tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sukeldumisrefleks

Sukeldumisrefleks on refleks, mis muudab tavaliselt õhukeskkonnas viibiva looma elutegevust nii, et tal on võimalik kauem vee all olla.
Sukeldumisrefleks on tugevalt väljendunud mereloomadel, kuid mingil määral esineb see enamikul loomadel, sealhulgas inimestel. Sukeldumisrefleks töötab igal inimesel, olenemata vanusest ja ujumisoskusest. Imetajatel on sukeldumisrefleks eriti tugev, kuid sarnased muutused toimuvad ka teistel loomadel, eriti sukelduvatel loomadel, näiteks pingviinidel.
Sukeldumisrefleks algab siis, kui külm vesi puudutab looma nägu. Vesi, mis on soojem kui +21 °C, refleksi ei käivita. Samuti ei käivita refleksi see, kui vee alla pista mõni muu kehaosa peale näo. Noortel loomadel, sealhulgas lastel, on see refleks tugevam kui täiskasvanutel.
Kui looma nägu satub vette, siis toimuvad kolm muutust kindlas järjekorras.
Esiteks peatub hingamine ja aeglustub südame tegevus (seda nimetatakse bradükardiaks). Inimese südamelöögid muutuvad 10–25% harvemaks, aga näiteks hülge südamelöökide arv langeb 125 löögilt minutis 10-le. Südame töö aeglustumine vähendab organismi hapnikuvajadust.
Teiseks veresooned ahenevad. Sügaval vees mõjub kehale suur rõhk. Selle mõjul hakkavad kapillaarid sulguma, lõpetades vereringe nendes kehaosades. Kõigepealt lõpeb vereringe sõrmedes ja varvastes, siis käsivartes ja säärtes ning lõpuks küünarvartes ja reites. See jätab rohkem verd südamele ja ajule. Kuid inimese lihastes on kõigest 12% kogu verest ja see võib tekitada krampe, mis ujujale võivad lõppeda uppumisega. Veeloomadel on 25–30% verest lihastes, mistõttu nad saavad ujuda veel tükk aega pärast kapillaaride sulgumist.
Kolmandaks, kui jäsemetes on vereringe katkenud, laienevad kopsu kapillaarid ja kopsudes oleva õhu hulk väheneb. Niimoodi suureneb sügavus, milleni loom sukelduda saab. Inimesel on see eritreeninguta 30 m. Ühtlasi võimaldab see säilitada siseelundites tavalise rõhu, nii et väliskeskkonna surve ei purusta siseelundeid.
Animatroonika

Animatroonika on mehhatroonika haru, mida kasutatakse loomaks masinaid, mis sarnanevad elusate loomade ja mitte robotitega.
Animatrooniliste mehhanismidega on võimalik jäljendada loomi, taimi ning müütilisi olendeid. Inimese välimust ja käitumist jäljendavaid roboteid nimetatakse androidideks.
Animatroonikat kasutatakse põhiliset filmitööstuses ning teemaparkides, kuid ka mujal meelelahutusäris.
Eesti filmitööstuses on animatroonikat vähe kasutatud. Levinum on olnud nukuanimatsiooni ja viimasel kümnendil kasutatakse enamasti visuaalseid filmiefekte.
Haffi tõbi

Haffi tõbi on haigus, mis seisneb selles, et ööpäeva jooksul pärast kala söömist hakkavad skeletilihased kiiresti lagunema. Ka haige neerud võivad üles öelda. Umbes 1–2% haigestunutest sureb, ülejäänud tavaliselt tervenevad täielikult.
Esimest korda täheldati Haffi tõbe 1924 Läänemere kaldal Preisimaal Wisla ja Kaliningradi lahe rannikul. Haff tähendab osaliselt või täielikult suletud estuaari rannavalli või sääriga, enamasti madalad ja soojad, soodne veeõitsenguteks. Esimesed haigusjuhud esinesid haffide juures ja sealt ka nimetus haffi tõbi.
Järgneva 15 aasta jooksul täheldati tuhatkonda haigusjuhtu inimestel, lindudel ja kassidel, peamiselt suvel ja sügisel. Haigust seostati kalade, eriti angerja, haugi ja lutsu söömisega. Hiljem on esinenud ainult üksikud haigusjuhud, peamiselt NSV Liidus ja Saksamaal. Venemaal nimetatakse seda haigust mitmeti, sealhulgas Juksovski-Sartlani tõveks, sest inimesed on haigestunud Leningradi oblastis asuva Juksovski järve (1934–1936) ja Novosibirski oblastis asuva Sartlani järve lähedal (1947–1948). Haigus on nii haruldane, et mõnel aastal ei täheldata maailmas ühtki haigusjuhtu. Siiski on seda viimastel aastatel leitud näiteks USA-st ja Hiinast.
Haigust põhjustab mingi kalades sisalduv mürk, mille täpne olemus on veel välja selgitamata. USA 1997. aasta haiguspuhangut uuris Haiguste Kontrolli ja Ennetamise Keskus, kes leidis selles piirkonnas elanud kaladest ühe heksaanis lahustuva mittepolaarse lipiidi, mis tekitas katsehiirtel samasuguseid nähtusid. Seda mürki ei saa toidust kõrvaldada kuumutamisega, sest kõik 6 sel aastal USA-s haigestunut olid söönud küpsetatud või praetud kala.
Tõenäoliselt muutub kala söömine ohtlikuks, kui kala toitub toksilisest planktonist. Üks ja sama vetikaliik võib mõnikord olla mürgine, mõnikord mitte. Mürkide tootmist soodustavad soe vesi ja toitesoolade rohkus. On ka oletatud, et kalad on söönud tungalteraeoseid ja et tungalterad on kasvanud kaldaäärsel pillirool, samuti on peetud võimalikuks, et mürk pärineb tsüanobakteritest. On väidetud, et need mürgid on kalast kadunud pärast poole aasta pikkust kuivatamist.
Riigivapp

Riigivapp on riigi heraldiline sümbol.
"Riigivapi kasutamine annab märki riigi toimimisest, osutab riigivõimu rakendumisele ning visualiseerib põhiseadusliku korra kehtivust," iseloomustab Eesti riigikantselei riigivapi funktsioone. "Riigivapi kasutamine tagab visuaalse sidususe riigi ja tema allüksuste vahel ning usaldusväärse suhtluse kodanikega."
Ajalooliselt pärinevad riigivapid riigivalitsejaist monarhide vappidest, maavappidest ning riiklikest ja rahvuslikest sümbolitest. Nii pärineb Eesti riigivapi motiiv Taani kuninga vapist.
Riigivapi kirjeldus ja kasutamise kord on tavaliselt määratud riigi põhiseaduses, Eestis ka riigivapi seaduses. Harilikult võivad riigivappi kasutada riigiasutused, riigivõimu teostavad organid ja isikud. Riigivapi kujutis on dokumentidel, rahamärkidel, pitseritel jms.
Riigivapil võib olla mitu kuju. Näiteks on Eesti riigivapil kaks kuju: suur riigivapp ja väike riigivapp. Suurel riigivapil on kuldsel kilbil kolm sinist sammuvat otsavaatavat lõvi, külgedelt ja alt ümbritsevad kilpi kaks kilbi allosas ristuvat kuldset tammeoksa. Väike riigivapp on sama vapp ilma tammeoksteta.
Liiva tänav

Liiva tänav on mitme tänava nimi Eestis.
Haapsalus ja Kärdlas on olemas Väike-Liiva tänav, Haapsalus on ka Suur-Liiva tänav. Veel on Eestis Liiva-nimelised neli põiktänavat (Liiva põik) ja kuus teed (Liiva tee).
Robert Burns

Robert Burns (25. jaanuar 175921. juuli 1796) oli šoti luuletaja, Šotimaa rahvuspoeet.
Šoti keeles kirjutanud luuletajatest on Burns kõige tuntum, ehkki suur osa tema kirjutistest on inglise keeles või selle šoti murdes, mille lugejaskond oli (ja on) laiem kui šotikeelseil tekstidel. Oma ingliskeelsetes teostes on Burnsi poliitilised või sotsiaalsed kommentaarid tihti kõige otsekohesemad.
Burnsi peetakse üheks esimeste romantistlike kirjanike seast. Pärast surma inspireeris ta nii liberalismi kui ka sotsialismi rajajaid. Šotimaal ja välisšotlaste seas on ta tänini tähtis kultuuriline sümbol, tema mõju šoti kirjandusele on tugev. Burnsi mälestamine ja tema teoste ülistamine võttis 19.-20. sajandil peaaegu rahvusliku kultuse mõõtmed. 2009. aastal valiti ta Šoti telekanali STV korraldatud avalikul hääletusel suurimaks šotlaseks ("Greatest Scot").
Algupäraste teoste kõrval kogus Burns ka šoti rahvalaule, mida sageli kirjanduslikult kohandas. Tema luuletust (ja laulu) "Auld Lang Syne" lauldakse sageli aasta viimasel päeval ning "Scots Wha Hae" oli pikka aega Šotimaa mitteametlik rahvushümn. Burnsi tuntumate luuletuste seas on veel näiteks "Hiirele", "Tam o' Shanter" ja "Ae Fond Kiss".
August Weizenbergi tänav

August Weizenbergi tänav asub Tallinnas Kadriorus Kesklinna linnaosas.
Ajalugu.
August Weizenbergi tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - Salongi tn, Salooni tn; saksa keeles "Salonstraße, Weizenbergstraße"; vene keeles "Салонная ул., Аугуста Вейценберга, ул."
Tänav nimetati August Weizenbergi tänavaks, skulptor August Weizenbergi järgi 17. jaanuaril 1923. aastal Tallinna Linnavolikogu otsusega.
Säästev kalandus

Säästev kalandus (inglise "sustainable fishery") on kalavarude ökoloogiliselt, sotsiaalselt ja majanduslikult otstarbekas kasutamine.
Säästva kalanduse käigus kalavarud säilivad ja isegi suurenevad. Säästva kalanduse käigus kaitstakse veeökosüsteemide struktuuri ja toimimist pikaajalises perspektiivis.
Peamine probleem säästva kalanduse juures on see, et kalavarude üleekspluateerimine (ülepüük) viib püütava kalakoguse vähenemiseni. Niimoodi võib kalastik kaotada mitmekesisuse ja vastupanuvõime keskkonnamuutustele. Kui ülepüük jätkub, hakkab ökosüsteem järjest läbima kollapsi ja taastumise tsükleid, kusjuures iga tsükkel on eelmisest vähem produktiivne. Samuti tekivad muutused selles, missugune organism millest toitub. Seda kõike püüab säästev kalandus vältida.
Säästev kalandus ühendab teoreetilised teadmised, näiteks asurkonnadünaamika, praktiliste oskuste ja võtetega, näiteks individuaalsete kalapüügikvootide määramisega ja röövpüügi vastu võitlemisega. Säästev kalandus peab lisaks püüdma läbi suruda sobivaid seadusi, kehtestada kaitsealasid, taastada hävinud kalavarusid ning teavitada ja harida üldsust.
Säästev kalandus on oluliseks muutunud alles viimastel aastakümnetel, kui kalastikku on mõjutanud eeskätt inimene, kas siis otseselt või kaudselt. Varem ei olnud maailma rahvastik nii suur ja nad ei mõjutanud keskkonda nii palju.
Sanktsioon

Sanktsioon on mitmetähenduslik termin. See võib tähendada nii nõusolekut või heakskiitu ("sanktsioneeritud", "sanktsiooni alusel") kui ka otsese negatiivse mõjuga sunniabinõud. Keelelises mõttes on "sanktsioon" autoantonüüm (iseenda vastandsõna).
Poliitikas:
*Kaubandussanktsioonid on majandussanktsioonide liik, mida rakendatakse mittepoliitilistel põhjustel, tavaliselt seoses kaubandusvaidlustega või puhtmajanduslikel põhjustel, ning mis piirduvad enamjaolt tollimaksude või sarnaste meetmetega, rakendamata kaubanduskeelde.
Teistes kontekstides:
Jäävetikad

Jäävetikad on vetikad, mis elavad igijääl.
Jäävetikad võivad elada jääkristallide vahel, näiteks jäässe tekkinud ja veega täitunud õõnsustes, ning jääkristallide küljes, näiteks merejää alaküljel. Teistsugused jäävetikad elavad liustike pinnal, mis pole merejää-, vaid mageveejää-ökosüsteemid.
Jäävetikad on tähtsal kohal jäämerede ökosüsteemides toiduahelate esimese astmena. Kuigi peaaegu kõigis Lõuna-Jäämere piirkondades toodab fütoplankton rohkem biomassi kui jäävetikad, erineb jäävetikate vohamine fütoplanktonite omast oluliselt nii aja kui ka koha poolest. Niimoodi pakuvad jäävetikad toiduahelas kõrgemal asuvatele organismidele toitu sel ajal ja kohas, kus ülejäänud organismid biomassi ei tooda või teevad seda ebaolulisel määral. Magevee jäävetikate kooslused muudavad liustike värvust, mõjutades sellega liustike peegeldumist. Kuna jäävetikad on kohastunud vähese valguskiirgusega, on piiravaks teguriks toitainete sisaldus vees. Rohkem leidubki vetikaid jää alumises kihis, mis on piisavalt poorne, võimaldades toitainete levikut. 
Domineerivad liigid on Arktikas "Nitschia frigida" ja Antarktikas "Fragilariopsis".
Kohastumus.
Et jääda ellu karmis merekeskkonnas, peavad organismid olema kohastunud suurteks soolsuse, temperatuuri ja valguskiirguse kõikumisteks. Vetikad, kes elavad soolastes kanalites jää sees, eritavad osmolüüte, mille abil nad suudavad mõjutada osmoosi. Seetõttu on nad võimelised elama nii väga soolases kui ka suhteliselt magedas vees. Soolasem vesi on talvel jäätekke perioodil, kui puhas vesi seotakse jääks ja jäätumata vee soolsus tõuseb. Magedam vesi on kevadel ja suvel, kui jää sulavesi tungib kanalitesse. Mõned jäävetikad eritavad rakuväliseid polümeerseid aineid, et kaitsta rakumembraane jääkristallide moodustumise eest. Pinnal kasvavad vetikad toodavad pigmente, mis kaitsevad neid tugeva UV-kiirguse eest. Kõrges kontsentratsioonis ksantofüllid käituvad päikesekaitsena valguskahjustuste vastu.
Pits

Pits on üks tekstiili liike, mustriline ažuurne võrkjas kudum, mis võib esineda ääristava kaunistava ribana või kaunistava detailina, kuid ka kangana. Pitsi on võimalik valmistada õmmeldes ("punto in aria", tohtpits, hardangertikand, Battenburgi pits jm), põimides (niplispits), sõlmides (makramee), heegeldades või varrastel kududes.
Pitse tarvitatakse tanude, käiste, kraede, põllede ja teiste riideesemete, samuti käterättide, kardinate, päevatekkide, voodipesu jms kaunistamiseks. Tehniliselt on pits tekkinud kangaääre kinnistamisest ja arenenud sealt iseseisvaks riideääre kaunistuseks. Pits kinnitatakse kanga külge kas palistuse külge õmmeldes või heegeldades või vabalt rippuvate lõimelõngade sõlmimise abil.
Pitside jaotus.
Pitse võib jaotada rühmadesse valmistamisviisi järgi:
Materjali järgi saab pitsi jagada tekstiilist pitsiks ja metallpitsiks.
Ivar Põllu

Ivar Põllu (sündinud 30. oktoobril 1974 Tootsis) on eesti muusik, näitekirjanik ja teatritegelane. Põllu asutas 2008. aastal Tartu Uue Teatri ja oli kuni 2015. aasta oktoobrini selle juht, hiljem loovjuht. Põllu on ka Tartu Genialistide Klubi asutaja ja oli 2006–2011 üks selle omanikest.
Ivar Põllu õppis 1981–1989 Tootsi põhikoolis, 1989–1992 Pärnu 4. Keskkoolis ning 1992–1999 Tartu Ülikoolis teatri- ja kirjandusteaduse eriala, lõpetades bakalaureusekraadiga. 1995–2007 oli ta ansambli Genialistid laulja ja laulukirjutaja.
Ivar Põllu esimene lavale jõudnud näidend oli 1995. aastal Vanemuise E-laval tehtud "Suur võitlus" (lavastaja Aarne Seppel, kunstnik Ivar Põllu). 
Ta on töötanud viis aastat Pärnu Endla teatris dramaturgina. 
2012. aasta septembris võrdles kultuuriminister Rein Lang Teatritaskule antud intervjuus Ivar Põllu ja Uku Uusbergi tööd Tartu Uues Teatris kunagi Vanemuises töötanud Jaan Toominga ja Evald Hermakülaga: "/---/ Tartust hakkab tulema uus Toominga ja Hermaküla tandem. /---/ Ivar Põllu ja Uku Uusberg. Nad teevad oma käekirjaga asju, tulevad ühel ajal ja samas on väga erinevad. Põllu on igal juhul väga kõva tegija, suur boheemlane sealjuures ja institutsioonide vihkaja. Ja Uusberg jälle on täiesti kontrollimatu kunstnik, temale meeldib institutsioonis töötada. Teda kõik direktorid kardavad, sest ta jõuab kokku keeta tohutu hulga segadust. Aga tulemus on see-eest väga äge. Nad muudavad teatrit."
Isiklikku.
Ivar Põllu on abielus teatrikunstnik Kristiina Põlluga, neil on kaks last.
Niplispits

Niplispits ehk niplis on tekstiilitehnika, mille tulemus (pitsiline pind) saadakse pulkadele poolitud niitide keeramisel ja ristamisel.
Eesti keelde on sõna "niplispits" tulnud rootsikeelsest sõnast "knyppling". Kasutatakse ka klöppelpitsi nimetust. Niplist nimetatakse ka "pulkadega kootud pitsiks" ehk pulgapitsiks.
Niplispitsi valmistamist nimetatakse niplamiseks.
Ajalugu.
Niplistehnikat tunti juba 14. sajandi Itaalias, kust see jõudis 16. sajandil Sileesiasse, Baierisse ja Böömimaale ning sajandi lõpuks Hollandisse. Pitsi niplamise õitseaeg oli 17.-18. sajandil Belgias. Sellest ajast on säilinud pitse, mille 1 cm laiune pind on niblatud 80 pulgaga, 8 cm vastavalt siis 640 pulgaga ning nii peenest niidist, et niidi rebenemise vältimiseks tuli töötada ainult niiskes keldris. Mustri autoriks oli reeglina kunstnik, teostajateks käsitöölistest niplajad. 
Selles tehnikas valmistati peakatteid, õlarätte, kraesid, käiseid, voodipesu vahepitse jne. Niplipitsi hiilgeaeg kestis kuni 1815. aastani, mil alustati pitsi valmistamist masinatel.
Eestis valmistati niplispitsi omakedratud linasest lõngast ning seda on kasutatud mitmel pool rahvariiete kaunistamiseks.
Niplispitsi valmistamiseks kasutatakse niplamispatja, niplamispulki (nuiad) ja niplamisnõelu (pinnud).
Pitsipadi.
Eestis on olnud erinevaid niplispitsipatjade tüüpe:
ERM-i kogudes on Ruhnus ja Mustjalas kasutusel olnud ümmargused keerleva telje ja jalgadega padjad. Esines ka kiilutaolist patja, mille pind oli ettepoole längus. Pitsipadjad on kaetud jämeda linase riidega, mis on reeglina tume, et kergendada valgete niitidega niplamist 
Niplamispulgad.
Niplamispulki on kahte liiki – pulgad ja nuiad. 
Pulgad lõigati enamasti kooritud kadaka või kuuseokstest, hiljem ka sirelist või koorimata kaseokstest. Pulgad olid reeglina kaunistusteta. 
Niplamisnuiade materjal oli reeglina sama, kuid need olid rohkem kaunistatud.
Nõelad.
Nõelad ehk pinnud olid 4–5 cm pikkused kasest või kadakast pinnukesed, millega pits padjale kinnitati. Rannikul ja saartel kasutati kala oimuluud, hiljem olid kasutusel omatehtud vasknõelad või poenõelad.
August Leyst

Hans August Leyst (30. juuni / 12. juuli 1860 Tallinn – 17. jaanuar 1937 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta sündis Tallinnas tisleri perekonnas. Ta õppis elementaar- ja kreiskoolis ning aastatel 1877–1883 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sai 1887. aastal hõbeauraha. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses Wilhelm Gottfried Eisenschmidti juures. Ordineeriti 2. oktoobril 1888 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1888–1890 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1890–1891 teenis ta luterlikku kogudust Gnadenfluris Novouzenski kreisis (praegu Pervomaiskoje asula Fjodorovka rajoonis Saratovi oblastis). Aastatel 1892–1893 oli ta Viljandi Jaani koguduses vikaarõpetaja ja selle kõrvalt Viljandi Maagümnaasiumis usuõpetaja. 1893. aastal oli ta maist augustini luterlik vikaarvaimulik Saratovis ja augustist oktoobrini vikaarvaimulik Moskva Peeter-Pauli koguduses. Aastatel 1893–1921 oli ta luterlik vaimulik Simbirskis; peale selle oli ta veel usuõpetaja kadetikorpuses, Klassikalises ja Maria gümnaasiumis; teenis vaimulikult eestlasi ja sakslasi Simbirski, Ufa ja Vjatka kubermangus. 
1921. aastal ta vahistati Moskvas, kuid 1922. aastaks oli ta Tartus. Aastatel 1922–1926 oli ta Tartu Jaani koguduse abiõpetaja, 1926. aastal jäi emerituuri.
An Essay Concerning Human Understanding

"An Essay Concerning Human Understanding" ("Essee inimarust" või "Essee inimmõistusest") on inglise filosoofi John Locke'i filosoofiaalane teos, mis ilmus aastal 1689 (kuigi trükitud aastaarvuks on 1690).
"Kirjas lugejale" ütleb Locke, et "Essee" idee sai ta vaidlusest sõpradega ühe hoopis teise teema üle. Neil tekkis arutlustes nii palju raskusi, et Locke jõudis järeldusele, et kõigepealt tuleb selgust saada inimarus. Tuli "uurida meie endi võimeid ja vaadata, milliste objektidega meie aru on kõlblik tegelema, millistega mitte". Locke taipas, et enne kui mõelda maailmast ja meie ligipääsust sellele, tuleb teada saada, kuidas me omandame teadmise, millised uurimisvaldkondade jaoks me oleme sobivad ja millistes valdkondades on teadmine meie jaoks võimatu ning milles teadmine seisneb. Ta ütleb, et tema eesmärk on "uurida inimteadmise päritolu, kindlust ja ulatust koos uskumise, arvaise ja nõustumise aluste ja astmetega" (1.1.2). Selleks et maailma uurimist kohaselt suunata, on meil Locke'i järgi tarvis saada aru oma tunnetusvõimetest. 
I raamatus välistab Locke selle, et meie teadmine on kaasasündinud. II raamatus väidab ta, et kõik meie ideed, sealhulgas Jumala, lõpmatuse ja ruumi idee, tulevad kogemusest, ning näitab, kuidas see on võimalik. III raamat räägib keelest ja selle rollist teoretiseerimisel. Locke peab keelt arusaamise takistuseks ja annab soovitusi segaduste vältimiseks. IV raamat käsitleb teadmist, uskumist ja arvamist. Teadmised on Locke'i järgi teatud laadi suhted ideede vahel.
Sündimuskontroll

Sündimuskontrolli, ka sünnikontrolli (inglise "birth control") ehk kontratseptsiooni all mõistetakse meetodeid ja vahendeid (rasestumisvastaseid vahendeid), millega piiratakse rasedaks jäämist ehk rasestumist.
Antwerpeni provints

Antwerpeni provints on provints Belgia põhjaosas. Ta on Flandria piirkonna ja Belgia kõige põhjapoolsem provints. Ta piirneb põhjas Hollandiga ning idas Limburgi, lõunas Flaami Brabandi ja läänes Ida-Flandria provintsiga. 
Provintsi pealinn on Antwerpen. Elanike arvu poolest on provints Belgia kõige rahvarikkam.
Haldusjaotus.
Haldusringkonnad.
Antwerpeni provints jaguneb kolmeks haldusringkonnaks ("arrondissementen").
Antwerpeni provintsi linnad ja vallad.
"Märkus: numbrid vastavad parempoolsel kaardil toodutele."
Tiiu Hermat

Tiiu Hermat (neiuna Tiiu Tenson; sündinud 31. juulil 1956) on eesti vaimulik ja ühiskonnategelane.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika erialal.
Ta ordineeriti 31. märtsil 1996 diakoniks ja 9. septembril 1997 õpetajaks.
Ta tegutseb Tallinna Püha Vaimu koguduses abiõpetajana; ta peab kord kuus pühapäeviti Tallinna Püha Vaimu koguduse Sakariase filiaalis viipekeelseid jumalateenistusi.
Ökokaardistamine

Ökokaardistamine (inglise "eco-mapping") on visuaalne ja lihtne keskkonnajuhtimisvahend, mis aitab ettevõttel selgitada oma tegevusest tulenevaid keskkonnaprobleeme ja hinnata nende olulisust.
Halberstadti vürstkond

Halberstadti vürstkond (saksa keeles "Fürstentum Halberstadt") oli Saksa-Rooma riigi osariik, mida valitses Brandenburg-Preisimaa. See asendas Halberstadti piiskopkonda pärast ilmalikustamist aastal 1648. Selle pealinn oli Halberstadt. Aastal 1807 tehti vürstkonnast Vestfaali kuningriigi osariik või piirkondlik keskus. Aastal 1815 taastati Preisimaa kuningriigile kõik suveräänsed õigused vürstkonna üle.
Ajalugu.
Vastavalt Vestfaali rahule aastal 1648 ilmalikustati endine piiskopkond Halberstadti vürstkonnaks ning anti üheskoos Magdeburgi, Mindeni ja Camminiga Brandenburgi kuurvürstile Friedrich Wilhelmile kompensatsiooniks Ees-Pommeri eest, mis Brandenburgi-Pommeri konflikti järelkajana tuli loovutada Rootsile. Lepingu üle pidas läbirääkimisi Friedrich Wilhelmi esindaja Joachim Friedrich von Blumenthal, kes nimetati selle eest Halberstadti esimeseks ilmalikuks kuberneriks.
Äsjaloodud Halberstadti vürstkond koosnes territooriumist ümber ajalooliste Osterwiecki ja Halberstadti linnade, endisest Anhalt-Ascherslebeni vürstkonnast, endisest Regensteini krahvkonnast, sealhulgas Heimburgi loss ja Falkensteini krahvkond. Derenburgi isandkond liideti aastal 1701, Hasserode omandati Stolberg-Wernigerodelt aastal 1714 ning pärast Viini kongressi aastal 1815 omandas Halberstadti vürstkond Schaueni parunkonna ja Hessenrode isandkonna. Kaotatud territooriumid olid Weferlingen, mille kuningas Friedrich I loovutas aastal 1703 oma nõole Christian Heinrichile, Hohensteini krahvkonna alljaotus umbes samal ajal ja aastal 1727 Stolberg-Wernigerodele jäetud Stapelburg.
Halberstadti vürstkond lõpetati vastavalt 1807. aasta Tilsiti rahule, mis järgnes Preisimaa kaotusele Neljanda koalitsiooni sõjas. Selle territoorium muutus Napoleoni nukuriigi Vestfaali kuningriigi osaks tema noorema venna Jérôme alluvuses. Pärast prantslaste lõplikku kaotust Waterloo all taastati vürstkond aastal 1815 Preisimaa alluvusse ja liidendati aastal 1817 uude Saksimaa provintsi. Preisimaa Hohenzollerni monarhid jätkasid enda Halberstadti vürstideks kutsumist aastani 1918.
Väärtushinnangute muutumine

Väärtushinnangute muutumine (inglise "values shift") on ühiskondlike ja individuaalsete normide ja väärtuste (väärtushinnangute) muutumine.
Mõistest räägitakse eriti jätkusuutliku arengu kontekstis, sest väärtushinnangute muutumine on inimeste keskkonnateadvuse ja käitumise muutumise oluline eeldus. 
Väärtushinnangute muutumist on käsitlenud Ronald Inglehardt. Tema teooria (Inglehardti teooria) kohaselt peavad inimesed saavutama teatud turvatunde (milles on olulisel kohal seni valdavalt looduse utilitaarse ekspluateerimisega seostunud materiaalne heaolu ehk jõukus), et tähtsustada nn postmaterialistlikke väärtusi, mille hulka kuulub ka vajadus säästa ja säilitada looduskeskkonda. Siinkohal on vajaliku materiaalse heaolu taseme täpne määratlemine vaieldav.
Väärtushinnangute muutumine väljendub varem ebatavalistena tundunud ideede (nagu orjatööjõu kaotamine, naistele hääleõiguse andmine, loomadele õiguste omistamine) tunnustamises enesestmõistetavate reeglitena. Säästev areng eeldaks õiglase kaubanduse, eetilise investeerimise, keskkonnahoidliku eluviisi, põlvkonnasisese ja põlvkondadevahelise õigluse jms väärtuste juurdumist ühiskondlike normidena.
Jõe tänav (Tartu)

Jõe tänav (saksa keeles "Flußstraße", varem ka "Bachstrasse") on tänav Tartus Karlovas.
Ta algab Kalevi tänavalt, suundub siis Emajõe poole ning lõpeb Turu tänaval. Tänav on umbes 390 meetrit pikk.
Mikroenergeetika

Mikroenergeetika (inglise "microenergetics") on väikese võimsusega (mõnesajast vatist kuni mõnesaja kilovatini) elektri- ja soojustootmisseadmete rakendamine hajaenergeetikaks.
Mikronergeetikas kasutatakse näiteks mikroturbiine, välispõlemismootoreid (heeliumil töötavad stirlingmootorid ja termoakustilised jõuallikad), päikesepatareisid.
Mikroenergeetika võimaldab vähendada energia ülekandekulusid ning lihtsustada energiasüsteemi sünkroonimist ja juhtimist. 
Mikroenergeetika areng on seotud lihttehnoloogilise (inglise "low-tech") energiamuundamise arenguga. Näiteks termoakustiliste muundurite elektritootmise kasutegur ulatub 40–45%-ni ja nende prognoositav maksumus masstootmises on 0,3–0,6 USD/W.
Majanduslik tasuvus on peamisi põhjusi, miks mikroenergeetika süsteeme peetakse paljutõotavaks nii arenenud kui ka arengumaade jaoks.
Koidu tänav (Tartu)

Koidu tänav (kuni 1936. aastani "Katariina tänav"; "Katharinenstraße") on umbtänav Tartus, Karlovas ja mille pikkus on umbes 220 meetrit.
Ta algab Tähe tänavalt, millest teisel pool jätkub Päeva tänavana. 
Koidu tänavalt saab alguse Kesk tänav. 
Praegune nimi on tänavale antud Tartu linnavolikogu otsusega 14. maist 1936. 
Koidu tänaval tegutseb MTÜ Tartu Koidu Keskus, mis korraldab lastehoidu, huviringe ja koolitusi.
Lovendegem

Lovendegem on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Valla halduspiirides paiknevad Lovendegemi ja Vinderhoute asulad. Esimene ülestähendus Lovendegemist ("Lovendenghiem") pärineb aastast 1150, esimesed jäljed inimasustusest on pärit rauaajast.
Lovendegem jääb valda läbivast Genti-Brugge kanalist põhja poole, Vinderhoute lõuna poole.
Lina tänav

Lina tänav ("Flachsstraße") on tänav Tartus Karlova linnajaos.
Lina tänav algab Kalevi tänavalt, ristub Aleksandri tänavaga ja lõpeb seejärel tupikus. Tänava pikkus on umbes 270 meetrit.
Lina tänava ja Kalevi tänava ristis asub Tartu Karlova Kooli Lina tänava õppehoone.
Ajalugu.
Lina tänav 6 asus vana Tartu Kliinilise Nakkushaigla suur peahoone, mille aadress pärast ümberkorraldusi oli Aleksandri tänav 32. Nakkushaigla hoonetekompleks asetses hoonetes Lina tn. 4, 6, 8, 9, 11.
Nazarethi vald

Nazareth on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Genti haldusringkonnas. 
Valla halduspiirides paiknevad Nazarethi ja Eke asulad.
Asulad.
Nazareth jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks:
Jälitatav (film 1993)

"Jälitatav" on Ameerika Ühendriikides 1993. aastal valminud triller, mis tugineb samanimelisele teleseriaalile (vaata The Fugitive (seriaal)). Filmi režissöör on Andrew Davis ning peaosi mängivad Harrison Ford ja Tommy Lee Jones. 
Filmi võtsid hästi vastu nii publik kui ka kriitikud. Film kogus 44 miljoni dollarilise eelarve juures piletitulu ligi 370 miljonit dollarit ning pälvis ka 7 Oscari nominatsiooni. 
1998. aastal valmis filmile järg "U.S. Marshals" (algse tööpealkirjaga "The Fugitive Part II"; eestikeelse pealkirjaga "Jälitajad").
Looduse rüpes

"Looduse rüpes" ("The Great Outdoors") on USA 1988. aasta komöödiafilm. Filmi režissöör oli Howard Deutch ning stsenarist ja produtsent John Hughes. 
Filmi peaosi mängivad Dan Aykroyd ja John Candy. Kandvates osades on veel Annette Bening, Stephanie Faracy, Robert Prosky, Lucy Deakins, Lewis Arquette jt.
Rappe

Rappe (ka Rapp või Rappen) oli Preisimaa ja Kuramaa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa jõudis Baltikumi koos Saksa ordu siialiikumisega. 
Dokumenteeritud põlvnemisrida (saksa "Stammreihe") algab 1543, kui mainitakse Heinrich Rappe't.
1620 kanti suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Cees van der Aa

Cornelis Johannes van der Aa (14. juuli 1883 Almelo – 31. juuli 1950 Almelo) oli hollandi maalikunstnik ja kunstikaupmees. 
Cees van der Aa õppis Itaalias, Saksamaal, Šveitsis ja Austrias. Tal kujunes Haagi koolkonna kunstnikele omane stiil. 
Ta elas ja töötas Almelos, kus ta pidas Grotestraatil kunstikauplust (praegu on seal Blokkeri keti kauplus). 
Ta oli Almeli ja ümberkaudsete nõmmemaastikkude põhiline maalija, kuid ta maalis ka natüürmorte. Teda peetakse Haagi koolkonna epigooniks, kuid tema maalid on tehniliselt korrektsed ja üldse mitte andetud.
Huibert Cornelis van der Aa

Huibert Cornelis van der Aa (2. juuni 1828 Oosterhout, Põhja-Brabant – 23. detsember 1897 Oosterhout), oli hollandi orelimeister, Johannes van der Aa vend.
Ta oli mööbelsepp Adriaan van der Aa ja Anna Maria van Hasseli poeg.
Ta töötas umbes 1850–1852 orelimeister Johannes Vollebregti juures. Aastal 1856 hakkas ta tegutsema Oosterhoutis iseseisva mööbelsepa ning klaveri- ja orelimeistrina. Ta oli kaasallettevõtja Breda katoliku Risti ehk Püha Katariina kiriku oreli ehitamisel. Ta ehitas koos vend Johannes van der Aaga 1859 Hoeveni (Põhja-Brabant Bovendonki seminarile uue oreli. Antoon Derkzen van Angeren töötas mõnda aega tema juures sulasena.
Villu Jürjo

Villu Jürjo (12. november 1950 Türi – 1. august 2024 Viljandi) oli eesti luterlik vaimulik.
Elulugu.
Villu Jürjo lõpetas 1968. aastal Rakvere kaugõppekeskkooli eksternina, 1975. aastal EELK Usuteaduse Instituudi ja ordineeriti õpetajaks 5. oktoobril 1975. 1971–1975 oli ta kogudusetöö praktikal Saarde koguduses Elmar Salumaa juures. 
Jürjo töötas kirikuõpetajana 1975–1978 Häädemeeste ja Treimani ning 1978–1981 Võru koguduses. Aastatel 1981–1983 oli ta ametist vabastatud okupatsioonivõimude korraldatud valimistel mitteosalemise pärast, sel ajal ta oli Pindi koguduses kirikuteener. 
Aastatel 1983–1984 oli Jürjo õpetaja Petseri Peetri koguduses, 1984–1995 Urvaste koguduses. Oli 1992–1994 EELK Konsistooriumi assessor ning 1991–1992 Võru praostkonna abipraost, 1992–1995 Võru praostkonna praost ja 1997–2000 Tartu abipraost. 
1995–2000 oli ta õpetaja Tartu Maarja koguduses, kus osales Tartu Maarja kogudusemaja taastamises. Oli Vara koguduse hooldajaõpetaja 1995–1998. 
1. juulist 2000 kuni 4. novembrini 2014 oli ta Narva Aleksandri koguduse õpetaja, samuti Viru praostkonna sinodi saadik. Oli EELK Kirikukogu saadik 1990–1994 ja 2001–2013, Agendakomisjoni liige 1988–1990. Ta oli ka SA Narva Aleksandri Kirik juhatuse esimees. Asutas Narva Aleksandri Kiriku muuseumi. 
Detsembris 2014 jäi ta emerituuri. Alates 2017. aastast jätkas ta kirikuvalitsuse otsusel teenimist Viljandi praostkonna vikaarõpetajana, aidates kaasa peamiselt oma kodukoguduse Viljandi Pauluse koguduse teenimisel. Sügisel 2023 määrati Jürjo Viljandi Pauluse koguduse õpetaja kohusetäitjaks kuni uue õpetaja leidmiseni. Alates 16. jaanuarist 2024 oli ta ka EELK Karksi Peetri koguduse hooldajaõpetaja. 
Villu Jürjo on osalenud Kraavi kiriku, Tartu Maarja kogudusemaja ja Narva Aleksandri Suurkiriku taastamises. Oli ajalehe Eesti Kirik peatoimetaja kt 1993–1994. 
Ta suri 73-aastaselt ja maeti 9. augustil 2024 Viljandi Pauluse kalmistule.
Poliitiline tegevus.
Jürjo on kuulunud Eesti Kristlik-Demokraatlikku Liitu, Isamaaliitu ja Keskerakonda (2000–2018).
Aastatel 1990–1991 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu ja selle presiidiumi liige, 1990–1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 1990. aastal kuulus Jürjo pastor Harald Meri ja tema koduabilise Valve Kleini tapmise uurimise järelevalve parlamendi erikomisjoni.
Teoseid.
Raamatud.
Kirjutas Tartu Maarja koguduse ajaloost raamatu "Kodutu kogudus" (EELK Tartu Maarja kogudus. 1998).
Koos Sirje Simsoniga on ta kirjutanud raamatu "Viru praostkonna kirikud" (Logos. 2003). Ta on tõlkinud Michel Quoisti raamatu "Palved ristiteel" (Logos. 1993).
2009 kirjutas ja koostas raamatu "Mälestusi Narva luterlikest kirikutest" (EELK Narva Aleksandri kogudus. 2009), 2010 kirjutas ja koostas raamatu "Narva – kadunud kirikute linn" (EELK Narva Aleksandri kogudus. 2010). Kirjutas kahes keeles välja antud raamatu "Narva kui Ingeri vaimulik värav 1960tel aastatel" (Gjöll. 2014). 2017 oli raamatu "Viljandi Pauluse kirik 1866-2016" autor ja toimetuse kolleegiumi liige (Viljandi 2017).
Isiklikku.
Aastatel 1978–2000 oli ta abielus leedulanna Audronega, abielust sündis 3 poega ja 2 tütart. Alates 2000. aastast oli ta abielus Tuuliki Jürjoga.
Postiloend

Postiloend (inglise "mailing list") on e-posti aadresside loend, mis võimaldab saata üht ja sama e-kirja paljudele aadressidele korraga.
Servereid, mis teenindavad suurt hulka postiloendeid nimetatakse postiloendiserveriteks (inglise "mailing list server").
Hope Springs (film 2003)

"Hope Springs" on 2003. aastal esilinastunud romantiline komöödiafilm. Filmi aluseks on Charles Webbi romaan "New Cardiff" ning räägib Inglise kunstnikust Colinist (keda mängib Colin Firth), kes sõidab pärast traumeerivat kogemust USA-sse. 
Filmi filmiti Kanada Briti Columbia provintsis Hope'is ja selle ümbruses, kuid tegevus paigutati hoopiski Ameerika Ühendriikide Vermonti osariiki fiktiivsesse samanimelisse linnakesse. Filmi režissöör on Mark Herman. Peaosi mängivad Heather Graham ja Minnie Driver.
Väärtusarendus

Väärtusarenduse (ingl "values development") all mõistetakse nii otsesemalt indiviidile suunatud väärtuskasvatust kui ka üldisema keskkonna loomist, mis kannab teatud väärtusi ja võimaldab refleksiooni väärtuste üle. Väärtusarendus on seega seotud kogu organisatsiooni kultuuriga ning selle eesmärgiks on märgata ja tõlgendada nii organisatsiooni deklareeritud kui ka tegelikke väärtusi.
Tavalahutusega televisioon

Tavalahutusega televisioon ehk SD-televisioon (SDTV, inglise k "standard-definition television") on digitaaltelevisiooni süsteem, mille lahutusvõime on enam-vähem sama mis analoogtelevisiooni värvisüsteemides: Euroopas kasutusel olnud PAL ja SECAM (kaadris 625 rida, millest 576 rida kasutati pildi esitamiseks) ja USA NTSC (525 rida, millest 480 rida olid nähtavas kaadris). SDTV kaadris võib tegelikult olla sõltuvalt programmiallikast erinev arv ridu vahemikus 480–600.
Analoogsüsteemile PAL vastava SDTV lahutuse tähis on 576i ja analoogsüsteemi NTSC korral 480i (i sõnast "interlace" tähistab ülerealaotust, vt Televisioonisüsteem).
Tavalahutust SDTV on asendamas kõrglahutus HDTV (Eestis alates 2015. aastast). HDTV-programmid vajavad edastamiseks oluliselt laiemat sagedusriba. Kui ühte 8 MHz laiusesse televisioonikanalisse mahub kümmekond SDTV programmi, siis HDTV programme mitte rohkem kui kolm. Rohkem võimalusi pakub üleminek DVB-T2 standardile, mis kasutab kõrgemat bitikiirust.
Jaanus Riibe

Jaanus Riibe (sündinud 18. juunil 1986 Tallinnas) on Eesti poliitik, Eesti Reformierakonna ja Tallinna linnavolikogu liige. Ta on olnud Kristiine linnaosa vanem (2017–2024).
Hariduskäik.
Riibe on lõpetanud 2005. aastal hõbemedaliga Gustav Adolfi Gümnaasiumi, kus õppis reaalklassis. Ta õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis, kus kaitses 2010. aastal magistritöö tööstus- ja tsiviilehituse erialal ning 2023. aastal magistritöö infotehnoloogia teaduskonnas e-riigi tehnoloogiate ja teenuste õppekava erialal. 
Töökäik.
Aastatel 2006–2007 juhtis Jaanus Riibe Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna üliõpilasnõukogu ja 2007–2008 Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlauda. Hiljem töötas Eesti Üliõpilaskondade Liidus arendusjuhina. Tallinna Linnakantseleis töötas Riibe alates 2009. aasta augustist Edgar Savisaare referendina, kuni 2011. aasta novembris sai temast Lasnamäe linnaosavalitsuse asevanem, kes juhtis ligi kuus aastat linnaosa kultuuri- ja noorsootööd.
Jaanus Riibe oli 28. novembrist 2017 kuni 14. aprillini 2024 Kristiine linnaosa vanem. Alates 15. aprillist 2024 on Tallinna linnavolikogu liige. 
Poliitiline tegevus.
Jaanus Riibe kuulus Eesti Keskerakonda 3. augustist 2009 kuni 16. juulini 2024. 16. juulil 2024 astus Jaanus Riibe Eesti Reformierakonda. 
Aastatel 2011–2013 oli ta Eesti Keskerakonna Noortekogu esimees ja kuulus ühtlasi Eesti Keskerakonna juhatusse. Lisaks oli ta Eesti Keskerakonna Noortekogu Akadeemilise Ühenduse aseesimees, Kesklinna Klubi esimees ja peasekretär. 
Ta kandideeris 2021. aastal kohalike omavalitsuste valimistel Tallinnas, sai valimisringkonnas nr 3 (Kristiine linnaosas) 871 häält ja valiti Tallinna linnavolikogu liikmeks. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, sai valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 490 häält ning ei osutunud valituks.
Jaanus Riibe valiti Keskerakonna volikogu aseesimeheks 10. veebruaril 2024. 
Liikmesus.
Jaanus Riibe on kuulunud Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpilasomavalitsusse, Eesti Väitlusseltsi, Tallinna Tehnikaülikooli üliõpilasesindusse, Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlauda, Eesti Üliõpilaskondade Liitu, Eesti Noorteühenduste Liitu jm. Ta on olnud Tallinna Linna Noortenõukogu aseesimees.
Tappev lähedus (film 2008)

"Tappev lähedus" (inglise keeles "Bangkok Dangerous") on 2008. aastal esilinastunud USA märulifilm, mille on lavastanud kaksikvennad Oxide Pang Chun ja Danny Pang Phat. 
See on "remake" vendade 1999. aastal Tais tehtud samanimelisest filmist, millele Nicolas Cage'i produktsioonifirma Saturn Films oli ostnud "remake"´i tegemise õigused.
Peaosa mängib Nicolas Cage.
PAL

PAL (lühend inglise fraasist "phase alternating line" 'faasivaheldusega read') on kõige laiemalt kasutusel olnud värvilise analoogtelevisiooni kolmest standardist (ülejäänud kaks on NTSC ja SECAM). PAL-süsteem töötati välja firmas ja võeti kõigepealt kasutusele 1967. aastal Saksa Liitvabariigis.
PAL-süsteem on Ameerika NTSC-süsteemi edasiarendus. NTSC-i puuduseks oli vajadus värvitooni ja värviküllastust aeg-ajalt käsitsi järele häälestada. Selle puuduse kõrvaldamiseks muudetakse PAL-süsteemis televisioonikaadris uuele pildireale üleminekul iga kord signaali faas vastupidiseks (180°); see asjaolu väljendubki süsteemi nimetuses.
Eesti telesaatjad läksid PAL-ile üle 1999. aastal. Enne PAL-süsteemi oli Eestis kasutusel Prantsuse süsteem SECAM (prantsuse k sõnadest "Séquentiel couleur avec mémoire" ’värvivaheldus koos mäluga'), mis erineb peamiselt punase ja sinise värvikomponendi edastamise meetodi poolest.
Aartselaar

Aartselaar (vanemas kirjapildis "Aertselaer") on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Failivorming

Failivorming (inglise k "file format") on andmete struktureerimis- ja paigutusviis failis. Failivorming annab andmetele (tekst, graafika, foto, video, audio) sellise kuju, et arvuti oleks võimeline neid töötlema. Selleks et arvutiprogrammid failivormingu ära tunneksid, lisatakse vormingu nimele punktiga eraldatult faililaiend, nt .txt (tekst).
Boom (Belgia)

Boom on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Borsbeek

Borsbeek on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Superman tuleb tagasi

"Superman tuleb tagasi" (inglise keeles "Superman Returns") on 2006. aasta film superkangelasest. Filmi režissöör oli Bryan Singer. See on viies ja viimane algupärane Supermani mängufilm. Film on järg filmidele "Superman" (1978) ja "Superman II" (1980), aga ignoreerib sündmusi filmides "Superman III" (1983) ja "" (1987), mis olid tunduvalt vähem edukad kui esimesed kaks filmi ning põhjustasid ka üheksateistkümneaastase pausi Supermani filmides.
Supermani mängib Brandon Routh. Olulisemates rollides teevad kaasa Kate Bosworth, Kevin Spacey, James Marsden, Frank Langella ja Parker Posey.
Brasschaat

Brasschaat on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Vilve Maide

Vilve Maide (neiupõlvenimega Vilve Saul; sündinud 1. märtsil 1973) on eesti dirigent.
Aastatel 1988–1992 õppis ta koorijuhtimist Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis Vaike Uibopuu klassis ning 1992–1996 Eesti Muusikaakadeemias Ene Üleoja klassis.
1996. aastast töötab Vilve Maide Otepää Gümnaasiumis muusikaõpetaja ja koorijuhina. 1997–2001 oli ta Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori koormeister, kooris laulis ta 1988. aastast. 2008. aastast on ta ka Otepää Muusikakooli solfedžoõpetaja, 2009–2011 oli ta muusikakooli direktori kohusetäitja ning 2011. aastal administraator.
Maide on Tartu naiskoori Emajõe Laulikud peadirigent alates koori loomisest 2003. aastal, tema käe all esines koor ka telesaates "Laululahing". 2008. aastast on Maide Eveko Segakoori dirigent Otepääl. 2011. aastast on ta Tartu Karlova Gümnaasiumi koorijuht ja Tartu neidudekoori Kurekell dirigent, 2012. aastast juhatab veel ka lastekoori Maarjalill.
Vilve Maide juhatas koore 2005. ja 2010. aastal Peipsi-äärsete maakondade laulupeol, 2006. aastal Eesti Naislaulu Seltsi laulupäeval, 2008. aastal naiskooride laulupäeval, 2009. aastal Eesti Naislaulu Seltsi juubelikontserdil ning Tudengilaulu plaadi esitlusel, 2010. aastal Tartumaa mees- ja naislaulupäeval.
Tunnustus.
2005. aastal võitsid Emajõe Laulikud Eesti Naislaulu Seltsi naiskooride konkursil B-kategoorias esikoha, dirigent Vilve Maide sai noore dirigendi preemia.
2015. aastal sai ta Eesti Kultuurkapitali Tartumaa ekspertgrupi aastapreemia koorimuusika edendamise eest.
Edegem

Edegem on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Puhkpilliorkester Tartu

Puhkpilliorkester Tartu on Tartus 1948. aastast tegutsev puhkpilliorkester, mis koosneb peamiselt asjaarmastajatest.
Orkester asutati 1948. aastal Tartu Ametiühingute Nõukogu vastavatud kultuurihoone juurde puhkpillimängijate initsiatiivil. Esimene proov toimus 5. jaanuaril 1948, esimene kontsert kohalikus raadiosaates 9. märtsil 1948. Orkestri dirigendid on olnud 1948–1958 Hugo Kirdelaht, Pavel Markna ja Julius Rohtla, 1958–1971 Ando Rannu ja Albert Ütsi, 1969–1983 Ando Rannu ja Aadu Regi, 1979–1991 Ilmar Lääne ja Aadu Regi, 1991–1992 Kaido Otsing ja 1991 kuni praeguseni Margus Kasemaa.
Puhkpilliorkestri Tartu juures tegutsevad ka rivitrummarid ja mažoretirühm.
Kaplan

Kaplan ehk kapellaan on vaimulik, kes on kiriku poolt ametisse pühitsetud, kuid töötab väljaspool kirikut – koolides, haiglates, politseis, vanglates, sõjaväes jne. 
Kaplanina töötamise eelduseks on üldjuhul akadeemiline teoloogiline tasemekoolitus.
Hemiksem

Hemiksem (vanemas kirjapildis ka "Heymissen" või "Hemixem") on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis, Schelde jõe kallastel.
Hemiksemis asub tsistertslaste ordu poolt 1243. aastal rajatud St Bernardi kloostrikirik ("Sint-Bernardusabdij van Hemiksem"; "Abdij Sint-Bernaerdts aan de Schelde").
Hove (Antwerpen)

Hove on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis, 9 km kaugusel provintsi pealinnast Antwerpenist.
Georg Johann von Stackelberg

Georg Johann von Stackelberg (ka Jürgen Johann või Jürgen; ristitud 16./26. mail 1697 Tallinnas; maetud 10./21. veebruaril 1766 Roosna-Allikul) oli Eestimaa aadlik, vabahärra.
Stackelbergide suguvõsast Georg Johann von Stackelberg sündis Haljava mõisniku ja Rootsi feldmarssali Berndt Otto von Stackelbergi (1662–1734) ning tema abikaasa Margaretha Elisabethi (sündinud Maydell) pojana.
Georg Johann von Stackelberg teenis sõjaväes, kus sai majori auastme. 
Aastail 1736–1765 oli ta Eestimaa maanõunik ja 1749–1762 Eestimaa Evangeeliumi Luteriusu Konsistooriumi president.
Ta oli Haljava, Kuksema, Aaspere ja Roosna-Alliku (abikaasa sai päranduseks) mõisnik. 1733. aastal ostis ta oma sugulase Otto Johann von Maydelli käest 16 000 riigitaalri eest Vääna mõisa koos Pääla karjamõisaga. Stackelberg Väänal ei elanud ning müüs 1753. aastal Vääna, Pääla ja Kaarnaküla karjamõisa Narva kaupmehele Friedrich Cramerile, kes andis mõisa oma ainsale tütrele Anna von Dückerile.
Perekond.
Georg Johann von Stackelberg abiellus 3. jaanuaril 1726 (vkj 23. detsembril 1725) Margaretha von Roseniga (1695–1731), kes oli Roosna-Alliku mõisniku ja Eestimaa rüütelkonna peamehe Bengt Gustav von Roseni ning tema abikaasa Magdalena Elisabethi (sündinud Fersen) tütar ning Roosna-Alliku mõisa pärija. Abielust sündisid:
Osaluseksperiment

Osaluseksperiment on reporteritöö vorm, milles ajakirjanik reaalsusega mängides ja iseennast või vaatlusobjekti uude rolli asetades teadlikult tegutseb, luues tegevuse kaudu artikli sisu. Osaluseksperimenti saab kohati paigutada ka uuriva ajakirjanduse alla.
Peamiselt ajakirjaniku rolli ja eesmärgi järgi jaguneb osaluseksperiment nelja alaliiki:
Otto Friedrich von Stackelberg

Otto Friedrich von Stackelberg (25. august 1731 – 13. juuli 1802 Roosna-Alliku mõis) oli Eestimaa aadlik, vabahärra.
Stackelbergide suguvõsast Otto Friedrich von Stackelberg sündis Roosna-Alliku mõisniku Georg Johann von Stackelbergi ja tema abikaasa Margaretha (sündinud Rosen) neljanda pojana.
1750. aastatel õppis ta Göttingeni ülikoolis õigusteadust.
Alates 1780. aastast oli ta haagikohtunik ning Eestimaa maanõunik. Aastatel 1787–1802 oli ta Eestimaa konsistooriumi president.
Isa surma järel päris ta loosi tahtel Roosna-Alliku mõisa, kus kehtestas 1791. aastal nn Roosna-Alliku eraseaduse ("Halliko valla Kohto ja Seäduse Ramat"), mis reguleeris talupoegade õigusi ja kohustusi. Lisaks lasi ta aastail 1780–1786 rajada Roosna-Alliku mõisa suurejoonelise peahoone. Kuna tal endal pärijaid polnud, jättis ta Rava ja Roosna-Alliku mõisa oma vennapojale vabahärra Otto Gustav von Stackelbergile.
Perekond.
Otto Friedrich von Stackelberg abiellus 8. novembril 1772 Tallinnas Katharina von Dückeriga, kes oli Vääna mõisniku Gottschalk Heinrich von Dückeri ja tema abikaasa Anna (sündinud Cramer) tütar. Abielust sündisid:
Sultanism

Sultanism (ka "despotism") on autoritaarse režiimi vorm, mida iseloomustab valitseja äärmuslik isiklik mõju kõigis riigivalitsemise üksikasjades. Valitseja mõju võib, kuid ei pruugi olla valdav ka majanduses ja ühiskonnaelus, seega on pluralism võimalik seal, ent mitte poliitikas.
Termin "sultanism" tuleneb sõnast "sultan", mis on islami ühiskondades kasutatav tiitel suverääni, absoluutse või konstitutsioonilise monarhi kohta. Erinevalt kaliifidest on sultanid traditsiooniliselt olnud ilmalikud valitsejad, seega ei ole termin "sultanism" islamivastane.
Juan Linz ja Alfred Stepani järgi:
Sultanismis võib (ehkki ei pruugi) valitseja juurutada valitseva ideoloogia, kuid tema enda tegutsemist ei piira ükski ideoloogia, kaasa arvatud tema enda oma. Valitseja võib kasutada oma isikliku tahte elluviimiseks kõiki vahendeid, sealhulgas kuritegelikke jõuke või paramilitaare.
Sultanismi selgeimad näited on "Haiti Duvalier'de võimu all, Dominikaani Vabariik Trujillo ajal, Kesk-Aafrika Vabariik Bokassa ajal, Filipiinid Marcose ajal, Rumeenia Ceauşescu ajal ja Põhja-Korea Kim Il Sungi valitsusajal," kinnitasid Linz ja Stepan käsitluses "Modern Nondemocratic Regimes".
Invasioon (film 2007)

"Invasioon" ("The Invasion") on 2007. aasta ulmetriller, mille stsenarist on David Kajganich ja režissöör Oliver Hirschbiegel.
Osade stseenide autorid on aga vennad Lana ja Andy Wachowski ning lavastaja James McTeigue.
Peaosades mängivad Nicole Kidman ja Daniel Craig.
"Invasioon" on Jack Finney 1955. aastal ilmunud romaani "The Body Snatchers" neljas ekraniseering. Varasemad olid Don Siegeli 1956. aasta film "Invasion of the Body Snatchers", Philip Kaufmani samanimeline töötlus 1978. aastast ning Abel Ferrara 1993. aasta film "Body Snatchers" ("Kehakratid").
Kapellen

Kapellen on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Kurkse suurõnnetus

Kurkse suurõnnetus toimus 11. septembril 1997, mil Kurkse väina ületamisel uppus või suri alajahtumisse 14 Balti rahuvalvepataljoni staabikompanii luurerühma liiget. Kaheksa sõdurit päästsid karjumist kuulnud sadama töötajad, kes paadiga merele kiirustasid ja elus olnud sõdurid kaldale tõid. 14 rahuvalvaja surm on Eesti kaitseväe suurim kaotus pärast iseseisvuse taastamist. 
1998. aasta septembris püstitati hukkunud rahuvalvajate mälestuseks Kurkse sadamasse mälestuskivi. Sündmusest on valminud ka film "Surmaretk".
Õnnetus.
11. septembril 1997 andis Balti rahuvalvepataljoni luurerühma ülem Jaanus Karm õppusel "Vilets elu" 22-liikmelisele luurerühmale käsu ületada täisvarustuses veetakistus mööda madalikku Suur-Pakri lõunatipust mandrile Kurkse sadama suunas. Peagi avastasid mehed, et jalad ei ulatu põhja. Paanikat ei tekkinud, sest teati, et ujuda tuleb paarsada meetrit, seejärel pidi madalik jälle jalge all olema. Maad aga ei saadud jalge alla. Mehed sidusid seljakotid kokku parveks ja jäid merre hulpima. Kuna merevesi oli külm, tekkis alajahtumise oht ja selleks, et keegi magama ei jääks, tuli üksteist pidevalt togida. Varsti hakkasid mehed üksteise järel surema. Lõpuks kuulsid meeste karjumist sadamakapten Heino Kreintal ja sadamakapteni abi Hannes Kuusemäe. Kui nad taipasid, et kisa tuleb merelt, läksid nad paadiga merele, võtsid viis meest paati ja vedasid veel kolm köiega paadi järel kaldale. Hiljem rääkisid mehed, et paat oli ülerahvastatud ja kolme meest ei saanudki muud moodi transportida. Ülejäänud 14 mehe surnukehad tõid päästjad merest välja. Rühma juhtinud Jaanus Karm mõisteti 4,5 aastaks vangi.
Lint (Belgia)

Lint on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Niel (Belgia)

Niel on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
Schelle (Belgia)

Schelle on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.