tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Knut Steen

Knut Steen (19. november 1924 Oslo – 22. september 2011) oli norra skulptor.
Steen sündis veoautojuhi peres neljast lapsest vanimana. Nooruses töötas ta prügivedajana, sanitarina, puhkpillimängijana džässbändis ja reklaamiagentuuris. Halva tervise tõttu ei kutsutud teda sõjaväeteenistusse.
Ta õppis alates 1944. aastast Norra kunsti- ja disainikolledžis, selle lõpetamise järel Norra kunstiakadeemias Per Palle Stormi ja Stinius Fredrikseni käe all.
Knut Steen kasutas graniiti, betooni, pronksi, terast ja marmorit; 1970. aastatel viljeles ta ka graafikat, sealhulgas illustreeris raamatuid.
1973. aastast elas ta Itaalias Carraras.
2006. aastal andis kõneainet Steeni loodud 8 meetri kõrgune kuningas Olav V kuju, mis läks maksma 2 miljonit Norra krooni (317 000 USA dollarit). Kuju tellis Norra kunstiakadeemia, kuid muu hulgas seetõttu, et kuninga parema käe asend meenutas Rooma tervitust, jättis Oslo linnavalitsus selle plaanitud kohale raekoja ette püstitamata. Steen oli lähtunud fotost, millel sõjaväevormis kuningas osaleb pidulikul üritusel. Esialgu lubas ta kuju Itaalias maha matta, kuid kui mitu Norra valda selle vastu huvi tundsid, valis ta kuju asukohaks Skjerjehamni Guleni vallas. Monument avati pidulikult 2007. aastal.
2008. aastal löödi Knut Steen Püha Olavi ordu rüütliks. 
2009. aastal avati Sandefjordis Knut Steeni skulptuuripark.
Steeni mänedžeriks oli tema tütar Hege Steen.
EMK Tartu Püha Luuka kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Tartu Püha Luuka kogudus on Eesti Metodisti Kiriku kogudus Tartus.
Koguduse asutas noor pastor Johannes Karlson 28. oktoobril 1923 .
Koguduse praegune pühakoda, Tartu Püha Luuka kirik, asub Tartus aadressil Vallikraavi tänav 16a.
Pastorid.
EMK Tartu Püha Luuka koguduses on pastori kohuseid täitnud järgmised mehed:
Johannes Karlson

Johannes Karlson (26. september 1893 Harjumaa – 6. oktoober 1958) oli Eesti Metodisti Kiriku misjonär ja pastor aastatel 1920–1926. 
Ta teenis misjonärina Lõuna-Ameerikas.
Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Kaitserühm

 
Kaitserühm (ka kaitsev rühm; blokeeriv rühm) on funktsionaalne rühm, mis tekitatakse orgaanilise ühendi molekulis oleva esialgse funktsionaalse rühma asemele, kusjuures kaitserühma ülesanne on välistada järgnevas sünteesietapis selle tsentri reaktsioon. 
Kui orgaaniline molekul sisaldab sarnaste keemiliste omadustega, see tähendab sarnase reaktsioonivõimega funktsionaalseid rühmi, siis saab protsessi kemoselektiivsust suurendada, kui üks funktsionaalne rühm blokeerida, muutes selle teiseks rühmaks. Taolist funktsionaalse rühma modifitseerimist nimetatakse blokeerimiseks.
Keemiliste muundamiste lõpuks peab olema võimalik esialgne funktsionaalrühm taastada:
kaitserühma sisseviimine → reaktsioon(id) → kaitserühma eemaldamine
Kaitserühm peab olema stabiilne ning kõrge saagisega sisseviidav ja eemaldatav. 
Näide. Liitiumalumiiniumhüdriid LiAlH4 on väga aktiivne taandamisreaktsioonides kasutatav reagent. Ta reageerib nii karbonüülrühma kui ka estri rühmaga. Kuid oletagem, et ester on vaja taandada alkoholiks nii, et molekulis olev karbonüülrühm säilib. Sellepärast tuleb karbonüülrühm kõigepealt muuta atsetaaliks, mis hüdriididega ei reageeri. Sel juhul nimetatakse atsetaali karbonüülrühma kaitserühmaks. Pärast taandamist kaitserühm eemaldatakse happelisel hüdrolüüsil, taastades nii karbonüülrühma.
Näiteid.
Orgaanilises sünteesis on kasutusel lai spekter keemilisi ühendeid, mida saab kasutada nõutavates tingimustes funktsionaalrühma blokeerimiseks. Allpool on mõned enamesinevad kasutused.
R-NH2 + Boc2O → R-NH-Boc
Boc-rühma saab „maha võtta”, s.t aminorühma taastada tugeva happe toimel.
Auvere-Joala vald

Auvere-Joala vald oli vald Viru maakonnas aastal 1924–1939. Vallamaja asus Soldina külas.
Vald loodi Auvere, Mustajõe ja Joala valla liitmisel.
1. aprillil 1939. aasta vallareformiga liideti valla maa-ala uue Vaivara vallaga.
Kogula vald

Kogula vald (saksa keeles "Gemeinde Koggul") oli vald Valjala kihelkonnas Saaremaal. Vallamaja asus Valjala külas.
1936. aastal nimetati vald ümber Valjala vallaks.
1939. aastal läksid valla alad uue Valjala valla koosseisu, välja arvatud Ranna küla ja Rõõsa asunduse piirkonnad, mis läksid Laimjala valla alla.
Abruka vald

Abruka vald (saksa keeles "Gemeinde Abro") oli vald Anseküla kihelkonnas Saaremaal. Vallamaja asus Saaremaal Salme külas.
Abruka vald moodustati 1866. aastal. Anseküla kihelkonnas moodustati samal aastal veel Anseküla kirikuvald, Lõmala vald, Lõo vald, Tiinuse vald ja Tiirimetsa vald, mis lõpetati 1891. aastal ning liideti Abruka vallaga.
1936. aastal nimetati vald ümber Salme vallaks, kuna Abruka saar, mille järgi oli vald nime saanud, kuulus Kaarma-Suure valda.
Abruka vald kuulus Sõrve põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ning Riigivolikogu 42. valimisringkonda, kust valiti Johannes Perens.
Piiriomakaitse

Piiriomakaitse oli Teise maailmasõja ajal 1941. aastal moodustatud piirivalve(kaitse)- ja Saksa vägede tagalajulgestusüksused, Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse haldusalas.
Piiriomakaitse moodustamine.
Piiriomakaitse moodustati 1941. aastal Eesti Omakaitse palgalistest üksustest, 21. jaanuaril 1942 kinnitas Eesti Omavalitsuse Sisedirektor Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse koosseisus Piiriomakaitse juhatuse ning nelja Piiriomakaitse üksikpataljoni koosseisud.
Enne piiriomakaitse moodustamist, alates 20. novembrist 1941 täitsid Eesti ja NSV Liidu piiri sulgemise ülesandeid piirkondlikud Omakaitsemalevad. Pihkva järve läänekaldal endisest Eesti-Vene piirist kuni Võõpsuni tagas piirivalve Petseri Omakaitse Üksikpataljon. Peipsi järve lääne- ja põhjakaldal ning Narva jõe joonel täitsid neid ülesandeid enamuses Narva Omakaitse üksused, mis olid täiendatud ühe Kaitse Vahipataljoni ja Narva abipolitsei kahe kompanii meeskonnaga.
Piirkaitse pataljonid moodustati senistest Narva, Tartu ja Petseri Omakaitse üksikpataljonidest, mis nimetati ümber vastavalt 1., 2. ja 3. Piiriomakaitse üksikpataljoniks. Tartu II Omakaitse üksikpataljon nimetati 4. Piiriomakaitse Üksikpataljoniks.
Juhtkond ja organisatsioon.
Moodustatud Piiriomakaitse ülemaks määrati endine Eesti Vabariigi ja ka Eesti NSV SARKi Piiritalituse ülem Johann Paul, piiriomakaitse ülema asetäitja oli Artur Viilip.
Piiriomakaitse staabi jaoskonnaülemad olid: kapten Aarne Võting, kapten A.Tali ning staabiadjutant Peeter Auksi.
Piiri kaitseks moodustati Saksa vägede julgestusasutuste poolt Piiri Üksikpataljonidest ("I; II ja III Est. Grenzbataillion") ja neist moodustati 39 piirikordonit, kus valvasid palgalistest omakaitselastest moodustatud piiriomakaitse pataljonid.
1. Piiri Üksikpataljoni ülem major Eduard Kukeste, tegevuspiirkond Narva ümbrus, 
2. Piiri Üksikpataljoni ülem major Peeter Plado, 
3. Piiri Üksikpataljoni ülem kolonelleitnant Juhan Labidas,
Piiriomakaitse likvideerimine.
Piiriomakaitse pataljonid ning piiriomakaitse juhtkond saadeti Saksa Korrapolitsei juhi Hermann Schallerti 1942. aasta 10. aprilli korraldusel laiali 3. juulil ja piiripataljon lõpetasid tegevuse 6. augustist 1942. Piirikaitse funktsioon anti üle moodustatavale Saksa Tolli-piirikaitsele.
Kirivere (Torma)

Kirivere küla oli küla Laiuse kihelkonnas Reastvere mõisapiirkonnas. 1977. aastal liideti küla Leedi külaga.
Küla on esmamainitud 1408. aastal ("Kirrifer") Liivi ordumeistri läänikirjas seoses Reastvere mõisa läänistamisega. 
Pikka aega kuulus küla Leedi mõisale. 1599. aastal oli küla kellegi Slupski valduses. 1624. aastaks oli toona tühi küla läinud Reastvere mõisa valdusse.
Kirivere külas on sündinud eesti õigeusu vaimulik Jakob Lindenberg ja ajakirjanik Mihhail Lindenberg.
Kirivere muistne külaase on tänapäeval arheoloogiamälestis.
Külakool.
Kirivere külas asus Leedi ja Reastvere mõisapiirkondade ühine külakool, mida on esmamainitud 1775. aastal. Samal aastal õppis koolis 30 last. Järgmisel aastal oli õpilasi 22. 1786. aastal kool ei tegutsenud, kuid juba järgmisel aastal oli kool taas avatud ning seal õppis 37 last. Järgmistel aastakümnetel kool ei tegutsenud. 1811. aastaks sai kool uue maja. 1822. aastal on esimest korda mainitud Reastvere-Leedi kooli asukohana Kirivere küla. 1847. aastal asutati Leedisse eraldi kool ning Kirivere kool jäi vaid Reastvere mõisapiirkonna lastele. Pärast Reastvere ja Leedi valla liitmist Laius-Tähkvere vallaga koolid ühendati uuesti ning Kirivere külakool suleti. 
Kirivere külakooli õpetajad:
Mõisamaa (Torma)

Mõisamaa küla oli küla Laiuse kihelkonnas. 1977. aastal liideti küla Leedi külaga.
Mõisamaa küla on esmamainitud 1599. aastal seoses küla tollase omaniku Dietrich Hakeniga (ka Dydrych Haken). 1624. aastal asus külas mõis ("Brinckstete"). Hiljem kuulus küla Leedi mõisale jäädes haldusjaotuslikult Laiuse kihelkonda.
Joseph Pilates

Joseph Hubertus Pilates (9. detsember 1883 – 9. oktoober 1967) oli Saksamaal sündinud USA treener, pilatese treeningumeetodi arendaja, edendaja ja levitaja.
Elulugu.
Joseph H. Pilates sündis 1883. aastal Mönchengladbachis Saksamaal. Tema isa oli kreeka päritolu auhinnatud võimleja ja ema tegeles naturopaatiaga. Lapsepõlves nõrga tervisega hädas olnud, astma, rahhiidi ja liigesepõletike all kannatanud Pilates pühendas kogu elu hea füüsilise vormi saladuste väljaselgitamisele. Juba lapsena uuris ta ja katsetas enda peal treeningukavasid – nii kulturismi, gümnastika, joogat kui ka "kung fu" omi – ning oli sedavõrd heas vormis, et poseeris juba 14-aastaselt anatoomiliste kaartide joonistajatele. J. Pilates jõudis arusaamisele, et moodne elustiil, halb rüht ja vale hingamine on paljude terviseprobleemide põhjus. Ta leidis, et kui inimese nahk on võimeline pidevalt uuenema, siis peab olema võimalik tervendada ja tugevdada kõiki elundeid ja kogu keha. See ajendaski teda välja töötama ainulaadse harjutuste kava ja uurima treeninguvahendite kasutegureid, mille põhjal ta hiljem töötas välja omaenda unikaalsed treeningumasinad.
32-aastaselt kolis Pilates Inglismaale, kus ta andis enesekaitsetunde, tegutses elukutselise poksijana ning esines isegi tsirkuses. Esimese maailmasõja puhkedes võeti Joseph Pilates koos teiste sakslastega vahi alla ning paigutati vangilaagrisse. Laagris viibides õpetas ta kaasvangidele võimlemisharjutusi ning nimetas oma treeningumeetodit "kontroloogiaks" – tänu keha treenimisele olid vangid hea tervise juures ja suutsid üle elada gripiepideemia, milles hukkus 1918. aastal tuhandeid inimesi. Seda aega saab ühtlasi lugeda Pilatese tehnika sünniajaks.
Pärast sõda naasis Pilates Saksamaale, kus ta tegi koostööd mitme tantsu- ja võimlemisasjatundjaga, sealhulgas näiteks Rudolf Labaniga. Samuti jätkas ta tööd politseinike treenimisel.
Pärast seda, kui tal paluti hakata treenima sõjaväge, lahkus ta 1926. aastal kodumaas pettununa Saksamaalt ning reisis Ameerikasse. Teel uude maailma tutvus ta Clara, oma tulevase abikaasa ja äripartneriga. Koos rajasid nad New Yorgis stuudio, kus Pilates jätkas oma treeningumeetodi arendamist, kuni jõudis lõpuks tulemuseni, mida tänapäeval tuntakse Pilatese meetodina. Clara ja Joseph Pilates õpetasid ja juhendasid oma õpilasi New Yorgi stuudios mitu aastakümmet, leides oma kõige pühendunumad järgijad tantsijate ja baleriinide kogukonnast – kust pärinevad kõik meistrid, kes tänapäeval Joseph Pilatese elutööd edasi kannavad. Lisaks kirjutas Pilates mitu raamatut ning suutis viljaka leiutajana kinnitada 26 patenti.
Õpilased.
Otseselt Pilatese käe all õppinud meistrite hulka kuuluvad näiteks Romana Kryzanowska, Eve Gentry, Ron Fletcher, Corola Trier, Mary Bowen, Kathy Grant ja Lolita San Miguel.
Einmani vald

Einmani vald (varem Einmanni vald; saksa keeles "Gemeinde Korps") oli vald Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal 1866–1892 ja 1895–1939. Vallamaja asus Vajangu külas.
24. augustil 1935 nimetati vald Vajangu vallaks.
1. aprillil 1939 liideti 1939. aasta vallareformiga valla maa-ala uue Vajangu vallaga.
Liigvalla vald

Liigvalla vald (saksa keeles "Gemeinde Löwenwolde") oli 1866 moodustatud vald Koeru kihelkonnas Järvamaal. Vallamaja asus Rakke külas.
Vald koosnes Liigvalla, Ao ja Piibe mõisa aladest. 1895. aastal liideti Liigvalla külge Piibe vald.
22. septembril 1936 nimetati vald ümber Rakke vallaks.
1. aprillil 1939 jagati 1939. aasta vallareformiga valla maa-ala Rakke valla ja Vaimastvere valla vahel.
Kilbavere

Kilbavere küla oli küla Tartumaal Laiuse kihelkonnas. 1977. aastal liideti küla Oti külaga.
Kilbavere küla on esmamainitud 1599. aastal ("Kilbawer"), kui küla kuulus Laiuse lossi folvarki Madej vakusesse. 1624. aastal on küla ("Kilpauer") nimetatud Kodisma vakusesse kuuluvana. Hiljem kuulus küla Laius-Tähkvere mõisale jäädes Torma kihelkonna maa-alale.
Richard Devid

Richard Devid (ka Richard Deevid; 30. aprill 1893 Kärdlas – 5. juuni 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti ärimees.
Richard Devid oli Tallinnas Harju tänaval asunud Eesti eliithotelli ja restorani Kuld Lõvi omanik ning Tallinna Rotary Klubi liige.
Olles pärit Kärdlast, kinkis ta Kärdla kirikule 1920. aastate lõpul uue kella.
Talle kuulunud hotell natsionaliseeriti 1940. aastal. Ta ise vahistati 14. juunil 1941 ning küüditati NSV Liidu sisemaale, kus talle tribunali otsusega 21. märtsil 1942 määrati surmanuhtlus. Otsus viidi täide 5. juunil 1942. 
Tema tütar on Vive Devid.
Heinrich Gutkin

Heinrich (Henoch) Gutkin (13. juuni 1879 Tallinn – 11. oktoober 1941 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli juudi rahvusest Eesti ettevõtja ja Rahvuskogu liige.
Ta oli Tallinna Juudi Ühispanga juhatuse esimees, riidekaupluse omanik ja Kaubandus-Tööstuskoja liige aastatel 1925–1937.
Ta oli ka Juudi Kultuuriomavalitsuse abiesimees, Juudi vähemusrahvuse IV kultuurinõukogu liige ning Juudi kultuuriomavalitsuse esindaja Rahvuskogu Teises Kojas. 
Ta vahistati NKVD poolt 14. juunil 1941 ja küüditati NSV Liitu, kus suri vangilaagris.
Kentaur (kirjastus)

Kentaur on Eesti kirjastus.
Otto III (Braunschweig-Lüneburg)

Otto III (u. 1296 – 1352) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastast 1330 kuni oma surmani.
Järglased.
Otto abielust Mecklenburgi Mathildega (1293–1358) sündisid järgmised lapsed:
Peeter Vihalemm

Peeter Vihalemm (sündinud 11. septembril 1944) on eesti ajakirjandusteadlane ja sotsiaalpsühholoog.
Elulugu.
Peeter Vihalemm lõpetas 1963. aastal Pärnu 4. Keskkooli, kust läks edasi õppima Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala ajakirjanduse eriharusse. Ülikooli lõpetas ta 1968. aastal "cum laude".
Kuni 1972. aastani töötas Vihalemm Tartu Riikliku Ülikooli sotsioloogialaboris nooremteadurina, 1972–1978 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias filosoofia õppejõud.
1974. aasta novembris kaitses ta Leningradi ülikoolis väitekirja "Hoiakute osa ajaleheinformatsiooni vastuvõtul" ja sai psühholoogiakandidaadi kraadi.
Ajakirjandusosakonda asus Vihalemm täiskohaga tööle 1978. aasta sügisel. Septembris 1989 sai ta Marju Lauristini asemel ajakirjanduskateedri juhatajaks, selles ametis jätkas kuni 1997. aastani. Vihalemm oli professor aastatel 1992–1997 ja 2001–2009, 2009. aastal sai temast emeriitprofessor.
Isiklikku.
Peeter Vihalemm on luuletaja ja kunstniku Arno Vihalemma teine poeg. Tema vend Rein Vihalemm oli teadusfilosoof.
Peeter Vihalemm on abielus (aastast 1978) sotsioloog Marju Lauristiniga.
Wilhelm II (Braunschweig-Lüneburg)

Wilhelm II (u. 1300 – 1369) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastast 1330 kuni oma surmani.
Abielud ja järglased.
Wilhelmil oli tütar igaühega oma neljast naisest.
Esimesest abielust Ravensbergi krahvi Otto IV tütre Hedwigiga (suri pärast aastat 1387):
Teisest abielust Mariega:
Skalaarkorrutis

Vektorite a = ("a"1, "a"2, ..., "a""n") ja b = ("b"1, "b"2, ..., "b""n") skalaarkorrutiseks nimetatakse arvu:
formula_1
kus Σ tähistab summeerimist ja "n" on vektorruumi mõõde.
Näide.
Näiteks kolmemõõtmelises ruumis on vektorite (1, 3, −5) ja (4, −2, −1) skalaarkorrutis
formula_2
Skalaarkorrutis kompleksarvuliste vektori liikmetega.
Juhul, kui vektori liikmed on kompleksarvud, siis skalaarkorrutis defineeritakse kui
formula_3,
kus formula_4 on formula_5 kaaskompleksarv. Tegemist on üldisema valemiga, mis kehtib ka reaalarvuliste liikmetega vektorite puhul, sest kaaskompleksi võtmine reaalarvust jätab arvu samaks.
Aosilla

Aosilla (ka Haoselja) on endine küla Jõgevamaal. 1977. aastal liideti küla Oti külaga.
Geograafilised koordinaadid on . 
Aosilla külast läks 20. sajandi I poolel metsatee endisse Raja külla, mis paikneb praeguse Ida-Viru maakonna Mustvee valla Laekannu küla maa-alal.
Kool.
20. sajandi esimesel poolel töötas külas algkool. 1919/20. õppeaastal oli see kolmeklassiline, ülalpidajaks Laius-Tähkvere vald.
Õpilaste arv oli väike ja neid võeti vastu üle aasta. 1929/30. õppeaastal töötas koolis neli klassi, 1932/33. aastast lisandus viies klass. Pärast Eesti okupeerimist töötas algkool 4-klassilisena. 1941. aastal kool enam ei töötanud.
Metsaküla (Jõgeva)

Metsaküla oli küla Jõgevamaal, tänapäeval Jõgeva vallas. 1977. aastal liideti küla Oti külaga.
Magnus II (Braunschweig-Lüneburg)

Magnus II (1324–1373), kutsutud ka Magnus Kaelakeega (Magnus Torquatus), oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog, valitses Wolfenbütteli vürstkonda ja ajutiselt ka Lüneburgi vürstkonda.
Perekond.
Magnus abiellus Anhalt-Bernburgi vürsti Bernhard III tütre Katharinaga. Neil olid järgnevad lapsed:
August Ingermann

August Ingermann (17. november 1877 Tarvastu vald, Viljandimaa – 11. mai 1934) oli Eesti sõjaväelane ja politseiametnik.
Elulugu.
August Ingermann omandas hariduse Tartus. 1896. aastal asus ta teenistusse Tartu kreispolitsei kantseleisse, kust siirdus sekretäriks Riia ringkonnakohtu prokuröri abi juurde 1901. aastal, kust viidi üle sekretäriks Petrogradi ringkonnakohtu kriminaaljaoskonda 1915. aastal. Hoolsa teenistuse eest anti talle Stanislavi orden 1914. aastal.
1916. aastal lähetati A. Ingermann Venemaa Imperaatorliku Armee kaardiväe staabiülema korraldusse ja ülendati sõjaväeametnikuks ning määrati teenistusse käsutusametnikuks staabi luureosakonda. 1917. aastal määrati A. Ingermann staabi uurimisosakonna juhatajaks, kust lasti reservi jaanuaris 1918.
A. Ingermann astus Eesti Vabadussõja alguses detsembris 1918 Eesti Rahvaväkke ja määrati 2. Diviisi teadetekogumise punkti, 1919. aasta juunis viidi üle Valga teadetekogumise punkti ülemaks. Pärast Vabadussõja lõppu arvati 31. mail 1920 reservi.
1. juunil 1920 astus A. Ingermann Kaitsepolitsei teenistusse ja määrati Kaitsepolitsei Valga jaoskonna ülemaks, kust viidi üle Kaitsepolitsei Tallinna jaoskonna ülemaks 15. jaanuaril 1923. Tallinna jaoskonna ülema ametikoht nimetati 1. jaanuaril 1926 Poliitilise Politsei Tallinna komissariks, kellena A. Ingermann teenis kuni 25. juunini 1933.
Hoolsa ja eeskujuliku teenistuse eest määrati A. Ingermannile veebruaris 1928 autasu 3 kuupalga suuruses ja 1933. aasta juunis 350 kr ulatuses.
1933. aastal viidi A. Ingermann üle omal palvel kriminaalkomissariks Viljandisse, kus töötas kuni surmani 11. mail 1934.
Kapp

Kapp on ühe või mitme uksega mööbliese asjade hoidmiseks.
Antiikajal tunti küll juba enamikku mööbliesemeid, mis on kasutusel tänapäeval, kuid kappi kasutati üksnes kauplusemööblina, mitte kodumajapidamises. 
Kappe liigitatakse peamiselt mõõtmete ja kasutusotstarbe järgi, näiteks vannitoakapid, köögikapid, seinakapid, öökapid ja nii edasi.
Edafoloogia

Edafoloogia uurib mulda, kui taimede kasvukeskkonda. Sealjuures hinnatakse mulla võimet varustada taimkatet kasvuks ning arenguks vajalike ainetega ja tagada selleks sobilikud tingimused.
Edafoloogia on üks kahest mullateaduse põhilisest harust pedoloogia kõrval.
Andres Piirsoo

Andres Piirsoo (sündinud 24. septembril 1948) on eesti rakuteadlane, bioloog.
Ta on tegelenud ka histoloogiaga. 
Töötab Tartu Tamme Erakliiniku juhatajana. 
Bioloogiadoktor (Moskva, 1981). TÜ emeriitdotsent. 
Enam kui 40 teaduspublikatsiooni autor.
Tartu Püha Luuka kirik

Tartu Püha Luuka kirik on 2002. aastal EMK Tartu Püha Luuka kogudusele valminud kirik Tartu linnas aadressil Vallikraavi tänav 16a.
Kiriku projekteeris arhitekt Indrek Allmann. Projekt jätkab stiililt 1931. aastal arhitekt Engelhard Corjuse poolt kogudusele projekteeritud, ent Nõukogude okupatsiooni ja Teise maailmasõja tõttu ehitamata jäänud uue kiriku funktsionalistlikku joont. 
Kahekorruselise kiriku ettenähtud kahest ehitusetapist on läbitud esimene, mil rajati väike saal, kohvik ja muud ruumid. Teises ehitusetapis lisatakse suur saal koos vastavate abiruumidega. Rangelt ida-läänesuunalise saalide asetusega kiriku 25 meetri kõrguse torni ruumiline ristimotiiv on ümbruskonnas majade vahelt jälgitav. Kaugvaated kirikule avanevad ka mitmelt poolt Vallikraavi tänavalt. Ehitatud kirik on pälvinud 2002. aasta Tartu parima uusehitise auhinna.
Asukoht.
Tartu Püha Luuka kirik asub EMK Tartu Püha Luuka koguduse ajaloolisel krundil vallikraavi serval. Enne kui kogudus 1926. aastal krundi jumalateenistusteks ja muudeks kiriklikeks tegevusteks ostis, paiknes seal arstiteaduse professori ja kirurgi Werner Zoege von Manteuffeli villa.
Engelhard Corjus

Engelhard Corjus (ka Korjus; 11. november 1899 Haapsalu – 26. märts 1961 Toronto, Kanada) oli Eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1918. aastal Tallinna Reaalkooli.
Looming.
Ta oli tuntud enda loomingus nii äärmusliku funktsionalismi kui ka saksapärase ekspressionismi viljelemisega. 
Isiklikku.
Tema isa oli usutegelane Voldemar Korjus, õed misjonär Tabea Korjus ja kunstnik Veronica Korjus, vend psühholoog ja baptist Georg Korjus.
Victorious

"Victorious" on Ameerika Ühendriikide telesari kanalil Nickelodeon. Sarja looja on Dan Schneider.
Sarja peategelane on ambitsioonikas laulja Tori Vega (Victoria Justice), kes õpib lavakunstide koolis Hollywood Arts ning satub iga päev kummalistesse olukordadesse.
See oli esimest korda eetris 27. märtsil 2010.
Bayer AG

Bayer AG on rahvusvaheline ettevõte, mille peamised kompetentsivaldkonnad on tervishoid, taimekaitse ja kõrgtehnoloogilised materjalid. 
Bayeri aktsiatega kaubeldakse Frankfurdi börsil, aktsia hind kuulub indeksi DAX koosseisu.
Kontserni struktuur.
Bayeri kontserni tegevused on koondatud kolme tütarettevõttesse – HealthCare, CropScience ja MaterialScience –, mis tegutsevad suures osas iseseisvalt. Neid toetavad kolm teenindusettevõtet. 
Äritegevuse eest vastutavad tütarettevõtted:
Teenindavad tegevused on koondatud kolme teenindusettevõtte alla: 
Bayeri kontsern turustab umbes 5000 toodet tervishoiu, taimekaitse ja kõrgtehnoloogiliste materjalide valdkonnas.
Leedi

Leedi (inglise keeles "Lady") on kõrgaadlisse kuuluva naise tiitel Suurbritannias, "lordi" naissoost vaste; tänapäeval ka üldisemalt daamide kohta kasutatav sõna.
Tavaliselt seostatakse sõna "leedi" nüüdisajalgi daamiliku käitumise või kõrgklassi päritoluga. Seda kasutatakse ka vastena sõnale "džentelmen" fraasis "leedid ja džentelmenid", mis vastab sisuliselt kõnetusele "Daamid ja härrad!".
Inglise keeles kasutatakse sõna "lady" ka madalama klassi kohta, näiteks võidakse koristajat nimetada "cleaning lady" (sõna-sõnalt "puhastusleedi" või "puhastusdaam"), samuti irooniliselt (näiteks naisvangide või prostituutide kohta).
Ugri keeled

Ugri keeled on Uurali keelkonda kuuluv soome-ugri keelte rühm, millesse omakorda kuuluvad: ungari keel, handi keel ja mansi keel.
Obi jõe valgalas kõneldavad handi keel ja mansi keel moodustavad ugri keelte hulgas Obi ugri keelte alarühma.
Ugri keeled erinevad üksteisest sedavõrd palju, et vastastikune arusaamine ei ole võimalik.
Oskar Hinto

Oskar Hinto (24. juuli 1882 Tartumaa – 16. detsember 1961 Tallinn) oli Eesti teadlane ja riigiametnik.
Hinto lõpetas 1912. aastal Peterburi Tehnoloogiainstituudi ja töötas Venemaal ja Nõukogude Venemaal kuni 1921 sisevete ja turbatööstuse alal. 
1921. aastal opteerus Hinto Eestisse ja aastatel 1921–1935 töötas Tallinna Tehnikumi õppejõuna. 
Aastatel 1927–1936 oli Oskar Hinto Eesti Vabariigi Majandusministeeriumi tööstusosakonna direktor. 1936–1940 oli ta Eesti Metsa- ja Tselluloosi osaühisuse juhatuse esimees. 
Pärast Teist maailmasõda töötas Hinto Eesti NSV Põllumajandusministeeriumis. 
Ühiskondlik tegevus.
Oskar Hinto oli EÜS Põhjala liige.
Paisu kaudu suletav türistor

Paisu kaudu suletav türistor ehk GTO türistor (inglise keeles "gate turn-off thyristor") on suletav türistor, mida kasutatakse jõupooljuhtmuundurites, näiteks elektrimootori elektroonilises juhtsüsteemis lülitina.
Tavalised türistorid ei ole täielikult juhitavad. Neid saab lülitada ainult sisse, aga mitte välja. Väljalülitmiseks on harilikule SCR türistorile vaja lisaks keerukaid ja mahukaid sulgemisahelaid. Sellepärast on harilikku mittesuletavat ehk SCR türistori edasi arendatud ja kasutusel erinevad meetodid türistori väljalülitamiseks. Üks neist on GTO türistor.
Suletavad türistorid on türistoride suhteliselt uued mudelid. Nad töötati välja 1960. aastatel, aga mootorite juhtimiseks hakati neid kasutama alles 1970. aastate lõpul. Neid kasutatakse mootorite juhtimise pakettides järjest laiemalt, sest nad ei vaja väliseid komponente juhitava ränialaldi ehk kolmejuhtmiselise türistori väljalülitamiseks alalisvooluahelates.
Suletav türistor vajab sisselülitamiseks harilikult suuremat väravavoolu kui tavaline kolmejuhtmeline türistor. Suure võimsusega seadmed vajavad väravavoolu vähemalt 10 A. Seadme töösagedus on kuni 1kHz ja väljalülitamiseks on vaja anda talle suur negatiivne vooluimpulss, mille suurus on kuuendik kuni veerand seadet läbivast voolust.
Suletavate türistoridega inverter (vaheldi) koosneb türistoridega jõuplokist. Türistori tüürelektroodidele antakse tüürvoolu mikrokontrollerilt või impulss-generaatorilt.
Suletavate türistoride pooljuhi struktuur on keerukam kui üheoperatsioonilisel türistoril, koosnedes paljudest rakkudest. Väljalülitumise võime saavutatakse katoodide saarekestena hajutamise ning katoodi ja tüürelektroodi vahelise distantsi vähendamisega. Need türistorid on tunduvalt kiiremad üheoperatsioonilistest türistoridest ja neid kasutatakse sagedusteni kuni 500 kHz.
Suletavate jõupooljuhtseadiste (sh GTO türistoride) ja mikroprotsessortehnika laialdane kasutamine iseloomustab elektertranspordi veeremi kolmandat põlvkonda.
Hanno Kompus

Hanno Kompus (kuni 1935 Johannes Kompus; 4. märts 1890 Rannu vald, Tartumaa – 25. oktoober 1974 Montréal, Kanada) oli eesti kunstikriitik- ja ajaloolane, teatrikriitik aga ka lavastaja ja arhitekt
Elukäik.
Aastail 1901–1908 õppis Kompus Tartu Reaalkoolis ning mängis Vanemuise orkestris viiulit. 1909–1918 õppis ta Riia Polütehnilises Instituudis arhitektuuriosakonnas ning osales Vabadussõjas. 1919–1920 oli Eesti Vabariigi Haridusministeeriumi kunstiosakonna juhatajana. Aastatel 1920–1922 oli Hanno Kompus Estonia teatri dramaturg ja näitejuht sõnalavastuse ning aastast 1923 peamiselt muusikalavastuse alal. Pärast praktiseerimist Dresdenis Saksa riigiooperis režiiassistendina 1922–1923 valiti ta 1925 Estonia teatri ajutise kunstilise kolleegiumi juhatajaks, määrati samal aastal teatridirektori kohusetäitjaks ja 1927. aastal direktoriks, kellena töötas kuni 1929. aastani.
1936–1940 oli Riigi Ringhäälingu saatekava juhataja ja seejärel taas Estonia lavastaja. Hanno Kompus on olnud Draamastuudio teatrikooli õppejõud ja ajakirja Tie toimetajaid, Eesti-Soome-Ungari Liidu juhatuse ja Eesti Kunstimuuseumi kunstikomisjoni liige. 1940–1941 töötas teadusliku tööjõu kohustetäitjana Eesti Kunstimuuseumis ja aastatel 1941–1944 taas näitejuhina Estonias.
Teise maailmasõja ajal 1944. aastal põgenes Rootsi, kus projekteeris Stockholmi ümbrusse väikeelamuid, illustreeris eestikeelseid raamatuid ja tegutses eesti teatrites. Kolis 1951. aastal Kanadasse. Oli innukaid eesti teatri organiseerijaid paguluses. Nii loodi tema algatusel Montreali Eesti Teater, kus ta tegutses nii lavastaja kui ka näitlejana. Rootsis osales paari teise Estonia näitlejaga Ingmar Bergmani poliitilises põnevusfilmis "Seda ei juhtu siin".
Alustas tegevust kunstikriitikuna juba 1914. aastal. Sellest tööst kasvas välja Hanno Kompuse töö kunstiajaloolasena. Avaldas 1926. aastal ühe esimestest süsteemsetest kunstiülevaadest - "Eesti kujutavast kunstist". Lisaks kirjutas lavakujundusest, ehitus- ja tarbekunstist, raamatukujundusest, stsenograafiast ning hulga üksikute kunstnike loomingu käsitlusi: "Paul Raud" (1931), "Amandus Adamsoni loomingu lõppjärk" (1931), "Mida tõi Koort eesti skulptuuri" (1935), "Adamson-Eric" (1939), "Kristjan Raua kunsti rahvuslikkus" (1945).
Hanno Kompus kuulus korporatsiooni Vironia.
Isiklikku.
1922. aastal abiellus tantsija ja ballettmeistri Rahel Olbreiga. Hanno Kompuse isa oli Jaan Kompus.
Ilmar Särg

Ilmar Särg (sündinud 11. märtsil 1955 Elvas) on eesti kirjanik ja arst. 
Tal on ilmunud luule- ja jutukogusid, romaane ja lasteraamatuid.
Ilmar Särg õppis 1962–1974 Elva Keskkoolis ja 1974–1980 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas (lõpetas "cum laude"). 1981. aastast töötab ta Tartu Ülikooli Kliinikumi Maarjamõisa haiglas kardioloogina.
Alates 1999. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Karl Kornel

Karl Ferdinand Kornel VR I/3 (25. august 1882 Tsooru – 19. september 1953 Irkutski oblast) oli Eesti õigusteadlane, ajakirjanik, diplomaat ja poliitik.
Karl Kornel alustas riigiteenistust diplomaadina Lätis Eesti saatkonnas 1919. aastal. 
Lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1923. aastal. Töötas vandeadvokaat Rein Eliaseri abina Nõmmel 1923–1934. Oli aastatel 1926–1927 Eesti Vabariigi kaubandus-tööstusminister ja 1930–1940 Eesti Telegraafiagentuuri direktor. 
Karl Kornel oli Eesti Asutava Kogu ning II ja III Riigikogu liige. 
Karl Kornel vahistati 28. novembril 1945, mõisteti 10. aprillil 1946 NKVD tribunali otsusega 10 aastaks Taišetlagi ja suri 19. septembril 1953 vangistuses Irkutski oblastis.
Älvdaleni vald

Älvdaleni vald on vald (2. järgu haldusüksus) Rootsis Dalarna läänis. Piirneb läänes Norraga.
Vallas asuvad Töfsingdaleni rahvuspark ja Fulufjälleti rahvuspark.
Vallas räägitakse arhailist Älvdali murret.
Friedrich Kuusekänd

Friedrich Roman Kuusekänd (8. aprill 1898 Tallinn – 17. veebruar 1942 Kirovi linna vangla, Kirov, NSV Liit) oli Eesti kohtunik, Siseministeeriumi Politseivalitsuse direktor aastail 1934–1935.
Friedrich Kuusekänd osales Venemaa Keiserliku Armee koosseisus Esimeses maailmasõjas ja Eesti Rahvaväes 1918. alanud Eesti Vabadussõjas. 
Pärast Vabadussõda teenis Friedrich Kuusekänd Eesti sõjaväes kuni 1925. aastani kaadriohvitserina ning teenistuse ajal õppides lõpetas 1924. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 
1925. aastast töötas ta Kohtuministeeriumis Rakvere-Paide Rahukogus kohtuameti kandidaadina, seejärel oli 1925–1928 ka Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat.
Aastatel 1928–1929 töötas ta kohtu-uurijana Jõhvi jaoskonnas ja 1928–1936 Tallinna 1. jaoskonnas kohtu-uurijana.
16. märtsist 1934 kuni 1935. aastani oli Friedrich Kuusekänd Siseministeeriumi Politseivalitsuse direktor.
Aastatel 1936–1940 oli ta Tallinna Ringkonnakohtu liige. 
Friedrich Kuusekänd vahistati NKVD poolt 24. septembril 1940. Ta sai surmaotsuse, kuid suri eeluurimisel 17. veebruaril 1942.
Elmar

Elmar on mehenimi, mis on tarvitusel eelkõige Eestis, saksakeelsetes maades ja Aserbaidžaanis.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 9. mai 2012 seisuga 939 Elmari-nimelist inimest.
Eestlastest on seda nime kandnud näiteks muusik Elmar Liitmaa, poliitik Elmar Lipping, keeleteadlane Elmar Muuk ja arhitekt Elmar Lohk, samuti Eestis sündinud Kanada arhitekt Elmar Tampõld, Saksamaal Euroopa Parlamendi liige Elmar Brok, vehkleja Elmar Borrmann ja näitleja Elmar Wepper, Austrias kunstnik Elmar Peintner, Aserbaidžaanis aga rahvusvaheline suurmeister males Elmar Magerramov, diplomaat Elmar Məmmədyarov, Gəncə linnapea Elmar Vəliyev, jalgpallur Elmar Baxşiyev jpt.
Sama nime kannavad ka mõned firmad, näiteks Aruba ainus elektriettevõte N. V. Elmar ning Eesti raadiojaam Raadio Elmar.
Eesti mehenimi pärineb tõenäoliselt saksa traditsioonist, kus see oli algselt lühend nimest Adelmar. Tõenäoliselt sarnaneb etümoloogia inglise mehenime Elmer omaga, mille keskaegne kuju Aylmer tulenes vanainglise sõnadest "æþel" ("õilis") ja "mær" ("kuulus").
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Elmar 584 mehel. Elmar oli Eestis levikult 249. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Elmar üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 27,08, ning Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,96. Elmar oli keskmiselt 67 aasta vanune (mediaanvanus oli 71).
Tartu Linnaraamatukogu

Tartu Oskar Lutsu nimeline Linnaraamatukogu on Tartu linna avalik raamatukogu. 
Tartu Linnaraamatukogu keskkogu asub Tartus aadressil Kompanii 3/5. Harukogud paiknevad Annelinnas (Kaunase puiestee 23), Karlovas (Tehase 16), Tammelinnas (Suur kaar 56) ning Ilmatsalus (Kooli tee 5). Lisaks oli kuni 2023. aasta detsembrini avatud Lubja laenutuspunkt aadressil Staadioni 73 ning raamatukoguteenuseid on pakutud ka Tähtvere päevakeskuse külastajaile aadressil Veski 35. 
Raamatukogu veebilehe vahendusel on võimalik kasutada e-kataloogi ESTER.
Statistikat.
Tartu Linnaraamatukogu keskkogus ja harukogudes käis 2019. aastal päevas keskmiselt 1800 külastajat. Aasta lõpul oli raamatukogus arvel 37 759 lugejat, 2011. aastal kasutas neist raamatukogu teenuseid 31 540. Aasta jooksul külastati raamatukogu umbes 547 000 korda ja tehti 1,06 miljonit laenutust. Aasta vältel korraldati 938 üritust ja koolitust, raamatukogus toimus 98 näitust. 
Keskkogu ja harukogusid külastas 2023. aastal keskmisel umbes 1500 inimest päevas, iga tartlase kohta tehti raamatukogust 10 laenutust ning iga registreerunud lugeja kohta 26 laenutust. 2023. aasta jooksul kasutas raamatukogu teenuseid ligi 31 000 lugejat, kusjuures lugejaks registreerunuid oli ligi 6000 võrra rohkemgi. Lugejate arv kasvas aastaga 2,5%, kasvas ka külastuste arv. Lugejatest veerandi moodustasid lapsed.
Ajalugu.
Raamatukogu asutas 1913. aastal Tartu Rahvaraamatukogu Selts. 1940. aasta lõpust tegutseb (vaheaegadega) suviti rannaraamatukogu, algul Emajõe ja hiljem Anne kanali ääres. 1952. aastal nimetati Tartu Linna Keskraamatukogu seoses Nikolai Gogoli 100. surma-aastapäevaga Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsusega ümber N. V. Gogoli nimeliseks Tartu Linna Keskraamatukoguks. 1972. aastal alustas Tartus tööd Eesti esimene raamatukogubuss. 1987. aastast kannab raamatukogu Oskar Lutsu nime.
Esimene internetituba avati Annelinna harukogus 1999. aasta detsembris, keskkogus 2000. aasta augustis. Elektronkataloogile ja elektroonilisele laenutusele mindi üle 1997–2002, 2004. aastal hakati teavikuid laenutama lisaks lugejapiletile ka ID-kaardi alusel.
Georg Trašanov

Georg Trašanov (sündinud 18. novembril 1954 Viljandis) on Eesti ametnik, Valga maavanem aastatel 2003–2010.
Trašanov omandas kõrghariduse Eesti Põllumajanduse Akadeemias, saades ökonomist-vanemraamatupidaja kutse. Valga maavalitsuses alustas ta tööd 1990. aastal, töötades seal abimaavanema ja maavanema asetäitjana.
21. märtsil 2003 nimetati Trašanov Valga maavanema kohusetäitjaks. Valga maavanemaks kinnitati ta esimest korda juunis 2004 ja teist korda juulis 2009. Ühtegi erakonda Trašanov oma ametiajal ei kuulunud.
2010. aastal mõistis kohus ta neljaks aastaks vangi süüdistatuna altkäemaksu võtmises bussifirma GoBus tegevdirektorilt Kalle Murult. Reaalselt oli vangistuses kuus kuud 26. augustist 2011 kuni 23. veebruarini 2012, ülejäänud karistus võimaldati kanda tingimisi.
Ago Silde

Ago Silde (sündinud 25. novembril 1963 Keilas) on Eesti poliitik, Ida-Viru maavanem 2004–2007.
Silde on lõpetanud 1983. aastal kiitusega Kehtna sovhoostehnikumi ja õppinud Eesti Põllumajanduse Akadeemias maaparanduse erialal. Magistriõpingud lõpetas ta Oulu Ülikoolis Soomes, ta on õppinud ka Tallinna Ülikoolis.
2000. aastast oli Silde Narva kutsehariduskeskuse direktor. 1994–2000 töötas ta Kehtna majandus- ja tehnoloogiakooli direktorina, 1994. aastal Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga projektikonsultandina ning 1993–1994 projektijuhina ettevõttes Turveruukki. 1991–1995 oli ta EVEA tegevdirektor Raplamaal. Aastatel 2004–2007 töötas Silde Ida-Viru maavanemana.
31. mail 2007 lahkus omal soovil maavanema ametist ja asus tööle AS-i Silmet Grupp tütarettevõtte AS-i Sillamäe SEJ juhina.
Aastatel 2007–2008 kuulus ta Rahvaliitu.
Jaan Mark

Jaan Mark (sündinud ) on Eesti poliitik, Harju maavanema kohusetäitja 2005–2006.
Enne tööd maavanema kohusetäitjana oli Mark Harju maavalitsuses maaosakonna juhataja, pärast seda on ta olnud arengu- ja planeerimisosakonna juhataja.
Ta kuulub .
Hannes Maasel

Hannes Maasel (sündinud 10. oktoobril 1951) on Eesti poliitik. Ta oli 1999–2012 Hiiu maavanem. 
Haridus.
Maasel on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuri erialal.
Poliitiline tegevus.
Maasel kuulus aastatel 2001–2017 Reformierakonda. 
Ta kandideeris 1993. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidus Oma Saar, sai 108 häält ja osutus valituks Käina valla volikokku. Ta kandideeris 1996. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidus Käina koostöö, sai 52 häält ja osutus valituks Käina volikokku. 
1999. aastal määrati Maasel Hiiu maavanemaks. Ta kandideeris 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidus Arenev Käina, sai 37 häält ja osutus valituks Käina volikokku, kuid jätkas tööd Hiiu maavanema ametis. Ta kandideeris 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimistel, sai 63 häält ja osutus valituks Käina valla volikokku, kuid jätkas tööd maavanemana. Ta kandideeris ka 2013. aasta kohalike omavalitsuse valimistel, sai 69 häält ja osutus valituks Käina valla volikokku. Ta kandideeris 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Käina osavallas valimisliidus Ühine Hiiumaa, sai 70 häält ja osutus valituks Hiiumaa valla volikokku.
Pärast maavanema ametist lahkumist on Maasel olnud 2012 rajatud Käina Spordikeskuse juhataja.
Margus Hanson

Margus Hanson (sündinud 6. jaanuaril 1958 Tartus) on Eesti poliitik ja endine kaitseminister, XII Riigikogu liige.
Ta on lõpetanud 1976. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse erialal.
Ta kuulub 1997. aastast alates Eesti Reformierakonda.
Aastatel 1997–2003 oli ta Tartu aselinnapea.
2003–2004 oli ta Eesti kaitseminister. Ta pidi ametist lahkuma seoses riigisaladusi sisaldavate dokumentide hoiunõuete rikkumisega. 
Hanson kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 1478 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta sai XII Riigikogu liikmeks 1. aprillil 2011, kui Urmas Kruuse loobus oma kohast.
Ta on olnud Eesti Vehklemisliidu president.
Hanson oli aastatel 1979–1989 tegutsenud ansambli Rentaablus liige.
Ta osales 2010. aastal saates "Laulud tähtedega", kus saavutas koos laulupartneri Tanja Mihhailovaga kaheksa lavapaari seas teise koha.
Riigisaladust sisaldavate dokumentide kaotamine.
3. novembril 2004 sai teatavaks, et sellele eelnenud nädalavahetusel, ööl vastu 31. oktoobrit olid tundmatud kurjategijad murdnud sisse Hansoni Tartus olevasse eramusse ja viinud kaasa tema tööportfelli. Minister magas varguse ajal ülakorrusel. Prokuratuuri andmetel tekitasid vargad kahju 13 130 Eesti krooni (839 €): varastati näiteks fotoaparaat ja pangakaardid.
Varguse avalikustamise ajal viibis Hanson Iraagis ega saanud seetõttu kohe olukorda kommenteerida. Esialgu teatas kaitseministeeriumi pressiesindaja, et Hanson ei kandnud kodus tööasju kaasas ja sellepärast ei saanud midagi riikliku julgeoleku seisukohalt olulist kaduma minna. 8. novembril tunnistas Hanson, et tema ministriportfellis olid ka riigisaladust sisaldavad dokumendid. Tema sõnul ta tavaliselt tõepoolest ei toonud tööasju koju, aga viimase aja tihe töögraafik ei võimaldanud tal sellest nõudest kinni pidada. Hanson ei täpsustanud lähemalt, mis varastati, kuid Postimehe andmetel varastati 2 dokumenti templiga "Konfidentsiaalne" ja 1 dokument märkega "Salajane". 10. novembril esitas Hanson peaministrile Juhan Partsile tagasiastumisavalduse, mille Parts lubas rahuldada. 22. novembril vabastas president Arnold Rüütel Hansoni ministriametist ja nimetas tema asemel kaitseministriks Jaak Jõerüüdi. Hanson jätkas tööd riigikogu lihtliikmena ja tema senine asendusliige Silver Meikar pidi riigikogust lahkuma.
25. novembril 2004 kuulutas kaitsepolitsei riigisaladust sisaldanud dokumentide kaotamise eest kuriteos kahtlustatavaks. Riigisaladuse avalikustamise eest ettevaatamatuse tõttu on ette nähtud kuni aastane vanglakaristus. 7. mail 2005 võttis riigikogu õiguskantsleri Allar Jõksi ettepanekul Hansonilt saadikupuutumatuse, mis võimaldas talle esitada ametliku süüdistuse. 22. augustil 2005 algas tema üle kohtuprotsess, mille kohus kuulutas riigisaladuste kaitseks kinniseks. 24. augustil ei tunnistanud Hanson end süüdi.
Kohus mõistis Hansoni süüdi. 20. novembril 2006 jättis Riigikohus süüdimõistva otsuse ning rahalise karistuse 100 päevamäära (97 500 krooni) ulatuses jõusse. Süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega katkesid tema volitused riigikogu liikmena ja Silver Meikar sai taas tema asemel riigikogu liikmeks.
Raudküljed

Raudküljed (Ironsides) oli ratsavägi, mis võitles Inglise kodusõjas (1642–1646) parlamendi poolel kuningas Charles I vastu. Selle väe organiseeris inglise riigitegelane Oliver Cromwell.
Kui algas kodusõda, astus Cromwell parlamendi sõjaväkke. Seal nägi ta kohe, et sulased ja käsitöölised, kes moodustasid põhilise osa parlamendi pooldajatest, ei suuda hakata vastu kuninga kavaleridele. Cromwell moodustas usklikest ratsarügemendi, milles oli tuhat meest, ja pani seal maksma raudse distsipliini. Tema rügemendi sõdurid ei tohtinud kiruda ega sõimata, tarvitada alkoholi ega mängida kaarte. Neil ei olnudki tahtmist seda teha, sest usklike inimestena lugesid nad meelsasti piiblit ja seletasid üksteisele pühakirja. Cromwell ei pannud erilist rõhku ka sellele, millisesse sekti sõdur kuulus, sest neid sekte oli XVII sajandi esimesel poolel juba paarkümmend. Cromwell andis isegi ohvitserikohti independentitele ja teiste sektide liikmeile.
Kui Cromwelli rügement alustas tegevust, paistis kohe silma, et usuline vaimustus ja eeskujulik distsipliin teevad imet. 1644. aastal lõi parlamendi vägi krahv Manchesteri juhtimisel Marston Moori juures kuninga väge. Manchesteri abijuhatajaks oli kindralleitnant Oliver Cromwell. 1645. aasta suvel lõi parlamendi vägi Naseby juures kuninga väe täiesti puruks. 
Raudkülgede ratsavägi oli Inglise kodusõjas ainulaadne nähtus. Kogu sõjavägi oli teadlik sellest, et võitleb rahva poliitilise ja usulise vabaduse eest. Ohvitserid ja sõdurid jätsid maha oma perekonnad ja varanduse, et ohverdada oma elu võitluses teisitimõtlejate vastu.
Leonora Linter

Leonora Linter (sündinud 11. septembril 1950) on Eesti poliitaktivist ja ettevõtja.
Linterit seostatakse peamiselt Estdirect Office OÜ-ga, mis on toidulisaaineid, esoteerilisi materjale jms müüv postimüügifirma. Linter on poliitilise surverühma Notšnoi Dozor aktivisti Dmitri Linteri ema ning ta on kuulunud Vene Erakonda Eestis. 2013. aastast on ta Keskerakonna liige.
Estdirect Office OÜ kaudu on Linter müünud rinnasuurendustablette, loteriides õnne toovaid sõrmuseid, kaalualandustablette ning imeliselt kiiresti kasvavaid maasikataimi. Samuti on Estdirect ulatuslikult reklaaminud selgeltnägija Esmeraldat, kelle nimega on firma müünud esoteerikakaupu.
Mitu aastat varem esindas Linteri firma Linter &amp; Ko Eestis kullerfirmat Federal Express. See ärisuhe pälvis ajakirjanduse tähelepanu, kuna Linter küsis ukselt uksele kulleriteenuse puhul klientidelt tavatut lisatasu ka Eesti-sisese transpordi eest.
Jaan Tangsoo

Jaan Tangsoo (sündinud 20. mail 1963) on eesti kirjanik. 
Kirjandustee algas 1990. aastal, kui osales romaanivõistlusel ning sai seal märgitud. Jaan Tangsoolt on ilmunud 19 raamatut.
Elulugu.
Jaan Tangsoo sündis Tõrvas ning oli ainus laps peres. Ta lõpetas Tõrva 8-klassilise Kooli. Seejärel õppis Pärnu Kutsekeskkoolis ehituseriala, mistõttu on mitme teose tegevus seotud Pärnuga.
Teenis 1980. aastate alguses Nõukogude armees ehitusvägedes ning selle perioodi põhjal on kirjutatud esimene, autobiograafiliste sugemetega romaan "Kroonukuue kütkes".
Pärast sõjaväge töötas kuni 1992. aastani ehitusel, hiljem oli vabakutseline.
Looming.
Kirjandusliku tegevuse algperioodil ilmus ajakirjanduses arvukalt humoreske. 
Üldiselt võib Jaan Tangsoo raamatud jagada kolme rühma: ühiskonnakriitilised teravasüžeelised romaanid, empaatilised lasteraamatud ja huumoriraamatud. 
Isiklikku.
Isa Lembit Tangsoo oli Tõrva piirkonnas tuntud seltsielu edendaja ja esperanto keele aktivist. Ema nimi on Valli Tangsoo.
Jaan Tangsoo on abielus geograafiaõpetaja Laine Tangsooga.
Raimo Aas

Raimo Aas (sündinud 18. juunil 1953 Tallinnas) on eesti humorist.
Ta on õppinud Tallinna 7. Keskkoolis ja Tallinna 46. Keskkoolis. Ta lõpetas E. Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi režii erialal. 
Ta oli 1970.–1980. aastatel ansambli Polyphon naljalugude rääkija ja teadustaja. Esinejanimi Karlsson. 
Palju aastaid esines Raimo Aas koos Margus Lepaga pühapäevahommikuti raadiosaates "Meelejahutaja".
Nõukogude ajal sai Aas pooleaastase esinemiskeelu, kuna laulis Jäneda jaanipeol esinedes laulu "Olgu jääv meile päike" sõnadega "Olgu jääv meile päike, olgu jääv suitsuvorst." Kaebuse järgi solvas etteaste Nõukogude noorsugu.
Bad Meets Evil

Bad Meets Evil on Ameerika Ühendriikide räppduett Michigani osariigist Detroitist.
Dueti liikmed on Royce Da 5'9" (Bad) ja Eminem (Evil).
Nad alustasid koostööd aastal 1997, aga pidid mõne aja pärast lahku minema. Põhjuseks oli D12 ja Royce'i sõnelus.
2010. aastal hakkasid räpparid jälle koos tegutsema. 14. juunil 2011 ilmus nende EP "", mis jõudis kohe Billboard 200 edetabelis esikohale.
Urmas Alas

Urmas Alas (sündinud 1956) on Eesti tõlkija ja ulmekirjanik.
Wilhelm I (Braunschweig-Wolfenbüttel)

Wilhelm (u. 1392 – 1482), kutsutud Võidukaks, oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog.
Perekond.
Wilhelm abiellus aastal 1423 Brandenburgi kuurvürsti Friedrich I tütre Cäciliega (suri aastal 1449). Neil olid järgmised lapsed:
Nadeždinski rajoon

Nadeždinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krais.
Loodus.
Geograafiline asend.
Nadeždinski rajoon asub Primorje krai edelaosas.
Veekogud.
Peamised jõed on Razdolnaja ja selle lisajõed Ananjevka, Pervaja Retška, Vtoraja Retška, Perevoznaja, Kedrovka ja muud.
Kliima.
Nadeždinski rajoonis on mussoonparaskliima külma kuiva talve ja palava niiske suvega.
Örnsköldsviki vald

Örnsköldsviki vald on vald Rootsis Västernorrlandi läänis. Valla pindala on 6421 km² ja seal elab 55 000 (2011) inimest, kellest 29 000 elab Örnsköldsviki linnas.
Ajalugu.
Vald loodi 1971. aastal Örnsköldsviki linna ja ümberkaudsete valdade liitmise teel.
Strömsundi vald

Strömsundi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Jämtlandi läänis. Piirneb loodes Norraga.
Strömsundi valla keskus on Strömsund. Valla pindala on 11 857 km² ning 2011. aastal elab seal 12 200 inimest.
Johannes Kappel

Johannes Kappel (2. juuli 1855 Rapla – 1. juuni 1907 Württemberg) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist.
Kappel oli Eesti üks esimesi muusikaharidusega kutselisi muusikuid.
Ta õppis Peterburi konservatooriumis orelit professor Louis Homiliuse klassis ja kompositsiooni professor Julius Johannseni klassis, lõpetas konservatooriumi 1881. aastal. Pärast seda asus tööle Peterburi Hollandi kiriku organistina, töötades selles ametis elu lõpuni. Võttis osa Peterburi eesti seltside tegevusest. Käis Eestis juhatamas III, IV, V ja VI üldlaulupidu.
Heliloojana on ta kirjutanud ligi viiskümmend koorilaulu ja kolm kantaati. Tema tuntumad koorilaulud on "Armukese ootel", "Kallis Mari", "Lauliku lapsepõlv", "Ma teretan sind, hommik", "Oleksin laululind", "Rändaja rõõm", "Võõrsil". Tema kantaadid olid Eesti esimesteks muusikalisteks suurvormideks, neist tuntuim on 1892. aastal Mihkel Veske tekstile kirjutatud "Päikesele".
Ta koostas ka laulukogumikke:
Tema nime kannab tänav Tallinnas.
VDSL

VDSL (ka VHDSL, inglise keeles "Very-high-bit-rate digital subscriber line") on DSL-tehnoloogia edasiarendus, mis võimaldab andmesideühendust üle tavaliste vaskpaarkaablite (näiteks telefonikaablite) allalaadimiskiirusega kuni 52 Mbit/s ja üleslaadimiskiirusega kuni 16 Mbit/s ning koaksiaalkaabliga kuni 85 Mbit/s mõlemas suunas, kasutades 25 kHz kuni 12 MHz sagedusriba.