tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pāvils Rozītis

Pāvils Rozītis (1. detsember 1889 Liepa vald, Võnnu kihelkond, Võnnu kreis – 20. veebruar 1937 Riia) oli läti kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija.
Pāvils Rozītis sündis Liepa vallas, Võnnu kihelkonnas Võnnu kreisis (tänapäevase haldusjaotuse järgi Liepa vallas Priekuļi piirkonnas) talupidaja perekonnas; tema isa suri, kui poiss oli nelja-aastane. Ta omandas alghariduse Liepa kihelkonnakoolis. Aastatel 1901–1902 õppis ta Valmiera linnakoolis, 1902–1907 Valmiera progümnaasiumis. Rozītis jätkas hariduse omandamist 1908–1909 Peterburis kooliõpetajate kursustel ja 1910–1914 Moskvas A. Šanjavski Rahvaülikoolis.
Aastatel 1914–1915 töötas Pāvils Rozītis ajalehtede Jaunākās Ziņas ja Līdums toimetustes. Esimese maailmasõja ajal aastatel 1915–1918 elas ta Bakuus ja töötas Nobeli naftaettevõttes. 1918. aastal pöördus Rozītis Lätisse tagasi. 1919. aastal valiti ta Läti Kirjanike ja Ajakirjanike Ametiühingu esimeheks, 1920–1926 kuulus ta selle juhatusse. 1919–1921 oli ta Läti armee peastaabi informatsiooniosakonna tsensor. Hiljem oli ta haridusministeeriumi kunstiosakonna juhataja. 1921–1926 oli ta ajakirja Ritums ja 1927–1928 ajalehe Pēdējā Brīdī toimetaja. Rozītis õppis Läti Ülikoolis aastatel 1921–1926 õigusteadust, kuid stuudium jäi lõpetamata. Pärast vabakutselise kirjanikuna tegutsemist juhatas ta 1932–1934 Rahva Heaolu Ministeeriumi haritlaste töötuse osakonda. 1933–1934 oli ta ajalehe Dienas Lapa toimetaja, 1935–1937 Riia linna 3. raamatukogu juhataja.
Pāvils Rozītis on maetud Riia metsakalmistule.
Kirjanduslooming.
Pāvils Rozītise esimesed luuletused avaldati ajakirjanduses 1910. aastal. Esimene luulekogu Kaijas" ("Kajakad") ilmus samal aastal. Esialgu oligi Rozītis tuntud rohkem lüürikuna. Tema esimene lühiproosakogu "Es un viņas" ("Mina ja nemad") ilmus 1919. aastal. Psühholoogilises romaanidiloogias "Divas sejas" ("Kaks nägu", 1920) ja "Uguns ceļi" ("Tuli tõuseb", 1924) kujutas ta lõhestunud isiksuse traagikat. Romaanis "Ceplis" (1928, eesti keeles 1967) kritiseeris ta teravalt tõusikkodanluse tumedaid mahhinatsioone ja moraalitust. Romaanis "Valmieras puikas" (1936, eesti keeles "Valmiera poisid", 1984) kujutas ta kooliõpilaste elu ja 1905. aasta revolutsioonilisi sündmusi Valmieras. Rozītise viimane romaan "Zemes prieks" ("Maa rõõm", 1937) jäi lõpetamata.
Niğde provints

Niğde provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Türgis. Provintsi keskus on Niğde.
95. Krasnojarski jalaväepolk

95. Krasnojarski jalaväepolk oli Venemaa Keisririigi armees aastatel 1796–1918 tegutsenud sõjaväeüksus, mis paiknes Liivimaa kubermangus Tartus. Polk kuulus 24. jalaväediviisi.
Krasnojarski jalaväepolk moodustati 1863. aastal Pihkva polgust Helsingis ja paiknes 1893. aastast Tartus Allee tänava idapoolses ääres, Emajõe Tammoru idanõlvaku kasarmutes – hilisemates Kalevi üksiku jalaväepataljoni Lembitu kasarmutes.
1897. aasta 1. mail toimus Puka raudteejaama lähedal Aakres raske raudteeõnnetus, kus hukkus Tartus paiknenud 95. Krasnojarski jalaväepolgu 56 sõjaväelast, 2 konduktorit ning ühe veltveebli abikaasa koos kahe lapsega, raskelt vigastada sai 43 sõjaväelast, kergemalt 3 ohvitseri ja 125 alamväelast. Hukkunud maeti 3. mail Tartu Raadi kalmistule, kuhu neile püstitati mälestusmärk.
22. jaanuaril 1905 (vkj) alanud streigiga Pärnu Waldhofi tselluloosivabrikus ja rahutuste ning rüüstamisega linnas viidi Pärnusse 95. Krasnojarski jalaväepolgu rood, 13. ja 16. roodu alaliseks paiknemiseks linnas ehitati 1906. aastal kasarmud (A. H. Tammsaare puiestee 70), mida polgu nimetuse tõttu nimetati "Krasnojarski kasarmuteks".
Jānis Liepiņš (kindral)

Jānis Liepiņš (30. jaanuar 1894 Ēvele vald, Valga kreis – 30. aprill 1942 Saratov) oli Vene, Läti (polkovnik) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor).
Ta sündis Ēvele vallas raudteelase perekonnas. Ta lõpetas Valkas kihelkonnakooli. Seejärel õppis ta Tallinnas raudteetehnika koolis, mille lõpetas aastal 1911. Seejärel töötas ta Tallinnas tehnikuna laevatehases.
Aastal 1914 Esimese maailmasõja alguses mobiliseeriti ta Vene Keiserlikku Armeesse, algul teenis ta 1. tagavarapolgus, kuid hiljem määrati ta Leedu kaardiväepolku. Jaanuaris 1915 suunati ta Oranienbaumi lipnike kooli, mille lõpetamise järel sai ta lipniku auastme.
Jõuk

Jõuk (kamp, bande) on ühiste isiklike huvidega inimrühm. Jõuk tegeleb kõige endale haaramisega, mis on parajasti saadaval, ja peab oluliseks oma inimeste ja grupi käekäiku. Avalikke vahendeid kasutatakse nagu isiklikke.
Kamba ideoloogia põhineb võistlemisel-võitlusel teiste kampadega: ei tohi olla nõrk, „kes pole meie poolt, on meie vastu“, „kas võit või kaotus“ (kolmandat võimalust justkui poleks). Toimub pidev konkurents territooriumi ja ressursside, või võitlus valijate pärast. Oponent või reetur tuleb hävitada.
Ühiskonnateaduses eristatakse kampa ja klubi. Klubil on üldised (isiklike huvide välised) eesmärgid. Klubilised huvid pole seotud rühma liikmete otseste eesmärkidega (sõudjad, taimetoitlased) ja klubid pole konkurentsi suhetes teiste klubidega.
Jõugus on tähtis lojaalsus liidrile, absoluutne kuulekus. Klubis on tähtis lojaalsus väärtustele või institutsioonile, mis tagatakse lepinguga.
Kambas on juhtidel (juhtgrupil) arutlusõigus, otsused on loomingulised, lähtudes olukorrast või sisetundest. Klubis on oluline eeskiri (reeglid), mille järgi otsus tehakse (eeskirja muutmise viisid on avalikud ja eeskiri ise ongi nagu leping klubisse kuulujate vahel).
Paslepa mõis

 
Paslepa mõis (saksa keeles "Paschlep") oli mõis Noarootsi kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas.
Ajalugu.
1624. aastal kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf endise Haapsalu linnuselääni Paslepa vakuse ooberstleitnant Jürgen von Aderkasele. Aastatel 1641 ja 1649 on Paslepa omanikuna märgitud Jürgen Adrekase lesk Dorotie von Sacken. Nende tütar Anna Dorothea Aderkas abiellus Reinhold von Ungerniga (1653. aastast Ungern-Sternberg). 1661. aastal vahetasid Rootsi riigikantsler krahv Magnus Gabriel de la Gardie ja Reinhold Ungern-Sternberg Haapsalu läänis Kollanäsi /Kulani/ alla kuuluvad Paslepa, Hosby ja Suure-Harja (kokku 27 adramaad) külaga, Magnus Gabriel de la Gardiega küla vastu Ridala kihelkonnas. 1679. aastal viidi mõis Kollanäsist üle Pasleppa. 
Mõisa rajas 1679. aastal Magnus Gabriel de la Gardie, 1726. aastal võeti mõis Magnus Gabriel de la Gardie väimehe feldmarssal Otto Wilhelm Königsmarcki (surn. 1688) pärijate käest ära ja see läks üle Vene kroonule. 1734. aastal Haapsalu läänis asuvate mõisate kuuluvuse üle toimunud protsessi järel tagastas Venemaa keisrinna Anna Keskvere De La Gardie tehtud võlgade eest tema võlausaldaja Christoph Richteri pärijatele pandivalduseks, lubadusega pandiõigust osade kaupa välja osta. 
Mõisa peahoonet ehitati korduvalt ümber, praegune hoone pärineb 19. sajandist. Aastatel 1940–1992 kasutas mõisahoonet Nõukogude piirivalve. Mõisas asus Tallinna piirivalvesalga 16. piirivalvekordon.
2002. aastal müüs Noarootsi vald varemetes mõisa eraomandisse.
2015. aastaks oli Paslepa mõisa park ja enamus endise mõisa hoonestusest korrastatud.
Maira Asare

Maira Asare (8. märtsil 1960 Sigulda – 25. oktoober 2015) oli läti luuletaja ja tõlkija.
Maira Asare lõpetas 1978. aastal Limbaži 1. Keskkooli. Ta õppis 1978–1981 Riia Meditsiiniinstituudis ja Läti Ülikoolis ajakirjandust 1988–1990. 1992–1999 töötas ta Riias advokaadibüroos. Tema esimene luuletus avaldati ajakirjas Avots 1988. aastal. Esimene luulekogu "Kas ar dzeguzi spēlējas" ("Kes käoga mängib") ilmus 1995. aastal.
1990. aastatel algasid Maira Asarel probleemid narkootikumidega. 2003–2007 kandis ta Iļģuciemsi naistevanglas karistust narkootikumidega kaubitsemise eest. Vanglaelust kirjutas ta proosaraamatu "Sieviešu zona" (2009, "Naiste tsoon"). 2008–2009 töötas Maira Asare Ventspilsi Kultuurikeskuses. Alates 2010. aastast töötas ta Ventspilsi Keskraamatukogus. 2009. aastal ilmus ta teine luulekogu "Ceļš uz Tūju" ("Tee Tūjasse"). Samuti tõlkis ta läti keelde tänapäeva vene kirjandust.
Küprose muusika

Küprose muusika on Küproselt pärinev muusika.
Küprose muusika hõlmab traditsioonilist muusikat, lääne mõjutustega klassikalist ja popmuusikat. Küprose muusika on saanud tugevaid mõjutusi ka bütsantsi muusikast. Traditsiooniline muusika sarnaneb väga kreeka rahvamuusikaga, kuna Küprose rahvastiku enamiku moodustavad kreeklased.
Küpros käis keskajal ja enne seda korduvalt käest kätte. Ristisõdade ajal oli saar oluline tugipunkt kristluse ja Lääne-Euroopa kultuuri levitamisel. 14. sajandil käis Küprose kuningas Pierre I kolmeaastasel ringreisil Euroopas ning tõi Küprosele prantsuse kunsti ja muusika. Prantsuse muusikud kinnitasid saarel kanda ja Nikosiast sai "ars subtiliori" pealinn. 
Rahvamuusikas on nii etniliste kreeklaste kui ka türklaste seas peamine soolopill viiul, mida kreeklased saadavad lautoga ja türklased uudiga. 
Alates 1970. aastatest on püütud traditsioonilist muusikat siduda muude ülemaailmselt levinud stiilidega. Rahvaliku, populaarse ja muude muusikastiilide seos Kreeka muusikaga on väga tugev. Üksikud Küprose lauljad on saavutanud suurt edu ka Kreekas (Ánna Víssi, Elefthería Eleftheríou jt.).
Velga Krile

Velga Krile (27. september 1945 Valka vald – 31. august 1991 Valka vald) oli läti luuletaja. 
Velga Krile oli pärit kooliõpetaja perekonnast. Tema esimene luuletus avaldati ajakirjanduses 1959. aastal. Ta lõpetas 1964. aastal Valka 1. Keskkooli. Aastatel 1964–1967 õppis ta Läti Riiklikus Ülikoolis läti keelt ja kirjandust. 
Töötas 1967–1969 Valka rajoonis kolhoosis "Ļeņina ceļš" kultuurimaja juhatajana. 1970 ja 1973–1976 oli ta kirjastuses Liesma korrektor. 1972–1973 töötas Teaduslik-Tehnilises Raamatukogus. 1977. aastal lõpetas ta tervislikel põhjustel töötamise ja võeti vastu Kirjanike Liitu. Seejärel oli ta kutseline kirjanik. 
Lõpetas elu enesetapuga oma maamajas.
Kütt (perekonnanimi)

Kütt on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kütt 1589 inimesel: 773 mehel ja 816 naisel. Perekonnanimede levikult on Kütt meeste puhul 24. kohal ja naiste puhul 27. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 37,71.
Vincas Vitkauskas

Vincas Vitkauskas (4. oktoober 1890 Užbaliai, Vilkaviškise maakond Suvalkija kubermang – 3. märts 1965 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, kindralleitnant.
Ta sündis Užbaliais (praeguse haldusjaotuse järgi Vilkaviškise rajoonis Marijampolė maakonnas). Ta lõpetas aastal 1914 Orjolis gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis ta Moskva Ülikooli matemaatikateaduskonnas. Aastal 1916 mobiliseeriti ta Vene Keiserlikku Armeesse, õppis Moskva Aleksei Sõjakoolis. Ta võttis osa esimesest maailmasõjast, olles kuulipildurite allüksuse komandör.
Aastal 1918 sõitis ta Leetu, ta oli Vilkaviškise maakonna komandant. Aastal 1919 astus ta vabatahtlikuna vastmoodustatud Leedu armeesse, ta sõdis nii venelaste kui ka poolakatega.
Vincas Žilys

Vincas Žilys (2. veebruar 1896 Pakruostė – 9. oktoober 1972 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Ta sündis Pakruostės (asub praeguse haldusjaotuse järgi Kėdainiai rajoonis Kaunase maakonnas). Ta lõpetas aastal 1915 Panevėžysi reaalkooli.
Jonas Juodišius

Jonas Juodišius (18. juuni 1892 Ropydai – 18. detsember 1950 Abez, Komi ANSV) oli Leedu sõjaväelane.
Ta sündis aastal 1892 Ropydais (praeguse haldusjaotuse järgi Šakiai rajoonis Marijampolė maakonnas). Aastal 1913 lõpetas ta Vilkaviškises gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Peterburi Ülikoolis matemaatika teaduskonnas. 25. mail 1916 mobiliseeriti ta Vene Keiserlikku Armeesse; samal aastal lõpetas ta Odessa lipnike kooli.
Aastal 1918 naasis ta Leetu, ta õpetas matemaatikat Šakiai gümnaasiumis. 26. jaanuaril 1919 astus ta vabatahtlikuna Leedu armeesse.
Monta Kroma

Monta Kroma (sünninimi Monta Apse; 27. veebruar 1919 Jelgava – 25. juuli 1994 Riia) oli läti luuletaja.
Monta Kroma sündis Jelgavas rätsepa perekonnas, mõni aeg hiljem kolis pere Riiga. 
Monta Kroma hakkas luuletusi kirjutama juba lapsepõlves. Tema esimene luuletus avaldati ajalehes Jaunākās Ziņas 1934. aastal. 1938. aastal lõpetas ta Riia 2. Gümnaasiumi. Seejärel töötas keemialaboris ja bussikonduktorina. Ta oli lühikest aega abielus Kārlis Kromsiga. Teise maailmasõja ajal oli Monta Krome Punaarmees sanitar ja sidepidaja ning õppis Moskvas ajakirjanduskursustel.
1945. aastal pöördus ta Riiga tagasi ja asus tööle ajalehe Cīņa toimetuses, kus töötas kuni 1950. aastani. 1950–1952 õppis Riias parteikoolis. Kirjanike Liidu liige oli alates 1947. aastast. 1959–1963 õppis Läti Riiklikus Ülikoolis läti keelt ja kirjandust. 1963. aastal lõpetas kõrgemad kirjanduskursused Moskvas. Töötas ajakirjade Padomju Latvijas Sieviete ja Draugs toimetustes, oli kirjastuse Liesma toimetaja 1968–1974.
1950. aastatel esindas Monta Kroma looming sotsialistliku realismi stiili. 1960.–1980. aastatel oli ta aga üks eredamaid moderniste läti luules.
Sõktõvkari lennujaam

Sõktõvkari lennujaam on lennujaam Venemaal Komi Vabariigis, 3 km kaugusel Sõktõvkari keskusest lõunakagus.
Lennujaam teenindab lennukeid Il-76, Tu-154, An-12, An-148, Airbus A320-200, Boeing 737-800, Boeing 757-200, Tu-204 ja kõiki neist kergemaid õhusõidukeid, samuti koptereid.
Vladas Karvelis

Vladas Karvelis (11. aprill 1901 Šiauliai – 28. märts 1980 Vilnius) oli Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Ta oli 1. veebruarist 1919 vabatahtlikuna Leedu armees; ta osales Vabadussõjas, võideldes nii Punaarmee kui Poola armeega.
Ta lõpetas aastal 1924 Leedus Vytautas Suure kõrgemate sõjaväejuhtide kursused (leedu keeles "Aukštieji karininkų kursai" ()) ja aastal 1929 Prahas Tšehhoslovakkia kindralstaabi akadeemia.
Ta teenis Leedus polgukomandörina ja oli aastatel 1938–1939 Kaunase sõjakooli ülem.
Jānis Peters

Jānis Peters (30. juuni 1939 Priekule – 27. jaanuar 2025) oli läti luuletaja, publitsist, ühiskonnategelane ja diplomaat, paljude Raimonds Paulsi loodud laulude teksti autor. 
1958. aastal lõpetas Jānis Peters Liepāja 6. Keskkooli. 1957–1963 töötas ta Liepāja Draamateatris lavatöölisena ja lavastaja assistendina. 1963–1964 töötas ta Liepāja rajooni ajalehe Ļeņina Ceļš toimetuses, 1964–1967 ajalehes Cīņa. 1967–1972 oli Peters ajakirja Zvaigzne proosaosakonna toimetaja. 
Esimene Jānis Petersi luuletus avaldati ajakirjanduses 1961. aastal, tema esimene luulekogu ilmus 1968. aastal. 1968. aastal võeti Peters Läti NSV Kirjanike Liidu liikmeks, ta oli seal 1974–1976 juhatuse sekretär ja 1985–1990 juhatuse esimees. 
Jānis Peters oli üks Läti Rahvarinde asutajaid ja liidreid. 1990–1992 oli ta Läti alaline esindaja Moskvas, 1992–1997 Läti Vabariigi suursaadik Venemaal. 
Alates 1998. aastast oli ta Krišjānis Valdemārsi Fondi juhataja, alates 1999. aastast Läti Ülikooli Ida-Euroopa Instituudi Ühiskondlike Suhete Instituudi direktor. 
Oma luules on Jānis Peters mõtestanud Läti ajalugu ja lätlaste rahvuslikku iseloomu ning käsitlenud ka tänapäevasündmusi.
Leivatehas

Leivatehas (Nõukogude ajal ka "leivakombinaat") on tööstusettevõte, mille põhitoodangu moodustavad leib, sai ja teised pagaritooted.
Alkidamas

Alkidamas (Ἀλκιδάμας) (5.–4. sajand eKr) oli vanakreeka sofist, kõnemees ja kõnekunsti õpetaja, kes oli pärit Elea kolooniast Suur-Kreekas, kuid sai kuulsaks Ateenas. Alkidamas oli sofist Gorgiase õpilane.
Alkidamas on eelkõige tuntud kõnemehe ja kõnekunsti õpetajana, kes pälvis tähelepanu oma paradoksaalsete kõnedega (näiteks „Surma kaitsekõne” ). Alkidamase kõnestiili on kritiseeritud kasutu sõnaohtruse tõttu. Väidetavasti olid Alkidamase kõned ja kõneteooria oluliseks õppematerjaliks Demosthenesele.
Lisaks kõnekunstile tegeles Alkidamas ka filosoofiaga, kuid tema teostest pole suurt midagi säilinud. Diogenes Laertios viitab oma teoses „Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest” Alkidamase filosoofilisele teosele „Loodusest”.
Paide Masinatehas

OÜ PMT on Paides asuv masinaehitusettevõte, millele pandi alus 1911. aastal.
Paide Masinatehas on tootmiskoondise Talleks masinaehitustehase järglane. Enne erastamist täitis see ettevõte tootmiskoondise Talleks komplekteerimisdetailide tellimusi; veel varem, kuni 1966. aastani tootis muu hulgas greidereid (teehöövleid). 
Tänapäeval on ettevõtte põhisuunaks masinaehitus. Lisaks toodab ettevõte Humus põllumajandushaagiseid, Meiren lumesahku ning Mega koppasid ja haaratseid.
Lennukitrepp

Lennukitrepp ehk trapp on teisaldatav kaldtrepp inimeste lennukisse sisenemiseks ja sealt väljumiseks.
Urok

Urok (vene keeles "урок") oli andami või teokoormise maksuseaduse kohaselt fikseeritud suurus Vana-Venes; andami kindlaksmääratud hulk, mille maksukohustuslane pidi maksma kindlaks tähtajaks, ettemääratud kohas ja teatud piirkonna, pogosti, maksuametnike ehk tiuunide järelevalve all.
Uroki kehtestamine tähendas peamiselt määramatus naturaalses suuruses sõja- ja Vana-Vene vürstide muid retki varustava hüvitise ja tuluallika, poljudje muutmist konkreetselt kindlaksmääratud naturaalses või rahalises määras ja tekkepõhise maksuperioodi eest sooritatavaks andamiks.
Uroki kehtestas pärast vürst Igori surma aastatel 945–947 korraldatud haldus- ja maksureformiga Kiievi-Vene vürstinna Olga, pannes sellega aluse seadusjärgsele tulumaksustamisele.
BHC

AS BHC (BHC on lühend sõnadest Baltic Hydraulic Cylinders) on Viljandis asuv masinaehitusettevõte.
Ettevõte oli Eesti NSV ajal tootmiskoondise Talleks allettevõte ("Viljandi Masinatehas"). Tollal toodeti ettevõttes tranšee- ja drenaažiekskavaatorite hüdrosilindreid ja teisi komplekteeritavaid osasid. Pärast ettevõtte privatiseerimist 1992. aastal muutus nii omanike ring kui ka ettevõtte nimi. Pärast mitmeid nimesid kannab praegu (2015) ettevõtte nime BHC (BHC on lühend sõnadest Baltic Hydraulic Cylinders). Ettevõtte põhitoodeteks on ühe- ja kahepoolsed hüdrosilindrid töörõhuga kuni 350 bar.
Mõisaküla Masinatehas

OÜ Mõisaküla Masinatehas (kasutatud on ka kirjapilti OÜ MT Mõisaküla) on Mõisakülas asuv masinaehitusettevõte. 
Tehas toodab peamiselt tranšee-ekskavaatorite ja traktorite rippagregaate.
Ettevõte oli Eesti NSV ajal tootmiskoondise Talleks allettevõte. Kuni erastamiseni tootis ettevõte tranšeede kett-ekskavaatoreid Belarus traktorite baasil, lisaks komplekteeritavaid detaile emaettevõttele Talleks ja ka laiatarbekaupu. Veel varasemal perioodil tegeleti raudteeveeremi remondiga.
Evely Kaasiku

Evely Kaasiku (sündinud 13. septembril 1993) on eesti orienteeruja.
Haridus.
2012. aastal lõpetas Tallinna Reaalkooli. On õppinud Estonian Business Schoolis ja omandas rahvusvahelise ärijuhtimise bakalaureuse kraadi.
Sporditulemused.
Harrastab orienteerumist 2005. aastast. Aastatel 2008–2014 võitis noorte ja juunioride vanuseklassides orienteerumise Eesti meistrivõistlustelt kokku 37 medalit (20 kulda, 12 hõbedat, 5 pronksi).
Täiskasvanute Eesti meistrivõistlustel orienteerumises on ta aastatel 2014–2019 võitnud 18 kulda (17 orienteerumisjooksus ja 1 suusaorienteerumises), 14 hõbedat ja 6 pronksi.
2014. aasta orienteerumisjooksu Euroopa meistrivõistlustel Portugalis sai Eesti naiskonnas koos Liis Johansoni ja Annika Rihmaga teatejooksus 5. koha. 2014. aasta orienteerumisjooksu MMil Itaalias sai lühirajal 29. koha. 2016. aasta orienteerumise Euroopa meistrivõistlustel sai ta segateatesprindis koos Annika Rihma, Raido Mitti ja Kenny Kivikaga 8. koha. 
2022 augustis Põlulas toimunud orienteerumisjooksu Euroopa meistrivõistlustel võitis ta lühirajal hõbemedali, mis on Eesti orienteerujate seni parim saavutus orienteerumisjooksu EM-idelt. Teatejooksus sai ta Eesti naiskonnas koos Eleri Hirve ja Marianne Haugiga 6. koha.
2015. aasta suusaorienteerumise EMil Šveitsis sai lühirajal ja tavarajal 21. koha, teatevõistlusel Eesti naiskonnas koos Daisy Kudre ja Doris Kudrega 5. koha ja segateates koos Margus Hallikuga 8. koha. 2015. aasta suusaorienteerumise MMil Norras sai lühirajal 13. koha ja teatesõidus koos Piret Pärniku ja Kaisa Sanderiga 6. koha.
2015. aastal valiti ta Eesti Olümpiakomitee järelkasvutiimi “Märka järgnevat põlvkonda”.
2017. aastal saavutas orienteerumise MMil Eestis 16. koha.
Guy Sebastian

Guy Theodore Sebastian (sündinud 26. oktoobril 1981 Klangis Malaisias) on Austraalia laulja.
Ta kasvas üles Adelaide'is Austraalias. Ta oli 2003. aastal "Australian Idoli" esimese hooaja võitja ja sõlmis plaadilepingu BMG-ga. Tema esimene singel "Angels Brought Me Here", millega ta võitis "Australian Idol'i", tõusis Austraalia singlite edetabelis ARIA Singles Chart esikohale. 2003. aasta detsembris avaldas ta oma debüütalbumi "Just as I Am", mis sai Austraalias kuus ja Uus-Meremaal kaks plaatinaplaati. Kokku on ta avaldanud kaheksa albumit, mis on Austraalia edetabelis jõudnud esikümnesse. Viimane album, "Madness", ilmus 2014. aastal.
Ta on olnud ka Austraalia "The X Factori" üks kohtunikest.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Austraaliat lauluga "Tonight Again". Finaalkontserdil sai ta 196 punktiga viienda koha.
Krasnojarski lennujaam

Krasnojarski lennujaamaks võidakse nimetada mitut Krasnojarski juures asuvat lennujaama.
Jemeljanovo rahvusvaheline lennujaam

Krasnojarsk rahvusvaheline lennujaam on lennujaam Venemaal Krasnojarski krais Jemeljanovo rajoonis, 27 km kaugusel Krasnojarski keskusest loodes.
Lennuvälja lennurada asub 1600 meetri kaugusel Krasnojarski Tšeremšanka lennujaama lennurajast läänes ning on samasuunaline.
Riguldi mõis

Riguldi mõis (saksa keeles "Rickholtz", rootsi keeles "Rickul") oli mõis Noarootsi kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi jääb endine mõisasüda Läänemaale Lääne-Nigula valda. 
Mõisa rajas 1620. aastal Jacob de la Gardie. 18. sajandist kuni 1939. aastani oli mõis von Taubede aadlisuguvõsa omanduses. Mõisa viimane omanik enne von Taubede lahkumist Eestist 1939. aastal oli Gustav Woldemar von Taube.
Mõisahoone.
Mõisa peahoone on 1820. aasta paiku ehitatud kõrge poolkelpkatusega ühekorruseline puitehitis, mida ilmestab hoone keskosas paiknev väike kolmnurkfrontoon. Mõisa peahoone, park, ait, tõllakuuri varemed, kelder, sepikoda, piirdemüürid ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Eesti NSV ajal tegutses mõisahoones Tallinna I Eriinternaatkool.
Mõisa kinnistu on alates 2002. aastast Tallinna linna omanduses. Seal korraldati laagreid Tondi Põhikooli õpilastele. 2012. aastal sõlmis linn lepingu Sihtasutusega Riguldi Kodu, kes pidi kujundama mõisast erivajadustega noorte keskuse. 2019. aastal ütles Tallinna haridusamet lepingu sihtasutusega erakorraliselt üles, sest sihtasutus ei suutnud oma lepingulisi kohustusi täita. 2023. aastaks olid mõisahooned seisnud kaua tühjana ning olid halvas seisukorras. Tallinna linnavalitsus otsustas mõisakinnistu ja hooned müüki panna.
Jonas Černius

Jonas Černius (aastani 1919 Jonas Černiauskas; 6. jaanuar 1898 Kupiškis – 3. juuli 1977 Los Angeles) oli Leedu sõjaväelane ja poliitik, aastal 1939 Leedu peaminister.
Ta lõpetas Kupiškises algkooli ja Panevėžysis gümnaasiumi. Aastal 1919 astus ta vabatahtlikult Leedu armeesse ning sõdis Vabadussõjas Punaarmee ja Poola armeega, pärast sõda õppis ta Kaunase sõjakoolis. Aastal 1925 lõpetas ta Sõjaväeinseneride kõrgkooli Brüsselis ja aastal 1929 Pariisi Sõjaväeakadeemia. Ta oli aastast 1934 koloneli auastmes ja aastast 1934 brigaadikindrali auastmes. Aastatel 1935–1939 tegutses ta Kindralstaabis staabiülemana.
1939. aasta 27. märtsist kuni 21. novembrini oli ta Leedu peaminister.
Jaapani võrkpallikoondis

Jaapan võrkpallikoondis on Jaapani esindusmeeskond võrkpallis. Koondise liikmed valib välja peatreener ning seda haldab Jaapani Võrkpalliliit.
Jaapan on maailma edetabelis 123 riigi seas 16. kohal.
Reutern

Reutern (vene keeles "Рейтерн") oli Lübeckist pärit Liivimaa ja Venemaa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esindaja kaupmees Johann Daniel Reuter tuli Lübeckist enne 1678. aastat Riiga. Riias sai ta Suurgildi vanemaks ja raehärraks. 
1691. aastal aadeldati, Riia raehärra Johann Daniel von Reutern (1635–1698) ja Johann von Reuter(n) (1666–1714) Rootsi kuninga poolt ja said aadlitiitli ja nime Reutern, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda. 
Suguvõsa kanti Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1746. aastal) ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Tšeremšanka lennujaam

Tšeremšanka lennujaam on piirkondlikke lende teenindav lennujaam Venemaal Krasnojarski krais Jemeljanovo rajoonis, 23 km kaugusel Krasnojarskist loodes.
Lennuvälja lennurada asub 1600 meetri kaugusel Krasnojarski Jemeljanovo lennujaama lennurajast idas ja on samasuunaline.
Lennujaama hakati ehitama 1984. aastal ja see avati 1. aprillil 1988. 2011. aasta 19. detsembri tulekahjus hävis terminal ja lennujuhtimistorn.
Siinpoolne

"Siinpoolne" on Ott Leplandi neljas stuudioalbum pärast 2012. aastal ilmunud albumit "Öö mu kannul käib". 
Album ilmus 21. mail 2015, selle produtseerijaks Crunch Industry. Albumilt pärinevad singlid "Pool tundi veel", "Jäädagi nii", "Ajaga võidu", "Iga päev" ja "Hingesugulane". Albumil on üksteist lugu, millest kaheksa on viisistanud Lepland ise, kahe loo autor on Leplandi saatebändi trummar Kaspar Kalluste ning loo "Ajaga võidu" idee tuli saatebändi bassimängijalt Viljar Normanilt. Lisaks Leplandile on laulutekste kirjutanud ka Aapo Ilves, Kaspar Kalluste ja Taavi Paomets.
Tsitaatsõna

Tsitaatsõnad on muutmata kujul võõrkeelest üle võetud sõnad, mida hääldatakse vastavalt päritolukeele reeglitele.
Tsitaatsõnu kirjutatakse ülejäänud tekstist eristamiseks üldjuhul kaldkirjas ning neid käänatakse ülakoma abil. Käsitsi kirjutatud teksti puhul on levinud tsitaatsõna eristamine lainelise joonega.
Sageli on tsitaatsõnade asemel võimalik kasutada eesti keele omasõnu või võõrsõnu (nt "curry" – karri, "casual" – vabaajarõivad, "pizza" – pitsa).
Mycobacterium africanum

Mycobacterium africanum on mükobakteri perekonna bakteriliik.
1968 teatasid Castets jt (Dakaris, Senegalis), et on biokeemiliste katsete käigus tuvastanud mükobakteritüve mis võiks olla tuberkuloosi mükobakteri ja "Mycobacterium bovis" 'e vahepeal ja nimetasid selle "Mycobacterium africanum" 'iks.
Bakter võib põhjustada inimestel tuberkuloosi haigestumist, sagedamini levila piires - Lääne-Aafrika regioonis - bakteriliiki seostatakse seal ligi 60% kliinilise kopsutuberkuloosi haigusjuhuga. 
"Mycobacterium africanum" liigitatakse, koos lähedases suguluses olevate liikidega "Mycobacterium tuberculosis", "Mycobacterium bovis", "Mycobacterium microti" ja "Mycobacterium canettii", "M. tuberculosis complex" 'i (MTBC). Nimetatud liikide lähedased suhted on leidnud kinnituse 
DNA–DNA hübridisatsiooni abiga. Vaatamata DNA-taseme sarnasustele võivad neil liikidel erineda peremeesorganismid, geograafiline levik ja patogeensus.
"Mycobacterium africanum" jaotatakse kompleksis kaheks klaadiks:
"Mycobacterium africanum West African 1" on hiljuti liigitatud kaheks:
Xeniades

Xeniades (kreeka Ξενιάδης; 5. saj. eKr) oli vanakreeka sofist Korintose linnast Kreetal.
Kuigi Xeniadesest on teada vähe, on ta liigitatud sofistide hulka, sest Sextus Empiricuse järgi eitas ta tõe kriteeriumi nihilistlikul viisil, väites, et:
Olemasolevate allikate põhjal ei ole võimalik kindlalt väita, kas sofisti puhul on tegemist sama Korintose Xeniadesega, kes ostis orjaturult Diogenese oma kahe poja koolitamiseks.
Gunārs Priede

Gunārs Priede (17. märts 1928 Riia – 22. detsember 2000 Riia) oli läti näitekirjanik.
Gunārs Priede sündis Riias riigiametniku perekonnas. Ta lõpetas 1947. aastal Ventspilsi 1. Keskkooli ja 1953. aastal Läti Riikliku Ülikooli arhitektina. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta aastatel 1953–1955 Läti NSV Teaduste Akadeemia Arhitektuuri ja Ehituse Instituudi teadusliku sekretärina, 1955–1957 Riia Põllumajandustehnikumi arhitektuuriõppejõuna ning 1957–1958 õppejõuna Riia Ehitustehnikumis.
Näitekirjanikuna sai Gunārs Priede tuntuks 1955. aastal, kui lavastati tema näidend "Jaunākā brāļa vasara" ("Noorema venna suvi").
Aastatel 1958–1960 oli Priede Kirjanike Liidu näitekirjanduse konsultant, 1960–1964 töötas Riia Filmistuudios. 1964–1965 töötas ta Kultuuriministeeriumis, 1965–1968 oli Läti Kinematografistide Liidu juhatuse esimene sekretär. 1972–1974 oli ta Kirjanike Liidu juhatuse sekretär ja 1974–1984 juhatuse esimene sekretär.
Gunārs Priede kirjutas ligikaudu poolsada näidendit. Ta käsitles neis põhiliselt noore inimese kujunemist, loovisiksuse probleeme ja keerukaid ajaloosündmusi. Tema stsenaariumide põhjal on valminud ka kolm mängufilmi.
2001. aastal avaldati Gunārs Priede päevikutel põhinev raamat "Mans 1984. gads" ("Minu 1984. aasta").
1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastatel lavastati Gunārs Priede näidendeid ka Eesti teatrites.
Rooslepa kabel

Rooslepa kabel on kabel Läänemaal Lääne-Nigula vallas Rooslepa külas. Kabeli juures asub Rooslepa kalmistu.
Kivist kabel valmis 1834. aastal ning lagunes Teise maailmasõja järel. Enne kivikabeli ehitamist asus seal puust kabel, mis pärines 17. sajandist ning viidi seoses uue kabeli ehitamisega Sutlepa kalmistule ja 1970. aastal Eesti Vabaõhumuuseumisse.
1997. aastal hakati kabeli taastamiseks raha koguma ning taastatud kabel õnnistati sisse 2007. aastal.
Kabeli kellatorni tipus on tipumuna ja tuulelipp, mis kujutab lahtise suuga vaala.
Boggie

Boggie (kodanikunimega Boglárka Csemer; sündinud 30. novembril 1986 Budapestis) on Ungari laulja.
Boggie esindas Ungarit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ingliskeelse lauluga "Wars for Nothing" (eesti keeles "Mõttetud sõjad"). 
I poolfinaalis saavutas ta 67 punktiga 8. koha ja finaalis 19 punktiga 20. koha.
Anestesioloogia

Anestesioloogia on teadus ja meditsiiniline eriala üldanesteesiast ehk narkoosist (valu leevendamise viis ravimite abil eelkõige kirurgilise operatsiooni jooksul ja järel) ning narkoosimeetoditest. 
Anestesioloogiateadlane või -praktiseerija on anestesioloog. Tema otsustab anesteesia meetodi ning ravimi doosi üle.
Ka stomatoloogias on vajalikud teadmised anestesioloogiast, sest hambaravis kasutatakse küllalt tihti kohalikku tuimestust.
Ajalugu.
Minevikus on kasutatud operatsioonile eelnevalt erinevaid narkoosiviise, nii alkoholi kui ka muid uimasteid, kuid tänapäevase anestesioloogia alguseks loetakse hambaarsti William Thomas Green Mortoni 1846. aastal USA Massachusettsis läbi viidud avalikku dietüüleetril põhineva narkoosi demonstratsiooni patsiendi peal. Ta polnud küll vastava meetodi esimene rakendaja – esimene eeternarkoosi kasutaja operatsioonil oli Crawford Williamson Long – , kuid pärast seda esitlust hakkas säärane narkoos laiemalt levima.
Džungel

Džungel (inglise keeles "jungle" &lt; hindi keeles "jangal", 'mets') on tiheda taimkattega maa-ala, kus domineerivad peamiselt puud. 
Džunglid asuvad enamasti lähistroopilises või troopilises kliimavöötmes. Džunglit eristab vihmametsast selle raske läbitavus, sest taimestik on nii tihe. Kliima džunglis on väga niiske ning temperatuur kõrge, mis tähendab, et inimesel on seal raske hingata. Viimase 50 aasta jooksul on pooled maailma džunglitest hävitatud.
Makedoonia muusika

Makedoonia muusika on Põhja-Makedooniast pärinev või makedoonlaste loodud või esitatud muusika.
Makedoonia muusikal on palju ühist teiste Balkani maade muusikaga. Makedoonia rahvamuusika võib jagada kaheks: traditsiooniline pärimuslik muusika ja uuemal ajal loodud rahvalik muusika. Pärimuslikku muusikat saab omakorda jagada maapiirkondade ja linnade muusikaks. Sinna kuuluvad lüürilised ja eepilised laulud, töölaulud, rituaalsed laulud, naljalaulud, ringtantsud, jne. Rahvusvaheliselt tunnustatud makedoonia rahvakunstiansambel on Tanec (Танец).
Balkani muusika on tuntud keerukate rütmide ja taktimõõtude poolest, erand pole ka makedoonia muusika. Rahvalauludel võib olla nii keeruline taktimõõt kui 22/16, mis jaguneb kaheks 11-löögiliseks osaks: 2+2+3+2+2 ja 3+2+2+2+2. Teatud löökide rõhutamiseks mängitakse tihti neid teistega võrreldes pikemalt.
Kõige levinum pill makedoonia kultuuris oli torupill "gajda". Tänapäeval mängitakse seda peamiselt kontsertidel.
Uuemal ajal loodud rahvamuusika põhineb traditsioonidel, kuid sellel on kindlad autorid, kellel on nüüdisaegse seaduse järgi autoriõigused. Enamasti on selle loojateks ja esitajateks professionaalsed muusikud. Eakamate muusikute loodu sarnaneb rohkem pärimusliku muusikaga, nooremate looming on modernsem.
Maailma Vaade

Maailma Vaade on eesti ajakiri.
Ajakiri on välispoliitikateemaline.
Ajakiri ilmub jaanuarist 2007. Alates juunist 2015 (nr 26) detsembrini 2021 ilmus ajakiri vaid internetiväljaandena.
Ajakirja peatoimetaja on olnud Mart Nutt.
Moldova muusika

Moldova muusika on Moldovast pärinev ja moldovlaste loodud või esitatud muusika.
Moldova muusika on tihedalt seotud naabermaa Rumeenia muusikaga. Moldova muusikale on iseloomulikud keerukad rütmid ja taktimõõdud, improvisatsioon, sünkoobid ja rohke muusikaline ornamentatsioon.
Nõukogude ajal soodustasid võimud rahvamuusika viljelemist, kuid valikuliselt ja muudatustega.
Autožiiro

Autožiiro (kreeka keeles α’υτός + γύρος, 'ise pöörlev') ehk gürokopter (vananenud nimetus tiiviklennuk) on õhusõiduk, mille tõstejõu tekitab õhuvoolu toimel rõhttasandis vabalt pöörlev tiivik, aga veojõu tekitab nagu lennukilgi mootori abil käitatav propeller .
Autožiiro tõstejõu tekitab lendamisel vastuvoolava õhu toimel iseeneslikult pöörlev (autoroteeruv) mitme püsisammuga labast koosnev rootor. Mootorit on rootori ringiajamiseks vaja üksnes algkäivitusel, edasi pöörleb rootor juba kõrvalise abita. Rootor tõstab autožiirot üles, aga edasiliikumiseks ehk tõmbe saavutamiseks on siiski vaja mootori pidevat tööd. Tõmbe tekitab propeller või reaktiivjuga. Tavaliselt asub sisepõlemismootor koos propelleriga autožiiro tagaosas.
Autožiiro leiutas Hispaania insener Juan de la Cierva y Codorníu, kelle ehitatud tiiviklennuki esmalend toimus 9. jaanuaril 1923 Cuatro Vientose lennuväljal Madridis. Tema eesmärk oli luua sõiduk, millega saaks ohutult lennata väikese kiirusega. Tema leiutas ka termini "autožiiro" ja registreeris selle kaubamärgina. Autožiiro lennupõhimõte oli siiski tuntud juba varem.
Autožiirod pole kunagi olnud nii levinud kui helikopterid, sest nende kiirus ja tõstejõud on väiksemad, end neid kasutatakse tänapäevani, sest nad on odavamad ja nende kasutamine on samuti odavam.
Kuigi autožiirod pole helikopterid, on helikopterid võimelised mingil määral lendama tiiviku isepöörlemisrežiimis, kui tiivikut käitav mootor töö lõpetab. Piloot saab niiviisi valida maanumiseks pisut tasasema koha, aga mõnikord isegi kõrgust võtta.
ELA 07

ELA 07 on Hispaanias Andaluusias Córdobas ELA Aviacióni poolt konstrueeritud ja toodetav autožiiro. Õhusõiduk tarnitakse komplektsena ja lennuvalmiduses.
Põllumajanduslikuks kasutamiseks mõeldud autožiiro tagumine iste on asendatud täiendava kütusemahutiga (130 liitrit).
Kahekohalise autožiiro esikabiin on varustatud tuuleklaasiga.
Kaheistmeline autožiiro.
Kaheistmeline suletud kabiiniga autožiiro.
Bileciki provints

Bileciki provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsi keskus on Bilecik.
Bingöli provints

Bingöli provints (kurdi keeles "Çewlîg", zaza keeles "Çolig") on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Bingöl.
Prokópis Pavlópoulos

Prokópis Pavlópoulos (kreeka keeles Προκόπης Παυλόπουλος; sündinud 10. juulil 1950 Kalamátas) on Kreeka õigusteadlane ja poliitik, 13. märtsist 2015 kuni 13. märtsini 2020 Kreeka president.
Prokópis Pavlópoulos sündis Peloponnesose lõunaosas Kalamátas filoloogiaprofessori perekonnas. Sünnilinnas omandas ta keskhariduse ja asus seejärel 1968. aastal Ateena ülikooli õigusteadust õppima.
Aastal 1974 sai ta president Michaíl Stasinópoulose sekretäriks. Aasta hiljem jätkas ta Prantsusmaa valitsuse stipendiumi toel õpinguid Pariisis Panthéon-Assasi ülikoolis, kust sai 1977. aastal doktorikraadi avaliku õiguse alal. Ta pöördus Kreekasse tagasi ja läbis sõjaväeteenistuse. Seejärel töötas ta Ateena ülikoolis õppejõuna, alates 1989. aastast professorina. Temalt ilmus raamatuid ja teaduspublikatsioone.
Prokópis Pavlópoulos kuulub erakonda Uus Demokraatia. Aastal 1996 valiti ta parlamenti. Ta valiti tagasi ka 2000., 2004., 2007., 2009. ja 2012. aasta valimistel.
Aastatel 1989–1990 oli ta Xenofón Zolótase valitsuse liige, seejärel juhtis kuni 1995. aastani president Konstantínos Karamanlísi kantselei õigusosakonda, oli aastatel 1995–1997 erakonna pressiesindaja. 10. märtsist 2004 kuni 11. septembrini 2009 oli ta Kóstas Karamanlísi kahes valitsuses siseminister.
17. veebruaril 2015 nimetas peaminister Aléxis Tsípras Prokópis Pavlópoulose parteideüleseks presidendikandidaadiks ja päev hiljem valis parlament ta presidendiks.
Prokópis Pavlópoulosel on kaks tütart ja üks poeg.
Muu hulgas on ta kuulunud riikliku kultuurifondi ja rahvusringhäälingu juhatusse.
Glasgow' Ülikool

Glasgow' Ülikool (inglise keeles "University of Glasgow", gaeli keeles "Oilthigh Ghlaschu", ladina keeles "Universitas Glasguensis") on ülikool Glasgow' linnas Šotimaal.
Ülikool on asutatud aastal 1451. See on üks neljast keskajal asutatud ja tänapäevani tegutsevast Šotimaa ülikoolist.
Ülikoolis on neli kolledžit, mis jagunevad väiksemateks struktuuriüksusteks.
Rosenbach (aadlisuguvõsa)

Rosenbach oli aadlisuguvõsa. 
Saksamaalt pärit suguvõsa esindaja Berend thor Beke (surn. 1606) ostis 1579. aastal Tallinna maja. Berendi poeg Bernhard zur Bech oli 1624. aastal Tallinna raesekretär ja 1642 Tallinna rae sündik. 
1643. aastal sai Bernhard zur Beck, Rootsi kuninganna Kristiina eestkostevalitsuselt aadlitiitli nimega Rosenbach, rootstpäraselt Rosenbäck. 
Suguvõsa kanti 1746. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr. 120 all.
Kuidas ma Aafrikat päästsin

"Kuidas ma Aafrikat päästsin" ("How I Saved Africa") on Eestis ja Ugandas filmitud dokumentaalfilm.
Film valmis aastal 2014. Filmi režissöör on Kullar Viimne, stsenarist ja operaator Kullar Viimne, monteerija Tambet Tasuja, produtsent Erik Norkroos, tootja Rühm Pluss Null.
Sisu.
Siisi on aktiive ja nägus noor naine, kelle energiast jaguks esimese Eesti kosmosesüstiku saatmiseks Veenusele. Maailmaparandamise tung lennutab Siisi hoopis kaugesse Ugandasse, kus ta plaanib annetuste abil avada kohviku, mis pakuks tööd kohalikele puuetega noortele. Projekti algus on hoogne, ent mida aeg edasi, seda rohkem põrkub Siisi idealism kohaliku töökultuuri, sooliste eelarvamuste ja majandusliku paratamatusega. Lisaks kuhjuvatele probleemidele rahastusega ja klientuuri puudumisele, satub tulejoonele ka Siisi eraelu. Rahastajatele saadetavad videoraportid peavad aga särama optimismist, sest Aafrika vajab ju päästmist, kui juba päästma on hakatud. (Sünopsis)
Albinas Čepas

Albinas Stanislovas Čepas (aastani 1939 Čepauskas; 8. detsember 1896 Minupiai – 17. juuli 1963 Palanga) oli Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Ta sündis aastal 1896 Minupiais (praeguse haldusjaotuse järgi Kelmė rajoonis). Ta astus aastal 1918 vabatahtlikuna Leedu armeesse. Aastatel 1936–1940 oli ta Leedu 5. Jalaväepolgu ülem.
Juunist augustini 1940 oli ta Leedu "rahvavalitsuse" asekaitseminister. Seejärel oli ta Punaarmee 29. Leedu Territoriaalses Laskurkorpuses 179. laskurdiviisi komandör. Teise maailmasõja ajal oli ta õppejõud Frunze-nimelises sõjaväeakadeemias. Aastatel 1945–1951 töötas ta sõjalise kateedri juhatajana Kaunases Leedu Kehakultuuri Instituudis, 1951–1959 aga sõjalise kateedri juhatajana Leedu Põllumajanduse Akadeemias.
Kivihaldjad

Kivihaldjateks nimetati eesti mütoloogias haldjaid, keda arvati olevat ohvrikividel. Kivihaldjaid nimetati ka kivialusteks. Kivi peale kogunenud vett peeti pühaks ja ravitoimet omavaks.
Metsahaldjas

Metsahaldjas on eesti mütoloogias inimese (metsavana), looma või linnu kujul esinev metsaga seotud haldjas.
Metsahaldjad polnud alati selgelt eristatavad, metsas võis kuulda nende käimist, vilistamist või naeru.
Nimest.
Metshaldjaid on teada mitme nime järgi: metsavana, metsataat, metsaisa jne. Tavaliselt kujutatakse metsahaldjat vanamehena, kellel on kasetohust kübar peas, samblasarnane habe suus ja samblane kasukas seljas, aga alati ei ole ta inimene, vaid võib olla ka metsloom.
Perest.
Metshaldjal on pere. Teatakse rääkida tema lastest, poegadest ja tütardest. Ausatele tütarlastele tuleb metshaldjas mõnikord kosja. Kui neiu ära ütleb, moondab see tütarlapse silmad ära või võtab vägisi endale naiseks. Metshaldja ja inimese abielust sündinud lapsed võidavad teisi inimesi tugevuse ja mõistuse poolest ning neid on kuulda seitsme versta taha. Metshaldjad elavad kogukondadena, nad on jumalikud olendid ja tänu sellele ka ilusamad ja targemad kui inimesed.
Käitumine.
Tihti karistab metshaldjas inimesi nende pahade tegude pärast. Mõnikord jäävad nad nähtamatuks, aga inimene tajub ja näeb ta tempusid. Metsas jalutaja eksitab ta tihtipeale ära, aga ainult selle, kes on metshaldjat kuidagi pahandanud. Metshaldjas moondab ekslejal silmad nii ära, et ta võib oma kodu ümbruses käia, aga seda ära ei tunne. Metsas eksleja leiab kodutee üles ainult oma koera haukumise või kukelaulu peale.
Uskumused.
On erinevad käitumisreeglid, käsud ja keelud, mida metsa minnes pidi meeles pidama. Näiteks tehti kõrtest, okstest, nahkadest, vöödest, õitest, viljapäist ja muudest „väge“ sisaldavatest esemetest side, mis seoti ümber puu ja näitas metsahaldjale, et tema on ohvri toonud ja teda palun mitte karistada.
Metshaldjas nuhtleb metsavargaid tõsiselt, mõnikord küttidele muudab end metsloomaks, aga mitte ükski kuul teda ei tapa, isegi mitte hõbedane. Kui metshaldjas tuleb kedagi karistama, siis seda on kaugelt kuulda. Maa müdiseb, puud liiguvad ja oksad värisevad. See kellele ta järgi läheb võib ainult loota armule.
Mõnikord kutsub metshaldjas eksleja enda juurde koju, toidab ja söödab teda. Lõpuks saadab õigele teele ja kui eksleja arvab et möödas on mõned tunnid, siis tegelikult aastad.
Ohverdamine.
Ohvrite toomisest on vähe teada. Teatakse et metsas on kivi, mätas või sipelgapesa, kuhu aeg-ajalt tuuakse marju ja kütid viivad sulgi ja metsasaagi konte.
Pikne (äiksejumal)

Pikne on eesti ja liivi mütoloogias esinev äikese- ja piksejumal. 
Sõna "pikne" tähendab liivi keeles välku ennast, aga ka üldse äikest. Oskar Looritsa andmetel öeldakse, et Pikne põristab, mitte välku lööb, samuti pikne hakkab müristama, kuid see, kas Pikne ja kõu on samad, ei ole teada. Pikset kujutatakse ette meessoost jumalusena, kes oskab hästi kisendada, müra teha ja piike loopida. Pikne on tavaliselt vana mees või koguni surnu, kes teeb ülal häält.
Kõnekäänud.
Oskar Loorits ja Uku Masing on kirjutanud, et Piksega seoses on tekkinud mitu kõnekäändu: "(oh) pikne, (oh) väävel!"; vihahoos sajatatakse "las pühapikne löögu sind maha!", vanasti vannuti "o püha pikne, o püha boŕit!" (boŕit – eesti 'põristaja', 'paristaja', 'põrutaja'). Kõige enam on kuuldud äiksest räägitavat kui taevataat, kes riidleb või jumal riidleb.
Pere.
Piksel on üheksa poega: kolm, kes põrutavad, kolm, kes müristavad, ja kolm, kes viskavad välku.
Pikne ja kurat.
Pikne on ainus jumal, keda kurat kardab. Pikne ajab teda taga ja tahab teda lüüa, kurat aga jookseb ringi ja otsib endale varjualust. Seda ei leia ta põrgust, järve vee alt, sambla alt, aida pealt, reheahju tagant või seest. Ainus koht kust leiab, on suur kummuli katel, seepärast ka hoiti kõik suured katlad püsti, et kurat ei saaks nende alla pugeda. Pikne kiusab halbu inimesi ja sellepärast kõik nõiad, võlud ja pahad vaimud poevad äikse ajal puude õõnsustesse (seepärast lööbki pikne puusse).
Enda kaitsmine.
Ennast saab ka pikse eest kaitsta. Alati kui välku lööb, tuleb rist endale ette lüüa ja öelda "Kristõz Jéz"; öösel jätta tuli laual põlema, siis ei löö välk majja; isegi päeval küünal lauale, kui äike väljas; tehakse tuli kotta või ahju alla, pikne siis ei tule, kui majas on tuli, aga ahju või pliidi siiber peab kinni olema, samuti kõik uksed-aknad; kui ollakse pikse ajal väljas, siis ei tohi joosta, olgu hirm kui suur, peab tulema vaikselt majja sisse. Selliseid ütlusi on veel palju ja mõnda kasutavad meie vanaemad ja -isad tänapäevalgi.
Ennustamine.
Äikesega ennustati ka suvel saaki. Kui esimene äike tõuseb merelt, siis on hea saaks merel, kui aga maalt, siis on hea saak maal. Esimese äiksega saab ka ennast ravida, näiteks tuleb lüüa peaga kolm korda vastu kivi ja siis ei pidavat peavalu sel aastal tulema. Samuti lüüakse kolm korda jalgu vastu kivi ja siis on kogu suve jalad terved ja tugevad.
Tuulehaldjad

Tuulehaldjatel on mitu nime. Kõige rohkem teatakse tuule-ema ja marumemme, aga on ka veel tuuletaat. Tuule-ema on tuulehaldjas ja marumemm on maruhaldjas. Tuule-ema peetakse veidi vanemaks naiseks, aga tal on siiani noorusjõudu ja värskust, et võtta osa tantsupidudelt. 
Uskumused.
Usutakse, et kui väljas sajab ja tuul puhub, siis tuule-ema nutab, sest inimestes on palju paha. Vanarahvas uskus, et tuul ei too ainult haigust ja hädasid, vaid ka abi, aga marumemm on alati paha peal väljas. Tema lõhub purustab ja hävitab.
Suguvõsa.
Tuule-ema sugulased on õnneema ja tee-ema. Tuule-emal ja –isal on ka lapsed, tavaliselt kas tuulepojad või –tütred.
Loodusnähtused.
Tuule-emaga on seotud mitmeid loodusnähtuseid. Kui pilved on madalal, siis neid kutsutakse tuulepilvedeks. Pilvises taevas olev joon ehk „triip“ on tuulepesa ning selle järgi ennustati tormi. Kaheharuline pilvejoon on tuuletee ja arvatakse et tuul liigub selles suunas, kus teede otsad kokku saavad. Ka maapeal on näha tuule-ema jälgi. Näiteks on kaskedel, pedajal ja kuuskedel kasvanud okstest kokku tomp, nagu pesa või juuksed, siis öeldakse, et need on tuule-ema juuksed. Või siis on puudel oksad nii maad ligi, et tuulega kraabivad vaod maasse, siis need on tuule-ema luuad.
Kui tuulepesad on majadele väga lähedal, siis vanarahvas arvas, et see on väga halb enne, seal pidavat õnnetusi juhtuma. Samas aga mainiti, et seal tuul maja ei lõhu. Tuule-ema pesasid kasutati ka arstirohuna. Kui lapsel oli punatõbi, siis soovitati tuule-ema pesa alla võtta, ära keeta ja last selle vee sees pesta, muidugi ka natuke sisse joota. Lapsed pidid siis kosuma ja terveks saama. 
Merel on ka omad nipid, kuidas käituda, et ei jääks tormi kätte. Kui on aru saada, et torm on tulekul, siis visatakse tuule-emale ühte ja teist meeleheaks ja samal ajal palutakse: „Taevataat, päästa sa meid ise, sinu kätte anname oma hinged, ja kui sa ei päästa, siis meie hukkume“. Kui on aga tuulevaikus merel, siis vilistatakse ja otsitakse kirp, see visatakse merre või kaabitakse küüntega masti, siis pidavat hea tuul tõusma.
Varanduse vedajad

Nimi.
Varanduse vedajad on sarnased tulihännaga. Tavaliselt on nad aga tavalised inimesed kes käituvad kui kratid. Kui tulihännad on peremehe sulased, siis jäljendajad on ise peremehed ja korjavad endale varandust kokku. Neil puudub tuline saba.
Rahvasuu.
Rahvasuu räägib, et kui keegi nägi inimest tulihännana ringi luusimas, siis hakkas nägija ise ka seda sama tegema. Nii jäljendades saavad nad mingisuguse maagilise väe, mis nad tulihändade riiki üle viib, aga nad ei ole teinud mingit lepingut vanapaganaga.
Lendamine.
Tulihändadena ringi lendamine nõuab mingisugust eset ja selleks sobis kõik, seakünadest linalõugutini. Lendaja peab ennast nööriga sinna külge kinni siduma ja ütlema: „Läki kuradi nimel!“ See kes jumala nime lendu tõusmise ajal kasutab, kukub kohe maha. Sõnad ei olnud ainsad abivahendid lendamiseks, aga tänapäeval neid enam mäletata ja ei teata. Need vähesed mis veel meeles on sellised: käiakse nurgas iseäralikku kivi nuusutamas; määritakse ennast iseäraliku rohelise või muud karva võidega; käiakse ahju peal kolme riista sisse vaatamas. Lennatakse aga alati öösel, sest on vaja ikkagi saaki saada. Tavaliselt käiakse vilja järgi, aga ei öelda ära ka rahast või muust varandusest, kui sellele lähedale saadakse. Nad lendavad läbi seinte ja uksed avanevad automaatselt nende jaoks.
Eestimaa piiskop

Eestimaa piiskop oli 12. sajandi lõpul ja 13. sajandi algul Eestimaale misjonitööd tegema saadetud piiskoppide ametinimetus. Sellest ajast on teada kaks Eestimaa piiskoppi: Fulco ja Theoderich. 
Hilisemal ajal on selles ametis olnud:
Emajõe lahing (1234)

Emajõe lahing oli 1234. aastal Novgorodi ja Vladimiri-Suzdali vürstiriigi vägede ja Mõõgavendade ordu vahel Tartu Emajõe juures toimunud lahing. Lahingu võitsid venelased.
Lahingus osalesid Vladimiri ja Novgorodi vürst Jaroslav Vsevolodovitš koos 14-aastase poja Aleksandr Jaroslavitšiga, Pihkva ja Perejaslavli ning Novgorodi väed ja nende vastas olid orduväed eesotsas ordumeister Wolquiniga. 
Pärast orduvägede kaotust sõlmis ordu neli aastat kestnud rahulepingu. Vene ajalootõlgenduse järgi tekkis selle rahulepingu järgi Tartul kohustus maksta Novgorodile tribuuti.