tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
OSY-400

OSY-400 (ka Formula OSY-400) on veemotospordi üks populaarsemaid ringrajapaatide võistlusklasse. 
Paat.
Paadikere peab olema hüdroplaan-tüüpi. Sponsoonide pikkus võib olla maksimaalselt 60% paadi kogupikkusest. Paadi tagumise osa sponsoonide vahel oleva õhukoridori kõrgus ei tohi üheski kohas olla üle 40 mm, mõõtes ahtripeegli kohalt. Paadi miinimumkaal koos mootoriga pärast finišit on 100 kg ja koos juhiga 180 kg. Tagatud peab olema paadi ujuvus õnnetuse korral.
Mootor.
Mootorina kasutatakse Rahvusvahelises Veemotoföderatsioonis homologeeritud Yamato 400 cm³ päramootori mudeleid 102, 202 ja 302. Need on suhteliselt odavad ja pika elueaga mootorid. Mootoreid lisaks forsseerida pole lubatud. Kütusepaak on mootori peal ja kütust jätkub üsna täpselt 5 miili distantsi läbimiseks. Mootori asendit paadi suhtes sõidu ajal muuta pole lubatud. 
Kiirus.
Maailmarekord klassis OSY-400 on 113,21 km/h. Eesti rekord on 103,52 km/h. Ringikiirus 80-85 km/h.
Võistlused.
Maailmameister selgitatakse ühe võistluse tulemusena (OSY-400). Euroopa meister selgitatakse alates aastast 2008 seeriavõistlusena ja siis kasutatakse klassitunnusena Formula OSY-400. Juunioritele korraldatakse aastast 2008 alates maailmameistrivõistlusi nime all OSY-400R (R="Restricted", kus piiratakse karburaatorisse tulevat õhu hulka). 
Väga tugevad sõitjad tulevad Suurbritanniast, kus tegutseb Yamato mootorite Euroopa maaletooja. Tugevad võistlejad leiduvad veel Eestis, Austrias, Slovakkias ja Itaalias. 
OSY-400 paadiklass on teadaolevalt ainus, milles võisteldakse totalisaatoril nagu traavivõistlustel (Jaapanis).
Eestlaste parimad saavutused.
Eestis hakati klassis OSY-400 võistlema 1991. aastal.
Rahvusvahelised võistlused Eestis.
Aastal 2002 selgitati klassi OSY-400 maailmameister Tartus Anne kanalil. Euroopa meister selgitati aastal 2005 Tallinnas Harku järvel.
Karl von Löwis of Menar

Karl Woldemar von Löwis of Menar (läti Kārlis fon Lēviss of Menārs; 7. september 1855 Pantene mõis, Väike-Salatsi kihelkond, Liivimaa – 7. mai 1930 Riia) oli baltisaksa päritolu Baltimaade ajaloolise geograafia harrastaja, kunstiajaloolane, arheoloog ja kartograaf.
Karl von Löwis of Menar õppis Stuttgardi Polütehnikumis, oli Riia Polütehnilise Instituudi ja hiljem 1925. aastani Läti Ülikooli eradotsent.
Ta on maetud Riia Suurele kalmistule.
Tema vend Oskar (1838–1899; läti: Oskars fon Lēviss) oli zooloog, ornitoloog ja kirjanik.
Free Software Foundation

Free Software Foundation (lühendina FSF; Vaba Tarkvara Fond) asutati 1985. aastal Richard Stallmani poolt, et võidelda arvutikasutajate õiguse eest kasutada, uurida, kopeerida ja modifitseerida arvutiprogramme. FSF aitab kaasa vaba tarkvara – peamiselt GNU operatsioonisüsteemi – kasutamise levikule ja arendamisele. 
FSF-i ametlikud sõsarorganisatsioonid on Free Software Foundation Europe (asutatud 2001), Free Software Foundation India (2003) ja Free Software Foundation Latin America (2005).
Tagasijooks

Tagasijooks ("reflux") on keeva vedeliku aurude jahtumisel saadava kondensaadi osaline või täielik tagasivool süsteemi.
Kui kogu kondensaat suunatakse tagasi keedukolbi, siis nimetatakse seda ka tagasikeetmiseks ehk püstjahutiga keetmiseks ("reflux"). Laboratoorseid tagasivoolujahuteid nimetatakse tavaliselt püstjahutiteks.
Tagasijooksu kasutatakse laialdaselt niisugustes tööstustes, kus kasutatakse palju destillatsioonikolonne ja fraktsioneerivat destillatsiooni, näiteks naftatööstus, keemiatööstus ja maagaasi töötlemisettevõtted.
Näiteid.
Kondensaatori temperatuuri kontrollimise abil saab tagasijooksuga destillaatorit kasutada selleks, et eraldada erineva keemistemperatuuriga aineid ning kõrgema keemistemperatuuriga komponendid, millel on reeglina suurem molekulmass, tagastada anumasse, aga madalama keemistemperatuuriga komponendid teisaldada mujale.
Seda kasutatakse näiteks alkohoolsete jookide valmistamisel, kus etanooli sisalduse suurendamiseks eraldatakse destilleerimise teel kõrgemal temperatuuril keev vesi ja kõrgemad alkoholid. Eriti puhta viina saamiseks korratakse seda protsessi mitu korda, et lähteainetest ei satuks valmistootesse soovimatud lisandeid. Vahepeal võivad etanooliaurud läbida ka aktiivsöefiltrid. Seda meetodit kasutatakse ka pärast destilleerimist maitsestatud alkohoolsete jookide saamisel. Nende jookide saamisel, mis peavad sisaldama lähtematerjali lõhna ja maitset, on üleajamisprotsessidel oma spetsiifika.
Kui päike läheb looja

"Kui päike läheb looja" on August Gailiti jutustus, mis ilmus Sakala ja Meie Kodumaa kirjastuse väljaandes Pärnus 1910. aastal.
Jutustus esitab romantilise, traagiliselt lõppeva armastuskolmnurga loo. Teos on sümbolistlike sugemetega.
Melanie Brown

Melanie Janine Brown (ka Mel B; sündinud 29. mail 1975 Leedsis) on inglise poplaulja, endine ansambli Spice Girls liige.
Juhan Toomsar

Juhan Toomsar, ka Johan Toomsar VR II/3 (enne nime eestistamist Tomson; 15. september 1893 Taali, Pärnumaa – 29. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant), Sõjavägede Staabi II osakonna luureohvitser, töötas 1939–1940 Harju sõjaväeringkonna staabis. 
Arreteeriti Nõukogude julgeolekuorganite poolt 18. septembril 1940 ja mõisteti Balti sõjaväeringkonna SARK-i vägede Sõjatribunali poolt surma, hukati.
Helmut Veem

Helmut Veem VR I/3 (19. juuli 1896 Jenissei kubermang, Venemaa keisririik – 23. aprill 1941 Pirita-Kose, Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja riigiametnik.
Sündis 19. juulil 1896 Kamennõi Brodi külas Jenissei kubermangus Venemaal, mis on tänapäeval tuntud kui Krasnojarski krais asuv Ülem-Suetuk.
Osales I maailmasõjas. Sai Galiitsias Brody linna all haavata paremasse jalga ja külge; kuul peatus selgroos, kust seda ei saanud eemaldada.
Eesti Vabadussõjas oli staabikapten Helmut Veem alates 21. novembrist 1918 Operatiivstaabi teadete kogumise osakonna ülema abi. Selle tegevuse eest anti talle Vabadusrist I/3.
Helmut Veem oli esimene Kaitsepolitsei ülem 1920. aastal , hiljem töötas Kindralstaabis ja kriminaalpolitseis, Kriminaalpolitsei Paide jaoskonnas.
Arreteeriti Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi poolt 8. septembril 1940, mõisteti sõjatribunalis surma ja hukati.
Andrei von Arpshofen

Vabahärra Andrei von Arpshofen (24. oktoober 1875 Varssavi – 1932 Rumeenia) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane.
Elulugu.
Andrei von Arpshofen sündis Venemaa sõjaväelase Karl Woldemar von Arpshofeni (1832–1890) pojana.
Pärast paažikorpuse lõpetamist 1895 teenis ta 1. kaardiväe suurtükiväebrigaadis. 1904 lõpetas ta Nikolai kindralstaabi akadeemia ja ülendati 1907 kapteniks. Ta teenis IX korpuse staabis (Mandžuuria armee), Izmailovo kaardiväepolgus ja Irkutski sõjaväeringkonna staabis. 
Andrei von Arpshofenit autasustati Georgi mõõgaga. 
Ta osales Esimeses maailmasõjas 61. Vladimiri jalaväepolgu ülemana ja ülendati kindralmajoriks. Ta osales Vene kodusõjas, olles 13. juulist 1919 kuni 1920. aasta märtsini 2. Kubani kasakadiviisi staabiülem. 
Pärast kaotust Vene kodusõjas ja koos Peter von Wrangelli vägede jäänustega Krimmist evakueerumist elas Arpshofen Rumeenias, kus ka suri 1932. aastal. 
Perekond.
Andrei von Arpshofen abiellus 1907. aastal Valentina Romanenkoga (1887–1916), kes oli alampolkovnik Vladimir Romanenko ja Maria Rjumini tütar. Abielust sündisid:
Karl Woldemar von Arpshofen

Karl Woldemar von Arpshofen (vene keeles ("Карл-Владимир Андреевич (Генрихович) А.") (6. detsember 1832 Vaivara Virumaa Eestimaa kubermang – 26. veebruar 1890 Odessa Venemaa keisririik) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane.
Elulugu.
Karl Woldemar von Arpshofen pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. 
Karl Woldemar von Arpshofen ülendati ohvitseriks 1851, ta teenis Semjonovi kaardiväepolgus ja Leedu kaardiväepolkudes. 1877. aastal ülendati ta kindralmajoriks. Ta osales sõjategevuses Kesk-Aasias. 
Karl-Voldemar von Arpshofenit autasustati kuldmõõgaga (1864).
Aša

Aša (vene "Аша") on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis, Aša rajooni halduskeskus. Asub Simi jõe ja Baškortostani piiri ääres 377 km Tšeljabinskist läänes.
Ajalugu.
Rajati 1898. aastal metallurgiatehase ehitusega seoses, linnaõigused sai 1933. aastal. 
Linna läbib Ufa-Tšeljabinski raudtee.
Peeter Eduard Bauman

Peeter Eduard Bauman (ka Baumann; 9. jaanuar 1874 Kaagjärve vald, Võrumaa – 12. jaanuar 1942 Kirovi oblast, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane, rahvuselt lätlane.
Peeter Eduard Bauman lõpetas 1901. aastal Vilno sõjakooli. Ta osales Vene-Jaapani sõjas. I maailmasõja ajal teenis ta 139. polgus. 1917 ülendati ta alampolkovnikuks. Pärast bolševike võimuletulekut ta vahistati endise ohvitserina ja viidi Peterburi Butõrka vanglasse.
1922 opteerus ta Eestisse ja teenis Eesti armees. Ta läks erru kolonelleitnandina.
Ta suri Kirovi vangilaagris 12. jaanuaril 1942.
Colin Ross

Colin Ross (4. juuni 1885 Viin – 29. aprill 1945 Urfeld) oli saksa ajakirjanik ja reisikirjanik.
Tema raamatuist on eesti keeles ilmunud 1940. aastal "Maailm vaekausil" ("Die Welt auf der Waage") Leopold Kenni tõlkes.
Muinasmaa

"Muinasmaa" on August Gailiti romaan.
Klounid ja faunid

"Klounid ja faunid" on August Gailiti esimene följetonikogu.
"Klounid ja faunid" ilmus Odamehe kirjastuses Tartus 1919. 2011. aastal ilmus see kirjastuse Varrak väljaandena (ISBN 9789985321102).
Magnus Gabriel Bernhard von Brevern

Magnus Gabriel Bernhard von Brevern (14. detsember 1825 Alu, Harjumaa – 21. august 1878 Odessa) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. 
Ta pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. 
Ohvitseriks ülendati ta 1846. Vene-Türgi sõjas oli ta kaardiväekorpuse suurtükiväe ülem. Teda autasustati Georgi ordeni 4. järguga Teliši vallutamise eest 16. oktoobril 1877. Ta suri järgmisel aastal kindralmajori auastmes.
Paruresis

Paruresis on foobia, mille korral inimene ei suuda avalikus tualettruumis urineerida. Urineerimist takistab see, kui ruumis või selle läheduses on teisi inimesi. Vahel kujutatakse endale teiste kohalolu ka ette. 
Probleem ei vaeva siis, kui inimene on üksi kodus või kui kedagi ümbruses pole.
IPA andmetel kannab selle foobia all 7% rahvastikust.
Ravimine.
"Paruresis"'e raviks pole seni tõhusat ravivõimalust leitud. Kõige tavalisem on psühhiaatri poole pöördumine. IPA kodulehel leidub küll palju "alternatiivseid põgenemise" võimalusi, kuid need töötavad väga vähestel.
Ophidia

Ophidia soomuseliste roomajate taksonoomiline rühm, mille hulka liigitatakse tänapäevased maolised ja maolaadsed sisalikulised ("ophidian lizards").
Caldwell jt 2015 on koostanud ofiidide fülogeneetilise puu.
Idioot (Gailit)

"Idioot" on August Gailiti 1924. aastal ilmunud novellikogu.
Kogu sisaldab novelle "Joe Niiluse teekond" ja "August Gailiti surm". Illustratsioonide autor on Ado Vabbe. Odamehe kirjastus, Tartu 1924
Vastu hommikut

"Vastu hommikut" on August Gailiti novellikogu.
Sisu: "Libahunt", "Vastu hommikut", "Barrabas", "Viimne romantik", "Nurjatum roim", "Laatsarus", "Üksindus" ja "Punased hobused". Kaanekujundus: Jaan Vahtra. K/Ü Loodus, Tartu 1926.
Ristisõitjad

"Ristisõitjad" on August Gailiti novellikogu.
Sisu: "Taevaskoja asunik", "Meri", "Kangelane partneriga", "Kuristik", "Ristisõitjad", "Tema Kuninglik Kõrgus", "Peetrus Kuppelvaar" ja "Põhjaneitsi".
Üle rahutu vee

"Üle rahutu vee" on August Gailiti romaan. 
Kaanepilt: Eerik Haamer. Kirjastus Orto, Göteborg 1951.
Virtsu–Kuivastu laevatee

Virtsu–Kuivastu laevatee on 3,7 meremiili pikkune laevatee mandril asuva Virtsu ja Muhu Kuivastu sadama vahel. Tegemist on kõige tihedama liiklusega laevateega Väinameres.
Laevatee ühendab omavahel Pärnu maakonna ja Saare maakonna, täpsemalt Lääneranna valla ning Muhu valla.
Laevatee ei ole suuremas ulatuses poidega tähistatud; Virtsu sadamas on 4 toodrit. Kaldal moodustavad liitsihi Kuivastu ülemine ja alumine tulepaak ning Virtsu ülemine ja alumine tulepaak.
Laevatee on rohkem kui kolm korda lühem, samas laiem ja sügavam kui Rohuküla–Heltermaa laevatee Hiiumaa ja mandri vahel.
Laevatee lähedal (põhja pool) mõlemast kaldast umbes sama kaugel asub miiniveeskja Suurop vrakk. Laev uppus 11. augustil 1941, kui sattus Saksa miinile.
Umbes poolel teel, Suuropi vrakist läänes ristub peamise Muhu väina laevateega.
Laevateed kasutatakse aasta ringi, sellest põhja poole jääv veeala (kuni Rohuküla–Heltermaa laevateeni) suletakse talvel sageli laevaliikluseks, et võimaldada tekkida jääteede jaoks piisavalt paksul merejääl.
Aino Bach

Aino Bach (alates 1937. aastast Aino Liimand; 14. detsember 1901 Koeru – 6. august 1980 Tallinn) oli eesti graafik.
Elukäik.
Aino Bach sündis Koerus, vallakirjutaja Gustav Bachi (1865–1942) tütrena. Aastatel 1907–1915 elas perekond Narvas ning pärast seda Omskis, kus tulevane kunstnik lõpetas 1921. aastal gümnaasiumi. Seejärel tuli ta tagasi Eestisse, kus asus 1923. aastal õppima Pallases Nikolai Triigi maaliateljees. 1927. aastal katkestas ta õpingud, mis said jätkuda 1930. aastal Ado Vabbe graafikaateljees. Ta lõpetas Pallase 1935. aastal graafikuna.
Aastatel 1935–1940 töötas Aino Bach Tartus vabakutselise kunstnikuna. 1937. aastal käis ta koos abikaasa Kaarel Liimandiga Pariisis õpireisil. Aastatel 1940–1941 oli ta Riigi Kõrgema Kunstikooli õppejõud.
Aino Bach evakueerus aastal 1941 Nõukogude Liidu tagalasse, tema abikaasa Kaarel Liimand hukkus evakueerumisel. Bach oli üks Jaroslavli kunstnike kollektiivi algatajatest, olles ka ENSV Kunstnike Liidu üks asutajaid ja selle vastutav sekretär.
Alates 1946. aastast tegutses ta vabakunstnikuna Tallinnas.
Looming.
Aino Bach viljeles peamiselt sügavtrükitehnikaid, eelkõige akvatintat, kuivnõela ja oforti ning värvilist monotüüpiat. Bachi lemmiktehnikaks kujunes maaliline, suurekorniline akvatinta, mille pindu piirab nõtke kuivnõelajoonis.
1930. aastatel valis Bach tihti loomingu teemaks mõtlikud naised ("Naine kitarriga", 1936, "Ema lapsega", 1937, "Naine peegliga", 1937) ning töölised ("Tööline", 1935) ja haritlased (Kersti Merilaasi portree). Ta on illustreerinud Paul Ariste koostatud "Mustlaste muinasjutud", mida kaunistasid algupärased graafilised lehed ja mida anti välja vaid 45 eksemplari. Seda 1938. aastal välja antud raamatut peetakse ta varasema perioodi parimaks tööks.
1937. aastal koos abikaasaga tehtud reisil Pariisi vaimustus ta Pariisi koolkonna, aga ka originaalis suurt muljet avaldanud renessanss- ja barokkmaalijate ning samuti prantsuse impressionistide teostest. Kahtlemata võib Bachi varases figuraalsuses leida ka Picasso mõju. Tartu kunstikoolkonna prantsuspärane suunitlus sai õppereisil kogetuga tugeva pitseri peale ja vormis Aino Bachi kogu hilisemat loomingut. Aastatel 1940–1941 ilmus Bachi illustratsioonidega kaks köidet August Gailiti "Kogutud novelle", ka kolmandas, 1943. aastal ilmunud köites kasutati tema illustratsioone, ent teda nimetamata.
Ta osales näitustel Riias ja Kaunases (1937) ning Roomas, Budapestis ja Antwerpenis (1939).
Arthur Crudup

Arthur "Big Boy" Crudup (tuntud ka kui "Pop" Crudup; 24. august 1905 – 28. märts 1974) oli "delta blues"'i laulja ja kitarrist. 
Ta on muu hulgas Elvis Presley poolt tuntuks lauldud lugude "That's All Right (Mama)" (1946), "My Baby Left Me" ja "So Glad You're Mine" autor.
Raivo Ird

Raivo Ird (sündinud 10. oktoobril 1977) on eesti kunstnik, disainer ja kirjanik.
Ta pärineb kunstnike perekonnast, ema oli moedisainer ja kunstiõpetaja Maie Ird, vanaonu lavastaja ja teatrijuht Kaarel Ird. Lõpetas 1999 Tartu Kunstikooli dekoraatori erialal, täiendas end Berliini ja Amsterdami aerograafistuudiotes ning õppis metallikunsti Pärnus Gunnar Varese sepikojas. 
Kunstikoolile järgnenud perioodil tuntud peamiselt maalikunstniku, aerografisti ja fotograafina, tegelenud ka metalli- ja nahakunstnikuna. Töötanud disainerina kujundusstuudiotes, trükikodades ja vabakutselisena. Kirjutanud luuletusi, esseid ja novelle. 
Alates 2004. aastast tegeleb elava ajaloo festivalide korraldamise ja ajaloolise mõõgavõitlusega. Eesti Ajaloolise Mõõgavõitluse Liidu ja Keskaegse Võitluse Raudliiga asutaja. Korraldanud Eesti rahvusmeeskonna kokkupanemist, ettevalmistamist ja osalemist rahvusvahelistel keskaegse võitluse võistlustel Rahvaste Lahing (Battle of the Nations 2014, 2015) ning IMCF (International Medieval Combat Federation) World Championship (alates 2015). Osalenud nendel võistlustel kohtunikuna ja võistlejana.
Muuseumid.
Tartu Kunstimuuseum, maalid "Retro I" (2002) ja "Retro II" (2002)
Mandriva Linux

Mandriva Linux on prantsuse ettevõtte Mandriva arendatav Linuxi distributsioon.
Distributsiooni lõi 1998. aastal Gaël Duval Red Hat Linuxi baasil, töötades enda asutatud ettevõttes, mis tollal kandis nime MandrakeSoft. Vastavalt oli Mandriva esialgne nimi Mandrake. 
Mandriva esimene versioon Mandrake 5.1 tuli välja 1998. aasta juulis ja selle koostamisel oli Duval rõhku pannud lihtsale kasutamisele. Sellest alates on igal aastal tulnud välja kaks versiooni (1 aastal üks versioon ja 3 aastal kolm versiooni). 
Tänapäevaks on Mandriva Linux Red Hat Linuxist tugevasti lahknenud. 
Nimed.
Esimesed versioonid kuni versiooninumbrini 8.0 kandsid nime Linux Mandrake. Hilisemad versioonid 8.1 kuni 9.2 kandsid nime Mandrake Linux.
Aastal 2004 kaotas MandrakeSoft kohtuvaidluse Hearst Corporationi vastu, kellele kuulub King Features Syndicate. Hearst väitis, et MandrakeSoft rikub tema ainuõigust koomiksitegelase Võlur Mandrake kaubamärgile. Seetõttu muutis MandrakeSoft oma nime ühesõnaliseks Mandrakesoftiks ja oma toote Mandrake Linuxi nime Mandrakelinuxiks. Vastavalt muudeti ettevõtte logo. Hearsti arvates oli sellest vähe, mistõttu alates aprillist 2005, pärast Brasiilia tarkvaraettevõtte Conectiva ülevõtmist, muutis ta oma nime Mandrivaks. 
Alates versioonist 2006.0, mis tuli välja 2005. aastal, kannab praegust nime Mandriva Linux.
Omadused.
Tegu on paljude arvates ühe lihtsaima Linuxi distributsiooniga tavakasutajatele. Kasutada saab nii tasuta versiooni kui ka versiooni Mandriva PowerPack, millega on plaadil kaasas ka kommertstarkvara. 
Mandriva kuulub suurimate Linuxi arendaja sekka. Linuxi distributsioonide populaarsuse jälgimise saidi DistroWatch edetabelis oli Mandriva pidevalt esikümnes. Viimase aasta jooksul 38.
Derivaadid.
Alates 2010 aasta lõpust kui Mandriva distributsioon muutus tasuliseks on avatud lähtekoodi kasutatud ka mitmete teiste LINUX distributsioonide põhjana.
Läti lugu

"Läti lugu" on ansambli Krää 2007. aastal ilmunud album.
Cambrai lahing

Cambrai lahing toimus Esimeses maailmasõjas 1917. aastal Briti ja Saksa vägede vahel Cambrai linna lähistel Prantsusmaal. Lahing käigus viidi läbi esimene laiaulatuslik tankirünnak. 
Lahing toimus 20. november 1917 – 7. detsember 1917.
Meduus

Millimallikas ehk meduus on teatud ainuõõssete suguline arengujärk ehk põlvkond. Vastavat sugutut arengujärku nimetatakse polüübiks. Enamasti on meduus vagiilne (vabalt liikuv/hõljuv) ja polüüp sessiilne (kinnitunud).
Meduusid tekivad harilikult polüüpide pungumise teel.
Meduus esineb ainuõõssete hõimkonna hüdra- ja karikloomadel.
Meduuside keha on läbipaistev ja see koosneb kausjast või kellukjast kummikust ning kõlgust. Kummiku servaosadest lähtuvad kõrverakkudega varustatud kombitsad. Üksnes väheste meduuside, näiteks portugali sõjalaevukese kõrverakud on inimesele ohtlikud.
Meduusid suudavad natuke liikuda, lastes oma kummikusse vett sisse ja surudes kummikut kokku: vesi voolab kummikust tahapoole välja ja tõukab meduusi ettepoole. See töötab vaikses vees, aga pinnahoovuste ja tormide vastu meduus ei saa. Sageli, ka Eestis, heidab torm tuhandete kaupa meduuse kaldale.
Läänemeres võib kohata meriristi meduusi arengujärku.
Meduusi nimetus pärineb antiikmütoloogiast, kus Medusa oli koletis, kelle juusteks olid maod. Kõik, kes Medusat nägid, muutusid kiviks. Meduusi kummiku küljest langevad kombitsad hõljuvad vees umbes samamoodi kui juuste asemel olevad maod võiksid õhus liikuda.
Vesimardikas

Vesimardikas ("Hydrophilus piceus") on vesimardiklaste sugukonda kuuluv vee-eluline putukas.
Vesimardikas sarnaneb mõneti ujurlaste esindajatega. Tema pikkus on 4–5 cm. Keha on läikivmust ja roheka tooniga, rindmiku keskel on terav oga
Jean-François Dandrieu

Jean-François Dandrieu (umbes 1682 Pariis – 17. jaanuar 1738 Pariis) oli prantsuse organist, klavessinist ja helilooja.
Elu.
Jean-François Dandrieu sündis näitlejate ja muusikute peres. Juba viieaastaselt esines Dandrieu klavessiinil Prantsusmaa kuningale Louis XIV-le (1638–1715). Pärast oma esimest esinemist kuninga ees algas Jean-François Dandrieu edukas muusikukarjäär. 
1705. aastal sai Jean-François Dandrieu organistiks Pariisi Saint-Marry kirikus, hiljem oli ta Sainte-Madeleine en la Citè kiriku organist. Alates 1721. aastast töötas Jean-François organistina Pariisis Kuninglikus Kapellis ("Chapel Royale"). Seal ta oli üks neljast organistist. 
Jean-François Dandrieu suri 17. jaanuaril 1738 Pariisis. Kogu tema elu ja töö möödus Pariisis.
Looming.
Jean-François Dandrieu kirjutas teoseid klavessiinile ja orelile. Tema oreliteoste kogumik ilmus postuumselt ehk pärast tema surma 1739. aastal.
Vesinäkk

Vesinäkk ("Acentria ephemerella"; varem "Acentria nivea") on sugukonda "Crambidae" (varasemas süstemaatikas leediklaste) sugukonda kuuluv liblikas.
"Loomade elu" annab vesinäki ladinakeelseks nimeks "Acentropus niveus" ja arvab ta leediklaste sugukonda .
Vesinäkil esineb kaht sorti emaseid: tiivulisi ja peaaegu tiivutuid . Viimaseid on märksa rohkem. Neil on säilinud üksnes tiibade tillukesed algmed . Isaste tiivad on valged, siruulatusega kuni 12 mm. Lühitiivulised emased ei lahku veest ja munevad vee all. Sugutamine toimub veepinnal, kui emane küünitab oma tagaosa veest välja. Kõik valmikud, kaasa arvatud isased ja lennuvõimelised emased, suudavad vee all ujuda. Ohu korral ujuvad lennuvõimelised isendid veepinnale ja põgenevad lennates.
Vesinäki oliivroheline röövik elab aeglasevoolulises või siseveekogus veetaimede, näiteks penikeelte ja teiste taimede lehtede ülapinnal ning valmistab endale lahtinäritud lehetükist väikese katte . Nukkumiseks valmistab see liik taimevarre või -lehe alapoolel kookoni , mis asub vee all ja on täidetud õhuga.
Valmiku keha on samuti roheline ja kuni 8 mm pikkune .
Röövik koorub vee all. Seejärel ronib ta mööda selle taime vart, millele ta muneti, veest välja. Ta toitub taimekoorest ja koorib taimevarre rõngakujuliselt ära, nii et taimesooned näritakse läbi ja taim saab tugevalt kahjustada, sageli isegi sureb, näiteks võib vars murduda.
Vesinäkki kasutatakse võitluseks mürgise veetaime tähk-vesikuusega, aga ettevaatlikult, sest ta võib ka teistel taimedel elada ja neidki kahjustada.
Vesinäkk on pärit Euroopast, kuid 1920. aastatel avastati seda ka Kanadast. Tõenäoliselt viidi ta sinna kogemata. Ta on tänapäeval levinud ka Uus-Inglismaal, kus ta eelistab tähk-vesikuuske teistele taimedele ja on selle taime levikut vähendanud.
Tuuli Roosma

Tuuli Roosma (sündinud 26. mail 1975) on eesti teleajakirjanik.
Töö televisioonis.
Tuuli Roosma on toimetanud ja juhtinud telesaateid aastast 1995. Ta on juhtinud saateid "Vaaderpass", "... ja jumal lõi naise", "Mamma mia", "Öö valitutega", "Nõrgim lüli" ja "Saladused". Ta on toimetanud ja produtseerinud saateid "Kuldvillak", "Paras Paar", "Tere õhtust!", "Kahevõitlus", "Magnet", "Õige valik", "Pereelu", "Koosolek" ja "Eesti muusika karikas".
Aastatel 1998–2000 töötas ta TV3 turundusosakonnas spetsialisti ja turundusjuhina.
2007. aastal asutas produktsioonifirma Reede, millega tootnud saateid ja sarju: "Meie aasta Aafrikas" (2019, Kanal 2), ajalooline draamasari "Litsid" (2018, TV3), "Meie suvi Iraanlastega" (2018, Kanal 2), "Meie aasta Iraanis" (2018, Kanal 2), "Meie aasta Austraalias" (2016-2017, Kanal 2), "Meie aasta Hiinas" (2015, Kanal 2), "Meie aasta Siberis" (2012, Kanal 2), "Suletud uste taga"(2012-... TV3), "Saladused" (2008-..., Kanal 2), "Viimne voor" (2014, TV3), "Tondipüüdjad" (2013, TV3), "Ühikarotid" (2010-2011, Kanal 2), "Ühikarotid-õed" (2011, Kanal 2), "Kinotehas" (2011, TV3) "Üks teist" (2008-2009, Kanal 11), "Pereelu" (2009, ETV), "Tere õhtust!" (2007, Kanal 2). 
Saavutused.
Tuuli Roosma on valitud korduvalt parimaks televisiooni naissaatejuhiks. (Ajakiri Nädal küsitlus) (Eesti Meelalahutusauhinnad.)
Isiklikku.
Tal on õde Tiiu Roosma ja vend Andres.
Tuuli Roosma on olnud abielus dokumentalisti Arbo Tammiksaarega. Neil on kaksikud pojad Andres ja Kristjan, kes on sündinud 23. jaanuaril 2009.
Bõtantai

Bõtantai (vene Бытантай) on jõgi Venemaa Aasia-osas Sahhas. 
Algab Verhojanski mägedest. Voolab valdavalt kirdesse ja põhja. Suubub vasakult Janasse. 
Pikkus 586 km.
Taimõri laht

Taimõri laht on Kara mere laht Taimõri poolsaare loodekaldal. 
Lahe laius on umbes 80 km ning see ulatub maasse umbes 40 km. Lahte suubub Alam-Taimõra jõgi.
Taimõri lahes asub ka baltisaksa teadlase ja embrüoloogi Karl Ernst von Baeri auks nimetatud Baeri saar.
D'Entrecasteaux' rahud

D'Entrecasteaux' rahud on rahud ja laiud Melaneesias. 
Rahud asuvad Uus-Kaledooniast loodes. Nende pindala on 64 ha. Laiud on madalad. 
D'Entrecasteaux' rahud kuuluvad Prantsusmaale.
Kilovatt-tund

Kilovatt-tund (tähis kWh) on energia ühik, mida kasutatakse peamiselt elektri- ja soojusenergeetikas. Üks kilovatt-tund on energia, mida tarbib (või toodab) ühtlasel võimsusel üks kilovatt töötav seade ühe tunni jooksul.
Kilovatt-tund on vattsekundi kordühik:
1 kWh = 1000 vatti × 60 sekundit × 60 minutit = 3,6·106 vattsekundit ehk džauli.
Suuremad kordühikud:
Nicolas de Grigny

Nicolas de Grigny (ristitud 8. septembril 1672 – 30. november 1703) oli prantsuse organist ja helilooja.
Elu.
Nicolas de Grigny täpne sünnikuupäev pole teada, teada on, et ta ristiti Reimsis 8. septembril 1672. 
Nicolas de Grigny sündis muusikute peres. Tema vanaisa, isa ja onu olid organistid Reimsis St. Pierre'i ja St. Hilaire'i basiilikas. 
Aastatel 1693–1695 oli Nicolas de Grigny organist St.Denis' kirikus Pariisis. Pariisis õppis Nicolas de Grigny tolle aja Prantsusmaal tuntuima organisti Nicolas Lebegue'i juures.
Aastal 1696 tuli Nicolas de Grigny tagasi kodulinna Reimsi. Seal oli ta titulaarorganist Reimsi katedraalis "Notre Dame de Reims". See oli tähtis koht, sest Notre-Dame de Reimsis krooniti prantsuse kuningaid.
30. novembril 1703 Nicolas de Grigny suri 31-aastaselt.
Looming.
Teist oreliraamatud avastati alles 1949 aastal. 
Nicolas de Grigny kasutas oma oreliteoste meloodiahääle alusena Gergoriaani Missa IV "Cunctipotents Genitor Deus". Need on Missa osad Kyrie, Gloria, Sancrtus, Agnus Dei.
2010. aasta Vormel 1 hooaeg

2010. aasta Vormel 1 hooaeg on Vormel 1 maailmameistrivõistluste 61. hooaeg. Hooaeg algas 14. märtsil 2010 Bahreinis ja lõppes 14. novembril Abu Dhabis.
Maailmameistriks tuli Red Bull Racingu sõitja Sebastian Vettel. Red Bull Racing võitis ka meeskondliku tiitli.
Kokku peeti 19 etappi. Uue etapina lisandus Lõuna-Korea GP. Esialgu pidi Suurbritannia GP alates 2010. aastast Silverstone'ist Donington Parki ringrajale kolima, kuid Doningtoni rada ei suutnud tähtajaks võistluse rahastamise aruannet esitada. Detsembris 2009 sai Silverstone'i ringrada järgnevaks 17 aastaks õiguse Suurbritannia GP korraldamiseks.
Juurde tuli kolm uut meeskonda: Hispania Racing, Virgin Racing ja Team Lotus. BMW Sauber loobus pärast 2009. aasta hooaja lõppu sarjas osalemisest. Meeskonna ostis ära selle endine omanik Peter Sauber ning et ka Toyota F1 teatas pärast 2009. aasta hooaja lõppu oma loobumisest, sai Sauberi meeskond vabanenud koha endale. Esialgu osalema pidanud Team US F1 loobus märtsi alguses rahaliste raskuste tõttu.
2010. aastal ei osalenud eelmise hooaja sõitjatest Kimi Räikkönen, Kazuki Nakajima, Giancarlo Fisichella ja Romain Grosjean. Uute sõitjatena lisandusid 
Karun Chandhok, Lucas Di Grassi, Nico Hülkenberg, Vitali Petrov ja Bruno Senna; pärast pausi tulid tagasi Michael Schumacher ja Pedro de la Rosa.
Punkte hakati andma kümnele esimesele, kes saavad vastavalt 25, 18, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 2 ja 1 punkti.
Sakon Yamamoto asendas Hispania Racingu meeskonnas Suurbritannia etapil Bruno Sennat ja alates Saksamaa etapist Karun Chandhoki. Singapuris ja kahel viimasel etapil sõitis Yamamoto asemel Christian Klien. Sauberi meeskond asendas alates Singapuri etapist Pedro de la Rosa Nick Heidfeldiga.
Tulemused.
"Sorteerimiseks klõpsa kastikesele veeru päises"
1 – Bahrein, 2 – Austraalia, 3 – Malaisia, 4 – Hiina, 5 – Hispaania, 6 – Monaco, 7 – Türgi, 8 – Kanada, 9 – Euroopa, 10 – Suurbritannia, 11 – Saksamaa, 12 – Ungari, 13 – Belgia, 14 – Itaalia, 15 – Singapur, 16 – Jaapan, 17 – Lõuna-Korea, 18 – Brasiilia, 19 – Abu Dhabi
Lembit Virkus

Lembit Virkus (7. november 1932 – 11. märts 1972) oli eesti kergejõustiklane.
Alustas 15-aastaselt omapäi jooksutreeninguid, aastast 1954 jätkas Elmot Heido juhendamisel ning Hubert Pärnakivi treeningu- ja võistluspartnerina. 
Ta oli Eesti meister 5000 meetri jooksus aastatel 1956, 1959, 1960 ja 10 000 m jooksus aastatel 1956, 1957, 1959–1961, 1964 ja 1966. Sai 1959. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel hõbemedali 10 000 meetri jooksus.
Johann von Derfelden (1849–1913)

Johann von Derfelden (vene keeles "Иван Платонович фон Дерфельден"; 30. juuni (vkj 18. juuni) 1849 – 1913) oli baltisakslasest Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant).
Johann von Derfelden pärines Eestimaa rüütelkonda kuuluvast Derfeldenite suguvõsast. Tema isa oli kindralleitnant Platon von Derfelden (1809–1870) ja ema Anna Markov (1830–1897). Johanni noorem vend oli kindralmajor Christoph von Derfelden (1851–1909).
Sõjalise hariduse omandas Johann von Derfelden Nikolai ratsaväekoolis
Ta teenis ohvitserina ratsakaardiväes ning võttis osa üheksandast Vene-Türgi sõjast aastail 1877–1878.. 
1880. aastal autasustati teda kuldmõõgaga.
1889. aastal ülendati polkovnikuks ja 1899. aastal kindralmajoriks. 
Johann von Derfelden on maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule.
Perekond.
Johann von Derfelden oli abielus Olga Aleksejeviga. Abielust sündisid:
Sugupuu.
Viited:
Paul Anderson

Paul Edward Anderson (17. oktoober 1932 – 15. august 1994) oli Ameerika Ühendriikide raskejõustiklane. 
Aastal 1956 võitis ta Melbourne'i olümpiamängudel tõstmises kuldmedali. 
Tema kaal oli 160–170 kg ja pikkus 175 cm.
Anna Maria Jopek

Anna Maria Jopek (sündinud 14. detsembril 1970 Varssavis) on poola pop- ja džässlaulja. Ta esindas Poolat 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Ale jestem" ja saavutas 11. koha.
Puppy Linux

Puppy Linux on väike Linuxi distributsioon. Teistest erinevaks teeb ta peamiselt väike suurus, kuid samas siiski samad võimalused, mis igal korralikul distributsioonil olema peavad. Kävitamiseks vajab Puppy vähemalt 64MB muutmälul. Erinevalt teistest LiveCD-dest, mis jätavad laadides enamus programme siiski CD-lt käivitatavaks, laadib Puppy need kõik kohe RAM-i. Tänu sellele on tegu eriti kiire distributsiooniga.
Lisaks CD-le on Puppy võimeline käivituma ka USB-mälupulgalt, ZIP-diskilt, floppylt või otse loomulikult ka kõvakettalt. Võimalik on kasutada isegi multisesioonseid CD-R/DVD-R plaate, sellisel juhul on hea lihtne võimalus salvestada oma tööd ja tegemised kohe plaadile. Alates versioonist 2.02 on lisatud täielik NTFS lugemis- ja kirjutamistugi, seega on nüüd võimalik ka salvestada oma sessiooni ja tööd ka Windows XP partitsioonidele.
Olemas on ka spetsiaalne Community Edition, mis pakub juba suuremaid võimalusi ja lihtsamat lisatarkvara paigaldust. Tema suurus on tavapärasest Puppyst suurem, kuid näiteks on seal võimalik paigaldada ka OpenOffice.org tarkvara.
Sergei Oldenburg

Sergei Fjodorovitš Oldenburg (Серге́й Фёдорович Ольденбу́рг; 26. september 1863 – 28. veebruar 1934 Leningrad) oli vene orientalist ja poliitik.
1917. aastal oli ta Venemaa Ajutise Valitsuse haridusminister.
Matvei Skobelev

Matvei Ivanovitš Skobelev (vene keeles Матвей Иванович Скобелев; 28. oktoober/9. november 1885 Bakuu – 29. juuli 1938 Moskva) oli Venemaa poliitik ja Nõukogude Liidu riigitegelane.
1917. aastal oli ta Venemaa Ajutise Valitsuse tööminister, põgenes Bakuusse, seejärel Pariisi. 1922. aastal astus ta ÜK(b)P liikmeks ja pöördus tagasi Venemaale, töötas väliskaubanduse alal. 
Arreteeriti ja hukati, rehabiliteeriti 1957. aastal.
Georgi Štšedrovitski

Georgi Štšedrovitski (vene Георгий Петрович Щедровицкий; 23. veebruar 1929 Moskva – 3. veebruar 1994 Koroljov, Moskva oblast) oli vene filosoof ja metodoloog.
Moskva metodoloogiakoolkonna asutaja ja juht.
Ta töötas välja nn ODI mängu ehk "Štšedrovitski mängu", oli umbes 100 mängu peakorraldaja.
On teada Georgi Štšedrovitski viibimisest Tartus ja Käärikul.
Alexander von Drenteln (1868–1925)

Alexander von Drenteln (vene keeles "Александр Александрович фон Дрентельн") (19. jaanuar 1868 – 1. mai 1925 Vologda kubermang) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor).
Elulugu.
Alexander von Drenteln pärines Eestimaa rüütelkonda kuulunud Drentelnide aadlisuguvõsast. Ta sündis jalaväekindral Alexander von Drentelni ja Maria Aleksandrovna Vjatkina (suri 1914) pojana. Tema emapoolne vanaisa Aleksandr Sergejevitš Vjatkin (1796–1871) oli jalaväekindral ja Vilno komandant. Ta astus Peterburi ülikooli, kuid tegi seejärel valiku sõjaväelise karjääri kasuks. Vene sõjaväeteenistusse astus 1890. aastal. Järgmisel aastal õiendas 2. Konstantini sõjakooli juures ohvitserieksamid. Teenis järgnevalt Preobraženski kaardiväepolgus, kus ülendati alamporutšikuks. 1902−1906 oli ta roodukomandör, 1903. aastal sai temast keisri tiibadjutant. Aastatel 1909−1915 teenis Keiserlikus Peakorteris staabiohvitserina. Aastal 1910 ülendati polkovnikuks. I maailmasõja ajal oli aastatel 1915−1917 Preobraženski kaardiväepolgu komandör. 1916. aastal ülendati kindralmajoriks. Pärast oktoobripööret jäi Venemaale, kus surigi. 
Perekond.
Tal oli abielust Anna Aleksandrovna Popovaga (1868−?) tütar Anna (1892−1982), kes oli keiserlik õuepreili. Ta abiellus 1912. aastal Nikolai Sergejevitš Vojeikoviga (1889−1941).
Ahrensburg

Ahrensburg on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaa edelaosas, Stormarni kreisi suurim linn. 
Aastal 1949 anti Ahrensburgile linnaõigused.
Vääneljalalised

Vääneljalalised ehk vääneljalgsed ("Cirripedia") on vähkide hõimkonda (või alamhõimkonda) kuuluv üksnes mereloomade klass. Uuemais süstemaatikais paigutatakse nad aerjalgsete ("Maxillopoda") klassi, andes neile siis alamklassi staatuse.
"Loomade elu" arvab nad lülijalgsete hõimkonda lõpuslülijalgsete alamhõimkonda vähkide ehk koorikloomade klassi aerjalgsete alamklassi.
Eesti rannikuvetes elab üks selle taksoni esindaja: riimvettki taluv tavaline tõruvähk ("Balanus improvisus"). Troopilistes ja subtroopilistes meredes on ühed tavalisimad nuivähi ("Lepas") perekonna esindajad.
Väliselt ei meenuta vääneljalalised üldse vähke. Täiskasvanud isendid on kinnitunud kõikmõeldavate veealuste esemete külge. Vääneljalalise keha ümbritseb tugev lubikoda. See koosneb plaatidest, millest osa on omavahel liikuvalt ühendatud. Vähk saab neid laiali ajada ja tekkinud pilust välja sirutada rindmikujalgu, millega toitu haarab.
Tugev lubikoda ja kinnistunud eluviis tekitasid pikka aega segadust vääneljalaliste süstemaatilise kuuluvuse määramisel. Cuvier paigutas nad limuste hulka. Lamarck käsitles neid üleminekurühmana usside ja limuste vahel. Nende kuuluvus vähkide hulka tõestati alles 1830. aastail, kui õpiti tundma vääneljalaliste vastseid, kes sarnanevad teiste vähkide vastsetega.
Pinnaveekogu

Pinnaveekogu on pinnaveekogum, näiteks järv, veehoidla, oja, jõgi või kanal, oja-, jõe- või kanaliosa, siirdevesi või rannikumereosa. 
Mõiste on kasutusel peamiselt veepoliitikas (nt vee raamdirektiivis).
Louis-Nicolas Clérambault

Louis-Nicolas Clérambault (19. detsember 1676 Pariis – 26. oktoober 1749 Pariis) oli prantsuse organist, klavessinist ja helilooja.
Elu.
Louis-Nicolas Clérambault sündis muusikute peres; tema isa ja kaks venda olid muusikud.
Ta õppis väga noorelt viiulit ja klavessiini mängima, samuti kompositsiooni ja laulu. Orelimängu õppis ta André Raisoni juures, kellele hiljem pühendas oma teosed.
Algul oli Louis-Nicolas Clérambault "madame" de Maintenoni teenistuses ja organist Grands-Augustini kirikus. Pärast kuningas Louis XIV surma sai Louis-Nicolas Clérambault organisti koha Saint-Sulpice'i kirikus ning õpetas Saint-Cyr-l'École'is vaestest aadliperedest pärit tüdrukuid. Tema töökohustus oli muusika ja laulu õpetamine ning koori juhatamine, orelimäng ja -õpetamine. Pärast André Raisoni surma sai Louis-Nicolas Clérambault organisti koha Grands-Jacobinsi kirikus.
Kogu tema elu möödus Pariisis.
Looming.
Louis-Nicolas Clérambault kirjutas palju vaimulikku muusikat: motette, hümne, Maarja ülistuslaule, "Te Deum"'e.
AudioSculpt

 
AudioSculpt on IRCAM-i poolt arendatav helitöötlusprogramm, milles lähenetakse helifaili töötlemisele visuaalselt, st. lainekuju asemel on aluseks spekter, mille töötlemine toimub sarnaselt rastergraafikas kasutatavate tööriistade abil – spektrit saab üle maalida ning helitöötlus ei toimu mitte aja-, vaid sageduse alas. Peale analüüsi faasi muudab kasutaja otseselt analüüsi tulemust hiirega, et lisada helile soovitud muudatused. 
AudioSculpti aluseks on kõnemuunduri (inglise "vocoder") analüüsi/sünteesimise mootor SuperVP, mis köidab kokku AudioSculptile vajalikud algoritmid. Kasutaja saab programmi importida tekstifaile (ka teistes programmides looduid), mis sisaldavad otse SuperVP-le suunatud käske.
August Schönberg

August Schönberg VR I/3 (21. aprill 1892 Paenasti vald, Viljandimaa – 10. detsember 1956 Malmö) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
1. detsembri riigipöördekatse ajal 1. detsembril 1924 oli ta Riigivanema adjutant.
Ta põgenes riigipöörde ajal Toompealt aluspesus.
Adolf Johannes

Adolf Mihkel Johannes (29. september (vkj)/ 11. oktoober 1892 Peetri vald, Vaivara kihelkond, Virumaa – 25. september 1942 Aleksandrovsk, Irkutski oblast, Vene NFSV) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). VR II/3.
Ta sai üldhariduse Taanis põllumajandust õppides ja sõjalise hariduse Gattšina lipnikekoolis.
Ta kutsus 28. märtsil 1917 Tallinnas kokku Eesti sõjaväelaste koosoleku ja oli ka selle juhataja. Muuseas arutati sellel koosolekul Eesti rahvusväeosade loomise küsimusi, kuna paljud Venemaal ja sõjarindel asunud eestlastest sõjamehed otsisid teed kodumaale. 
Oli Eesti Vabariigi väljakuulutamise järel Tudulinna Kaitseliidu juht ja organiseerija. Kui algas Eesti Vabadussõda, sai temast 4. jalaväerügemendi kuulipildujate komando ülem ja ta oli sellel kohal 18. detsembrini 1919, mil sai käest haavata. Tema teeneid hinnati Vabadusristi II liigi 3. järguga.
Ülendati 17. veebruaril 1920 ohvitseri asetäitjaks ja 13. jaanuaril 1921 leitnandiks.
Ta vahistati 17. juunil 1941 ja saadeti sunnitöölaagrisse NSV Liitu Aleksandrovskisse, kus suri 25. septembril 1942.
Uno Viigand

Uno Viigand (tuntud ka kui Onu Uno, sündinud 1952 Kohtla-Järvel) on eesti ristsõnade koostaja.
Haridus.
Lõpetanud 1971. aastal Väike-Maarja Keskkooli ja Tartu Riikliku Ülikooli.
Töökäik.
Ta on töötanud Suure-Jaanis inglise keele õpetaja ja kultuurimaja kunstilise juhina. Alates 1989. aastast tegutseb ta Kuma kirjastuses.
Isiklikku.
Tal on kolm tütart (Kristel, Katrin ja Karmen). Hobideks peab ta bridži, muusikat ja tugitoolisporti.
Ansambli Thriller asutajaliige.
Desventurados

Desventurados (hispaania: "Islas Desventuradas" – 'õnnetud saared' või "Islas de los Desventurados" – 'õnnetute saared') on saarestik Vaikses ookeanis. 
Saarte pindala on 390 ha. Saared on mägised, kõrgus kuni 479 m. 
Saared kuuluvad Tšiilile.
Nikolai von Essen (1860–1915)

Nikolai von Essen (23. november (vkj 11. november) 1860 Peterburi – 20. mai (vkj. 7. mai) 1915 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (admiral), Balti laevastiku juhataja.
Vene-Jaapani sõjas oli ta ristleja "Novik" komandör. Teenete eest Vene-Jaapani sõjas autasustati Essenit Georgi ordeni 4. järguga ja kuldmõõgaga.
Hiljem oli ta Laevastiku Peastaabi strateegilise osakonna ülem ja Balti laevastiku juhataja (1908. aasta detsembrist). 
Nikolai von Essen formeeris Läänemerel Balti laevastiku 1. miinidivisjoni.
Tema järgi on nimetatud 2016. aasta teenistusse võetud Venemaa mereväe fregatt Admiral Essen.
Elulugu.
Nikolai von Essen põlvnes Essenite suguvõsast. Ta sündis senaatori ja riigisekretäri Otto von Esseni (1828–1876) ja Ljubov Družinina (surnud 1906) pojana.
Nikolai von Essen Balti laevastiku juhina.
Laevastiku miinidivisjoni juhina pooldas ta Läänemere kaitsel tulevases sõjategevuses aktiivset kaitset. Balti laevastiku juhina esitas ta 1908. ja 1909. aastal Venemaa laevastiku Kindralstaabile korduvalt idee alustada Saksa ja Rootsi laevastiku sõjategevuse korral aktiivset tõkestamisoperatsiooni Liibavis baseeruva miinidivisjoni poolt, kes tema tegevusplaani kohaselt oleks pidanud sõja algusetapil suunduma Saksamaa rannikuvetesse ja mineerima Kiili ja Danzigi lahe. 
Venemaa sõjamerelaevastiku Kindralstaap pidas aga Balti laevastiku sõjamerejõudusid Saksa laevastikust nõrgemaks, ning piirdus Naissaare ja Porkkala vahelise Peeter Suure Merekindluse kaitseliini väljaehitamisega, otsustades kindlama, kuid passiivsema tegevuse kasuks.
Tegevus Esimese maailmasõja alguses.
Kavandades sõjategevust Läänemere piirkonnas, hindas Nikolai von Essen Rootsi kuningriigi ning Gotlandi piirkonnas kogunenud Rootsi sõjalaevastiku positsiooni tekkinud riikidevahelises vastasseisus Saksamaad pooldavana. 
Oma korraldusega viis ta Balti laevastiku sõjajõud 10. augustil (vkj 28. juulil) 1914 avamerele, kavatsedes esitada Rootsile ultimaatumi Rootsi sõjalaevastiku tagasiviimiseks riigi sisevetesse Karlskronasse ning nende seal asumiseks kogu sõjategevuse ajaks. Ultimaatumi mittetäitmise korral kavatses Essen hävitada Balti laevastiku sõjajõududega Rootsi laevastiku. 
11. augustil (vkj. 29. juulil), kui laevastik viibis avamerel, keelati Essenil Merejõudude Ülemjuhatuse korraldusega kavandatav sõjaline operatsioon, kui mitteotstarbekas.
Nikolai von Essen suri 20. mail (vkj. 7. mai) 1915 Tallinnas.
Perekond.
Nikolai von Essen abiellus 1885. aastal Maria Vassiljevaga (1862–1929), kes oli kolleegiuminõunik Mihhail Vassiljevi ja Juliana Kadjani tütar. Abielust sündisid:
Georg Feofanov

Georg Feofanov VR I/2 (ka Georgi Feofanov; 1. mai 1876 (ukj) Pärnu – 5. aprill 1944 Pärnu) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (kolonel).
Üldhariduse omandas Feofanov Pärnu gümnaasiumis, sõjalise hariduse Moskva Aleksei sõjakoolis, mille lõpetas 1899. 
Ta osales Vene-Jaapani sõjas. 
Feofanov osales I maailmasõjas 43. suurtükibrigaadi koosseisus. Teda autasustati Georgi mõõgaga.
 21.08.1915: 
Eesti Vabadussõjas teenis ta 1918. aasta algul lühikest aega Eesti suurtükiväebrigaadi ülemana, hiljem 1919–1928 2. suurtükiväepolgu ülemana. Pärast Vabadussõja lõppu jätkas ta teenistust Eesti sõjaväes.
Alexander von Kaulbars

Vabahärra Alexander Wilhelm Andreas von Kaulbars (Venemaal tuntud kui "Aleksandr Vassiljevitš", vene keeles "Александр Васильевич Каульбарс") (2. mai (ukj 14. mai) 1844 Mõdriku mõis – 25. jaanuar 1925 (mõnedel andmetel 1929) Pariis) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane (ratsaväekindral).
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Alexander von Kaulbars pärines Eestimaa rüütelkonda kuulunud Kaulbarsi aadlisuguvõsast. Ta sündis Mõdriku mõisniku kindralleitnant Hermann Wilhelm von Kaulbarsi (1798–1888) ja tema abikaasa Alexandrine von der Oest gen. Drieseni (1819−1888) teise pojana. Sõjalise hariduse omandas ta Nikolai ratsaväekoolis (lõpetas 1861) ja Nikolai Kindralstaabi Akadeemias (lõpetas 1868).
Venemaa keisririigi ohvitser.
1861. aastal astus ta sõjaväeteenistusse ja ülendati samal aastal praporštšikuks. Ta osales sõjategevuses Poolas ülestõusu mahasurumisel 1863 ja Kesk-Aasias Turkestani sõjaretkel 1870. aastatel (Kuldža sõjaretk – tänapäeva Xinjiang, Uiguuri autonoomne piirkond ja Hiiva), misjärel ülendati 1873 polkovnikuks. 1875. aastal määrati ta 8. ratsaväediviisi staabiülemaks ning aastail 1877–1878 võttis ta osa Vene-Türgi sõjast. 1879. aastal sai ta 14. ratsaväediviisi 1. brigaadi ülemaks. 1880. aastal ülendati ta kindralmajoriks. ning määrati 1882. aastal 1. ratsaväediviisi 1. brigaadi ülemaks.
Bulgaaria sõjaminister.
1882. aasta mais sai temast Bulgaaria sõjaminister. Järgmisel aastal sattus ta konflikti saksameelse Bulgaaria vürsti Alexandriga ning oli sunnitud koos teiste Venemaa kindralitega Bulgaariast lahkuma.
Teenistus Vene-Jaapani sõjani.
1891. aastal nimetati ta 15. ratsaväediviisi ülemaks ning ülendati 1894. aastal kindralleitnandiks. 1897. aastal sai ta 11. ratsaväekorpuse ülemaks ja 1900. aastal II Siberi korpuse ülemaks, mille koosseisus võttis ta osa bokserite ülestõusu mahasurumisest. 1901. aastal nimetati ta Odessa sõjaväeringkonna ülema abiks ning 1904. aastal ülemaks.
Vene-Jaapani sõjas.
Vene-Jaapani sõja ajal määrati ta 1904. aasta oktoobris 3. Mandžuuria armee ja 1905. aasta jaanuaris 2. Mandžuuria armee juhatajaks. 2. Mandžuuria armee juhatajana võttis ta osa ka Mukdeni lahingust, kus Jaapani väed võitsid Venemaa vägesid. Kaulbarsi üritati lahingu kaotamises vastutavaks teha, kuid sõjaväeline erikomisjon ei leidnud temal süüd.
Hilisem sõjaväeline karjäär.
1905–1909 oli Alexander von Kaulbars taas Odessa sõjaväeringkonna ülem ning alates 1909. aastast sõjanõukogu liige. Esimese maailmasõja ajal teenis ta Venemaa keisririigi sõjalennuväe staabis. Vene kodusõjas osales ta Anton Denikini juhitud Vabatahtlike Armee koosseisus.
Viimased eluaastad ja surm.
1919. aastal emigreerus ta esmalt Istambuli, hiljem asus elama Bulgaariasse. Elu viimased aastad elas Prantsusmaal. Ta oli Vene Lendurite Liidu auesimees. Ta suri Pariisis 1925., teistel andmetel 1929. aastal ja maeti Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistule Pariisis.
Perekond.
Alexander von Kaulbars abiellus Jekaterina Vladimirovna Šeltuhhinaga (1848–1919), kes oli jalaväekindral Vladimir Šeltuhhini ja Karoline Wöhrmanni tütar.
Xubuntu

Xubuntu on Ubuntu Linuxi distributsioon, mis kasutab Xfce töölauda. See teeb nimetatud distributsiooni mahult väiksemaks ja riistvara suhtes vähem nõudlikuks ("kergemaks") Gnome ja KDE töölaudadega sõsarversioonidest ning seetõttu sobib Xubuntu hästi vanematele arvutitele ja ka "õhukeste terminalide" ("thin client") võrkudes.
Nimi.
Nimi Xubuntu tuleb nimede Xfce ja Ubuntu ühendamisest. Xfce on lühend sõnadest "XForms Common Environment" (XVormide üldine keskkond) ning sõna "ubuntu" tähendab bantu keeltes, sh suulu ja xhosa keeles, 'inimlikkust teiste suhtes'. Nimel Xubuntu pole mingit erilist tähendust.
Paketihaldus.
Xubuntu kasutab Ubuntu repositooriume, seega saab selle kasutaja soovi korral paigaldada kõiki programme, mis neis leiduvad. Töölaua koostamisel kasutatakse võimalikult palju GTK2 baasil ehitatud programme.
Xubuntut levitatakse ühel CD-l, mis toimib nii LiveCD-na kui ka installimise CD-na. 
Kõik Xubuntu paketti kuuluvad rakendused saab olemasolevale Ubuntu süsteemile lisada ka uut süsteemi paigaldamata. Kui valida järgmisel sisselogimisel seansiks "Xfce", ongi kasutajal ees Xubuntu töölaud.
Lisaks graafilisele keskkonnale on võimalus pakette paigaldada ka ilma graafilise liideseta, sisestades terminali codice_1.
Süsteemi töönõuded.
Xubuntu paigaldatakse kahest CD-kettast ühelt. Kumbki nõuab 1,5 GB ruumi kõvakettal. "Desktop CD" nõuab 192 MB RAM-i. "Alternate CD", mis kasutab tekstipõhist installerit, nõuab vähemalt 64 MB RAM-i ja annab ühtlasi juurdepääsu installimise lisavõimalustele.
Kui Xubuntu on installitud, siis saab ta töötada 192 MB RAM-i abil, kuid tungivalt soovitatakse vähemalt 256 MB RAM-i olemasolu.
Kohrutamine

Kohrutamine on metallitöötlustehnika, kus plekk asetatakse pehmele materjalile, tavaliselt sulatatakse pigipannile ning eri otsareljeefiga metallpulkade ehk punslite ja haamriga materjal soovitud vormi.
Trugimine

Trugimine on metalllehe või toru vormimine treipingis.
Trugimise abil on võimalik valmistada lehtmetallist (või torust) kvaliteetseid koonilisi, silindrilisi ja sfäärilisi õõnesvorme, mida käsitsi valmistada oleks liiga aeganõudev.
Heinrich Badendick

Heinrich Badendick (2. mai 1855 Valga – 10. november 1919 Nõmme) oli Nõmme esimene alevivanem.
Sõjaväelane Karl Badendick oli tema poeg.
Tegevus.
Ta kuulus Oleviste koguduse II pihtkonda ja maeti Kopli kalmistule. 1923. aastal müüsid pärijad tema maja (Silla 4) Jaan Krossi isale Jaan Krossile.