tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rudolf Vienberg

Rudolf Vienberg VR I/3 (8. august (vkj)/ 20. august 1895 Tõnuvere küla, Porkuni vald, Väike-Maarja kihelkond, Virumaa – 1. august 1963 New York) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1920).
Elukäik.
Lõpetas Rakvere linnakooli, sooritas keskkooli lõpueksamid Kaliszi linnagümnaasiumis. 1916. aasta alul asus teenima ihukaardiväe Soome polgu tagavarapataljonis. Lõpetas sama aasta suvel Kiievi lipnike kooli, ülendati lipnikuks ning määrati 168. jalaväe tagavarapolku. 1917. aasta veebruaris viidi üle Läti kütipataljoni. Alates 1917. aasta oktoobrist teenis Tartus Eesti tagavarapataljonis, kust viidi üle 4. Eesti jalaväepolku, mis 5. aprillil 1918 Saksa okupatsioonivõimude poolt saadeti laiali. 
Saksa okupatsiooni ajal viibis Soomes. Registreeris end uuesti Eesti kaitseväes 2. detsembril 1918 ning määrati varustusvalitsuse saapa- ja hobuseriistade töökoja juhatajaks. 1919. aasta mais viidi üle 5. jalaväepolku, kust paar kuud hiljem omakorda komandeeriti 2. diviisi ülema teise abi juurde, kes määras ta sideohvitseriks Vene valgete vägede juurde. 18. novembril 1919 naasis 5. jalaväepolku. Eduka tegevuse eest sideohvitserina anti talle hiljem Vabadusristi I liigi 3. järgu teenetemärk. Seoses sõjaväe vähendamisega pärast Vabadussõja lõppu kustutati 5. jalaväepolgu nimekirjast. Teenis seejärel 7. ja 8. piiriküti pataljonis. 21. augustil 1920 vabastati vanuse tõttu tegevväest. Töötas seejärel Saaremaal maakorralduse instruktori ja planeerimise peakomisjoni sekretärina. 
Asus 24. jaanuaril 1921 uuesti tegevteenistusse ning suunati alul 7. jalaväepolku, sealt sama aasta augustis edasi 5. jalaväepolku ning neli päeva hiljem varustusvalitsusse, kus määrati pesumaja ja pesuparandamise töökoja ülema kohusetäitjaks. 1922. aasta märtsis viidi ta üle allohvitseride kooli, pärast kooli likvideerimist asus ta 1. novembril 1923 lennuväkke, kus asus õppima õppejaoskonnas avatud lendurvaatlejate kursusel.
Pärast lendurvaatleja kutse omandamist 1925. aastal määrati ta merilennueskadrilli lendurvaatlejaks. Sama aasta detsembris kästi tal asuda õppejaoskonna aerofoto ja fotomeetria instruktori kohusetäitjaks. 1. augustil 1928 viidi ta Lennukoolist üle 5. eskadrilli lendurvaatlejaks, kuid juba sama aasta lõpul komandeeriti uuesti Lennukooli juurde. Avaldas 1928. aastal õppematerjali "Fotograafia ja aerofotograafia: lühendatud kava lendur-õpilaste kursuse jaoks". 
20. aprillil 1929 vabastati tervislikel põhjustel teenistusest. Oli seejärel tegev eralennunduse arendamisel. Toimetas 1933. aastal koos Joosep Tiitsoga Tallinna Õhuasjanduse Ühingu väljaandel ilmunud almanahhi "Eesti Lendur". Asutas 25. juunil 1934 ettevõtte "Agentuur Lennuvarustus” (asukohaga Nõmmel, Kaare tee 2), mis tegeles lennukite, mootorite ning lennuki ehitusmaterjalide esinduse ja müügiga. 1939. aastal oli õppelennuki PTO-4 konstruktorite Voldemar Posti, Rein Tooma ja Otto Orgi esindajaks litsentsi müümisel nii Õhukaitsele kui ka Eesti Aeroklubile. 
Põgenes 1944. aastal Eestist. Sõjajärgsetel aastatel oli ta Saksamaal Balti sõjainvaliidide töökooli majandusjuhataja. Hiljem asus elama Ameerika Ühendriikidesse.
Bifenüül

Bifenüül ehk difenüül ehk fenüülbenseen (C6H5)2 on areenide klassi kuuluv orgaaniline aine, mis moodustab meeldiva lõhnaga värvuseta kristalle.
Bifenüüli sulamistemperatuur on 68,9 ºC ja keemistemperatuur 256 ºC, leekpunkt on 113 °C ja isesüttimistemperatuur 540 °C. Tema tihedus on 992 kg/m².
Normaaltingimustes on bifenüül stabiilne. Ta ei reageeri näiteks veega. Nahaga kokkupuutel põhjustab ta ärritust, kuid suurt kahju ei põhjusta, kui ta just silma ei satu või kui seda alla ei neelata. Süütamiseks on bifenüüli vaja tublisti kuumutada. 
Tööstuses saadakse bifenüüli põhiliselt benseeni dehüdrogeenimisel hõõguva metalli (Fe või Pb 600-800 ºC) pinnal:
2C6H6 → (C6H5)2 + H2.
Bifenüül takistab seente ja hallituse teket, seetõttu kasutatakse seda säilitusainena (E230, koos säilitusainetega E231, E232 ja E233), eriti tsitruseliste transpordil. Bifenüül ise on mürgine, kuid ta laguneb bioloogiliselt mürgituteks aineteks.
Oivo Soots

Oivo Soots (kuni 1936. aastani Oskar Soots; 25. jaanuar 1904 Kõpu, Viljandimaa – 28. veebruar 1944 Jõhvi) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Elukäik.
Lõpetas Viljandi Maakonna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Asus 1925.a kevadel õppima Sõjakoolis alalisväe ohvitseride kursusel, mille lõpetas 16.06.1927. Teenis 5. Jalaväerügemendis, järgmisel aastal asus õppima lennukoolis. Pärast Lennukooli lõpetamist määrati teenima Üksikusse Lennuväedivisjoni nr 1. 16.11.1939.a kinnitati divisjoni tehnikajaoskonna ülemaks. 04.-18.05 1940.a käis Saksamaal Õhukaitsele luurelennukeid Henschel Hs 126B-1 toomas.
Annekteritud Eestis 1940.a sügisel, jäeti teenima Punaarmee 22. territoriaalse laskurkorpuse üksikusse lennueskadrilli.
1941. a. suvel Venemaale taganevate Nõukogude vägede koosseisus olevast eskadrillist, mis paiknes Jägalas, otsustas O. Soots evakueerimise ajal põgeneda ja jääda Eestisse. Pärast rindejoone ületamist ühines major Hirvelaane pataljoniga ning oli pataljoni majandusülema kohal. 1943. a. teenis Saksa sõjaväe 127. luurelennugrupi 3. salga ülema, 1944. a. aga 11. öiste pommituslennukite grupi I salga ülema kohal. Sooritas 110 lahinglendu.
1944. aasta 27.–28. veebruari öösel pommitasid venelased Jõhvi lennuvälja, parajasti lahinglennult naasnud ja veel lennukis istunud Soots sai raskelt peast haavata ning suri 28.02.1944 Jõhvi välilaatsaretis. Ta maeti 4. märtsil Tallinna garnisoni kalmistule.
Arnold Kivimäe (sõjaväelane)

Arnold Kivimäe (kuni 1937. aastani Arnold Steinberg; 25. oktoober 1916 Tartu – 26. mai 1945 Leningradi oblast) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant).
Disko ja tuumasõda

"Disko ja tuumasõda" on 2009. aasta Eesti pooldokumentaalne film, mille on lavastanud Jaak Kilmi.
Naftaleen

Naftaleen (varem nimetatud ka naftaliin) C10H8 on kondenseerunud tuumadega areenide klassi kuuluv orgaaniline aine. See on kergesti sublimeeruv kristalne värvuseta aine sulamistemperatuuriga 80,5ºC ja keemistemperatuuriga 218ºC. 
Naftaleeni toodetakse kivisöetõrva keskõlifraktsioonist. Seda kasutatakse riidekoi tõrjevahendina ning värvainete jt keemiasaaduste tootmisel. Naftaleeni hüdrogeenimise produkte, tetrahüdronaftaleeni (tetraliini) ja dekahüdronaftaleeni (dekaliini) kasutatakse lahustitena.
Ekspress Hotline

Ekspress Hotline oli Eesti infoettevõte, mis osutas infotelefoni- ja internetiteenuseid. TNS Emori statistika järgi oli Ekspress Hotline'i veebiportaal külastatuim infoteenuseid pakkuv veebileht Eestis.
Ekspress Hotline'i põhitegevus oli äriinfo edastamine. Lisaks pakuti infot busside, rongide, laevade ja lennukite sõiduplaanide, valuutakursside, kinode ja teatrite mängukavade ning muude meelelahutusürituste kohta. Samuti sai sealt otsida firma sihtnumbreid, suunakoode ning Eesti Telekomi, Tele2 ja Elisa Eesti eraisikutest klientide numbrid.
Ekspress Hotline osutas ka kõnekeskuse teenuseid. 2005. aastal hakati välireklaami pakkuma. 2009. aasta lõpuks oli Ekspress Hotline'il 28 kahepoolset reklaampinda põhimaanteedel ja suuremates linnades.
Aastatel 1998–2012 haldas Ekspress Hotline infoliini 1182.
2013. aastal ühinesid Ekspress Hotline, Telemedia ja Teabeliin. Ühinenud ettevõte kandis nime FCR Media AS (2020. aastast digimeediaagentuur Nobel Digital).
Aed-kuukress

Aed-kuukress ("Lunaria annua") on ristõieliste sugukonda kuukressi perekonda kuuluv kaheaastane rohttaim.
Aed-kuukress on pärismaine Kagu-Euroopas ja Edela-Aasias, kuid on naturaliseerunud mitmel pool Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Aasias. Eestis kasvatatakse teda aedades, eelkõige dekoratiivsete viljade tõttu.
Taimel on karvane vars ja suured südamekujulised saagja servaga lehed. Õis on violetne, nelja kroonlehega. Vili on õhukeseseinaline läbikumav kõdrake, mille läbimõõt on umbes 5 cm. Seeme on neerukujuline ja selle pikkus on kuni 1 cm. Viljad jäävad sageli talveks taime külge.
Rahvasuus kutsutakse aed-kuukressi dollarililleks.
Erik Sandla

Erik Sandla (sündinud 2. juunil 1961 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja poliitik. Harku vallavanem. Kuulub erakonda Isamaa.
Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Aastal 2005 oli ta Nõmme linnaosa vanem. 
13. mail 2017 kandideeris ta IRLi eestseisusse, osutus valituks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 93 häält ning ei osutunud valituks.
Värner Lootsmann

Värner Lootsmann (sündinud 18. augustil 1945 Kasispea külas Kõnnu vallas Harjumaal) on Eesti poliitik. 
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1990–1991 kuulus ta Eesti Liberaaldemokraatlikusse Parteisse. Alates 1992. aastast kuulub ta Eesti Keskerakonda.
1996 kuni 1999 oli Tallinna Linnavalitsuse liige ja Nõmme linnaosa vanem, 1999–2003 Nõmme Linnaosa Halduskogu ja IX Riigikogu liige. 2003- 2006 X Riigikogu liige ja 2003–2005 Loksa Linnavolikogu liige ning 2005 Loksa Linnavolikogu esimees. 2006–2009 Harju maavanem. Alates 2010. aastast Loksa linnapea.
Pantar

Pantar on Indoneesiale kuuluv saar Väikestes Sunda saartes.
Pantarist itta jääb Alor ja läände üle Alori väina Lomblen. Saarest põhja jääb Florese meri ja lõunasse Sawu meri. Kaugemale lõunasse jääb Timor, millest Pantarit eraldab Ombai väin. Pantar ja Alor moodustavad koos nende juurde kuuluvate pisisaartega Alori saared.
Pantari pindala on 728 km². Saare pikkus on põhjast lõunasse 50 km ja idast läände 11–29 km.
Saar jaguneb kaheks eri tüüpi loodusega alaks. Saare idaosas on mäed, millest kõige kõrgem, tegevvulkaan Sirung, küündib 900 m kõrgusele. Alates 2004 on see vulkaan enam-vähem pidevalt suitsu välja ajanud. Lääneosa on palju madalam ja kuivem. Saare idaosa on märksa tihedamalt asustatud kui lääneosa.
Pantari keskmine kõrgus on väiksem kui naabersaarel Aloril ja sellepärast on Pantaril ka vähem sademeid. Kuivahooaeg on pikk. Vihmahooajal on vihmad seevastu väga rängad, eriti jaanuaris ja veebruaris.
Halduslikult kuulub Pantar Ida-Nusa-Tenggara provintsi Alori regentkonda.
Pantari pärismaalased räägivad vähemalt 11 keelt. Neist keeltest 8 kuuluvad paapua keelte hulka. Räägitakse austroneesia keelte hulka kuuluvat alori keelt, on ka väike sama-bajawi keelte kõnelejate kogukond. Rahvastevahelises suhtluses kasutatakse malai keele kohalikke murdeid ja indoneesia keelt.
Pantari majandus ei ole arenenud. Domineerivad põllumajandus ja kalapüük. Kõige tavalisemad põlluviljad on riis, mais ja maniokk. Saaki koristatakse üldiselt aprillis. Hiljaaegu on saare põhjarannikul hakatud adrust karrageene tootma. Turism peaaegu puudub, kuigi saare potentsiaal on suur, eriti veealuse maailmaga seonduv.
Pantarile pääseb ainult meritsi, sest saarel pole lennuvälja. Alori ja Pantari vahel sõidavad iga päev sõudepaadid. Riik on kehtestanud iganädalase parvlaevaliikluse Pantari suurima asula Baranusa ning Aloril asuva Kalabahi ja Floresel asuva Larantuka vahel.
Maurice Greene (helilooja)

Maurice Greene (12. august 1696 London – 1. detsember 1755) oli inglise organist, klavessinist ja helilooja.
Maurice Greene sündis vaimuliku peres. Lapsena laulis ta Püha Pauluse katedraalis Jeremiah Clarke'i (1674–1707) ja Charles Kingi (1687–1748) ajal. Orelit õppis ta Richard Brindi juures ja pärast Brindi surma 1718 sai ta Püha Pauluse katedraali organistiks. 1727 sai ta organisti koha Kuninglikus Kapellis pärast eelmise organisti William Crofti surma.
1730 sai ta muusikaprofessoriks Cambridge'i Ülikoolis.
1735 määras George II ta kuninga muusikameistriks. Selleks jäi Greene kuni oma surmani nagu kõik teised kuninga muusikameistrid kuni tänapäevani.
Ta töötas kogumiku "Cathedral Music" kallal, mida hiljem jätkas tema õpilane ja järglane kuninga muusikameistri kohal William Boyce. Seda kasutatakse anglikaani kirikus tänapäevani. Tema vaimulikud teosed on kirjutatud tekstile, mis on täis paatost. Muusikateostes on kasutatud polüfooniat, aga inimhäälte taustal on pidevalt kuulda keelpillide bassikäike.
Looming.
Maurice Greene kirjutas nii vaimulikku kui ka ilmalikku vokaalmuusikat. Tema teoste hulka kuuluvad 
Greene kirjutas ka keelpillimuusikat, sealhulgas
Gavin Bryars

Richard Gavin Bryars (sündinud 16. jaanuaril 1943) on Suurbritannia helilooja ja kontrabassimängija.
Admiralty laht

Admiralty laht on laht Baffini saare põhjakaldal Lancasteri väina ääres, lõigates lõuna suunas sügavale Baffini saarde.
Pikkus umbes 300 km, laius kuni 40 km, sügavus kuni 700 m.
Laht on saarerikas ja seal elutseb suur narvalite asurkond.
Robert Carlyle

Robert Carlyle (sündinud 14. aprill 1961) on šoti filmi- ja seriaalinäitleja.
Carlyle sündis 14. aprillil 1961 Maryhillis Glasgow 's Elizabethi (kes töötas bussifirmas) ja maalikunstniku ning dekoraatori Joseph Carlyle'i (kes töötas) pojana .  Pärast ema lahkumist, kui ta oli nelja-aastane, kasvatas teda üles isa. 
Carlyle lahkus North Kelvinside'i keskkoolist 16-aastaselt ilma igasuguse kvalifikatsioonita ja töötas oma isa juures maalikunstniku ja dekoraatorina.  Hiljem käis ta õhtustel tundidel Cardonaldi kolledžis Glasgow's.  Ta hakkas draamaga tegelema Glasgow kunstikeskuses 21-aastaselt (inspireerituna Arthur Milleri teose " "The Crucible" " lugemisest ) ja hiljem lõpetas ta Šoti Kuningliku Muusika- ja Draamaakadeemia (RSAMD).
A-Ba-Ni-Bi

"A-Ba-Ni-Bi" (heebrea keeles א-ב-ני-בי) on Iisraeli laul, mis võitis 1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse. Laulu esitas Izhar Cohen. Laulu autor on Nurit Hirsh. Laul sai kokku 157 punkti.
Elyse Levesque

Elyse Marie Levesque (sündinud 10. septembril 1985) on Kanada filmi- ja seriaalinäitleja. 
Ta on tuntud eeskätt tänu Chloe Armstrongi mängimisele sarjas "".
Carl Gustaf Dücker

Krahv Carl Gustaf Dücker (saksa Karl Gustav von Dücker; 22. aprill 1671 Määri mõis, Virumaa (t.a. 1663 Liivimaal) Rootsi kuningriik – 3. juuli 1732 Stockholm Rootsi kuningriik) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, Liivimaa kubermangu krahv Dückerite esivanem.
12. juulil 1711 sai ta Rootsi vabahärraks, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda ja 17. aprillil 1719 Rootsi krahvitiitli ning introdutseeriti Rootsi aadlisuguvõsade loendisse krahvisuguvõsana 1719. aastal rüütelkonda nr 61 all.
19. juunist 1719 oli ta Rootsi kuningliku väe feldmarssal, Liivimaa kindralkuberner (1719) ja 1720. aastast Rootsi Sõjakolleegiumi president.
1725. aastal kinkis Katariina I Heinrich von Ficki Põltsamaa, Nõmme ja Adavere mõisa endisele Rootsi feldmarssal Karl Gustav Dückerile, kes oli aga pärast Põhjasõja lõppu asunud toetama Rootsi troonitaotlejat Karl Friedrichi, kes kihlus 1724. aastal Peeter I tütre Anna Petrovnaga ning kellest oli saanud Venemaa poliitiline liitlane.
Talle kuulusid Eesti aladel Määri, Põltsamaa, Võisiku, Adavere, Vana-Prangli, Hellenurme ja Eistvere mõis. Rootsis oli ta Säby ja Jakobsbergi krahv.
Ta on maetud Riddarholmi kirikusse ("Riddarholmskyrkan") Riddarholmenis Stockholmis.
Tema esivanem Brun Dücker uppus 5. novembril 1585 koos Pontus de la Gardiega Narva jõkke ning pojapoeg krahv Gustav Wilhelm von Dücker (1744 Mölleröd (praegu Hässleholmi vald, Rootsi) – 1803 Tartu; фон Дикер, Диккер, Дюккер) oli Vene kindralleitnant ja Hellenurme mõisnik.
Perekond.
Tema vanemad olid duellis hukkunud Rootsi aadlik, Virumaa Määri mõisaomanik major Karl Friedrich von Dücker (Carl Fredrik Dücker, suri 1684) ja Anna Elisabeth von Sass, kes oli Purdi ("Noistfer") mõisniku Philipp von Sassi tütar.
Carl Gustaf Dücker abiellus 1707. aastal Poolas 15-aastase vürstitari Theodora Ogińskaga (1692–1719 Lübeck), kes oli Kaunase marssali vürst Bogusław Ogiński (Bogislaus Oginski), (u 1669 – 1730; ) ja Vana-Pranglist pärit Lindebergi vabaproua Polydora Aurora Wrangeli (suri 1708) tütar, väejuhi ja riigitegelase Herman Wrangeli poja kindralleitnant Wolmar Wrangeli (1641–1675) tütretütar ning Gustav II Adolfi järeltulija. Abielust sündisid:
14. märtsil 1720 abiellus ta Eestimaa kuberneri ja Liivimaa kindralkuberneri krahv Gabriel Bengtsson Oxenstierna järeltulija krahvitar Hedvig Wilhelmina Oxenstiernaga (1682–1758), kes oli oobersti ja kammerhärra, Korsholmi ja Wasa krahv Gustaf Adolf Oxenstierna (1648–1697) ja krahvinna Christina Douglase (1652–1712) tütar, feldmarssal Robert Douglase tütretütar ning Eestimaa kuberneri Gustav Otto Douglase täditütar.
David Blue

David Blue (sündinud 17. jaanuaril 1979) on USA näitleja. 
Ta on mänginud Cliff St. Pauli sarjas "Inetu Betty" ja Eli Wallace'it ulmesarjas "".
Lisaks näitlemisele teeb ta vahel ka kirjaniku-, produtsendi- ja režissööritööd.
Släm

Släm on Eesti tantsumuusika ansambel, mis on tuntud skandaalsete laulude järgi. Ansambli kutsus kokku Meelis Eskola.
Ansambli solistid olid 2006.-2007. aastal Jaanika Merelaht ja Mariliis Loos.
Ansambel alustas tegevust 2006. aastal Madd Recordsi all looga "Mul on jumala pohhui". 2007. aastal anti välja album "Tule mängi minuga".
Sügisel 2007 lahkus Mariliis Loos projektist ja 2008. aasta algusest jäi solistiks Jaanika Merelaht üksi ja ilmus singel "Sul on kõige kaunim kann". 2009. aastal ilmus veel singel "Ei saa mind", kuid pärast seda jäi ansambli tegevus soiku.
2023. aastal tuli ansambel uuesti kokku ning tehti singel "Poogen" ja selle video.
Aarla

Aarla (kohakääne Aarlasse) on küla Lääne-Virumaal Vinni vallas.
Aarla on põlisküla. Seda on külana mainitud 1241 kujul "Ardala", 1489 kujul "Ardel", 1542 kujul "Arell" ja 1796 kujul "Arla". Küla asus Viru-Nigula kihelkonnas ja kuulus Ulvi mõisale. Hiljem oli külas Aarla karjamõis. 1922 nimetati seda küla ka Kolga külaks. 1920. aastatel rajati külla asundus, mis 1940. aastatel sai külaks.
Aastal 1938 viidi Aarla küla üle Pada vallast Rägavere valda. 13. septembril 1945 läks Aarla Kabala külanõukogu koosseisu ja 24. jaanuaril 1959 Rägavere külanõukogu koosseisu. 1977 liideti küla Viru-Kabalaga. Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Rägavere vallas.
Küla taastati 2017. aasta juunis Viru-Kabala küla alla kuulunud aladest.
Nime päritolu.
On usutav, et selle vana "-la"-liitelise kohanime algusosaks on muistne isikunimi. Lauri Kettunen pakkus sellele oletuslikke nimekujusid "Aarda, Arda" ja "Arta" ning võrdles kohanimega Aardla. Samuti märkis ta, et soome keeles tähendab "arta" ("ulku") nooda- või võrgutoest ja vepsa keeles tähendab "ard" teibaid nooda või riiete kuivatamiseks.
Aarschot

Aarschot ['aarshot] on linn Belgias Flaami Brabandi provintsi kirdeosas Hagelandis Demeri jõe ääres Leuvenist 15 km kirdes, Aarschoti valla keskus.
Linna kaitsepühak on püha Roch.
Linna kohal kõrgub Aarschoti Jumalaema kirik.
Nimi.
Legendi järgi laskis keiser Aurelianus maha kotka, ja sellele kohale rajati Aarschot ('kotkalask'). Kohta, kuhu linnu nokk olevat kukkunud, hüütakse Bekaf. Teise versiooni järgi oli kotka laskja Julius Caesar, kes vibu lastes toetas end oma sugulase Aurelianuse õlale; Aurelianus tõi üle jõe ujudes kotka ära. Kotkas sai noole noka pihta; Aurelianus pani kotka kukkumise kohale nimeks Bekaf. Caesar lubas teda õnnitlenud Aurelianusel ehitada kindluse nimega Aurelianustoren, hiljem Orleanstoren.
Linna on teadaolevalt kirjalikult esmamainitud 1107 nimega "Arescod". See pärineb germaani sõnadest "arnu" ('kotkas') ja "skauta" ('metsane kõrgendik soisel alal'). Selline nimeseletus sobib hästi Aarschoti maastikuga.
Aarschotlast nimetatakse hollandi keeles "Aarschottenaar" või "kasseistamper" 'munakivitrampija'. Viimane hüüdnimi on pandud öösiti linnas ringi käinud linnavalvurite järgi, kes kaitsesid linna varaste ja kelmide eest. Külmadel öödel istusid valvurid parema meelega kõrtsis. Sellega ei olnud nende naised ega linnakodanikud rahul, mistõttu valvuritele anti korraldus puutallaga kingade ning hellebardidega trampida, et oleks kuulda, et nad tööd teevad. Selle meenutuseks rajati 1965 karnevaliselts Gilde van de Kasseistampers.
Ajalugu.
Linna mahapõletamine 1489.
Nagu paljud teisedki Flandria linnad, tõstis Aarschot 1488 Burgundia Maximiliaani vastu mässu. Aastal 1488 sundis Brugge linn Maximiliaani alla kirjutama lepingule, mis määras kindlaks Flandria õigused. Niipea aga, kui Maximiliaan flaamlaste haardeulatusest väljas oli, kandis ta hoolt selle eest, et mäss eos lämmatataks. Aastal 1489 piiras ta temaga lootunud mechelenlastega Aarschoti. Aarschotlased tulid linnast välja ning lõid mechelenlasi hävitavalt. Samal õhtul peeti Aarschotis laata ja peaaegu kõik võitlusvõimelised mehed olid joobnud. Kesköö paiku õnnestus Burgundia vägedel linn peaaegu vastupanuta vallutada. Aarschot põletati peaaegu maatasa. Alles 20. sajandil jõuti taas tollase heaolu tasemeni.
Saksa repressioonid 1914.
19. augustil 1914 sai Saksa kolonel Johannes Stenger Aarschotis surmavalt haavata. Vastuseks lasksid sakslased maha 168 aarschotlast.
Svenskt biografiskt handlexikon

"Svenskt biografiskt handlexikon" on biograafiline leksikon, mis sisaldab alates reformatsiooniajastust kuni leksikoni väljaandmiseni tuntuks saanud Rootsi inimeste elulugusid.
Leksikoni koostas ning andis aastatel 1873–1876 välja arst ja antikvaar Herman Hofberg. Selle teine ja täiendatud trükk ilmus aastal 1906. See sisaldab 4419 artiklit ja üle 3000 portree.
Kuukress

Kuukress ("Lunaria") on ristõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub kolm liiki:
Mets-kuukress

Mets-kuukress ("Lunaria rediviva") on ristõieliste sugukonda kuukressi perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Mets-kuukress kasvab 50–120 cm kõrguseks. Taime vars on püstine ja kaetud karvadega. Südamekujulised lehed on õhukesed ja hambulise servaga. Õis on kahvatuvioletne, nelja kroonlehega; tugeva lõhnaga. Taim õitseb maist kuni juulini. Vili on lame ja õhuke, teravate otstega 3–6 cm pikkune kõder. Viljad jäävad sageli ka talveks taimede külge.
Mets-kuukress on Eestis harvaesinev ning kuulub III kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka. Teda leidub peamiselt põhjarannikul salumetsades ja metsaservadel.
Aarschoti vald

Aarschoti vald ehk Aarschoti linn on vald Belgias Flaami Brabandi provintsis Leuveni ringkonnas Hagelandis.
Valla pindala on 62,52 km² (2005). 
Elanike arv on 28 100 (2008), rahvastiku tihedus 450 in/km². 
Valla keskus on Aarschot.
Vallast voolab läbi Demeri jõgi. 
Bürgermeister on 1. oktoobrist 2007 André Peeters. 
Vald koosneb Aarschotist, Gelrodest, Langdorpist ja Rillaarist. Kuni 1976. aastani oli Aarschoti linn omaette vald. Gelrode vald, Langdorpi vald ja Rillaari vald liideti Aarschotiga 1. jaanuarist 1977.
Joe Flanigan

Joe Flanigan (sündinud 5. jaanuaril 1967) on USA telesarjade näitleja, kes on tuntud peamiselt major/kolonelleitnant John Sheppardi kehastajana ulmesarjas "Tähevärav Atlantis".
Enno Allik

Enno Allik (sündinud 1936 Viljandimaal) on eesti maalikunstnik. 
Ta õppis kunsti aastatel 1978–1985 Tartus Silvia Jõgeveri juhendamisel.
Ta on esinenud näitustel Eestis, Soomes, Rootsis ja Saksamaal.
Kunstnik Enn Allik on tema poeg.
Juhtkude

Juhtkude on kõrgemate taimede kude, mille kaudu toimub vee ja vees lahustunud orgaaniliste ja mineraalainete liikumine.
Taimedel on eristunud niineosa ehk floeem ja puiduosa ehk ksüleem. Puiduosas esineb tõusev vool ehk vee liikumine juurtest taime kõrgematesse osadesse, ja niineosas laskuv vool, kus sünteesitud orgaanilised ained liiguvad ja jaotuvad teiste taimeorganite vahel.
Niine- ja puiduosa on taimede juhtkimpude olulised ehituskomponendid.
Kassid

"Kassid" ("Cats") on Andrew Lloyd Webberi muusikal.
Muusikal põhineb T. S. Elioti luulekogul "Old Possum's Book of Practical Cats".
Muusikal esietendus Londonis 1981. aastal.
Muusikali saamislugu.
Lloyd Webber hakkas Elioti luuletusi muusikasse sättima 1977. aastal ja teoseid esitleti esimest korda laulutsüklina 1980. aastal. Seejärel värbas produtsent Cameron Mackintosh režissööri Trevor Nunni ja koreograafi Gillian Lynne'i, et muuta laulud terviklikuks muusikaliks. Muusikali esmaettekanne 1981. aastal Londoni West Endis New Londoni teatris pälvis positiivseid arvustusi ja seejärel 1982. aastal New Yorgis Broadway Winter Garden Theatre'is erinevaid arvustusi. See võitis arvukalt auhindu, sealhulgas parima muusikali auhinna nii Laurence Olivier' kui ka Tony auhindade galal. Vaatamata oma ebatavalisele eeldusele, mis algselt investoreid heidutas, osutus muusikal enneolematuks äriliseks eduks, 2012. aastaks teenides kogu maailmas 3,5 miljardit USA dollarit.
Londoni West Endi lavastust mängiti 21 aasta jooksul 8949 etendust, samas kui New Yorgi Broadway lavastus pidas vastu 18 aastat ja 7485 etendust; mõlemas teatrikeskuses oli see paljude aastate rekordsaavutus. "Kasse" on pärast seda kaks korda taaselustatud West Endis ja korra Broadwayl. Seda on ka tõlgitud mitmesse keelde ja palju kordi üle maailma esitatud. Pikaajaliste välismaiste lavastuste hulka kuulub 15-aastane lavastus Hamburgi Operettenhausis, kus mängiti üle 6100 etenduse, samuti käimasolev lavastus Jaapanis selleks otstarbeks ehitatud teatris, kus on mängitud üle 10 000 etenduse alates selle avamisest 1983. aastal.
Muusikal "Kassid" algatas megamuusikalise fenomeni, luues muusikateatrile ülemaailmse turu ja suunates tööstuse fookuse suure eelarvega kassahittidele, aga ka pere- ja turistisõbralikele etendustele. Muusikali sügav, kuid polariseeriv mõju kujundas ümber ka meediumi esteetika, tehnoloogia ja turunduse. "Kasside" lavaversioon kohandati 1998. aastal videofilmiks ja 2019. aastal mängufilmiks.
Aasa (Lääne-Nigula)

Aasa (1930. aastatel Seljaküla) on endine küla praeguse Lääne maakonna territooriumil. Geograafilised koordinaadid on 59°03' N, 23°53' E. 
Ta kuulus Lääne-Nigula kihelkonda. Ta oli Linnamäe külanõukogu koosseisus. Küla kaotati 1977. aastast.
88000

88000 ehk Motorola 88000 (lühend m88k) on Motorola 32-bitiste piiratud käsustikuga arvutite protsessorite seeria, seeria 68000 järglane. 
Seeria sai alguse 1988. aastal mudelite 88100 (integreeritud ujukomaplokiga protsessor) ja 88200 (mäluhaldusplokk ja vahemälukontroller) esitlusega. Selle lahutamise idee oli lihtsustada multiprotsessorsüsteemide konstruktsiooni (üks 88200 võis hallata mitut 88100), kuid sel oli ka see nõrkus, et juba ainult ühe protsessoriga süsteem nõudis teist kiipi ja komponentidevahelisi ühendusi, mis tõstis süsteemi hinda. Hiljem töötati 88110 näol välja mäluhaldusplokki sisaldav kiip ja selle juurde sobiv vahemälukontroller 88410. 88110MP oli mitme protsessoriga arvutitele veel sobivam. Töös oli ka superskalaarne protsessor 88120, mis aga selle seeria osaks enam ei saanud. 
1980. aastate lõpus tegelesid m88k-seeria arendamisega paljud firmad, eelkõige Apple ja NeXT, kes olid juba valmistanud ka m88k-protsessoritega prototüübid. Data General paigutas selle seeria oma seeriasse AViiON ja Jaapani firma OMRON mudelisse LUNA88K, muid nimetamisväärseid ostjaid aga ei olnud. 1990. aastate alguses loobuti m88k-seeriast PowerPC kasuks.
Gotthard Wilhelm Marcks von Würtemberg

Vabahärra Gotthard Wilhelm Marcks von Würtemberg (14. mai 1688 Riia, Liivimaa kubermang – 1778 Gotthardsbergi mõis, Lerbo, Södermanland) oli Rootsi sõjaväelane (feldmarssal). 
19. märtsil 1720 sai ta koos Pärnus sündinud venna Carl Gustav Marcksiga (1693–1775) Rootsi aadlikuks (nr. 1726) ja uueks perenimeks Marcks von Würtemberg. 16. oktoobril 1759 sai ta Rootsi vabahärratiitli (nr. 263).
1763. aastast oli ta Rootsi feldmarssal.
Perekond.
Tema vanemad olid Bremenist pärit Liivimaa maakohtunik Johan Marcks (u 1640–1710 Pärnus katku) ja Anna Margaretha von Rehausen (1659–1741), kes oli major Gotthard Rehauseni ja Hedvig von Bildsteini tütar. 
Ta abiellus 16. novembril 1710 Lesnaja lahingus hukkunud Koila mõisniku, ooberstleitnant Georg Gustav von Wrangelli (Georg Gustaf Wrangel, 1665–1708) lese Anna Elisabeth Hauenschildtiga (1678–1743), kes oli Rootsi aadliku, Vao mõisniku Pohjanmaa rügemendi ülema, kindralmajor Detloff Hauenschildti (suri 1703 Tallinnas) ja Väätsa (Kiltsi?) mõisast pärit Sophia Helena von Nierothi tütar, Eestimaa maanõuniku Magnus von Nierothi (surnud 1670) ja vabapreili Anna Elisabeth Taube (1633–1680) tütretütar. 
Septembris 1744 abiellus ta vabapreili Elisabeth Gyllenstiernaga (u 1712–1798), kes oli vabahärra Axel Eriksson Gyllenstierna ja Elisabeth Charlieri tütar.
Arne Lepp

Arne Lepp (28. november 1928 – 23. oktoober 2018) oli eesti arstiteadlane, anatoom. 
Ta lõpetas 1947. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonna. Aastatel 1959–1962 läbis ta aspirantuuri Moskva I Meditsiini Instituudis, 1971 kaitses kandidaaditöö "Kopsusegmentide ja subsegmentide põhilised tunnused nende variantide põhjal inimesel ja mõningatel loomadel".
Arne Lepp töötas palju aastaid anatoomia kateedris, alates 1989. aastast kateedri juhatajana, 1992. aastast professorina, 1994. aastast oli ta TÜ emeriitprofessor.
Teosed.
Arne Lepp on raamatu "Inimese anatoomia" (ilmunud kirjastuse Valgus väljaandel 1974. aastal) üks kaasautoreid. 2013. aastal ilmus tema koostatuna Tartu Ülikooli Kirjastuses õpiku uuendatud versioon.
Isiklikku.
Tema abikaasa Ela Kogerman-Lepp oli samuti arstiteadlane ja anatoom.
Kroonprints Rupprechti medal

Kroonprints Rupprechti medal oli Baieri kuningliku perekonna teenetemedal, mis asutati Baieri kroonprintsi Rupprechti 56. sünnipäeval, 18. mail 1925.
Medalil on kolm järku: kuld-, hõbe- ja pronksmedal. Välja on antud 15 kuldmedalit, 252 hõbemedalit ja 1381 pronksmedalit. 
Medali esikülg kujutab vasakule vaatavat Rupprechti pead, mille ümber on kiri "RUPPRECHT • MCMXXV". Medali läbimõõt on 32 mm. Kuld- ja hõbemedalit kantakse kaelas, pronksmedalit rinnas.
Kuldmedal on valmistatud kullatud hõbedast. On olemas ka kogemata tehtud 12 puhtast kullast medalit, sest ei teatud, et kuldmedali järku medalid peavad olema valmistatud kullatud hõbedast.
Telangana

Telangana (telugu తెలంగాణ) on India osariik. 2014. aastani oli see piirkond Andhra Pradeshi osariigi põhjaosas. Hõlmab umbes endise Hyderabadi vürstiriigi telugutega asustatud ala.
Detsembris 2009 teatas India siseminister kavatsusest luua lähiajal Telangana osariik. 2. juunil 2014 sai Telanganast India 29. osariik.
Osariigi pealinn on Hyderabad.
Eesti orgude loend

"Siin on Eestis asuvaid orge. Välismaal asuvad orud leiate välismaa orgude loendist."
Christer Somme

Christer Abrahamsson Somme (ka Christiern Some, Krister Somme; vene Кристер (Христиерн) Зомме (Соме); suri u 1618 Taanis või Pommeris) oli Rootsi sõjaväelane (feldmarssal) ning Göberga ja Rolfsdorpi isand. 
Ta oli Poola-Rootsi sõja ajal 19. maist 1600 Södermanlandi hertsogi Karli Liivimaal asunud Smålandi jalaväe peamees ja langes 1601 Koknese lahingus koos ooberst Jesper Andersson Krusega (aastast 1625 Cruus af Edeby) poolakate kätte vangi. Vangistusest vabanedes oli 25. juunist 1602 kuni 1603. aastani Narva linnuse peamees ("hövitsman") ja Haapsalu linnuse asehaldur (1603).
1608. aastal sai temast Rootsi feldmarssal ja 1609. aastal osales Jakob De la Gardie Venemaa kampaanias. 1. septembril 1609 vallutas ta koos vene vojevoodi Grigori Valujeviga () Pereslavl-Zalesski, sundides Poola-Leedu väge loobuma Aleksandrovskaja slobodaast (). 
Kalmari sõja ajal 1611. aasta juulis määrati ta asehalduriks Kalmari lossi, mille aga Taani kuningas Christian IV pärast Taani vägede poolt piiramist ja pikki läbirääkimisi reeturlikult 4. augustil 1000 riigitaalri ja mõisa eest Holsteinis sõjaväele loovutas. Selle tagajärjel konfiskeeris Karl IX kõik tema valdused Rootsis, sealhulgas ka mõisa, kuhu hiljem ehitati Skoklosteri loss.
Perekond.
Tema vanemad olid Abraham Germundsson Somme (suri 1587, maetud Linderåsi kirikusse) ja Märta Christiernsdotter Sjöblad. 
Ta abiellus Stockholmi lossis 21. septembril 1606 Maria Magdalena von Masenbachiga.
Jane Trepp

Jane Trepp (sündinud 13. märtsil 1988 Tallinnas) on eesti endine ujuja.
10. detsembril 2009 võitis ta Euroopa lühirajaujumise meistrivõistlustel 50 m rinnuliujumises hõbemedali.
Isklikku.
Ka tema õde Nele on kuulunud Eesti ujumiskoondisesse.
Zvolen

Zvolen (ungari "Zólyom", saksa "Altsohl") on tööstuslinn Slovakkia keskosas Banská Bystrica linna lähedal Banská Bystrica maakonnas, Zvoleni ringkonna halduskeskus. Linn asub Hroni ja Slatina jõe ühinemiskohas. Oluline raudtee- ja maanteesõlm, läheduses asub rahvusvaheline Sliači lennuväli, kust toimuvad Czech Airlinesi regulaarlennud Prahasse.
Sarnase nimega Poola linn Zwoleń asub mööda kiirteed sõites umbes 460 km kaugusel.
Ajalugu.
Linna asukohas elati juba eneoliitikumis, samuti pronksiajal ja Vana-Rooma aegadel. Slaavlased asustasid tänase Zvoleni umbes 8. sajandil. Säilinud andmete kohaselt oli 1239. aastal toonase kindluse lähedal juba mitu väikest küla. 
Praegune kindlus pärineb 13. sajandist. 16. sajandil ja 18. sajandil ehitati kindlus ümber tänapäevasele kujule. Raudtee areng tööstusrevolutsiooni ajal (19. sajandi 70. aastatel) pani linna kasvama. 
Teise maailmasõja ajal oli Zvolen sakslaste vastu suunatud rahvusliku ülestõusu oluline keskus.
Tööstus ja olulisemad asutused.
Zvolenis on auto-, puidu-, rõiva- ja toiduainetetööstus (linnuvabrik). Linnas on metsandus- ja puidutööstusharidust andev kõrgkool, muuseum ja botaanikaaed. Esindatud on Slovakkia rahvusgalerii.
Sõpruslinnad.
Samuti kuulub Zvolen Euroopa Liidu väikelinnade ühendusse Douzelage, kus Eestit esindab Türi.
Tume udukogu

Tume udukogu on udukogu, mis on nii tihe, et see varjutab või blokeerib selle taga asetsevate emissiooniudukogude, peegeldavate udukogude või tähtede valguse.
Suuremaid tumedaid udukogusid on võimalik palja silmaga vaadelda, need paistavad väikeste tumedate laikudena Linnutee heledal taustal.
Tuntuim tume udu on Hobusepea udu.
Zwoleń

Zwoleń on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, umbes 30 km Radomist idas. Linn on Zwoleńi maakonna ja Zwoleńi valla keskus.
Zwoleń asutati ja sai linnaõigused 1425. aastal. 1870. aastal kaotas Zwoleń linnaõigused, kuid sai need 1925. aastal tagasi.
Slovakkias asuv sarnase nimega sõpruslinn Zvolen on mööda kiirteed sõites umbes 460 km kaugusel.
Karl Gustav von Rönne

Parun Karl Gustav von Rönne (vene Карл Иванович фон Ренне; / 26. aprill 1720 – / 15. aprill 1786) oli Vene keisririigi sõjaväelane (kindralporutšik, 1782).
Karl Gustav von Rönne oli Tamme ("Tammenhof") ja Nursi ("Nursie") (kuni 1721) mõisniku polkovnik parun Otto Johann von Rönne (1690–1755) ja Eva Dorothea von Meyercrantzi (1699 Tartu – 1743 Rannu) poeg.
3. veebruaril 1770 sai ta Püha Georgi ordeni 3. klassi kavaleriks. 
Talle kuulusid Jaunburtnieki ("Sternhof") ja Pociemsi ("Posendorf") mõisad Liivimaa kubermangus.
Perekond.
Ta abiellus esmalt (⚭ 15. mail 1764 Nītaure kirikus) Fossenbergi mõisniku, Vene armee kindralmajor Karl Reinhold (Johan) von Bachmanni (1720–1763 Nītaure) ja Catharina Louisa von Taube (1721–1771) tütre, Fossenbergi pärijanna, Helena Wendula von Bachmanniga (1748–1825), mis lahutati 1775. Abielust sündisid viis poega ja üks tütar.
Teine abielu (⚭ 23. märtsil 1778) oli Kõima mõisaomaniku, Vene riigidaami ja Püha Katariina ordeni väikese risti kavaleri (1797) Aurora Maria von Lilienfeldiga (1752–1810), kes oli Mõisamaa mõisniku, major Jakob Heinrich von Lilienfeldi (1716–1785) ja Uue-Põltsamaa mõisa pärijanna Christina von Ficki (1722–1788) tütar.. Abielust sündisid kaks poega ja kaks tütart.
Jüri Jõgeva

Jüri Jõgeva (sündinud 22. juulil 1940) oli Tallinna linnaametnik ja Eesti Keskerakonna poliitik. Aastatel 1992–1993 oli tegev Nõmme Linnaosa Halduskogu 1. koosseisu esimehena ning 1993 ka Nõmme linnaosa vanemana.
Ta on lõpetanud Tallinna 2. kutsekeskkooli (1959) ja Õisu Toiduainetööstuse Tehnikumi 1976. aastal tehnoloogina. 
Jüri Jõgeva on töötanud Nõmme Linnaosa Valitsuses ning oli 2009. aastal Põhja-Tallinna linnaosavalitsuses linnaosa vanema asetäitja.
Ülle Rajasalu

Ülle Rajasalu (sündinud 6. mail 1953) on Eesti poliitik ja omavalitsustegelane. Ta oli X, XI, XII ja XIV Riigikogu liige. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna kaubandusökonoomika erialal.
Töö ja poliitiline tegevus.
Ülle Rajasalu on alates 10. oktoobrist 1995 Eesti Reformierakonna liige. 
Ta oli X Riigikogus Signe Kivi asendusliige (Reformierakonna fraktsioon) alates 4. aprillist 2005 kuni X Riigikogu lõpuni (märts 2007). X Riigikogu valimistel 2. märtsil 2003 kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinn, Lasnamäe ja Pirita) 795 häält. 
XI Riigikogus oli kahel korral kaitse- ja rahandusminister Jürgen Ligi asendusliige (27. märtsist kuni 5. aprillini 2007 ja 4. juunist kuni 21. detsembrini 2009). XI Riigikogu valimistel 4. märtsil 2007 kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinn, Lasnamäe ja Pirita) 1020 häält. 
10. juulil 2007 valis Riigimetsa Majandamise Keskuse nõukogu ta nõukogu esimeheks.
Alates 21. detsembrist 2009 kuni 26. oktoobrini 2017 oli ta Harju maavanem. XII Riigikogus sai ta 6. aprillil 2011 justiitsminister Kristen Michali asendusliikmeks, kuid astus samal päeval tagasi, et jätkata tööd Harju maavanemana. 
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2 ja sai 1066 häält, kuid valituks ei osutunud.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 327 häält ning ei osutunud valituks.
Horisont

Horisont ehk silmapiir on vabas vaateväljas kauguses nähtav taeva ja maastiku või seda katva pilvevaiba vaheline näiv kokkupuutepiir, millest kaugemale ei näe.
Sõna "horisont" tuleneb vanakreeka sõnast ὁρίζων ("horizōn"), mis on tuletatud sõnast ὁρίζειν ("horizein") 'piirama').
Eristatakse näilist ja tõelist horisonti.
Süit

Süit on mitmeosaline muusikateos, mis koosneb sisuliselt ühendatud, kuid kontrastsetest iseseisvatest osadest.
Süit oli instrumentaalmuusika levinuim vorm kuni 18. sajandi keskpaigani. Esimesed teadaolevad süidid pärinevad 14. sajandist. Need on peaaegu kõik lautole. Klahvpillisüidid tekkisid 17. sajandi alguses.
Douzelage

Douzelage on Euroopa Liidu linnade ühendus, mille eesmärk on luua eri linnade ja nende elanike vahel sidemeid mitmesugustes valdkondades (kultuur, sport, haridus, majandus, turism). Igast Euroopa Liidu liikmesriigist võib liituda ainult üks linn. Ühendust toetab Euroopa Komisjon.
Nimi Douzelage on tuletatud prantsuskeelsetest sõnadest "douze" ('kaksteist' – algul oli liikmeid 12) ja "jumelage" ('partnerlus').
Ajalugu ja laienemine.
Mõte luua selline liit tekkis 1989. aastal Prantsusmaa linna Granville'i ja Inglismaa linna Sherborne'i sõprussuhetest. 1991. aastal said Granville'is kokku asutajaliikmed (igast Euroopa Liidu toonasest 12 liikmesriigist üks) ning lõid ühenduse Douzelage.
Hiljem liitunud linnad.
Ühendus on võtnud juurde uusi liikmeid Euroopa Liiduga hiljem liitunud riikidest:
Gyula

Gyula on linn Ungaris Békési komitaadis, Gyula kreisi halduskeskus. Asub Rumeenia piiri lähedal Fehér-Körösi jõe ääres.
Esimesed teated Gyulast pärinevad 1313. aastast, kui seal asus klooster.
Linn on Ungari rumeenlaste keskus. 2,3% linnaelanikest on rumeenlased. Linnas asub ainuke rumeeniakeelset keskharidust andev kool Ungaris.
Linnas asub 13. sajandist pärit kindlus.
Gyulas on sündinud helilooja Ferenc Erkel, kirjanik László Krasznahorkai ja maletaja Imre König.
Budapesti XVII ringkond

Budapesti XVII ringkond (ungari keeles "Budapest XVII. kerülete") on linnaringkond Budapestis, mis asub kesklinnast idas. Ringkond kasutab ka nime Rákosmente.
Ringkond piirneb idas väikelinna Péceliga.
Paks

Paks on linn Ungaris Tolna komitaadis, Paksi kreisi halduskeskus.
Paks asub Doonau ääres, umbes 100 km Budapestist lõuna pool. Paksis elab ligi 20 000 inimest.
1774 rajati linna kalvinistlik kirik, 1884 luteri kirik ja 1901 katoliiklik basiilika Jeesuse Südame kirik. 1987–1991 valmis Imre Makoveczi projekteeritud katoliiklik Püha Vaimu kirik.
Linnas asub Ungari ainuke, 1983. aastal rajatud tuumaelektrijaam, mis toodab ligi 40% Ungari elektrist.
Paksis ei ole raudteed. Linnast saab maanteed ja Doonaud mööda sõita põhja poole Dunaújvárosisse ja Budapesti. Doonaud mööda saab sõita lõuna poole Bajasse ja Mohácsisse. Maanteed mööda saab sõita lõuna poole komitaadi keskusse Szekszárdi ja komitaadile nime andnud Tolnasse.
Linna jalgpalliklubi Paksi SE mängib Ungari kõrgeimas liigas Nemzeti Bajnokság I.
Paksil on kolm sõpruslinna: Poolas asuv Gubin ning Saksamaal asuvad Lauda-Königshofen Baden-Württembergis ja Reichertshofen Baieris.
Paksis korraldatakse kevadfestivali ning seal toimub ka rahvusvaheline bluusi-, džässi-, roki- ja gastronoomiafestival.
Aasta ärijuht

Aasta ärijuht on auhind, mille annab Estonian Business School tuntud ja hea mainega ärijuhile tema panuse eest ettevõtte arendamisel.
Auhinda antakse välja alates 1991. aastast. Aunimetuse saajale antakse rändauhind, pronksist buldogi kuju.
Aleksei Spiridov

Aleksei Grigorjevitš Spiridov (vene keeles "Алексей Григорьевич Спиридов", saksa keeles "Alexei Spiridow") (6. oktoober 1753 – 18. märts 1828 Tallinn) oli Vene keisririigi mereväelane (admiral) ja Tallinna sõjasadama väljaarendaja.
Elulugu.
Ta põlvnes vanast aadlisuguvõsast, mille kohta on teateid XVI sajandist. Tema isa oli Kroonlinna sadama ülemkomandant admiral Grigori Andrejevitš Spiridov (1713−1790) ja ema Anna Matvejevna Nesterova (1731−?). Õppis alates aastast 1760 mereväekadetikorpuses. 1760−1761 teenis oma isa alluvuses, kes oli sõjalaeva komandör. 1762. aastal ülendati mitšmaniks. Ta oli mitme sõjalaeva komandör ja sai 1784. aastal kontradmirali auastme. 
Aastast 1792 oli ta Tallinna sadama ülemkomandant, 1803–1811 ja 1813–1828 Tallinna sõjakuberner ja Tallinna sadama kõrgeim komandör. Aastal 1811 sai temast Arhangelski sadama komandör ja 1811−1813 oli ühtlasi Arhangelski sõjakuberner. Suri Tallinnas ja ta on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
25. veebruaril (ukj 9. märtsil) 1814 võeti ta Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (III klass, nr 303). 
Mõisavaldused.
Talle kuulus kuni 1801. aastani Natalienhofi suvemõis, mille ta ostis Holstein-Becki hertsogilt Peter August Friedrichilt. 1816. aastal sai ta 12 aastaks rendile Uuemõisa mõisa ("Neuenhof"). Leping hakkas kehtima 1819. aastal ja selle tähtaeg oli aasta 1831. Tema nimel oli mõis veel 1825. aastal.
Perekond.
Ta abiellus 29. juulil 1792 Porkuni mõisniku kammerhärra Magnus Detloff von Tiesenhauseni (suri 1804) endise abikaasa Katharina Helene von Schwebsiga (1765–1824), kes oli Jõhvi mõisniku alampolkovnik Karl Friedrich von Schwebsi (1715–1782) ja Kuramaalt Perbone mõisast pärit Katharina Magdalena Elisabeth von Korffi (1741–1804) tütar.
Abielust sündisid poeg ja kaks tütart.
Pille Kivihall

Pille Kivihall (kuni 1986. aastani Kaljuste; sündinud 15. juunil 1964) on eesti nahakunstnik.
Pille Kivihall lõpetas 1982. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1988. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal.
Ta on tegutsenud vabakutselise kunstnikuna, olnud aastatel 1992–1997 Kunstitoodete Kombinaadi ARS (hiljem ettevõtte ARS Ehisnahk) kunstiline juht ja 1997–1998 Eesti Nahkehistöö konsultant. Aastal 1995 kuulus ta Katariina Gildi ja selle gildi nahakoja asutajate hulka.
Ta on alates 1984. aastast esinenud paljudel näitustel.
Aastatel 2002–2006 oli Pille Kivihall Eesti Nahakunstnike Liidu esimees.
Tartu ülikooli arhitekt

"Siin on loetletud Tartu ülikooli arhitektid ja ülikooli arhitekti kohusetäitjad. 
"Artiklitele Tartu ülikooli arhitektide kohta lisatakse kategooria .
Venemaa väikesearvulised põlisrahvad

Venemaa väikesearvulised põlisrahvad on rahvad, mida tunnistab sellisena Venemaa Föderatsioon oma valitsuse otsusega. Neile laieneb föderaalne seadus "Venemaa Föderatsiooni väikesearvuliste põlisrahvaste õiguste garantiidest".
Mansid

Mansid (vanem venepärane nimetus "vogulid", vene keeles "вогулы") on soome-ugri rahvas, kelle asuala jääb Handi-Mansimaale ja Sverdlovski oblastisse Venemaal.
Mansi keel kuulub soome-ugri keelte ugri harusse, koos handi keeltega moodustab mansi keel obiugri keeled. Mansid on üks kahest obiugri rahvast, teine obiugri rahvas on handid. 
Mansid kuuluvad riiklikult tunnustatud Venemaa väikesearvuliste põlisrahvaste hulka. Handi-Mansi autonoomses ringkonnas on handi ja mansi keel ametlikud keeled vene keele kõrval. 
Mansisid on 2002. aasta andmetel 11 432. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 12 269 mansi. Mansi keelt valdas Venemaal 2010. aasta rahvaloenduse tulemuste järgi aga ainult 938 inimest.
Antropoloogiliselt kuuluvad mansid uurali rassi.
Ajalugu.
Algselt elasid mansid Uuralite läänenõlvadel, aga 11.–14. sajandil tõrjusid komid ja venelased nad itta, teisele poole Uuraleid.
Mansid on olnud Vene võimu all alates 16. sajandist, mil Jermak Timofejevitš tõi suurema osa Lääne-Siberist Vene kontrolli alla. Juba 17. sajandil ületas venelaste arv nende kodumaal manside arvu. 18. sajandil mansid ristiusustati, aga see jäi suuresti formaalseks.
Et mansid on olnud Vene ja Nõukogude võimust tugevamini mõjutatud kui nende põhjanaabrid handid, on nad viimastest rohkem venelaste sekka assimileerunud. 60% neist kasutab omavahelises suhtluses vene keelt.
Siiski on nende arv järjest kasvanud: kui mansisid oli 1926. aasta rahvaloenduse järgi 5754, siis 1959. aastal 6318, 1989. aastal 8279 ja 2002. aastal 11 432.
Naftamaardlate kasutuselevõtt Handi-Mansimaal 1960. aastatel tõi kaasa suurima siserände laine Nõukogude Liidus pärast Teist maailmasõda. Selle tagajärjel jäi hantide ja manside osatähtsus väikeseks ning nad moodustavad tänapäeval pisut rohkem kui ühe protsendi ringkonna rahvaarvust. 
Kirjandus.
Nõukogude Liit toetas mansi rahvusliku kirjanduse üllitamist. 1931 loodi mansi kirjakeel ladina tähestiku, 1937 slaavi tähestiku põhjal.
Üks viimase aja tuntumaid mansi kirjanikke on Juvan Šestalov.
Tšuktšid

Tšuktšid (enesenimetused ԓыгъоравэтԓьэт, оравэтԓьэт) on Aasia kirdeosa põlisrahvas, kes elab Beringi merest kuni Indigirkani ja Põhja-Jäämerest kuni Anadõri ja Anjuini. Kõnelevad paleoaasia keelte tšuktši-kamtšadali rühma kuuluvat tšuktši keelt ja vene keelt.
2002. aasta Venemaa rahvaloenduse järgi oli neid 15 767. Eestis elas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 1 tšuktši naine. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 15 908 tšuktši. 
Antropoloogiliselt kuuluvad tšuktšid mongoliidsesse põhja-aasia rassi.
Tšuktšid kuuluvad riiklikult tunnustatud Venemaa väikesearvuliste põlisrahvaste hulka.
Tšuktšidel on rikkalik suuline rahvalooming. Eesti keeles ilmus 1981 valimik tšuktši muinasjutte "Unesnõiduja".
Tšuktšid elavad lähisarktilises kliimas. Seal on elu raske ega võimalda rikkust koguda. Sellepärast said tšuktšid sagedaseks tegelaseks venelaste anekdootides. Anekdootides kujutatakse tšuktše harimatute ja lihtsameelsetena, kuid see-eest pakuvad nad võimalust vaadata Venemaa elu nii-öelda kõrvalt, ilmutades vahel suurt läbinägelikkust.
 (1931. aastast alates kasutati ladina kirja, 1937. aastal mindi üle kirillitsale). Asulatesse ilmusid koolid, haiglad ja kultuuriasutused. 21. sajandil ei erine tšuktšide seas kirjaoskuse tase Venemaa keskmisest.
Tšuktšid olid üldiselt 20. sajandi alguseks pööratud õigeusku, kuid see jäi kauaks suuresti formaalseks. Šamanismi mõjud on tšuktšide seas märgatavad tänapäevani.
Heino Laaneots

Heino Laaneots (26. august 1928 Jäärja, Pärnumaa – 20. november 2009) oli eesti vaimulik.
Sai alghariduse Kilingi-Nõmmes, seejärel astus Pärnu Poeglaste gümnaasiumi. 
Mobiliseeriti Saksa relvajõududesse, teenis 20. Eesti diviisis 1944–1945, oli pärast sõda Briti sõjavangis Saksamaal ja Belgias. Sõjavangist vabanedes siirdus 1947 Inglismaale, kus tegutses põllu-, ehitus- ja kaevandustöölisena. 
Teoloogiahariduse sai ta Soome kiriku Seurakuntaopisto's Järvenpääl (ta tegutses Hothorp Hallis aastatel 1956–1961 luterliku laste- ja noorsootöö keskuse majandusjuhina ja abidirektorina) ja Inglismaal Oxfordi ülikooli Mansfieldi kolledžis 1962–1967. Prooviaastal oli ta E.E.L.K. Londoni koguduses praost Jaak Tauli juures. Õpetajaametisse ordineeriti ta 20. juulil 1968.
Ta teenis ingliskeelset luterlikku kogudust Corbys Kesk-Inglismaal 1967–1970. E.E.L.K. Põhja-Inglismaa koguduse õpetaja oli ta aastatel 1970–1976. Kui E.E.L.K. Montreali Jaani koguduse õpetajast sai E.E.L.K. piiskop, valiti Heino Laaneots koguduse uueks õpetajaks ning ta emigreerus Kanadasse 1976. Montreali Jaani kogudust teenis ta õpetajana 1976–2009. Kui õpetaja Oskar Gnadenteich emerituuri siirdus, hakkas ta hakkas ta hooldama (1990–2008) Montréalist kahesaja kilomeetri kaugusel asuvat Ottawa Pauluse kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1982–1987 E.E.L.K. Kanada praostkonna abipraost.
Tõnu Toome

Tõnu Toome (14. detsember 1949 Toronto – 17. oktoober 2009) oli eestlasest Kanada advokaat.