tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hiina valitsus

Hiina Rahvavabariigi valitsus (hiina keeles 中华人民共和国政府, "pinyin"is "Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó Zhèngfǔ") tähendab Hiina Rahvavabariigi (HRV) riigivõimu, mida teostab Hiina Kommunistlik Partei (HKP). See koosneb seadusandlikust, täidesaatvast, sõjalisest ning järelevalve- ja prokuratuuriharust.
Ametlikult on kõrgeim riigiorgan Riiklik Rahvakongress (RRK), millel on kontroll põhiseaduse, tavaseaduste ja teiste valitsusasutuste ametnike määramise üle. Seadusandlik kogu koguneb iga aasta märtsis kaheks nädalaks ning vaatab üle suuremad muudatused poliitikas, seadustes, eelarves ning tähtsamad personalimuudatused. Põhiseaduslikkuse järelevalve, põhiseaduse ja muude seaduste tõlgendamise ja enamiku seaduste vastuvõtmisega tegeleb permanentne seadusandlik kogu, Riikliku Rahvakongressi Alaline Komitee (RRKAK). President on tseremoniaalne riigipea, kes teeb RRKAK-ga koostööd, kuid määrab iseseisvalt peaministri. RRK valib asepresidendi, kellel ei ole endal mingit võimu ning kes tegeleb presidendi toetamisega.
Riiginõukogu ehk Rahva Keskvalitsus on HRV täitevorgan, mida juhib peaminister. Peale peaministri on riiginõukogus asepeaministrid, viis riiginõunikku, peasekretär, 26 ministrit ja muud valitsustasemel asutuse juhti. Riiginõukogu esitab RRK-le enamuse seaduseelnõudest, eelnõud on eelnevalt saanud ka Hiina Kommunistliku Partei Poliitbüroo Alalise Komitee, mida juhib Hiina Kommunistliku Partei peasekretär, heakskiidu. Kuigi RRK võtab üldiselt keskvalitsuse eelnõud automaatselt vastu, on RRK viimastel aegadel hakanud enda võimu rohkem peale suruma ning seadustesse omapoolseid muudatusi pakkunud. Näiteks pole Riiginõukogul ja HKP-l õnnestunud RRK-st läbi suruda kütuseaktsiisi, millega tahetakse rahastada kiirteede ehitust.
Hiina õiguskaitsesüsteem teostab prokuratuuri ja kohtu ülesandeid. Hiina kohtusüsteemi haldab Rahva Ülemkohus (RÜK), mida juhib ülemkohtunik. Rahva Ülemprokuratuur (RÜP) viib läbi riiklikku süüdistust. 2018. aastal asutati RÜK ja RÜP-ga samal tasemel olev Riiklik Järelevalvekomisjon (RJK), mille ülesandeks on pidada järelevalvet HKP ja riigiorganite sisesele korruptsioonile.
1980. aastatel tõusis teemaks partei ja riigi funktsioonide eraldamine, otsustati, et partei seab paika liikumissuunised ning riigivõim viib need täide. 1990. aastatel jäeti need püüdlused kõrvale ning sellest ajast on partei juhid ka riigi juhid, kahest paralleelvõimust tehti üks keskvõim. Madalamatel haldustasemetel on proovitud parteid ja riiki lahutada ning kahe konkureeriva võimu ametnike vahel tekib tihti tülisid, see aitab mõnes mõttes kaasa võimude tasakaalustamisele.
Riigihaldus toimub omal viisil erihalduspiirkondades Hongkongis ja Macaus, kus riiklikke seadusi üldiselt ei kohaldata, ning autonoomsetes piirkondades, kus Nõukogude Liidu eeskujul on kohalik riiklik tippametnik kohalikust rahvusrühmast ning kohalik partei tippametnik hiinlane.
Andrei Mironov (jäähokimängija)

Andrei Andrejevitš Mironov (vene keeles Андрей Андреевич Миронов; sündinud 29. juulil 1994 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Moskva Dinamo.
KHL-is debüteeris ta Moskva Dinamo meeskonnas hooajal 2012–13. Kohe esimesel hooajal võitis ta klubiga Gagarini karika.
2015. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Colorado Avalanche'i poolt 101. valikuna. 2017. aastal sõlmis ta Avalanche'iga kaheaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 5. oktoobril 2017 mängus New York Rangersi vastu. Esimese ja ainsa värava lõi ta Avalanche'i meeskonnas sama aasta 18. novembril mängus Nashville Predatorsi vastu. Kokku sai ta sel hooajal NHL-is kirja kümme mängu.
2018. aasta mais naasis Mironov Moskva Dinamosse.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Mironov Venemaa jäähokikoondise koosseisus hõbemedali ja 2017. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Hiina Rahvavabariigi peaminister

 "Mitte segi ajada Hiina Vabariigi peaministriga."
Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu peaminister on Hiina Rahvavabariigi keskvalitsuse juht ja kõrgeim avalik teenistuja. Enne tänapäevast valitsusjuhi institutsiooni täitis selle kohuseid aastatel 1949–1954 Rahva Keskvalitsuse Valitsuse Haldusnõukogu peaminister.
Ametlikult valib peaministri president ja Ülehiinaline Rahvaesindajate Kogu kinnitab ta ametisse. Praktikas valitakse peaminister Hiina Kommunistlikus Parteis samamoodi nagu HKP Poliitbüroo. Nii presidenti kui peaministrit valitakse iga viie aasta tagant, peaminister saab oma ametiaega pikendada ühe korra, presidendil sellist piirangut ei ole. Peaminister on alati kuulunud ka Hiina Kommunistliku Partei Poliitbüroo Alalisse Komiteesse.
11. märtsist 2023 on peaministrina ametis Li Qiang.
Elusolevad ekspeaministrid.
Märtsis 2023 oli ekspeaministritest elus kolm.
Paul Polansky

Paul Polansky (17. veebruar 1942 Mason City – 26. märts 2021) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ning Balkani ja Ida-Euroopa mustlaste ehk romade õiguste eest võitleja.
Ta sündis tšehhi ja saksa immigrantide perekonnas.
Polansky õppis Marquette'i Ülikoolis ajakirjandust, ajalugu ja retoorikat. 1990. aastate alguses asutas ta Ameerika Ühendriikides Tšehhi ajaloo uurimiskeskuse ning osales mitmetel Ameerika ja Euroopa inimõiguste alastel teaduskonverentsidel Ida-Euroopas.
Kohver (perekonnanimi)

Kohver on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kohver 21 mehel ja 30 naisel.
Aia tänav (Kunda)

Aia tänav on tänav Kunda linnas ja paikneb linna keskosas.
Tänav on 418 meetrit pikk ja keskmise laiusega 21 meetrit. Aia tänav saab alguse Kasemäe tänava ringristmikult. Tänav suundub põhja poole, ristudes Pargi ja Mäe tänavaga ning lõpeb Koidu tänava ristmikul. Pärast ristmikku jätkub tänav Spordi tänavana. Tänava põhiosa on rajatud puiesteena, kahel pool paiknevad kõnniteed.
Aia tänava alguses paikneb heakorrastatud haljasala purskkaevuga puhkenurgakese, kivikatendiga jalgteede ja väikese esinemisplatsiga. Haljasala nimetatakse Kunda keskväljakuks ja see rajati 2008. aastal koos Kasemäe tänava ringristmiku ehitamisega. 
Tänava ääres asuvad veel haljasalad, korterelamud ja ühepereelamud.
Zalina Petrivskaja

Zalina Petrivskaja (neiupõlvenimi Zalina Marghieva; sündinud 5. veebruaril 1988 Vladikavkazis) on Moldova vasaraheitja.
2009. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Kaunases võitis ta vasaraheites tulemusega 67.67 kuldmedali.
Suveuniversiaadil Shenzhenis 2011. aastal sai ta tulemusega 72.93 kuldmedali ja universiaadil Kaasanis 2013. aastal tulemusega 71.10 pronksmedali. Mõlemad universiaadi medalivõidud tühistati seoses 2009. aastal antud positiivse dopinguprooviga. Ta sai kahe aasta pikkuse võistluskeelu (24. juulist 2013 kuni 23. juulini 2015).
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta 5. koha tulemusega 71.73 ja 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis ta 6. koha tulemusega 71.80.
2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 8. koha (tulemus 72.38) ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas 4. koha (tulemus 74.33). 
2016. aastal Rio de Janeiro olümpiamängudel võitis ta vasaraheites 5. koha tulemusega 73.50.
Tema isiklik rekord vasaraheites on 22. juunil 2019 Chișinăus heidetud 74.70, mis on ühtlasi Moldova rekord.
Aleksandr Fomin

Aleksandr Fomin (sündinud 25. mail 1959 Leninogorskis) on Venemaa sõjaväelane (kindralpolkovnik) ja poliitik, kaitseministri asetäitja kuni 2024. aasta aprillini.
Osales 27. märtsil 2021 Myanmaris peetud sõjaväeparaadil.
Võeti vahi alla 2024. aasta aprillis.
Sarajevo piiramine

Sarajevo piiramine oli kaasaegses sõjapidamises pikim pealinna piiramine. Serblaste Vabariigi Armee piiras iseseisvaks kuulutatud Bosnia ja Hertsegoviina pealinna Sarajevot 5. aprillist 1992 kuni 29. veebruarini 1996. See toimus pärast seda, kui Jugoslaavia Rahvaarmee oli algselt linna piiranud.
Piiramisjõud oli umbes 13 000 sõdurit, kes paiknesid linna ümbritsevatel küngastel. Sealt ründasid nad linna suurtükkide, tankide ja tulirelvadega. 
Kokku hukkus 13 952 inimest, kellest 5434 olid tsiviilisikud.
Sarajevo tunnel

Sarajevo tunnel (bosnia, horvaadi ja serbia keeles "Sarajevski tunel" / "Сарајевски тунел"), tuntud ka kui "Tunel spasa" ehk Päästetunnel, oli tunnel, mida kaevati Sarajevo piiramise ajal, 1993. aasta märtsist juunini, keset Bosnia sõda. Kaevetöid korraldas Bosnia Armee, et ühendada Serblaste Vabariigi Armee vägede poolt ära lõigatud linn Sarajevo lennujaama taguse territooriumiga, mis oli ÜRO kontrolli all.
Tunneli kaudu varustati linna toiduvarude, sõjavarustuse ja humanitaarabiga. Samuti lubati sealt kaudu tsiviilisikutel sõjatsoonist väljuda.
Izobilnõi

Izobilnõi (vene keeles Изобильный) on linn Venemaas Stavropoli krais, Izoblinõi rajooni halduskeskus. Izobilnõi asub Stavropoli kesklinnast umbes 42 km põhjaloodes.
Asula sai alguse 1895. aastal rajatud raudteejaamast ja kandis esialgu nime Izobilno-Tištšenski. 1935. aastal sai asula uueks nimeks Izobilnoje. Linnaõigused ja praeguse nime sai Izobilnõi 1965. aastal.
Impeeriumi Kaitsenõukogu

Impeeriumi Kaitsenõukogu (prantsuse keeles "Conseil de défense de l'Empire") oli teise maailmasõja ajal kindral Charles de Gaulle'i Londonis loodud Vaba Prantsusmaa tööorgan, mis ühtlasi tegutses aastatel 1940–1941 Prantsusmaa eksiilvalitsusena.
Impeeriumi Kaitsenõukogu asutati 11. juulil 1940. Selle etteotsa asus Charles de Gaulle. Tema ise valis ka kaitsenõukogu liikmed.
Peakorterid olid Londonis ja Brazzaville'is.
Suurbritannia valitsus tunnistas ametlikult Impeeriumi Kaitsenõukogu eksiilvalitsusena alles 6. jaanuaril 1941. 
Tegevuse lõpp.
Impeeriumi Kaitsenõukogu lõpetas oma tegevuse 24. septembril 1941. Samal päeval asutati Prantsuse Rahvuslik Komitee (esimees Charles de Gaulle), mis jätkas ka Prantsusmaa eksiilvalitsusena.
Vaata ka.
Oskars Spurdziņš

Oskars Spurdziņš (sündinud 22. augustil 1963 Aizputes) on Läti ökonomist ja poliitik.
Oskars Spurdziņš lõpetas 1986. aastal Läti Riikliku Ülikool majandusteaduskonna ökonomistina. 1986–1990 töötas ta Valmiera mööblikombinaadi pearaamatupidajana. 1990–1994 oli ta Valmiera linnanõukogu ja hiljem linnavolikogu esimees. 1994. aastal töötas ta Läti Omavalitsuste Liidus finantskonsultandina. 1994–1996 oli ta Läti rahandusministri nõunik. 1996–1997 oli ta Omavalitsusasjade Ameti direktori nõunik. 1997–1999 töötas ta Läti Keskkonnainvesteeringute Fondis omavalitsuste projekti juhatajana. 1999–2000 oli ta Läti Hariduse ja Teaduse Ministeeriumi parlamendisekretär. 1999–2002 oli ta Läti Seimi liige. 2000–2002 oli ta Läti Rahandusministeeriumi parlamendisekretär. 2002–2004 töötas ta osaühingus "Hipotēku bankas finanšu konsultāciju centrs" projektijuhina.
Oskars Spurdziņš oli 9. märtsist 2004 kuni 20. detsembrini 2007 Läti rahandusminister.
2007–2010 oli ta Läti Seimi liige.
Alates 2010. aasta detsembrist on ta osaühingu "VTU Valmiera" juhatuse esimees.
Artjom Dzjuba

Artjom Sergejevitš Dzjuba (vene keeles Артём Сергеевич Дзюба; sündinud 22. augustil 1988 Moskvas) on Venemaa jalgpallur, kes mängib ründajana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit ja Venemaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Moskva Spartakis, mille meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas 2006. aastal. Moskva Spartakist mängis ta kahel korral laenul Tomski Tomis ja kahel korral Rostovis. Hooajal 2013–14 lõi ta Rostovis mängides Venemaa kõrgliigas 17 väravat ja jagas liigas väravaküttide arvestuses teist kohta.
2015. aastal liitus Dzjuba Zenitiga. Hooaja 2017–18 teisel poolel mängis ta Zenitist laenul Tula Arsenalis. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on ta Zenitiga tulnud Venemaa meistriks. Hooajal 2019–20 lõi ta Venemaa kõrgliigas taas 17 väravat ning oli Sardar Azmouni kõrval liigas suurim väravakütt. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on ajaleht Sport Express valinud Dzjuba Venemaa kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks. Mõlemal neil hooaegadel oli ta liigas enim väravasööte andnud mängija.
Venemaa jalgpallikoondises tegi Dzjuba debüüdi 11. novembril 2011 sõprusmängus Kreeka vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. septembril 2014 EM-i valikmängus Liechtensteini vastu. Ta on kuulunud Venemaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta kolm väravat.
Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu

Riiginõukogu, alates 1954. aastast põhiseaduse mõistes Rahva Keskvalitsus, on Hiina Rahvavabariigi valitsus. Seda juhib peaminister ning sellesse kuuluvad valitsustasemel täitevorganite juhid. Praegu on Riiginõukogus 35 liiget: peaminister, üks täitev-asepeaminister, kolm muud asepeaministrit, viis riiginõunikku (kellest kolm on ühtlasi ministrid ning üks peasekretär) ja 26 Riiginõukogu organite juhti. Hiina poliitikas on Riiginõukogu üks kolmest teineteist tasakaalustavast võimuharust, teised kaks on Hiina Kommunistlik Partei (HKP) ja Rahvavabastusarmee. Riiginõukogu korraldab provintsivalitsuste tööd ning selle liikmed on kõrged ametnikud ka HKP-s.
Angel Karaliitšev

Angel Karaliitšev (bulgaaria keeles Ангел Иванов Каралийчев; 21. august 1902 Stražica, Veliko Tǎrnovo piirkond – 14. detsember 1972 Sofia) oli Bulgaaria lastekirjanik ja tõlkija.
Karaliitšev õppis esialgu Sofia Ülikoolis keemiat, 1928. aastal lõpetas ta aga Rahvusliku ja Maailmamajanduse Ülikooli Sofias diplomaatia erialal.
Oma esimesed luuletused avaldas juba 17-aastaselt kooliajakirjas. Karaliitševi debüütteos oli revolutsiooniline poeem "Mauna loa", mis ilmus 1923. aastal.
Angel Karaliitšev kirjutas peamiselt luuletusi, jutustusi ja muinasjutte ning enamasti just lastele. Samuti tegeles ta rahvaluule ja rahvajuttude kogumisega, mida avaldas arvukates kogumikes.
Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat ühe pardi seiklustest "Anake" (Eesti Raamat 1981, tõlkija Katrin Nurmiste, illustraator Asta Vender) ja jutustuste kogumik "Iidsete pöökpuude all" (Eesti Riiklik Kirjastus 1955, tõlkija M. Jõgi).
Angel Karaliitšev suri 70-aastaselt Sofias 14. detsembril 1972.
1974. aastal kanti Angel Karaliitševi nimi IBBY (Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu) aunimekirja.
Šeher-Ćehaja sild

Šeher-Ćehaja sild (bosnia, horvaadi ja serbia keeles "Šeher-Ćehajina ćuprija" / "Шехер-Ћехајина ћуприја") on sild üle Miljacka jõe Bosnia ja Hertsegoviina pealinnas Sarajevos.
Šeher-Ćehaja sild on 40 meetri pikkune. Sild on ehitatud Osmanite riigi võimu ajal, aastatel 1585–1586.
Tsentraalne piirteoreem

Tsentraalne piirteoreem on oluline teoreem statistikas ja tõenäosusteoorias, mille järgi küllalt suure valimi mahu formula_1 korral alluvad valimite keskmised formula_2 normaaljaotusele keskväärtusega formula_3 ja standardhälbega formula_4 
kus formula_5 on kogumi standardhälve:
formula_6
Charles de Gaulle'i esimene valitsus

Charles de Gaulle'i esimene valitsus (prantsuse keeles "premier gouvernement Charles de Gaulle") oli Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus 10. septembrist 1944 kuni 21. novembrini 1945.
De Gaulle'i teine valitsus.
21. oktoobril 1945 valiti Prantsusmaal Asutav Kogu (alustas tööd 6. novembril 1945). Charles de Gaulle moodustas 21. novembril 1945 uue ajutise valitsuse, mis tegutses kuni de Gaulle'i tagasiastumiseni 20. jaanuaril 1946.
1945. aasta Prantsuse Asutava Kogu valimised

1945. aasta Prantsuse Asutava Kogu valimised (prantsuse keeles "élections constituantes françaises de 1945") olid oktoobris 1945 toimunud valimised Asutavasse Kokku Prantsusmaal. 
Pärast 1936. aastal toimunud parlamendivalimisi pidid järgmised valimised toimuma 1940. aastal, kuid jäid sõja tõttu ära. Alles 1945. aastal korraldati uued üleriigilised valimised. 
21. oktoobril 1945 said Asutava Kogu valimistel kolm parteid üle 20% valijate häältest: Prantsusmaa Kommunistlik Partei (liider Maurice Thorez) 26,2%, Vabariiklik Rahvapartei (liider Maurice Schumann) 23,9% ja Töölisinternatsionaali Prantsuse Sektsioon (liider Léon Blum) 23,5%. 
Kokku valiti Asutavasse Kokku 586 liiget.
Ühtlasi toimus valimiste raames Ajutise valitsuse eestvedamisel referendum, kus küsiti, kas taastada Kolmas Vabariik (ametlikult lõppes 10. juulil 1940, kui Prantsuse parlament andis täielikud volitused marssal Philippe Pétainile) või luua uue konstitutsiooniga Neljas Vabariik. Referendumi tulemused näitasid, et 96% vastanutest soovis Neljandat vabariiki. Seetõttu samal päeval valitud Asutava Kogu peaülesandeks sai välja töötada Neljanda vabariigi põhiseadus.
1945. aasta Prantsuse Asutav Kogu

1945. aasta Prantsuse Asutav Kogu (prantsuse keeles "Assemblée constituante de 1945") oli oktoobris 1945 valitud asutav kogu Prantsusmaal, mille ülesandeks oli välja töötada Neljanda Vabariigi põhiseadus, moodustada valitsus ja täita parlamendi funktsioone kuni uue põhiseaduse jõustumiseni. 
21. oktoobril 1945 valiti Prantsusmaal 586-liikmeline Asutav Kogu, kus enim saadikukohti said Prantsusmaa Kommunistlik Partei (liider Maurice Thorez) 27,1%, Vabariiklik Rahvapartei (liider Maurice Schumann) 25,6% ja Töölisinternatsionaali Prantsuse Sektsioon (liider Léon Blum) 24,9%. 
Asutav Kogu alustas oma tööd 6. novembril 1945.
Põhiseaduse projekt.
Asutava Kogu väljatöötatud Neljanda vabariigi põhiseaduse projekt esitati 5. mail 1946 toimunud referendumile. 52,8% referendumil hääletanutest oli selle projekti vastu. See tähendas, et tuli valida uus Asutav Kogu, mis pakub välja põhiseaduse uue projekti.
Asutava Kogu volituste kehtimine.
Asutava Kogu volituste aeg oli piiratud seitsme kuuga. Asutav Kogu lõpetas oma tegevuse 10. juunil 1946.
Nela Hasanbegović

Nela Hasanbegović (sündinud 21. jaanuaril 1984 Sarajevos) on bosnia kunstnik. 
Nela Hasanbegović loob skulptuure ja installatsioone. Tal on olnud mitmeid isikunäitusi, kuid samuti on ta osalenud arvukatel rühmanäitustel.
Nela Hasanbegović õppis aastail 2002–2007 ja 2008–2010 Sarajevo Kaunite Kunstide Akadeemias. Alates 2013. aastast õpib ta Belgradi kunstiülikooli doktorantuuris. 
Alates 2007. aastast on ta Bosnia ja Hertsegoviina Kunstnike Assotsiatsiooni liige.
Töötab assistendina Sarajevo Kaunite Kunstide Akadeemias.
Dāvis Bertāns

Dāvis Bertāns (sündinud 12. novembril 1992 Valmieras) on Läti elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Washington Wizards.
Karjäär Euroopas.
Bertāns alustas profikarjääri Riias, kus esindas aastatel 2007–2010 Riia ASK kadettide, BAA, ASK, Keizarmezsi ja Baronsi meeskondi.
2010. aastal siirdus Bertāns Sloveenia klubisse Ljubljana Olimpija, kellega võitis aastatel 2010–2012 kolm kohalikku karikat.
Seejärel liitus Bertāns 2013. aastal Belgradi Partizaniga, kellega tuli kolm korda Serbia meistriks (2012–2014) ja korra karikavõitjaks (2012), misjärel siirdus aastateks 2014–2016 Hispaania kõrgliigaklubisse Saski Baskonia.
Karjäär NBA-s.
Bertānsi valis 2011. aasta NBA "draft"'ist 42. valikuna Indiana Pacers, kes vahetas tema mängijaõigused kohe edasi San Antonio Spursile. Bertāns tegi NBA-s debüüdi hooajal 2016/17, mil tõi Spursi eest keskmiselt 12 minutiga 4,5 punkti ja 1,5 lauapalli mängus.
Pärast kolme hooaega San Antonios vahetati Bertāns 2019. aasta suvel Washington Wizardsisse, kelle kasuks kogus ta hooajal 2019/20 keskmiselt 15,4 punkti ja 4,5 lauapalli mängus.
Rahvuskoondis.
Bertāns on Läti koondisse kuulunud 2011. aastast. 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel kogus ta keskmiselt 14 punkti, 3 lauapalli ja 2 resultatiivset söötu mängus. Läti teekonna lõpetas 97 : 103 kaotusmäng veerandfinaalis tulevasele Euroopa meistrile Sloveeniale.
Isiklikku.
Vanem vend Dairis on samuti korvpallur, kes on peamiselt mänginud Euroopas, aga ka NBA klubis New Orleans Pelicans.
Zenta Ērgle

Zenta Ērgle (neiupõlvenimi Zenta Vīgante; 23. detsember 1920 Riia – 11. juuni 1998 Riia) oli läti lastekirjanik.
Zenta Ērgle'i lõpetas 1949. aastal Läti Riikliku Ülikooli arhitektina ning töötas seejärel aastail 1949–1975 Riia Projekteerimisinstituudis. 
1951. aastast oli ta Läti Arhitektide Liidu ja 1959. aastast Läti Kirjanike Liidu liige.
Lastele hakkas ta kirjutama 1950. aastatel. Tema esimene lasteraamat "Mūsu sētas bērni" ilmus 1956. aastal. Eesti keeles ilmus see pealkirjaga "Meie õue lapsed" 1966. aastal Valli Helde tõlkes kirjastuses Eesti Raamat. Raamatu illustreeris Hugo Mitt. Teose põhjal on valminud ka teatrilavastus.
Kokku ilmus tal umbes 30 lasteraamatut kogutiraažiga kaks miljonit eksemplari. Tema teoseid on tõlgitud 15 keelde.
Zenta Ērgle'i suri 77-aastaselt 11. juunil 1998. Ta on maetud Matīsa kalmistule.
Vilkaviškise piiskopkond

Vilkaviškise piiskopkond (leedu "Vilkaviškio vyskupija", ladina "Dioecesis Vilkaviskensis") on katoliku kiriku diötsees, mis allub Kaunase peapiiskopkonnale. 
Piiskopi residents on Vilkaviškises ja katedraaliks on Vilkaviškise katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2002. aastast Rimantas Norvila.
Vilkaviškise piiskopkond asetseb Leedus riigi lõunaosas. Ta piirneb idas Kaišiadoryse piiskopkonnaga ja Vilniuse peapiiskopile otseselt alluvate aladega, põhjas Kaunase peapiiskopile otseselt alluvate aladega ning edelas Poola Ełcki piiskopkonnaga.
Piiskopkonna pindala on 6280 km². Seisuga 2014 oli piiskopkonnas 331 154 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 97,6%. Piiskopkonna territooriumil on 104 kogudust. Piiskopkonna aladele jääb ka Marijampolės asuv basilica minoris (Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika).
Vilkaviškise piiskopkond asutati 4. mail 1926, mil see eraldati Łomża piiskopkonnast. Aastal 1880 rajati piiskopkonda vaimulik seminar. Teise maailmasõja ajal seminar hävis. Aastail 1949–1989 oli piiskopkond liidetud Kaunase peapiiskopkonnaga.
Piiskopkond jaguneb seitsmeks dekanaadiks. Aleksotase dekanaadile alluvad kogudused Zapyškises, Rokais, Tabariškiais, Šlienavas, Pažėrais, Margininkais, Garliavas, Ežerėlises, Braziūkais, Panemunės ja Aleksotases. Alytuse dekanaadile alluvad kogudused Ūdrijas, Santaikas, Simnases, Rumbonysis, Miroslavases, Krokialaukises ja kolm kihelkonnakirikut Alytuses. Lazdijai dekanaadile alluvad kogudused Būdvietises, Gerdašiais, Kapčiamiestises, Krikštonysis, Krosnas, Kučiūnais, Lazdijais, Leipalingises, Liškiavas, Meteliais, Paveisininkais, Rudaminas, Seirijais, Šeštokais, Šlavantais, Šventežerises ja Veisiejais. Marijampolė dekanaadile alluvad kogudused Akmenynais, Ąžuolų Būdas, Bagotojis, Daukšiais, Gudeliais, Igliaukas, Kalvarijas, Kazlų Rūdas, Liubavases, Liudvinavases, Mindaugase kogudus Kamšais, Patašinės, Patilčiais, Plutiškėses, Riečiais, Sangrūdas, Sasnavas, Skardupiais, Šunskais, Višakio Rūdas ja kolm kihelkonnakirikut Marijampolės. Prienai dekanaadile alluvad kogudused Balbieriškises, Išlaužases, Naujoji Ūtas, Pakuonises, Prienais, Skriaudžiais, Šilavotases ja Veiveriais. Šakiai dekanaadile alluvad kogudused Barzdais, Gelgaudiškises, Griškabūdises, Ilguvas, Kaimelises, Keturnaujienas, Kretkampises, Kudirkos Naumiestises, Lekėčiais, Lukšiais, Nemirais, Paežerėliais, Paluobiais, Plokščiais, Sintautais, Slabadais, Slavikais, Sudargases, Sutkais, Šakiais, Valakbūdises, Žemoji Panemunės ja Žvirgždaičiais. Vilkaviškise dekanaadile alluvad katedraal ja kogudused Alksnėnais, Alksninės, Alvitases, Bartninkais, Didvyžiais, Gižais, Gražiškiais, Keturvalakiais, Kybartais, Lankeliškiais, Paežeriais, Pajevonysis, Pilviškiais, Vilkaviškises, Virbalises, Vištytises ja Žaliojis.
Sultan Muradi mošee

Sultan Muradi mošee (makedoonia keeles "Султан-муратовата џамија"; albaania keeles "Xhamia e Sulltan Muratit"; türgi keeles "Sultan Murat Camii") on mošee Põhja-Makedoonia pealinnas Skopjes. Mošee asub kesklinnas Vana basaari lähedal.
Sultan Muradi mošee on rajatud 1436. aastal. Mošee ehitati Püha Jüri kloostri varemetele, mis oli hävinud 1392. aastal, mil Osmani riigi väed vallutasid Skopje. Mošee ehitamist rahastas sultan Murad II. Sultan Muradi mošee põles esimest korda 1537. aastal, kuid taastati 1539. aastal. Teist korda põles mošee 1689. aastal, kui Austria armee vallutas linna. Mošee taastati 1711. aastal. Viimati restaureeriti Sultan Muradi mošeed 1912. aastal.
Rikastamine

Rikastamine on millegi sisalduse suurendamine (näiteks ainesse mõne komponendi lisamine või teiste komponentide vähendamine) või millegi vajaliku, kasuliku, puuduva lisamine.
Kocatepe mošee

Kocatepe mošee (türgi keeles "Kocatepe Camii") on mošee Türgi pealinnas Ankaras. Kocatepe mošee ehitati aastatel 1967–1987 ja see on Ankara suurim mošee, mis mahutab 24 000 inimest. Mošee neli minaretti on 88 meetri kõrgused.
Marcin Gortat

Marcin Janusz Gortat (sündinud 17. veebruaril 1984 Łódźis) on Poola endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 12 hooaega.
Karjäär.
Euroopa.
Enne NBA-sse siirdumist mängis Gortat aastatel 2002–2003 kodulinnaklubis Łódźi ŁKS ja seejärel aastatel 2003–2007 Saksamaa kõrgliigaklubis Kölni RheinStars, kellega tuli riigi meistriks ja karikavõitjaks.
NBA.
Gortati valis 2005. aasta NBA "draft"'ist 57. valikuna Phoenix Suns, kes vahetas tema mängijaõigused edasi Orlando Magicule. Gortat tegi Magicu eest debüüdi hooajal 2007/08, mil tõi keskmiselt 7 minutiga 3 punkti ja 2,7 lauapalli mängus.
2010. aasta detsembris vahetati Gortat Phoenix Sunsi, kelle eest kogus ta oma karjääri parimal, 2011/12. hooajal keskmiselt 15,4 punkti ja 10 lauapalli mängus.
2015. aasta oktoobris vahetati Gortat Washington Wizardsisse, kus ta mängis viis hooaega, mille jooksul tõi keskmiselt 11,6 punkti ja 9,2 lauapalli mängus.
Gortat vahetati 2018. aasta juunis Los Angeles Clippersisse. Karjääri viimaseks jäänud 2018/19. hooajal viskas Gortat keskmiselt 5 punkti ja hankis 5,6 lauapalli mängus. 16. veebruaril 2020 teatas Gortat, et lõpetab profikarjääri.
Rahvuskoondis.
Gortat on aastatel 2004–2015 mänginud Poola korvpallikoondises.
Isiklikku.
Isa Janusz Gortat oli poksija ja poksitreener, vend Robert Gortat on poola poksija.
Stari most

Stari most ('vana sild') on Neretva jõge ületav sild Bosnia ja Hertsegoviina suuruselt kuuendas linnas Mostaris. Osmanite riigi aegne sild, mille tellis Suleiman I aastal 1557, püsis pärast valmimist 427 aastat. Sikka projekteeris Mimar Sinani õpilane Mimar Hajrudin.
Sild hävitati Horvaatia-Bosnia sõjas 9. novembril 1993. Hoolikalt taastatud sild avati 23. juulil 2004. Iga suve juuli lõpus toimuvad sellelt vette hüppamise võistlused. Selle ümbrus Mostari vanalinnas kuulub UNESCO maailmapärandisse.
Arab Ahmeti mošee

Arab Ahmeti mošee (türgi keeles "Arabahmet Camii") on mošee Küprosel, Põhja-Küprose Türgi Vabariigile kuuluvas Nikosia põhjaosas.
Arab Ahmeti mošee on ehitatud 16. sajandi lõpus. Mošee on saanud nime Osmanite riigi väejuhi järgi, kelle juhtimisel Küpros 1571. aastal vallutati. Mošeed restaureeriti esimest korda 1845. aastal ja teist korda 1990. aastatel.
Vilkaviškise katedraal

Vilkaviškise Neitsi Maarja Ilmumise katedraal (leedu keeles "Vilkaviškio Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo katedra") on katedraal Leedus Vilkaviškise linnas aadressil Vytauto g. 14. See kuulub katoliiklastele ja on Vilkaviškise piiskopkonna peakirik.
Kirikuhoone.
Kirik on historitsistlikus stiilis. Kahe torniga kirikul on kaks eri kõrgusega löövi. Hoones on neli altarit. Taraga piiratud kirikuaias asub pastoraadihoone; seal asub ka skulptuur "Budavonė märtrid", mis kujutab kolme vaimuliku hukkamist Budavonė metsas.
Ajalugu.
Esimese puidust kiriku ehitas Vilkaviškisesse 1620. aastal Prienai maavanem Stefan Pac. Aastal 1660 oli Alvitase ja Vilkaviškise kirikuõpetajaks Joannes Pukien Starkiewicz. Toona olid kogudused tõenäoliselt nii väikesed, et pidid vaimulikku jagama. Aastast 1770 on teateid kiriku juures tegutsenud kihelkonnakoolist. 
Aastail 1870–1881 ehitati vana kiriku asemele uus kivikirik ja 1884. aastal õnnistas Józef Hollak kiriku sisse. 1906. aastal liideti sealne kogudus organisatsiooniga Žiburys, ühtlasi avati koguduse raamatukogu. Kiriku juures hakkas tegutsema ka Žiburyse koor.
1926. aastal moodustati Vilkaviškise piiskopkond ja kirikust sai katedraal. 1930. aastal avati Vilkaviškise ja Gižais piiskopkonna vaimulik seminar, mille tarbeks rajati katedraali juurde kolm uut kivihoonet. 1937. aastal avati kihelkonna seltsimaja, kus oli tuhat inimest mahutav saal. 
1944. aastal hävis katedraal tules. Nõukogude võimud ei lubanud hoonet taastada. Varemed täideti ja nende kohale rajati hiljem väljak, kiriku telliseid kasutati aga kahe uue kahekorruselise maja ehitamiseks.
1991. aastal asusid kihelkonna vaimulikud koos professor Vytautas Nasvytisega otsima võimalusi uue katedraali rajamiseks. Uus hoone otsustati rajada vana katedraali koopiana. See ülesanne ei osutunud kergeks, kuna hoone projekt polnud säilinud ja taastamise aluseks tuli võtta vanad fotod. Kuid kihelkonnal oli võimalik kasutada kogu piiskopkonna abi ja nii valmis uus kirikuhoone 1998. aastaks. Selsamal aastal õnnistas piiskop Juozas Žemaitis kiriku uuesti sisse; tseremoonial viibisid ka kardinal Audrys Juozas Bačkis ja Valdas Adamkus.
Tour Part-Dieu

Tour Part-Dieu on 165 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Prantsusmaal Lyonis. 
Hoone valmis 1977. aastal ja sellel on 42 korrust.
Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika

Marijampolė Püha Peaingel Miikaeli basiilika (leedu keeles "Marijampolės Šv. arkangelo Mykolo bazilika") on kirik Leedus Panevėžysi rajoonis Marijampolės, aadressil Bažnyčios g. 1.
Kirikut kasutab katoliku kiriku Vilkaviškise piiskopkond, see on ametlikult "basilica minoris".
Kirik on Johannes Paulus II palverännakupaikadest.
Kirikuhoone.
Praegune kirikuhoone õnnistati sisse aastal 1824, kuigi praeguse üldilme sai see hiljem. Hoone esindab neobarokki. Kirik on ladina risti kujulise põhiplaaniga kolmelööviline ehitis, millel on ka apsiid. Sellel on kaks torni ja kolm löövi. Hoone ümber on müüriga piiratud kirikaed.
Ajalugu.
Prienai maavanem lasi 1717. aastal praeguse Marijampolė kohale Pašesupise külla kabeli rajada.
Hiljem rajasid alevi staatuse saanud asulasse kloostri mariaanid. 1750. aastal ehitasid nad alevisse ka puidust kiriku. Nende järgi hakati alevit kutsuma Marijampolėks. Aastal 1758 eraldati kohalikust mõisast kiriku ja kloostri tarbeks maad. Aastal 1777 on mainitud seal tegutsevat kihelkonnakooli. Kihelkond ise moodustati siiski aastal 1783.
Aastal 1803 põles kirik maha, tules hävis ka kloostri katus. Jumalateenistused jätkusid laudadest kokkuklopsitud varjualuses, mis aga aastal 1818 tormis hävis. Aastal 1819 valmisid uue kirikuhoone seinad ja katus.
Aastal 1824 valmisid ka uue hoone laed ja põrandad. Sama aasta 5. septembril õnnistati uus kirik sisse. Toonane kirik ei olnud aga veel praeguse ilmega. Aastal 1882 lisati frontoon ja kaks torni, aastal 1914 aga kaks kabelit. Ühtlasi hakkas kirik kandma peaingel Miikaeli nime.
Aastail 1906–1940 oli sealne kogudus organisatsiooni Žiburys liige. Aastal 1906 avas kogudus organisatsiooni toel ka linnas kooli. Aastal 1907 avati õhtukool ja raamatukogu, aastal 1909 avas kogudus kooli ka Kvietiškises. Aastal 1918 hakkas kiriku juures tegutsema Neitsi Maarja Patuta Viljastumise ordu emaklooster, mille juures avati ka algkool. Aastal 1923 valmis kiriku juurde ka kloostri kolmekorruseline hoone. Aastal 1938 hakkas selle juures tegutsema tütarlaste kutsekool.
Ka mariaanid avasid aastal 1920 kiriku juures oma gümnaasiumi, mille hoone valmis aastal 1923. Aastal 1927 avasid nad seal raamatukogu.
1987. aastal avati kiriku juures Jurgis Matulaitise kabel (Jurgis Matulaitis kuulutati selsamal aastal õndsaks). Aastal 1992 sai kirikust "basilica minoris".
Elena Kountoura

Elena Kountoura (kreeka keeles Έλενα Κουντουρά; sündinud 2. novembril 1962) on Kreeka poliitik.
Elena Kountoura lõpetas 1984. aastal bakalaureusekraadiga Ateena ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1984–1996 tegutses ta rahvusvaheliselt modellina. 1997. aastal pöördus ta Kreekasse tagasi ja oli kuni 2003. aastani mitme ajakirja toimetaja. 2004–2015 oli ta Kreeka parlamendi liige. 2015–2019 oli ta Kreeka turismiminister. Alates 2019. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige. Ta kuulub fraktsiooni Euroopa Ühendatud Vasakpoolsed ja Põhjala Vasak-Rohelised.
Bohumil Říha

Bohumil Říha (22. veebruar 1907 Vyšetice – 15. detsember 1987 Praha) oli tšehhi lastekirjanik.
Bohumil Říha sündis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas Vyšetices sepa peres. Hiljem kolis pere Čáslavi, kus poiss lõpetas algkooli ja 1925. aastal pedagoogilise instituudi. Kolm aastat töötas koolis abiõpetajana, seejärel teenis sõjaväes. Pärast sõjaväeteenistust töötas õpetajana esialgu Habry koolis ja seejärel 1945. aastani Poděbrady linnakoolis.
Pärast 1945. aastat asus Bohumil Říha tööle kooliinspektorina Vysoké Mýtos. 1952. aastal valiti ta Kirjanike Liidu esimeheks. Aastail 1956–1967 oli ta direktor Riiklikus lasteraamatute kirjastuses. Sellelt ametikohalt läks ta ka 1967. aastal pensionile.
Pärast pensionile jäämist jätkas ta kirjutamist ning lõi kaasa Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu Tšehhi osakonna (IBBY Tšehhi osakond) töös ja UNESCO juures.
Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat "Viis jumalat rändavad üle mere" (Eesti Raamat 1975, tõlkija Leo Metsar, illustraator Silvi Liiva).
Bohumil Říha suri 80-aastaselt Prahas 15. detsembril 1987.
Turbofolk

Turbofolk (mõnikord nimetatakse seda ka popfolgiks) on Lääne-Balkanil loodud kaasaegse popmuusika alamžanr, mis kujunes välja 1980. ja 1990. aastatel. 
Sellega sarnanevad muusikastiilid on Bulgaarias "chalga", Rumeenias "manele" ja Albaanias "tallava". 
Turbofolgis sulandatakse traditsioonilist muusikat teiste žanritega nagu pop-, rokk-, elektrooniline muusika ja hiphop. Inspiratsioonina võidakse kasutada arabeski, türgi, serbia ja kreeka rahvamuusikat ning Balkani puhkpillimuusikat.
Karl Rudolf Õigus

Karl Rudolf Õigus (sündinud 5. novembril 1998 Tartus) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Premium liiga klubis Tallinna FCI Levadia. 
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Õigus 24. märtsil 2021 MM valikmängus Tšehhi vastu. Samas mängus tegid debüteerisid ka Maksim Paskotši ja Bogdan Vaštšuk.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 10. märts 2023"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 10. märts 2023"
Vardan Oskanjan

Vardan Oskanjan (armeenia keeles Վարդան Օսկանյան; sündinud 7. veebruaril 1955) on Armeenia poliitik.
Vardan Oskanjan sündis Aleppos Süürias armeenia perekonnas. 1973. aastal asus ta elama Jerevani, kus lõpetas 1979. aastal insenerina Jerevani Polütehnilise Instituudi. Aastatel 1981–1983 õppis ta Ameerika Ühendriikides Tuftsi Ülikoolis, kus sai magistrikraadi inseneriteaduste erialal. 1984–1986 õppis ta Harvardi ülikoolis, kus sai magistrikraadi avaliku halduse erialal. 1988–1991 õppis ta Tuftsi Ülikooli Fletcheri Õiguse ja Diplomaatia Koolis, kus sai magistrikraadi õigusteaduse ja diplomaatia erialal. 
1992. aastal pöördus ta tagasi Armeeniasse, kus töötas Armeenia Välisministeeriumis Lähis-Ida osakonna juhatajana ja seejärel Põhja-Ameerika osakonna juhatajana. 1994–1997 oli ta Armeenia välisministri asetäitja ja 1997–1998 Armeenia välisministri esimene asetäitja. Aastatel 1998–2008 oli ta Armeenia välisminister. 2008. aasta asutas ta mõttekoja Civilitas, mille juhatuse esimees ta oli kuni 2012. aastani. 2012–2017 oli ta Armeenia parlamendi liige. 2018. aasta oli ta külalislektor Lõuna-California Ülikoolis ja Tuftsi Ülikoolis. Alates 2018. aasta septembrist töötab ta Prantsusmaal firma Recom Solar juhataja nõunikuna.
Olulisuse tõenäosus

Olulisuse tõenäosus on väikseim olulisuse nivoo, mis antud
valimi põhjal lubab vastu võtta alternatiivse hüpoteesi. See näitab antud valimi sobivust nullhüpoteesiga.
Mira Alečković

Mira Alečković (serbia kirillitsas Мира Алечковић; 2. veebruar 1924 Novi Sad – 27. veebruar 2008 Belgrad) oli serbia luuletaja ja polüglott.
Ta oli Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige ja Jugoslaavia Kirjanike Liidu president.
Õppis Belgradi Ülikoolis slavistikat, kus tema juhendajaks oli tuntud keeleteadlane Aleksandar Belić. Hiljem täiendas end Pariisis Sorbonne'i Ülikoolis.
Enne II maailmasõda osales vasakpoolses liikumises. Teise maailmasõja ajal kuulus Jugoslaavia rahvavabastusarmeesse ning osales vastupanuliikumises.
Mira Alečković valdas prantsuse, saksa, inglise, vene, itaalia, poola, tšehhi, makedoonia, sloveeni ja slovaki keelt.
Mira Alečković oli abielus maalikunstnik Sava Nikolićiga. Peres oli kaks tütart ja poeg.
Mira Alečković suri Belgradis 27. veebruaril 2008. Ta maeti sõjaväeliste auavalduste saatel 3. märtsil Belgradi Novo groblje kalmistule nn väärikate kodanike alleele (Алеја заслужних грађана).
Looming.
Ta kirjutas luuletusi ja romaane ning avaldas üle 50 raamatu lastele ja täiskasvanutele.
Oma esimese luulekogu "Täheballaadid" avaldas ta 1946. aastal, esimese romaani "Hõbedased juuksed" 1953. aastal.
Tema teosed on tõlgitud 20 keelde: prantsuse, itaalia, vene, poola, läti, gruusia, slovaki, kreeka, ukraina, ungari, makedoonia, sloveeni, rumeenia, bulgaaria, albaania ja mongoli keelde. Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Alek Sandar

Aleksandar Nikolov (bulgaaria keeles Александр Николов; sündinud 13. juunil 1987 Sofias Bulgaarias) on muusikaprodutsent, laulukirjutaja ja helikunstnik. Mees on üles kasvanud Saksamaal, 2009. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse.
Artistinimega Alek Sandar on tuntud oma singlite "P.O.R.N." (feat. Amanda Lepore), "Creature In Me", "Say That You Love Me", "Peaceful Place" (duett Balkani superstaar Andreaga), "It Ain't Over" ja "You and Me" poolest. 2016. aastal osales ta tõsielusaate Big Brother Bulgaaria versioonis.
Oma muusikas on ta kasutanud ka turbofolgile omaseid elemente.
Jegor Jakovlev (jäähokimängija)

Jegor Konstantinovitš Jakovlev (vene keeles Егор Константинович Яковлев; sündinud 17. septembril 1991 Magnitogorskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg.
KHL-is debüteeris Jakovlev hooajal 2010–11 Kaasani AK Barsi meeskonnas.
Aastatel 2012–2015 mängis ta KHL-is Jaroslavli Lokomotivi ja 2015–2018 Peterburi SKA ridades. 2017. aastal võitis ta SKA-ga Gagarini karika.
2018. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga New Jersey Devils. NHL-is debüteeris ta Devilsi meeskonnas 11. novembril 2018 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 3. detsembril mängus Tampa Bay Lightningu vastu.
2019. aasta mais naasis Jakovlev KHL-i, sõlmides kaheaastase lepingu Magnitogorski Metallurgiga.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Jakovlev Venemaa olümpiavõistkonnaga kuldmedali. Lisaks tuli ta 2014. aastal Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.
Nikolai Prohhorkin

Nikolai Nikolajevitš Prohhorkin (vene keeles Николай Николаевич Прохоркин; sündinud 17. septembril 1993 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ründajana KHL-i klubis Omski Avangard.
KHL-is debüteeris Prohhorkin hooajal 2010–11 Moskva CSKA ridades.
2012. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 121. valikuna. 2012. aasta septembris sõlmis ta Kingsiga kolmeaastase lepingu. Ta asus hooaja 2012–13 alguses mängima American Hockey League'is Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs, kuid naasis 2012. aasta lõpus Moskva CSKA-sse. 2014. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.
Hooajal 2015–16 mängis Prohhorkin KHL-is Ufa Salavat Julajevi ja 2016–2019 Peterburi SKA ridades. 2017. aastal võitis ta SKA-ga Gagarini karika.
2019. aasta mais sõlmis ta taas lepingu Kingsiga. NHL-is sai ta hooajal 2019–20 kirja neli väravat ja kümme väravasöötu.
2020. aastal naasis ta KHL-i, liitudes Magnitogorski Metallurgiga. 2021. aasta augustis siirdus ta Omski Avangardi.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Prohhorkin Venemaa olümpiavõistkonnaga kuldmedali.
Mihhail Pašnin

Mihhail Valerjevitš Pašnin (sündinud 11. mail 1989 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg.
Aastatel 2006–2009 mängis ta Venemaa esiliiga klubis Tšeljabinski Metšel.
2009. aastal valiti ta NHL-i "draft"is New York Rangersi poolt 200. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas ei ole ta kunagi mänginud.
Alates hooajast 2009–10 on Pašnin mänginud KHL-is. 2009–2012 mängis ta Moskva CSKA-s, 2012–2017 Jaroslavli Lokomotivis, 2017–2019 taas Moskva CSKA-s ja 2019–2020 Ufa Salavat Julajevis. 2019. aastal võitis ta CSKA-ga Gagarini karika. 2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Metallurgiga.
2009. aastal võitis Pašnin Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Koidu tänav (Kunda)

Koidu tänav on tänav Kunda linnas, see paikneb linna kesk- ja lääneosas.
Tänav on 2152 meetrit pikk, alguses laiusega ligi 21 meetrit ja lõpuosas umbes 8 meetrit.
Koidu tänav saab alguse Rakvere maantee ringristmikult ning suundub loode poole, ristudes Võidu, Kalevi, Kalda, Aia, Eha, Videviku, Loode ja Mäe tänavaga. Tänav lõpeb linna lääneosas tupikuga.
Tänav on suures osas ehitatud puiesteena, rajatud on kõnniteed. 
Hoonestus.
Tänava ülejäänud osas paiknevad põhiliselt ühepereelamud, lõpuosas ka korterelamud.
Tour Oxygène

Tour Oxygène on 115 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Prantsusmaal Lyonis. 
Hoone ehitati aastatel 2007–2010. Hoonel on 28 korrust ja 28 700 m² põrandapinda.
Kosovo Rahvusraamatukogu

Kosovo Rahvusraamatukogu (albaania keeles "Biblioteka Kombëtare e Kosovës") on Kosovo kõrgeim raamatukogundusasutus, mis asub Prištinas.
Raamatukogu missiooniks on riigi dokumentaalse ja intellektuaalse pärandi kogumine, säilitamine, edendamine ja kättesaadavaks tegemine. See korraldab näitusi ja omab üleriigiliste ajalehtede arhiivi. Raamatukogu pakub ka mitmeid muid teenuseid. Horvaatia arhitekti Andrija Mutnjakovići projekteeritud hoone valmis 1982. aastal. See on tuntud oma ainulaadse ajaloo ja välimuse poolest.
Ontoloogiline sidumus

Ontoloogiline sidumus ehk ontoloogiline kohustus (inglise keeles "ontological commitment") on Willard Van Orman Quine'i artiklis "Sellest, mis on olemas" ("On what there is", 1948) kasutusele võetud mõiste, mille ta on defineerinud järgmiselt: "teooria on kohustatud nendeks ja üksnes nendeks entiteetideks, millele peavad teooria seotud muutujad suutma osutada selleks, et teoorias esitatud väited oleksid tõesed." (Quine 2008: 649)) (""a theory is committed to those and only those entities to which the bound variables of the theory must be capable of referring in order that the affirmations made in the theory be true.“"(Quine 1948: 33) 
Quine'i sõnul lähtub iga keelekasutaja ontoloogiast, eeldades entiteetide, millest ta räägib, olemasolu. Sellist eeldust nimetas Quine sidumuseks. Seega saab Quine'i järgi teooriaid mõista ainult seoses keeleliste viidete süsteemiga, mis on seotud tõetingimustega, mis annavad teada, missugune peab maailm olema, et teooria oleks tõene. 
Teooria ontoloogiline sidumus on entiteet või entiteetide liik, mis peab eksisteerima, et teooria oleks tõene.
Andrej Nestrašil

Andrej Nestrašil (sündinud 22. veebruaril 1991 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib Tšehhi kõrgliiga klubis Třineci Oceláři ründajana paremäärel.
Aastatel 2008–2011 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Victoriaville Tigres ja P.E.I. Rocket.
2009. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i "draft"is 75. valikuna. 2011. aasta mais sõlmis ta Red Wingisga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2011–12 debüteeris Nestrašil American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins. 2013. aastal võitis ta Griffinsiga Calder Cup'i. NHL-is tegi Nestrašil Red Wingsi meeskonnas debüüdi 9. oktoobril 2014 mängus Boston Bruinsi vastu.
2014. aasta novembris liitus ta Carolina Hurricanesiga. 22. novembril lõi ta mängus Colorado Avalanche'i vastu oma esimese värava NHL-is.
Aastatel 2017–2019 mängis ta KHL-is Nižnekamski Neftehimiki ridades. Seejärel mängis ta lühikest aega Tšehhi kõrgliiga klubis Třineci Oceláři, kuid naasis hooaja 2019–2020 alguses KHL-i, kui liitus Magnitogorski Metallurgiga.
2021. aasta juulis liitus Nestrašil taas Ocelářiga.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus osales Nestrašil 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
USS Nautilus (SSN-571)

USS Nautilus (SSN-571) oli maailma esimene tuumkütusel toimiv allveelaev ja laev. 
Allveelaev sai nime Jules Verne'i teoses "20 000 ljööd vee all" kirjeldatud allveelaeva järgi.
Laeva ehitus algas 1952 ja esimene sõit sellega toimus 1954. Nautilus oli esimene allveelaev, mis jõudis jää all liikudes põhjapoolusele.
USS Nautiluse kasutamine lõpetati 1980. aastal ja praeguseks on sellest saanud muuseumlaev.
Gorodoki maakond

Gorodoki maakond (valgevene keeles "Гарадоцкі павет"; vene keeles "Городокский уезд") oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.
Ajalugu.
Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajatigi aastal 1772. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. Aastal 1866 liideti sellega osa seni Suraži maakonda kuulunud alasid. Maakond likvideeriti aastal 1923. 
Aastal 1882 oli maakonnas 146 maaomanikku. Neist 80 olid õigeusklikud, 45 katoliiklased, 12 vanausulised, 7 protestandid ja 2 juudid. 
1897. aasta rahvaloenduse järgi elas maakonnas 112000 inimest. Valgevenelasi oli 83,6, venelasi 10,7% ja juute oli 4,7%. Maakonnalinnas Gorodokis oli toona 5023 elanikku.
Aastal 1906 leidsid mitmes maakonna mõisas aset streigid, kus rehepeksjad ja puuraidurid tööst keeldusid.
Haldusjaotus.
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles "Волость"). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Gorodok, kus aastal 1897 oli 5023 elanikku. Lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 21 valda.
XIX sajandi alguses oli maakonnas Aziaryšča alev.
21 valda maakonna koosseisus olid aastal 1913:
Suraži maakond

Suraži maakond (valgevene keeles "Суражскі павет"; vene keeles "Суражский уезд") oli Venemaa Keisririigi Vitebski kubermangu haldusüksus.
Ajalugu.
Maakond rajati 1772. aastal. Algselt kuulusid selle alad Polotski kubermangu koosseisu. 1796. aastal likvideeriti kubermang ja ühtlasi ka maakond. 1802. aastal loodi see taas loodava Vitebski kubermangu koosseisus. Venemaa koosseisus oli maakonna pindala 3200 km.
1863. aastal elas maakonnas 36 000 inimest. 1866. aastal maakond likvideeriti ning selle alad jagati Vitebski, Gorodoki ja Veliži maakonna vahel.
Anna Sorokina

Anna Sorokina (vene keeles Анна Вадимовна Сорокина; sündinud 23. jaanuaril 1991 Domodedovos Venemaa Föderatsioonis) on saksa kodakondsusega vene päritolu naine, kes pälvis tuntuse pettuseskandaaliga. Ta kolis 2013. aastal New Yorki ja lõi Anna Delvey nime all fiktiivse identiteedi, teeseldes end olevat rikas saksa soost pärijanna. 2017. aastal ta arreteeriti. 2019. aastal mõisteti ta New Yorgi hotellide ning oma jõukate tuttavate petmise eest süüdi. Ta pani toime varguse katse, teenuste varguseid ja hulga pisivarguseid.
Sorokina lugu ja tema võimet sulanduda jõukatesse ringkondadesse kajastati meedias laialdaselt. Netflix ja HBO on töötanud selle nimel, et tuua tema lugu ekraanile. Netflixi draamasarja pealkirjaks on "Inventing Anna", mille on loonud ja produtseerinud Shonda Rhimes.
Sorokinat hoiti kohtuprotsessi ajal Rikersi saarel eelvangistuses. Pärast kohtuprotsessi viidi ta Bedford Hillsi parandusasutusse, hiljem Albioni parandusasutusse.
Ta vabastati vanglast 11. veebruaril 2021.
Danuta Bieńkowska

Danuta Bieńkowska (31. jaanuar 1920 Vilnius – 20. august 1992 Varssavi) oli poola lastekirjanik ja tõlkija. Ta tõlkis rumeenia keelest.
Danuta Bieńkowska lõpetas Bukaresti Ülikooli meditsiiniteaduskonna, oli teaduste doktor.
Aastail 1946–1953 elas ja töötas Wrocławis, 1954. aastast Varssavis.
Kirjandusdebüüdi tegi 1946. aastal näidendiga "Krzysztof".
Danuta Bieńkowska tõlkis rumeenia keelest Rumeenia kultuuri ja ajalugu käsitlenud raamatud "Rumunia od Trajana do demokracji ludowej" (Varssavi 1953), "Gwardia Archanioła" (Varssavi 1960) ja "Michał Waleczny" (Katowice 1975).
Aastal 1975 sai ta Poola skaudiliikumise – hartserite – preemia (poola keeles Harcerska Nagroda Literacka). Raamatu "Daniel na Saharze" eest kanti 1986. aastal Danuta Bieńkowska IBBY (Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu) aunimekirja.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.