Pius III

Pius III (Francesco Todeschini-Piccolomini; 29. mai 1439 – 18. oktoober 1503) oli paavst 1503. Ta oli 215. paavst.
Francesco Todeschini sündis Sarteanos Pietro (Nanno) Todeschini ja Laudomia Piccolomini peres 4 lapsest vanimana. Tema ema vend Enea Piccolomini lapsendas ta, mille järel hakkas Francesco perekonnanimena kasutama ka Piccolomini nime.
Piccolomini õppis Perugia ülikoolis õigusteadust, omandas doktorikraadi, siirdus seejärel Pius II teenistusse ja ordineeriti diakoniks. 
1462 osales ta püha Andrease reliikvia toomisel Rooma. Novembris 1463 viibis ta Roomas puhkenud katku tõttu Pienzas. Kui Pius II siirdus 1464 suvel ristisõtta, jäi Piccolomini paavsti esindajaks Rooma. Järgmiste paavstide ajal oli ta Inglismaa ja Saksamaa kardinalprotektor. 1468 osales ta Roomas Saksa-Rooma keisri Friedrichi pidulikul vastuvõtul. Paulus II saatis ta 1471 legaadina Saksamaale, kus ta osales Regensburgi riigipäeval. Legaadina Umbrias taastas ta Perugias poliitilise korra ning lahendas piirivaidluse Foligno ja Spello linna vahel. Sixtus IV ja Aleksander VI ajal püüdis ta viibida Roomast eemal. Tema suhted Aleksander VI-ga olid jahedad, kuna Piccolomini oli keeldunud temalt 1492 konklaavil vastu võtmast altkäemaksu ja taunis 1497 Kirikuriigi alade läänistamist paavsti pojale Giovanni Borgiale. Aleksander VI saatis Piccolomini oma delegatsiooni koosseisus novembris 1494 Itaaliasse tunginud Prantsusmaa kuninga Charles VIII juurde, kuid kuningas keeldus teda vastu võtmast. 27. mail 1495 siirdus Piccolomini koos paavstiga Orvietosse. 1497 määras paavst ta kirikureformi komisjoni liikmeks.
Kardinal Francesco Todeschini-Piccolomini osales 1464, 1484, 1492 ja 1503 toimunud konklaavidel. Ta kroonis 12. septembril 1484 paavstiks Innocentius VIII ja 26. augustil 1492 Aleksander VI.
Piccolomini rajas Sienasse Libreria Piccolomini raamatukogu. Ta oli Pinturicchio patroon.
Ferdinand Gregoroviuse järgi oli tal tosin last, kuid seda fakti ei peeta usaldusväärseks.
1503. aasta esimene konklaav.
Pius III valiti paavstiks 22. septembril 1503 Vatikani paavstipalees, ordineeriti 30. septembril preestriks, 1. oktoobril piiskopiks ja krooniti 8. oktoobril kardinal Giuliano della Rovere (hilisem paavst Julius II) poolt. Ta võttis nime oma onu Pius II järgi.
16.–22. septembrini 1503 toimunud konklaavil osales 37 kardinali. Sellel konklaavil olid soosikud kardinalid Georges d'Amboise, Giuliano della Rovere ja Ascanio Maria Sforza Visconti. Pius III valiti paavstiks kompromisskandidaadina 4. voorus.
Valitsemisaeg.
Pius III valitses 26 päeva. See oli paavstluses lühim valitsemisaeg pärast Coelestinus IV-t (1241). Viletsa tervise tõttu pidi ta missadel osaledes istuma ja tema kroonimistseremoonial jäeti mitmed talitused ära. Alates 13. oktoobrist kannatas ta ägedate podagrahoogude käes ja 17. oktoobril tõusis tal palavik.
Pius III lubas Roomast konklaavi ajal lahkuma sunnitud Cesare Borgial pöörduda tagasi Rooma ning pidas 18. oktoobril 1503 kardinalide konsistooriumi, kuid ei määranud sellel ametisse uusi kardinale. Mainzi peapiiskop Berthold von Henneberg esitas talle protesti seoses Rooma rahaliste nõudmistega ja indulgentside levitamisega Saksamaal.
Pius III ja Eesti.
Pius III oli kardinalina Saksa ordu konservaator. Sixtus IV teavitas teda 19. augustil 1479 Liivi ordu aladel interdikti kehtestamisest seoses Riia peapiiskopi vangistamisega. 
Saksa ordu kõrgmeister Johann von Tiefen teavitas 1494 kardinal Piccolominit Venemaalt lähtuvast sõjalisest ohust. Kõrgmeister Friedrich von Sachsen soovis temalt 1498 ja 30. detsembril 1501 eestkostet paavsti juures, et korraldada ristisõda õigeusklike venelaste vastu.
Kõrgmeister kirjutas kardinalile 27. veebruaril 1500 Michael Sculteti Kuramaa piiskopiks määramise osas ja palus 16. mail 1502 kardinal Piccolominil toetada paavsti juures Liivi ordu saadiku avaldust.
Surm.
Pius III suri 18. oktoobri õhtul 1503 Roomas podagra tõttu tekkinud veremürgistusse ja maeti Rooma Peetri kiriku San Andrea kabelisse. Tema jalale oli tehtud 27. septembril kaks sisselõiget, kuid neist polnud abi. Tema säilmed maeti hiljem ümber San Andrea della Valle kirikusse. Pärast tema surma levisid kuuldused paavsti mürgitamisest, kuid neid kuuldusi on peetud alusetuteks.
Hinnang.
1911. aasta Encyclopedia Britannica iseloomustab teda laitmatu isikuna. Sigismondo de Conti on rõhutanud tema mõõdukust.