tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maryland

Maryland [ˈmɛrɨlənd] on Ameerika Ühendriikide osariik. Põhjas piirneb Pennsylvania ja lõunas Virginia osariigiga, läänes Lääne-Virginia osariigi ja Washingtoni linnaga ning idas Delaware'i osariigiga.
Osariigi pealinn on Annapolis. Suurim linn on Baltimore, mis tuntud suure sadama ja pesapallimeeskonna poolest.
Marylandi pindala on 32 133 km², elanikke on 2020. aasta seisuga 6,2 miljonit, millega ta on osariikide seas 18. kohal. Rahvastiku tiheduselt (632 in/km²) on ta USA-s 5. kohal.
Marylandi kõrgeim paik Hoye Crest asub 1024 m kõrgusel merepinnast Backbone'i mäe nõlval. Backbone'i mägi ise küündib 1116 m kõrgusele, aga selle tipp jääb väljapoole Marylandi.
Marylandi suurim jõgi on 715 km pikkune Susquehanna jõgi, aga see voolab Marylandi piires kõigest viimased mõnikümmend kilomeetrit enne Chesapeake'i lahte suubumist.
Marylandi koloonia asutas Chesapeake'i lahe mõlemale kaldale Inglismaa kuningas Charles I 20. juunil 1632 vastava hartaga pärast Baltimore'i hertsogi George Calverti lobitööd. Maryland nimetati Charles I naise Prantsusmaa printsessi Henrietta Maria järgi. Koloonia juhiks pidanuks saama George Calvert, kuid ta suri viis nädalat varem ja see koht läks tema pojale Cecil Calvertile. Nende perekonna auks asutati Baltimore'i linn. Esimesed kolonistid saabusid märtsis 1634 ja Marylandi esimeseks kuberneriks sai Cecil Calverti noorem vend Leonard Calvert. Koloonia pidi saama varjupaigaks Inglismaal tagakiusatud katoliiklastele. Koloonia esimeseks pealinnaks sai St. Mary's City, kus tänapäeval on alla 1000 alalise elaniku. 1695. aastal viidi pealinn sealt ära halva ühenduse tõttu ülejäänud Marylandiga. 1788. aastal sai Maryland osariigiks.
Marylandi osariigi majandus toetub Baltimore'i kaubandusele ja USA pealinna Washingtoni infrastruktuurile, sest ligi kolmandik, põhiliselt vaesem Columbia ringkonna töötajaskond, elab just Marylandis.
USA postiteenistuse lühend Marylandi jaoks on MD.
Nukuriik

Nukuriik ehk marionettriik on riik, mis on vormiliselt küll iseseisev, kuid mida tegelikult kontrollib mõni teine riik.
Sõda terrorismiga.
Afganistani ja Iraagi sõja tõttu on väidetud, et mõlemad riigid on muutunud USA nukuriikideks, kuna nende valitsused on võimule aidanud Ameerika Ühendriigid ja need alluvad USA korraldustele. 2008. aasta jaanuaris tehtud intervjuus küsiti Afganistani presidendilt Ḩāmid Karzaylt, kas ta on USA nukuvalitsuse juht, ja ta vastas, et "kui minu tänulikkust Ameerikale tõlgendatakse kui marionetlust, siis kutsutagu mind pealegi marionetiks."
Espresso

Espresso (itaalia keeles 'väljapressitud') on itaaliapärane kohv, mis valmistatakse espressokohvimasinas, surudes rõhu all olevat vett kiiresti läbi tihedalt keetmiskambrisse pakitud peene kohvipulbri, mis on jahvatatud espressoubadest (tumedaks röstitud Arabica ubadest).
Sõna "espresso" kasutatakse ka valmistamismeetodi kohta. See menetlus leiutati Itaalias 20. sajandi algul. 
Peeneks jahvatatud espressokohv pakitakse tihedalt filtrihoidikusse ehk käppa. 95 kraadini kuumutatud vesi surutakse keetmiskambrisse 9–10 atmosfääri suuruse rõhu all. Tavaliselt kulub ühe tassi (25–35 ml) espresso valmistamiseks umbes 20 sekundit ja topeltespresso (80 ml) jaoks 25 sekundit. Espresso kvaliteeti hinnatakse eelkõige kohvi pinnale tekkiva tiheda ja väikeste mullidega 3–4 mm paksu punakaspruuni pehme vahukihi (kreemi – "crema") järgi.
Espressot serveeritakse tavaliselt klaasi veega.
Jäätee (jook)

Jäätee on tee baasil valmistatud karastusjook. 
Ajalugu.
Üldiselt arvatakse, et jäätee võidukäik sai alguse 1904. aastal Saint Louises peetud maailmanäituselt, kus inglasest teeistanduseomanik Richard Blechynden otsustas serveerida teed jahutatult. Teekasvataja oli tulnud maailmanäitusele, et suunata rohelise teega harjunud ameeriklasi kasutama India teed. Selleks oli tal maitsmiseks valmis keedetud hulganisti musta teed, kuid kuumalaine tõttu ei soovinud keegi tema jooki proovida. Blechynden tuli mõttele valada tõmmanud tee jääkuubikute peale ning pakkuda seda karastusjoogina. Sellest sai maailmanäituse lemmikjook ning jäätee muutus vähehaaval populaarseks kogu USA-s ja edaspidi ka Euroopas.
Valmistamine.
Jääteed võib valmistada peaaegu igast teest, sealhulgas rohelisest teest, lisades tõmmanud ja mahajahutatud teele jääd. Mõned teesordid sobivad aga teistest paremini. Jäätee valmistamisel on suurimaks probleemiks tee hägustumine, mis tekib, kui tee keemilist tasakaalu häiritakse. Mõni teesort, näiteks assami tee, on sellele eriti tundlik; sellised teed sisaldavad rohkelt tanniine, mis kokkupuutes vees sisalduva kaltsiumi ja magneesiumiga moodustavad vees mittelahustuvaid soolasid. Tee jahtudes muudavad need mineraalained joogi tuhmiks. Hägust teed saab "parandada", lisades joogile sidruni- või apelsinimahla. Tsitrusviljade mahl on happeline ja aitab jäätee pH-taset tasakaalustada.
Ernst Kirs

Ernst Kirs (14. veebruar 1910 Helme vald – 14. detsember 1994 Tartu) oli Eesti poliitik ja ühiskonnategelane.
Ta lõpetas aastal 1928. aastal Tõrva gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1928–1929 ja 1937–1942 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (ei lõpetanud ülikooli). Ta oli Korp! Sakala buršvilistlane.
Ernst Kirs oli kindral Johan Laidoneri 1934. aasta riigivanemaks valimise kampaania üks juhte. Eesti Kodanike Liidu aseesimees, Eesti Maaliidu auesimees.
9. jaanuaril 1935 kutsus ta Johan Laidonerile saadetud kirjaga kukutama riigivanem Konstantin Pätsi ja lubas, et Laidoner saab viimase asemel Eesti presidendiks. Asja pidi korraldama "talupoeglik võitlusorganisatsioon" Eesti Küttide Leegion. Selle eest karistati teda kümnepäevase arestiga.
1941. aastal pidi Ernst Kirsist prantsuse keele oskuse tõttu saama vapside valitsuse välisminister. Kõik see toimus välgukiirusel enne Saksa armee kohalejõudmist, kui ta istus rahulikult hallis majas, kust käis koostöö Johannes Sikkariga.
Fjord

Fjord ehk lõhang on pikk ja kitsas liustikutekkeline merelaht või väin. Tüüpiline fjord on kitsas sügav ja kõrgete järskude kallastega ning ulatub sügavale sisemaale.
Geoloogiline mõiste.
Fjord on kunagine liustiku liikumistee ehk troog. Jääaja taandudes ja sellega seotud liustike sulamise tõttu tõusis oluliselt merepinna tase, mistõttu endiste liustike liikumisteed ujutati osaliselt üle, mis tekitaski fjordi. Fjord on enamasti troogile tüüpilise U-kujulise ristlõikega järsuveeruline org, mille põhi on kaetud mereveega. Fjord on enamasti mitmesaja meetri sügavune. Suudme lähedal on fjord tavaliselt madalam, sest sinna on kogunenud rohkem liustiku poolt kantud materjali ehk moreeni.
Niisuguste järsuveeruliste orgude teke on võimalik siis, kui aluspõhi, mida liustik kulutab, koosneb kristalseist kivimeist. Sellisele olukorrale vastavaid tingimusi ja seega ka fjorde võib leida näiteks Norras, Alaskal, Islandil, Gröönimaal, Uus-Meremaal, Kanadas ja mujal.
"Fjord" Skandinaavia kohanimedes.
Sõna "fjord", nii kohanime osana kui üldmõistena, tähistab Skandinaavias enamasti geoloogilises mõttes fjorde. Mõnikord aga nimetatakse neis maades fjordideks ka muid pikki kitsaid veekogusid. Siia kuuluvad näiteks mõned merelahed Taanis nagu Limfjorden, Mariageri fjord ja Roskilde fjord, mis ei ole otseselt liustikutekkelised, ning mõningaid järvi Norras nagu Tyrifjord ja Randsfjord. Mõnikord nimetatakse fjordiks ka järvede lahti (Furnesfjord Mjøsa järves Norras).
Suurimad fjordid.
Maailma pikimad fjordid:
Sügavamad fjordid:
Jorma Korpela

Jorma Rafael Korpela (22. september 1910 Toivakka vald – 16. märts 1964 Kuopio) oli soome kirjanik. 
Ta on nelja psühholoogilise romaani autor. Stiililt kalduvad Korpela romaanid modernismi ja realismi. 
Esikromaani "Martinmaa, mieshenkilö" eest anti talle 1949. aastal Soome riigi kirjanduspreemia. 
Ta töötas kodulinnas Kuopios emakeele ja kirjanduse õpetajana. 
Õppis korp! Sakala stipendiaadina Tartu ülikoolis. Korp! Sakala vilistlane.
Teosed.
Eesti keeles ilmunud:
Antti Sovijärvi

Arvi Antti Ilmari Sovijärvi (22. aprill 1912 Helsingi – 9. aprill 1995 Helsingi) oli soome keeleteadlane, fennougrist. Helsingi ülikooli foneetikaprofessor, Soome Teaduste Akadeemia liige. Eesti-Soome sõprussuhete arendaja. Viibis Tartu ülikoolis korp! Sakala stipendiaadina. Korp! Sakala vilistlane ning korp! Sakala Soome koondise organisaator.
Sete

Sete (ka "sediment") on enamasti tahke fragment murenenud kivimist, mis on tuule, vooluvee vms poolt kantud ja setitatud kihiliste setetena.
Setted ei pea alati olema kivimite murenemise tulemus. Setteiks on ka näiteks mereloomade jäänused või soolalademed, mis on tekkinud ülaküllastunud lahustest kristalliseerumise teel. Setteiks loetakse ka vulkaanist väljapaiskunud püroklastilist materjali.
Mõnikord eristatakse setteid ainsuses ja mitmuses. Sete on sellisel juhul tahke materjal, mida transporditakse vee, tuule vms poolt. Setted mitmuses on aga juba setitatud, reeglina kihiline kivistumata materjal.
Setete mattudes algab protsess, mida nimetatakse diageneesiks. See viib setete kivistumisele ehk settekivimite moodustumisele.
Elmar Tampõld

Elmar Tampõld (3. august 1920 – 7. märts 2013) oli eesti arhitekt, kes elas Kanadas.
Elmar Tampõld õppis Tallinna Tehnikaülikoolis ja Toronto Ülikoolis (1949–1953) arhitektuuri. Arhitektuuribüroo Tampõld-Wells Architects asutaja ja osanik. Teostanud üle 1000 projekti. 
Elmar Tampõld on eesti õpingute keskuse looja Toronto Ülikoolis, eesti teadus- ja kultuurielu toetaja ja arendaja Kanadas. Eesti akadeemilisi organisatsioone majutava Tartu College'i projekti initsiaator.
Aastast 2000 kannab Toronto Ülikooli Eesti õppetool Elmar Tampõllu nime. 
Ta oli Korp! Sakala auvilistlane.
Aaro Honka

Eino Johannes Arohonka (kirjanikunimi Aaro Honka; 7. august 1913 Helsingi – 22. mai 2001) oli soome noorsookirjanik ja haridustegelane. 
Tampere klassikalise lütseumi rektor. Soome riigi haridusnõunik. 
Teenis leitnandina Soome armees Jätkusõja ajal koos Eesti vabatahtlikega jalaväerügemendi JR 200 koolitusülema adjutandina. 
Õppis korp! Sakala stipendiaadina Tartu Ülikoolis. Korp! Sakala vilistlane.
Eluloolisi fakte.
Võitis 1932. aastal OY Suomen Autoteollisuus Ab korraldatud veoautode nimekonkursi nimega "Sisu". Seega on praeguse Soome Sisu Auto nime autor.
Teosed.
Avaldanud kirjanduskriitikat.
Eesti keeles ilmunud:
Moondekivim

Moondekivim on kõrge rõhu ja temperatuuri tingimustes ümberkristalliseerunud ehk moondunud kivim.
Kõrge rõhk ja temperatuur tähendavad numbriliselt väljendatuna 300 MPa (megapaskal) ja 200°C.
Moondekivimid on üks kolmest suurest kivimite rühmast. Ülejäänud kaks on tard- ja settekivimid.
Lähtekivimeiks võivad olla nii sette-, tard- kui ka moondekivimid ise.
Levinud moondekivimid on näiteks kvartsiit, gneiss, amfiboliit, kilt ja marmor.
Moondekivimeile on üldjuhul omane suunatud ehk direktiivne tekstuur, mis väljendub selles, et kivimid näevad välja vöödilised, kihilised, kildalised või muul moel orienteeritud. Orienteerituse põhjus on peallasuvate kivimite rõhk, mille tõttu on piklike kristallidega mineraalid võtnud energeetiliselt kasulikuma lamava oleku.
Termini "moondekivim" ("metamorphic rock") on võtnud kasutusele briti geoloog Charles Lyell aastal 1833. Esialgu anti see nimetus üksnes gneissidele ja kristalsetele kiltadele, kuid aja jooksul on termini tähendus avardunud.
Tarmo Kulmar

Tarmo Kulmar (sündinud 13. augustil 1950 Rakveres) on eesti ajaloolane ja teoloog.
Haridus.
Aastatel 1970–1975 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas ajaloolase-arheoloogina. Hiljem õppis ta samas ülikoolis psühholoogiat ja kaitses 1991 magistritöö eesti filoloogia alal. 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas teoloogiadoktori väitekirja "Eesti muinasusundi vanima kihistuse väe-, jumala- ja hingekujutluste teoloogia".
Töökäik.
Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse korraline professor. Aastatel 1998–2001 oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna dekaan.
Ordineeriti 20. mail 2004 kirikuõpetajaks.
Teadustegevus.
Tarmo Kulmar tegeleb peamiselt üldise ja võrdleva religiooniteadusega, Kolumbuse-eelse Ameerika usundilooga (Peruu ja Mehhiko), vanagermaani usundilooga ja religiooni rolliga muistsetes totalitaarsetes riikides.
Ta on pidanud loenguid ja viibinud külalisteadlasena Peruu rahvusülikooli Universidad Nacional Mayor de San Marco, Münsteri ülikooli, Ciudad de Méxicos Mehhiko rahvusülikooli Universidad Nacinal Autónoma de México antropoloogiainstituudi, Helsingi Ülikooli, Turus Åbo Akademi ja Berliini Humboldti Ülikooli juures.
Tarmo Kulmar on Saksamaa Religiooniloo Seltsi liige ja Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi president.
Tunnustus.
Tarmo Kulmari 65. sünnipäevaks anti 2015. aasta detsembris välja pühendusteos "When Gods Spoke: Researches and Reflections on Religious Phenomena and Artefacts. Studia in Honorem Tarmo Kulmar".
Isiklikku.
Korp! Sakala vilistlane. Kuulub Kaitseliidu Tartu maleva Akadeemilisse malevkonda.
Hüdrogeoloogia

Hüdrogeoloogia on põhjavee uurimisega tegelev teadusharu.
Hüdrogeoloogia uurimisobjektiks on maapinnaaluse vee liikumine, põhjavees sisalduvad keemilised ühendid ja nende liikumine, põhjavee vastastikmõju ümbritsevate kivimitega jne.
Hüdrogeoloogia on rakenduslikult tähtis teadus, sest suur osa inimkonna poolt tarbitavast mageveest on põhjavesi.
Jaak Mae

Jaak Mae (sündinud 25. veebruaril 1972 Tapal) on eesti endine murdmaasuusataja.
Ta on osalenud viitel olümpiamängudel ja kümnetel maailmameistrivõistlustel. 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys võitis ta 15 km klassikas pronksmedali ja 2003. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes 15 km klassikas hõbemedali. Maailma karikasarjas on ta jõudnud poodiumile seitsmel korral. Parim koht MK-sarja lõplik paremusjärjestuses on 2001.–2002. aasta hooajal saadud kuues koht, kuigi ta jõudis sel hooajal poodiumile vaid korra.
Pärast sportlaskarjääri lõpetamist on ta olnud Eesti Suusaliidu juhatuse liige ja Otepää MK-etappide korralduskomitee juht. Aastatel 2013–2016 oli ta suusaliidu peasekretär. Jaak Mae treener oli Mati Alaver.
Saavutused.
Maailmameistrivõistlustel.
Maailma karikasarjas.
Jaak Mae osales karjääri jooksul 180 MK-etapil ja jõudis esikolmikusse seitsmel korral, neist kolmel korral oli ta teine ja neljal korral kolmas.
Muud sportlikud saavutused.
Jaak Mae tuli aastatel 1990–2012 Eesti meistriks 16 korda. Kokku on ta Eesti meistrivõistlustelt võitnud 67 medalit.
Erkki Jallai

Erkki Jallai (sündinud 18. detsembril 1981 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja.
Ta lõpetas aastal 2000 Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi.
2009. aastast oli Erkki Jallai treener Jaanus Teppan.
Jallai esindas spordiklubi Sparta.
Saavutused.
2003 Val di Fiemmes:
2005 Oberstdorfis:
Parim tulemus rahvusvahelisel võistlusel individuaalarvestuses on 2004. aasta oktoobris Düsseldorfis peetud vabatehnikasprindi MK-etapi 5. koht.
Isiklikku.
Õde Kerttu Jallai on korvpallur.
Anti Saarepuu

Anti Saarepuu (sündinud 26. märtsil 1983 Võrus) on endine Eesti murdmaasuusataja.
Anti Saarepuu treenerid olid tema ema Hille Saarepuu, Mati Alaver ja Jaanus Teppan. Ta kuulus Võru Suusaklubisse. Anti Saarepuu on 179 sentimeetrit pikk ja kaalub 76 kilogrammi.
Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel aastatel 2000–2014 individuaalselt 3 kuld-, 2 hõbe- ja 4 pronksmedalit ning teatesõitudes 4 kuld-, 6 hõbe- ja 3 pronksmedalit. 
Aastatel 2005–2014 kuulus Saarepuu Eesti koondisse. 
Aprillis 2014 teatas ta, et lõpetab tervislikel põhjustel sportlaskarjääri.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2006 Torinos
2010 Vancouveris
Maailmameistrivõistlustel.
2005 Oberstdorfis
2009 Liberecis 
2011 Oslos 
Juunioride maailmameistrivõistlustel.
2003. Sollefteas
Maailma karikasarja kohad ja punktid kokkuvõttes.
Parimad kohad maailma karikasarjas: sprindis 2005 7. koht (v), 2009 8. koht (v), 2005 kaks korda 10. koht (k) ja sprinditeates 2004 4. koht (k).
Treeneritöö.
Saarepuu on tegutsenud MTÜ Team Haanja treenerina. Tema tuntumad õpilased on Marko Kilp, Karel Tammjärv ja Raido Ränkel. Ta osales Eesti koondise treenerina 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis.
Saarepuu oli suusakoondise peatreener 2019. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel Seefeldis, kui puhkes veredopinguskandaal. Skandaali olid segatud dopingutarvitajatena ka Eesti koondise liikmed Andreas Veerpalu, Karel Tammjärv ja Algo Kärp. Saarepuu ei olnud sportlaste poolt keelatud ainete kasutamisest teadlik ning talle süüdistusi ei esitatud. 
Hiljem on Saarepuu treeninud lapsi ja noori Antslas ning pannud aluse vanemaealiste liikumisharrastusele Rõuges.
Poliitiline tegevus.
Anti Saarepuu kandideeris 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel ja 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Võru vallas Eesti Reformierakonna nimekirjas. 2009. aastal kogus ta 71 häält ja osutus valituks, 2013. aastal sai ta 37 häält ja valituks ei osutunud.
Ta kandideeris 2023.aasta Riigikogu valimistel Keskerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 11 (Võru-, Valga- ja Põlvamaa), kogus 105 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Saarepuul on kolm last: esimesest abielust kaks poega (Karl Anders ja Toni Andree) ning teisest abielust tütar. Praegu tegutseb Saarepuu Haanja puhke- ja spordikeskuse juhatajana.
Juudapuu

Juudapuu ("Cercis") on heitlehiste lehtpuude ja -põõsaste perekond liblikõieliste sugukonnast. 
Juudapuu 7 liiki kasvavad Lõuna-Euroopast Ida-Aasiani ja Põhja-Ameerikas. Lehed on südajad või neerjad, roosad õied paiknevad kimpudes või kobarates, asuvad okstel ja isegi tüvel. Vili on kaun.
Harilik jaanikaunapuu

Harilik jaanikaunapuu ehk harilik jaanileivapuu ("Ceratonia siliqua") on puuliik kaunviljaliste sugukonnast.
Botaanilised tunnused.
Jaanikaunapuu kasvab tavaliselt kuni 10, vahel kuni 15 meetri kõrguseks puuks. Väikesed punased kroonlehtedeta õied asuvad kobaratena jämedate okste küljes. Kahekojaline taim. Emasõitest arenevad 10–20 cm pikkused ja 2–3 cm paksused pruunikasvioletsed lapikud kaunad, milles on enamasti 12 tumedat seemet.
Kasutamine.
Süüakse mitte niivõrd seemneid, kui just kaunu, eriti nende lihakaid pruunikaid või valgeid vaheseinu. Jaanileib ehk jaanikaun ehk jaanikõder on laialt tuntud lastemaiustus, mis tuleb Euroopas müügile peamiselt jõuluajal. Maitsvamate sortide jaanikõdrad sisaldavad kuivaines kuni 50% suhkruid. Tarvitatakse toiduks nii värskelt kui ka keedetult ja röstitult. Jaanikauntest tehakse ka meetaolist siirupit, mida kasutatakse kondiitritööstuses ja kosmeetikas ning millest ka alkoholi tehakse. Enamik kaunu läheb siiski loomasöödaks. Seemneid röstitakse kohvi asendajaks. 
Jaanileivapuu kõvad seemned on kindla suurusega, kaaluvad 0,18 grammi. Seemnete seda omadust kasutati varem vääriskivide ja kulla kaalumisel: seemned asendasid kaaluvihte. Minevikus nimetasid araablased jaanileivapuu seemneid puu kreekakeelse nimetuse "ceratio" järgi kiraatideks, millest hiljem kujunes mõiste karaat.
Jaanikaunade peamine tootja on Hispaania. Aastas annab ta pool miljonit tonni kaunu, mis moodustab umbes 60% nende kogusaagist maailmas.
Priit Narusk

Priit Narusk (sündinud 8. detsembril 1977 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja ja laskesuusataja.
Priit Naruski treenerid on olnud Mati Alaver ja Laur Lukin.
Saavutused.
Maailmameistrivõistlused.
2003 Val di Fiemmes
2005 Oberstdorfis
2007 Sapporos
Isiklikku.
Priit Narusk kuulub Kaitsejõudude Spordiklubisse.
Kaspar Kokk

Kaspar Kokk (sündinud 3. augustil 1982 Tartus) on Eesti poliitik ja endine murdmaasuusataja. Ta on alates 15. septembrist 2022 Tartu linnavolikogu esimees.
Kaspar Koka treenerid olid Jaanus Teppan ja Mati Alaver.
Saavutused.
Juunioride maailmameistrivõistlustel.
2001 Karpaczis
2002 Schonachis
Maailmameistrivõistlustel.
2005 Oberstdorfis
2007 Sapporos
Olümpiamängudel.
2006. aasta taliolümpiamängud Torinos
Poliitiline tegevus.
Ta kandideeris Erakond Isamaa nimekirjas 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 263 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Kaspar Kokk on 176 cm pikk ja kaalub 70 kilogrammi. Kuulub Sparta spordiseltsi.
25. augustil 2007 abiellus Kokk Pärnus ärimehe Rein Kilgi tütre Annaliisiga. Nii abielu registreerimine kui ka pulmapidu sajale inimesele toimus Rein Kilgile kuuluvas Ammende villas.
Kaitstavad looduse üksikobjektid Hiiumaal

 
2002. aasta seisuga kaitstakse Hiiu maakonnas 43 looduse üksikobjekti.
Ajalugu.
Esimesed 12 looduse üksikobjekti võeti Hiiumaal kaitse alla 1959: 11 suurimat rändrahnu ning Ülendi ohvripärn. Enamik kaitsealustest loodusobjektidest võeti kaitse alla 1961 ning 3 viimast 1973.
Kavas on kaitse alla võtta veel 16 põlispuud: Hellamaa künnapuu, Kaleste pooppuud, Kiduspäe jalakas, Kõpu mänd, Nasva leinalepad, Niidi saar, Viita kadakas jt.
Kaitsevöönd.
Kaitsealuseid maastiku üksikobjekte ümbritseb kaitsevöönd, mille suurus on üldjuhul igas suunas 50 meetrit, kuid seda võib ka vähendada, näiteks kui maantee lähemalt läbi läheb. Kaitsevööndis tohivad inimesed liikuda koidust ehani. Kinnisasja omanik tohib taotleda külastamismaksu kehtestamist ja kui objekt asub ehitise õues, siis tohib kehtestada külastamise korra. Samas peab ta hoolitsema kaitstava objekti ja selle ümbruse korrashoiu eest.
John Greenewald

John Greenewald Jr. (sündinud 17. aprillil 1981 Tarzanas Californias USA-s) on "suurima sõjaväe ja valitsuse veebimaterjalide uurimise keskuse" The Black Vault asutaja ja raamatu "Beyond UFO Secrecy" autor. 1998. aastast on ta tegelenud ufode, paranormaalsete nähtuste ja valitsuse ning sõjaväe konspiratiivsete tegude uurimisega. 
Allikmaterjalina kasutab John Greenwald USA valitsuse avalikke dokumente, mis on kõigile kättesaadavad tänu 1966. aastal vastu võetud teabe vaba kasutamise seadusele (Freedom of Information Act) (vrd teabenõue ja avalik teave Eestis). Kodulehele on ta koondanud 300 000 algselt salastatud, kuid nüüdseks avalikku dokumenti.
Freedom of Information Act

Freedom Of Information Act (FOIA) ehk teabevabaduse seadus on 1966. aastal USA-s vastu võetud seadus, mille alusel on USA kodanikel õigus valitsusasutustelt välja nõuda dokumente, mis ei ole salastatud. 
Ufoloogid on seadust kasutades USA valitsuselt hankinud palju dokumente, mis näitavad, et USA relvajõud koguvad aktiivselt teavet ufode kohta. Selleks on kasutatud tsiviillendurite abi ning Kanada vastavaid asutusi. 
Seaduse abil hangitud info näitas, et laulja Elvis Presley ning mõnedki teised avaliku elu tegelased ja kunstiinimesed on teinud aktiivset salakoostööd USA föderaalasutustega, näiteks Maksuameti ja FBI-ga, ning need asutused on neid isikuid jälginud, kahtlustades neid ebalojaalsuses riigi suhtes.
Aastal 1996 selgus ajalehe The Washington Post uurimuses, et FOIA-t on põhiliselt kasutatud info leidmiseks USA valitsuse seotuse kohta ufouuringute ja vandenõuteooriatega, vähemal määral avaliku elu ja meelelahutustegelaste eraelu uurimiseks.
Philip J. Corso

Philip J. Corso (1915 – 16. juuli 1998) oli USA sõjaväelane. 
Pärast sõjaväeteenistusest lahkumist sai ta tuntuks raamatuga, milles avalikustas oma väidetava tegevuse seoses Roswelli rundmatu objekti juhtumiga. 
Elulugu.
Pärast kooli lõpetamist õppis ta rändkinooperaatoriks. Töötanud mõne aja sellel alal, astus ta USA 1933. aasta majandusliku madalseisu ajal relvajõududesse. Ta töötas aastaid eri ametikohtadel armee suurtükivägedes ning täiendas end tehnoloogia ja informatsiooni kogumise vallas.
1943. aastal saadeti Corso Itaaliasse juba luureohvitserina. Korea sõja ajal töötas ta kindral Douglas MacArthuri alluvuses luureohvitserina. Aastal 1961 töötas ta Pentagonis ja alates 20. juunist asus juhtima välistehnoloogia osakonda, kus tema ülesandeks oli analüüsida luurekanalite kaudu saabunud tehnoloogiat. 
Karjääri jooksul autasustati teda 19 medaliga ning mitme teenetemärgi ja aukirjaga eeskujuliku teenistuse eest. Ta teenis välja koloneli auastme.
Pärast erruminekut 1963. aastal töötas ta senaatorite James Eastlandi ja Strom Thurmondi büroos riikliku julgeoleku nõunikuna. Hiljem töötas mitmes erafirmas konsultandina. 
1983. aastal ilmus tema raamat "Day After Roswell" ("Päev pärast Roswelli"), mis on esitatud autobiograafia vormis. Raamatus väitis ta, et kui ta 1961. aastal oli Penatgonis välistehnoloogia osakonna ülem, andis kindral Trudeau tema käsutusse 1947. aastal Roswellis alla kukkunud tulnukate kosmoselaeva tükid. Tema ülesandeks olevat olnud neid esemeid analüüsida ja leida väljund tööstusse, et arendada Ameerika üleolekut teistest riikidest. Tulnukatelt üle võetud tehnoloogia uurimine viis tema raamatu andmetel selleni, et on meil on tänapäeval kiudoptika, mikrokiip, ööbinoklid, kevlar, laser ja veel palju muid tehnikasaavutusi.
Kui raamatus väidetu on tõsi, siis on P. Corso esimene (ja esialgu ainuke) USA ohvitser, kes on möönnud, et Roswellis kukkus 1947. aastal alla tundmatu lendav objekt, mis ei pärinenud meie planeedilt.
Helmerseni kivikülv

Helmerseni kivikülv on kaitsealune rändrahnude kogum, mis asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas, Kärdlast 3 kilomeetrit ida pool, Kärdla lennujaamast 1 kilomeeter edelas. Lennujaama teel on viit 0,2 km kivikülvi poole.
Kivikülvi kõige suurem rahn on 6,6 meetrit pikk, 5,8 meetrit lai ja 2,6 meetrit kõrge. 
Rahnu ümbermõõt on 22 meetrit ja ruumala 45 kuupmeetrit.
Kivikülv sai nime baltisaksa geoloogi Gregor von Helmerseni järgi, kes 1882 tõestas, et rändrahnud kajastavad Eesti geoloogilist minevikku, ja Kärdla juures asuvat kivikülvi pidas ta kõige huvitavamaks Baltimaades. Helmersen tõstatas ka rändrahnude kaitse probleemi.
Kunagi on kivikülv moodustanud üheainsa ülisuure rahnu, mis on ajapikku lagunenud. Hoolega vaadates on märgatav hiidrahnu ajalooline terviklikkus.
Paluküla rändrahn

Paluküla rändrahn on migmatiidist hiidrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Paluküla külas Heltermaa–Kärdla maantee 22. kilomeetril maanteest läänes 3 kilomeetrit enne Kärdla piiri. Kivi on maanteelt nähtav.
Rahnu pikkus on 8,9 m, laius 5,1 m, kõrgus 3,3 m ja ümbermõõt 26,0 m. Rahnu maht on 66 kuupmeetrit. Mahu poolest on ta Hiiumaa suuruselt 7. kivi.
Rändrahn asub Kärdla meteoriidikraatri idaserval. Rahn on piklik, kumera laega ja tugevasti sammaldunud. Rahnu lõunakülg on eenduv ning sellelt on lahti murdunud nõgusa pinnaga tükk. Rahnus esineb lõhesid.
Rahn on alates 1962. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Pretsessioon

Pretsessioon (ld sõnast "praecedo" 'edasi minema') on pöörleva objekti pöörlemistelje orientatsiooni muutumine. 
Ka Maa pöörlemistelje suund muutub. Maa pöörlemistelg joonistab koonuse, mis teeb täisringi 26 000 aastaga. Kui oled kunagi keerutanud näiteks vurri, siis selle keerleva tipu "laperdamine" on täpselt sama asi mis pretsessioon.
Kuna Maa pöörlemistelje suund muutub, muutuvad ka taevapooluste asukohad.
Maa pretsessiooni põhjused on üsna keerulised. Maa ei ole ideaalne sfäär, vaid natuke lapik, mis tähendab, et ekvaatori suurringjoon on veidi pikem kui meridiaani suurringjoon, mis läbib pooluseid. Kuu ja Päike asuvad väljaspool Maa ekvaatoritasandit, mistõttu nende gravitatsiooniline mõju pooluste kohalt lapikule Maale tekitab lisaks lineaarsele jõule kerge pöördemomendi. Viimase mõju pöörlevale Maale tekitabki pretsessioonilise liikumise.
Retrograadne liikumine

Retrograadne liikumine on keha orbitaalne liikumine vastassuunas sellele, mis on antud süsteemi kehade puhul normaalne.
Kui me taevast jälgime, eeldame, et enamik objekte liigub aja kulgedes kindlas suunas. Enamik taevakehasid paistab liikuvat idast läände. Kuid võimalik on jälgida ka kehasid, näiteks tehiskaaslane või kosmoselennuk, mis liiguvad itta. Sellist orbiiti nimetatakse retrograadseks ehk vastupidiseks.
Retrograadse liikumise mõistet kasutatakse kõige sagedamini seoses välisplaneetide (Marss, Jupiter, Saturn ja nii edasi) liikumisega. Kuigi need planeedid paistavad vastavalt Maa pöörlemisele öises taevas liikuvat idast läände, kulgevad nad püsitähtede suhtes tegelikult aeglaselt itta, mida võib jälgida, kui märkida mainitud planeetide asukohad mitmel ööl järjest. See on nende planeetide puhul siiski loomulik ning seda ei peeta retrograadseks liikumiseks. Kuid et Maa teeb tiiru ümber Päikese lühema ajaga kui välisplaneedid, võime aeg-ajalt mõne neist nii-öelda kinni püüda (analoogiks näiteks kiire auto mitmerajalisel maanteel). Kui see juhtub, paistab planeet, millest me möödume, esmalt peatavat oma ittaliikumise ning seejärel hakkavat liikuma taas läände. See on retrograadne liikumine, sest see on vastupidine suunale, mis on neile planeetidele tüüpiline. Lõpuks, kui Maa on planeedist mööda jõudnud, paistavad nad aga taastavat oma normaalse läänest itta kulgemise.
Planeetide retrograadne liikumine ajas tublisti segadusse Vana-Kreeka astronoome ning see oli üks põhjus, miks nad nimetasid need taevakehad planeetideks, mis otsetõlkes tähendab hulkujaid.
Maximilian II (Saksa-Rooma keiser)

Maximilian II (31. juuli 1527 Viin – 12. oktoober 1576 Regensburg) oli Saksa-Rooma keiser ja Austria ertshertsog 1564–1576. Ta oli keiser Ferdinand I poeg. Oli tuntud heldekäelise metseenina. Tema usupoliitika oli samuti väga tolerantne. Sõdades Türgiga sai ta aga lüüa ning pidi sultanile tribuuti maksma. Troonil järgnes talle tema vanem poeg Rudolf.
Maximilian II oli seotud ka Liivimaa ja Poola ajalooga. Keisrina oli tal, nagu ka tema eelkäijatel, formaalne lääniisanda võim Liivimaa alade üle, kuid 1570. aastal oli võimalus, et tema võim muutub reaalseks, kui Rootsi oli kohustatud Põhjamaade Seitsmeaastase sõja tulemusena loovutama oma valdused rahalise kompensatsiooni eest keisrile. Kuid Maximilian polnud vajaliku raha kokkusaamisest kuigi huvitatud ning kui ta suri, loobus Rootsi alade loovutamise mõttest lõplikult. 
Poolas püüdis Maximilian aastatel 1572–1576 saavutada aga oma kuningaksvalimist, milles toetasid teda nii liivimaalased, leedukad kui ka Ivan Julm, kes lootis selle eest Poola-Leedu idaalasid endale saada. Maximiliani šansid olid tegelikult üpris reaalsed, sest tema isa Ferdinand I oli 1526. aastal vastavalt lepingutele Jagelloonidega pärinud Böömimaa ja Ungari ning viimase Jagellooni Sigismund II Augusti surma järel võis tunduda sobilik, et ka Poola läheks Habsburgide võimu alla. Kuid ootamatult tugev vastaskandidaat Stefan Bathory osutus Maximilianist otsusekindlamaks ning sõjaliselt võimekamaks ning nõnda ei suutnud keiser oma plaane ka Poolas läbi suruda.
Matthias (Saksa-Rooma keiser)

Matthias (24. veebruar 1557 – 20. märts 1619) oli Saksa-Rooma keiser ja Austria ertshertsog aastast 1612, Ungari kuningas aastast 1608 (Mátyás II nime all) ja Böömimaa kuningas (Matyáš) aastast 1611 kuni surmani. Ta oli keiser Maximilian II poeg ja Rudolf II noorem vend.
Ta abiellus 1593 oma onu Austria ertshertsogi Ferdinand II tütre Tiroli Annaga aastal 1593 ja suri lastetuna. Ka tema noorem vend Maximilian oli aasta varem surnud, mistõttu keisritiitel pärandus Habsburgide Ferdinandi liini noorema haru kätte. 1595 sai Matthias oma onu pärijana Austria ertshertsogiks. 1606 sai ta Habsburgide dünastia peaks ja seega troonipärijaks.
1606 sooritas ta sõjakäigu Ungari protestantlike mässuliste vastu. See lõppes samal aastal Viini rahulepinguga, mille järgi Ungari sai usuvabaduse.
Matthias sundis oma melanhoolia ja hullumeelsushoogude all kannatava vanema venna Rudolfi 1608 Ungari kuninga ja 1611 Saksa-Rooma keisri tiitlist loobuma ning sai ise keisriks. Rudolfile jättis ta Böömimaa kuninga tiitli. Järgmisel aastal suri Rudolf seaduslike järglasteta ja Matthias sai ka Böömimaa kuningaks.
Matthias oli suhteliselt mõõdukas ja tolerantne valitseja, püüdes lepitada katoliiklasi ja protestante, lubades usuvabadust kogu impeeriumis. Sellele vaatamata algas konflikt, millest kasvas välja Kolmekümneaastane sõda, just tema ajal. 1618. aastal algasid rahutused Tšehhi kuningriigis, mida loetaksegi tolle sõja alguseks (1618. aasta Teine Praha defenestratsioon). Sõda saanuks ära hoida, kui keiser ja tšehhid oleksid kompromissile jõudnud, ent vana keiser suri juba järgmisel aastal ning tema järeltulija Ferdinand II oli tõsiusklik katoliiklane, kes tahtis Tšehhi protestandid ja iseseisvuslased täielikult põrmustada.
Ferdinand II

Ferdinand II (9. juuli 1578 – 15. veebruar 1637) oli Saksa-Rooma keiser 1619–1637. Tema isa oli ertshertsog Karl, kes oli Ferdinand I noorim poeg.
Tema ajal sai tegelikult alguse Kolmekümneaastane sõda, kus üliambitsioonikas keiser püüdis oma võimule allutada kogu Saksa-Rooma riiki. Esialgu olid keiserlikud väed (tänu katoliiklaste ja eriti Baieri abile) edukad, Tšehhi väed purustati Valgemäe lahingus ning Böömimaa liideti otse Habsburgide pärusvaldustega, kuid hiljem hakkasid asjad kiiva kiskuma. Maale tungisid Rootsi, Taani ja teiste protestantlike riikide väed. Viimaks ründas isegi katoliiklik Prantsusmaa. Kui keiser suri, oli kogu Saksamaa täielikult laastatud, enamik inimesi näljas ning sõjas ei paistnud olevat mingit lahendust, toimusid vastastikused röövretked, mis vaesestasid maad üha enam.
Ferdinand III

Ferdinand III (13. juuli 1608 – 2. aprill 1657) oli Saksa-Rooma keiser ja Austria Habsburgide valduste valitseja aastatel 1637–1657. 
Ta oli eelmise keisri, Ferdinand II poeg ning oma isast tunduvalt võimekam. Tema valitsusajal sõlmiti Kolmekümneaastase sõja lõpetanud Vestfaali rahu ning riigis algas aeglane taastumisprotsess. 
Keisrina kaotas Ferdinand III tegeliku võimu oma vasallide üle – reaalselt säilis tal valitsemisõigus vaid Habsburgide valdustes. Üle 300 Saksamaa väikeriigi said Vestfaali rahuga sisemise suveräänsuse.
Leopold I

Leopold I (9. juuni 1640 – 5. mai 1705) oli Habsburgide Austria valduste valitseja alates 1657 ja Saksa-Rooma keiser 1658–1705. Ta oli Saksa-Rooma keisri Ferdinand III poeg. 
Leopold I ajal toimus Osmanite riigi viimane ohtlik rünnak Austria vastu, Mehmet IV juhtimisel, kui 1683. aastal piirati viimast korda Viini. 1683. aastal purustas keiserlik sõjavägi Poola kuninga Jan Sobieski abiga Viini all Osmanite sõjaväe. Pärast seda algas aga Osmanite riigi kiire taandumine ning 1699. aastaks oli Leopold juba enamiku Ungari isand. 
Elu lõpuaastail nägi ta ka Hispaania pärilussõda, kus Habsburgide troonipretendendiks oli tema noorem poeg Karl.
Troonil järgnes talle tema vanem poeg Joseph.
Tema järgi sai nime Saksamaa suurim teadusakadeemia Leopoldina.
Joseph I (Saksa-Rooma keiser)

Joseph I (26. juuli 1678 – 17. aprill 1711 Viin) oli Saksa-Rooma keiser aastatel 1705–1711 ning Austria ertshertsog, Ungari ja Böömi kuningas Habsburgide dünastiast. 
Ta oli keiser Leopold I vanem poeg ja troonipärija, kelle valitsemisaeg jäi lühikeseks, kuid langes kokku Euroopa suurriike haaranud konfliktide, eelkõige Hispaania pärilussõjaga (1701–1714).
1687. aastal, olles vaid üheksa-aastane, krooniti Joseph I Ungari kuningaks, et tugevdada tema troonipärimisõigust ja Habsburgide võimu Kesk-Euroopas. Teda hakati varakult ette valmistama valitsejaks, ning ta sai põhjaliku hariduse, mis hõlmas keeli, ajalugu, poliitikat ja sõjakunsti. 1690. aastal valiti ta Saksa-Rooma keisri järeltulijana Rooma kuningaks (Rex Romanorum), mis kinnitas ametlikult tema positsiooni isa Leopold I pärijana.
Pärast isa surma 1705. aastal tõusis Joseph keisritroonile. Tema valitsusaega iseloomustas tihe koostöö riigikantsleri krahv Johann Wilhelm von Hofkircheni ja silmapaistvate sõjaväejuhtide, sealhulgas Savoia printsi Eugenega. Joseph I jätkas võitlust Bourbonide dünastia vastu Hispaania troonipärimiskriisis, toetades oma noorema venna Karl Habsburgi (hilisemat keiser Karl VI) pretensioone Hispaania kroonile.
Joseph I suri ootamatult rõugeepideemia tagajärjel 17. aprillil 1711 Viinis, olles vaid 32-aastane. Kuna tal ei olnud meessoost järeltulijat, päris trooni tema noorem vend Karl, kes viibis sel ajal Hispaanias Habsburgide huvide eest võitlemas. Josephi varajane surm muutis oluliselt Euroopa poliitilist tasakaalu ja mõjutas Hispaania pärilussõja edasist kulgu.
Abielu ja järeltulijad.
Joseph I abiellus 24. veebruaril 1699 Braunschweig-Wolfenbütteli printsessi Wilhelmine Amaliaga, kes oli Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogi Johann Friedrichi tütar ning pärines Saksamaa mõjukast Welfide dünastiast.
Abielust sündis kolm last:
Kuna Joseph I-l ei olnud poegi, ei saanud tema otsesed järeltulijad keisrivõimu pärida. Abielust Wilhelmine Amaliaga sündis küll kolm last, kuid arvatakse, et Josephi eluviisi ja abieluväliste suhete tõttu nakatus ta suguhaigusesse, tõenäoliselt süüfilisse, mida võis edasi anda ka oma abikaasale. Selle tagajärjel jäi Amalia tõenäoliselt pärast teist tütart viljatuks. See asjaolu aitas kaasa Habsburgide dünastia sisesele päriluskriisile ja viis hiljem 18. sajandi keskpaigas Austria pärilussõjani, kui vaidlustati keisrivõimu üleminek naisliinile.
Karl VI

Karl VI (1. oktoober 1685 – 20. oktoober 1740) oli Saksa-Rooma keiser ja Austria Habsburgide valduste valitseja alates 1711 kuni surmani. Hispaania pärilussõja ajal oli ta Hispaania troonipretendent Carlos III nime all.
Karl VI isa oli Saksa-Rooma keiser Leopold I. Leopoldil oli 16 last kolme naisega, kellest kaks esimest surid noorelt. Karlil oli 4 vanemat venda ja 8 vanemat õde, lisaks 3 nooremat õde. Neist täiskasvanuks sai 2 poega ja 4 tütart. Kui isa 1705 suri, sai uueks keisriks Joseph I, kes samuti 1711 suri. Tütardel ei olnud tollal troonipärimisõigust, mistõttu Josephi tütarde asemel päris trooni Karl.
Kui 1700 suri Hispaania kuningas Carlos II ilma pärijata, kuulutas Karl end Hispaania kuningaks. See põhjustas Hispaania pärilussõja. Sõja ajal elas Karl alates 1706 Hispaanias, kuid mitte pealinnas, vaid Barcelonas, ja võimu oli tal üksnes Kataloonia üle. Pärast keisriks saamist pidi Karl kolima Viini, mistõttu ta ei saanud enam Hispaaniat kontrollida ja kaotas selle järgmisel aastal. Ta pidi loobuma kõigist õigustest Hispaania troonile, kuid see-eest sai endale kõik Hispaania valdused Itaalias: Napoli kuningriigi, Milano hertsogiriigi ja Sitsiilia, samuti Madalmaad.
1704 kihlus Karl 13-aastase Elisabeth Christinega, kes oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Ludwig Rudolfi kolmest tütrest vanim. Nad abiellusid 1. augustil 1708, kui pruut oli 16-aastane. Abielust sündis poeg Leopold Johann, kes suri 6 kuu vanuselt, ja kolm tütart, kellest noorim suri 6 aasta vanuselt.
Karl VI oli üks esimesi valgustatud monarhe. Tema ajal ehitati Viini mitu kuulsat hoonet, sealhulgas toretsevaid barokk-kirikuid. Ta võttis 1713 vastu pragmaatilise sanktsiooni, mis andis pärimisõiguse ka naissoost järeltulijatele. Lõpuks polnudki tal meessoost pärijaid ja tema valdused päris tema tütar Maria Theresia.
Karl VI suri pärast mürgise seenekastme söömist. Arvatavasti oli tegu õnnetusega.
Prantsusmaa kuningas

Prantsusmaa kuningas (prantsuse keeles "roi"; sama sõna tähendab prantsuse keeles ka tamme) oli Prantsusmaa valitseja aastail 843–1792, 1814–1815 ja 1815–1848.
Õigupoolest pole päris selge, millal Prantsuse kuningriik alguse sai, kuid üpris loogiline oleks selle algust lugeda Lääne-Frangi riigi loomise algusest. Sageli peetakse Prantsuse kuningriigi asutavaks sündmuseks Frangi riigi loomist Chlodovechi poolt 486. aastal või ka Hugues Capet' saamist kuningaks 987. aastal pärast Karolingide väljasuremist. Samas ei saa Frangi riiki üheselt pidada Prantsusmaa eelkäijaks, sest germaani rahvaste hulka kuuluvad frangid rajasid oma riigi Kirde-Prantsusmaale ning prantsuse rahvas kui selline tekkis alles sajandeid hiljem. Aasta 843 tundub kõige loogilisem seetõttu, et siis tekkinud Lääne-Frangi riik hõlmas umbkaudu hilisema Prantsusmaa piire ning sealseks pealinnaks sai Pariis.
Kuningatiitlist.
Prantsuse kuninga tiitel oli läbi keskaja äärmiselt oluline ja seda mitte ainult seetõttu, et tegu oli võimsa riigi monarhiga. Kuningas uskus end üldiselt olevat Karl Suure tõeline järeltulija ning seega pärinud ka erilise vahekorra Rooma paavstiga, mistõttu nimetati Prantsuse kuningat kas katoliiklikuks kuningaks või kõige kristlikumaks kuningaks, mis juba iseenesest aitas tekitada rivaliteeti Saksa-Rooma keisriga. Prantsusmaa kuningate eelisteks võrreldes keisritega oli aga nende pärilik võim ning korraldus, millega pärijaks võis olla vaid monarhi meessoost järeltulija, mis välistas võimaluse mõnel võõral valitsejal abielu teel Prantsusmaa valitsejaks saada.
Prantsusmaa monarhide loend

Monarhia oli Prantsusmaal valitsev riigikord 843–1792, 1804–1848 ja 1852–1870. Prantsuse kuningriik tekkis Lääne-Frangi kuningriigist Verduni lepinguga. Monarhide järjekorranumbrid arvestavad aga ka varasema Frangi riigi valitsejaid (Karl Suur, kes oli prantslastele Charlemagne ehk Charles I ja Ludwig Vaga, kes oli Louis I).
Odin

Odin (vanapõhja Óðinn, muinasgermaani Wodan või Wotan, ka Othinn, Oden või Woden) on germaanlaste raua- ja viikingiaegne jumal.
Nimi "Odin" on seotud germaani algkeele sõnaga *wod-eno-/*wod-ono- – 'raevutsev, metsik, hullunud, ekstaasis'. Varases germaani mütoloogias oli Wotan surnute hingede juht, surma, poeesia ja ennustamise jumal. Odini tähtsus kasvas rahvasterändamise ajal, kui ägenesid germaani hõimude vahelised sõjad ning algasid kokkupõrked Rooma riigiga. Sel perioodil tõusis Odin üheks lääne- ja põhjagermaanlaste mõjukamaks jumalaks.
Odin Skandinaavia mütoloogias.
Viikingiaegses Skandinaavias oli Odin sõja, surma, tarkuse, ennustamise, nõidumise ja poeesia jumal. Teda austasid eeskätt kuningad, pealikud ja sõjamehed. Odini relv oli oda Gungnir, tema hobune oli kaheksa jalaga Sleipnir. Ta valitses sõjaõnne üle ja otsustas, kes pidi lahingus langema. Langenud viidi valküüride poolt Valhallasse, kus nad ootasid viimast, ragnarökile eelnevat lahingut, milles nad pidid aaside poolel sõdima. Odinile ohverdati sõjasaaki ja sõjavange, temale ohverdatud inimesed poodi ja neid haavati odaga.
Odin oli jumalatest vanim, ta lõi koos oma vendade Vili ja Véga maailma ja ta oli teiste jumalate isa. Odini naine oli Frigg.
Odin oli salapärane ja ettearvamatu, ta võis muuta oma kuju. Tal oli kombeks käia ringi vana, halli habeme ja ühe silmaga mehe kujul, kelle nägu varjas lai kübar. Teise silma ohverdas ta, et juua Mímiri tarkuse allikast ja omandada võime näha kogu maailma minevikku, olevikku ja tulevikku. Odin tundis ruune, selle oskuse hankis ta puues end püha saare Yggdrasili otsa. Odini kaarnad Huginn ja Muninn lendasid iga päev maailmas ringi ja tõid Odinile teateid kõigest, mis toimus. Kaarnad seostusid Odini kui sõjajumalaga – raipesööjatena olid nad lahinguväljadel tavalised külalised.
Odinil oli palju hüüdnimesid, näiteks Alföðr (kõikide isa), Yggr (hirmus), Gangleri (väsinud teeline), Atríðr (ratsanik), Sigföðr (võidu isa), Valföðr (tapetute isa), Vakr (ärgas), Hárr (kõrge), Jafnhárr (samakõrge), Þriði (kolmas) jne.
Nagu teised jumalad, ei olnud ka Odin surematu. Oli ette teada, et enne Ragnarökki toimuvas viimases lahingus kurjade jõududega neelab hunt Fenrir Odini alla.
Kohanimed viitavad sellele, et Odinit austati rohkem viikingiaegses Taanis ja Rootsis ning vähem Norras ja Islandil. Odini nimi ei olnud populaarne isikunimede osana, tema järele ei hüütud ka ruunikividel. Põhjuseks olid tema kummalised omadused ja keerukas loomus. Rahva seas austati rohkem Odini poega Thori. Odini järgi on nime saanud kolmapäev skandinaavia keeltes "(onsdag)", inglise keeles "(wednesday)" ja hollandi keeles "(woensdag)".
Odin ja Osmussaar.
Osmussaare rootsikeelne nimi Odensholm tähendab Odini hauda. Selle nime all on saart esmamainitud ühe taanlase reisikirjas XIII sajandist.
Enne Teist maailmasõda märkis Odini hauakohta Osmussaare keskosas rändrahn Odinstain, mille hiljem osaliselt õhkisid Nõukogude sõdurid. Odinstain on ka tänapäeval Osmussaarel üks põnevamaid vaatamisväärsusi.
Pentagon

Pentagon on Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi peahoone, mis asub Virginia osariigis Arlingtoni maakonnas. Hoone nimi on saanud USA kaitseministeeriumi ja selle riigi sõjamasina sünonüümiks.
Hoonet ehitati 1941. aasta 11. septembrist kuni 1943. aasta 15. jaanuarini. Ehitust juhtis Robert Furman, kes oli hiljem Manhattani projekti juhi armeekindral Leslie R. Grovesi asetäitja julgeolekuküsimustes.
Hoone sai nime viisnurkse põhikuju järgi. See on maailm suurim kontorihoone ja USA arhitektuuripärandina kaitse all. Põrandapindalalt on Pentagon kolm korda suurem kui New Yorgi pilvelõhkuja Empire State Building.
11. septembril 2001, mis oli juhtumisi Pentagoni ehitustööde alguse 60. aastapäev, vallutasid 5 al-Qaeda enesetaputerroristi American Airlinesi lennu 77 ja suunasid selle Pentagoni. Õnnetuses hukkusid kõik 64 lennukis viibinut, sealhulgas 5 terroristi. Lisaks hukkus 125 hoones töötanud inimest, 106 sai vigastada. Hukkunute väike arv tulenes sellest, et parajasti käis selles hoone piirkonnas remont ja paljud kabinetid olid tühjad. Maja selles piirkonnas, mida lennuk tabas, töötas ainult 800 inimest tavalise 4500 asemel.
Tallinna Kalju baptistikoguduse kirik

Tallinna Kalju baptistikoguduse kirik (ka Kalamaja Kalju palvela) on kirik Tallinnas Kalamaja linnaosas Soo ja Kalju tänava nurgal (Kalju 1 / Soo 29). See avati 15. detsembril 1902. Selles tegutseb Tallinna Kalju Baptistikogudus.
Kirik ehitati eestimeelse ja sügavalt uskliku parun Woldemar von Uexkülli eestvõttel ja rahalisel toetusel, kui jutlustaja Andres Tetermanni vaimulikuks olles kiiresti kasvanud Tallinna I Baptisti Kogudus hädasti omaenda kirikuhoonet vajas.
Arhitektuuriajaloolise väärtusega palvela on erinevalt teistest tolle aja palvemajadest, mis olid valdavalt puidust, ehitatud puhtalt tahutud paekivist ja uusgooti stiilis. Hoone arhitekt on Konstantin Wilcken. 
1960. aastate lõpus tuli võimudel mõte kirik sulgeda ning asutada sinna malemaja. 1972 tegi Kalinini rajooni täitevkomitee konkreetse otsuse, ka spordikomitee tahtis sinna malemaja. Viimane valmis novembris 1975 Vene tänav 29 hoones, kirik jäi avatuks. 
Kirik on arhitektuurimälestis.
Tiaara

Tiaara on kroonilaadne kõrge peakate, sõna täpne tähendus oleneb kontekstist.
Ajalooliselt oli tiaara Pärsia ja Assüüria kuningate peakate, kujult kõrget kuhilat meenutav, sageli väärismetallist ja juveelidest dekooriga müts.
Religiooni kontekstis on tiaara traditsiooniline paavstide peakate, mille kolm krooni sümboliseerivad kolmainsust, samuti kannatavat, võitlevat ja võidukat kirikut ning paavsti võimu kuningate ja keisrite üle. Viimati kasutas tiaarat paavst Paulus VI.
Õigeusu patriarhi ja piiskopi mitra on kujult sarnasem tiaaraga kui katoliku piiskopi mitraga.
Sõnavara.
Uuemal ajal on, võib-olla inglise keele mõjul, nimetatud eesti keeles vahel tiaaraks ka kroonitaolist diadeemi, peaehet, mida seostatakse kuninglikust või aadlisoost naistega, kuid mida võib kanda kes tahes, sest see ei tähista mingit kindlat auastet ega staatust. EKI keelenõu ega Eesti õigekeelsussõnaraamat seda tähendust ei kinnita.
Wilt Chamberlain

Wilton Norman Chamberlain (21. august 1936 – 12. oktoober 1999) oli elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 15 hooaega. Kahel korral NBA meistriks tulnud Chamberlain püstitas paljud praeguseni kehtivad NBA rekordid, sealhulgas viskas ta ühes mängus 100 punkti. Chamberlaini peetakse läbi aegade üheks parimaks korvpalluriks.
Keskkool.
Wilt Chamberlain käis aastatel 1951–1955 Overbrooki keskkoolis. Oma esimese 16 mänguga viskas ta 800 punkti (keskmiselt 50 punkti mängus). Roxborough' keskkooli vastu viskas ta 90 punkti, sealhulgas 10 minutiga 60 punkti. 1954. ja 1955. aastal juhtis ta kooli linna meistriks. Nelja aasta jooksul viskas ta keskkoolis kokku 2252 punkti (keskmiselt 37,4 punkti mängus).
Ülikool.
Wilt Chamberlain käis Kansase ülikoolis 1955–1958. Ülikooli korvpallimeeskonna eest mängis ta kaks hooaega: 1956–1958. Chamberlain viskas 48 mänguga kokku 1433 punkti (keskmiselt 29,9 mängus) ja võttis 877 lauapalli (keskmiselt 18,3 mängus). Tema rekorditeks jäid 52 punkti Northwesterni ülikooli vastu ja 36 lauapalli Iowa ülikooli vastu.
Mõlemal hooajal valiti Chamberlain USA üliõpilaskorvpallurite sümboolsesse koondisse, lisaks ka 1957. aasta NCAA kõige silmapaistvamaks mängijaks.
NBA tipphetked.
Wilt Chamberlain tuli NBA meistriks 1967. ja 1972. aastal. Ta viskas karjääri jooksul 1045 mänguga kokku 31 419 punkti (keskmiselt 30,1 mängus) ja võttis 23 924 lauapalli (22,9 mängus). Kui punktirekordid on vahepeal üle löödud, siis lauapallide koguarvu ja keskmise näitaja poolest hoiab Chamberlain siiani NBA rekordit.
Chamberlain viskas uustulnukana keskmiselt 37,6 punkti ja võttis 27 lauapalli mängus, mis on NBA uustulnukate rekordid. Vähemalt 50 punkti mängus viskas Chamberlain karjääri jooksul 118 korda, aga 2. märtsil 1962 viskas ta New York Knicksi vastu 100 punkti. Seegi on NBA rekord, mis püsib praeguseni. 
Chamberlain oli NBA resultatiivseim mängija aastatel 1960–1966. 1962. aastal viskas ta NBA rekordit tähistavad 50,4 punkti mängus. 11 korda oli Chamberlain NBA parim lauapallide hankija (1960–1963, 1966–1969 ja 1971–1973). 1968. aastal viskas ta keskmiselt 24,3 punkti, hankis 23,8 lauapalli ja andis 8,3 resultatiivset söötu mängus. Karjääri jooksul tegi ta 78 kolmikduublit, mis on NBA paremuselt kuues tulemus.
1960. aastal valiti Chamberlain NBA tähtede mängu kõige väärtuslikumaks mängijaks, kui ta viskas 23 punkti ja noppis 25 lauapalli. Tema käes on tähtede mängu lauapallide rekord (197). Chamberlain on võtnud kõige rohkem lauapalle NBA finaalis (41 Boston Celticsi vastu).