tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tadeusz Zieliński

Tadeusz Stefan Zieliński (14. aprill 1859 Skriptšintsi, Kanivi maakond, Kiievi kubermang – 8. mai 1944 Schondorf am Ammersee, Baieri) oli poola klassikaline filoloog, tõlkija. 
Ta sündis Skriptšinsis Kanivi maakonnas Kiievi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Korsun-Sevtšenko rajoonis Tšerkassõ oblastis). Ta kaotas nelja-aastaselt ema, seejärel asus ta elama Peterburi. Ta õppis aastatel 1869–1876 Peterburi Anna gümnaasiumis ning 1876–1881 Leipzigi, Müncheni ja Viini Ülikoolis.
1887 kaitses ta Tartu ülikoolis filosoofiadoktori kraadi. Tema töö pealkiri oli "Die Gliederung der altattischen Komödie".
Taphozous perforatus

Taphozous perforatus on käsitiivaliste seltsi "Emballonuridae" sugukonda kuuluv imetaja.
Alamliigid.
Veebipõhises taksonoomilises andmebaasis ITIS liigitatakse "Taphozous perforatus" 'el järgmised alamliigid:
Levik.
Neid nahkhiiri võib kohata lendamas Beninis, Botswanas, Burkina Fasos, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Djiboutis, Egiptuses, Etioopias, Gambias, Ghanas, Guinea-Bissaus, Indias, Iraanis, Keenias, Malis, Mauritaanias, Nigeris, Nigeerias, Pakistanis, Saudi Araabias, Senegalis, Somaalias, Sudaanis,Tansaanias, Ugandas ja Zimbabwes.
MERS-CoV.
Osade uurijate arvates võivad osad nendest nahkhiirtest ( MERS-CoV tuvastati ühe uuringu käigus 1-l 29-st
) olla respiratoorse sündroomiga Lähis-Ida koroonaviiruse peremehed.
Varamu (raamatusari)

"Varamu" on aastail 1972–1983 kirjastuse Eesti Raamat väljaandel ilmunud maailmakirjanduse raamatusari. Sarja kujundas Heino Kersna.
Esimene valik
Teine valik
Ringlihas

Ringlihas on silinderjas lihas, mis tavaliselt säilitab kokkutõmmet keha avauses või käigus ning vabastab selle vajaduse korral normaalseks füsioloogiliseks toimimiseks. Ringlihaseid on paljudel loomadel; inimkehas on üle 60 ringlihaste tüübi, mõned neist mikroskoopilised, eriti miljonid prekapillaarsed ringlihased. Surma järel ringlihased lõdvestuvad ning võivad sellega väljutada organismist vedelikke.
Nirmala Joshi

Nirmala Joshi, tuntud kui õde Nirmala (23. juuli 1934 Rānchi – 23. juuni 2015 Kolkata), oli india päritolu roomakatoliku nunn. 
Pärast ema Teresa surma 1997. aastal juhtis ta heategevusorganisatsiooni Missionaries of Charity. 25. märtsil 2009 läks ta pensionile.
Timaios Lokrosest

Timaios Lokrosest (kreeka Τίμαιος ὁ Λοκρός; umbes 420 – umbes 380 eKr) oli pütaagorlasest vanakreeka filosoof, kes oli pärit Suur-Kreeka lõunarannikult Lokrose linnast (kreeka Ἐπιζεφύριοι Λοκροί), tänapäeva Itaalias.
Timaiosest on väga vähe teada ning põhiline sellest tugineb Platoni dialoogidel, peamiselt "Timaiosel", aga ka "Kritiasest". Cicero laseb oma dialoogis "Riigist" Scipiol väita, et Timaios oli Platoni oluliseks vestluskaaslaseks, kui too tuli Itaaliasse pütaagorlaste õpetustega tutvuma. Samas on väidetud, et tegemist on Platoni välja mõeldud tegelasega, keda tegelikult ei eksisteerinud.
Biograafiad (Ja)

Biograafiad (Ja) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ja".
Elise Priks

Elise Priks (ka Eliise Priks; 9. jaanuar 1890 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1943 Moskva) oli Eesti tööline, kommunistlik poliitik ja ametiühingutegelane.
1924. aasta 26. juunist kuni 22. novembrini oli Priks Eesti Riigikogu II koosseisu liige, esindades erakonda Töörahva Ühine Väerind (TÜV). Kuna TÜV oli Eestis keelustatud kommunistlike organisatsioonide legaalne variorganisatsioon, kujunes ka Priksi poliitiline karjäär Riigikogus lühikeseks. Riigikogu liikmeks sai ta 26. juunil tagandatud Gustav Lange asendajana (kes omakorda oli juba mitmes asendaja sama aasta 10. märtsil tagasi astunud Hans Heidemanni kohal), Priks ise aga tagandati 22. novembril 1924 ning tema kohale astus Kristjan Raudsepp.
Priks oli üks kahtlusalustest Eesti ajaloo ühes suuremas poliitilises kohtuprotsessis, nn 149 protsessis, mis kestis terve 1924. aasta. Protsessi tulemusel kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ning erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest. Priksile mõistis kohus karistuseks 15 aastat sunnitööd. Elise Priks vabastati 1938. aasta amnestiaseaduse põhjal.
Pärast Nõukogude okupatsiooni algust Eestis 1940. aastal töötas Priks ametiühingutes ja parteitööl, evakueerimise järel Venemaal Tatari ANSVs ning 1943. aasta algusest Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures Leningradis, kuhu Suur-Ohta kalmistule on ta ka maetud.Nekroloogis (RH 19.november 1943) öeldakse, et lahkus õnnetu surma tõttu.
Uritsk

Uritsk ("Урицк") oli linn Leningradi oblastis.
1918. aastal nimetati Romanovski küla Uritskiks (Moissei Uritski järgi). 1925. aastal sai Uritsk linnaks. 1939. aastal elas Uritskis umbes 20 000 inimest.
Sõjategevuses 1944. aasta jaanuaris sai linn väga tugevasti kannatada.
1950. aastal ühendati Uritsk Leningradi linnaga.
Vesilõikur

Vesilõikur on tööriist, mida kasutatakse mitmesuguste materjalide lõikamiseks, kasutades kõrge rõhu all oleva vett või veest ja abrasiivsetest ainetest segu.  
Vesilõikurit kasutatakse tavaliselt masinaosade tootmisel. Seda meetodit eelistatakse, kui lõigatavad materjalid on tundlikud kõrge temperatuuri suhtes, mis kaasneb lõikamisel teiste meetoditega. Vesilõikurit kasutatakse erinevates tööstusharudes, sealhulgas kaevandustes ja kosmosetööstuses (lõikamiseks, kujundamiseks ja hõõritsemiseks).
Toimimine.
Kõik vesilõikurid järgivat üht ja sama põhimõtet, kasutades kõrge rõhu all vee suunamist läbi düüsi. Suurem osa masinatest täidab seda ülesannet kasutades kõrgsurve pumpa. On olemas kaht tüüpi pumpasid, mis tekitavat survet: väntvõllpump ja hüdrovõimendiga pump.
Kasulikkus.
Vesilõikuri eeliseks on lõikamine struktuuri muutmata, kuna puudub soojusega mõjutatud ala. Vähendades lõikamisest tuleneva soojuse mõju, on võimalik lõigata erinevaid materjale ilma nende omadusi kahjustamata või muutmata. Vesilõikuri abil on võimalik teha ka erinevaid lõikeid materjalisse. Spetsiaaltarkvaraga ja 3D mehaanilisi osi kasutades on saab luua ka keerulisi kujusid. Vesilõikurid on võimelised saavutama täpsust alla 0,13 mm ja korratavuse täpsust alla 0,025 mm.
Mitmekülgsus.
Kuna lõikava voolu parameetreid on võimalik kergesti muuta, saab vesilõikurit kasutada peaaegu kõikides tööstusharudes; on olemas palju erinevaid materjale, mida saab veevoolu abil lõigata. Mõned neist omavad ainulaadseid omadusi, mis nõuavad erilist tähelepanu lõikamise ajal. Tavaliselt kasutatakse vesilõikurit tekstiili, kummi, vahu, plastiku, kivi, klaasi, metalli, toiduainete, paberi, naha ja paljude muude materjalide lõikamiseks.
Kättesaadavus.
Kommertskasutuses olevad vesilõikurid on kättesaadavad üle kogu maailma, neid esineb erinevates suurustes ja mitmesuguste pumpadega erineva surve genereerimiseks.
Marie Helene Aul

Marie Helene Aul (6. märts 1893 Tallinn – 14. november 1955 Tallinn) oli eesti õpetaja, Eesti Asutava Kogu liige.
Marie Auli isa rentis aedu ning mõisaid ning oli hiljem majaomanik Tallinnas. Aul õppis Tallinna linna IV algkoolis ja seejärel Tallinna tütarlastegümnaasiumis. 1912. aastal astus ta Moskva kõrgematele naiskursuste ajaloo-filosoofia osakonda. Kuulus Moskva Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1917. aastal sai ta sealt I järgu ülikoolidiplomi ja omandas keskkooliõpetaja kutse. Järvamaa Üliõpilaskogu vilistlane.
1918. aastal tuli Aul tagasi Eestisse ja tegutses õpetajana Paide tütarlastegümnaasiumis (1918), Ambla gümnaasiumis (1918–1920), Rakvere Õpetajate Seminaris (1920–1921), Tartu Õpetajate Seminaris (1921–1932), Tartu Pedagoogiumis (1932–1937), siis uuesti Tartu Õpetajate Seminaris ja Tallinnas. Aul oli Alalise Ajaloo-Õppetoimkonna liige ja Eesti Kirjanduse Seltsi ajaloo toimkonna koopteeritud liige.
Poliitikast huvitus Marie Aul juba õpilasena. Moskvas kuulus ta sotsialistlike tööliste ehk vähemlaste parteisse. Aul oli üks Eesti Asutava Kogu üheksast naisliikmest. Asutavasse Kokku pääses ta valimised võitnud Eesti Sotsiaaldemokraatilise Tööliste Partei esindajana Järvamaalt, kuid astus tagasi juba 12. mail 1919.
Marie Helene Aul tõlkis ja kommenteeris 1924. aastal Odamehe kirjastuses ilmunud ajaloolugemiku "Vana Idamaa".
Isiklikku.
Marie Helene Aul oli antropoloog Juhan Auli teine naine. Ta on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.
Helmi Jansen

Helmi Jansen (neiupõlvenimega Helmi-Maria Tamman, 1908–1920 Helmi Press; 15. märts 1889 Viljandi – 5. märts 1960 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, tõlkija ja poliitik.
Lõpetas Tallinna linna kõrgema tütarlaste kooli. Peterburi konservatooriumis aastatel 1915–1917 laulmist õppides oli Helmi Jansen üks eestlastest, kes korraldas 27. märtsil 1917 Peterburis eesti meeleavalduse.
Eesti Sotsiaaldemokraatilise Tööliste Partei nimekirjas valiti ta Eesti Asutavasse Kogusse, kus ta muuhulgas kirjutas alla ka mõisate võõrandamise aktile. Samuti valiti ta Tallinna linnavolikokku.
1919. aastal valiti ta Eesti Ajakirjanike Liidu esimese juhatuse liikmeks, liidu liikmeks jäi ta 1928. aastani. 1923–1930 oli ta Eesti Naisorganisatsioonide Liidu juhatuse liige.
Peterburis elades töötas ta mõnda aega väljaandes Pealinna Teataja. Hiljem Tallinna asunult jätkas ajakirjanikutööd väljaandes Sotsiaaldemokraat ja hiljem ajalehes Rahva Sõna, aastatel 1923–1925 oli ta ajakirja Ronk toimetaja.
Ta oli naisõiguslane.
Isiklikku.
Helmi Janseni teine abikaasa oli maalikunstnik August Jansen, nende tütred olid ajaloolane Ea Jansen ja Loo Jansen (1927–1944).
Rattarumm

Rattarumm on ratta tugev keskosa, milles on ava võlli või telje tarvis. See koosneb teljest, laagritest ja rummu kestast.
Jalgratta rumm.
Rumm on jalgratta velje keskmine osa. See koosneb võllist, laagritest ja korpusest. Rummu korpus on tavaliselt kaks freesitud metallist äärikut, millele kinnituvad kodarad. Rummu korpus võib olla ühes tükis (kassetiga) või laagritega; vanematel mudelitel on äärikud ka eraldi rummu külge kinnitatud.
Auto rattarumm.
Auto rattarumm on kasutusel enamikul autodel. Asub ratta telje ja piduriketta või trumli vahel. Telje poolt on see kinnitatud flantsiga auto kere või raami külge.
Piduriketta või trumli poolt kinnitub ratas.
Lukustuv rumm.
Lukustuv rumm on vabakäiguga rattarumm, mis võimaldab rattal vabalt pöörelda, kui rumm pole lukustatud vedava teljega. Lukustuvaid rattarumme kasutatakse peamiselt nelikveoliste maastikusõidukite esisillas. Rummulukkude eesmärk on mehaanilise kulumise vähendamine esisilla veosüsteemis, kui nelikvedu pole tarvilik.
Rummulukud on tavaliselt käsitsi (manuaalselt) või automaatselt lülitatavad. Manuaalsete rummulukkude puhul käib lukustamine ja avamine ratta juurest, mis eeldab, et igaks lülituseks tuleb sõidukist väljuda. See teeb manuaalsete lukkude kasutamise ebamugavaks. Automaatseid rummulukke saab lülitada sõidukist väljumata, kuid tihti eeldab sõiduki mõningast liikumist rummu lukustumiseks või avamiseks (enamjaolt ratta täispööret tagurdades).
Artur Kiudorf

Artur Kiudorf VR II/3 (ka Kiudorv; 23. mai 1886 Räpina vald, Võrumaa – 15. veebruar 1942 Kirovi vangla, Kirovi oblast, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja põllumees. 
Ta sõdis Vabadussõjas 5. jalaväepolgu ridades algul lipnikuna, hiljem alamleitnandina. 
Ta pidas Räpina vallas kaht suurt eeskujulikku talu, mida suviti külastasid põllumeeste ja põllutöökoolide õppereisid. 
Oli tegev Linte piimaühisuses, Räpina Põllumeeste Seltsis, Räpina Ühispangas ja kindlustusseltsis. 
Ta oli Kaitseliidu Tartumaa maleva Räpina malevkonna pealik. Ta sai 1935. aastal kapteni auastme.
Ta kandideeris 1938. aastal I Riigivolkogu valimistel 78. valimisringkonnas ja sai 680 häält.
Arreteeriti 2. veebruaril 1941, mõisteti surma ning hukati 1942. aasta talvel Kirovi oblasti vangilaagris.
Mario Almirante

Mario Almirante (18. veebruar 1890 Molfetta – 30. september 1964 Rooma) oli itaalia filmirežissöör ja -stsenarist.
Ta alustas filmitegemist 1920. aastatel ja kuulus oma aja tuntumate Itaalia režissööride hulka. Aastatel 1920–1933 lavastas ta 26 filmi, peamiselt ajaloolisi draamasid ja melodraamasid.
Üks tema tuntumaid filme on "La bellezza del mondo" (1927). Samuti on oluline "Zaganella e il cavaliere" (1932), kus mängis peaosa noor Vittorio De Sica, hilisem maailmakuulus režissöör. 
Mario Almirante poeg oli tuntud poliitik Giorgio Almirante.
Dudley Storey

Dudley Leonard Storey (27. november 1939 Wairoa – 6. märts 2017 Auckland) oli Uus-Meremaa sõudja.
Storey võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos roolijaga neljapaadil kuldmedali ja 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis roolijata neljapaadil hõbeda.
Arnold Humala preemia

Arnold Humala preemia on auhind, millega tunnustatakse silmapaistvaid tulemusi saavutanud Eesti noormatemaatikuid. 
Seda annab välja Eesti Matemaatika Selts alates 1990. aastast.
Haridustehnoloogia

Haridustehnoloogia (inglise keeles "educational technology") on pedagoogika haru, mis otsib ja uurib tehnoloogilisi võimalusi, et soodustada ja täiustada õppimist.
Turbopropellermootor

Turbopropellermootor on turbiinmootor, mille propelleri paneb pöörlema gaasiturbiin. 
Erinevalt turboreaktiivmootorist ei ole turbopropellermootorist väljuvate gaaside võimsuse osakaal kasulikus koguvõimsuses suur, kuna peaaegu kogu mootori toodetud võimsus kasutatakse ära propelleri pöörlemapanemiseks.
Tööpõhimõte.
Lihtsustatult koosneb turbopropellermootor reduktorist, võllist, õhu sisselaskekanalist (difuusorist), kompressorist, põlemiskambrist, gaasiturbiinist ja reaktiivdüüsist. Õhk surutakse õhukanali kaudu mitmeastmelise kompressori abil põlemiskambrisse, kuhu pihustatakse kütust. Õhu ja kütuse segu põledes gaasid paisuvad, pannes kambrist väljumisel pöörlema turbiini. Üks osa turbiini tekitatud võimsusest kantakse üle ühise võlli õhukompressori käitamiseks, teist osa võimsusest kasutatakse üle reduktori propelleri käitamiseks. Ülejäänud põlemisgaasid väljuvad reaktiivdüüsist, andes omakorda võrdlemisi väikese lisaosa kogu turbopropellermootori tõmbest.
Propeller on turbiiniga ühendatud ühise võllireduktori kaudu, mis muundab turbiini võlli kiire ja väikese momendiga pöörlemise propelleri jaoks suurema momendiga sobivaks pöörlemiseks. Propelleri pöörlemiskiirus hoitakse tavaliselt konstantne, propelleri tõmmet saab muuta propelleri labade sammu (labade kohtumisnurga) muutmisega. Nii saab propelleri tõmmet muuta isegi negatiivseks (vastassuunaliseks – revers), mis aitab maandumisrajal lennuki pidurdusteekonda vähendada, samuti võimaldab revers lennukil väliste abiseadmeteta maandumisrajal tagurpidi ruleerida.
Kasutus.
Väiksematel lennukiirustel (alla 725 km/h piirkond) on turbopropellermootoriga lennukid turboreaktiivmootoritega lennukitest märgatavalt ökonoomsemad, seetõttu leiavad need laialdast kasutust kohalikel (lühematel) lennuliinidel. Kuna propellerlennuki kiiruse kasvades propelleri kasutegur väheneb, siis turbopropellermootorit ei kasutata üldiselt lennukitel, mille vajalik lennukiirus pole suurem kui 0,6–0,7 Machi.
Senini võimsaim loodud turboreaktiivmootor on Kuznetsov NK-12 võimsusega 11 MW, need mootorid on paigaldatud lennukitele Tu-95 ja An-22.
Ebba Saral

Ebba-Marie Saral (sündinud Ebba-Marie Vimberg; 10. mai 1890 Haljala, Virumaa – 20. aprill 1942 Sverdlovsk, Nõukogude Liit) oli käsitööõpetaja ja -edendaja, Eesti Naiskodukaitse loojaid ja Naiskodukaitse Tartu ringkonna esinaine.
Elukäik.
Õppis aastatel 1897–1904 kodus kodukooliõpetaja juhendamisel saksa tütarlastekooli kava järgi ning jätkas kutseõpinguid kangakudumise kursustel Rakveres. Aastatel 1907–1911 täiendas end kudumise alal Helsingis. Koolivaheaegadel oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi käsitöökursuste korraldaja ja õpetaja. 1909–1911 oli Käsitöölehe toimetaja. Oli õpetajaks paljudel käsitöökursustel ja -näitustel. Hiljem täiendas end ka mitmel pool välismaal, sealhulgas Šveitsis, Saksamaal ja Rootsis. Alates 1922. aastast oli Tartu Naisseltsi käsitöökooli kudumisosakonna juhataja.
Põhitöö kõrvalt lõi kaasa ühiskondlikus elus, näiteks tegutses Tallinnas Lasteabis – laste hoolekandega tegelevas seltsis. Ebba Sarali algatusel kutsuti Tartus kokku Kaitseliidu naisliikmete esimene kongress, kus pandi alus Eesti naiskodukaitsele. Peale selle oli Saral tegev Tartu Naisühingus, Tartu Eesti Põllumeeste seltsis jm.
Ebba Saral, ta abikaasa Karl Saral ja nende kaks poega küüditati 14. juunil 1941 Nõukogude Liitu. Ta hukati Sverdlovski vanglas 20. aprillil 1942. Tema viimne puhkepaik on siiani teadmata. 24. juulil 1991 avati Ebba Saralile mälestuskivi Pihuveres. Abikaasa Karl Sarali põrm toodi 2009. aasta juulis Eestisse ja koos sellega sümboolselt ka Ebba Sarali põrm.
Tunnustus.
Ebba Saralile anti Eesti Punase Risti 4. järgu rist, Kaitseliidu valgeristi III klass, Kotkaristi V klass, Naiskodukaitse teenetemärk, Soome kaitseliidu hõberist, Läti kaitseliidu teeneterist, Valgetähe 4. järgu teenetemärk, Lotta Svärdi teenetemärk jm.
Berckholtz

Berckholtz (alates XIX sajandist ka Berkholz) on Rostockist pärit aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
1877. aastal kanti suguvõsa Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Dividend

Dividend on ettevõtte aktsionäridele makstav omanikutulu ühe aktsia kohta.
Dividende maksab ettevõte igas kvartalis, poolaasta tagant või siis kord aastas. Samuti on võimalikud erakorralised dividendimaksed ja olukord, kus ettevõte pikemat aega dividende ei maksa. 
Dividendi suuruse arvestus käib järgmiselt: 
 dividendimakseteks mineva ettevõtte puhaskasumi osa / aktsiate arv.
Eesti börsiettevõtted maksavad dividende enamjaolt kord aastas, välismaal on levinud tava maksta dividende kord kvartalis või poolaasta tagant. Mõnikord maksab ettevõte ka erakorralist dividendi. Selline asi juhtub siis, kui ettevõte on saanud erakorralist tulu – näiteks mõne allüksuse maha müünud või on mõne teise ettevõtte poolt üle võetud. 
Dividendidelt saadava summa suurus sõltub sellest, kui palju aktsiaid aktsionäril on. Näiteks kui ühel aktsionäril on 10 aktsiat ja dividendi suurus 1 euro, saab ta dividende 10 eurot. Kui teisel aktsionäril aga 100 aktsiat, saab ta 100 eurot dividende.
Börsiettevõtetel on reeglina juba paika pandud konkreetsed kuupäevad, kuna dividende makstakse. Võib ka juhtuda, et ettevõte ei maksa iga aasta dividende. See võib-olla tingitud ettevõtte kahjumist või suurematest laienemisplaanidest, kus on vaja omafinantseeringut. 
Ettevõtte dividendide puhul vaadatakse ka dividendimäära. See on protsent, kui suure osa dividend aktsiahinnast moodustab. 
Dividendimäära arvutatakse järgmiselt: 
 (dividendi suurus / aktsiahind) × 100%. 
Erakorraliste dividendide puhul võib dividendimäär olla tavapärasest oluliselt kõrgem.
Troitsk

Troitsk on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis. Asub Ui jõe ääres Uvelka suudme juures.
Troitsk on asutatud 1743. aastal piirikindlusena. Linnaõigused sai 1784. aastal. 1804. aastast kuulus Orenburgi kubermangu.
Linna jaanuari keskmine õhutemperatuur on −17,2 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur 19,0 °C.
2016. aasta alguses oli linna elanike arv 75 825, millega Troitsk oli Venemaa linnadest 216. kohal.
Yukinori Miyabe

Yukinori Miyabe (jaapani keeles 宮部 行範 "Miyabe Yukinori"; 18. juuli 1968 Tōkyō – 7. märts 2017 Tōkyō) oli Jaapani kiiruisutaja.
Miyabe võitis 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is kiiruisutamise 1000 meetri distantsil pronksmedali, 1500 meetri distantsil sai ta 9. koha ja 500 meetri distantsil 18. koha.
1994. aasta Lillehammeri olümpiamängudel võitis ta 1000 meetri distantsil 14. koha ja 1500 meetri distantsil 21. koha. 
Miyabe isiklikud rekordid eri distantsidel:
Tema vend on kiiruisutaja Yasunori Miyabe.
Amy Cuddy

Amy Joy Casselberry Cuddy (sündinud 27. juulil 1972 Robesonias Pennsylvania osariigis) on Ameerika Ühendriikide sotsiaalpsühholoog, raamatute autor ja lektor.
Amy Cuddy uurimistöö teemad on stereotüübid ja diskrimineerimine, emotsioonid ja võimu tunnetamine, mitteverbaalne suhtlemine ning sotsiaalsete stiimulite mõju hormoonidele.
Amy Cuddy TED-konverentsi loeng "Your body language shapes who you are" ("Kehakeel mõjutab inimese olemust") on kehakeele mõjust mitte ainult teistele, vaid ka inimesele endale. Uurimistöö käigus tehtud katsed näitasid, et "võimupoosid" ("avatud" hoiak – käed V-kujuliselt üleval või puusas, jalad kergelt harkis ja tugevasti maha toetatud) mõjutavad testosterooni ja kortisooni taset ajus ning võivad mõjutada tegevuse tulemusi.
Angerja Issanda Taevaminemise kogudus

Angerja Issanda Taevaminemise kogudus on õigeusu kogudus Rapla maakonnas Kohilas, mis kasutab Angerja Issanda Taevaminemise kirikut.
Kogudus tegutses 1894–1950 ja alustas taas tegutsemist 1993.
Koguduse esimene preester oli Vassili Olter. 
1933 oli kogudusel 242 liiget.
Caroline Goyder

Caroline Goyder on Suurbritannia avaliku esinemise ja häälekoolitaja, Gravitas meetodi looja ning raamatu "Gravitas" autor.
Caroline Goyder kirjeldab raamatus "Gravitas", kuidas esinemist ette valmistada, millised lihtsad võtted aitavad lavanärvi talitseda ja veenvalt kõnelda, nii et teid kuulata tahetakse. Häälekoolitajana selgitab ta hingamise ja diafragma tähtsust. 
Caroline Goyder on populaarne loengute pidaja ning konverentside avakõneleja.
Andrus Kiis

Andrus Kiis (sündinud 16. märtsil 1977) on eesti ajalooõpetaja ja luuletaja.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1996. aastal Lüganuse Keskkooli 37. lennu.
Ta õppis aastatel 2000–2011 Tartu Ülikoolis ajalugu. Tema Adam Johann von Krusensterni käsitlev diplomitöö vaatles aadlikust ohvitseri kohustuslikku välist kuvandit 18. sajandil ning selle kuvandi loomiseks ja säilitamiseks tehtavaid kulutusi. Diplomitöö kandideeris 2011. aastal Ajalooarhiivi preemiale. Akadeemiliselt on ta korporatsioon Ugala liige.
Töökäik.
Kiis on töötanud Põlva Keskkooli ajalooõpetajana. 
Ta on Põlva Maarja koguduse vabatahtlik.
Ta on toimetanud Märjamaa Tunatoimkonna toimetiste sarja 1. köitena ilmunud Meinhard Uustalu teose "Haimre - Märjamaa piirkonna minevikust", mille käsikiri valmis 1977. aastal.
Kiis töötab praegu Tartu Kesklinna Koolis ajalooõpetajana.
Kiis on läbinud kohustusliku ajateenistuse Piirivalve Narva-Jõesuu õppekeskuse staabikompaniis.
Kasõmhan Talasbajev

Kassymkhan Talasbayev (sündinud 27. veebruaril 1993 Almatõs) on Kasahstani jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Premium liiga klubis Viljandi JK Tulevik. 
Mängijakarjäär.
Klubi.
Viljandi JK Tulevik.
10. märtsil 2017 kinnitati ametlikult Talasbayevi liitumine klubiga. 
Koondis.
Talasbayev on platsile pääsenud Kasahstani U-19 ja U-21 noortekoondistes.
Tiia Penjam

Tiia Penjam (neiuna Tiia Kerge; sündinud 4. detsembril 1955) on eesti matemaatik, ajakirjanik ja toimetaja. 
Tiia Penjam lõpetas 1974. aastal kuldmedaliga Tallinna 36. Keskkooli ja 1979. aastal "cum laude" Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatik-pedagoogi kvalifikatsiooniga. 
Töötanud Õpetajate Lehe ajakirjanikuna 1989. aastast. Olnud Õpetajate Lehe ja ajakirja Haridus peatoimetaja aastatel 1993–2012. 
Ta on olnud matemaatikaõpetaja Tallinna Reaalkoolis ja Rocca al Mare Koolis.
Ta on toimetanud raamatuid ning olnud Eesti Teaduste Akadeemia Naiskoori laulja ja esinaine. 
Isiklikku.
Tiia Penjami abikaasa on Jaan Penjam, neil on tütar (Pille Penjam) ja poeg (Priit Penjam).
Sean M. Carroll

 
Sean Michael Carroll, ka Sean M. Carroll, (sündinud 5. oktoobril 1966 Philadelphias Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik ja teaduskirjanik. 
Teadusteemalisi kirjutisi avaldab ta ajalehes New York Times ning teadusajakirjades Nature, Sky &amp; Telescope ja New Scientist. Ta on kolme populaarse teadusraamatu autor: üks neist käsitleb aja noolt (ilmus 2010), teine Higgsi bosonit (2013) ja kolmas raamat (ilmus 2016) räägib teadusavastustest, mis muutsid meie maailma, muuhulgas vastab ta küsimustele, mis on elu ja surm ning milline on meie koht selles Universumis. Ta toob ära võrdluse, et Universumiga võrreldes on inimene veel väiksem kui aatom võrreldes Maaga.
Haridus ja töökäik.
Ta on lõpetanud 1988. aastal Villanova Ülikooli bakalaureusekraadiga astronoomias ja astrofüüsikas ning kaitsnud 1993. aastal Harvardi Ülikoolis doktoritöö astronoomias.
Pärast järeldoktorina töötamist Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja California Ülikoolis Santa Barbaras töötas Carroll aastatel 1999–2006 Chicago Ülikoolis abiprofessorina. 
Alates 2006. aastast töötab ta California Tehnoloogiainstituudis: 2006–2014 Teoreetilise füüsika Walter Burke instituudis vanemteadurina ja alates aastast 2014 uurimisprofessorina.
Carrolli peamised uurimisvaldkonnad on kvantmehaanika, gravitatsioon, kosmoloogia ja statistiline mehaanika.
Isiklikku.
Tema abikaasa on teaduskirjanik Jennifer Ouellette.
Sean B. Carroll

Sean B. Carroll (sündinud17. septembril 1960 Toledos Ohios) on Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloog, geneetik ja teaduskirjanik. 
Ta on Wisconsini ülikooli professor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on molekulaarbioloogia ja geneetika. Ta on uurinud arengubioloogias kasutades mudelobjektina puuviljakärbest ("Drosophila") geeniekspressiooni cis-regulaatorelementide evolutsiooni. 
Teaduskirjanikuna on tema tuntuim teos 2005. aastal ilmunud "Endless Forms Most Beautiful" ('Lõputu arv kõige ilusamaid bioloogilisi vorme'), mis käsitleb evolutsiooonilist arengubioloogiat. 2009. aastal sai tema raamat "Remarkable Creatures" nominatsiooni auhinnakonkursil National Book Award. Teadusteemalisi kirjutisi avaldab ta ka ajalehes New York Times, kus on tal oma kolumn.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1979. aastal Washingtoni Ülikooli Saint Louises bakalaureusekraadiga ja kaitses 1983. aastal Tuftsi Ülikoolis doktoritöö immunoloogias.
Ta töötab Wisconsini ülikoolis Allan Wilsoni molekulaarbioloogia ja geneetika professorina. Ühtlasi töötas ta aastatel 1990–2010 Howard Hughes Medical Institute'is teadurina.
Chisu

Christel Martina Sundberg (esinejanimega Chisu, hääldatakse "kisu") (sündinud 3. jaanuaril 1982 Helsingis) on Soome muusik.
Ta alustas muusikakarjääri 2007. aastal. Samal aastal tuli temal välja esimene singel "Mun koti ei oo täällä". Chisu on võitnud ka Emma-auhindu. Chisu elab Porvoo linnas.
Toomas Väinaste

Toomas Väinaste (sündinud 24. jaanuaril 1950 Soonukal) on Eesti poliitik, ta on aastast 2002 Keskerakonna liige. Ta on 23. novembrist 2016 Riigikogu XIII koosseisu liige.
Ta lõpetas aastal 1969 Jäneda Põllumajandustehnikumi agronoomia erialal. Aastal 1993 lõpetas ta Eesti Maaülikooli põllumajandusökonoomika ja juhtimise erialal (vastavuses magistrikraadiga).
Aastatel 1971–1977 töötas ta Roela sovhoosis osakonnajuhatajana, aastatel 1977–1980 töötas ta Seadistustööde Valitsuses, aastatel 1980–1989 töötas ta Roela sovhoosis tootmisdirektorina, aastatel 1989–2002 töötas ta Auto Rasivere OÜ-s juhatajana. Aastatel 2002–2016 oli ta Vinni vallavanem.
Ta on valitud Vinni vallavolikokku aastatel 1993 ja 2002–2013. Ta oli aastatel 2006–2010 Lääne-Viru Omavalitsuste Liidu esimees. 23. novembrist 2016 oli ta Riigikogu XIII koosseisu liige; Riigikogus tegutses ta kultuurikomisjonis.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 309 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Ta on abielus ning on poja ja tütre isa. Tema huvialadeks on muusika, jahindus ja sport.
Ginkgo adiantoides

Ginkgo adiantoides oli hõlmikpuuliste sugukonna hõlmikpuu perekonna puuliik.
Tundemärkidelt ei saanuks teda hõlmikpuust eristada.
"Ginkgo adiantoides" oli hiliskriidiajastust kuni miotseenini üsna laialt levinud ka põhjapoolsematel aladel. Euroopast kadus ta lõplikult 2,5 miljonit aastat tagasi.
Kunsthistorisches Museum

Kunsthistorisches Museum (eesti keeles 'kunstiajaloo muuseum') on kunstiajaloomuuseum Austrias Viinis.
Muuseumi avas 1891. aastal Austria-Ungari keiser Franz Joseph I. Aastatel 1872–1891 ehitatud muuseumi projekteerisid arhitektid Gottfried Semper ja Karl von Hasenauer.
Muuseumi kogudes on Vana-Egiptuse, Vana-Kreeka, Vana-Rooma ning keskaegseid renessansi- ja barokiaja kunstiteoseid.
Surf rock

Surf rock, ka surfimuusika, on rokkmuusika alamžanr, mis tekkis 1950. aastate lõpus seoses California surfikultuuri ilmumisega. Surfimuusika muutus populaarseks 1960. aastate alguses ja see oli 1960. aastate esimesel poolel USA-s üks kõige populaarsemaid muusikažanre. Surfimuusikale on traditsioonilised lühike kestus, rõõmsameelne meloodia ja "rock'n'roll"'i rütm.
1960. aastate alguses oli esindatud kaks surfimuusika vormi: instrumental surf, mida iseloomustab lainete loksumise heli jäljendav järelkõlaga kitarrimäng, ja vocal surf, kus instrumentaalmuusikale on lisatud mitmehäälne vokaalharmoonia. "Instrumental surf"i pioneeriks oli kitarrist Dick Dale, kes arendas surfimuusika heli välja instrumentaalrokist, lisades sellele idamaiseid varjundeid. Dale'i singlit "Let's Go Trippin'" (1961) on peetud surfimuusika lähtelauluks. Tema esitatud algselt Kreeka päritolu "Misirlou" (kreeka keeles tähendusega "Egiptlanna") on aga saanud "instrumental surf"i tuntumaks looks.
Surfimuusika saavutas üheriigilise tuntuse vokaalansamblite esile kerkimisega, milleks olid näiteks The Beach Boys ja Jan and Dean. Tuntumad instrumentaalansamblid olid The Ventures ja The Chantays ("Pipe Line").
Oma populaarsuse tipul võistles "surf rock" USA popmuusikamaastikul tüdrukute ansamblite ja Motowni ansamblitega. Surfimuusika taandus 1960. aastate keskel Briti invasiooni algusega.
Sedalaadi instrumentaalmuusikat hakati tegema kogu maailmas. Inglismaal võttis see kosmosega seotud suuna ("Telstar"). Sama suunda viljelesid ka mõned Skandinaavia maade ansamblid (The Spotnics). Soomes, näiteks, võeti selle stiili jaoks kasutusele isegi spetsiaalne nimetus – "rautalankamusiikki" ehk lihtsalt "rautalanka". Prantsusmaal jäädi traditsioonilisema roki- (Les Chats Sauvages) ja tvistirütmi juurde, Austraalias samuti.
Bob Burns

Robert Lewis Burns Jr. (24. november 1950 Jacksonville, Florida – 3. aprill 2015 Bartow' maakond, Georgia) oli USA trummar. 
Ta oli üks ansambli Lynyrd Skynyrd asutajaliikmeid 1964. aastal.
Burns esines ansamblis laulja Ronnie Van Zanti, bassimees Larry Junstromi ning kitarristide Gary Rossingtoni ja Allen Collinsi kõrval kuni 1974. aastani. Pärast tema lahkumist asus trummide taha Artimus Pyle.
Ta mängis ansambli kahel esimesel stuudioalbumil "(Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd)" (1973) ja "Second Helping" (1974). Ansambli tuntumad hitid olid "Sweet Home Alabama", "Simple Man" ja "Free Bird".
Ta hukkus 64-aastaselt 3. aprillil 2015 autoõnnetuses.
Venuse sünd (Gérôme)

Vaata ka: Venuse sünd
„Venuse sünd“ on prantsuse kunstniku Jean-Léon Gérôme’i õlimaal lõuendil.
1890. aastal valminud teosel on kunstnik kujutanud Venuse sündi merevahust.
Lydia Koidula (mootorpurjekas)

Lydia Koidula oli mootorpurjekas, mis uppus 26. novembril 1951 Saaremaa lähistel Tagalahes Suuriku-Kuriku panga lähistel. 
Ajalugu.
Lydia Koidula ehitati Pärnus ehitusmeister Gustav Hohensee projekti järgi. Purjekas vedas Saaremaal paiknevatele Nõukogude väeosadele Loksa tellisetehasest punaseid telliseid ja oli teel Jaagarahu sadamasse. Viimasel reisil oli lastiks 420 tonni telliseid. Purjekas sõitis tormis Suuriku panga veealusele astangule, kuid aluse tagaosa jäi rippuma sügaviku kohale. Tugevas lainetuses alus murdus ja pääsesid need, kes olid esimese osa peal, tagumise osa peal olnud inimesed hukkusid koos kapteniga. Purjeka pardal viibis 16 inimest, kellest hukkus 10. Hukkunute seas oli ka üks juhuslik reisija. 
Purjeka üks tüürimeestest, radist, pootsman, kokk ja kaks madrust on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.
Laevahukku on maininud Juhan Smuul jutustuses "Pühadekari hukk".
2011 meenutasid laevahukku Saaremaa merekultuuri selts ja merekultuuri selts Salava.
L'Origine du monde

"L'Origine du monde" (eesti keeles "Maailma päritolu") on prantsuse kunstniku Gustave Courbet' õlimaal lõuendil.
1866. aastal valminud teos asub Orsay muuseumis Pariisis.
Eesti kunstnikest on Courbet' motiivi töödelnud fotograaf Anna-Stina Treumund ("Ühe võimaliku orgasmi päritolu", 2014).
Mars Astrobiology Explorer-Cacher

Mars Astrobiology Explorer-Cacher (MAX-C) oli NASA Marsi-kulguri projekt, mis tühistati 2011. aastal NASA eelarve kärbete tõttu. Projekti kohaselt oleks 2018. aastal saadetud Marsile kulgur, mis oleks startinud koos ESA ExoMarsi kulguriga.
MAX-C oleks energiatootmiseks kasutanud päikesepaneele ning kaalunud umbes 300 kg. Kulguri ehitamisel oleks kasutatud Curiosity projekti ning see oleks Marsil teostanud uuringuid astrobioloogia valdkonnas ja kogunud proove, et need tulevikus toimuva võimaliku missiooni raames Maale tuua.
Nora Toots

Nora Toots (19. märts 1930 Petseri – 1. august 2025) oli Eesti inglise keele õpetaja, õppejõud, õpikute autor, tõlkija, toimetaja ning Tartu Ülikooli emeriitdotsent. 
Õpingud ja töö.
Ta on lõpetanud 1948. aastal Pärnu Lydia Koidula nimelise 2. Keskkooli. Seejärel on ta õppinud Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis klaverit ja Tartu Ülikoolis inglise ja vene filoloogiat. 
Nora Toots on laulnud Tartu Ülikooli Naiskooris ja Tartu Ülikooli Naiskoori vilistlaskooris.
Nora Toots on õpetanud vene keelt Tartu Raatuse Gümnaasiumis, inglise ärikeelt Tartu Kommertsgümnaasiumis, inglise keelt ja foneetikat Tartu Ülikoolis. 
Õpikud.
Nora Toots on arvukate õpikute kaasautor. Õpikute koostamine algas, kui Eesti NSV-s mujal maailmas välja antud õpikud kättesaadavad ei olnud.
Penuja Kõikide Pühakute kirik

Penuja Kõikide Pühakute kirik on õigeusu kirik Halliste kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Penuja külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas.
Kirikuhoone projekteeris 1871. aastal Riia arhitekt Heinrich Scheel. Uuele kirikule pandi nurgakivi 4. aprillil (vkj) 1872. Paekivist seintega ristikujuline, keskkupli ja nelja nurgatorniga kirikuhoone on ehitatud aastatel 1872–1873, kirik pühitseti 28. septembril (vkj) 1875. 
1877. aastal tehti kirikus ümberehitustöid, muuhulgas asendati tellispõrand laudpõrandaga.
Kirikut kasutas kuni 1964. aastani Penuja Kõikide Pühakute kogudus, siis ühines kogudus majanduslikel põhjustel Karksi-Nuia Püha Aleksei kogudusega ja kirik jäeti maha.
Karmo Nigula

Karmo Nigula (sündinud 14. märtsil 1993 Paides) on eesti näitleja.
Karmo Nigula lõpetas 2012. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriklassi. 2016. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (27. lend). 
Aastast 2016 töötab ta Eesti Draamateatris näitlejana ning on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige.
Nigula on laulnud koos näitlejate Ott Raidmetsa ja Kaspar Velbergiga ansamblis Ühe Õhtu Kvartett, mis esitas Amor Trio laule.
2019. aasta sügisel osales ta TV3 paroodiasaates "Su nägu kõlab varsti tuttavalt". 
Isiklikku.
Karmo Nigula elukaaslane on Janet Õunapuu. Nende peres kasvab kaks poega, August ja Rudolf.
Termoregulaator

Termoregulaator ehk temperatuuriregulaator (inglise keeles "thermostat") on seadis, mis koos andurite ja täituritega on ette nähtud masina, aparaadi, tehnoloogilise protsessi või mingi piiratud keskkonna (ruumi) temperatuuri nõutavais piires hoidmiseks või soovitud seaduspärasusega muutmiseks, näiteks vastavalt programmile. Enamasti toimub reguleerimine automaatselt (vt automaatreguleerimine).
Termoregulaatorid võivad olla pidevatoimelised või positsioonregulaatorid. Pidevatoimelised termoregulaatorid muudavad väljundit sujuvalt, proportsionaalselt sisendtemperatuuriga (proportsionaalreguleerimine – mida kõrgem on temperatuur, seda suurem on väljundi väärtus), või kasutatakse keerukamaid reguleerimisalgoritme proportsionaal-integraal (PI) ja proportsionaal-integraal-diferentsiaal (PID) reguleerimist. Lihtsaim lahendus (positsioonreguleerimine), mida tihti kasutatakse on väljundi lülitamine sisse ja välja. Sellist reguleerimist nimetatakse kahepositsiooniliseks reguleerimiseks ("ON-OFF"). Kahepositsioonilist temperatuuriregulaatorit nimetatakse ka temperatuurireleeks. Termorelee all mõeldakse siiski tihti spetsiifilist seadmete kaitsereleed, mitte termoregulaatorit.
Taimsete ravimite komitee

Taimsete ravimite komitee (lüh TRK; inglise keeles HMPC) on Euroopa Ravimiameti 2004. aastal loodud komitee, mis annab teadusliku arvamuse traditsioonilistele taimsetele ravimitele.
Taimsete ravimite komitee abistab Euroopa Liidus taimsete ravimitega seotud protseduuridel ja registreerimisel, valmistades ja avaldades teaduslike järelduste, mis käsitlevad taimede meditsiinilisi kasutusviise, kokkuvõtteid. 
Komitees on harilikult esindatud kõik Euroopa Liidu liikmesriigid, praeguse seisuga Eestil esindajat pole. 
2015. aasta augusti seisuga on HMPC avaldanud 152 monograafiat. Nendega saab tutvuda Euroopa Ravimiameti kodulehel.
Jiang Qing

Jiang Qing (hiina 江青; sünninimi Li Shumeng hiina 李淑蒙; 19. märts 1914 Zhucheng, Shandongi provints – 14. mai 1991 Peking) oli Hiina Rahvavabariigi kommunistlik riigitegelane ja hiina näitleja. Ta oli Mao Zedongi neljas abikaasa, nad olid abielus alates 1938. aasta novembrist.
1931. aasta juulist kuni 1933. aasta aprillini õppis Jiang Qing Qingdao Ülikoolis. 1933. aasta veebruaris astus ta Hiina Kommunistlikku Parteisse. 1933. aasta oktoobris alustas ta õpinguid Shanghai Ülikoolis. Ta arreteeriti, kuid vabastati varsti. 1935. aastal alustas ta Shanghais näitlejakarjääri, mängides lisaks teatrilavastustele ka mõnes filmis. Näitlejana kasutas ta nime Lan Ping.
1937. aastal asus Jiang Qing Hiina kommunistide toonasesse keskusse Yanani, kus sai tuttavaks Mao Zedongiga. 1938. aasta novembris nad abiellusid. Neil on tütar Li Na. Enne seda oli Jiang Qing olnud kaks korda abielus.
1940. aastatel oli Jiang Qing Mao Zedongi isiklik sekretär. 1950. aastatel oli ta Hiina Kommunistliku Partei propagandaosakonna filmisektsiooni juhataja. Jiang Qing mängis olulist rolli kultuurirevolutsiooni ettevalmistamisel ja läbiviimisel. Alates 1969. aastast oli ta Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Pärast Mao Zedongi surma vahistati Jiang Qing 1976. aasta oktoobris ja anti koos teiste Nelikjõugu liikmetega kohtu alla. Ta mõisteti 1981. aasta jaanuaris kultuurirevolutsiooni ajal toime pandud kuritegude eest surma, kuid 1983. aastal asendati surmanuhtlus eluaegse vanglakaristusega.. Lõpetas 1991. aasta mais elu enesetapuga, kui oli lubatud vanglast haiglasse ravile.
Mary Poppins (muusikal)

"Mary Poppins" on muusikal, mis põhineb P. L. Traversi "Mary Poppinsi" raamatusarjal ja samanimelisel filmil. Muusikal kanti esimest korda ette 15. septembril 2004 Inglismaal Bristolis.
Muusikali muusika pärineb suuresti filmist, heliloojate Robert B. Shermani ja Richard M. Shermani sulest. Ülejäänud muusikali muusika kirjutas George Stiles ja laulutekstid Anthony Drewe.
Delray

Delray on USA-s Michigani osariigis asuva Detroiti linna linnaosa. See asub Detroiti edelaosas Detroiti jõe ääres. Seda eraldavad ülejäänud Detroiti piirkondadest tööstuslikud alad ja kiirtee Interstate 75. Lõunas piirneb linnaosa River Rouge'i linnaga.
Aastatel 1897–1905 oli Delray eraldiseisev küla. 1905. aastal liideti see Detroiti linnaga.
1930. aastal elas Delrays umbes 23 000 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke vaid 2783, mida oli 33% vähem kui 2000. aasta rahvaloenduse ajal. Rahvastik on viimase poole sajandi jooksul vähenenud tööstusliku tegevuse liigse suurenemise tõttu linnaosas.
2010. aastatel on Delray pälvinud tähelepanu tänu läbi linnaosa kavandatavale sillale.
Delrays on asunud suur ungarlaste kogukond. Esimesed ungari asunikud saabusid Detroiti ja Delraysse 1890. aastate lõpus. Delrays asub 1925. aastast tegutsev ungarlaste roomakatoliku kirik.
Linnaosas asub palju mahajäetud ja lagunenud maju. See on Detroiti üks kõige mahajäetumaid linnaosi.
Detroti linnaosa järgi on saanud nime Florida osariigis asuv Delray Beachi linn.
Sinikka Piippo

Sirkka Sinikka Piippo (18. november 1955 Helsingi) on Soome botaanik ja mitme raamatu autor.
Piippol on filosoofiadoktorikraad ja ta töötab Helsingi Ülikoolis botaanikaprofessorina.
Paradise (täpsustus)

Paradise (inglk 'paradiis') võib tähendada järgmist:
Varese sild

Varese sild on jalakäijate puitsild Viljandi lossimägedes, mille projekteeris arhitekt Johannes Fuks 1925. aastal. Silda ehitati 1925. aasta 31. augustist kuni sama aasta 9. novembrini, mil komisjon selle vastu võttis. Silla otsustas Viljandi Linnavolikogu ehitada esimese Kirsimäe ja Lossi tänava ühendamiseks.
Kuigi sillale nime panemiseks korraldati konkurss ning rohkem poolehoidu võitis nimetus Lossi sild, hakkas rahvas seda kutsuma ehitusaegse linnapea Jaan Varese järgi Varese sillaks.
2001. aastal renoveeriti sild põhjalikult.
I Don't Want to Wait

"I Don't Want to Wait" on Paula Cole'i kirjutatud, esitatud ja produtseeritud laul. See on Cole'i teine singel tema albumilt "This Fire". Hiljem sai laul tuntuks telesarja "Dawson's Creek" tunnusmeloodiana. 
Cole kirjutas laulu 1991. aastal, kuid ametlikult avaldati lugu alles 1996. aastal. Laul jõudis edetabeli Billboard Hot 100 aastakokkuvõttes 10. kohale 1998. aastal. Nädalaedetabelis Top 100-s püsis laul tervelt 56 nädalat järjest, kuid singli kõrgeimaks kohaks jäi 11. koht. See singel on enim nädalaid Top 50-s püsinud singel, mis ei jõudnud kordagi Top 10-sse. 
Telekanal VH1 asetas laulu oma 1990. aastate parimate laulude edetabelis 81. kohale.
Laulu on kaverdanud näiteks JoJo ja Boyce Avenue.
Talumatud seadused

Talumatud seadused (inglise keeles Intolerable Acts) olid 1774. aastal Suurbritannia parlamendi poolt vastu võetud seadused karistuseks Bostoni teejoomise eest 16. detsembril 1773.
Mõistet "talumatud seadused" kasutatakse peamiselt USAs, Suurbritannias kasutatakse terminit "sunniseadused" (Coercive Acts).
Seadusi oli neli:
Paljud kolonistid nägid seadusi nende õiguste rikkumisena, seaduste tõttu kasvasid britivastased meeleolud ka ülejäänud kolooniates peale Massachusettsi, kuna kolonistid kartsid, et ka nende õigused võivad olla tule all. 20. oktoobril 1774 kuulutas Kontinentaalkongress välja Kontinentaalassiotsiatsiooni (Continental Association) lepingu Briti kaupade boikoteerimiseks, mis sisaldas ka punkti, et kui seadusi aasta jooksul ei tühistata, siis lõpetatakse eksport Suurbritanniasse. Kongress tõotas rünnaku korral Massachusettsit toetada, mis tähendas, et kui Iseseisvussõda 19. aprillil 1775 Lexingtonis ja Concordis (Massachusetts) algas, olid sellega seotud kõik 13 kolooniat.
Maksim Kontsevitš

Maksim Kontsevitš (prantsuse keeles "Maxim Kontsevich"; vene keeles Максим Львович Концевич "Maksim Lvovitš Kontsevitš‎‎"; sündinud 25. augustil 1964 Himkis) on vene päritolu Prantsusmaa matemaatik, Crafoordi auhinna ja kahe Läbimurde auhinna laureaat.
Ta töötab 1999. aastast Põhja-Prantsusmaal asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques matemaatikaprofessorina. 1993. aastal tuli ta ideele luua homoloogiline peegelsümmeetria. 1998. aastal pälvis ta Fieldsi medali sõlmede invariandi (Kontsevitši invariant) loomise ja Edward Witteni hüpoteesi tõestuse eest. Hüpotees väitis, et esitatud kvantgravitatsiooni mudelitest on kaks neist samaväärsed.
2012. aastal sai ta Läbimurde auhinna fundamentaalfüüsikas olulise panuse eest matemaatilise füüsika valdkonnas (sealhulgas sõlmede teooria alal) ja homoloogilise peegelsümmeetria väljatöötamise eest stringiteoorias. 2015. aastal anti talle Läbimurde auhind matemaatikas tõhusa panuse eest mitmes matemaatika valdkonnas, sealhulgas algebralise geomeetria, deformatsiooniteooria, sümplektilise topoloogia, homoloogilise algebra ja dünaamiliste süsteemide teooria alal.
Haridus- ja töökäik.
Ta astus 1980. aastal 16-aastaselt Moskva riikliku ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonda matemaatika erialale. Seal oli tema juhendajaks Izrail Gelfand, keda Kontsevitš peab 20. sajandi üheks väljapaistvamaks matemaatikuks. Ülikooli kolmandal kursusel kirjutas Kontsevitš artikli 26-mõõtmelisest ruumist superstringiteoorias.
Pärast ülikooli lõpetamist 1985. aastal, asus ta tööle NSV Liidu Teaduste Akadeemia Harkevitši-nimelisse informatsiooniinstituuti. 1992. aastal sai ta Bonni Ülikoolist filosoofiadoktori kraadi matemaatikas. Seejärel töötas ta Princetonis, Berkeleys ja Harvardis.
Praegu töötab ta Pariisi külje all asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques professorina. Ühtlasi on ta Ameerika Ühendriikides Rutgersi ülikooli distingeeritud külalisprofessor. Ta jätkab koostööd ka Moskvas asuva Harkevitši-nimelise informatsiooniinstituudiga.
Isiklikku.
Ta mängib tšellot. 1993. aastal abiellus. 1999. aastal sai ta koos abikaasaga lisaks Venemaa kodakondsusele ka Prantsusmaa kodakondsuse. 
Tema isa on orientalist Lev Kontsevitš.
Edward Witten

Edward Witten (sündinud 26. augustil 1951 Baltimore'is Marylandis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik, Crafoordi auhinna ja fundamentaalfüüsikaalase läbimurde auhinna laureaat.
Ta töötab Princetonis Süvauuringute Instituudis (IAS) matemaatilise füüsika professorina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on matemaatilise füüsika valdkonnast, mis on seotud eelkõige stringiteooria, kvantgravitatsiooni ja supersümmeetriaga. Ta on ainus füüsik, kes on pälvinud matemaatika valdkonna ühe prestiižsema autasu – Fieldsi medali. Ta sai selle 1990. aastal positiivse energia teoreemi tõestuse (1981) eest üldrelatiivsusteoorias.
Ta on M-teooria uurimise liidreid. 1990. aastate keskel oli ta üks neist, kes avastas kaalukad tõendid selle kohta, et erinevad superstringiteooriad on seni väljatöötamata 11-mõõtmelise M-teooria piirjuhtumid.
Haridus ja töökäik.
Ta lõpetas 1971. aastal Brandeisi Ülikooli bakalaureusekraadiga ajaloo erialal. Ta kavatses saada poliitikavaatlejaks ja avaldas selleteemalisi artikleid. Seejärel õppis ta ühe semestri Wisconsini ülikoolis majandust, kuid katkestas oma õpingud. 1973. aastal astus ta Princetoni Ülikooli rakendusmatemaatika osakonda, kust ta sai 1974. aastal magistrikraadi ja 1976. aastal doktorikraadi füüsikas. Tema doktoritöö "Some Problems in the Short Distance Analysis of Gauge Theories" juhendajaks oli David Gross, hilisem nobelist. 1982. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi.
Pärast järeldoktorina töötamist Harvardi Ülikoolis, töötas ta aastatel 1980–1987 Princetoni Ülikoolis professorina. Alates 1987. aastast töötab ta Institute for Advanced Study loodusteaduste kraadiõppurite koolis professorina (1997. aastast Charles Simonyi professor).
Isiklikku.
Tema vanavanemad rändasid USA-sse 1909. aastal Tsaari-Venemaalt. Tema isa on ameerika füüsikateoreetik Louis Witten, kes on spetsialiseerunud gravitatsiooni ja üldrelatiivsusteooria uurimisele.
Robert James Waller

Robert James Waller Jr. (1. august 1939 Charles City, Iowa – 10. märts 2017 Fredericksburg, Texas) oli ameerika kirjanik, fotograaf ja muusik. Ta on kõige rohkem tuntud tänu 1992. aastal avaldatud armastusromaanile "Madisoni maakonna sillad".
Elukäik.
Tema armastusromaani "Madisoni maakonna sillad" on müüdud 12 miljonit eksemplari ja tõlgitud 35 keelde. 1995. aastal tehti armastusromaani järgi samanimeline film ning hiljem samanimeline Broadway muusikal. Armastusromaan püsis New York Timesi bestsellerite edetabelis üle kolme aasta.
Walleri sõnul kirjutas ta "Madisoni maakonna sillad" 11 päevaga. Selle tulu tegi temast multimiljonäri ning pani aluse Iowa osariigis asuva Madisoni maakonna rahvusvahelise turismiatraktsiooni tekkimisele.
Waller kolis tähelepanu eest Iowa osariigist Texase osariiki ning samal ajal lahutas oma abielu.
Surm.
Waller suri 2017. aasta 10. märtsil 77-aastaselt oma kodus Texase osariigis Fredericksburgi maakonnalinnas multiipel müeloomi.
Florence Littauer

Florence Littauer (neiupõlvenimi Florence Chapman; 28. aprill 1928 – 11. juuli 2020) oli Ameerika Ühendriikide kristliku taustaga eneseabikirjanik, motivatsioonikõneleja ja suhtluskoolitaja.
Florence Littaueri eneseabiraamatutest on populaarseim isiksusetüüpe käsitlev "Personality Plus: How to Understand Others by Understanding Yourself" (ISBN 978-0800754457, eesti keeles "Isiksus pluss. Tunne ennast, mõista teist: temperament ja tegelikkus", 2011, Oomen, ISBN 9789985994283). 
Raamatuid.
Koos tütar Maritaga:
Koos abikaasa Frediga:
Ginkgoliid B

 
Ginkgoliid B on keemiline ühend, mida leidub looduslikult hõlmikpuu ("Ginkgo biloba" L.) lehtedes, aga seda sünteesitakse ka sünteetiliselt; liigitatakse ginkgoliidide klassi.
Nimetused ja tähised.
15291-77-7; ginkgoliid B hõlmikpuulehtedest; BN 52021; AK160212.
CAS-i registreerimisnumber on 15291-77-7.
Koostisosa.
Ginkgoliid B-d sisaldavad EGb 761 ja mitmed hõlmikpuulehe standardiseeritud ekstraktidena turustatavad taimsed ravimid, nagu Bilobil intense, Cerebokan, Ceremin jpt. 
Bioaktiivne toime.
"In vivo" evib ginkgoliid B närve kaitsvat toimet ja inhibeerib ateroskleroosi.
Trombotsüüte aktiveeriv faktor.
Ginkgoliid B on trombotsüüte aktiveeriva faktori (peamiselt basofiilidest vabanev fosfolipiid retseptori (PAF-R-i) (kuulub G-valguga seotud retseptorite hulka) antagonist.
PAF aktiveeritakse peaaju hapnikupuuduse korral ja see osaleb mh ka patoloogilistes põletikulistes protsessides aga ka südame- ja veresoonkonna talitluses.
Ajalugu.
Ginkgoliidid eraldas hõlmikpuujuure koorest 1932. aastal Furukawa ja tema kaastöötajate poolt.
1988. aastal sünteesisid Harvardi Ülikooli keemiaprofessor dr. Elias J.Corey (12. juuli 1928) jt, ginkoühendi ginkoliid B.