tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Halimede (kuu)

Halimede (kreeka sõnast "Αλιμήδη"), teise nimega Neptune IX, on Neptuuni kaaslane, mis on nimetatud kreeka usundi tegelaskuju nereiidi Halimede järgi.
Avastamine.
Halimede avastasid 14. augustil 2002 M.Holman, JJ Kavelaars, T. Grav, W. Fraser ja D. Milisavljevic. Enne avastusest teatamist 3. veebruaril 2007 kandis kaaslane nimetust S/2002 N 1.
Füüsikaline iseloomustus.
Korrapäratu kujuga Halimede läbimõõt on ligikaudu 62 kilomeetrit ja nähtavas valguses paistab see hall. Halimede ja Neptuuni kaaslase Nereidi sarnase värvuse ja Päikesesüsteemis minevikus toimunud kokkupõrgete suure tõenäosuse (41%) tõttu arvatakse, et Halimede pärineb Nereidi küljest.
Orbiidi iseloomustus.
Halimede tiirleb Neptuuni pöörlemisega vastupidises suunas. Orbiidi ekstsentrilisuse poolest on Halimede Neptuuni kuudest teisel kohal ja orbiidi kalde poolest kolmandal kohal..
Günter Tembrock

Günter Tembrock (7. juuni 1918, Berliin – 26. jaanuar 2011, Berliin) oli saksa zooloog, etoloog ja zoosemiootik.
Tema teadustöö keskmeks oli biokommunikatsiooni uurimine.
Cəmilə Novruzova

Cəmilə Həsən qızı Novruzova (vene keeles "Джамиля Гасан кызы Новрузова"; 9. juuli 1930, Nahhitševani linn, Nahhitševani ANSV, Aserbaidžaani NSV – 24. mai 2011, Bakuu) oli aserbaidžaani kunstiteadlane.
1977. aastal kaitses Novruzova Aserbaidžaani Riiklikus Ülikoolis doktorikraadi kunstiteaduses. 1954–1988 õpetas ta kunstiülikoolis. Ta kirjutas teadusartikleid Aserbaidžaani skulptuurikoolkonna sünnist ja arengust. Kokku avaldas ta 177 artiklit ja 10 monograafiat ning juhendas 28 teaduste kandidaati.
Munasaar

Munasaar on Lääne-Viru maakonda Viru-Nigula valda Letipea külla jääv saar.
Saare koordinaadid on .
Mustarahu

Mustarahu (ka Laekarahu, Mustakivi saar, Mustakivirahu) on 14,8 hektari suurune saar (rahu) Lääne maakonnas Haapsalu linnas. Saare rannajoone pikkus on 3,1 kilomeetrit.
Saar asub 800 meetrit Tauksist edelas. Saar on pikliku kujuga, loodeotsast eendub maasäär. Saar on kuni 2,5 m kõrge.
Saar kuulub Matsalu rahvuspargi Väinamere saarte sihtkaitsevööndisse.
Soroca

Soroca on linn Moldovas, Soroca maakonna halduskeskus.
Linn asub Dnestri paremal kaldal.
Soroca peamiseks vaatamisväärsuseks on Soroca kindlus aastast 1543.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Soroca elanikest moldaavlasi 77,27%, ukrainlasi 8,59%, venelasi 7,72%, mustlasi 5,38%, juute 0,23%, bulgaarlasi 0,11%, gagauuse 0,10% ja teistest rahvustest inimesi 0,6%.
Linnas on sündinud filmilavastaja Kira Muratova, matemaatik Robert Steinberg, Seagrami asutaja Samuel Bronfman.
Günter Mittag

Günter Mittag (8. oktoober 1926 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 18. märts 1994 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Günter Mittag oli pärit töölisperekonnast. 1943. aastal teenis ta lennuväe abiteenistuses, aastatel 1943–1945 õppis Saksa Riigiraudteel raudteelaseks. 1945. aastal astus Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, millest 1946. aastal sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei (SÜP).
1947. aastal jõudis ta SÜP Greiswaldi piirkonna juhtkonda, järgnenud aastatel oli juhtivatel kohtadel kohalikus Saksa Vabade Ametiühingute Koondises. 1956. aastal lõpetas ta kaugõppes majandusõpingud ja sai 1958. aastal Dresdenis Liikluse Kõrgkoolis (Hochschule für Verkehrswesen) doktorikraadi.
1952. aastast töötas Günter Mittag SÜP Keskkomitee aparaadis, algul instruktorina ning aastatel 1953–1961 raudtee ja liikluse osakonna juhatajana. Aastatel 1958–1961 oli ta ühtlasi SÜP Keskkomitee Poliitbüroo juures asuva majanduskomisjoni sekretär.
1962. aastal sai Günter Mittag SÜP Keskkomitee liikmeks, 1966. aastast oli ta ka Keskkomitee Poliitbüroo liige. Alates 1976. aastast oli ta Keskkomitee majandussekretär. Aastatel 1963–1971 ja 1979–1989 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige. 1973–1976 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja. 1963. aastast kuulus ta Saksa DV Riiginõukokku, 1979–1989 oli Saksa DV Rahvusliku Kaitsenõukogu liige.
Günter Mittag oli sotsialistliku plaanimajanduse pooldaja, kuid ta mõistis vajadust Saksa DV majandust reformida.
18. oktoobril 1989 vabastati Günter Mittag kõigist juhtivatest ametitest. 11–12. novembril 1989 arvati ta välja SÜP Keskkomitee koosseisust ja 23. novembril 1989 heideti välja Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist. 1989. aasta detsembris võeti Mittag vahi alla, kuid vabastati varsti halva tervisliku seisukorra tõttu. 1991. aastal esitati talle uus süüdistus riigi raha kuritarvitamises, kuid 1993. aastal tunnistati ta tervislikel põhjustel vastutusvõimetuks.
Josef Bachmann

Josef Erwin Bachmann (12. oktoober 1944 Reichenbach im Vogtland – 24. veebruar 1970) oli saksa tööline. Bachmann on peamiselt tuntud selle poolest, et 1968. aasta aprillis pani ta toime atentaadi vasakpoolse üliõpilasliidri Rudi Dutschke vastu.
Josef Bachmann sündis Saksimaal. Ta isa ei olnud temast huvitatud. Üks onudest oli talle kasuisaks, kuid ta pandi Saksa DV-s poliitilistel põhjustel vangi. Josef Bachmann oli viletsa tervisega ja ta viibis ühtekokku kaks aastat haiglates, eeskätt kopsutuberkuloosi tõttu. Koolis ei läinud tal eriti hästi. 1956. aastal kolis ta koos emaga Saksa Demokraatlikust Vabariigist Lääne-Saksamaale Ruhri piirkonda. Halbade õpitulemuste tõttu oli ta sunnitud käima erikoolis. Kooli lõpetamise järel õppis ta abitööliseks. Ta töötas juhu- ja abitöölisena, vahetades tihti töökohta. Münchenis elades oli tal olnud kontakte paremäärmuslastega.
10. aprillil 1968 sõitis Josef Bachmann Münchenist rongiga Lääne-Berliini. 11. aprillil ootas ta Dutschket Kurfürstendammil Sotsialistliku Saksa Üliõpilasliidu hoone lähedal. Bachmann sõimas Dutschket kommunistiks ja tulistas tema pihta püstolist kolm lasku. Dutschke sai raskelt vigastada, kuid jäi ellu.
Bachmann vahistati kohe pärast atentaati ja kuulati üle. Hiljem esitati talle süüdistus mõrvakatses ja talle määrati 7-aastane vabaduskaotus. Vanglas lõpetas Bachmann elu enesetapuga. Ta pani endale kilekoti pähe ja lämmatas end ära.
Arkadi Reigo

Arkadi Reigo (kuni 2. märtsini 1937 Arkadi Zdanowicz; 3. november 1918 – 2. september 1984) oli Eesti haridustegelane ja pedagoog.
Ta oli Eesti NSV teeneline õpetaja (1968). Ta töötas koolidirektori ja õpetajana (põhiliselt Kurenurme koolis ja Tartu Hiie koolis). Omas uuringuid pedagoogika valdkonnas. Ta oli koduloohuviline ja kirjandushuviline (avaldanud luuletusi). 
Arkadi Reigo on maetud Tartu Ropka-Tamme kalmistule.
Nikola Mirotić

Nikola Mirotić (sündinud 11. veebruaril 1991 Podgoricas) on Montenegro korvpallur. Tal on Montenegro ja Hispaania kodakondsus.
Mirotić mängib 2014. aastast NBA korvpalliliigas Chicago Bullsi meeskonnas. Aastail 2008–2014 mängis Madridi Realis.
Ta mängis ka Hispaania kuni 20-aastaste noormeeste korvpallikoondises ja võitis Euroopa meistrivõistlustel 2010 pronksi ja 2011 kulla. 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai parimaks korvikütiks visates keskmiselt 27 punkti ja võttes 10 lauapalli. Mirotić nimetati turniiri väärtuslikumaks mängijaks (MVP).
Mõndalaid

Mõndalaid (ka Mõndelaid) on Saare maakonnas Saaremaa vallas Jõgela küla alal Pilguse lahes asuv 45,3 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 3 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on . Saar on kolmnurkse kujuga ja kivise pinnamoega. Saarel kasvab võsa.
Saar kuulub Karala-Pilguse hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Nabralaid

Nabralaid (ka Nabra laid, Nabra saar) on 2,8 hektari suurune saar (laid) Saare maakonnas Saaremaa vallas Saaremetsa küla alal Unguma lahes. Saare rannajoone pikkus on 761 meetrit.
Saar asub 200 meetrit Pulgalaiust kagus. Nabralaid on kolmnurkse kujuga ja kivise pinnamoega.
Nabralaid kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Naistekivimaa

Naistekivimaa (ka Naistekivi maa) on 18 hektari suurune saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis ja jääb Karala küla territooriumile.
Naistekivimaa asub Saaremaast läänes. Saarel esineb rohumaad ja põõsastikku.
Saar on pikliku kujuga. Saare rannajoone pikkus on 2,2 kilomeetrit.
Ninalaid

Ninalaid (ka Ninarahu) on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõrgessaare alal Reigi ja Paope lahes asuv 5 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 1,94 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on . Laid asub 600 meetrit Ninaotsa neemest ja jääb Külalaiust kirdesse.
Ninalaid kuulub Paope looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Noogimaa

Noogimaa on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Vilsandist 300 meetrit lõunas asuv 37 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 6,26 kilomeetrit.
Saar on kruusase pinnamoega ja rohttaimestikuga.
Saare koordinaadid on .
Heino Veskila

Heino Veskila (aastani 1936 Heino Veiber; 14. detsember 1918 Tartu – 22. august 1941 Tartu) oli eesti korvpallur.
Ta osales 1936. aasta Berliini OM-il.
1936, 1937, 1939 ja 1940 tuli ta Eesti meistriks ja lisaks sai meistrivõistlustel 1938 ja 1941 hõbeda.
Hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt.
Treviso mark

Treviso mark (ladina: "Marca trevisana", itaalia: "Marca trevigiana" või "trivigiana") oli keskaegne territoorium Venetos Garda järve ja Venezia Giulia vahel. Territoorium kattus jämedalt piirkonnaga Treviso linna ümber, hõlmates Belluno, Feltre ja Ceneda ning kõigi nelja linna diötseesid. See piirnes Verona margi ja Musonega. Seetõttu kasutas mark juba aastal 1162 motot "Monti Musoni Ponto dominorque Naoni". Aja jooksul ühendati Verona mark (Verona, Vicenza ja Padova) Treviso margiga ja eelistati Treviso nime. Kõrgkeskajal oli piirkond gvelf Da Camino ja gibelliin Ezzelini perekondade ülemvõimu all. Aja jooksul läks mark Veneetsia vabariigi kontrolli alla. 
Rolandino Padovast kirjutas 1262. aasta paiku "Treviso margi kroonika", jutustades loo Ezzelinidest ja nende ülemvõimust seal. Venetos tähistab "marca" või "marca gioiosa et amorosa" tänapäeval Treviso provintsi.
Portugali revolutsioon (1910)

1910. aasta Portugali revolutsioon ehk 5. oktoobri revolutsioon toimus 3.–5. oktoobrini 1910. Selle tulemusel kukutati Portugalis konstitutsiooniline monarhia ja kehtestati vabariik.
Revolutsioonile eelnenud aastatel olid Portugali kuningavõimu ja selle autoriteeti nõrgestanud Portugali kolooniaid puudutanud järeleandmised Suurbritannia nõudmistele, peaminister João Franco diktatuur, kuningas Carlos I mõrvamine 1908. aastal, kuningliku perekonna tohutud kulutused, katoliku kiriku suur võim ühiskonnaelus ja poliitikas, kaheparteisüsteemi kujunemine ja monarhia suutmatus ajaga kaasas käia. Seda nõrkust otsustasid ära kasutada vabariiklased eesotsas Portugali Vabariikliku Parteiga, kes viisid oktoobris 1910 läbi eduka revolutsiooni.
5. oktoobril 1910 kukutati kuningas Manuel II ja kuulutati välja vabariik. Võim läks Teófilo Braga juhitud ajutisele valitsusele, mis töötas 1911. aastaks välja uue riigikorra alused. 1911. aastal võeti vastu uus põhiseadus, mis tagas esmakordselt kõigile Portugali kodanikele peamised kodanikuõigused.
Portugali revolutsioon

Portugali revolutsioon võib tähendada ühte allpool nimetatud ajaloosündmustest:
Talpioti hauakamber

Talpioti hauakamber on kaljusse raiutud hauakamber Ida-Talpiotis, Ida-Jeruusalemma vanalinnast 5 km lõunas, mis avastati ehitustööde käigus 28. märtsil 1980. 
Samalaadseid hauakambreid on piirkonnast leitud umbes 900, konkreetse haua dateeris algne kaevamismeeskond vahemikku 538 eKr kuni 70 pKr. Jõuka perekonna hauakambris oli 10 matmisurni, millest 6 katsid pealiskirjad. Hauakambrist leiti ka inimeste jäänuseid. Ühe urni pealist on tõlgendatud arameakeelse fraasina "Yeshua bar Yehosef" ("Joosua, Joosepi poeg"), millest Iisraeli geoloog Ayreh Shimron on järeldanud, et tegu võiks olla Jeesuse perekonna hauakambriga. Samas on tekst osalt loetamatu ning tõlgenduse õigsuses kaheldakse laialdaselt.
2000. aastal avalikustati ühe urni pealiskirja väidetav tõlgendus "Jaakob, Joosepi poeg ja Jeesuse vend". Jeesuse-seose pooldajad usuvad, et hauas on Jeesuse, tema naise ja poja, samuti teiste Uuest testamendist tuntud isikute jäänused. Väidetavalt dateerisid 2015. aasta aprillis tehtud laborianalüüsid need 1. sajandisse pKr. Tõlgendust on kasutatud argumenteerimaks, et vastupidi traditsioonilise kristluse doktriinile "tegelikult" Jeesus surnust üles ei tõusnud. Jeesusega seostuv tõlgendus on aga kahtluse alla seatud arheoloogia, teoloogia, lingvistika ja piibliuuringute valguses.
2007. aastal esilinastus Talpioti hauakambrist tehtud dokumentaalfilm "The Lost Tomb of Jesus" ("Jeesuse kadunud haud", lavastaja James Cameron, produtsent ajakirjanik Simcha Jacobovici). Filmiga koos ilmus ka Jacobovici ja Charles Pellegrino raamat "The Jesus Family Tomb" ("Jeesuse perekonna haud"). Jeesuse-teooriat propageeriv film ja raamat tekitasid laialdase poleemika.
Algsete arheoloogiliste väljakaevamiste aegne Iisraeli muinsuskaitseameti piirkonnainspektor, arheoloogiaprofessor Amos Kloner, kes tegeles ka Talpioti hauakambri kaevamistööde järelevalvega, on kinnitanud, et väidetavad seosed Uues Testamendis kirjeldatud Jeesusega ei sobi arheoloogilise kontekstiga, lisades: "Nad tahavad sellega vaid raha teenida."
Urve Kure

Urve Kure (2. august 1931 Tallinn – 7. juuni 2016) oli eesti maletaja.
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 3 kuldmedalit (1953, 1958, 1965), 3 hõbemedalit (1957, 1959, 1964) ja 3 pronksmedalit (1954, 1961, 1966).
Hermann Clemenz

Hermann Karl Eduard Clemenz (23. jaanuar 1846 Tartu – 28. märts 1908) oli baltisaksa maletaja ja spordiajakirjanik. 
19. sajandi II poolel asutas ta Tartu ülikooli juurde koos Friedrich Amelungiga maleseltsi.
Hillar Kärner

Hillar Kärner (27. juuli 1935 Tallinn – 19. veebruar 2017) oli eesti maletaja. 
1965 ja 1974–75 tuli ta Tallinna meistriks.
1971 ja 1978 võitis ta vastavalt Eesti I ja Eesti III maleolümpia. 
Ta on saanud Eesti meistrivõistlustel 7 kulda (1970, 1975, 1977, 1983–85, 1987), 3 hõbedat (1968, 1979, 1988) ja pronksi (1978).
Aapo

Aapo on soome mehenimi, mida kasutatakse ka Eestis. Aapo on mugandus nimest Abraham (Aabraham).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Aapo 26 mehel. Aapo on populaarsuselt 1200. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Aapo vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,44.
Soome rahvastikuregistri andmetel oli nimi Aapo septembrini 2017 pandud 6616 mehele. Soomes on kasutusel ka nimevariant Aappo.
Aino

Aino on naisenimi. Nimi tähendab soome keeles "ainus". Nime mõtles välja Elias Lönnrot, kelle eepose "Kalevala" tegelane on Aino.
1. jaanuari 2025. aasta seisuga oli Eestis eesnimi Aino 1885 naisel. Aino on populaarsuselt 86. naisenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Aino vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 159,75, ning Viljandi maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 30,95. Aino on keskmiselt 80 aasta vanune (mediaanvanus on 82).
Lätis oli 30. juuni 2021. aasta seisuga eesnimi Aino 15 inimesel.
Aivar

Aivar on eesti mehenimi.
Nimi oli Eestis eriti populaarne 20. sajandi keskpaigas.
Nimeuurija Edgar-Adolf Rajandi on seostanud selle nime levikut läti kirjaniku Vilis Lācise teosega "Uuele rannale", mis ilmus eesti keeles 1953. aastal. Nimi on kujul Aivars laialt levinud ka Lätis, kus see 2023. aasta 30. septembri seisuga oli 10 321 inimese eesnimi.
Eestis oli 1. jaanuari 2017 seisuga eesnimi Aivar 4318 mehel. Aivar on Eestis populaarsuselt 21. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Aivar vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 123,14 ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 66,93. Aivar on keskmiselt 50 aasta vanune (mediaanvanus on 52).
Raivo

Raivo on mehenimi.
Eestis.
On arvatud, et nimi "Raivo" on mugandus nimest Raimund. On ka arvatud, et nimel "Raivo" võib olla seos sõnaga "raev.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Raivo 3342 mehel. Raivo on Eestis levikult 37. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Raivo vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 71,57 ning Järva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 47,53. Raivo oli keskmiselt 55 aasta vanune (mediaanvanus oli 57).
Lätis.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Raivo 1772 inimesel.
Aksel

Aksel on mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Aksel 495 mehel. Aksel oli populaarsuselt 267. mehenimi. Aksel oli keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus oli 58). Kõige populaarsem oli eesnimi Aksel üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 16,7.
Krista Lepik

Krista Lepik (sündinud 26. aprillil 1964 Rakkes) on endine eesti laske- ja murdmaasuusataja. 
Ta osales 1992. aasta Albertville'i taliolümpiamängudel ja 1994. aasta Lillehammeri taliolümpiamängudel. 
1986–1997 võitis ta Eesti meistrivõistlustel laskesuusatamises 4 kuld-, 1 hõbe- ja 3 pronksmedalit.
1980–1997 võitis ta Eesti meistrivõistlustel murdmaasuusatamises individuaalselt 5 kuld-, 10 hõbe- ja 5 pronksmedalit ning teatevõistluses 3 kuld-, 5 hõbe- ja 1 pronksmedali.
1987. aastal võitis ta naiste arvestuses Tartu suusamaratoni.
Jelena Všivtseva

Jelena Všivtseva (aastani 1992 Poljakova; sündinud 13. detsembril 1972 Narvas) on Eesti endine laskesuusataja. 
Ta osales 1992. aastal Albertville'i taliolümpiamängudel ja 1994. aastal Lillehammeri taliolümpiamängudel. 
Aastatel 1993–1994 võitis ta Eesti meistrivõistlustel laskesuusatamises individuaalselt kuld-, hõbe- ja pronksmedali. Ajavahemikul 1988–1998 võitis ta 9 korda Eesti meistrivõistlused laskejooksus.
Hans Männik

Hans Männik (10. oktoober 1893 Preedi mõis, Koeru kihelkond, Järvamaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti kirjastustegelane. 
Ta lõpetas 1924. aastal Tartu Ülikooli zooloogina.
Ta oli kirjastuse Loodus asutaja ja juht. 
Ta vangistati NKVD poolt septembris 1940 Max Laossoni kaebusel. 
Tema kohtuprotsessil oli süüdistajaks Bruno Pärli, kelle abikaasa oli eelmisel aastal Looduse romaanivõistlusel III koha saanud ja olnud gümnaasiumis ka Hans Männiku õpilane. Bruno Pärli ise vangistati vähem kui aasta pärast ja suri Nõukogude vangilaagris 1942. aastal.
Pere.
Tema tütar oli skulptor Maire Männik (1922–2003).
Olaf Mihelson

Olaf Mihelson (sündinud 2. augustil 1968 Tallinnas) on endine eesti laskesuusataja.
Ta osales 1994. aastal Lillehammeri taliolümpiamängudel.
Aastatel 1987–1994 võitis ta Eesti meistrivõistlustel individuaalselt 2 hõbedat ja 3 pronksi ning teatesõidus 1 kulla ja 1 pronksi. Ajavahemikul 1990–1992 tuli ta 3 korda Eesti meistriks suvebiatlonis.
Nossurahu

Nossurahu (ka "Leegirahu, Nosurahu") on neem Saare maakonnas Saaremaa vallas Karala külas.
Malaika

"Malaika" ("ingel") on Fadhili Williami, Miriam Makeba, Harry Belafonte jmt esitatud suahiilikeelne laul.
Veistelaid

Veistelaid (ka "Oitma laid") on Saare maakonnas Saaremaa vallas Unguma küla alal Kiudu lahes asuv 2,8 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 1,29 kilomeetrit.
Saar on kivise pinnamoega, kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Saare koordinaadid on .
Ojurahu

Ojurahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Eeriksaare küla alal Vilsandi lähedal Vilsandi rahvuspargis asuv 9,42 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 3,34 kilomeetrit.
Rahu asub 400 meetrit Mihklirahust põhja pool. Saar on kivise pinnamoega, seal leidub rohumaad, põõsaid ja roostikku.
Saare koordinaadid on .
Orikalaid

Orikalaid on 780 m² suurune saar Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Mereäärse küla ala, üks Varbla laidudest. Laiu rannajoone pikkus on 131 meetrit.
Laid asub Kändmalaiust 230 meetrit põhja pool ja 100 meetrit Piiukaarelaiust kirdes. Laid on kaarja kujuga ja kivise pinnamoega.
Laid kuulub Varbla laidude looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Paelaid

Paelaid on Saare maakonda Saaremaa valda Saareküla küla alale jääv 4,65 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 1,25 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on . Laid asub 3 kilomeetrit Saareküla rannikust kagus ja on kaetud rohttaimestikuga.
Paelaid kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Solomija Pavlõtško

Solomija Dmõtrivna Pavlõtško (ukraina keeles "Соломія Дмитрівна Павличко"; 15. detsember 1958 Lviv – 31. detsember 1999 Kiiev) oli Ukraina kirjandusteadlane, publitsist, feminismiuurija ja tõlkija.
Elulugu.
Solomija Pavlõtško isa oli Ukraina luuletaja ning diplomaat Dmõtro Pavlõtško. Solomija lõpetas Kiievi ülikooli romaani-germaani keelte osakonna inglise ja prantsuse keele erialal ning kaitses 1984. aastal kandidaadiväitekirja inglise kirjanduses. 1985. aastast töötas ta Ukraina NSV Teaduste Akadeemia Tarass Ševtšenko nimelises Kirjanduse Instituudis. Ta oli filoloogiadoktor, professor Kiievi-Mogõla Akadeemias ning Ukraina Kirjanike Liidu liige. Ta oli külalisprofessor Alberta Ülikoolis ning Harvardi Ülikoolis, kus oli Fulbrighti stipendiaat. 1992. aastast oli ta Kiievi kirjastuse Osnovõ toimetuskolleegiumi juht.
Pavlõtško kirjutas raamatuid Ameerika romantismist, Byronist, tänapäevasest inglise romaanist ning modernismist Ukraina kirjanduses. 1992. aastal avaldati inglise keeles tema memuaarid Ukraina esimestest iseseisvusaastatest 1990–1991 "Kirjad Kiievist" ("Letters from Kiev"). Ta oli viljakas tõlkija, kes tõlkis ukraina keelde muuhulgas William Goldingu "Kärbeste isanda" ja D. H. Lawrence'i "Leedi Chatterley armukese". Samuti osales ta Maailmapanga ja UNESCO arengumaade kõrghariduse rakkerühma töös, mille aruanne avaldati 2000. aasta veebruaris. Lõpetamata jäi Pavlõtško biograafia Ukraina poeedist ja orientalistist Agatangel Krõmskõist ("Націоналізм, сексуальність, орієнталізм. Складний світ Агатангела Кримского", Kiiev, 2000).
Ukraina kirjanduse rolli maailmakirjanduses pidas Pavlõtsko tagasihoidlikuks, kuid suhtus selle tulevikku lootusrikkalt. 1998. aastal kirjutas ta: "Millisel kohal näen ma ukraina kirjandust maailmakirjanduses? Kahjuks mitte just silmapaistvat. Ta on vähetuntud isegi slaavi maades, veel vähem germaani ja romaani riikides. Ehkki praegu toimub palju muutusi... ja perspektiivis saavad ukraina parimad kirjandusteosed tuntuks. Ei maksa loota, et nii mõjukateks kui näiteks Lev Tolstoi, Marcel Prousti või Thomas Manni teosed. Need on väga tähelepanuväärsed kujud, kellesarnaseid meil ei ole. Seni veel ei ole. Kuid ajalugu pole veel lõppenud. Ja meil on kõik alles ees."
Pavlõtško suri majapidamisgaasimürgistusse.
Elle Mälberg

Elle Mälberg (10. aprill 1907 Räpina vald, Linte küla – 16. detsember 2015 Räpina) oli rahvatantsujuht ja pedagoog, Eesti vanim elanik 2014. aastast kuni surmani.
Elulugu.
Elle Mälberg (neiuna Ella-Adele Raudmanson) sündis 10. aprillil 1907 Räpina valla Linte küla Villaku talus. Ta õppis Raadama Ministeeriumikoolis aastatel 1916–1920, Köstrimäe Kihelkonnakoolis 1920–1921, Räpina Kõrgemas Algkoolis 1922. aastal, Räpina Reaalgümnaasiumis ja Räpina Ühis-põllumajandusgümnaasiumis, mille lõpetas 1927. aastal. Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis, kus valmistati ette õpetajaid põllumajanduslikele koolidele. Algklasside õpetaja kutse omandas ta Tallinna Pedagoogiumi juures 1931. aastal. 
Elle Raudmanson oli õpetaja kohusetäitja Võõpsu ja Raadama algkoolides. 1932. aastal sai õpetaja Raudmanson ainukese naisõpetajana töökoha Räpina 6-klassilises Algkoolis.
Ella Raudmanson oli Naiskodukaitse asutajaliige ja spordiosakonna juhataja, kodutütarde rühma asutaja ja vanem, võttis osa laulukoori ja näiteringi tööst, oli Räpina Haridusseltsi liige, teda autasustati Kaitseliidu III klassi Valgeristiga.
1937. aasta septembris eestistas ta oma nime, tema uueks nimeks sai Elle Raudver. 1939. aastal abiellus ta Olev-Martin Mälbergiga. 
Elle Mälberg oli rahvatantsuringi juhendaja. Räpina laulupidudel oli ta rahvatantsu üldjuht. Pärast sõda juhendas ta koolis seitset tantsurühma. Rahva- ja karaktertantse õpetas Elle Mälberg 1962. aastani.
1950. aastate lõpul asus õpetaja Elle Mälberg rajama kooliaeda ja juhendama noori loodusesõpru. Tema juhendamisel on Räpinasse rajatud kolm kooliaeda. Pärast 1974. aastat käis Elle Mälberg koolis tunde andmas, aga mitte enam täiskoormusega. Alles 1980. aastate algul pani ta õpetajaameti päriselt maha.
Õpetaja Elle Mälberg oli Eesti Looduskaitse Seltsi Räpina osakonna asutajaliige. 
Eduka tegevuse eest bioloogiaõpetajana anti talle 1962. aastal Eesti NSV teenelise õpetaja aunimetus. Ta oli Räpina linna aukodanik.
Andrei Lukin

Andrei Lukin (sündinud 26. veebruaril 1989) on Eesti jäähokimängija. 
2012–2013 mängis ta Soome klubis Pyhäjärven Pohti.
Aastast 2013 mängib ta klubis Tallinn Viiking Sport.
Anton Levkovitš

Anton Levkovitš (sündinud 25. aprillil 1983 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija. 
2008–2009 mängis ta klubis Tallinn Stars.
Aastast 2010 mängib ta klubis Tallinn Viiking Sport.
Artjom Gornostajev

Artjom Gornostajev (sündinud 17. augustil 1993 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija. 
2007–2008 mängis ta klubis Tallinn HC Panter Purikad.
Aastast 2011 mängib ta Soome klubis Muik Hockey.
Oleg Smirnov

Oleg Smirnov (sündinud 1. oktoobril 1985 Narvas) on Eesti jäähokimängija. 
Aastast 2011 mängib ta klubis Narva PSK.
Jan Rajevski

Jan Rajevski (sündinud 19. septembril 1987) on Eesti jäähokimängija. 
Aastast 2009 mängib ta Rootsi klubis Trelleborgs IF.
Isiklikku.
Tema vend on jäähokimängija Mark Rajevski.
Sõjalise kuulsuse linn

Sõjalise kuulsuse linn (ka sõjalise kuulsusega linn, vene keeles "Город воинской славы") on Venemaal linnadele alates 2006. aastast antav aunimetus eelkõige Teises maailmasõjas üles näidatud vapruse, vastupidavuse ja massilise kangelaslikkuse eest.
Aunimetus seati sisse 14. aprillil 2006 Riigiduumas vastu võetud ja sama aasta 26. aprillil Föderatsiooninõukogus kinnitatud seadusega. Venemaa Föderatsiooni presidendi korraldusega 1. detsembrist 2006 sätestati selle aunimetuse andmise tingimused. Neid tingimusi muudeti 2007. aastal.
6. aprilli 2015 seisuga oli Venemaal 45 sõjalise kuulsuse linna. Esimesena anti see aunimetus 7. mail 2007 Belgorodile, Kurskile ja Orjolile.
Kalle Kaljurand

Kalle Kaljurand (sündinud 12. mail 1960 Tartus) on eesti ettevõtja, endine sulgpallur.
Ta on lõpetanud 1978. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal.
Aastatel 1982–1991 tuli ta sulgpallis kaheksa korda Eesti meistriks: korra üksikmängus, neli korda meespaarismängus ja kolm korda segapaarismängus. 
2005. aastast on ta kirjastuse Koolibri direktor.
Isiklikku.
Tema abikaasa on diplomaat ja endine sulgpallur Marina Kaljurand. Neil on kolm last. Tütar Kaisa (sündinud 1987) õpib Tartu Ülikoolis psühholoogia erialal. Poeg Kristjan (sündinud 1992) õpib Tallinna Tehnikaülikoolis inseneriteadust. Vanim poeg Ken hukkus seitsme-aastaselt õnnetuse läbi Eesti taasiseseisvumise päeval.
Kati Kraaving

Kati Kraaving (sündinud 1. juulil 1980 Tallinnas) on eesti sulgpallur ja "squash"'i-mängija.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1997 Tallinna Reaalkooli ja 2002 ärijuhtimise bakalaureuseõppe Tallinna Tehnikaülikoolis, õppis 2001–2004 samas informaatikat.
Kraaving alustas sportimist 1990. aastal Koit Muru sulgpalluritreeningutel. Ta tuli aastatel 1996 ja 1998 sega- ning 2005 naispaarismängus Eesti meistriks, sai 1997 kuni 17-aastaste EM-il B-grupis esikoha, kuulus 1996–1998 Eesti juunioride ja 1996–2001 täiskasvanute sulgpallikoondisse. Kraaving harrastas aastatel 2000–2006 põhialana "squash"'i, tuli 1994 Eesti juunioride meistriks, võitis täiskasvanute meistrivõistlustel 2000 ja 2002–2004 kuld-, 1999, 2001 ja 2006 hõbe- ning 2005 pronksmedali, sai reketloni MM-il 2002 amatööride seas hõbemedali, jagas 2005–2006 naiste eliitklassis 5.–8. kohta ja võitis 2006 Soome lahtised võistlused.
Kraaving töötab 2006. aastast GreenTrader OÜ-s ja on 2014. aastast Tallinna Sulgpalliklubi juhatuse liige.
Karoliine Hõim

Karoliine Hõim (sündinud 9. märtsil 1989 Tallinnas) on eesti sulgpallur. 
Sulgpalli maailma edetabelis on tema parim koht olnud 90. (aastal 2011).
Ta on Eesti meistrivõistlustel võitnud 12 kulda: 3 üksikmängus (2010–2011, 2013), 4 naispaarismängus (2010–2011, 2013, 2015) ja 5 segapaarismängus (2006–2007, 2009–2011). 
Isiklikku.
Ta õde on sulgpallur ja treener Grete Talviste.
Tunnustus.
Eesti parim naissulgpallur 2010–11, 2013
Jaak Nuuter

Jaak Nuuter (25. november 1945 Tallinn – 13. august 1995 Tallinn) oli eesti sulgpallur. 
1966-1974 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 14 kulda: 5 üksik-, 8 meespaaris- ja 1 segapaarismängus.
Sergei Sõtšov

Sergei Sõtsov (sündinud 6. veebruaril 1977 Odessas) on Ukraina iluuisutaja (jäätantsija). 
Ta on teinud jäätantsu paaris Anna Mosenkovaga (1999–2002), kellega nad koos on esindanud võistlustel Eestit.
Viktoria Šklover

Viktoria Šklover (kasutatud ka nimekuju "Shklover"; sündinud 18. jaanuaril 1984) on Eesti iluuisutaja. 
1998–2002 uisutas ta koos Valdis Mintalsiga. 1998–2002 võitsid nad Eesti meistrivõistlused.
Sergei Muhhin

Sergei Muhhin (sündinud 12. jaanuaril 1990 Tallinnas) on endine Eesti iluuisutaja.
Ta võitis 2006. aastal üksiksõidus Eesti meistrivõistlused. Aastast 2009 sõitis ta paarissõitu, uisutades koos Natalja Zabijakoga. Aastal 2010 võitsid nad Eesti meistrivõistlused.
Olga Ikonnikova

Olga Ikonnikova (sündinud 14. mail 1990 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja.
2006 ja 2008 sai ta Eesti meistrivõistlustel pronksmedali.
Ken Kuusk

Ken Kuusk (sündinud 16. jaanuaril 1992) on Eesti jäähokimängija. 
2011−2012 mängis ta klubis Tallinn HC Panter Purikad. 2012-2013 mängis ta Taani klubis Odense Bulldogs
Aastast 2013 mängib ta Ungari klubis Klub Újpesti TE.
Kevin Parras

Kevin Parras (sündinud 4. oktoobril 1994 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija. 
Aastatel 2008–2010 mängis ta Saksamaa klubis Augsburger EV, 2010–2014 Soome klubis KooKoo.
2014-2015 hooajal astus ta Soome klubi TuTo Hockey U20 meeskonda, kus mängis Jr. A Mestist ja tegi seal ühe oma karjääri parima hooaja.
Eliteprospects.com
Mihkel Võrang

Mihkel Võrang (sündinud 10. märtsil 1990 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija. 
Ta lõpetas 2009. aastal Tallinna Kristiine Gümnaasiumi.
Mängijana.
Ta alustas jäähoki mängimist Tallinna Tiigrites. Alates 2007. aastast on mänginud Eesti meistrivõistlustel.
Ta oli aastatel 2011, 2019 ja 2020 Tartu Kalev-Välgu koosseisus Eesti meister.
Treenerina.
Alates sügisest 2018 on ta ka jäähokitreener klubis HC Panter Tallinn.
Artjom Abramov

Artjom Abramov (sündinud 23. jaanuaril 1990) on Eesti jäähokimängija. 
2000. aastatel mängis ta muu hulgas Eesti klubides Tartu Big Diamonds ja Tallinna Purikad. Praegu (2013) mängib ta ühes Prantsusmaa kolmanda divisjoni klubis.
Aleksandr Kolossov

Aleksandr Kolossov (sündinud 7. veebruaril 1990 Narvas) on Eesti jäähokimängija. 
2008–2010 mängis ta klubis Narva PSK. Aastast 2010 mängib ta klubis Tartu Kalev-Välk.
Vabalevi

Vabalevi (inglise k "free-to-air", lühend FTA) hõlmab tele- ja raadiokanaleid, mille programmi on võimalik vastu võtta vabalt, see tähendab tasuta ja liitumislepinguta. Vabaleviprogramme edastatakse krüpteerimata ehk koodivabal kujul. Neid levitatakse maapealse antennivõrgu ja satelliidivõrgu kaudu. 
Eestis on võimalik detsimeeterlaine- ehk UHF-antenniga vabalt vastu võtta mitut digitelevisiooni programmi ning sobiva satelliiditaldriku ja digiboksiga (satelliidituuneriga) sadu satelliittelevisiooni programme (nt ülekandeid Euroopa Parlamendist ).
Maapealne levivõrk annab võimaluse vaadata telesaateid piirkondades, kuhu kaabeltelevisioon pole jõudnud, aga ka kasutada lisaks kaablitelerile teist telerit vabalevikanalite vastuvõtuks. 
2015. aasta märtsis lisandus vabalevile tasuta hübriid-TV-teenus, mis põhineb HbbTV-standardil . See asendab endist teleteksti ja pakub vaatajale osa neist interaktiivsetest (tagasikanali) võimalustest, mis seni on olnud kaabeltelevisiooni kasutajatel: saateid järelvaadata, samuti vaadata tekstina ja videotega uudiseid ning ilmateadet. Lisaks Eesti vabalevi telekanalitele on võimalik vastu võtta raadioringhäälingu programme, lisanduda võib internetipõhiseid telekanaleid. 
Hübriidtelevisiooni kasutamiseks on vajalik internetiühendus allalaadimiskiirusega vähemalt 2 Mbit/s ja HbbTV-võimekusega nutiteler (need hakkasid müügile jõudma 2013. aastal).
Mobiiltelevisioon

Mobiiltelevisioon on televisioon, mida võetakse vastu mobiilsete (kaasaskantavate) seadmetega. Niisugusteks seadmeteks on praegusajal nutitelefon ja tahvelarvuti. Laiemas tähenduses kuulub mobiiltelevisiooni mõistesse ka telesignaali (st telesaadete) vastuvõtt liikuvates seadmetes, näiteks autos, sest stabiilseks vastuvõtuks on siis vajalik spetsiaalne edastustehnika.
Audiovisuaalse sisu edastamiseks mobiilsetesse seadmetesse on välja töötatud mitmeid tehnilisi lahendusi. Euroopas on pikka aega rööbiti arendatud kaht mobiiltelevisiooni standardit: 
USA vastav standard on
Mobiiltelefon tagab seejuures tagasikanali interaktiivteenusteks (nt saadete järelvaatamiseks või salvestamiseks). 
Eesti teleteenuste pakkujad edastavad nutiseadmeisse telesaateid internetikeskkonnas.
Digiboks

Digiboks on digitelevisiooni vastuvõtu lisaseade, mis võtab vastu digitelevisiooni signaali ja kohandab selle teleri sisendile sobivaks. (Termin "digiboks" pärineb küll inglise keelest, kuid "digibox" tähistab ainult üht teatud liiki satelliittelevisiooni vastuvõtu seadet; üldtähenduses on kasutusel "set-top box", lühend STB.) 
Antenntelevisiooni vastuvõtul tekkis vajadus digiboksi järele, kui 2010. aasta juulist mindi Eestis üle teleprogrammide edastamisele digitaalsignaaliga. Kaabeltelevisioonis toimus üleminek paari järgmise aasta jooksul. Digiboks võimaldas siis analoogtelerit edasi kasutada. Uutel teleritel oli juba sisse ehitatud vastav lülitus (digituuneri nime all). Esialgu olid need telerid mõeldud vastu võtma digitelevisiooni maapealse levivõrgu ja kaabelvõrgu kaudu saabuvaid signaale (vastavalt standarditele DVB-T ja DVB-C). Praegusaegsetel teleritel on sisseehitatud digituunerid ka standardile DVB-T2 ning satelliittelevisiooni standarditele DVB-S ja DVB-S2.
Tasuliste saadete vaatamiseks on siis vaja paigaldada teleri CI- (Common Interface) pessa kaardimoodul ehk kaardiluger teenusepakkujalt saadud vaatajakaardi jaoks. Kui teleril niisugune pesa puudub, tuleb kasutada eraldi digiboksi.
Kui telesignaal jõuab kohale internetipõhiselt (IPTV), on ka digiteleri korral vajalik spetsiaalne digiboks telerijuhtimistoiminguteks; see ühendatakse ruuteri ja teleri vahele.
Lihtsad digiboksid on mõeldud üksnes vabakanalite vastuvõtmiseks. Niisuguseid digibokse, mis on mõeldud ainult satelliittelevisiooni vabakanalitele, nimetatakse FTA-vastuvõtjateks. Satelliittelevisiooni vastuvõtu seadmeid tuntakse samuti satelliidituuneri (ka sat-TV-tuuneri) nime all. 
Kallimatel digiboksidel on kaardimoodul juba sees või see tuleb paigaldada -pessa. Niisugune digiboks võib lisaks tasulistele programmidele pakkuda mitmesuguseid lisavõimalusi, näiteks
Digiboksi ühendamiseks teleriga kasutatakse HDMI-kaablit, vanemate telerite korral RCA- ja SCART-kaablit.
Via Postumia

Via Postumia oli Itaalia põhjaosas asunud Vana-Rooma tee, mis rajati aastal 148 eKr konsul Spurius Postumius Albinus Magnuse poolt.
Tee algas tänapäevase Genova linna juurest rannikult ja kulges edasi läbi mägede Dertona, Placentia (Via Aemilia tee lõpp-punkt) ja Cremona suunas (mis asus veidi ida pool kohast, kus tee Po jõega ristus). Cremonast, mis asus tee peamise haru keskpunktis, kulges tee edasi ida poole Bedriacumi (tänapäeva Calvatone), kus see hargnes.
Tee parempoolne haru suundus Mantovase ja vasakpoolne haru liikus edasi Verona suunas. Viimane ületas Adige jõel oleva Ponte Pietra silla, mis oli tollal ainus Adige jõel olev sild ja lõppes Aquileias, mis oli juba vabariigi ajast alates olnud oluline sõjaväeline piirlinn. Liguuria sõjaline vallutamine sõltus just sellest teest ja mitmed olulised Itaalia linnad võlgnevad oma tekke suuresti just Via Postumia maantee rajamisele.
Aastal 13 eKr hakkas keiser Augustus püüdlema Via Postumia ja Via Aemilia Scauri ühendamise poole. Neist moodustunud teele anti nimeks Via Julia Augusta ja nimetatud tee ulatus seejärel Placentiast (tänapäeva Piacenza) kuni Prantsusmaal La Turbie's asunud triumfikaareni. Hiljem pikendati teed Arelateseni (tänapäeva Arles), kus tee liitus Via Domitia nime kandnud teega, läbides Derthona (tänapäeva Tortona), Vada Sabatia (tänapäeva Vado Ligure), Albingaunumi (tänapäeva Albenga) ja Album Intimiliumi (tänapäeva Ventimiglia).
Antiikajast pärinev Arco dei Gavi võlvkaar tähistab veel tänagi Via Postumia Verona linna viinud haru.
Viited.
Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
Salvarsaan

Salvarsaan ehk 606 ehk arsfenamiin (ka "Ehrlich 606"; "magic bullet") on arseenipõhine ravim, mis võeti kasutusele süüfilise ravis 1910. aastal.
Nimetused ja tähised.
CAS-i number: 139-93-5.
Muud nimetused: 3,3′-Diamino-4,4′-dihydroxyarsenobenzol (Dimer)
Keemilised valemid: 
Ajaloolist.
Salvarsaani sünteesis esimesena Paul Ehrlichi laboris Alfred Bertheim 1907. aastal. Süüfilisevastase toime avastas samas laboris Jaapani bakterioloog Sahachiro Hata 1909. aastal.
31. augustil 1909 katsetas Nobeli auhinna laureaat immunoloog Paul Ehrlich esimest korda keemiaravi – ta võttis ravimina kasutusele süüfilisetekitajate vastase preparaadi 606 ehk salvarsaani.
Kirjandus.
"Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit seisuga 13.04.2015."
Tiina Reinart

Tiina Reinart (sündinud 1966) on eesti ajakirjanik.
1990. aastal kaitses Reinart Tartu Ülikooli žurnalistika kateedris diplomitöö "Eestikeelsete naisteajakirjade väärtusorientatsioon aastatel 1918–1940" Krista Aru juhendamisel.
Reinart on töötanud ajalehtedes Oma Saar ja Postimees. Ta on olnud Maalehe tegevtoimetaja ja peatoimetaja asetäitja ning 2015. aasta jaanuarist peatoimetaja kohusetäitja. 2015. aasta aprillist 2017. aasta aprillini oli ta Tartu Postimehe toimetuse juhataja.
E-Kunstisalong

E-Kunstisalong on Tartu üks vanemaid kunstigaleriisid, mis tegutseb 1997. aastast.
Nime sai galerii algse asukoha järgi Karlovas Tehase tänaval asuvas E-Kaubamajas. 2001–2002 paiknes E-Kunstisalong Zeppelini kaubanduskeskuses, 2002–2005 taas E-Kaubamajas, 2005–2009 Tartu Kaubamajas. Seejärel Raekoja platsil tegutsenud galerii kolis 2015. aasta aprillis tagasi E-Kaubamajja.
E-kunstisalong on korraldanud Navitrolla, Peeter Mudisti, Pille Tammela jpt kunstnike näitusi.
Jaapani animatsiooni filmifestival

Jaapani animatsiooni filmifestival on Eestis 2007. aastast korraldatav igakevadine filmifestival, kus tutvustatakse Jaapani animefilme. 
Festival toimub peamiselt Tallinnas ja Tartus.
Nikola Vučević

Nikola Vučević (sündinud 24. oktoobril 1990) on Montenegro elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Chicago Bulls.
Karjäär.
Aastatel 2008–2011 Lõuna-California ülikooli korvpallimeeskonnas Trojans mänginud Vučević värvati 2011. aasta NBA "draft"'i 16. valikuna Philadelphia 76ersisse, kelle kasuks tõi ta debüüthooajal keskmiselt 5,5 punkti ja 4,8 lauapalli mängus.
2012. aasta suvel vahetati Vučević Orlando Magicusse nelja meeskonna vahelises tehingus, mille käigus siirdus Dwight Howard Los Angeles Lakersisse. Vučević mängis Magicus kokku kaheksa ja pool hooaega, mille jooksul viskas keskmiselt 17,6 punkti ja hankis 10,8 lauapalli mängus. 
Oma karjääri parimal, 2020/21. hooajal oli Vučević 44 mänguga toonud Orlando klubi kasuks keskmiselt 24,5 punkti, 11,8 lauapalli ja 3,8 resultatiivset söötu mängus, kuni vahetati 25. märtsil 2021 Chicago Bullsi.
Rahvuskoondis.
Vučević on esindanud Montenegro rahvuskoondist 2011., 2013. ja 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Isiklikku.
Isa Borislav ja ema Ljiljana olid samuti elukutselised korvpallurid, kes mängisid mõlemad Jugoslaavia koondises.
Wrathchild

"Wrathchild" on Iron Maideni singel 1981. aasta albumilt "Killers". Singel anti välja üksnes Jaapanis. "Wrathchild" on albumi "Killers" ainus lugu, mida Iron Maiden esitab kontsertidel veel tänapäevalgi.
Lood.
Mõlema loo autor on Steve Harris.
Genghis Khan

Genghis Khan on Tšingis-khaani ingliskeelne nimekuju.
Udo Mällo

Udo Mällo (18. detsember 1922 Tartu – 8. detsember 2014 Toronto) oli peamiselt Kanadas tegutsenud väliseesti ettevõtja ja ühiskonnategelane, Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.
Mällo õppis aastatel 1942–1944 Tartu Ülikoolis veterinaarmeditsiini. Ta võitis 1942. aastal hõbemedali Eesti meistrivõistlustel 4 × 1500 m jooksus Tartu Kalevi meeskonnas.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale ja siirdus sealt Austriasse, kus lõpetas 1947. aastal keemia erialal Karl Franzeni ülikooli Grazis, seejärel asus elama Kanadasse.
Mällo töötas 1948. aastast ettevõttes Canada Packers Ltd, seejuures 1980–1983 toiduõlide osakonna juhatajana. Ta oli Kingsway Labs Ltd asutaja ja omanik.
Udo Mällo on maetud Tartu Peetri kalmistule.
Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde loodud Udo Mällo stipendiumifond annab välja temanimelisi stipendiume.
Bijelo Polje

Bijelo Polje on linn Montenegros, Bijelo Polje valla keskus.
Linnast voolab läbi Drina parempoolne lisajõgi Lim.
Pakulaid

Pakulaid (ka "Suurlaid, Pikkrahu") on Saare maakonnas Soela väinas asuv poolsaar (varem saar (laid)).
Saare koordinaadid on .
Papirahu

Papirahu on 1,3 hektari suurune saar Suures väinas, halduslikult Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas Matsalu rahvuspargi koosseisus.
Rahu rannajoone pikkus on 1 kilomeeter. Rahu asub 2 kilomeetrit Papilaiust lõunas. Rahu on liivase pinnamoega.
Nikola Peković

Nikola Peković (sündinud 3. jaanuaril 1986 Bijelo Poljes) on Montenegro korvpallur.
Peković mängib 2010. aastast NBA klubis Minnesota Timberwolves.
Garret Hobart

Garret Augustus Hobart (3. juuni 1844 – 21. november 1899) oli Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik, asepresident aastail 1897–1899.
Hobart oli New Jersey senati vabariiklasest liige aastatel 1876–1882 ja selle president 1881–1882. Ta kandideeris ka Ameerika Ühendriikide Senatisse, kuid ei osutunud valituks. Temast sai asepresident pärast William McKinley võitu 1896. aasta presidendivalimistel.
Ta suri asepresidendiametis olles 1899. aastal.
Pasilaid

Pasja ehk Pasilaid on 49,96 hektari suurune saar Väinameres, halduslikult Läänemaal Vormsi vallas Rumpo külal alal. Laiu rannajoone pikkus on 4,65 kilomeetrit.
Pasilaid asub 1,5 kilomeetrit Rumpo säärest edelas. Laiul kasvab rohttaimestikku, leidub võsa ja kadastikku.
Pasilaid kuulub Vormsi maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Pihlalaid

Pihlalaid on mitme Eesti saare nimi:
Pihlalaid (Soela väin)

Pihlalaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Pammana küla alal Soela väinas asuv 6,64 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 2 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on . Laid asub 1,5 kilomeetrit Pammana ninast loodes. Laid on kaetud rohttaimestikuga.
Püskumadal

Püskumadal (ka "Piskumadal") on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Atla lahes asuv 0,58 hektari suurune saar (madal). Saare rannajoone pikkus on 328 meetrit.
Saare koordinaadid on . Saar asub 300 meetrit Aherahust lõunas, on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Saarel esineb rohttaimestikku.
Heiki Haljasorg

Heiki Haljasorg (sündinud 22. veebruaril 1977 Tallinnas) on eesti kultuuriajaloolane, raadioajakirjanik ja õpetaja, filosoofiadoktor. 
Elulugu.
Ta lõpetas 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kasvatusteaduste alal ning 2004. aastal Tartu Ülikooli ajaloo alal. 2017 lõpetas ta Tallinna Ülikooli filosoofiadoktori kraadiga kasvatusteaduste alal. Ta on osalenud täienduskoolitustel Jeruusalemmas ("Yad Vashem 2013"), Oxfordis ("Oxford English Centre 2014") ja Amsterdamis ("Amsterdam University of Applied Sciences 2015)".
Aastast 1999 on Heiki Haljasorg kultuuriloosaate "Roosiaed" saatejuht Raadio 7-s. Ta on "Roosiaia" saateid teinud Washingtonis, Pariisis, Roomas, Ateenas, Egiptuses, Kopenhaagenis, Riias, Lübeckis, Helsingis, Firenzes, Santorinil ja Veneetsias. Saate külalised on olnud professorid, diplomaadid, teoloogid ja üliõpilased. 2006–2008 ilmusid Haljasoru ajalooteemalise sarja artiklid Äripäeva lisas Visioon. 
1997–2001 töötas Heiki Haljasorg Nissi Põhikooli ajalooõpetajana, 1999–2000 Tallinna Pedagoogikaülikooli Üliõpilasesinduse aseesimehena, 2001–2005 Tallinna Ühisgümnaasiumi ajaloo- ja filosoofiaõpetajana ning 2005–2014 Tallinna 32. Keskkooli ajaloo, filosoofia ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Ta propageeris sealsetes ajalooklassides ladina ja vanakreeka keele õppimist. Tema õpilased on võitnud ühiskonnaõpetuse alaseid võistlusi ning käinud auhinnareisidel Washingtonis, Pariisis, Sloveenias ja Makedoonias. 
2011–2015 töötas Heiki Haljasorg Tallinna Ülikooli Pedagoogilise Seminari filosoofia ja kasvatuse ajaloo lektorina, 2014–2016 Tartu Katoliku Hariduskeskuse direktorina, 2012-2025 Tallinna Toomkooli õpetajana (sh. 2016-2025 õppealajuhatajana). Aastast 2016 on ta Eesti Kirikute Nõukogu haridustöö projektijuht, aastast 2017 Vanalinna Hariduskolleegiumi filosoofiaõpetaja ning aastast 2025 Püha Miikaeli Kooli õpetaja. 
Ta on korraldanud Tallinna Ülikoolis kolm kasvatuse ajaloo konverentsi (2012, 2013, 2014), modereerinud Tallinna Ülikooli riigiteaduste üliõpilaste Euroopa Parlamendi kandidaatide debatti (2009) ning esinenud Paide arvamusfestivali paneeldiskussioonidel (2013, 2015 ja 2018).. 
Heiki Haljasorg on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige aastast 2004, Eesti Ajakirjanike Liidu liige aastast 2006, Laurentsiuse Seltsi liige aastast 2010 ja Eesti Ühiskonnaõpetajate Seltsi liige aastast 2010 (esimees 2013-2020).
Isiklikku.
Heiki Haljasorg on abielus ja tal on kaks last (tütar ja poeg).
Eoste hoiuala

 
Eoste hoiuala on hoiuala Põlva maakonna Põlva valla Eoste, Taevaskoja ja Valgesoo külas. Hoiuala pindala on 23,8 ha.
Hoiuala hõlmab Ahja jõe lõiku Otteni vesiveski paisust Porgandi sillani Kärsa–Eoste teel koos jõeäärsete lamminiitudega.
Hoiuala võeti kaitse alla Vabariigi Valitsuse 14. juuli 2005 määrusega.
Kaitstavad elupaigatüübid:
Kaitstavad liigid:
Eoste hoiualal on leitud ka kaitsealust liblikaliiki mustlaik-apollot.
Liivakivipaljanditest asub Eoste hoiualal Valli pae.
Hoiualal asuv Eoste Ristimägi on arheoloogiamälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Hoiuala valitseja on Keskkonnaameti Põlva-Valga-Võru regioon. Hoiualal paiknevad seirejaamad.
Wojciech Fortuna

Wojciech Fortuna (sündinud 6. augustil 1952 Zakopanes) on endine poola suusahüppaja.
Fortuna tuli 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos suusahüpetes suurel mäel olümpiavõitjaks. Normaalmäel sai ta 6. koha. Temast sai esimene Poola sportlane, kes võitis taliolümpiamängudel kuldmedali. Järgmise kulla Poolale võitis murdmaasuusataja Justyna Kowalczyk 2010. aastal.
Kalevi Kotkas

Kalevi Kotkas (ka Kalev Kotkas; 10. august 1913 Tallinn – 24. august 1983 Vantaa) oli Eesti ja Soome kergejõustiklane.
Läks koos emaga elama Soome, lõpetas Helsingis lütseumi. Esindas 1931. aastal Eestit Lätiga peetud maavõistlusel, sai kõrgushüppes 2. ja kettaheites 4. koha. Ületas 1932. aastal kettaheites 46.91-ga Eesti rekordi. 
Oli 1932. aastani Eesti kodanik, sai seejärel Soome kodakondsuse.
Ta osales 1932. aasta Los Angelese OM-il, kus sai kettaheites 7. koha. Ta osales 1936. aasta Berliini OM-il, kus sai kettaheites 14. koha ja kõrgushüppes 4. koha.
Euroopa meistrivõistlustel kõrgushüppes võitis 1934. aastal kuldmedali ja sai 1938. aastal hõbemedali.
Kotkas on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistu kõrval asuvale Lapinlahti õigeusu kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli viiulipedagoog ja helilooja Juhan Kotkas ning vend oli sporditegelane Kallio (Kalju) Kotkas.
Jekaterina Patjuk

Jekaterina Patjuk (sündinud 6. aprillil 1983 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane.
Aastatel 2005–2017 on ta tulnud individuaalaladel Eesti meistriks 34 korda: 11 korda 5000 meetri jooksus, 8 korda 3000 meetri takistusjooksus, 6 korda 4 kilomeetri murdmaajooksus, 3 korda 1500 meetri jooksus ja poolmaratonis, 2 korda 10 000 meetri jooksus ja 1 korra 12 kilomeetri murdmaajooksus.
Tema nimel on Eesti rekord 3000 meetri takistusjooksus.
Donald-Aik Sild

Donald-Aik Sild (sündinud 3. oktoobril 1968 Tallinnas) on endine eesti kergejõustiklane (odaviskaja). 
Ta osales 1996. aasta Atlanta suveolümpiamängude kergejõustikuvõistlusel, kus ta odaviskes ei pääsenud lõppvõistlusele ja sai kokkuvõttes 30. koha.
Ta osales 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus Helsingis, kus ta odaviskes sai 12. koha.
Odaviskes sai ta 1987. aastal Eesti NSV juunioride meistrivõistlustel esikoha ning võitis Eesti NSV täiskasvanute meistrivõistlustel 2 pronksi (1988 ja 1990). Aastatel 1992–2000 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 3 kulda (1993, 1994 ja 1997), 2 hõbedat ja 1 pronksi. 
Kuulitõukes võitis ta Eesti sisemeistrivõistlustel hõbeda ja pronksi. 
Tema isiklik rekord odaviskes oli 85.28 (1994).
Isiklikku.
Tema isa on endine kergejõustiklane Heino Sild.
Tema poeg on aktiivne kergejõustiklane Tristan Aik Sild.
Rõõmus surnuaed

Rõõmus surnuaed (rumeenia keeles "Cimitirul Vesel") on surnuaed Põhja-Rumeenias Maramureși maakonna Săpânța valla Săpânța külas.
Rõõmsa surnuaia idee ja suure osa ristide autor on kohalik puusepp Stan Ioan Pătraș, kes leidis, et surm kui kurb sündmus tuleks muuta pisut rõõmsamaks. Hauasambad on valmistatud puust ja värvitud. Samuti on neil naivistlikke pilte kadunukese eluteest või selle lõpust koos paari luulereaga.