tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaak Leimann

Jaak Leimann (sündinud 1. märtsil 1941 Võrus) on eesti majandusteadlane ja riigitegelane, majandusdoktor.
Haridus.
Leimann õppis 1948–1955 Võru 1. 7-klassilises Koolis, 1955–1959 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis ja 1959–1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal. 1968–1971 oli ta TPI aspirant. 1972. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi (kinnitatud 1973) ning 1989. aastal Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures majandusteaduste doktori kraadi.
Täiendusõppes on ta olnud Helsingi Majanduskõrgkoolis 1975–1976, Novosibirski Riiklikus Ülikoolis 1982, Bentley Kolledžis USAs 1992 ning Helsingi tehnikaülikoolis 2003.
Karjäär.
Leimann töötas tehases Volta töölisena 1959–61, Võru Gaasianalüsaatorite Tehases insener-normeerijana 1965, Võru Rajooni Masinarvutusjaamas juhatajana 1965–68 ja Võru Tööstustehnikumis tunnitasulise õpetajana 1965–68. Aastail 1972–1979 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudis tööstuse juhtimise ja plaanimise kateedri assistent 1972, vanemõpetaja 1972 ning dotsent 1973–79. Eesti NSV Kergetööstusministeeriumi Juhtimissüsteemide PKB Mainor teadusdirektorina töötas ta 1979–87 ning Eesti Majandusjuhtide Instituudi direktorina 1987–90. 
1990–92 oli Leimann majandusminister Edgar Savisaare valitsuses, 1996–99 Tiit Vähi kolmandas valitsuses (esindades Koonderakonda).
1993–96 oli ta OÜ J. L. Konsultatsioon juhatuse esimees, misjärel naasis tööle Tallinna Tehnikaülikooli (endine TPI), kus oli ärikorralduse instituudi professor 1998–2008 ning organisatsiooni ja juhtimise õppetooli juhataja 1999–2008.
Teadustöö.
Jaak Leimanni teadustöö põhiteema on olnud majandusorganisatsioonide juhtimine. Ta on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni ning tema juhendamisel on kaitstud 25 magistritööd.
Leimann on olnud Teadus- ja Arendusnõukogu liige 1996–99, Kõrghariduse Hindamise Nõukogu liige 1996, TTÜ rektori nõunik 2001–05, TTÜ vilistlaskogu juhatuse liige 2001–05. Ta kuulub Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni ja Eesti Majandusteaduse Seltsi.
Isiklikku.
Leimanni hobid on tervisesport ja kalapüük.
Roman Nõvandi

Roman Nõvandi (kuni 1936 Roman Neumann; 18. august vkj/ 31. august 1914 Petrograd – 11. veebruar 1980 Tartu) oli eesti spordipedagoog ja -teadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1934 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi, 1937 Sõjakooli, 1940 Sõjaväe Tehnikakooli, 1949 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, pedagoogikakandidaat (1964, TRÜ), väitekiri "Stardihüppe efektiivsuse määramise ja ujumisliigutuste õigeaegse alustamise kontrolli metoodikast".
Punaarmeesse mobiliseerituna võttis Nõvandi osa Nõukogude-Saksa sõjast. Oli 1946–1966 TRÜ veespordi kateedri vanemõpetaja, 1966–1978 raskejõustiku ja veespordi kateedri juhataja, 1970–1980 dotsent.
Sport.
Oli 1947–1949 kolmekordne Eesti NSV meister veepallis, püstitas ujumises korduvalt uusi Eesti NSV rekordeid.
Üleliiduline aukohtunik ujumises (1965).
Teadustöö.
Roman Nõvandi uuris ujumise stardihüppe efektiivsust ja kiiruse dünaamikat ujumisdistantside läbimisel. 30 teaduspublikatsiooni ja õpikut, aimeartikleid.
Teoseid.
Koostanud õppevahendeid ja teinud 4 õppefilmi (1967, 1973, 1978, 1980).
Isiklikku.
Tema õde oli ujuja Nora Kutti.
Doonor

Doonor on isik, kes annetab vabatahtlikult oma rakke, kudesid või elundeid teistele isikutele, näiteks siirdamiseks. 
Doonor võib olla kas elusdoonor või kadaverdoonor. 
Sageli mõeldakse doonori all vereannetajat ehk veredoonorit, ehkki doonor võib olla ka elundidoonor, spermadoonor, munarakudoonor jne.
Lembit Odres

Lembit Odres (24. mai 1921 Paldiski – 27. jaanuar 2010) oli eesti koduloolane ning vaimse pärandi talletaja. 
Elukäik.
1941. aastal lõpetas ta Türi Linna Eragümnaasiumi. Küüditati juunis 1941 koos perega Siberisse. 1955. aastal pöördus tagasi Eestisse. Töötas kuni pensionile minekuni 1981. aastal EKE Projektis vaneminsenerina. 
Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. 
Looming.
Ta on uurinud Paldiski linna ajalugu ning Eesti kalmistuid ja hauamärke. Tema uurimused on paljuski jäänud käsikirjadesse: "Vana Paldiski koolid", "Vana Paldiski" I-IV, "Eesti rõngasristid", "Peremärgid", "Lahemaa peremärgid". Neist asuvad Eesti Kirjandusmuuseumis:
Isiklikku.
Tema isa oli kaupmees ja Paldiski linnapea Johannes Odres.
Tuuli Oder

Tuuli Oder (aastani 1978 Tuuli Roosleht; sündinud 13. oktoobril 1958 Riisiperes Harjumaal) on eesti kasvatusteadlane.
Elulugu.
Tuuli Oder on Milvi Rooslehe tütar. 
Ta lõpetas ta 1977. aastal Turba Keskkooli, seejärel 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi inglise ja saksa keele õpetaja erialal. 2000. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritööd "Inglise keele õpetajate täienduskoolituse õppekava" ja talle anti pedagoogikamagistri kraad; 2001–2006 läbis doktoriõpingud Tallinna Ülikoolis ja jaanuaris 2007 kaitses väitekirja "Võõrkeeleõpetaja professionaalsuse kaasaegne mudel", millega sai doktorikraadi kasvatusteadustes. Ta on end täiendanud 1993. a Vordinborgi Pedagoogilises Instituudis Taanis ja Belli Kolledžis Inglismaal, 1995, 1997 ja 2004 Euroopa Nõukogu stipendiaadina Moodsate Kunstide Keskuses Austrias ja 1999 Islandil, 2000 Briti Nõukogu stipendiaadina Plymouthi Ülikooli St Marki ja St Johni Kolledžis ja 2004 Windermere'is Inglismaal, 2002 Jaapani Fondi stipendiaadina Jaapanis, 2003 Põhjamaade stipendiaadina Jyväskylä Ülikoolis, 2006 Comeniuse stipendiaadina North Monastery Keelte Instituudis Corkis Iirimaal; 2019 Valencia ülikool (Hispaania); 2024 Lusofona ülikool (Portugal)
Tuuli Oder oli 1977–1978 Nissi 8-klassilise Kooli ja 1983–1986 Tallinna 17. Keskkooli õpetaja; alates 1986. aastast Saue Gümnaasiumis inglise keele õpetaja (1986–1997), õpetaja-metoodik (1997–2007) ja õppealajuhataja (2002–2007). Ühtlasi 1994–2002 Briti Nõukogus Professional Development Programme'i täienduskoolitaja, aastast 1996 EBS-i ja aastast 2000 TLÜ Haapsalu Kolledži õppejõud; Haridus- ja Teadusministeeriumi üleriigilise inglise keele ainenõukogu esimees (2001–). Tallinna Ülikooli keelekeskuse juhataja (2007–2015) ja alates 2015 Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi õppejuht. Oder on põhikooli ja gümnaasiumi riikliku õppekava inglise keele töögrupi juht ja valdkonnaraamatute artiklite autor. Alates 2006. aastast on ta võtnud sõna eesti-inglise segakeele Estinglish teemal.
Teadustöö.
Tuuli Oderi uurimisvaldkonnad on võõrkeeleõpetus, õpetajakoolitus ja võõrkeeleõpetaja professionaalsus. Eesti Vabariigi konkursi "Aasta õpetaja" laureaat (2000). Forseliuse Seltsi Ignatsi Jaagu medal (2005). Ülevaade teadusartiklitest (vt andmebaas ETIS
Jaano Odar

Jaano Odar (sündinud 15. märtsil 1940 Lüganuse vallas Virumaal) on eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Jaano Odar on talupidaja poeg.
1960. aastal lõpetas Odar Püssi Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1974. aastal kaitses TRÜ-s õigusteaduse kandidaadi väitekirja "Juhtimisteooria põhimõtete kohaldamisest Nõukogude tsiviilprotsessis".
Odar oli 1965–1974 Kohtla-Järve linna rahvakohtunik ja Kohtla-Järve linna rahvakohtu esimees, 1974–1977 Tartu Riikliku Ülikooli tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1977–1993 Eesti NSV Ülemkohtu liige ja 1978–1993 esimehe asetäitja ning tsiviilkolleegiumi esimees, 1993–2004 Riigikohtu liige ja tsiviilkolleegiumi esimees. 1988–1992 ka Eesti TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi vanemteadur, 1992–1999 Tartu Ülikooli dotsent, 1999–2001 Tartu Ülikooli külalisprofessor.
Ta on osalenud tsiviilkohtupidamise seadustiku eelnõu väljatöötamisel.
Teadustöö.
Jaano Odar on uurinud tsiviilseadusandluse ja tsiviilprotsessi probleeme. Üle 90 teaduspublikatsiooni.
Viktor Obet

Viktor Obet (ka Victor Obed; 10. märts (vkj 25. veebruar) 1913 Võru – 9. august 1999 Scotia, New Yorgi osariik, USA) oli eesti metsateadlane, maastikuarhitekt ja sõjaajaloolane.
Elulugu.
Viktor Obet oli jaamaülema poeg.
1932. aastal lõpetas Obet Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1937 Tallinnas sõjakooli (suurtükiväelipnikuna), 1939 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna cum laude, õppis 1938–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. EÜS-i liige ja vilistlane.
Obet töötas 1936 TÜ nooremassistendina, 1937–1940 AS-is Eesti Metsatööstus, ka Tartu ja Valga saeveskis ning Aakre metskonnas, oli 1940–1941 Põhja Paberi- ja Puupapivabriku inspektor, 1941–1944 Metsade Valitsuse metsatööstusosakonna vanemreferent.
Põgenes 1944 Rootsi, kus töötas Rootsi Kuninglikus Metsaülikoolis arvutustöödel, täiendades ennast ühtlasi erialaliselt. Siirdus 1948 USA-sse, õppis 1948–1950 Syracuse'i Ülikooli New Yorgi metsakolledžis, omandades magistrikraadi metsakasutuses, väitekiri käsitles puidukasutuse parandamise võimalusi USA-s. Omandas enesetäiendamise teel ka maastikuarhitekti kutse. Töötas 1950–1978 New Yorgi parkide valitsuses.
Pensionil olles uuris Obet Eesti ajalugu, peamiselt Eesti Vabadussõda, mille tulemusena valmis 2200-leheküljeline käsikiri (säilitatakse Kaitseministeeriumi arhiivis). Tegutses Eesti taasiseseisvumise nimel. Rootsis tegutses Eesti Komitees ja Eesti Abi Keskuses, USA-s oli Eesti Kooli Fondi asutajaid, töötas Ameerika Hääle New Yorgi osakonnas.
Aleksandr O'Connel-Bronin

Aleksandr O'Connel-Bronin (sündinud 2. septembril 1952 Tartus) on Eesti füüsik.
Elulugu.
1969. aastal lõpetas O'Connel-Bronin Tartu 4. Keskkooli, 1974 TÜ füüsikaosakonna. 1979 kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi TA FI-s väitekirjaga "Свободные и автолокализованные экситоны в кристаллах LiH и NaI". 1975–96 oli ta FI teadur.
Teadustöö.
Aleksandr O'Connel-Bronini uurimisvaldkond on eksitonid laia keelutsooniga kristallides.
Katrin Merike Nyman-Metcalf

Katrin Merike Nyman-Metcalf (sündinud 7. mail 1963 Stockholmis) on eesti ja rootsi õigusteadlane.
Katrin Merike Nyman-Metcalf on eestirootslasest inseneri Einar Nymani ja eestlannast õpetaja Edith Kotka-Nymani tütar.
Haridus.
1982. aastal lõpetas Nyman-Metcalf Sigtuna Gümnaasiumi, 1986 Uppsala Ülikooli õigusteaduskonna, "cand. iur" rahvusvahelises ja Euroopa Liidu õiguses (1986, samas), oli aastast 1988 samas doktorant, õigusteaduse doktor (1999, Uppsala Ülikool), väitekiri "Activities in space – appropriation or use?".
Töökäik.
Õpingute ajal töötas Nyman-Metcalf ühtlasi Rootsi politseis, õppejõuna eesti gümnaasiumis jm. 1988–1989 töötas Londonis Grundberg Mocatta advokaadibüroos, 1990–1993 Rootsi Tööturuministeeriumis, Välisministeeriumis ja Kultuuriministeeriumis, aastast 1993 Uppsala Ülikooli rahvusvahelise õiguse õppejõud. Ta on pidanud loenguid Euroopa, Aafrika, USA kõrgkoolides ja Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes Tartus. 1999. aastast oli ta Riia Juriidilise Kõrgkooli dotsent rahvusvahelise, EL-i ja haldusõiguse alal ning Concordia Rahvusvahelise Ülikooli õppejõud Tallinnas, 2001. aastast ka Human Dynamicsi õigus- ja arendusdirektor Viinis. 
Ta oli Audentes AS, Rahvusvaheline Ülikool Audentes / International University Audentes, professor 2007–2008.
Katrin Nyman-Metcalf oli Tallinna Tehnikaülikooli õiguse instituudi professor 2008-2017, aastast 2018 samas kaasatud professor. Alates 2017. aastast on ta Euroopa Kosmoseagentuuri ESA rahvusvaheliste suhete komisjoni esimees. 
Teadustöö.
Katrin Merike Nyman-Metcalf on uurinud inimõiguste arengut ning võitlust isiku- ja rahvusõiguste eest Eestis aastail 1918–1994, rahvusvahelise õiguse, eriti kosmoseõiguse probleeme, EL-i õigust ja laienemist rahvusvahelise õiguse seisukohalt, Ida-Euroopa haldus-, sõnavabaduse ning meediaõiguse küsimusi. Ta töötas 1997–1999 Rootsi valitsuse ülesandel eksperdina Bosnias meedia-, telekommunikatsiooni, inimõiguste ja muude valdkondade seaduste koostamisel.
Teaduskorralduslik tegevus.
Nyman-Metcalf oli 1990–1992 Eesti eksiilvalitsuse riigisekretär. Ta on Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi (ENÜS-i) ja Eesti Rahvusfondi Rootsis liige.
Elmar Gustaf Nyman

Elmar Gustaf Nyman (22. juunil 1919 Kloostri vald, Harjumaa – 11. august 2008 Stockholm) oli eesti-rootsi politoloog.
Elulugu.
Elmar Gustaf Nyman oli eestirootsi kooliõpetaja poeg.
1937. aastal lõpetas Nyman Haapsalus Rootsi Eragümnaasiumi, 1938 EV Sõjakooli, õppis 1939–1941 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. 
Töötas lühikest aega Tallinna Statistikabüroos ja eestirootslaste ühingus Svenska Odlingens Vänner. 1943 põgenes Rootsi, lõpetas 1946 Stockholmi Ülikooli politoloogiamagistri kraadiga. Jätkas samas õpinguid, "filos. lic." (1952, samas), väitekiri "Striden om tryckfriheten under den gustavianska tiden", filosoofiadoktor (1963, samas), väitekiri "Indragningsmakt och tryckfihet 1785–1810" (Stockholm, 1963).
Nyman töötas Koolide Ülemvalitsuses, oli 1958–1963 Stockholmi Ülikooli erakorraline ja 1963–1982 lektor, 1965–1977 ühtlasi Linköpingi Ülikooli õppejõud, 1982–1984 teadur (Rootsi Ühiskonnateaduste Uurimiskeskuse toetusega). Õpetas kursusi Rootsi konstitutsiooni ajaloost, Rootsi riigi ja omavalitsuste haldusõigusest, välisriikide põhiseadustest, trüki- ja ajakirjandusvabadusest.
Teadustöö.
Elmar Gustaf Nymani uurimisvaldkonnad olid riigiteadus, trükivabadus, vähemusrahvuste küsimused ja nendega seotud seadusandlus ning selle rakendamise probleemid, eestirootslaste rahvusgrupi minevik ja areng. Ta käis korduvalt uurimisreisidel Helsingi, Kopenhaageni, Hamburgi, Berliini, Marburgi ja Freiburgi ülikoolis, tutvumaks nende haldusorganisatsiooniga ja kogudes algmaterjali nii õppe- kui uurimistöö tarbeks, sh Saksamaal ka Saksa okupatsiooni kohta Eestis ja eestirootslaste väljarändest. Oli eestirootslaste kultuuriühingu Svenska Odlingens Vänneri esimees ja auliige, selle organisatsiooni teadusliku sariväljaande "Kustbon" toimetaja, koguteose kaasautor, välisrootslaste keskühingu Riksföreningen Sverigkontakti juhatuse liige ning ühingu juures tegutsenud Estlandsutkotteti abiesimees, Eesti Teadusliku Instituudi Rootsis, ETS-i Rootsis, Balti Uurimiskeskuse Stockholmis juhatuse liige.
Gustav Reinhold Nyländer

Gustav Reinhold Nyländer (umbes 1775 Tallinn – 23. mai 1825 Kissy, Sierra Leone) oli misjonär ja keeleteadlane, eesti afrikanistika rajaja.
Elulugu.
Gustav Reinhold Nyländer oli rootsi-soome päritolu, ema poolt tõenäoliselt eestlane.
Aastatel 1803–1805 õppis ta Berliinis misjoniseminaris (nn Jänicke koolis). 1805 asus ta Inglismaal Kirikumisjoniühingu teenistusse, 1806 lähetati ta misjonitööle Aafrikasse. Elas ja töötas kuni surmani Sierra Leones, sh 1812–1818 bulomite ja 1818–1825 temnede asualal. Rajas Sierra Leones esimese regulaarselt tegutseva kooli.
Teadustöö.
Nyländeri bulomi keele uurimused olid teedrajava tähtsusega. Ta töötas ladina kirja alusel välja bulomi keele tähestiku, koostas selle keele grammatika ja õigekirjaõpiku (1814), bulomi-inglise ja inglise-bulomi sõnaraamatu ning bulomikeelse usutekstide lugemiku. Tema Matteuse evangeeliumi bulomikeelne tõlge oli esimesi Piibli tõlkeid Aafrika põlisasukate keelde. Nyländer kogus ka sealset rahvaluulet ja etnograafilist ainestikku.
Jaan Nüssik

Jaan Nüssik (28. veebruar 1931 Polli vald, Karksi kihelkond, Pärnumaa – 22. september 2020) oli eesti keemik.
Elulugu.
Jaan Nüssik oli möldri poeg.
1951. aastal lõpetas ta Tartu 5. Keskkooli, 1956 TRÜ keemiaosakonna, 1961–1965 NSVL TA Maagileiukohtade Geoloogia, Petrograafia, Mineraloogia ja Geokeemia Instituudi (Moskva) aspirant, geoloogia-mineraloogiakandidaat (1969, samas).
Ta oli 1957–1965 NSVL TA Maagileiukohtade Geoloogia, Petrograafia, Mineraloogia ja Geokeemia Instituudi nooremteadur, 1965–1976 Venemaa Mineraalide Sünteesi ja Kristallide Kasvatamise TUI noorem- ja vanemteadur, 1976–1984 NSVL TA Komi filiaali vanemteadur (Sõktõvkaris), 1984–1998 TTÜ ehitusmaterjalide labori vanemteadur.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkonnad on kristalli- ja ligandite välja teooria, emissioonspektraalanalüüs, mineraalide adsorptsioonspektroskoopia, daikide keemiline koostis granitoidides, mineraalide süntees ja kristallide kasvatamine. Osalenud paljudes ekspeditsioonides (Siberis, Kasahstanis, Sahhalinil, Komis jm). 
Teoseid.
Üle 60 teaduspublikatsiooni, sh 5 monograafiat; 8 autoritunnistust.
Viesturs Jansons

Viesturs Jansons (sündinud 23. juulil 1958) on läti päritolu Eesti balletitantsija.
Ta lõpetas 1976. aastal Riia Koreograafiakooli.
Ta oli aastatel 1976–1991 Läti Rahvusooperi balletisolist ja 1996–1997 Läti Rahvusooperi balletitrupi kunstiline juht. Aastatel 1991–1996 ja 1997–2001 oli ta balletisolist Estonia teatris. 2013. aasta seisuga on ta Tallinna Balletikooli õppejõud.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Kaie Kõrb. Neil on kaksikud pojad (sündinud 2007). 
Varasemast suhtest on tal tütar (sündinud 1984).
Mina ja keskkond

Mina ja keskkond on koolieelsetes lasteasutustes käsitletav valdkond. Selles valdkonnas käsitletakse teemasid nii loodus- kui ka ühiskonna- ja inimeseõpetusest.
Hélène

Hélène on prantsuspärane naisenimi.
See nimi tuleneb vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Ilusa Helena nimest.
Laima Vaikule

Laima Vaikule (sündinud 31. märtsil 1954 Cēsises) on läti estraadilaulja ja näitleja.
Tema isa Stanislavs Vaikulis oli tööline. Ema Janina Vaikule (surnud 2015) oli algul müüja, seejärel poe direktor. Kui ta oli kolmeaastane, kolis pere Riiga. Laima lõpetas põhikooli ja astus siis meditsiinikooli.
Ühtlasi tegeles ta laulmisega. Tema õpetaja oli Leonid Zahodnik, kes tegi koostööd Raimonds Paulsiga. Kui Vaikule oli 15-aastane, laskis Zahodnik Vaikulel Paulsile laulda. Paulsile esitus meeldis ning ta võttis Vaikule enda juhitud Riia raadio- ja televisiooniorkestri solistiks.
Talle omistatakse Nõukogude Liidu estraadil esimesena miniseeliku kandmist.
1970 tutvus Vaikule Andrei Latkovskiga (sündinud 1949). Latkovski oli algul Vaikule saatebändi basskitarrist, hiljem lauljatari mänedžer. Alates 1978 elavad nad vabaabielus. Lapsi neil pole. 2010, 56-aastaselt püüdis Vaikule kunstliku viljastamise abil last saada, kuid rasedus katkes. Vaikule on Raimonds Paulsi tütretütre Monika-Ivona (sündinud 1994) ristiema.
Laima Vaikule on loomade õiguste eest võitleja. Eetilistel põhjustel on ta taimetoitlane.
Vaikulel on kaks kodu, Riias ja Moskvas.
2018. aasta alguses teatas Vaikule, et ei sõida Krimmi esinema, ükskõik kui suurt honorari talle ka ei makstaks. Pärastpoole selgitas ta, et keeldumise põhjuseks on Euroopa Liidu ja Läti kehtestatud sanktsioonid ning pärast nende mahavõtmist poleks tal midagi Krimmis esinemise vastu. 2022. aasta veebruaris mõistis ta hukka Venemaa sissetungi Ukrainasse.
Soojusliikumine

Soojusliikumine on aineosakeste korrapäratu liikumine. Soojusliikumise keskmine kineetiline energia määrab keha temperatuuri.
Vicente Blasco Ibáñez

Vicente Blasco Ibáñez (29. jaanuar 1867 – 28. jaanuar 1928) oli hispaania kirjanik ja stsenarist. Ta lavastas ka filme.
Max Frisch

Max Rudolf Frisch [maks friš] (15. mai 1911 Zürich – 4. aprill 1991 Zürich) oli Šveitsi kirjanik.
Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakond

Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakond on Tartu Ülikooli Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride instituudi koosseisu kuuluv allüksus, kus õpetatakse klassikalist filoloogiat bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes. Kuni 2014. aasta lõpuni oli see germaani, romaani ja slaavi filoloogia instituudi allüksus.
Osakond avati 1990. aastal, siis kandis see klassikalise ja romaani filoloogia kateedri nimetust, alates 2008. aastast on nimetuseks klassikalise filoloogia osakond. Klassikalise filoloogia korraline professor oli 1990. aastast kuni emeriteerumiseni 2012. aastal Anne Lill, 2012–2017 oli professoriks Kristi Viiding, alates 2018 Janika Päll. Osakonna õppejõudude ja teadustöötajate hulka kuuluvad Maria-Kristiina Lotman, Kadri Novikov, Ivo Volt, Kaidi Kriisa ja Neeme Näripä.
Osakond on olnud üks konverentsisarja Colloquium Balticum korraldajaid.
Osakond tegutseb Tartus, Lossi tänav 3.
St. Petersburg

St. Petersburg (lühendita kuju Saint Petersburg) on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Pinellase maakonnas.
St. Petersburg asub Florida poolsaare läänerannikul Tampa lahe ääres. Linn asutati 1888. aastal. Asula on saanud nime Peterburi järgi, kus üks linna asutajatest Peter Demens (Pjotr Dementjev) oli veetnud osa oma noorpõlvest.
St. Petersburg kuulub koos Tampa ja Clearwateriga linnastusse, mida nimetatakse Tampa lahe piirkonnaks. 
St. Petersburgi elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 244 769.
Üks linna suuremaid tööandjaid on investeerimisfirma Raymond James.
Linnas tegutseb pesapallimeeskond Tampa Bay Rays.
St. Petersburgis asub Salvador Dalí muuseum.
Linnas asus Wikimedia Foundation alates asutamisest kuni 2007. aastani, mil sihtasutus kolis San Franciscosse.
St. Petersburgi sõpruslinnad on Takamatsu Jaapanis ja Peterburi Venemaal.
Kloun

Kloun on iseloomulikult kostümeeritud koomiline etendaja, kes oma tegevusega püüab publiku meelt lahutada.
Tavaliselt kuuluvad klouni kostüümi juurde värviline parukas, suur punane ümmargune nina, üleloomulikult suured jalanõud ja groteskne grimm. Mõnedel lastel esineb klounihirm ehk koulrofoobia. Klounidele on hirmuäratava kuvandi andnud ka Ameerika Ühendriikide sarimõrvar John Wayne Gacy (hüüdnimega Killer Clown).
Klounid võivad töötada tsirkuses, teatris, laatadel, pidudel.
Ukuaru

"Ukuaru" on Veera Saare 1969. aastal ilmunud romaan.
Selle järgi tehti film "Ukuaru".
Kerogeen

Kerogeen on põlevkivis sisalduv orgaaniline substants. See on kõrgmolekulaarsete polüfunktsionaalsete orgaaniliste ainete segu, mis peale süsiniku ja vesiniku sisaldavad ka hapnikku, väävlit ja lämmastikku. See pärineb veekogudes elutsenud organismide jäänustest. Kerogeen on orgaanilistes lahustites vähelahustuv amorfne aine. 
Kerogeeni võib põlevkivis sisalduda 75–80%, kuid harilikult ei ole seda enam kui 20–30%. Eesti põlevkivide – kukersiidi ja diktüoneemaargilliidi – kerogeenil on erinev koostis. Kukersiitse põlevkivi elementaarkoostis on 76–78% C, 9–10% H, 9–12% O, 1,2%–2,1% S, 0,2–0,5% N ja 0,1–0,9 Cl. Kerogeeni energeetiline väärtus võib olla 30–40 MJ/kg.
Põlevkivikeemia

Põlevkivikeemia on rakenduskeemia haru, mis uurib põlevkivi keemilist koostist, omadusi ja kasutamist keemiatööstuse toorainena.
Uurimis- ja arendustöö Eestis.
Eesti tähtsaim maavara põlevkivi on olnud selleks "mootoriks", tänu millele on käivitunud vastav uurimistöö, keemikute ja keemiainseneride koolitus ning Eesti suuremate keemiaettevõtete teke ja areng. Põlevkivitööstus tekkis seoses põlevkivi termilise töötlemise arenguga. Eesti põlevkivitööstus andis soojuse ja valguse Eesti majapidamistele alates 1924. aastast, mida loetakse põlevkivikeemiatööstuse (õlitööstuse) alguseks. Kümne aastaga ehitati kolm tolle aja võimsamat põlevkiviõlivabrikut.
Põlevkivi koostise uurimist alustati Tartu Ülikoolis (TÜ). Esimesed keemilised analüüsid põlevkivi koostise kohta tegid 1850 professor G. Petzhold, 1870 A. Schamarin ja 1871 R. Hehn. Eesti põlevkivikeemia plaanipärasele arengule pani 1920 aluse Paul Kogerman. 1925 asutas ta koos M. Wittlichiga (Vitsut) TÜ keemiainstituudi juurde õlikivide uurimise labori ja oli selle juhataja. See labor ja juhataja viidi 1936. aastal üle Tallinna Tehnikainstituuti (praegune TTÜ).
Põlevkivikeemia ja -tehnoloogia alase uurimis- ja arendustöö suuremateks keskusteks kujunesid Tallinna Tehnikaülikool (eelkäija 1919. aastast Tallinna Tehnikum) ning nõukogude ajal loodud rakenduskeemia suunitlusega uurimisasutused TA Keemia Instituut (tegutses 1947–2002) ja Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituut (tegutses 1958–2009 Kohtla-Järvel).
Põlevkivi kerogeeni (orgaanilise osa) keemilise koostise komplitseerituse tõttu on sellealane uurimistöö toimunud mitmete aastakümnete jooksul toetudes akumuleerunud teadmistele ning kasutades üha moodsamaid aparaate ja analüüsimeetodeid. Kerogeenpõlevkivi pürolüüsil saadakse põhifraktsioonidena gaas ja õli, kõrvalsaadustena fenoolvesi, poolkoks ja tuhk. Esmaste saaduste töötlemisel on saadud üle paarikümne väärtusliku saaduse. Kõik saadused, nende keemiline koostis ja omadused, aga ka analüüsimetoodikate ja tootmistehnoloogiate väljatöötamine, optimeerimine ning keskkonnasaastega seotud probleemid kuuluvad põlevkivikeemia uurimissfääri. Seega väga lai ja komplitseeritud, kuid Eesti jaoks oluline uurimisvaldkond. Siinsed põlevkivikeemia ja -tehnoloogia saavutused on olnud maailmatasemel kõrgelt tunnustatud.
1984. aastal hakkas Eestis ilmuma rahvusvaheline põlevkivialane teaduslik-tehniline ajakiri "Gorjutšie Slantsõ / Oil Shale".
Põlevkiviuuringute alal on juhtivat osa etendanud TTÜ-s Paul Kogerman, Hugo Raudsepp, Johannes Hüsse, Arnold Kõll, Agu Aarna, Ilmar Öpik, Olaf Eisen, Endel Lippmaa, Leevi Mölder, Enno Reinsalu, Rein Kuusik, Hans Luik; Keemia Instituudis Samuil Faingold, Aleksandra Fomina, Mark Gubergrits, Ilmar Klesment, Kaarli Urov; Põlevkivi Instituudis Aavo Rätsep Jevgeni Petuhhov, Richard Joonas, Viktor Jefimov, Ülo Lille jt.
Aksel Kriisa

Aksel Kriisa (19. oktoober 1904 Kokemäe, Haanja vald – 15. august 1949 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti vaimulik ja orelimeister.
Ta sündis Kokemäel, Haanja vallas orelimeister Tannil Kriisa pojana. Ta lõpetas aastal 1925 Võrus gümnaasiumi. Aastatel 1925–1931 õppis ta Tartu Ülikoolis teoloogiat. Vaimulikukutseks valmistudes töötas prooviaastal Otepää Maarja koguduses. Ordineeriti 5. veebruaril 1933 Tallinna toomkirikus õpetajaks.
Ta oli aastatel 1933–1934 Saaremaa praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1934–1941 Mustjala Anna koguduse õpetaja.
Aastal 1941 ta arreteeriti NKVD poolt. Ta suri GULAG-i vangilaagris Venemaal.
Isiklikku.
Tema isa Tannil Kriisa ning isa vennad Jakob ja Juhan olid eesti orelimeistrid. Rohkem või vähem orelimeistrid olid ka tema vennad Eduard, Harry, maalikunstnik Rudolf, ka tema ise.
Madeira (vein)

Madeira on kange portugali vein, mis on saanud nime Madeira saare järgi. Madeirat toodetakse Tinta Negra Mole viinamarjadest. Alates 1993. aastast on tootjad seadusega kohustatud etiketil kasutama üldmõistet, mis näitab veini magusust ["seco" (kuiv), "meio seco" (poolkuiv), "meio doce" (poolmagus) ja "doce" (magus)]. Veinid, mille etiketil on Sercial, Verdelho, Bual või Malmsey, peavad 85% ulatuses koosnema nimetatud sordist. Nende etiketil on tavaliselt nende vanus:
George Steiner

Francis George Steiner (23. aprill 1929 Pariis – 3. veebruar 2020) oli Viinist pärit juudi perekonnas sündinud Ameerika Ühendriikide kirjandusteadlane, kriitik, esseist, filosoof, kirjanik, tõlkija ja õppejõud.
Haridus.
George Steiner sündis Pariisis, kus sai ka alghariduse. 1940. aastal kolis perekond Ameerika Ühendriikidesse. Ta sai bakalaureusekraadi Chicago Ülikoolist, magistrikraadi Harvardi Ülikoolist ning doktorikraadi Oxfordi Ülikoolist.
Töö.
1952–1956 töötas ta Londonis ajalehe The Economist toimetuses. 
1956. aastal naasis Steiner Ameerika Ühendriikidesse, kus osales Princetoni Ülikooli Institute for Advanced Study töös. Aastail 1958–1959 oli ta Fulbrighti professor Austrias Innsbruckis, 1961. aastal sai temast Cambridge'i Ülikooli Churchilli Kolledži asutajaliige. 
Pärast aastatepikkust tegutsemist vabakutselise kirjaniku ja õppejõuna sai ta 1974. aastal Genfi Ülikooli inglise ja võrdleva kirjanduse professoriks. Sellel kohal töötas ta kuni emeriteerumiseni 1994. aastal. Seejärel on ta olnud Oxfordi Ülikooli St Anne'i Kolledži võrdleva kirjanduse professor (1994–1995) ja Harvardi Ülikooli luuleprofessor (2001–2002).
Tunnustus.
1984. aastal sai ta Auleegioni ordu liikmeks, alates 1989. aastast on ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia auliige, 1998. aastal sai ta Briti Akadeemia liikmeks. Ta on kaheksa ülikooli audoktor.
Teoseid eesti keeles.
Eesti keeles on ilmunud George Steineri "Valik esseid" (tõlkinud Triinu Pakk, Loomingu Raamatukogu 33–34, 2008).
Regīna Ezera

Regīna Ezera (pseudonüüm, tegelikult Regīna Kindzule, sünninimi Regīna Šamreto; 20. detsember 1930 Riia – 11. juuni 2002 Ķegumsi lähedal) oli läti kirjanik.
Elulugu.
Regīna Ezera (pseudonüüm tuleb lätikeelsest sõnast "ezers" 'järv') sündis puusepa ja koduperenaise tütrena. Ema poolt oli perekond pärit Latgalest, nii et läti keelt õppis Regīna alles koolis. 1944. aastal viidi ta koos vanematega Saksamaale põgenikelaagrisse, 1945. aastal naasis ta Riiga. 1950. aastal lõpetas ta kooli ja asus õppima Läti Riiklikus Ülikoolis ajakirjandust. Ülikooli lõpetas 1955. aastal.
1951. aastal abiellus ta endise leegionäri Jēkabs Lasenbergsiga ning kandis mõnd aega perekonnanime Lasenberga. 1958. aastal abiellus ta kirjaniku ja tõlkija Česlavs Kindzulisega ning sai perekonnanimeks Kindzule. Mõlemad abielud purenesid ning oma kolm tütart (sündinud 1951, 1955 ja 1957) kasvatas ta üles peamiselt üksi.
Kirjanduslik ja poliitiline tegevus.
Esmalt töötas Ezera ajalehtede juures, hiljem pühendus täielikult kirjanduslikule tegevusele. Ta oli ka poliitiliselt aktiivne: 1960. aastail osales ta Riia Linna Töörahva Saadikute Nõukogu töös, 1976–1978 oli NLKP kohaliku komitee liige. 1970. ja 1980. aastail esindas Ezera Läti NSVd NSVL Kirjanike Liidus.
1988–1989 oli ta tegev Läti iseseisvuse taastamisel. 1995. aastal sai ta Läti Vabariigi Kolme Tähe ordeni.
Elu lõpus elas Ezera majanduslikult rasketes oludes, teda vaevasid terviseprobleemid ja depressioon.
Teoseid.
Romaanid.
Eesti keeles on ilmunud veel kogumik "Latgale jutustusi" (tõlkinud Petõr Damberg ja Enda Kallas; Loomingu Raamatukogu 32, 1962) ja "Zooloogilised novellid" (tõlkinud Valli Helde; Loomingu Raamatukogu 25/26, 1977).
2007. aastal avaldas läti kirjanik Nora Ikstena Regīna Ezera biograafia "Esamība ar Regīnu" ("Koos Regīnaga").
San Salvadori saar (Bahama)

San Salvadori saar on saar Bahama saarestikus, kuulub Bahamale.
Kuni 1925. aastani oli saare ametlik nimi Watlingi saar.
Saarel on mitmeid kauneid liivarandu ning peamine majandusharu on turism. 2010. aastal elas seal 930 inimest. Saarel asub San Salvadori rahvusvaheline lennujaam.
Ainetu toode

Ainetu toode ehk mitteaineline toode ehk mittemateriaalne toode ehk immateriaalne toode on ostu-müügi objekt majanduslikus käibes, mis ei ole ei aineline ese ega voog (nt elektrienergia), vaid esineb teatud laadi tegevusena või teabe edastamisena. Vaimne toode. 
Mõistet "ainetu toode" hõlmab tänapäeval mõiste "teenus" kõige laiemas tähenduses.
Narva raad

Narva raad oli Narva linna kohtu- ja valitsusorgan (raad) 14. sajandist kuni 1889. aastani. 
Narva raad nimetas ametisse ja vabastas ametist linnaametnikud; andis linnakodanikele kodanikustaatuse; kinnitas gildide põhikirjad (reeglid); reguleeris kaubandushindu; tegeles kohtu-, usu- ja haridusasjade haldamisega linnas; juhendas madalama astme kohtuid, haldas linnavarasid ja koole ja vastutas maksude kogumisest ja vägede majutamise eest.
Robert Musil

Robert Musil (6. november 1880 Klagenfurt – 15. aprill 1942 Genf) oli Austria kirjanik.
Musili lõpetamata jäänud mahukat romaani "Omadusteta mees" ("Der Mann ohne Eigenschaften") peetakse modernismi üheks olulisimaks esindajaks kirjanduses.
Rona Nishliu

Rona Nishliu (sündinud 25. augustil 1986 Mitrovicës) on Albaania laulja ja raadiosaatejuht.
Ta esindas Albaaniat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus albaaniakeelse lauluga "Suus" (eesti keeles "Isiklik"), millega saavutas finaalis 146 punktiga 5. koha, mis on seni Albaania parim koht Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Ta on õppinud lastemuusikakoolis klaverit. 
Ta korraldas heategevuskontserte juba üliõpilasena. Ta on Kosovo Riikliku Autismi Assotsiatsiooni aktivist.
Leedu kirjanike loend

"Siin on loetletud Leedus või leedu keeles kirjutavaid või kirjutanud kirjanikke."
Heinrich Rubenow

Heinrich Rubenow (surnud 31. detsembril 1462) oli Greifswaldi bürgermeister, kes on tuntud Greifswaldi ülikooli peamise asutajana.
Rubenow sündis Greifswaldi kodanikuperes, tema esivanemad olid samuti olnud bürgermeistrid. Rubenow sai alghariduse arvatavasti Greifswaldi Maarja kiriku kirikukoolis, 1433. aastal ta abiellus. Alates 1435. aastast õppis ta Rostocki ülikoolis, 1447. aastal sai ta ilmaliku õiguse alal doktorikraadi Erfurdi ülikoolis. 1449. aastal sai ta Greifswaldi bürgermeistriks.
Rubenow tegutses Greifswaldi ülikooli loomise nimel laial rindel, annetas raha ja ka oma raamatukogu. 1456. aastaks õnnestus tal oma plaanile saada ka Cammini piiskopi Henning Iveni ja Pommeri hertsogi Wartislaw IX toetus. Greifswaldi ülikool avati ametlikult 17. oktoobril 1456 Greifswaldi Nikolai kirikus. Avamisel osalesid nii Wartislaw IX kui ka piiskop Henning Iven. Viimase määras paavst Calixtus III bullaga ülikooli esimeseks kantsleriks. Rubenowist sai ülikooli viitsekantsler, hertsogi esindaja ülikooli konsiiliumis ja esimene rektor, talle anti ka ainuõigus ametisse seada ja vabastada õppejõude. Samas tekkisid Rubenowil Greifswaldis tõsised poliitilised vastuolud, mistõttu ta pidi 1457. aasta septembrist Stralsundis varjupaika otsima. Seejärel tugevdas ta oma positsiooni, pagendades linnast oma vastased, üks neist aga koguni hukati. 1459. aastal laiendas hertsog Wartislaw X Rubenowi õigusi ülikooli suhtes veelgi. Ent 1462. aasta viimasel päeval Rubenow mõrvati, ilmselt vanade poliitiliste vastuolude tõttu. Seejärel puhkesid linnas tõsised rahutused, mis suruti maha alles hertsogi vägede sissetungi järel.
1856. aastal, ülikooli 400. aastapäeval, avati ülikooli peahoone ees Heinrich Rubenowi mälestussammas.
Kirehe ringkond

Kirehe ringkond on 2. järgu haldusüksus ("akarere") Rwanda kaguosas Idaprovintsis.
Kirehe piirneb lõunas Burundi ja idas Tansaaniaga. Ida- ja lõunapiir kulgeb piki Kagera jõge.
Suurem osa alast on umbes 1350 meetri kõrgune platoo, kõrgemad mäed on 1700–1800 meetri kõrgused Mahama ja Migongo. Kirehe ala katab valdavalt savann, kus kasvavad peamiselt akaatsiad. Suurem osa looduslikult kasvanud metsast on maha raiutud, kuid metsade taastamiseks istutatakse eukalüpte, mände ja Mearnsi akaatsiat. Kirdeosas on soid ja järvi, sealhulgas Rwampanga järv. Äärmises kagutipus on Rusumo juga.
Ringkonna halduskeskus on Rusumo. Ringkond jaguneb 12 sektoriks ("imirenge"): Gahara, Gatore, Kigarama, Kigina, Kirehe, Mahama, Mpanga, Musaza, Mushikiri, Nasho, Nyamugari, Nyarubuye.
Tegeldakse peamiselt põllumajanduse (sealhulgas riisikasvatuse ja mesindusega) ning käsitööesemete valmistamisega.
Inimeste peamiseks energiaallikaks on puit; elektrienergia on kättesaadav vaid suuremates asulates. Rajamisel on Rwanda, Tansaania ja Burundi ühine 80-megavatine Rusumo hüdroelektrijaam.
Rwampanga

Rwampanga (ka Mpanga; Kampanga) on järv Rwanda idaosas Tansaania piiri lähedal.
Järv asub Idaprovintsis Kirehe ringkonna kirdeosas umbes 4 km kaugusel Tansaania piirist. Mõne kilomeetri kaugusel loodes asub Cyambwe järv.
Rwampanga pikkus kirde-edelasuunas on umbes 6,5 km ja suurim laius veidi üle 2 km.
Vicente Ehate Tomi

Vicente Ehate Tomi (sündinud 1968) on Ekvatoriaal-Guinea poliitik, kes oli 21. maist 2012 kuni 23. juunini 2016 Ekvatoriaal-Guinea peaminister.
Ta on varem olnud transpordi- ja kommunikatsiooniminister ning kuulunud Pan-Aafrika parlamenti.
Hasmogaamia

Hasmogaamia on enamikul taimeliikidel esinev õite tolmlemine avatud õiekatte korral.
Terminit kasutatakse eelkõige puhkudel, kui osa õisi on kleistogaamsed ehk arenevad avanemata.
Selliseid kahesuguseid õisi esineb näiteks kannikestel.
Kleistogaamia

Kleistogaamia on mõnedel taimeliikidel esinev nähtus, mille korral õied tolmlevad suletuna ega avanegi. 
Kleistogaamsetes õites toimub isetolmlemine. Sel puhul õiepung areneb viljaks õit avamata.
Taimeliikidel, kellel leidub kleistogaamseid õisi (näiteks kannikesed) on osa õisi avanevad (hasmogaamsed).
Soluna Samay

Soluna Samay Kettel (sündinud 27. augustil 1990 Guatemala linnas) on Taani laulja. Ta esindas Taanit 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Should've Known Better" ja sai finaalkontserdil 23. koha.
Laulmise ja tantsimisega hakkas ta tegelema 6-aastaselt, aidates oma isa, kes esines üle maailma tänavamuusikuna. 
Pere kolis 2000. aastal Atitláni järve äärest Bornholmi saarele.
Juba 10-aastaselt kirjutas ta laule, sest isa oli õpetanud ta mängima nii trumme, basskitarri kui ka kitarri. Nüüd elab ta perega Kopenhaagenis, kuigi peab end maailmakodanikuks. Soluna valdab viit keelt.
Debüütalbum "Sing Out Loud", mida Soluna salvestas kahe aasta jooksul, avaldati septembris 2011.
Radio Studio 54 Network

Radio Studio 54 Network (tuntud ka kui "Studio 54 Network") Itaalia on eraõiguslik raadiojaam, mis asub Locris Calabrias. Raadioprogrammi edastatakse FM-sagedusalas ja see on kuulatav 9 Lõuna-Itaalia provintsis: Reggio Calabria, Messina, Vibo Valentia, Catanzaro, Cosenza, Crotone, Lecce, Potenza ja Salerno provintsis.
Richard de Bury

Richard de Bury (ka Richard Aungerville või Aungervyle; 24. jaanuar 1287 – 14. aprill 1345) oli inglise kirjanik, bibliofiil, benediktiini munk ja piiskop. 
Ta oli üks esimesi inglasest raamatukogujaid. Tema peateos "Philobiblon" on kirjutatud vaimulikesse õppimis- ja lugemisarmastuse sisendamiseks. Seda peetakse varaseimaks teoseks, mis käsitleb sügavuti raamatukogundust.
Ta sündis Bury St Edmundsi lähedal Suffolki krahvkonnas. Oxfordi Ülikoolis õppis ta filosoofiat ja teoloogiat ning temast sai benediktiini munk. Ta oli tulevase kuninga Edward III õpetaja ning hiljem Inglismaa varahoidja. Kuningas saatis teda 1330. ja 1333. aastal saadikuna paavsti juurde Avignoni. Esimesel neist reisidest kohtus ta muuhulgas Petrarcaga. 1333. aastal nimetas kuningas ta Durhami piiskopiks. Järgmistel aastatel reisis ta mitu korda diplomaatiliste ülesannetega mandrile. Hiljem lahkus ta poliitikast ning pühendus oma piiskopkonnale ja raamatukogu täiendamisele. Ta kogus käsikirju kaugelt ja lähedalt, päästes neid hoolimatute munkade käest. Tema armastus raamatute vastu on väljendatud ladinakeelses traktaadis "Philobiblon" (kreeka keeles 'raamatute armastus'). Richard de Bury lõpetas selle 1344. aastal ning see trükiti esimest korda aastal 1473. De Bury kirjeldab enda ja oma agentide pingutusi raamatute kogumisel. Ta kavatses Oxfordis oma raamatute baasil avada raamatukogu ning käsitles juba ka raamatute hoidmise ja laenutamise küsimusi. Ta suri aga enne oma kavatsuse täideviimist suures vaesuses ning ta raamatud jagati laiali.
Eesti Aeg

Eesti Aeg oli aastail 1991–1995 Eestis ilmunud nädalaleht. 
Ajalehte andsid välja AS MYYT ja AS Nädalaleht EESTI AEG. 
Esimene peatoimetaja oli Ivo Karlep.
Dünaamikamudel

Dünaamikamudel on matemaatiline mudel süsteemide ja protsesside käitumise uurimiseks. Dünaamikamudelid võivad olla formaliseeritud matemaatilised kirjeldused või numbrilised andmemassiivid (vt. Matemaatiline mudel). Dünaamikamudelite numbriliseks analüüsimiseks arvutitel kasutatakse nende simulatsioonimudeleid.
Tänapäeval on simulatsioonimudelite kasutamine väga levinud ilma ennustamisel ja tehniliste süsteemide, eriti automaatjuhtimissüsteemide arendamisel. Dünaamikamudel on enamasti tehniliste ja ajaliste piirangute tõttu tegeliku süsteemi lihtsustus mingi eesmärgi jaoks. Paljud tänapäeva automaatjuhtimissüsteemid sisaldavad juhtimisobjekti dünaamikamudelit.
Fanny Ardant

Fanny Marguerite Judith Ardant (sündinud 22. märtsil 1949 Saumuris) on prantsuse näitleja. Ta on eriti tuntud filminäitlejana, ent on mänginud rolle ka teatris ja televisioonis.
Jean-Paul Belmondo

Jean-Paul Belmondo (9. aprill 1933 Neuilly-sur-Seine – 6. september 2021 Pariis) oli prantsuse näitleja. Tema hüüdnimi oli Bébel.
Tema isa Paul Belmondo oli Sitsiilia juurtega Alžeeriast pärit skulptor, kes suundus hiljem Prantsusmaale, kus Jean-Paul 1933. aastal sündis. Tema ema oli maalikunstnik. Noorena tegeles Belmondo jalgpalli ja poksiga. Ta õppis Pariisis riiklikus draamakunstikoolis.
Näitlejana alustas Belmondo tööd 1953. aastal. Filmidebüüdi tegi ta 1950. aastate teises pooles. Belmondo kogus eelkõige tuntust märuli- ja krimifilmidega. 1960. aastatel saavutas ta läbimurde Prantsuse uue laine filmides, mille hulka kuulusid muuhulgas "Hingetu" ("À bout de souffle"; 1960) ja "Hull Pierrot" ("Pierrot le Fou"; 1965). Tema teised tuntumad rollid olid filmides "Mees Riost" ("L'Homme de Rio"; 1964), "Aju" ("Le Cerveau"; 1969), "Borsalino" (1970), "Peur sur la ville" (1975), "L'Animal" (1977), "Professionaal" ("Le Professionnel"; 1981) ja "Ässade äss" ("L'as des as"; 1982).
Rolli eest filmides "Léon Morin, Priest" (1961) ja "Hull Pierrot" esitati ta Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnale (BAFTA) parima välismaise meesnäitleja kategoorias. 1989. aastal pälvis Belmondo rolli eest filmis "Itinéraire d'un enfant gâté" Prantsuse filmiauhinna César parima meespeaosatäitja kategoorias. 1991. aastal sai ta Auleegioni ordeni ohvitseriks ja 2007. aastal komandöriks. 2016. aastal pälvis ta Veneetsia filmifestivalil elutööauhinna.
Belmondo suri 2021. aasta septembris 88-aastaselt. Tema tuhk maeti tema isa Paul Belmondo kõrvale Montparnasse'i kalmistule.
Belmondo oli kaks korda abielus ja tal oli neli last. Lisaks oli Belmondol suhe näitlejate Ursula Andressi ja Laura Antonelliga. Tema poeg Paul Belmondo (sündinud 1963) on endine võidusõitja, kes võistles muuhulgas Le Mansi 24 tunni võidusõidul (1985–2005) ja kahel hooajal (1992, 1994) Vormel 1 sarjas.
2020. aastal ilmus eesti keeles Belmondo autobiograafia "Tuhat elu on parem kui üksainus".
Ocean Endeavour

Ocean Endeavour (endine Kristina Katarina (2010–2014), The Iris (2000–2010), Francesca (1996–2000), ehitatud kui Konstantin Simonov (1982–1996)) on Dmitri Šostakovitš-klassi, projekt B-492 Soome ristluslaev, mis on ehitatud parvlaevana Stocnia Szczecinska im Adolfa Warskiego laevatehases Szczecinis Poolas Nõukogude Liidu tellimusel 1982. aastal. 2010. aasta suvel ja sügisel laeva moderniseeriti. 2012. aastal kasutas laevakompanii Kristina Cruises laeva Vahemerel ja Mustal merel.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga B 492/03 Stocnia Szczecinska im Adolfa Warskiego laevatehases, laev lasti vette 17. aprillil 1981 ning anti 1982. aastal Konstantin Simonovi nime all üle Vladivostokis asuvale Kaug-Ida Merelaevandusele (FESCO-le). Laev asus oma esmareisile Riiast Kuuba saarele ja tagasi tuli Odessasse. Kaug-Idas laeval piisavalt tööd ei olnud ja seepärast otsustati laeva kasutada Mustal merel ning 10. augusti 1982. aasta otsusega anti laev üle Musta Mere Merelaevandusele.
Konstantin Simonovi kasutati Mustal merel, Vahemerel ja Läänemerel kruiisideks nõukogude ja välismaa turistidega. Pärast ristluslaeva Mihhail Lermontov uppumist 16. veebruaril 1986 oli Balti Merelaevandusel üks laev puudu, nii anti Konstantin Simonov 9. jaanuaril 1987 Leningradis üle Balti Merelaevandusele. Laeva kasutati Läänemerel liinil Leningrad–Helsingi–Leningrad.
1991. aastal käis Konstantin Simonov Tallinnas, et teater Estonia saaks sellega Rootsi külalisetendustele sõita, majutudes kogu külalisetenduste aja laeval.
18. mail 1996 arestiti Konstantin Simonov võlgade tõttu Kieli sadamas. Laeva ostis ettevõte Pakartin Shipping Co. Ltd ja nimetas selle ümber Francescaks ning heiskas laeval Küprose lipu. 2000. aasta septembris ostis laeva Abcus Shipping Ltd ja pani sellele nimeks The Iris ning heiskas Malta lipu. Mano Maritime kasutas seda laeva liinil Odessa–Haifa.
11. detsembril 2009 ostis Soome ettevõte Kristina Cruises selle 1A-jääklassiga laeva selleks, et välja vahetada 1960. aastal ehitatud Kristina Regina. 2010. aastal moderniseeriti laeva tublisti Kotkas ja Naantali laevatehases. 24. veebruaril 2010 nimetati laev ümber Kristina Katarinaks, see sõidab Soome lipu all ja kodusadam on Kotka.
2012. aastal kasutati laeva mais Vahemerel ja Mustal merel kuni Odessani, juunis Läänemerel, juulis Norra fjordides kuni Islandi ja Svalbardini, augustis ja septembris Vahemerel ning septembris jälle Mustal merel kuni Odessani.
5. augustil 2013 külastas Kristina Katarina viimast korda Tallinna.
8. jaanuaril 2014 müüdi laev välismaalastest investoritele.
Aigeus

Aigeus (vanakreeka keeles Αἰγεύς) oli vanakreeka mütoloogias Ateena valitseja, Pandioni poeg ja Theseuse isa. 
Aigeuse võimu ohustas Kreeta valitseja Minos, kes nõudis ateenlastelt teatud aja tagant noormehi ja tütarlapsi Minotaurosele ohverdamiseks. Aigeuse poeg Theseus läks Kreetale ning tappis Ariadne abiga Minotaurose. Tagasiteel unustas ta aga heisata valged purjed, mis pidid kokkuleppe järgi tähistama edukat retke. Kui Aigeus nägi lähenemas mustade purjedega laeva, heitis ta end kaljult alla ja suri. Müüdi järgi tuleb sellest Egeuse (= Aigeuse) mere nimi.
Ariadne

Ariadne (vanakreeka keeles Ἀριάδνη) on vanakreeka mütoloogias Kreeta valitseja Minose ja Pasiphae tütar, Phaidra õde.
Ariadne armus Theseusesse, kes oli tulnud Kreetale, et päästa Ateena linn inimohvrite toomisest Minotaurosele. Ariadne andis Theseusele lõngakera, mille abil see leidis pärast Minotaurose tapmist labürindist väljapääsu (siit on pärit väljend "Ariadne lõng", mida kasutatakse juhtnööri tähenduses). Theseus lubas Ariadnega abielluda ning lahkus temaga koos Kreetalt, ent jättis ta magavana Naxose saarele maha. Tuntuima müüdiversiooni järgi võttis hüljatud Ariadne naiseks jumal Dionysos.
Elektervalgustus

Elektervalgustus on elektrit kasutav valgustus.
Elektromagnetiline ühilduvus

Elektromagnetiline ühilduvus (ingl "electromagnetic compatibility", EMC) on elektriseadme või -paigaldise võime toimida rahuldavalt elektromagnetilises keskkonnas, tekitamata vastuvõetamatuid elektromagnethäireid (elektromagnetiline müra, soovimatu signaal või levikeskkonna muutus) teistele selles keskkonnas asuvatele seadmetele. Seadmete ja süsteemide niisuguse seisundi tagamiseks on kehtestatud tehnilised ja õiguslikud normid.
Elektromagnethäired (ingl "electromagnetic interference, EMI") võivad häire allikast häire vastuvõtjasse edasi kanduda
Elektromagnethäire võib edasi kanduda ka mitme üheskoos toimiva sidestuse vahendusel. Näiteskeemil toodud alumine sidestustee koosneb induktiivsest, galvaanilisest ja mahtuvuslikust sidestusest.
Müra allikad ja vastuvõtjad on tavaliselt elektroonikaseadmed, häireallikaks võib olla ka loodusnähtus, nagu välk või maailmaruumist (nt Päikeselt) tulev kiirgus.
Energiatarbimise juhtimine

Energiatarbimise juhtimine (inglise "energy demand management" või "demand side management") on elektritarbija tarbimisharjumuste muutmine erinevate meetoditega tööstuses ning ühis- ja eramajapidamistes.
Peamine eesmärk on vähendada tiputarbimist või viia tarbimine üle tipuvälisele ajale, nt öisele ajale ja nädalavahetusele. Tiputarbimise haldus ei pruugi üldist energiatarbimist vähendada, kuid võib vähendada inversteerimisvajadust elektrijaamadesse ja elektrivõrkudesse.
Elektriaparaat

Elektriaparaat on elektrotehniline seade elektriahelate ja -seadmete kaitseks, kommutatsiooniks, kontrolliks, juhtimiseks või reguleerimiseks. 
Elektriaparaatide liigitus.
Voolu liigi järgi liigitatakse elektriaparaate alalisvoolu- ja vahelduvvooluaparaatideks, pinge järgi madal- ja kõrgepingeaparaatideks.
Elektriaparaatide hulka kuuluvad näiteks automaatkaitselülitid, releed ja mitmesugustes seadmetes kasutatavad andurid. Kaitseaparaadid võivad olla lihtsa elektromehaanilise vabastiga lülitid või programmeeritavad lülitamisseadmed.