tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hoya krahvkond

Hoya krahvkond (saksa: "Grafschaft Hoya") oli riik Saksa-Rooma riigis, asus tänapäeva Saksamaa Alam-Saksi liidumaal. Selle keskus oli Hoya linn Weseri jõe keskjooksul, Bremeni ja Nienburgi vahel; ala kuulub praegu Nienburgi ja Diepholzi kreisi. Krahvkonna suurim linn oli Nienburg.
Geograafia.
Aastast 1582 piirnes Hoya (alates põhjast, päripäeva) Bremeni linna, Bremeni peapiiskopkonna, Verdeni piiskopkonna, Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna alljaotuste Lüneburgi ja Calenbergi, Mindeni piiskopkonna, Diepholzi krahvkonna, Münsteri piiskopkonna ja Oldenburgi hertsogkonnaga.
Ajalugu.
Esimene Hoya krahv Saksimaal Heinrich oli Bremeni peapiiskopi Hartwig II läänimees aastal 1202. Ta rivaalitses kohaliku Hodenbergi aadliperekonnaga Hodenhageni lossist; nende valdused Weseri kallastel omandasid järk-järgult krahv Heinrich ja tema järeltulijad aastani 1313. Nienburgi omandamine viis pikaajalise konfliktini Mindeni piiskoppidega, kes jälgisid kahtlustavalt oma naabrite järsku suurenemist.
Aastal 1345 jagasid vennad Gerhard III ja Johann II krahvkonna omavahel; kui Gerhardi vanem haru aastal 1497 hääbus, taasühendati territoorium Johanni järglase Jobst I võimu alla. 16. sajandil sattusid krahvid vägevate Braunschweig-Lüneburgi hertsogite surve alla, kes aastal 1512 nende valdused okupeerisid.
Pärast viimase Hoya krahvi surma aastal 1582 ilma poegi saamata jagati territoorium Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna Lüneburgi vürstkonna, sama hertsogkonna Calenbergi vürstkonna ja Hessen-Kasseli maakrahvkonna vahel. Hoya krahvid olid aastal 1512 juba tunnustanud Welfidest Braunschweig-Lüneburgi hertsogid oma lääniisandaiks.
Pärast Austria-Preisi sõda aastal 1866 annekteeriti ala koos Hannoveri kuningriigiga Preisimaa poolt.
Bernhard II (Braunschweig-Lüneburg)

Bernhard II (u. 1437–1464) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog, oli aastatel 1452 kuni 1458 Hildesheimi piiskop (kui "Bernhard III"), samuti Lüneburgi vürst aastatel 1457 kuni 1464.
Ustav-Esko Mikelsaar

Ustav-Esko Mikelsaar (sündinud 6. detsembril 1943 Tallinnas) on biokeemikuharidusega eesti kirjanik.
Temalt on ilmunud viis romaani ja kolm lühiromaani, millest kaks on ta kirjutanud koos oma kaksikvenna Henn-Risto Mikelsaarega.
Ustav-Esko Mikelsaar on olnud Eesti Kirjanike Liidu liige, kuid ta on liidust välja astunud.
Tema romaan märgiti ära 2017. aasta Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlusel.
Isiklikku.
Mikelsaarel on kolm venda: arstiteadlane ja molekulaarbioloog Raik-Hiio Mikelsaar, arst ja geneetik Aavo-Valdur Mikelsaar ja kaksikvennast biokeemikuharidusega kirjanik Henn-Risto Mikelsaar. Nende isa oli zooloog ja hüdrobioloog Neeme-Õnneleid Mikelsaar. Ustav-Esko Mikelsaarel on kaks last.
XGP

XGP ("Extreme Game Player" ehk ekstreemmängude mängimise seade) oli kontseptsioon kaasaskantavast mängukonsoolist, mille süsteem loodi Korea firma GamePark poolt ning oli järg GP32-le. Algselt väljakuulutatud 2005, sai lõplikult väljakuulutatud märtsis 2006 koos sarnase XGP mini-ga ja XGP Kids-iga. Firma pankrotistus enne, kui ükski mudel turule jõudis.
XGP-d oli plaanis müüa kolme mudelina: XGP, XGP Mini ja XGP Kids. Gameparki sõnul ei soovitud võistelda Sony PSP ja Nintendo DS konsoolidega. XGP Kids oli suunatud lastele ja sellest tulenevalt oli sellel ka märkimisväärselt madalama hind. Konsool oli mõeldud käitama lihtsamaid mänge, kohaldades mängud kõikidele, mitte ainult "tõsistele mänguritele". Kui GP32 konsool oli saadaval ainult valitud turgudel – Koreas ja osades Euroopa ning Aasia riikides – või tuli importida, siis XGP-d oli plaanitud turustada ülemaailmselt.
Mudelid.
GamePark planeeris lasta tootmisse kolm XGP mudelit; tippklassi XGP, keskklassi XGP mini ja odavama klassi XGP Kids.
XGP.
XGP süsteem keskendus laaditavatele kommertsmängudele, samuti ka tasuta isetehtud ehk "homebrew" videomängudele.
Võimalusest kasutada Linuxit oli ametlikult teatatud, samuti ka Windows CE-d ja Gameparki enda minimalistlikku operatsioonisüsteemi GPOS-i. Konsool oli mõeldud multimeediaks nagu filmid, MP3-d ning mobiilse televisiooni T-DMB jaoks. Koosneb 4-tollisest, 16:9 suhtega laiekraanist, resolutsiooniga 480 × 272.
Detailne kirjeldus
XGP Mini.
XGP Mini näitajad on sarnased XGP omadega, kuid seade oli palju väiksem kui XGP – sama kui võrrelda Game Boy Micro-t Game Boy Advance'iga. Ei võimalda juhtmevaba ühendust ning poole vähem DDR SDRAM mälu e 32 MB.
Detailne kirjeldus
XGP Kids.
XGP Kids oli tehniliselt sarnane GP32-ga. Kahe konsooli erinevus tuleneb ekraani suurusest, resolutsioonist, saadaolevast mälust (Kidsil lisandub 2 MB NOR Välkmälu), protsessori tüübist ja mälukaardist.
Need erinevused ennetavad ühilduvust GP32-ga, vaatamata sellele, saab GP32 tarkvara ümber programmeerida, et ta töötaks XGP Kidsiga. Seade tõotas tulla suhteliselt odav, et anda võimalus ka neile, kes jäid ilma limiteeritud GP32 toodangust, saades midagi väga sarnast BLU+-ga. XGP Kids-il, nagu ka XGP Mini-l, on väiksem ekraan (ainult 2,2-tolline) kui XGP-l ja GP32-l.
Detailne kirjeldus
Pete Townshend

Pete Townshend (kodanikunimega Peter Dennis Blandford Townshend; sündinud 19. mail 1945 Londoni Chiswicki linnaosas) on Suurbritannia kitarrist ja laulukirjutaja. 
Ta vanemad on saksofonist Cliff Townshend ja laulja Betty Dennis.
1960. aastate alguses liitus Pete Townshend Roger Daltrey bändiga The Detours, millest 1964. aastal sai The Who.
Ajakirja Rolling Stone koostatud kõigi aegade 100 parima kitarristi edetabelis tuli Pete Townshend 10. kohale.
Tootemaks

Tootemaks (inglise "product tax") on keskkonnapoliitika majandushoob, mis kehtestatakse toodetele, mille tootmine, kasutamine või kasutusest kõrvaldamine tekitab kahju looduskeskkonnale. 
Kahju on tingitud kahjulike ainete sisaldusest või loodusvarade liigsest tarbimisest. 
Tootemaksu eesmärk on vähendada tootmistegevuse keskkonnamõju.
Rivaldo

Rivaldo Vítor Borba Ferreira (lühemalt Rivaldo; sündinud 19. aprillil 1972 Paulistas) on Brasiilia endine jalgpallur ja praegune klubi Mogi Mirim president. 
Ta mängis enamasti ründava poolkaitsjana, aga võis mängida ka ründajana. Ta on vasakujalgne.
Rivaldo oli tuntud oma tehnika, karistus- ja käärlöökide poolest.
1999. aastal valiti ta FIFA aasta jalgpalluriks ja Euroopa aasta jalgpalluriks. 2004. aastal nimetati ta FIFA 100 nimekirja.
Klubikarjäär.
Barcelona.
Aastatel 1997–2002 mängis Rivaldo Barcelonas. Ta moodustas klubis eduka partnerluse Patrick Kluivertiga. 
Rivaldo aitas Barcelonal võita 1998. ja 1999. aasta La Liga karika ning 1998. aasta Copa del Rey.
2000–01 hooaja Hispaania kõrgliiga viimases mängus Valenciaga lõi ta kübaratriki, kohtumine lõppes 3:2. Barcelona vajas selles mängus võitu, et kindlustada koht järgmise hooaja Meistrite Liigas.
Koondisekarjäär.
Brasiilia jalgpallikoondis.
Oma debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Rivaldo 1993. aastal. 
Ta lõi rahvuskoondises 74 mängus 35 väravat, sellega on ta Brasiilia läbi aegade paremuselt seitsmes väravakütt.
Rivaldo aitas koondisel jõuda finaali 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja võita 1999. aasta Copa América, kus ta valiti turniiri parimaks mängijaks. 
2002. aasta maailmameistrivõistlustel moodustas ta koos Ronaldinho ja Ronaldoga Brasiilia ründekolmiku. Rivaldo aitas koondisel alistada MM-finaalmängus 2:0 Saksamaa.
Koidula raudteejaam

Koidula raudteejaam on raudteejaam (raudteepiirijaam) Võru maakonnas Setomaa vallas Koidula külas. Avamisel jäi jaam Põlvamaa Värska valda.
2011. aasta keskpaigaks ehitati seoses Koidula piiripunkti ja seal asuva Koidula raudteejaama renoveerimisega Piusa lähedal (Eesti alal) kokku Valga poolt tulev Valga–Koidula raudteelõik ja Tartu poolt tulev Tartu–Koidula raudteelõik, mistõttu sai võimalikuks rongiliiklus nn Kagu-Eesti kolmnurgas (Tartu-Valga-Koidula-Tartu). Varem said raudteed kokku alles Venemaal Petseri raudteejaamas. 
Aastaks 1964 oli valminud küll juba raudteid Eesti NSV pinnal ühendav tee: toonaselt Tartu-Petseri raudteelõigult kulges Piiroja raudteepeatuse ja Petseri raudteejaama vahelisel alal Valga suunas harutee, mis võimaldas liikuda ühelt lõigult teisele läbimata Petseri sõlmjaama. 
Hiljem võeti sealt rööpad üles.
Kaubaveod.
Koidula raudteepiirijaama põhiülesandeks on Venemaaga peetava kaubavahetuse korraldamine (selleks otstarbeks on jaamas näiteks röntgen, mis valgustab jooksvalt läbi kõigi kaubarongide sisemuse). Varem toimus see protseduur Tartus.
Koidula jaamas asub 10 rööpapaari ja 38 pööret. Ehitusel paigaldati kokku 25,6 km rööpaid. Raudteejaam suudab vastu võtta kuni 40 rongipaari ööpäevas.
Lisaks jaamahoonele asub Koidula raudteepiirijaamas ka maksu- ja tolliameti kaubaladu, depoohoone, vedurite pöördsild, ning mitmed kauba käitlemiseks mõeldud abiehitised.
Reisirongiliiklus.
Reisijate teenindamiseks asub jaamas kaks madalat reisiplatvormi pikkustega 200 ja 150 m. Lisaks on jaamas ka tolliteenistuse kontrollplatvorm pikkusega 140 m.
Jaamas peatub vastavalt päevale kuni 4 Elroni reisirongi liinil Tartu–Koidula.
Alates 2012. aasta suveperioodist pikenes tollal Edelaraudtee opereeritav Tartu–Koidula raudteeliin Piusani. Liini pikendus on seni olnud kasutusel ainult suveperioodil. Elron alustas sõite Piusale 1. juunist 2014. Käigus on üks reisirong päevas.
Parim praktika

Parim praktika (ingl.k. "best practice") on protsess või kogum protsesse, mida tuntakse kui parimat võimalikku meetodit või viisi tegevuste korraldamiseks. Parimad praktikad varieeruvad tegevusalade lõikes või geograafiliselt sõltudes keskkonnast, kus neid kasutatakse. Parima praktika metodoloogiat rakendatakse ressurssidele, tegevustele, kuluobjektidele või protsessidele. 
Need on protsessid, praktikad ja süsteemid, mida tuntakse kui parimat võimalikku tulemust tootvaid vaadeldavas valdkonnas, organisatsioonis või selle teatud protsessis. Parima praktika kasutuselevõtmisega püütakse parendada ja maksimeerida organisatsiooni terviklikku sooritust (suutlikkust), efektiivsust ja majanduslikku tulemust.
Samit Basu

Samit Basu (bengali keeles সমিত বসু; sündinud 14. detsembril 1979) on India kirjanik.
Ta elab ja töötab Delhis.
Tema sulest on ilmunud romaanid "The Simoqin Prophecies" (2004), "The Manticore's Secret" (2005) ja "The Unwaba Revelations" (2007), mis moodustavad "Mängumaailma" (viide raamatutes kirjeldatud jumalate mängule inimeste saatusega) triloogia (inglise "The GameWorld Trilogy"). 2010. aastal ilmus temalt kaks romaani: "Terror on the Titanic" ja "Turbulence".
Kirjanikutee.
Basu kirjutas romaani "The Simoqin Prophecies" 22-aastaselt ning kui see aasta hiljem ilmus, sai temast üks tolle aja India nooremaid kirjanikke. Inglise keeles kirjutatud "The Simoqin Prophecies" on tõlgitud ka rootsi ja saksa keelde. Kõik kolm "Mängumaailma" sarja raamatut on Indias saanud laialdast tähelepanu, ent rahvusvaheline menu on jäänud kesiseks.
Romaanidele lisaks on Basu avaldanud lühijutte lastele ja artikleid ajakirjanduses ning kirjutanud tekste koomiksitele.
Mumbai Mirrori andmetel on käimas ettevalmistused romaani "Turbulence" filmiversiooni tegemiseks.
Vene kitarr

Vene kitarr (vene keeles "семиструнная гитара" 'seitsmekeeleline kitarr') on 7 keelega akustiline kitarr, mis arenes välja Venemaal 18. sajandi lõpus. See sarnaneb ehituselt klassikalise kitarriga.
Keelte tüüpiline häälestus on D G B d g b d1.
Gittern

Gittern on suhteliselt väike kitarrisarnane näppekeelpill. Gittern arenes välja umbes 13. sajandil ja selle tõid Euroopasse Hispaania maurid. Saksamaal tunti seda nimetuse "quinterne", Hispaanias "guitarra" ja Itaalias "chitarra" all. See oli populaarne instrument 14. sajandi laulikute ja harrastusmuusikute seas ning sai kiiresti suurema mõjuvõimu kui "citola". Hiljem gitterni populaarsus siiski vähenes, tehes ruumi suurematele pillidele lautole ja kitarrile.
Antonio de Torres Jurado

Antonio de Torres Jurado (13. juuni 1817 Almería – 19. november 1892 Almería) oli hispaania kitarrist ja pillimeister. 
Ta oli 19. sajandi kõige tähtsam hispaania kitarrimeister. Teda peetakse kaasaegse klassikalise kitarri loojaks. Enamiku tänapäevaste akustiliste kitarride disain on tuletatud tema loomingust.
Pudel

Pudel on korgiga suletav anum, mille ülaosa (pudelikael) on tunduvalt kitsam kui alaosa. 
Enamasti on pudelid tehtud klaasist või plastist, aga võivad olla ka savist, metallist või puust.
Pudelid on enamasti silinderja kujuga, kuid leidub ka lapikuid, kandilisi ja erikujulisi pudeleid.
Enamasti kasutatakse pudeleid vedelike hoidmiseks, nagu näiteks vesi, piim, õlu, vein, muud joogid, õli, ravimid, šampoon, tint jne. Pudelite hulgalist vedelikuga täitmist (näiteks joogi tootmisel) nimetatakse villimiseks.
Ka kannu ülaosa võib olla alaosast veidi kitsam, kuid mitte nii oluliselt kui pudelil.
Hea valitsemistava

Hea valitsemistava (ingl. k "good governance") on avaliku halduse ja juhtimise põhimõtete kogum, mis toetab demokraatlike väärtusi, läbipaistvust ja vastutust juhtimises ning õigusriiklust.  Hea valitsemistava on edasiarendus valitsemisest (ingl. k "governance") kui avaliku halduse teooriast, mis kujunes algselt välja 1990ndatel. 
Valitsemine kui avaliku halduse teooria keskendub valitsemisele kui protsessile ning rõhutab selle osapoolte ehk valitsuse ja kodanike võimu tasakaalu ja koostööd. See vaidlustab ajaloolist valitsemise käsitlust, kus valitsusel oli terviklik otsustusvõim, ning rõhutab süsteemset ja läbimõeldud valitsemist, mille eesmärk on demokraatiat tugevdada. Hea valitsemistava on lähenemine valitsemisele, mis seab tähtsaimaks eesmärgiks avaliku huvi. 
Põhimõtted.
Hea valitsemistava rõhutab süsteemsust ja läbimõeldud tegutsemist. Selle tagamiseks on nimetatud kuus olulisemat põhimõtet: 
Järgides neid hea valitsemistava punkte ning maksimeerides nende kasutamist, saab veenduda, et hea valitsemistaval on riigis mõjusust.
Rakendamine organisatsioonides.
Hea valitsemistava üks tugevusi on selle kohaldatavus juhtimisele erinevates sektorites. Hea valitsemistava on üldiste juhtimispõhimõtete kogum, mida saab rakendada nii erinevates avaliku sektori valitsuse tasandites kui ka era- ja kolmandas sektoris. Hea valitsemistava organisatsioonis rakendamise jaoks on Riigikontroll avaldanud standardi, mis koosneb kuuest printsiibist.
Andrei Kaissarov

Andrei Sergejevitš Kaissarov (vene keeles "Андрей Сергеевич Кайсаров"; 27. november 1782 Moskva – 26. mai 1813) oli vene filoloog, publitsist ja luuletaja. 
1811. aastal valiti ta Tartu Ülikooli vene keele professoriks. 1812. aastal läks ta sõjaväkke. Hukkus partisanitegevuses.
Shrek

"Shrek" on 2001. aastal valminud Ameerika Ühendriikide arvutianimatsiooniga loodud komöödiafilm, mis põhineb kaudselt 1990. aastal ilmunud William Steigi samanimelisel lasteraamatul. 
"Shreki" režissöörid olid Andrew Adamson ja Vicky Jenson, kes tegid filmiga oma režissööridebüüdi. Filmi peaosades on dublaažinäitlejatena Mike Myers, Eddie Murphy, Cameron Diaz ja John Lithgow.
Film jutustab rohelisest sookollist Shrekist, kes on harjunud elama üksinda soo peal. Aga Shreki rahu saab rikutud muinasjuttude tegelastega, keda Duloci valitseja Lord Farquaad sunnib soo peale kolima.
Otto V (Braunschweig-Lüneburg)

Otto, hüüdnimega Võidukas või Suuremeelne (1439 – 9. jaanuar 1471, ), oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst 1457. aastast kuni surmani. Ta jagas vürstkonda oma venna Bernhardiga kuni Bernhardi surmani 1464. aastal.
Otto ja Bernhard olid Friedrich II pojad ning tema järglased valitsemises, kui Friedrich taandus. Pärast Otto surma naasis võimule tema isa.
Perekond.
Otto abiellus 1467. aastal Anna von Nassau-Dillenburgiga. Nad said järgmised lapsed:
Kiyoshi Tanabe

Kiyoshi Tanabe (jaapanipäraselt 田辺 清, "Tanabe Kiyoshi"; sündinud 10. oktoobril 1940 Aomoris) on Jaapani endine poksija.
Tanabe sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Sergei Sivkole (NSV Liit). 
Tanabe on esimene Jaapani poksija, kes on võitnud olümpiamedali.
Tanabe poksis detsembrist 1963 kuni veebruarini 1967 elukutselisena. Ta osales kokku 22 kohtumisel ning võitis neist 21 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ja viigistas 1 kohtumise. Ehkki tema elukutselise karjäär kulges hiilgavalt, pidi ta edasisest poksimisest loobuma, sest tal tekkis silma võrkkesta irdumine ning ta jäi hiljem ühest silmast pimedaks.
Heinrich I (Braunschweig-Lüneburg)

Heinrich Keskmine (1468–1532) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastatel 1486–1520.
Järglased.
Heinrichil ja Margaretel olid järgmised lapsed:
Otsene piiramine

Otsene piiramine (inglise "direct regulation") on tavaliselt tehniliste ja tehnoloogiliste näitajate (nt saastekoguste) administratiivne normimine ja sanktsioonide rakendamine normide rikkumisel. 
Otsest piiramine on üsna tõhus ohtlike ainete leviku tõkestamiseks teadaolevatest saasteallikatest.
Eiji Morioka

Eiji Morioka (jaapanipäraselt 森岡 栄治 "Morioka Eiji"; 8. juuni 1946 Osaka – 9. november 2004 Kawanishi suurlinn, Hyōgo prefektuur) oli Jaapani poksija.
Morioka sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Valerian Sokolovile (NSV Liit). 
Morioka poksis aprillist 1969 kuni septembrini 1970 elukutselisena. Ta osales kokku 10 kohtumisel ning võitis neist 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta pidi edasisest poksimisest loobuma, sest tal tekkis silma võrkkesta irdumine. Ta tegutses hiljem poksiametnikuna ning asutas Kawanishi suurlinnas ka oma poksikooli.
Isiklikku.
Eiji Morioka nõbu Toshiyuki Morioka tegi 2008. aastal filmi, mis jutustab Eiji Morioka elust.
Heite piirväärtus

Heite piirnorm (inglise "emission limit value") on heidet iseloomustava näitaja tase, mida kindlaksmääratud ajavahemikus või ajavahemikes ei tohi ületada või mille piiresse tuleb jääda.
Jäätmete kõrvaldamine

Jäätmete kõrvaldamine (inglise "waste disposal" või "final" ("ultimate") "disposal") on jäätmete keskkonda viimiseks või selle ettevalmistamiseks tehtav toiming. 
Levinumad jäätmete kõrvaldamise toimingud on jäätmete ladestamine prügilatesse ja jäätmete põletamine.
Jäätmete kogumine

Jäätmete kogumine (inglise "waste collection") on jäätmete kokkukorjamine, sortimine ja segukoostamine nende edasises veo- või tekkekohas taaskasutamise või kõrvaldamise eesmärgil.
Aruandlusstandardid AccountAbility 1000

Aruandlusstandardid AccountAbility 1000 ehk lühendatult AA1000 (inglise "AccountAbility" 1000) on standardite sari, mis aitab organisatsioonidel parandada oma jätkusuutlikkust. 
AA1000 eesmärk on muuta organisatsiooni tegevuse sotsiaalse ja eetilise mõju kohta peetav arvepidamine, auditeerimine ja aruandmine kvaliteetsemaks. 
Olulisel kohal standardite kriteeriumides on huvirühmade kaasamine. 
AA1000 standardid koostas koos huvirühmadega Suurbritannias tegutsev rahvusvaheline katusorganisatsioon AccountAbility.
Sotsiaalse vastutuse standard SA8000

Sotsiaalse vastutuse standard SA8000 ehk lühendatult SA8000 (inglise Social Accountability 8000) on töötajate õigusi käsitlev vabatahtlik rahvusvaheline standard ja kontrollisüsteem.
SA8000 algatas 1997. aastal rahvusvaheline valitsusväline sotsiaalse vastutuse organisatsioon Social Accountability International.
SA 8000 põhineb Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonide, ÜRO inimõiguste deklaratsiooni ja lapse õiguste konventsiooni sätetel.
Standardi kriteeriumid näevad näiteks ette laste töö ja sunniviisilise töö kasutamise piiramist, nõuded ohutule ja tervislikule töökeskkonnale.
SA8000 saab kasutada igas suuruses asutuses või ettevõttes kõigis majandusharudes.
Moodne perekond

"Moodne perekond" (inglise "Modern Family") on Ameerika Ühendriikide komöödiasari. See linastus esmakordselt ABC telekanalil 23. septembril 2009. Sari oli üheteistkümne hooajaga eetris kuni 8.aprillini 2020. Sarja loojateks on Christopher Lloyd ja Steven Levitan. Sarja tegevus keskendub perepea Jay Pritchetti ja tema perekonna elule Los Angeleses. Peategelased on Jay uus abikaasa ja lapsed ning tema kaks täiskasvanud last koos enda peredega. 
"Moodne perekond" on võitnud mitu Emmy auhinda.
Postkolonialism

Postkolonialism on kriitiline poliitilis-intellektuaalne suund, mis uurib kolonialismi ja imperialismi mõju kultuuridele minevikus, koloniaalsuhete taastootmist ja muutumist tänapäeval, samuti nende kirjeldamist ja avaldumisvorme. Postkolonialistlikest avaldumisvormidest on olulisemad ökokolonialism, sotsiaalne ja ökoloogiline dumping ja biopiraatlus. Täpsemalt on tegu enamasti Euroopa koloniaalvõimude ajaloo, kultuuri, kirjanduse kriitilise uurimisega. 
Postkolonialism hõlmab tervet rida teoreetilisi lähenemisviise, mistõttu pole seda võimalik ühtselt defineerida. Antropoloogiliselt lähenedes näiteks võidakse uurida koloniseeritud inimeste kogemusi. Lisaks sellele uuritakse sotsiaalseid ja poliitilisi suhteid, mis põlistavad kolonialismi või neokolonialismi. Seega on kolonialismiuuringud tihedalt seotud lähiajaloo, antropoloogia, politoloogia, filosoofia, sotsioloogia ja inimgeograafiaga. Postkolonialismi uuringute alamdistsipliinid uurivad koloniaalvõimu mõjusid näiteks feministlikust, anarhistlikust või marksistlikust perspektiivist.
"Kolonialism" on mitmetähenduslik mõiste, tähendades nii valitsemissüsteemi kui ka selle valitsemissüsteemi taga peituvat ideoloogiat või maailmavaadet. "Postkolonialismi" all aga mõeldakse enamasti postkolonialismi uuringuid ("postcolonial studies"), ehk filosoofilist vastust kolonialismile, mitte lihtsalt süsteemi, mis tuli pärast kolonialismi (nagu eesliite alusel võiks arvata). Niisiis võib postkolonialismist mõelda kui reaktsioonist kolonialismile samamoodi nagu postmodernism on reaktsioon modernismile (eriti kuna termin "postkolonialism" on loodud termini "postmodernism" eeskujul ning jagab sellega mitmeid filosoofilisi ja teoreetilisi lähtekohti).
Postkolonialismi nimekate esindajate seas on Gayatri Chakravorty Spivak, Homi K. Bhabha, Edward Said, Dipesh Chakrabarty, Amar Acheraiou ja Frantz Fanon. Eestis tegelevad postkolonialismi uuringutega näiteks Tiina Kirss ja Piret Peiker.
Pedro van Raamsdonk

Pedro Johannes van Raamsdonk (sündinud 2. oktoobril 1960 Amsterdamis) on Hollandi endine poksija.
Van Raamsdonk oli II keskkaalus (kuni 75 kg) seitsmekordne Hollandi meister aastatel 1979–1986.
Van Raamsdonk osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Arístides Gonzálezele (Puerto Rico) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja
Van Raamsdonk sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Tarmo Uusivirrale (Soome) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Van Raamsdonk sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Juri Torbekile (NSV Liit). Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Van Raamsdonk poksis veebruarist 1986 kuni oktoobrini 1991 elukutselisena. Ta osales kokku 20 kohtumisel ning võitis neist 15 (neist 7 nokaudiga) ja kaotas 5 (neist 3 nokaudiga) kohtumist.
Marella Discovery 2

Marella Discovery 2 (end. Legend of the Seas) on esimene Vision-klassi ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab laevakompanii Marella Cruises. Tema sõsarlaev on Splendour of the Seas.
Ajalugu.
Legend of the Seas ehitati Chantiers de l'Atlantique'i laevatehases Saint-Nazaires Prantsusmaal 1995. Vettelaskmistseremoonia toimus 5. septembril 1994 ja laeva ristiemaks sai Cindy Pritzker. Esmareisile asus Legend of the Seas 16. mail 1995. Laev oli registreeritud 1995–2002 Libeeria pealinna Monroviasse ja alates 2002 Bahama pealinna Nassausse. 
Tehnilised andmed.
Laev on 264 m pikk ja 32 m lai ning tema süvis on 7,3 m. Laev suutis arendada kiirust 24 sõlme. Selle kogumahutavus on 69 130. Laevatekke on 11. Laeval on nii reisija- kui kajutikohti 2064. Laevaperes on 720 liiget. Laeva peamasina moodustasid 5 Wärtsilä diiselmasinat, mille koguvõimsus on 54,3 MW.
Pardal.
Laeval on teater, kino, solaarium, spaa, 2 ujulat, võimla, kahekorruseline restoran Romeo &amp; Juliet, kohvik, 4 temaatilist baari, ostukeskus, tantsusaal, diskosaal, vaateplatvorm ja mägironimissein.
Juhtumid.
2011. aasta Sendai maavärina järel tühistati peaaegu kõik kruiisid Põhja-Aasiasse ja neile, kes olid juba maksnud, maksti raha tagasi.
Laeva kasutati 1.–8. septembril 2012 Russki saarel aset leidval Aasia ja Vaikse Ookeani Majanduskoostöö (APEC) riikide tippkohtumisel luksusliku ujuvhotellina.
Sertifitseeritud heitkoguste vähendamine

Sertifitseeritud heitkoguste vähendamist (inglise "certified emissions reduction", lühendatult CER) kasutatakse puhta arengu mehhanismi projektide tulemuste hindamisel, kus kasvuhoonegaaside heitkogused on väljendatud ühe tonni CO2 ekvivalendi abil.
Har Gobind Khorana

Har Gobind Khorana (ka Hargobind Khorana hindi keeles हरगोविंद खुराना, pandžabi keeles ਹਰਿ ਗੋਬਿੰਦ ਖੁਰਾਨਾ ; 9. jaanuar 1922 Raipur, Chhattīsgarh, India – 9. november 2011 Concord, Massachusetts) oli India päritolu USA biokeemik, Nobeli meditsiiniauhinna laureaat.
Ta pälvis 1968. aastal Nobeli meditsiiniauhinna (koos Robert Holley ja Marshall Nirenbergiga) selle eest, et näitas esimesena nukleotiidide rolli proteiini sünteesis.
1943. aastal lõpetas ta Punjabi ülikooli (asub praeguses Pakistanis) loodusteaduste bakalaureuse kraadiga, 1945. aastal sama ülikooli loodusteaduste magistri kraadiga. Samal aastal jätkas ta õpinguid Liverpooli ülikoolis, 1948 kaitses ta filosoofiadoktori väitekirja ja jätkas järeldoktorantuuri 1948–1949 Zürichi ülikoolis.
Khorana töötas 1950. aastast Cambridge'i ülikoolis, 1952. aastast Kanadas Briti Columbia ülikoolis, 1960. aastast USA-s Wisconsini Madisoni ülikoolis ja 1970. aastast Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. 1966. aastal võttis ta endale naturalisatsiooni korras USA kodakondsuse.
Khorana oli esimene, kes sünteesis keemiliselt oligonukleotiide.
1970. aastate keskpaigast uuris Khorana bakteriorodopsiini. See on rakumembraanis sisalduv proteiin, mis muundab valguse energiat keemiliseks energiaks prootonite gradiendi loomise kaudu. Hiljem uuris ta rodopsiini, mis on struktuuri poolest sarnane pigment ja mida leidub silmas.
Marella Discovery

Marella Discovery (kuni 2016 Splendour of the Seas, TUI Discovery) on teine Vision-klassi ristluslaev. See kuulub ettevõttele UK Cruise Charter 1 ja seda opereerib laevakompanii Thomson Cruises.
Ehitamine.
Laev telliti 1. märtsil 1993. Kiil pandi laevale tehasenumbriga B31 Prantsusmaal Saint-Nazaire'is Chantiers de l’Atlantique'i laevatehases 4. septembril 1994. Vettelaskmistseremoonia toimus 17. juunil 1995. 15. märtsil 1996 sai laev valmis ja anti omanikele üle. Laev ristiti 29. märtsil 1996 Southamptonis, ristiemaks sai Lisa Wilhelmsen. Laev asus esmareisile 31. märtsil 1996 Southamptonist Barcelonasse.
Splendour of the Seas moderniseeriti tublisti 2001 ja 2011. Viimase remondi ajal tehtud muudatustest on väljast vaadates kõige silmatorkavam uute rõdude paigaldamine.
Tehnilised andmed.
Marella Discovery on 264 m pikk, 32 m lai, 50 m merepinnast kõrge ja tema süvis on 7,9 m. Laeva kogumahutavus on 69 130 ja veeväljasurve 35 396 t. Laeva suurim kiirus on 24 sõlme ning sellelt kiiruselt täieliku seismajäämiseni kulub 6 minutit ja 45 sekundit, selle ajaga sõidab laev 1,892 km.
Laeva peamasina moodustavad 5 Wärtsilä Vasa 12 V 46B mootorit, millest igaühe võimsus on 11,7 MW ehk kokku 58,5 MW. Laeva sõuseadme moodustavad 2 fikseeritud propellerit, millest kummagi läbimõõt on 5,8 m. Peale selle on laeval kaks 1,5 MW vööripõtkurit ja 1,728 MW ahtripõtkur. Laevale on paigaldatud ka kaks 6,1 m pikka ja 10,8 m² pindalaga stabilisaatorit.
Reisijate ala.
Laeval Marella Discovery on 11 tekki, millest reisijate kasutada on 2.–7. tekk. Laeval on 902 kajutit, kus on kohti 2074 reisijale. Laevapere suurus on 720–750 liiget. 9. ja 10. tekil asuvad laeva peaujula, solaarium, üheksaauguline minigolfirada ja mägironimissein. Kõige ülemisel, 11. tekil asub restoran. Laevapere kajutid on 1. tekil. Laeval on teater, kasiino ning mitmesugused kauplused ja söögikohad.
Kõigis kajutites on seif. Kuna laev on mõeldud sõitmiseks Euroopa ja Ameerika vahet, on igas kajutis nii 110 W kui ka 220 W pistikupesa. Kõigis kajutites on telefon, millega saab teha nii sisekõnesid teistesse kajutitesse kui ka väliskõnesid satelliitside kaudu mandrile. Laeval on internetikohvik ja mitu traadita interneti ala. Internetti saab kasutada ükskõik mis kellaajal, kaasa arvatud merel, kuid see on tasuline.
Laeval olevad seadmed suudavad valmistada iga päev 1100 m³ magevett, aga keskmiseks tarbimiseks hinnatakse 600 m³ magevett päevas.
Reisid.
Talviti korraldati laevaga TUI Discovery 3–12 päeva pikkusi reise Lõuna-Ameerikas, need väljusid Brasiiliast. Suviti korraldati temaga 7 ööd kestvaid reise Vahemere idaosas ja need väljusid Veneetsiast.
Ainikki Eiskop

Ainikki Eiskop (sündinud 31. juulil 1966) on eesti tekstiilikunstnik.
Ta on Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige.
2001. aastal olid tema tööd Ungaris Szentendres Péter-Páli galeriis eesti kangakunstnike grupinäitusel.
Ta osales oma teostega 2010. aasta EXPO maailmanäitusel Hiinas.
Sergei Abramov (jõelaev)

Sergei Abramov (vene keeles "Сергей Абрамов", varem "Družba" ("Дружба"), "Kapitan Ratškov" ("Капитан Рачков")) on kolme tekiga Oktjabrskaja Revoljutsija-tüüpi (projekt 26-37/MOL1575, slovaki keeles motorova osobna lod 1575, mootorlaev 1575 hj) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1960. aastal. Laev sai nime nõukogude ulmekirjaniku Sergei Abramovi auks.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 440 ja laev lasti vette Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1960. aastal. 15. aprillil 1960 anti laev Gorkis üle Volga laevandusele ("Волжское объединённое речное пароходство"), kus seda uut jõereisilaeva kasutati "Družba" nime all. 1966. aastal nimetati laev ümber Kapitan Ratškoviks ja 2004. aastal Sergei Abramoviks. Alates 2004. aastast kasutab laeva Tsezarj Travel (Moskva).
Laeva moderniseeriti tublisti 2005. aastal ja suvel 2011 kasutati jõereisilaeva kruiisidel Samarast Jaroslavli, Astrahani, Saratovisse, Permi ning teiste linnadesse, talvel 2011-2012 oli kavas kasutada ujuvhotelli ja -restoranina.
14. novembril 2011 tekkis Moskva Põhja jõevaksali kai ääres laeval tulekahju, 5 inimest sai vigastada. 23. novembril 2011 tekkis laeval sealsamas uus tulekahju, keegi vigastada ei saanud. Novembri lõpul leiti laevast üks surnukeha.
Keto-enooltautomeeria

Keto-enooltautomeeria (ehk keto-enooltautomerism) on orgaanilise keemia mõiste, mis tähendab tasakaaluoleku moodustumist keto-vormi (ketoon või aldehüüd) ja enooli vahel. Realiseerub see ühe prootoni molekulisisese asukoha muutumise kaudu koos samaaegse kaksiksideme paiknemise nihkumisega (sidemeid moodustavate elektronide nihkumisega). Taolist struktuuriisomeeria erijuhtumit nimetatakse tautomeeriaks.
Enamuse karbonüülühendite (ketoonide või aldehüüdide) korral on tasakaaluolekus ülekaalus keto-vorm. Siiski, paljudes karbonüülühendite reaktsioonides etendab enool-vorm olulist osa, kuna vastav deprotoneeritud vorm, enolaatioon on aktiivne nukleofiilne intermediaat.
Edward Blay

Edward Blay (9. november 1937 Accra – 15. oktoober 2006 Accra) oli Ghana poksija.
Blay sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlusel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Kulej'le (Poola). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlusel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Richard McTaggartile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Blay võitis kuldmedali 7. Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlusel (Perth, 1962) kergekaalus (kuni 60 kg) ja 8. Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlusel (Kingston, 1966) II kergekeskkaalus (kuni 67 kg).
Blay poksis novembrist 1967 kuni juulini 1975 elukutselisena ning pidas kokku 53 kohtumist, millest võitis 38 (neist 21 nokaudiga), kaotas 10 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 5 kohtumist.
Kyōto sihtarv

Kyōto sihtarv (inglise "Kyoto target") on ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 1997. aastal Kyōtos vabatahtlikult võetud kohustused kasvuhoonegaasiheite vähendamiseks. 
Arenenud tööstusriigid kohustusid ühiselt vähendama oma kasvuhoonegaaside emissiooni Kyōto esimesel kohustusperioodil (aastatel 2008–2012) vähemalt 5,2% võrreldes 1990. aasta tasemega. 
Igal riigil on kindlad sihtarvud. Enamiku Euroopa Liidu liikmesriikide, sh Eesti kohustus on kasvuhoonegaasiheitmeid vähendada 8%. Eesti kasvuhoonegaaside heitkogused olid 1997. aastaks tegelikult vähenenud juba üle 40%. See oli tingitud peaasjalikult elektrienergia tootmismahtude vähenemise, tööstuse ja põllumajanduse toodangu muutuste tõttu. Seetõttu peaks Eesti endale võtma karmimad eesmärgid.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Seitsmes Valitsus

NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Seitsmes Valitsus, ("Седьмое управление КГБ CCCP") oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee salajase järelevalve, varjatud füüsilise ja tehnilise jälgimise kesaasutus aastatel 1978–1991.
NSVL RJK 7. Valitsus tegeles teiste operatiivosakondade ülesannetel siseriikliku salajase järelevalve (varjatud füüsilise ja tehnilise jälgimisega) ning NATO liikmesriikide saatkondade jälgimise ja kaitsega.
Ajalugu.
Nõukogude julgeolekuorganite pika ajaloo käigus kandis struktuuriüksus erinevaid nimetusi:
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 5. Valitsus.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 5. Valitsus, aastatel 1946–1949.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeerium 7. Valitsus.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 7. Valitsus, aastatel 1949–1952.
Kolmanda maailma võlakriis

Kolmanda maailma võlakriis (inglise "Third World debt crisis") on madala või keskmise sissetulekuga riikide (paljud kolmanda maailma riigid) finantsprobleem (võlakriis), mis takistab nende arengut ja põhjustab vaesust ja keskkonnaseisundi halvenemist. 
Võlakriisis siplevad kolmanda maailma riigid peavad eriti tootma just ekspordiks, et võlgasid vähendada, kuid samal ajal ei suuda nad rahuldada omaenda rahvastiku põhivajadusi.
1970. aastatel püüti Aafrika ja Lõuna-Ameerika majandusarengut edendada laenude abil arenenud maadest, kuid tagasimaksmine muutus raskeks 1980. aastate ülemaailmsest majanduskriisist alates. Võlgade intress on muutnud tagasimakstavad summad algsete laenatud summadega võrreldes mitmekordseks. 
Aastal 2005 leppisid G8 riigid küll kokku 40 maailma vaeseima riigi võlgade kustutamises, kuid tegelikult on paljude nende riikide võlgade kustutamine takerdunud eeskätt poliitiliste ja majanduslike põhjuste taha. Lisaks on võlgade kustutamise nõuet ka kritiseeritud, väites, et see ei arvesta kolmanda maailma valitsuste süüd tekkinud olukorras. Lahenduseks peavad kriitikud rangemaid nõudeid riikide fiskaalpoliitikale.
Tulemuste kolmikmõõde

Tulemuste kolmikmõõde ehk kolmiktulem (inglise keeles "triple bottom line") on põhimõte, mille kohaselt ettevõtte või muu organisatsiooni terviklikku tulemuslikkust tuleb mõõta peale majandusnäitajate ka keskkonna- ja sotsiaalsete kriteeriumide alusel.
Jätkusuutlik areng eeldab majandusliku heaolu, keskkonnakvaliteedi ja sotsiaalse õigluse tagamist, seetõttu tuleks ettevõtjal rahalise kasumi kõrval arvestada ka oma tegevuse keskkonna- ja sotsiaalseid aspekte. 
Inglise keeles võetakse mõiste sageli kokku lööva fraasiga "Triple P" ehk "people", "planet" ja "profit". Eesti keelde tõlgituna tähendaks see: "kolm P-d" (inimesed, looduskeskkond ja kasum).
Liikuvuskorraldus

Liikuvuskorraldus (inglise "mobility management") on säästva transpordi edendamine ja autokasutuse nõudluse ohjamine inimeste hoiakute ja harjumuste muutmise ning transpordi-, keskkonna- ja linnakorralduse integreerimise kaudu.
Linnaline liikuvus

Linnaline liikuvus (inglise "urban mobility") on kontseptsioon, mis hõlmab jätkusuutliku linnaliikluse keskkonna planeerimist, linnaliikluse infrastruktuuri arengut, logistikat ning linnaliikluse keskkonnamõju hindamist, sotsiaalse ja majandusliku mõju arvestamist jms.
Ühisauto kasutamine

Ühisauto kasutamine (inglise "carsharing") on autode kollektiivomandi- või rendisüsteem, mis võimaldab paindlikku autokasutamist autot (ühisauto) isiklikult omamata. 
Ühisauto kasutamine võimaldab kasutajal vastavalt vajadusele broneerida ja kasutada mitmesugust tüüpi autosid. Autode ühiskasutussüsteemid leevendavad parkimisruumivajadust nii elumajade kui töökohtade juures, vähendavad liiklusummikuid, keskkonnakoormust ning ettevõtete ja leibkondade kulutusi autoga seotud jooksvate kulude katmiseks.
GeForce 500 seeria

GeForce 500 seeria on NVIDIA kuvaadapterite põlvkond GeForce mudeliseerias, mis baseerub täiendatud Fermi arhitektuuril. Ametlikult tutvustas Nvidia GeForce 500 seeriat 9. novembril 2010. Nagu ka varasemate seeriate puhul, tuli esimesena välja kõige võimekam, ühe graafikaprotsessoriga, mudel GTX 580, millele järgnesid tasapisi teised mudelid. 
Ülevaade.
Nvidia Geforce 500 seeria on Graafikakaart, mis kujutab endast täiustatud 400 seeria kaarte, sisaldades peamiselt jõu kasvu ja vähendatud voolutarbimist ning soojuse eraldumist. Nagu 400 seeria, pakuvad ka GeForece 500 seeria kaardid DirectX 11, OpenGL 4.1 ja OpenCL 1.0 tuge. 
400 seeria lipulaev GTX 480 asendus GTX 580-ga, mis on keskmiselt 10% võimsam, tarbib keskmiselt 20% vähem voolu ja töötemperatuurid maksimaalse koormuse all ja puhkeolekus on 10 kraadi madalamad. See oli mõeldud graafikakaartide tippklassi liidriks. Nvidia GTX 580`le järgnes 7. detsembril 2010 GTX 570, mis asendas GTX 470.
25. jaanuaril 2011 tuli Nvidia välja GeForce GTX 560Ti kaardiga, mis oli keskeltläbi 30% võimsam kui vastav 400 seeria kaart – GTX 460. 17. mail 2011 tulid välja ka GTX 560 mudelid, mis olid Ti versioonidest natuke nõrgemad ja ka odavamad, samas kiiremad kui varasema põlvkonna GTX 460. 
GeForce 550 Ti tuli välja 15. märtsil 2011, et täita keskmise segmendi nõudmisi. Kuigi GTX 550 Ti on GF116 kiibiga, valiti nimi siiski mitte GTS 550 järgi, vaid sai nimeks just jõudlusseeria alguse ehk GTX. Võimekuse poolest on ta keskklassi jõudlusega kaartide seas üks parimaid. 
GTX 590 ehk topelt graafikaprotsessoriga kaart nägi ilmavalgust 24. märtsil 2011 täitmaks entusiastide nõudmisi. Asendas see kaart 400 seeria vastavat kaarti – GTX 295. Selline kaart on mõistagi oma kahe GF110 (GTX 580) protsessoriga ühel kaardil kõige võimsam GeForce 500 seeria kaart. Jõudlust on sellel keskmiselt veerandi jagu enam kui GTX 580-l. 
Tagasihoidliku võimsusega kaartide hulgast nägi ilmavalgust pärast GTX 550 Ti-d järjest nõrgemad mudelid: 14. mail GT 545 ja 530 ning päris madala võimekusega kaartide seast tuli veel välja 13. aprilli GT 520 ning hiljem GT 510. 
Tehnoloogiad.
Iga 500 seeria graafikakaart omab alljärgnevaid tehnoloogiaid:
Edgar Maring

Edgar Maring VR II/3 (kuni 1937 Edgar Volker; 22. juuni 1896 – 17. oktoober 1937 Rakvere) oli Eesti politseinik.
Edgar Maring teenis Vabadussõjas Soomusrongide Divisjoni orkestri koosseisus.
Ta astus politseiteenistusse 1921. aasta veebruaris, oli kuni 1923. aasta märtsini agendiks kaitsepolitsei Tartu jaoskonnas. Hiljem teenis Edgar Maring lühikest aega piirivalves ja 1925. aasta algul astus uuesti politseiteenistusse kaitsepolitsei agendina Tartus. 1. juunil 1935 viidi ta üle välispolitseisse kordnikuks Narva 1. politseijaoskonda ja sealt mõni kuu hiljem Rakvere politseijaoskonda. 11. oktoobri 1937 varahommikul sõitis auto otsa Rakveres, Tallinna tänaval postil seisvale kordnikule Edgar Maringule, tekitades viimasele raske peapõrutuse ja kahe roide murdumise. Saadud vigastuste tagajärjel suri ta Rakvere linna haiglas 17. oktoobril 1937.
Eesti lood

 
"Eesti lood" on 2003. aastal loodud Eesti Televisiooni dokumentaalfilmide projekt, mille raames valmib igal aastal 12 pooletunnist dokumentaalfilmi. Filmid keskenduvad inimestele ja aktuaalsetele teemadele tänapäeva Eesti ühiskonnas. 
Filmid on suhteliselt väikese eelarvega. Filmide tootmist rahastavad Eesti Rahvusringhääling, Eesti Filmi Sihtasutus ja Eesti Kultuurkapital.
Eesti jalgpalli 2010/2011. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2010/2011. aasta karikavõistlused võitis Tallinna FC Flora.
1/64-finaalid.
Loosimine toimus 2. juunil 2010. Sulgudes võistkonna liiga tase.
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
Vabapääsmed.
Otse teise vooru pääsesid võistkonnad kes jäid välja loosimata:
1/32-finaalid.
Loosimine toimus 2. juulil 2010.
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
1/16-finaalid.
Loosimine toimus 19. augustil 2010.
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
1/8-finaalid.
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
Veerandfinaalid.
Loosimine toimus 3. märtsil 2011.
Poolfinaalid.
Loosimine toimus 14. aprillil 2011.
Süvis

Süvis on veesõiduki veesistumise sügavus.
Laeva süvise puhul võib rääkida nii täislastile kui ka tühisõidule vastavast süvisest.
TTÜ Kuressaare kolledž

TTÜ Kuressaare kolledž on Tallinna Tehnikaülikooli regionaalne kolledž Saaremaal. Kolledž asub Kuressaares aadressil Tallinna 19. Kuressaare kolledži tegevust toetab Saaremaa vald.
Ajalugu.
30. aprillil 1999 sõlmiti Tallinna Tehnikaülikooli ja Saaremaa Omavalitsuste Liidu vahel Pädaste mõisas TTÜ Kuressaare kolledži (TTÜ KK) asutamise leping. Leping sätestas TTÜ KK moodustamise, lähtudes Saare maakonna, Eesti saarte ja Lääne-Eesti regiooni arengu vajadustest. Endistele ülesannetele lisandus rakendusliku suunaga kõrghariduse andmine. TTÜ nõukogu kinnitas kolledži asutamise ja põhikirja oma istungil 18. mail 1999. 
Kolledži eelkäija Saarte Instituut oli iseseisev teadusasutus aastatel 1991–1998, seejärel aga 1998–1999 Tallinna Tehnikaülikooli Saarte Instituut ja 1999–2012 TTÜ Kuressaare kolledži osakond. Kolledži asutaja ja esimene direktor oli Maret Pank. Aastatel 2004–2016 juhtis kolledžit direktor Anne Keerberg. Alates 2017. aastast jätkas õppeasutus tegevust TTÜ Eesti Mereakadeemia koosseisus meremajanduse keskusena kuni 2021. aastani, mil tehnikaülikooli senati 18. mai struktuurimuudatuse otsuse alusel taastati Kuressaare kolledž ja see hakkas kuuluma inseneriteaduskonna koosseisu. 2022. aastal valiti Tallinna Tehnikaülikooli Kuressaare kolledži direktoriks Merit Kindsigo.
Teadusarendus- ja õppesuunad.
Kuressaare kolledžis on kaks teadusarendus- ja õppesuunda.
Pavel Pogrebnjak

Pavel Viktorovitš Pogrebnjak (vene keeles "Павел Викторович Погребняк"; sündinud 8. novembril 1983 Moskvas) on Venemaa jalgpallur, kes mängib ründajana Venemaa kõrgliiga klubis Jekaterinburgi Ural.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas Peterburi Zenitis, VfB Stuttgardis, Fulhamis ja Readingus.
Venemaa koondises mängis ta aastate 2006–2012 kokku 33 korda ja lõi kaheksa väravat. Ta kuulus Venemaa koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Keskmine platonism

Keskmiseks platonismiks nimetatakse tänapäeval platonistliku filosoofia arengustaadiumit umbkaudu 90. aastast eKr, mil Antiochos Askalonist loobus Uue Akadeemia skeptitsismist, kuni 3. sajandini pKr, mil Plotinos arendas välja uusplatonismi.
Keskmine platonism võttis omaks rea konkureerivate koolkondade, peripateetikute ja stoa doktriine. Selle mõttevoolu üks silmapaistvamaid esindajaid oli tänapäeval pigem ajaloolasena tuntud Plutarchos (u 45-120 pKr), kes kaitses tahtevabadust ja hinge surematust. Ta püüdis näidata, et maailma luues muutis jumal mateeria kui kurja mahutava anuma maailma jumalikuks hingeks, ehkki see jäi toimima kurja allikana. Jumal on transtsendentne olend, kes toimib jumalike vahendajate - rahvausundi jumaluste ja deemonite kaudu. Numenius Apameast (u 160 pKr) liitis platonismi uuspütagoorluse ja idamaiste filosoofiatega; sama teed läks peagi ka uusplatonism.
TTÜ Tallinna Kolledž

TTÜ Tallinna Kolledž oli aastatel 2004–2016 Tallinna Tehnikaülikooli koosseisu kuulunud kõrgkool. Alates 2017/2018. õppeaastast kolledž iseseisva õppeasutusena likvideeriti, õppetöö jätkub samades ruumides aadressil Tõnismägi 12 ja 14 Tallinna Tehnikaülikooli teaduskonna osana.
Kolledži direktor oli Udo Meriste.
Õppeasutuse eelkäija on 1993. asutatud Tallinna Kommertskool, mis ühines Tallinna Tehnikaülikooliga 1997. aastal ("TTÜ Kõrgem Majanduskool"). 2004. aastast tegutsetakse juba kolledžina.
Koolihoone.
1882. aastal valmis aadressil Tõnismägi 12 inseneride F. Howeni ja A. Esseni projekti järgi veetorn, mis ühendati linna veevärgiga ja hakkas 1883. aastal Toompeale vett andma.
Koolihoone aadressil Tõnismägi 14 projekteeris 1935. aastal naiskutsekooli (Tallinna Kodunduskeskkool) jaoks arhitekt Herbert Johanson. Hoone on valminud kahes etapis. 1935.–1937. aastal jäi Tuvi tänava poolne osa lõpuni ehitamata, valmis vaid vundament. Hoone ehitus lõpetati aastatel 1958–1960, kui arhitekt Enn Kaar oli 1958. aastal koolile Tuvi tänava äärde juurdeehituse projekteerinud. Pärast koolimaja valmimist ehitati piki Tuvi tänavat hoonele juurde ühekorruseline transformaatoriruum.
Nõukogude ajal asusid hoones tehnikumid. Aastatel 1997–2004 asus hoones TTÜ Kõrgem Majanduskool. Alates 2004. aastast kuulub hoone Tallinna Tehnikaülikoolile ja selles tegutses kuni 2016. aastani TTÜ Tallinna Kolledž, seejärel on hoone olnud TTÜ arhitektuuri- ja urbanistikainstituudi kasutuses.
Tallinna Kolledž

Tallinna Kolledž oli aastatel 1919–1940 Tallinnas aadressil Kooli tänav 2 tegutsenud õppeasutus, kus täiskasvanud ja töötavad noored said omandada gümnaasiumihariduse ja gümnaasiumi lõpetanud said omandada kõrgema majandushariduse. Keskkooli õppekava vastas gümnaasiumi reaal- ja humanitaarharu õppekavale ning oli kolmeaastase kursusega. Kooli lõpetaja sai gümnaasiumidiplomi ja võis astuda ülikooli.
Väljapaistev isiksus kolledži ajaloos oli Mihkel Välbe, kes juhtis kooli 19 aastat ja keda peeti väga tugevaks ajalooõpetajaks. Koolis andsid tunde ka teised oma aja tuntud pedagoogid: Johannes Aavik, Martin Laarmann, Eduard Kaljuvee, Gustav Vilbaste, Johannes Kiivet, Karl Leinus, Gottlieb Ney jt.
Vilistlasi.
Aastatel 1931–1932 õppis Tallinna Kolledžis kirjanik Karl Ristikivi, kes lõpetas 4-aastase gümnaasiumikursuse rekordilise ühe aastaga. Tallinna Kolledži on lõpetanud ka keeleteadlane ja sotsioloog August Sikk, raamatukoguteadlane, lugemissotsioloog ja poliitik Kalju Oja, kirjanik Johannes Ruven, vasaraheitja Koit Annamaa. Lühemat aega on Tallinna Kolledžis õppinud Jõhvi linnapea Voldemar Härma, kirjandusteadlane, kultuuriloolane ja tõlkija Oskar Kuningas, kunstnik Johannes Võerahansu.
Koolihoone.
Tallinna Kolledž suleti 1940. aastal, kuid ajaloolises koolihoones aadressil Kooli tänav 2 jätkus õppetöö. Kuni 1946. aastani tegutsesid koolihoones Tallinna 12. Keskkool,  Tallinna 12. Gümnaasium, Tallinna 9. Keskkool. Viimane likvideeriti 1946. aastal ja selle asemele loodi kaks uut täiskasvanute õppeasutust, mis peavad end mõlemad Tallinna Kolledži järeltulijaks:
Karl Robert Indermitte

Karl Robert Indermitte (ka Karl Indermitte; 6. aprill 1883 Mäo – 10. mai 1945 Paide vald) oli põllumees, ühistegelane ja II Riigikogu liige.
Karl Indermitte sündis aastal 1883 Järvamaal, Mäos perepojana. Pärast Türi kihelkonnakooli lõpetamist oli ta mõne aasta kaubanduses tegev. Ta oli Järvamaa maakonnanõukogu liige ja Mäo vallavanem. Ta võttis vabatahtlikuna osa Vabadussõjast. Ta oli Mäo vastastikkuse kinnitusseltsi (sisuliselt kindlustusseltsi) Ja Paide turbaühisuse esimees ning Paide kaubatarvitajate ühisuse revisjonikomisjoni liige.
Ta oli II Riigikogu liige, valiti sinna Järvamaa põllumeestekogude nimekirja järele.