tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olümpiadeviis

Olümpiadeviis ehk moto on üleskutse, millega Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) pöördub kõigi olümpialiikumises osalejate poole. Olümpiadeviisi idee pärineb Prantsuse preestrilt Henri-Martin Didonilt. Moto võttis kasutusele kaasaegsete olümpiamängude isa, parun Pierre de Coubertin aastal 1894.
Olümpiadeviisiga "Citius, Altius, Fortius" kutsub ROK liikumises osalejaid mängudel silma paistma kooskõlas olümpiavaimuga. Ladinakeelne "Citius, altius, fortius" tähendab eesti keeles 'kiiremini, kõrgemale, tugevamini'.
Tihti on eesti keeles kasutatud ka deviisi "Kiiremini, kõrgemale, kaugemale", kuid selle deviisi ladinakeelne vaste on "Citius, altius, longius".
Olümpiamängudel on lisaks antiiksele deviisile kasutusel ka iga korraldajamaa oma deviis. 
"Hiinal kulus maailma olulisima spordiürituse deviisi leidmiseks pool aastat. Konkurss deviisi leidmiseks kuulutati välja mullu detsembris ning inimestel paluti leida tabav fraas, mida oleks lihtne meeles pidada nii inglise kui ka hiina keeles. Võidukas lause valiti välja enam kui 210 000 üle maailma saadetud deviisi seast."
Vareslaid (Väinameri)

Vareslaid on 27,9 hektari suurune saar (laid) Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Salinõmme küla alal Hiiumaast kagus Väinameres. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidude sihtkaitsevööndisse.
Nimi.
Saart on esmamainitud 1770 kui "Wasari". Pastor August Wilhelm Hupel nimetas 1782 saart "Warreslaid" ja krahv Ludwig August Mellin 1798 "Liivimaa atlases" "Warres Laid." 
Laid on nime saanud ilmselt kunagise vareste rohkuse järgi.
Asend.
Saar asub Hanikatsi ja Kõrgelaiu vahel, 1,5 kilomeetrit Hanikatsist kagus. 
Vareslaiust loodes asub Varesrahu.
Loodus.
Suhteliselt madal meri, mis saart ümbritseb, on savika põhjaga. Peaaegu kogu saare ulatuses kasvab mere ääres tihedalt pilliroog. Sellele järgneb enamasti laiu keskosa pool kõrvenõgeste ja ohakate vöönd. Vareslaiu keskosa katab tihe haavik. Sagedane taimeliik on soolikarohi. Lindudest on palju kalakajakaid.
Olümpiahümn

Olümpiahümn on kaasaegsete olümpiamängude ametlik hümn. Selle muusika kirjutas Spýros Samáras ja originaalsõnad Kostís Palamás. Mõlemad autorid on pärit Kreekast.
Esimest korda kõlas olümpiahümn 1896. aasta Ateena mängudel, ent ametlikuks olümpiahümniks kinnitati see alles Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul 1958. aastal Roomas.
Hümni kreekakeelne tekst.
Αρχαίο Πνεύμ' αθάνατο, αγνέ πατέρα&lt;br&gt;
του ωραίου, του μεγάλου και τ'αληθινού,&lt;br&gt;
κατέβα, φανερώσου κι άστραψ'εδώ πέρα&lt;br&gt;
στην δόξα της δικής σου γης και τ'ουρανού.
Στο δρόμο και στο πάλεμα και στο λιθάρι,&lt;br&gt;
στων ευγενών Αγώνων λάμψε την ορμή,&lt;br&gt;
και με τ' αμάραντο στεφάνωσε κλωνάρι&lt;br&gt;
και σιδερένιο πλάσε κι άξιο το κορμί.
Κάμποι, βουνά και θάλασσες φέγγουν μαζί σου&lt;br&gt;
σαν ένας λευκοπόρφυρος μέγας ναός,&lt;br&gt;
και τρέχει στο ναό εδώ, προσκυνητής σου,&lt;br&gt;
Αρχαίο Πνεύμ' αθάνατο, κάθε λαός.
Hanikatsi laid

Hanikatsi laid (ka Anikatsi) on 83 hektari suurune laid Hiiumaast kagus Sarve poolsaarest 5 kilomeetrit lõunas. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala koosseisu.
Teised lähedalasuvad laiud on Kaevatsi laid 2,5 kilomeetrit kirdes, Saarnaki laid 2 kilomeetrit loodes ja Vareslaid 1,5 kilomeetrit kagus.
Nimi.
Varaseimad kirjalikud teated laiust pärinevad 1566. aastast ("Hanekas"). 1623. aastal on saart nimetatud "Äpleö" (rootsi keeles 'õunasaar'), 1688 "Hanikas Hollma", 1717 kujul "Hannikaitze", 1770 kujul "Ganikatz" ja 1798 kujul "Hanikatz". Küla asus Pühalepa vallas ja kuulus Kassari mõisale.
Hiljem on kohatud ka nimekujusid "Hanikat", "Anitsi" ja "Hanitsa".
Leo Tiik pidas üldiselt "katsi"- või "katsu"-nimeosa (saksa kirjapildis "kazo" või "katze") muganduseks mehenimest Kasper või Caspar. Selliseid mugandusi on eesti keeles teisigi, näiteks Jüts, Ats ja Pets. Kuid 1717. aasta kirjakuju järgi pidas ta laiunime tulenevaks sõnadest "hane(de) kaitse".
Paul Ariste täheldas, et Kassaris hääldati laiunime kujul "aniGörttsi laiD", ja selle põhjal jagas nime osadeks 'hani'+'kõrts'. Kuid kõrts rajati laiule alles 19. sajandil, nimi seevastu on mitu sajandit vanem. Nimekuju Hanikat pidas Ariste valeks, ehkki just see esineb perekonnanimena.
Lauri Kettunen juhtis tähelepanu sellele, et kirjapanekutes pole kõrtsist jälgegi. Küll leidis ta Wiedemannilt naisenime Kats: Katsu ja oletas, et seda võidi mõnel pool käänata Kats: Katsi. Helmes on kohanimi Murikatsi ning Soomes on perekonnanimed Hannikka ja Hannikainen: Hannikaisen.
Dokumentides esinevad nimekujud "Hannikõrtsi Jürri" ja "Hannikõrtso Prido" alles 19. sajandil. Marja Kallasmaa arvates on nimeosade asendamine rahvakeeles küllalt tavaline nähtus ja Kassaris võis saarenimi seal olnud kõrtsi järgi muutuda.
Loodus.
Hanikatsi taimestik on väga liigirikas, leitud on üle 440 soontaimeliigi. Samblaliike on loendatud 117.
Saare põhjaosas asuv 12 hektari suurune liigirohke Lepana salulehtmets kuulub Hanikatsi salumetsa sihtkaitsevööndisse. Ülejäänud osa laiust kuulub Laidude sihtkaitsevööndisse. Saarest edelasse jääv veeala moodustab Agariku sihtkaitsevööndi.
Lõunaosas kasvavad loometsad (valdavalt kased, haavad) ja lookadastikud.
Inimtegevus.
1996. aastal leiti saarelt põllupeenar, mille vanuseks määrati tuhat aastat. Saar oli asustatud eri andmetel kas hiljemalt aastast 1623, 1688, 17. sajandi lõpust või aastast 1732.
Saare elanikud tegelesid põlluharimise, kalapüügi ja kariloomade pidamisega.
1826–1878 oli laiul kõrts.
1888. aastal ehitatud Hanikatsi tuulik on säilinud ja arhitektuurimälestisena kaitse all.
20. sajandi alguses elas saarel 25 inimest.
1930.–1940. aastatel kogusid kohalikud tuntust Hiiumaal suvitajatele hapupiima müümisega.
Viimane püsiasukas lahkus saarelt sügisel 1964. Saarele on alles jäänud hooned, mida on hiljem ka remonditud.
Hanikatsilt pärit inimestel on (oli) perekonnanimi Hanikat.
Olümpiakongress

Olümpiakongress on olümpialiikumise suurfoorum. 
Olümpiakongressi korraldab ROK ja selle kutsub kokku tema president ROK-i määratud ajal ja kohas. Tavaliselt kord kaheksa aasta jooksul toimuval kongressil on nõuandev iseloom. I olümpiakongressiks on tagantjärele nimetatud 16.–24. juunil 1894 Pariisis toimunud rahvusvahelist spordikongressi, kus otsustati kaasaegsete rahvusvaheliste olümpiamängude sünd.
Ilves (perekond)

Ilves ("Lynx") on kiskjaliste seltsi kaslaste sugukonda kuuluv perekond.
Ilvesed kaaluvad 5–30 kg. Nad on keskmise suuruse ja pikkade jalgadega kaslased, meenutavad suurt kassi. Pikkus ulatub 70 sentimeetrist (punailves) 130 sentimeetrini (euraasia ilves). 
Ilveste saba on lühike. Käpad on lumekingade kujuga, et oleks parem lume peal kõndida. Ilvestel on tihe karvkate, põskhabe, mis jätab neist pisut punnpõskse mulje, ja tavaliselt iseloomulikud mustad kõrvatutid. Karvastiku värv on väga varieeruv: kreemikasvalgest kuni tumepruunini. Värvus võib olla ühtlane, kuid ka täpiline või isegi triibuline. Rinnaesine on hele, sabaots must ja kõrvade taga on valge laik.
Ilvesed on kiskjad, kes peavad jahti peamiselt küülikutele ja jänestele, kuid võivad rünnata suuremaidki saakloomi, näiteks metskitsi. Kui neid eelistatud saakloomi ei ole, ei põlga nad ära väikseid närilisi, putukaid ja roomajaid. Ilvesed peavad peamiselt varitsusjahti, sest nad ei ole head jooksjad. Ilveste ööpäevane toiduvajadus on 2 kg. Suurt saaklooma võib ilves süüa päevade kaupa. Ta ei jäta järele midagi peale kontide, sisikonna, naha ja pea.
Territooriumi suurus sõltub saakloomade arvukusest. Ühe isaslooma maa-ala katab ühe või mitme emaslooma oma. 
Varakevadel algab ilvesel jooksuaeg. Pärast mitu päeva kestvaid pulmi pöördub isasloom oma tavaelu juurde tagasi, emasloom aga hakkab otsima eluaset. Ta toob kahe kuu pärast üksinda ilmale kaks-kolm poega. Pojad lahkuvad ema juurest teisel eluaastal.
Olenevalt liigist ja alamliigist elavad ilvesed 10–20 aastat. Nad saavad suguküpseks teisel eluaastal ja jäävad paljunemisvõimeliseks elu lõpuni. 
Ilvesed on looduskaitse all. USA-s on ilvesenahkadega kauplemine veel lubatud, kuid seda reguleerivad ranged seadused. Prantsusmaal on ilves reintrodutseeritud Vogeesidesse ja Juura mägedesse ning ka Saksamaale ja Šveitsi, kus ilveseid ei olnud vahepeal üldse, on nad uuesti sisse toodud.
Pikka aega tunti ilvest tema tagasihoidlikkuse tõttu halvasti. Seetõttu levisid tema kohta õigustamatud kuuldused, mis tegid ilvesele kahju. Ilvest tuntakse täpsemalt alles viiskümmend aastat.
Liigid.
Perekonna klassifitseerimine liikideks on vaidluse all. Eristatakse kuni neli liiki:
Kanada ilvest, ibeeria ilvest ja punailvest vaadeldakse ka ilvese alamliikidena. Mõnikord peetakse ilvesest erinevaks liigiks ainult punailvest.
Viimasel jääajal või varem suri välja "Lynx issiodorensis", kellest pärinevad ülejäänud ilveseliigid ja kes sarnanes kassidega rohkem kui ükski neljast tänapäevasest ilveseliigist. Tal oli suurem pea, pikem kael ning lühemad ja rohmakamad jäsemed kui tänapäevastel ilvestel.
Vahel arvatakse ilveste hulka ka marmorkass ("Pardofelis marmorata").
Kuigi karakal ei ole ilves, nimetatakse teda aeg-ajalt kõrbeilveseks. 
Mõni uurija ("Loomade elu") arvab kõik ilvesed kassi ("Felis") perekonda.
Olümpiamängud

Olümpiamängud on kas 
Olümpiamängude elustamine.
Olümpiamängude elustamise idee pärineb Prantsusmaalt. Suur huvi seda teoks teha tekkis 19. sajandi keskpaiku Inglismaal ja Kreekas.
Ajavahemikus 1859–1889 korraldati Ateenas antiikolümpiamängude eeskujul mitu korda Zappase mänge. Neist võistlustest võtsid osa ainult kreeka sportlased.
19. sajandi lõpul soodustas riikide majandus- ja kultuurisidemete areng rahvusvaheliste spordiföderatsioonide asutamist. Hakati pidama spordivõistlusi, milles osales eri riikide sportlasi. 1889. aastal tegi Prantsusmaa haridusministeerium prantsuse pedagoogile parun Pierre de Coubertinile ülesandeks korraldada aktuaalsete kehalise kasvatuse probleemide arutamiseks rahvusvaheline kongress. Kongress toimus Pariisis 16.–24. juunil 1894. Seda nimetatakse tagantjärele I olümpiakongressiks. Riikidest olid ametlikult kohal Prantsusmaa, Kreeka, Itaalia, Venemaa, Rootsi, USA, Suurbritannia, Hispaania ja Belgia.
Põhiettekandega esines Pierre de Coubertin. Ta tegi ettepaneku hakata rahvusvahelise spordielu edendamiseks uuesti korraldama olümpiamänge ja esitas nende elustamise kava. Kongressist osavõtjad kiitsid tema ettepaneku heaks ja otsustasid pidada esimesed nüüdisaja olümpiamängud 1896. aastal Kreekas.
Olümpialiikumise organiseerimiseks ja kooskõlastamiseks moodustati Rahvusvaheline Olümpiakomitee. Selle esimeseks presidendiks valiti kreeka kirjanik Dimítrios Vikélas ja peasekretäriks Pierre de Coubertin.
Pentatlon

Pentatlon ehk viievõistlus oli antiikolümpiamängude kavas olnud võistlusala. 
Pentatlon koosnes staadionijooksust, kettaheitest, kaugushüppest, odaviskest ja maadlusest.
Pentatloni leiutajaks peeti legendide põhjal Iolkose kuninga Aisoni poega Iasonit, kellest kirjutas Apollonios Rhodoselt teoses "Argonautika".
Hyundai Motor Company

Hyundai Motor Company (korea keeles 현대자동차(주); 現代自動車(株) [hjondee džadongtša (džu)]) on tehnikaseadmeid, eriti autosid tootev korporatsioon Lõuna-Koreas.
Hyundai [hjon dee] (korea uus omaladina: "hyeondae"; 현대; 現代) tähendab 'tänapäev; tänapäevane'.
Hyundai Motor Company algus ulatub 60 aasta taha, mil algselt kuivainete ladustamise ja turustamisega tegelev Chung Ju-yung otsustas 1940. aastal aluse panna autoremonditöökodade ketile. Koreas tunti seda ketti Ado autoteeninduse nime all.
Pärast II maailmasõda ja Jaapani okupatsiooni lõppu keskendusid Chungi autoremonditöökojad riiki jäänud USA sõjaväe masinapargi hooldusele. Aastal 1947 loodi uus ettevõte Hyundai Engineering &amp; Construction. Hyundai Motor Company rajati 29. detsembril 1967.
Aasta-aastalt laienes Hyundai grupi tegevusväli, ulatudes ehitusmaterjalide tootmisest infotehnoloogia ja elektroonika arendamiseni välja.
Eesti turul on Hyundai olnud alates aastast 1995.
1998 omandas Hyundai Kia Motorsi. Samal aastal investeeris Saudi Araabia prints Al-waleed Hyundai Motorsisse 50 miljoni dollarit. 2000 rajati strateegiline liit DaimlerChrysleriga. 2001 rajati Daimler-Hyundai Truck Corporation.
Motosport.
Hyundai sisenes motosporti 1998. aastal, osaledes sel ja järgmisel aastal autoralli maailmameistrivõistlustel F2 klassis. 1999. aastal võttis ta kasutusele auto Hyundai Accent WRC, mis oli Accenti MM-iks kohandatud variant.
Hyundai debüteeris ralli MM-il 2000. aastal Rootsi rallil. Esimese esikümnekoha saavutas ta sama aasta Argentina rallil, kui Alister McRae ja Kenneth Eriksson lõpetasid vastavalt 7. ja 8. kohaga. Eriksson saavutas hiljem Uus-Meremaa rallil 5. ja Austraalia rallil 4. koha.
2001. aastal oli autole tehtud väikseid täiustusi, kuid ta polnud veel nii hea, et võidelda nelja suurega (Ford, Mitsubishi, Peugeot ja Subaru). Parim tulemus saavutati hooaja lõpus Suurbritannia rallil, kui McRae oli 4. ja Eriksson 6.
2002. aastaks palkas Hyundai kolmekordse maailmameistri Juha Kankkuse, Freddy Loix' ja Armin Schwartzi. Meeskonna parimaks jäi Kankkuse 5. koht Uus-Meremaa rallil, kuid konstruktorite karika arvestuses edestas Hyundai punktiga Škodat ja Mitsubishit ning tuli neljandaks.
Järgmisel aastal oli Hyundail suuri rahalisi probleeme ja ta teatas sama aasta septembris, et loobub autoralli maailmameistrivõistlustest. Hyundai teatas esialgu, et loobub ajutiselt ja tuleb tagasi, kuid lähiaastail seda juhtunud.
Autoralli MM-il hakati uuesti osalema 2014. aastal.
1960. aasta suveolümpiamängud

1960. aasta suveolümpiamängud olid XVII kaasaegsed suveolümpiamängud. Need toimusid 25. augustist 11. septembrini 1960 Itaalia pealinnas Roomas.
Roomale oli antud juba IV olümpiamängude korraldamise õigus, kuid Rooma loobus mängudest majandusraskuste tõttu, ning nii peeti 1908. aasta olümpiamängud Londonis. Hiljem kandideeris Rooma mitu korda (1924, 1936, 1940 ja 1944), kuid alles viiendal korral usaldati roomlastele uuesti mängude korraldamine. Otsustavas hääletusvoorus ROK-i 50. istungil Pariisis 1955. aastal edestati häältega 35:24 Lausanne'i.
Muud kandideerinud linnad olid Ateena, Brüssel, Budapest, Buenos Aires, Chicago, Detroit, Lausanne, Los Angeles, México, Minneapolis, New York, Philadelphia, Rio de Janeiro, San Francisco, Tōkyō.
Peaareeni ehitamist oli alustatud juba 1933. aastal, kuid alles 1953. aastal valmis Stadio Olimpico (100 000 pealtvaatajakohta), mis asub Foro Italico spordikompleksis.
Osales 83 riiki 5895 sportlasega (sealhulgas 610 naist).
Suurim võistkond oli Saksamaa ühendvõistkond – 296 sportlast, väikseim aga Guineal – 1 sportlane.
Esimest korda osalesid Lääne-India Liit, Maroko, San Marino, Sudaan, Tuneesia ja Ühinenud Araabia vabariik. Lääne-India Liit oli Suurbritannia initsiatiivil Kariibi mere väikestest riikidest ja territooriumidest (Anguilla, Dominica, Barbados, Antigua, Grenada, Saint Lucia, Trinidad ja Tobago, Saint Vincent, Jamaica, Montserrat, Saint Christopher ja Nevis) eksisteerinud 1958–1962 ühendus, kes esines ühendvõistkonnaga ka Rooma OM-il. Ühinenud Araabia Vabariigi olid moodustanud Egiptus ja Süüria, ehkki riigi võistkonnas olid peaaegu kõik pärit Egiptusest.
Spordialasid oli kavas 19 (kergejõustik, jalgpall, korvpall, maahoki, aerutamine, sõudmine, vehklemine, moodne viievõistlus, ujumine, vettehüpped, veepall, poks, maadlus, tõstmine, purjetamine, jalgrattasport, ratsutamine, võimlemine, laskmine). 
Võistlusalasid oli 150. 
Kergejõustikualasid oli kavas 34 (neist 10 naiste ala). Uuesti võeti olümpiamängude kavva naiste 800 meetri jooks.
Tonn

Tonn (vananorra keeles "tonna" 'veinivaat') on nüüdisajal meetermõõdustiku massiühik, see võrdub 1000 kilogrammiga. Tonni lühend on t või Mg (megagramm). Tonn võrdub ka 61,0459 puudaga.
Algselt oli tonn kuni 252-gallonilise täis veinivaadi mass (1016 kilogrammi).
Tonn on ka inglise mõõdusüsteemi massiühik:&lt;BR&gt;
Kõpu poolsaar

Kõpu poolsaar (vanadel merekaartidel "Dagerort", vene keeles "полуостров Дагерорт") on poolsaar Hiiumaa lääneosas.
Poolsaar on umbes 21 kilomeetrit pikk ja kuni 7,3 kilomeetrit lai. Poolsaar lõpeb läänes Ristna neemega.
Kõpu poolsaarel (Hirmuste, Jõesuu, Kalana, Kaleste, Kiduspe, Kõpu, Luidja ja Mägipe külas) elab umbes 200 inimest.
Kõpu poolsaare elanikke on hiidlaste seltside traditsioonilise jaotuse järgi kutsutud mujal Hiiumaal törvaköplasteks. Kitsamas mõttes viitab "törvaköplane" Kõpu poolsaarel elanud tõrvapõletajatele ja -müüjatele, laiemas mõttes kõigile poolsaare või endise Kõrgesaare valla elanikele 
Poolsaarel asuvad Kõpu ja Ristna tuletorn.
Loodus.
Lõunaranda liigestavad Kaleste, Kiduspe ja Mardihansu laht, põhjas on suurim Luidja laht. Kõpu poolsaare keskosas kerkib lavajas Kõpu kõrgustik, kus on Lääne-Eesti saarestiku kõrgeim koht – 68-meetrine Tornimägi. On ka kõrgeid luiteid (Rebastemäed), rannaastanguid ja rändrahne. Suurt osa poolsaarest katab okasmets, kasvab ka jugapuud, luuderohtu ja teisi atlantilisi taimeliike.
Kaitsealadest asuvad poolsaarel Kõpu looduskaitseala ning Kõpu-Vaessoo hoiuala ja Suureranna hoiuala.
Poolsaare militaarajalugu.
Esimese maailmasõja ajal asus Hiiumaal Kõpu poolsaarel Peeter Suure Merekindluse Väinamere positsiooni Rannapatarei nr 47 (IV-152 mm Canet' suurtükki) Hirmuste lähedal.
Teise maailmasõja alguses asus Kõpu poolsaarel NSV Liidu mereväe Punalipulise Balti laevastiku Teise maailmasõja aegne Läänemere rajooni rannakaitse eelpositsiooni kaitsesektori Rannakaitsepatarei nr 42 Kalanal. Rannakaitsepatarei nr 149, III-180, Poama piirkonnas.
Pärast Teist maailmasõda ehitati poolsaarele tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn (). 
Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist NSV Liidu õhukaitsevägede 14. õhukaitsediviisi 4. õhukaitse raadiotehniline brigaadi 2309. raadiotehnilise pataljoni 928. üksik raadiolokatsioonirood ("928 орлр") (s/o 87235) ja raadiolokaatorijaam. Alale ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, helikopteriplats ja muud.
David Papp

David Papp (sündinud 12. jaanuaril 1937 Rakvere – 12. september 2019 Stockholm) on eesti päritolu Rootsi merendusteadlane.
1944. aastal põgenes ta koos perekonnaga Rootsi. Lõpetas sealse rootsikeelse gümnaasiumi ja 1964. aastal Stockholmi ülikooli. Edasi õppis David Papp Turus Åbo Akademis. 
1977. aastal kaitses ta Stockholmi ülikoolis doktoriväitekirja ("dr. phil.") "Talupoegade merendus Ahvenamaa Lemlandi kihelkonnas". 
Töötas aastatel 1966–1975 intendandina Stockholmis Rootsi Riiklikus Meremuuseumis ning aastast 1983 teadustöötajana Maarianhamina (Ahvenamaal), Karlskrona ja Visby meremuuseumis. 
David Papp on avaldanud uurimusi nii eesti, rootsi kui ka saksa keeles merendusetnoloogia alal, samuti Eesti ja Rootsi ning Eesti ja Soome ajaloolistest merendusalastest sidemetest.
Ta oli samuti Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku ajakirja Usk ja Elu toimetaja aastail 1971–1996.
David Papp oli ka biograafilise teatmiku "Eesti teadlased väljaspool kodumaad" toimetuskolleegiumi liige (Stockholmi Eesti Teaduslik Instituut, 1984).
Lekk

 
Lekk on vett läbilaskev koht laeva keres.
Lekkimise avastamiseks mõõdetakse veetaset pilssides - merel kord vahis, sadamas vähemalt kaks korda ööpäevas, tsisternides vähemalt kord ööpäevas.
Ristleja

Ristleja on iseseisvaks lahingutegevuseks võimeline suur kiirekäiguline lahinguotstarbeline avamere sõjalaev, mille ülesanneteks on võidelda vaenlase pealveesõjalaevadega, lennuvahenditega ja allveelaevadega ning anda tulelööke maismaale, sealhulgas tuletoetust maismaaüksustele. 
Ajalugu.
Esimesed spetsiaalsed ristlejad Atlanta ja Boston ehitati USA-s 1884. a. 
19. sajandi lõpuaastail toimus riikides sõjalaevade ümberklassifitseerimine, kus mitmeid seniseid auru-fregatte ja auru-korvette nimetati ümber ristlejateks.
Iseloomustus.
Ristlejad on tänapäeva merevägede lahinguvõimsaimad sõjalaevad ning neid on vaid USA ja Venemaa relvastuses. Lisaks on Hiina uusimad Tüüp 055 Renhai klassi hävitajad (180 m, 12 000 t) tegelikult suuruselt ja omadusilt juba klassifitseeritud NATO riikides kui ristlejad.
Ristlejad on tänapäeval reeglina üle 175 m pikad ja veeväljasurvega üle 9000 t. Ristlejad suudavad arendada kiirust vähemalt 30 sõlme.
Ristlejate põhirelvad on 102–203 mm kaliibriga suurtükid ja raketikompleksid. Olemas on ka õhutõrjekahurid ja torpeedod.
Panasonic Corporation

Panasonic Corporation on suurettevõte, mille peakorter asub Jaapanis Ōsakas. Peamisteks toodeteks on elektroonikaseadmed ja kodumasinad, lisaks on tegu olulise akutootjaga ning valmistatakse ka seadmeid lennundusvaldkonna ja autotööstuse jaoks. 
Kuni 1. oktoobrini 2008 kandis ettevõte nime Matsushita Electric Industrial Co., Ltd. ning enne seda, aastatel 1918–1935, Matsushita Electric Manufacturing Works. 
Kaubamärgid on teiste seas Panasonic, National, Nais, Quasar ja Technics. Samas on ettevõte suure hulga Victor Company of Japan (JVC) aktsiate omanik.
Ettevõtte asutas Konosuke Matsushita 1918. aastal, esimeseks tooteks oli jalgrattalatern. Praeguseks on Matsushitast saanud Jaapani suurim elektroonikatootja, kes konkureerib peamiselt Sony, Toshiba ja Philipsiga.
Lisaks pakub ettevõte mõnel pool maailmas ka mitteelektroonikateenuseid, näiteks majade remonti ja renoveerimist.
Raudteetransport Lõuna-Koreas

Korea raudteevõrgustik katab kogu riigi, välja arvatud kirderegioon. 
Tihedam on raudteevõrgustik Seouli ümbruses ja Edela-Koreas. 2004. aasta aprillis lastakse raudteid hooldava riigiettevõtte KORAIL poolt käiku ka riigi esimene kiirrong kiirusega 300–400 km/h. Rong hakkab reisijaid teenindama Seouli ja Busani vahel eriotstarbelisel, selleks spetsiaalsest lisaks ehitatud raudteel. Sellised kiirrongiühendused on kavas avada ka riigi edelaosas asuvate Mokpo ja Gwangju linnaga.
Eriotstarbelised raudteed.
Siia kuuluvad raudteelõigud, mis teeninavad turismireise ja militaar- ja kaubavedusid. Suure osa oma käibest saab KORAIL just turismireiside korraldamisest mägisel Korea maastikul.
Olümpialinn

Olümpialinn on linn või muu kohaliku omavalitsuse üksus, millele ROK ametlikult usaldab olümpiamängude korraldamise.
Olümpialinnadeks ei loeta linnu, kus on toimunud näiteks ainult olümpiamängude purjetamisvõistlused (Tallinn, Kiel) või mõni jalgpallimatš (Kiiev).
Ehkki mängud korraldab linn, mitte riik, peab olümpiamänge korraldada sooviva omavalitsuse kandidatuuri toetama vastava riigi valitsus ning selle peab kinnitama rahvuslik olümpiakomitee. Olümpialinnas peavad toimuma olümpiamängude ava- ja lõputseremoonia, samuti kõik olümpiavõistlused, kui ROK ei ole andnud korraldajatele õigust osa võistlustest läbi viia mujal.
Korduvad olümpialinnad.
Suveolümpiamängud on kolm korda toimunud:
Suveolümpiamängud on kaks korda toimunud:
Taliolümpiamängud on kaks korda toimunud:
Suveolümpiamängud ja taliolümpiamängud on ühe korra toimunud:
Olümpiamängude ava- ja lõputseremoonia

Olümpiamängude ava- ja lõputseremoonia on tseremooniad, mis toimuvad olümpiamängude avamisel ja lõpetamisel. Nad leiavad alati aset olümpialinnas ning järgivad kindlaid protseduurireegleid. 
Avatseremoonia ei tohi aset leida rohkem kui päev enne olümpiavõistluste algust. Lõputseremoonia toimub mängude viimasel päeval pärast kõigi võistluste lõppemist. 
Olümpiamängud kuulutab avatuks võõrustava maa riigipea, lõppenuks aga ROK-i president. Lisaks olümpialipu heiskamisele, olümpiatule süütamisele ning olümpiatõotuse andmise kuulub avatseremoonia olulisemate osade hulka sportlasdelegatsioonide sissemarss. See toimub tähestikulises järjekorras, kuid seda alustab alati olümpiamängude sünnimaa Kreeka ning lõpetab korraldajamaa delegatsioon.
Olümpiatõotus

Olümpiatõotus ehk olümpiavanne on vanne, mille olümpiamängude avatseremoonial annavad sportlaste, kohtunike ja treenerite esindajad. See on sümboolne tagatis, mis peab ülal hoidma olümpiamängude sportlikku vaimu.
Sportlasvanne sisaldab lubadust ausalt võistelda, kohtunikevanne aga lubadust ausalt kohtunikukohust täita. Sportlasvanne anti esimest korda 1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis, kohtunikevanne 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis, treenerite vanne 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis.
Sportlasvanne
"Ma tõotan kõigi võistlejate nimel, et me täidame ausate sportlastena olümpiamängude reegleid, võistleme rüütellikult spordi kuulsuse ja oma võistkonna au eest!"
Tänapäevasem sportlasvanne kõlab järgmiselt:
"Ma tõotan kõigi sportlaste nimel, et neist olümpiamängudest osa võttes austame ja täidame reegleid, mille järgi neid peetakse, ning võistleme tõeliselt sportlikus vaimus oma võistkonna auks ja spordi kuulsuseks."
Olümpiamargid

Olümpiamargid on postmargid, mida antakse välja olümpiamängude toimumise puhul. 
Esimesed olümpiateemalised postmargid tulid käibele juba 1896. aasta Ateena olümpiamängude puhul. Kuni 1924. aastani andis marke välja vaid see riik, kus mängud toimusid, sealtpeale aga levis traditsioon laiemalt. Tänapäeval antakse olümpiateemalisi marke välja kõikjal maailmas, sealhulgas ka Eestis.
Olümpiaembleem

Olümpiaembleem on olümpiamängude embleem. Kõikidele olümpiamängudele kavandatakse oma embleem, mille elementide hulgas on kindlasti olümpiamänge korraldava linna sümbol, olümpiarõngad, linna nimi ning mängude toimumisaasta.
Olümpiaembleemi võivad kavandada nii rahvuslikud olümpiakomiteed kui ka olümpiamängude korralduskomiteed. Iga olümpiaembleemi kavandi peab heaks kiitma ROK. Ilma ROK-i heakskiiduta on embleemi mis tahes kasutamine keelatud.
Olümpiarituaalid

Olümpiarituaalid on kaasaegsete olümpiamängudega kaasnevad rituaalid: olümpiatule süütamine ja olümpiastaadionile viimine, olümpialipu kasutamine, avatseremoonial toimuv olümpiatule süütamine staadioni juures, olümpiamängude avatuks kuulutamine riigipea poolt, olümpiatõotuse andmine, olümpiahümni esitamine, delegatsioonide rongkäik, lõputseremoonial toimuv olümpiamängude lõppenuks kuulutamine ja olümpiatule kustutamine. 
Rituaalid lisavad olümpiamängudele erilist pidulikkust ja tseremoniaalsust, eristades neid tavalistest tiitlivõistlustest. Just olümpiarituaalid toovad välja kaasaegsete olümpiamängude sideme antiikmängudega. Pierre de Coubertin rääkis taoliste rituaalide vajalikkusest esmakordselt 1906. aastal.
Tšehhi (piirkond)

Tšehhi (eesti keeles on kasutatud ka nime "Tšehhia"; tšehhi keeles "Čechy" [ˈtʃɛxɪ]) on Tšehhi Vabariigi läänepoolseim ajalooline piirkond, kaks kolmandikku riigi pindalast. 
Ajaloolises kontekstis võib eesti keeles kasutada ka nime Böömimaa (ladina "Bohemia", saksa "Böhmen").
Nimi.
Nimi pärineb Vltava vasakkaldal elanud tšehhide hõimu nimest. Neid valitsenud vürstid (Přemysliidide dünastia; tšehhi keeles "Přemyslovci") liitsid oma võimu alla ka ümberkaudsed slaavi hõimud.
Ladinakeelne nimi pärineb enne slaavlasi (viimasel neljal sajandil eKr) Čechys elanud keltide hõimu (boilased) nimest.
Tšehhi nimi on:
Olümpiaküla

Olümpiaküla on olümpiamängudel osalejatele mõeldud elamisala. 
Esmakordselt oli olümpiaküla kasutusel 1924. aasta Pariisi olümpiamängudel.
Olümpiamündid

Olümpiamündid on olümpiamängude puhul käibele lastavad meenemündid.
Esimesed olümpiamündid lasti käibele Helsingis 1952. aasta olümpiamängude puhul. Olümpiamünte on välja andnud mitmed riigid, sealhulgas ka Eesti.
Gödeli ontoloogiline jumalatõestus

Gödeli ontoloogiline jumalatõestus on argumendid Jumala olemasolu kasuks, mis leiduvad kuulsa loogiku Kurt Gödeli märkmikes ja mis avaldati alles pärast tema surma (1987). Need argumendid on ontoloogilise jumalatõestuse tüüpi. 
Gödel oli küll usklik, kuid ei avaldanud oma argumente, kartes, et neid ekslikult peetakse Jumala olemasolu vaieldamatumaks tõestuseks. Tema ise nägi oma argumentides ainult loogikaalast uurimust ning Leibnizi jumalatõestuse esitust koos kõikide varjatud eeldustega. 1970. aasta paiku ta näitas neid korduvalt sõpradele. 
Neid argumente on arutanud ja püüdnud laitmatult formuleerida mitmed loogikud.
Dolichos

Dolichos ehk dolikhos [d'olikhos] ('pikk') oli jooksudistants antiikolümpiamängudel.
Selle pikkus oli 6 või 12 "diaulos" 't (12 või 24 staadioni). 
Distants võeti kasutusele 720 eKr.
Staadion

Staadion on suur spordirajatis, kus on harilikult kaheksa jooksurajaga 400 m pikkune ovaalne jooksuring ning hüppe-, tõuke-, heite- ja viskealade kohad. Spetsialiseeritud staadionidel võib olla keskel normaalmõõtmetega jalgpalliväljak. Staadioni ümbritsevad pealtvaatajate tribüünid, tabloo, lisaks kuulub suuremate staadionide juurde teenindushooneid ja muud vajalikku. 
Maailma suurim on P'yŏngyangis asuv Rŭngnado 1. Mai staadion, mille tribüünid mahutavad 150 000 pealtvaatajat.
Ajalugu.
Sõna on tulnud kreeka sõnast "stadion", mis tähistas pikkusühikut (umbes 200 meetrit).
Väljakud (staadionid) olid algselt pika kitsa ristküliku kujulised (külgede suhe umbes 1:7). Tähtsamatel staadionidel olid väljaku ümber muldkuhjatistele rajatud pealtvaatajatele istekohad.
Ateena uuendatud antiiksel panatenaiade staadionil peeti 1896. aastal esimesed kaasaegsed olümpiamängud.
Filateelia

Filateelia on postmarkide ning teiste postimaksevahendite, postisaadetiste, posti tegevusega seotud dokumentide ning maksumarkide kogumise uurimine ja kollektsioneerimine. 
Filateeliaga tegeleja on filatelist.
Postiajaloo kogus kogutakse postisaadetiste, posti dokumente ja muid teemakohaseid materjale, mis annavad ülevaadet posti tegevusest. Postiajaloo kogu piirideks võib olla mingi ajavahemik, geograafiline piirkond või mõni konkreetne postitegevuse aspekt.
Temaatilise filateelia puhul piiritletakse kogu mingi konkreetse teemaga, mille puhul püütakse koguda kõiki mingi konkreetse motiiviga kogumisobjekte - (sport, loomad, liblikad, konkreetne riik, uus aasta, jne).
Maksimumkaardiks nimetatakse kunstiliselt kujundatud postkaarti, mille pildiküljele on kleebitud postkaardi pildiga sobiva motiiviga postmark ning neile on peale kleebitud postmark, mis on kustutatud ilmumispäeval.
Viimasel ajal on taas tunnustatud filateelia osana ka tempel- ja maksumarkide kogumist ning uurimist.
Ajalugu.
Filateelia ajalugu ulatub 19. sajandisse. Selle algust saab määratleda maailma esimese postmargi ilmumisega 6. mail 1840. Esimeseks filatelistiks on peetud Pariisis elanud postiljoni, kelle nimi oli arvatavasti Mansen ning kes müüs 1855. aastal maha oma margikogu, kuhu kuulusid peaaegu kõik selleks ajaks ilmunud postmargid. 19. sajandi lõpuks oli margikogujaid juba arvukalt ja ka mitmetel muuseumitel olid loodud postiajalugu käsitlevad kogud.
Valdkonnad.
Filateelia võib jaguneda ka erivaldkondade kaudu, mis on seotud postiteate kujunemise ajalooga, postikulu maksmisega jne:
Peloponnesos

Peloponnesos [pelop'onnesos] ("Πελοπόννησος"; ´Pelopsi saar´; peamiselt keskajal ka Morea 'moorpuu') on poolsaar Kreekas poolsaar Joonia ja Egeuse mere vahel, mida ühendab mandriga Kórinthose maakitsus. Peloponnesos on Balkani poolsaare lõunapoolseim osa.
Peloponnesose poolsaare pindala on 21 400 km², elanike arv umbes 1 000 000. 
Peloponnesose poolsaarest suurema osa hõlmab Peloponnesose piirkond, põhjaosa kuulub Lääne-Kreeka piirkonda. 
Nimi.
Nii vana- kui ka uuskreeka keeles on Peloponnesose nimi "Πελοπόννησος". Hääldus on vanakreeka keeles [pelop'onneesos], uuskreeka keeles [pelop'onnisos]. Nimi tähendab 'Pelopsi saar'. Müütiline kangelane Pelops olevat vallutanud kogu poolsaare. 
Kreeka keeles nimetatakse poolsaart veel "Μωρέας" (Moréas) ja "Μωριάς" (Moriás). See nimi (nagu ka ladina "Morea", türgi "Mora" ja albaania "More" tulenevad sellest, et poolsaar on mooruspuumarja kujuline.
Loodus.
Peloponnesost ühendab Kreeka keskosaga 42 km pikkune Kórinthose maakitsus ("Isthmos"). Maakitsust läbib 6,3 km pikkune Kórinthose kanal, mis rajati 1881–1893.
Lõuna- ja kagurannikut liigestavad Messeenia laht, Lakoonia laht ja Argolída laht.
Pinnamood.
Pinnamood on mägine. Peamiselt lubjakivist, marmorist ja konglomeraatidest koosnevad massiivid ning mäeahelikud (Hagios Eliase mäetipp Taygetose ahelikus 2404 m) vahelduvad nõgudega.
Peloponnesose keskosa hõlmab Arkaadia karstiplatoo.
Kliima.
Kliima on vahemereline kliima.
Taimestik.
Lääneosas kasvab frügaana, idaosas makja. Kohati on ka metsa.
Peloponnesosel on õlipuu-, viinapuu- ja tsitrusviljade istandused. Palju on paljaid kaljusid.
Majandus.
Põllumajandus.
Peloponnesosel kasvatatakse viinamarju, millest saadakse korinte. Kasvatatakse ka tsitrusi, mooruspuud ja õlipuud. 
Peetakse lambaid ja kodukitsi.
Mäendus.
Kaevandatakse pruunsütt.
Vaatamisväärsused.
Peloponnesoses on palju ajaloolisi paiku: Sparta linn, Olümpia ja Mükeene varemed.
Böömimaa valitsejate loend

Böömimaa valitsejate loend on loetelu ajaloolise Tšehhi riigi valitsejatest.
Ajaloolises kontekstis kasutatakse eesti keeles, Tšehhi kohta ka nime Böömimaa (ladina "Bohemia", saksa "Böhmen").
Přemysliidid.
Kuningad.
 (1198–1918)
Numismaatika

Numismaatika on ajalooteaduse haru, mis uurib vanu münte ja medaleid ning nende kaudu ka ajalugu. Sõna "numismaatika" tuleb kreekakeelsest sõnast νόμισμα "nomisma", mis tähendab münti.
Numismaatikaks nimetatakse ka müntide kogumist kui harrastust, selle harrastajat kutsutakse numismaatikuks. 
Numismaatika kui teadus.
Numismaatika kui teadus vaatleb münte kui ajalooallikat: müntidel on tihti jäädvustatud poliitilist ja kultuurilist informatsiooni. Müntide kaal ja töötlus aga annavad informatsiooni metallurgia tasemest ning kasutusel olnud kaalu- ning rahasüsteemi kohta. Mündid aitavad ka dateerida teisi leide ning kindlaks teha kaubanduslikke suhteid eri piirkondade vahel.
Numismaatika kui harrastus.
Seda, et müntide kogumine on väga vana hobi, saab järeldada mitmetest mündileidudest, milles on olnud palju erinevaid üksikmünte. Tavalistes mündileidudes on valdavalt sama tüüpi mündid.
Olümpia

Olümpia on Kreekas Peloponnesosel Elises asuv kultuskoht, kus peeti igal neljandal aastal Zeusi auks ülekreekalisi olümpiamänge, mida korraldati alates aastast 776 eKr.
Vanakreeka mütoloogia järgi võitis Tantalose poeg Pelops sealkandis Pisa kuningat Oinomaost kaarikuvõidusõidus ja sai tema tütre Hippodameia endale naiseks.
Sellest ajast peale korraldati Pelopsi auks kaarikuvõidusõite. Herakles määras oma isa Zeusi pühamu piirid ja hakkas Zeusi auks seal korraldama ülekreekalisi mänge, mis tegid Olümpia kuulsaks.
Olümpia keskuses, Zeusi hiies Altises, asusid Zeusi altar, Hera, Zeusi, metrooni ehk Suure Ema ja heerose Pelopsi tempel ning Kreeka linnriikide varakambrid. Olümpiat ja selle ehitisi kaunistasid rohked skulptuurid. Vanim ehitis Olümpias oli Hera tempel, mis ehitati 7. sajandi keskel eKr. See põles maha ning taastati umbes 600 eKr savist seinte ja puidust sammastega dooria peripteerina. Sellest on säilinud sokliosa. Ka aardekambritest ja paljudest teistest hellenismi ja Rooma aja ehitistest on säilinud varemeid.
Zeusi tempel Olümpias rajati alles 5. sajandil ja lõpetati hiljemalt 456 eKr. Ka see oli dooria stiilis peripteer, aga Hera templist suurem. See hävis maavärinas, aga säilinud on hoone liigendust aimata laskvaid detaile ning viilu- ja metoobikaunistuste suuri osi, näiteks lõvipeakujuliste veesülititega siima, mis asub Berliini antiigimuuseumis.
Zeusi templis asus Zeusi kuju, mille autor oli Pheidias. Skulptuur oli valmistatud kullast, elevandiluust ja puidust ning kujutas istuvat Zeusi. See kuju arvati seitsme maailmaime hulka. Tema suurejoonelisusest annavad ettekujutuse kujutised müntidel ja gemmidel ning Pausaniase kirjeldus.
Võistlejate kasutada olid staadion ja hipodroom, mis mahutasid kuni 45 000 pealtvaatajat, ning harjutuspaigad (gümnaasium ja palestra). Pärast olümpiamängude keelustamist 394 jäeti Olümpia maha. Bütsantsi keiser Theodosius II, kes oli sügavalt kristlik valitseja, andis 426. aastal käsu Olümpia pühamu maha põletada. 
Esimesed kavakindlad arheoloogilised kaevamised korraldati seal 1875–1881 sakslase Ernst Curtiuse juhtimisel. Need olid esimesed suured teaduslikud väljakaevamised, mida juhtisid arhitektid ja arheoloogid. Leiti rohkem kui 130 marmorkuju ja bareljeefi, ligi 13 000 pronkseset, palju münte ja raidkirju. Kaevamisi jätkati 1936–1941 ja uuesti aastast 1952.
Olümpiamängude autasustamistseremoonia

Olümpiamängude võidutseremoonia ajal tõusevad medalivõitjad poodiumile, heisatakse riikide rahvuslipud, mängitakse olümpiavõitja maa riigihümni (või olümpiahümni, kui võitja võistleb olümpialipu all; on ka teisi erandjuhtumeid). 
Esimest korda toimus autasustamine sellise korra järgi 1932. aasta Los Angelese olümpiamängudel.
Olümpiamängude mälestusmedal

Olümpiamängude mälestusmedali saavad mängudel viibinud riikide delegatsioonide kõik liikmed rahvuslike olümpiakomiteede esildiste alusel. Nende medalite kujundamisel ei ole ROK seadnud piiranguid.
Olümpiamängude autasud

Olümpiamängude autasud käivad kaasas olümpiamängude ja olümpialiikumisega. Lisaks olümpiamängude autasudele annab ROK autasusid ka olümpialiikumise edendamise eest.
Olümpiamängude auhinnamedal

Olümpiamängude auhinnamedali esikülje (avers) kavandi aluseks on 1928. aasta Amsterdami suveolümpiamängude medali kavand, mille autor on Itaalia kunstnik Giuseppe Cassioli. Medali tagakülg (revers) on alates 1972. aasta Müncheni olümpiamängudest olnud varieeruv. Olümpiamedali läbimõõt peab olema vähemalt 60 mm ning paksus 3 mm.
Olümpiaprintsiip

Olümpiaprintsiip on "Tähtis pole mitte võit, vaid osavõtt". Selle formuleeris nüüdisaegsete olümpiamängude algataja Pierre de Coubertin. Tõenäoliselt pärineb see algupäraselt Vana-Rooma luuletaja Ovidiuse teosest "Metamorphoses".
Olümpiaad

 
Olümpiaad on neli aastat kestev periood, mis algab ühtede olümpiamängude avamisega ja lõpeb järgmiste olümpiamängude avamisega. 
Juhul kui mingi olümpiaadi olümpiamängud jäävad pidamata, algab see olümpiaad neli aastat pärast eelmise olümpiaadi algust. Olümpiaadide nummerdus algab esimestest nüüdisaegsetest olümpiamängudest (olümpiaadi mängudest), mis korraldati Ateenas 1896. aastal.
Olümpiamuuseumid

Olümpiamuuseumid on muuseumid, kus säilitatakse ja eksponeeritakse olümpiaajalooga seotud esemeid ja dokumente. Tähtsamad olümpiamuuseumid asuvad Olümpias (Kreeka) ja Lausanne'is (Šveits).
Antiikolümpiamängude sünnipaigas Olümpias asuva Kaasaegsete Olümpiamängude Ajaloo Muuseumi (inglise keeles "The Historical Museum of the Modern Olympic Games") eest kannab hoolt Rahvusvaheline Olümpiaakadeemia (ROA). Muuseum asutati 1961. aastal maineka Kreeka filatelistist metseeni Georgios Papastefanou initsiatiivil Olümpiafilateelia Muuseumi nime all ning pärast laiendamist 1972. aastal sai see nimeks Olümpiamängude Ajaloo Muuseum.
Muuseumi väärtuslikuma osa moodustabki just Papastefanou margikogu, kus muu hulgas on ka täiskomplekt 1896. aasta Ateena mängude olümpiamarke. Muuseumi püsiekspositsioon annab ülevaate kaasaegsete olümpiamängude ajaloost alates Kreeka niinimetatud Zappase olümpiamängudest kuni viimaste kaasaegsete rahvusvaheliste mängudeni.
Lausanne'is (Šveits), kus asub Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) peakorter, on ka Olümpiamuuseum (inglise keeles "The Olympic Museum"), mis tegutsebki ROK-i egiidi all.
Olümpiamuuseumi idee tekkis Pierre de Coubertinil 1915. aastal – kohe, kui ROK-i peakorter Lusanne'i kolis. Olümpiamuuseum avati olümpiamängude taaselustamise 40. aastapäeval 1934. aastal. 1993. aastal avati Juan Antonio Samaranchi initsiatiivil muuseumihoones uuendatud Olümpiamuuseum.
Tegemist pole aga enam pelgalt muuseumiga, vaid multidistsiplinaarse Olümpiauuringute Keskusega (inglise keeles "Olympic Studies Centre"), mis tutvustab olümpismi humanistlikke ideid ja spordi harivaid väärtusi. 
Moodsas muuseumihoones asuvad raamatukogu, arhiiv, auditoorium ning ROK-i ajakirja Olympic Magazine toimetus.
Seitse maailmaimet

Seitse maailmaimet, täpsemalt vanaaja seitse maailmaimet olid antiikajal (alates 3. sajandist eKr) välja valitud seitse maailma ehituskunsti ja skulptuuri tippsaavutust.
Maailmaimede nimekirju on olnud erinevaid. Esimese seitsme maailmaime nimekirja koostas vanakreeka õpetlane Kallimachos Aleksandria Museionis. See ei ole aga säilinud ja ei ole teada, kas see on samasugune, nagu meie seda tunneme. Vanim säilinud seitsme maailmaime nimekiri on säilinud ühes raidkirjas, mis pärineb 2. sajandist eKr ja mille on üles tähendanud kreeklane Antipatros Sidonist:
"Nägin su müüre, suur Babülon, laiu, et vankriga sõida, näinud olen ka Zeusi Olümpia külas, vaadanud Babüloni rippuvaid aedu ja Heliose tohutut kolossi, ja püramiidi, mille loonud kestev raske vaev, tunnen Mausolose hiigelhauakambrit. (...) Ent kui ma nägin Artemisele pühitsetud pühakoda, mille katus pilvi riivab, siis kahvatas ta kõrval kõik, sest väljaspool Olümpost ei kohta päike kuskil sellist ilu."
Sellest lähtudes on kõige sagedamini vanaaja seitsme maailmaime hulka arvatud 
Neist on säilinud ainult Cheopsi püramiid.
Välislingid.
tere
Elektrivool

Elektrivool on elektrilaengute suunatud liikumine elektriahelas. Laenguid kannavad metallist ahelaosades elektronid, pooljuhtides elektronid ja augud, vedelates ja tahketes elektrolüütides ioonid, gaasides elektronid ja ioonid, vaakumis teatud tingimustel elektronid.
Esimene elektrivoolu allikas oli galvaanielement.
Elektrivoolu suund.
Elektrivoolu suund on kokkuleppeliselt positiivsete laengute liikumise suund (näiteks vooluallika välisahelas plusselektroodilt miinuselektroodile). Elektronid kui negatiivse laengu kandjad liiguvad elektriahela metalljuhtides vastupidises suunas (miinuselt plussile). Positiivse laengu kandjate (katioonide, aukude) liikumissuund ühtib elektrivoolu suunaga.
Elektrivoolu liigid.
Voolu ajalise muutumise laadi järgi eristatakse kestvalt ühesuunalist alalisvoolu ja perioodiliselt muutuva suunaga vahelduvvoolu. Alalisvoolu, mille hetkväärtus perioodiliselt muutub, nimetatakse pulseervooluks; niisugune on näiteks alaldi väljundvool. Vahelduvvoolu tähtsaim liik on siinusvool, mille hetkväärtus muutub siinusfunktsiooni järgi.
Elektrivoolu, mille kandjaks on elektronid ja ioonid, nimetatakse juhtivusvooluks (ka konvektsioonvooluks).
Füüsikalist suurust, mis ei tulene laengukandjate liikumisest, vaid mida põhjustab elektrivälja muutumine, nimetatakse nihkevooluks. 
Nihkevool läbib näiteks kondensaatori laadimisel või tühjendamisel plaatidevahelist ruumi või dielektrikut ja on niisama suur kui juhtivusvool kondensaatori ühendusjuhtmetes.
Elektrivoolu iseloomustavateks ja mõõdetavateks füüsikalisteks suurusteks on voolutugevus (voolutugevus) ja voolutihedus.
Elektrivool füüsikalise suurusena.
Termin "elektrivool" on ülalkirjeldatud füüsikalise nähtuse kõrval kasutusel ka amprites mõõdetava elektrilise suuruse tähenduses, näiteks Euroopa standardis IEC 60027-7 (2010-05) "electric current", samuti vastavas Eesti standardis.
Elektrivoolu tugevuse tähise formula_1 (prantsuskeelse nimetuse "intensité de courant" esitäht) võttis kasutusele prantsuse füüsik André-Marie Ampère (1775 ‒1836), kelle järgi hiljem nimetati voolutugevuse ühik amper.
Elekter

Elekter on elektrilaengute olemasolust tingitud nähtuste kompleks. Positiivse või negatiivse elektrilaenguga osakesed tekitavad elektromagnetvälja ja alluvad selle toimele.
Sõna "elekter" ei ole tänapäeval terminina kasutusel. Varem on füüsikas selle all mõistetud elektrilaengut (elektrihulka). Praegu mõistetakse üldkeeles elektri all kõige sagedamini elektrienergiat või elektrivoolu.
Ajalugu.
Sõna "elekter" tuleneb vanakreeka sõnast ήλεκτρον ("ēlektron") 'merevaik'. Nimetus tuleb sellest, et merevaik hõõrdel elektriseerub ehk omandab elektrilaengu.
Juba Thales teadis, et kui merevaiku hõõruda, siis hakkab see kergesti teisi esemeid külge tõmbama, kuid ta ei osanud seda nähtust seletada. Antiikajal tunti paljusid teisigi elektrinähtuseid: välku, Elmo tulesid ja loomset elektrit, mida näiteks elektrirai tekitab, kuid neid ei seostatud omavahel ega teatud ühise sõnaga nimetada.
Esimesena oli elektriliste nähtuste uurimises tänapäevases mõistes teaduslikult edukas inglise astronoom ja füüsik William Gilbert. Tema aastal 1600 avaldatud raamatus ""De magnete" eristati esimest korda merevaigu hõõrumisel tekkivat külgetõmbejõudu püsimagneti külgetõmbejõust. Tema leiutas ka ladinakeelse sõna "electricus"", mida hakkas kasutama elektrinähtuste kohta, ja sellest tuleb elektrit tähistav sõna paljudes keeltes.
Elektrotehnika

Elektrotehnika on teaduse ja tehnika haru. Teadusharuna käsitleb elektrotehnika elektri ja magnetismi nähtuste teoreetilisi aluseid. Elektrotehnika kui tehnikaharu tegeleb nende nähtuste rakendamisega. Elektrotehnika rakendusliku osa põhiliigid on tugevvoolutehnika ja nõrkvoolutehnika.
Tugevvoolutehnika (nagu ka sellega suures osas kattuv elektroenergeetika) tegeleb elektrienergia tootmise, muundamise, jaotamise ja tarbimise tehniliste vahenditega (elektrienergia allikad, elektrimasinad ja -aparaadid, elektrijaamad ja -võrgud, elektriajamid, elektervedu, elektervalgustus jm).
Nõrkvoolutehnika hõlmas 20. sajandi algupoolel peamiselt side- ja raadiotehnikat. Valdkondadena järgnesid elektroautomaatika, elektrimõõtetehnika, infotehnoloogia, andmetöötlus ja andmeedastus. Nõrkvoolutehnika tugineb riistvaraliselt elektroonika rakendustele ja tarkvaraliselt digitaalsignaalide kasutamisele.
Olümpialiikumine

Olümpialiikumine on liikumine, mis koosneb Rahvusvahelisest Olümpiakomiteest, rahvusvahelistest föderatsioonidest, rahvuslikest olümpiakomiteedest, olümpiamängude organiseerimiskomiteedest, rahvuslikest assotsiatsioonidest, klubidest ja nende liikmeteks olevatest isikutest: eelõige sportlastest, kohtunikest, treeneritest ja teistest spordiga seotud isikutest.
Peale nende on olümpialiikumisse kaasatud ka teised ROK-i tunnustatud organisatsioonid ja institutsioonid. Oma tegevuses lähtub olümpialiikumine olümpismi põhimõtetest. 
Olümpialiikumise eesmärgiks on anda panus rahumeelse ja parema maailma rajamisse, kasvatades noorsugu spordi kaudu, mida harrastatakse olümpialikus vaimus ja ilma igasuguse diskrimineerimiseta, mis eeldab vastastikust arusaamist sõpruse, solidaarsuse ja ausa mängu vaimus. Olümpialiikumine on pidev ja universaalne, selle kõrgpunktiks on kõigi viie kontinendi sportlaste toomine kogu maailma ühendavale suurele spordipeole – olümpiamängudele.
Olümpism

Olümpism (inglise "Olympism") on elufilosoofia, mis ülendab (inglise "exalting") ja ühendab keha, tahte ja vaimu omadused harmooniliseks tervikuks.
Aus mäng

Aus mäng (inglise keeles "fair play") on olümpia- ja üldse spordiideaal, mis hõlmab ausust, austust nii meeskonnakaaslaste kui konkurentide vastu ja kehtestatud võistlusreeglitest kinnipidamist.
Ilma ausa mängu printsiibi järgimiseta ei ole sport enam täisväärtuslik võimalus sportlaste eneseteostuseks, omavaheliseks suhtlemiseks ja elukvaliteedi parandamiseks. Ausat mängu näitab üles eelkõige võistleja. Ennekõike tähendab see, et võistluses osaleja peab vankumatult kinni kehtestatud reeglitest.
Ausa mängu printsiipide kehtivust on spordis korduvalt vaidlustatud. Eelkõige on see puudutanud dopingu kasutamise keeldusid ning probleeme amatöörspordi ja profispordi eristamisel.
1972. aasta taliolümpiamängud

1972. aasta taliolümpiamängud olid XI taliolümpiamängud. Need toimusid 3.–13. veebruaril 1972 Jaapanis Sapporo linnas. 
Sapporo kinnitati taliolümpiamängude linnaks ROK-i 64. istungil Roomas 1966. aastal.
Teised kandideerinud linnad olid Banff (Kanada), Lahti (Soome) ja Salt Lake City (USA).
Mängudel osales 35 riiki 1006 sportlasega (neist 206 naist), esimest korda olid esindatud Filipiinid ja Taiwan. 
Suurim võistkond oli USA-l – 138 sportlast. 
Spordialad.
Olümpiamängudel jagati välja 35 komplekti medaleid (lisandus laskesuusatamise 4x7,5 km teatevõistlus).
Olümpiamängud avas Jaapani keiser Hirohito.
Gaboni riigipeade loend

Gaboni riigipeade loend loetleb Gaboni riigipead alates Prantsusmaalt autonoomia saamisest 1958. aastal kuni tänapäevani.
Gambia riigipeade loend

Gambia riigipeade loend loetleb Gambia riigipead pärast Suurbritanniast sõltumatuse saavutamist 1965. aastal.
Iraagi riigipeade loend

Iraagi riigipeade loend loetleb Iraagi riigipead alates riigi iseseisvumisest 1920. aastal.
Mauritaania riigipeade loend

"Siin on loetletud Mauritaania riigipead alates Prantsuse Liidu koosseisus autonoomseks vabariigiks saamisest 1958. aastal.