Breiktants

Breiktants, Ameerikas tuntud ka breikimise, B-Boyingu ja B-Girlinguna, kuulub tänavatantsu stiilide hulka. Breiktants sai alguse 1970. aastatel New Yorgi Bronxi linnaosas noorte afroameeriklaste ja ladinaameeriklaste seas samal ajal, kui hakkas tekkima hiphopi kultuur. Breikarid tantsivad peamiselt breikbiitide, funk’i, räpi ja soulmuusika žanrite järgi.
Ajalugu.
Kaks kohaliku Bronxi tantsugruppi arendasid 1970. aastate keskpaigas välja "rocking"’u stiili, mis on breiktantsu eelkäija. Bronxi tantsutrupp Zulu Kings lõi erinevad tantsuliikumised põrandal ja käte peal seistes. Tantsutrupp Salsoul lisas sellele juurde mitmed erinevad püstijala tantsuliigutusi. Sellel ajal leidsid aset ka sotsiaalsed improviseeritud ühismusitseerimised, mis arenesid edasi tänaval toimuvateks tantsuvõistlusteks.
Breiktantsu mõiste võeti kasutusele 1970. aastate lõpus. Breiktants jõudis oma populaarsuse haripunkti 1980. aastate alguses ja keskel. Seejärel-see taandus mõneks ajaks ning kogus uuesti populaarsust 1990. aastatel. Laialdane avalik interneti kasutus, mis sai alguse 1990. aastate lõpus, avas breiktantsijatele uued võimalused laiema publiku ligimeelitamiseks. Noored vaatasid breiktantsu telesaadetest ja videoklippe internetist, mis aitas seda tantsustiili populariseerida üle maailma. Breikarid hakkasid ilmuma ka muusikavideotes ja Hollywoodi filmides, mis suurendasid breikimise tuntust kogu maailmas. Esimesi breiktantsulõike võis näha sellistes filmides nagu "Flashdance" (1983), "Breakin’ the Movie" (1984) ja "Beat Street" (1984).
Pole täpselt teada, millal tänavatantsud Eestisse jõudsid, kuid breiktantsu levimine on alguse saanud 1984. ja 1985. aastatel. Breiktantsu suhtuti Eestis eelarvamusega ja seda peeti tabuks, kuid selline akrobaatiline tantsustiil sai samal ajal noorte seas populaarseks loominguliseks väljendusvahendiks. Selle kolmeks juhtivaks stiiliks olid "electric boogie", robottants ja breiktants.
Breiktantsu elemendid.
Algselt koosnes breiktants "toprock"’ist, "floorrock"’ist ja "freeze"’idest. Hiljem lisandusid nendele veel erinevad pöörlemised ja liuglemised.
Breiktantsu peamised elemendid on järgmised:
Tantsutreeningud.
Breikarid treenivad sageli kõval puitpõrandal, plaaditud põrandal, asfaldil või betoonil ilma ohutusvarustuseta, kuid omandades samas suurepärase tasakaaluvõime.
Erinevalt levinud arvamusest ei pruugi breikimine kõval pinnasel olla tingimata ohtlikum kui võimlemine mattidel või muude füüsiliste tegevuste harjutamine üldiselt. Kui seda praktiseeritakse õigete meetoditega, võib breikimine (sealhulgas kõval pinnasel) tegelikult olla palju ohutum kui nii mõnedki teised tegevused. Siiski tuleb märkida, et breiktantsu harjutamine kõval pinnasel võib kaasa tuua suuremat vigastuste riski.
Olümpiamängud.
Breikimine tegi olümpia debüüdi Buenos Aireses toimunud Noorte Olümpiamängudel 2018. aastal. Pärast selle suurepärast edu on breiktants valitud Pariisi 2024. aasta olümpiamängude spordiprogrammi uue spordialana koos surfamise, rulatamise ja ronimisega.
2024. aasta olümpiamängude breiktantsu võistlus toimub 9. ja 10. augustil Pariisis. 16 "B-Boy"’d ja 16 "B-Girl"’i osalevad soolo tantsulahingutes. Võistlejad kohandavad oma liigutusi ja improviseerivad DJ lugude rütmi järgi.
Võistlused.
Breiktantsu võistlused võivad võtta mitmesuguseid vorme, kuid peamised neist on üks-ühele sooloheitlused ja meeskondlikud võistlused (vähemalt kaks liiget meeskonnas, kuni kaheksa liiget mõlemal poolel). Heitluse ajal mängivad DJ-d muusikat, võistlust korraldav juht räägib mikrofoni ja kolm kuni kuus kohtunikku (tavaliselt tuntud breikarid) hääletavad iga heitluse lõpus ja otsustavad võitja.
Rahvusvahelisel breikimise areenil on kauaaegsed ja hästi tuntud võistlused järgmised: