tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heinrich Frost

Heinrich Frost (Henricus Frost; 1689 Pärnu – märts 1731) oli Eesti vaimulik.
Õppis (immatrikuleerus 22. detsembril 1705/2. jaanuaril 1706) Academia Gustavo-Carolinas (Pärnus), ja (immatrikuleerus 25. augustil 1710) Jena Ülikoolis, mille lõpetas mag. theol. astmega. Ordineeriti õpetajaks juunis 1711.
Oli aastatel 1711–1714 Suure-Jaani ja aastatel 1714–1731 Helme Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Joachim Frost oli kaupmees ja postmeister Pärnus. Tema poeg Heinrich Johann Frost oli Rõngu Mihkli koguduse ja Kambja koguduse õpetaja.
Andres Keevallik

Andres Keevallik (sündinud 24. veebruaril 1943 Pärnus) on eesti tehnikateadlane. Aastatel 2000–2005 ja 2010–2015 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli rektor.
Elulugu.
Keevallik lõpetas Rapla Keskkooli 1961. aastal. Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetas ta 1967. aastal "cum laude" ja medaliga Mente et Manu automaatika ja telemehaanika erialal, ning 1974. aastal samas aspirantuuri.
Liitus 1990. aastal üliõpilasseltsi Liivika vilistlaskoguga.
1967. aastast on ta töötanud Tallinna Tehnikaülikoolis.
Aastail 1997–1999 oli Eesti Ühispanga asepresident (infotehnoloogia juht). 2001. aastast Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu liige, 2002. aastast Eesti Presidendi akadeemilise nõukogu liige, Eesti Informaatikanõukogu liige ning Kaitseministeeriumi teadusnõukogu esimees. 1998. aastast Eesti volitatud insener ja euroinsener (EUR ING).
Teadustöö.
Tehnikakandidaadi väitekirja "Abstraktsete automaatide pere struktuursete omaduste uurimine" kaitses 1974 TTÜ-s.
Uurimisalad: digitaalsed juhtimissüsteemid, nende loogilise sünteesi meetodid ja algoritmid. Loonud digitaalsete juhtautomaatide dekompositsioonilise loogilise sünteesi metoodika, mille aluseks on lõplike automaatide üldistatud dekompositsiooniteoreem.
Töötanud külalisteadlasena 1976–1977 Linköpingi Ülikoolis, 1987–1988 Karlsruhe Ülikoolis, 1992 Turu Ülikoolis, 1993 Darmstadti Tehnikaülikoolis.
Isiklikku.
Tema isa Edgar Keevallik oli loomakasvatusteadlane. Ta oli abielus atmosfäärifüüsik Sirje Keevallikuga. Nende tütar Leelo töötab Linköpingi Ülikoolis keele ja kultuuri professorina ning tütar Liina on eesti teatri- ja filmikunstnik.
Johan Caspar Meder

Johan Caspar Meder (18. oktoober 1703 Tennstedt – 3. detsember 1771 Rannu) oli Eesti vaimulik.
Meder sündis Tennstedtis, Langensalza kreisis (praeguse haldusjaotuse järgi Unstrut-Hainich-Kreisis, Tüüringi liidumaal. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 12. märtsil 1725) Halle Ülikoolis.
Oli (introdutseeriti 7. detsembril 1729) aastatel 1729–1771 Rannu Püha Martini koguduse õpetaja.
Emmaste kihelkond

Emmaste kihelkond (lühend Emm; saksa keeles "Kirchspiel Emmast") oli haldusüksus Läänemaal.
Ajalugu.
Kihelkond asus praeguse Hiiu maakonna Emmaste valla alal. Kihelkond moodustati aastal 1866 Käina kihelkonna lõunapoolsest osast. Kihelkonnakirik valmis aastal 1867. 20. sajandi algul ehitati Sõru sadam.
Jaan Aule

Jaan Aule (21. jaanuar 1889 Mäe talu, Epra küla, Vastemõisa vald – 4. veebruar 1939 Sürgavere) oli Lelle ja hiljem Sürgavere valla- ja kohtukirjutaja (ehk vallasekretär). Oli 1928–1934 ja 1938–1939 Sürgavere Ühispanga juhatuse liige. Samuti tegutses eri aegadel Kaitseliidu Sürgavere kompanii juhatuse liikmena ja Sürgavere Tuletõrje Kogu juhatuse liikmena ning oli pikka aega Sürgavere Ühistegelise Kindlustuskassa asjaajaja.
Nitrofert

AS Nitrofert on Kohtla-Järvel tegutsev mineraalväetisi tootev keemiatööstuse ettevõte.
Kasutades peamise toorainena Venemaalt tarnitavat maagaasi, toodab Nitrofert ammoniaaki ja prilleeritud karbamiidi. Tootmismahtusid reguleeritakse sõltuvalt konjunktuurist ja väetiste maailmaturu hindadest.
Aktiivse tootmise perioodil tarbis ettevõte kuni 5% Eestis müüdavast elektrienergiast ja umbes 25% Eestis müüdavast maagaasist.
2007. aastal oli ettevõtte käive umbes miljard krooni ja kasum üle 170 miljoni krooni.
2009. aasta veebruaris otsustas ettevõte tootmise ajutiselt peatada. Kuni selle otsuseni andis Nitrofert tööd ligi 500 inimesele. Töötajaid ei koondatud.
Nitrofert asutati 1993. aastal. Omanik on Küprosel registreeritud Balmat Holdings Ltd, peadirektor Aleksei Nikolajev. 2006. aastani kuulus ettevõte Venemaa ja Ukraina gaasiärimeestele kuulunud Oriental Chemtrade Ltd-le. Praegune omanik Balmat Holdings Ltd kuulub 
Austrias tegutsevale ettevõttele OSTCHEM Holding AG, mis omakorda on osa Ukraina ärimehele Dmitri Firtašile kuuluvast Group DF-ist.
Välisvõlg

Välisvõlg on võlg välismaisele võlausaldajale, sealhulgas erapangad, valitsused ja rahvusvahelised finantsinstitutsioonid.
Eesti Vabariigi välisvõla üle peab arvestust Eesti Pank. Eesti Pank võtab välisvõlastatistika koostamise aluseks "rahvusvahelises investeerimispositsioonis kajastatud välisnõuded ja kohustused, mis on oma olemuselt võlad ehk millega kaasneb tagasimaksmise kohustus".
Victoria Silvstedt

Karen Victoria Silvstedt (sündinud 19. septembril 1974 Skellefteå vallas Skelleftehamnis) on Rootsi modell, näitleja, laulja ja televisioonisaatejuht.
Elukäik.
Silvstedt saavutas 1993. aastal teise koha nii Miss Rootsi iludusvõistlusel kui ka Miss Worldi poolfinaalis. Silvstedt on tegelenud edukalt modellindusega Pariisis, töötades Chaneli, Christian Diori ja Giorgio Armani moemajas.
Victoria Silvstedt räägib vabalt rootsi, inglise, prantsuse ja itaalia keelt.
Isiklikku.
Silvstedt on 179 cm pikk ja kaalub 63 kg. 
Tal on sinised silmad ja blondid juuksed.
Kitsas tänav

Kitsas tänav (saksa keeles "Schmalstraße") on tänav Tartu kesklinnas. See algab Tartu Ülikooli raamatukogu vastast Wilhelm Struve tänavalt. Tänava pikkus on 97 m. Tänava alumises otsas, mis viib Ülikooli tänavale, on algne hoonestus hävinenud, kuid uuesti täis ehitatud ja tänava alumine ots kujutab endast majadevahelist treppi.
Kitsa ja Wilhelm Struve tänava nurgal asub Eesti Looduseuurijate Seltsi maja. Tänava äärde jääb ka ajalooline tõllakuur.
Kitsas tänav (täpsustus)

Kitsas tänav on tänav mitmes Eesti linnas:
Eesti vallavanemate loend (1940)

Selles loendis on esitatud 1939. aastal asutatud valdade esimesed valitud vallavanemad.
Johann Friedrich Körber

Johann Friedrich Körber (28. aprill 1701 Oberoppurg – 7. aprill 1767 Helme) oli Liivimaa vaimulik.
Körber sündis Oberoppurgis Tüüringis (praeguse haldusjaotuse järgi Saale-Orla kreisis Tüüringi liidumaal) pastori pojana. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 29. aprillil 1721) Jena ülikoolis. Oli aastatel 1725–1727 koduõpetaja Halliste kihelkonnas Pornuse mõisas. Ordineeriti 27. juulil 1727 õpetajaks.
Oli aastatel 1727–1746 (introdutseeriti 13. augustil 1727) Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Aastatel 1746–1748 (introdutseeriti 21. septembril 1746) teenis ta Otepää Maarja kogudust. Aastatel 1748–1767 oli ta Helme Maarja koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastast 1749 Pärnu praostkonna praost.
Isiklikku.
Johann Friedrich Körber abiellus Tarvastus aastal 1729 oma eelkäija Anton Theophil Lau lesega. Nende poeg Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu Jakobi koguduse õpetaja ja poeg Peter Friedrich von Körber (1732–1799) Harju kreisi kreisiarst, kes kanti 1793. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse, pojapoeg Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.
Pilvede all

"Pilvede all" oli Eesti telesari, mille tootjaks on Risti Grupp ja mis oli Kanal 2 eetris 2010-2020.
Sarja näitab Kanal 2 ja toodab Risti Grupp. Sarja produtsent on Toomas Kirss, stsenarist Eleonora Berg, režissöörid Mirjam Marjatta Olesk, Toomas Kirss, Henri Nõmm ( 2016–2017) ja Indrek Simm (2010–2016). Sarja esimene osa oli eetris 8. septembril 2010.
Sarja tunnuslaulu "Väike valge vale" esitab Mariliis Jõgeva. Laulu muusika autor on Hendrik Sal-Saller ning teksti on kirjutanud Berit Sal-Saller.
"Pilvede all" on valitud kolmel korral Eesti Meelelahutusauhindade jagamisel aasta teleseriaaliks.
Vaadatavus.
Allikas: Kantar Emor
Pääsusaba

Pääsusaba ("Papilio machaon") on liblikaliik ratsulibliklaste sugukonnast.
See liik on kohastunud toitumiseks kasutama ainult sarikalisi. Samuti munevad emased liblikad nendele taimedele oma munad. Küll ei ole aga moonde läbi teinud täiskasvanud isendid enam toidu suhtes nii kitsalt spetsialiseerinud ja võivad nektarit imeda ka teiste taimesugukondade esindajatelt.
Pääsusabal on 37 alamliiki.
Liblika tiibade siruulatus on 8–10 cm. Tiibade alaosas paiknevad sinised ja punased silmatäpid.
Pääsusaba on üks kolmest Eestis elutsevast ratsulibliklaste liigist puriliblika ja mustlaik-apollo kõrval.
Oma laia levila tõttu, mis hõlmab nii Euraasiat kui ka Põhja-Ameerikat, on ta üsna väheohustatud.
2017. aasta sügisel esitati pääsusaba üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks. Pääsusaba on 2018 aasta seisuga eesti rahvusliblikas, teenides enam kui pool kõikidest häältest.
Eleonora Berg

Eleonora Berg (pseudonüüm) oli Eesti stsenarist. Pseudonüümi taga peitusid režissöör Toomas Kirss ja turundaja Kätlin Kontor-Kirss.
Telesarjade stsenaariumid.
Tema stsenaariumiga telesarjadest on kõige pikema eetrieaga olnud "Pilvede all" (2010-2020), režissöörid Toomas Kirss, Mirjam Marjatta Olesk, Henri Nõmm ja Indrek Simm). 
Pseudonüüm.
Eleonora Bergi nimi ilmus esimest korda 2006. aastal "Kelgukoerte" pilootosa stsenaristina. Kes pseudonüümi taga peitub, oli saladus kuni 2023. aastani. Siis tunnistas Toomas Kirsi lesk Kätlin Kontor-Kirss, et pseudonüümi taga peitusid nad kahekesi.
Ilmar Taska

Ilmar Taska (sündinud 21. mail 1953 Kirovis) on eesti filmilavastaja, -produtsent ja -stsenarist ning kirjanik. Ta on loonud Eesti esimese eratelekanali.
1990. aastal oli Oscari gala ühe osa produtsent. Aastatel 1993–1997 tegeles Kanal 2 loomise ja arendamisega.
Elukäik.
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1976. aastal Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Instituudi (Moskva kinoinstituudi) filmiteaduse alal. Aastatel 1976–1978 töötas Tallinnfilmis stsenaariumide toimetuskolleegiumi liikmena.
1978. aastal asus seoses abiellumisega elama Rootsi. Seal töötas ta näitlejana Remote Control Productionsi ja Nordstjärna teatritruppides ning oli dokumentaalfilmi "Paul Wunderlich" režissöör. 1985. aastal sai Rootsi Instituudi ja Skandinaavia-Ameerika Fondi stipendiumid Ameerikasse, kus tegutses stsenaristi, produtsendi ja toimetajana. 
Aastatel 1987–1988 oli ta Ameerika-Nõukogude Filmiinitsiatiivi asepresident. Aastatel 1988–1990 töötas filmiettevõttes Fries Entertainment. Märkimisväärne on, et senini ainsa eestlasena on Taska tootnud ja kirjutanud Hollywoodi stuudio filmi ("Back in the USSR", 1991, Largo Ent. / 20th Century Fox) ja lavastanud õudusfilmi ("Thy Kingdom Come/Wings of Fear", 2010). 
Eestis on Ilmar Taska lavastanud mängufilmi "Täna öösel me ei maga" ja näidendi "Üks suveöö Rootsis". Viimane rääkis Andrei Tarkovskist ja pälvis Vene kultuuripreemia. 
Looming.
Kirjanduslooming.
Ilmar Taska loomingut on tõlgitud bulgaaria, hollandi, inglise, leedu, läti, rootsi, saksa, soome, taani, ja ungari keelde.
Isiklikku.
Ilmar Taska on Eduard Taska pojapoeg. Tal on poeg Kristian Taska. Tema õde Marje Taska on eesti ja rootsi kunstnik. Nende emapoolne vanaema Elisabeth Haman oli naistearst.
Tema elukaaslane on Hille Karm, kellega tal on poeg ja tütar, 2018. sündinud kaksikud.
Inga Lunge

Inga Lunge (sünninimi Inga Proode; hiljem Inga Allik; sündinud 11. veebruaril 1981) on eesti näitleja, muusik ja kirjanik.
Haridustee.
Lunge on lõpetanud 1999. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi ja 2004. aastal Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppe suunal. Ta on õppinud aastatel 1999–2000 Tallinna Pedagoogikaülikoolis psühholoogiat ja sotsiaalpedagoogikat. 2011. aastal lõpetas Lunge Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli teatrimagistri kraadiga.
Loominguline tegevus.
Inga Lunge on eelkõige tuntud näitlejana Eesti telesarjast "Pilvede all", kus ta mängis pidevalt aastatel 2010–2018 ja 2022. aastal veel neljas osas.
2016. aasta sügisel osales ta TV3 meelelahutussaatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt". 
Lisaks näitlejatööle teeb Inga Lunge koolitusi vaimse tervise, motivatsiooni, häälekasutuse, avaliku esinemise ja näitlejameisterlikkuse teemadel.
Inga Lunge on kirjutanud lasteraamatu "Nupukas Nora" (2018) ning raamatud "Ma kirjutan sulle" (2020), "Uus algus" (2023), "Minu Karlova. Kellelgi ei ole kiire" (2023), "Nora läheb kooli" (2024), "Lihtsalt ole" (2024) .
Ta on kirjutanud laulutekste ansamblitele Lindpriid, Justament, Kaunimate Aastate Vennaskond ning laulusõnad koguperelavastusele "Tom Sawyeri seiklused" (2016), mille muusikaline kujundaja oli Toomas Lunge. Inga Lunge on ka näidendi "Garderoobikaaslased" autor. 
Ta on olnud Tartu Polygoni Teatrikoolis juhendaja. 2023. aastal lavastas ta Mihkel Tiksi näidendil "Lõpuvile" põhineva suvelavastuse "Korvpall on saatanast".
Isiklikku.
Inga Lunge oli aastatel 2006–2008 abielus Urmas Allikuga, poeg Rasmus on sündinud 2004. aastal. 
21. veebruarist 2012- 10. oktoobrini 2025 oli ta abielus muusik Toomas Lungega, paaril on 2012. aastal sündinud tütar Nora Ann.
Tema poolõde on näitleja Liis Haab.
Eero Spriit

Eero Spriit (sündinud 4. septembril 1949 Pärnus) on eesti näitleja ja lavastaja.
Toonud lavastajana lavale sadakond peamiselt humoorikat ja meelelahutuslikku teatri-, tele- ja raadiolavastust, on ta paljudes Eesti kodudes siiski rohkem tuntud näitlejana: ta on juba üle 30 aasta kehastanud väliseestlast Thor-Björn Margnat ETV iganädalases telesarjas "Õnne 13" (1993. aastast tänini) ning mänginud ka selliseid ajaloolisi ühiskonnategelasi nagu Lenin (filmis "Minu Leninid", 1997) ja Johan Laidoner (telesarjas "Tuulepealne maa", 2008).
Haridus.
Eero Spriit on lõpetanud 1968. aastal Tallinna Polütehnikumi raadioaparaatide ehitamise ja tootmise erialal ning 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (7. lend). 
Töökäik.
Enne kõrgkooli astumist töötas ta telemehaanikuna (1970–1972) ja pärast ülikooli lõpetamist Eesti Riiklikus Noorsooteatris näitlejana (1976–1992). 
Järgnes töö Eesti Riiklikus Nukuteatris lavastaja (1992–1993 ja 1997–1998) ja peanäitejuhina (1993–1997). 
Aastatel 1999–2007 töötas Spriit Eesti Televisiooni meelelahutussaadete toimetuse peaprodutsendina ning oli lühikest aega (2008–2009) Eesti Rahvusringhäälingu lavastuslike saadete toimetuse juhataja asetäitja.
Aastatel 2009–2019 oli ta Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse nõunik. Selle kõrvalt on ta alates 2009. aastast töötanud Vana Baskini Teatris mittekoosseisulise lavastajana ja alates 2015. aastast kunstilise juhina. 
Looming.
Tele- ja raadiolavastuste lavastajana.
Ta on teinud telelavastusi ("Mamouret", 1986; "Romulus Suur", 1988; "Ohmi seadus", 1990), aastavahetuskavu ja muid meelelahutussaateid ("Igihaljas vaatemäng", 1981; "Teeveejahutaja", 2003–2005) ning Eesti Raadios "Meelejahutajat", lavastanud ka kuuldemänge ("Hall mees",1999; "Unelmate laps", 2002; "Måvens ja Peder meedia rambivalguses", 2006). 
Näitlejana.
Spriit on esinenud Eesti Raadio meelelahutussaadetes, mänginud kuuldemängudes ("Romeo ja Julia", 1980; "Kellele lüüakse hingekella", 1984), telelavastustes ("Kuidas kuningas kuu peale kippus", 1976; "Kriminaaltango", 1981; "Mona Lisa", 1983), teleseriaalides ("Õnne 13", alates 1993; "Tuulepealne maa", 2008) ja filmides ("Don Juan Tallinnas", 1971, Tallinnfilm; "Surmatants", 1991, Freyja Film, Sojuztelefilm; "Minu Leninid", 1997, Faama Film, Lenfilm; "Karikakramäng II: Hõbepulm", 2013, Kuukulgur Film).
Produtsendina.
Spriit on lisaks paljude meelelahutussaadete produtsenditööle olnud ka tosinkonna ERR-i/ETV dokumentaalsarja "Meie maailm" (2015–2017) kuulunud saate/dokumentaalfilmi produtsent. Dokumentaalsari lähtus sellest, et 2015. aasta oli kuulutatud arengukoostööaastaks, ning tutvustas eeskätt arengumaades valitsevat olukorda ning globaalseid või riiklikke probleeme ja lahendusi. Eero Spriidi osalusega saateid/dokumentaalfilme selles sarjas:
Isiklikku.
Eero Spriidi ema oli ajakirjanik Ester Spriit (1923–2006) ning isa oli ajakirjanik ja satiirik Edgar Spriit (1922–1993); isa hilisem abikaasa oli tantsija ja tantsupedagoog Elonna Spriit.
Ta on tantsinud rahvusringhäälingu meesrühmas "ERRoR = Eesti Rahvusringhääling on Rakveres" ja osalenud sellega 2010. aastal meeste tantsupeol.
Anton Theophil Lau

Anton Theophil Lau (13. mai 1692 Hamburg – 8. veebruar 1727 Tarvastu) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1709 Hamburgis gümnaasiumi. Õppis Rostocki (immatrikuleeriti 30. märtsil 1712) ja Kieli Ülikoolis (immatrikuleeriti 8. veebruaril 1716). Oli aastal 1708 Rõngu Mihkli koguduse vikaariks, aastatel 1709–1711 Tarvastu Peetri koguduse vikaariks. Sai 16. juulil 1716 Hamburgis kandidaadiks.
Oli aastatel 1719–1727 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Pärast Anton Theophil Lau surma abiellus tema lesk järgmise Tarvastu Peetri koguduse õpetaja Johann Friedrich Körberiga.
Friedrich Wilhelm I (Hessen-Kasseli kuurvürst)

Friedrich Wilhelm I (20. august 1802 Philippsruhe loss Hanau lähedal – 6. jaanuar 1875 Praha) oli viimane Hessen-Kasseli kuurvürst (aastail 1847–1866).
Tema riik annekteeriti 1866. aastal Preisimaa poolt.
John Carmack

John D. Carmack (sündinud 20. augustil 1970) on USA programmeerija ja firma id Software kaasasutaja. Ta on olnud juhtiv programmeerija muu hulgas mängude Doom, Quake ja Wolfenstein 3D juures.
Ehkki Carmack on eelkõige tuntud kui mängude programmeerija, on ta ka suur raketinduse entusiast ja Armadillo Aerospace'i kaasrajaja ning juhtiv insener.
Estline

Estline oli aastal 1989 loodud ja 2001 pankrotti läinud laevakompanii, mis tegeles reisiliiklusega liinil Tallinn–Stockholm.
Ajalugu.
1989. aastal asutasid Estline'i Rootsi laevakompanii Nordström &amp; Thulin (90%) ja Eesti ettevõtted (10%), sh Eesti Autoveod, Eesti Maanteed, Tallinna Autobussikoondis jt. Rootsis asuv ettevõte sai nimeks Estline AB ja Eestis asuv ettevõte Estline-Eesti AS.
Rootsi osapoolele kuulus 16. juunil Stockholmist ja 17. juunil 1990 Tallinnast liiklust alustanud parvlaev Nord Estonia. Järgmisest aastast alates renditi ainsa reisilaeva kõrvale (enamasti poole aasta kaupa) mitut ro-pax-laeva. Estline sai ENSV Transpordikomitee juhi Tiit Vähi allkirjastatud otsusega 10 aastaks ainuõiguse käitada Tallinna-Stockholmi laevaliini.
1992. aasta lõpul ühisettevõte reorganiseeriti ja Eesti poolel asuv ettevõte sai nimeks E-Liini AS. Eesti osapooleks asus 50 protsendiga Eesti Merelaevandus ning 1. veebruaril 1993 alustas Rootsi lipuga Nord Estonia asemel liiniliiklust Estline'i omanike ühiselt ostetud parvlaev Estonia.
28. septembril 1994 uppus reisilaev Estonia. 
Pärast Estonia hukku ehitati algselt Estonia kõrvale igapäevaste väljumiste tagamiseks mõeldud parvlaev Mare Balticum esialgu plaanitust põhjalikumalt ümber ning muude ümberkorralduste kõrval vahetati seejärel välja ka ettevõtte logo. Pärast 28. septembril 1994 alanud seisakut taastus liiniliiklus 11. detsembril.
1997. aasta sügisel, pärast Eesti Merelaevanduse erastamist tõid selle uued omanikud Tallinn–Stockholmi liinile parvlaeva Baltic Kristina, esialgu piiratud reisijate arvuga. 1. maist 1998 algas korraline igapäevane liiniliiklus kahe laevaga.
Enne seda oli Eesti Merelaevandus jaanuaris 1998 ostnud Nordström &amp; Thulini osa välja ning nimetanud E-Liini ASi uuesti Estline'iks. Aastal 2000 oli Estline'i reisijate arv kasvanud 445 000ni. Detsembris 2000 sõlmis Eesti Merelaevandus mõlema laeva rendilepingu Tallinkiga ning jaanuaris 2001 jätkus liiklus Tallinn-Stockholmi liinil ühe laevaga Tallinki kaubamärgi all. Laevadeta ja seega sissetulekuta jäänud Estline läks suvel 2001 pankrotti.
1937. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

1937. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis oli maavõistlus poksis Eesti ja Soome vahel 1937. aastal. See toimus Tallinnas 4. novembril 1937. Eesti võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Olli Lehtinen (FIN) - Hans Gutman (EST) 3 - 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Veikko Huuskonen (FIN) - Karl Käbi (EST) RSC 2
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Arvo Siponen (FIN) - Evald Seepere (EST) 3 - 0
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Nikolai Stepulov (EST) - Erkki Kaartinen (FIN) RSC 1
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Karl Vahi (EST) - Sulo Rossi (FIN) 2 - 1
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Valentin Issajev (hiljem Vallo Leet) (EST) - Viljo Suhonen (FIN) 3 - 0
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Bernhard Salong (EST) - Hannes Koivunen (FIN) 2 - 1
Raskekaal (üle 79,4 kg): Martin Linnamägi (EST) - Eric Holmberg (FIN) RSC 2
Iia ristimänd

Iia ristimänd on ristimänd Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Iia külas. 
Ümbermõõt 2,6 m, kõrgus 25 m (1998).
Männi tüvesse on lõigatud riste.
Id Tech 1

id Tech 1 (ka Doom Engine) on avatud lähetkoodiga mängumootor, millel põhinevad ID Software-i arvutimängud Doom ning Doom 2. id Tech 1-te on kasutatud veel järgmistes mängudes: HeXen, Heretic, Strife, HacX.
Richard Julius von Paucker

Richard Julius von Paucker (24. november 1859 Rakvere – 29. märts 1910 Narva) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1872–1877 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1878–1882, cand. theol. (Die Theologie des Irenäus). Korporatsioon Neobaltia liige.
Oli pärast ülikooli lõpetamist koduõpetaja. Prooviaastal oli ta aastal 1883 Ambla Maarja koguduses. Ordineeriti õpetajaks 20. mail 1884.
Pärast ordineerimist oli ta Eestimaa vikaarõpetaja. Valiti 15. detsembril 1884 Vaivara koguduse filiaali õpetajaks. Sai Narva Aleksandri koguduse õpetajaks (oli selle koguduse esimene õpetaja) 3. veebruaril 1885.
Isiklikku.
Ta abiellus 1885. aastal Helene Dehioga.
Tema isa Georg Michael von Paucker oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Hugo Richard Paucker oli Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja.
Blackstone Group

The Blackstone Group, L.P. on Ameerika Ühendriikide investeerimis- ja finantsnõustamisfirma, üks maailma suuremaid börsivälistesse ettevõtetesse ("private equity") investeerijaid. Ettevõtte peakorter asub New Yorgis.
Lisaks börsivälistesse ettevõtetesse investeerimisele keskendub Blackstone kinnisvara- ja alternatiivinvesteeringutele, aga ka liitumiste ja ülevõtmiste juhtimisele, ettevõtete restruktureerimisele ja kapitaliinvesteeringute vahendamisele.
Blackstone oli üks 21. sajandi esimese aastakümne aktiivsemaid võimendatud väljaostu harrastajaid.
Blackstone asutasid 1985. aastal Peter G. Peterson ja Stephen A. Schwarzman.
Alates 2007. aastast kaubeldakse ettevõtte aktsiatega New Yorgi börsil (NYSE). Pärast esmast avalikku pakkumist asus ettevõtte aktsiahind kiiresti kukkuma ja oli 2010. aasta augustis esialgsest tipust ligi 70 protsendi võrra madalam.
2018. aasta sügisel anti teada, et Blackstone’i erakapitali investeerimisfondid kavatsevad osta miljardi euro eest 60% Baltikumis tegutsevast Luminor Groupist. Jaanuaris 2019 sai tehing ametliku loa ka Euroopa Komisjonilt.
2018. aasta seisuga oli Blackstone valitsetavate varade hulk 440 miljardi dollarini juures. Sellest ligikaudu 239 miljardit dollarit on kinnisvaras.
Wallenius Wilhelmsen Logistics

Wallenius Wilhelmsen Logistics on 1999. aastal loodud laevandusettevõte, mille asutajad ja omanikud on Wallenius Lines ja Wilh. Wilhelmsen. Ettevõtte peakorterid paiknevad Oslos ja Stockholmis ning suuremad regionaalsed kontorid on New Yorgis, Tōkyōs ja Sydneys.
Firma pakub logistikateenuseid ning on spetsialiseerunud autode, rasketehnika, rongide jms transpordile, olles üks maailma suurim veeremilaevu opereeriv ettevõte.
Hiiva khaaniriik

Hiiva khaaniriik (usbeki "Xiva Xonligi") oli aastatel 1511–1920 eksisteerinud riik Kesk-Aasias, Araali merest lõuna pool. Riigi keskuseks oli Amudarja-äärne Hiiva oaas. Riik hõlmas Kõzõlkumi ja Karakumi.
Hiiva oli Horezmi järglasriik ja loodi 1511. aastal, kui usbeki pealikud Timuri järeltulijaist võitu said.
1717. aastal püüdis Hiivat tulutult vallutada Peeter I. Aastatel 1740–1746 oli Hiiva khaaniriik vallutatud Pärsia poolt. 1839. aastal ei õnnestunud Nikolai I-l Hiivat vallutada.
1873. aastal vallutas Venemaa keisririik Hiiva khaaniriigi ja muutis selle oma protektoraadiks. Hiiva sunniti loobuma aladest Amudarja paremkaldal.
1920. aastal sai khaaniriigist Horezmi Nõukogude Rahvavabariik, mis hiljem jagati Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.
Ilmar Kruusamäe

Ilmar Kruusamäe (sündinud 15. juulil 1957 Tartus) on eesti maalikunstnik, Kursi koolkonna asutajaliige. Ta on kasutanud ka pseudonüüme Viljar Valdi ja Valdo Vägi.
Haridus.
Ilmar Kruusamäe lõpetas 1975 Jõgeva Keskkooli ja 1980 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi eriala.
Tegevus kunstnikuna.
Ilmar Kruusamäe on kunsti alal iseõppija, akadeemilist kunstiharidust tal pole. Maalimisega hakkas ta aktiivsemalt tegelema üliõpilasaastail. 1976. aastast on ta osalenud Tartu Ülikooli Kunstikabineti tegevuses. Alates 1990. aastatest on Kruusamäe kunstikabineti juhataja. Alates 1980. aastast on Kruusamäe vabakutseline kunstnik. Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1988 ja Eesti Maalikunstnike Liidu liige aastast 1996.
Kruusamäe on tuntud eelkõige fotorealismi harrastajana. Tema looming on mitmesuguste eripärade järgi kindlatesse perioodidesse jaotatav. Tema teoseid on omandanud kõik suuremad Eesti kunstimuuseumid ning ka mitu akadeemilist kultuuriasutust. Suur osa Kruusamäe tuntumatest teostest on erakogudes, samuti leidub ta maale mitme välismaise muuseumi kogudes.
Horezmi NSV

Horezmi Nõukogude Rahvavabariik oli Hiiva khaaniriigi alal 26. aprillil 1920 välja kuulutatud riik, mille pealinn oli Hiiva. 20. oktoobril 1923 muudeti riigi nimi Horezmi Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks, mis liideti Vene NFSV-ga. 15. veebruaril 1925 riik likvideeriti. Territoorium jagati Turkmeeni NSV, Usbeki NSV ja Karakalpaki AO vahel.
Horezmi NSV pindala oli 62 200 km² ja rahvaarv üle 600 000.
Arvo Pesti

Arvo Pesti (8. juuli 1956 – 6. september 2010) oli Eesti vastupanuvõitleja ja ühiskonnategelane.
Elulugu.
Arvo Pesti lõpetas 1974. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Aastatel 1977–1979 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis vene filoloogia erialal aastatel ja 2000–2004 Tallinna Pedagoogikaülikoolis infoteaduse erialal.
Pesti kuulus Eestis tegutsenud ja Enn Tarto ümber koondunud Nõukogude okupatsiooni vastu võitlevate aatekaaslaste seltskonda. 
Viktor Niitsoo vangistamise järel toimetas Pesti põrandaalust dissidentlikku kogumikku "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis".
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee arreteeris Pesti 13. aprillil 1983. Kohtuprotsess Pesti ning tema mõtte- ja võitluskaaslaste Lagle Pareki ja Heiki Ahoneni üle toimus Eesti NSV Ülemkohtus 13.–16. detsembrini 1983. Pesti mõisteti süüdi Eesti NSV KrK § 68 lg. 1 alusel selles, et ta "võttis osa nõukogude riiklikku ja ühiskondlikku korda halvustavaid laimavaid väljamõeldisi sisaldava kogumiku "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis" valmistamisest ja levitamisest". Eesti NSV Ülemkohus karistas Pestit viieaastase vabadusekaotusega range režiimiga vangilaagris Permi oblastis koos sellele järgneva kaheks aastaks asumisele saatmisega. Ka Parek ja Ahonen mõisteti süüdi. 
Pesti vabanes poliitvangide vabastamise kampaania tulemusena 1986. aasta lõpul. 
1990. aastal valiti Pesti Eesti Kongressi liikmeks (1990–1992).
Pärast Eesti taasiseseisvumist oli Pesti aastatel 1993–1995 Riigikogu ERSP fraktsiooni konsultant. 
1995. aastast töötas Pesti Eesti Riigiarhiivis, hiljem Eesti Rahvusarhiivis asedirektori ning teadus- ja publitseerimisosakonna spetsialistina.
Aastatel 2000–2001 oli Pesti Migratsioonifondi juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema isa Madis Pesti oli Eesti NSV Kõrgema ja Keskerihariduse Komitee esimees, vend Olavi Pesti on ajaloolane.
Dokumentide kogumik annab ülevaate dissidentlikust liikumisest Nõukogude Liidus ja Eestis, poliitvangide olukorrast nõukogude õigussüsteemis. Kogumikus on avaldatud dissidentide avalikke pöördumisi ja kirju, samuti dissidentide kriminaalasjade materjale: Juskevitši, Kiirendi, Mätiku, Soldatovi, Varato, Kreegi, Kuke, Nikluse, Niitsoo, Kalepi, Toru, Ahoneni, Pareki, Pesti, Tarto, Lina, Kõrbi ja Mõtsniku kriminaalasjad.
Riho Laurisaare intervjuu Arvo Pestiga seoses kogumiku "Dissidentlik liikumine Eestis aastatel 1972-1987" trükist ilmumisega
August Heinrich Vick

August Heinrich Vick (1717 Muhu – 1755 Muhu) oli Eesti vaimulik.
Õppis (immatrikuleeriti 18. oktoobril 1737) Halle Ülikoolis.
Oli aastatel 1742–1755 Muhu Katariina koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Heinrich Vick oli ka Muhu Katariina koguduse õpetaja, tema vend Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, tema poeg Ludwig Nathanael Vick oli Karula koguduse õpetaja, väimees Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu koguduse õpetaja.
Heinrich Vick

Heinrich Vick (8. detsember 1687 Artlenburg – 1741 Muhu) oli Eesti vaimulik.
Heinrich Vick sündis Artlenburgis Lüneburgi lähedal (praeguse haldusjaotuse järgi Lüneburgi kreisis Alam-Saksi liidumaal). Õppis usuteadust ka Academia Gustavo-Carolinas (Pärnus).
Oli aastatel 1715–1741 Muhu Katariina koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema poeg August Heinrich Vick oli samuti Muhu Katariina koguduse õpetaja, teine poeg Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, pojapoeg Ludwig Nathanael Vick oli Karula koguduse õpetaja.
Võie

Võie on vähendatud rasvasisaldusega võilaadne toode, millele võib olla lisatud taimerasvu.
Euroopa Nõukogu määrusega on määratletud, et väiksem rasvasisaldus peab peegelduma ka toote nimetuses. Kõik võilaadsed tooted, mille piimarasvasisaldus on alla 82%, on võided.
Toode, mis saadakse taimsetest ja/või loomsetest rasvadest, võib sisaldada rasva järgmiselt:
Heinrich Vick noorem

Heinrich Vick (ka August Heinrich Vick; 15. juuli 1725 Muhu – 28. august 1795 Urvaste) oli Eesti vaimulik.
Õppis Kuressaare linnakoolis ja Tallinna Toomkoolis. Usuteadust õppis (immatrikuleeriti 10. augustil 1745) aastatel 1745–1748 Halle Ülikoolis. Ordineeriti 7. novembril 1751 õpetajaks.
Oli aastatel (introdutseeriti 8. detsembril 1751) 1751–1795 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Oli veel aastatel 1775–1784 Tartu praostkonna praost ja aastatel 1784–1795 Võru praostkonna praost.
Isiklikku.
Tema isa Heinrich Vick ja vend August Heinrich Vick olid Muhu Katariina koguduse õpetajad, vennapoeg Ludwig Nathanael Vick oli Karula koguduse õpetaja, äi Ephraim Dietrich Hövel oli Hargla koguduse õpetaja.
Ahnenblatt

Ahnenblatt on Windowsil põhinev suguvõsauurijate andmebaasi programm. Sellega on võimalik isikute kohta andmeid sisestada, säilitada ja töödelda ning sugupuid printida. Programmi autor ja arendaja on Dirk Böttcher. Programm on vabavaraline ning seda levitatakse kodulehe kaudu.
Programmi keeled.
Programm loodi saksa- ja ingliskeelsena, kuid on nüüdseks tõlgitud ka eesti, hispaania, hollandi, itaalia, poola, prantsuse, rootsi, rumeenia, serbohorvaadi, taani, tšehhi, türgi, ungari ja vene keelde.
Ludwig Nathanael Vick

Ludwig Nathanael Vick (1. jaanuar 1745 Muhu – 9. jaanuar 1810 Karula) oli Eesti vaimulik.
Kasvas lastekodus (vanemad surid aastal 1755). Õppis usuteadust aastatel 1765–1767 (immatrikuleeriti 18. aprillil 1765) Halle Ülikoolis ja aastast 1767 (immatrikuleeriti 26. augustil 1767). Ordineeriti õpetajaks 14. augustil 1779.
Oli aastatel 1779–1810 Karula koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa August Heinrich Vick ja vanaisa Heinrich Vick olid Muhu Katariina koguduse õpetajad, onu Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Ta oli abielus Heinrich Vick noorema tütre Maria-Elisabeth Vickiga (oma onutütrega).
Kulmi piiskopkond

Kulmi piiskopkond (saksa keeles "Bistum Kulm" või "Bistum Culm"; ladina keeles "Dioecesis Culmensis"; poola keeles "Diecezja chełmińska") oli katoliku kiriku piiskopkond ja riik 13.–15. sajandil, Ida-Preisimaal.
Kulmi piiskopkond oli Preisimaa piiskopkonna otsene järglane, mis rajati 1215. aastal. Seetõttu võiks esimeseks Kulmi piiskopiks pidada Preisimaa misjonipiiskoppi Christianit. 1243. aastal rajati Kulmi piiskopkond ametlikult koos Ermlandi, Pomesaania ja Samlandi piiskopkondadega. 
Neljast vastrajatud Preisimaa piiskopkonnast oli Kulm ainus, mis paiknes juba varem kristlikul maa-alal. Seetõttu kujunesid sealsed valitsemisstruktuurid üpris ruttu: 1245. aastal asus ametisse esimene piiskop Heidenreich ning 1251. aastal rajati toomkapiitel. 
1264. aastal inkorporeeriti viimane Saksa ordusse, ordu omandas ka 2/3 piiskopkonna diötseesist. Piiskopi stift (ilmalik valdus) moodustas ülejäänud kolmandiku, millest ta omakorda pidi kolmandiku andma toomkapiitlile. Kiriklikult allus Kulmi piiskop Riia peapiiskopile.
Kulmi stiftis olid seega ilmalik ja vaimulik võim piiskopi käes, kes hoidis enda kontrolli all ka majanduselu ja seadusloomet. Siiski oli stiftis suur mõju ka Saksa ordul, kuna kohtu- ja sõjalist võimu teostavad stiftifoogtideks (neid oli Kulmi piiskopkonnas kaks: piiskopi ja kapiitli foogt) olid enamasti Saksa ordu rüütelvennad. 
15. sajandil kasvas ordu mõjuvõim veelgi, kuna tänu pidevatele sõdadele Poolaga suurenes piiskopkonnas oluliselt Saksa ordu sõjaväe osakaal. Samas said piiskopid rohkem kaasarääkimisõigust Preisimaa välispoliitikas, mille ajamine oli seni olnud sisuliselt ordu ainuprivileegiks.
Pärast Kolmeteistkümneaastast sõda (1454–1466) Preisimaal sõlmitud Teise Thorni rahulepinguga läks Kulmi piiskopkonna ala 1466. aastal Poola kuningriigi võimu alla. Rahulepingus nõuti ka piiskopkonna minekut Riia peapiiskopkonna alt Gniezno peapiiskopkonda, kuid lähema sajandi jooksul seda siiski ametlikult ei juhtunud. Kulmi piiskopid kaotasid aga ilmaliku võimu ning toomkapiitel vabastati Saksa ordusse kuulumise kohustusest. Sellega likvideerus ka Kulmi piiskopiriik. 
Piiskopkond ise (poolapäraselt Chełmno piiskopkonnana, mida juhtisid Chełmno piiskopid) jäi püsima kuni 1992. aastani, mil see muudeti Pelplini piiskopkonnaks. Kuni 1566. aastani kuulus see paavsti vaatekoha järgi Riia peapiiskopkonda, seejärel Gniezno peapiiskopkonda. 
Pelplini piiskopkond kuulub tänapäeva Poola Gdański peapiiskopkonda.
Kulmi piiskop

Kulmi piiskoppide loend loetleb Kulmi piiskopkonna ülemkarjaseid alates 13. sajandist kuni vürstpiiskopkonna likvideerimiseni 1466. aastal. Edasi vaata: Chełmno piiskoppide loend.
Ephraim Dietrich Hövel

Ephraim Dietrich Hövel (ka Hoewel ja Hofeldt; 3. juuli 1692 Brandenburg – 23. august 1758) oli Eesti vaimulik.
Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 20. aprillil 1714) aastast 1714 Halle Ülikoolis.
Oli aastatel 1724–1758 Hargla koguduse õpetaja, olles aastast 1749 veel Tartu praostkonna 1. osa praost.
Isiklikku.
Tema väimees Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Juss Haasma

Juss Haasma (sündinud 23. augustil 1985 Tallinnas) on eesti näitleja, muusik ja meelelahutaja.
Ta on lõpetanud Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi ning 2008. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (XXIII lend).
Aastatel 2008–2009 töötas ta Ugala teatri näitlejana ja 2009. aastast on vabakutseline näitleja. 
Ta on Eesti Teatriliidu ja Näitlejate Liidu liige (2008).
Muusikaga seotud tegevus.
Juss Haasma õpetab Tallinna huvikeskuses Kullo trummimängu. Ta mängib ka kitarri ja flööti ning laulab.
2015. aasta sügisel võitis ta TV3 telesaate "Su nägu kõlab tuttavalt" ning annetas võidetud 10 000 eurot Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondile. 
2016. aasta juulis toimus Juss Haasma, Ott Leplandi ja Liis Lemsalu ühine kontsertetenduste turnee "Backstage", mille jaoks valmis ka nende ühislaul “Nägupidi seebivahu sees” (muusika: Juss Haasma, sõnad: Felix Kütt).
Vanalinna Hariduskolleegiumi õpilasena asutas ta 2013. aastal ansambli Trikster, kus ta pärast pikemat pausi 2017. aastast taas kitarri mängib ja laulab. Koos ansambli ja Lenna Kuurmaaga on ta andnud sarja jõulukontserte (2017) ja suvekontserte (2018). 2020. aastal pakkus sama koosseis meelelahutust Tallinki Rootsi kruiisidel.
2020. aastal oli Juss Haasma üks Jaak Joala laulude esitajaid maestro 70. sünniaastapäeva kontsertidel "Kuulsuse ahelad" (teised esinejad: Märt Avandi, Ivo Linna ja Lexsoul Dancemachine). 2025. aastal esitab ta koos Koit Toome, Mikk Saare ja Robert Linnaga biitlite laule kontsertidel "The Estonian Beatles".
2022. aasta mais tutvustati Eesti Televisiooni saates "Hommik Anuga" Haasmate pereansamblit, kuhu kuuluvad peale Juss Haasma tema õde Minna, vend Uku, ema Epp ja isa Arne Haasma. Jussi sõnul on pereansambel ärgitanud teda harjutama flöödimängu.
Kuna Juss Haasma on isa töö tõttu lapsest peale kaasas käinud paljudel ansambli Kukerpillid kontsertidel ja ringreisidel, on teda nimetatud Orkestri Pojaks ja ta ise on võtnud endale Kukerpillide statistiku rolli. Statistikuna avalikustas ta Kukerpillide 50. tegevusaasta puhul järgmist: 
Ta laulab ja mängib trummi ansamblis Pikapäevarühma poisid.
Spordiga seotud tegevus.
Koolipõlvest saati jalgpalli mänginud Juss Haasma ühendab aeg-ajalt oma jalgpalli- ja muusikaarmastuse, näiteks esinedes 2015. aasta jalgpalligalal või esitades 31. augustil Eesti-Malta jalgpalli maavõistlusel Eesti hümni.
Juss Haasma osales täpselt saja osaleja seas 30. juunist 1. juulini 2018 toimunud Nike teatejooksul "Tipust topini". See on juba mitmendat korda igal aastal joostav 335 km pikkune distants, mis saab esimese päeva hommikul alguse Suure Munamäe jalamilt, kulgeb siis läbi Rõuge, Otepää, Elva, Tartu, Palamuse, Porkuni, Tapa, Lehtse, Jäneda, Kõrvemaa, Raasiku ja Saha ning lõpeb teise päeva pärastlõunal finišis Tallinnas Pirita Purjespordikeskuses. Osaleb 10 kümneliikmelist võistkonda, iga jooksja jookseb distantsi jooksul kolm korda 8–15-kilomeetrist lõiku.
Isiklikku.
Tema isa on ansambli Kukerpillid akordionist ja laulja Arne Haasma ning noorem vend on Uku Haasma. Tema onu on vioolamängija ja muusikapedagoog Arvo Haasma.
Juss Haasmal on kooselust Ann Vilgatsiga tütred Miia ja Madli.
Chełmno piiskoppide loend

Chełmno piiskoppide loend loetleb Chełmno piiskopkonna ülemkarjaseid alates 1466. aastast. Varasema kohta vaata: Kulmi piiskoppide loend.
Priit Loog

Priit Loog (sündinud 6. jaanuaril 1984 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2002. aastal Viljandi Maagümnaasiumi ja 2007. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (6. lend). 2007. aastast töötab ta näitlejana Endla teatris. Loog on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige 2007. aastast.
Isiklikku.
Priit Loogi elukaaslane on Margit Paju. 2017. aastal sündis neil tütar Olivia.
Eesti Meelelahutusauhindade 2025. aasta galal valiti Priit Loog Eesti seksikaimaks meheks.
Vilde tee (telesaade)

"Vilde tee" oli telesari, improvisatsioonikomöödia teatrilaval (Endlas) publiku ees. Saate formaat pärineb Saksamaalt ("Schillerstraße").
"Vilde tee" tootja oli Ruut Pictures. Sarja näitas TV3. Esimene osa oli eetris 2009. aasta sügisel, teine hooaeg 2010. aastal jäi viimaseks.
Mängujuht oli Artur Talvik, lavastaja Tiit Palu.
Osatäitjad.
Külalistena astusid üles Peeter Oja, Mart Sander, Tanel Padar, Tarvo Krall jpt.
Kohviradio

Kohviradio oli 2003. aastal asutatud mittetulunduslik Eesti internetiraadio, mis kasvas välja Eesti "indie"plaadifirmast Kohvirecords.
Hans-Jürgen von Maydell

Hans-Jürgen von Maydell (24. juuni 1932, Tallinn – 11. juuli 2010) oli saksa metsandusteadlane.
Ta töötas Hamburgis Maailma Metsanduse Instituudis.
Ta oli Eesti Maaülikooli audoktor aastast 1993.
Hardi Tullus

Hardi Tullus (sündinud 14. augustil 1956) on eesti metsateadlane. 
Ta on lõpetanud 1979. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal. 1987. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis ökoloogia erialal doktoritöö "Keskealiste männikute struktuuri ja harvendamise mõju ökoloogiline analüüs", juhendaja Ivar Etverk.
Detsembris 2020 valiti Hardi Tullus Riigimetsa Majandamise Keskuse (RMK) nõukogu esimeheks.
Ta on üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Valgusmikroskoop

Valgusmikroskoop on mikroskoop, mis kasutab nähtavat valgust ja läätsede süsteemi, et tekitada inimsilmale vaadeldavat suurendatud kujutist väikestest objektidest (esemetest).
Mikroskoobi põhiosad on tuubuse otstes olevad objektiiv ja okulaar; tuubus on torukujuline osa, mis kinnitub mikroskoobi statiivi külge. Valgusallikast koondatakse valgus esemelaual olevale esemele. Objektiiv annab esemest suurendatud ja tõelise ümberpööratud kujutise, mida vaadeldakse okulaari kui luubiga. Statiivi küljes olevate seadekruvidega tuubust eseme suhtes nihutades saab kujutist teravustada.
Valgusmikroskoobi kasuliku suurenduse määrab lahutusvõime, mis on parimal juhul umbes 2 μm. See on piisav näiteks rakutuumade ja bakterite, kuid mitte enam viiruste uurimiseks. Maksimaalne kasulik suurendus on umbes 1200, suuremad suurendused valguse difraktsiooni tõttu enam uusi eseme detaile esile ei too. 
Esimese kaheläätselise mikroskoobi valmistas 1665. aastal Robert Hooke.
Andres Joamets

Andres Joamets (14. november 1961) on eesti kitarrist. Ta on ansambli Chick 'N' Band liige. Varem on mänginud ansamblis MTJ.
Isiklikku.
Kitarrist Laur Joamets on tema poeg. Andres Joametsa vennad on viiuldaja Lasse Joamets ja pianist Tanel Joamets.
Omakapital

Omakapital ehk netovara on vara väärtuse ja kohustiste vahe.
Omakapital ehk netovara on jääkosalus raamatupidamiskohustuslase varades pärast tema kõigi kohustiste mahaarvamist. 
Äriühingu omakapitali moodustavad omanike investeeritud kapital (osakapital), kasutamata kasumi jääk ja reservkapital.
Eesti Vabariigi äriseadustik sätestab äriühingute omakapitalile miinimumnõuded. Kui omakapital langeb alla nõutava miinimumi, siis on ettevõte kohustatud ette võtma ühe järgmistest sammudest: viima omakapitali ja osakapitali suhte seadusega vastavusse, otsustama äriühingu lõpetamise, ühinemise, jagunemise või ümberkujundamise või esitama pankrotiavalduse.
Bagrationovsk

Bagrationovsk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Bagrationovski rajooni keskus. Bagrationovsk asub Poola piiri ääres, Kaliningradist ligikaudu 43 km lõunas.
Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Preußisch Eylau, poolakeelne nimevariant oli "Pruska Iława" või "Iławka". Venekeelse nime sai linn vene (Gruusia päritolu) väejuhi vürst Pjotr Bagrationi järgi.
Gussev

Gussev (1945. aastani Gumbinnen) on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, praegu Gussevi rajooni keskus.
Ajalugu.
1724. aastal sai Gumbinnen Preisimaal linnaõigused, 1945. aastani oli see Ida-Preisimaa linn Saksamaa koosseisus. Aastatel 1818–1945 oli linn Gumbinneni kreisi keskus. 1946. aastal sai Nõukogude Liidu võimu all linna nimeks Gussev.
Linnas on Venemaa sõjalaevastiku 11. armeekorpuse staap.
Gurjevsk

Gurjevsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Gurjevski rajooni keskus. 
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Neuhausen, leedukeelne nimi oli "Romuva".
Gvardeisk

Gvardeisk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Gvardeiski rajooni keskus. 
Asulat on esmamainitud 1255. aastal preislaste Tapiowi külana. Tapiau lähistel asus ka muinaslinnus, mille kohale rajas Saksa ordu 14. sajandil linnuse.
Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Tapiau, leedukeelne paralleelnimi oli "Tepliuva" või "Tepliava", poolakeelne paralleelnimi oli "Tapiawa".
1568. aastal suri seal Albrecht von Hohenzollern. 
1722. aastal sai Tapiau linnaõigused.
1939. aastal oli Tapiaus 9272 elanikku.
Jüaan

Hiina jüaan (hiina keeles 元 "yuán", 'ring') on Hiina rahaühik, mille sümboliks on ¥. Eesti keeles kasutatakse ka normeerimata sõnakuju jüään, mis järgib vokaalharmooniat ja mille hääldus on hiinakeelsele lähedasem.
Hiina valuuta on renminbi (人民幣 "rénmínbì", 'rahva raha'), peamiseks valuutaühikuks on jüään. Üks jüään võrdub kümne tsjaoga (角 "jiǎo") , üks tsjao omakorda kümne fõniga (分 "fēn").
Jüaani kõnekeelne nimetus Hiinas on "kuai" (块 "kuài"), tsjao kõnekeelne nimetus on "mao" (毛 "máo").
Kirjamärki 元 kasutavad hiinlased ka mõnede välismaiste rahaühikute tähistamiseks, näiteks USA dollar on hiinlastele Ameerika jüaan (美元 "měiyuán").
Türkmeenid

Türkmeenid on Kesk-Aasias elav turgi rahvas. Nad elavad peamiselt Türkmenistanis, Afganistanis, Iraani kirdeosas ja Iraagis.
Türkmeenid räägivad enamasti türkmeeni keelt. Iraagi türkmeenid, keda vahel loetakse eraldi rahvaks, kõnelevad lõuna-aserbaidžaani keelt.
Türkmeenide koguarvu hinnatakse 8 miljonile, neist 5,5 miljonit elab Türkmenistanis.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 türkmeeni.
Otto Reinhold von Holtz vanem

Otto Reinhold von Holtz (16. veebruar 1714 Vologda – 20. jaanuar 1785 Keila) oli rootsi-saksa päritolu Eesti vaimulik.
Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 22. juunil 1736) Halle ja (immatrikuleeriti 20. mail 1737) Jena Ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 1. juulil 1741 klausliga, et ta (teda kutsuti 28. aprillil 1741 Iisaku koguduse õpetajaks) Iisaku koguduse õpetaja kohalt niipea ei lahku.
Oli Paide ja Anna koguduse õpetaja (kutsuti mais 1744, introdutseeriti 12. augustil 1744) aastatel 1744–1756. Keila Miikaeli koguduse õpetaja oli (kutsuti 8. aprillil 1756) aastatel 1756–1785, Lääne-Harju praostkonna praostiks sai 26. septembril 1769. 
Otto Reinhold von Holtz seenior tegutses ka keele õpetajana Tallinna Kreiskoolis.
Oli Eestimaa konsistooriumi assessor 30. augustist 1756 kuni 5. veebruarini 1784.
Holtz oli aastal 1779 ilmunud eestikeelse jutluseraamatu üks korrektoreid, temalt on säilinud trükitud leinajutlusi.
Isiklikku.
Otto Reinhold von Holtz oli rootsisaksa päritolu ja sündinud Vologdas, kus tema vanemad olid sõjavangis. 
Tema poeg Otto Reinhold von Holtz noorem oli Keila Miikaeli koguduse õpetaja, äi Reinhold Johann Winkler vanem oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent.
Zelenogradsk

Zelenogradsk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Zelenogradski rajooni keskus. Linn asub Läänemere rannikul, Kaliningradist ligikaudu 28 km põhjas.
Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Cranz.
Krasnoznamensk (Kaliningradi oblast)

Krasnoznamensk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Krasnoznamenski rajooni keskus. Asub Šešupė ääres Leedu piiri lähedal.
Kuni 1938. aastani kandis saksakeelset nime Lasdehnen ja seejärel 1946. aastani Haselberg. Leedukeelne nimi on Lazdynai.
Nesterov

Nesterov on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Nesterovi rajooni keskus. 
Kuni 1938. aastani kandis linn saksakeelset nime Stallupönen. 1938–1946 oli linna saksakeelne nimi Ebenrode.
Ozjorsk (Kaliningradi oblast)

Ozjorsk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Ozjorski rajooni keskus. 
Linn asutati aastal 1724. Linnaõigused sai aastal 1725 Preisimaa kuninga Friedrich Wilhelm I käest (ta oli isiklikult kohal). Kuni 1937. aastani kandis linn nime Darkehmen. Aastatel 1937–1946 kandis linn saksakeelset nime Angerapp (Angrapa jõe järgi). 
Linnast 8 km lõunas on Vene-Poola piir.
Polessk

Polessk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Polesski rajooni keskus.
Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Labiau.
Svetlogorsk

Svetlogorsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Svetlogorski rajooni keskus. Linn asub Läänemere rannikul, Kaliningradist ligikaudu 35 km loodes.
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Rauschen.
16. mail 1972 kukkus Svetlogorskis sõjaväe transpordilennuk An-24 lasteaia peale. Hukkus 24 last, 3 lasteaia töötajat ja 8 lennuki meeskonna liiget. Järgmiseks hommikuks oli õnnetuskohal lasteaia rusude asemel lilleklump. Liikluspiirangutest hoolimata kogunes matustele umbes 10 000 inimest. 1994. aastal rajati õnnetuskohale kabel.
Slavsk

Slavsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Slavski rajooni keskus. 
Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Heinrichswalde.
Ristimänd

Ristimänd on harilik mänd, mis on ristipuu.
Riskifond

Riskifond (ka riskikattefond, riskihajutusfond) on piiratud investorite seltskonnale avatud investeerimisfond, mis harrastab mitmekesisemaid kauplemisvõtteid kui tavapärased, vaid pikki positsioone tunnistavad fondid ning maksab tüüpiliselt fondihaldurile tulemustasu.
Ingliskeelne nimetus "hedge fund" osutab sellele, et fond püüab investeerimisriske tihti mitmesuguste vahenditega katta: märkimisväärse erinevusena tavapärasest kasutatakse lühikeseks müüki ja tuletisväärtpaberitega kauplemist. Aja jooksul on riskifondideks hakatud nimetama ka selliseid fonde, mille strateegias sellised ebatraditsioonilised võtted ei teeni mitte riskide katmise, vaid tulu agressiivse kasvatamise eesmärki. Selliste fondide instrumentide hulka kuulub ka finantsvõimenduse kasutamine.
Riskifondide minimaalne investeerimispiir on üldiselt väga kõrge ja investoriteks on tavapäraselt kutselised investorid, väga jõukad inimesed ja suured institutsioonid. Investeeringud riskifondi on tavaliselt ebalikviidsed. Tavaks on kujunenud ka selline tasustamispraktika, kus fondi haldur küsib pakutava teenuse eest 2% investeeritavate fondide mahust ning 20% aruandeperioodil investoritele teenitud kasumist.
Quod erat demonstrandum

quod erat demonstrandum, lühendina Q. E. D., on ladinakeelne väljend, mis eesti keeles tähendab "mida oligi tarvis näidata" ehk "mida oligi tarvis tõestada" ehk m.o.t.t.
Seda väljendit kasutatakse matemaatiliste või filosoofiliste tõestuste lõpus.
Väljend on tõlge kreekakeelsest "ὅπερ ἔδει δεῖξαι" (; lühendina "ΟΕΔ") (mis küll täpsemini tähendab "täpselt see, mida oli vaja tõestada"). Seda kreekakeelset fraasi kasutasid oma töödes paljud kreeka matemaatikud, sealhulgas Eukleides ja Archimedes.
Selle väljendi kasutuselevõtt on seotud aksiomaatilise meetodi kasutamisega.
Tuletised.
Humoorika teisendina on kasutatud ka 's.o.t.t.' – 'seda oligi tarvis tõestada'.