tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Operatsioon Sond Chara

Operatsioon Sond Chara (puštu keeles 'Punane Pistoda') kestis 18 päeva ja see oli suunatud Afganistani Helmandi provintsi Nad-e-Ali linna lähistel asuvatele Ţālebāni tugipunktidele. Operatsioon sai oma nime 3. merejalaväelaste eriüksuse brigaadi liikmete tunnusmärgi järgi. 2008. aasta 7. detsembri öisel jõulueelsel Nad-e-Ali linna lõunaosa Ţālebāni tugipunktide rünnakul osales 1500 briti sõdurit, keda toetasid Taani, Eesti ja Afganistani väed.
Mässajate rünnakute sagenemise ja hääletamise registreerimisprogrammi julgestamise tõttu kaitsti pealetungiga Helmandi provintsi keskust Lashkar Gahi. 300 Ţālebāni liiget üritas tormijooksuga vallutada Lahkar Gahi.
Lahingud olid rasked ning vastasteks olid kiired ja kättemaksuhimulised mässajad 107mm rakettidega. Briti miinipildujad, tankid ja kaugrelvad alistasid mässajad. Briti väed sõdisid I maailmasõja stiilis kaevikutes põlvedega mudas. Osa merejalaväelastest sõdisid 60 km tule all ja halvas olukorras. Lähivõitlus oli tavapärane ning mõned komandörid teatasid, et sõditi 30 m või vähema vahemaa kauguselt.
2008. aasta 25. detsembriks ehk operatsiooni haripunktiks oli tapetud 100 Ţālebāni sõdijat ja üks kõrgem ülem. Rünnaku lõpuks oli tapetud viis briti sõdurit, sealhulgas Briti vägedesse kuulunud üks australlane.
Pärast Lashkar Gahi lõunaosa haarangut leiti 2,61 miljoni euro väärtuses oopiumi, improviseeritud lõhkeaineid, erinevaid uimasteid ja lõhkeaineid.
PB Shamshad

Patrullbaas Shamshad on Afganistani Helmandi provintsis asuv välisriikide sõjaväelinnak. Laager asub Garmsīrist 15 km lõunas.
Baasi mehitasid Eesti ja Briti väed.
Seal treenitakse Afganistani sõdureid.
Üksused.
Laagris on olnud järgmised üksused:
Krekenava

Krekenava on alev Leedus Panevėžysi rajoonis, Krekenava valla ja Krekenava regionaalpargi halduskeskus. Krekenava asub Nevėžise kaldal.
Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1902. aastal valminud katoliku kirik, sünagoog aastast 1892, vana kalmistu, Rodai mausoleum ja alevi ajalooline süda. Aastal 1965 asustati Krekenava lähistele metsa piisonid.
Krekenava järgi on nime saanud Porkuni lademe Krekenava kihistu.
Ajalugu.
Küla on esimest korda mainitud 1372. aastal, toona kandis see nime "Kralinowie". 1409. aastal andis Vytautas küla Rodai mõisa omanikele, samal aastal on kirjalikult esmamainitud Krekenava mõisat. 1416. aastal läks asula Vizgirdaste valdusse. 1419. aastal lasi Vytautas külla püstitada esimese kiriku. 1496. aastal rajati külla turuplats ja kõrts.
Aastal 1533 hakkas alevis tegutsema kihelkonnakool. Aastail 1548–1564 oli Krekenava Upytė maakonna (hilisem Panevėžysi maakond) keskuseks. Aastal 1550 nimetati Krekenavat esimest korda aleviks. Aastal 1565 laastas alevit katk, järgmisel aastal põles Krekenava maha. Tulekahjud laastasid alevit ka aastail 1775, 1787, 1811, 1845, 1898 ja 1918. Alevi elanikud osalesid 1863. aasta ülestõusus. Knygnešystė ajal tegutsesid alevis salakaubavedajad. 
XX sajandi alguses kasutati alevi kohta nimekuju "Krakinava", nimi Krekenava võeti ametlikult kasutusele 1925. aastal. Samal aastal rajati alevisse kohaliku põllumeeste ühistu meierei. Hiljem rajas ühistu asulasse veel kaks veskit, klubi, kõrtsi ja poe. XX sajandi esimesel poolel alev ja küla liideti. Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa väed 190 Krekenava elanikku (kellest suurem osa oli juudid). Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Krekenava kohaliku kolhoosi keskasula. 15. augustil 2011 andis Benedictus XVI sealsele kirikule "basilica minoris"'e staatuse.
Tatšanka

Tatšanka (vene keeles "тачанка") oli kuulipildujaga kaarik või vanker, mida vedas kaks kuni neli hobust ning millega sõitis kaks või kolm inimest (üks juht ja vähemalt üks kuulipildur). Tatšanka leiutajaks peetakse Nestor Mahnod.
Etümoloogia.
Sõna "tatšanka" päritolu kohta levib vähemalt kaks usutavat hüpoteesi. Vasmeri etümoloogiline sõnastik väidab, et see pärineb ukrainakeelsest sõnast "netõtšanka" ("нетичанка") ja poolakeelsest sõnast "najtyczanka", mis tähendavad tõlda. Nimetus on pandud Neutitscheini (tänapäeval Tšehhi Nový Jičín) linna järgi. 
Teise arvamuse kohaselt on "tatšanka" ukrainlaste hellitusnimi sõnast "tatška" (vene keeles "тачка" 'käru'). On ka arvatud, et "tatšanka" pärineb sõnast "tavritšanka", mis tähendab Ukraina lõunaosas ja Krimmis Tauria kubermangus (vene keeles "Таврическая губерния") levinud vastupidavat vankrit. Seos on vaieldav, kuna selle põllumajanduses kasutatud sõiduki välimus on teistsugune.
Solothurn-Arsenal

Solothurn-Arsenal oli Eesti koopia Šveitsi tankitõrjepüssist S-18/100. Seda toodeti ilma litsentsita Eestis vahemikus 1937 kuni 1940.
Baltimaade keemiaolümpiaad

Baltimaade keemiaolümpiaad (lühend BChO) on alates 1993. aastast toimuv iga-aastane Eesti, Läti ja Leedu kooliõpilaste võistlus, kus lahendatakse eri keemiaharude teoreetilisi ja praktilisi probleeme. Võistlus sarnaneb rahvusvahelise keemiaolümpiaadiga. BChO toimus esmakordselt Riias, seejärel Vilniuses ja Tartus.
Idee korraldada Eesti, Läti ja Leedu ühine keemiaolümpiaad, käis välja Läti keemiaolümpiaadi juhtivmentor dotsent Gunnars Rumba. Saavutataud kokkuleppe kohaselt toimus esimene BChO 3–5 maini 1993. aastal Riias. Üritust korraldavad võõrustajariigi ülikoolid. BChO eesmärgiks on luua õpilastele võimalus võrrelda oma teadmisi ja oskusi tugeva konkurentsi tingimustes.
2011. aastal toimus olümpiaad Vilniuses, 2012 Riias, 2013 Tartus, 2014 Vilniuses ja 2015 Daugavpilsis, 2016 Tartus, 2017 Vilniuses, 2018 Riias, 2019 Tartus, . Olümpiaad pole toimunud koroonapandeemia ajal. 30. juubeliolümpiaad korraldati Tartus 2024 aastal.
Reeglid.
BChO-st võtab osa 20 õpilast, sealhulgas kuus igast riigist ja lisaks kaks toimumispaiga riigist. Tavaliselt koosneb 100 punkti vääriline ülesanne 60 punkti väärilisest kuuest teoreetilisest ülesandest (iga riik koostab kaks ülesannet) ja kahest 40 punkti väärilisest praktilisest ülesandest (koostab võõrustajariik). BChO tulemuste põhjal valib iga riik meeskonna, kes osaleb rahvusvahelisel keemiaolümpiaadil. Žürii kinnitab iga riigi esindajad.
Vireši-Tallinna gaasijuhe

Vireši-Tallinn gaasijuhe on Eesti ja Läti vaheline maagaasi juhe. Selle kogupikkus on 290,4 km, millest 202,4 km asub Eestis ja 88 km Lätis. Virešis ühendub gaasijuhe Izborsk–Inčukalns gaasijuhega, millest saab ka Eesti gaasi. Gaasijuhtmel on üks kompressorjaam Virešis ja üks mõõtejaam Karksis. 
Gaas voolab Lätist Eestisse. Plaan on juhtida gaasi mõlemale poole.
Gunnar Loss

Gunnar Loss (10. august 1917 Virumaa, Vao vald, Äntu küla – 21. august 1990, Tallinn) oli eesti fotograaf ja ajakirjanik.
Loss õppis Väike-Maarja 6-klassilises koolis. Tööd alustas ta isale kuulunud tuuleveskis möldrina, hiljem töötas Tallinnas Kilgase õmblusvabrikus masinate mehaanikuna.
1941–1945 teenis Gunnar Loss Venemaal tööpataljonis ja Eesti Laskurkorpuses. 1945–1949 töötas ta siseministeeriumi fotograafina, 1940–1982 ajalehe Rahva Hääl fotokorrespondendina.
1977. aastal pälvis ta Eesti NSV teenelise ajakirjaniku aunimetuse.
Munavõi

Munavõi (soome keeles "munavoi") on peeneks hakitud kõvaks keedetud munade ja või segu. See on kõige rohkem levinud Eesti ja Soome köögis. Soomes pannakse munavõid enne söömist Karjala piruka peale. Eestis kasutatakse tavapäraselt munavõid ja leiba (tume rukkileib) ülestõusmispühade söögilauas.
Viasat Sport 3

Viasat Sport 3 oli Skandinaavia spordikanal, mis näitas peamiselt võitlussporti, autosporti ja Ameerika jalgpalli. Kanal alustas tööd 2004. aasta 1. veebruaril koos Viasat Sport 2-ga. Suvel näidati peamiselt NASCARit, IndyCari liigat, poksi ja jalgpalli. 
Kanal oli nähtav koos selle sõsarkanali Viasat Sport 2-ga Norras, Rootsis, Taanis, Soomes, Eestis, Leedus ja Lätis. 2008. aasta 16. oktoobril uuendas Viasat oma spordikanaleid. Rootsis ja Norras asendati Viasat Sport 3 kanaliga Viasat Motor, ent Taanis, Soomes ja Baltimaades jätkati kanali edastamist 2009. aasta 6. jaanuarini. Baltimaades asendati Viasat Sport 3 spordikanaliga Viasat Sport Baltic, ent Taani ja Rootsi jäid asenduskanalitest ilma.
Viasat Sport 3 omas ka jalgpalliklubi Soccer Club kanali Blackburn Rovers TV näitamise õigust.
KTNF6

Tatra KTNF6 on KT4 tüübi moderniseeritud tramm, mille põranda madalam keskosa on läbinud täieliku uuenduskuuri. Neid tramme kasutatakse Saksamaal Cottbusis ja Schöneiche-Rüdersdorfis ning Eestis Tallinnas KT6T nime all. KT4'l on veel üks sarnane variant KTNF8 (hüüdnimega KT4NT), mida kasutatakse Saksamaal Geras.
KTNF6'l on uuendatud sisemus, trepid, uksed ja madalate uste keskosa.
Tüübinimetus on esitähtede järjekorras selline:
Aerosport OÜ

Aerosport OÜ on Keilas asuv Eesti väikeettevõte. Ettevõte keskendub jõuallikaga langevarjude, mootorvarjude konstrueerimisele ja ehitamisele vastavalt "USA FAR 103 ülikergete õhusõidukite reeglitele" ning Euroopa Lennundusohutusameti (EASA) ja Rahvusvahelise Lennuspordiföderatsiooni (FAI) ülikerglennukite nõuete kategooriale.
Ettevõtte toodetud jõuallikaga langevarjud ja mootorvarjud on tuntud laia mootori, propelleri ja reduktorite valiku tõttu .
Aerosport OÜ Spider

Aerosport OÜ Spider on Eestis Keilas Aerosport OÜ toodetud mootorvarjude klass, mis on mõeldud mootoriga tiibvarjudele. Nüüdseks on tootmine lõpetatud.
Disain ja arendus.
Spideri tooteseeria disainiti vastavalt USA FAR 103 ülikergete sõidukite reeglitele. See koosnes tiibvarju-stiilis tiivast, ühekohalisest istmest ja ühemootorilisest madala ülekandega tõukeseadmest. Kütusepaagimaht on 10 liitrit. Põhidisain koosneb alumiiniumtorudest ja nailonrakmetest. Mudelid erinevad omavahel mootori, reduktori ja propellerite poolest.
Sarnaselt kõikide mootorvarjudega, tõuseb ka Spider üles jalgade abil. Lendu suunatakse käepidemega, mis käivitab baldahhiinpiduri, rulli ja lengerdamise.
Žiguli õlu

Žiguli (vene keeles Жигулёвское) on tuntud Venemaa, enne Nõukogude Liidu õllemark. Esmalt hakati seda valmistama 1881. aastal Austria ettevõtja Alfred von Vacano juhtimisel Samara õlletehases. Toote algne nimetus oli Венское ehk Viini õlu, ent legendi kohaselt määrati 1934. aastal uueks nimeks Žiguli õlu, sest algne nimi oli "kodanlik".
Nõukogude ajal oli see populaarseim õlu. Õlletarbimise tippajal toodeti seda üle riigi 700 õlletehases. 1938. aastast toodeti seda vastavalt GOST-i standardile. Žiguli ei tohtinud sisaldada vähem kui 2,8% alkoholi ning selles võis olla kuni 15% lisandeid. Žiguli õlut valmistatakse Venemaal tänini ning seda on imporditud ka Eestisse.
Jägala sõjaväebaas

Jägala sõjaväebaas on Eesti Kaitseväele kuuluv kasutusest kõrvaldatud sõjaväebaas Harjumaal Jõelähtme vallas Jägala külas. Baas asub Tallinnast 25 km kaugusel.
Ajalugu.
Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu ajal olid seal Nõukogude väed. Ajavahemikul 1992–2002 kasutas baasi Eesti 1. jalaväebrigaad. Pärast 1. jalaväebrigaadi lahkumist kasutasid baasi mõnda aega Kaitseliidu üksused, ent nad ei tegutsenud seal pidevalt. Jägalas toimus paar reservüksuste täiendusõpet.
Lai 36

 
Lai 36 on Tallinnas Laial tänaval asuv hoone, mida loetakse Eesti tööstusliku pagaritööstuse hälliks.
Selles majas on elanud ka kunstnik ja kultuuritegelane Boris Lukats. 2007. aasta renoveerimise käigus leiti ilmselt Lukatsi poolt maja seinale maalitud abstraktne kompositsioon. 
Kinnistu saamislugu.
Lai 36 / Vaimu 4 kinnistu (nr 137) tekkis 1749. aastal, mil kaupmees Johan Herman Haecks müüs Pika tänava poolse osa oma kinnistust nr 42 (Pikk 47), mis ulatus Pikalt tänavalt kuni Laia tänavani. Varasemast ajast on teada, et u 1365. aastal asusid sel kohal kinnistu nr 42 koosseisu kuulunud puithooned. 
8. mail 1750 loovutas Haecks kinnistu aritmeetikule ja üldise jumalalaeka raamatupidajale Johan Nicolaus Greinertile. 
Pagaritööstus.
22. oktoobril 1762 sai maja omanikuks pagar Julius Valentin Jaeksch, kes oli pärit Rudolfstadtist. Samal aastal sai temast ka Tallinna kodanik. Tema pagaritöökoda loetakse tööstusliku leivatootmise alguseks Eestis ja Leiburi leivatööstuse eelkäijaks. Jaeksch küpsetas leiba ja lihtsaia. 
Kinnistu järgmised omanikud olid Georg Bernhard Baumann (alates 27. aprillist 1806) ning Emilie ja Malli Baumann (alates 4. oktoobrist 1849). 28. oktoobrist 1849 sai omanikuks pagarmeister Friedrich Küssner ning pagaritöökoja järjepidevust jätkas Friedrich Eylandt, kes avas oma pagaritöökoja 6. detsembril 1857. Sel ajal sai pagariärist osta muu seas ka pähklikooki, mandlikooki, piparkooke ja suhkrukringleid. 
Eylandt suri 1897. aastal ning tema pärijad olid maja omanikud kuni 1904. aastani, kui kinnistu ostis Wilhelm Steinberg. Tema avas seal oma pagaritöökoja 1905 aastal. Steinbergil oli Tallinnas kokku kolm pagaritöökoda (Lai 36, Tatari 13 ja Kreutzvaldi 2). Tootevalikusse kuulus sel ajal lisaks saiale ja leivale saiakesi (Viini saiad, teekoogid, vastlakuklid, Lätare kringlid, Berliini pannkoogid, vanilli pritskoogid jne), aga ka näkileiba (rootsi "knäckebröd"), küpsiseid ja torte. Steinberg nimetas end kondiitriks. 
Pärast Wilhelm Steinbergi surma 1933. aastal jätkasid kondiitriäri Wilhelm Steinbergi pärijad kuni natsionaliseerimiseni 19. novembril 1940. Hilisemat pärijate taotlust õigusvastaselt võõrandatud vara tagastamiseks pärast Eesti taasiseseisvumist ei rahuldatud. 
Tänapäeval on tegemist korterelamuga, mille esimesel korrusel on linnale kuuluv äripind. Pagaritööstuseaegadest tänapäevani on pööningul säilinud jahukottide tõstmiseks kasutatud huvitav oravarattaga sarnanev vintsisüsteem.
Rõivaäri.
1983. aastal tegutses esimese korruse ruumides õmblusvabriku Võit eksperimentaalosakond. Esimese korruse äripindadel tegutses kuni 2016. aastani rõivakauplus Studio T. 2018. aastal avati samas kohas eesti rõivabrändi GUILD kauplus.
Nursipalu harjutusväli

Nursipalu harjutusväli on Kaitseliidu ja Kaitseväe kasutatav sõjaväe harjutusväli, mis asub Võru maakonnas Rõuge ja Võru valla territooriumil. Harjutusvälja pindala on umbes 3300 ha.
Ajalugu.
Nõukogude okupatsiooni perioodil oli Nursipalu harjutusväli osa Nõukogude armee Višnevski sõjaväelinnakust, kus 3703 ha suurusel alal treenisid NSV Liidu õhudessantväed ja raketibrigaad.
Nursipalu harjutusväli võeti uuesti kasutusele Vabariigi Valitsuse 14. veebruari 2008 korraldusega nr 79 "Kaitseväe Nursipalu harjutusvälja asutamine ja riigivara tasuta üleandmine".
Kaitseministeerium asus kavandama harjutusvälja arendamist eesmärgiga muuta see sobivaks mehhaniseeritud kompanii tasemel lahinglaskmistega taktikalise väljaõppe jaoks. Arenduse käigus rajatakse teid, kuivenduskraave ja metsatustatakse. Plaanis on laiendada harjutusala rohkem kui 9000 hektarile, kuigi kaitsevägi sooviks ideaalis lausa 20 000 hektarist ala.
2024. aasta mais oli riik omandanud veerandi harjutusala laienduse alla jäävatest maadest ja kodudest ning tegeleti Tsiatsungõlmaa harjutusala (Reedo) vastuvõtulinnaku laiendamisega. 2025. aasta alguse seisuga on riik ostnud harjutusvälja laiendamiseks kinnistuid 18 miljoni euro eest.
Tallinna halduskohus leidis 2025. aastal, et valitsusel oli piisavalt aega menetlemaks harjutusväljaku laiendamist riigi eriplaneeringuna ning seega olid relvaseaduse alusel tehtud valitsuse otsused harjutusvälja laiendamise kohta rutakad ja sellisel kujul sobimatud.
Nursipalu laiendusalalt leidsid demineerijad üle tuhande sinna teise maailmasõja ajal jäetud erineva lõhkemata lõhkekeha.
Klooga harjutusväli

Klooga harjutusväli, pindalaga 989,9 ha, asub Harjumaal Lääne-Harju vallas. Suurem osa territooriumist (763 ha) paikneb Klooga aleviku ning on üks seitsmest Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse hallatavast harjutusväljast. 
Klooga harjutusväli on Paldiskis paiknevate väeosade – nii toetuse väejuhatuse logistikapataljoni kui ka vahipataljoni – lähim harjutuskoht. Harjutusvälja kasutavad Kaitseliidu malevad, Lennubaas Ämaris, staabi- ja sidepataljon, Merevägi ning Politsei- ja Piirivalveamet.
Ajalugu.
Nõukogude Liidu ajal oli 1373 ha sõjaväelinnakus üks Nõukogude armee motoriseeritud laskurdiviis. 36. kaardivägede motoriseeritud laskurdiviis asus seal 1950. aastate lõpus.
Klooga harjutusväli võeti taas kasutusele 2008. aasta 24. juulil Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 334 "Kaitseväe Klooga harjutusvälja asutamine".
Sirgala harjutusväli

Sirgala harjutusväli, pindalaga 2834 ha, asub Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Mustanina külas. Tegemist on ühest seitsmest Kaitseväe harjutusväljast, mida haldab Riigi Kaitseinvesteeringute Keskus. 
Tegemist on põlevkivi kaevandamise lõppedes metsastatud maa-alaga, mis pakub väljaõppeks võimalusi, mis on Eestis unikaalsed. Ulatuslik kõrvalistele isikutele suletud tööstusmaastik ning eraldatud inimasustusest võimaldab riigikaitselise õppe läbiviimiseks tingimusi ja võimalusi, mida ei leidu mujal Eestis.
Sirgala harjutusväli võeti uuesti kasutusele 2008. aasta 12. juunil Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 272 „Kaitseväe Sirgala harjutusvälja asutamine.“
Harjutusväli on laienemas ka suletud Viivikonna karjääri alale.
Männiku harjutusväli

Männiku harjutusväli on üks seitsmest Kaitseliidu kasutatavast sõjaväe harjutusväljast. 
Männiku harjutusväli on kõige lähedamal Tallinnale asuv harjutusväli.
Männiku harjutusvälja paiknemine.
Männiku harjutusväli on 1246 ha suur ning asub Eesti pealinna Tallinna lähistel Kiili ja Saku vallas.
Suurem osa harjutusväljast, ligi 1100 ha, paikneb Saku vallas Männiku külas. Maatüki läänepiiril on 8,7 ha suurune ala, mis asub Kiili vallale kuuluval maal Luige külas. Kiinistu edelapiiril jääb 22 ha suurune ala Tammemäe küla territooriumile. Teisel pool Tallinna–Saku maanteed asub 120,1 ha suurune ala, mida kasutatakse taktiliseks väljaõppeks. 
Harjutusvälja tähistus alal.
Männiku harjutusvälja piir on tähistatud valge- ja punasetriibulise värviga märgitud piiripostid või puud. Harjutusvälja kolmel sissepääsul Tallinna–Saku maanteelt on tõkkepuud, mida suletakse ohtliku tegevuse korral. Samuti nende kõrvale pannakse tõkestajad, kes ei lase inimesi ohualale. Harjutusväljale on paigutatud lipumastid, kuhu heisatakse üks tund enne tegevust punased hoiatuslipud. Neid kasutatakse laskeharjutuste, käsigranaadi viskeharjutuste, lõhke- ja demineerimistööde korral. Harjutusvälja ümbruses on paigaldatud infotahvlid, kus on välja tähistamise ja sulgemise kord ning kasutamise graafik kuni kahe nädala osas. Infotahvlil on harjutusvälja vastutava isiku kontaktandmed. 
Väljaõpe.
Võimaldab kuni rühma liikumiseta lahinglaskeharjutuste läbiviimist, tiirulaskmisi kuni 600 m, tankitõrjegranaadiheitja laskmisi, lõhkamisi, käsigranaadiviskeharjutusi, pioneeriõpet, aatomi-, bio- ja keemiarelva (ABK) kaitseõpet. Harjutusväljal on võimalik teha taktilisi harjutusi nii jalgsi kui ka soomukitega, mille käigus kasutatakse imitatsioonivahendeid. Kohapeal saab harjutada korraga kuni kompaniisuurune üksus.
Kasutajad.
Männiku harjutusvälja kasutavad tavaliselt Tallinnas asuvad üksused, Kaitseliidu Harju malev ja Kaitseliidu Tallinna malevad. Teised jõustruktuurid (Päästeamet, Politsei- ja Piirivalveamet) kasutavad välja harvemini. Harjutusväljal saavad harjutada ka laskesportlased ja turvafirmad. Liikuvtehnika õpperada saavad kasutada motospordihuvilised.
Männiku harjutusvälja loodeosas, kui ei toimu harjutusi, käivad inimesed tihti koeraga või ilma jalutamas. 
Taristu.
Alal on kavandatud kolm laskevälja, patrull-laskeväli, kaks lasketiiru (600 m ja 150 m), käsigranaadi viskekoht, lõhkamiskoht, taktikaala koos liikuvtehnika õpperajaga ja pioneeriõppealaga ja teeninduskeskus, sealhulgas välimajutusala. Mõned väljaõppeehitised on võimalik paigutada pärast liiva kaevandamise lõpetamist. 
Ajalugu.
Nõukogude ajal kasutas 1173 ha harjutusvälja Nõukogude armee.
Taaskasutus.
Männiku harjutusväli võeti taas kasutusele 2008. aasta 11. septembril Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 394 "Kaitseväe Männiku harjutusvälja asutamine".
Ust-Kani rajoon

Ust-Kani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Ust-Kan.
Rajoon jaguneb 11 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 29 asulat.
Tapa kaitseväelinnak

Tapa kaitseväelinnak on Eesti kaitseväe suurim sõjaväelinnak. Seal asuvad ainult eripataljonid, mis kasutavad iga päev harjutamiseks suuri alasid. Linnaku kõrval asuv Kaitseväe keskpolügoon pakub häid võimalusi suurtükkide laskeharjutusteks ja manööverdamiseks, mistõttu külastavad mujalt pärit sõjaväeüksused Tapa sõjaväelinnakut mitu korda aastas.
Ajalugu.
Tapa linnak on üks vähestest endistest Nõukogude sõjaväerajatistest, mille Kaitseliit 1990. aastate alguses enda kätte võttis. Linnaku esimene rajatis oli lennuväli, mille ehitas 1939. aasta sügisel Punaarmee. 
Pärast Eesti taasokupeerimist Teises maailmasõjas suurendas Nõukogude okupatsioonirežiim linnaku ala kuni 9 ruutkilomeetrini. Hiljem asus sinna ja Tapa lennuväljale NSV Liidu õhukaitsevägede 656. hävituslennukite polk koos 40 MiG-23 ning nende pilootidega.
Mari-Liis Küla

Mari-Liis Küla (aastatel 1946–1951 Mari-Liis Ojalo, 1974–1984 Mari-Liis Panso, aastast 1984 Mari-Liis Reinsalu; 24. juuni 1924 Tallinn – 1. veebruar 2022) oli eesti teatrikunstnik.
Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna Prantsuse Lütseumi, õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Polütehnilises Instituudis arhitektuuri ja aastast 1948 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas 1952. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi professor Voldemar Haasi õpilasena.
Mari-Liis Küla alustas tööd 1950. aastatel Rakvere teatris. Aastatel 1965–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri peakunstnik ja aastatel 1970–1976 koos Voldemar Pansoga Eesti Draamateatri peakunstnik. Tema kujundatud lavastuste hulgas olid "Kevade" (1969), "Hamlet" (1966), "Inimene ja revolutsioon" (1970) Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, "Inimene ja inimene" (1972), "Tants aurukatla ümber" (1973), "Meie nooruse linnud" (1973) jt Eesti Draamateatris. Ta tegi kujundusi ka teistele teatritele: "Joanna tentata" Estonias (1971), "Inimese tragöödia" Vanemuises (1971) jm.
Mari-Liis Küla on olnud paljude Eesti teatrikunstnike õpetajaks Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 2007. aastal valiti ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsendiks. 
Töö.
Alates 2007. aastast oli ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsent.
Isiklikku.
Mari-Liis Küla esimene abikaasa oli Ilmar Ojalo, teine abikaasa oli Voldemar Panso.
Pavel Filip

Pavel Filip (sündinud 10. aprillil 1966 Pănășeștis) on Moldova poliitik, Moldova Demokraatliku Partei liige. Ta oli 20. jaanuarist 2016 kuni 8. juunini 2019 Moldova peaminister.
Ta sündis aastal 1966 Pănășeștis, praeguse haldusjaotuse järgi Strășeni rajoonis. Ta lõpetas aastal 1990 Kišinjovi Polütehnilise Instituudi.
Aastatel 2011–2016 oli ta IT- ja kommunikatsiooniminister.
Nevski prospekt

Nevski prospekt () on Peterburi peatänav Venemaal.
4,5 kilomeetri pikkune tänav algab Neeva kaldapealsel asuva Admiraliteedi juurest ja lõppeb samuti Neeva kaldapealsel asuva Aleksander Nevski kloostri juures. Nevski prospekt ületab Moika (Roheline sild), Gribojedovi kanali (Kaasani sild) ja Fontanka (Anitškovi sild). Tänava suurim laius on 60 meetrit (Gostinnõi Dvori juures) ja väikseim 25 meetrit (Moika juures).
Nevski prospektile avanevad 240 ehitise esiküljed. Tänava parempoolset osa (paaritud majanumbrid) kutsutakse "varjuliseks" («теневая») ja vastaspoolt "päikeseliseks" («солнечная»); umbes tänava keskel asuva Moskva vaksali juurest Aleksander Nevski kloostrini kulgevat lõiku kutsutakse ka "Staro-Nevski" prospektiks («Старо-Невский проспект»).
Ajalugu.
20. aprillil 1738 andis valitsejanna Anna Leopoldovna Romanova käsu luua ühendustee Admiraliteedi ja Aleksander Nevski kloostri vahele. 1781. aastal sai tänav kloostri järgi oma tänapäevase nime.
1863. aastal avati tänaval linna esimene trammiliin.
Nõukogude Venemaa algusaastatel (1918–1944) oli tänava nimi alul "Proletkuldi tänav" («улица Пролеткульта») ja hiljem "25. oktoobri prospekt" («проспект 25-го Октября»). Alates 13. jaanuarist 1944 nimetatakse tänavat taas Nevski prospektiks.
Morfiin

Morfiin on opiaatide hulka kuuluv valuvaigisti, mida leidub oopiumis (unimaguna piimmahlas).
Morfiini kasutatakse valuaistingu vähendamiseks, see mõjub otse kesknärvisüsteemile. Töötab, blokeerides valusignaalide liikumist mööda kesknärvisüsteemi.
Seda võidakse kasutada nii lühiajalise (keskmise kuni ägeda tugevusega) kui ka pikaajalise kroonilise valu korral.
Seda võidakse manustada suu kaudu või süstides lihasesse, naha alla, veeni, seljaaju ümbrusse, või päraku kaudu. Suu kaudu manustatavad ravimid esinevad kas lahusena, tabletina või kapslina. 
Mõju sõltub annusest. Annustamine sõltub manustamise meetodist, spetsiifilisest ravimist ja ka valu tüübist. 
Raskemad kõrvaltoimed on hingamise pärssimine, madal vererõhk, rinnavalu, südamelöökide kiirenemine/aeglustumine, palavik. Levinud kõrvaltoimed on uimasus, oksendamine, kõhukinnisus, higistamine, väsimus, pearinglus, meeleolumuutused.
On oht liigkasutamiseks ja sõltuvuse tekkeks. Vale manustamine või üledoos võib olla eluohtlik. Pärast pikaajalist kasutamist annuse vähendamisel võib esineda võõrutusnähte. Morfiini toimet võivad mõjutada ka teised ravimid. Ettevaatlik tuleb olla samal ajal teiste opiaatide, unerohtude, rahustite ja valuvaigistite võtmisega.
Tootmine.
1926. aastal oli Saksamaa morfiini tootvate riikide esireas. Aastatel 1925–1930 toodeti seal 91 tonni morfiini, see moodustas 40% maailma kogutoodangust.
Derry

Derry (ametlikult Londonderry) on Põhja-Iirimaa suuruselt teine linn ja Iirimaa saare suuruselt viies linn. Linn asub Londonderry krahvkonnas ning hõlmab nüüdseks mõlemat kallast mööda Foyle'i jõge. Cityside ja vana müüridega linn asuvad jõe läänekaldal, Waterside idakaldal ning kahe kaldapoole vahel on kaks maanteesilda ja üks jalakäijate sild.
Linna elanike arv oli 2021. aasta rahvaloenduse andmetel 85 279, samas kui Derry linnapiirkonnas elas 2011. aastal 105 066 inimest. Derry linna ja Strabane'i piirkonna volikogu haldusalasse kuuluvad nii Londonderry sadam kui ka Derry lennujaam. Derry asub Donegali krahvkonna piiri lähedal, millega on sel sajandeid olnud tihedad sidemed. Isik, keda peetakse traditsiooniliselt algse Derry rajajaks, on püha Columba.
Nimi Derry on inglise variant iirikeelsest nimest Daire või Doire, mis tähendab tammesalu. 1613. aastal lisati nime ette "London", et viidata Londoni gildidele kui linna asutajatele. Kuigi argielus kasutatakse enamasti nime Derry, on Londonderry endiselt ametlik nimi ja sellisena ka kasutusel.
Lars Simonsen

Lars Simonsen (sündinud 19. septembril 1963 Odenses) on taani näitleja.
Ta on näidelnud teatrilavastustes, telesarjades ja filmides.
Soome Teaduste Akadeemia

Soome Teaduste Akadeemia (rootsi "Finska Vetenskapsakademien", soome "Suomalainen Tiedeakatemia", ladina "Academia Scientiarum Fennica") on 1908 asutatud Soome teadusselts, mis valib endale ise uusi liikmeid (teaduste akadeemia). Akadeemia asub Helsingis.
Akadeemiat juhib 2018. aastast Risto Nieminen (akadeemia esimehi valitakse kaheaastaseks ametiajaks). Varasemaid esimehi: Eino Jutikkala (1968–1970), Erkki Kivinen (1970–1971), Tauno Tirkkonen (1971–1972), Paavo Suomalainen (1972–1973), Kustaa Vilkuna (1973–1974), Esko Suomalainen (1974–1975), Mikko Juva (1975–1976), Erkki Laurila (1976–1977), Erkki Itkonen (1977–1978), Thure G. Sahama (1978–1979), Aimo Halila (1979–1980), Osmo Järvi (1980–1981), Aimo T. Nikolainen (1981–1982), Väinö Hovi (1982), Osmo Ikola (1982–1984), Pentti Laasonen (1984–1985), Yrjö Blomstedt (1985–1986), Olavi Granö (1994–1995), Risto Näätänen (2000–2002), Jorma Sipilä (2012–2014), Kirsi Tirri (2016–2017)
Ungari Teaduste Akadeemia

Ungari Teaduste Akadeemia (ungari Magyar Tudományos Akadémia) on 1825. aastal asutatud Ungari riiklik teadusasutus (teaduste akadeemia). Akadeemia asub Budapestis.
Akadeemia president on aastast 2014 László Lovász.
Aastast 1994 on akadeemias 11 sektsiooni.
Bill Johnson

Bill Johnson; kodanikunimi William Dean Johnson (30. märts 1960 Los Angeles – 21. jaanuar 2016 Gresham, Multnomah' maakond, Oregoni osariik) oli USA mäesuusataja, olümpiavõitja kiirlaskumises (1984). 
Maailma karikasarjas võitis ta kolm etappi.
Aimar Juuse

Aimar Juuse (sündinud 10. märts 1968) on eesti karikaturist.
Haridus.
Õppinud Jõhvi 1 Keskkoolis ja lõpetanud Kohtla-Järve Lastekunstikooli 1984. aastal. Hariduselt mööblitehnoloog (II kat)
Töö.
Töötanud kunstnikuna Oru Turbakombinaadis ja multiplikaatorina filmistuudiotes Stuudio B ja A Film Eesti. Ta on töötanud mänedžerina karikatuuriagentuuris Van Der. Tema joonistusi on avaldatud alates 1989. aastast Rahva Hääles koomiksisarjana "Siil Ruudi", mis ilmus kuni Pühapäevalehe lõpuni (kokku 105 korda). Veel ilmusid tema koomiksiribad Eesti Päevalehes "Magasin" ja Pühapäevalehes. Alates 1995 töötas Äripäevas ametliku karikaturistina.
Taara kaitseväelinnak

Taara kaitseväelinnak on Eesti kaitseväe linnak, mis asub Kagu-Eestis Võru linnas.
Seal paiknevad põhiliselt 2. jalaväebrigaadi väeosad, nende hulgas näiteks Kuperjanovi jalaväepataljon, lahinguteeninduspataljon ning staabi- ja sidekompanii.
Ajalugu.
Esimesed Taara linnaku sõjaväehooned ehitati vahemikus 1926–1928.
Hasartmängud Eestis

Eestis reguleerivad hasartmänge loteriiseadus ja hasartmänguseadus. 
Kasiinod.
Nõukogude ajal olid kasiinod keelatud, kuid sellest hoolimata töötas paar kasiinot. 
Aastal 1995 võeti vastu hasartmänguseadus, 2008. aastal uus hasartmänguseadus. 
Kõige rohkem kasiinosid asub Tallinnas. Septembri 2010 seisuga oli Tallinnas 33 kasiinot. Võrreldes 2008. aastaga oli kasiinode arv vähenenud ligi kolm korda. Ekspertide sõnul põhjustas selle majandussurutis ja uue hasartmänguseaduse vastuvõtmine 2008. aastal. 
Seaduse järgi võib kasiinodes mängida alates 21. eluaastast.
Loteriid.
Eestis võib loteriisid korraldada ainult heategevuslikel eesmärkidel.
Lotto, keno, bingo ja kriimukaartide loteriid Eestis pakub peamiselt riigile kuuluv Eesti Loto. Ettevõte asutati 1991. aastal ja on sellest ajast alates jäänud peamiseks loteriiteenuse pakkujaks. Enne 2010. aastat omastas Eesti Loto 90% turuosa. 2010. aastal lõppes enamiku teiste loteriiteenuse pakkujate litsents ja uue hasartmänguseaduse kohaselt kehtestati uue litsentsi saamiseks üsna ranged reeglid, mis muutsid Eesti Loto monopoliks. 2009. aastal soovitas Eesti peaminister Andrus Ansip ettevõtte erastamist, et aidata kaasa Eesti eelarvele, kuid seisuga 2011. aastal jäi see riigi omandisse.
Eesti Loto käive oli 2009. aastal 33 miljonit eurot, millest 47% maksti välja auhindadena. Kasum jaotati järgmiselt: 32% teaduse ja hariduse, 22% Olümpiakomitee, 10% muud spordiprojektid, 32% heategevusprojektid, 4% kultuuriprojektid.
Suvel 2011 alustas Eesti Tarbijakaitseamet võitlust Eesti Loto vastu. Nende tegevuse põhjuseks oli asjaolu, et Eesti Loto avaldas nädalas jackpot'i hinnangud kahe populaarseima loteriimängu puhul. Tarbijakaitseamet väitis, et seda võib pidada hasartmängude reklaamimiseks, mis on keelatud 2008. aasta reklaamiseadusega. Pärast kohtusse pöördumist anti Eesti Lotole õigus jätkata oodatavate jackpot'i summade avaldamist.
Eestis on loteriimängude mängimiseks seaduslik vanusepiir 16 aastat.
Eesti-Saksamaa suhted

Eesti-Saksamaa suhted on Eesti Vabariigi ja Saksamaa Liitvabariigi omavahelised välissuhted. Saksamaa tunnustas Eestit esmakordselt 1921. aasta 9. juulil. Mõlemad riigid taastasid diplomaatilised suhted 1991. aasta 28. augustil.
Berliinis on Eesti suursaatkond ja lisaks on Saksamaal viis Eesti aukonsulaati (Düsseldorfis, Hamburgis, Kielis, Ludwigsburgis ja Münchenis). Saksamaal on Tallinnas suursaatkond. Mõlemad riigid on NATO ja Euroopa Liidu liikmesriigid.
Michel Tournier

Michel Tournier (19. detsember 1924 Pariis – 18. jaanuar 2016 Choisel) oli prantsuse kirjanik.
Harju-Risti kirikumõis

Harju-Risti kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Kreutz") oli kirikumõis Risti kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Lääne-Harju valda.
Harju-Madise kirikumõis

Harju-Madise kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Matthias") oli kirikumõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal. 
Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Lääne-Harju valda Harju-Madise külla.
Juuru kirikumõis

Juuru kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Jörden") oli kirikumõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Ajalugu.
Juuru kirikumõisa mainitakse esimest korda 1732. aastal kui ehitati üles osa pastoraadi peahoonest, mis oli ilmselt Põhjasõjas kannatada saanud. 19. sajandil tehti peahoonele juurdeehitused. 1919. aasta maareformiga mõisa maad riigistati, ent mõned aastad hiljem tagastati pool maast pastorile ja köstrile ametimaaks.
1940. aastal maad ja hooned natsionaliseeriti ning said uue otstarbe. Peahoonesse paigutati 1949. aastal sidejaoskond ja paigaldati Juuru 200-numbriline automaattelefonikeskjaam ning said korterid side ja keskjaama töötajad. Leerimajja said ruumid Juuru kooli algklassid, hiljem õpetajad korterid. Hobusetall anti Juuru keskkooli valdusse, kes selle kohandas kooli õppetöökojaks. Riigistatud põllumaale ehitati järgnevatel aastatel kortermajad ja individuaalelamud.
Eesti taasiseseisvumise järel tagastati kõik hooned kogudusele. Peahoone on kasutusel talvekirikuna ja muude koguduse koosviibimiste puhul. Sidejaoskond koliti endisesse lasteaeda. Leerimaja ja tallihoone müüdi eraomandusse. Suviti, kalmistupüha päeval juulikuu 2. pühapäeval toimub juba aastaid kirikumõisa aias Juuru kihelkonnalaat. 
Juuru kirikumõisas on sündinud Arnold Friedrich Johann Knüpffer, hilisem Kadrina koguduse pastor ja Eestimaa kindralsuperintendent ning üks esimesi eesti keele ja rahvaluule kogujaid-uurijaid. 
30 aastat elas kirikumõisas Juuru koguduse pastor Johann Georg Berg, kes on laiemalt tuntud seoses Mahtra sõja sündmustega. Kohalikud talupojad käisid kirikumõisas pastorilt selgitust ja nõu küsimas seoses uue seadusega. 
Pärast viimase baltisakslasest pastori Christfried Brasche lahkumist Saksamaale, elas kirikumõisas kirikuõpetaja Lembit Tedder oma perekonnaga. Kirikuõpetaja abikaasa, Juurust pärit Hella Tedder oli tuntud organist, vaimulik kirikumuusik ja helilooja.
Kaarma kirikumõis

Kaarma kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Karmel") oli kirikumõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.
Nissi kirikumõis

Nissi kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Nissi") oli kirikumõis Nissi kihelkonnas Harjumaal.
Palamuse kirikumõis

Palamuse kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Bartholomäi") oli kirikumõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Maarja-Magdaleena kirikumõis

Maarja-Magdaleena kirikumõis (saksa keeles "Pastorat St. Marien-Magdalenen") oli kirikumõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.
Paide kirikumõis

Paide kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Weißenstein") oli kirikumõis Paide kihelkonnas Järvamaal.
Türi kirikumõis

Türi kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Turgel") oli kirikumõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda.
Ridala kirikumõis

Ridala kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Roethel") oli kirikumõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Viljandi kirikumõis

Viljandi kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Fellin-Land") oli kirikumõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. 
Mõisat valdas kuni 1860 Viljandi Jaani kirik ja edaspidi Viljandi Pauluse kirik.
Nüüdisajal jääb mõis maakonda Viljandi linna territooriumile.
Kursi mõis

Kursi mõis (saksa keeles "Kurs") oli kõrvalmõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.
1477. aastal on allikais mainitud Einmanni mõisale kuulunud Kursi ("Kurss") külaaset. 1782. aastal on seda nimetatud koos Einmanni peamõisaga. 1848. aastal oli see Einmanni karjamõis ("Hoflage").
Kaarma mõis

Kaarma mõis oli mitme Eesti mõisa nimi:
Teet Kuusmaa

Teet Kuusmaa (2. mai 1931 Tallinn – 9. juuli 2004 Tallinn) oli eesti kunstnik, karikaturist ja projekteerija.
Kuusmaa lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Töötas RPI Eesti Maaparandusprojektis hüdrotehnikaosakonnas projekteerijana. Ta on projekteerinud arvukalt eriilmelisi vesiehitisi (paisjärvi, tiike, veehoidlaid). Tema projekteeritud on ka näiteks Palmse mõisa tiigikompleks ja Vihula paisjärve ennistamine.
Muu looming.
Koomiksid ja karikatuurid.
1973. aastast ilmus lastelehes Säde tema koomiks “Pontu ja Priidu”. 1991. aastast avaldas tema loomingut Meie Meel ning 1994. aastast ajakiri Hea Laps, kus hakati avaldama koomiksit “Part Lobakael”.
Hulgaliselt on tema karikatuure avaldatud ajakirjas Pikker.
Kimmo Tiilikainen

Kimmo Kalevi Tiilikainen (sündinud 17. augustil 1966 Ruokolahti vallas) on Soome poliitik. Keskerakonna liige. 
Ta lõpetas aastal 1991 Joensuu ülikooli põllumajandus- ja metsandusteaduste magistrina.
Ta kandideeris 1995. ja 1999. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunda, kuid ei osutunud valituks. 2003. aasta parlamendivalimistel valiti ta Eduskunda.
28. septembrist 2007 kuni 11. aprillini 2008 oli ta Matti Vanhaneni teise valitsuse keskkonnaminister. 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 oli ta Juha Sipilä valitsuses maamajandus- ja keskkonnaminister.
Paul Kerese tänav (Narva)

Paul Kerese tänav on tänav Narvas Kerese linnaosas. Tänav on saanud nime eesti maletaja Paul Kerese auks. 
Tänav algab Aleksander Puškini tänava ringilt (aadressiga Paul Kerese väljak), ristub Linda, Energia, Suur-Aguli, Kreenholmi tänava, Võidu prospekti, Partisani, Soldina, Peaalajaama ja Rahu tänavaga. Tänava pikkus on 2,9 km.
Ajalugu.
29. septembrini 1995 oli selle tänava nimi Jaan Anveldi tänav. Enne Teist maailmasõda oli samas kohas 6. Peetri tänav.
Edmonde Charles-Roux

Edmonde Charles-Roux (17. aprill 1920 Neuilly-sur-Seine – 20. jaanuar 2016 Gardanne) oli prantsuse kirjanik.
Aastal 1966 sai ta Goncourti auhinna romaani "Oublier Palerme" eest. Aastal 1989 lavastas itaalia filmilavastaja Francesco Rosi romaani järgi filmi "Dimenticare Palermo".
Charles-Roux kirjutas elulooraamatu prantsuse moeloojast Coco Chanelist, millel põhineb Anne Fontaine'i lavastatud film "Coco enne Chaneli", mis kandideeris mitmetele rahvusvahelistele filmiauhindadele, teiste seas kuuele Césarile, neljale Briti filmiauhinnale BAFTA ja Oscarile parimate kostüümide kategoorias.
Tema teine elulooraamat on maadeavastajast ja kirjanikust Isabelle Eberhardtist.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Edmonde Charles-Roux oli aastast 1983 Goncourti Akadeemia liige ja aastail 2002–2013 oli ta selle akadeemia president.
Anne Fontaine

Anne Fontaine (sünninimi Anne Fontaine Sibertin-Blanc; sündinud 15. juulil 1959 Luxembourgis) on Prantsusmaa filmilavastaja, -stsenarist ja -näitleja.
Panevėžysi rajoon

Panevėžysi rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Panevėžysi maakonna aladel.
Rajooni pindala on 2179 km². 2014. aasta seisuga elas seal 37 494 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Karsakiškise, Krekenava, Miežiškiai, Naujamiestise, Paįstrysi, Panevėžysi, Raguva, Ramygala, Smilgiai, Upytė, Vadokliai ja Velžysi vald.
Halduskeskus on Panevėžysi linn, mis aga rajooni koosseisu ei kuulu. Tähtsamad asulad on Ramygala linn ning Geležiai, Krekenava, Miežiškiai, Naujamiestise, Raguva, Smilgiai, Šilai ja Vadokliai alevid. Rajooni rahvarohkeim asula on aga Dembava küla. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,44% leedulased, 1,21% venelased, 0,23% poolakad, 0,23% ukrainlased, 0,1% mustlased, 0,09% valgevenelased, 0,03% sakslased ja 0,67% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on Nevėžis ja selle lisajõed Kiršinas, Juoda, Upytė ning Juosta, samuti ka Lėvuo ja selle lisajõgi Pyvesa. Rajooni territoorium jääb osaliselt Krekenava regionaalpargi territooriumile.
Panevėžysi rajooni läbib Via Baltica.
Maima rajoon

Maima rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Maima.
Rajoon jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 25 asulat.
Paasvere mõis

Paasvere mõis (saksa keeles "Pastfer") oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Paasvere küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.
Mõisa omanikud olid Steinheilid ja Maydellid.
Paeküla mõis

Paeküla mõis (saksa keeles "Paenküll") oli rüütlimõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal.
Paeküla mõis eraldati Päädeva mõisast 17. sajandi 1. poolel.
Mõisa omanikud olid Bockid, Nierothid.
Pakasmäe mõis

Pakasmäe mõis ehk Pakamäe mõis (saksa keeles "Pakkasma", "Pakkama") oli karjamõis Türi kihelkonnas Järvamaal. See kuulus Laupa mõisa juurde.
Pahuvere mõis

Pahuvere mõis (saksa keeles "Willust") oli rüütlimõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal.
Mõisa omanikud olid Bockid, Siversid.
Pühajõe mõis

Pühajõe mõis (saksa keeles "Pühhajöggi") oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonda Toila valda.
Mõisa omanikud olid Rosenid.
Põvvatu mõis

Põvvatu mõis (saksa keeles "Pöwwato") oli Luunja mõisa kõrvalmõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Luunja valda.
Põriki mõis

Põriki mõis (saksa keeles "Porrik") oli Pruuna mõisa kõrvalmõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Põriki mõis on rajatud 17. sajandi alguses, 1714. aastal sai Põriki mõisa esimeseks omanikuks Anton Fabian von Saltza (surn. 1759). 1765. aastal ostis mõisa Adolf von Ditmar (surn. 1788) Kuru mõisast. 1799. aastal sai omanikuks Adolf Friedrich von Dellingshausen (surn. 1839) Pruuna mõisast. 
Viimaseks mõisaomanikuks enne maareformi oli paruness Helene Dellingshausen (surn. 1949)
Paula Lehtomäki

Paula Ilona Lehtomäki (sündinud 29. novembril 1972 Kuhmos) on Soome poliitik, Keskerakonna liige. 
Ta oli aastatel 2003–2005 ja 2006–2007 väliskaubandus- ja arenguminister Anneli Jäättenmäe valitsuses ja Matti Vanhaneni esimeses valitsuses. Ta oli keskkonnaminister 19. aprillist 2007 kuni 28. septembrini 2007 ja 11. aprillist 2008 kuni 22. juunini 2010 Matti Vanhaneni teises valitsuses ning 22. juunist 2010 kuni 22. juunini 2011 Mari Kiviniemi valitsuses.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kolm last (sündinud 2005, 2007 ja 2011).
Päädeva mõis

Päädeva mõis (saksa keeles "Pedua, Bedewa") oli rüütlimõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõisa omanikud olid läbi aegade Fahrensbachid, Wrangellid, Uexküllid, Gersdorffid, Wetter-Rosenthalid, Bistramid, Tollid, Scharenbergid, Essenid.
Põlliku mõis

Põlliku mõis (saksa keeles "Pöllik, Forstei Pöllik") oli Maidla mõisa kõrvalmõis Juuru kihelkonnas Harjumaal, olles täpsemalt mõisa metskond kõrvalmõisa staatuses.
Nüüdisajal jääb Maidla mõisa metskond Rapla maakonda Rapla valda Põlliku küla territooriumile.
Päite mõis

Päite mõis ehk Päite kirikumõis (saksa keeles "Peuthof, Patzs") oli rüütlimõis ja hilisem kirikumõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval Sillamäe linna alal.
Esmateated Päite mõisast on aastast 1534, mil ta kuulus Heinrich Todwenile. Päite mõis oli 1652-1687 ning uuesti pärast reduktsiooni alt vabastamist 1696-1923 Narva Jaani ehk Saksa kiriku kirikumõis.
Prümli mõis

Prümli mõis (saksa keeles "Heidemetz") oli Rava mõisa kõrvalmõis Ambla kihelkonnas Järvamaal, tänapäeva Jõgisoo küla lähedal Järva vallas Järva maakonnas.
Prossa mõis

Prossa mõis (saksa keeles "Prossa") oli Luua mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal. Kaasaegse haldusjaotuse järgi asus mõis Jõgeva valla territooriumil.
Tšemali rajoon

Tšemali rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Tšemal.
Rajoon jaguneb 7 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 19 asulat.
Pragi mõis

Pragi mõis (ka Vardja mõis, Aleksandri mõis; saksa keeles "Alexandershof") oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Nimi "Alexandershof" arvatakse tulevat mõisaomaniku poja Alexander Emme nimest.
Mõisa omanikud olid Glasenapp'id. Viimane mõisa omanik oli Hermann von Glasenapp (1860-1919).
Pringi mõis

Pringi mõis (saksa keeles "Brinkenhof", varem ka "Мех") oli rüütlimõis Otepää lähedal, endises Sangaste kirikukihelkonnas. Mõis asus tänapäevase haldusjaotuse järgi Pringi külas Valga maakonnas.
Ajalugu.
1520. aastal müüs Dietrich Brinken Pringi mõisa koos veski ja kolme külaga ("Mex", "Abbi" ja "Sudomets"; 25 adramaa ja 15 taluga) 3000 vana Riia marga eest Heinrich Tiesenhausenile. Heinrich Tiesenhauseni pojapoeg, kammerjunker Johann Tiesenhausen pantis mõisa pealik Andreas Schillingile, kui ta Poola vägedele nende taganemisel Liivimaalt järgnes. 
Pärast seda, kui piirkond oli läinud Rootsi kuningriigi võimu alla, andis kuningas Gustav II Adolf Pringi mõisa 20. märtsil 1623 (nn Norrköpingi õiguse) alusel Johann Waineckenile. Wainecken pärandas mõisa oma väimehele, kortermeister Brix Böningile, kellele Rootsi kuninganna Kristiina selle mõisa 10. septembril 1649 meesläänina andis. Temal oli kaks tütart, kellest üks oli abielus rittmeister Jürgen Engelhardtiga ja Pringi päris, üks tema tütardest läks mehele kapten Benedict Johann Schwanlodtile, kelle poeg päris Pringi mõisa 20. juulil 1685. Tema suri 11. detsembril 1711 ning Pringi mõisa päris temalt kui lähem pärija, tema onupoeg, pärastine kindral "en chef" parun Johann Ludwig Pott von Luberas, kelle nimele mõis kanti 24. juulil 1712.
Johann Ludwig Pott von Luberase pärijad olid tema venna mõlemad tütred, kellest üks oli mehel kindralleitnant von Bradkel, teine kindralmajor Anhorn von Hartwissil. Varandusjagamise kaudu kindraliproua Bradke ja kindralmajor Anhorn von Hartwissi alaealise tütre vahel läks Pringi mõisa 5. juunil 1763 oksjonil müügile, ning sellelt oksjonilt omandas Pringi mõisa rittmeister Valentin Johann von Loewenstern (1723–1770). Pärast Valentin Johann von Loewensterni surma, päranduse jagamisel oma venna, kürassiirleitnant Carl Gustav von Loewensterniga (1754 – u 1793) 28. aprillil 1776 sai õuekohtu assessor ja Saksi-Weimari salanõunik Paul Ludwig Johan von Loewenstern (1752–1824) endale Pringi ja Soontaga mõisa. 1776. aastast kuulus Pringi mõis ka Kuigatsi mõisa omanikule. Mõisaomanikud olid Nolckenid, Löwensternid.
Poaka mõis

Poaka mõis (saksa keeles "Poaka") oli mõis Türi kihelkonnas Järvamaal, Kirna mõisa karjamõis.
Mann Loper

Mann Loper (sündinud 20. märtsil 1985) on eesti ulmekirjanik. 
Erialalt on ta ajalooõpetaja. 
Ulmesse tuli jutuga "Meister ja õpipoiss", mis võitis Eesti Ulmeühingu ja kirjastuse Fantaasia korraldatud ulmejutuvõistluse. Tema lood on ladusa keelekasutusega ja haaravate süžeedega. Žanrisiseselt ta ennast ei piira, vaid kirjutab eri ulmežanrides.
Looming.
Romaanid.
"Algus pärast lõppu".
Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev 2014. aasta noorsooromaanide võistlusel III koha pälvinud töö viib meid kaugesse tulevikku, kus hiiglasliku kosmoselaeva piiratuses Rhea argipäevad rusuva ühetaolisusega kulgevad. Seda hetkeni, mil Fenriri-nimeline kummaline põgenik tema elu segi lööb. Ja mitte ainult tema oma. Maailmas, kus kõik paistis reeglipärase ja selgena, ei ole korraga enam miski reeglipärane ega selge. Rhea ja Fenriri ees seisab ohtlik teekond, et leida tõde mineviku kohta ja lootus tulevikuks. 
"Kellest luuakse laule".
Fantaasiaromaan "Kellest luuakse laule" jõudis Eesti Kirjanike Liidu 2015. aasta romaanivõistlusel äramärgitute hulka. Ajatus loos aimub eeposlikke eeskujusid, selle fantaasiaohtrates keerdkäikudes kohtuvad nii germaani kui ka vanapõhja mütoloogia, samuraide filosoofia, keldi maagia kui ka erinevatest kangelaslauludest tuttavad motiivid.
Nelja peategelase arengulood hargnevad nende riiki tabanud vapustuste taustal. Mägist saareriiki haarab kaos, kui vana keiser troonipärijat määramata sureb. Olukorda raskendab sissetung ülemere asuvast sõjakast impeeriumist. 
Neli peategelast, neli maagiliste võimetega noorukit, asuvad teele, et leida kuningriiki ähvardava vaenlase vastu salarelv.
Tegu on 2014. aastal ilmunud lühiloo "Meister ja õpipoiss" eellooga.
CERT-EE

CERT Eesti ehk CERT-EE on Riigi Infosüsteemi Ameti operatiivse küberturbe osakond. ("Computer Emergency Response Team") on töögrupp, mis seirab, uurib, lahendab ja ennetab küberkaitsega seotud probleeme. CERT organisatsioone eksisteerib üle maailma ja nad on omavahel tihedas koostöös, jagades informatsiooni infoturbeintsidentide kohta ja teavitades turvaohtudest. 
CERT-EE-l on kolm eesmärki: 
CERT-EE tegevused
CERT-EE avalikud teenused
CERT-EE testimisjärgus teenused
2017. aastal septembris sai CERT-EE sertifitseerimistunnistuse, millega kuulub nüüd maailma kuue tunnustatuima riikliku küberüksuse hulka. Kvaliteeditunnistuse andis üle tuntud CERT-ide kogukond "Trusted Introducer" (TI), mille ülesanne on luua CERT-ide vahelist usaldust, korraldada koolitusi ning jagada kogemusi ja suuniseid. CERT-EEga sarnaseid üksusi on maailmas üle 300, neist 22 on tunnustatud sertifitseerimistunnistusega. Tunnustatud üksustest kuus on riiklikud, nende hulka kuulub alates 2017. aastast ka Eesti. Ülejäänud 16 on erasektori küberüksused. 2021 kinnitas sama taseme sertifitseeritust ka Euroopa Liidu Küberturvalisuse Amet ENISA.
Koppel

Koppel (saksa sõnast "Koppel") on talu lähedal olev aiaga piiratud karjamaa.
Koplis karjatati eelkõige hobuseid ja vasikaid.
Kõristi

Kõristi on asi (sageli mänguasi), mis liigutamisel teeb katkelist, ent mitte väga teravat tärisevat heli (kõriseb).
19. sajandi eesti rahvakultuuris oli mänguasjana kasutatav kõristi täispuhutud seapõis, mille sisse oli pandud herneterad. Kõristi riputati hälli kohale, kus laps sai seda käega lüüa.