Sänna mõis

Sänna mõis (saksa keeles "Sennen, Faehna") oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõis Võru maakonnas Rõuge vallas Sännas..
Mõis asutati 1586. aastal. Puidust historitsistlikus stiilis Sänna mõisa peahoone pärineb 1875. aastast. Sänna mõisa park koosneb kahest osast ning on rajatud arvatavasti 19. sajandi algul. Tänapäeval tegutseb mõisahoonetes Sänna Kultuurimõis. Mõisa peahoones asub Sänna raamatukogu.
Mõisas toimub alates 2018. aastast Soome-ugri filmifestival.
Ajalugu.
Sänna mõis 16.sajandil.
Sänna mõis rajati 1586. aastal vendade Stanislaus ja Peter Nonhardi poolt, kellele Poola kuningas Stefan Batory oli sel samal aastal Sänna küla läänistanud. Esialgne mõis ehitati Pärlijõe kaldale ning oli ühekordne savist ehitis. Peagi peale mõisa valmimist läänistati see Heinrich von Gilsenile, kelle käes oli mõis Poola valitsuse lõpuni - aastani 1625. 
Sänna mõis 17.sajandil.
Aastaks 1625 kuulub Sänna mõisale kolm küla : Korgepall(Kõrgepalu), Pillilogo (osa tänapäeva Hurda külast) ning Schenna (Sänna). Sänna mõisal oli 17 talupoega ning 9 adramaad asustatud ning 9 adramaad tühimaad, mõisamaad oli 4 adramaad. Mõisamaa piir oli 1 miil (≈ 10,7 km) pikk ja 1 miil lai. Mõisale kuulusid ka jahvatuskoht ning kõrts. 
1625.aastal andis Rootsi kuningas Gustav Adolf (1593-1632) mõisa Rootsi sõjaväelasele Wilhelm von Budbergile(1566–1637), kelle suguvõsa käes püsis mõis 19.sajandini. Wilhelm von Budbergilt pärandus Sänna mõis vabahärra Gotthard Wilhelm von Budbergile (1605–1682) ning temalt omakorda Rootsi riigi alamale ja majorile Magnus Wilhelm von Budbergile. Magnus Wilhelm von Budberg pärandas mõisa edasi oma vanimale pojale, rootsi armee kaptenile Gotthard Wilhelm von Budbergile. Põlvkond hiljem sai pärijaks Gotthard Magnus von Budberg, kes vahetas Sänna mõisa Valga mõisa vastu, mis kuulus tema isa onule, sillakohtunik Leonhard Georg von Budbergile (1735–1792).
Esimest korda mainiti Liivimaa adramaarevisjonis Sänna mõisa (Senna Hof) 1638.aastal, mille järgi Sänna mõisa alla ei kuulu enam Kõrgepalu küla. Adramaarevisjoni järgi kuulus Sänna mõis enne ja pärast moskoviitide aega Vastseliina kubjaskonda ja Sänna vakkusesse. Revisjonis on kirjas Sänna mõisale kuuluvate talupoegade nimed, päritolu, talude suurus ja loomade arv. 
1684 oli Sänna mõisas talu-, kõrtsi- ja veskikohtade arv 44, millest Eesti kogudusele kuulus 42.
Sänna mõis 18.sajandil.
18.sajandil oli Sänna mõisa omanikuks Leonhard Georg von Budberg, kes jagas mõisa oma laste vahel.
1784.aastal toimus Sänna mõisa teoorjade streik. 18.sajandi lõpus eraldati Sänna mõisast Kõrgepalu mõis ning tekkis haldusüksusena Sänna vald. Sänna mõisa uueks omanikuks sai Gotthard Magnus von Budberg, kes lasi mõisas palju ehitada. 
Sänna mõis 19.sajandil..
Sänna mõis oli adramaade arvult Kõrgepaluga võrdne. Põllumaad on kirjeldatud võrdlemisi heana, heinamaad saagirikastena ning karjaamad ja metsa oli küllaldaselt. Mõisa juurde kuulus suur aed, mille loomulik seisund oli meeldiv. Sänna mõisa hoonete hulka kuulus ka kivist kasvuhoone. 
Sänna mõisale kuuluvad talupojad olid haritumad ning jutlustajale maksis mõis aastas 3 kuldrubla, 5 1/3 vakka rukist, 5 1/3 vakka otra, 5 1/3 vakka kaeru, 16 kana, 50 /Griesten/ heinu ja 60 (?) linu.
1803. aastast pärineb ka esimene Sänna mõisa hoonete loend:
Eraldi on välja toodud Sänna mõisa tellisepõletusahi, mis tootis lisaks oma tarbele aastas veel 8000 tellist ja 2000 katusekivi.
1820.aastatel paigutati Sänna mõisasse sõjavägi, sest teoorjuse rahutused olid muutunud niivõrd suurteks. 1821.aastal müüs Gotthard Magnus von Budberg mõisa parun Ludvig Gotthard von Budbergile, kuid peale paruni surma läks mõis tagasi Gotthard Magnus von Budbergile. 
Sel perioodil oli Sänna mõisal ka kolm kõrtsi : Suurkõrts, Savikõrts ja Riitsilla kõrts, millest viimane lagunes. Suurkõrts lammutati 1950.ndatel, Savikõrts on säilinud tänaseni ning on kasutusel elamuna.
1835.ndal aastal panditi Sänna mõis 30 000 hõberubla eest Otto Ludvig von Freymannile. Kaks aastat hiljem - 1837.ndal aastal sai Otto Ludvig von Freymann mõisa täieõiguslikuks valdajaks. Aasta peale seda - 1838.ndal aastal müüs ta mõisa 35 000 hõberubla eest Carl Gotthard von Liphartile (1778-1853). Rõuge kihelkonna alla kuulunud Sänna mõisale kuulus 7 7/20 adramaad ning 1816 335 hinge. 1839.ndal aastal sai Carl Gotthard von Liphartist Sänna mõisa pärisomanik, kellele kuulus mõis 1855.aastani. 
Oma 1847.aastal koostatud testamendis jättis Carl Gotthard von Liphard lisaks 4000 hõberublale ka Sänna mõisa oma tütrele Constance'ile, kes oli abielus von Reutz'iga. Sänna mõisa omanikuks oli von Reutz'ide suguvõsa. 
1866.aastal müüs Constance Reutz mõisa 105 750 hõberubla eest sillakohtu adjunktile parun Carl von Vietinghoffile pärusomanduseks. Carl von Vietinghoffi ajal viidi Sänna mõisas sisse mitmeid muudatusi : kasutusele tuli vikat, võeti suuri laene, rüütelkonna maamõõtja C.Beckmann tegi Sänna mõisa ja -talumaade plaani. 1872.aastal müüdi Sänna mõisas esimesed talud päriseks. 19.sajandi lõpus sooritas üks mõisniku poegadest enesetapu, mis pani aluse kummituslugudele, mistõttu hakati Pärlijõe teisele kaldale ehitama uut härrastemaja (tänapäeva Sänna mõis).
Sänna mõisa hoone, mis on säilinud tänaseni, ehitati lõplikult valmis Budberg-Bönninghausenite valitususajal 1875.aastal. Vana härrastemaja oli ühe korruseline saviehitis, mis ei olnud sobiv härrastele, seetõttu ehitati uus ja moodsam häärber kaugemale mõisasüdamest. Uus häärber ehitati esimesest majast umbes 100 m kaugemale. Uus asukoht on maa - aluste varakambrite, piinakambrite, keldrite ja salakäikude legendise tekkimise aluseks.
Peale uue maja valmimist 1875.aastal jäi vana häärber pooltühjaks. Hoone muutus elamiskõlbmatuks ning Eesti valitsuse ajal müüdi häärber Jakob Orgile, kes lasi hoone lammutada.
Alates 1889.aastast kuulusid valdused von Fuchsidele. Lisaks mõisale kuulus talle veejõul töötav jahu- ja saeveski. Mõisa omanikku Karl Matthias von Fuchsi on kirjeldatud heade sõnadega - härrastemaja omanik olevat talupoegadega hästi läbi saanud, lubanud neil jahti pidada ning 1905.a mässu ajal julges omanik ka mõisasse jääda, mitte ei põgenenud. 
19.sajandi lõpus 1890.ndal aastal koostas maamõõtja A. Jacoby uue Sänna mõisa plaani, võttes aluseks 1867.-1868.aastatel C.Beckmanni mõisa - ja talumaaplaani. 1890.ndate teisel poolel liideti Sänna Rõuge vallaga. 
Sänna mõis 20.sajandil.
20.sajandi algul müüs von Fuchs mõisa Arved Leo von zur Mühlenile, kellest sai Sänna mõisa viimane mõisnik. 1919.ndaks aastaks oli mõisa park metsastunud, sest mõisnik ei elanud enam mõisahoones. Mõisa ehitised olid heas korras, kuid mitte sisustus - see oli rüüstatud ja puruks pekstud.
1922.aastal elasid mõisahoones tavalised pered, kusjuures tuppa võeti elama ka loomi. Härrastemaja ja kõrvalhooned ei olnud nii heas seisus - katused lagunesid, aknaid polnud ees ning keegi ei pidanud vajalikuks parandustöid teha.
Aastatel 1934- 1935 rekonstrueeriti Sänna mõis rahvamajaks ja raamatukoguks.
Sänna mõis 21.sajandil.
2002.aastal oli Rõuge vald nõus Sänna mõisa ühe krooni eest inimes(t)ele, kes on nõus Sänna mõisa korda tegema. Sel ajal asusid hoones raamatukogu, korterid, ning kohaliku seltsi kasutada oli saal. Sänna on ainuke säilinud mõisahäärber selles piirkonnas. 2006.aastal eraldati Sänna mõisahoonele katuse vahetuseks raha. Peale seda on toimunud ulatuslik renoveerimine ning hoone kaasajastamine.
Alates 2013.ndast aastast tegutseb Sänna mõisas Leiutajate Külakool, mis tegutseb tänapäevani. 2025.aastal võib Sänna mõisast leida veel külaraamatukogu, kogukonnapoe ja palju muudki. Lisaks korraldatakse Sänna mõisas regulaarselt erinevaid kultuurisündumusi nagu nt kirjanike külastusõhtud, filmiõhtud ja erinevate artistide kontserte.
Arhitektuur.
Sänna mõis on põhiplaanis klassitsistlik, dekoorilt historitsistlik suur liigendatud puithoone, mis on kaetud viilkatustega. Hoone keskosa ääristavad risti pikiteljele ehitatud kaks kahekorset risaliithoonet, mis eenduvad esifassaadis tugevalt, tagafassaadis tagasihoidlikumalt.
Seinad on vooderdatu horisontaallaudisega ning on rikkaliku puidudekooriga - mitmekordne räästa ehispits, eenduv räästakarniis ning osad aknad piirdelaudadega. Avade raamistus on detailiderohke. Esifassaadi kõlgrisaliitide ees olid kogu ulsatuses puitverandad,millest säilinud vaid üks. Aastal 2025 ei ole säilinud kumbki.