tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henry I

Henry I ("Beauclerc", sündinud 1068 või 1069, surnud 1. detsembril 1135) oli Inglismaa kuningas 1100–1135 ja Normandia hertsog (1105–1135). 
Valitsusaeg.
William Vallutaja noorim poeg, Henry I sai Inglismaa kuningaks pärast oma vanema venna William II surma, kuulutades end kuningaks (2. augustil 1100) enne vanemat venda Robert Curthoset. Robert Curthose tungis Normandiast Inglismaale, kuid järgnenud võimuvõitluses kaotas Henry I ja pärast Tinchebrai lahingu (1106) kaotust Normandias, oli järgmised ja oma elu viimased 28 aastat vangistuses.
Henry I valitsusajal arenes riigivalitsemine. Ta kindlustas ka Inglismaa kuningriigi põhjapiiri, abielludes Šotimaa kuninga Edgari õe Edithiga.
Henry I ainus poeg ja pärija William hukkus 1120. aastal laevaõnnetuses ning ainus seaduslik pärijanna oli, Henry I surma järel (1135), Williami tütar Matilda, kes oli abielus (1114) Püha Rooma Keisririigi keisri (1106–1125) Heinrich V-ga. Võimalus, et trooni pärib mittemeessoost pärija, võimaldas võimu haarata Matilda tädipojal, William Vallutaja tütre Blois' krahvinna Adela pojal Stephenil.
Esimene abielu.
11. novembril 1100 abiellus Henry I Edithiga, kes oli Šotimaa kuninga Malcolm III tütar. Et vältida Normandia parunite viha, muutis Edith oma nime Matildaks. Henryl ja Matildal oli kolm last.
Teine abielu.
29. jaanuaril 1121 abiellus Henry Adelizaga, kuid sellest abielust lapsi ei sündinud.
Lapsed.
Abieluvälised lapsed.
Abieluväliselt oli Henry I-l 20–25 last ning laste emade tuvastamine on raske, kuna tal oli väga palju armukesi. Kõigist Inglismaa monarhidest oli just temal kõige rohkem sohilapsi.
Edward Usutunnistaja

Edward Usutunnistaja (inglise keeles ka Edward the Confessor ja Eadweard III) (umbes 1003/1005 – 4. jaanuaril 1066) oli Inglismaa kuningas alates 8. juunist 1042 kuni oma surmani.
Edward oli kuningas Ethelred II seitsmes ja tema teise naise Emma esimene poeg. Sündis kas 1003 või 1005 Islipis Oxfordshire'is. Veetis noorukiea Normandias, kuhu põgenes koos emaga taanlaste sissetungi eest 1013. aastal. Tulevase kuninga ema Emma pöördus pärast oma abikaasa surma tagasi Inglismaale, et abielluda uue kuninga Knutiga. Sellest abielust sündinud prints Knud III Hardeknud nimetas oma poolvenna enda troonipärijaks ning nõnda sai Edward 1042. aastal Inglismaa troonile. Kaks aastat hiljem abiellus ta Wessexi krahvi Godwini tütre Edithiga. See abielu jäi lastetuks ja tõenäoliselt ka konsumeerimata. Seda seletati Edwardi erakordse vagadusega.
Kuulutati pühakuks 1161.
Pedro Henrique

Pedro Henrique Afonso Filipe Maria Gastão Miguel Gabriel Rafael Gonzaga de Orleans e Bragança e Bourbon (13. september 1909 Boulogne-Billancourt – 5. juuli 1981 Vassouras) oli Brasiilia keiserliku perekonna pea alates 14. novembrist 1921.
Tema vanemad olid prints Luiz (1878–1920) ja Mõlema Sitsiilia printsess Maria Pia (1878–1973)
19. augustil 1937 abiellus ta Baieri printsessi Maria Piaga (1914–2011), nende lapsed olid:
Luís (Brasiilia)

Luís Gastão Maria José Pio Miguel Gabriel Rafael Gonzaga de Orleans e Bragança e Wittelsbach (6. juuni 1938 Mandelieu-la-Napoule – 15. juuli 2022 São Paulo) oli Brasiilia keiserliku perekonna pea alates 5. juulist 1981 kuni surmani.
Kuna ta oli vallaline ja lasteta, sai ta ametijärglaseks tema noorem vend Bertrand.
Rusty Smith

Rusty Smith (sündinud 27. augustil 1979 Sunset Beachis Californias) on Ameerika Ühendriikide lühirajauisutaja.
Rusty Smith on võitnud olümpiamängudelt kaks pronksmedalit.
Charles Hamelin

Charles Hamelin (sündinud 14. aprillil 1984) on kanada lühirajauisutaja, kolmekordne olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister.
Ta võitis Torino olümpiamängudel meeste 5000 meetri teatesõidus hõbeda, Vancouveri olümpiamängudel meeste 5000 meetri teatesõidus ja 1500 meetri distantsil kulla ja Sotši olümpiamängudel 1500 meetri võistlusel kulla. Maailmameistrivõistlustel on ta võitnud 29 medalit: 9 kulda, 10 hõbedat ja 10 pronksi.
Mathieu Turcotte

Mathieu Turcotte (sündinud 8. veebruaril 1977 Sherbrookes Québecis) on kanada lühirajauisutaja.
Peeter Pungar

Peeter Pungar (sündinud 6. augustil 1942 Tartus) on eesti insener.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna.
Töökäik.
Töötanud TPI arvutus-matemaatika kateedris assistendi, TA Küberneetika Instituudis vanemteaduri, 
Eesti Maaparandusprojektis sektorijuhataja ja Energiamüügis juhtivinsenerina, 
OÜ Elinet rakendusinsener, 
Eesti Informaatikakeskuse peaspetsialist, aastast 2003 Riigi Infosüsteemide Arenduskeskuse rakenduse administraator.
Matkamine.
Esimese süstamatka tegi 1967. aastal Koiva jõel, 1980. aastate algusest tegev Tallinna KM-s. Sooritanud ligi 50 kategooriamatka, neist juhtinud pooli. Harrastanud peamiselt veematkamist, teinud arvukalt kõrgema kategooria veematku Siberis ja Kesk-Aasias. Viimastel aastatel matkanud Euroopa riikides ja Aasias, 1999 juhtis esimest Eesti veematkajate rühma Nepali jõgedel.
Tulnud kahel korral Eest matkaspordi meistrivõistlustel oma alagrupis esikohale (1984, 1988) ja teistele auhinnalistele kohtadele. 
NSV Liidu meistersportlane matkaspordis (1987), Eesti meistermatkaja (1990). Osalenud matkajate kokkutulekutel ja võistlustel võistleja, kohtuniku ja peakohtunikuna. Tegutsenud pikka aega lektorina Tallinna MK kõikides matkakoolituse astmetes, oli 1996 kevadel matkaõppe taaselustamise üks initsiaator ja korraldaja. On matkaspordi uue klassifikaatori põhiautor, EML matkamärkide süsteemi loomise initsiaator ja väljatöötaja, toimetanud matkaalaseid kogumikke. Harrastab matkateemaliste eksliibriste valmistamist, kogub erialast kirjandust.
Ta on Eesti Matkaliidu auliige.
Liikmesus.
Oli aastatel 1983–1987 VMKK liige, aastast 1988 VMKK (praegu EMKK) esimees, EML-i asutamisest peale selle juhatuse liige, aastatel 1993–1999 EML-i asepresident.
Kuulub spordiühingusse Kalev, tegelenud ka tõstespordi ja riistvõimlemisega.
Tunnustus.
Autasustatud TEKN ja EVTEN autasudega, on Põhjatähe Matkajuhi märgi kavaler (1999).
Evelyne Leu

Evelyne Leu (sündinud 7. juulil 1976) on Šveitsi endine vigursuusataja. 
Leu osales neljadel olümpiamängudel. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos saavutas ta 15. koha, 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys 11. koha, 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos võitis ta kuldmedali ja 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai ta 16. koha. Kõigil kordadel vigurhüpetes (inglise keeles 'aerials').
2005. aastal Rukal toimunud maailmamameistrivõistlustel võitis ta vigurhüpetes hõbemedali. 
Aprillis 2010 teatas Leu, et lõpetab oma sportlaskarjääri.
Tõm

Tõm (vene "Тым") on jõgi Aasias Lääne-Siberis. Voolab valdavalt läände ja edelasse. Suubub paremalt Obi. Pikkus 950 km. Laevatatav 560 km suudmest.
Linosa

Linosa on saar Vahemeres, üks Pelagie saartest. Saar kuulub Itaaliale. Saarel elab 450 inimest.
Saarest.
Saare pindala on 5,45 km². Saare kõige kõrgem tipp on Monte Vulcano, mis on 195 meetrit üle merepinna. Lähim saar on Lampedusa, mis asub 43 kilomeetrit kaugusel lõunas. Linosast 119 kilomeetri kaugusel läänes asub Malta.
Ajalugu.
Sellel saarel on asunud kreeklaste, roomlaste ja araablaste kolooniad. Teise maailmasõja ajal oli saarel Itaallaste garnison kuni 1943. aastani, mil liitlasväed sinna sisse tungisid.
Töö.
Elanikud tegelevad peamiselt kalastamise, põllumajanduse ja turismiga.
Gustav Raud

Gustav Raud (5. oktoober 1902 Põlgaste vald – 14. märts 1968 Tartu) oli eesti maalikunstnik.
Gustav Raua elupaigaks kujunes Tartu, kus ta viimaseil aastakümneil elas küllaltki tagasitõmbununa.
Haridus ja töökäik.
Gustav Raud alustas õpinguid 1923. aastal (vaheajaga) ning lõpetas Kõrgema Kunstikooli Pallas 1934. aastal. 1940–1941 oli ta Kunstnike Kooperatiivi Tartu osakonna esimees, 1941–1943 Tartu Kunstibüroo juhataja ja 1945–1949 Tartu Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud.
Looming.
Gustav Raud oli kunstnik, kes on loonud hulga meie omaaegsete kultuuritegelaste karakterportreesid. Samuti on ta viljelenud maastikumaali, natüürmorti ja monotüüpiat.
Ta sai tuntuks peamiselt tabava karakteritaotlusega maalitud portreedega. Ta maalis ka maastikke ja natüürmorte pallaslastele iseloomulikus heledal-tumedal põhinevas käsitluslaadis. Tema kuulsaimaks teoseks on "Aias", millel ta kujutab oma abikaasat. Tavaliselt paigutas ta oma portreedes figuuri tumedale taustale, püüdes iseloomustada modelli näoilme kaudu. Gustav Raua varasema portreeloomingu tüüpilisteks näideteks on 1934. aastal maalitud tarbekunstnik Karin Siim-Juse portree ja 1935. aastal maalitud kirjandusteadlase Lille Tohveri portree.
Gustav Raud annab oma varasemais hoogsates linna- ja maastikuvaadetes kompositsioonidele atraktiivse ülevalt alla suunatud raskuste ja põnevate värvipuäntidega kohati ekspressiivse alatooni.
"Natüürmort aedviljadega" (1935) väljendab nii Pallase tolleaegsete õpilaste kui ka Gustav Raua enda iseloomulikke taotlusi. Rohelisele toonile paigutatud kollane kõrvits, punane peet ja rohelised sibulavarred moodustavad maalilise terviku, milles erilise kõla saavutab sooja punase, särava kollase ja maheda rohelise akord. Kunstnikule oli omane tugev eseme materiaalsuse ning plastilise vormi rõhutamine, mis tuleb selgelt esile.
Gustav Raud oskab oma modelle karakteriseerida mitte ainult hästi valitud žesti, vaid ka ilmekate detailide abil. Selliste karakterportreede hulgast paistab silma küllaltki siledas laadis maalitud "Jaan Vahtra portree" (1936), milles portreteeritava rahutu mitmepalgeline kunstnikunatuuri iseloomustamisel räägivad kaasa figuuri iseteadlik hoiak, piip ja akordion.
Gustav Raua maalijatemperament avaldus spontaansemalt arvukates maastikes ja linnavaadetes. Vabalt, ühtlaste ja sujuvate pintslitõmmetega, sulavas värvigammas, mida kaunistavad erksad valged, kollased ja kahkjasinised laigud, on kunstnikul õnnestunud säilitada lahkuva talve meeleolu raagus puudega pargis ("Pajud" 1937).
Isiklikku.
Gustav Raua abikaasa oli kirjandusteadlane Liis Raud, kelle ema oli Liisa Tomingas ja isa Jüri Tohver.
Inge Kudisiim

Inge Kudisiim (sündinud 29. juunil 1950 Tallinnas) on eesti maalikunstnik, graafik, raamatukujundaja ja -illustraator.
Inge Kudisiim on 1989. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Isiklikku.
Ta on ajakirjanik Silja Lättemäe õde, kirjanik Leida Kudisiimu ja jurist Endel Kudisiimu tütar.
Looming.
Inge Kudisiimu maalides on inimene vastamisi stiihiaga, taeva ja maastike vaikusega. Ruumi, mis on kuldne, valgustavad kuusirp ja erakmunga helendav mõttekuma.
Näitused.
Inge Kudisiim esineb näitustel alates 1974. aastast.
1973. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 18. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1973)
Eesti 18. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Põlvas 26. juulist kuni 6. augustini 1973. aastal. 
Peakohtunik: Rein Käärik
Leida Kudisiim

Leida Kudisiim (neiupõlve- ja kirjanikunimi Leida Rebane; 19. märts 1923 Kosu, Kolga vald – 11. detsember 2021 Valga) oli eesti õpetaja ja kirjanik.
Elulugu.
Leida Kudisiim sündis Harjumaal endises Kolga, praeguses Kuusalu vallas Kosu külas Raja talus seitsmelapselise pere noorima lapse ja ainsa tütrena. Ta õppis Hirvli Algkoolis, aastail 1940–1942 Ambla Kodumajanduskoolis ja 1942–1944 Tallinna Kunsttööstuskoolis. 
Töötas aastatel 1947–1954 Harju- ja Raplamaal 7-klassilistes koolides eesti keele ja kirjanduse õpetajana ning õppis töö kõrvalt Tallinna Õpetajate Instituudis (1947–1951) ja Tartu Pedagoogilises Koolis (1957–1959). 
Ta abiellus 1949. aastal. Kolis koos perega 1954. aastal Valka, kus töötas aastaid algklasside õpetajana. 
Isiklikku.
Leida Kudisiim on kunstnik Inge Kudisiimu ja ajakirjanik Silja Lättemäe ema. Abikaasa Endel Kudisiim (1921–2007) töötas mõnda aega ajalooõpetajana ning oli hiljem pensionipõlveni jurist.
Looming.
Leida Kudisiim on avaldanud artikleid (peamiselt kristliku kasvatuse alalt), jutustusi, luuletusi, lühiromaanid "Ajauks" ja "Põgenemine" (ilmunud järjejuttudena ajalehes Valgamaalane) ning 2002. aasta romaanivõistlusel äramärgitud romaani "Üle väljamäe".
"Üle väljamäe".
"Üle väljamäe" on autobiograafiliste sugemetega romaan maarahva elust 1930. aastate keskpaigast 1984. aastani, vaade eestlaste elusaatusele läbi keeruliste aegade. Autor keskendub paarisajal leheküljel mitmele elusaatusele ja muudab oma tegelased lugejale kummaliselt lähedaseks, just nagu oleksid nad mingid vanad sugulased või tuttavad suust suhu räägitud perekonnalugudest. See on vanas heas eepilises vaimus kirjutatud tekst, mis kinnitub jõuliselt eesti pikema proosa realismipõhisesse traditsiooni.
Christian Chávez

Christian Chávez (täisnimi José Christian Chávez Garza; sündinud 7. augustil 1983 Reynosas Mehhikos) on Mehhiko laulja ja näitleja. Ta sai tuntuks Giovanni Méndeze rolliga Mehhiko seebiooperis "Rebelde" ja on praegu ansambli RBD laulja.
Aastatel 2002–2003 mängis Chávez telesarjas "Clase 406" ja aastatel 2004–2006 telesarjas "Rebelde". Koostööst kaasnäitlejatega sündis ansambel RBD, mis tegi oma debüüdi detsembris 2004. Sellest ajast on RBD ja sellega koos ka Chávez hispaaniakeelses maailmas populaarsust kogunud, lisaks on nad sisenenud edukalt ka Brasiilia ja Ameerika Ühendriikide turule.
1. märtsil 2007 avaldas Christian Chávez ansambli RBD veebilehel pöördumise oma austajate poole, kus tunnistas avalikult oma homoseksuaalsust. Chávez tegi avalduse pärast seda kui ilmsiks tulid fotod temast ja ta poiss-sõbrast 2005. aastal Kanadas abielu sõlmimas.
Chávezest sai Mehhiko esimene tippartist, kes on avalikkuses oma homoseksuaalsusest rääkinud. Tema avaldus kutsus esile vastakaid arvamusi Mehhiko ühiskonnas, ärgitades diskussiooni seksuaalse sättumuse ja sallivuse teemadel.
Silja Lättemäe

Silja Lättemäe (neiupõlvenimega Silja Kudisiim; sündinud 1. veebruaril 1952 Raplas) on eesti ajakirjanik. 
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia ja ajakirjanduse erialal 1979. aastal. 
Töötanud nädalalehe Sirp ja Vasar huumoritoimetajana (1979–1990), seejärel 1991. aastal tehnilise toimetajana ajakirjas Poliitika ja alates 1991. aasta 1. septembrist Maalehe toimetuses, algul huumoritoimetajana ja hiljem ajakirjanikuna (töötab tänini). Ta on kirjutanud artikleid eri teemadel ja intervjueerinud eesti tuntud inimesi. 2001. aastal võitis ta Euroopa Liidu ajakirjandusauhinna kirjutisega "SAPARDi rahalaev loksub Eesti poole".
Ta on Aasta Põllumehe konkursi eestvedaja.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Paul Lättemäe, peres on kaks poega, vanem poeg on riigiametnik Raoul Lättemäe. Noorem poeg Lauri Lättemäe on IT-spetsialist. Silja Lättemäe ema oli kirjanik Leida Kudisiim ja isa jurist Endel Kudisiim, õde on kunstnik Inge Kudisiim.
Rolf Roosalu

 
Rolf Roosalu (tuntud ka kui Rolf Junior; sündinud 18. jaanuaril 1982 Tartus) on eesti poplaulja. 
Haridustee.
Rolf Roosalu on lõpetanud 2000. aastal Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 2000–2001 õppis ta Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis ning 
2013. aastal alustas õpinguid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias elektroakustilise loomingu erialal.
Loominguline tegevus.
Eurovisiooni Eesti eelvoor.
Roosalu on osalenud Eurovisiooni Eesti eelvoorus kuus korda ning olnud ka kõikide enda lauldud lugude autor peale võistlusel "Eurolaul 2008" osalenud loo "One On One", mille autor on Vahur Valgmaa.
Autorina teiste artistide Eurovisiooni eelvooru lauludel.
Võistlusel "Eesti laul 2012" osales laul "I Don't Know", mille autor oli Roosalu (ning mille esitaja POP Maniacs, 4. koht finaalis). Võistlusel "Eesti laul 2013" osales laul "Follow me", mille autor oli samuti Roosalu (esitaja Rosanna Lints, 6. koht poolfinaalis).
Televisioon.
2015. aasta sügisel osales ta TV3 telesaatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt".
Lavateosed ja konkursid.
Rolf on kaasa teinud paljudes Eestis lavastatud muusikalides, sooloprojektides esineb ta nimega Rolf Junior.
Erkki Bahovski

Erkki Bahovski (sündinud 22. aprillil 1970) on eesti ajakirjanik, suhtekorraldaja ja tõlkija. Ta on tunnustatud välispoliitika asjatundja.
Haridus.
Bahovski on lõpetanud 1988. aastal Kose Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal (diplomitöö "Ühendatud Kuningriik Euroopa Liidus 1973–1991", juhendaja Kaido Jaanson). Ta on õppinud ka Eesti Humanitaarinstituudis (1989–1992) ning täiendanud end semestri jagu Groningeni Ülikoolis Hollandis ja Oxfordi Ülikoolis Inglismaal.
Töö ja looming.
Kuni sügiseni 2008 töötas Erkki Bahovski ajalehe Postimees välisuudiste toimetuse juhataja, Tartu Postimehe toimetaja ja ka arvamustoimetajana. Seejärel tegi suhtekorraldustööd Euroopa Komisjoni Eesti esinduses, algul meedianõunikuna, hiljem teabenõunikuna. Alates 2014. aastast töötas ta Rahvusvahelises Kaitseuuringute Keskuses ning oli 2014. aasta lõpust kuni 2020. aasta lõpuni ajakirja Diplomaatia peatoimetaja. 2021. aastast on ta Postimehe arvamustoimetaja. 
Aastatel 2021–2024 juhtis ta Kuku raadios iganädalasi taskuhäälingusarja "Euroopa podcast" saateid, mida tehti koostöös Euroopa raadiote võrgustikuga Euranet Plus. Välispoliitikat on ta kommenteerinud ka paljudes muudes Kuku raadio ja Vikerraadio saadetes ("Pressiklubi", "Rahva teenrid" jm) ning Eesti Rahvusringhäälingu telesaadetes. Lisaks on ta sage osaleja Kuku raadio mälumängusaates "Tarkade klubi".
Ta on toimetanud ning inglise või soome keelest eesti keelde tõlkinud peamiselt ajaloo- ja poliitikateemalisi raamatuid. Ta on keelekursustel (AS Dialoog, 1993–1994) õpetanud soome keelt. 
2018. aastal keelas Venemaa Erkki Bahovskil riiki sisenemise. 
Isiklikku.
Tema ema Aime Bahovski (1941–2023) oli Harjumaal Kosel kultuuritöötaja. Tema noorem vend oli Martin Bahovski ja vennapoeg on Karl Juhan Bahovski.
Erkki Bahovski on lahutatud ja tal on kaks last.
Britt Samoson

 
Britt Samoson (sündinud 10. märtsil 1982) on Eesti moekunstnik, stilist ja illustraator. 
2006. aastal Eesti Kunstiakadeemia moekunsti eriala lõpetanud Britt Samoson on olnud stilistina tegev juba aastast 2003. Ta on olnud moetoimetaja mitmetes kohalikes moeväljaannetes, teinud moeseeria stilistikaid, riietanud saatejuhte, loonud rõivaid eraklientidele ning avaliku elu tegelastele punasele vaibale ja muusikutele Eurovisioonile. 
Britt Samoson on ka töötanud teatritega koostöös kostüümikunstnikuna ning loonud eksperimentaalsete lõigetega kollektsioone, mis on pälvinud mitmeid auhindu erinevates Euroopa riikides. 
Viimastel aastatel on Britt Samoson keskendunud aga illustratsioonide loomisele. Tema käekiri on seejuures detailitäpne, graafiline ning kohati fotorealismile kalduv. Tema loodud illustratsioone võib kohata voodipesudel, pakkimispaberitel, jõuluehetel ning tänavu ka Eesti Postile ehk Omnivale loodud jõulumarkidel, aga ka mitmetes raamatutes. Nii mõnigi tema illustreeritud raamatutest on pälvinud Aasta Kauneima Raamatu tiitli. Britt on olnud tegev ka Eesti Kunstiakadeemia moekateedri õppejõuna.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2006. aastal Eesti Kunstiakadeemia moedisaini erialal.
Töökohad.
Britt Samoson on töötanud ajakirja Stiina moetoimetajana ning teinud kaastööd väljaannetele Stiil ja Anne.
2009. aasta detsembris asus Britt Samoson tööle ajakirja Mood moetoimetajana.
Kita

Kita on mitme koha nimi:
Kita (北) on jaapani keeles ilmakaar põhi. Seda nime kannavad mitmete Jaapani linnade linnaosad.
Kita on Soome trummari Sampsa Astala lavanimi.
Mārtiņš Rubenis

Mārtiņš Rubenis (sündinud 26. septembril 1978 Riias Lätis) on läti kelgutaja.
Piirsalu mõis

Piirsalu mõis (saksa keeles "Piersal") oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Tänapäeval jääb kunagine Piirsalu mõis Lääne-Nigula valda Lääne maakonnas.
Ajalugu.
Piirsalu mõis eraldati Kuijõe mõisast 17. sajandil, mõis olemas juba 1637. aastal. 1640. aastal kinnitas Rootsi kuninga eestkostevalitsus Gustav Adolfi läänistuse Claus Martensile (surn. 1649). Algselt kuulus mõis Schreitenfeldi perekonnale, 1658. aastal sai Magnus Gabriel De la Gardie, Magnus Brümmeri leselt Agneta Brümmerilt (sünd Schierstadt) mõisa endale, kuid sajandi lõpul läks mõis Blanckenhagenite valdusse. 18. sajandi keskel omandasid mõisa Schulmannid, seejärel von zur Mühlenid.
1794. aastal ostis mõisa koos Annenhofi abimõisaga (hiljem Annamõisa küla) 40 000 hõberubla eest, Tallinna raehärra Cornelius von zur Mühlen (1756–1815), makstes inventari eest 5500 hõberubla lisaks. 1817. aastal, Cornelius von zur Mühleni (+1815) vara jagamisel omandas Piirsalu koos Annemõisa karjamõisaga tema poeg obristleitnant Ferdinand von zur Mühlen (1788–1837). 1853. aastal, ülemleitnant Christian Ferdinand von Zur Mühleni lesk Pauline Christine von Zur Mühlen (sünd von Müller) loovutas Piirsalu koos Annemõisa karjamõisaga oma pojale, Eestimaa rüütelkonna sekretär Arthur von Zur Mühlenile (1820–1900).
Mõisas asusid telliselööv, saeveski, kaks vesiveskit, viis tuulikut, veise-, lamba- ja seakasvatus. Kuna mõisas oli palju metsa, mis sobis küttematerjaliks, toodeti seal ka potast ja valmistati klaasi. 1893. aastal oli mõisa suurus 5874 tiinu.
Viimane mõisa võõrandamiseelne omanik oli Arthur von zur Mühlen.
Pärast Vabadussõda jagati mõisa maad asundustaludeks ja mõisasüda läks Kaitseliidu valdusse.
Mõisahoone.
19. sajandi keskel valminud tellistest peahoone oli põhiosas ühekorruseline ja keskosas kahekorruseline. Tagafassaadil olid ka väikesed eenduvad tiibehitised.
Tänapäeval on mõisa peahoone lagunenud, kuid säilinud on hulk kõrvalhooneid.
Nadiir

Nadiir (araabia keeles نظير ("naḑīr") 'vastand') ehk jalgpunkt ehk jalgtäpp on astronoomias vaatlejast lähtuva püstjoone ja taevakaare alumine lõikepunkt. 
Nadiiri vastand on seniit.
Piirsalu vald (Kullamaa kihelkond)

 
Piirsalu vald (saksa keeles "Piersal") oli vald Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Valla pindala oli 1934. aastal 185 km² ja elanike arv 1543. Vallamaja asus Piirsalu külas.
Halduslikult jagunes vald Risti alevikuks, Kuijõe mõisa- ja vallakülaks ning Piirsalu, Kabeli, Valkse, Vanamaa, Jaakna, Mike, Annamõisa ja Rõuma külaks.
Enne 1939. aasta haldusreformi on Piirsalu valda territoriaalselt kirjeldatud niiviisi: elanike arv 1548, pindala 18,450 ha, maaüksusi 422. Suurim pikkus 19 km. 
Vald piirnes Sooniste, Kalju, Palivere, Harju maakonna Kloostri ja Riisipere vallaga.
Valla ääremail on sood ja metsad, vald on asustatud ainult maantee ümbruses. Puuduvad suuremad asustusühendused teiste valdadega.
17. augustil 1934 tabati vallas väejooksik, 40-aastane Johannes Vinsi, kes oli end alates 1919. aastast varjanud oma venna talu lakas. Teda oli seni peetud Vabadussõjas langenuks ja tema nimi oli raiutud mälestustahvlile Piirsalu kiriku seinal.
1939. aasta haldusreformiga liideti Piirsalu vallaga Sooniste valla põhjapoolne lahustükk, Palivere valla Seljaküla piirkond, Kolovere-Kalju valla Tõlva ja Nikre talud ning Ellamaa, Kuke, Lepaste, Viti ja Soosalu külad.
Valla elanike arv tõusis pärast haldusreformi 2296 elanikuni (15.12.1938 oli Piirsalu vallas 1486 elanikku). Valla keskuseks sai senise Piirsalu asemel Risti alevik.
Piirsalu vald

Piirsalu vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Piirsalu külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 27. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Saar.
Vald moodustati senise Piirsalu valla maa-alast; senise Sooniste valla põhjapoolse lahustüki maa-alast, välja arvatud Soosalu küla piirkond; senise Kolovere-Kalju valla Tõlva ja Nikre talude ning osa Rõuma metsandiku kvartaali nr. 3 maa-alast; senise Taebla valla Nõmme küla piirkonnast; senise Palivere valla Jaakna, Seljaküla ja Lehtmetsa külade ning Seljaküla asunduse piirkondadest; senise Kloostri valla lahusosa – Valgeristi mets nr. 61 talu maa-alast.
1940. aastal omandas näitleja Ruts Bauman Piirsalu vallas endise Sooniste valla- ja koolimaja ühes 25 hektari maaga.
1945. aastal moodustati Piirsalu valla koosseisus Kuijõe külanõukogu keskusega Kuijõe külas ja Risti külanõukogu keskusega Risti alevikus. 1950. aastal Piirsalu vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.
Kuijõe mõis

Kuijõe mõis (saksa keeles "Kuijöggi") asus Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. 
Mõis rajati 17. sajandi I poolel. Aastal 1909 ostis selle Talurahva Põllupank ja jaotas taludeks, tekkis Kuijõemõisa küla ehk Kuie-Mõisaküla.
Øystein Grødum

Øystein Grødum (sündinud 15. veebruaril 1977) on norra kiiruisutaja, kes sai Torino taliolümpiamängudel 4. koha nii 10 000 m kiiruisutamises kui ka võistkondlikus jälitussõidus.
Tuivere mõis

Tuivere mõis on paik Läänemaal, millele viidatakse Karl Ristikivi romaanides "Tuli ja raud" ning "Rooma päevik". 
"Rooma päeviku" väljaandjapoolses järelsõnas öeldakse Tuivere mõis Kaspar von Schmerzburgi sünnikohaks.
Risti külanõukogu

Risti külanõukogu moodustati 1945. aastal Piirsalu valla koosseisus. 
Piirsalu vald kaotati 1950. aastal, kui toimus ümberadministreerimine. Vald jagati Risti, Ellamaa ja Linnamäe külanõukogu vahel, kusjuures Risti sai endisest vallast suurima osa. 1954. aastal liideti Risti külanõukogule Kuijõe külanõukogu.
Piirsalu Algkool

Piirsalu algkool oli algkool Piirsalu külas, mis tegutses aastatel 1837–1973.
Kooli esimene koolmeister oli köster Daniel Sehmiedeberg. Esimese saja aasta jooksul tegutses kool neljas majas: koguduse rehetoas, koguduse majas, ümberehitatud kõrtsis (1937. aastal asus seal meierei) ja alates 1912. aastast kahekorruselises ministeeriumikooli tarbeks ehitatud majas.
Harju Elu

Harju Elu on Harju maakonnaleht, ilmunud alates 1944. aastast ja aastatel 1993–2007 ka nimega Harjumaa.
Leht ilmub Tallinnas nädalalehena. Esimene number ilmus 30. septembril 1944.
Harju Elu annab välja OÜ Harjumaa Ühinenud Meedia.
Kuigi ajalehe tiraaž jäi aastail 2006–2008 keskmiselt 2500 juurde, oli lehel turu-uuringute firma Saar Poll oktoobris 2007 tehtud küsitluste järgi umbes 34 000 püsilugejat.
Harjumaa.
Aastatel 1993–2007 oli lehe päismikujärgne (ametlik) nimetus Harjumaa | Maakonnaleht. Harjumaa ilmus kaks korda nädalas.
Peatoimetajaks on olnud ajakirjanikud Ahto Kaljusaar, Aimi Paalandi ja Marko Tooming.
Alates 2008. aastast kannab leht taas Harju Elu nime.
Endel Kõks

Endel Kõks (sünninimega Tomson; 21. aprill 1912 Tartu – 25. november 1983 Örebro, Rootsi) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1932. aastal Tartu Õpetajate Seminari ja töötas seejärel kooliõpetajana. Kunstiõpinguid alustas ta 1934. aastal Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, mille lõpetas 1940. aastal Ado Vabbe õpilasena.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale. Ta oli üks esimese põgenike kunstinäituse organiseerijaid 1945. aasta detsembris ning Geislingeni põgenikelaagris moodustatud Eesti Kujutavate Kunstnike Keskuse esimene esimees.
1950. aastal siirdus Kõks Rootsi ja asus elama Örebrosse. 
Looming.
1939. aastast äratas noor Kõks näitustel oma andekuse ja mitmekesise ainealaga kiiresti tähelepanu. Aastatel 1939–1940 muutus Kõksi töödes koloriit värvikaks, erksatooniliseks. Maalides hakkas domineerima täiskõlaline punase-sinise-rohelise-kollase või nende kombinatsioonide maaliline akord. Vormi piiras lai kontuur. Teost "Maalijad" iseloomustab puna-rohelistes toonides koloriit ja heitlik valgusvari ning tugevad kontuurid.
Kõks on teinud linnavaateid, portreesid, natüürmorte ja olustikumaale. Veel on Kõksi loomingus oluline koht koloristlik-dekoratiivses käsitluslaadis kohviku- ja buduaaristseenidel ("Kohvik" 1942, "Bajadeer", 1944).
1960. aastatel oli Kõks üks esimesi eesti kunstnikke Rootsis, kes proovis kätt abstraktse maalimise ja graafika alal. Ta kasutas tihtipeale erksaid värve ja julgeid sümboleid.
Kunstnikku köitis Ameerika põline eksootiline rahvastik, ta reisis muistsete kultuuride sünnipaikades. 1967. aastal reisis Kõks pikemat aega Kanadas, Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos. Ta jäädvustas etnograafilisi esemeid ja koloriitseid põlisasukaid. Kiireks töötamiseks sobis koloreeritud joonistus, hiljem ateljees valmisid kunstnikul aga suureformaadilised värvikad graafilised lehed. "Indiaani naine lapsega" on üks neid reisidel jäädvustatud huvitavaid episoode. Kompositsiooni ilmestati ülal friisina paikneva ornamentaalse ribaga.
Raamatuid ja kirjutisi.
Ta on kirjutanud uurimuse Michel Sittowist, avaldanud arvukalt kunstialaseid artikleid ja sõjaeelseid mälestusi ning koostanud, toimetanud ja illustreerinud raamatuid.
Rudy Youngblood

Rudy Youngblood (sünninimi Rudy Gonzalez; sündinud 21. septembril 1982) on indiaani päritolu USA meesnäitleja. Ta on mänginud filmis "Apocalypto" Jaguar Paw'd.
Lampione

Lampione on saar Vahemeres, üks Pelagie saartest. Pindala 120 ha. Kõrgus kuni 36 m. Kuulub Itaaliale.
Saar on asustamata, seal asub vaid automaatne tuletorn.
Daniel Radcliffe

Daniel Jacob Radcliffe (sündinud 23. juulil 1989 Inglismaal Londonis Fulhamis) on inglise filmi-, seriaali- ja teatrinäitleja. Ta on tuntuks saanud Harry Potteri filmides nimiosa mängides.
Tema isa Alan George Radcliffe oli kirjandusagent ja ema Marcia Jeannine Gresham töötas filmitööstuses teenindava personali hulgas.
Isa pärineb Põhja-Iirimaalt ja on protestant. Ema on juut, tema sünninimi oli Gershon, aga ta muutis selle inglispäraseks. Ka Daniel peab ennast juudiks ja iirlaseks, aga religioosselt kuuluvuselt on ta ateist.
Daniel mängis esimest korda filmis 1999. See oli Charles Dickensi romaani "David Copperfield" teleseriaaliversioon, kus Daniel mängis noort Copperfieldi.
2000 kutsus Harry Potteri filmide produtsent David Heyman Radcliffe'i Harry Potteri rolli katsetele ja pärast pikka prooviperioodi kinnitati ta sama aasta augustis filmi nimiossa. Näitlejate valiku juures oli ka kirjanik J. K. Rowling, kelle arvates oli Daniel filmikatsetel osalenud poistest kõige parem valik.
Esimene Harry Potteri film "Harry Potter ja tarkade kivi" esilinastus 2001. aasta novembris, aga samal aastal oli varem esilinastunud film "Panama rätsep" Pierce Brosnaniga peaosas, milles Radcliffe'il oli olnud episoodiline roll.
Hiljem on Radcliffe mänginud Harry Potterit kõigis selle sarja filmides. Neist viimane valmis 2011. aastal.
Radcliffe teenis oma esimese Potteri-filmiga miljon naelsterlingit, neljanda filmiga 5,6 miljonit naela ning filmiga "Harry Potter ja Fööniksi ordu" juba 8 miljonit naela. 2010. aastal oli tema varandus hinnanguliselt 28,5 miljonit naela, mistõttu ta on rikkam kui printsid William ja Harry. Rikkusest hoolimata ei ole Radcliffe'il kallist maitset ja tema peamine kuluallikas on oma sõnul raamatute ostmine. 2009. aasta aprillis hindas The Daily Telegraph tema varandust 30 miljonile naelale, paigutades ta Suurbritannia kõige rikkamate noorte inimeste tabelis 12. kohale.
Järgnesid filmid nagu "Naine mustas" (2012), Horns" (2013), "Victor Frankenstein" (2015), "Taskunoamees" (2016), Nüüd sa näed mind 2" (2016), "" (2019) ja "Põgenemine Pretoriast" (2020). Samuti on Daniel Radcliffe üles astunud teatrilaval.
Delwa Kassiré Koumakoye

Nouradine Delwa Kassiré Koumakoye (sündinud 1949) on Tšaadi poliitik.
Ta on "Rahvusliku arengu ja progressi partei" (prantsuse "Rassemblement national pour le développement et le progrès") esimees. 
Koumakoye on olnud kahel korral Tšaadi peaminister: 6. novembrist 1993 kuni 8. aprillini 1995 ja 26. veebruarist 2007 16. aprillini 2008.
Ion C. Brătianu

Ion C. Brătianu (2. juuni 1821 – 16. mai 1891) oli Rumeenia poliitik; peaminister juulist 1868 kuni 28. novembrini 1868; 5. augustist 1876 kuni 19. aprillini 1881 ja 9. juunist 1881 kuni 13. aprillini 1888.
Dimitrie Brătianu

Dimitrie C. Brătianu (1818–1892) oli Rumeenia poliitik, peaminister 11. aprillist 1888 kuni 21. juunini 1881.
Ion Brătianu

Ion Brătianu on kahe endise Rumeenia poliitiku nimi:
Manolache Costache Epureanu

Manolache Costache Epureanu (22. august 1823 – 7. september 1880) oli Rumeenia poliitik, peaminister 1. maist 1880 kuni 26. detsembrini 1880 ja 6. maist 1876 kuni 5. augustini 1876.
Alexandru G. Golescu

 Alexandru G. Golescu (1819 – 5. august 1891) oli Rumeenia poliitik, peaminister 14. veebruarist 1870 kuni 1. maini 1870.
Euroopa torn

Euroopa torn (leedu keeles "Europos bokštas") on 129 m kõrgune hoone Vilniuses Šnipiškėse linnaosas. See on Baltimaade kõrgeim hoone. 
Euroopa torni projekteeris Audrius Ambrasase arhitektibüroo. Hoone avati ametlikult 1. mail 2004 seoses Leedu ühinemisega Euroopa Liiduga. 
Torni tipus asub vaateplatvorm, mis on avatud pühapäeviti.
Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc

Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc (27. jaanuar 1814 – 17. september 1879) oli prantsuse arhitekt ja teoreetik. Sai kuulsaks keskaegsete ehitiste restaureerimisega.
Oli ametniku poeg. Juhtis mitmete tuntud hoonete restaureerimist nii Prantsusmaal kui ka Belgias, Hollandis ning Šveitsis.
Oli Vabadussamba insener kuni surmani 1879. aastal.
Kirjutas hulgaliselt teoseid arhitektuurist, sisekujundusest, mööblidisainist, arheoloogiast ja muust.
Restaureeris koos Jean-Baptiste Lassusega Pariisi Notre-Dame.
Restaureeris Reimsi katedraali ja teisi gooti stiilis monumentaalseid hooneid.
Aastal 1849 avaldasid Viollet-le-Duc ja Prosper Mérimée "Sakraalsete ehitiste kaitse, hooldamise ja restaureerimise instruktsiooni".
Barbu Catargiu

Barbu Catargiu (26. oktoober [ Gregoriuse: 7. november] 1807 – 8. juuni [ Gregoriuse: 20. juuni] 1862) oli Rumeenia ajakirjanik ja poliitik, esimene peaminister (oli ametis 15. veebruarist 1862 kuni 20. juunini 1862). 
Ta hukkus atentaadi tagajärjel.
Südalinna Teater

Vene Teater on Eesti ainus kutseline venekeelne teater. Vene Teater tegutseb Tallinnas Vabaduse väljaku lõunaserval kunagise kino Gloria Palace'i hoones Tallinna linnavalitsuse hoone ja hotell Palace'i vahel.
60 aasta jooksul on teatris ette kantud ligi 500 lavastust. Etendusi on antud paljudes endise Nõukogude Liidu linnades. Viimastel aastatel on mängitud Moskvas, Peterburis, Riias, Vilniuses, Novgorodis ning osaletud mitmel teatrifestivalil. 
Eesti Vene Teatriga on teiste hulgas koostööd teinud lavastajad Andrei Tarkovski, Roman Viktjuk, Juri Jerjomin, Jüri Sillart, Kalju Komissarov, Voldemar Panso, Elmo Nüganen. Teatris on mänginud näitlejad Oleg Striženov, Anatoli Solonitsõn, Ada Rogovtseva ja paljud teised.
Ajalugu.
Vene teatri ajalugu sai alguse 15. detsembril 1948, mil esietendus Vladimir Suponevi "Lendurite pere" ("Семья пилотов"). Uue teatri näitlejaskonna moodustasid GITISe (Riikliku Teatrikunsti Instituudi) vilistlased, professor Vladimir Belokurovi kursuse õpilased. 
Aastail 1948–2005 kandis teater Eesti Riikliku Vene Draamateatri nime. Alates 2005. aastast tegutsetakse Vene Teatri nime all.
1971–1974 oli teatri direktoriks Olev Kitsas ning 1982–2001 juhtis teatrit Aleksandr Iljin.
Sihtasutuse Vene Teater nõukogu otsustas 9. juunil 2025 toimunud koosolekul nimetada teater ümber. Alates 2025./2026. a teatrihooajast kannab teater ametlikult nime Südalinna teater. Nimi fassaadil vahetati septembris.
Joachim von Ribbentrop

Ulrich Friedrich Wilhelm Joachim von Ribbentrop ; enne adopteerimist 15. mail 1925 Ulrich Friedrich Wilhelm Joachim Ribbentrop; 30. aprill 1893 Wesel – 16. oktoober 1946 Nürnberg) oli Saksamaa poliitik, välisminister 4. veebruarist 1938 kuni 30. aprillini 1945. Hukati poomise läbi Nürnbergi tribunali otsuse kohaselt 16. oktoobril 1946.
Surm.
Joachim von Ribbentrop mõisteti Nürnbergi tribunalil surma ning ta hukati 16. oktoobril 1946. aastal. 
Hukkamisel viibinud ameerika ajakirjanik Howard K. Smith kirjeldas sündmust nii: "Joachim von Ribbentrop oli esimene süüalune, kes hukati. Hermann Göring pidanuks olema enne teda, kuid Hitleri asetäitja jõudis timukast ette ja neelas tsüaniidikapsli kaks tundi enne seda, kui kohtuotsus pidi täide viidama. Von Ribbentrop jäi viimase hetkeni stoiliselt rahulikuks. Ta lonkis rahulikult võlla juurde, kuid ei vastanud alguses, kui võlla jalamil seisev ohvitser formaalselt tema nime küsis. Kui siis küsimust korrati, ta peaaegu karjus: "Joachim von Ribbentrop!" Seejärel ronis ta vähimagi kõhkluseta tapalavale. Kui ta platvormil ümber pöörati, nii et ta näoga tunnistajate poole seisis, surus ta silmnähtavalt oma hambad kokku ja tõstis pea endise kõrkusega. Kui temalt küsiti viimaseid sõnu, hüüatas ta: "Jumal kaitsku Saksamaad!" Seejärel ta lisas: "Kas ma võin veel midagi öelda?" Tõlk noogutas ja natsirežiimi diplomaatiline võlur lausus oma viimased sõnad kindlal häälel: "Minu viimne soov on, et Saksamaa tunnistaks oma põhiolemust ning ida ja lääne vahel saavutatakse mõistmine. Soovin maailmarahu." Kui talle mustast kangast kott pähe tõmmati, põrnitses ta otse ette. Timukas pingutas köit, tõmbas käepidemest ja von Ribbentrop kukkus alla, et kohtuda oma saatusega."
Franz von Papen

Franz Joseph Hermann Michael Maria von Papen (29. oktoober 1879 – 2. mai 1969) oli Saksamaa ohvitser, monarhistlik poliitik ja diplomaat, Saksamaa riigikantsler 1. juunist kuni 17. novembrini 1932.
Franz von Papen oli pärit jõukast katoliiklikust aadlisuguvõsast ja omandas ohvitserihariduse. Diplomaatilisele tööle asus ta 1913. aastal.
Franz von Papen oli Riigipäeva saadik. Aastatel 1920–1928 ja 1930–1932 juhtis ta Tsentrumipartei paremat tiiba. Ta oli üks riigikantsleri kandidaate. 1932. aastal juhtis ta niinimetatud Parunite valitsust, osales 1933. aastal Saksamaa natsionaalsotsialistliku partei võimu haaramisel ja oli 30. jaanuarist 1933 kuni 27. juulini 1934 Saksamaa asekantsler. Seejärel oli ta Saksamaa suursaadik Austrias kuni anšlussini 1938. aastal.
Aastatel 1939–1944 oli von Papen Saksamaa suursaadik Türgis. Seal tehti talle 24. veebruaril 1942 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi 4. valitsuse ülema asetäitja Naum Eitingoni juhtimisel atentaat. Kuid pomm plahvatas enne ettenähtud aega ja ainsana hukkus pommipanija ise, von Papen sai vaid kergelt vigastada.
Pärast sõda vangistati von Papen liitlasjõudude poolt, kuid Nürnbergi protsessil mõisteti ta õigeks. Kohtu hinnangul oli ta toime pannud "poliitiliselt ebamoraalseid" tegusid, kuid mitte inimsusvastaseid kuritegusid. 1. mail 1947 mõistis Lääne-Saksamaa denatsifitseerimiskohus ta muude kuritegude eest kaheksaks aastaks vangi, aga jaanuaris 1949 rahuldati tema vanglast vabastamise taotlus.
Pärast II maailmasõda püüdis von Papen taas hakata tegutsema poliitikas, aga ebaõnnestunult. Seejärel avaldas ta mitu mälestusteraamatut, kus õigustas iseenese poliitikat.
24. juunil 1959 taastas paavst Johannes XXIII tema tiitli "paavsti kantsler", mis oli aga rohkem auamet. Paavst Pius XII oli ametisse astudes temalt selle tiitli 1939. aastal ära võtnud. 
Von Papen oli Malta ordu rüütel ja pälvinud ka Pius IX ordeni suurristi.
Kuidas kõik teostus

"Kuidas kõik teostus: minu mälestusi" on Saksa okupatsiooni aegse Eesti Omavalitsuse juhi Hjalmar Mäe mälestusteraamat. 
Raamatu esimese trüki andis 1993. aastal Stockholmis välja kirjastus "Välis-Eesti &amp; EMP" ning teine trükk 2005. aastal Eestis Matrix Kirjastus (ISBN 9949-13-038-7).
Lehtkaliiber

Lehtkaliiber on kaliiber, mida kasutatakse pindadevaheliste pilude suuruse kontrollimiseks.
Lehtkaliiber koosneb üldiselt mitmest erisuguse paksusega metall-lehest, millele on paksus peale märgitud. Pindade täpsete vahekauguste mõõtmiseks saab kimbus olevaid metall-lehti ka kombineerida, surudes mitu lehte lapiti üksteise vastu, et saavutada sobiv paksus.
Kruvik

Kruvik on mõõteriist paksuse ja pikkuse mõõtmiseks. Sellega saab mõõta täpsemini kui nihikuga, tavaliselt 0,01 millimeetrise täpsusega. 
Kruvik kujutab endast metallklambrit, millele on kinnitatud liikumatu mõõtepind – kand ja liikuv mõõtepind mikromeetrilise kruvi otspinna näol. Kruvi samm on tavaliselt 1 või 0,5 millimeetrit. Kruvikuga saab pikkust mõõta täpsemalt kui nihikuga. Kruviga on jäigalt ühendatud trummel, mille serv näitab kruviku varrel oleval skaalal mõõtepindade vahelist kaugust. Olgu, näiteks, kruviku keerme samm 0,5 mm ja trumli ringskaala jaotiste arv 50. Trumli ühele täispöördele vastab siis mõõtepindade vaheline nihe 0,5 mm, trumli skaala ühele jaotisele aga nihe – 0,01 mm.
Kruviku kasutamisel on vajalik mõõtepindade ühesugune surve kõigil mõõtmistel. Selle tagamiseks on kruviku liikuv trummel varustatud friktsioonsiduriga. Mõõtmisel tuleb mõõtepindu teineteisele lähemale keerata ainult siduri abil seni, kuni sidur hakkab libisema. Alles nüüd võib leida lugemi. Seejuures loetakse täis- või poolmillimeetrid varrel olevalt skaalalt, sajandikud aga trumlilt.
Puks

 
Puksiks nimetatakse tehnikas vaheelementi, millega välditakse teatud pindade omavahelist kokkupuudet. Tavaliselt on puks sõõrikujuline.
Hädastopp

Hädastopp on nupp või lüliti masinatel, mis on ette nähtud masina kiireks peatamiseks hädaolukorras. Tavaliselt on see teistest juhtnuppudest suurem ja punast värvi.
Tootmisliinidel kasutatakse hädastopina piki liini mõlemat külge kulgevat punast nööri, millest tõmmates liin seiskub. Tänapäeval on see kõigil operaatoriga masinatel kohustuslik.
Erinevalt tavalisest väljalülitamisest, kus kõik süsteemid lülitavad aparaadi/masina välja harilikul režiimil, seda kahjustamata, on hädastopi abil väljalülitamine projekteeritud: a) operatsiooni kiireks ja täielikuks peatamiseks, isegi kui see rikub seadmestikku; b) olema toimimisvõimeline viisil, mis on kiire ja lihtne (nii et isegi paanikas olev, kahjustatud tegevusfunktsiooniga kasutaja võib seda juhtida) ning tavaliselt c) olema ilmselge ka treenimata operaatorile või kõrvaltvaatajale. Paljudel hädastoppidel on eemaldatav tõke või muu kaitsev osa, takistamaks juhuslikku käivitamist (näiteks plastmassist kaas, mida tuleb tõsta, või klaas, mida tuleb puruks lüüa).
Hädastopid on tavaliselt olemas mehhanismides, mille normaalne funktsioneerimine või ettenähtav kuritarvitamine võib põhjustada viga või surma. Mehhanismi purustust või riket nähakse vastuvõetava tasuna sellise vea või surma vältimiseks.
Sõidukid.
Raudteedel on avariinupp pidurite täisvarustuse osa ning see võimaldab rongi peatada nii kiiresti kui võimalik, paljuski sarnaselt avariipidurile. See tekib kas käsitsi avariinupu aktiveerimisel (näiteks, nupu vajutamisel rongil avariipeatuseks) või - mõnedes rongides - automaatselt, kui rong on punast signaali läbinud või juht ei suutnud reageerida hoiatustele, et veenduda, et ta on valvas.
Hädastopid on samuti kasutatud maasõidukitel nagu vargusevastane süsteem ning avariiväljalülitus. Sellised seaded on tihti paigaldatud söötautodele (ingl. "bait cars") ning konfigureeritud nii, et autot jälgiv politsei võib kasutada lülitit kaugelt.
Liftid ja eskalaatorid.
Liftide esipaneelil asub punane kahesuunaline nupp, mille peal on märgitud, kas "Emergency Stop" (avariipeatumine) või "Run/Stop" (käivitu/peatu). Tavaliselt on nupp vajutamata või "üles"-positsioonis, mis lubab liftil liikuda tavalises režiimis. Kui nupp on sisse vajutatud jääb lift otsekohe seisma. Kui nupp on taaskord välja vajutatud, hakkab lift töötama tavalises režiimis, sellest saabki alguse fraasi "Run/Stop" kasutus. Mõnedel juhtudel on lüliti sarnane valguslülitiga, kus sisse vajutatud nupp võimaldab lifti tööd tavalises režiimis ning välja vajutatud nupp peatab lifti.
Eskalaatoril on võtme abil juhitav lüliti, millega saab eskalaatorit peatada või muuta selle liikumise suunda. Võtmega juhitava lüliti kõrval on punane avariipeatuse nupp, mida kasutatakse masina rike või võimaliku vigastuse puhul, näiteks kui kellegi saabas jääb elevaatori astmete vahel kinni all või üleval. Võtmelüliti võimaldab eskalaatori tagasiviimist töörežiimi pärast selle peatamist.
Operaator

Sõnal "operaator" on mitu tähendust:
Masinaoperaator

Masinaoperaator on isik, kes juhib tööpinki või tööstusliini. 
Nüüdisaegseis seadmeis toimub juhtimine valdavalt juhtimispuldi kaudu, töö iseenesest on automatiseeritud ning operaatori peamiseks ülesandeks on jälgida, et tehnoloogiline protsess toimuks vastavalt ettenähtule. Ta ise otseselt ei osale selles.
Vanematel tööpinkidel, mida leidub tänapäevalgi üsna palju, on masin operaatori abimees. See tähendab, et operaator osaleb pidevalt tehnoloogilises protsessis.
Ülevool

Ülevool on tõke sängis, millest vesi üle või läbi voolab. Tõkke võib moodustada lävi või külgkitsend. Voolu tõkestamine põhjustab paisutuse.
Liigitus.
Läve laiuse ehk harja paksuse järgi liigitatakse ülevoolud:
Bertie Ahern

Patrick Bartholomew Ahern (iiri keeles Pádraig Parthalán Ó hEachthairn; sündinud 12. septembril 1951) on Iirimaa poliitik. 
Ta oli 26. juunist 1997 kuni 7. maini 2008 Iirimaa peaminister. Ta on olnud ka erakonna Fianna Fáil juht.
Alfred Gusenbauer

Alfred Gusenbauer (sündinud 8. veebruaril 1960 Sankt Pöltenis) on Austria poliitik, liidukantsler 11. jaanuarist 2007 kuni 2. detsembrini 2008. 
Aastatel 2000–2008 oli ta Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees. Gusenbauer astus tagasi 16. juunil 2008 pärast süüdistusi ulatuslikes järeleandmistes koalitsioonipartnerile Austria Rahvaparteile ja suutmatuses parteid juhtida.
Kóstas Karamanlís

Konstantínos Alexándrou Karamanlís (Κωνσταντίνος Αλεξάνδρου Καραμανλής; sündinud 14. septembril 1956 Ateenas) on Kreeka poliitik, peaminister 10. märtsist 2004 kuni 6. oktoobrini 2009.
Karamanlis astus konservatiivsesse erakonda Uus Demokraatia. Selle erakonna asutas tema onu Konstantínos Karamanlís. Ta tegutses Uue Demokraatia haldusosakonnas aastatel 1974–1979 ja ideoloogiaosakonnas 1984–1989. Ta valiti Kreeka parlamenti 1989 Thessaloníkist ja 2004 Lárisast.
Ta on alates 1997. aastast Uue Demokraatia esimees. Aastatel 1999–2006 oli ta Euroopa Rahvapartei aseesimees.
Uus Demokraatis võitis 2004. aasta Kreeka parlamendivalimised, tõugates opositsiooni PASOKi, mis oli Kreekat juhtinud aastatel 1981–1989 ja 1993–2004. Sel aastal tulid ilmsiks Kreeka tollase valitsuse finantsmahhinatsioonid. Märtsis keeldus Eurostat kinnitamast valitsuse andmeid riigi rahandusliku seisukorra kohta ja nõudis revisjoni, mis mais andis sellele hävitava hinnangu. Töötus riigis oli 11,2%, riigieelarve puudujääk 5,3% ja riigivõlg 112% riigi sisemajanduse kogutoodangust. Samal aastal toimuma pidanud 2004. aasta suveolümpiamängude rajatiste ehitus oli plaanist maha jäänud. Niisugustes tingimustes võitis Uus Demokraatia valimistel 165 kohta 300-kohalises parlamendis ja Karamanlís sai peaministriks. Ta oli peaminister ka olümpiamängude ajal.
Pärast 2009. aasta parlamendivalimisi sai temast opositsiooniliider.
Ta abiellus 1998. aastal Natasa Pazaïtiga. Neil on kaksikud lapsed, poeg Aléxandros ja tütar Alíki, kes sündisid 13. juunil 2003.
Ta on kirjutanud raamatu "Elefthérios Venizélos ja Kreeka välissuhted 1928–1932". Ta on toimetanud teisigi ajalooraamatuid või neile eessõnu kirjutanud.
Subkontinent

Subkontinent ehk alakontinent on suur mandri ehk kontinendi suur osa. Ei ole kindlat kokkulepet selle kohta, mis moodustab subkontinendi, kuid tavaliselt on subkontinent ülejäänud mandrist eraldi laamal (nagu India subkontinent (Hindustani poolsaar) ja Araabia subkontinent (Araabia poolsaar) või eraldab teda ülejäänud mandrist mäestik (sel põhjusel käsitletakse Euroopat mõnikord Euraasia subkontinendina).
Osmaniye

 
Osmaniye on linn Türgis Çukurova piirkonnas Osmaniye provintsis.
Veeväljasurve

Veeväljasurve on ujuva laeva või mõne muu aluse enda alt välja tõrjutud vee hulk. Veeväljasurve on aluse suuruse näitarv. 
Eristatakse mahulist ja kaalulist veeväljasurvet. 
Kaaluline koguveeväljasurve võrdub laeva ja tema lasti kogumassiga, väljendatuna massiühikutes.
Kóstas Simítis

Kóstas Simítis (Konstantínos Geórgiou Simítis; "Κωνσταντίνος Σημίτης"; 23. juunil 1936 – 5. jaanuar 2025) oli Kreeka poliitik, peaminister 22. jaanuarist 1996 kuni 10. märtsini 2004.
Konstantínos Mitsotákis

Konstantínos Mitsotákis ("Κωνσταντίνος Μητσοτάκης"; 18. oktoober 1918 Chaniá, Kreetal − 29. mai 2017 Ateena) oli Kreeka poliitik, peaminister 11. aprillist 1990 kuni 13. oktoobrini 1993. 
Tema poeg Kyriákos Mitsotákis sai 2019. aastal Kreeka peaministriks.
Tema isapoolne vanaema Katigo Venizelou oli endise peaminister Elefthérios Venizélose õde.
Giánnis Grívas

Giánnis Grívas ("Γιάννης Γρίβας"; ka "Ioánnis Grívas" ("Ιωάννης Γρίβας"); 27. veebruar 1923 Kato Tithorea – 27. november 2016 Ateena) oli Kreeka poliitik, peaminister 12. oktoobrist 1989 kuni 23. novembrini 1989.
Sidrunhape

Sidrunhape (IUPACi nimi 2-hüdroksüpropaan-1,2,3-trikarboksüülhape) isoleeriti sidrunist. Ta on inimorganismi keskse metaboolse raja sidrunhappetsükli (tsitraaditsükli) komponent (tsükkel algab sidrunhappe tekkega). 
Sidrunhapet leidub ka inimorganismis. 
Sidrunhape kuulub karboksüülhapete hulka.
Kasutatakse antikoagulandina. Euroopa Liidus kasutatava E-numbrite (toidulisandite tähise) järgi on sidrunhappele antud tähis E330.