Sixtus III

Sixtus III oli paavst 432–440. Ta oli 44. paavst.
Sixtus oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast. Ta oli Sixtuse (Xystuse) poeg.
Sixtus soosis nooruses pelagiaanide ketserlust, mille ta aastal 418 hukka mõistis. Ta oli paavst Zosimuse ajal presbüter. Coelestinus I ajal taunis ta Konstantinoopoli patriarhi Nestoriost.
Paavstiks saamine.
Sixtus III sai paavstiks 31. juulil 432. Tema ametissepühitsemisel viibisid Rhinocorura piiskop Hermogenes ja Casiumi piiskop Lampetius.
Vaidlused nestoriaanidega.
Sixtus III kinnitas Efesose kirikukogu otsused, kus muuhulgas tauniti Nestoriose vaateid. Sixtus kinnitas, et Antiookia piiskop Johannes peab tunnustama Efesoses langetatud otsuseid ja taunima Nestoriose vaateid.
Kui 433 lahendati vaidlus Johannesega pidas Sixtus Roomas sinodi. Ta saatis kirjad Johannesele ning Aleksandria patriarhile Kyrillosele.
Vaidlused pelagiaanidega.
Sixtus III ei lubanud aastal 439 diakon Leo mõjul Apuuliasse tagasi pöörduda pelagiaan Julianusel, kuni too polnud lahti öelnud ketserlikest vaadetest.
Sixtusele on noorusaja ketserlike vaadete tõttu omistatud pelagiaanlikud kirjutised "De Divitiis", "De Malis Doctoribus" ja "De Castitate", kuid tema autorsust pole nende kirjutiste puhul tõendatud.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga.
434 otsustas Konstantinoopoli patriarh Proclos kaotada paavstliku vikariaadi Thessaloníkis ja tuua piiskopkond Konstantinoopoli jurisdiktsiooni alla. Sixtus teatas Illüüria piiskoppidele, et Thessaloníki piiskop on jätkuvalt paavstlik vikaar ja tema volitused on kinnitatud.
Detsembris 437 nõudis Sixtus Procloselt, et ta ei võtaks vastu Illüüria piiskoppe, kellel puudus Thessaloníki piiskopi volitus. Sixtus ei rahuldanud Smyrna piiskopi apellatsiooni, kes oli Konstantinoopoli patriarhi poolt süüdi mõistetud.
Legendaarne sinod.
"Liber Pontificalis" kirjeldab sinodit, mille Lääne-Rooma keiser Valentinianus III kutsus kokku, et arutada Bassuse esitatud süüdistusi paavsti vastu. Sinodi otsusel ekskommunitseerisid 56 piiskoppi Bassuse. Keiser võõrandas Bassuse kinnisvara ja annetas selle kirikule. Kui Bassus suri, mähkis paavst ta ise surilinadesse, võidis mürriga ja mattis apostlite lähedusse.
Ajaloolased pole selle sinodi toimumise kohta usaldusväärseid allikaid tuvastanud, mistõttu seda peetakse 6. sajandil koostatud "Gesta de Xystii Purgatione" ümberjutustuseks.
Liturgilised otsused.
Sixtus III rajas "Liber Pontificalise" järgi teadaolevalt varasema kloostri Roomas – San Sebastiano kloostri.
"Liber Pontificalise" järgi lasi paavsti palvel Lääne-Rooma keiser Valentinianus III ehitada Lateraani basiilikasse tsibooriumi.
Sixtus kinkis mitmele Rooma kirikule hõbedast altari.
Ta ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 52 piiskoppi, 28 presbüterit ja 12 diakonit.
Uued kirikud.
Sixtus III taastas Roomas hooneid, mis olid hävinud 410 toimunud läänegootide rüüstamise ajal, sealhulgas Rooma Peetri kiriku ja Lateraani basiilika.
Tema ajal ehitati Rooma San Lorenzo fuori le Mura kirik, kabel Lateraani basiilikas ja rekonstrueeriti Liberiuse basiilika (Santa Maria Maggiore kirik). Tema ajal pühitseti sisse Santa Sabina kirik.
Dokumendid.
Sixtus III tegevusest on teada 8 dokumenti.
Surm.
Sixtus III suri 18. augustil või 19. augustil 440 ja maeti "Liber Pontificalise" järgi Via Tiburtina kalmistule.
Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 28. märts.