tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johann Philipp von Roth

Johann Philipp von Roth (13. november / 24. november 1754 Pärnu – 13. juuni / 25. juuni 1818 Kanepi) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Johann Philipp von Roth sai keskhariduse 1766–1773 Collegium Fridericianumis (Friedrichi koolis (die Schule des Friedrichskollegiums)) Königsbergis. 30. septembril 1773 immatrikuleeriti ta Königsbergi Ülikooli õigusteaduskonna üliõpilaseks. Alates 1774 (immatrikuleeriti 20. juunil) õppis ta Halle Ülikoolis õigus- ja usuteadust. Aastatel 1777–1780 oli koduõpetaja Tartus. Ordineeriti Riias 9. aprillil 1780 õpetajaks.
1780. aastast surmani oli ta (introdutseeriti ametisse 17. mail) Kanepi Jaani koguduse õpetaja, aastatel 1798–1800 hooldas ta ühtlasi Võru kogudust. Aastatel 1798–1818 oli ta Võru praostkonna praost ja alates 11. septembrist 1803 konsistooriumi assessor.
Johann Philipp von Roth oli Tarto maa rahva Näddali-Lehe asutaja (andis seda välja koos Gustav Adolph Oldekopiga).
18. septembril 1792 tõsteti ta aadliseisusse. 
Pastor J. Ph. von Rothi algatusel asutati Kanepisse aastal 1804 Liivimaa kubermangu esimene kihelkonnakool (poistele), mis oli ühtlasi Eestimaa vanim kihelkonnakool. 1811. aastal asutati vaeste ja töönduskool tütarlastele. 1810. aastal on surmameetrikasse hakatud talupoegi märkima perekonnanimedega. Kanepi kihelkond on Eestis esimene, kus hakati perekonnanimesid andma, enne seda olid perekonnanimed vaid linna pagenuil või soldatiks võetuil. Mõnikord kinkis mõisnik pärisorjale eriliste teenete eest vabaduse ja saksapärase perekonnanime – selliseid oli 700 000 eestlasest enne nimereformi vähem kui 5%.. 
Isiklikku.
Ta abiellus 18. septembril 1780 Anna Katharina Seefelsiga (Kursi koguduse pastori Georg Eberhard Seefelsi tütrega). Tema õde Dorothea oli abielus Põlva koguduse õpetaja Gustav Adolph Oldekopiga. Tema väimees Carl Gottfried Gustav Masing oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Vastseliina Katariina koguduse õpetaja oli ka tema tütrepoeg Gustav Alexander Hermann Masing. Teine tütrepoeg Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing oli Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja.
Tema vend Carl August von Roth (1756 Pärnu – 1835 Riia) oli kooliinspektor, esimene Võru linnasekretär ja aastail 1806–1826 Võru bürgermeister, vennapoeg Karl August von Roth (1792 Võru – 1837 Tartu), Tartu raehärra ja sündik.
Ronitaim

Ronitaim ehk liaan (laiemas mõttes) on taimede kasvuvorm, mida iseloomustavad rohtsed, poolpuitunud või puitunud, enamasti suhteliselt pikad väänlevad varred, mis vajavad toetumiseks teisi taimi. Kitsamas mõttes nimetatakse liaanideks poolpuitunud või puitunud varrega taimi, aga mitte rohtse varrega ronitaimi.
Kasvukohad.
Ronitaimed on tüüpilised troopiliste vihmametsade taimed. Nad kinnituvad mulda ja kasvavad puid või muid objekte toeks kasutades vertikaalsihis kõrgemale, valguse poole. Troopikas kasvav ronitaim on näiteks rotangpalm, mida peetakse maailma pikimaks taimeks (varre pikkus kuni 200 m, diameeter aga ainult 1–5 cm). Et ronitaimed moodustavad metsavõrastikus sageli nii-öelda sildu, on nad loomadele (arborikoolidele) oluline liikumis- ja elupaik.
Ronitaimi leidub ka parasvöötme metsades, näiteks harilik luuderohi . 
Ronitaimede liigitamine.
Ronitaimede seas eristatakse horkronitaimi, juurronitaimi, köitronitaimi ja vään(roni)taimi. Köitronitaimed haarduvad toest köitrao ehk väänlaga, samas kui väänronitaim väändub ise ümber toe.
Eestis kasvavaid ronitaimi.
Eesti taimedest on ronitaim näiteks humal. Ronitaimena võib kasvada ka harilik maavits. Eestis haruldane harilik luuderohi ei kasva siin enamasti ronitaimena, vaid roomab maapinnal.
&quot;Hukkunud Alpinisti&quot; hotell (film)

""Hukkunud Alpinisti" hotell" (ka "Hukkunud Alpinisti hotell") on vendade Arkadi ja Boriss Strugatski ulmeromaani ""Hukkunud Alpinisti" hotell" põhjal 1979. aastal valminud Tallinnfilmi film.
Filmimine toimus ühe aasta jooksul, 24. aprill 1978 – 23. aprill 1979. Sisevõtted toimusid Tallinnas Dünamo uude tennisehalli ehitatud hotelliruumide kompleksis, välisvõtted Tian Shani mägedes Ile-taguses Alataus, Kasahhi NSV toonasest pealinnast Almatõst umbes 25 km kagus asuvas Tšimbulaki suusakuurordis.
Sisu.
Inspektor Peter Glebsky läheb anonüümkirja peale Alpidesse hotelli "Hukkunud Alpinist". Kohale jõudnuna avastab ta, et tegemist on valehäirega, kuid otsustab ööseks sinna jääda. Kuid hiljem puhkeb laviin, mis eraldab hotelli välismaailmast. Seejärel algavad salapärased juhtumid. Hotelli külaline Olaf avastatakse surnuna, Hinckus on oma voodis kinni seotud ja hotelli lähedalt leitakse külmunud Luarvik. Oletatakse, et ta on Hinckuse sõber, kuid Luarvik ütleb, et hoopis Olaf ootas teda. Inspektor Glebsky asub otsima Olafi mõrvarit. Kahtlusalustega hakkavad toimuma aga saladuslikud lood. Nad surevad ja ärkavad uuesti ellu, võtavad teiste inimeste kuju ning väidavad, et nende eksistents sõltub diplomaadikohvris asuvast energiaallikast, mis leiti Olafi kõrvalt ja on nüüd Glebsky käes. Tulnukad on aga arusaamatul kombel passiivsed. Nad ei püüagi jagu saada inspektorist, kes laviini tõttu peaks ju nende meelevallas olema. Glebsky asub tegutsema, et süüdlane välja selgitada, kuid tõsiasjad viivad ta järeldusele, millega ratsionaalsel mõistusel on raske leppida.
Vaadatavus.
Film kogus 1980. aastaks Nõukogude Liidu kinodes kokku 17,5 miljonit vaatajat, Eesti kinodes 44 399.
Kulgemine

Kulgemine ehk lokomotsioon (ka liikumine) on loomade (sealhulgas inimese) liikumine ühest kohast teise teda ümbritsevas keskkonnas. Kulgemine selle otseses tähenduses on omane vagiilsetele ehk vabalt ringiliikuvatele organismidele. Sessiilsete ehk kinnitunud loomade puhul enamasti kulgemisest rääkida ei saa. Kulgemine otseses tähenduses toimub organismi kehaliigutuste abil tema enda jõul. Passiivseks kulgemiseks nimetatakse organismi asukohamuutust teiste organismide või keskkonnategurite toimel (nt passiivne ujumine, passiivne lendamine).
Kulgemine on loomadele vajalik selleks, et leida toitu, liigikaaslast, põgeneda vaenlase eest, leida sobilik elupaik jne. Evolutsioon on iga liigi kulgemisviisid kujundanud tema vajadustele vastavaks. Näiteks on pikki vahemaid läbiva rändava eluviisiga organismi kulgemisviis vahemaaühiku kohta väikese energiatarbega, paigalisel organismil, kes peab tihti vaenlase eest põgenema, on kulgemisviis suure energiatarbega, kuid väga kiire.
Kulgemisviisid.
Peamised kulgemisviisid on kõndimine, jooksmine, hüppamine, ronimine, ujumine, lendamine ja roomamine. Need toimuvad kas õhu-, veekeskkonnas või maismaal.
&quot;Hukkunud Alpinisti&quot; hotell

""Hukkunud Alpinisti" hotell" on Arkadi ja Boriss Strugatski romaan. Romaan kirjutati 1969. aasta jaanuarist aprillini ja ilmus kõigepealt ajakirja Junost 1970. aasta numbrites 9–11. Teose eestikeelne tõlge ilmus 1975. aastal sarjas "Mirabilia".
Romaani põhjal valmis 1979. aastal Tallinnfilmi ja Lenfilmi stuudio koostööna samanimeline film.
Amazon.com

Amazon.com, Inc. on e-kaubandusega tegelev ettevõte, mille peakorter asub USA-s Seattle'is.
Käibe ja töötajate arvu järgi on tegemist maailma suurima internetiettevõttega.
Amazon.com asutati 1994. aastal ning esialgu tegeles see vaid raamatute "online"-müügiga. Hiljem lisandusid CD-d ja DVD-d, elektroonikatooted, rõivad, mitmesugused majapidamiskaubad ja tööriistad. 2015. aastal ületas ettevõtte turuväärtus juba Walmarti oma ja sellega tõusis see kõige väärtuslikumaks jaemüügiettevõtteks maailmas.
Amazonil on eraldi jaemüügi veebisaidid Ameerika Ühendriikide, Suurbritannia, Prantsusmaa, Kanada, Saksamaa, Itaalia, Hispaania, Austraalia, Brasiilia, Jaapani, Hiina, India ja Mehhiko jaoks.
Ettevõtte asutaja ja tegevjuht Jeff Bezos kuulub maailma rikkaimate inimeste sekka.
Rõõmurull

"Rõõmurull" on 2008. aastal valminud Suurbritannia komöödiafilm, mille režissöör ja stsenarist on Mike Leigh.
Film räägib kõigesse ja kõigisse alati positiivselt suhtuvast algkooliõpetajast Poppyst (Sally Hawkins), kes elab koos sama ametit pidava korterikaaslasega ja tegeleb küllaltki tavaliste asjadega: käib tööl, pidutseb, teeb trenni ja harrastab flamenkotantsu. Film vaatlebki enamjaolt tema argipäevast tegevust, kuid selle teeb huvitavaks tema võime igas olukorras säilitada optimism ja hea tuju. Kõige rohkem toob filmi pinget aga Poppy neurootikust sõiduõpetaja (Eddie Marsan), kellega tal puhkeb maailmavaateliste erinevuste ja viimase kiindumuse tõttu esimesse filmi lõpuks tõsine konflikt.
Film esilinastus Suurbritannias 10. aprillil 2008. Eestis näidati seda esmakordselt Pimedate Ööde filmifestivalil sama aasta sügisel, 2009. aasta alguses aga kinos Sõprus.
Film on pälvinud kriitikute sooja vastuvõtu ja võitnud auhindu. See esitati 2009. aasta Oscarile parima originaalstsenaariumi kategoorias.
Amortisatsioon

Amortisatsioon ehk amortiseerimine on põhivahendite (tootmishooned, seadmed, masinad) väärtuse järkjärguline kandmine nende abil valmistatud toodangu väärtusse.
Amortiseerumine on rajatiste, tehniliste seadmete ja muude töövahendite kulumine, mistõttu nende väärtus aja jooksul langeb. Seepärast on amortiseerumine oluline mõiste nii tehnikateadustes kui ka majandusteaduses ja raamatupidamises.
BMW 7. seeria (E65)

BMW E65/E66/E67/E68 on BMW platvorm, mis oli kasutusel BMW 7. seerial 2002. kuni 2008. aastani.
BMW E65 vahetas välja talle eelnenud BMW E38 põlvkonna. Esimest korda toodi uudne auto avalikkuse ette 2001. aasta Frankfurdi autonäitusel. Tegelik tootmine algas 2001. aasta viimastel kuudel (siiski loetakse mudeliaastaks 2002).
Esimest korda paigaldati BMW-le uusim hüdromehaaniline kuuekäiguline "Steptronic" automaatkäigukast. Samuti kasutati esimest korda BMW ajaloos meetodit, kus käike saab vahetada rooli all paikneva hoovaga, mida saab liigutada paremat kätt roolilt võtmata. Selle jaoks on roolirattal 4 nuppu.
Alates sellest mudelist muutus seisupidur elektriliseks ja see lülitatakse sisse nupust. Kõigil autodel on hüdrauliline stabilisatsioonisüsteem DCS, kohandatav kiirusehoidik ACC ("Adaptive Cruise Controller"), külgsuunalise püsivuse aktiivsed stabilisaatorid Dynamic Drive ja uuenduslik multimeediakeskus iDrive.
Tootmisaja jooksul uuendati auto välimust, muutus hulk keredetaile, tuled jne. Muudatusi tehti ka salongi ilmes.
E65.
E65 on baasversioon.
Varastel E65 põlvkonna autodel oli "lastehaigusi": kurdeti elektroonika ja tarkvara üle. Radikaalse stiilimuutuse ja iDrive'i kasutamise raskuste tõttu tormasid fännid ostma selle eellast E38-t, enne kui see tootmisest maha võetakse. Sellegipoolest ületas E65 müügirekordid ja sai müüduimaks BMW 7. seeria mudeliks, eriti pärast 2006. aasta versiooniuuendust.
Suurt osa probleemidest ei põhjustanud iDrive'i vähene funktsionaalsus, vaid tarkvara vead. Suure osa USA-s 2002. ja 2003. aastal müüdud autodest ostis BMW tagasi. Järgnevad tarkvarauuendused parandasid need vead ja BMW Põhja-Ameerika esindus pikendas kõigi 7. seeria 2002. ja 2003. aasta mudelite garantiid esialgselt 4 aastalt või 50 000 miililt 6 aasta või 100 000 miilini. Seevastu Suurbritannias jäi kehtima esialgne garantii: 3 aastat olenemata läbisõidust.
E66.
E66 on 140 mm pikendatud teljevahega versioon, mis lisas tagaistmele tuntavalt jalaruumi. Pikendatud kere tähiseks on Li ja diiselmootorite puhul Ld. 
E67.
E67 on väga turvaline (kuulikindel) versioon.
E68 (BMW Hydrogen 7).
BMW Hydrogen 7 on väikeseerias toodetud vesinikkütusel töötav mudel. See kasutab 760Li N73 V12 mootori modifitseeritud versiooni, mille võimsuseks on 191 kW (260 hj). Kokku valmistati vaid 100 autot, mis liisiti kõige olulisematele klientidele, et tutvustada vesinikkütuse kasutamist.
Colin Farrell

Colin James Farrell (sündinud 31. mail 1976) on iiri näitleja. 
Ta on mänginud filmides "Tigerland", "Daredevil – kartmatu tasuja", "Miami Vice", "Minority Report – kolmas otsus", "Telefoniputka", "Alexander" ja "S.W.A.T. – politsei erirühm".
Colin Farrell on võitnud Kuldgloobuse.
Spioonitest

"Spioonitest" (originaalpealkiri "The Recruit") on 2003. aasta spioonifilm, mille lavastas Roger Donaldson. 
Colin Farrell kehastab hiljuti MIT lõpetanud James Claytonit, kelle Walter Burke (Al Pacino) värbab CIA teenistusse. "Miski pole nii nagu paistab" on filmi läbiv põhitõde, mis saab Claytonile selgeks rohkem kui ühel korral.
Nõukogude kongressid

Nõukogude kongressid (vene keeles Всероссийский Съезд Советов, Съезд Советов рабочих, крестьянских и солдатских депутатов) oli 20. sajandi aluses Euroopas ja Venemaa keisririigis tekkinud rahvaesinduste – nõukogude esindajate kõrgeim kogu, mida peeti ebakorrapäraselt vastavalt poliitilisele olukorrale.
Maailma esimeses sotsialistlikus riigis NSV Liidus oli rahvaesinduste – nõukogude konverentsid ja kongressid kõrgeim rahvaesindajate kogunemine ja kõrgeim riigivõim. Kongress kui kõrgeim seadusandlik võimuorgan valis Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee, Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee Presiidiumi ja büroo koosseisu.
Kuni 1918. aastani korraldasid eri huvirühmade esindajad:
iseseisvalt nõukogude saadikute kongresse, kuid pärast bolševike ainuparteisüsteemi kehtestamist Nõukogude Venemaal asendasid eri suunitlustega parteide ja huvirühmade saadikute nõukogude kongresse kommunistliku partei NLKP kongressid ja NSV Liidu Ülemnõukogu istungjärgud.
Ajalugu.
Pärast keiser Nikolai II välja antud 17. oktoobri manifesti (ja osaliselt ka 1905. aasta rahutuste ajal) asutati rahvaesindustena rahvakihtide ja kutseühingute esindusorganeid – nõukogusid. 1917. aastaks oli Venemaa Keisririigis välja kujunenud kaks suurimat, esseeride juhitavad Talupoegade Nõukogud (Talupoegade Saadikute Nõukogud) ja bolševike juhitavad Tööliste Nõukogud (Tööliste Saadikute Nõukogud). Pärast Petrogradi Nõukogu käskkirja nr 1 tekkisid ka soldatite ja madruste nõukogud, mis hiljem ühinesid bolševike juhtimisel Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogudeks.
I Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil osalesid 3.–24. juunini 1917 Petrogradis Tauria palees nõukogude tegevuses veel kõik sotsialistliku suunitlusega parteide esindused: esseerid (SR), bolševikud (VSDT(b)P) ja menševikud. Kongressil osales 1090 saadikut, kes esindasid 305 ühendatud tööliste, soldatite ja talupoegade Nõukogu, 53 kubermangu ja armee nõukogu, 21 organisatsiooni tegevarmeest, 8 tagalaväeosast ja 5 laevastiku organisatsiooni.
II Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil 7.–9. novembril 1917 võeti VSDT(b)P survel vastu otsus kõrvaldada Venemaa Ajutine Valitsus ja sooritada riigipööre. Pärast Oktoobrirevolutsiooni võeti vastu kaks ajaloolist dekreeti: rahudekreet (ettepanek sõdivatele riikidele alustada rahuläbirääkimisi ilma kontributsioonideta jne.) ja maadekreet (tühistati mõisnike suurmaaomand, lubades maa talupoegadele jagamiseks.
III Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil 10.–18. jaanuaril (vkj) (23.–31. jaanuaril) 1918 võeti vastu otsus Nõukogude asutuste moodustamise kohta ja kuulutati Venemaa Venemaa Nõukogude Sotsialistlikuks Föderatiivseks Vabariigiks (Vene SFNV).
NSV Liidu Nõukogude kongressid.
II NSV Liidu Nõukogude Kongress võttis 31. jaanuaril 1924 vastu esimese NSV Liidu Konstitutsiooni.
Ted Bundy

Theodore Robert Bundy (sündinud Theodore Robert Cowell; 24. november 1946 – 24. jaanuar 1989) oli Ameerika Ühendriikide sarimõrvar, inimröövija, vägistaja, sissemurdja ja nekrofiil, kes ründas ja tappis Ameerika Ühendriikide noori naisi 1970. aastatel.
Pärast aastaid kuritegude eitamist tunnistas ta üles üle 30 tapmise, mille oli toime pannud seitsmes USA osariigis aastatel 1974–1978. Tegelik ohvrite arv on teadmata.
Paljud Bundy noored naissoost ohvrid nägid teda karismaatilise ja võluvana, mida ta omakasupüüdlikult ära kasutas, et nende usaldust võita. Enamasti lähenes ta neile avalikes kohtades, teeseldes vigastust, puuet või mängides võimuorganit, enne kui ta ründas ohvreid eraldatud alas. Vahepeal külastas ta oma lõplikku kuriteopaika, kus ta sooritas seksuaalkuritegusid lagunevate laipade peal kuni roiskumiseni või kuni ohvrid olid hävitatud metsloomade poolt. Ta raius vähemalt 12 ohvril pea maha ning jättis mõningad pead mälestuseks oma korterisse.
Esimest korda võeti Bundy vahi alla Utah' osariigis inimröövi katse eest, mille tõttu ta 1975. aastal süüdi mõisteti ja vangistati. Pärast seda hakati teda kahtlustama lahendamata kuritegudes ka teistes osariikides. Seistes silmitsi Colorado osariigis sooritatud mõrvasüüdistustega, põgenes ta kaks korda vahi alt – esimesel korral, 1977. aastal, jäeti Bundy üksi Pitkini maakonna kohtumaja raamatukokku, kust ta teise korruse aknast alla hüpates mägedesse põgenes. Kuus päeva pärast põgenemist võeti Bundy uuesti vahi alla. Teisel korral imiteeris ta raamatute abil oma magavat keha, ronides ise läbi laes oleva väikse augu üleval asuvasse vanglatöötaja ruumi, kus vahetas oma riided ning kõndis läbi vangla peauste vabadusse. 1978. aastal Floridas tabati ta uuesti ja lõplikult. Florida osariigis toime pandud mõrvade eest mõisteti talle kolm surmanuhtlust kahel eri kohtuprotsessil.
Bundy hukati elektritoolis Florida osariigi vanglas 24. jaanuaril 1989. Elulookirjanik Ann Rule kirjeldas Bundyt kui "sadistlikku sotsiopaati, kes nautis teiste inimeste valu ja kontrolli, mis tal oma ohvrite üle oli enne ja pärast nende tapmist". Bundy arvamus ei erinenud eriti Rule'i omast – on teada, et Bundy on nimetanud ennast "kõige külmaverelisemaks hoorapojaks, keda sa iial kohata võid". Üks Bundy advokaate Polly Nelson on kirjutanud, et mees oli "tõeline kurjuse sümbol".
Abee

Abee (prantsuse keeles "abbé") on alama astme vaimulik Prantsusmaal.
Sõna tuleb arameakeelse sõna "abba" ('isa') ladinakeelsest kujust "abbas".
E-kaubandus

E-kaubandus (inglise keeles "E-commerce") on toodete ja teenuste ostu-müügi tehing ettevõtete ja tarbijate vahel elektroonilisel teel internetis. 
Ostud, mis sooritatakse internetis, sõlmitakse kauglepinguga müüja ja tarbija vahel. E-kaubandus on üks kiiremini arenevaid kaubandusharusid, kasvades Eestis viimastel aastatel 35–40% aastas. Eestis on üle 15 aasta tegutsenud E-kaubanduse Liit, hõlmates rohkem, kui 500 liiget ning andes välja ka Turvalise Ostukoha usaldusmärgist ning korraldab E-smaspäeva. E-kaubanduse Liit korraldab koolitusi, seminare, seisab valdkonna arengu ning seadusandluse eest (www.e-kaubanduseliit.ee)
E-kaubandus jaguneb kolme kategooriasse:
Ajalugu.
Üks populaarsemaid tegevusi veebis on ostlemine, mis sai võimalikuks 1991. aastal, kui internet levis kaubandusse. Sestpeale on suur osa ettevõtetest laienenud veebikeskkonda. Esimesed suured e-kaubanduse ettevõtted on e-Bay ja Amazon. Tänu nende ettevõtete loojatele on tekkinud suur e-kaubanduse sektor.
Statistika andmete põhjal müüakse internetis kõige rohkem pileteid, raamatuid, muusikat, arvuteid, kontoritarbeid ja elektroonikaseadmeid ja rõivaid.
Eiríkr Punase saaga

Eiríkr Punase saaga ("Eiríks saga rauða") ehk Islandlaste saaga on üks islandlaste saagadest. Koos Gröönlaste saagaga on need kaks peamist kirjandusallikat vanapõhjala kultuuri esinemise kohta Põhja-Ameerika pinnal.
Saagas jutustatakse, kuidas aasta 1000 paiku Eiríkr Punane avastas Gröönimaa ja tema poeg Leifr Eiríksson omakorda Vinlandi.
Saaga on säilinud kahe käsikirjana: Hauksbók (14. sajandist) ja Skálholtsbók (15. sajandist).
LAMBERT-EST

LAMBERT-EST on Eestis kasutusel olev kaardiprojektsioon.
LAMBERT-EST põhineb Lamberti kahe lõikeparalleeliga koonilisel konformsel kaardiprojektsioonil. Kaardiprojektsiooni koonilisus tähendab, et kaardiprojektsiooni siirdepind on koonus. Koonus lõikab referentsellipsoidi kahes kohas. Neis kohtades ehk lõikeparalleelidel ei ole kaardil moonutusi. LAMBERT-ESTi lõikeparalleelide valikul on arvestatud, et moonutus oleks kõigis Eesti punktides võimalikult väike. LAMBERT-EST on peamine Eestis kasutusel olev kaardiprojektsioon. Selles projektsioonis koostatakse näiteks Eesti põhikaarti.
L-EST.
Projektsioonil põhineb ristkoordinaatsüsteem L-EST, mille viimane versioon kannab tähist L-EST97. Tuleb tähele panna, et x- ja y-telg on vahetuses võrreldes nende tähendusega matemaatikas. Seega näitab x0 lähteparalleeli kaugust lõuna pool asuvast nullpunktist.
L-EST97.
L-EST97 on tasapinnaliste ristkoordinaatide süsteem, mille koordinaadid arvutatakse ETRS-89 geodeetilistest koordinaatidest kasutades kaardiprojektsiooni LAMBERT-EST ja rahvusvahelist referentsellipsoidi GRS80. L-EST97 koordinaatsüsteemi EPSG kood (SRID) on 3301. Koordinaatide süsteemi parameetrid:
Norby Telecom

Norby Telecom (algselt Lätis Telecentrs SIA, Eestis Voicenet) oli Eesti telekommunikatsiooniettevõte, kes osutas andme- ja kõnesideteenuseid nii eraisikutele kui ka suurettevõtetele Eestis, Lätis ja Leedus.
Ettevõte asutati 1998. aastal Lätis nimega Telecentrs SIA. 2005. aastal loodi Eestis Norby Telecom AS ja 2006. aastal Leedus Norby Telecom UAB.
2004. aastal omandas Voiceneti suurosaluse Eesti ettevõtja Guido Sammelselg.
Majanduskriisist põhjustatud raskustest pääsu üritades taotles Norby Telecom 2009. aasta jaanuaris saneerimist ning müüs sama aasta märtsis oma WiMAX-võrgu Elionile. Saneerimise käigus müüdi järgneval kuul Linxtelecomile ka Norby Telecomi andmesideteenuste ja IP-kõneside (VoIP) äriüksused.
2010. aasta juunis viimaks siiski pankrotistunud Norby Telecomi varadest müüdi viimasena 2011. aastal osalus Läti andmesideettevõttes Telecentrs SIA. Norby Telecomi makseraskused viisid ettevõttele isiklike varade käendusel võetud laenude tõttu pankrotistumiseni ka suuromaniku Guido Sammelselja.
Xia dünastia

Xia dünastia (hiina 夏朝, "Xiàcháo") oli Hiina esimene ajalooliselt dokumenteeritud dünastia. Valitses umbes aastatel 2070–1600 eKr.
Xia dünastia rajas mütoloogiline keiser Yu Suur.
Linnuala

Linnuala on lindude ja linnuliikide rohke piirkond, mis on linnuturistide ja bongarite meelispaigaks ning looduskaitseliselt tähtis.
Euroopa Liidus reguleerib linnualade kaitsekorda linnudirektiiv.
EBay

eBay Inc. on Ameerika Ühendriikide e-kaubandusega tegelev ettevõte, mille peakorter asub San Jose linnas California osariigis. Firma peamine tegevusala on "online"-oksjonite korraldamine ning tehingud toimuvad otse inimeselt-inimesele või ettevõttelt-inimesele.
Ettevõtte asutas 1995. aastal Pierre Omidyar.
Ostja maksis toote eest varem tavaliselt PayPali kaudu, mis oli aastatel 2002–2015 eBay tütarettevõte. 2005. aastal sai eBay ka Skype omanikuks, kuid müüs 2009. aastal ligi 70% ja 2011. aastal ülejäänud osaluse.
Johan Gadolin

Johan Gadolin (5. juuni 1760 Turu – 15. august 1852 Mynämäki) oli soome keemik, füüsik ja mineraloog. Ta avastas 1794. aastal ütriumi ning tema töö viis haruldaste muldmetallide avastamiseni. Ta oli Soome teine keemiaprofessor ja teda peetakse keemia kui teadusharu rajajaks Soomes.
15-aastaselt hakkas ta õppima matemaatikat Turu Akadeemias. Peagi vahetas ta eriala ja asus õppima keemiat. 1779 jätkas ta õpinguid Uppsala ülikoolis. 1782 sai ta magistriks. 1792 hakkas ta uurima Vaxholmi vallast Ytterby kaevandusest pärit mineraali, milles ta tuvastas kaltsium- ja alumiinimoksiidi meenutava tundmatu metalli oksiidi, mille ta nimetas leiupaiga järgi ütriumiks. 1785 sai tast Turu Akadeemia erakorraline professor.
Tema uuritud mineraal nimetati 1800. aastal gadoliniidiks. 1880 avastatud keemiline element sai tema järgi nimeks gadoliinium.
PZA Loara

PZA Loara ("przeciwlotniczy zestaw artyleryjski Loara") on Poolas valmistatud õhutõrjesoomuk, mis baseerub tankil PT-91. 
Kirjeldus.
Tanki veermikule on paigaldatud 13 tonni kaaluv torn radarite ja 2 automaatkahuriga. Hävitab nii õhu- kui ka maa- ja veepealseid objekte.
Süsteemi projekteeris Poola sõjatööstuste konsortsium ja seda valmistab ettevõte CNPEP Radwar.
Loara on varustatud kõrgtehnoloogiliste seadmetega, nende hulgas on radarid, infrapunatermokaamerad, laserkaugusmõõturid, sihtmärgi avastamise süsteem, süsteem "oma-võõras", tulejuhtimissüsteem. Relv võib vähem kui 10 sekundiga avastada sihtmärgi, identifitseerida, jälgida, avada tule ning hävitada; haarab sihtmärki kuni 4 sekundiga pärast esimest kontakti. Korraga võib sihikul olla kuni 64 sihtmärki.
Õhutõrjesüsteem Loara suudab hävitada sihtmärke, mis lendavad kiirusega kuni üle 500 m/s, 3000 m kõrgusel ja 4000 m kaugusel.
Katsetuste ajal hävitas Loara õhusihtmärgi, milleks oli 122 mm rakett.
Loomarakk

Loomarakk on eukarüootne loomariiki kuuluva organismi rakk. Loomarakkudel on rida ühiseid omadusi, mille osas nad erinevad taimerakkudest või seenerakkudest. 
Loomarakul on fagotsütoosi võime, s.t. võime tuua rakumembraanile sattunud ainete osakesi raku sisemuse kasutamiseks.
Loomarakk ei sisalda plastiide (kloroplast, kromoplast, leukoplast), rakukesta ja tsentraalvakuooli (vakuoolid pole üldiselt üldse omased loomarakule).
Seenerakk

Seenerakk on seente hulka kuuluva organismi rakk. 
Seenerakk on pikliku kujuga ja seeneniidi koosseisus üksteise otsa lükitud. Rakkude ühenduskohtades on avad, mille kaudu rakutuumad saavad seeneniidi piires liikuda.
Kristo Käo

Kristo Käo (sündinud 4. veebruaril 1980 Tallinnas) on eesti kitarrist ja kitarripedagoog.
Ta on lõpetanud 1998. aastal Kuressaare Muusikakooli ja Kuressaare Gümnaasiumi. 2002. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia bakalaureuseõppe ja 2005. aastal sama kooli magistriõppe. Ta on täiendanud end Taanis Carl Nielseni Muusikaakadeemias, samuti Kari Äikäse, Hannu Annala, Juan Antonio Muro, Per Skarengi, Miguel Angel Jimenezi, Nikita Koshkini, Luis Quintero, Ana Vidovici, Scott Tennanti, Manuel Barrueco, Reinbert Eversi, Jose Miguel Moreno, Mats Bergströmi, Jesper Sivebaeki ja Per Palssoni meistriklassides. 
Aastatel 2003–2008 oli Kristo Käo Eesti Kitarriseltsi esimees. Hiljem on olnud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kitarriõppejõud ja Tartu Ülikooli haridustehnoloogia doktorant ning muusikaharidusprojekti Kitarrikool.eu eestvedaja.
Eesti-Ma Rahwa Kalender

"Eesti-Ma Rahwa Kalender" oli esimene eestikeelne kalender. Selle andis 1720. aastal välja Tallinna trükkal Jacob Johann Köhler. Kalendri esimesed 12 aastakäiku ei ole säilinud. Eri ajal on kalendri nimi varieerunud, nt 1845 oli kasutusel nimi "Ma-rahwa Kassuline Kalender ehk Täht-ramat ..."
Harilik tähtaniisipuu

Harilik tähtaniisipuu ("Illicium verum") on magnoolialiste sugukonda kuuluv taimeliik. Hariliku tähtaniisipuu viljadest saadakse vürtsina kasutatavat tähtaniisi.
Taime perekonna nimi "Illicium" tuleneb ladinakeelsest sõnast "illicere", tähendades 'ligi meelitama; ahvatlema'.
Päritolu ja kasvatamine.
Tähtaniisipuu on pärit Lõuna-Hiinast ja Põhja-Vietnamist, kus teda tuntakse juba 3000 aastat. Tänapäeval kasvatatakse seda puud ka Kambodžas, Laoses, Jaapanis ja Filipiinidel.
Tähtaniisipuu on igihaljas, mis kasvab kuni 8 m kõrguseks ning mille eluiga on üle 100 aasta. Alates seitsmendast kasvuaastast hakkab puu kandma punakaspruune, korkjalt puiseid tähekujulisi kogukukkurvilju, milles on kastanpruunid läikivad umbes 8 mm suurused seemned. Üks puu annab aastas kuni 40 kg vilju. Pärast koristamist lastakse viljadel päikese käes kuivada ja need kaotavad kuni 3/4 oma esialgsest kaalust.
BMW 7. seeria (F01)

BMW F01 on 7. seeria BMW-l kasutatud platvorm, mis võeti kasutusele septembris 2008 (loetakse 2009 mudeliaastaks), vahetamaks välja eelkäija E65. Pikendatud teljevahega versioon omab varasema eeskujul eraldi tähistust F02. Disainilt on auto mõnevõrra vähem radikaalne kui vanem mudel. Kohati võib ära tunda sarnasusi BMW varasema ideeautoga, mida nimetati CS-iks. 
Tegu oli ka esimese BMW-ga, mis varustati hübriidajamiga (ActiveHybrid 7), turboga V12-mootoriga ja 8-käigulise automaatkäigukastiga. 
2015. aastal vahetas F01 platvormi välja BMW G11 platvorm. 
Mudelivalik.
Diiselmootoriga.
Märkus: mudelivalik võib veel täieneda.
Hinnad Eestis.
Kõik F01 põlvkonna 7. seeria BMW-d maksid turule tulles uuena 2008. aastal Eesti esinduses üle miljoni Eesti krooni (EEK). 
Odavaima versiooni 730d baashind on 80 560 eurot. Kalleim on 760Li väärtusega alates 145 520 eurot. (Andmed pärinevad hinnakirjast, mis hakkas kehtima 2008. aasta detsembris.) Lisaks võib hinda mõjutada lisavarustus.
Igra

Igra on alev Venemaal Udmurdi Vabariigis, Igra rajooni keskus. Asub Iževskist 92 km põhja pool.
Esmamainitud 1615. aastal.
Igras on meierei ja klaastaaratehas.
Alevit läbib raudtee.
Saksamaa ühendamine

Saksamaa ühendamise all mõistetakse tavaliselt Saksa rahvusriigi loomist Otto von Bismarcki poolt 1866. aastal (Põhja-Saksa Liit) ja 1871. aastal (Saksa keisririik).
Ühinenud Saksamaa rajamine oli liberaalide ja üliõpilaste eesmärk alates nn vabastussõdadest (1813). See kukkus läbi 1848. ja 1849. aastal (märtsirevolutsioon, Frankfurdi rahvusassamblee). Algselt liberaalset poliitilist sihti arendasid paradoksaalsel kombel edasi aadel ja Preisi peaminister Otto von Bismarck, kes olid sisuliselt täpselt liberaalide vastandid.
Ühendamine toimus kahes faasis. Kõigepealt loodi pärast Saksa-Austria sõda 1866. aastal Põhja-Saksa Liit ja järgmisel aastal asutati põhiseadusega Preisi liitriik. Teiseks loodi pärast Prantsuse-Saksa sõda 1870/1871 Saksa Riik (Deutsches Reich).
Prints Alexanderi mäed

Prints Alexanderi mäed ("Prince Alexander Mountains") on mäeahelik Paapua Uus-Guineas Uus-Guinea põhjaranniku lähedal. Läände jäävad Torricelli mäed, lõunasse Sepiki jõgi. Geograafilised koordinaadid on 3°30′ S, 143°05′ E.
Mäeaheliku idaotsas on Turu mägi ("Mount Turu"). 
Piirkonnas elavad ambulased.
Mart Opmann

Mart Opmann (sündinud 27. märtsil 1956 Surjus) on Eesti poliitik, kes oli aastatel 1995–1999 rahandusminister.
Ta on lõpetanud Juhan Liivi nimelise Alatskivi keskkooli, Tartu 8. Keskkooli 1974. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal 1979. aastal. 
Mart Opmann on töötanud aastatel 1993–1995 Raepanga juhatuse liikmena, olnud majandusministri asetäitja ning rahandusminister ning alates 2003 X Riigikogu liige, valituna Tallinna Nõmme ja Mustamäe linnaosa valimisringkonnast. 
Ta on olnud aastatel 1999–2002 ka Saku Vallavolikogu liige.
Opmann kuulus aastatel 1979–1989 Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse ja alates 1995. aastast Eesti Koonderakonda, aastatel 2002–2011 oli ta Eestimaa Rahvaliidu liige. Ta osales ka Rahvarinde tegevuses.
Süvamuusikaansamblite loend

"Siin on loetletud süvamuusikaansambleid. On ka nüüdismuusikaansamblite loend. Eesti ansamblid on loetletud ka Eesti ansamblite loendis.
Tüvevaheldus

Tüvevaheldus on sõnatüve esinemine sõna eri muutevormides eri kujul. 
Eesti keel.
Eesti keeles on enamik muutuvaid sõnu tüvevaheldusega. 
Eristatakse astmevaheldust ja lõpuvaheldust; võivad esineda ka mõlemad korraga.
Geminaadivaheldus

Geminaadivaheldus on astmevaheldus, mille puhul tugevas astmes on geminaat, nõrgas astmes ühekordne häälik. 
Eesti keel.
Eesti keele geminaadivaheldus ehk pikkusmuutlikkus – ühes tüvevariantidest on geminaat- ehk kaksiksulghäälik või -s (k, p, t, ss), teises aga üksiksulghäälik või s (g, b, d, s). NB: geminaatsulghäälik kirjutatakse eesti keeles ühekordselt! N:
Aidu soo

Aidu soo on soo-ala Jõgeva maakonnas Põltsamaa ja Põltsamaa valla territooriumil. Soo pindala on 610 hektarit.
Tallinna Laagna Gümnaasium

Tallinna Laagna Gümnaasium (endine Tallinna 13. Keskkool) on üldhariduskool Tallinnas Lasnamäel.
August Maasik

August Maasik (ka Gus Masik; 1. oktoober 1887 Laiuse – 14. mai 1976 Seattle) oli eesti päritolu Kanada meresõitja ja polaaruurija.
Ta lahkus Eestist 1905. aastal ning elas suurema osa elust Kanadas. Ta sõitis laevadel merd, osales teadusreisidel ning tegutses Alaskal muu hulgas kullaotsija ning mere- ja lennuhädaliste päästjana. 
Banksi saarel Kanada põhjarannikul voolav Masik River on tema järgi nime saanud. Masiku nime kannab ka tema avastatud mäekuru Masik Pass.
Ahto Valter

Ahto Valter (sünninimi Aleksander; 15. juuli 1912 Heinaste – 30. juuli 1991 Saint Thomas, USA Neitsisaared) oli esimene Eesti lipu all ümber maailma purjetanud inimene. 
Ta lõpetas aastal 1926 Tallinna 9. Algkooli ning õppis lühikest aega Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumis ja Käsmu merekoolis. 
1930. aastal ületas ta koos venna Kõuga 26 jala pikkusel abimootorita purjejahil Atlandi ookeani (Tallinn–Miami). 1930–1933 purjetas ta üle ookeani 5 korda, kaaslastena teiste hulgas vennad Jariilo ja Uku. 1932. aasta saavutust – 18 päeva ja 16 tunniga New Yorgist Tallinna – peeti kuni 40-jalaste purjejahtide kiirusrekordiks. 
1930. aastatel asus elama USA-sse, tegutses purjeturismi arendajana ja merendusinspektorina.
1938–1940 purjetas koos poja, abikaasa ja veel mõne kaaslasega Eestis ehitatud purjejahil "Ahto III" (kahvelketš; endine "Rannik") Eesti lipu all ümber maailma New Yorgist New Yorki.
Ta külastas 1972. aastal Eestit, kuid Nõukogude võim ei lubanud tal külastada suguvõsa kodukanti Käsmut.
Hardo Pajula

Hardo Pajula (sündinud 4. mail 1966 Rakveres) on eesti publitsist ja endine majandusanalüütik, peaminister Tiit Vähi majandusnõunik.
Hardo Pajula lõpetas 1992. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstuse planeerimise erialal. Ta õppis seejärel Cambridge'i ülikoolis Inglismaal.
Pajula on töötanud Eesti Kõrgemas Kommertskoolis õppejõuna ning analüütikuna endises Hansapangas, rahvusvahelises konsultatsioonifirmas PricewaterhouseCoopers ja (kuni 2008. aasta lõpuni) SEB pangas.
23. septembril 2015 pidi ta asuma tööle ajalehe Postimees peatoimetajana, kuid loobus sellest ametikohast pärast toimetuse liikmetega kohtumist.
Isiklikku.
Hardo Pajulal on kaks last.
Ta elab Näpi alevikus Lääne-Virumaal.
David Abram

David Abram (sündinud 24. juunil 1957) on ameerika kultuuriökoloog, filosoof ja mustkunstnik.
Ta on fenomenoloog ja süvaökoloog. Ta on toetunud oma kirjutistes Maurice Merleau-Ponty töödele.
Ta käis Eestis 2009. aasta veebruaris seoses Tartu Ülikooli semiootika osakonna korraldatud konverentsiga "Animal minds".
Kirilind

Kirilind on lepatriinu rahvapärane nimetus.
Seda nime kannavad ka:
Kose Kirilind

Kose naisrühm Kirilind ehk Kose Kirilind on rahvatantsurühm Kose alevikus Harju maakonnas. Rühm alustas tegevust 1971. aastal.
Tantsurühma juhendab alates 2017. aastast Kadri Tiis. Kantakse Karja kihelkonna rahvarõivaid.
Ajalugu.
Miralda Saluste kutsus tollase Kose naistahvatantsurühma kokku 1971. aasta sügisel. Esimeseks avalikuks esinemiseks sai väljaastumine järgmise aasta Kose jaanitulel. Naisrühmas oli esimesel hooajal 11 liiget.
Hooajal 1972/73 tuli juhendajana appi Olga Sepp, kes aasta hiljem rühma päriselt üle võttis.
1970. aastatel oli üldtantsupidude kõrval olulisemaks esinemiseks osavõtt 1975. aasta suvel Riias peetud tantsu- ja laulufestivalist koos Saku, ELVI (Tartu) ja Tallinna Pioneeride Palee naisrühmadega.
1980. aastal võttis Kose naisrühm osa Tallinnas peetud Moskva olümpiamängude purjeregati avatseremooniast. 1982. ja 1983. aasta suvel toimusid Harju rajooni laulu- ja tantsupeod Kosel, kust samuti osa võeti. 1984. aastal jõuti esinema ka telesaatesse "Taidlusrõõm". 1993. aastal esineti Läänemere mängude avamisel.
1994/95 hooajal asus rühma juhendama Elo Kruusement.
1997. aastal lisandus juhendajana Lea Danilova, kes jätkas järgneval hooajal juba iseseisvalt. Danilova juhendamise all kasvas tugevalt ka osavõetavate ürituste arv ning alates 2000. aastast on saavutatud ka silmapaistvaid tulemusi erinevatel võistutantsimistel. 2000. aastal osales Kirilind ka Soome-Eesti ühistantsupeol.
2011–2017 juhendas rühma Anneli Veinberg. Alates 2017. aastast on juhendajaks Kadri Tiis.
Nimi.
Algselt kanti nime Kose maakultuurimaja naisrahvatantsurühm, hiljem nimetati rühm ümber Kose naisrühmaks. 1998–1999 võeti nimetuseks Kose naisrühm Kirilind ehk lihtsamalt Kose Kirilind.
Statistika.
Kui Kose Kirilind tähistas 25. novembril 2006 oma 35. sünnipäeva, oli rühmas tantsinud kokku 96 Kose valla ja selle lähiümbruskonna naist. 2011. aastal, kui rühmal täitus 40 aastat, oli see arv jõudnud 102-ni.
2024. aasta seisuga on kõige pikema staažiga tantsija rühmas tantsinud 40 aastat ja üle 30-aastase staažiga on veel neli tantsijat.
Esinemised.
Üle 50-aastase tegutsemise jooksul on pääsetud kõigile vabariiklikele tantsupidudele. 2000. aastal osaleti Helsingis toimunud Eesti-Soome ühistantsupeol. 
Alates 2001. aastast (Hispaanias Zamora linnas) on osa võetud Euroopa suurimast rahvatantsu- ja muusikafestivalist Europeade. Hiljem veel: 2003 (Sardiinia saarel Nuoro linnas), 2004 (naabrite lätlaste juures Riias), 2005 (Prantsusmaal Quimperis), 2007 (Taanis Horsensis), 2008 (Šveitsis Martigny linnas), 2011 (Eestis Tartus), 2015 (Rootsis Helsingborgis), 2017 (Soomes Turus), 2022 (Leedus Klaipedas). 2024 osaleti Gruusias rahvusvahelisel Kultuuride solidaarsuse festivalil. 
2011., 2016. ja 2022. aastal osaleti Eesti Naiste Tantsupeol Jõgeval. Talvel 2012. ja 2013. aastal võeti osa talvisest tantsupeost Viljandis, hiljem on osaletud talvistel tantsupidudel Tallinnas ja Tartus. 2023. aastal osaleti Paide tantsupeol. 
Alati on osaletud Harjumaa laulu- ja tantsupidudel ning kohalikel valla üritustel.
Lapsed holokaustis

Natsistide kordasaadetud lastemõrvade loetelu toob näiteid lapsemõrvadest, mis saadeti korda natsionaalsotsialistliku Saksamaa väeosade, organisatsioonide või nendega koostööd teinud kollaboratsionistide või nende väeosade poolt.
Lembit Int

Lembit Int (sündinud 24. juunil 1936 Ahjal) on eesti klimatoloog ja agrometeoroloog. 
1960. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna, 1966 kaitses kandidaaditöö, 1989 Moskvas doktoritöö ("Baltikumi mullakliima ressursside optimeerimine maaparanduse abil ENSV näitel"). 
Oli aastatel 1960–1962 Kuusiku agrometeoroloogiajaama juhataja, 1966–1979 Sakus Eesti agrometeoroloogia laboratooriumi juhataja, 1979–1983 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse TUI vanemteadur, 1985–1987 ENSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi teadussekretär ning 1987–1992 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi vanem- ja juhtivteadur. 
Alates 1992 elab pensionärina Helsingis. 
Isiklikku.
Tema tütar on Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese endine abikaasa Evelin Ilves.
Vinkt

Vinkt on küla ja osavald Belgias Deinze vallas. Ta paikneb umbes 20 km Gentist edelas. 
Vinkti osavalla pindala on 9,96 km². Elanike arv oli 2008. aasta 1. jaanuari seisuga 1352.
Vinkti koordinaadid on .
Chełmno nad Nerem

Chełmno nad Nerem on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Koło maakonnas. 
Küla koordinaadid on .
Külas elab umbes 350 inimest. 
Aastatel 1941–45 tegutses seal Chełmno koonduslaager. 1987. aastal avati selle mälestuseks holokausti muuseum.
Czechów (Lubuszi vojevoodkond)

Czechów on küla Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Gorzów Wielkopolski maakonnas Santoki vallas. 
2011. aastal elas seal 550 inimest.
Kirill Vladimirovitš

Kirill Vladimirovitš (12. oktoober 1876 Tsarskoje Selo – 12. oktoober 1938 Neuilly) oli Vene suurvürst, alates 1924. aastast Vene keiserliku perekonna pea (Kirill I).
Tšehhiv

Tšehhiv on küla Ukrainas Ternopili oblastis Butšatši lähedal Monastõrõska rajoonis Tšehhivi külanõukogus. 
2007. aastal elas seal 284 inimest.
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud 1454. aastal. Külas on 1885. aastal ehitatud puukirik.
Čekiškė

Čekiškė on alev Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis, Čekiškė valla halduskeskus. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sünagoog aastast 1785, katoliku kirik aastast 1935 ja XIX sajandil rajatud asula keskus.
Ajalugu.
Aastal 1542 mainiti esimest korda alevi kohal asunud Piktakiemise küla. XVI sajandil rajati küla lähistele Čekiškė või Čekakampiai mõis. Küla ise jäi Šedvydžiai mõisa maadele, ent aastal 1600 sai see nimeks Čekiškė.
XVII sajandil oli asula Gelgaudaste valduses. Aastal 1620 ehitati sinna esimene kirik ja sellest sai kohaliku kihelkonna keskasula. Aastal 1625 hakkas seal tegutsema kihelkonnakool, mis küll kahe aasta pärast suleti. Aastal 1687 koostatud Vilkija piirkonna inventariraamatus oli asula kohta Čekiškė kõrval kasutusel veel ka nimekuju Piktakiemis. Samast aastast on pärit esimesed teated alevis elavate juutide kohta.
XVII sajandi lõpus või XVIII sajandi alguses sai Čekiškėst alev. Aastal 1762 sai see õiguse pidada laata. XIX sajandi alguses avati asulas taas kihelkonnakool. Tsaaririigi ajal oli asula kohta vene keeles kasutusel nimekuju Чекишки. Aastal 1885 asutati sinna postijaam. Kaks aastat hiljem põles alev maha; püsti jäi vaid kivist ehitatud sünagoogihoone. Alev ehitati taas üles korrapärase planeeringuga asulana. Alevi põhiplaan on urbanistliku mälestisena kaitse all. XX sajandi alguses olid alevis saekaater ja veski, seal valmistati kangast.
Kuni Teise maailmasõjani olid 70% alevi elanikest juudid; sõja ajal aga alevi juudi kogukond hävitati. Pärast sõda sai Čekiškėst kohaliku kolhoosi keskasula.
Georgi Aleksandrovitš

Georgi Aleksandrovitš (9. mai 1871 Tsarskoje Selo – 10. juuli 1899 Abasthumani) oli Vene suurvürst, 1894. aastast kuni surmani troonipärija.
Ta oli Aleksander III poeg ja Nikolai II noorem vend. Neil oli noorem vend Mihhail Aleksandrovitš ning nooremad õed Ksenja ja Olga.
Pärast isa surma sai Georgi Aleksandrovitšist troonipärija, tsareevitš. Nikolai II polnud keisriks saades veel abielus, kuid abiellus samal aastal. Kui Nikolaile oleks poeg sündinud, oleks see saanud Georgi asemel tsareevitšiks. Georgi surma ajaks oli Nikolaile sündinud kolm tütart ja sellepärast sai Georgi surma järel tsareevitšiks tema noorem vend Mihhail, kes pärast Nikolai II tagasiastumist 1917. aastal oli ühe päeva Venemaa keiser. Nikolai II sai veel neljandagi tütre, misjärel sündis poeg Aleksei Nikolajevitš, kes saigi tsareevitšiks.
Georgi Aleksandrovitš haigestus 1890. aastal tuberkuloosi. Haiguse tõttu ta ei abiellunud ega saanud lapsi. Ta elas peamiselt tänapäeva Gruusias Abasthumanis, kus ka suri.
Georgi Aleksandrovitšile kui keisri pojale ja troonipärijale anti hulganisti autasusid ja aunimetusi. Sündimise päeval anti talle Püha Andreas Esmakutsutu orden, Püha Jüri orden, Valge Kotka orden ja Püha Anna ordeni 1. järk. Peale selle anti talle Austria-Ungari Püha Stefani orden (1885), Taani Elevandiorden (1889), Itaalia Kõige Pühama Kuulutuse orden (1890), Prantsusmaa Auleegioni orden (1891), Hispaania Kuldvillaku orden, Jaapani Krüsanteemi orden ja Kreeka Lunastaja ordeni 5. järk.
Seredžius

Seredžius on alev Leedus Jurbarkase rajoonis, Šeredžiuse valla halduskeskus. Seredžius asub Nemunase ja Dubysa ühinemiskohas Panemunė regionaalpargi territooriumil.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on kaks linnamäge, lisaks veel aastal 1913 valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Arheoloogiliste andmete põhjal on Seredžius juba ammu asustatud. Seal asub II–IV sajandil kasutusel olnud kalme. Esimene kahest linnamäest kannab ka nime "Palemono Kalnas" (nimetatud müütilise Leedu valitsejate soo esiisa Palemonase järgi, kelle pealinnaks see kant olevat olnud). Linnamägi oli kasutusel XV sajandini. Aastail 1293–1363 seisis seal leedulaste kindlus, mis põletati aastal 1363 maha, ent jäi kindlustatud positsiooniks kuni Tannenbergi lahinguni.
Teine linnamägi on hilisem, see oli kasutusel XIV–XV sajandil. Aastal 1406 hõivasid linnamäe ristisõdijad, kes rajasid sinna "Dubysenburgi" kindluse, mis oli Saksa ordu Žemaitija alade halduri Michael Küchmeisteri residentsiks. Kindluse juures oli kabel, selle arsenalis olid ka tulirelvad. Aastal 1409 sundis Vytautas ordu Dubysenburgi maha jätma.
XVI sajandil sai Seredžiusest alev. XVI–XVIII sajandil asus Dubysenburgi asemel Sapiehadele kuulunud Mežiriečė mõis. Esimene kirik ehitati Seredžiusesse aastal 1829. Tsaari ajal olid alevi venekeelsed nimekujud Средники ja Средникъ.
Esimese maailmasõja ajal peeti aastal 1914 alevi ümbruses ägedaid lahinguid, mille käigus asula maha põles. Lahinguid peeti Seredžiuses ka Teise maailmasõja ajal. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Viimane neist tegutses seal veel aastal 1960.
Veliuona

Veliuona (vanasti "Junigeda", saksa keeles ka "Friedeberg", Tsaari-Venemaal Велiона, Велена või Велона) on alev Leedus Jurbarkase rajoonis; Veliuona valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal Panemunė regionaalpargi territooriumil.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vana kirik, mis oli rajatud Vytatutase poolt 1421, ehitati ümber 1636. Veliuonas on kaks linnamäge, neist ühel asus kunagi ristisõdijate Bayerburgi kindlus, teisel asub Gediminase hauakivi. Vaatamisväärsusteks on veel ait-pood ja XIX sajandil rajatud mõisakompleks.
Ajalugu.
Arheoloogiliste andmete põhjal oli Veliuona asustatud juba kiviajal. Esimest korda on asulat kirjalikult mainitud aastal 1291 Peter von Dusburgi kroonikas, seal kandis asula Junigeda nime.
XIII–XIV sajandil oli Veliuona tähtsaks tõkkeks ristisõdijate teel. Aastal 1337 õnnestus Saksa ordul Veliona vallutada ja nad rajasid sealsele linnamäele Bayerburgi kindluse. Aastaks 1344 olid ordurüütlid sunnitud Veliuonast taanduma ja allavoolu uue Bayerburgi ehitama.
Tol perioodil juhtis leedulaste võitlust ordu vastu Gediminas, kes olevat seal vana haava tõttu surnud ja ühele Veliuona linnamägedest maetud. Võitlus ristisõdijatega jätkus pärast Gediminase surma. Aastal 1412 ehitas Veliuonase teisele linnamäele (endise Bayerburgi asemele) kindluse suurvürst Vytautas.
Aastal 1421 nimetati Veliuonat aleviks, ühtlasi lasi Vytatutas sinna kiriku ehitada. Aastal 1443 sai Veliuona Magdeburgi õigused. Aastal 1549 andis Zygmunt II August alevi Barbara Radziwiłłównale.
18. sajandil kuulus Veliuona vürst Józef Poniatowskile, 19. sajandil Zalewski suguvõsale. Viimaseks omanikuks oli P. Wakselis. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks.
Zapyškis

Zapyškis on alev (endine linn) Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis Zapyškise vallas.
Elanike arv on 254 (2001).
Alev asub Nemunase jõe kaldal. Alevis on kultuurikeskus ja raamatukogu, sealne kool asub Kluoniškiai külas. Vaatamisväärsusteks on Zapškise surnuaed ja sealne kabel, looduslik pühapaik Dievogala Püha Johannese oja, mille kallastel kohalik rahvas tähistas jaanipäeva, ja 1578. aastal valminud gooti stiilis kirik.
Alevis on elanud Vincas Kudirka.
Ajalugu.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud XVI sajandi alguses, mil kuningas Aleksander selle Jan Sapiehale andis. Toona kandis see nime "Panemune". Sapiehade suguvõsa järgi sai alev ka oma nime, selle kohta kasutati nimekujusid "Sapiehade alev", Sapiegiškėmis ja Sapiegiškis, mis hiljem moondus Zapyškiseks.
Aastal 1578 valmis sealne kirik. Aastal 1655 põletasid Vene sõdurid alevi maha. Aastal 1677 avati seal kihelkonnakool. XVII sajandil läks asula Sapiehadelt Massalskite valdusse.
Poola jagamise järel hakkas alev aastal 1795 kuuluma Preisimaa kuningriiki. Aastal 1812 läks see Varssavi hertsogiriigi koosseisu, aga aastast 1815 kuulus see Venemaale. Aastal 1825 sai Zapyškisest linn, ent aastal 1847 (teistel andmetel alles aastal 1870) kaotas see linnaõigused. XIX sajandi lõpus oli seal üle 500 elaniku. 
Kuni Kaunase hüdroelektrijaama rajamiseni kannatas alev korduvalt üleujutuste all: XX sajandil juhtus see aastail 1934, 1946, 1951 ja 1958.
4. septembril 1941 hukkasid Leedu politseiüksused asulas elanud juudid, kokku 178 inimest. Nõukogude ajal oli Zapyškis kohaliku kartulikasvatusele spetsialiseerunud kolhoosi keskasula.
Jurbarkas

Jurbarkas () ("Jurbork") on linn Leedus, Jurbarkase rajooni halduskeskus. Asub Nemunase paremkaldal Venemaa Kaliningradi oblasti piiri lähedal merepinnast 29 meetri kõrgusel.
Linna endine saksakeelne nimi on "Georgenburg", vana venekeelne nimi oli aga Юрбургъ. Halduslikult moodustab see omaette valla.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jurbarkase elanikest leedulasi 98,38%, venelasi 0,53%, sakslasi 0,18%.
Ajalugu.
Jurbarkast on esmamainitud 1259. aastal, mil ristisõdijad rajasid sinna Georgenburgi kindluse. Kindlus asus ühel selle piirkonna linnamäel, teise linnamäe hõivasid leedulased. Georgenburg ise asus Karšuva muinasmaakonna territooriumil, mida asustasid skalvid.
Aastal 1382 ründas kindlust Kęstutis, kasutades selleks esimest korda Leedu ajaloos bombarde. Kaks kindlust seisid seal vastakuti kuni Tannenbergi lahinguni, mil see ala läks Leedu valdusse ja Jurbarkase kohale rajati Leedu suurvürstidele kuuluv mõis, mille juurde tekkis ka asula.
Jurbarkasest sai linn aastal 1611. XIX sajandil valmis sealne mõisakompleks.
Jurbakas oli üks esimesi elektrifitseeritud linnu Leedus. Aastail 1900–1903 rajas Jurbarkase mõisa toonane omanik Vasilčikovas Mituva jõele vesiveski, kuhu paigaldas ka elektrigeneraatori. Elektriga varustati nii veski kui ka mõis, kirik ja linna elumajad. Veski juures pandi tööle ka saekaater. Hoone põletasid Esimese maailmasõja ajal maha linna okupeerinud Saksa väed.