Giovanna Garzoni

Giovanna Garzoni (1600 Ascoli Piceno provints, Marche maakond – 1670 Rooma) oli Itaalia barokiaja maalikunstnik. Juba nooruses paistis ta silma oma pädevusega kunsti valdkonnas ning oli oma eluajal tuntud mitmetes Euroopa riikides, eriti saatis teda suurem kunstialane edu Roomas, Veneetsias, Firenzes, Napolis ja Torinos. Napoli koolkonda kuulunud naiskunstnikku tuntakse tänapäeval peaasjalikult just tema maalitud natüürmorti stiili tõttu. 
Elulugu.
Garzoni oli sündinud Ascolises kullasseppade ja käsitöölaste perekonda. Ta isa oli Gian Giacomo Garzoni ning tegeles käsitööga ning on mitmeid allikaid, mis viitavad sellele, et ta oli parfüümitegija. Tema ema, Isabetta Gaia, ei tegelenud kunstiga ise, kuid kuulus ta kunstnike perekonda. Tänu sugulusvahekorrale Giovanna Garzoni alustas kunstniku karjääri juba varakult, mil ta veel Ascolises elas. Koos oma vanema venna Mattio Garzoniga said nad kunsti õpetust enda emapoolselt onult Pietro Gaialt, kelle käe all nad õppisid õlimaali. Seejärel jätkas Giovanna oma õpinguid Veneetsias, arvatavasti oma onu endise õpetaja, Palma Noorema, juhendamisel.
Veneetsias algas Giovanna Garzoni silmapaistvast andest ja ta armastusest loometöö vastu tema ametiala. Just seal sai ta oma esimese olulise tellimuse (Vt lähemalt: "looming"). Selles linnas Garzoni 1622. aastal abiellus portreekunstnik Tiberio Tinelliga. Abielu lõppes kaks aastat hiljem kohtuprotsessiga, mille jooksul Tinelli süüdistati nõiduses. Ehkki nende abielu ei olnud küll väga õnnelik võis just Giovanna abikaasa olla inspiratsiooniks alustada portreekunstiga.[5] Kunstniku portree miniatuurid tõid talle kuulsuse Veneetsia kunstiturul ja said talle järgmise kolmekümne aasta jooksul stabiilse sissetuleku allikaks. 1630. aastal lahkus Giovanna Garzoni oma vennaga Veneetsiast ja avas oma töökoja 1631. aastal Napolis, kus Fernando Afán Enríquez de Ribera, Napoli asekuningas, oli tema patroon ja peamine tellija. Peale Napoli asekuninga heaks töötamist läks ta Savoia hertsogkonda tööle Torinosse, kus ta viibis kuni 1637. aastani, kujutades oma akvarelli, guašši ja tempera miniatuuridel erinevaid lilli, puuvilju ja loomi.
Allikate sõnul viibis Garzoni ka pikemat aega Toskaanas, kus sealse suurhertsogi õukond (Medicite perekond) oli väga vaimustuses Garzoni loomingust. Seda toetab ka fakt, et palju tema töid on jõudnud Uffizi galeriisse, kus paljud kajastatavad teosed on Medicite perekonna kogutud ning sisaldavad samamoodi minimalistlikku stiili ja erinevaid botaanilisi motiive ja elemente. Isegi peale Garzoni lahkumist Toskaanast esitati talle mitmeid tellimustöid sarnastel teemadel: vaikelu, dekoratiivkunst, taimemaalid ja palju muudki.
Hilisem elujärg.
Kui Garzoni 1651. aastal tagasi Rooma tuli, oli ta väga hästi vastu võetud ning tuntud maalikunstnik. Ta oli paljuski seotud ka , kuhu ta omi töid ja ka kogu oma varanduse pärandas. Kuna Giovanna Garzoni oli naine, ei saanud akadeemia ametlikuks liikmeks, ometi oma elu jooksul tegi kunstnik aga sinna suuri annetusi ja tema arvamusi kuulati. Ta suri 1670. aastal Roomas ning on maetud akadeemia kirikusse.
Looming.
Giovanna Garzoni maalis erinevates žanrites. Tema looming hõlmab natüürmorte, portreesid ja religioosseid maale. Samuti oli ta osav kalligraafias, mis oli sel ajal õukonnadaami jaoks oluline oskus. 
Kunstnik sai oma esimese tellimuse 16-aastaselt. 1616. aastal tellis Santissimo Salvatore kirik oma seinade kaunistamiseks mitmelt kogenud ja kuulsalt Veneetsia kunstnikult (Domenico Tintoretto, Andrea Vicentino, Maffeo Verona ja Palma noorem) maalide sarja, mis kujutaks apostleid. Giovanna Garzonil oli ka oluline roll selle tellimuse täitmisel. Ta vastutas apostel Andrease kujutisе eest. Kuigi Garzoni maali stiil meenutab palju tema õpetaja (Palma il Giovane) teoste stiili, on keeruline eitada, et juba nooruses oli ta nõutav spetsialist.
Aasta pärast selle töö valmimist maalis kunstnik oma ainsa säilinud autoportree. Sellel portreel kujutab kunstnik end Vana-Kreeka jumala Apollona. Ta hoiab käes muusikariista, mis viitab tema teisele andele, muusikale.
Hiljem saavutas Garzoni kuulsuse miniatuurportree kunstnikuna. Tema edu võimaldas tal teenida erinevates Euroopa õukondades ja viis ta lõpuks Medicite perekonna juurde. Medicite patronaaži all pühendus kunstnik täielikult natüürmortidele. (Kuigi kunstnikult on säilinud üle viiekümne dateerimata natüürmordi, arvatakse, et enamik neist loodi just sel ajal.) Aja jooksul selle žanri teosed said Garzoni loomingu kõige tunnustatum ja viljakam osa. 
Natüürmortid.
Vaatamata sellele, et Giovanna Garzoni oli väga mitmekülgne kunstnik, on ta peamiselt tuntud oma natüürmorti stiili poolest. Tema natüürmorti teosed sisaldavad erinevaid botaanilisi motiive: lilled, puu- ja juurviljad. Paljud maalid üllatavad vaatajat eksootiliste esemete rohkusega. Näiteks on Garzoni miniatuuridel sageli kujutatud kallist hiina portselani või Lõuna-Ameerika taimi. 
Natüürmortide maalimine ei olnud Giovanna Garzoni juhuslik valik. Kunstiajaloolised on veendunud, et kunstnik töötas selles valdkonnas mitmel põhjusel. Esiteks oli uusaja koidikul endiselt tugev hirm katku ja teiste epideemiate ees, mille tõttu inimesed püüdsid end ümbritseda maalidega, mis olid täis tervise ja külluse sümboleid. Usuti, et elu kujutav kunst võib parandada seda vaatavate inimeste tervist. Nii sai natüürmort majas ihaldatud esemeks. Teiseks Medici perekonna liikmed toetasid aastaid aktiivselt meditsiini ja botaanikaga tegelevaid teadlasi, pidasid oma aeda ja kogusid ravimtaimi. Oma aia viljade jäädvustamiseks palkas Cardinal Giovan Carlo kunstnikke. Kolmandaks põhjuseks võib nimetada kunstniku isiklikku suhtumist materiaalsesse maailma.Giovanna Garzoni oli animismi toetaja ning uskus, et asjadel on varjatud maagia. See asjaolu selgitab tema elavat, mahlakat ja hüperrealistlikku viisi puuviljade ja taimede kujutamiseks.