tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Pretenders

The Pretenders on briti-ameerika "rock"-ansambel, mis alustas tegevust 1978. aastal Herefordis. Ansambli algkoosseisu kuulusid solist, põhiline laulukirjutaja ja rütmikitarrist Chrissie Hynde, kitarrist, taustalaulja ja klahvpillimängija James Honeyman-Scott, basskitarrist ja taustalaulja Pete Farndon ning trummar, taustalaulja ja löökpillimängija Martin Chambers.
Ansambli omanimeline debüütalbum, milles olid segatud "rock", punk ja popmuusika, ilmus 1979. ja 1980. aasta vahetusel. Seda albumit on nimetatud üheks kõigi aegade parimaks debüütalbumiks ja ajakiri Rolling Stone on valinud selle kõigi aegade 500 parima albumi sekka. See on jäänud ühtlasi ansambli ainsaks esikohaalbumiks Suurbritannias. Albumilt pärineb hittsingel "Brass in Pocket", mis on olnud ansambli ainus esikohasingel Suurbritannias.
Pärast Honeyman-Scotti ja Farndoni surma vastavalt 1982. ja 1983. aastal on ansambli koosseis pidevalt muutunud. Hynde on olnud ansambli ainus püsiv liige läbi kogu selle tegevusaja. Chambers vallandati ansamblist 1986. aastal, kuid ta naasis 1994. aastal. Vaatamata mitmetele neile tõrgetele püsis ansambli algne populaarsus kuni 1990. aastate teise pooleni. Ansambel on andnud välja kokku üksteist stuudioalbumit, millest seni viimane "Hate for Sale" ilmus 2020. aastal. Ansamblil on olnud Suurbritannias kokku kolmteist esineljakümne singlit, millest kuus on jõudnud esikümnesse – lisaks "Brass in Pocket'ile" on nendeks olnud "Talk of the Town" (1980), "I Go to Sleep" (1981), "Don't Get Me Wrong" (1986), "Hymn to Her" (1986) ja "I'll Stand by You" (1994).
2005. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Sinan Oğan

Sinan Oğan (sündinud 1. septembril 1967 Iğdıris) on aseri päritolu Türgi poliitik ja majandusteadlane. Ta oli aastatel 2011–2017 "Milliyetçi Hareket Partisi" (MHP) liige. Praegu on ta parteitu. Ta oli aastatel 2011–2015 Türgi Suure Rahvuskogu liige. Aastal 2023 kandideeris ta Türgi presidendiks, kuid sai vaid 5,17% häältest, ning valimistel ta teise vooru ei pääsenud.
Elulugu.
Ta sündis aastal 1967 Iğdıris. Ta lõpetas aastal 1989 İstanbulis Marmara ülikooli. Aastatel 1993–2000 töötas ta prodekaanina Aserbaidžaani Riiklikus Majandusülikoolis. Aastatel 1994–1998 tegutses ta Türgi koostöö ja koordineerimise agentuuris.
Aastal 2000 pöördus tagasi Türki, kus töötas Euraasia strateegiliste uuringute keskuses ja spetsialiseerus Kaukaasiale. Aastal 2004 lõi ja juhtis rahvusvaheliste suhete ja strateegilise analüüsi keskust TÜRKSAM. TÜRKSAMi juhina võttis ta osa Valdai klubi tööst.
Aastal 2015 visati ta "Milliyetçi Hareket Partisi" ridadest välja. Ta kaebas selle otsuse kohtusse edasi, sama aasta novembris ennistati ta tööle, kuid märtsis 2017 visati ta taas parteist välja. Ta püüdis sarnaselt eelmisele korrale seda otsust kohtus vaidlustada, kuid seekord lükati tema nõue tagasi. Tema erakonnast väljaarvamise põhjuseks olid tema väljaütlemised, milles ta kritiseeris erakonna poliitikat. Tegelik põhjus võib aga olla ta pretensioon juhtpositsioonile, mida on pikka aega juhtinud Devlet Bahçeli.
2023. aasta Türgi presidendivalimistel esitati ta parembloki kandidaadiks, kogus 5,22 protsenti häältest ega pääsenud teise vooru, kuid sai hüüdnime "kuningategija", sest just tema valijaskond otsustab valimistulemuse.
Ellen Kolk

Ellen Kolk (aastatel 1971–1978 Ellen Sarapuu, sündinud 16. novembril 1942 Rõngu vald|Rõngu vallas) on eesti skulptor. 
Ta sündis Tartumaal Lossimäe külas. Õppis aastatel 1957–1962 Tartu Kunstikoolis ning aastatel 1962–1967 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis skulptor-pedagoogi erialal. Pärast lõpetamist asus Kolk tööle skulptuuriosakonna meistrina, töötades õppejõuna pikki aastaid. 
Ellen Kolki loomingut iseloomustab väljapeetud vorm ja meisterlik pinnatöötlus. Valdav osa tema täisfiguur- ja portreeskulptuuridest on teostatud pronksis. Ellen Kolk tõi pronksi skulptuurimaterjalina taas näitusesaalidesse. Professionaalsest huvist on Ellen Kolk korduvalt osalenud oma teoste pronksivalus. 
Kujuri loomingus on valdav portreežanr ja figuurikompositsioon. Ta on portreteerinud Mirjam Peili, Külli Tammikut, Heiki Krimmi, abikaasa Lembit Sarapuud ja paljusid teisi. Kolki on loomingus huvitanud antiikmütoloogia ning allegoorilised motiivid, looduselemendid, fauna ja floora. 
Tema skulptuuridest on avalikus ruumis leitavad:
Brady Skjei

Brady Skjei (sündinud 26. märtsil 1994 Lakeville'is, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Carolina Hurricanes.
Aastatel 2010–2012 mängis Skjei noorteliigas United States Hockey League. Aastatel 2012–2015 mängis ta Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2012. aastal valis New York Rangers ta NHL-i "draft"is 28. valikuna. Rangersiga sõlmis ta lepingu 2015. aasta aprillis. Seejärel debüteeris ta hooaja 2014/15 lõpus American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. Seal mängis ta ka suurema osa hooajast 2015/16. 2015/16. põhihooajal sai Skjei NHL-is kirja oma esimesed seitse mängu. Alates hooajast 2016/17 kuulus Skjei Rangersi põhikoosseisu. 11. detsembril 2016 lõi ta mängus New Jersey Devilsi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2016/17 sai Skjei NHL-is kirja viis väravat ja 34 väravasöötu ning valiti NHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu.
2020. aasta veebruaris kaubeldi SKjei Rangersist Carolina Hurricanesi.
2012. aastal tuli Skjei USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2016., 2017. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.
Skjei on Norra päritolu.
Harilik kännumampel

Harilik kännumampel ("Kuehneromyces mutabilis") on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Janj

Janj on jõgi Bosnia ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigi territooriumil, Pliva parempoolne lisajõgi. 
Jõgi saab alguse Šipovo linnast 13 km kaugusel lõunas. Ülemjooksul voolab sügavas kanjonis.
Jõe pikkus on 14,35 ja valgala pindala 27,292 km².
Vene Vabatahtlike Korpus

Vene Vabatahtlike Korpus (VVK; vene keeles Русский добровольческий корпус, РДК, "Russki dobroboltšeski korpus", RDK) on vene rahvuslik paramilitaarne üksus, mis tegutseb Ukrainas. VVK moodustati augustis 2022, Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse, et võidelda Vladimir Putini režiimiga. Nii üksuse rajajat Deniss Nikitinit kui VVK-d on peetud paremäärmuslikuks ja neonatsistlikuks. Nikitini väitel on VVK võitlejad Venemaalt pärast sissetungi Ukrainasse välja rännanud venelased, keda ühendab Putini-vastasus. Vene Vabatahtlike Korpus nimetab end Ukraina relvajõudude osaks, kuid Ukraina võimude väitel tegutseb grupeering iseseisvalt.
Rühmitus võttis vastutuse 2023. aasta märtsis Venemaa Brjanski oblastis kahe tsiviilisiku surmaga lõppenud rünnaku eest, milles Venemaa võimud süüdistasid hoopis mõnda Ukraina grupeeringut. Ukraina valitsus lükkas väited rünnakus osalemise kohta tagasi ning nimetas rünnakut kas libaoperatsiooniks või Venemaa-siseste partisanide tegevuseks. Mais 2023 osales Vene Vabatahtlike Korpus väidetavalt koos Leegioniga Venemaa Vabadus rünnakus Venemaa Belgorodi oblastile.
Steven Cree

Steven Cree (sündinud 29. veebruaril 1980) on Šoti filmi-, tele- ja teatrinäitleja. Tema ilmselt suurim roll on Ian Murray kehastamine Starzi telesarjas "Võõramaalane". Ta on kaasa teinud ka filmides "Vaprake" (2012), "" (2014), "Pahatar" (2014), "Churchill" (2017) ja telesarjas "Lip Service".
Lajla Përnaska

Lajla Përnaska (sündinud 14. juunil 1961 Tiranas) on Albaania poliitik, kes kuulus aastatel 2005–2013 Albaania Demokraatliku Partei nimekirjast valituna Albaania Parlamenti.
Ta on õppinud pediaatriat algul Tirana ülikoolis ning hiljem Pariisi Descartes'i ülikoolis ja Henri Poincaré ülikoolis Prantsusmaal.
Ta valiti parlamenti 2005. aasta üldvalimistel Tirana maakonnast. Ta oli välispoliitikakomisjoni ning töö-, sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige.
Tyler Myers

Tyler Paul Myers (sündinud 1. veebruaril 1990 Houstonis, Texases) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Vancouver Canucks.
Aastatel 2006–2009 mängis Myers Western Hockey League'i (WHL) klubis Kelowna Rockets. 2009. aastal tuli ta Rocketsiga WHL-i meistriks ning Myers valiti samal hooajal WHL-i väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks.
2008. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"is 12. valikuna. Sabresi põhikoosseisus asus Myers mängima hooajal 2009/10. Esimese värava lõi ta liigas 16. oktoobril 2009 mängus New York Islandersi vastu. Debüüthooajal sai Myers NHL-is kirja 11 väravat ja 37 väravasöötu. Uustulnukatest andis ta sel hooajal NHL-is enim väravasööte. Hooaja lõpus pälvis Myers NHL-i hooaja parimale uustulnukale antava Calder Memorial Trophy. Debüüthooaeg on jäänud ühtlasi Myersi kõige resultatiivsemaks hooajaks NHL-is. Hooaja 2012/13 esimesel poolel toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Myers Austria klubis EC KAC.
2015. aasta veebruaris kaubeldi Myers Buffalo Sabresist Winnipeg Jetsi.
2019. aasta juulis sõlmis Myers viieaastase lepingu Vancouver Canucksiga.
2008. aastal tuli Myers Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2009. aastal kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Kanada jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2010., 2014. ja 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Myers on 203 cm pikk. Tema hüüdnimed on "The Big Easy" ja "Big Tex".
Lawson Crouse

Lawson Crouse (sündinud 23. juunil 1997 Mount Brydgesis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Arizona Coyotes ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2013–2016 mängis Crouse Ontario Hockey League'is (OHL) klubis Kingston Frontenacs.
2015. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i "draft"is 11. valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Panthersiga kolmeaastase lepingu.. Hooaja 2015/16 lõpus sai Crouse kaks mängu kirja American Hockey League'is (AHL) Panthersi tütarklubis Portland Pirates.
2016. aasta augustis kaubeldi Crouse Florida Panthersist Arizona Coyotesi. NHL-is debüteeris Crouse 15. oktoobril 2016 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 1. novembril mängus San Jose Sharksi vastu. Hooajal 2016/17 sai Crouse NHL-is kirja viis väravat ja seitse väravasöötu. Hooajal 2017/18 mängis Crouse põhiliselt AHL-is Coyotesi tütarklubis Tucson Roadrunners. Alates hooajast 2018/19 on Crouse kuulunud taas püsivalt Coyotesi põhikoosseisu. Tema seni resultatiivseim hooaeg NHL-is on olnud 2022/23 (24+21).
2015. aastal tuli Crouse Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Kanada jäähokikoondise koosseisus osaleb ta 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Berestove Päästja kirik

Berestove Päästja kirik (ukraina keeles Церква Спаса на Берестові) on kirik Kiievis, Kiievi koobaskloostrist põhja pool Berestove linnaosas. Olgugi et see asub väljaspool kloostri müüre, kuulub kirik tegelikult kloostrikompleksi juurde ja on UNESCO maailmapärandi nimistu objekti osa.
Kirjeldus.
Kirik on keskaegne arhitektuurimälestis, mis arvatavasti püstitati 11. sajandi algul, Vladimir Monomahhi valitsusajal Berestove külasse. See oli tüüpiline kolmelööviline kolme apsiidiga ristkuppelkirik kuue piilariga, mille keskel kõrgus üks kuppel. Esimest korda mainiti kirikut Kiievi-Vene kroonikates aastal 1072, mil see oli Monomahhi dünastia, sealhulgas vürst Juri Dolgoruki viimne puhkepaik. Khaan Meñli Giray I purustas kiriku 1482. aastal. Selle varemetele lasi metropoliit Petro Mohõla aastail 1640–1642 püstitada uue kiriku ukraina barokkstiilis ja kaunistada 1644. aastal. Kiriku interjööri maalisid Kreeka meistrid, sealhulgas fresko Petro Mohõla portreega, põhiplaan muudeti ristikujuliseks ja lisati neli kuplit. Kirikut ennistati aastail 1751–1752 ja 1813–1814, mil loodi keerukas nikerdustega altar ja ehitati klassitsistlik kellatorn. Algsest kirikust on säilinud lääneosa narteksi ja koorirõduga. 1970. aastate alguses avastati interjöörist 12. sajandi fresko "Imeline kalapüük", millel Kristus kõnnib vee peal paadi poole. Kirik on osa Kiievi koobaskloostri ajaloolis-kultuurilisest kaitsealast.
Deutsch Schützen-Eisenberg

Deutsch Schützen-Eisenberg on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
1945. aastal toimus seal Deutsch Schützeni veresaun.
Vallaosad on Deutsch-Schützen, Edlitz im Burgenland, Eisenberg an der Pinka, Höll ja Sankt Kathrein im Burgenland.
Grafenschachen

Grafenschachen on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Vallaosad on Grafenschachen ja Kroisegg.
Transport.
Lähim rongijaam asub Pinkafeldis, sealt pääseb Viini ja mujale Euroopasse.
Großpetersdorf

Großpetersdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Vallaosad on Großpetersdorf, Kleinpetersdorf, Kleinzicken, Miedlingsdorf ja Welgersdorf.
Brad Hunt

Bradley Sean Hunt (sündinud 24. augustil 1988 Maple Ridge'is Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Colorado Avalanche.
Aastatel 2006–2008 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubis Burnaby Express ja 2008–2012 Bemidji State University jäähokimeeskonnas.
2012. aastal sõlmis ta lepingu American Hockey League'i (AHL) klubiga Chicago Wolves. 2013. aastal valiti Hunt AHL-i tähtede mängule. AHL-i tähtede mängule valiti Hunt veel ka 2015., 2016. ja 2017. aastal. Hooaja 2013/14 eel sõlmis Hunt lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. Hooaega 2013/14 alustas ta AHL-is Oilersi tütarklubis Oklahoma City Barons. NHL-is debüteeris ta Oilersi meeskonnas 3. jaanuaril 2014 mängus Anaheim Ducksi vastu. Hooajal 2014/15 lõi Hunt Baronsis mängides AHL-is 19 väravat ja andis 32 väravasöötu ning valiti AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu.
Pärast Oilersit mängis NHL-is veel St. Louis Bluesi (hooajal 2016/17), Nashville Predatorsi (2016/17), Vegas Golden Knightsi (2017–2019), Minnesota Wildi (2019–2021) ja Vancouver Canucksi ridades (hooajal 2021/22).
2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu valitseva Stanley karika võitja Colorado Avalanche'iga. Ta alustas hooaega 2022/23 AHL-is Avalanche'i tütarklubis Colorado Eagles. Seal kogus ta esimese 22 mänguga 20 resultatiivsuspunkti ning 2022. aasta detsembris sai ta võimaluse debüteeris ta Avalanche'i meeskonnas. Hooajal 2022/23 sai Hunt NHL-is 47 mänguga kirja neli väravat ja kuus väravasöötu.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osaleb Hunt 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Eberhart von Strahlborn

Eberhart von Strahlborn (31. august 1666 Tallinn – 1736) oli Rootsi sõjaväelane (kindralmajor) ja mõisaomanik, kes osales Põhjasõjas Järvamaa jalaväerügemendi koosseisus. 
Elulugu.
Eberhart von Strahlborni vanemad olid Eberhart ja Bela von Strahborn. 
1682. aastal astus ta vabatahtlikult ihukaitse vahtkonda. Kaks aastat hiljem sai ta õukonnajunkruks Rootsi saatkonnas Venemaal. 1687. aastal sai leitnandiks Vellingki jalaväerügemendis ning liikus aasta hiljem edasi Bjelke Rootsi rügementi Hollandis, kus sai kapteniks. 1695. aastal sai selles üksuses majoriks. 
Põhjasõja alguseks naasis Strahlborn Eestisse ning sai Järvamaa jalaväerügemendis ooberstleitnandiks. Rügemendi ülem, Otto von Rehbinder oli Rootsi kuningale Karl XII kaevanud, et Strahlborn käitub sõduritega treeningute ajal liiga karmilt, mis põhjustab vägedes deserteerumist. Lisaks olevat tal armees käskude jagamise ning sõdurite juhatamisega probleeme, kuna ei osanud eesti keelt. 
12. augustil 1701 kirjutas Strahlborn Koordilt Eestimaa kindralkubernerile kaebekirja, kus kaebas, et Paide saksa elanikud ei soovi armeesse ohvitserideks tulla ning hakkavad vastu. 
1702. aastal osales Strahlborn Järva jalaväerügemendi koosseisus koos teiste Põhja-Eesti üksustega Vasknarva lahingus. Tol ajal kuulus Strahlbornile ka Purdi mõis koos ühe sealse kõrtsiga. 
1707. aastal sai ta ühe Saksi pataljoni juhatajaks ning 1710. aastal Stockholmis ühe linnakodanikest moodustatud üksuse juhiks ja ooberstiks. 1714. aastal ülendati ta kindralmajoriks. 1721. aastal läks ta armeest erru. 
Eberhart von Strahlborn suri 1736. aastal. 
Isiklikku.
Eberhart von Strahlborn oli abielus Anna Magdalena von Strahlborniga. Abielust sündisid Bela Charlotte von Staal, Helene Juliane von Strahlborn ja Johann Evert von Strahlborn.
Lemba

Lemba on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lemba 52 inimesel: 25 mehel ja 27 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lemba meeste puhul 4827. kohal ja naiste puhul 4930. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lemba vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,85. Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 1,74 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonna Taebla mõisavallas nimeks Lemba.
Mica Todorović

Mica Todorović (1900–1981) oli Bosnia maalikunstnik, Bosnia ja Hertsegoviina kunstnike ühingu asutajaliige.
Elukäik.
Todorović sündis Sarajevos 1900. aastal. Ta õppis tütarlaste keskkoolis ja 1920. aastal astus Zagrebi kunstiakadeemiasse, kus ta oli oma klassis ainuke naine. Ta lõpetas 1926. aastal ja naasis Sarajevosse, mis oli igasuguse kujutava kunsti keskus. Seejärel reisis ta Itaaliasse, kus õppis renessansi kunsti. Teise maailmasõja ajal vangistati teda Stara Gradiška koonduslaagris ja küüditati hiljem Austriasse sunnitööle. Aastal 1945 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina kunstnike ühingu asutajaliige. Ta oli ka esimene naine, kes oli Bosnia ja Hertsegoviina Teaduste ja Kunstide Akadeemia täisliige, samuti Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige. Ta oli ka üks esimesi professoreid Sarajevo tarbekunstikoolis, kus ta töötas kuni pensionile jäämiseni. Ta suri 1981. aastal ja on maetud Bare'i kalmistule.
Looming.
Todorovići esimene näitus toimus Inglismaal 1930. aastal. Sotsialistina sai ta sideme kollektiiviga Zagreb Zemlja, kellega koos eksponeeris töid Ljubljanas ja kogu Euroopas. Grupp koosnes naivistlikes stiilides tegutsevatest kunstnikest, kes soovisid esindada töölisklassi elu. Aastal 1932 naasis ta Sarajevosse ja oli Jugoslaavia Kommunistliku Partei liige. Alates 1937. aastast töötas ta peamiselt värvidega ja arendab tugevat värvisilma.
1945. aastal andis ta ainsa kunstnikuna tunnistusi sõjakuritegude väljaselgitamise riiklikus komisjonis Belgradis, kus tõenditena kasutati tema joonistusseeriat "Jasenovaci ja Gradiška viimased ohvrid", mis kujutab elu koonduslaagrites. Pärast Teist maailmasõda kaovad tema loomingust inimfiguurid ja ta ammutab inspiratsiooni teda ümbritsevatest objektidest. Vaatamata ühisele eksponeerimisele Jugoslaavias ja iseseisvalt Euroopas, toimus Todorovići esimene isikunäitus Belgradis alles 1954. aastal. Järgmised näitused toimusid 1962. ja 1975. aastal Sarajevos ning 1968. aastal veel Belgradis.
1959. aastal on maal Veneetsia, mis on enamasti valgetes toonides, tema stiilis pöördepunkt ja ta siseneb oma karjääri valgesse faasi. Alates 1962. aastast areneb tema töö uuesti, seekord hõlmates nii õlipastellid kui ka värvi. 1980. aastal toimus Bosnia ja Hertsegoviina Rahvusgaleriis tema töö retrospektiiv. 2019. aastal eksponeeriti Todorovići joonistusi, mis on loodud aastatel 1929–1933, näitusel ka Bosnia ja Hertsegoviina Rahvusgaleriis. Galerii kollektsioonis on üle 300 tema teose, millest mõned on püsiekspositsioonis.
Kadunud teosed.
1992. aastal hävis Oslobođenje ajalehele kuulunud kümnekorruseline hoone ning kaotuste hulgas olid ka Todorovići tehtud fotod.
Mälestuse jäädvustamine.
Tänav Goricas Sarajevo piirkonnas, kus ta elas, kannab tema nime.
Eesti Ekspedeerijate Assotsiatsioon

Eesti Logistika ja Ekspedeerimise Assotsiatsiooni (ELEA) asutamiskoosolek toimus 6. detsembril 1994 Tallinnas. Käesoleval ajal ühendab ELEA endas 58 rahvusvahelise transpordi ja ekspedeerimisega või muude logistikateenuste pakkumisega tegelevat firmat.
ELEA on rahvusvahelise ekspedeerimisega ja logistikateenuste pakkumisega tegelevate juriidiliste isikute vabatahtlik ühendus. Organisatsiooni eesmärgiks on esindada ja kaitsta liikmete ühiseid tööalaseid huve, vältida ebaausat konkurentsi ja aidata kaasa oma valdkonna õigusaktide väljatöötamisele ning sellealase info levikule. Seatud eesmärkide saavutamiseks korraldab ELEA istungeid, koostab ettekandeid, teeb koostööd Eesti ning teiste riikide organisatsioonide ja ametiisikutega. Assotsiatsioon on mittetulundusühing.
ELEA esmasteks strateegilisteks eesmärkideks oli ühinemine Ekspedeerijate Assotsiatsioonide Rahvusvahelise Föderatsiooniga (FIATA) ning ekspedeerijate ja nende klientide omavahelisi suhteid sätestavate Eesti Ekspedeerijate Assotsiatsiooni Üldtingimuste sisseviimine Eestis. Koos Eesti Kaubandus-Tööstuskojaga kirjutati leping EEA Üldtingimuste sisseviimise kohta alla 6. mail 1995 ning need jõustusid 1. juulist 1995. Üldtingimused on analoogilised Põhjamaade Ekspedeerijate Assotsiatsiooni Üldtingimustega ning kasutusele võetud Põhjamaade Ekspedeerijate Assotsiatsiooni teadmisel ja heakskiidul. Alates 01. jaanuarist 2001 hakkasid kehtima uued ELEA Üldtingimused, EEA ÜT 2000, mis on analoogsed Põhjamaades kasutatava NSAB 2000-ga.
Alates 1. jaanuarist 2016 hakkasid kehtima uued Põhjamaade Ekspedeerijate Assotsiatsiooni Üldtingimused NSAB 2015. ELEA uued, kaasajastatud ja NSAB 2015-ga kooskõlla viidud üldtingimused, ELEA 2015 Üldtingimused, hakkasid kehtima 1. jaanuarist 2017.
ELEA võeti FIATA liikmeks vastu 4. oktoobril 1995. FIATA-sse kuulumine annab ELEA-le eelkõige ligipääsu ekspedeerimisalasele informatsioonile globaalses ulatuses, võimalust välja anda FIATA multimodaalse transpordi dokumente ning täiendavaid võimalusi ekspedeerimisfirmade töötajate erialaseks koolitamiseks, kus õppeprogrammi läbiteinud saavad rahvusvaheliselt aktsepteeritud FIATA diplomid.
Lepa (perekonnanimi)

Lepa on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lepa 116 inimesel: 52 mehel ja 64 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lepa meeste puhul 1989. kohal ja naiste puhul 1712. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lepa vanuserühmas 65–69, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,36. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,14 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Virumaal Vaivara, Väike-Maarja ja Iisaku kihelkondades, Läänemaal Karuse, Hanila ja Noarootsi kihelkondades, Viljandimaal Põltsamaa ja Paistu kihelkonnas, Harjumaal Kuusalu kihelkonnas ning Järvamaal Koeru kihelkonnas üheteistkümnel korral nimeks Leppa (normaliseeritult Lepa).
Nimede eestistamisel võeti Lepa aastatel 1935–1939 uueks perekonnanimeks 28 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Blumenfeldt, Blumenvelt, Danilson, Koolmann, Kossar, Kosser, Lapp, Lelov, Lemens, Lepland, Lepler (3 juhul), Lepman, Lepmann, Liseisk, Lübek (2), Niimann, Pers, Petrutshkin, Petson, Reinberg, Samson, Sunts, Timpmann, Treiman ja Viikmann.
Andrus Hämelane

Andrus Hämelane (sündinud 8. november 1969 Tartus) on endine Eesti kergejõustiklane.
Haridus.
Hämelane lõpetas 1988. aastal Tartu 15. Keskkooli ja 2001. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sportlasena.
Ta alustas sportlasena 1983. aastal Tartu kergejõustikukoolis Marika Mõistuse õpilasena. Hiljem on teda treeninud Fred Kudu ja Henn Vallimäe, aastatel 1990–1995 Gennadi Organov.
Hämelane on võitnud Eesti meistrivõistlustel aastatel 1993–95 sprinterina kokku 5 kulda (sh 3 sisevõistlustel), aga ka 3 hõbedat (1) ja 2 pronksmedalit (1). 1989. aastal oli ta Eesti meister ka 4×100 m teatejooksus.
Isiklikke rekordeid sprindis: 100 m – 10,59; 200 m – 21,34; 400 m – 48,98 (1995).
Võistelnud aastatel 1993–1995 10 korda Eesti koondises. Ta on kuulunud Tartu Spordiseltsi Kalev.
Hilisem elukäik.
Aastatel 1994–1995 töötas ta reklaamibüroos Raxxis, 1995–1996 Estonian Security Service (ESS) Lõuna AS-i valverühma ülemana. Aastast 2009 on ta olnud OÜ Telkest juhatuse liige ja AS Pristise lõunaregiooni juhataja.
Ta on tegutsenud ka Tartu maratoni projektijuhina.
Samuel Blais

Samuel Blais (sündinud 17. juunil 1996 Montmagnys Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues ründajana vasakäärel.
Aastatel 2014–2016 mängis Blais Kanada noorteliigas Quebec Major Junior Hockey League.
2014. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i "draft"is 176. valikuna. Hooajal 2016/17 mängis Blais American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis Chicago Wolves. NHL-is debüteeris Blais 14. oktoobril 2017 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 26. novembril mängus Minnesota Wildi vastu. Hooajal 2017/18 sai Blais NHL-is kirja 11 mängu. Enam sai sel hooajal mänguaega AHL-i klubis San Antonio Rampage, kus ta mängis ühes ründekolmikus koos Tage Thompsoni ja Zach Sanfordiga. 2018/19. põhihooajal osales Blais 32 mängus. Samal hooajal kuulus Blais Bluesi koosseisu ka väljalangemismängudes ning ta aitas Bluesil esimest korda klubi ajaloos võita Stanley karika. Hooajal 2020/21 tegi Blais NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 36 mänguga kaheksa väravat ja andis seitse väravasöötu.
2021. aasta juulis kaubeldi Blais koos tulevase "draft"i valikuga Pavel Butšnevitši vastu Bluesist New York Rangersisse. Hooaja 2021/22 alguses sai ta vigastada, mistõttu ta sel hooajal väljakule enam ei naasnud. Sel hooajal jäi tema arvele 14 mänguga neli väravasöötu. Rangersi meeskonnas jäigi Blaisil värav löömata, sest järgmisel hooajal sai ta 40 mänguga kirja vaid viis väravasöötu.
2023. aasta veebruaris kaubeldi Blais Niko Mikkola ja Vladimir Tarassenko vastu tagasi Bluesi. Blais tegi seejärel oma seni edukaima hooaja NHL-is: lõi 31 mänguga üheksa väravat ja andis 11 väravasöötu.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osales Blais 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Holmsk

Holmsk on linn Venemaal Sahhalini oblastis, Holmski rajooni keskus. Asub Sahhalini läänerannikul, Tatari väina kaldal.
1870. aastal rajasid vene sõjaväelased ainude Mauka küla juurde samanimelise sõjaväeposti. 1905–1945 kuulus linn Jaapanile ja kandis nime Maoka (真岡町 "Maoka-chō"). 1946. aastal sai linnaõigused ja praeguse nime.
Holmskis asub suur kaubasadam.
Poronaisk

Poronaisk on linn Venemaal Sahhalini oblastis, Poronaiski rajooni keskus. Asub Sahhalini saare idakaldal Ohhoota mere ääres Poronai jõe suudme lähedal.
1869. aastal rajasid venelased ainude Sikka ehk Siska küla juurde Post Tihmenevski asula. Aastatel 1905–1945 kuulus Jaapanile. 1946. aastani oli asula nimi Shisuka (敷香町 / "Shisuka-chō"). Samal aastal sai asula nimeks Poronaisk ja linnaõigused.
2021. aastal oli linnas 16 026 elanikku.
T. J. Tynan

Thomas Joseph Tynan (tuntud kui T. J. Tynan; sündinud 25. veebruaril 1992 Orland Parkis, Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana American Hockey League'i (AHL) klubis Ontario Reign.
Hooajal 2009/10 mängis ta United States Hockey League'i klubis Des Moines Buccaneers. Aastatel 2010–2014 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2011. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i "draft"is 66. valikuna. 2014. aasta aprillis sõlmis ta Blue Jacketsiga kaheaastase lepingu. Seejärel debüteeris ta hooaja 2013/14 lõpus AHL-is Blue Jacketsi tütarklubis Springfield Falcons. Järgmised kolm hooaega mängis ta samuti põhiliselt AHL-is Blue Jacketsi tütarklubides. 2016. aastal võitis ta Lake Erie Monstersiga Calder Cup'i, mis on AHL-i vaste Stanley karikale. NHL-is debüteeris Tynan Blue Jacketsi meeskonnas 8. märtsil 2017 mängus New Jersey Devilsi vastu.
2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-is esimest hooaega alustava klubiga Vegas Golden Knights. NHL-is ei mänginud Tynan Golden Knightsi meeskonnas kordagi, selle asemel mängis ta kaks hooaega AHL-is Golden Knightsi tütarklubis Chicago Wolves.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Colorado Avalanche. Hooajal 2019/20 sai Tynan Avalanche'i meeskonnas NHL-is kirja 16 mängu, kuid mille jooksul andis ta vaid üheväravasöötu. Enam sai ta mänguaega jällegi AHL-is Avalanche'i tütarklubis Colorado Eagles. 2020. aastal valiti Tynan AHL-i tähtede mängule. Hooajal 2020/21 pälvis Tynan AHL-i väärtuslikumale mängijale antava Les Cunningham Award'i.
2021. aasta juulis sõlmis Tynan lepingu NHL-i klubiga Los Angeles Kings. Hooajal 2021/22 tegi ta AHL-is seni oma parima hooaja, kui lõi Kingsi tütarklubis Ontario Reign mängides 14 väravat ja andis 84 väravasöötu. Sellega oli Tynan sel hooajal AHL-is enim väravasööte andnud mängija ja Chicago Wolvesi mängija Andrew Poturalski järel resultatiivsuselt teine mängija. Hooajal 2021/22 pälvis ta taas Les Cunningham Award'i ning valiti AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. Kingsi meeskonnas sai Tynan hooajal 2021/22 NHL-is kirja kaks mängu. Hooajal 2022/23 oli Tynan AHL-is resultatiivsuselt kolmas mängija (8+73).
USA jäähokikoondise koosseisus on Tynan osalenud 2022. ja 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Anders Bjork

Anderson Patrick Bjork (sündinud 5. augustil 1996 Mequonis, Wisconsinis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Chicago Blackhawks ründajana vasakäärel.
Aastatel 2014–2017 mängis Bjork Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2014. aastal valis Boston Bruins ta NHL-i "draft"is 146. valikuna. 2017. aasta mais sõlmis ta Bruinsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris Bjork hooaja 2017/18 avamängus 5. oktoobril Nashville Predatorsi vastu ning andis selles mängus teisele Bruinsi debütandi Jake DeBruski esimesele NHL-i väravale väravasöödu. Bjork lõi ise esimese värava kümme päeva hiljem mängus Arizona Coyotesi vastu. 2018. aasta jaanuaris saadud vigastus jätti Bjorki ülejäänud hooajast eemale. Hooajal 2017/18 jäi tema arvele 30 mänguga neli väravat ja kaheksa väravasöötu. Hooaeg 2019/20 on olnud NHL-is tema seni resultatiivseim (9 väravat, 10 väravasöötu).
2021. aasta aprillis kaubeldi Bjork Bruinsist koos tulevase "draft"i valikuga Taylor Halli ja Curtis Lazari vastu Buffalo Sabresi. Hooajal 2022/23 kaotas Bjork koha Sabresi meeskonnas ning asus mängima American Hockey League'is (AHL) Sabresi tütarklubis Rochester Americans.
2023. aasta märtsis kaubeldi Bjork Sabresist Chicago Blackhawksi.
2014. aastal tuli Bjork USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2016. aastal võitis ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. USA jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2017. ja 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Casey DeSmith

Casey DeSmith (sündinud 13. augustil 1991 Rochesteris, New Hampshire'is) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.
Aastatel 2009–2011 mängis ta United States Hockey League'i klubis Indiana Ice. Aastatel 2011–2014 mängis ta New Hampshire'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2014. aasta septembris arreteeriti DeSmith naise, kes oli või oli olnud tema tüdruksõber, ründamise eest. Pärast seda eemaldati ta New Hampshire'i Ülikooli jäähokimeeskonnast püsivalt. DeSmith vabastati lõpuks siiski tema vastu esitatud süüdistustest, välja arvatud ühe korrarikkumise eest.
2015. aasta juunis sõlmis DeSmith lepingu ECHL-i klubiga Wheeling Nailers. 2016. aasta jaanuaris asus ta mängima aste kõrgemal, American Hockey League'i (AHL) klubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. Seal asus DeSmith püsivalt mängima. Hooajal 2016/17 sai DeSmith AHL-is kirja 21 võitu ja viis kaotust. Keskmiselt lasi ta endale lüüa 2,01 väravat mängus, mis oli liiga parim näitaja. See tõi DeSmithile sel hooajal Harry "Hap" Holmes Memorial Award'i.
2017. aasta juulis sõlmis DeSmith lepingu Pittsburgh Penguinsiga. NHL-is debüteeris ta 29. oktoobril 2017 mängus Winnipeg Jetsi vastu, kui sekkus mängu Matt Murray asemele. Esimest korda kuulus DeSmith NHL-is algkoosseisu 18. jaanuaril 2018 mängus Los Angeles Kingsi vastu.
USA jäähokikoondise koosseisus osaleb DeSmith 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.
Põlva Jakobi Kool

Põlva Jakobi Kool on erakool Põlvas.
Õppeaastast 2019/2020 alustas Põlva Jakobi Kool tegevust Tartu Luterliku Peetri Kooli sõsarkoolina (õppekohana) Põlvas. Ühiseks kooli pidajaks sai MTÜ Tartu Luterlik Peetri Kool. 2023/2024 õppeaastast jätkab kool iseseisvana ning kooli pidajaks on Põlva Maarja koguduse poolt asutatud Põlva Jakobi Kooli Sihtasutus. Kooli uueks direktoriks sai Jakob Hurda nimelise Põlva Rahvahariduse Seltsi esimees Tiia Viilu.
Jakobi Kool rajati koostöös kohaliku kogukonna ja EELK Põlva Püha Neitsi Maarja kogudusega. Kooli nimi viitab Põlva kandist pärit kiriku- ja kooliõpetajale ning rahvavalgustajale Jakob Hurdale. Kool tegutseb Põlva ajaloolises kirikumõisa hoones (pastoraadis) ning seal pööratakse erilist tähelepanu ka Vana-Võrumaa kultuuripärandile, mh võru keele õppimisele.
1.–4. klassis on õppe- ja kasvatustegevus korraldatud üldõpetuse põhimõtteid järgides, v.a saksa keel, usuõpetus, meedia- ja suhtlemisõpetus ning oskusaine, kus järgitakse traditsioonilist aineõpetust. Kasutatakse kujundava hindamise ehk toetava hindamise põhimõtteid.
Sümboolika.
Jakobi Kooli sümboliks on vapp, millel on punasel kilbil kuldse, hõbedaste kaantega avatud raamatu kohal kuldne aabitsakukk, saateks kummalgi pool hõbedane võti.
Jakobi Kooli lipul on sinisel lipukangal mustaga ääristatud valge rist. Risti peal on vapi lipuvariant: punasel ruudukujulisel väljal kuldkollase, valgete kaantega avatud raamatu kohal kuldkollane aabitsakukk. Saateks kummalgi pool valge võti.
Vapi ja lipu eeskujuks on Tartu Luterliku Peetri Kooli sümboolika, osutamaks selle kooli olulisele rollile Jakobi Kooli sünni juures. Aabitsakukk meenutab nii Põlva Maarja kiriku tornis olevat kukke, kui ka Põlva omaaegsete pastorite tööd hariduspõllul.
Tšernihivi Jeletski Jumalaema Uinumise klooster

Jeletski Jumalaema Uinumise klooster (ukraina keeles "Успенський Єлецький монастир") on Ukraina Õigeusu Kiriku Tšernihivi piiskopkonna naisklooster Tšernihivis. Ajalooliselt on see pikka aega olnud meesklooster, naisklooster on see alates 1992. aastast.
Klooster oli üks esimesi ja rikkamaid kloostreid Kiievi-Venes. Mälestis on tänapäevani säilinud peaaegu puutumatult, koos mõnede hilisemate lisandustega ukraina barokkstiilis.
Ajaloost.
Kloostri asutas 1069. aastal Svjatoslav II Jaroslavitš kohale, kus Jumalaema ikoon ilmus talle metsas ühe nulu otsa (kloostri nimi on tuletatud kirikuslaavikeelsest sõnast "jel" 'nulg'). Mongolite-tatarlaste invasiooni ajal 1239. aastal klooster rüüstati ja seda ei taastatud enne 1445.–1499. aastat. 17. sajandi algul, kui poolakad vallutasid Tšernihivi, sai klooster jälle kannatada; sel ajal läks see uniaadikirikule. 
Pärast Hmelnõtskõi ülestõusu anti klooster õigeusklikele ja selle tegevus taaselustati arhimandriitide Lazar Baranovõtši (1657–1669) ja Ioanniki Galiatovski (1669–1688) ajal. Kloostrikompleks ehitati üles, juurde ehitati kellatorn, refektoorium ja muud ehitised. 18. sajandi lõpus riigistas Vene riik kloostri varad ja kloostrile anti kõrgeim staatus. Nõukogude perioodil klooster suleti ja Teises maailmasõjas sai see tugevaid purustusi. 1950. aastatel kloostrikompleks restaureeriti ja tegutses muuseumina. 
Pärast Ukraina iseseisvumist anti 1992. aastal kloostrikompleks õigeusu kirikule tagasi ja seal tegutseb praegu nunnaklooster. 2022. aastal kevadel said kloostri ehitiste müürid ja kuplid Vene-Ukraina sõjas pommitamises kannatada.
Arhitektuur.
Kloostri peamine ehitis on 11. sajandi lõpul alustatud ja 12. sajandil valminud Jumalaema Uinumise kirik. See on Tšernihivi selle perioodi ehitistele iseloomulikult kolmelööviline. Omas ajas oli 25 meetri kõrgune ühe tambuuril asuva kupliga katedraal väga monumentaalne ehitis. Kiriku välisseinu liigendavad romaani arhitektuurile iseloomulikud liseenid ja kaarfriisid. Algselt ühe kupliga ehitist täiendati 17. sajandil kolme väiksema kupliga. Samal ajal ehitati kirikule barokne fassaad ja külgaltar kloostri patrooni Jakiv Lõzohubi haua kohale. Kuuekandiline kellatorn on kolmekorruseline ja kaetud kupliga. Veel kuulub kompleksi kolm maja, kus asuvad munkade kongid.
Muud.
1960. aastatel filmiti Jeletski kloostris õudusfilmi "Vii", mis põhines Nikolai Gogoli samanimelisel jutustusel.
Uueturu park

Uueturu park on park Tartus Uueturu asumis.
Park koosneb Uueturu platsist Uueturu tänava, Küüni tänava, Riia tänava ja Ülikooli tänava vahel ja haljasalast Vanemuise teatri suure maja ees Vanemuise tänava, Ülikooli tänava ja Riia tänava vahel. Pargi terviklahenduse kujundamiseks 2006. aastal loodud töörühma ja 2017. aastal korraldatud ideevõistluse tulemused on jäänud teostamata. “Kureeritud elurikkuse” projekti raames on alates aastast 2020 parki kujundatud, tema rohustut niidetakse harvemini ja parki on rajatud lilleniit.
Uueturu plats

Uueturu plats on haljasala Tartus Uueturu asumis.
Plats asub Uueturu tänava, Küüni tänava, Riia tänava ja Ülikooli tänava vahel ning on osa Uueturu pargist.
Porsche 968

 
Porsche 968 on sportauto, mida tootis Porsche aastatel 1992–1995, vahetades välja mudeli 944. Tegu oli Porsche kolmanda ja viimase vesijahutusega eesmootoriga tagaveolise "transaxle-"konfiguratsioonis algtaseme autoga, millest esimene oli mudel 924 1976. aastal.
Kuna Porsche finantsseis polnud 1990. aastal kõige parem, hakkasid insenerid 944st arendama välja kolmandat varianti S3, kuid arenduse käigus selgus, et ligi 80% 944 osadest oli autol kas märkimisväärselt muudetud või üldse välja vahetatud, mispeale otsustati 944 tootmine lõpetada ja tulla välja täiesti uue mudeliga.
Peale mitmete mehaanikauuendustele oli ka mudeli 968 disain 924 ja 944 omaga võrreldes täiesti uudne ja voolavam, esiosa meenutas rohkem suurt grand tourerit 928, loobutud oli klapptuledest, nende asemele tulid 928 väljaulatuvad esituled. Tootmiskulude vähendamiseks kolis tootmine Audi tehasest Neckarsulmis Porsche enda tehasesse Stuttgardis Zuffenhausenis.
968 vahetas korraga välja nii 211 hj 944 S2 kui ka 250 hj 944 Turbo, mootoriks oli 944 S2-lt tuletatud kolmeliitrine 16 klapiga reasneljane, võimsusega 240 hj. Ka 944 vana viiekäigulise käigukasti asemele tuli uus kuuekäiguline, lisavarustuses oli ka neljakäiguline Tiptronic automaat. Saadaval olid nii kupee (89 800 Saksa marka, 39 850 USA dollarit) kui ka kabriolett (99 800 Saksa marka, 51 000 USA dollarit).
1993. aastal tuli välja ka 968 CS (Clubsport), millel oli kaalu alandamise huvides eemaldatud palju varustust – elektriaknad asendati vändaga, elektrilised nahast korvistmed asendati Recaro kergekaaluliste võidusõiduistmetega, eemaldati ka tagaiste, samas olid saadaval veel stereosüsteem, konditsioneer ja katuseluuk. Hinnaks oli 77 500 Saksa marka.
Välja toodi ka laetud Turbo S, mis kasutas 8-klapilist mootorit, võimsuseks 305 hj. Seda aga müüdi vaid neliteist eksemplari. Turbo S-ist toodeti ka võidusõiduvariant Turbo RS, millel oli üksainus korviste kuuepunktiturvavööga ja sisse keevitatud turvapuur, mootori võimsuseks 350 hj. Seda toodeti aga ainult neli eksemplari, kuna eratiimid huvitusid rohkem 911 (964) Carrera RS-ist.
968 ei saavutanud aga samasugust müügiedu nagu 924 ja 944, mispeale otsustas Porsche 1995. aastal koos 928ga selle tootmise lõpetada. Porsche mudelivalikusse jäi nüüd ainult 911, kuni 1997. aastal tuli välja Boxster, mis oli aga täiesti uus, keskmootoriga rotsteri disain. 968 oli viimaseks eesmootoriga Porscheks kuni Cayenne'i džiibi väljatulekuni 2003. aastal. Kokku toodeti 1992–1995 11 220 Porsche 968t – 6831 kupeed (2417 USA turule) ja 4389 kabrioletti (2248 USA turule). Lisaks toodeti teiste mudelitena (kõik kupeed) 1538 CS, 14 Turbo S ja 4 Turbo RSi.
Hannersdorf

Hannersdorf on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Vallaosad on Hannersdorf, Burg ja Woppendorf.
Jabing

Jabing on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Kemeten

Kemeten [ˈkɛmətn̩] on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Kullervedu

Kullervedu (inglise "courier transportation") on kullerfirmade lennukipargi või renditud lennukite abil toimuv kaubavedu. Kullervedusid sooritatakse nii pikkadel kui lühikestel lennumarsruutidel, kuid kullerveod võivad toimuda ka maanteedel (fiidervedu). Traditsioonilise fiiderteeninduse ehk esimest tüüpi fiiderteeninduse all mõeldakse lennuvedude teenindust, mille ülesandeks on vedada lennuveoga transporditav kaup lennujaama või edastada lennuveoga saabunud kaup saajale.
Fiidervedu maanteel ehk teist tüüpi fiiderteenindus on maanteetranspordi abil toimuv lennukaubavedu lennujaamade vahel. Fiidervedu toimub kindla veograafiku alusel ja vedudel on üldjuhul lennunumber.
Õhus toimuvad kullerveod enamasti kullerfirmale kuuluva lennukipargiga. Kullervedusid sooritatakse nii pikkadel kui lühikestel lennumarsruutidel, kuid kullerveod võivad toimuda ka maanteedel. 
Kullerfirmade korraldatavate kiirvedudega antakse ettevõtetele võimalus reageerida kiiresti nõudlusele. Ettevõtete konkurentsivõime seisukohalt on kullerveod eriti tähtsal kohal riikide jaoks, kes asuvad eemal peamistest globaalsetest turgudest. Kullerteenust osutavate firmade puhul on tüüpiline, et mõned suured tegijad valitsevad põhiosa globaalsest kullervedude turust. Nii on suur osa turgudest jaotatud kolme suure integraatori – UPS-i, FedExi ja DHL-i vahel. Kõrge teenindustasemega, üleilmselt toimiva tütarettevõtete võrgustiku ülevalpidamine eeldab suurte investeeringute tegemist kaubalennukitesse, lennujaama kaubaterminalidesse ja jaotuskeskustesse üleilmselt.
Rahvusvahelises ulatuses tegutsevad kullervedajad pakuvad oma võrgustiku kaudu ukselt uksele lennuvedusid, mille puhul on saadetis kogu lennuveo jooksul ühe ettevõtte valduses. See omakorda võimaldab vajadusel muuta veo ajal sihtkohta ja/või kauba saajat. Selleks, et kiire ja täpne tarne oleks võimalik, peab saadetiste ja info käitlemine toimuma õigel ajal ja õigesti. Kullerveo protsess on standardiseeritud. Globaalselt tegutsevate kullerfirmade võrgustikus kasutatakse ühesuguseid protsesse ja tegutsemistraditsioone. Toiminguid jälgitakse erinevate kvaliteedimõõdikute abil, väikseimadki kõrvalekalded avastatakse reeglina toimingute käigus ja likvideeritakse kiiresti. 
Kui traditsioonilised kaubavedudele orienteeritud lennundusettevõtted ja reisilennukitega kaupa vedavad firmad kasutavad partneritena ekspedeerimisfirmasid, siis kullerfirmad täidavad kõik ekspedeerija funktsioonid ettevõttesiseselt. Tüüpiliselt ostavad nad maanteeveoteenust kullervedudele spetsialiseerunud autoveoettevõtetelt.
Lucas Martínez Quarta

Lucas Martínez Quarta (sündinud 10. mail 1996 Mar del Platas) on Argentina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Kimberley de Mar del Plata. 2012. aastal liitus ta River Plate'i noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aasta novembris. River Plate'iga võitis ta Argentina karikafinaali, superkarikafinaali, Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese ja Lõuna-Ameerika klubide superkarikafinaali.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta viieaastase lepingu Fiorentinaga.
Argentina jalgpallikoondises debüteeris Martínez Quarta 5. septembril 2019 sõprusmängus Tšiili vastu. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega Copa América.
Rıdvan Yılmaz

Rıdvan Yılmaz (sündinud 21. mail 2001 İstanbulis) on Türgi jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers ja Türgi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Türgi klubis Beşiktaş, mille noortesüsteemiga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Türgi kõrgliigas 8. aprillil 2019 mängus Çaykur Rizespori vastu. Hooajal 2020/21 tuli Yılmaz Beşiktaşega Türgi meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Rangersiga.
Türgi jalgpallikoondises debüteeris Yılmaz 27. mail 2021 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Samal aastal kuulus ta Türgi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Kimchi

Kimchi (korea keeles 김치) on traditsiooniline Korea pearoogade kõrvalroog, mis koosneb soolatud ja kääritatud köögiviljadest, kõige sagedamini kasutatakse hiina kapsast või Korea redist. Kasutatakse laia valikut maitseaineid, sealhulgas "gochugaru"t (Korea tšillipulbrit), rohelist sibulat, küüslauku, ingverit ja "jeotgal"i (soolatud mereande).
Kimchit kasutatakse ka mitmesugustes suppides ja hautistes. Kimchi on Korea toidus põhitoit ja seda süüakse peaaegu igal söögikorral kõrvalroana.
On sadu kimchi tüüpe, mis valmistatakse erinevate köögiviljade põhjal.
Orgaaniline väljatransistor

 
Orgaaniline väljatransistor (inglise keeles "organic field-effect transistor", lühendatult OFET) on transistor, mida kasutatakse ekraanide ja sensorite loomisel. OFET koosneb orgaanilistest ühenditest, mis võimaldavad seadmel juhtida elektrivoolu nende kaudu läbiva elektrostaatilise välja abil. OFET erineb traditsioonilistest väljatransistoritest, mis kasutavad anorgaanilisi materjale, nagu näiteks räni. OFETi kasutamine on atraktiivne, kuna orgaanilisi materjale on võimalik odavamalt toota ja need on keskkonnasõbralikumad kui anorgaanilised materjalid. OFETe kasutatakse paljudes erinevates valdkondades, näiteks painduv elektroonika, bioloogilised anduridja arvutitehnoloogia.
Üks OFET-ide eeliseid, võrreldes anorgaaniliste TFT-dega, on nende suur füüsiline paindlikkus, mis toob kaasa bioühilduvad rakendused, näiteks personaliseeritud biomeditsiini ja bioelektroonika tervishoiutööstuses.
Ajalugu.
1980. aastatel uurisid teadlased võimalusi orgaaniliste materjalide kasutamiseks transistorides. 1986. aastal teatasid Mitsubishi Electricu teadlased H. Koezuka, A. Tsumura ja Tsuneya Ando esimesest orgaanilisest väljatransistorist,mis põhines tiofeeni molekulide polümeeril. Tiofeenpolümeer on teatud tüüpikonjugeeritud polümeer, mis on võimeline juhtima laengut, välistades vajaduse kasutada kalleid metalloksiidpooljuhte. Lisaks on ilmnenud, et teistel konjugeeritudpolümeeridel on pooljuhtivad omadused. OFET disain on samuti viimastel aastakümnetel paranenud. Paljud OFET-id on nüüd loodud õhukese kiletransistori (TFT) mudeli põhjal, mis võimaldab seadmete disainis kasutada vähem juhtivaid materjale. Viimastel aastatel on neid mudeleid täiustatud, et võimaldada väljamõju liikuvust ja sisse-välja voolu suhet.
Tänapäeval kasutatakse OFETeid laialdaselt erinevates valdkondades, näiteks painduvates ekraanides, biosensorites, energiasalvestuses, ekraanides ja paljudes teistes rakendustes. OFETide kasutamine on atraktiivne, kuna orgaanilisi materjale on võimalik odavamalt toota.
Valgust kiirgav OFET.
Orgaanilist väljatransistorit on võimalik kasutada valgustkiirgava seadmena, integreerides nii voolu modulatsiooni kui ka valguse emissiooni. 2003. aastal valmis Saksamaal esimene orgaaniline valgust kiirgav väljatransistor (OLET). Seadme struktuur koosneb omavahel ühendatud kullaallika- ja äravooluelektroodidest ning polükristallilise tetratseeni õhukesest kilest. Sellesse kihti süstitakse kullakontaktidest nii positiivsed laengud (augud) kui ka negatiivsed laengud (elektronid), mis viib tetratseenist elektroluminestsentsini.
Orgaanilist väljatransistorit on võimalik kasutada valgustkiirgava seadmena
Liiklusskeem

 
Hea liikluskorralduse aluseks on hästi koostatud ning kõigi osapooltega läbi mõeldud liiklusskeem või liikluskorraldusprojekt, mis aitab suurendada liiklustohutust ehitusobjektidel, parandada liikluse sujuvust, optimaalselt koormata tänavavõrku ja vähendada liiklusest tulenevaid keskkonna mõjusid. Liiklusskeem sisaldab infot teetööde ajutisest liikluskorraldusest ja vajaminevatest märgistus- ja ohutusvahenditest. Liiklusskeem peab olema üheselt mõistetav ja kergesti loetav. Liiklusskeemid on vajalikud ja näiteks teetööde kooskõlastamiseks.
Ajutise liikluskorralduse projektis kirjeldatakse kavandatud tegevusi ajutise liikluskorralduse teostamiseks. Liikluskorralduse projekt koosneb seletuskirjast, joonistest ja lisadest ning peab sisaldama tööpiirkondade üldist liikluskorralduse lahendust ja olulisemate tööetappide liikluskorralduse jooniseid.
Leonardo Genoni

Leonardo Genoni (sündinud 28. augustil 1987 Semiones) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug.
Genoni on mänginud kogu klubikarjääri Šveitsis. Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2003/04 ZSC Lionsi meeskonnas. Šveitsi kõrgliigas on ta mänginud veel HC Davosi (2007–2016), SC Berni (2016–2019) ja alates hooajast 2019/20 Zugi ridades.
Šveitsi meistriks on Genoni tulnud 2009.ja 2015. aastal Davosiga, 2019. aastal Berniga ning 2021. ja 2022. aastal Zugiga. Viiel korral on Genoni valitud Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks (2011, 2015, 2017, 2019 ja 2022). Hooajal 2010/11 valiti ta lisaks liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks. Viiel korral on ta Šveitsi kõrgliigas olnud parima tõrjeprotsendiga väravavaht (2011, 2012, 2017, 2018 ja 2019). Kaheksa korda on ta Šveitsi kõrgliigas olnud enim võite kogunud väravavavaht (2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 ja 2021).
Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osales Genoni maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2011. aastal. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Šveitsi koondisega hõbemedali. Lisaks on ta osalenud 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.