tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
La Monnaie / De Munt

Le Théâtre Royal de la Monnaie (prantsuse keeles; ka la Monnaie) või Koninklijke Muntschouwburg (hollandi keeles; ka de Munt) on ooperiteater Belgias Brüsselis. Nimi la Monnaie / de Munt hõlmab sarnaselt rahvusooperiga Estonia nii hoonet ennast kui ka selles tegutsevat teatrikollektiivi.
La Monnaie / De Munt on Belgia tähtsaim ooperiteater ja on üks väheseid kultuuriasutusi, mida toetab Belgia föderaalvalitsus. Teised Belgia ooperiteatrid (näiteks Vlaamse Opera ja Opéra Royal de Wallonie) kuuluvad kohalike omavalitsuste haldusalasse.
1980. aastatel juhtis teatrit Gerard Mortier, kelle ajal tõusis teater Euroopa juhtivate ooperiteatrite hulka. Tema järel võttis 1991. aastal teatri juhtimise üle Bernard Foccroulle, kelle ametiaeg kestis 15 hooaega järjest. Alates 2007. aastast on teatri direktor Peter de Caluwe.
Kristjan Mändmaa

Kristjan Mändmaa (sündinud 1973 Viljandis) on tarbegraafik ja kunstipedagoog. 
Elulugu.
Kristjan Mändmaa on sündinud 1973. aastal Viljandis, kus elab ka praegu. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Haridus.
Mändmaa on õppinud C. R. Jakobsoni nimelises I Keskkoolis (1980–1991), Phoenix College'is (USA 1991–1992), Eesti Kunstiakadeemias (1992–1998), Eesti Humanitaaristituudis (1995–1996), Tallinna Ülikoolis (1996–1998), Eesti Diplomaatide Koolis (1998–1999), Gerrit Rietvieldi Akadeemias (Holland 2000–2001).
Akadeemiline tegevus.
Ta on õpetanud mitmes Eesti ülikoolis, kus on käivitanud uusi BA- ja MA-õppekavu graafilise disaini, ettevõtluse ja interaktsioonidisaini vallas.
2011~2016 juhtis ta Viljandi Kunstikooli, 2016~2021 töötas Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna dekaanina.
Loominguline tegevus.
Lisaks raamatute kujundamisele on Kristjan Mändmaa osalenud Eesti kultuuriajalehe Sirp, ajalehe Diplomaatia ja kirjandusajakirja Estonian Literary Magazine kujundamisel. Kristjan on kureerinud näitusi, kuulunud kunsti- ja disainižüriidesse, korraldanud konverentse jt üritusi; näiteks algatanud koostöös Eesti Kunstikoolide Liiduga üle-eestilise laste ja noorte disainikonkursi NODI. 
Ta on mänginud pisirolle filmides "Püha Tõnu kiusamine", "Une instituut" ja "Minu Leninid".
Mai Murdmaa

Mai-Ester Murdmaa (sündinud 31. märts 1938 Tallinnas) on eesti ballettmeister, endine baleriin ja stsenarist.
Mai Murdmaa on lõpetanud 1956. aastal Tallinna Balletikooli ja 1964. aastal Moskva GITISe ballettmeistri erialal.
Ta on töötanud Estonia teatris tantsijana (aastatel 1956–1960), Estonia ballettmeistrina (1964–1973) ja peaballettmeistrina (1974–2001).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Valdis Jancis, tema pojad on helilooja ja muusik Rainer Jancis ning animaator ja muusik Kaspar Jancis. Filmirežissöör Helle Karis (Murdmaa) oli Mai Murdmaa vennanaine. Tema vanem vend Ivar Murdmaa oli Venemaa ja Eesti meregeoloog, noorem vend Allan Murdmaa oli arhitekt, õde Kai Murdmaa on füüsik.
Fukushima

Fukushima (jaapani 福島) on linn Jaapanis, Fukushima prefektuuri keskus. Asub Honshū kirdeosas sisemaal Azuma ja Abukuma mägede vahel Abukuma jõe ääres.
Fukushima on jaotatud 18 ringkonnaks ("ku").
Riia–Valga rongiliin

Riia–Valga rongiliin on rongiliin, mis algab Lätis Riias, kulgeb läbi Põhja-Läti ja lõpeb Eesti]]s Valgas.
Riia–Valga rongide lõppjaam viidi 2001. aastal Valgast mõne kilomeetri kaugusele Lugažisse, mistõttu katkes Eesti ja Läti vahel reisirongiliiklus. See taastati aga 25. aprillil 2008 ning toimib siiani. Päevas sõidab mõlemasse suunda kolm reisirongi (seisuga 2009).
Ajalugu.
Rongiliin rajati aastatel 1886–1889 (avati 22. juuli 1889) osana Liivimaa ja Pihkva kubermangu läbiva Riia–Pihkva raudteeliinist (selle alla arvati ka Tartu–Valga rongiliin), rongiliini pikkus oli 287 versta ehk 306 km.
Tartu–Valga–Riia 236 versta pikkusel raudteelõigul olid raudteejaamad ja peatused: Tartu raudteejaam → 25 versta ← Uderna raudteepeatus → 24 versta ← Kuigatsi → 22 versta ← Telliste → 22 versta ← Valka raudteejaam → 8 versta ← Kulpi → 8 versta ← Strenči → 21 versta ← Valmiera raudteejaam → 20 versta ← Lenči → 18 ← Raupa → 22 ← Englārte ← 20 ← Rodenpois → 23 ← Riia raudteejaam.
1893. aastal riigistati Eestimaa kubermangus tegutsenud Balti raudtee ja Riia–Pihkva raudtee liideti Balti raudteega, 1907. aastal Balti raudtee ja Peterburi–Varssavi raudtee ühendamisel moodustati Loode raudtee (vene "Северо-Западныя казенныя железныя дороги").
Ajaloolised raudteejaamad ja peatused.
Esimese maailmasõja ajal, aastatel 1917–1918, kui raudtee oli Saksa keisririigi armee käes, ehitati raudtee Riiast Ieriķini normaalrööpmeliseks (1435 mm).
Aastatel 1919–1921 mindi Lätis üle Venemaa rööpmelaiusele (1524 mm, laiarööpmeline raudtee) , mis on tänapäevani kõikides endistes Nõukogude liidu vabariikides.
Aastail 1941–1942 otsustasid Saksa okupatsioonivõimud rongiliiklust liinil laiendada. Sel eesmärgil avati uusi peatusi, millest enamik pärast sõja lõppu suleti, kusjuures mõne puhul on teadmata isegi asukoht. Taolised sõja ajal avatud peatused on Krīvupe, Aizvēji ehk Paltmale, Autīne ehk Bumburi, Abula ja Tālava. Samal ajal avati ka Lugaži raudteejaam, mis jäi aga kasutusse. Melturi ja Seda peatused küll sõja järel suleti, ent need on hiljem taastatud.
Jada piirväärtus

Jada an piirväärtuseks nimetatakse arvu formula_1, kui iga positiivse arvu ε jaoks leidub jadas järjekorranumber m, millest alates jada järgnevad liikmed erinevad arvust formula_1 vähem kui ε võrra, st.
formula_3 kui formula_4
Näide.
Näiteks jada formula_5 piirväärtus on formula_6
Ringjoone pikkus kui jada piirväärtus.
Ringjoone pikkuseks nimetatakse korrapäraste hulknurkade ümbermõõtude jada piirväärtust hulknurga tippude arvu tõkestamatul kasvamisel. 
Ringi pindala kui jada piirväärtus.
Ringi pindalaks nimetatakse ringi sisse kujundatud korrapäraste kõõluhulknurkade pindalade jada piirväärtust hulknurga tippude arvu tõkestamatul kasvamisel.
Praia

Praia on Roheneemesaarte pealinn ja suurim linn.
Praia asub Santiago saare lõunarannikul.
Linnas on sadam ja rahvusvaheline lennujaam.
Aastal 2008 elas Praias 124 661 inimest.
Tartu–Jõgeva–Aravete tee

Tartu–Jõgeva–Aravete tee (registrinumbriga 39) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Jõhvi–Tartu–Valga tee 130. kilomeetril Vahi külas. Tee pikkus on 108 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 124. kilomeetril Kurisoo külas. Jõgeva linna ja Õuna küla tänavatena kannab nimesid "Tartu maantee" ja "Tallinna maantee". Järva-Jaani alevi tänavatena kannab nimesid "Koeru tee" ja "Pikk tänav".
Maantee läbib nelja maakonda: Tartu maakonda (Tartu vald), Jõgeva maakonda (Jõgeva vald), Lääne-Viru maakonda (Väike-Maarja vald) ja Järva maakonda (Järva vald).
Sillad Tartu–Jõgeva–Aravete teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Tartu–Jõgeva–Aravete teel.
Vahi küla, Maramaa küla, Vasula küla, Võibla küla, Erala küla, Sootaga küla, Lähte alevik, Puhtaleiva küla, Voldi küla, Tabivere alevik, Valgma küla, Tormi küla, Õvanurme küla, Mullavere küla, Nava küla, Pikkjärve küla, Kaarepere küla, Kassinurme küla, Painküla, Õuna küla, Jõgeva linn, Mõisamaa küla, Kurista küla, Kaera küla, Vaimastvere küla, Kärde küla, Tooma küla, Selli küla, Vägeva küla, Koluvere küla, Piibe küla, Kõpsta küla, Nõmmküla, Vahuküla, Kapu küla, Laaneotsa küla, Visusti küla, Salutaguse küla, Kuusna küla, Kuksema küla, Järva-Jaani alev, Jalalõpe küla, Seliküla, Metstaguse küla, Rava küla, Orgmetsa küla, Kurisoo küla.
Art Tatum

Arthur Tatum Jr. (13. oktoober 1909 Toledo, Ohio osariik – 5. november 1956 Los Angeles, California osariik) oli Ameerika džässpianist, keda peetakse üheks suurimaks klaverivirtuoosiks džässiajaloos. Art Tatumil oli kaasasündinud katarakt, mille tõttu ta oli praktiliselt pime juba sünnist saati.
Tatum kasvas üles muusikat armastavas peres ning hakkas varakult klaverit mängima, õppides peamiselt kuulmise järgi. Ta suutis mälust taasesitada keerulisi meloodiaid, sealhulgas kirikuhümne, raadios kõlanud palu ja klaverisalvestisi, mida ta kuulas oma ema plaadimängijalt. Tal oli täiuslik kuulmine ning erakordselt tundlik kuulmine võimaldas tal juba lapsena märgata väiksemaid kõrvalekaldeid klaveri häälestuses, mille parandamist ta järjekindlalt nõudis.
Tatum oli imelaps, kellel lisaks muusikalisele andele oli entsüklopeediline mälu ja huvi näiteks spordistatistika vastu – ta olevat suutnud peast tsiteerida kogu pesapalliliiga mängijate andmeid.
Tema mängustiil oli tuntud äärmise tehnilise keerukuse, kiiruse ja täpsuse poolest. Tatumi muusikaline keel ühendas stride-piano stiili, harmoonilist rikkust, džässiimprovisatsiooni ning klassikalise klaverimuusika mõjutusi. Tema mängus tekkis sageli mulje, nagu mängiks mitu pianisti korraga.
Tatum ise pidas oma eeskujudeks Fats Wallerit ja James P. Johnsonit, kuid arendas nende stiilist edasi täiesti isikupärase ja uudse lähenemise. Waller, kes oli ka ise suurepärane pianist ja humorist, olevat kord ööklubis Tatumi lavale juhatades öelnud: „Mina ainult mängin klaverit, aga täna on jumal majas,” ja lahkunud ise lavalt.
Tatumi repertuaar sisaldas sadu standardeid ja improvisatsioone, millest paljud on salvestatud. Tema tuntumad palad on "Tiger Rag", mille tehniline keerukus on saanud tema virtuoossuse sümboliks, ja "Elegy", mis esindab tema lüürilisemat ja väljendusrikkamat külge
Kuigi Tatum esines peamiselt soolopianistina, salvestas ta muusikat ka koos džässilegendidega nagu Ben Webster, Buddy DeFranco ja Lionel Hampton. Tema mõju on selgelt tuntav paljude hilisemate džässpianistide loomingus, sealhulgas Oscar Petersoni, Bud Powelli, Chick Corea ja Herbie Hancocki puhul.
Art Tatum suri 47-aastaselt neerupuudulikkusest põhjustatud ureemia tagajärjel.
Viited.
Johann Herman

Johann Herman (vene keeles "Герман Иоган (Яган) Гансович"; 1896 Narva, Peterburi kubermang – 3. september 1938 NSV Liit) oli eestlasest Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjaväelane ning sõjaväeluuraja. 
Johann Herman sündis Narvas ning õppis raamatupidamiskursustel Peterburis. Ta võttis lipnikuna 439. jalaväepolgu koosseisus osa Esimesest maailmasõjast. 
1919. aastal astus Herman Kommunistliku Partei liikmeks ning osales Venemaa kodusõjas ja Eesti Vabadussõjas Nõukogude Venemaa poolel. Eesti Vabadussõjas teenis ta Eesti Kütidiviisi staabis. 
1923. aastal lõpetas TTP Punaarmee Sõjaväeakadeemia põhikursuse ja Idamaade teaduskonna. 
Oli esimese viie nõukogude nõuniku seas, kes saadeti 1923. aasta suvel Hiinasse, oli sõjaline nõunik Guangzhou grupis.
Osales Vampu kooli organiseerimises ja lahingutegevuses Guangdongi piirkonnas. 
Pärast Hiinast naasmist töötas Punaarmee Luurevalitsuses, aastatel 1927–1928 3. (informatsioonilis-statistilises) osakonnas, aastail 1933–1936 1. Valitsuse (Lääneriigid) jaoskonnaülemana. 
1935. aastal ülendati polkovnikuks. 
Aastatel 1936–1938 töötas nõukogude sõjalise nõunikuna Hispaanias, autasustati 1937. aastal tegevuse eest Hispaania kodusõjas Lenini ordeniga. 
Vahistati 8. juunil 1938, mõisteti NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi poolt süüdi "kontrrevolutsioonilises terroristlikus vandenõus osalemises" ning hukati 3. septembril 1938. Johann Herman rehabiliteeriti 28. juunil 1957.
Jānis Ādamsons

Jānis Ādamsons (sündinud 3. novembril 1956 Turkis Preiļi rajoonis) on Läti poliitik.
Ta lõpetas 1979. aastal Kiievi Kõrgema Mereväekooli. Töötas Kaug-Idas NSV Liidu piirivalvevägedes. 1992 naasis Lätisse.
11. novembrist 1994 kuni 12. detsembrini 1995 oli ta Māris Gailise valitsuses siseminister. 
1995 valiti ta Läti Tee nimekirjas seimi liikmeks. Parlamendiliikmena uuris ta mitme kõrge riigiametniku korruptsioonijuhtumeid. 1998 liitus Ādamsons Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölisparteiga ja valiti samal aastal uuesti seimi liikmeks. Ta oli kaitse- ja siseasjade ning riikliku julgeoleku komisjoni liige. Ta oli ka 1999. aasta pedofiiliaskandaali uurimiseks moodustatud parlamendikomisjoni esimees. Ta süüdistas pedofiilias muu hulgas ka peaminister Andris Šķēlet ja justiitsminister Valdis Birkavsit. Kuna uurimine nende süüd ei tuvastanud, üritati Ādamsonsilt võtta saadikupuutumatus, et tema vastu kriminaalasi algatada. Häältega 41 poolt ja 47 vastu ei läinud see läbi. 2006. aastal mõisteti Ādamsonsile valesüüdistuste eest 11 700 latti trahvi.
1998. aastal teatas Põhiseaduse Kaitse Büroo, et kuna Ādamsons on töötanud NSV Liidu piirivalvevägedes, mis allusid NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komiteele, siis ei saa ta enam kandideerida riigiametisse. 2002. aastal lükkas valimiskomisjon Ādamsonsi seimi kandideerimise dokumendid tagasi. Ādamsons kaebas otsuse Euroopa Inimõiguste Kohtusse. 2008. aastal otsustas kohus, et Läti riik on Ādamsonsi õigusi rikkunud ja peab talle 10 000 eurot valuraha maksma. Läti kaebas otsuse edasi, kuid oktoobris 2008 otsustas kohus edasikaebust mitte menetleda.
2009. aastast oli Ādamsons Riia linnavolikogu liige. Ta kuulub parteisse Koosmeel.
2010., 2011., 2014. ja 2018. aasta parlamendivalimistel valiti ta seimi liikmeks.
2021. aasta juunis rahuldas Läti seim prokuratuuri taotluse anda loa seimi liikme Jānis Ādamsonsi kodu ja töökoha läbiotsimisteks ning ta enda vahi alla võtmiseks. Ādamsonsi kahtlustatakse spionaažis Venemaa heaks.
Taichang

Taichang (28. august 1582 – 26. september 1620; hiina 泰昌 Táichàng, sünninimi Zhu Changluo 朱常洛) oli Hiina keiser 1620. aastal, Mingi dünastia 14. keiser.
Taichang oli keiser Wanli vanim poeg. Ta tõusis võimule pärast oma isa surma, kuid haigestus 10 päeva pärast kroonimist ja suri paari nädala pärast ägeda kõhulahtisuse tõttu.
Üllar Jörberg

Üllar Jörberg (hüüdnimi Jörpa; 9. juuni 1941 Tallinn – 26. detsember 2018 Tartu) oli eesti laulja.
Elulugu.
Koolipõlves laulis ta meeskvartetis ja segakooris. Ta lõpetas 1961. aastal Viljandi 2. Keskkooli. Nõukogude sõjaväe ajateenistuse eel õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis aasta aega kehakultuuri.
Lauljana alustas ta 1967. aastal Tartu restoranis Kaseke. Algselt saigi ta tuntuks esinedes restoranide Kasekese ja Kaunase varieteeprogrammis. Hiljem on esinenud ka ansambliga Fix, kus ta oli külalissolist.
Ta andis välja mitukümmend plaati ja üle 600 laulu, tema loomingus oli valdav tantsumuusika. Tema tuntumad palad on "Mereranna tuul", "Kutse tantsule", "Suur ahv", "Selline elu", "Mambo mererannas", "Tantsin kogu elu" jt. 
2017. aastal juhtisid Üllar Jörberg, tema abikaasa Ester Jörberg ja Onu Bella saadet "Suur Lõunamere Armastus" kanalis Raadio 2.
2017. aastal teatas Jörberg muusikukarjääri lõpetamisest, tema viimased suuremad esinemised olid 2018. aasta Õllesummeril ja Haapsalu jaanitulel.
2014. aastal valmis telekanalis TV3 temast dokumentaalfilm "KolmeDOK: Jutustus tõelisest Jörbergist".
Üllar Jörberg suri ootamatu terviserikke tagajärjel. Tema soovil puistati ta tuhk Viljandi järve äärde Viljandi lossimägedesse.
Isiklikku.
Esimesest abielust Reedaga on Üllaril poeg Sven Jörberg (sündinud 1969. aasta detsembris).
10. augustil 1978 abiellus Üllar teist korda. Tema abikaasa oli Ester Jörberg.
Üllar ja Ester elasid Tartu äärelinnas Ihastes.
LeHelMus

Osaühing LeHelMus (sõnadest "Lea ja Helduri Muusika") Eesti ettevõte, eelkõige plaadifirma, mis kuulus muusik Heldur Jõgiojale. 
Kõik tööd tegi juhataja Heldur Jõgioja ise. Ettevõte on kirjastanud ka mitu raamatut.
Georgs Andrejevs

Georgs Andrejevs (30. oktoober 1932 Tukums – 16. juuli 2022) oli Läti arst, diplomaat ja poliitik.
Ta lõpetas 1953. aastal Riia Meditsiiniinstituudi. Andrejevs on täiendanud ennast anestesioloogia ja intensiivravi alal Moskvas, Leningradis, Kiievis ja Vilniuses. 1995. aastast on ta Läti Teaduste Akadeemia akadeemik.
1990. aastal valiti ta Läti Rahvarinde kandidaadina Läti NSV Ülemnõukogu liikmeks. 1992–1994 oli ta Läti välisminister Ivars Godmanise 1. valitsuses.
1995–1998 oli ta Läti suursaadik Kanadas ja aastatel 1998–2004 suursaadik Euroopa Nõukogu juures. 2004. aastal valiti Läti Tee kandidaadina Euroopa Parlamenti. 2008. aastal astus ta välja ühinenud parteist LPP/LC, kuid jätkas volituste lõppemiseni 2009. aastal tööd Euroopa Parlamendis. Kuulus Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusse.
Kristo Aab

Kristo Aab (sündinud 23. juunil 1985 Tartus) on eesti endine elukutseline korvpallur (taga- ja ääremängija).
Ta lõpetas 2003 hõbemedaliga Tartu Karlova Gümnaasiumi ja 2009 magistrikraadiga Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. 
Korvpallitreeninguid alustas 1992 Tartu Korvpalliklubis Jüri Neissaare juhendamisel.
Töökohad.
Ta töötas 2010–2011 Tartu Linnavalitsuses ettevõtluse arengu spetsialistina. 2011. aastast töötab Eesti Pangas analüütikuna.
Kolumbaarium

Kolumbaarium on tuhaurnide hoidmise ruum või ehitis.
Nimetus "kolumbaarium" tuleneb tuvilast – "columba" on tuvi ladinakeelne nimetus, tuvide pidamiseks on kasutatud samataolisi paljukambrilisi ehitisi.
Puusärk

Puusärk ehk kirst ehk surnukirst ehk sark on matusel kasutatav kast surnu paigutamiseks. 
Puusärgi võib koos selles oleva surnuga hauda panna või põletada. Varauusajal oli kirst aga peamiselt transpordivahend, millega viidi kadunuke kodust kirikusse ja kirikust matusekohani, kus surnu asetati hauda surilinasse mähituna. Kirikutesse maeti siiski valdavalt kirstus, mis võisid olla väga uhkelt kaunistatud. Sametiga ülelöödud puitkirstud olid kaetud kullatud või hõbetatud metallornamentidega, millel olid aadlike suguvõsavapid, väiksed tekstitahvlid, taimemotiivid või muud ilustused. Puitkirstude kõrval olid levinud ka metallist sargad. Samuti kasutati topeltkirste, kus sisemine kirst oli puidust ja välimine, suurem transportkirst metallist.
Isegi haudapanekuks mõeldud kirste mõjutab kultuur. Näiteks Euroopas on tavaks valmistada kirst laudadest ja keskajal tegelesid sellega puusepad, aga Jaapanis oli sel ajal tavaks matta inimesed ümmargustesse kirstudesse, mida valmistasid aamissepad. Judaismi nõuete kohaselt peab kirst olema lihtne, puust, ilma kaunistuste ja metallist osadeta. Isegi naelte asemel kasutatakse puust kinnituspulki. Seevastu Hiinas ja Jaapanis on hinnatud lõhnavast vastupidavast puidust, näiteks elupuust, krüptomeeriast, küpressist või lõhnaseedrist kirstud. Ghanas valmistatakse väga erilise kujuga kirste, mis on näiteks lennuki- või auto-, kala- või sea-, sibula- või krabikujuline.
Puusärk on tavaliselt puust, aga võib olla ka kivist või muust materjalist. Kui kirst on mõeldud kadunukese palsameeritud jäänuste eksponeerimiseks mausoleumis, kirikus või katakombis, võidakse see varustada klaasist kaanega. Niisugused kirstud on valmistatud näiteks Vladimir Leninile ja Kim Chŏng-ilile.
Kirst

Kirst on etnograafias kaanega laudkast, mida kasutati riiete, relvade, toiduainete või väärtesemete hoidmiseks. See on üks kõige vanemaid mööbli liike.
Kirste on valmistatud mitmeks otstarbeks. Kirstuliikide näiteid:
Ethel Brafmann

Ethel Brafmann (8. juuli 1921 Tartu – 7. november 2005) oli Eesti maastikuarhitekt.
Õppis 1929–1933 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tartu Tütarlastegümnaasiumis, lõpetas 1941. aastal Pärnu 2. Keskkooli. Jätkas õpinguid 1942. aastal Tartu muusikakoolis klaverierialal ning samal ajal Tartu Ülikoolis nii matemaatika kui ka kehakultuurierialal. Ta lõpetas 1947. aastal muusikakooli ja 1948. aastal ülikooli spordipedagoogina. Õppis 1948–1954 Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudis, kus lõpetas aia- ja pargikujunduse eriala.
Töötanud 1948–1954 Tallinnas spordipedagoogi ja tantsujuhina, 1954–1957 raudtee kaitseistandike kontoris, 1957–1963 Eesti NSV Elamu-ja Kommunaalmajanduse Ministeeriumis haljastusspetsialistina, 1963–1970 Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumi Looduskaitse Valitsuses maastikuarhitektina, 1970–1991 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse TUI spetsiaalse konstrueerimisbüroo maastikuarhitektuuriosakonna juhataja ja projektipeaarhitektina.
Õpetanud maastikuarhitektuuri erikursusi tehnikumides, kõrgkoolides ja seminaridel.
Looming.
Koostanud üle 600 maastikukujundus- ja haljastusprojekti.
Muusika alal tegutsenud pianistina, lauljana ja klaveriõpetajana.
NLKP Leningradi oblastikomitee

Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Leningradi oblastikomitee (vene "Ленинградский областной комитет ВКП(б) – КПСС") oli NLKP piirkondlik asutus ning koondas Leningradi linna ja oblasti parteiorganisatsioone.
Leningradi parteiorganisatsioon oli NLKP suuruselt teine organisatsiooniline üksus pärast Moskva parteiorganisatsiooni.
Läbi aegade kandis organisatsioon erinevaid nimesid, mis muutusid vastavalt organisatsiooni keskuseks olevast Petrogradi-Leningradi linna nime muutusest, linna ja kubermangu/oblastiorganisatsiooni ühinemisest, kui ka partei – NLKP arengu tagajärjel toimunud nimevahetuste tulemusena.
1920. aastal toimunud Petrogradi ja Petrogradi oblasti parteikomiteede ühiskonverentsil võeti 12. juulil 1920 vastu otsus moodustada ühine VK(b)P parteikomitee – 
Juhid ja organisatsioon.
24. augustil 1991 linnakomitee likvideeriti.
I Dreamed a Dream

"I Dreamed a Dream" on Fantine'i soololaul muusikalist "Hüljatud". Laulu autor on Claude-Michel Schönberg, orkestreerinud John Cameron ja ingliskeelse teksti kirjutanud Herbert Kretzmer, tuginedes prantsuskeelsele alglibretole Alain Boublili ja Jean-Marc Nateli sulest. Eestikeelse teksti ("Unelm vaid" või ka "Mu päevi täitis unelm hea") on laulule kirjutanud Tõnu Oja ja Villu Kangur, redigeerinud Leelo Tungal ja Kirke Kangro.
Tegemist on muusikali ühe teemameloodiaga. Selle meloodia fragmendid korduvad muusikali stseenides läbivalt. 
Laul kõlab muusikalis terviklikult esimese vaatuse algupoolel, mil Fantine on paljastatud kui vallasema. Samuti on leidnud soodsa võimaluse väiklaseks kättemaksuks vabriku töödejuhataja, kellele tüütutele lähenemiskatsetele pole Fantine järele andnud. Kehtivate moraalinormide kohaselt langenud naine kaotab päevapealt vabrikutöö ning ta heidetakse tänavale. Naine tunnistab pärast avalikku häbistamist endale, et olukord on väljapääsmatu ning ta meenutab helgemaid päevi koos oma kunagise kallimaga (""/.../ kui mulle imed näisid siis nood suvekuud, mil rippus kaelas (hilisemas redaktsioonis "mil arm meil lõõmas")...""). Fantine neab saatust, mis on ta ebaõiglaselt porri tallanud ("Mu päevi täitis unelm hea, et elu väärt on vaga vaeva. Lõi põrgu kokku üle pea - nüüd taeva nimel seda nean!"). Laulu peetakse esitajale nõudlikuks nii suure ulatuse kui ka emotsionaalse sügavuse tõttu. 
Esitaja peab eelistatavalt olema lüüriline metsosopran, laulu madalaim noot on väikse oktaavi sol-bemoll (37. takt) ning kõrgeim esimese oktaavi ülemine do (56. ja 64. takt). Laul algab Mi-bemoll mažooris ning tõuseb ühe tooni võrra modulatsioonis Fa-mažoori (51. taktil). Laulu sissejuhatus on ühe noodi peal kulgev retsitatiiv. Laulu taktimõõt on 4/4 ja 5/4.
Eesti lauljatest on seda laulu esitanud Kare Kauks, Nele-Liis Vaiksoo ja Ele Millistfer. Pala on salvestanud Nele-Liis Vaiksoo oma 2013. aasta sooloalbumile "Mina" (ilma orkestrita) ning täiskoosseisus sümfooniaorkestriga Vanemuise teatri kogumikplaadile "Memory Gold". Laulu on Eesti Televisiooni arhiivi salvestanud ka Kaire Vilgats koos noorteorkestriga Reaalmažoor saates "Jõulutunnel" (2012, dirigent Rasmus Puur). Samuti esitas laulu tele-eetris inglise keeles Liisi Koikson ETV saatesarjas "Kaks takti ette" (1998/1999).
1958. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1958. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 1. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 25. märtsil Saalfeldenis Austrias.
Esimestel maailmameistrivõistlustel osales 25 sportlast seitsmest riigist. MM-i arvestuses võisteldi ainult 20 km distantsil. Esimeseks maailmameistriks tuli Rootsi sportlane Adolf Wiklund.
Tulemused.
Mehed 20 km.
&lt;br&gt;Finaal: 25. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 25
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
20 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 25. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 5 võistkonda
Võsakurat

"Võsakurat" on Eesti 1976. aasta lühifilm. Tegemist on Peeter Simmi esimese filmiga ja see on ühtlasi ka tema Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi (ÜRKI) diplomitöö.
Film on mustvalge.
Sisu.
Filmi tegevus toimub 1941. aastal teise maailmasõja aegses Eestis, kuhu on juba jõudnud Saksa sõdurid. Võsakuradiks hüütav metsavaht on kinni nabinud kirgiisi rahvusest Nõukogude sõduri ja talutab teda nagu looma köie otsas läbi küla. Külarahvas eeldab, et Võsakurat läheb vangi sakslastele pearaha eest üle andma, Võsakuradil on aga tegelikult sootuks teised plaanid.
Osades.
Kõrvalosades Salme Reek, Urmas Kibuspuu, Sulev Luik.
Tartu–Tiksoja tee

Tartu–Tiksoja tee (registrinumbriga 40) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tartu linnas Jõhvi–Tartu–Valga tee (Tartu linnas Riia tänav) 135. kilomeetril. Tee pikkus on 7 km. Tee lõpeb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 180. kilomeetril Tähtvere külas. Tartu linna tänavatena kannab nimesid Vabaduse puiestee, Emajõe tänav, Kroonuaia tänav, Jakobi tänav, F. R. Kreutzwaldi tänav.
Kärevere–Kärkna tee

Kärevere–Kärkna tee (registrinumbriga 41) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 170. kilomeetril Kärevere külas. Tee pikkus on 12,9 km. Tee lõpeb Tartu–Jõgeva–Aravete tee 7. kilomeetril Võibla ja Erala küla piiril. 
Asulad Kärevere–Kärkna teel.
Kärevere küla, Kämara küla, Õvi küla, Nõela küla, Lammiku küla, Kärkna küla, Võibla küla.
Oskar Käbala

Oskar Käbala (5. september 1900 Irla küla, Virumaa – 20. november 1967 London) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ta teenis 5. Jalaväerügemendis ja Sõjaväe Varustusvalitsuses, oli korduvalt ohvitseride ja allohvitseride kursuste õppejõud. Ta ülendati nooremleitnandiks 1923, leitnandiks 1927, kapteniks 1933 ja majoriks 1940. 
Ta kirjutas esimese eesti keeles ilmunud tuumarelva käsitleva raamatu, mis on ilmunud 1953. aastal Londonis.
Kärkna–Kobratu tee

Kärkna–Kobratu tee (registrinumber 42) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tartu–Jõgeva–Aravete tee 6. kilomeetril Maramaa küla ja Vasula aleviku piiril. Tee pikkus on 7,1 km. Tee lõpeb Jõhvi–Tartu–Valga tee 121. kilomeetril Haava külas.
Maantee algusest 4,2 km kaugusel ületab see karja läbilaskeks mõeldud Vasula viadukti.
Cao Cao

Cao Cao (hiina 曹操; "pinyin"is Cáo Cāo; 155 – 15. märts 220 Luoyangis) oli Vana-Hiina väejuht, poliitik ja luuletaja, Hani dünastia eelviimane peaminister. 
Tema isa oli eunuhh Cao Tengi kasupoeg Cao Song.
Cao Cao sai tuntuks Kollaste Turbanite ülestõusu mahasurujana.
Pärast keiser Lingi surma 189. aasta suvel tekkinud võimuvõitluses liitus Cao Cao kindralist usurpaatori Dong Zhuo vastase koalitsiooniga. Dong Zhuo oli sunnitud põgenema Chang'ani, kus sõjapealik Lü Bu ta 192. aastal tappis. 198 saavutas Cao Cao võidu Lü Bu üle, 200. aastal aga Guandu lahingus väejuht Yuan Shao ülekaalukate vägede üle. 208. aastal lasi ta hukata oma rivaali, väejuht Kong Rongi.
Cao Cao oli hinnatud luuletaja ning sõjapäevikute ja võitluskunstide alaste kirjutiste autor. Tema redaktsioonis on tänapäevani säilinud Sunzi "Sõja seadused".
Cao Caod kujutatakse sageli julma ja halastamatu türannina, kuid samas peetakse teda ka osavaks valitsejaks ja geniaalseks väejuhiks.
Talle anti postuumselt aunimetus Wei keiser Wu (魏武帝, "Wèi Wǔdì"). Tema poeg Cao Pi sai esimeseks Wei riigi keisriks.
Detsembris 2009 leiti Anyangi lähedalt Henani provintsist Cao Cao haud.
Cao Cao on romaani "Kolmevalitsus" üks kesksetest tegelastest. Cao Cao on ka Hiina ooperi üks tegelaskujusid.
Ohhotski allprefektuur

Ohhotski allprefektuur (jaapani オホーツク総合振興局, Ohōtsuku-sōgō-shinkō-kyoku; varem Abashiri allprefektuur) on haldusüksus Jaapani Hokkaidō prefektuuris. Asub Ohhoota mere kaldal.
Haldusjaotus.
Ohhotski allprefektuur jaguneb 3 suurlinnaks ja 4 maakonnaks: 
Maakonnad jagunevad 14 linnaks ja 1 külaks.
Kümnik

Kümnik ehk külakümnik ehk kümnesmees ehk külakubjas oli algselt vahendaja mõisa ja taluperede vahel, hiljem vallale alluv madalaim politsei- ja haldusametnik.
Kui Eestlaste muistse vabadusvõitluse järel vallutajad hakkasid talurahvalt endale nõudma üht kümnendikku viljasaagist, siis nimetati seda kümniseks. Selle andami kogujast sai ilmselt kümnise-mees (F.J. Wiedemannil kümnes-mes 'küla kubjas') ja kümnik.
Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangus (välja arvatud Saaremaal) seati kümnikud ametisse 1850. Nad määrati mõisavalitsuse ja vallakohtu kokkuleppel. Igast kümnest taluperemehest määrati üks kümnik.
Eestimaa kubermangus ja Saaremaal seati kümnikud ametisse 1866. Need määras vallavalitsus. Igast 8–15 taluperemehest määrati üks kümnik.
Krimpleen

Krimpleen on erimenetluste abil kähardatud ehk kohevaks ja venivaks tehtud terüleenkiudlõng ning -riie.
Krimpleen ei kortsu.
Krimpleeni hakati valmistama 1950. aastatel.
Hakodate

Hakodate (jaapani 函館) on linn Jaapanis Hokkaidō saare lõunaosas, Hokkaidō prefektuuris, Oshima allprefektuuri keskus. 
Hakodates ja selle ümbruses toimus 1869. aastal Hakodate lahing Tokugawa šogunaadi ja keisri vägede vahel.
Inimfaktor

Inimfaktor on inimese anatoomiliste, füsioloogiliste ja psühholoogiliste omaduste kogum, mis avaldab mõju tema tegevusele inim-masin-süsteemis.
Helihark

Helihark ehk kammertoon on U-kujuline metallhark, mida kõige sagedamini kasutatakse muusikas noodikõrguste määramiseks. Helihark tekitab heli võnkuma lüües, näiteks koputades sellega vastu mõnd objekti või pinda. Helikõrgus, mida helihark tekitab, sõltub U-kujuliselt asetsevate harude pikkusest. Kõige levinum on 1. oktavi a ehk la-noodi helihark, mille helisagedus on 440 Hz. 
Helihargi on leiutanud 1711. aastal Inglise muusik John Shore. Ta tegutses trompetisti ja lautomängijana õukondades ning spetsiaalselt talle kirjutasid teoseid nii Händel kui ka Purcell. Tol ajal (1750–1820) oli a-noodi peamine helisagedus 423,5 Hz.
Helihark on U-kujuline, sest resoneerides tekkib siis väga puhas toon, milles suurem osa võnkumisest kulub põhihelile ning väike osa ülemhelidele.
Selle omakorda põhjustab esimese ülemheli ligi 2,5-oktavine kaugus põhihelist (võrdluseks: keelpillide keeltel asub esimene ülemheli ligi 1 oktavi kaugusel põhihelist).
Heliharki kasutatakse instrumentide häälestamiseks ja näiteks koorile referentstooni andmiseks enne pala esitamist. 
Kõige sagedamini on helihark kasutusel muusikas, kuid seda kasutatakse ka tehnika valdkonnas, näiteks kellade sees, ja meditsiinis.
Zhengzhou Shi

Zhengzhou (hiina 郑州) on ringkonna õigustega linn Hiinas, Henani provintsi halduskeskus.
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn koosneb kuuest linnarajoonist, viiest maakonna õigustega linnast ja ühest maakonnast:
Zhongyuan

Zhongyuan (hiina 中原) on linnarajoon Zhengzhou ringkonna õigustega linnas Hiinas Henani provintsis.
Haldusjaotus.
Zhongyuan koosneb 10 kvartalist, 2 suurvallast ja 1 vallast.
Anyang

Anyang (hiina 安阳) on ringkonna õigustega linn Hiinas Henani provintsis. Piirneb läänes Shanxi ja põhjas Hebei provintsiga.
Anyang on üks Hiina kaheksast ajaloolisest pealinnast.
Anyangi loodeosas asuvad, Shangi dünastia aegse pealinna Yini (14.–11. sajand eKr) varemed (Yinxu), mis kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse. 1928. aastast on sealt leitud ennustuskonte varase hiina kirjaga.
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn jaguneb neljaks linnarajooniks, üheks maakonna õigustega linnaks ja neljaks maakonnaks:
Södermanlandi hertsog

Södermanlandi hertsog (rootsi keeles "hertig av Södermanland") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud Rootsi kuningliku perekonna liikmed. Alates 1772. aastast on tegemist aunimetusega.
Kompvek

Komm ehk kompvek on väike magus suupiste, maiustuste hulgas kõige väiksem (enamasti söödav ühe ampsuga). Kuigi eesti keeles eristatakse ka väikeste maiuspalade mitmesuguseid liike, siis komm on käibel üldnimetusena kõigi nende jaoks (klaaskommid, lutsukommid, karamellkommid, šokolaadikommid, kummikommid, köhakommid, iirised, nätsukommid, pulgakommid jne). Kommid on enamasti pakendatud ja võrreldes teiste maiustustega säilivad kaua.
Östergötlandi hertsog

Östergötlandi hertsog või hertsoginna (rootsi "hertig (hertiginna) av Östergötland") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid ja üks printsess.
Smålandi hertsog

Smålandi hertsog (rootsi "hertig av Småland") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid.
Dalarna hertsog

Dalarna hertsog (rootsi "hertig av Dalarna") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid.
Médéric Collignon

Médéric Collignon (sündinud 6. juulil 1970 Villers-Semeuse’is) on prantsuse džässmuusik, pikolotrompetimängija, kornetimängija ja laulja.
Ta alustas trompetiõpinguid viieaastaselt. 1984. aastast õppis Charleville-Mézières’i konservatooriumis ja 1989. aastal lõpetas Nancy konservatooriumi.
Collignoni on mõjutanud mitmesugused muusikažanrid (funk, "hard rock", džässrokk) ning klassikalistest heliloojadest Olivier Messiaen ja Edgard Varèse. Ta loomingus on ka Frank Zappa ja Cristian Vanderi mõjusid. 
Tema hääletehnikaid on võrreldud Jimi Hendrixi kitarrimänguga ja vokaalset paindlikkust Bobby McFerriniga. Hääleeksperimentaatorina on ta võimeline tekitama imeõrna naisehäält, röökima, läbilõikavalt kriiskama ning nägu ja kõri "beatbox"’ina kasutama. Soolovokaaletteastete toena kasutab ta tihti "live"-elektroonikat, löökriistu, klahvpille ja mänguasju.
Collingon on töötanud koos selliste tuntud prantsuse džässmuusikutega nagu François Jeanneau, Louis Sclavis, Michel Portal ja Denis Badault. 
Collignon on mitmel korral esinenud ka Tallinnas Jazzkaare festivalil.
Aovere–Kallaste–Omedu tee

Aovere–Kallaste–Omedu tee (registrinumbriga 43) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Jõhvi–Tartu–Valga tee 123. kilomeetril Aovere ja Haava küla piiril. Tee pikkus on 57 km. Tee lõpeb Jõhvi–Tartu–Valga tee 80. kilomeetril Nõmme külas. Alatskivi alevikus kannab nime Tartu maantee. Kasepää külas kannab nime Kallaste maantee.
Asulad Aovere–Kallaste–Omedu teel.
Aovere küla, Väägvere küla, Viidike küla, Kauda küla, Kuusiku küla, Vara küla, Undi küla, Matjama küla, Alajõe küla, Kusma küla, Sookalduse küla, Meoma küla, Koosa küla, Metsakivi küla, Saburi küla, Rupsi küla, Naelavere küla, Lahepera küla, Alatskivi alevik, Alasoo küla, Kõdesi küla, Haapsipea küla, Pusi küla, Kallaste linn, Tedreküla, Torila küla, Kodavere küla, Ranna küla, Sassukvere küla, Äteniidi küla, Sääritsa küla, Raatvere küla, Piibumäe küla, Omedu küla, Kaasiku küla, Kasepää küla, Nõmme küla.
Kaifeng

Kaifeng (hiina 开封) on ringkonna õigustega linn Hiinas Henani provintsis. Piirneb kirdes Shandongi provintsiga. Keskasula asub Kollase jõe ehk Huang He lõunakaldal.
Kaifeng on üks kaheksast Hiina ajaloolisest pealinnast. Varem on ta kandnud nimesid Bianliang, Bianjing, Daliang ja Liang.
Ajalugu.
Linna vanim arhitektuurimälestis on 1049. aastal ehitatud 55 meetri kõrgune Raudpagood.
Arvatakse, et 11. sajandil oli Kaifeng maailma suurim linn umbes 600 000 – 700 000 elanikuga. Kaifengi õitseng lõppes 1127. aastal, kui tšurtšenid linna vallutasid ja rüüstasid.
Viimase 3000 aasta jooksul on linna tabanud ligi 40 üleujutust. Neist suurim oli 1642. aastal, mille käigus hukkus ligi 300 000 inimest.
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn jaguneb viieks linnarajooniks ja viieks maakonnaks:
Üksinda kodus 4

"Üksinda kodus 4" (inglise keeles "Home Alone 4") on USA jõuluteemaline komöödiafilm, mis on loodud 2002. aastal.
Koguperefilm loodi televisioonis näitamiseks, esimest korda oli see ABC eetris 3. novembril 2002.
See on kolmas järg 1990. aasta filmile "Üksinda kodus". Neljandas filmis võib näha paljusid varasematest filmidest tuttavaid tegelasi, kuigi kõiki neid mängivad uued näitlejad. See on sarja ainus film, mis on filmitud väljaspool Ameerikat. Kuigi filmi tegevuspaik on Chicago, toimusid võtted Lõuna-Aafrikas.
Soome hertsog

Soome hertsog (rootsi "hertig av Finland", soome "Suomen herttua") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid (lisaks printsidele kandis tiitlit ka Magnus IV armuke Bengt Algotsson).
Stegeborgi hertsog

Stegeborgi hertsog (rootsi "hertig av Stegeborg") on Rootsi aadlitiitel.
Hallandi hertsog

Hallandi hertsog (rootsi "hertig av Halland") on Rootsi titulaarne aadlitiitel.
Hallandi on ajalooline maakond (rootsi keeles "landskap") Lõuna-Rootsis, mis piirneb Skåne, Smålandi, Västergötlandi ja Östergötlandi maakonnaga ning Kattegati väinaga.
Halland oli kuni 13. sajandini oli Halland tervikala ja kuulus Taani kuningriigile. Pärast seda jagunes Halland põhja- ja lõuna-Hallandiks, mis kuulusid aeg-ajalt erinevatele kuningriikidele kuni 1366. aastani. Seejärel kuulus Halland Taanile kuni 1645. aastani ja oli sel perioodil jagatud mitmeks linnuselääniks, mille arv ja ulatus perioodi jooksul mõnevõrra varieerusid. 16. sajandi keskel toimus muutus, kus maaisandad muutusid suhteliselt iseseisvast võimu teostamisest riigiametnikeks.
Taani-Rootsi vahelise sõja tulemusel 1326–1353 ja 1356–1366 oli ala Rootsi kuningriigi võimu all. Kui Hallandi maakond Torstensoni sõja Brömsebro rahu järel 1645. aastal 30 aastaks Rootsi võimu alla kuulus, sai see endale kuberneri. Kui see Taani-Rootsi (1657–1658) sõja 1658. aastal jäädavalt Rootsi võimu alla sai, sai Hallandi lään hoopis maakonnapealiku.
Västmanlandi hertsog

Västmanlandi hertsog (rootsi "hertig av Västmanland") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud kaks Rootsi printsi.
Värmlandi hertsog

Värmlandi hertsog (rootsi "hertig av Värmland") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitu Rootsi printsi.
Närke hertsog

Närke hertsog (rootsi "hertig av Närke") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid.
Västergötlandi hertsog

Västergötlandi hertsog või hertsoginna (rootsi "hertig (hertiginna) av Västergötland") on Rootsi aadlitiitel. Praegu kannavad tiitlit Rootsi troonipärija Victoria ja tema abikaasa Daniel.
Upplandi hertsog

Upplandi hertsog (rootsi keeles "hertig av Uppland") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid.
Skåne hertsog

Skåne hertsog (rootsi "hertig av Skåne") on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid.
Aovere–Luunja tee

Aovere–Luunja tee (registrinumbriga 44) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Aovere–Kallaste–Omedu tee esimesel kilomeetril Aovere külas. Tee pikkus on 11,4 km. Tee lõpeb Tartu–Räpina–Värska tee 10. kilomeetril Kakumetsa külas. 
Asulad Aovere–Luunja teel.
Aovere küla, Möllatsi küla, Vesneri küla, Pilka küla, Savikoja küla, Kakumetsa küla, Sirgu küla.
Edda Paukson

Edda Paukson (10. veebruar 1949 – 19. mai 2025) oli eesti astroloog. 
Elukäik.
Paukson oli lisaks üldhariduskoolile õppinud ka muusikakoolis, Tartu Kunstikoolis ja Villu Tootsi kirjakunstikoolis. TPI-s õppis ta nahktoodete tehnoloogiat, kuid õpingud jäid pooleli.
Paukson töötas aastaid Eesti NSV Liha- ja Piimatööstuse Ministeeriumis joonestajana. Samuti andis elatist oma tehtud lillemaalide müük.
Astroloogia juurde jõudsid Edda ja Eduard Paukson juhuslikult, pärast seda kui tõlkisid 1988. aastal eesti keelde Linda Goodmani "Päikesemärgid". Pauksonid koostasid horoskoope aastakümneid, samuti andsid nad välja raamatkalendreid "Astroloogiline abimees". Pärast abikaasa surma jätkas Edda Paukson seda tööd üksi. Lisaks õpetasid nad astroloogiat Tallinna Kultuuriülikoolis. 
Paukson oli ettevõtte Luna Radix OÜ juhatuse liige. 
Isiklikku.
Eduard Paukson oli Edda Pauksoni teine abikaasa. Neil on kaks poega ja üks tütar.
Tartu–Räpina–Värska tee

Tartu–Räpina–Värska tee (registrinumbriga 45) on Eesti tugimaantee.
See saab alguse Tartu linnas Jõhvi–Tartu–Valga tee (Tartu linnas Narva maantee) 134. kilomeetril. Tee pikkus on 85,5 km. Tee lõpeb Värska alevikus Värska–Podmotsa ja Värska–Ulitina teede alguses (Värska alevikus Pikk tänav). Tartu linna tänavatena kannab nimesid Raatuse tänav, Puiestee tänav, Jaama tänav, Räpina maantee (alates ristumisest Nõlvaku tänavaga). Ahja alevikus kannab nime Tartu maantee. Räpina linna tänavatena kannab nimesid Tartu maantee, Vabaduse tänav, Võõpsu maantee. Võõpsu aleviku tänavatena kannab nimesid Räpina maantee, Sadama tänav.
Sillad Tartu–Räpina–Värska teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Tartu–Räpina–Värska teel.
Tartu linn, Lohkva küla, Põvvatu küla, Kakumetsa küla, Sirgu küla, Luunja alevik, Vana-Kastre küla, Sarakuste küla, Sudaste küla, Melliste küla, Hammaste küla, Issaku küla, Kurista küla, Rookse küla, Kosova küla, Ahja alevik, Kärsa küla, Viisli küla, Säässaare küla, Mooste alevik, Jaanimõisa küla, Kaaru küla, Suurmetsa küla, Leevaku küla, Saareküla, Toolamaa küla, Nulga küla, Köstrimäe küla, Räpina linn, Ristipalo küla, Võõpsu alevik, Võõpsu küla, Toomasmäe küla, Laossina küla, Mikitamäe küla, Rõsna küla, Karisilla küla, Tonja küla, Lobotka küla, Värska alevik.
Lembit Annus

Lembit Annus (vene keeles "Lembit Elmarovitš Annus", "Лембит Эльмарович Аннус") (17. september 1941 Kohtla-Järve – 4. juuli 2018) oli eesti kommunist ja Eestimaa Kommunistlik Partei tegelane, NSV Liidu kommunistide platvormi toetava Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP) 1. sekretär 1990. aasta detsembrist 1991. aasta oktoobrini.
Elukäik.
Lembit Annus õppis Tallinna Ehitustehnikumis, mille lõpetas 1960. aastal, pärast seda teenis Nõukogude armees. 1973. aastal lõpetas ta NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli, 1979. aastal kaitses ta ajalookandidaadi väitekirja.
1961. aastast töötas Tallinna Remondi- ja Ehitusvalitsuses algul meistri ja brigadirina, hiljem tsehhiülemana. 
Lembit Annus oli NLKP liige 1963. aastast, aastatel 1964–1971 oli komsomolitööl. 
Aastatel 1971–1979 EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee osakonnajuhataja, instruktor, ELKNÜ Keskkomitee osakonnajuhataja, 1979–1983 EKP Keskkomitee osakonna ülema asetäitja ja EKP Keskkomitee 1. sekretäri abi. Aastatel 1983–1989 oli ta ajakirja Eesti Kommunist peatoimetaja ja 1989–1990 EKP Keskkomitee inspektor.1990. aastast EKP Tallinna Linna Kalinini Rajooni Komitee I sekretär, NLKP Keskkomitee liige aastail 1990–1991. 
Eesti NSV Ülemnõukogu saadik 1990–1992; kuni augustiputšini kuulus ta saadikurühma "Kommunistlik fraktsioon" (pärast augustiputši otsustasid saadikurühmad "Virumaa", "Võrdsete õiguste eest", "Koostöö" ja "Kommunistlik fraktsioon" minna laiali). 
Oli NLKP KK Poliitbüroo liige 1991. aasta 31. jaanuarist kuni 23. augustini. Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP) 1. sekretär 1990. aasta detsembrist 1991. aasta oktoobrini, pärast Aleksandr Gussevit. Aastatel 1991–1994 ajalehe Pravda korrespondent Eestis. 
1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai KVL Vene nimekirjas Revel (Tallinna 8. ringkonnas) 4116 häält, oli 1993–1996 Tallinna Linnavolikogu liige. 1996. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai nimekirjas Vene Erakond Eestis (Tallinna 8. ringkonnas) 995 häält, oli 1996–1999 Tallinna Linnavolikogu liige. 1999. aasta kohalikel valimistel (kandideeris KVL Vene Ühises Nimekirjas (Tallinna 8. ringkonnas) ja sai 341 häält) ja 2002. aasta kohalikel valimistel (kandideeris "Eestimaa Ühendatud Rahvapartei" nimekirjas (Tallinna 8. ringkonnas), sai 94 häält) ei osutunud linnavolikokku valituks.
Kirst (täpsustus)

Kirst võib tähendada järgmist:
Müra (täpsustus)

Müra on mitmetähenduslik sõna:
Eesti Kongressi esimene istungjärk

Eesti Vabariigi kodanike demokraatlikult valitud esinduskogu, Eesti Kongressi esimene istungjärk toimus 11. ja 12. märtsil 1990 Tallinnas.
24. veebruaril 1990 toimunud üle-eestiliste valimiste tulemusena kokku tulnud Eesti Kongressi algkoosseisu kuulus 499 hääleõiguslikku liiget ja 43 Eesti kodakondsuse taotlejate seast valitud sõnaõiguslikku liiget. 
11. märtsil Tallinnas Estonia kontserdisaalis kokku tulnutele pidas avakõne Tunne Kelam. Kongress valis esimest istungit juhatama Endel Lippmaa ja Rein Tamme.
Istungjärgu esimesed ettekanded ("Deklaratsioon Eesti Kongressi volitustest ja õiguspädevusest" ja "Eesti Kongressi deklaratsioon seaduslike riigivõimu taastamisest Eesti Vabariigi maa-alal") tegi Trivimi Velliste. Oma kõnes märkis Velliste, et vastvalitud Eesti Kongress ei saa Eesti Vabariiki välja kuulutada, sest iseseisev Eesti Vabariik oli juba välja kuulutatud 72 aastat varem (Eesti iseseisvuse manifestis, veebruaris 1918).
Eesti Kongressi liikmed valisid enda hulgast täidesaatva organi Eesti Komitee. Selle esimeheks valiti Tunne Kelam.
Luoyang

Luoyang (hiina 洛阳) on ringkonna õigustega linn Hiinas Henani provintsis. Linn asub Luo jõe ääres.
Luoyang on üks Hiina tsivilisatsiooni hällidest ja üks kaheksast Hiina ajaloolisest pealinnast.
Linn oli umbes aastast 770 eKr Zhou dünastia pealinn. Luoyang oli hiljem ka Hani dünastia ja Wei riigi pealinn. Jini dünastia oli 311 sunnitud pealinna viima Chang'ani, kui "xiongnud" linna vallutasid.
68. aastal rajati Luoyangi Hiina esimene budistlik pühamu.
Linnas asuvad Longmeni koobastemplid kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn jaguneb kuueks linnarajooniks, üheks maakonna õigustega linnaks ja kaheksaks maakonnaks:
Dali Bai autonoomne ringkond

Dali Bai autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Yunnani provintsis. 
Haldusjaotus.
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks, kaheksaks maakonnaks ja kolmeks autonoomseks maakonnaks:
Skvottimine

Skvottimine (inglise keeles "squatting") on mitte kasutuses oleva või mahajäetud maa-ala või hoone loata hõivamine ja kasutamine eluasemena või ürituste korraldamiseks. Skvott (inglise "squat") on hõivatud hoone, maa või hõivatud maale rajatud ehitis.
Jõukates lääneriikides seostub skvottimine tihti kapitalismile ja eliidile vastanduvate ideoloogiatega. Vaesemates või suure sotsiaalse ebavõrdsusega riikides on skvottimise peamiseks ajendiks elamispinna kättesaamatus ühiskonna vaesemate kihtide hulgas. Esimesel puhul hõivatakse tavaliselt mahajäetud hooneid, teisel puhul rajatakse linna asustamata aladele ebaseaduslik hoonestus.
Paljudes riikides on skvottimine ebaseaduslik, kuid harvad ei ole ka juhud, kus skvotid aja möödudes legaliseeritakse. Omavoliliselt hõivatud hoone selle hõivanute kasutusse andmise eelduseks võib olla, et hoone hõivanud isikud on seal alaliselt elanud üle ühe aasta ja neid ei ole selle aja jooksul püütud hoonest välja tõsta.
Delhi (Hiina)

Delhi ehk Delingha (hiina keeles 德令哈 Delingha) on maakonna õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Qinghai provintsis Haixi Mongoli-Tiibeti autonoomses ringkonnas.
Nimi "Delhi" pärineb mongoli keelest. "Delingha" on selle hiinapärastatud kuju.
Delhi asub Tiibeti kiltmaal. Linnast lõunas asub madalam tasandikuline kõrb Qaidam, põhja jäävad kõrgendikud, nimelt Qinghai Nanshani ahelik, mille kõrgeim, 5030 m kõrgune tipp asub pisut Delhist põhjas.
Delhit läbib Bayani jõgi, mis voolab kirdest edelasse ning jagab linnaks nimetatava haldusüksuse kaheks vallaks, mille nimed on Hedong (tõlkes 'jõgi-ida') ja Hexi (tõlkes 'jõgi-lääs'). Haldusasutused asuvad Hedongis ja sellepärast on see arenenum, aga Hexi on rohkem põllumajanduslik. Bayani jõgi lõpeb Delhi lähedal äravooluta Tosoni järves.
Delhist saab maanteed ja raudteed pidi sõita itta Xinyuani kaudu ümber Kukunori järve Qinghai halduskeskusse Xiningi. Delhist läheb maantee läände Da Qaidamisse ja raudtee edelasse Golmudi kaudu Tiibetisse.
Delhi haldusüksus moodustati 1988. aastal ja seal on umbes 100 000 elanikku. Umbes 60 000 neist asub Delhi asulas, mille kaugus Xiningist on umbes 500 km ja Golmudist 390 km. Suure maailma atlase järgi on asulas elanikke alla 50 000.
Delhis on aasta keskmine õhutemperatuur +3 °C. Kõige palavamad kuud on juuli ja august, mille keskmine temperatuur on +16 °C. Kõige külmemad kuud on jaanuar (–11 °C) ja detsember (–9 °C).
Delhi aastane keskmine sademete hulk on 150 mm. Kõige sajusem on suvel: juunis sajab keskmiselt 34 ja juulis 33 mm. Talvel peaaegu ei saja: igal kuul novembrist kuni märtsini on keskmine sademete hulk alla 4 mm.
Delhis asub neli tuumarakettide DF-4 stardiseadist. Delhi on üks viiest kohast, kus Hiina hoiab alates 1998. aastast 10–20 tuumaraketti DF-4. Linn on välismaalastele suletud.
Tatjana Nikolajeva

Tatjana Mihhailovna Nikolajeva (Татьяна Михайловна Николаева; 19. september 1933 Leningrad – 21. oktoober 2015 Moskva) oli vene keeleteadlane ja semiootik.
Ta lõpetas 1957. aastal Moskva Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse alal.
Alates 1989. aastast juhatas ta Slavistika Instituudis võrdleva keeleteaduse osakonda, mille uurimisrühm on vene lingvistikas olnud pikka aega üks mõjukamaid (selles osakonnas töötasid näiteks Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov ja Vladimir Toporov). Aastatel 2002–2015 oli ta ajakirja Voprossõ Jazõkoznanija peatoimetaja.
Ta osales Tartu-Moskva semiootikakoolkonna suvekoolides Eestis.
Jämtlandi hertsog

Jämtlandi hertsog (rootsi "hertig av Jämtland") on Rootsi aadlitiitel, mida 1946–1973 kandis Rootsi prints Garl Gustaf (praegune kuningas Carl XVI Gustaf).
Gotlandi hertsog

Gotlandi hertsog (rootsi "hertig av Gotland") on Rootsi aadlitiitel, mida 1859–1888 kandis Rootsi prints Oscar.
Västerbotteni hertsog

Västerbotteni hertsog (rootsi "hertig av Västerbotten") on Rootsi aadlitiitel, mida 1906–1947 kandis Rootsi prints Gustaf Adolf.
Praegune Västerbotteni hertsoginna on 7. veebruaril 2025 sündinud Ines, kes on Carl Philipi ja Sofia tütar.
Hälsinglandi ja Gästriklandi hertsoginna

Hälsinglandi ja Gästriklandi hertsoginna (rootsi "hertiginna av Hälsingland och Gästrikland") on Rootsi aadlitiitel, mida alates 1982. aastast kannab Rootsi printsess Madeleine.
Ölandi hertsoginna

Ölandi hertsoginna (rootsi "hertiginna av Öland") on Rootsi aadlitiitel, mida 1340–1357 kandis Norra ja Rootsi printsess Ingeborg Eriksdotter.