tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Benacuse järve lahing

Benacuse järve lahingus võideldi Itaalia põhjaosas Garda järve, mida roomlased tundsid nimega "Lacus Benacus", kallastel. Lahing peeti kas aastal 268 või 269. aasta alguses keiser Claudius II juhatuse all võidelnud Rooma armee ja germaani hõimude alemannide ja juthingide vahel.
Taust.
Aastal 268 olid alemannid, kes olid teinud Rooma aladele rüüsteretki Marcus Aureliuse valitsemisajast alates, murdnud Doonau juures Rooma piirist läbi ja ületanud Brenneri kuru kaudu Alpid. Rooma väejuhi ja usurpaatori Aureoluse mässust, keiser Gallienuse mõrvamisest ja sellest tulenenud vastuseisust Aureoluse ja surivoodil Gallienuse poolt uueks keisriks nimetatud Claudius II vahel tekkinud võimuvõitlused Mediolanumis (tänapäeva Milano) sundisid roomlased vähendama vägede hulka piirialadel.
Alemannid kasutasid ära sedagi, et Rooma väed võitlesid gootide juhitud barbarite sissetungiga ka Balkani ja Anatoolia provintsides ning samal ajal kui roomlased olid Naissuse lahingus gootidega hõivatud, suutsid alemannid vallutada osa Põhja-Itaaliast. On võimalik, et Claudius püüdis germaanlastega nende tagasi tõmbumise osas läbi rääkida, kuid pärast nende keeldumist otsustas ta neile lahingus vastu astuda. Pärast seda, kui Claudius oli Aureoluse Mediolanumi piiramisel alistanud ja tapnud, juhtis ta oma väe koos Aureoluse väe riismetega põhja poole, et astuda vastu germaanlastele.
Lahing.
Väed põrkasid kokku tänapäevase Garda järve lähedal ja kuna alemannid olid tulnud Itaaliasse rohkem kui 100 000 mehega, oli nende ülekaal keisri 35 000 mehe üle märgatav. Lahingu üksikasju ei ole teada, kuid kindlasti oli seal oma roll täita tulevasel keisril Aurelianusel. Suur osa (arvatavasti ligikaudu pool) germaanlaste armeest tapeti sõjaväljal ja ülejäänud taganesid keisririigi piiride taha. Pärast seda kirjelduste järgi täielikku võitu võttis Claudius endale tiitli "Germanicus Maximus" ja naasis Rooma, et tegeleda riigiasjadega.
Tagajärjed.
Võidud Naissuse ja Benacuse järve lahingutes tähistasid seda, et keisririik hakkas väljuma riiki 3. sajandil raputanud kriisist ja kaotatud alasid tagasi võitma.
Kui alemannid oli oma aladele tagasi jõudnud, hakkas konföderatsioon kohe uusi rünnakuid kavandama ja nende hulka kuulunud juthingide hõim naasis Itaalia põhjaossa juba 270. aastal. Itaaliasse naasnud alemannid võitsid aastal 271 Placentia lahingus keiser Aurelianuse vägesid, kuid hiljem alistati nad uuesti Fano ja Pavia lahingutes.
Inimkeha

Inimkeha ("corpus humanum") on inimese keha.
See koosneb peast, kaelast, kerest, kätest (õlavartest, küünarvartest ja labakätest) ja jalgadest (reitest, säärtest ja labajalgadest). Kõik kehaosad koosnevad rakkudest.
Pea.
Peas asub inimese kõige tähtsam elund aju, aga ka suu, silmad, kõrvad ja nina. Tavaliselt katavad pead juuksed.
Kael.
Kael on pead ja ülejäänud keha ühendav osa.
Kere.
Kere on keha keskne osa, kuhu kinnituvad jäsemed ja pea.
Käed.
Käed on inimese ülajäsemed. Nende osad on labakäsi, küünarvars, õlavars. Labakäed hargnevad sõrmedeks.
Jalad.
Jalad on inimese alajäsemed. Nende osad on reied, sääred ja jalalabad. Jalalabad hargnevad varvasteks.
254. jalaväediviis

254. jalaväediviis (saksa keeles "254. Infanterie-Division") oli väekoondis, mis võitles Teises maailmasõjas Saksa armee koosseisus.
Ajalugu.
Diviis moodustati 1939. aasta suvel VI kaitseringkonnas ja mobiliseeriti 4. laine diviisina. 1940. aastal sõdis Hollandis, Belgias ja Põhja-Prantsusmaal. Venemaale tungis väegrupi Nord reservis oleva XXIII korpuse koosseisus. Suunati rindele juuli keskel ning esimesed lahingud pidas diviis Viljandi ümbruses. 22. juulil läks pealetungile Türi-Põltsamaa rajoonist ning liikus esimese päevaga Põltsamaalt 20 kilomeetrit edasi kirde suunas. 24. juuliks oli diviis liikunud Punaarmee 16. laskurdiviisi tagalasse ning 25. juulil vallutas diviis Mustvee, piirates sellega ümber Punaarmee 11. laskurkorpuse.
29. augustil läks diviis uuesti pealetungile ning augusti alguseks jõudis diviis Rakkesse. Alates 3. augustist sõdis 22. NKVD laskurdiviisi vastu Amblas, 4. augustiks jõudis Tapale ning 7. augustil vallutas Rakvere ja murdis Soome laheni Kunda kandis ning pöördus läände Tallinna poole. Alates 20. augustist osales rünnakul Tallinnale ning 25. augustil jõudis linnani.
Pärast Tallinna vallutamist suunati diviis Leningradi alla, see võitles Leningradi rindel ja Demjanskis kuni 1944. aasta alguseni. 12. jaanuaril 1944 viidi diviis Vinnitsa piirkonda. Märtsi keskel jäi Punaarmee suurrünnaku tulemusena Kamjanets-Podilskõi juures piiramisrõngasse, kuid suutis sealt raskete kaotuste hinnaga välja murda. Aprillis saadeti 474. grenaderirügement laiali ning diviisiga liideti 82. jalaväediviisi rügemendigrupp. Mais asus diviis Tarnopoli rajoonis ning alates juulist taganes lahingutega Karpaatidesse. 1944. aasta sügisel taganes Košice rajooni ning talvel taganes üle Popradi läände. 1945. aasta jaanuaris viidi diviis Breslau rajooni ning märtsis peatas Punaarmee pealetungi Ülem-Sileesias. Sõja lõpetas diviis Praha lähedal piiramisrõngas.
*454. jalaväerügement
*474. jalaväerügement
*484. jalaväerügement
*254. suurtükiväerügement
*254. pioneeripataljon
*254. tankitõrje pataljon
*254. luurepataljon
Juhtkond ja koosseis.
Koosseis.
1940. aasta märtsis suunati 474. rügemendi 2. pataljon, tankitõrje pataljoni 3. patarei ja suurtükiväerügemendi 3. patarei uuele formeeritavale jalaväediviisile kaadriks. Ära saadetud allüksused formeeriti uuesti.
1940. aasta 9. juunil moodustati suurtükiväerügemendi motoriseeritud 4. pataljoni baasil 843. armee suurtükiväe pataljon. Selle asemel liideti diviisiga hobiveetav 52. suurtükiväerügemendi 1. pataljon.
1940. aasta 17. novembril lahutati diviisist kõikide rügementide kolmandad pataljonid, et nende alusel formeerida 320. jalaväediviis. Pataljonid formeeriti uuesti.
1943. aastal saadeti jalaväerügementide kolmandad pataljonid laiali ning diviis reorganiseeriti tüüp 44 diviisiks.
1943. aasta 8. detsembril moodustati tankitõrjepataljoni 2. kompanii põhjal 478. armee tankihävitajate pataljon.
*82. diviisigrupp (4. juulil 1944. nimetati ümber 474. grenaderirügemendiks)
*454. grenaderirügement
*484. grenaderirügement
*254. füsiljeeripataljon
*254. suurtükiväerügement
*254. pioneeripataljon
*254. tankitõrjepataljon
Haut-Rhini departemangu haldusüksuste loend

Haut-Rhini departemangu haldusüksuste loetelu toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 17 kantonit. Vallad Colmar (kogupindalaga 66,57 km²) ja Mulhouse (kogupindalaga 22,18 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.01
Altkirch.
Altkirchi kanton
Dannemarie' kanton
Ferrette'i kanton
Hirsingue'i kanton
Colmar.
Andolsheimi kanton
Colmar-Lõuna kanton
Colmar-Põhja kanton
Munsteri kanton
Neuf-Brisachi kanton
Wintzenheimi kanton
Guebwiller.
Ensisheimi kanton
Guebwilleri kanton
Rouffachi kanton
Soultz-Haut-Rhini kanton
Mulhouse.
Habsheimi kanton
Huningue'i kanton
Illzachi kanton
Mulhouse-Ida kanton
Mulhouse-Lõuna kanton
Mulhouse-Lääne kanton
Mulhouse-Põhja kanton
Sierentzi kanton
Wittenheimi kanton
Ribeauvillé.
Kaysersbergi kanton
Lapoutroie' kanton
Ribeauvillé kanton
Sainte-Marie-aux-Mines'i kanton
Thann.
Cernay' kanton
Masevaux' kanton
Saint-Amarini kanton
Thanni kanton
Nikolai Tann

Nikolai Tann (4. mai 1890 , Võrumaa – 27. oktoober 1963) oli eesti õpetaja ja luterlik vaimulik.
Elukäik.
Nikolai Tann sündis talupidaja ja ehitusmeistri Augusti pojana. Õppinud Kooraste-Kaagvere vallakoolis, Otepää-Tammemäe ja Kanepi kihelkonnakoolis, Võru linnakoolis, mille lõpetas kiituskirjaga 1908. aastal. Õppinud Peterburis Õpetajate Instituudis ja 1929. aastal lõpetas Tartu ülikooli juures korraldatud kaheaastased keskkooliõpetajate ettevalmistuskursused. 
Töötas õpetajana Urvaste-Koigu vallakoolis, Ahja-Valgesoo ja Nasina algkoolis, Võnnu kihelkonnakoolis ja eesti keele õpetajana Tartu Vene gümnaasiumis, Põltsamaa reaalgümnaasiumis (3 aastat), Väike-Maarja reaalgümnaasiumis (1 aasta) ja Läänemaa ühisgümnaasiumis (7 aastat), kust gümnaasiumi koondamise tagajärjel siirdus õpetajaks Kärdla alg- ja täienduskooli. 1935. aastast juhatas Raja vene õppekeelega algkooli.
Tegevus.
Seltskonnategelasena oli Nikolai Tann Ahja-Valgesoo Rahva Raamatukogu Seltsi asutaja ja töötas selle juhatuses, 1918–1919 oli tegev Tartu kirjastuse Ühistöö agitatsiooniosakonna juhatajana. Osales juhatusliikmena Haapsalu Kaunistamise Seltsis, Läänemaa Muuseumi ühingus, Läänemaa Rahvaülikooli seltsis, Hõimuühingus jne. Oli Haapsalu linnavolinik ja Kärdla alevivolinik, töötas Haapsalu ja Kärdla kirikunõukogus. Nikolai Tann oli tegev Eesti Kirjanduse Seltsi ja Karskusliidu usaldusmehena. 
Tegi kaastööd vene ajakirjale Vestnik Znanija ja ajalehtedele Škola i Žizn, Postimees, Päevaleht, Maa Hääl. Avaldas artikleid ajakirjades Agu ja Eesti Kirjandus ja vaimulikke luuletusi Noorte Elus, Eesti Kirikus ja mujal. Tõlkis vene ja soome keelest. Nikolai Tann kujundas ja kirjastas "Uurali Soome-Ugri Samojeedi rahvaste hargnemis- ja keele puu", mille redigeeris prof Lauri Kettunen, koolides kasutusel olnud seinatabelid "Käänded, mis käivad ainsuse omastava järele" ja "Eesti deklinatsioonide liigitelu ülevaade".
Isiklikku.
Nikolai Tann on oli abielus soomlannaga, kellega sündis neil seitse last.
Allikad.
Tallinna–Haapsalu postimaantee

Tallinna–Haapsalu postimaantee oli postimaantee Tallinna ja Haapsalu vahel.
Postiühendus Tallinna ja Haapsalu vahel loodi 1739. aastal Venemaa keisririigi peapostmeistri krahv Heinrich Johann Friedrich Ostermanni korraldusel. Postitrakt ei toiminud kaua, 1743. aastal Eestimaa rüütelkonna survel, kelle õlul olid postijaamade ülalpidamisega seotud kulud, see suleti. Rüütelkond põhjendas oma palvet seigaga, et sel teel ei veetud posti isegi Rootsi võimu ajal. Parun Maydell (Keilast) tõstatas Haapsalu posti küsimuse juba 1740. aastal, nimetades seda tarbetuks ettevõtmiseks. 1783. aastal taasavati Tallinna ja Haapsalu vahelise tee postijaamad, sealhulgas Keilas.
1798. aastal saabus Eestimaa rüütelkonda Eestimaa kindralkuberneri reskript ettekirjutusega avada Haapsalu teel postijaamad ka reisijate veoks. 1798. a. avaldatud Valitseva Senati ukaasiga nõuti kreisilinnade ühendamist kubermangulinnadega postimaanteede abil. Eestimaa rüütelkond püüdis vastu puigelda. Reisijaid hakati vedama 1799. aastal pärast seda, kui rüütelkonnale teatati, et reisijateveost Tallinna–Haapsalu maanteel on huvitatud Venemaa keiser Paul I isiklikult. Postijaamade vahemaa tolleaegsel teetrassil oli näiteks Keilast Tallinna 22 versta. Uue keisri ajal esitas rüütelkond uuesti palvekirja reisijateveo lõpetamiseks. 
Tallinna–Haapsalu postimaanteel olid järgmised postijaamad (esitatud koos teelõikude pikkusega):
1804. aastal keiser Aleksander I käsul postimaantee suleti ning Tallinna ja Haapsalu vahel korraldasid postivedu ümbruskonna mõisnikud kuni Krimmi sõjani. Pärast seda avati uuesti Eestimaa rüütelkonna ülalpidamisel olev postitee.
Kui 1860. aastail kerkis Eestis päevakorda raudteede ehitamine, hakkas Eestimaa rüütelkond kaaluma postijaamavõrgu ümberkorraldamist. Näiteks võeti 1865. aastal vastu otsus, et suurte kulutuste pärast tuleb jätta Keilasse spetsiaalsed postijaamahooned ehitamata. 24. oktoobril 1870 algas posti- ja reisijatevedu Paldiski–Tallinna–Peterburi raudteel. 1905. aastal avati liikluseks ja postiveoks Keila–Haapsalu raudtee. Postimaantee kaotas senisel kujul tähtsuse.
Genfi lennujaam

Genfi lennujaam (prantsuse Genève Aéroport; IATA: GVA, ICAO: LSGG) on rahvusvaheline lennujaam Šveitsis. See asub 4 kilomeetrit Genfi linnasüdamest loodes Le Grand-Saconnex' ja Meyrini valla territooriumil.
Lennujaama territoorium piirneb Šveitsi ja Prantsusmaa piiriga ning lennujaama pääseb mõlemast riigist.
2014. aastal läbis lennujaama üle 15 miljoni reisija.
Vihmutus

Vihmutus on niisutusviis, mille korral surve all olev vesi paisatakse vihmutitega surve all õhku. Seal vesi pihustub ja sajab vihmana maapinnale, niisutades nii mulda, taimi kui ka õhku. Vihmapiisad on udupiiskadest palju suuremad (läbimõõt 0,5...3 millimeetrit). Vihmutuse peaeesmärk on mulla veevarude suurendamine. 
Vihmutus on üks paremaid niisutusviise, kuna seda saab hästi mehhaniseerida ja automatiseerida. Vihmutada võib igasuguseid muldi, kastetav ala ei pea olema tasane ja koos kastmisveega saab mulda viia ka väetisi. Vihmutusega võib teha ka öökülmatõrjet ja taimekaitset. 
Vihmutuse osatähtsus suureneb kogu maailmas, eriti ebastabiilse ja parasniiske kliimaga aladel, kus niisutus on vajalik periooditi. Ariidses kliimas pole vihmutamine sageli otstarbekas, sest suurte kastmisnormide tõttu on seadmete jõudlus väike ja liiga palju vett (30...40% kastmisveest) aurub mulda jõudmata. Eestis on vihmutus igati sobilik niisutusviis rohumaade ja köögiviljade kastmisel. 
Vihmutuse eelised.
• Suhteliselt hea niisutusühtlus, ilma pindmise äravoolu tekketa
• Võimalik kasutada nõlvuse korral
• Tööjõud võib olla suhteliselt vähe koolitatud
• Automatiseerimise võimalus
Vihmutuse puudused.
• Suur soetuskulu
• Käitluskulud suuremad kui mittesurvelisel süsteemil
• Nõudlik veekvaliteedi suhtes (soola, võõrised)
• Veetaseme kõigutamine veehaardes
• Mittestandardseid põlde raske kasta
• Tuulised kohad põhjustavad suurt veekadu
• Madala infiltratsioonivõimega muldasid ei saa vihmutada
Uduniisutus

Uduniisutus rakendatakse taimede kaitseks atmosfääripõua eest. 
Uduniisutusega saab oluliselt suurendada õhuniiskust ja alandada õhutemperatuuri 5–10 °C võrra. Selleks tuleb põua ajal kord tunnis udustada umbes üks kuupmeeter vett hektari kohta. Udu (piiskade läbimõõt 10–100 mikronit) tekitatakse udugeneraatoriga, mis koos veepaagiga haagitakse traktori järele, millega üle põllu sõitmisel levib udu allatuult laiali 1–1,5 kilomeetri ulatuses. Nii kastetakse põldu tavaliselt kümme korda ööpäevas. Uduniisutus on eriti levinud teeistandustes, kus kuumadel päevadel pritsitakse teepõõsaid. Selle mõjul suureneb teelehtede saak ja paraneb kvaliteet. 
Eestis esineb atmosfääripõuda väga harva, seepärast see niisutusviis ei leia rakendust. Kasutades udu tekitamiseks taimekaitsepritse, võib uduniisutust rakendada puuviljaaedades. Selle tulemusel paraneb õunte kvaliteet ja välimus.
Rūķis

Rūķis oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Peterburis tegutsenud kunstiring, kuhu kuulusid Peterburi Kunstide Akadeemias, Stieglitzi kunstikoolis ja Peterburi konservatooriumis õppivad lätlastest üliõpilased. Samuti võtsid kunstiringi tegevusest osa Peterburis elavad läti kunstnikud.
Kunstiringi tegevuses lõid kaasa Jūlijs Jaunkalniņš, Ādams Alksnis, Vilhelms Purvītis, Janis Rozentāls, Jānis Valters, Artūrs Baumanis, Kārlis Brencēns, Artūrs Baumanis, Rūdolfs Pērle jpt.
Push the Button (Sugababes)

"Push the Button" on inglise tüdrukute ansambli Sugababesi 2005. aastal esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Pagryžuvys

Pagryžuvys on küla Leedus Kelmė rajoonis Tytuvėnai vallas. Küla asub Gryžuva jõe kaldal.
Külas asub linnamägi, mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande alguses. Kirjalikult mainiti seda paika esimest korda XVI sajandil, mil seal asus Pagryžuvyse mõis. Esimest korda mainiti XV sajandil. Tänapäeval asuvad seal algkool ja raamatukogu, mõisakompleksis on tuberkuloosihaigete sanatoorium ning vaimse puudega invaliidide hooldekodu.
Postimaantee

Postimaantee ehk postitee oli erinevate asulate vahel asunud transporditee, millel asus postijaamade võrgustik ja mida mööda tagati posti liikumine.
Postiliiklust Rootsi Läänemereprovintside Eestimaa kubermangus korraldas alates 17. sajandi keskpaigast Eestimaa rüütelkond. Liivimaa kindralkuberner (1629–1634) Johan Skytte andis detsembris 1630 välja postikorraldusseaduse, millega pidi Eesti maanteede (sõjamaanteede) juurde loodama postijaamad iga 2 miili tagant (14,8 km). Eesti- ja Liivimaale jõudis Rootsi postijaamade võrgustik 1638. aastal, peatselt pärast Rootsi kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse määrust riikliku postiteenistuse loomise kohta 1636. aastal. Seda Saaremaalt toimus postiteekond üle Muhu Kuivastusse, sealt üle Suure väina Virtsu ja Virtsust Pärnusse, mida teostasid Muhumaa vabatalupojad. 
Postijaamade võrgustikku arendati edasi ka Vene võimu all. Venemaal olid postimaanteede ääres verstapostid.
Eestimaa kubermangu postimaanteed.
Venemaa keisririigi Eestimaa kubermangu läbis kolm postiteed (vene keeles trakti: mis ühendasid kubermangulinna, Tallinna ja keisririigi pealinna, Peterburi; pealinna Peterburi läbi Liivi- ja Kuramaa kubermangu Preisimaa kuningriigiga; postitee, mis ühendas kubermangulinna, Tallinna ja kubermangulinna Riia), mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.
Eestimaa kubermangu läbis kolm suuremat postiteed ehk trakti, mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.
Lisaks tegutses ajutiselt lühemad trasse nagu näiteks Tallinna–Haapsalu postimaantee.
Liivimaa kubermangu postimaanteed.
Liivimaa kubermangu, mille põhjaosa moodustas Lõuna-Eesti, läbis neli postiteed, mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.
Eesti jääpallikoondis

Eesti jääpallikoondis on Eesti esinduskoondis jääpallis. Koondis kuulub Eesti Jääpalliliitu.
Eesti jääpallikoondis tegi esimesed mängud 1920. aastatel. Soome vastu mängis Eesti kuus maakohtumist, kaotades neist kõik. 
Pärast taasiseseisvumist osales Eesti esimest korda jääpalli maailmameistrivõistlustel 2003. aastal, kus saadi seni parim, 8. koht.
Eesti saalihokikoondis

Eesti saalihokikoondis on Eesti esinduskoondis saalihokis. Koondis kuulub Eesti Saalihoki Liitu.
Koondise peatreener on Risto Lall.
Maailmameistrivõistlused.
Koondis osales esimest korda saalihoki maailmameistrivõistlustel 1996. aastal ja sai 11. koha.
Kokku on osaletud 7 korda.
Eesti naiste saalihokikoondis

Eesti naiste saalihokikoondis on Eesti naiste esinduskoondis saalihokis. Koondis kuulub Eesti Saalihoki Liitu.
Koondis pidas esimese maavõistluse 10. veebruaril 2007, kui mängis Slovakkiaga; Eesti kaotas 4–8.
Esimest korda osales koondis maailmameistrivõistlustel 2017. aastal, seal saavutati 11. koht.
Eesti naiste käsipallikoondis

Eesti naiste käsipallikoondis on Eestit käsipallis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Käsipalliliitu.
Aastal 2008 osales koondis võistlusel Women's Challenge Trophy ja sai 6. koha.
Tiitlivõistlused.
MM 2021 Euroopa kvalifikatsioon.
Eesti koondis ei osalenud.
EM 2022 kvalifikatsioon.
Eesti koondis ei osalenud.
MM 2023 Euroopa kvalifikatsioon.
Eesti koondis ei osalenud.
EM 2024 kvalifikatsioon.
Eesti koondis ei osalenud.
MM 2025 Euroopa kvalifikatsioon.
Kvalifikatsioonivõistluste 1. etapis mängis Eesti koondis C alagrupis koos Iisraeli ja Soomega. 2. etapi mängudele sai vaid alagrupi võitja. 
Valikmängude 2. etapile sai Iisraeli koondis 4 punktiga, kes võitis mõlemad vastased. Eesti ja Soome said ühe punkti, parema väravate vahega tuli teisele kohale Eesti.
EM 2026 kvalifikatsioon.
Kvalifikatsioonivõistluste 1. etapis mängis Eesti koondis 1.alagrupis koos Bosnia ja Hertsegoviina ja Suurbritanniaga. 2. etapi mängudele sai vaid alagrupi võitja.
Bosnia ja Hertsegoviina võitis mõlemad vastased ja pääses 2.etapi mängudele. Eesti võitis ühe mängu ja sai Suurbritannia ees teise koha.
Koondise mängijad.
Treenerid: Ergo Rohi, Kerli Jõks, Martin Kalvet
Põlva Serviti

Põlva Serviti on Põlva Käsipalliklubi esindusmeeskond, mis alustas tegevust 1984. aastal. 2004. aastast on klubi peatreener Kalmer Musting. Meeskonna kodusaal on Põlva Mesikäpa Hall. 
Klubi on korduvalt tulnud Eesti meistriks ning saavutanud silmapaistvaid tulemusi Balti liigas ja eurosarjas.
Põlva Serviti tuli Eesti meistriks aastatel 1998, 2000, 2001, 2002, 2007, 2008, 2010, 2011, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021, 2022 ja 2023.
Põlva Serviti võitis Eesti karikavõistlused aastatel 1990, 1992, 1994, 1997, 2000, 2002, 2006, 2009, 2010, 2012, 2016, 2017, 2019 ja 2021.
Klubi pälvis Balti liiga meistritiitli aastatel 2008 ja 2010.
Võistkonnast on välja kasvanud mitmed silmapaistvad sportlased, kes on suundunud mängima välismaa kõrgetesse liigadesse: Rein Suvi, Mait Patrail, Mario Karuse, Marius Lepp, Ardo Puna, Alfred Timmo.
Karli Kukk

Karli Kukk (22. september 1921 Neeruti, Päidla vald – 20. märts 2015) oli eesti kaitseliitlane, Omakaitselane ja Saksa sõjaväelane ning Kaitseliidu taasasutajaid ja Kotkaristi teenetemärgi kavaler.
Ta sündis aastal 1921 Neerutis talupidaja perekonnas. Ta õppis Neeruti algkoolis ja Otepää Gümnaasiumis, kus tal õpingud alanud sõja tõttu katkesid. Ta kuulus aastast 1934 Noorte Kotkaste ridadesse ja astus aastal 1939 Kaitseliitu Päidla kompanii liikmena.
Aastal 1941 varjas ta ennast mobilisatsiooni eest Punaarmeesse metsas ja astus juuli lõpul Pikasilla rühma koosseisus Omakaitsesse. Sama aasta keskel läks ta vabatahtlikult Saksa sõjaväkke ja tegi major Aleksander Sobolevi 39. Kaitsepataljoni koosseisus aastatel 1942–1943 kaasa lahingud Neveli ja Novosokolniki ruumis. 1944. aasta jaanuari mobilisatsiooniga suunati ta Narva alla major Johan Pooli pataljoni; sealt saadeti ta märtsis juhtidekooli; sama aasta juulis sai tast allohvitser ja instruktor kodupataljonis. Võru langemise järel sattus ta jaoülemana Karula-Antsla-Valga tõrjelahinguisse; ta võitles Võrtsjärve-Väike-Emajõe-Koiva lõigus kapten Nolckeni pataljoni koosseisus. 14. septembril 1944 sai ta haavata ja evakueeriti rindelt. Taganevate sakslastega ta Eestist kaasa ei läinud.
Ta arreteeriti NKVD poolt 1945 ja 31. jaanuaril 1946 mõistis tribunal talle §58-1a §58-11 alusel karistuseks 10+5; ta viibis Komi ANSV-s ja Karaganda oblastis Steplagis. Ta vabanes laagrist 28. augustil 1954. Pärast vabanemist lõpetas ta kaugõppes keskkooli. Ta töötas Kursi Võitööstuses, Puurmani Keskkoolis, Kursi Masina-Traktorijaamas, Puurmani Elektromehaanika Tehases ja aastatel 1970–1990 mitmetel ametikohtadel "Rahva Hääle" kolhoosis.
Ta astus taasasutatavasse Kaitseliitu 7. oktoobril 1991, valiti kohe Kursi malevkonna pealikuks ning ta juhtis üksust 1999. aastani. Teda on austatud mitmete aumärkidega.
Pagryžuvyse mõis

Pagryžuvyse mõis (leedu "Pagryžuvio dvaras") on endine mõis Leedus Kelmė rajoonis Tytuvėnai vallas Pagryžuvyses.
Mõisat on esmamainitud XVI sajandil. XVIII sajandi alguses kuulus see Szemetitele ja hiljem Pšeciševskistele. 1863. aastal küüditati viimane Pšeciševskisest mõisa omanik Tomski kubermangu ja mõis läks Römerite valdusse.
Romantistlik peahoone valmis 1858. aastal, selle lasi ehitada Jeronimas Pšeciševskis. Hoone projekteeris leedu arhitekt Fulgencijus Rimgaila. Esimese maailmasõja ajal asus mõis rindel, mõisakompleks sai sel ajal märkimisväärselt kannatada. Pärast sõda mõis võõrandati ja anti jesuiitidele, kes rajasid sinna kloostri.
1951. aastal rajati peahoonesse tuberkuloosisanatoorium, selle juurde kuulus ka mõisa park. 2006. aastast on see Aukštelkė pansionaadi filiaal.
Lisaks peahoonele on säilinud veel kaks maja, kus elasid mõisniku perekonnaliikmed, ait, pesumaja-köök, kaks halvas seisukorras lauta. Ka on säilinud mõisa juures asuv park. See rajati aastail 1840–1863 ja asub kahel tasandil: peahoone juures ja Gryžuva jõe kaldal. Pargi territooriumil asub ka Pagryžuvyse linnamägi.
Fairytale Gone Bad

"Fairytale Gone Bad" on Soome rokkansambli Sunrise Avenue laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Arnold Jannus

Arnold Jannus (27. mai 1919 Petrograd – 26. märts 2015) oli eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli professor.
Ta õppis Rakvere Õpetajate Seminari algkoolis ja Tartu Õpetajate Seminari algkoolis ning lõpetas aastal 1938 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda. 
Aastal 1941 evakueerus tema perekond Nõukogude tagalasse. Aastal 1942 astus ta Punaarmeesse, kus tegutses Eesti Laskurkorpuses sõjaväevelskrina nooremleitnandi auastmes sanitaarrühma komandörina. Aastal 1945 astus ta uuesti Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1949 arstina. Aastal 1952 kaitses ta väitekirjaga "Immuunsuse uurimine kõhutüüfuse vastu vaktsineerituil" meditsiinikandidaadi kraadi. Aastal 1967 kaitses ta väitekirjaga "Poliomüeliidi ja poliomüeliiditaoliste haiguste epidemioloogiliste ja laboratoorsete uurimiste alaseid materjale Eesti NSV-s" meditsiinidoktori kraadi. Aastal 1968 sai ta professori kutse.
Ta töötas aastal 1946 (õppimise ajal) Tartu Linna I Polikliinikus pediaatri kohusetäitjana ja määrati samal aastal Tartu riikliku sanitaarinspektori kohale. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta lühemat aega Tartu Riikliku Ülikooli nakkushaiguste ja mikrobioloogia kateedris vanemõpetajana ning Tartu Linna Onkoloogia Dispanseris röntgenoloogina. Aastatel 1954–1977 töötas ta Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi direktorina. Aastatel 1977–1988 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli hügieeni ja tervishoiuorganisatsiooni kateedri juhataja ja professorina, 1988–1992 samas kateedris professori-konsultandina.
Isiklikku.
Tema isa Eduard Jannus oli enne sõda sekretär, sõja ajal Punaarmee sõjaväeprokurör, prokurör oli ta ka pärast sõda Eesti NSV-s. Tema õde Lii Jannus-Pruljan (1929–2020) oli kopsuarst.
Hulgiorganpuudulikkus

Hulgiorganpuudulikkus ehk hulgielundhäire (MOF, MODS) on osadel loomadel (sh inimestel) akuutse haigusjuhu korral, intensiivravi vajava patsiendi 
kas septilise šoki, raske kehavigastuse, põletuse ja/või muude haiguslike seisundite korral esineda võiv mitmete elutähtsate elundite (paljudel inimestel aju, neerud, maks, kopsud ja süda) funktsioonide märkimisväärne halvenemine ja/või elutähtsate funktsioonide, nagu vereringe, hingamine, kuseeritus, maksatalitlus, samaaegne lakkamine.
Hulgielundhäire täpsed molekulaarsed mehhanismid on seni tundmata, kuid on teada, et seda võivad põhjustada hulgitrauma, vereringehäire, hingamispuudulikkus, sooleisheemia, äge pankreatiit või rasked infektsioonid (vastuvõtlikel patsientidel näiteks "Streptococcus pyogenes" infektsioonid). 
Tõenäoliseks sepsise kõrvaltoimena tekkinud MOF-i põhjuseks peetakse lümfoid(-immuun)süsteemi düsregulatsiooni mudelit.
Teadmata on ka hulgielundhäirest taastumise mehhanismid ja surma täpsed põhjused.
Intensiivravil olevad patsiendid võivad vajada kirurgilisi operatsioone.
Termin.
Hulgiorganpuudulikkus (MOV) on vananenud termin ja see on asendatud terminiga "multiple organ dysfunction syndrome" (MODS)(ACCP-SCCM-Consensus-Conference, Chicago 1992).
Seisundi tuvastamise raames võidakse hinnata:
Ebola viirushaigus.
Olenevalt Ebola viiruse liigi tõvestusvõimest, enamik (mõnede allikate kohaselt 40–90% nakatunutest) Ebola viirushaigusse nakatunud inimesi siiski sureb. 2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia ajal Lääne-Aafrikas oli WHO andmetel suremus kuni 70%.
Surma põhjuseks peetakse hulgielundhäiret, mille kutsuvad esile vedelikupeetus, hüpotensioon, soontesisene verehüübimine ja koekärbus.
Dušan Kožíšek

Dušan Kožíšek (sündinud 25. aprillil 1983 Jilemnices) on endine Tšehhi murdmaasuusataja, kes sõitis põhiliselt sprindidistantse. Ta võitis maailmameistrivõistlustel paarissprindis kaks pronksmedalit.
2005. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis võitis ta esimest korda kavas olnud sprinditeates koos Martin Koukaliga pronksmedali. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos võitis ta samal alal koos Milan Šperliga samuti pronksmedali. Tema parim individuaalvõistluse saavutus oli 2007. aasta Sapporo maailmameistrivõistlustel klassikasprindis saadud 16. koht.
Esimest korda osales Kožíšek maailma karikasarja etapil 2003. aasta jaanuaris Oberhofis, kus sai vabasprindis 63. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2004. aasta novembris Kuusamos, olles 15 km vabatehnika distantsil 30. Esimest korda jõudis ta kümne parema sekka 2005. aasta detsembris, kui oli Nové Městos sprindis kaheksas. Ainsal korral jõudis ta esikolmikusse 2011. aasta jaanuaris Liberecis, kus oli vabatehnikasprindis kolmas.
Kožíšek kuulus klubisse Dukla Liberec.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Dušan Kožíšek on osales individuaalselt 128 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse ühel korral.
Hessen-Marburgi maakrahvkond

Hessen-Marburgi maakrahvkond oli Saksa maakrahvkond ja sõltumatu vürstkond Saksa-Rooma riigis, mis eksisteeris aastatel 1485 kuni 1500 ning aastatel 1567 kuni 1604/1650.
See koosnes Marburgi linnast ja ümberkaudsetest Gießeni, Nidda ja Eppsteini linnadest, ligikaudu tänapäeva Ülem-Hessen ("Oberhessen").
Ala oli olnud poolsõltumatu krahvkond Giso või Gisoneni krahvide all 11. sajandist, mis läks nende hääbumisel 1130. aastatel Tüüringi maakrahvidele.
Kui Püha Elisabethi tütar Sophie von Brabant suutis aastal 1265 säilitada Tüüringi lääneosi oma pojale Heinrich Lapsele, asutades seeläbi Hesseni maakrahvkonna, sai Marburgi ala selle tuumikterritooriumiks.
Siiski viitab Hessen-Marburgi nimi vaid alajaotusele Marburgi ümber. Põhimõtteliselt vana krahvkond. Sellest sai sõltumatu vürstkond pärimise tõttu, s.o. maakrahv jagas oma valdused kahe või enama poja vahel.
Kui Ludwig IV aastal 1604 ilma meessoost pärijateta suri, pärandas ta oma territooriumi võrdsetes osades Hessen-Kasseli (Marburg) ja Hessen-Darmstadti (Gießen, Nidda) maakrahvkondadele, siiski tingimusel, et mõlemad territooriumid peavad jääma luterlikuks. Hessen-Kassel oli sel ajal kalvinistlik.
Kui kaks liini vaidlesid jagamise detailide üle, annekteeris Moritz kogu territooriumi ja viis sisse kalvinismi. Pärast pikka vaidlust ja relvastatud konflikti taganes Moritz - kellel oli vaenlasi ka kodus - aastal 1627 ja jättis oma osa territooriumist Hessen-Darmstadti maakrahvkonnale.
Siiski Hesseni sõjas aastatel 1645-1648, mis oli Kolmekümneaastase sõja alamkonflikt, võitlesid kaks liini, mis olid erinevatel pooltel, taas territooriumi üle. See sõda põhjustas 2/3 tsiviilelanike hukkumise, üks kõrgemaid surmade arve mistahes Saksa piirkonnas ajaloos.
Lõpuks jagati territoorium Ludwig IV tahte kohaselt. Hessen-Kassel võttis põhja- ja Hessen-Darmstadt lõunaosa.
Kõik Hessen-Marburgi alad asuvad täna Saksamaa Hesseni liidumaal.
Eesti Suursõit

Eesti Suursõit (nimetatud ka "TT, T.T. (Tourist Trophy), Eesti Grand Prix") oli 1933–1936 Tallinnas Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajal toimunud motospordivõistlus. 
1934 Hans Tael (Eesti), Chevrolet
Okean Elzõ

Okean Elzy (ukraina keeles Океан Ельзи) on Ukraina ansambel, mis asutatud 1994. aastal Lvivis. Ansambli liider ja solist on Svjatoslav Vakartšuk.
Huvitavaid fakte.
2022. aasta aprillis pühendas ansambel "Okean Elzy" laulu Mariupoli – kasakate linna Maarja – kangelaslikele kaitsjatele. Lugu sai ukrainlaste seas väga populaarseks.
Estonia (võidusõiduauto)

Estonia (ka "vormel Estonia") on Eestis ehitatud võidusõiduautode seeria.
Esimene, 1958. aastal välja lastud mudel oli Estonia 1. 
Lääne-Euroopasse müüdi Estonia võidusõiduautosid kaubamärgi all TARK (Tallinna Autode Remondi Katsetehas). Pärast erastamist kandis autotehas nime Kavor Motosport.
Jurga Ivanauskaitė

Jurga Ivanauskaitė (14. november 1961 Vilnius – 17. veebruar 2007 Vilnius) oli leedu kirjanik ja kunstnik.
Ivanauskaitė õppis graafikat Vilniuse Kunstiakadeemias (lõpetas 1985). 
Aastal 1985 ilmus tal novellikogumik "Pakalnučių metai". Laiema tuntuse saavutas erootiliste sugemetega romaaniga "Nõid ja vihm" ("Ragana ir lietus"). Eesti keeles ilmus teos 1997. aastal kirjastuselt Olion Mihkel Looduse tõlkes.
Aastail 1993–1995 reisis Indias, Tiibetis ja Nepalis. Võitles Tiibeti vabaduse eest.
Jurga Ivanauskaitė suri 45-aastaselt vähki. Ta on maetud Vilniuse Antakalnise kalmistule.
Alfa (sõudmine)

Alfa (ka ALFA) on Eestis toimuv rahvusvaheline sisesõudevõistlus; ühtlasi suurim sisesõudevõistlus Baltimaades.
Võistlusel tuleb sõudetrenažööril Concept2 läbida 1 km.
Esimesed Eestis aset leidnud võistlused sõudeergomeetritel Concept2 toimusid 1993. aasta lõpus. Osalejaid oli 54. Aastatega on Alfa võistlusel osalejate arv kasvanud poole tuhandeni. Lisaks sõudjatele võtavad võistlustest osa ka harrastajad, teiste spordialade esindajad, poliitikategelased, firmad, kooliõpilased, kaitseväe ja päästeteenistuse esindajad.
Võitjad.
"Märkused: Paksu kirjaga on välja toodud võistluse rekordid. 2021. aastal toimus võistlus virtuaalselt."
Linnavolikogu

Linnavolikogu on linna kohaliku omavalitsuse esinduskogu. Harilikult moodustub linnavolikogu valimiste tulemusel.
Eestis reguleerib linnavolikogusid kohaliku omavalitsuse aluste seadus.
Ajalugu Eestis.
Linnavolikogud eksisteerisid Eestis 1786–1797 ja 1878–1941, erandiks Balti kubermangudest välja jäänud Narva, kus linnavolikogu oli aastail 1873–1941. Linnavolikogud Venemaa linnaduuma eeskujul. Linnaduumad eksisteerisid 1785–1918.
Linnavolikogud moodustati 18. sajandil seisuste esinduse põhimõttel, seejärel varandusliku tsensuse põhimõttel ja alates 1917 üldise valimisõiguse põhimõttel.
18. sajandil jagunes linnavolikogu üldvolikoguks ja 6-liikmeliseks volikoguks. Volikogu oli täitevorgan ja vastas tänapäeva linnavalitsusele. Linnareform asendaski volikogud linnavalitsustega.
Venemaa keisri Aleksander II ukaasiga kehtestati Läänemere kubermangude linnades 1870. aasta Vene üldine linnaseadus. Uue Linnaseaduse kohaselt said linna omavalitsusorganiks neljaks aastaks kinnisvaraomanikkude poolt valitav linnavolikogu ("gorodskaja duuma", vene keeles "Городская Дума"), kes omakorda valis neljast linnanõunikust koosneva linna(valitsus)ameti – "gorodskaja uprava" (vene keeles "Городская Управа"), eesotsas linnapeaga – "gorodskaja golovaga", vene keeles "городская голова").
Vt. Tallinna linnavolikogu, Tartu linnavolikogu.
Eesti meistrivõistlused males

Eesti meistrivõistlused males on aastast 1923 (mitteametlikult aastast 1903) toimuvad Eesti meistrivõistlused males.
Riia õigus

Riia õigus on Riias keskajast kuni 19. sajandini kehtinud õigusnormide kogum.
Riia õiguse vanim tekst koostati 1227. See koosnes 48 artiklist ja oli ladinakeelne.
13. sajandi lõpul koostati Riia õiguse põhimõtteliselt uus redaktsioon. Vastavalt Oelrichsi ehk Riia statuutidele liideti Riia õigus Hamburgi linnaõigusega.
Riia õigus kehtis paljudes Liivimaa linnades, näiteks Tartus, Haapsalus, Paides, Uus-Pärnus ja Viljandis.
1673 koostati õigusnormide kogum "Der Stadt Riga Statuta und Rechte". Ehkki Rootsi keskvõim seda ei kinnitanud, kehtis see sellegipoolest kuni Balti eraseaduse jõustumiseni 1865.
Astrid Ivask

Astrid Ivask (lätipäraselt Astrīde Ivaska, neiuna Astrīde Hartmane; 7. august 1926 Riia – 24. märts 2015) oli läti luuletaja ja tõlkija.
Ta sündis aastal 1926 Riias kindral Mārtiņš Hartmanise tütrena. Ta õppis Riia 1. gümnaasiumis ja Riia Prantsuse lütseumis.
Aastal 1944 põgenes ta Lätist Saksamaale. Saksamaal lõpetas ta Hanava põgenikelaagris läti gümnaasiumi. Aastatel 1946–1949 õppis ta Marburgi Ülikoolis romaani, germaani ja slaavi keeli. 
Isiklikku.
Ta oli aastast 1949 abielus eesti luuletaja ja kirjandusteadlase Ivar Ivaskiga. Tema isa oli läti kindral Mārtiņš Hartmanis; vend on läti ja USA matemaatik, Turingi auhinna laureaat (aastast 1993) Juris Hartmanis. Astrid Ivask oli Wellesto liige.
2017. aasta orienteerumise maailmameistrivõistlused

2017. aasta orienteerumise maailmameistrivõistlused (inglise keeles "Nokian Tyres World Orienteering Championships 2017") on juulis 2017 Eestis toimunud orienteerumise maailmameistrivõistlused. Need on esimesed Eestis toimunud põhiklassi maailmameistrivõistlused orienteerumisjooksus. 
Eestis peetud MMil võisteldi orienteerumisjooksu sprindis, sprinditeates, lühirajal, tavarajal ja teatejooksus. Võistluskeskus asus Tartus ning võistluspaigad Tartus, Viljandis, Rõuges ja Vitipalus.
Võistluste ajakava:
I Want It That Way

 
"I Want It That Way" on Ameerika poistebändi Backstreet Boys esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Martin Koukal

Martin Koukal (sündinud 25. septembril 1978 Nové Město na Moravěs) on Tšehhi murdmaasuusataja, maailmameister (2003).
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Martin Koukal on osalenud () 171 MK-etapil ja jõudnud poodiumile kolmel korral, millest kahel korral on olnud kolmas ja ühel korral teine.
Surnud 15. märtsil

"Siin loetletakse 15. märtsil surnud tuntud isikuid."
Sabina Valbusa

Sabina Valbusa (sündinud 21. jaanuaril 1972 Bosco Chiesanuovas) on Itaalia endine murdmaasuusataja. 
Tema vend on Fulvio Valbusa, kes on samuti endine murdmaasuusataja.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Sabina Valbusa osales 245 MK-etapil ja jõudis poodiumile kümnel korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Haute-Loire'i departemangu haldusüksuste loend

Haute-Loire'i departemangu haldusüksuste loetelu toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Kantonid.
Departemangus on kokku 19 kantonit. Vald Le Puy-en-Velay (kogupindalaga 16,71 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Vallad.
Brioude
Auzoni kanton
Blesle'i kanton
Brioude-Lõuna kanton
Brioude-Põhja kanton
La Chaise-Dieu' kanton
Langeac'i kanton
Lavoûte-Chilhac'i kanton
Paulhaguet' kanton
Pinols'i kanton
Saugues'i kanton
Le Puy-en-Velay
Allègre'i kanton
Cayres'i kanton
Craponne-sur-Arzoni kanton
Fay-sur-Lignoni kanton
Loudes'i kanton
Le Monastier-sur-Gazeille'i kanton
Pradelles'i kanton
Le Puy-en-Velay-Edela kanton
Le Puy-en-Velay-Ida kanton
Le Puy-en-Velay-Kagu kanton
Le Puy-en-Velay-Lääne kanton
Le Puy-en-Velay-Põhja kanton
Saint-Julien-Chapteuili kanton
Saint-Paulieni kanton
Solignac-sur-Loire'i kanton
Vorey' kanton
Yssingeaux
Aurec-sur-Loire'i kanton
Bas-en-Basset' kanton
Monistrol-sur-Loire'i kanton
Montfaucon-en-Velay' kanton
Retournac'i kanton
Saint-Didier-en-Velay' kanton
Sainte-Sigolène'i kanton
Tence'i kanton
Yssingeaux' kanton
Horst Dohlus

Horst Paul Dohlus (30. mai 1926 Plauen – 28. aprill 2007 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Horst Dohlus õppis aastatel 1939–1942 juuksuriks ja töötas kuni 1943. aastani juuksuriabilisena. 1943. aastal kutsuti Dohlus Riigi Tööteenistusse ja seejärel teenis Wehrmachtis. Teise maailmasõja lõpus langes ta Ameerika vägede kätte sõjavangi, kus oli kuni 1946. aastani.
Sõjavangist vabanenuna astus Dohlus Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ja tegutses parteitöötajana kaevandusettevõttes Wismut. 1950. aastal sai temast Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat.
Lisaks sellele oli ta aastatel 1950–1954 Rahvakoja (parlamendi) liige. 1955. aastal tehti talle noomitus "parteid kahjustava käitumise ja jätkuva parteimoraali rikkumise" eest.
Pärast õppimist Kõrgemas Parteikoolis Moskvas aastatel 1954–1955 sai temast kuni 1958. aastani Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee parteiorganisaator gaasikombinaadis Schwarze Pumpe ja Cottbusi ringkonna partei keskkomitee teine sekretär kuni 1960. aastani.
Aastatel 1960–1986 juhtis Horst Dohlus Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee parteiorganite osakonda. 1971. aastal sai ta uuesti Rahvakoja liikmeks ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee sekretariaadi liikmeks. Alates 1973. aastast oli ta Keskkomitee parteiorganite sekretär. 1976. aasta mais sai ta Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1980. aasta mais liikmeks. Lisaks sellele oli ta 1986. aastast Keskkomitee kaadrikomisjoni liige.
Horst Dohlus astus 8. novembril 1989 koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 20. jaanuaril 1990 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja.
1995. aastal anti Dohlus kohtu alla seoses Saksa DV-s toimunud piiriületajate tapmistega, kuid halva tervisliku seisundi tõttu tunnistati ta vastutusvõimetuks.
Lot-et-Garonne'i departemangu haldusüksuste loend

Siin on toodud ära Lot-et-Garonne'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Kantonid.
Departemangus on kokku 21 kantonit. Vallad Agen (kogupindalaga 11,49 km²), Marmande (kogupindalaga 45,06 km²) ja Villeneuve-sur-Lot (kogupindalaga 81,32 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Vallad.
Ageni ringkond
Agen-Kagu kanton
Agen-Kesk kanton
Agen-Kirde kanton
Agen-Lääne kanton
Agen-Põhja kanton
Astafforti kanton
Beauville'i kanton
Laplume'i kanton
Laroque-Timbaut' kanton 
Port-Sainte-Marie kanton
Prayssas' kanton
Puymiroli kanton
Marmande'i ringkond
Bougloni kanton
Castelmoron-sur-Loti kanton
Duras' kanton
Lauzuni kanton
Marmande-Ida kanton
Marmande-Lääne kanton
Le Mas-d'Agenais' kanton
Meilhan-sur-Garonne'i kanton
Seychesi kanton
Tonneinsi kanton
Néraci ringkond
Casteljaloux' kanton
Damazani kanton
Francescas' kanton
Houeillèsi kanton
Lavardaci kanton
Mézini kanton
Néraci kanton
Villeneuve-sur-Loti ringkond
Canconi kanton
Castillonnèsi kanton
Fumeli kanton
Monclari kanton
Monflanquini kanton
Penne-d'Agenais' kanton
Sainte-Livrade-sur-Loti kanton
Tournon-d'Agenais' kanton
Villeneuve-sur-Lot-Lõuna kanton
Villeneuve-sur-Lot-Põhja kanton
Villeréali kanton
Balti keti velotuur

Balti keti velotuur (inglise Baltic Chain Tour) on aastast 1955 (selle nime all aastast 2011) korraldatav maanteesõiduvõistlus. 2012. aastast on velotuur osa UCI Europe Tourist.
Eenoki raamat

Eenoki raamat on ilmutuskirjanduse käsikirjade kogumik.
Eenoki raamatu tekst oli algselt kirja pandud heebrea keeles, millest see oli 3. sajandi paiku e.m.a tõlgitud aramea keelde. Kindel on, et kreeka-, etioopia- ja ladinakeelsed tekstinäited olid tõlked mingist semiidi keelest.
Arameakeelsed käsikirjad leiti Qumranist. Vanim tekstinäide Eenoki raamatust (4QEn = 4Q201) pärineb umbes aastast 170 e.m.a. See käsikiri annab meile aimu Eenoki raamatu jõudmisest esseenide kätte Qumranis. Eenoki raamatust on Qumrani käsikirjade nimistus 11 teksti.
Eenok asub esiisade loendis 7. kohal (Gn 5 pt). Gn 5 kirjapaneku hetkel, 5. sajandil e.m.a oli Eenok Paabelis juba tuntud taevateadja. Eenoki-kirjanduse ringkonnale oli ta ilmutuse vahendaja, eestkostja jumala ees ja ka unenäoseletaja. Eenoki sõnumi keskmes asub tema pojapoeg Noa. Noa on esimene päästetu: nagu Noa oma kolme pojaga veeuputusest päästetud saab, nii saavad kunagi ka „tõelised” viimsel päeval päästetud.
Eenokit on nimetatud Uues Testamendis (Lk 3:37; Hb 11:5; Jd 1:14) ja Jeesus Siiraki tarkusraamatus (44:16; 49:14).
Tour of Estonia

Tour of Estonia (ka Eestimaa velotuur) on aastast 2013 Eestis toimuv maanteesõiduvõistlus.
See võistlus on osa UCI Europe Tour'ist. 
Võistlus koosneb kolmest võidusõidupäevast, mille jooksul toimub proloog ja kaks etappi: Tallinna-Tartu GP ja Tartu GP.
Hilde Gjermundshaug Pedersen

Hilde Gjermundshaug Pedersen (sündinud 8. novembril 1964 Hamaris) on Norra endine murdmaasuusataja. 
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos võitis ta 10 km klassikas pronksmedali ning sai sellega vanimaks naissportlaseks, kes on taliolümpiamängudel medali võitnud. Paar nädalat enne taliolümpiamänge võitis ta ka oma esimese ja ainsa maailma karikasarja etapi Otepääl.
Ta on võitnud medaleid ka suusaorienteerumise maailmameistrivõistlustelt.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Hilde Gjermundshaug Pedersen osales 122 MK-etapil ja jõudis poodiumile 13 korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Hessen-Rheinfels

Hessen-Rheinfelsi maakrahvkond loodi Hesseni kõrvalliinina Philipp II (1541–1583) jaoks, kes oli maakrahv aastatel 1567–1583, ja Hessen-Kasseli kõrvalliinina Ernst I (Hessen-Rheinfels-Rotenburg) (1623–1693) jaoks, kes oli maakrahv aastatel 1627–1658.
Esimene loomine.
Philipp oli Hesseni maakrahvi Philipp Suuremeelse ja Christina Saksimaalt (1505–1549) kolmas poeg. Pärast isa surma aastal 1567 jagati Hesseni maakrahvkond esimesest abielust pärit nelja poja vahel. Philipp Noorem sai Rheinfelsi lossi ümber ja Sankt Goari linna Reini vasakkaldal asuvad maatükid. Sealt hoidis ta kontrolli all ka Schotteni, Stornfelsi, Bad Homburgi, Lißbergi, Ulrichsteini ja Itteri linna ning osakest endisest väga üllast ja märkimisväärselt rikkast Katzenelnbogeni krahvkonnast Maini jõest põhjas.
Teine loomine.
Moritz Õpetatud (1572–1632) oli Hessen-Kasseli maakrahv aastatel 1592–1627. Moritz pöördus aastal 1605 protestandiks, olles hiljem kistud Kolmekümneaastasesse sõtta, ja pärast seda, kui teda sunniti oma territooriume Darmstadti liinile loovutama, loobus ta aastal 1627 oma poja Wilhelm V (1602–1637) kasuks troonist, tema nooremad pojad said apanaažid, mis tekitasid mitu dünastia kõrvalharu (Hessen-Rotenburg, Hessen-Eschwege ja Hessen-Rheinfels), millest koos ühendamistega kestis Hessen-Rheinfels-Rotenburg kuni 1834. aastani.
1627. aastal sai Moritzi noorem poeg Ernst (1623–1693) pärandiks Rheinfelsi ja Alam-Katzenelnbogeni ning mõni aasta hiljem, pärast oma vendade Friedrichi (1617–1655) ja Hermanni (1607–1658) surma, lisandusid tema valdustele Eschwege, Rotenburg, Wanfried ja muud alad.
Pyrénées-Atlantiquesi departemangu haldusüksuste loend

Siin on ära toodud Pyrénées-Atlantiquesi departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Anglet, Bayonne, Biarritz, Lacq, Oloron-Sainte-Marie, Nay ja Pau on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.
Kantonid.
Departemangus on kokku 27 kantonit. Vallad Anglet (kogupindalaga 26,93 km²), Bayonne (kogupindalaga 21,68 km²), Oloron-Sainte-Marie (kogupindalaga 68,31 km²) ja Pau (kogupindalaga 31,51 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Bayonne'i ringkond.
Anglet-Lõuna kanton
Anglet-Põhja kanton
La Bastide-Clairence'i kanton
Bayonne-Ida kanton
Bayonne-Lääne kanton
Bayonne-Põhja kanton
Biarritz-Ida kanton
Biarritz-Lääne kanton
Bidache'i kanton
Espelette'i kanton
Hasparreni kanton
Hendaye kanton
Iholdy kanton
Saint-Étienne-de-Baïgorry kanton
Saint-Jean-de-Luzi kanton
Saint-Jean-Pied-de-Porti kanton
Saint-Palais' kanton
Saint-Pierre-d'Irube'i kanton
Ustaritzi kanton
Oloron-Sainte-Marie ringkond.
Accousi kanton
Aramitsi kanton
Arudy kanton
Larunsi kanton
Lasseube'i kanton
Mauléon-Licharre'i kanton
Moneini kanton 
Navarrenxi kanton
Oloron-Sainte-Marie-Ida kanton 
Oloron-Sainte-Marie-Lääne kanton
Sauveterre-de-Béarni kanton
Tardets-Sorholus' kanton
Pau ringkond.
Arthez-de-Béarni kanton 
Arzacq-Arraziguet' kanton 
Billère'i kanton
Garlini kanton 
Jurançoni kanton
Lagori kanton 
Lembeye kanton 
Lescari kanton 
Montaneri kanton 
Morlaàsi kanton 
Nay-Ida kanton 
Nay-Lääne kanton 
Orthez' kanton 
Pau-Kesk kanton 
Pau-Ida kanton 
Pau-Lõuna kanton 
Pau-Lääne kanton 
Pau-Põhja kanton
Pontacqi kanton 
Salies-de-Béarni kanton 
Thèze'i kanton
Tallinna-Tartu grand prix

Tallinna-Tartu "grand prix" (ka "Tallinn-Tartu grand prix"; 2002–2007 "E.O.S. Tallinn GP") on ühepäevane Eestis peetav maanteesõiduvõistlus, kus sõidetakse Tallinnast Tartusse või vastupidi. Võistlust peetakse 2002. aastast. 
2008. aastast korraldab võistlust Klubi Tartu Maraton.
2013. aastast on Tallinna-Tartu Grand Prix osa Tour of Estoniast.
Eesti Fed Cupi koondis

Eesti Fed Cupi koondis on Eestit esindav rahvuskoondis Fed Cupi karikavõistlustel. 
Koondist haldab Eesti Tennise Liit.
Eesti on Fed Cupil osalenud aastast 1992.
Kohtla-Järve Viru Sputnik

Kohtla-Järve Viru Sputnik on Eesti jäähokiklubi, mis mängib Unibet Hokiliigas. Klubi asutati 2003. aastal. 
Klubi koduväljak on Kohtla-Järve jäähall.
Antakalnise kalmistu

Antakalnise kalmistu on kalmistu Vilniuses Antakalnise vallas Antakalnise linnaosas.
Surnuaed rajati 1809. aastal ja tänapäeval võtab kalmistu enda alla 15,60 hektarit maad.