Bernini skulptuurid

Gian Lorenzo Bernini oli barokkskulptuuri tuntuim esindaja. Ta viljeles oma ajastule väga omast kunsti, mida on kirjeldatud kui „fassaadlikku“. Talle on ka iseloomulik visuaalsete efektide ülepaisutamine, ruumitajuga mängimine ning teatav illusoorsuse taotlus. Aastatel 1621 -1625 töötas Gian Lorenzo Bernini patroon Scipione Borghese jaoks kolme skulptuuri kallal. Nendeks skulptuurideks olid „Taavet“ „Aeneas, Anchises ja Ascanius“ ja „Persephone röövimine“, mis asuvad nüüd kolmes eraldi ruumis, Borghese galeriis. 
Palju on spekuleeritud selle üle, et kuigi Bernini skulptuurid paistavad ruumiliselt dünaamilised ja mitmest küljest vaadeldavad, olid Borghese villa teosed algselt paigutatud seinte äärde, mis tähendas, et nad ei olnud sugugi igast küljest vaadeldavad. See viitaks justkui kunstniku soovile esitada teost teatud nurga alt ja domineeriva vaatenurga olemasolule. Kujude üldmulje muutub olenevalt vaataja positsioonist ning tänapäeval eelistatakse neid lahata eri külgede alt. 
Taavet.
Taaveti skulptuur asub Borghese galeriis idaosa ruumi keskel. Teos kujutab tuntud Vana Testamendi piiblistseeni, kus Taavet hukkab lingu abil vilistide väljavalitud hiiglase, Koljati. Kui Michelangelo oli kujutanud oma tuntud skulptuuris staatilist, mõtlikku Taavetit enne võitlust, kujutas Bernini hetke, mil Taavet on lendu laskmas kivi, mis peagi tabab Koljati otsaesist. Koljatit ei ole näha, kuid nii Taaveti dünaamilise poosi kui ka pilgu kaudu on tema kohaololu tajutav. 
Keha ja jäsemete üldisema positsiooni võttis Bernini Taaveti roomaaegse skulptuuri pealt. Antiikskulptuuril on jala juures känd, mis on mõeldud toestuseks, kuid mõjub kontekstiväliselt. Bernini lähenes aga piibliloost, kujutades toestusena mahavisatud rüüd, mille Taavet oli saanud kuningas Saulilt. 
Aeneas, Anchises and Ascanius.
Tegemist on esimese marmorist skulptuurigrupiga, mille Bernini valmistas 1619. aastal patroon Borghese jaoks. Skulptuur asub Galleria Borghese 6. toas. Teos kujutab kolme meest, kelleks on Aeneas, Anchises ja Ascanius. Viimased põgenevad tulekahju ajal Troojast. Aeneas kannab õlul oma isa, Anchisest, kellel on vasakus käes päästetud Penatese e. koduvaimu skulptuur, toetudes parema käega poja, Aenease õlale. Noor Ascanius kannab Vesta püha tuld. Kolm meesfiguuri on kõik alasti, osaliselt kaetud loomakarvaga.
Nimetatud seik põhineb Vergiliuse kirjeldusel oma Aeneisi teises raamatus. Tegemist on ühtlasi kolme eluetapiga – laps, täiskasvanu ja rauk, mille kõigi puhul eristub ka keha ja üksikdetailide viimistlus.
Aeneas on peegelpilt Michelangelo Kristuse skulptuurist, mis asus Rooma Santa Maria sopra Minerva basiilikas. Lõvinahk Aenease õlul kui ka riie, mida Ascanius hoiab, on ühtlasi mõeldud skulptuuri toestamiseks.
Apollon ja Daphne.
Tegu on skulptuuriga, mis esindab Bernini loomingu olemust hästi, sest selles väljendub autori huvi liikumise, dünaamilisuse ning elementide muutlikkuse vastu. Paljude tema skulptuuride puhul on ajendavaks motiiviks mingit laadi metamorfoos, mis tulenes ilmselt tema ajastul tärganud ja levinud huvist looduse ning selle protsesside vastu. Skulptuur on iseloomult teatraalne – poos ja situatsioon on intensiivsed ning dramaatilised.
Teos kujutab võtmestseeni Oviduse müüdist, kus Apolloni üritus nümf Daphnet ahistada läheb luhta, sest neiu palub oma jõejumalusest isal end loorberipuuks moondada. Bernini on kujutanud hoogsat hetke, kus näeme ihu moondumist puuoksteks ja Apolloni segadust. Skulptuur asub villa Borghese 3. toas.
Persephone röövimine.
Skulptuur asub villa Borghese muuseumi 4. toas ning selle aineseks on samuti antiikmütoloogia. Bernini on kujutanud Plutonit, kes väevõimuga kaasa haaratud Persephonet allilma viib. Kohal on ka kolmepealine koer Kerberos, allilma väravate valvur. Tegu on stseeniga, mille tagajärjel Persephone ema Demeter toob suurest ahastusest oma tütre röövimise pärast maale ikalduse ning lõputu talve. Skulptuur on tõenäoliselt saanud inspiratsiooni Giambologna skulptuurist "Sabiinitaride röövimine", eriti röövija sõrmedest, mis naise pehmesse nahka kaevuvad.
Bernini puhul on märkimisväärne tema oskus materjaliga ümber käia: ta suudab anda kivile nii ihu pehmuse kui juuste voolavuse, samuti kujutab ta tõepäraselt inimkeha selle erinevates olekutes. „Persephone röövimine“ on detailne ja Persephone näol võib isegi näha selgelt väljajoonistunud pisaraid.