Eduard von Gebhardt

Eduard Karl Franz von Gebhardt (13. juuni 1838 Järva-Jaani – 3. veebruar 1925 Düsseldorf) oli baltisaksa päritolu Eesti historitsistlik maalikunstnik ja Düsseldorfi Kunstiakadeemia professor. 
Elukäik.
Gebhardt sündis Järva-Jaani kirikuõpetaja Ferdinand Theodor von Gebhardti pojana ning Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, Ida-Preisimaalt pärit Johann Bernhard von Gebhardti pojapojana. Tema vend Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja ning onu Carl Bernhard von Gebhardt Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Gebhardti õemehe isa Carl Sigismund Walther oli samuti maalikunstnik.
Ta õppis Võrus, Tallinna Toomkoolis ja Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1855–1857 (alates 16. eluaastast) õppis ta Peterburi Kunstide Akadeemias, reisis seejärel kaks aastat ning 1859 jätkas umbes aasta aega õpinguid Karlsruhe kunstikoolis ajaloomaalija Louis Des Coudres'i juures. 
1860. aastal sai temast Wilhelm Sohni eraõpilane Düsseldorfis, kuhu ta ka alaliselt elama asus. 1873. aastal (teistel andmetel 1875) sai Gebhardt Düsseldorfi Kunstiakadeemia professoriks. Ehkki akadeemia oli tema õpingute ajaks allakäinud, tõstis ta koostöös kaasmaalaste Eugen Dückeri ja Gregor von Bochmanniga õppeasutuse taas moodsa kunsti keskuste sekka.
1890. aastal pälvis Gebhardt Saksamaa aumärgi Pour le Mérite rahuklassi.
Eduard Karl Franz von Gebhardt suri 1925. aastal.
Looming.
Paljud Gebhardti teosed on usulistel teemadel. Neid iseloomustab sügav ja jõuline varjundirohke usutunnetus. Sageli matkis ta neis 15.-16. sajandi hollandi ja saksa meistreid mitte üksnes keskkonna ja rõivastuse, vaid ka figuuride kujutuslaadi poolest. Tema maalide ilu ja idealiseeritus tõid talle nii imetlejaid kui ka vastaseid.
Reformatsiooni teemat kajastab maal "Reformaator töös" (1877, Leipzigi muuseum), samuti maalid "Usuline vaidlus", "Saksa majaperenaine" ja "Kloostrikooli õpilane". Kunagises tsistertslaste kloostris Lokkumi kloostri refektooriumis Wunstorfis võib näha kuut seinamaali Gebhardti sarjast "Stseenid Kristuse elust" (1884–1891). Tema peateos, viis samateemalist seinamaali, asub Düsseldorfi Rahukirikus (Friedenskirche), kus maalide sissepühitsemisel 1907. aastal osales keiser Wilhelm II.
Gebhardt maalis ka palju suurepäraseid portreid (osa neist on eksponeeritud Firenzes Uffizi galeriis), muuhulgas 15.-16. sajandi usureformaatoritest ja teadlastest (Johannes Müllerit ehk Regiomontanust ja Bernhard Waltherit kujutab maal "Pendlivõnked" (1874)). Ta sai kuldmedaleid Berliinist (Berliini Kunstinäituse suur kuldmedal), Dresdenist, Münchenist, Viinist ja Pariisist ning oli Antwerpeni, Berliini, Brüsseli, Müncheni ja Viini akadeemia liige.
Eestit külastades kasutas Gebhardt sageli modellidena kohalikke talupoegi. Tema juures õppisid mitmed Eesti kunstnikud, näiteks Tõnis Grenzstein, Ants Laikmaa, Kristjan ja Paul Raud, samuti baltisakslane Rudolf von zur Mühlen. 
Gebhardti loodud on Narva Aleksandri Suurkiriku kolmest altarimaalist keskmine, mis kujutas ristilöömist; selle kinkis kogudusele Kreenholmi manufaktuuri direktor J. Prowe. Tallinna toomkirikus altarimaali "Kristus ristil" koopia tundmatult kunstnikult on Risti kirikus Harju-Ristil. Pärast tema surma, 1926. ja 1938. aastal, toimusid Gebhardti isikunäitused ka Tallinnas.
Teoseid.
Gebhardti tähtsamate piibliteemaliste teoste sekka kuuluvad: