tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicolaus Bruhns

Nicolaus Bruhns (ka Nikolaus Bruhns; 1665 – 29. märts 1697) oli saksa organist, viiuldaja ja helilooja.
Elu.
Nicolaus Bruhns sündis 1665. aastal Schleswig-Holsteinis Schwabstedtis muusikute peres. Tema esimene muusikaõpetaja, isa Paul Bruhns (1640–1689), oli Schwabstedti organist ja viiulimängija. Hiljem õppis Nicolaus Bruhns Dietrich Buxtehude juures, kes pidas Nicolaust oma parimaks õpilaseks. 1689. aastal sai Nicolaus Bruhnsist Husumi linnakiriku organist, kus ta töötas surmani. Nicolaus Bruhns elas vaid 32 aastat.
Looming.
Lühikese elu jooksul sai Nicolaus Bruhnsist tuntud organist, helilooja ja viiulimängija. Ta suutis mängida samaaegselt viiulit ja tallata orelipedaale. Bruhns on tuntud oma vaimulike kantaatide poolest, lisaks on tema loomingust säilinud üks koraalifantaasia ja neli prelüüdi orelile. Viimased koosnevad küll tegelikult prelüüdist ja fuugast, kuid autor on neid nimetanud lihtsalt prelüüdideks. Need on tehniliselt rasked, kuni viiehäälsed polüfoonilised teosed, milles sisalduvad ulatuslikud akordid ja passaažid ning pikad pedaalisoolod. Nicolaus Bruhnsi komponeerimisstiil on omane Põhja-Saksa heliloojatele, sarnaselt kirjutasid ka näiteks Dietrich Buxtehude, Vincent Lübeck ja Johann Adam Reincken. Tema kammeransamblile kirjutatud teostest ei ole tänaseks säilinud ükski.
Teoste loetelu.
Oreliteosed
Koraalifantaasia "Nun Komm der Heiden Heiland"
Kantaadid
1985. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1985. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 28. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 31. jaanuarist 10. veebruarini Bormios ja Santa Caterinas Itaalias. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele, kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 95
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Ingemar Stenmark , Rootsi 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 7. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 99
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Steve Mahre , USA 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 61
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Harti Weirather , Austria 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 1. ja 5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 62
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Michel Vion , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 52
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Erika Hess , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 6. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 55
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Erika Hess , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Gerry Sorensen , Kanada 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 31. jaanuar ja 4. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 41
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Erika Hess , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1987. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 29. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 27. jaanuarist 8. veebruarini Crans-Montanas Šveitsis. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele). Esimest korda oli MM-võistlustel kavas ülisuurslaalom.
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 94
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Jonas Nilsson , Rootsi 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 6. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 96
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Markus Wasmeier , Saksa FV 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 2. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 75
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 31. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Pirmin Zurbriggen , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 31. jaanuar ja 1. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 69
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Pirmin Zurbriggen , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 7. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 67
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Perrine Pelen , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 66
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Diann Roffe , USA 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 1. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 39
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Michela Figini , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 29. ja 31. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1985: Erika Hess , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Knorring

Knorring (varasem nimekuju "Knorr(e)") on vana aadlisuguvõsa.
1566. aastal läänistas Taani kuningas Frederik II Johannes Knorrile mõned Muhumaa Pädaste küla talud, ning Pater noster (Viirelaid) ja Hanpus-nimelised laiud Suures väinas.
Suguvõsa kuulus 1620. aastast Kuramaa (nr.42), 1741 Saaremaa (nr.44), 1746 Eestimaa (nr.95) ja 1747 Liivimaa (nr.54) rüütelkonna matriklisse. 1756. aastal naturaliseeriti major Kasper Fredrik von Knorringi (1614–1666) vanema poja Johan Fredrik von Knorringi pojapojad, vennad Frans Henrik von Knorring ja Karl Reinhold von Knorring Rootsi aadliks nr. 1976 "Von Knorring" nime all., ning immatrikuleeriti aadlisuguvõsana nr. 138 ka Soome rüütelkonda.
1907. aastal said Läänemaa Keedika ja Kiltsi mõisa harud senati ukaasiga Venemaa parunitiitli.
1672. aastal said major Kasper Fredrik von Knorringi (1614–1666) nooremad pojad Stefan Fredrik von Knorring (1646–16..) ja viimase poolvend Göran Johan von Knorring (1657–1726) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikeks nr. 809 "Knorring"-i nime all. See haru immatrikuleeriti 1818. aastal Soome rüütelkonda nr.66 all.
1720. aastal sai Hälsinge rügemendiülemana Kuramaa viitsekuberneriks, ning Miitavi linna ja linnusekomandandiks olnud Göran Johan von Knorring ka Rootsi vabahärratiitli Nr. 177, ning see haru immatrikuleeriti vabahärrasuguvõsana nr. 9 Soome rüütelkonda.
Põldtsiitsitaja

Põldtsiitsitaja ("Emberiza hortulana") on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.
Levila.
Põldtsiitsitaja on levinud Euraasias Hispaania põhjaosast, Prantsusmaast ja Skandinaaviast kuni Mongoolia ja Afganistanini. Ta on rändlind. Talvitub põhiosas Aafrikas.
Välimus.
Üldpikkus 15–16,5 cm. Vanalinnud sarnased, mõlemal kollakas kurgualune ning kollakasroosa rind ja kõhualune. Emaslinnu ja noorlinnu pugualal ja pealael on tume triibustus. 
Kutsehüüd on "vii-üt" ja "jük". Laul on varieeruv, mahedakõlaline ja tüüpiliselt kõlab kui "trii-trii-trii trütrütrü". Lauluperiood kestab saabumisest kuni juuli alguseni.
Elupaik.
Asustab kuiva kultuurmaastikku, kus leidub üksikult või rühmadena kasvavaid puid. Eelistab mosaiikset maastikku liivastel ja savikatel pinnastel. 
Pesitsemine.
Pesa ehitab emaslind. Pesa koosneb kõrtest ja peentest taimejuurtest, sisevooderdises on jõhve ja karvu. Kurnas 4–5 muna. Haub peamiselt emaslind. Poegi toidavad mõlemad vanalinnud peamiselt putukate, kuid ka pugus eelnevalt pehmendatud seemnetega. Pojad lahkuvad pesast lennuvõimetutena üle nädala vanustena. Põldtsiitsitaja pesitseb kaks korda suve jooksul. 
Toitumine.
Pesitsusajal sööb valdavalt putukaid, muidu peamiselt umbrohtude seemneid.
Arvukus Eestis.
Põldtsiitsitaja on Eesti faunas suhteliselt uus tulija, teda on siin kohatud alates 19. sajandi lõpust. Esimene pesitsemine tehti kindlaks 1896. aastal Saaremaal. 20. sajandi esimesel kümnendil leidus teda vaid läänesaartel ja mandri läänerannikul. 
1910–1920 asustas põldtsiitsitaja Harjumaa, ja tema levikupilt laienes iseäranis 1930.–1950. aastatel. 
Viimastel aastakümnetel on liigi arvukus tunduvalt vähenenud. 1990. aastate algul hinnati liigi pesitsusaegset arvukust 5000 – 10 000 paarile . Praegune arvukuse hinnang on 200–300 paari.
Põldtsiitsitaja saabub meile aprilli lõpul – mai algul, lahkub augustis-septembris. Rändab üksikult või väikeste salkadena.
Põldtsiitsitaja on Eestis II kaitsekategooria liik.
Lapi tsiitsitaja

Lapi tsiitsitaja ehk keltsalind ("Calcarius lapponicus L.") on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast.
Levila.
On pesitsusajal levinud tsirkumpolaarselt Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Polaarjoonest lõuna pool ulatub pesitsusaegne levila ainult mägedesse.
Ta on rändlind. Talvitub avamaastikul Taanis, Inglismaal, Kesk- ja Ida-Aasias ja USA lõunaosas.
Eestis harv läbirändaja aprillis ja septembri teisest poolest hilissügiseni. Teda kohatakse peamiselt läänesaarte ning mandri loode- ja lääneosa mererannikul ja lagedatel põldudel, mujal sisemaal väga harva. Üksikutel kordadel on talvitunud.
Välimus ja käitumine.
Üldpikkus 14–15,5 cm. Hundsulestikus isaslind sarnaneb põhjatsiitsitaja ja rootsiitsitaja vanalindudega, kuid tal puudub valge lahuriba ning must värvus ulatub pugualale ja kehakülgedele. Puhkesulestikus on sulestik tuhmim ja mustad suled heledate ääristega. Erinevalt rootsiitsitajast ei tegutse ta kunagi roostikus.
Kutsehüüd on mahedakõlaline "tlüü tjüet" või "höid", ka kruttiv "rt rt". Laulab põõsaladvas või lennul, laul on kanepilinnu omaga sarnane sädin-vidin.
Lapi tsiitsitaja tegutseb peaaegu eranditult maapinnal, kus liigub edasi kiirel jooksul, keha kummargil. Lennujoon on lainjas.
Elupaik ja pesitsemine.
Pesitsusajal asustab tundrat ja mägitundrat, tavaliselt soode ja veekogude lähedal. Pesa rajab maapinnale, kurnas on 2–4 muna.
Toitumine.
Pesitsusajal on toiduks peamiselt putukad, muul ajal rohkem seemned.
Bensüülkloriid

 
Bensüülkloriid ehk klorometüülbenseen ehk α-klorotolueen (keemiline valem ) on orgaaniline ühend. Bensüülkloriid on terava lõhnaga värvitu vedelik, mille keemistemperatuur on 179 ºC ja sulamistemperatuur −39 ºC; vees ei lahustu. Bensüülkloriidi aurud ärritavad silmi (on lakrimaator), hingamisteid ja nahka, sest hüdrolüüsil tekivad bensüülalkohol ja vesinikkloriid. Võrreldes alküülkloriididega on bensüülkloriid tunduvalt reaktsioonivõimelisem tänu fenüülrühma intermediaati stabiliseerivale osavõtule. 
Bensüülkloriidi saadakse kloori juhtimisel keevasse toluooli. Bensüülkloriidi kasutatakse keemiatööstuses bensüülalkoholi, bensoehappe estrite, bensüültselluloosi ja muude produktide saamiseks. Bensüülkloriidi kui lakrimaatorit on kasutatud ka sõjagaasina. Orgaanilises sünteesis saab seda kasutada alkoholide ja karboksüülhapete korral kaitsva rühma sisseviimiseks (vastavalt bensüüleetrina või bensüülestrina). Et bensüülkloriidi saab kasutada ka amfetamiini tüüpi ühendite sünteesis, siis selle turustamist jälgitakse.
Inglise buldog

Inglise buldog on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug.
Inglise buldog on keskmist kasvu lihaseline lühikarvaline koer. Ta kaalub umbes 25 kg.
Ajalugu.
Ühe teooria kohaselt pärinevad buldogi esivanemad juba 6. sajandist eKr. Suurbritanniaga kauplevad foiniiklased ristasid molossid Briti mastifi laadsete koertega.
Kuni 19. sajandi keskpaigani kasutati buldogit Inglismaal võitluskoerana. Pärast seda, kui koerte ja härgade vahelised võitlused 1835. aastal keelati, tekkis oht, et tõug võib välja surra. Buldogipidajad otsustasid oma lemmikuid seltsikoertena pidama hakata.
1864. aastal asutati The Bulldog Club, mis oli üldse maailma esimene tõukoerte klubi. Kuigi seda klubi polnud kauaks, sätestas ta maailmas esimest korda tõustandardi. Esimene inglise buldog, kes kanti The Kennel Clubi registrisse, oli isasloom Adamo.
1875. aastal asutatud Bulldog Club Incorporated hakkas esimesena tegelema selle tõu aretamisega. 
Tänapäeval on buldog levinud kõikjal maailmas.
Temperament.
Inglise buldogite koonule iseloomulik metsik väljend ei väljenda tegelikult nende temperamenti. Buldog on rahuliku loomuga ja haugub harva. Neile meeldib mängida, kuid pole vaja nendega pikka aega jalutada ega joosta, sest suur füüsiline koormus on buldogitele vastunäidustatud. Nad on väga seltsivad, oma peremehele ustavad ja kiinduvad kiiresti.
Tervis.
Buldogil on soodumus saada kuumarabandusi. Samuti on tal kalduvus rasvumisele, uneapnoele, seede- ja kõrvaprobleemidele. Mõnel juhul võib probleeme olla puusaliigeste või põlvedega.
Mihhail Galkin-Vraskoi

Mihhail Galkin-Vraskoi (vene Михаил Николаевич Галкин-Враской (Враский, Врасский); 29. september (vkj. 17. september) 1834 Kaasan – 21. aprill (vkj. 8. aprill) 1916 Petrograd) oli Venemaa sõjaväelane (kindral) ja riigitegelane.
Galkin lõpetas Kaasani Ülikooli. Seejärel töötas ta Orenburgi ja Samara kindralkuberneri alluvuses. Töö kõrvalt avaldas ta nende piirkondade ja Kesk-Aasia kohta artikleid, mis on kogutud raamatusse "Etnograafilised ja ajaloolised materjalid" (1868).
Aastail 1868–1870 oli ta Eestimaa kuberner, 1870–1879 Saratovi kuberner, 1879–1896 Vanglate Peavalitsuse ülem, 1895 tõeline salanõunik, 1896. aastast Riiginõukogu liige ja riigisekretär. 1899. aastal korraldas abitöid Kaasani, Vjatka ja Simbirski kubermangus, elu viimastel aastatel ühiskondlikke töid mittepõllumajanduskubermangudes.
1869. aastal muutis kuberner Galkin Eestimaa kubermangu ajalehe Ehstländische Gouvernements-Zeitungi venekeelseks.
Väikekodanlus

Väikekodanluse all on algselt mõeldud kodanluse alamat kihti, näiteks käsitöölisi, väikekaupmehi ja rahvakooliõpetajaid. Selle kihi liikmeid nimetatakse väikekodanlasteks. 
Et väikekodanlase eluring ja tegevuspiirkond on suurkodanlase võrreldes piiratud, nimetatakse ülekantud tähenduses väikekodanlasteks oma väikese maailmaga piiratud inimesi. 
Et väikekodanlased võtsid oma käitumises eeskujuks jõukamad kodanlased, nende majanduslik seisund hakkas aga 19. sajandil halvenema, sugenes neil majanduslikult üle jõu käiv elustiil. 
Saksamaa väikekodanlusele on omistatud korraarmastust, pedantsust, puhtusearmastust ja truualamlikku hoiakut. Saksamaa Natsionaalsotsialistliku Töölispartei võimuletulek sai võimalikuks tänu väikekodanlaste toetusele.
Venemaal ei lastud väikekodanlusel iseseisva ühiskonnagrupina tekkida, vähesed isendid likvideeriti punase terrori ajal või ka hiljem. 
Artur Adson on öelnud: "Elu ning selle veetmist provintsilinnas peetakse tavaliselt väikekodanlikuks. Viimast on meilgi 1905. a. revolutsioonist peale ja mõningal määral vene pahempoolse kirjanduse mõjul ägedasti halvustatud. Ometi ei ole see väikekodanlus, kõigile ta vigadele vaatamata, iganeski teostanud selliseid vägivallaakte ega veerema pannud sääraseid hävituslaineid, nagu seda on teinud ta sõimajad maailmaparandajate leerist vabaduse, vendluse ja võrdsuse lipukirja all.
Darvozi rajoon

Darvozi rajoon (tadžiki keeles Ноҳияи Дарвоз/ناحیۀ درواز) on rajoon (2. järgu haldusüksus) Tadžikistanis, Mägi-Badahšani autonoomse vilajeti kõige läänepoolsem rajoon. Ta piirneb lõunas piki Pandži jõge Afganistaniga ning Tadžikistani sees läänes Hatloni vilajetiga ja põhjas vabariikliku alluvusega rajoonidega. 
Elanike arv on 23 600 (2008. aasta 1. jaanuari hinnang). 
Halduskeskus on Kalai Humb.
Rajoon moodustati 1931. Kuni 1991. aastani oli selle nimi "Kalai Humbi rajoon". 
Rajoon on saanud nime ajaloolise piirkonna Darvāzi järgi.
Darvāz

Darvāz (dari keeles درواز; tadžiki keeles Дарвоз ("Darvoz") on ajalooline piirkond, mis on praegu jagatud Afganistani Badakhshāni provintsi ja Tadžikistani Mägi-Badahšani autonoomse vilajeti vahel.
Nimi pärineb 9.–11. sajandist ja tähendab 'värav' või 'lahtine uks' (mõeldud on Pamiiri väravat). 
Ajalugu.
Darvāzi territoorium oli 6.–4. sajandil eKr Ahhemeniidide riigi koosseisus, Baktria satraapia osa. 
3.–2. sajandil eKr oli see ala sõltuvuses Kreeka-Baktria riigist, 1.–3. sajandil pKr Kušaani riigist, 4.–6. sajandil heftaliidide riigist. Kui Lääne-Turgi kaganaat 6. sajandil heftaliidide riigi purustas, sai Darvāzist nominaalselt turgi valitsejate valdus. 
8. sajandil vallutasid Darvāzi muslimitest araablased, 9. sajandil oli ta sõltuvuses Tahiriididest, 10. sajandil oli Samaniidide riigi koosseisus, 11.–12. sajandil Ghasnaviidide riigi, seejärel Ghuriidide riigi koosseisus.
13. sajandil sattus Darvāz, nagu teisedki Tadžikistani alad, mongoli vallutajate võimu alla. 14.–15. sajandil oldi Timuriidide võimu all, kuid sõltuvus keskvõimust oli nominaalne. 
18. sajandil oli Darvāz Badahšani valitsejatele vastupanu keskus. Nii õnnestus 1748 Darvāzi ja Šugnoni ühendatud vägedel Šivi järve ääres purustada Badahšani emiiri (khaani) Sultan-šahhi (Sultan-Begi) väed. 
18. sajandil võitlesid Šugnon, sellest vasallsõltuvuses olev Rušon ning ka Vahhon pidevalt Badahšani ja Darvāzi võimu vastu. Šugnoni ja Rušoni valitsejad olid Darvāzi šahhide vasallid ning maksid neile andamit. 
19. sajandil olid Darvāzi šahhide valduste seas tänapäeva Tadžikistani Tavildara rajoon, Darvozi rajoon ja Vandži rajoon ning tänapäeva Afganistani Badakhshāni provintsi Darvāzi ringkonna, Darvāz-e Bālā ringkonna ja Khvāhāni ringkonna.
Darvāzi šahhi residents oli Kalai Humb Pandži jõe paremal kaldal. Samas oli Kalai Humbi kindlus. 
Aastal 1877 saatis Buhhaara emiir Darvāzi šahhiriiki vallutama. Buhhaaralaste rünnaku all jätsid Darvāzi väed Kalai Humbi maha ning taganesid Kevroni külla. Seal leidis aset otsustav lahing, mis lõppes Darvāzi vägede purustamisega. Darvāzi šahh Abulfayz-khaan emigreerus koos perekonnaga Farg‘onasse ning seejärel Afganistani. Darvāzi šahhi pojast Moḩammad Valī Khānist sai hiljem väljapaistev Afganistani diplomaat. 
Pärast Darvāzi annekteerimist sai sellest Darvāzi bekkond Buhhaara emiraadi koosseisus. Selle pindala oli umbes 386 ruutmiili ja rahvaarv umbes 35 000. Põhjas eraldas bekkonda Karateginist (praegu vabariikliku alluvusega rajoonid) kõrge Peeter Esimese ahelik, idas piirnes ta Šugnoniga, lõunas Afganistani valdustega (Badahšan) ning läänes Buhhaara emiraadi Baldžuani bekkonna ja Kulobi bekkonnaga. 
Vasakkalda-Darvāz anti vastavalt Vene-Briti lepingule 1895 üle Afganistanile vastutasuks Vahhoni, Šugnoni ja Rušoni eest, mis anti üle Buhhaara emiraadile.
Kalai Humb

Kalai Humb (varem eesti keeles venepäraselt "Kalai-Humb"; tadžiki keeles Қалъаи Хумб (قلعۀ خمب) 'kruusikindlus') on küla (kišlakk) Tadžikistanis Mägi-Badahšani autonoomses vilajetis, Darvozi rajooni keskus. Ta asub Humbobi ja Pandži jõe ääres Afganistani piiri äres. Geograafilised koordinaadid on 38°28' N, 70°48 E. 
Elanike arv on 1909 (2000. aasta rahvaloendus).
Kõrgus merepinnast on umbes 1453 m. Kalai Humb on peaaegu täielikult ümbritsetud Pamiiri mägedega. 
Asulat läbib Pamiiri maantee. 
Sealsetes võõrastemajades ööbivad paljud Kulobi ja Horugi vahet sõitvad reisijad. 
Nimi.
Asula on saanud nime kahe hiigelsuure kivikruusi järgi, mis on tänini säilinud. Kohaliku pärimuse järgi on need monoliidid teinud devid (vaimud) Aleksander Suure käsul. Seda pärimust on levitanud kohalikud mullad. Kohalike käsitööliste sõnul on nad tehtud umbes 250 aastat tagasi Lääne-Hiinast saabunud käsitöölise tellimisel värvide segamiseks puuvillaste kangaste värvimiseks (Darvāz oli omal ajal kuulus värviliste kangaste poolest).
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud 16. sajandil. 
Kuni 1878. aastani oli see iseseisva tadžiki šahhiriigi Darvāzi keskus. 
Aastatel 1930–1991 oli Kalai Humb Tadžiki NSV Mägi-Badahšani autonoomse oblasti Kalai Humbi rajooni keskus.
Kuusk (perekond)

Kuusk ("Picea") on paljasseemnetaimede hõimkonda kuuluv perekond umbes 35 liigiga.
Kuusk on levinud Euraasias ja Põhja-Ameerikas peamiselt parasvöötmes ja arktilises kliimavöötmes. Eestis kasvab pärismaisena harilik kuusk.
Kirjeldus.
Kuused on igihaljad ühekojalised puud, tavaliselt suured ja taluvad hästi varju. Kuuse võra on tihe, katab suurema osa tüvest ja ulatub üksikult kasvavatel puudel sageli maani. Maapinnaga kokku puutudes võivad alumised oksad juurduda ja võrseid anda. Eriti iseloomulik on selline paljunemine tjanšani kuusele. Seemneid hakkavad üksikult kasvavad kuused andma 20–30, puistus 30–60 aasta vanuselt. Enamik kuuseliike eelistab liivasavi- või saviliivmulda, kuid on ka liike, mis kasvavad liivadel ja soostunud aladel. Täiskasvanud kuused on 20–60 m kõrged.
Okkad on kuuskedel terve servaga, läbilõikes rombjad või lamedad ja asetsevad ühekaupa ainult pikkvõrsetel, lühivõrsed puuduvad. Okkad kinnituvad spiraalselt võrsete väikestele padjakestele, mis okaste varisemisel võrse konarlikuks jätavad. See võimaldab eristada kuuski teistest sarnastest perekondadest, mille võrsed jäävad pärast okaste varisemist üsna siledateks. Okkad püsivad puul 4–10 aastat.
Isasõisikud asuvad eelmise aasta võrsetel okaste hõlmas, koosnevad paljudest kahe tolmukotiga tolmukatest. Tolmuterad on kahe õhupõiega. Emasõisikud asetsevad eelmise aasta võrsete tipul ja on õitsemise ajal püsti, hiljem rippuvalt. Käbid valmivad õitsemisaasta sügisel. Seemnete valmimisel käbid ei pudene, vaid jäävad pärast seemnete varisemist tühjadena puule. Kattesoomused on varjatud. Seeme on tiivakesega, mis ümbritseb teda lusikataoliselt. Seemned idanevad 2–4 nädala jooksul, tõusmetel on 6–9 saagjat idulehte. Ka esmaste okaste serv on saagjas.
Vaigukäike leidub puidus ja puukoores, samuti okastes. Koor on noores eas sile, vanemas eas (30–35-aastaselt) hakkab moodustuma soomusjas korp, mis ei ole aga kuigi paks.
Liigid.
Kuuseliigid jagunevad viide alamperekonda. Esimese neist moodustab Breweri kuusk, mis DNA analüüsi põhjal eraldus ülejäänud kuuskedest esimesena. Teise alamperekonna moodustab sitka kuusk, mis eraldus järgmisena. Kolmandas alamperekonnas on Engelmanni ja kanada kuusk. Ülejäänud kahes alamperekonnas on palju liike.
Puit.
Kuusk on üks kõige tähtsamaid paberipuusid. Kuusepuidul on pikad kiud, mis haakuvad omavahel ja annavad tugeva paberi. Sel eesmärgil kasvatatakse kuusikuid laialdaselt.
Kuusepuit ei ole vastupidav putukakahjustustele ja mädanemisele, sellepärast soovitatakse seda kasutada üksnes sisetingimustes. Välitingimustes ei pea ta vastu rohkem kui 1–1,5 aastat, olenevalt ilmast.
Igihaljuse ja tiheda peaaegu maapinnani ulatuva koonilise võra tõttu kasvatatakse kuuske ulatuslikult iluaianduses, samuti jõulupuudena.
Kuusepuidust valmistatakse muusikariistu, näiteks kitarre, mandoliine, tšellosid, viiuleid ja klaverite kõlakaste. Vendade Wrightide esimene lennuk oli valmistatud kuusepuidust.
Šmidti saar

Šmidti saar (vene остров Шмидта) on Venemaale kuuluv saar Kara meres Severnaja Zemlja saarestiku loodeosas.
Šmidti saare geograafilised koordinaadid on 81°6' põhjalaiust ja 90°56' idapikkust. Ta asub Severnaja Zemlja põhjapoolseimast, Komsomoletsi saarest loodes.
Saare pindala on 430 km², kõrgus kuni 325 m üle merepinna. Oma asukoha tõttu on Šmidti saare kliima märksa külmem kui ülejäänud saarestikus. Peaaegu kogu saar on kaetud Šmidti jääkupliga ja ka meri saare ümber on aasta ringi jääs.
Saar on saanud nime vene polaaruurija Otto Schmidti auks, kelle juhitav ekspeditsioon jäälõhkujal Georgi Sedov saare 1930. aastal avastas.
Külma sõja ajal 1952 pommitas NSV Liit lennukitega Tu-4 Šmidti saart tuumarelvadega, et teada saada, kuidas võiks Kanada Arktika saarestikus ja Gröönimaal olevatele USA sõjaväebaasidele mõjuda nende ründamine tuumarelvadega.
Väike-Taimõr

Väike-Taimõr (vene остров Малый Таймыр) on saar Laptevite meres Severnaja Zemlja saarestikust kagus. Kuulub Venemaale. 
Saare avastas Boriss Vilkitski ekspeditsioon 1913; siis nimetati see troonipärija Aleksei Nikolajevitši auks Tsareevitš Aleksei saareks. 1930. aastatel nimetati saar ümber Väike-Taimõriks.
Pindala 350 km². Saar on asustamata.
Šokalski väin

Šokalski väin (vene пролив Шокальского) on väin Põhja-Jäämeres Severnaja Zemlja saarestikus. 
Ühendab Kara merd Laptevite merega ja eraldab Oktoobrirevolutsiooni saart Bolševiku saarest. 
Väina pikkus on ligikaudu 110 km, laius 20–50 km, sügavus 200–250 m. Järskrannikul on palju liustikke, sellepärast tekivad jäämäed. Väin on peaaegu aasta ringi jääga kaetud. 
Väinas on palju saari: Naidjonõš, Suhhoi, Malõš, Matrosskije saared, Pirožok, Arngoldi saart, Koški saared, Storoževoi, Beregovõje saared, Burunnõje saared jt.
Väin on nimetatud Juri Šokalski auks.
Junõi väin

Junõi väin (vene Юный пролив) on väin Põhja-Jäämeres Severnaja Zemlja saarestikus, mis eraldab Pioneeri saart Komsomoletsi saarest. 
Mõnede allikate järgi on selle väina nimi Jungšturmi väin
Andrei Sidorenkov

Andrei Sidorenkov (sündinud 12. veebruaril 1984 Sillamäel) on Eesti jalgpallur (vasakäär). Ta mängib klubis TJK Legion.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas veel Floras (2002–2003 ja 2004–2008), Sillamäe Kalevis (2014–2015), Nõmme Kaljus (2016–2017), Taani klubides SønderjyskE (2008–2011), Viborg (2011) ja Fredericia (2012), Valgevene klubis FK Gomel (2013) ja Norra klubis Nybergsund (2018).
Koondisekarjäär.
Eesti koondises on ta mänginud alates 2004. aastast 21 korral, väravat pole löönud. 12. oktoobril 2010 lõi ta mängus Sloveenia vastu omavärava.
Aivar Anniste

Aivar Anniste (sündinud 18. veebruaril 1980 Põltsamaal) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Meistriliiga klubis FC Flora.
Koondisekarjäär.
Eesti koondises on osalenud 1997. aastast 45 mängus ja löönud kolm väravat.
Vjatšeslav Zahovaiko

Vjatšeslav Zahovaiko (sündinud 29. detsembril 1981 Lelles) on Eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Aastatel 2017–2021 oli ta Eesti Meistriliiga klubi Paide Linnameeskond peatreener.
Klubikarjäär.
FC Flora.
2006. aastal lõi ta FC Flora meeskonnas Meistriliigas 21 mänguga 25 väravat (1,2 väravat mängu kohta) ning osutus sellega maailma kõrgliigade kõige efektiivsemaks ründajaks.
UD Leiria.
30. detsembril 2009 sõlmis Zahovaiko kahe ja poole aastase lepingu Portugali klubi UD Leiriaga. Esimese eestlasena Portugali kõrgliiga klubiga lepingu sõlminud Zahovaiko debüteeris UD Leirias liigakarikamängus Braga Sportinguga (1:4). Algkoosseisus alustanud Zahovaiko vahetati välja 73. minutil. Liigadebüüdi tegi ta 2:0 võidumängus Olhanense vastu, kui ta vahetati 90. minutil sisse. Esimese värava lõi ta 1:6 kaotatud sõprusmängus Portugali esiliigaklubi Fatima vastu.
Sillamäe Kalev.
Pärast mängimist Soome KuPSis siirdus Zahovaiko Kreekasse, kuid lepingust sealse klubi FC Panachaikiga ei saanud asja ning Zahovaiko liitus üleminekuakna viimasel tunnil hoopis Eesti klubiga Sillamäe Kalev.
Koondisekarjäär.
Eesti koondises osales ta aastatel 2003–2011 39 mängus ja lõi kaheksa väravat. Oma koondisedebüüdi tegi Zahovaiko 10. veebruaril 2003 sõpruskohtumises Ecuadori jalgpallikoondise vastu. Ta kuulus algkoosseisu, aga 90. minutil tuli tema asemel mängu Dmitri Ustritski. Mäng kaotati 1:0. Mängupäeval oli Zahovaiko 21-aastane. Lisaks temale tegi samas mängus ka debüüdi Ott Reinumäe. 3 päeva hiljem ehk 13. veebruaril kohtus koondis sama vastasega ja selles mängus õnnestus Zahovaikol avada oma väravaarve koondises. See mäng lõppes 2:1 kaotusega.
Bakuu Neftçi

Bakuu Neftši (aserbaidžaani keeles "Neftçi Peşəkar Futbol Klubu"; Neftçi PFK) on Aserbaidžaani jalgpalliklubi, mille kodulinn on Bakuu. Klubi mängib Premyer Liqasıs (kõrgliiga).
 Võitja (9): 1992, 1995/96, 1996/97, 2003/04, 2004/05, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2020/21
 2. koht (3): 2000/01, 2001/02, 2006/07
 Võitja (6): 1994/95, 1995/96, 1998/99, 2003/04, 2012/13, 201314
 2. koht (4): 2000/01, 2011/12, 2014/15, 2015/16
 Võitja (2): 1993, 1995
 2. koht (1): 2013
3. koht (1): 1966
2. koht (4): 1967, 1968, 1970, 1971
Võitja (1): 2006
Lendava Nafta

Lendava Nafta (ametlikult "Nogometni klub Nafta Lendava") on Sloveenia jalgpalliklubi, mille kodulinn on Lendava ja -väljak Športni park Lendava.
Nafta on Sloveenia vanim jalgpalliklubi: asutati juba 1903. Jugoslaavia kõrgeimas liigas on ta mänginud ühe hooaja, 1946/47, ja jäi seal 14. kohale.
2011. aasta seisuga on Nafta mänginud Sloveenia kõrgeimas jalgpalliliigas PrvaLiga Slovenije 7 hooaega. Kogutud punktide poolest on ta iseseisva Sloveenia 13. klubi. Nafta kõrgeim koht PrvaLigas on olnud hooajal 2009/10 saavutatud 6. koht. Karikavõistlustel on ta pääsenud 3 korda poolfinaali, sealhulgas kohe esimesel hooajal 1991/92 ja 2009/10.
Kui pärast Sloveenia iseseisvumist asutati PrvaLiga, pääses sinna 21 meeskonda, kes mängisid kaheringilise turniiri. Nafta kvalifitseerus sinna kui Sloveenia Vabariigi Liiga eelmise hooaja 5. koha saanud meeskond. Debüüthooaja lõpetas ta 15. kohaga ja jõudis Sloveenia karikavõistlustel poolfinaali.
1992./93. aasta hooajal vähendati meeskondade arvu PrvaLigas 18-ni. Nafta jäi viimaseks ja langes liigast välja.
10 aastat mängis Nafta Sloveenia teises liigas. Kuna PrvaLiga meeskondade arvu vähendati sel ajal pikkamööda 10-ni, tähendas mängimine teises liigas sportlikus mõttes järjest paremat saavutust. Hooaegadel 1994/95 ja 1995/96 saavutas ta liigas teise koha ning pääses üleminekumängudele, aga mõlemal aastal kaotas mõlemad üleminekumängud. 1998/99 jõudis ta karikavõistlustel veerandfinaali. 2002/03 jäi Nafta ka teises liigas 14. kohale ja kuna sel aastal arvati liigast välja 5 võistkonda teise liiga meeskondade arvu vähendamise tõttu 16-lt 12-le, langes Nafta kolmandasse liigasse, kuigi jõudis karikasarjas veerandfinaali.
2003/04 võitis Nafta kolmanda liiga idatsooni ja tõusis teise liigasse tagasi. Samal aastal jõudis ta karikasarjas veerandfinaali. Juba järgmisel hooajal (2004/05) saavutas Nafta teises liigas teise koha ja tõusis PrvaLigasse. Karikasarjas jõudis ta sel aastal juba poolfinaali.
PrvaLigas on Nafta olnud igal aastal 6.–8. kohal. Aastail 2006/07 kuni 2009/10 jõudis ta karikasarjas igal aastal veerandfinaali ja neist viimasel aastal poolfinaaligi.
Henn-Ants Kurg

Henn-Ants Kurg (kuni 1935. aastani Hans Kurg) (17. oktoober 1898 Tallinn – 28. detsember 1943 Tallinna sõjaväehaigla) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1940) ja diplomaat.
Elulugu.
Hans Kurg sündis 1898. aastal Tallinnas, Lehtse vallast pärit kaupmees Tõnu Kure ja Haljalast pärit Cäcilie Marie Aitiani pojana. Ta õppis aastatel 1906–1916 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. 
1916–1917 osales Esimeses maailmasõjas, kus lõpetas 1916. aastal Vladimiri suurtükiväekooli, 1916. aasta detsembris sai lipnikuks ja teenis Eesti rahvusväeosades 1. Eesti jalaväepolgus, Eesti Tagavara Jalaväepataljonis ja 3. Eesti jalaväepolgus. Saksa okupatsiooni eel põgenes Venemaale, kus oli Vene kodusõja ajal Slaavi-Briti leegionis Murmanskis 1918–1919.
Saabus Eestisse tagasi 1919. aastal ja oli Eesti Vabadussõja ajal (1919–1920) oktoobrist 1919 Soomusrongide Divisjoni suurtükiväeinspektori adjutant. Vabadussõja järel oli ta 3. Suurtükiväepolgu adjutant ja 1920–1923 väljapatarei nr 3 ülem. 1921–1922 õppis ta alalisväe ohvitseride kursustel.
1923–1924 oli 1. Suurtükiväepolgu õppekomando ülem ja 1. Suurtükiväegrupi 1. patarei ülem ning õppis ka Tartu ülikoolis õigusteaduskonnas.
1924. aasta augustist kuni 1925. aasta juunini teenis Riigivanema adjutandina, ülendati novembris 1924 kapteniks.
1925–1927 õppis Prantsusmaal suurtükiväekoolis ja oli seejärel sõjakooli patareiülem 1927–1930. 1928. aastal ülendati majoriks.
Oli 1930–1931 Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste vanemsuurtükiväeohvitser, 1. Suurtükiväegrupi ülema abi 1931–1934, 1934–1938 4. Suurtükiväegrupi ülem ning selle kõrvalt õppis ka Kõrgemas Sõjakoolis 1936–1938. 1935. aasta 24. veebruaril ülendati kolonelleitnandiks.
1938. aastast oli Sõjavägede Staabi käsundusohvitser, 1. septembrist 1938 kuni 1939. aastani oli ta Tartu ülikooli riigikaitse instituudi abijuhataja.
1939 ja 1940 oli ta Eesti sõjaväe esindaja Prantsusmaal, ülendati 1940. aasta 24. veebruaril koloneliks.
Teise maailmasõja alguse ajal oli Saksamaal, kust 1941. aastal suundus Soome. Soomes nimetati ta Erna pataljoni ülemaks. Pärast Erna luuregrupi ületulekut üle rindejoone lahkus pataljoni juhi kohalt ja liitus hiljem Eesti SS-leegioniga, kus oli Leegioni 1. rügemendi ja Eesti SS-vabatahtlike brigaadi 42. SS-vabatahtlike rügemendi ülem 1943. aasta juulis-augustis SS-Standartenführeri auastmes Eesti SS-vabatahtlike brigaadi asudes Neveli rindel, novembris 1943 sai auto sattudes miinile raskesti põrutada. 
Hiljem Tallinnas ebaõnnestunud operatsiooni järel suri sõjaväehaiglas 28. detsembril 1943. Ta maeti 4. jaanuaril 1944 Metsakalmistule. 
Isiklikku.
Hans Kurg oli 1927. aastast alates abielus Marta Baumanniga, kellega olid pojad Peet-Rein (1928–1976) ja Ivo-Mart (1931–1983).
Panevėžysi Ekranas

Panevėžysi Ekranas (ametlikult "Futbolo Klubas Ekranas") on 1964. aastal asutatud Leedu jalgpalliklubi, mille kodulinn on Panevėžys ja -väljak Aukštaitija staadion.
Klubi tegutses 1964–2015.
Võitja (1): 1985
Võitja (1): 1985
Võitja (3): 1993, 2005, 2008
Võitja (2): 1998, 2000
Võitja (2): 1998, 2006
Bronisław Malinowski

Bronisław Kasper Malinowski (7. aprill 1884 Kraków – 16. mai 1942 New Haven, USA) oli poola sotsiaalantropoloog.
Ta sündis ülemkeskklassi peres. Tema isa oli professor ja ema oli jõukate maaomanike perest. Poisina oli Bronisław tihti haige, kuid hiilgas koolis õppetulemustega.
1908. aastal sai ta oma kodulinna Jagiełło ülikoolist filosoofiadoktori kraadi, keskendudes matemaatikale ja loodusteadustele. Ülikoolis jäi ta jälle raskelt haigeks ja paranemise ajal luges ta James Frazeri raamatut "Kuldne oks". See tekitas temas huvi etnoloogia vastu ning pärast Jagelloonide ülikooli lõpetamist läks ta Saksamaale Leipzigi ülikooli ja 1910 Londoni Majandus- ja Politoloogiakooli.
1914. aastal rändas ta Uus-Guineasse, kus elas algul Mailu saarel (1,8 km pikkune saar 8 km kaugusel Uus-Guinea edelaotsast) ja siis Kiriwina (tollal Trobriandi) saartel (Uus-Guinea kagutipust loodes). Austria-Ungari kodanikuna jäi ta Esimese maailmasõja puhkedes saartele lõksu, sest kui ta oleks lahkunud, oleksid Austraalia võimud ta kohe interneerinud. Alles pärast sõda sai ta Euroopasse tagasi tulla.
1922. aastaks oli Malinowski kaitsnud doktorikraadi antropoloogia alal ning õpetas Londoni Majandus- ja Politoloogiakoolis. Samal aastal avaldas ta raamatu "Argonauts of the Western Pacific" ("Vaikse ookeani lääneosa argonaudid"). Seda raamatut tunnustati üldiselt meistriteosena ja Malinowskist sai üks maailma tuntumaid antropolooge. Kuni järgmise maailmasõjani töötas ta Londoni Majandus- ja Politoloogiakoolis, tehes sellest tähtsa antropoloogiakeskuse. Ta sai 1931 Suurbritannia kodanikuks.
Aeg-ajalt õpetas Malinowski ka USA-s. Teise maailmasõja puhkemise ajal oligi ta parajasti USA-s ja jäigi sinna. Ta võttis vastu töökoha Yale'i ülikoolis ja töötas seal kuni surmani 1942. Samal aastal oli ta saanud Poola Kunstide ja Teaduse Ameerika Instituudi kaasasutajaks. Ta suri südamerabandusse, valmistudes suvisteks välitöödeks Mehhikos Oaxacas. Ta on maetud Connecticuti osariiki New Havenisse.
Teda peetakse üheks Briti funktsionalismi rajajaks. Tal oli tugev mõju Põhja-Ameerika kultuuriantropoloogiale ja sotsioloogilisele institutsiooniteooriale. Malinowski teaduslik rivaal oli Alfred Radcliffe-Brown.
Siim-Tanel Annus

Siim-Tanel Annus (sündinud 4. jaanuaril 1960 Tallinnas) on eesti graafik, maalikunstnik ja "performance"'i-kunstnik.
Siim-Tanel Annus lõpetas 1978. aastal Tallinna 4. Keskkooli. 1974. aastal alustas ta kunstiõpinguid Tõnis Vindi erastuudios. Aastatel 1978–1984 õppis ta kunstiajalugu Tartu Riiklikus Ülikoolis ja lõpetas õpingud diplomitööga "Noor-Eesti väljaannete kujundus (aastani 1917)".
Tegutsenud vabakunstnikuna Tallinnas. 1979. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. 
Alustas 1970. aastate keskel mustade ja valgete pindade vastandusel rajanevate abstraktsete joonistustega. Katab pindu peene õrna joone, punktiirjoone ja punktiga; horisontaal- ja vertikaaljoonestikku kombineerides saavutab vahelduva rütmi. Väljendanud oma fantaasialendu dünaamilistes struktuurides, ühendanud neis tehnilise korrektsuse romantilise mõtestatusega: sarjad "Informatsioon", "Mustvalged linnad" (mõlemad 1970. aastate II pool, 25 lehte, tušš), "Tornid taevasse" ja "Taevalinnad" (mõlemad 1983, u 40 lehte, tušš, kõrgtrükk). 1986. aastal loobus teoste pealkirjastamisest ja hakkas neid nummerdama. 1988. aastast viljelenud serigraafiat. Maalis aastatel 1983–1995, nn tumedal perioodil akrüülvärvide ja guaššidega mustale kartongile või lõuendile, valitsevad olid minimalistlikud vormid ning must ja kuldne värvus. 1995. aastal alanud nn heledal perioodil loonud heledaid, soojades toonides, valge taustaga akrüülmaale, milles on olulisim valguse kujutamine. Geomeetriline vorm on muutunud vabamaks, kujundid religioosseks. Tema teoseid on Tallinnas Eesti Kunstimuuseumis ja Rahvusraamatukogus, Helsingis Ateneumis, Pori Kunstimuuseumis, Espoo linna valduses, Oulu kirjastuses Kaleva ja USA-s New Brunswickis Rutgersi Ülikooli Norton Dodge'i kunstikogus.
Aastatel 1980–1993 oli Annus Eesti peamisi "performance"'i viljelejaid: 31 "performance"'it, sh 1980–1982 ja 1987 15-16 minutit kestev "Läbimised" oma koduaias Mooni 46-a (filmivõtted ligi 100 osalejaga lõhkeainete ning tõrvikutega; kohal oli ka Annust portreteeriv Soome televisiooni võttegrupp; lõppes mässuga, mille käigus peatus liiklus Mooni tänaval mõneks ajaks ja osalejad sajatasid valjult Nõukogude võime; Annus viidi koos soomlastega jaoskonda, kus pärast miilitsaülemuse telefonikõne vabastati kõik), 1988 "Kullavalamine" I-II Tallinnas ja Imatral ning "Õhtusöök umbes poolele miljonile" Helsingis Finlandia-talo ees, ka mitmel rahvusvahelisel näitusel. Arhetüüpseil sümboleil põhinevate "performance"'ite läbiv idee oli rituaalse toimingu kaudu hingelise vabaduse saavutamine. Kasutanud rohkelt tuld ning pürotehnilisi võtteid. 
Alates 1976. aastast on Annus korraldanud ligi 60 isikunäitust Euroopas, Ameerikas ja Aasias. Osalenud ligi 200 rahvusvahelises kunstiprojektis. 1997. aastal esindas Eestit 47. Veneetsia rahvusvahelisel kunstibiennaalil. Kunstniku teoseid on peale Eesti, Soome ja USA kunstimuuseumide ka Saksamaal ning paljudes erakogudes üle maailma. 
Isiklikku.
Tema isa oli kirjandusteadlane ja bibliograaf Endel Annus.
Arktiline neem

Arktiline neem (vene мыс Арктический) on Severnaja Zemlja saarestiku kõige põhjapoolsema Komsomoletsi saare põhjapoolseim neem. 
Neeme geograafilised koordinaadid on .
Pärast avastamist nimetati neem Aleksei Žohhovi auks Žohhovi neemeks. Jossif Stalini võimu perioodil nimetati see Nõukogude Liidu poliitiku Vjatšeslav Molotovi auks Molotovi neemeks. 1957. aastast kannab ta praegust nime. 
Arktiline neem asub põhjapoolusest vaid 990,7 km kaugusel, sellepärast stardivad sealt paljud polaarekspeditsioonid.
Össur Skarphéðinsson

Össur Skarphéðinsson (sündinud 19. juunil 1953 Reykjavíkis) on Islandi poliitik, aastatel 2009–2013 Islandi välisminister.
Aastatel 1991–2016 oli ta Alþingi liige. 1993–1995 oli ta keskkonnaminister, 2007–2009 tööstus-, energia- ja turismiminister ning 2007–2008 Põhjamaade koostöö minister. Alates 1. veebruarist 2009 kuni 23. maini 2013 oli ta Islandi välisminister. 
1983. aastal kaitses ta East-Anglia Ülikoolis väitekirja füsioloogias akvakultuuri erialal ja sai doktorikraadi.
Ta on olnud ajalehe Þjóðviljinn väljaandja.
Össur Skarphéðinsson on abielus Árný Erla Sveinbjörnsdóttiriga, neil on kaks tütart.
1989. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1989. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 30. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 2.–12. veebruarini Vailis USA-s. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 12. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 94
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Frank Wörndl , Saksa FV 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 101
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Pirmin Zurbriggen , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 98
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Pirmin Zurbriggen , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 6. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 55
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Peter Müller , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 30. jaanuar ja 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 85
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Marc Girardelli , Luksemburg 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 7. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 67
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Erika Hess , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 7
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Vreni Schneider , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 63
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Maria Walliser , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 34
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Maria Walliser , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 29. jaanuar ja 2. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 43
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Erika Hess , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Davíð Oddsson

Davíð Oddsson (sündinud 17. jaanuaril 1948 Reykjavíkis) on Islandi poliitik, riigi peaminister aastatel 1991–2004. 
1982–1991 oli ta Reykjavíki linnapea ja 2004–2005 Islandi välisminister.
Aastatel 1991–2005 oli Davíð Iseseisvuspartei esimees. 2005–2009 oli ta Islandi keskpanga nõukogu esimees.
1991. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1991. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 31. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 22. jaanuarist 3. veebruarini Saalbach-Hinterglemmis Austrias. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 22. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 123
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Rudolf Nierlich, Austria 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 106
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Rudolf Nierlich, Austria 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 23. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 112
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Martin Hangl , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 27. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 61
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Hans-Jörg Tauscher , Saksa FV 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 28. ja 30. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Marc Girardelli , Luksemburg 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 1. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 83
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Mateja Svet , jugoslaavia 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 2. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 84
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Vreni Schneider , Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 29. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 64
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Ulrike Maier , Austria 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 26. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 35
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Maria Walliser, Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 25. ja 31. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 38
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Tamara McKinney , USA 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Apollo Raamatud

Apollo Kauplused OÜ on Eesti suurim raamatute jae- ja hulgimüügiga tegelev raamatukaupluste kett, millel on 18 kauplust üle Eesti ja Baltikumi üks suuremaid e-poode www.apollo.ee. Apollo raamatukaupluste ajalugu ulatub tagasi aastasse 1949, mil avati raamatupood "Teadus". 1999 avati internetipood ja 2000 esimene uue põlvkonna raamatukauplus "Apollo Raamatumaja" Viru tänaval. Täpsemalt vaata Apollo ajatelg. 
Apollo raamatupoed asuvad – Tallinnas (8), Tartus (3), Pärnus (2), Rakveres, Haapsalus, Viljandis ja Kuressaares. Lisaks pakutakse soodushinnaga tooteid Apollo Outlet kaupluses Mustamäe keskuses. Samuti saab Apollo sortimendist tuntud tooteid soetada Tallinna Lennujaama R-Kioskist. Apollo pakub oma klientidele kümneid tuhandeid raamatuid, filme, muusikakandjaid, lauamänge, ja teisi kingitooteid. 
2010. aastal ühendati AS Apollo Raamatud samasse kontserni kuuluva AS-iga Rautakirja Estonia, mille varasem nimi oli R Kiosk Eesti AS. Lisaks Apollo Raamatutele ühendati Rautakirja Estoniaga samal ajal ettevõtted AS Lehepunkt ja Forum Cinemas Home Entertainment AS. Kõigi kolme ühendatud ettevõtte vara, sealhulgas Apollo Raamatute kaubamärk ja raamatupoed, anti toona üle ühendavale ühingule ehk AS-ile Rautakirja Estonia. 2012 liikus Apollo Kauplused tagasi Eesti omanike kätte ja jätkas laienemist. Avati uued kauplused Tallinnas, Viljandis, Pärnus ja Kohtla-Järvel. 
Veebruaris 2015.a ostis MM Grupp kontserni kuuluv investeerimisettevõte UP Invest OÜ 50% Apollo Holding OÜ-st.
Apollo poed.
Tallinn
Tartu
Pärnu 
Rakvere
Viljandi
Haapsalu
Saaremaa
Apollo Grupp ja Apollo Raamatud.
Apollo ettevõtete grupp on ühest raamatupoest arenenud meelelahutusettevõtteks, mis hõlmab raamatukaupluseid, kobarkinosid, mahlabaare jne. Apollo Kauplused OÜ (endine Apollo Holding OÜ) on samas endiselt grupi kõige pikaajalisem ning suurem ettevõte. Apollo kliendiprogrammi nimetatakse Apollo Klubiks.
2011. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

2011. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 41. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 6.–20. veebruarini Garmisch-Partenkirchenis Saksamaal. Võistlustel jagati välja 11 komplekti medaleid (viis ala nii meestele kui ka naistele ja võistkonnavõistlus). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 20. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 100
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Manfred Pranger, Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 127
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Carlo Janka, Šveits
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 71
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Didier Cuche, Šveits
&lt;br&gt; 
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 12. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 54
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: John Kucera, Kanada
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Suur Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 41 
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Aksel Lund Svindal, Norra
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 19. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 111
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Maria Riesch, Saksamaa
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 17. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Kathrin Hölzl, Saksamaa
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 49
&lt;br&gt;Maailmameister 2008: Lindsey Vonn, USA
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Lindsey Vonn, USA
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Suur Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Maailmameister 2009: Kathrin Zettel, Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Võistkonnavõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 16. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 11 võistkonda
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Lendava

Lendava (ungari "Lendva", saksa "Lindau") on linn Sloveenias, Lendava valla keskus.
Linnas tegutseb jalgpalliklubi Lendava Nafta.
Lendava on Sloveenia ungari vähemuse keskus. 1918. aastani kuulus Lendava valla keskusena Ungari kuningriiki.
Kanepilised

Kanepilised ("Cannabaceae") on õistaimede sugukond roosilaadsete seltsist. Kanepilised on kahekojalised rohttaimed.
Eestis kasvab 2 kanepiliste sugukonda kuuluvat pärismaist liiki: harilik humal ("Humulus lupulus") ja harilik kanep ("Cannabis sativa").
Klassifikatsioon.
Royal Botanical Gardensi taimeandmebaasi järgi on sugukonnas 170 liiki 9–15 perekonnast.
Cronquisti süsteem.
Cronquisti süsteemis klassifitseeritakse kanepilised seltsi "Urticales" ja sugukonda liigitatakse järgmised taimeperekonnad: 
APG III süsteem.
APG III süsteemis klassifitseeritakse kanepiliste sugukonda järgmised taimeperekonnad:
Surnud 1993

"Siin on loetletud 1993. aastal surnud tuntud inimesi.
Alexander von Zemlinsky

Alexander von Zemlinsky (14. oktoober 1871 Viin – 16. märts 1942 Larchmont, New York) oli Austria helilooja, dirigent ja muusikapedagoog.
Zemlinsky õppis Viini konservatooriumis ning oli seotud mitmete tuntud heliloojate ja muusikutega, sealhulgas Gustav Mahleri ja oma õpilase ning hilisema lähedase sõbra Arnold Schönbergiga. Ta töötas dirigendina Viinis, Prahas ja hiljem ka Berliinis, juhtides mitmeid olulisi kontserte ja ooperietendusi.
Tema loomingusse kuuluvad ooperid, sümfoonilised teosed, kammermuusika ja vokaaltsüklid. Zemlinsky tuntumad teosed on ooper "Der Zwerg" ("Kääbus") ja orkestrilaulusari "Lyrische Symphonie".
1930. aastate lõpus lahkus Zemlinsky Saksamaalt natsismi tõusu ja oma juudi päritolu tõttu ning asus 1938. aastal elama Ameerika Ühendriikidesse, kus ta veetis oma elu viimased aastad avalikkuse tähelepanuta.