tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maakond (Tolkien)

Maakond on paik J. R. R. Tolkieni loomingus.
Maakond asutati Kolmanda Ajastu 1601. aastal, mil Arnori kuningas kinkis kääbikutele antud maa-ala. Maakonnas elavad põhiliselt kääbikud olles sinna rajanud erinevaid asulaid nagu Kääbikla ja Pukivald jne. Maakond on väike vaikne paik, kus elu kulgeb omasoodu. Kääbikud tegelevad seal omade asjadega ega huvitu ülemäära väljaspool toimuvast.
Maakonnas elavad Bilbo Paunaste – Sõrmuseleidja, kes naastes oma retkelt toob endaga kaasa Võimusõrmuse, teadmata isegi millega täpsemalt tegu on. Maakonda toob Bilbo elama ka oma orvuks jäänud sugulase Frodo Paunaste, kellele ta hiljem pärandab oma vara ning muuhulgas ka Sõrmuse. Kaua aastaid püsib sõrmus vagusi Maakonnas varjul. Ka Sauron – sõrmuse valmistaja, ei oska seda esialgu sealt otsida kuna Maakond on tema jaoks olnud nii väike ja tähtsusetu paik, et ta lihtsalt ei ole selle olemasolule mingit tähtsust omandanud. Kuid olles teada saanud, et Sõrmus on Maakonnas ja Paunaste käes saadab ta oma teenrid – Nazgulid, kes on võtnud Mustade Ratsanike kuju, seda sealt otsima. Saanud teada, et Sõrmuse sinna jäädes seab see ohtu nii Frodo enda, kui kõik teised Maakonna elanikud, jätab Frodo oma kalli kodupaiga seljataha ning lahkub seni turvalisena tundunud Maakonnast.
Sündroom

Sündroomiks (ladina keeles "syndrome") nimetatakse haigustunnuste kogumit või mitme haigustunnuse tüüpilist koosesinemist. Esinevad haigustunnuste kooslused on paljudel juhtudel kindlale haigusele omased.
San Marino (linn)

San Marino on San Marino Vabariigi pealinn.
San Marino linna ajalooline keskus on alates 2008. aastast UNESCO maailmapärandi objekt nr 1245, San Marino ajalooline keskus ja Titano mägi.
Max Minghella

Max Minghella (täisnimega Max Giorgio Choa Minghella; sündinud 16. septembril 1985 Hampsteadis Londonis) on Suurbritannia filminäitleja.
Elulugu.
Max Minghella sündis itaalia päritolu Briti filmilavastaja ja näitekirjaniku Anthony Minghella ning tema koreograafist abikaasa, hiina päritolu Carolyn Choa pojana. Armastus filmikunsti vastu tekkis tal juba lapsepõlves, kui ta sai sageli isaga filmivõtetel kaasas käia.
Ta õppis Londoni mainekas erakoolis University College School, kuid soovi tõttu näitlejaks saada jättis keskkooli pooleli ning läbis organisatsiooni National Youth Theatre korraldatud näitekunstikursused.
Max Minghella esimene episoodiline osa oli 1999. aastal filmis "Toy Boys". Ka oma isa lavastatud filmis "Külmale mäele" (2003) oli tal vaid nii väike roll, et tema nime ei pandud isegi filmi tiitritesse. Seetõttu loetakse tema esimeseks kutseliseks osatäitmiseks Aaron Naumanni rolli probleemsest Ameerika juudiperest kõnelevas filmis "Bee Season" (2005).
Asunud püsivalt elama Ameerika Ühendriikidesse New Yorki, jätkas ta õpinguid Columbia Ülikoolis.
Max Minghella on 178 cm pikk. Tema elukaaslased on olnud näiteks Leigh Lezark ja Elle Fanning.
Saientoloogia

Saientoloogia (inglise keeles "Scientology") on Ameerika Ühendriikide ulmekirjaniku L. Ron Hubbardi välja töötatud uskumuste ja meetodite kogum. Saientoloogia alused töötas Hubbard välja enam kui kolmekümne aasta kestel alates 1952. aastast, tuginedes seejuures oma varasemale õpetuste ja võtete kogumile, mis on tuntud dianeetika nime all.
Hubbardi kontseptsiooni kohaselt on saientoloogia rakenduslik filosoofia, baas uuele religioonile. Seetõttu kannab ka saientoloogiat propageeriv peamine organisatsioon (tegelikult organisatsioonide võrgustik) nime Saientoloogia Kirik ja taotleb riikides enda registreerimist mittetulundusliku usuühinguna.
Kas saientoloogia on religioon, filosoofia, eneseabiõpetus või sihilikult inimeste psüühika mõjutamiseks loodud manipulatiivne ideoloogia, on pidevate vaidluste küsimus, mis takistab saientoloogia ühemõttelist ja üldaktsepteeritud käsitlemist. Kõige sagedamini liigitatakse saientoloogia siiski uususundite hulka, kuigi saientoloogia organisatsioonid ise ei ole enamikus riikides usuühingutena registreerimiseks kvalifitseerunud.
Saientoloogia vastased peavad saientoloogiat ohtlikuks sektiks. Endised saientoloogid ja saientoloogia vastased on muu hulgas väitnud, et saientoloogia on kuritegelik organisatsioon, mille meetodid ja kontrollimehhanismid sarnanevad organiseeritud kuritegevuse ja/või totalitaarse süsteemi omadega.
Helios Airwaysi lend 522

Helios Airwaysi lend 522 oli Küprose odavlennufirma Helios Airways 14. augustil 2005 katastroofiga lõppenud lend. Boeing 737-31S oli teel Larnacast Prahasse, vahepeatusega Ateenas. Lennuk purunes kokkupõrkes mäenõlvaga, hukkusid kõik 115 reisijat ja 6 meeskonnaliiget. See oli suurim lennuõnnetus Kreeka ajaloos.
Sündmuste käik.
Lennuk väljus Larnaca lennujaamast kell 9.07. Umbes 4900 meetri kõrgusele jõudes teatas kapten lennukeskusele hoiatussignaalist, mis tema arvates andis märku stardieelsete seadete vigadest ning pidi seega olema valehäire. Tegelikult oli tegu salongi alarõhu alarmiga. Kui lennuk tõusis umbes 5500 meetri kõrgusele, vallandusid hapnikumaskid. Varuhapnikust peaks jätkuma 15 minutiks, mille jooksul on võimalik laskuda 3000 meetri kõrgusele, kus on piisavalt hapnikku. Meeskonnaliikmetel on lisaks kantavad hapnikuballoonid, millest jätkub kauemaks. Lennuk jätkas aga tõusmist, jõudes ettenähtud lennukõrguseni (10 300 meetrit).
Umbes poolteist tundi pärast starti lendas lennuk üle Ateena lennujaama ja jäi seejärel ootejärjekorda, mis tähendas, et lennuk tegi autopiloodi juhtimisel kindlaksmääratud ringe ümber lennujaama. Olukorda uurima saadeti kaks Kreeka hävitajat, mille pilootide teatel tundusid nii reisijad, kapten kui ka kaaspiloot olevat teadvuseta. Lennukit püüdis juhtida lennuki stjuuard.
Kütuse lõppemise tõttu seiskusid umbes kell 12 mõlemad lennuki mootorid. Lennuk hakkas kiiresti kõrgust kaotama ja paiskus juba mõni minut hiljem vastu mäge Grammatikó küla lähedal, umbes 33 km Ateenast kirde pool. 
Õnnetuse põhjused.
Järgnenud uurimise käigus selgus, et pärast lennule eelnenud hooldust oli salongirõhu tagamise süsteemi lüliti jäänud käsitsijuhtimise asendisse ning piloodid ei lülitanud ka lennueelse kontrolli käigus seda automaatse peale ümber. See tähendas, et salongiõhu rõhk hakkas lennuki tõustes pikkamisi vähenema. Et hapnikupuudus toimis järk-järgult, oli seda võimatu märgata enne, kui oli juba hilja.
Õnnetuse peamisteks põhjusteks tunnistati mitu pilootide viga. Esiteks ei täitnud nad ei lennueelset ega ka õhkutõusmisele järgnevat kontrollkaarti piisavalt hoolikalt, jättes märkamata rõhulüliti asendi. Teiseks tõlgendasid nad valesti alarõhust teatanud hoiatussignaali ning ignoreerisid seda. Seejärel hakkas hapnikupuudus kiiresti mõju avaldama nende otsustusvõimele ning lõpuks füüsilisele suutlikkusele lennukit juhtida. Lõplikuks õnnetuse põhjuseks oli mootorite seiskumine kütuse lõppemise tõttu.
Kanab Creek

Kanab Creek on jõgi Põhja-Ameerikas, Colorado jõe parempoolne lisajõgi. Ta voolab Colorado platool. 
Jõe pikkus on 145 km. 
Jõgi saab alguse Utah' osariigi Kane'i maakonnas veelahkmest Suure nõoga edelas. Ta kulgeb lõuna suunas Kanabi (Utah) lähedalt möödudes Arizonasse, kus ta on Mohave maakonna ja Coconino maakonna piirijõgi ning möödub osariikide piiri lähedal Fredoniast. Seejärel kulgeb ta ühes Suure kanjoni külgkanjonis (Kanabi kanjonis) ning suubub Suure kanjoni rahvuspargis Colorado jõkke.
Utah' osariigis jääb jõgi nepilt lõuna poole Jõe läte ja jäe jääb napilt lõuna poole Grand Staircase-Escalante rahvuslikust mälestisest. Arizonas voolab Kanab Creek läbi "Paiute"-indiaanlaste Kaibabi indiaanlaste reservaadi ning looduskaitseala Kanab Creek Wilderness. 
Kanab Creeki org on olnud hõredalt asustatud "Basketmaker"- ja "Anasazi"-indiaanlastega, kelle asulate jälgi ja esemeid on leitud kogu jõe kulu ulatuses.
Rodope mäed

Rodope on mäestik Euroopas Balkanil. 
Kulgeb ida-lääne suunas. Mäestiku kõrgeim tipp on Golyam Perelik, mille kõrgus on 2191 meetrit.
Ometepe

Ometepe on saar Nicaragua järves.
Ometepe pindala on 275 ruutkilomeetrit. Saar on mägine ja vulkaaniline, Concepcióni vulkaani kõrgus kuni 1610 meetrit üle merepinna ja 1581 meetrit üle järvepinna. Ometepe on järve pinnast kõige kõrgemale ulatuv järvesaar maailmas.
Saar kuulub Nicaraguale. 5. juulil 1947 saatis Benjamín Lacayo Sacasa Nicaragua sotsialistide partei juhid Anastasio Somoza García nõudmisel Ometepe saarele asumisele.
Otto Roots

Otto Roots (29. juuni 1914 – 12. jaanuar 1994) oli eesti õpetaja, ehitusteadlane ja laulutekstide autor.
Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja õppis 1936–1941 Tallinna Tehnikaülikoolis. Aastatel 1941–1945 oli ta mobiliseeritud Punaarmeesse. 
1946. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstus- ja tsiviilehituse eriala ning kaitses 1954. aastal TPI-s tehnikakandidaadi väitekirja pealkirjaga "Risttalastiku arvutus ja elektriline modelleerimine". Pärast seda töötas Otto Roots TPI-s dotsendina.
Teoseid.
Ta on kirjutanud sõnad Tallinna 20. Keskkooli hümnile ning mitmele Viktor Ignatjevi, Boris Kõrveri, Hans Hindpere ja Jaan Koha laulule.
Isiklikku.
Tema poeg on keemik Ott Roots.
Otto Roots oli kuni 1983. aastani abielus Ida (Lass) Rootsiga ning aastatel 1984–1994 näitleja ja teatripedagoogi Ellen Alakülaga.
Mustakivi tee

Mustakivi tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas. Tänav valmis 1996. aastal ning see ühendab Peterburi teed, Laagna teed (Lasnamäe kanalit) ja Narva maanteed. Mustakivi tee ristub Läänemere tee, Linnamäe tee, Osmussaare tänava ja Tähesaju teega, lisaks sellele Kivila, Mahtra ja Punase tänavaga.
Aastatel 1980–1989 kandis tee Juunipöörde auks "21. Juuni tee" nime (Eesti kohanimeandmebaasis — "21. Juuli tee").
Mustakivi teed rekonstrueeriti 2007. aastal, mille käigus muudeti 2-realine teelõik 4-realiseks, mida nüüdsest eraldab piklik ohutussaar. Uue tee projekteeris Sweco Projekt AS. Töid teostas Tallinna Teede AS. Tööde maksumuseks oli 37,8 mln krooni. Mustakivi tee laiendus Laagna tee ja Peterburi tee vahelisel lõigul ehitati neljarealiseks juba 2006. aastal.
Hoonestus.
Mustakivi tee ääres paikneb mitu suurt kaubanduskeskust: Mustakivi Selver (Mustakivi tee 3a), Lasnamäe Centrum (Mustakivi tee 13), Mustakivi Prisma (Mustakivi tee 17), Mereakadeemia (kuni 2009. a., Mustakivi tee 25) — nüüd korterelamu “Vega”.
Mustakivi tee pikendus.
Kavandatav pikendus kulgeb Narva maanteelt Kose teeni. Planeeritava maa-ala suurus on 8,1 hektarit. Teekoridori laius Lasnamäe-poolses otsas 60 m, kõige kitsamas kohas enne Kose teed 15 m. Suures osas jääb koridori laiuseks 45 meetrit. Mõlemasse suunda planeeritakse ühte sõidurada. Autotee kõrvale ida poole rajatakse 3,5 meetri laiune jalgrattatee ning lääne poole 2 meetri laiune kõnnitee. Lasnamäe klinti lõhati Mustakivi tee pikenduse süvend juba 1980. aastatel. Üle süvendi on edaspidi kavas rajada sild Narva maantee jalgrattatee jaoks.
Mustakivi jalakäijate tunnel.
7. detsembril 2007 avasid Tallinna linnapea Edgar Savisaar, abilinnapea Deniss Boroditš ja Lasnamäe linnaosavanem Kalle Klandorf Mustakivi tee jalakäijate tunneli. Mustakivi liiklussõlme ehituse lõplikuks maksumuseks kujunes 27 miljonit krooni.
Schleife

Schleife on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Vallaosad.
Schleife ("Slepo"), Rohne ("Rowno") ja Mulkwitz ("Mułkecy").
Schöpstal

Schöpstal on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Sohland am Rotstein

Sohland am Rotstein on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
2014. aastal liideti ta Reichenbachi linnaga.
Endised vallaosad.
Obersohland, Mittelsohland ja Niedersohland.
Durmstrang

Durmstrangi kool on võlukunsti kool J. K. Rowlingu romaanisarjas Harry Potteri seeria maailmast. Durmstrangi asukoht ei ole kunagi päris selge olnud, aga on teada, et see asub kuskil Ida- või Kagu-Euroopas. 
Kuulsamad Durmstrangi õpilased on lendluudpalli mängija Viktor Krum, must võlur Gellert Grindewald ning kooli endine direktor Igor Karkaroff.
Erinevalt Sigatüükast, on seal alati oldud musta maagia suhtes tunduvalt sallivamad. 
Selles koolis on õppinud ka Viktor Krum, kes võistleb Durmstangi kooli esindajana Kolme Võluri Turniiri karika eest. Samuti on selles koolis õppinud võlur Gellert Grindewald, keda loetakse Voldemorti eelkäijaks. Kuid Grindewaldi teod ja musta maagia lembus küündisid sinnani, et isegi Drumstangi kool otsustas ta oma õpilaste seast välja arvata.
Põhja-Eesti Regionaalhaigla

Põhja-Eesti Regionaalhaigla (lühend: PERH) on haigla Tallinnas, mille peamine hoone on J. Sütiste tee 19 asuv Mustamäe korpus. PERH on kujunenud pärast liitmist Eesti suurimaks aktiivravi asutuseks, mis pakub raviteenust kõigil arstlikel erialadel, välja arvatud sünnitusabi.
Liidetud asutused.
Mustamäe korpust nimetatakse rahva seas siiani Mustamäe haiglaks või Kiirabihaiglaks.
Regionaalhaigla grupp.
Regionaalhaigla konsolideerimisgruppi kuuluvad Läänemaa Haigla, Hiiumaa haigla ja Raplamaa Haigla sihtasutused. Grupp andis 2019. aastal esmakordselt välja Globaalsest Aruandlusalgatusest lähtuva konsolideeritud majandusaasta aruande.
Trebendorf

Trebendorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Vallaosad.
Trebendorf ja Mühlrose.
Vierkirchen (Oberlausitz)

Vierkirchen on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Vallaosad.
Arnsdorf, Buchholz (sorbi "Kšišow"), Döbschütz ("Debšk"), Heideberg, Hilbersdorf, Melaune, Prachenau, Rotkretscham, Tetta ja Wasserkretscham.
Waldhufen

Waldhufen on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Vallaosad.
Diehsa (ülemsorbi "Dźěže"), Jänkendorf, Nieder Seifersdorf, Thiemendorf, Attendorf, Baarsdorf, Ullersdorf, Wilhelminenthal ja Schäferei.
Weißkeißel

Weißkeißel on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Vallaosad.
Weißkeißel, Haide ("Hola"), Kaupen ("Kupelń") ja Bresina ("Březina").
Orasoja kanjon

 
Orasoja kanjon ehk Orasoja ürgorg on klindilõhe Põhja-Eesti panga Narva klindilõigus Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Vodava külas.
Kanjon algab Vodava-Meriküla teest ja lõhestab Puhkova panga. Joastikust allavoolu paikneb umbes 400 m pikkune ja umbes 10 meetri sügavune V-kujuline kanjon. Kanjoni vasak nõlv on laugem ja paljanditeta, paremal nõlval on paljandid, millel on nähtavad aluspõhja kivimid. Need ulatuvad keskordoviitsiumist (lubjakivid) kambriumini (liivakivi, sinisavi). Paremal kaldal paljandub diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivi. Orasoja paljand on Pakerordi lademe Kallavere kihistu Orasoja kihistiku tüüppaljand. Paremkalda ülaäärest on võimalik välja puhastada ka Volhovi lademesse kuuluvat roheliste glaukoniiditeradega halli lubjakivi. 
Mööda kanjoni põhja voolab Orasoja esialgu paeplatool kuni joastikuni. Enne ja peale joastiku kõrgeimat (1,1 m) astangut moodustab ta väikestest astangutest kaskaadi, Orasoja joastiku. Sellest üles- ja allavoolu jäävate astangute kõrgus on alla 0,3 m.
Pilte Orasoja ürgorust.
Pildistatud 17. märtsil 2008
Riesa-Großenhaini kreis

Riesa-Großenhain oli kreis Saksimaa kirdeosas. 2008 liideti see Meißeni kreisiga.
Kreisi omavalitsusüksused.
Linnad:
Vallad:
Teelehelised

Teelehelised ("Plantaginaceae") on õistaimede sugukond. 
Traditsioonilisse teeleheliste sugukonda (teelehelised "sensu stricto") kuulus 3 perekonda (teeleht, järvikas ("Littorella") ja "Bougueria"). 
Tänapäeval arvatakse teeleheliste alla umbes 90 perekonda 1700 liigiga (teelehelised "sensu lato"). See on üks mitmekesisemaid taimesugukondi. Selle esindajaid leidub peaaegu kõikides Maa piirkondades. Suurim perekond on mailane ("Veronica") umbes 450 liigiga. 
Teeleheliste tüüpperekond on teeleht ("Plantago").
Epifenomen

Mingi nähtuse epifenomeniks nimetatakse üldises mõttes selle nähtuse kaasnähtust – nähtust, mis põhinähtusega kaasneb, ilma et tal oleks vaadeldavas seoses iseseisvat tähtsust. 
Näiteks väidavad mõned rahvusvaheliste suhete teoreetikud, et rahvusvahelised organisatsioonid on riikide epifenomenid. Statistikas võib ilmneda epifenomenilisi seoseid, mis ei ole otseselt põhjusliku iseloomuga: näiteks esineb antibiootikumide tarvitajatel rinnavähki sagedamini, kuid antibiootikumid ei põhjusta rinnavähki, vaid rinnavähiga kaasneb põletik, mille korral kasutatakse antibiootikume. Koolide sulgemine võib olla kooliealiste laste arvu vähenemise epifenomen. 
Epifenomen võib olla (aga ei pruugi olla) põhinähtuse põhjustatud. Esimesel juhul saab teda tavaliselt vaadelda põhinähtuse kõrvalsaadusena. 
Sõna kasutatakse filosoofias ja meditsiinis ka kitsamalt määratletud terminina. 
Meditsiin.
Sõna pärineb meditsiinist: epifenomenideks on nimetatud nähtusi, mis lisanduvad haiguse käigus ega ole haigusele tüüpilised. Epifenomenid võivad olla, kuid ei pruugi olla haiguse põhjustatud. 
Filosoofia.
Filosoofias nimetatakse epifenomeniks nähtust, millel on küll põhjus, kuid puuduvad tagajärjed või puuduvad füüsilised tagajärjed. Filosoofilist positsiooni, mis postuleerib epifenomenide olemasolu, nimetatakse epifenomenalismiks. Enamasti räägitakse epifenomenalismist ja epifenomenidest selles tähenduses vaimufilosoofias: kõiki vaimunähtusi või mingit osa nendest võidakse pidada teatud füüsiliste nähtuste epifenomenideks.
Kliimaministeerium

Kliimaministeerium on Eesti ministeerium, mille tegevus on suunatud looduskasutuse ja keskkonnakaitse, majanduse ja sotsiaalsfääri tasakaalustatud arengule, selle saavutamiseks vajaliku hästitoimiva süsteemi tagamisele ning keskkonnakaitseks eraldatavate vahendite sihipärasele ja läbimõeldud kasutamisele. Seda juhivad energeetika- ja keskkonnaminister ning taristuminister.
Kuni 30. juunini 2023 kandis ministeerium nime Keskkonnaministeerium. 1. juulil 2023 jõustunud seadusemuudatusega korraldati ümber osa Eesti Vabariigi ministeeriumide töö ning muu hulgas hakkas senine Keskkonnaministeerium kandma Kliimaministeeriumi nime. Osa valdkondi, mis seni olid Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi vastutusalas, viidi uue ministeeriumi vastutusalasse.
Kliimaministeerium tegeleb rohereformiga, kliimapoliitika planeerimisega, energeetikaga, sh taastuvenergia arendamise ja selle projektidega, ringmajandusega ning keskkonna- ja looduskaitsega. Kliimaministeeriumi pädevuses on veel näiteks ka vee ja merenduse temaatika ning liikluskorraldus ja transport. Kliimaministeeriumi valitsemisalasse kuuluvad Keskkonnaamet ja Transpordiamet.
Ajalugu.
Keskkonnaministeerium loodi 21. detsembril 1989. aastal. 
Ajalooliselt on Keskkonnaministeerium välja kasvanud 30. aprillil 1935. aastal riigiparkide valitsemise seadusega asutatud Riigiparkide Valitsusest, mis nimetati 1938. aastal ümber Loodushoiu- ja Turismi-Instituudiks. Riigiparkide Valitsuse ning Loodushoiu- ja Turismi-Instituudi direktor oli geograafiamagister Peeter Päts. Asutus likvideeriti 1940. aasta juunipöörde järel.
Pärast Teist maailmasõda kulus uue looduskaitse seaduse väljakuulutamiseni kaksteist aastat. 1957. aastal alustas Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures tööd Looduskaitse Valitsus, mida asus juhtima kooliõpetaja ettevalmistusega poliitik Voldemar Telling. 1962. aastal loodi Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Peavalitsus ja ühtlasi hoogustus looduskaitsetegevus. 1966. aastal reorganiseeriti see Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumiks, mida juhtisid metsateadlased: looduskaitse aktivist Heino Teder ministrina, Felix Nõmmsalu aseministrina ja Heino Luik Looduskaitse Valitsuse juhatajana.
Alates 1. juulist 2023 kannab ministeerium praegust, Kliimaministeeriumi nime.
Ülesanded.
Ministeeriumi tegevusvaldkond hõlmab järgmisi valdkondi:
Ministrid.
25. märtsist on energeetika- ja keskkonnaminister Andres Sutt ning taristuminister Kuldar Leis.
Lõuna-Euroopa

Lõuna-Euroopa on piirkond Euroopa lõunaosas.
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Lõuna-Euroopasse:
Trummikomplekt

Trummikomplekt on kogum trumme, taldrikuid ja mõnikord ka teisi löökpille (triangel, torukellad, tamburiin jne), mis on paigutatud kompaktselt ühele löökpillimängijale mängimiseks.
Põlula Kalakasvatuskeskus

Põlula Kalakasvatuskeskus on Eesti ainus riiklik kalakasvandus, mis asub Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Põlula külas ja mis tegeleb kalade noorjärkude kasvatamisega ning nende loodusesse lahtilaskmise käigus riigi kalavarude taastamise ja tugiasustamisega. 
Kalakasvatuskeskuse peaobjektiks on võetud lõhilaste noorjärkude kasvatamine, et rikastada ja tekitada uusi kalapopulatsioone Põhja-Eesti hapnikurikastes jõgedes.
Toomas Tammaru

Toomas Tammaru (sündinud 3. mail 1968 Tartus) on eesti entomoloog, Tartu Ülikooli entomoloogia professor.
Ta uurib putukate, eelkõige liblikaliste evolutsioonilist ökoloogiat. Tunneb huvi ka liblikate süstemaatika ja leviku vastu.
Ta on Eesti Looduseuurijate Seltsi väljaande Lepinfo toimetaja.
Lepinfo

Lepidopteroloogiline Informatsioon ehk Lepinfo on Eesti liblikateaduse ajakiri. Ajakiri sisaldab nii kutseliste kui ka harrastusentomoloogide kirjutisi ja vaatlusandmeid peamiselt Eesti liblikafauna, aga ka laiemalt entomoloogia kohta.
Ajakirja annab välja Eesti Looduseuurijate Seltsi entomoloogiasektsioon koos Eesti Lepidopteroloogide Seltsiga.
Esimene number ilmus 1981. aastal. Esimesed kuus numbrit ilmusid käsikirja õigustes. Alates 7. numbrist (1992) on ajakiri ilmunud trükituna. 2023. aasta seisuga on värskeim number 2021. aastal ilmunud Lepinfo nr 24.
Lepinfo peatoimetaja on Toomas Tammaru, 1999. aastast on tegevtoimetaja Erki Õunap.
Keskkonnainspektsioon

Keskkonnainspektsioon (lühend KKI) oli aastatel 1988–2020 Keskkonnaministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus.
Ajalugu.
KKI sai alguse 1988–1991 tegutsenud Riiklikust Looduskaitse Inspektsioonist. Aastatel 1991–1995 moodustas see ühe Keskkonnaministeeriumi osakondadest. Keskkonnainspektsiooni nime kandis asutus aastast 1997. Aastal 2000 liideti Keskkonnainspektsiooniga Mereinspektsioon.
Tegevusvaldkonnad.
KKI tegevusvaldkond oli loodusressursside ja -keskkonna järelevalve koordineerimine ja selle teostamine, samuti tegeles KKI keskkonnaseaduste rikkumise tuvastajana ja teostab vajaduse korral nende uurimistoiminguid. 
Struktuur.
KKI struktuuris oli seitse osakonda (sh keskkonna-, looduskaitse- ja kalakaitseosakond) ning 15 maakondlikku bürood. 
KKI keskus asus alates 19. märtsist 2018 Pärnus aadressil Roheline tänav 64. Kuni Pärnusse kolimiseni asus KKI keskus Tallinnas aadressil Kopli tänav 76.
Tegevuse lõpetamine.
1. jaanuaril 2021 liideti Keskkonnainspektsioon Keskkonnaametiga.
Ihtüoloogia

Ihtüoloogia ehk kalateadus on zooloogia haru, mis uurib kalu. Täpsemalt hõlmab see luukalu ("Osteichthyes"), kõhrkalu ("Chondrichthyes") ja ebaselget kalalaadsete rühma – lõuatuid ("Agnatha"). 
FishBase andmepanga järgi on kalaliike teada umbes 33 300 (november 2016 seisuga) ja see moodustab umbes poole kogu teadaolevatest selgroogsetest. Ehkki arvatakse, et enamik kalu on avastatud ja kirjeldatud, tuvastatakse igal aastal umbes 250 uut liiki. 
Rakenduslik ihtüoloogia on tihedalt seotud merebioloogia ja limnoloogiaga.
Dendroloogia

Dendroloogia on botaanika ja metsanduse haru, mis uurib puittaimi – puid ja põõsaid, ka liaane. 
Dendroloogia tegeleb nii puittaimede süstemaatika, floristika (dendrofloora uurimise) kui puude kasutamise küsimustega, sealhulgas puidu omaduste liigiliste iseärasuste uurimisega.
Eesti tuntumate dendroloogide seas on Endel Laas, Aleksei Paivel, Heldur Sander ja Ivar Sibula.
Piit

Piit ehk flank (saksa keeles "Flanke", prantsuse keeles "flanqué en pal") on heraldikas kasutatav subordinaaride hulka kuuluv kujund, vapikilbi äärmine püstväli. See võib paikneda nii kilbi paremas kui ka vasakus servas. Parempoolset piita peetakse õilsamaks kilbiväljaks.
Šimpans

Šimpans ehk tavašimpans ("Pan troglodytes") on inimlaste sugukonda šimpansi perekonda kuuluv ahv.
Šimpansid elavad looduslikult Kesk- ja Lääne-Aafrika aladel. Geograafilise levila järgi on eristatud mitmeid alamliike: 
Elupiirkonda kaitsevad šimpansid raevukalt. Nende haistmismeel on väga terav ja lõhnataju mängib karjas suurt rolli.
Lõvi (heraldika)

Lõvi on heraldikas tagajalgadele või vasakpoolsele tagajalale tõusnud lõvi, kes vaatab enda ette. Eesti keeles kasutatakse selle tähistamiseks ka terminit "ründav lõvi". Prantsuse ja inglise keeles on lõvi "lion "või "lion rampant".
Ajalooliselt peetakse lõvi vanimaks vapiloomaks ja vapikujundiks üldse. On teooria, et heraldika ja vappide kasutamine saigi alguse lõvidega dekoreeritud lääniisanda kilbist. Prantsusmaal Le Mans'i linnas säilitatakse 12. sajandist pärit Anjou krahvi Geoffrey Plantageneti emailhauaplaati, millel kujutatud kilpi ehivad lakata lõvid. Sellise nn gooti vapilõvi kujutamist olevat inspireerinud looduses elavad emalõvid.
Kristlikus sümboolikas seostati emalõvi Võitleva Kiriku ja kristliku õpetuse kaksikloomusega, Jeesuse ja neitsi Maarja austamisega. Lõvist kujunes juba 13. sajandil enamkasutatud vapisümbol, seda kujutati peaaegu veerandil kõikidest vappidest. Lõvide eristamiseks hakati neid esitama eri poosides. Nii on heraldikas tuntud seisev lõvi, tagasivaatav lõvi, magav lõvi, istuv lõvi jms. Sammuvat lõvi arvati sarnaseks barsi, leopardi või pantriga ja siit kujunes välja mõiste "leopardne lõvi". Viimast eristab leopardist pea asend. Lõvi sümboliseerib vaprust, julmust, majesteetlikkust. Lõvi on Jeesuse ja evangelist Markuse atribuutolend.
Ühiskorter

Ühiskorter ehk kommunaalkorter (vene keeles "коммунальная квартира", kõnekeeles "коммуналка") oli Nõukogude Liidu, sealhulgas ka Eesti, ja teistegi riikide linnades elamispinna nappuse tõttu laialt levinud üürikorteri tüüp. 
Sellises korteris elas eri tubades eri perekondadest inimesi või eri perekondi. Ühiskorteris või olla üks või mitu tualetti, kööki ja vannituba, mida kasutati ühiskorteri elanike poolt ühiselt. 
Ühiskorteriteks muudeti tavaliselt suured natsionaliseeritud ehk riigistatud korterid, mida üüriti tubade kaupa välja alaliseks elamispinnaks.
Termin "kommunaal" on tuletatud sõnast "commune".
Sander Liivak

Sander Liivak (21.08.1997–19.07.2012 Sander Alfred Liivak, sündinud 18. märtsil 1972 Tartus) on eesti tõlkija.
1998. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal.
Tõlkeid.
Ta on tõlkinud peamiselt ungari ja soome keelest.
Liikmesus.
Ta on Eesti Kirjanike Liidu, Emakeele Seltsi ja Eesti Ungari Seltsi liige.
Tunnustus.
2014. aastal pälvis ta esimese eestlasena Ungari kirjandusauhinna Bálint Balassi mälestusmõõga.
Robert Plant

Robert Anthony Plant (sündinud 20. augustil 1948 West Bromwichis) on Suurbritannia laulja, tuntud eelkõige Led Zeppelini laulusolistina. Plant huvitus laulmisest ja rokkmuusikast juba varases eas.
Pärast Led Zeppelini laialiminekut 1980. aastal on Robert Plant tegutsenud sooloartistina. Album "Raising Sand" (2007) võitis 2009. aastal Grammy auhinna.
Ajakirja Rolling Stone 2008. aasta väljaandes jõudis Robert Plant läbi aegade parimate laulusolistide edetabelis 15. kohale. 2011. aastal valisid lugejad Planti parimaks lauljaks läbi aegade.
16. juunil 2014 esines ta Saku Suurhallis.
Linnurada

Linnurada on Eesti ornitoloogiaalane ajakiri, mille keskmes on Lääne-Eesti linnustik. Ajakiri ilmub alates 1997. aastast, selle eelkäija oli Läänemaa Linnuklubi Infoleht (ilmus 1993–1996).
Ajakirja annavad välja Läänemaa Linnuklubi, Saaremaa Linnuklubi ja Pärnumaa Linnuklubi Buteo. Ajakirja sisu ja väljaandmise eest vastutab Ivar Ojaste.
Pottpaat

Pottpaat on ümarate vormidega potikujuline ujuvvahend. Seda kasutati peamiselt Mesopotaamia vaikse vooluga jõgedel. Sõuti väikeste mõladega.
Raudvärava lahing

Raudvärava lahing oli arvatavasti 1032. aastal "Raudväravate" juures toimunud lahing Ulf Ragvaldssoni juhitud Novgorodi vägede ja nende vastaste vahel, mis lõppes esimeste kaotusega. Lahingut on mainitud Novgorodi Nikoni ja Voskressenski kroonikas.
Kuna kroonikast ei selgu, kus "Raudväravad" asusid ja kes olid novgorodlaste vastased, on selle kohta välja pakutud erinevaid variante, ennekõike Põhja-Venemaad, aga ka Aegna saare ja Rohuneeme vahelist väina Tallinna lahes. Viimast seisukohta toetanud uurijad on Ragvaldssoni vastaseks pidanud eestlasi. Nii on seda on peetud ka esimeseks teadaolevaks merelahinguks Tallinna sadama kaitseks. 
Allikas.
Ainus kirjalik allikas Raudvärava lahingu kohta on Novgorodi Nikoni ja Voskressenski kroonika, mille tekst lahingu kohta on järgmine:
Lahingu toimumiskoht.
Et kroonikas "Raudväravate" asukohta märgitud pole, on lahingu toimumiskoht teadmata, enamasti on selleks peetud Põhja-Venemaad.
Paul Johanseni hüpotees ja selle edasiarendused.
Hüpoteesi Raudvärava lahingu toimumisest Tallinna lähistel püstitas esimesena Taani päritolu Eesti-Saksa ajaloolane Paul Johansen, kes jõudis vanu kohanimesid uurides arvamusele, et lahing võis toimuda Rohuneeme, Kräsuli ja Aegna vahelises Ulfsundi merekitsuses, mis nüüdisajal ei ole enam laevatatav. Veel 1698. aastal oli tänapäeva Rohuneeme nimeks "Raunemy" – Rauaneem. Aegna saare saksakeelseks nimeks oli 20. sajandi alguseni "Wulfsö", mis assotsieerub varjaag Ulfi nimega. "Kumbl" tähendab rootsi vanas keelepruugis hauakivi ja 1544. aastal nimetati Kumbli saart eestikeelse nimega "Kalm". Merearheoloog Vello Mäss on pidanud ebatõenäoliseks, et Ulf maeti Kumbli saarele, kuna saar on väike ja kivine ning Raudvärava lahingu ajal oli see alles merest kerkimas.
Robert Nermani arvates läbisid esimesel aastatuhandel Laadogasse ja Novgorodi sõitvad laevad pidevalt Ulfsundi. Tema hinnangul kulges üle Aegna ja Kräsuli vahelise väina aastail 800–1050 oluline kaubatee Skandinaaviast läbi Venemaa Bütsantsi. Keskajast on pärit palju teateid piraatide rünnakutest sellesamas merekitsuses.
Teiste ajaloolaste hinnangud lahingu toimumiskohale.
Enamik eesti ajaloolasi ei ole Johanseni hüpoteesi õigeks pidanud. Evald Blumfeldt pidas "Raudväravate" asukohaks Põhja-Venemaad ning samal seisukohal on ka Vene kroonikaid uurinud Sulev Vahtre. Ka Vene ajaloolaste arvates asuvad "Raudväravad" kusagil Põhja-Venemaal. Andres Tvauri, kes oma doktoritöös "Muinas-Tartu" käsitleb põhjalikult sündmusi aastatel 1030–1061, Raudvärava lahingut selles ei käsitle, pidades selle toimumist Eestis ilmselt vähetõenäoliseks.
On ka versioon, et lahing peeti sadama lähedal maismaal, praeguse Olevimäe või Sulevimäe kandis. 
Arvatavas lahingupaigas Tallinna juures ei ole ka teostatud arheoloogilisi töid ja kõik teadmised lahingu kohta põhinevad oletustel.
Goddert von Plettenberg

Goddert von Plettenberg (ka Gotthard) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1450–1461.
Goddert oli Wolter von Plettenbergi sugulane. Võimalik, et Wolteri karjäär ordus sai alguse just tänu talle. Aastatel 1447–1449 oli Goddert ka Narva foogt.
Marko Pomerants

Marko Pomerants (sündinud 24. septembril 1964 Tamsalus) on Eesti poliitik ja riigitegelane.
Aastatel 2003–2005 oli Marko Pomerants Eesti sotsiaalminister, aastatel 2009–2011 Eesti siseminister ja aastatel 2015–2017 Eesti keskkonnaminister.
Haridus.
Marko Pomerants on lõpetanud 1982. aastal Tamsalu Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Ülikooli geoloogia erialal diplomitööga "Pandivere Riikliku Veekaitseala ratsionaalne majandamine ja funktsionaalne tsoneerimine". 2002. aastal sai avaliku halduse magistrikraadi. Tema magistritöö teemaks oli "Intergovernmental Investment grants. Practice, Theory and Possibilities. The Case of Estonia".
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Pomerants on töötanud aastatel 1989–1990 Rakvere Looduskaitse Valitsuse juhataja asetäitjana, aastatel 1990–1994 Lääne-Viru Maavalitsuses looduskaitse talituse juhatajana ja aastatel 1994–1995 keskkonnaosakonna juhatajana.
Ta on SA Virumaa Muuseumid nõukogu esimees ja Eesti Võrkpalliföderatsiooni juhatuse liige.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1995–2003 oli Marko Pomerants Lääne-Viru maavanem ja seejärel aastatel 2003–2005 Eesti sotsiaalminister Juhan Partsi valitsuses. Pomerants astus 2002. aastal Isamaa ja Res Publica Liidu (esmalt Res Publica) liikmeks. Ta on olnud X, XI (mh keskkonnakomisjoni esimees) ja XII ja XIII Riigikogu liige. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Viru maakonnas), sai 2681 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga. Temast sai aga Eesti keskkonnaminister ja Riigikogus asus ta tööle alles pärast valitsuseliikme volituste lõppemist 12. juunil 2017.
Ta kandideeris ka 2023. aasta Riigikogu valimistel, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 590 häält ega osutunud valituks.
Muu.
2012. aasta märtsis kirjutas ajaleht Põhjarannik viitega Toila vallavolikogu liikmele Ronald Peetsile, et riigikogu liige Marko Pomerants hoiatas teda umbusaldamast volikogu esimeest Kalle Lehismetsa, viidates ohule jätta Toila sadama ja rannaala arendamise projekt riigi toetuseta.
Luulelooming.
Marko Pomerants on tuntud ajakirjanduses avaldatud lihtsakoeliste salmide poolest, mida ajaleht Postimees nimetas pomeriimideks.
Friedrich Adolph von Ditmar

Friedrich Adolph von Ditmar (9. veebruar 1724 Tallinn – 8. oktoober 1788 Jäärja mõis) oli Liivimaa aadlik.
Friedrich Adolph von Ditmar sündis Rootsi kapteni ja Tatruse mõisniku Otto Wilhelm von Ditmari ja Ursula von Dückeri pojana. Ta sündis Tallinnas ning ristiti Tallinna toomkirikus. Tema vaderite seas olid asekuberner Friedrich von Löwen (1654–1744) ja maanõunik Bengt Heinrich von Bistram (1667–1724).
Ta teenis meeskohtuassessorina, samuti Pärnu kreisi rentmeistrina. Läks tsiviilteenistusest erru 1783. aastal. Teistel andmetel tegutses veel 1785. aastal kreisirentmeistrina.
Oli Saarde koguduse vanemeestseisja ("ältester Kirchenvorsteher").
Talle kuulusid Kuru ja Põriki mõis. Ta oli ka Jäärja mõisa rentnik.
Perekond.
Friedrich Adolph von Ditmar abiellus 3. jaanuaril 1766 Keilas Anna Martha von Haffsteiniga (1748–1802), kes oli Keila mõisniku major Otto Ernst von Haffstein tütar. Abielust sündisid:
Hans-Georg Aschenbach

Hans-Georg Aschenbach (sündinud 20. oktoobril 1951 Brotterodes) on endine Saksa DV suusahüppaja. Aschenbachi karjääri edukam aeg oli 1970. aastatel, kui ta oli üks maailma paremaid suusahüppajaid.
Aschenbach võitis 1969. aastal juunioride Euroopa meistrivõistlused. 1973. aastal võitis ta suusalennu maailmameistrivõistlustel kuldmedali.
1973–1974 hooajal võitis Aschenbach nelja hüppemäe turnee ja 1974. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis tuli kahekordseks maailmameistriks, olles esimene nii normaalmäel kui ka suurel mäel. Samal aastal valiti ta Saksa DV aasta sportlaseks.
1976. aasta olümpiamängudel Innsbruckis võitis ta normaalmäel olümpiakulla.
Kesk-Aafrika

Kesk-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri keskosa.
Tavaliselt arvatakse Kesk-Aafrika riikide hulka Angola, Burundi, Ekvatoriaal-Guinea, Gabon, Kamerun, Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo DV, Kongo Vabariik, Rwanda, São Tomé ja Príncipe ja Tšaad. Mõnikord arvatakse Kesk-Aafrika riikide hulka ka Keenia, Tansaania ja Uganda, kuid mitte Angola, Kamerun, São Tomé ja Príncipe ning Tšaad. 
ÜRO liigituse järgi kuulub Kesk-Aafrika koosseisu 9 riiki:
Briti koloniaalajal eksisteeris alates 1953. aastast Rodeesia ja Njassamaa Föderatsioon ehk Kesk-Aafrika Föderatsioon, millesse kuulusid Põhja-Rodeesia (praegu Sambia), Lõuna-Rodeesia (praegu Zimbabwe) ning Njassamaa (praegu Malawi). Seda föderatsiooni hüüti ka Briti Kesk-Aafrikaks.
Lääne-Aafrika

Lääne-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri lääneosa.
ÜRO liigituse järgi kuulub Lääne-Aafrika koosseisu 16 riiki:
 Suurbritannia territoorium
Porto-Novo

Porto-Novo (ka "Hogbonou" ja "Adjacé") on Benini pealinn. Asub Guinea lahe ranniku lähedal. Porto-Novo on Cotonou järel riigi suuruselt teine linn. Linnas asuvad riigi parlament, president ja mõned ministeeriumid. Suurem osa ministeeriumitest asub Cotonous.
Linn tekkis arvatavasti 16. sajandil. 17. sajandil sai linnast portugallaste orjakaubanduse keskus. Sealt saadeti orjad laevadel Ameerikasse. 1900. aastal sai linnast Prantsuse Dahomee pealinn. Linna asus Ameerikast palju vabanenud endisi orje.
Lõuna-Aafrika

Lõuna-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri lõunaosa.
ÜRO liigituse järgi kuulub Lõuna-Aafrika koosseisu viis riiki: Botswana, Lesotho, Lõuna-Aafrika Vabariik, Namiibia ja Svaasimaa. Neist viiest riigist koosneb ka 1969 asutatud Lõuna-Aafrika Tolliliit.
Loodusgeograafilise liigituse järgi hõlmab Lõuna-Aafrika Cunene ja Zambezi jõest lõuna poole jäävad alad. Cunene on Angola ja Namiibia piirijõgi, Zambezi on Sambia ja Zimbabwe piirijõgi. Seega kuuluvad selle liigituse järgi Lõuna-Aafrikasse lisaks eelmises lõigus mainitud riikidele Zimbabwe ja Mosambiigi lõunaosa. Seda liigitust on kasutatud loomastiku kirjeldamisel. Et see liigitus poolitab Mosambiigi, siis ei saa seda kasutada inimgeograafias, sh majandus- või poliitilises geograafias.
1980 asutati Lõuna-Aafrika Arengukogukond, et soodustada koostööd piirkonnas. Sinna kuulub 15 riiki, peale ÜRO liigituse veel Angola, Kongo DV, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Mosambiik, Sambia, Seišellid, Zimbabwe ja Tansaania. ÜRO liigituse järgi kuuluvad need kümme riiki Kesk- või Ida-Aafrikasse.
Loodusvarade poolest on Lõuna-Aafrika väga rikas. Seal on maailma suurimad plaatina- ja üldse plaatinametallide, samuti kroomi, vanaadiumi ja koobalti varud. Peale selle leidub seal uraani, kulda, titaani, rauda ja teemante. Põhilise osa Lõuna-Aafrika ekspordist moodustavad kaevandatud maavarad.
Norra (täpsustus)

Norra on mitme koha nimi:
Lebjažje (Lomonossovi rajoon)

Lebjažje on alev Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis, Lebjažje valla keskus.
Lebjažje asub Soome lahe lõunakaldal Lebjažja jõe suudmes, 25 km Lomonossovist läänes ja 30 km Sosnovõi Borist idas.
Lebjažjes elas 2009. aastal arvestusliku seisuga 5600 elanikku. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 4821. Asula pindala on 0,5 km².
Lebjažjes on väike sadam. Alevit läbib Peterburi–Sosnovõi Bori–Laukaansuu raudtee ja on raudteejaam.
Alevis asub mitu väeüksust (sealhulgas sõjaväeosa nr 3526). Seal on ka hüljatud maa-alused raketišahtid, mille juures radioaktiivsus ületab looduslikku taset 20 korda.
Vaatamata kaugusele piirist asub Lebjažje piiritsoonis. Sissepääs sinna on ainult lubadega.
Lebjažjes töötab lasteaed, kus käib üle saja lapse. Lasteaed töötab suvi läbi. Kaks korda nädalas korraldatakse lastele väljasõite mere äärde. Enne iga väljasõitu puhastatakse randa klaasikildudest ja muudest jäätmetest.
Alev asub Lebjažje kaitsealal, mis loodi 1979. aastal veelindude kaitseks.
Ajalugu.
Esimest korda mainiti Lebjažjet kirjalikult 18. augustil 1500.
1667. aasta kaardil asus praeguse Lebjažje alal ja sellele väga lähedal 6 väikest küla ja oli väike luteri kirik. See maa-ala kuulus Rootsile, aga külanimede põhjal (Assikala, Karkila, Kurgula, Riikola, Ykemäki) elasid seal ingerlased.
Põhjasõjas vallutas selle piirkonna Venemaa. Peeter I annetas selle kandi Boriss Šeremetevile. 1745 kuulus sealne mõis viimase lastele, tõelisele kammerhärrale Pjotrile ja ratsapolgu kornetile Sergeile. 1747 kuulus mõis Pjotrile üksinda, 1787 samuti. Pärast Pjotri surma päris selle tema poeg Nikolai, samuti ülemkammerhärra. 1837 müüs viimase poeg Dmitri mõisa polkovnikule A. Seifertile. 1844 oli mõisa kunagine ala jaotunud mitme omaniku vahel. Edaspidi vahetusid nende omanikud tihti ja omanike hulka kuulus ka kirjanik Mihhail Saltõkov-Štšedrin.
1867. aastaks oli Lebjažje serva tekkinud lootside asundus ja tänapäeval nimetatakse seda kohta Lootside asumiks ("Lotsmanskoje"). 1870. aastatel avati Lebjažjes lootside kool, mis oli kaua aega ainus lootside kool Venemaal.
20. sajandi algul hakkas Lebjažje kujunema suvituspiirkonnaks.
Teise maailmasõja ajal kuulus Lebjažje Oranienbaumi platsdarmi, mida Saksamaa vallutada ei suutnudki. Lebjažjes asusid haiglad, partisanirühmade staap, sidesõlmed ja Primorje operatiivgrupi poliitosakond. Seal anti välja rindeajalehte, seal asusid soomusrongid "Baltijets" ja "Za Rodinu!". Tänapäevani leidub asulas ja selle ümbruskonnas palju tollaste kaitserajatiste jäänuseid.
2. novembril 1968 sai Lebjažje aleviks.
Orkestritrummid

Orkestritrumme ehk "tom" 'e kasutatakse orkestrites ja trummikomplektides. Tavaliselt on orkestris neid vähemalt kaks ja komplektis kolm. Kõik kolm on eri kõrgusele häälestatud. Komplektis seisavad kaks "tom" 'i suure trummi peal ja kolmas -- kõige suurem ja kõige madalama kõlaga -- maas kolme jala peal.
Komplekti "tom" 'id:
http://www.bananas.com/multimedia/articles/BodyImage/toms.jpg
https://archive.today/20130630175455/static.zoovy.com/img/surfcitymusic/W180-H180-Bffffff/tom_drums/goldrush_power_tom.jpg
https://archive.today/20130629222929/www.mt-ac.com/moddb/assets/ebay/drums/instructions/tom%20diagram.jpg
Orkestritrummid:
http://www.thomann.de/prodbilder/130642.jpg
Detsembrikuumus

"Detsembrikuumus" on Eesti film 2008. aastast, mis räägib 1924. aasta aset leidnud 1. detsembri riigipöördekatsest.
Filmi režissöör on Asko Kase ning stsenaristid Mihkel Ulman ja Lauri Vahtre.
30. septembril 2009 otsustas Eesti Filmi Sihtasutus esitada filmi "Detsembrikuumus" parima võõrkeelse filmi Oscari kandidaadiks.
Sisu.
Tanel Rõuk ja Anna Rõuk on vastselt abiellunud ja plaanivad Eestist lõplikult lahkuda. Nende piiri taha siirdumise hommikul, 1. detsembril 1924. aastal algab aga mäss. Riigi armeest lahkunud Tanel peab ametisse naasma, et päästa oma naine, kes on langenud pantvangi kommunistide liidri kätte. Punaste rünnaku alla langevad nii riigikogu hoone Toompeal, Tondil asuv sõjaväekool, riigivanema maja, kaitseministeerium kui ka muud strateegilise tähtsusega objektid. Kui mäss on peaaegu kogu linnas vaevaliselt maha surutud, tuleb välja, et riigi saatus sõltub telegrammist, millega kommunistid plaanivad paluda piiri tagant Venemaalt abi. Saatusliku sõnumi saatmist suudetakse viimasel hetkel takistada. Pärast mässu lõppemist ja Anna vabastamist jõuavad Tanel ja Anna viimaks raudteejaama, et oma tuleviku suhtes otsus teha.
Film arvudes.
2008. aasta jooksul kogus film Eesti kinodes 50 369 vaatajat.
Merike Martinson

Merike Martinson (neiuna Merike Kõuhkna; sündinud 9. oktoobril 1940 Viljandis) on eesti arst ja poliitik, Eesti Keskerakonna liige. Aastatel 2005–2017 oli ta Tallinna abilinnapea. 
Ta on lõpetanud 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ning töötanud mitmes haiglas lastearsti ja anestesioloogina. 1979. aastal kutsuti ta äsja valminud Tallinna linna kliinilisse lastehaiglasse looma anestesioloogia-reanimatsiooniosakonda. 1983. aastal kaitses ta Moskva II Meditsiiniinstituudis meditsiiniteaduste kandidaadi väitekirja laste intensiivravi alal. 
Merike Martinson on olnud Tallinna Lastehaigla peaarst (1991–2001) ja enne abilinnapeaks hakkamist oli ka Tallinna Lastehaigla juhatuse esimees (2001–2005). 
Merike Martinson on 1998. aastast Eesti Keskerakonna liige. Ta on AS Lääne-Tallinna Keskhaigla, SA Tallinna Lastehaigla, SA Tallinna Lastehaigla Toetusfondi ja Mustamäe Kiriku Sihtasutuse nõukogu liige. 
Isiklikku.
Tema vend on Tiit Kõuhkna.
Imeni Morozova

Imeni Morozova on alev Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Asub Neeva paremal kaldal, 59 km Peterburist idas.
Imeni Morozova tekkis töölisasulana püssirohutehase juurde. 1922. aastal sai asula nime revolutsionääri ja õpetlase Nikolai Morozovi järgi, kes oli aastatel 1884–1905 vangistuses lähedalasuvas Schlüsselburgi kindluses.
Elanike arv.
Tuntud inimesi: Grigori Zobatš (Григорий Григорьевич Зобач)
Peeter Mardna

 
Peeter Mardna (sündinud 24. oktoobril 1938 Tallinnas) on eesti arst, sõudja ja poliitik.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1957. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Töötanud radioloogina mitmes meditsiiniasutuses. 1980–1987 oli Mardna Tallinna Kiirabihaigla röntgendiagnostika osakonna juhataja, seejärel kuni 2001. aastani Magdaleena Haigla peaarst.
Töö ja poliitiline tegevus.
Ta on olnud Eesti Terviseameti järelevalve osakonna juhataja (2002–2015), juhtivinspektor ja arstiabi kvaliteedi eksperdikomisjoni aseesimees ning Ida-Tallinna Keskhaigla nõukogu liige. Peeter Mardna sai aprillis 2007 distsiplinaarse süüteo toimepanemise eest noomituse. 
Ta on alates 2009. aastast Keskerakonna liige. 2002–2009 kuulus ta Eestimaa Rahvaliitu. Kuulub Tallinna volikogusse. Peeter Mardna on Eesti Rooma Klubi liige.
Sport.
Peeter Mardna hakkas 1951. aastal käima Erich Veetõusme jooksu- ja David Klassi suusatreeninguil, 1953–1956 jätkas treeninguid Aleksander Tšikini kergejõustiklaste rühmas. 
Sõudmist hakkas harrastama 1957 Erich Seileri ja Jüri Kuruli suunamisel. 
Isiklikku.
Peeter Mardna ema oli Stella Ernesaksa õde, sisearst Adda Mardna ja isa arst Leonhard Mardna. Peeter Mardna poeg on arst Mihkel Mardna.
Jüri Ennet

Jüri Ennet (sündinud 25. augustil 1943 Matsimaa talus Väike-Kõpu vallas) on eesti arst ja poliitik, erakonna Eesti Keskerakond liige.
Nimepilt "Jüri O.-M. Ennet" kajastab tema vanemate nimesid: Oskar ja Reet Maris.
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna nii psühhiaatri kui ka spordiarstina ning mõlemal alal ka praktiseerinud. Ta on riiklikult tunnustatud kohtupsühhiaatriaekspert. Ta on olnud ka Eesti Eriolümpia arst ja õppejõud, õpetades psühhiaatriat, kliinilist psühholoogiat ja kohtupsühhiaatriat. 
Jüri Ennet on töötanud üle 20 aasta Tallinna Psühhiaatriahaigla psühhiaatri ja osakonnajuhatajana.
2009. aasta seisuga on Ennet Ida-Tallinna Keskhaigla Hooldusravikliiniku juhataja ning kuulub ka sama haigla nõukogusse. Selle kõrvalt töötab ta õppejõuna Sisekaitseakadeemias, kohtupsühhiaatriaeksperdina ja ka oma erapraksises (FIE Jüri Ennet – Gratia).
Jüri Ennet on Tallinna Arstide Liidu liige, aastatel 1999–2005 kuulus ta ka selle juhatusse.
Isiklikku.
Ennet on abielus ja tal on kolm tütart: Maris, Helena-Reet ja Hanna-Liisa. Jüri Enneti isa vennad olid Artur Ekbaum ja Juhan Ekbaum.
Loometöö.
Jüri Ennet on mänginud psühhiaatrit minisarjas "Täna õhtul Leo Põld".
Vahur Keldrima

Vahur Keldrima (sündinud 27. augustil 1961 Raplas) on eesti arst ja tervishoiuametnik, erakonna Eesti Keskerakond liige.
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ja töötanud mitmes Tallinna haiglas juhtivatel kohtadel, sealhulgas Tallinna Hooldushaigla peaarstina. Samuti on Vahur Keldrima töötanud Sotsiaalministeeriumi kantslerina. Aastatel 1996–2020 oli ta Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti juhataja.
Vahur Keldrima on Tallinna Lastehaigla, Ida-Tallinna Keskhaigla ja Lääne-Tallinna Keskhaigla nõukogu liige.
Ralf Allikvee

Ralf Allikvee (sündinud 29. mail 1952 Harjumaal) on eesti arst ja haiglajuht. 
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ja töötanud onkoloogiakirurgina mitmes Eesti haiglas. 
Ralf Allikvee on olnud Tallinna Mustamäe haigla peaarst ja 2001. aastast Ida-Tallinna Keskhaigla juhatuse liige, nüüdne juhatuse esimees. 
Ralf Allikvee oli aastatel 2001–2006 erakonna Res Publica liige.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuste volikogude valimistel Mustamäe linnaosas Keskerakonna nimekirjas, sai 123 häält ning ei osutunud valituks.
Boris Kirt

Boris Kirt (sündinud 8. aprillil 1942) on eesti insener ja tippjuht. 
Ta lõpetas mehaanikainsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi. Õppis aspirantuuris Süsteemsete Uuringute Instituudis Moskvas, majandusteaduste doktor,
Ta on töötanud tehastes Norma ja Salvo peakonstruktori ja peainsenerina.
Ta on juhtinud Eesti Vabariigi Rahvamajanduskomiteed, Eesti Innovatsioonifondi, Eesti Börsinõukogu ja EBS-i teadusnõukogu; on olnud Eesti Vabariigi Valitsuse majandusnõunik. 
Ta on stažeerinud USA-s, Austrias ja Itaalias.
Aastatel 2006–2011 oli ta Lääne-Tallinna Keskhaigla juhatuse esimees.
Ta kuulus aastatel 2006–2012 Eesti Keskerakonda.
Sirje Endre

Sirje Endre (sündinud 22. veebruaril 1945 Juuru vallas) on Eesti ajakirjanik, poliitik ja ettevõtja. 
Elukäik ja töö.
Sirje Endre on lõpetanud Juuru Keskkooli (1963) ja Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal (1968). Ta on töötanud ajalehe Tartu Riiklik Ülikool toimetajana (1966), ajalehe Noorte Hääl korrespondendina (1970–1971), Rahufondi tehnilise sekretärina (1973–1977), ajalehe Kodumaa korrespondendina (1977–1979), ajakirja Kultuur ja Elu osakonnajuhataja ja peatoimetajana (1979–1981 ja 1984–1993), ajakirja Teater. Muusika. Kino osakonnajuhatajana (1982–1984). Ta on üks kirjastuse SE&amp;JS asutajatest (1992) ja üks omanikke (42% osakapitalist). Endre on olnud Eesti Vabariigi peaministri nõunik (1995–1997) ja kaitseministri nõunik (1997–1999).
Poliitiline tegevus.
Sirje Endre oli Eesti Kongressi, Põhiseaduse Assamblee ja IX Riigikogu liige. Ta on Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Aastatel 1968–1990 kuulus ta NLKP-sse ja on olnud ELKNÜ TRÜ Komitee esimene sekretär (komsomoliopositsiooni ajal).