tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reinhold von Ramm

Reinhold von Ramm (14./24. august 1665 Tallinn – 7./18. aprill 1755 Vihterpalu mõis) oli Eestimaa mõisnik.
Reinhold von Ramm sündis Padise ja Vihterpalu mõisniku Claus von Rammi ja Sophie Elisabeth von Lieveni pojana.
19. märtsil 1688 teenis kornetina Johann Andreas von der Pahleni Liivimaa ratsaväerügemendis, 12. detsembril 1689 teenis samas juba leitnandina. 28. märtsil 1701 teenis Harju maamiilitsarügemendis leitnandina ning 1702. aastal samas väeosas kaptenina.
Pärast isa ja venna surma päris Padise ja Vihterpalu mõisa.
Rammide perekonnapärimuse järgi nuhtles vene keiser Peeter I Reinhold von Rammi oma kepiga, kuna viimane ei tahtnud Paldiski sadama tööliste jaoks riigile vilja müüa. Ramm keerutas end raskest olukorrast välja, väites et plaanis vilja hoopis ilma rahata annetada ja nad leppisid Peetriga ära. Peeter I jättis oma kepi Rammile, ning see oli perekonna valduses kuni Teise maailmasõjani.
Perekond.
Reinhold von Ramm abiellus 1705. aastal Gertrude Elisabeth von Aderkasiga (1683–1744), kes oli rittmeister Otto Reinhold von Aderkasi (1642–1707) ja vabapreili Anna Margaretha von Lieveni tütar. Abielust sündisid:
Eesti õigeusu kiriku juhtide loend

Eesti õigeusu kiriku juhtide loend loetleb Eesti territooriumil tegutsenud õigeusu kirikute eestseisjad nii kodumaal kui ka eksiilis alates Tallinna ja Eesti piiskopkonna moodustamisest 1917. aastal.
Enne seda allusid õigeusu kogudused Eestis Riia piiskoppidele, kelle nimekirja leiab artiklist Läti õigeusu kiriku juhtide loend.
Tallinna vikaarpiiskopid Vene Õigeusu Kiriku koosseisus (1917–1919).
Esimene õigeusu piiskopkond moodustati Eesti territooriumil Riia peapiiskopkonna vikariaadina Vene Õigeusu Kiriku koosseisus ja selle keskus asus Tartus. Pärast piiskopkonna esimese eestseisja Platoni mõrvamist 14. jaanuaril 1919 jäi see ametikoht kuni 5. detsembrini 1920 vakantseks.
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjad (1919–1978).
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik moodustati Eesti koguduste täiskogul märtsis 1919. Moskva ja kogu Venemaa patriarh Tihhon ning Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod tunnistasid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku autonoomiat 10. mail 1920. 
1920. aastal valiti Tallinna ja kogu Eesti peapiiskopiks ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjaks Aleksander Paulus. Ta pühitseti ametisse 5. detsembril 1920.
7. juulil 1923 läks Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik üle Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi jurisdiktsiooni alla. 
Alates septembrist 1944 viibisid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhid Nõukogude okupatsiooni tõttu paguluses. 13. aprillil 1978 kuulutas Konstantinoopoli patriarhaat kiriku autonoomse staatuse ajutiselt peatatuks.
Tallinna ja Eesti piiskopid Vene Õigeusu Kiriku koosseisus (1941–1992).
Eesti inkorporeerimise järel NSV Liitu algas ka Eesti õigeusu kiriku taasühendamine Moskva patriarhaadiga. Selleks määrati veebruaris 1941 ametisse eksarh Sergi, kellele allutati nii Eesti kui ka Läti õigeusu kirikud. Tema tegevus jätkus ka Saksa okupatsiooni ajal.
Ametlikult taastati Tallinna ja Eesti piiskopkond Moskva patriarhaadi koosseisus 9. märtsil 1945.
Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku juhid (1992–2024).
11. augustil 1992 taastas Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod patriarh Tihhoni otsuse aastast 1920, millega Eesti Õigeusu Kirik oli tunnistatud autonoomseks. Ametlikult registreeriti Moskva patriarhaadile alluv Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik Eestis iseseisva juriidilise isikuna alles 2002. aastal. 
Tabelis on lisaks MPEÕK eestseisjatele esitatud ka nende asetäitjad (vikaarpiiskopid). 
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhid (aastast 1996).
Seoses Eesti iseseisvumisega ja valdava osa õigeusu koguduste sooviga Eestis taastada autonoomse Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku tegevus taasjõustas Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh 20. veebruaril 1996 Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku autonoomia aluseks oleva tomose.
Tabelis on lisaks EAÕK eestseisjatele esitatud ka nende asetäitjad (vikaarpiiskopid).
Frank Billings Kellogg

Frank Billings Kellogg (22. detsember 1856 Potsdam, New Yorgi osariik – 21. detsember 1937 Saint Paul, Minnesota) oli Ameerika Ühendriikide jurist ja riigitegelane.
Aastatel 1917–1923 oli Kellogg senati liige, 1924–1925 USA suursaadik Suurbritannias ja 1925–1929 Ameerika Ühendriikide riigisekretär.
Ta oli üks Kelloggi-Briandi pakti autoreid, mille eest sai ta 1929. aastal Nobeli rahuauhinna.
Eisaku Satō

Eisaku Satō (jaapani keeles 佐藤榮作 "Satō Eisaku"; 27. märts 1901 Tabuse – 3. juuni 1975 Tokyo) oli Jaapani poliitik.
Eisaku Satō oli Jaapani peaminister aastail 1964–1972, mis teeb temast pikima ametiajaga Jaapani peaministri.
1974 sai Satō Nobeli rahuauhinna.
Prantsuse muusika

Prantsuse muusika ajalugu ulatub kaugesse keskaega, kui ilmalikke muusikatraditsioone kandsid rändlaulikud. Prantsusmaal oli 11. sajandil kaks peamist piirkonda, kus kujunesid keskaja rahvamuusikatraditsioonid: Põhja-Prantsusmaalt Bretagne'ist sai alguse trubaduuride muusikakultuur
ja Lõuna-Prantsusmaalt Provence'ist truvääride muusikakultuur. 
Mõlemad olid rüütlilaulikud, erinevused olid peamiselt keelelised. Rüütlilaulikud eelistasid tundelist armastuslüürikat. Armastuslaulude kõrval esitasid trubaduurid ja truväärid ka mitmesuguseid jutustava sisuga ballaade. Trubaduuride ja truvääride muusika lähtus laulu aluseks oleva luule värsimõõdust ning seetõttu jäigi mitmeteks sajanditeks laulu rütmi määrajaks. 
Prantsusmaa oli Euroopa varase mitmehäälse muusika vormide väljakujundaja – esimesed meile tuntud mitmehäälse muusika autorid olid Pariisis Notre-Dame'i koolkonna heliloojad. 
Keskajal olid Euroopas, sealhulgas ka Prantsusmaal kõige levinumad muusikainstrumendid fiidel, šalmei ning sister. Fiidel oli tänapäevase viiuli 2–6 keelega eelkäija. Kahekordse roohuulikuga puhkpillist šalmeist arenesid hiljem välja oboe ja klarnet, sister oli kitarrilaadne keelpill. Tuntud olid keskajal ka Araabiast Hispaania kaudu Euroopasse jõudnud harf ning orel, mille erikujud (lüüra, vesiorel) olid tuttavad juba roomlastele ja egiptlastele. Prantsusmaaga seonduvad kaks žanrimõistet – nendeks on šansoon ja ballett. Trubaduuride esitatud šansoon oli ühehäälne, renessansiajastul (15.–16. sajandil) muutus see juba mitmehäälseks. 19. sajandil kujunes šansoon valdavalt kergesisuliseks soololauluks. 20. sajandi tuntumad šansoonilauljad olid Yves Montand, Charles Aznavour, Édith Piaf, Mireille Mathieu, Juliette Gréco jt.Prantsusmaa on kodumaaks ka klassikalisele balletile, mille eelkäijaiks said sealsed õukonnatantsud. Neist kaks kõige tuntumat olid menuett ja gavott. Menueti hiilgeaeg oligi 17.–18.sajand. See tants on ¾ taktimõõdus, mõõduka tempoga ja kolmeosalises ABA-vormis. Eriti hästi väljendas menuett rokokooajastu graatsilist ja nõtket tantsukultuuri. Samal ajal menuetiga kujunes õukonnatantsuks gavott, mis oli algselt rahvatants. Gavott on 4/4 või 2/2 taktimõõdus, tantsule on iseloomulik kahe veerandnoodiga eeltakt. Koos klassikalise balletiga kujunes Prantsusmaal 17. sajandil välja ka klassikaline ooper. Mõlema žanri tekkimisel sai määravaks itaalia päritolu helilooja Jean-Baptiste Lully (1632–1687) tegevus. 
18. sajandil sai Prantsusmaal populaarseks klavessiinimuusika, eeskätt François Couperini (1668–1733) ja Jean-Philippe Rameau (1683–1764) loomingu kaudu. Prantsusmaa on opereti sünnimaa. 19. sajandi keskel alustas oma tegevust Jacques Offenbach (1819–1880), kes jõudis luua umbes 100 operetti. 
Sama sajandi lõpul kujunes maalikunstis ja muusikas välja uus suund – impressionism, mille kõige väljapaistvamad esindajad muusikas on Claude Debussy (1862–1918) ning Maurice Ravel (1875–1937). Muusikas tähendab impressionism eelkõige kõlavärvidele tuginevat heliloomingu suunda.
Jaak Salumets

Jaak Salumets (sündinud 30. jaanuaril 1949 Paides) on endine Eesti poliitik ning endine korvpallur ja korvpallitreener. 
Ta oli alates 18. detsembrist 2016 kuni 17. detsembrini 2020 Eesti Korvpalliliidu president.
Haridus.
Jaak Salumets lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi 1978. aastal.
Sportlasena.
Aastatel 1967–1978 mängis ta korvpalli Tallinna Kalevis ja Eesti koondises, 1967–1968 NSV Liidu juunioride koondises.
1968. aastal võitis NSV Liidu juunioride koondise koosseisus kuldmedali Euroopa juunioride meistrivõistlustel. Finaalmängus Jugoslaavia vastu viskas ta 33 punkti, aidates meeskonna üllatusvõidule.
26. augustil 1970 osales ta ajaloolises Eesti NSV ja Ameerika Ühendriikide noortekoondise vahelises mängus, mille võitmisele aitas kaasa 25 punktiga.
1970–1974 mängis Nõukogude Liidu koondises.
1973. aastal võitis NSV Liidu koondises Hispaanias toimunud Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.
1973. aastal võitis NSV Liidu koondises Moskvas toimunud 12. suveuniversiaadil hõbemedali.
Treenerina.
Jaak Salumets töötas Tallinna Spordiinternaatkooli treeneri-pedagoogina 1980–1985.
Ta on töötanud treenerina järgmistes klubides:
1985–1991 Tallinna Kalevi peatreenerina, viies klubi 1991. aastal NSV Liidu meistriks.
1991–1993 BC Lahti NMKY peatreenerina.
1993–1994 Kaunase Žalgirise peatreenerina, viies klubi 1994. aastal Leedu meistriks.
1994–1997 BC Kalevi peatreenerina, viies klubi aastatel 1995 ja 1996 Eesti meistriks.
1997–1998 BC Nybiti peatreenerina 
Jaak Salumets oli aastatel 1993–1997 Eesti korvpallikoondise peatreener.
Tema juhendamisel tuli Eesti koondis 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuuendaks.
Poliitiline tegevus.
Jaak Salumets oli aastatel 1999–2004 Keskerakonna liige. Alates 2004. aastast on ta Reformierakonna liige.
Aastatel 2002–2007 oli ta Viimsi Vallavolikogu liige.
Aastatel 2007–2011 oli ta XI Riigikogu liige.
Yits'ẖak Rabin

Yits'ẖak Rabin (kasutatakse ka nimekuju Yitzhak Rabin; 1. märts 1922 Jeruusalemm – 4. november 1995 Tel Aviv) oli Iisraeli poliitik ja sõjaväelane.
Yits'ẖak Rabini ema Roza Cohen oli sündinud Venemaa Keisririigis Mogiljovis (praegu Valgevenes) ning oli töölisliikumise aktivist ja ühiskonnategelane. Ta oli kümne aasta jooksul Tel-Avivi linnavolikogu liige. Rabini isa Neẖemya Rabin (sünninimega "Robitšov") oli sündinud Ukrainas.
Rabin astus noorena Iisraeli armeesse, kus teenis lõpuks välja kindrali auastme.
1964–1968 oli ta kindralstaabi ülem.
1968–1973 oli ta Iisraeli suursaadik Ameerika Ühendriikides.
1984–1990 ja 1992–1995 oli Rabin Iisraeli kaitseminister ja 1974–1977 ning 1992–1995 Iisraeli peaminister.
1992–1995 oli Yits'ẖak Rabin Iisraeli Tööpartei juht.
1993. aastal valis ajakiri Time ta aasta inimeseks ja 1994. aastal sai ta koos Shim'on Perese ja Yassir Arafatiga Oslo lepingute sõlmimise eest Nobeli rahuauhinna.
Yits'ẖak Rabin mõrvati 4. novembril 1995 Tel Avivis, kus teda pärast kõnet üritusel "Jah rahule, ei vägivallale" tulistas paremäärmuslane Yig'al Amir.
André Kaminski

André Kaminski (sünninimi "Andrzei Henryk Kamiński"; 19. mai 1923 Genf – 12. jaanuar 1991 Zürich) oli saksakeelne Poola-Šveitsi kirjanik.
Ta sündis Poolast pärit juudi psühholoogi peres. Õppis ajalugu Genfi ja Zürichi ülikoolis. Veendunud sotsialistina läks ta 1950. aastal Poola elama. Töötas seal produtsendi ja dramaturgina. 1968 saadeti ta Poolast välja. Pärast lühikest peatust Iisraelis tuli ta 1969 Šveitsi tagasi. Alates 1983. aastast ilmunud autobiograafilise taustaga romaane saatis suur menu.
Louis Kahn

Louis Isadore Kahn (sünninimi Itze-Leib Schmuilowsky; 20. veebruar 1901 Kuressaare – 17. märts 1974 New York) oli Eestis sündinud juudi päritolu Ameerika Ühendriikide arhitekt, maalikunstnik, disainer, muusik ja filosoof.
Elukäik ja töö.
Ta sündis finantsametniku Leib Schmuilowsky (hilisema nimega Leopold Kahn) peres, tõenäoliselt Saaremaal, kuid sünnikoht ei ole päris täpselt teada ka sündide raamatu sissekannete järgi. Kindel on, et esimesed viis aastat elas ta Saaremaal. Kahn alustas joonistamist söega.
Lapsena sattus ta Saaremaal tuleõnnetusse, millest jäid näkku armid. 
Tulevase suurkuju loomingule avaldas mõju lapsepõlves nähtud monumentaalne stiilipuhas Kuressaare linnus. Seda on tunnistanud nii Kahn ise kui tema loomingu uurijad.
1906. aastal emigreerus pere USA-sse eesmärgiga vältida Kahni isa värbamist Vene-Jaapani sõtta. USA-s võttis pere uueks perekonnanimeks Kahn. Kahn kasvas üles Philadelphias ja sai USA kodakondsuse 1914. aastal.
1929. aastal külastas ta Euroopa töö- ja õppereisi käigus Eestit ja Saaremaad.
Ta õppis Pennsylvania ülikooli kaunite kunstide koolis. Teda juhendas arhitekt ja tööstusdisainer Paul Philippe Cret. Kahn oli samas ülikoolis professor 1955. aastast, kuid täiendas end ka Euroopas. Lisaks oli ta Yale’i arhitektuurikooli professor. 
Kahni peetakse 20. sajandi üheks olulisemaks arhitektiks. Ta arendas välja oma arhitektuurifilosoofia. Kahni hooneid iseloomustavad lihtsad suursuguselt monumentaalsed vormid, palju betooni ja loomulikku valgust. Kahni tähtteosed pärinevad 1960. aastatest. Kahn on projekteerinud paar sünagoogi.
Kahn suri müokardi infarkti tagajärjel New Yorgis Pennsylvania raudteejaamas, naastes Indiast tööreisilt. Temaga kaasas olnud kohvris olid kavandid ja lepinguprojektid.
Jäädvustus.
Kahni poeg Nathaniel Kahn on teinud temast dokumentaalfilmi "Minu arhitekt".
Filmis "Häbitu ettepanek" mainib tegelaskuju Woody Harrelson Kahni järgmiselt: "Kahni arvates tahaks isegi tellis endast midagi rohkemat kujutada.".
Helilooja Lewis Spratlan on oma kammerooperis "Arhitekt" kujutanud Kahni peategelasena.
Philadelphias on Louis Kahni nimeline park.
Isiklikku.
Louis Kahni ja Harriet Pattisoni poeg Nathaniel Kahn (sündinud 1962) on filmirežissöör, kelle kaks dokumentaalfilmi on olnud nomineeritud filmiauhinnale Oscar.
Friedrich von Löwen (1600–1669)

Friedrich von Löwen (ka Friedrich Löwe; 1600 Koluvere linnus – 1669) oli Eestimaa päritolu Rootsi sõjaväelane (ratsaväe kindralleitnant), Eestimaa hertsogkonna sõja- ja maanõunik.
1646. aastal kinkis kuninganna Kristiina Löwenile Koluvere linnuse, koos selle juurde kuuluvate maa-aladega. Talle kuulus ka Seira mõis Kirbla kihelkonnas ja Mölby mõis Soomes.
20. septembril 1649 sai vana aadlist põlvnev ooberst Friedrich Löwe koos venna Gerhard Löwega (1608–1677) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks, ning ühtlasi ka vapiparanduse. Nende suguvõsa immatrikuleeriti 1723 Löwe (Löwen) nime all Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana Nr.1739. 
20. novembril 1652 määrati ta sõjanõunikuks Liivimaal, 21. mail 1655 ülendati ratsaväe kindralmajoriks ja 22. juunil 1657 kindralleitnandiks.
1657. aastal võitis Löweni juhitud Rootsi armee Vene-Rootsi sõja Valga lahingus Pihkva suurvojevood ja kindral Matvei Šeremetevi (1629–1657) juhitud vene väge. 
1659 määrati ta Saaremaa kuberneriks ja temast sai ka Eestimaa maanõunik.
Friedrich von Löwen maeti 1669. aastal Kullamaa kirikusse.
Ta oli kuulsa Liivimaa aadlitegelase Johann Reinhold von Patkuli (1660–1707) ristiisa.
Perekond.
Friedrich von Löweni vanemad olid Eestimaa aadlilipkonna rittmeister, Seira mõisnik ja 1603 aastast Koluvere linnuse komandandiks olnud Gerhard Löwe (langes 1610) ja Kandle mõisast pärit Adelheid von Hastfer.
Ta abiellus Agneta von Maydelliga, kes oli Kullamaa kihelkonna Maidla ("Tockumbeck") ja Hageri kihelkonna Maidla ("Wredenhagen") mõisniku, Koluvere asehalduri (1614), rittmeister Jürgen von Maydelli (surn.1637) ja Margaretha Wrangelli tütar. Virumaa Essu ja Koila mõisniku Moritz von Wrangelli tütretütar. Abielust sündisid:
Alt

Alt (itaalia "alto" 'kõrge'; vananenud eesti keeles "alto") ja kontraalt on madal poisihääl või omapärase rinnahääletämbriga naishääl. Alt on ka vastava häälestusega keel- või puhkpill.
Kontraalt on algselt märkinud nais- või meeshäält (kastraati). Kõige madalam ulatus (diapasoon) on neil väikese oktavi g. Paljudes ooperites kujutab madal naishääl vanemat naist. Kontraalt on väga haruldane hääl ja heliloojad on kirjutanud sellele vaid väheseid ooperirolle.
Madalat naishäält on hinnanud heliloojad Rossini, Berlioz, Brahms; 20. sajandi muusikateatri heliloojatest Kurt Weill, Josef Kosma ja Luciano Berio.
Metsosopran

Metsosopran on madal sopran, soprani ja aldi vahepealne hääl. Mitte kunagi ei ole täiesti selget vahet tehtud kontraaldi, metsosoprani ja madala soprani vahel. Alles 19. sajandil hakati kasutama metsosoprani nimetust, kui heliloojad hakkasid nõudma järjest suuremat hääleulatust (diapasooni).
Kuna Mozarti ajal metsosoprani nimetust ei kasutatud, esitavad tänapäeval ainult metsosopranid selliseid rolle:
Kontraalt

Kontraalt on madalaima ulatusega naishääl. Selle ulatus on väikese oktavi F-st (F3) kuni teise oktavi F-ni (F5).
Paljudes ooperites kujutab madal naishääl vanemat naist. Kontraalt on väga haruldane hääl ja heliloojad on kirjutanud sellele vaid väheseid ooperirolle.
Riho Rosberg

Riho Rosberg (sündinud 20. septembril 1965) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tallinna 20. keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (XIV lend). 
Alates 1990. aastast töötab ta Eesti Noorsooteatris näitlejana.
Tenor

Tenor on kõrgeim meeshääl, ulatudes väikese oktavi c-st 1. oktavi a-ni. 
Claudio Monteverdi ooper "Orpheus" (1607) pani aluse meespeaosade esitamisele tenorite poolt. Prantsuse suure ooperi ja saksa romantilise ooperi paralleelse arenguga 19. sajandil tekkis vajadus võimsate tenorite järele. Rossini, Bellini ja Donizetti tenoripartiid olid mõeldud laulmiseks kerge "peahäälega", mitte aga täishäälega, nagu oleme praegu harjunud. Esimestena laulsid kõrgeid noote täis- ehk rinnahäälel prantslane Duprez ja itaallane Rubini. 
Ainult prantsuse ooperis oli moes kergem ja voolavam tenorihääl. (Gounod, Offenbach)
Tenorite hääletüübid.
Kangelastenor.
Kangelastenor on kõige heroilisem meeshääl. Tüüpilised Wagneri ooperid. Itaalia keeles nimetatakse seda "tenore robusto"'ks.
Kangelastenori partiisid ooperites:
Lüüriline tenor.
Lüürilise tenori (itaalia k "tenore spinto", saksa k "lyrischer Tenor") partiisid ooperites:
"Tenore di grazia".
"Tenore di grazia" (sõna-sõnalt 'graatsiline tenor') on kerge, paindlik tenori hääleliik.
"Tenore di grazia" partiisid ooperites:
"Tenor bouffe".
"Tenor bouffe" on eriti kerge tenorihääl eelkõige prantsuse 19. sajandi keskpaiga kergetes ooperites (heliloojad Jacques Offenbach, Charles Lecocq ja François-Adrien Boieldieu).
Kontratenor.
Kontratenoriteks on sageli bassid, kes laulavad kõrgemas tessituuris või ulatuses. Tänapäeval kirjutavad heliloojad falsetiga või kontratenoripäraselt laulvale lauljale.
Kautšuk

Kautšuk on väga elastne looduslik või sünteetiline kõrgmolekulaarne aine.
Looduslik kautšuk on pärit Lõuna-Ameerikast, kust eurooplased selle 15. sajandil kaasa tõid. Algul ei osatud seda piimjat puutüvest välja imbuvat materjali kuidagi kasutada. Alles 18. sajandil leiti, et selle veniva materjaliga saab vooderdada vihmamantleid ning valmistada vettpidavaid jalanõusid.
Kautšukipuude kasvatamine oli aga kulukas ning kautšuki kogumiseks kulus samuti palju aega.
See tekitas vajaduse toota kautšukit ka sünteetiliselt. Kautšuki tootmine laboratooriumides sai alguse aga alles 1940. aastatel. Enne seda oli raskusi isegi autorehvide tootmisega.
Francis Parker Yockey

Francis Parker Yockey (18. september 1917 Chicago – 16. juuni 1960 San Francisco) oli ameerika filosoof ja advokaat.
Tema tuntuim teos on "Imperium: The Philosophy of History and Politics", mille ta avaldas pseudonüümi Ulick Varange all 1948. aastal.
Ta sündis neljalapselise pere noorima lapsena Chicagos. Ülemaailmse majanduskriisi ajal kolis perekond oma varasemasse elukohta Ludingtoni Michigani osariigis. Vanemad kasvatasid Yockeyt inglise kõrgkultuuri vaimus. Ta oli andekas klaverimängija.
Roheline draakon

Roheline draakon on kanepit sisaldav psühhoaktiivse toimega alkohoolne jook, mida valmistatakse kanepitaimes sisalduva tetrahüdrokannabinooli lahustamise teel suure etanoolisisaldusega alkoholisegus.
Roheline draakon on tumepruun või tumeroheline kibedamaitseline jook, mida tarvitatakse selle mitmekülgse joovastava toime pärast. Joogi mõju sarnaneb kanepisuitsu sissehingamisel avalduvaga, kuid omab suure etanoolisisalduse tõttu ka viimase toimet. Rohelise draakoni avaldatav mõju erineb kanepisuitsu sissehingamise omast ka selle tõttu, et segu imendumine organismi seedetrakti kaudu on märksa pikaldasem ning seega tekib/lahtub joove aeglasemalt.
Rohelist draakonit tarvitatakse selle kibeda maitse tõttu sageli segatuna sidruni- või mõne muu mahla, suhkru või meega.
Relv

Relv on loodud seade/ese või suvaline kättesattuv vahend, mida kasutatakse enese (ka kodu) kaitseks, vallutustel teiste inimeste allutamiseks/hävitamiseks (sõjandus) või ulukite küttimiseks (jahindus). Relv koosneb tavaliselt otseselt kahjustavast osast ning olenevalt relva liigist, selle sihtmärgini läkitamise vahendist. Toimeviisi järgi eristatakse massihävitusrelvi ja tavarelvastust 
Relvad liigituvad:
Lubatuvuselt jagunevad relvad: 
Automatiseerituse järgi liigitatakse relvad:
Relvade keerukus on väga erinev: relv on nii kumminui kui ka tuumalõhkepeaga mandritevaheline ballistiline rakett. 
Relvana võib kasutada ka suvalist kättesattuvat eset.
Ripskõhtsed

Ripskõhtsed ("Gastrotricha") on loomade riiki kahekülgsete põhikonda kuuluv hõimkond.
Varem, näiteks "Loomade elus", arvati ripskõhtsed ümarloomade hõimkonda omaette klassina. 
Ripskõhtsed on mikroskoopilised organismid, ehkki suuremad on ka palja silmaga näha (0,06–3 mm). Nad elavad nii mage- kui ka merevees. Enamik magevees elavaid ripskõhtseid kuulub perifüütonisse või bentosesse. Merevees elavad ripskõhtseid tavaliselt interstitsiaalselt (liivaterade vahel). Mõni liik elab ka maismaal. Ehitustüübilt on nad bilateraalse sümmeetriaga. Ripskõhtseid on umbes 700 liiki
Ripskõhtsete hõimkond sisaldab ühe klassi, mis jaguneb kaheks seltsiks: "Macrodasyda" ja "Chaetonotida".
Ripskõhtsed põlvnevad torusoolelistest ripsussidest. Selle arenguga on kaasnenud mõõtmete vähenemine ja osaline taandareng.
Ripskõhtsetel puuduvad hingamiselundkond ja ringeelundkond. Hingamine toimub läbi naha ja sooleseina kaudu. Kehaõõnt täidab vedelik, mis "uhub" siseelundeid ja osaleb ainevahetuses. 
Liikumine.
Ripskõhtsete lihaskond on taandarenenud. Nende lihased ei moodusta pidevat kihti, vaid paiknevad kehal eraldi "lintidena". Ripskõhtsete eellaste nahklihasmõigust on säilinud vaid üksteisest isoleeritud lihaskimbud. Niisuguse taandarengu peamiseks põhjuseks on loomade väikesed mõõtmed: nad liiguvad edasi keha kõhupoolt katvate ripsmete abil ja pisikestel loomadel sellest piisab. Selline lihaste degeneratsioon on osutunud ripskõhtsetel pöördumatuks. 
Ripsmed töötavad kooskõlastatult nagu ripsussidelgi ja tagavad looma küllalt kiire kulgemise. Ripskõhtsed oskavad ka ujuda ja teevad sealjuures sageli neile väga iseloomulikke hüppeid. Ühtlasi toimivad ripsmed mehhanismina, mis juhib toidu nende suuavani. Ripskõhtsed toituvad mitmesugustest pisiorganismidest, sealhulgas väikestest ripsloomadest. 
Suurematel ripskõhtsetel tekkis liikumisega probleem: ripsmed ei jaksa neid edasi vedada, aga lihased on juba mandunud. Kuidas siis liikuda? Suurematel ripskõhtsetel arenesid erilised haardetorukesed, mille otsas on kinnituskettad. Nende abil imevad ripskõhtsed end mingi pinna külge ja kulgevad niimoodi mööda põhja nagu torusid mööda sammudes. Arusaadavalt on selline liikumine väga aeglane. 
Avastuslugu.
Ripskõhtsed avastati 18. sajandil. Mikroskoopide puudulikkuse ja teadmiste vähesuse tõttu peeti neid esialgu ripsloomadeks, kellega nad on ühesuurused.
Ripskõhtsete olemuse selgitasid välja niisugused teadlased nagu O. Bütschli, I. Metšnikov ja C. Zelinka. Zelinka kirjeldas juba 1889 olulisi tunnuseid, millega selgitati ripskõhtsete iseärasused. Suur tähtsus ripskõhtsete uurimisel on olnud P. Schultze töödel. 20. sajandil on kõige suuremad teened ripskõhtsete süstemaatika, bioloogia ja ökoloogia uurimisel A. Remanel.
Müüser

Müüser ehk mortiir on suurtükk, mille raua pikkus on 2–12 kaliibrimõõtu ja relva kaliiber on 152–420 millimeetrit .
Müüsri mürsud ei lenda kaugemale, kui 14 kilomeetrit. Mürsu väga kumer lennujoon võimaldab tulistada püstloodis varjete taha.
Ajalugu.
Eestlaetav müüser oli astunud suurtükkide ritta juba 15. sajandil, mil seda kasutati peamiselt piiramisel. Siis tulistati sellega kivi- ja malmkuule. Eriti tõhus oli müüser pehmete sihtmärkide vastu: mürsu kiirus oli küll väiksem kui haubitsal, kuid laskekiirus suurem. Samuti oli see kergem ja seda oli hõlpsam transportida.
Teises maailmasõjas asendati müüser miinipildujaga.
Lõugsuud

Lõugsuud ("Gnathostomulida") on loomade hõimkond, kuhu kuuluvad mikroskoopilised (0,5...1 mm pikad) meres elavad organismid.
Nagu lameussidelgi, on neil kehapind kaetud ripsmetega; erilised on nad seetõttu, et igal rakul on alati üks ripse. Lõugsuudel puudub kehaõõs, hingamis- ja vereringesüsteem.
Lõugsuud on hermafrodiitsed. Ehitustüübilt on nad bilateraalse sümmeetriaga.
Bariton

Bariton (kreeka keeles "barytonos" 'madalahääleline') on tenorist madalam ja bassist kõrgem meeshääl. Bariton on ka ventiile omav maheda tooniga vaskpuhkpill.
Bariton on meeshääle keskmine ulatus, mis vastab ligikaudu metsosoprani omale. Ooperis pannakse need hääled tihti paari. Saksa ooper nõuab väga tugevat keskmise ulatusega baritoni, itaalia rollid on kõrgema ulatusega. Enne 19. sajandit kasutati baritoni ooperi peaosades harva. 
Üks tähtsamaid 1800. aastate baritone on Johann Michael Vogl (1768–1840), kes oli Schuberti sõber. Vogl oli baritonilaulu kontserttraditsiooni tekke üheks inspireerivamaks kujuks. 20. sajandil on seda traditsiooni jätkanud Dietrich Fischer-Dieskau, Olaf Bär, Thomas Hampson ja Wolfgang Holzmair.
Paljud kuulsad tenorid (nt Lauritz Melchior, Plácido Domingo) on alustanud lauljakarjääri baritonina.
Kuulsamaid baritoniosi ooperites.
20. sajandi ooperitest on baritoniosi sisaldanud näiteks Straussi, Bergi, Schönbergi ja Britteni ooperid; muusikalidest aga Lehári, Kerni, Rombergi, Rodgersi ja Irving Berlini looming.
Flak 38

Flak 38 oli 37 mm kaliibriga õhutõrjekahur Saksa armees Teise maailmasõja ajal.
Flak 38 oli kasutusel õhutõrjedivisjonides ("Flak-Abteilung"), kus selliste relvadega oli relvastatud 1 patarei + pool ühest segapatareist. 
Esimestel "Wehrmacht´i" relvastusse võetud 37 mm õhutõrjekahuritel oli kohmakas ja kallis kaheteljeline lafett, kuid armee vajas midagi lihtsamat. 
1936. aastal võetigi relvastusse uus 3,7 cm Flak 36. Selle kaherattaline lafetihaagis sarnanes väga 2 cm Flak 30 omaga. Sihtimiseks kasutati lihtsat optilist sihikut Flakvisier 36. Uue, suurema, kellamehhanismiga sihiku Flakvisier 40 kasutuselevõtuga tuli märgatavalt moderniseerida ka lafetti. Uus kahur sai nimetuse 3,7 cm Flak 37. 
Sõja jooksul moderniseeriti relva varsti aga veelgi, mille tulemusena sai relv nimeks 3,7 cm Flak 38. Õhutõrjekahuritele töötati sõja jooksul välja mitmesuguseid erinevaid sihikuid.
OpenDocument

OpenDocument ehk ODF ("Open Document Format for Office Applications", "avatud dokumendivorming kontorirakendustele") on XMLi-põhine failivorming elektrooniliste dokumentide (nt tekstide, arvutustabelite, esitluste, diagrammide) jaoks.
Ajalugu.
Vormingu esialgse spetsifikatsiooni töötas välja Sun Microsystems, kuid standardini jõudis OASISe ("Organization for the Advancement of Structured Information Standards)" konsortsiumi vastav töörühm – OASIS ODF TC – algselt OpenOffice.orgi jaoks loodud ja selles kasutatud XML-vormingu (OpenOffice.org XML) põhjal.
Standard.
Et OpenDocument on avatud failivorming, on dokumendi struktuur vastavuses mitmete avalike organisatsioonide ja paljude firmade koostöös valminud standardiga ja spetsifikatsioon on kõigile soovijaile kättesaadav. Samuti on OpenDocument sõltumatu ühest kindlast rakendusprogrammist, tootjast või operatsioonisüsteemist.
Peale OASISe standardi on ODF (õieti selle versioon 1.0) ka ISO ja IEC rahvusvaheline standard – ISO/IEC 26300:2006 Open Document Format for Office Applications (OpenDocument) v1.0.
Kasutatavus.
Eesti vabariigi majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi riigi infosüsteemide osakonna välja töötatud dokument "Riigi IT arhitektuur" soovitab mitmepoolset redigeerimist vajavates riigi- ja avalik-õiguslike asutuste dokumentides kasutada failivorminguna OpenDocumenti.
Sama seisukohta kajastavad Euroopa Liidu eksperdirühmade soovitused ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/98/EÜ, kuna ODF täidab Euroopa Liidu kriteeriumid standardite avatuse osas.
Tarkvara.
OpenDocumenti kasutavad vaikevorminguna mh kontoritarkvarapaketid OpenOffice.org, LibreOffice, Sun StarOffice, Oracle Open Office, IBM Lotus Symphony, Google Docs, KOffice, NeoOffice ja Mobile Office. OpenDocumenti tugi on rohkemal või vähemal määral olemas ka paljudel teistel tarkvararakendustel nagu nt IBM Workplace, IBM Lotus Notes 8, Corel WordPerfect Office, EIOffice, Co-Create Office, Abiword, TextEdit, TextMaker, Gnumeric ja Scribus, samuti Microsoft Office'il alates versioonist 2007 SP2.
Levinumate OpenDocument-vormingute faililaiendid:
Lauri Sommer

Lauri Sommer (1991. aastani Lauri Soomere; sündinud 2. aprillil 1973 Viljandis) on eesti kirjanik, kirjandusteadlane ja muusik. 
Ta lõpetas 2000. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule eriala ning sai 2003. aastal samas magistrikraadi (väitekiri Uku Masingu kogu "Saadik Magellani pilvest" taustadest).
Ta on rühmituse Erakkond ning ansamblite Liinatśuraq, Kago ja Ütsiotsõ liige. 
2014. aastal ilmus tema seni mahukaim proosateos "Sealpool sood". Raamatut saadab mitteametlik "soundtrack" (allalaaditav plaadifirma Õunaviks ajaveebist), millelt leiab muusikat alates keskajast kuni Sommeri enda loominguni.
Proosa.
Ajakirjanduses on Sommeril ilmunud artikleid, esseid, muusikaarvustusi, lühiproosapalu. Ta on olnud ka raadiosaadete autor.
Isiklikku.
Tema isa on psühhiaater Ilmar Soomere. Ta kasutab vahel pseudonüümi Nuga Soopealt.
Aleksandr Volodin

Aleksandr Volodin on mitme tuntud inimese nimi:
Põhja-Korea riigipeade loend

Põhja-Korea riigipeade loend loetleb Põhja-Korea tegelikud ja titulaarsed riigipead alates iseseisvuse väljakuulutamisest 1948. aastal, sõltumata nende ametinimetusest.
Ülemrahvakogu Presiidiumi esimehed.
Enne presidendi ametikoha sisseseadmist 1972. aastal oli Põhja-Korea kollektiivseks riigipeaks parlamendi juhatus ehk Ülemrahvakogu Presiidium. Tinglikult loeti sel ajal riigipeaks selle presiidiumi esimeest.
Presidendid.
Põhja-Korea presidendi ametikoht seati sisse detsembris 1972. Pärast esimese ja ainsa presidendi Kim Il-sŏngi surma 1994. aastal anti talle Igavese Presidendi tiitel ja ta on ka postuumselt riigipea.
Ülemrahvakogu Presiidiumi esimehed.
Pärast Kim Il-sŏngi surma 1994. aastal jagati riigipea funktsioonid eri ametikohtade vahel. Tseremoniaalse riigipea rolli täidab sarnaselt presidendieelse ajaga parlamendi juhatuse esimees.
Korea Tööpartei juhid.
Põhja-Koreas kuulub tegelik kõrgeim võim valitseva partei juhile, kes kandis aastatel 1949–2011 peasekretäri ametinimetust ja alates 2012. aastast esimese sekretäri ametinimetust. Pärast Kim Il-sŏngi surma parteijuhi tähtsus küll vähenes ja kõige olulisemaks muutus Tööpartei keskkomitee sõjaasjade komisjoni esimehe ametikoht, kuid neid ametikohti täidab käesoleval ajal üks ja sama isik.
Kim Chŏng-ilile anti pärast tema surma detsembris 2011 Tööpartei igavese peasekretäri tiitel.
Hanipäev

Hanipäev ehk kadrilaupäev on 24. november, kadripäevale eelnev päev. 
Hanipäevaks või hanedepäevaks on päeva nimetatud Muhus ja nimetatakse praegu maausu kalendris.
Pisilõugloomad

Pisilõugloomad ("Micrognathozoa") on loomade hõimkond, kuhu kuulub ainult üks liik – Limnognathia maerski. 
"Limnognathia maerski" avastati 1994. aastal Gröönimaal Qeqertarsuaqi (Disko) saare allikast.
Selle pikkus on kümnendik millimeetrit ning seega üks väiksemaid teadaolevaid loomi.
Harjaslõugsed

Harjaslõugsed ("Chaetognatha") on loomade hõimkond, kuhu kuuluvad röövtoidulised mereussid, nende osakaal on maakera kogu planktonis suurim. Harjaslõugseid teatakse tänapäeval üle 20 perekonna 120 liigiga.
Umbes 20% harjaslõugsete liikidest on bentilised ning substraadina kasutavad nad peamiselt vetikaid ja kive. Neid leidub praktiliselt kõikides soolastes veekogudes. 
Enamik harjaslõugseid on läbipaistvad ja torpeedo-kujulised. Üksikud süvamere liigid on oranžid. Nende pikkus on 3 mm-st 120 mm-ni. 
Läänemeres elab balti nooluss ("Sagitta elegans baltica").
Siilussid

Siilussid ("Kinorhyncha") on loomade hõimkond, kuhu kuuluvad väikesed (1 mm või väiksemad) merelised pseudotsöloomiga mereussid. Siilusse on kaks gruppi, mida käsitletakse pigem seltsidena kui klassidena; siia kuulub ühtekokku umbes 150 liiki.
Nad elavad merede põhjas meiobentoses. Nende keha on lülistunud, koosnedes 11 lülist, eristunud on pea ja kael. 
Siilussidel puuduvad välised ripsmed, kuid neid asendavad kehast väljaturritavad ogad, pea ümber on koondunud 7 ogadest ringi, mida nad kasutavad peamiselt liikumiseks. 
Siilussid söövad ränivetikaid ja teisi mudas elavaid organisme.
Victoria Beckham

Victoria Beckham (sünninimega Victoria Caroline Adams; sündinud 17. aprillil 1974 Hertfordshire'is Inglismaal) on inglise laulja, moekujundaja, ettevõtja, näitleja ja modell.
Kuna Victoria tahtis väga saada lauljaks, avastas ta The Stage, mis muutis ta elu igaveseks. The Stage otsis 5 naist, kes oskaksid laulda ja tantsida, ja Vic teadis, et see võib olla ta viimane võimalus ning ta haaras sellest kinni.
Kui ansambel oli kokku saadud, vallutati maailmas edetabeleid, mis muutsid kõvasti muusikaajalugu. Aastal 1996 ilmus Spice Girlsi esimene singel "Wannabe" ja nende debüütalbum "Spice". Peale Victoria kuulusid bändi veel Emma, Geri ja kaks Meli. Spice Girls võttis kasutusele lavanimed ning Vicist sai üleöö kuulus Posh Spice.
Haridus.
Kui Victoria oli väike, õppis ta Jason Theatre Schoolis, kuid ta liikus edasi Laine Arts Theatre College'isse, kus ta õppis tantsimist ja voolimist.
Isiklikku.
Tal on õde Louise ja vend Christian ning vanemad Jacqueline Doreen Adams and Anthony William Adams. Kui Vic noorem oli, narriti teda palju akne tõttu.
1990. aastatel tutvus Victoria noore vutistaari David Beckhamiga. Nad armusid ja kurameerisid pikka aega ning aastal 1999 nad abiellusid Iirimaal Dublinis. Victoriast sai Beckham ja neil sündis kolm poega, sh Brooklyn Beckham, ja tütar.
2007. aastal kolisid Victoria ja David Los Angelesse, et alustada seal uut ja põnevat elu ning pühenduda oma perele.
Rüüloomad

Rüüloomad ("Loricifera") on loomade hõimkond, kuhu kuuluvad mikroskoopilised meres elavad organismid. Rüüloomasid on kirjeldatud 22 liiki 8 sugukonnast. Rüüloomad asustavad kõiki meresügavusi kõikidel laiuskraadidel.
Nende keha on kaetud rüüga, millest ka nimi. Rüüloomad elavad merepõhjas, kleepudes sageli kiviklibule. Nad on lahksoolised.
Rüüloomad avastas alles 1983. aastal Reinhardt Kristensen.
Raivo Tafenau

Raivo Tafenau (sündinud 20. novembril 1963 Mustlas) on eesti džäss-saksofonist. Ta on lõpetanud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli akordioni erialal, kuid pärast seda sai temast saksofonist.
Kutselise muusiku karjääri alustas ta 1991. aastal ning 1994. aastal valis Eesti Raadio ta aasta muusikuks.
Isiklikku.
Tema poeg on Ramuel Tafenau.
Haabjas

Haabjas ehk vene ehk lootsik ehk ühepuulootsik on ühepuupaat, paat, mis on loodud ühest puu tüvest.
Haabjas on painutatud külgedega ja madalapõhjaline kanuutaoline ühest puust õõnestatud paat, mis on tavaliselt valmistatud jämedat haava- või pärnapuust (pärnapuust paati nimetatakse pärnjaks). Ühepuulootsiku ehitus on terviklik ja tehniliselt nõudlik protsess, mille võtmetegevusteks on sobiva puu leidmine, hernekaunakujuliseks (ka sigarikujuliseks) vormimine, paari sentimeetri (ligikaudu toll) paksuseks õõnestamine, külgede laialipainutamine tule ja veega lootsikule sobiva kuju andmiseks ning kaaretamine.
Tegu on ühe vanema paaditüübiga, mis on levinud kõigil kontinentidel välja arvatud Antarktika, peamiselt põlisrahvaste, sh soome-ugri rahvaste juures. Eestis on haabjaehituse kultuur tänapäevani säilinud laialdaste üleujutuste poolest tuntud Soomaal, kus tema kohalikuks levinud nimetuseks on lootsik. Kuni 1950. aastateni kasutati Soomaa ühepuulootsikut igapäevase sõiduvahendina jõgedel ja kalapüügiks, kevadiste suurvete ajal oli haabjas aga üleüldse ainsaks liikumisvahendiks. Tänaseks on haabja kasutusalad teisenenud kaasaegsemate ning odavamate paaditüüpide tõttu, kuid säilinud on haabja rekreatiivne kasutus ja kultuuriline tähendus.
2016. aastal kanti haabja ehitamine Soomaal Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse. 2020. aasta 19. märtsil allkirjastas kultuuriminister taotluse kanda ühepuulootsiku ehitamine ja kasutamine Soo­maal UNESCO kiireloomulist kaitset vajava vaimse kultuuripärandi nimistusse. 2021. aasta lõpul kanti haabjas UNESCO kultuuripärandi nimistusse.
Hammarö vald

Hammarö vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Värmlandi läänis. Asub poolsaarel Vänerni järves.
Suuremad asulad on Skoghall ja Vidöåsen.
Karlstadi vald

Karlstadi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Värmlandi läänis. Asub Vänerni järve ääres.
Suuremad asulad on Karlstad, Blombacka, Alster, Ulvsby, Skåre, Molkom, Vallargärdet, Vålberg ja Väse.
Torsby vald

Torsby vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Värmlandi läänis. Piirneb läänes Norraga.
Suuremad asulad on Ambjörby, Likenäs, Oleby, Stöllet, Sysslebäck, Torsby ja Östmark.
Vallas on mitu murdmaa- ja mäesuusakeskust.
Ystadi vald

Ystadi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis. Asub 40 km ulatuses Läänemere kaldal.
Vald moodustati 1971. aastal Ystadi linna ja 4 ümbruskonna valla ühendamise teel.
Jõeforell

Jõeforell (rahvapäraselt: hõrnas; "Salmo trutta" morpha "fario") on lõhelaste sugukonda kuuluv kala. Ta on meriforelli alamliik või paikne, jões elav vorm (morfa). 
Levila.
Teda leidub Põhja-Aafrika, teiste Vahemere maade, Vahemere saarte ja Taiwani jõgedes ning Eufrati ja Amudarja ülemjooksul. Jääajal olid Vahemeri ja Pärsia laht märksa jahedamad ja meriforellile sobiv elukeskkond, aga kui mered soojenesid, nii et forell neis elada ei saanud, kohanesid nad eluga üksnes jõgedes.
Jõeforelli leidub Eestis peamiselt idapoolsetes jõgedes ja ojades.
Eluviis.
Jõeforell nagu teisedki forellid ei talu veekogus hapnikuvaesust. Seetõttu eelistab ta elupaigana selgeid, jahedaid ja kiirevoolulisi jõgesid ja ojasid. Jõeforelli kudemine võib toimuda novembri lõpust veebruarini.
Välimus.
Tema pikkus on tavaliselt 25–35 cm, kaal 200–500 g, harva kuni 2 kg, kuid 1974 püüti Tšehhoslovakkias 7,2 kg raskune jõeforell.
Toitumine.
Ta sööb peamiselt putukaid ja maime.
Jõe- ja järveforell kui kõikuvad liigisisesed taksonid.
Karl Linné luges jõe- ja järveforelli eri liikideks, kuid on näidatud, et nad võivad vabalt üksteiseks muutuda. Näiteks kui Uus-Meremaale, mille ümber meri on jahedam, viidi sisse jõeforell, hakkas ta seal merre laskuma ja muutus tüüpiliseks meriforelliks. Jõgedes, kus elavad nii paikne kui siirdevorm, moodustavad nad koelmutel ühise parve ja koevad koos.
Eda vald

Eda vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Värmlandi läänis. Piirneb läänes Norraga.
Suuremad asulad on Charlottenberg, Åmotfors ja Eda.
Bjurholmi vald

Bjurholmi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västerbotteni läänis.
Bjurholmi vald on elanike arvult Rootsi väikseim vald.
Ainuke üle 200 elanikuga asula on Bjurholm.
Ajalugu.
1808. aastal moodustati Bjurholmi kihelkond, mille alal 1862. aastal loodi samanimeline vald. 1974 liideti Vännäsi vallaga, kuid 1983. aastal eraldati taas omaette vallaks.
Tavda

Tavda (vene keeles "Тавда́") on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Linn asub Tavda jõel ning on oluline jõesadam ja puidutööstuse keskus.
Linn asutati 1910. aastal, linnaõigused sai 1937. aastal.
Viimastel aastakümnetel on linna elanikkond vähenenud: kui 1989. aastal elas linnas rahvaloenduse andmetel 45 735 elanikku, siis 2005. aastal oli elanikke hinnanguliselt 40 238.
Tavda jõgi

Tavda (vene keeles "Тавда́") on jõgi Aasias Venemaal Sverdlovski ja Tjumeni oblasti territooriumil. Voolab Lääne-Siberi tasandikul valdavalt kakku, alamjooksul itta. Suubub vasakult Tobolisse.
Tavda kogupikkus on 719 kilomeetrit.
Jõgi külmub tavaliselt novembri alguses ja jääb jääkatte alla kuni aprilli lõpuni. Tavda on laevatatav jõgi ning seda kasutatakse puidu transpordiks.
Sorsele vald

Sorsele vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västerbotteni läänis. Piirneb loodes Norraga.
Lisaks vallakeskusele Sorselele on suuremad asulad Ammarnäs, Blattnicksele, Gargnäs ja Lomselenäs.
Üle poole valla territooriumist hõlmab Vindelfjälleni looduskaitseala.
Rež

Rež (vene keeles "Реж") on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Linn asub Reži jõe ääres.
Rež asutati 1773. aastal, linnaõigused sai 1943. aastal.
Haagi koolkond

Haagi koolkond (hollandi keeles "de Haagse school") oli aastatel 1860–1890 Haagis elanud ja töötanud kunstnike rühm.
Haagi koolkonnast on mõjutatud paljud kunstnikud, näiteks Vincent van Gogh, Jan Toorop ja Isaac Israëls.
Viljandi lahing

Viljandi lahingu all on tuntud mitu sõjalist konflikti:
Newtoni kolmas seadus

Newtoni kolmas seadus ütleb, et kaks keha mõjutavad teineteist jõududega, mis on absoluutväärtuselt võrdsed ja vastassuunalised.
Keepuu

Keepuu ehk nöörpuu ("Sophora") on liblikõieliste sugukonda kuuluv väikeste põõsaste ja puude perekond. 
Perekonda kuulub umbes 45 liiki.
Afrikaat

Afrikaat on keele süsteemis ühele foneemile vastav häälik, mis algab sulghäälikuna ning läheb sulu veniva, plahvatuseta avanemise kaudu samas või ligikaudu samas häälduskohas üle ahtushäälikuks. 
Afrikaadiga algavad näiteks saksa sõnad "Zeit" ja "Pferd", inglise sõna "child", vene sõna час ja udmurdi sõna ӝӧк. Eesti ühiskeeles afrikaate ei ole, kuid neid esineb murretes.
Louis Pasteur

Louis Pasteur (27. detsember 1822 Dole – 28. september 1895 Pariis) oli prantsuse keemik ja mikrobioloog, kes on tuntud vaktsineerimise, käärimise ja pastöriseerimise põhimõtete avastajana – neist viimane ongi tema järgi nimetatud. 
Tema keemiaalased uuringud panid aluse läbimurretele haiguste põhjuste mõistmise ja vältimise osas ning panid aluse tänapäevasele hügieenile, tervishoiule ja meditsiinile. Pasteuri on peetud miljonite inimeste päästjaks, sest ta leiutas vaktsiinid marutõve ja Siberi katku vastu. Teda on nimetatud bakterioloogia isaks ning koos Robert Kochi ja Antonie van Leeuwenhoekiga ka mikrobioloogia isaks.
Pasteur lükkas ümber isetärkamise õpetuse. Prantsuse Teaduste Akadeemia järelevalve all tehtud katses näitas ta, et steriliseeritud ja pitseeritud anumates ei tekkinud mingit elu, kuid steriliseeritud ja avatuks jäetud anumates hakkasid kasvama mikroorganismid.
Pasteuril oli juhtroll haiguste leviku ja põhjuste selgitamisel, täpsemalt bakteriteooria võidulepääsus. Enne teda oli bakteriteooria olnud meditsiinis vähetähtis seisukoht. Tema paljud katsed näitasid, et haiguste levikut saab vältida või peatada bakterite hävitamisega. Selle seisukoha omaksvõtt tõi kaasa pöördelise muutuse tervishoius ja meditsiinis. Tänapäeval tuntakse Pasteuri nime eeskätt pastöörimismeetodiga, mille abil hävitatakse piimas või veinis bakterid.
Pasteuril on avastusi ka keemias. Nendest tähtsaimad on teatud kristallide asümmeetria põhjuseks oleva molekulistruktuuri avastamine ja sellega seotud ratsemiseerimine. Teadlaskarjääri alguses uuris ta kiraalseid molekule naatriumammooniumtartraadi näitel.
1887 asutas ta Pasteuri instituudi ja oli kuni surmani selle direktor.
Kuigi Pasteur sooritas palju teedrajavaid eksperimente, ei saanud ta sageli teiste teadlastega hästi läbi. Tema märkmete uurimine on paljastanud, et Pasteur harrastas pettusi, et oma konkurentidest üle olla.
1849 abiellus Pasteur Marie Laurentiga. Neil sündis viis last. Neist vanim, Jeanne, suri üheksa-aastaselt. 1865 suri kaheaastane Camille ja 1866 12 ja poole aastane Cécile, kõik kolm tüüfusse. Suureks kasvasid poeg Jean Baptiste ja tütar Marie Louise. Poeg sõdis Prantsuse-Preisi sõjas.
Matt Hemingway

 
Matthew Eliot Hemingway (sündinud 24. oktoobril 1972 Los Angeleses Californias) on endine USA kergejõustiklane, kes võitis 2004. aasta Ateena olümpiamängudel hõbemedali kõrgushüppes tulemusega 2.34 m.
Hemingway on 2.01 m pikk. Ta on lõpetanud Arkansase Ülikooli 1996. aastal. Tema parim kolledžiaegne tulemus oli 2. koht 1996. aasta NCAA välismeistrivõistlustel.
Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus

Sihtasutus Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus (lühend RKK, inglise keeles "International Centre for Defence Studies") on kaitse- ja julgeolekupoliitilisi küsimusi analüüsiv mõttekoda, mille asutamiseks andis Eesti Vabariigi Valitsus kaitseministrile volitused 2006. aasta märtsis.
RKK ülesanne on jälgida ja analüüsida kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas toimuvat ülemaailmset arengut ning Eestile erihuvi pakkuvaid kitsamaid teemasid. Selle tulemusel sündiv sõltumatu eksperdihinnang peaks olema riigiametitele abiks pädeva poliitika kujundamisel, samuti aitama suurendada avalikkuse informeeritust kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas toimuvast ning arusaamist Eesti julgeolekut mõjutavatest teguritest. Mitmesse keskuse projekti on partneritena kaasatud sobiva profiiliga mõttekodasid teistest riikidest. 
Keskuse üks ülesandeid on ka asjatundliku välispoliitilise diskussiooni elavdamine Eestis. Sel eesmärgil peetakse seminare, kus nii Eesti kui ka välisanalüütikud arutavad välis- ja julgeolekupoliitilisi päevateemasid. Keskus korraldab ka iga-aastast rahvusvahelist Lennart Meri mälestuskonverentsi, mis keskendub Euroopa julgeolekule. 
Keskus annab välja kuukirja Diplomaatia ning keskuse teadurite sulest ilmub regulaarselt välis- ja julgeolekupoliitilisi küsimusi käsitlevaid artikleid.
Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse esimene juhataja oli Kadri Liik. Augustist 2011 juhtis keskust Martin Hurt ja 1. märtsist 2012 Matthew Bryza. 
Aastatel 2015–2017 oli keskuse direktor Jüri Luik, alates 1. septembrist 2017 Sven Sakkov, kes 2020. aasta 22. oktoobrist on Eesti suursaadik Soomes. 29. oktoobril 2020 valiti keskuse direktoriks Indrek Kannik, kes töötas sellel ametikohal kuni 2025. aasta jaanuarini, mil ta asus tööle Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Kaja Kallase nõunikuna. 20. detsembril 2024 valiti keskuse uueks juhiks Kristi Raik, kes alustas tööd 1. jaanuaril 2025. 
Juuni alguses 2011 vallandati Keskuse büroojuht Leelet Nellis, kes lasi sihtasutusel kinni maksta oma isiklikke reisiarveid ja võttis ka asutuse kontolt sularaha kokku umbes 37 000 euro väärtuses.
Rebecca Kontus

Rebecca Kontus (sündinud 18. veebruaril 1984 Pärnus) on eesti laulja.
Haridus.
Ta on lõpetanud Pärnus muusikakooli ning õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis pop-džässlaulu ja klaverit. 2010. aastal täiendas ta end Pariisis CIM akadeemias džässlaulu ja -klaveri alal.
2014. aastast on tal magistrikraad Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri teaduskonnast.
Töö.
Rebecca Kontus on kutseline muusik, kes esitab nii poppi, gospelit, funki, souli, rahvamuusikat kui ka džässi. Ta on teinud koostööd selliste muusikakollektiividega nagu SKA Faktor, R – Corp, tšellokvartett C-Jam, Estonian Dream Big Band, Tallinna Gospelkoor, Taavo Remmeli ja Henri Peipmani trio.
Ta on osa võtnud lauluvõistlustest "Tähtede laul" ja "Kaks takti ette".
2005. aastal esindas ta Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel ansambli Suntribe koosseisus, kus saavutati poolfinaalis 20. koht ning finaali ei jõutud.
2007. aasta märtsis laulis ta Riias toimunud "Sony Jazz Stage'il", kus saavutas kolmanda koha.
Bambus

Bambus ("Bambuseae") on kõrreliste sugukonda kuuluv mitmeaastase igihaljaste puittaimede rühm. Taksonoomiliselt käsitletakse neid "Bambusoideae" alamsugukonna Bambuseae triibuses. Bambuseid on teada umbes 92 perekonda üle 1000 liigiga, nad kasvavad lähistroopilistes ja troopilistes piirkondades. 
Paljud bambuse liigid õitsevad ja kannavad vilju vaid korra 85–120 aasta jooksul ning see toimub üheaegselt, sõltumata kasvukohast või kliimast. Pärast seda nad enamasti surevad. Bambuste massilist ja üheaegset õitsemist pole suudetud rahuldavalt seletada.
Bambused on maailma kõige kiiremini kasvavad puittaimed: kasvukiirus võib päevas ulatuda 91,5–122 cm-ni, tunnis aga 3,9–5 cm-ni. Nende ülikiire kasv on tingitud omapärasest risoomivõrgustikust, ning sõltub suuresti kasvupinnasest ja kliimatingimustest.
Bambuspuitu ehk bambust kasutatakse eriti ehitusmaterjalina, aga ka tööriistade, mööbli jm valmistamiseks. Tuntud on ka bambusest suusakepid ja õngeridvad. Mõnede bambusliikide seemneid ja noorvõsusid tarvitatakse toiduks, nendest toituvad ka pandakarud.
Tulirelv

Tulirelv on laskerelv, mille laeng – haavlid, kuul, miin, mürsk või muu lendkeha – paisatakse rauaõõnest välja püssirohu või mõne muu sarnase aine plahvatuslikul põlemisel tekkinud kuumade gaaside kiire paisumise tagajärjel. 
Tulirelv koosneb relva rauast (sile- või vintraudne), lukustus- ja löökmehhanismist, sihikust või sihtimisseadmetest, käsirelvadel kabast, suurtükkidel alusest ehk lafetist ning sinna juurde kuuluvast laskemoonast. 
Tulirelvad jagunevad eri kaliibriga käsitulirelvadeks ehk laskurrelvadeks ja suurtükkideks.
Esimesed käsitulirelvad võeti kasutusele 15. sajandi esimesel poolel. Sõjategevuses hakati suurtükke kasutama 16. sajandil.
Eestis.
Eesti õigusruumis