tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Väljasuremisohus

Väljasuremisohus (varem "eriti ohustatud"; inglise keeles "endangered" – EN) on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimestiku kategooria, kuhu kuuluvad liigid, millel on suur oht looduses välja surra.
Rahvusvaheline Looduskaitseliit arvab 2023. aasta jaanuari seisuga väljasuremisohus olevaks 16 364 liiki.
Ohualdis

Ohualdis (inglise keeles "vulnerable" – VU) on üks Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimestiku kategooriatest. Ohualdisteks loetakse liigid, mida ähvardab looduses väljasuremine juhul, kui liigi säilimist ja paljunemist ohustavad tegurid püsivad ja nende mõju süveneb.
Sellisteks liigi püsimist mõjutavateks teguriteks loetakse tavaliselt liigi elukeskkonna kadumist ja elupaikade hävitamist. Ohualtid liigid ja elupaigad on jälgimise all ning nende ohustatus võib ajas süveneda. Looduses ohualdisteks võidakse lugeda ka liike, kes on vangistuses elavatena suhteliselt tavalised, nagu näiteks soldat-aara ("Ara militaris"). 
Rahvusvaheline Looduskaitseliit arvab 2023. aasta jaanuari seisuga ohualtiks 16 493 liiki.
Karmo Kuri

Karmo Kuri (sündinud 27. augustil 1987 Tallinnas) on Eesti poliitik, alates 15. juunist 2022 Nõmme linnaosa vanem.
Haridus.
Ta on lõpetanud Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse erialal. 2019. aastal alustas ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistriõpinguid avaliku sektori juhtimise ja innovatsiooni erialal.
Poliitiline tegevus.
Ta on alates 2022. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Nõmme linnaosas peab ta üheks olulisemaks murekohaks transiitliikluse suurt osakaalu magistraaltänavatel, millega kaasnev müra, õhusaaste ja ummikud muudavad kohaliku elaniku jaoks elukeskkonda halvemaks. Selle leevendamiseks oleksid tema hinnangul vaja nii liikluskorralduslikke lahendusi, mõtteviisi muutust kui ka ühistranspordivõrgustiku vaatamist laiemalt kui ainult ühe omavalitsuse piiridest lähtuvalt.
Ta peab oluliseks võrdset panustamist nii kaitsevõime tugevdamisse, siseturvalisusse kui ka tervishoidu, kuna need moodustavad ühtse terviku.
Karmo Kuri on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Tallinna piirkonna Nõmme osakonna esimees.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosa) 335 häält ning ei osutunud valituks.
Liikmesus.
2014. aastast kuulub ta Kaitseliidu Harju malevasse. Ta on ka vabatahtlik päästja Nõmme päästekomandos.
1. jaanuarist 2024 kuni 20. veebruarini 2025 oli Karmo Kuri Ida-Tallinna Keskhaigla nõukogu liige.
Isiklikku.
Karmo Kuri on abielus ja tal on kaks last.
Kurahhove

Kurahhove (ukraina Курахове) on linn Ukrainas Donetski oblastis Pokrovski rajoonis. Linn asub Vovtša jõele rajatud Kurahhove veehoidla vasakul kaldal, Donetskist 46 km lääne pool.
Asula tekkis 1936. aastal töölisasulana elektrijaama ehituse juurde ja kandis nime Kurahhovgresstroi, hiljem Kurahhovgres. 1956. aastal sai praeguse nime ja linnaõigused.
Linnas tegutseb 1941. aastast alates soojuselektrijaam.
2022. aastal sai linn purustusi Venemaa õhurünnakutes.
2021. aasta alguses oli linnas 18 506 elanikku.
2024. aasta detsembris langes linn Vene vägede kontrolli alla.
Karl Kikas

Karl Kikas (14. november 1914 Truuta – 11. mai 1992 Otepää) oli eesti lõõtspillimängija.
Karl Kikas õppis lõõtspillimängu iseseisvalt selgeks kümneaastaselt. Raadios esines ta esimest korda 1938. aastal. Temast kujunes Eesti tuntuim lõõtspillimängija, kes mängis tuntuks Teppo lõõtsa.
20. juulil 2019 avati Põlvas Karl Kikase pronksskulptuur, mille autor on skulptor Ekke Väli.
Guliston (Tadžikistan)

Guliston on linn Tadžikistanis Sugdi vilajetis. Asub Kayrakkumi veehoidla läänekaldal.
Asutati 1956. aastal. 2016. aastani oli asula nimi Qayroqqum (ka Kayrakkum). Linnas asub Kayrakkumi hüdroelektrijaam.
2020. aastal oli linnas hinnanguliselt 18 000 elanikku.
Vaslui lahing

Vaslui lahing (ka Podul Înalti lahing või Racova lahing) oli lahing Moldova Vürstiriigi Ștefan III ja Osmanite riigi Rumeelia elajeti Hadım Suleiman Pasha vahel 10. jaanuaril 1475. Lahing leidis aset Podul Înaltis Vaslui lähedal Moldovas (tänapäeva Rumeenia idaosas). Osmanite poolel osales lahingus 120 000 sõdurit, Moldova poolel 40 000 sõdurit ning väiksemad liitlas- ja palgaarmeed.
Moldova sai lahingus otsustava võidu, Veneetsia ja Poola allikate järgi hukkus üle 40 000 Osmanite riigi sõduri. Sultan Murad II lesk Mara Branković ütles Veneetsia saadikule, et sissetung oli Osmanite riigi ajaloo suurim kaotus. Paavst Sixtus IV pärjas Stefan III hiljem Athleta Christi tiitliga ning nimetas teda kristluse tõeliseks kaitsjaks.
Poola krooniku Jan Długoszi sõnul ei tähistanud Stefan võitu, vaid otsustas pärast lahingut 40 päeva leiva ja veega paastuda. Ta keelas end võidu toojaks nimetada ja ütles, et võit saavutati vaid tänu Jumalale.
Jolly Roger

Jolly Roger ('lõbus Roger') on lipp, millel kujutatakse koljut ja mille all on ristis luud. Lipul on must taust. See lipp hoiatas teisi laevu, et kui nad ei anna alla, siis tapetakse kõik pardal olijad ära. Kasutusel oli ka üleni punane lipp, mis teavitas teisi laevu, et kõik pardal surevad ja ei anna võimalust alla anda. Jolly Rogeri lippu kasutasid piraadid 18. sajandil, piraatluse kuldajastul. Kasutusel oli ka muid versioone, kus oli kujutatud luukeresid, mõõku ja veritsevaid südameid. Tihti lehvitati rahvusvahelisi lippe, et petta laevu. Viimasel momendil vahetati riigilipp välja Jolly Rogersi vastu ja rünnati. Jolly Rogeri lipu nime päritolu pole täpselt teada. Üks võimalus on, et sel perioodil seostati nime “Roger” deemoniga. Võimalik, et lipp pärineb Rhode Islandilt Newportist, kus tegutses piraatide seltskond, kes kasutas lippu, mis kujutas luukeret koos liivakellaga ja veritseva südamega. Seda kutsuti “Old Roger” ('vana Roger'). Teine võimalus on, et lipp pärineb ühelt kõmri päritolu piraadilt, kelle nimi oli Bartholomew Roberts. Ta sai kuulsaks sellega, et kandis lahingus säravast punasest siidist riideid, mistõttu prantslased andsid talle hüüdnime “le jolie rouge”, mis tähendab “ilus punane”. Roberts oli tuntud ka selle poolest, et tema laevastikud lehvitasid lippu, millel olid kujutatud kolju ja ristis luud. 
Esimene kirjalik teade Jolly Rogeri lipu kasutamisest pärineb 1700. aastast, mil Emmanuel Wynne kasutas seda oma laeval. Seda laeva nähti Santiagos. Jolly Rogeri lippu kasutasid põhiliselt Briti ja Ameerika piraadid 18. sajandi esimesel veerandil. Igal piraadil oli oma lipp.
François L'Olonnais

François L'Olonnais ([fʁɑ̃swa lolɔnɛ]) (1630–1668) oli Prantsusmaalt pärit piraat, kes tegutses 17. sajandil Kariibi merel. 
François sündis Prantsusmaa läänekaldal. Tema sünninimi oli Jean-David Nau (loe [ʒɑ̃ david no]). Hiljem hakati teda kutsuma François L'Olonnais’ks; see nimi pandi tema sünnikoha järgi.
Noormehena müüdi François L’Olonnais ühele mehele, kes viis ta Kariibi mere piirkonda elama. Aastatel 1650–1660 oli ta teenija Martinique saarel. Alatest 1660. aastast hakkas ta tegelema piraatlusega. Tortuga kuberner andis tema käsutusse väikese laeva. 
1663. aastal sattus François' laev õnnetusse Yucatanis. Meeskond jäi õnnetuses ellu, aga läheduses asunud Hispaania sõdurid tapsid nad seejärel ära. François jäi ellu tänu oma kavalusele, ta peitis enda surnud kaaslaste alla ja ootas, kuni Hispaania sõdurid lahkusid, ning põgenes siis saarelt koos orjadega, kelle ta oli vabastanud.
Ohust pääsemise järel kohtas François piraat Michel de Bascogat, kellega nad kogusid 8 laeva ja 600 meest. Nendega vallutasid nad Maracaibo ja Gibraltari asulad Venezuela lahes.
1667. aastal kavandas François suuremat röövi, milleks kogus 700 piraati, kellega rüüstas Puerto Cabellos sadama ja ühe väiksema linna. Edasi oli neil plaan liikuda San Pedro linna. Enne seda korraldasid nad aga Hispaania vägede varitsuse François' meestele. François kaotas palju piraate, ent võitis siiski lahingu. Pärimuse järgi võttis vihane François noa, lõikas ühel hispaanlasel südame välja ja sõi selle ära. Mõned hispaanlased jäid rünnaku järel ellu ning olid nõus juhatama François' meeskonna San Pedrosse, mis vallutati suurema vaevata.
Et vallutatud linnad olid vaesed ja kulda ei leitud, lahkusid paljud piraadid François' juurest. Lõpuks jäi alles vaid üks laev. François tegevus lõppes 1668. aastal – ta püüti Hondurases kannibalide poolt kinni ja söödi ära.
Krasnogvardeiski rajoon

Krasnogvardeiski rajoon on Venemaal mitme punakaardi (красная гвардия "krasnaja gvalrdija") auks nimetatud rajoon nimi.
Varem on nime "Krasnogvardeiski rajoon" kandnud järgmised rajoonid:
Torujalg

Torujalg ("Bolbitius") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Mureenlased

Mureenlased ("Muraenidae") on kalade sugukond angerjaliste seltsist. 
Sellesse kuulub 16 perekonda umbes 200 liigiga:
Sametkübarik

Sametkübarik ("Conocybe") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Toila Muusika- ja Kunstikool

Toila Muusika- ja Kunstikool on huvikool Ida-Viru maakonnas Toila-Oru pargis Toila Gümnaasiumi hoones. 
Kool loodi 1991. aastal. Kooli nimi oli "Toila Lastemuusikakool". Esialgu sai õppida klaverit ja akordionit. 1993 alustati koolis kunstiõpetust. 1996. nimetati Toila Lastemuusikakool ümber Toila Muusika- ja Kunstikooliks.
Tänapäeval saab Toila Muusika- ja Kunstikooli muusikaosakonnas õppida klaverit, akordionit, kitarri, kannelt, plokkflööti, saksofoni ja kunstiosakonnas maali, kompositsiooni, skulptuuri, disaini, kunstiajalugu.
Mureen

Mureen ("Muraena") on kalade perekond angerjaliste seltsi mureenlaste sugukonnast.
Mureenid on enamasti öise eluviisiga, päeval varjuvad nad kaljulõhedesse, pragudesse või setetesse, jättes välja vaid pea.
Perekonda kuulub 10 liiki:
Metropolitan Railway

Metropolitan Railway (lühidalt Met) oli kauba- ja reisiraudtee, mis teenindas Londonit aastatel 1863–1933. Selle põhiliin kulges kesklinnast loodesse, tulevasse Middlesexi äärelinna. Raudtee esimene liin ühendas kesklinnaga Paddingtoni, Eustoni ja King's Crossi raudteejaamad. Raudtee avati 10. jaanuaril 1863, sellel auruvedurid vedama gaasi abil valgustatud puidust vaguneid. Esimene osa kulges Paddingtonist Smithfieldi. Metropolitan Railway oli maailma esimene maa-alune reisiraudtee.
Varsti asuti Meti mõlemast otsast pikendama. Põhjas ehitati juurde haru Baker Streetist. Lõunas rajati aastal 1864 Hammersmithi jaam, aastal 1877 Richmondi jaam ning aastaks 1884 oli Circle Line valmis. Tähtsaim juurdeehitus oli loodesse Middlesexi, kuna sellega hakkas kiirelt arenema Londoni äärelinn. Aastal 1880 ehitati Harrow' jaam ning Buckinghami hertsogi ja Waddesdoni mõisa omanike toel teenindati aastaid ka Buckinghamshire'i Verney Junctioni raudteejaama.
Aastal 1905 hakkasid raudteel sõitma elektrirongid, aastaks 1907 oli neid rohkem kui aururonge, kuigi kaugemad lõigud saavutasid elektrivõimekuse alles kümneid aastaid hiljem. Erinevalt teistest Londoni raudtee-ettevõtetest arendas Met ka elamurajoone ning reklaamis pärast esimest maailmasõda raudteelähedasi rajoone Metro-landi kaubamärgi all. Metropolitan Railway liideti 1. juulil 1933 Underground Electric Railways Company of Londoni, trammiettevõtte ja bussifirmaga ning moodustati London Passenger Transport Board.
Kunagised Meti teed ja jaamad teenindavad tänapäeval Londoni metroo liine Metropolitan, Circle, District, Hammersmith &amp; City, Piccadilly, Jubilee ja Victoria.
1. tankibrigaad

1. üksik Siverski tankibrigaad (ukraina keeles "1-ша окрема танкова Сіверська бригада") on Ukraina maavägede väeüksus. 
Ajalugu.
Alates 2017. aastast kannab väüksus nime: 1. üksik Siverski tankibrigaad.
Üksus võitles 2022. aastal Tšernihivi piiramise ajal Vene vägede vastu.
Väike-Maarja Muusikakool

Väike-Maarja Muusikakool on muusikakool Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas aadressil Pikk tänav 2.
Kool loodi 1996. aastal.
Nurksõlg

Nurksõlg on 13.–15. sajandil Eesti, Läti ja Vadjamaa aladel kasutusel olnud sõletüüp, mille kuju määrasid rõngakujulise põhiosale liidetud neli nurka ja mida peetakse keskaegsest rõngassõlest välja kujunenud sõlevormiks. Nimetuse autor on etnograaf Aino Voolmaa.
Ajaloost.
Eesti ja vadja aladelt leitud nurksõlgi iseloomustab ainult geomeetriline ornament, kuid Lätist on leitud ka gooti kirjas tekstiga dekoreeritud nurksõlgi. Kindlamalt on 13.–15. sajandisse dateeritud varasemad nurksõled. Need on paksemast pronksplaadist valmistatud, lamedale rõngale lisatud nelja hulknurkse jätkega. Sellise kujuga on Tarvastu kiriku ümberehitusel ja Jõuga kääbaskalmistult leitud nurksõled, samuti osa Läti gooti kirjadega sõlgi. Hilisematel sõlgedel suureneb nurkade osatähtsus üldkujus ja need hakkavad meenutama ruutu, sõle materjaliks saab pehmem vaskplekk. Materjali väiksema vastupidavusega kooskõlas kujundatakse rõngas laiemana ja keskosas kergelt üles kummuvana.
Hilisemate nurksõlgede hulgast leiab selliseid, mida kaunistavad moreskornamendi elemendid ja mis lasevad end dateerida 16. sajandisse. Et leitud pole ühtki hõbedast nurksõlge, on arvatud, et 16. sajandi lõpuks, mil talurahva hulgas hakkasid hõbedahinna languse tõttu taas levima hõbeehted, oli see sõlevorm juba kasutusest kõrvale jäänud või jäämas.
Kaalu Kirme on pidanud keskaegsele rõngassõlele sarnanevate varasemate nurksõlgede loojateks saksa linnameistreid, kuid õhemate ruudukujuliste nurksõlgede tegijaiks eesti soost ehtemeistreid.
Doonori meelespea

"Doonori meelespea" on Mati Undi 1990. aastal ilmunud romaan.
Romaan on pastišš Bram Stokeri 1897. aasta romaanist "Dracula" – see on teadlik ja austust avaldav jäljend "Dracula" süžeest ja tegelastest, mis kaldub aga algteosest kõrvale, kuna 19. sajandi Euroopa asemel leiab see aset 1980. aastate Eestis. Samuti erineb romaan ülesehituselt; kus "Dracula" annab kogu toimunu edasi päevikusissekannete ja tegelastevahelise kirjavahetuse kujul, on Undi romaan ennekõike jutustav. Leidub otseseid viiteid Stokeri romaanis toimunule ning seda ka sarnases järjekorras, kuid palju elemente on uude ümbrusesse sobitumaks ümber kujundatud, sealhulgas ka tegelaste nimed, iseloomud ja motiivid.
Sisu.
Peategelane on kirjanik Joonatan, kes saab salapärase kutse ilmuda niipea kui võimalik kohtumisele Leningradis ristleja Aurora juures. Päevi piinleb ta otsustamatuse all, kas minna või mitte, otsustades aga lõpuks siiski kohtumisele ilmuda. Kohtumispaigas saab ta tuttavaks kummalise Michelsoniga, kes osutub hiljem vampiiriks. Michelsoni eesmärk on taasühineda oma ümbermaetud kadunud kaasa Lydia Koidulaga ning oma teekonnal Leningradist Eestisse teda otsides jätab ta endast maha rea jälgi nii mõrvade kui teadmata kadunute näol. Saades aimu Michelsoni tegevustest võtavad Joonatan, tema pruut Minni ja teised nende tuttavad kavaks Michelson peatada. Samaaegselt on üles tõusnud Koidula reinkarnatsioon, kes sihitult Eestis ringi rändab ja samuti uusi vampiire loob.
Pärast Koidulaga taasühinemist tõmbab Michelson tagasi, saades veel hullunud Renneri palatis viimast korda kokku Joonatani ja teistega ning lubab seal neile, et kavatseb elada edaspidi rahulikumat elu ja enam mitte tappa. Michelson kaob, loo jooksul vampiiristunud Lussi ning Joosepi saatused jäävad teadmatuks ja Renner on tapetud.
Teose kriitika.
„Doonori meelespea“ kohta avaldatud kriitika ühtib Undi loomingule üldiselt omaks saanud kriitikaga. Kohati raskesti jälgitav süžee ning laialivalguv narratiiv tekitavad lugejais segadust, kuid kummaliselt lummavad metafoorid ning autorile omapärane mänglev stiil ei jää kahe silma vahele.
Klaipėda mäss

Klaipėda mäss oli mäss jaanuaris 1923 Memeli piirkonnas (ehk Klaipeda piirkonnas). Nemunasest põhja pool asuvad alad eraldati Versailles' rahulepinguga Saksa Keisririigi Ida-Preisimaast ning sellest sai Rahvasteliidu mandaat. Piirkond määrati kuni alalise lahenduse väljatöötamiseni Prantsusmaa administratsiooni alla. Leedu tahtis piirkonda, mis on osa Väike-Leedust, endale, kuna seal elas palju Preisi leedulasi ning Klaipėda oleks olnud Leedu pääs Läänemerele. Kuna Suursaadikute konverentsil otsustati teha Klaipedast Danzigi vabalinna sarnane sõltumatu ala, otsustasid leedulased korraldada mässu.
Mässust jäeti kohaliku rahvastiku ülestõusu mulje ning ei Saksa politsei ega Prantsuse sõjavägi ei avaldanud erilist vastupanu. Mässulised määrasid ametisse leedumeelse valitsuse, mis avaldas soovi Leeduga liituda. Rahvasteliit juhtunule pretensioone ei esitanud ning 17. veebruaril 1923 liideti Klaipeda Leedu Vabariigiga. Ametlik rahvusvaheline leping, Klaipėda konventsioon, allkirjastati mais 1924. Konventsiooniga tunnustati Leedu suveräänsust, kuid ka Klaipeda laialdast autonoomsust. Piirkond jäi Leedule kuni see pärast Saksamaa ultimaatumit märtsis 1939 Natsi-Saksamaale läks.
Ehtenõel

Ehtenõel ehk ehisnõel on tikja kehaga, tavaliselt kaunistava peaga ehe, millel võis olla ka rõivast kinnitav funktsioon. Eestis olid luust ja metallist ehtenõelad rõivakinnitusvahendina kasutusel eelrooma rauaajast läbivalt kuni hilisrauaajani.
2007. aasta Guinea üldstreik

2007. aasta Guinea üldstreik oli üldstreik, mis algas Guineas 10. jaanuaril 2007. Guinea ametiühingud ja opositsioonierakonnad süüdistasid president Lansana Contéd majandusraskuste põhjustamises ja võimu kuritarvitamises ning survestasid teda tagasi astuma. Meeleavaldajad süüdistasid presidenti ka korruptsioonis süüdistatud Mamadou Sylla ja Fode Soumah' vanglast vabastamise korraldamises.
Streik lõppes 27. jaanuaril, kui Conte ja ametiühingud leppisid kokku uue peaministri ametisse nimetamises. President nimetas uueks peaministriks Eugène Camara, kes ametiühingutele ei sobinud, ning 12. veebruaril streik jätkus. Samal päeval kehtestati riigis sõjaseisukord. Ligi kaks nädalat hiljem, 26. veebruaril, nõustus Conte peaministriametisse nimetama ametiühingute poolt soositud Lansana Kouyaté. Streik lõppes 27. veebruaril ning Kouyate astus ametisse 1. märtsil.
Alma Kullerkupp

Alma Kullerkupp (26. jaanuar 1935 Sõmeru vald – 19. veebruar 2022 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, viiekordne Eesti meister ja kauaaegne spordiinstruktor.
Tema isa oli Lääne-Viru juurtega seikleja ja eradetektiiv Evald Carlos Kullerkup, ema Lõuna-Tartumaalt pärit Anna Nolk (1907–2000). Alma Kullerkupp käis Karitsa 7-klassilises külakoolis ja lõpetas 1960. aastal Tallinna IV Töölisnoorte Keskkooli. Sportima hakkas ta juba Karitsa koolis. 1950–1952 treenis Kullerkupp Uno Trei ja Raul Uulmani juhendamisel ning aastail 1955–1966 Kalevi spordiseltsis Aleksander Tšikini juhendamisel.
Kullerkupp tuli viis korda Eesti meistriks: 800 m jooksus (1957), 1 km murdmaajooksus (1959), 3 × 800 m teatejooksus (Kalevi naiskonnas, 1956 ja 1958) ning VTK mitmevõistluse V astmes (1980). 1958. ja 1962. aasta sügiskrossi finaalis oli ta 2 km võitja. Aastail 1956–1964 kuulus ta 13 korda Eesti koondisse.
Aastail 1991–2001 osales ta kergejõustikuveteranide MM-il ja EM-il. Ta oli elu lõpuni Eesti Kergejõustikuveteranide Assotsiatsiooni aktiivne liige. Aastail 2003–2019 oli Kullerkupp Tallinna Spordiveteranide Koondise sekretär ja juhatuse liige.
Kullerkupp töötas pikka aega Tallinna Masinatehases: 1952–1959 treiali, laohoidja ja kartoteegipidajana, 1959–1994 spordimetoodikuna ning hiljem puhkebaasi komandandina. Aastail 1962–1967 oli ta Tallinna Kergejõustikusektsiooni Presiidiumi liige ja aastail 1975–1985 Masinaehitustööliste Ametiühingu spordikomisjoni sekretär.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule Nõmmel.
Arkansas Posti lahing (1863)

"See artikkel räägib Ameerika Ühendriikide kodusõja lahingust. Ameerika Ühendriikide vabadussõja lahingu kohta vaata artiklit Arkansas Posti lahing (1783)."
Arkansas Posti lahing (ka Fort Hindmani lahing) oli lahing 9.–11. jaanuaril 1863 Arkansase jõe suudmes Arkansas Postis Arkansase osariigis, osa Ameerika Ühendriikide kodusõja Vicksburgi kampaaniast. Ameerika Riikide Konföderatsioon oli 1862. aasta lõpus Arkansas Posti lähedale rajanud tugipunkti Fort Hindman. Detsembris 1862 asusid Uniooni väed kindralmajor William Tecumseh Shermani juhtimisel ekspeditsioonile Vicksburgi. Kindralmajor John Alexander McClernand selles ei osalenud, kuna ei kindralmajor Henry Halleck ega Ulysses S. Grant ei usaldanud teda. Kui Shermani väed jaanuaris 1863 Chickasaw Bayou lahingus tagasi löödi, läks McClernand talle appi ning võttis juhtimise üle.
McClernand asus Granti vastuseisust hoolimata Arkansas Posti vallutamiseks ekspeditsioonile. Fort Hindmani alla jõuti 9. jaanuaril 1863 ning 10. jaanuaril asuti positsioonidele. Samal õhtul algas Uniooni turmtuli Konföderatsiooni positsioonidele. 11. jaanuari pärastlõunal andis McClernand käsu jalaväerünnakuks ning Uniooni väed liikusid vastase positsioonidele lähemale. Kuna kaitsjad olid kahuritules raskeid kaotusi kandnud, heiskasid nad pärast kella nelja valged lipud. Konföderatsiooni vägede juht brigaadikindral Thomas James Churchill oma sõnul käsku allaandmiseks andnud ei olnud. Järgnes ajutine segadus, kuna üks kindluse komandöre keeldus kapituleerumast. Grant oli eduka rünnaku tulemusega rahul, kuid otsustas McClernandi siiski juhi kohalt kõrvaldada.
Ruhrimaa okupeerimine

"Pärast teist maailmasõda okupeeritud Saksamaa kohta vaata artiklit Saksamaa 1945–1949."
Ruhrimaa okupeerimine oli Prantsusmaa ja Belgia okupatsioon Saksamaa Ruhri piirkonnas aastatel 1923–1925.
Prantsusmaa ja Belgia okupeerisid tööstuslikult arenenud Ruhri piirkonna, kuna Saksamaa oli rikkunud pärast esimest maailmasõda võitjariikide poolt Versailles' rahuga paika pandud reparatsioonide tingimusi. Ruhrimaa okupeerimine süvendas Saksamaal majanduskriisi ning tsiviilisikud algatasid kodanikuallumatuse näol okupatsioonivastase rahumeelse liikumise, milles sai 130 inimest surma. Rahvusvahelise diplomaatilise ja majandusliku surve alla jäänud Prantsusmaa ja Belgia nõustusid lõpuks aastal 1924 võlgade tasumiseks koostatud Dawesi plaaniga ning viisid oma väed augustiks 1925 Ruhrist välja.
Ruhrimaa okupeerimine andis Saksamaa taasrelvastumisele hoogu ning tõstis riigis parem- ja vasakäärmuslike liikumiste populaarsust.
Buulo Mareeri pantvangi vabastamiskatse

Bulo Mareri pantvangi vabastamiskatse oli Prantsusmaa sõjaväe operatsioon 11. jaanuaril 2013 Buulo Mareeris Alam-Shabelles Somaalias. Operatsiooni eesmärk oli vabastada islamistliku Ash-Shabābi kätte pantvangi langenud Prantsusmaa kodanik Denis Allex. Katse luhtus, Allex hukati ning tulevahetuses hukkus kaks Prantsusmaa sõjaväelast ning vähemalt kaheksa tsiviilisikut.
Charles Vane

Charles Vane (1680 – 29. märts 1721) oli Inglise piraat, kes tegutses Kariibi merel. Ta ründas põhiliselt Inglismaa ja Prantsusmaa kaubalaevu. Charlesi karjäär kestis viis aastat. Ta polnud nii tuntud kui teised piraadid Kariibi merel, kuid tekitas siiski merel hirmu. 
Charles hakkas piraatlusega tegelema 1716. aastal. Algul liitus ta Henry Jenningsi meeskonnaga Nassaus. Nad röövisid kulda ja hõbedat Hispaania laevadelt. See ei meeldinud Hispaania kuningale, kes saatis laevu varastatud vara tagasi võtma. 
1718. aastal tegi Vane oma esimese iseseisva rünnaku, kaaperdades ühe Prantsuse laeva. Bahama saartel tuli samal ajal võimule uus kuberner Woodes Rogers, kellel ülesanne oli peatada piraatide tegevus Kariibi merel. Woodes andis kõikidele piraatidele võimaluse kuritegude lunastamiseks ning Suurbritannia sõjaväega liitumiseks. Charles Vane’ile see ei sobinud ja ta jätkas tegutsemist piraadina. Ta põgenes uue kuberneri eest ja seda kajastati ka Londoni uudistes.
Kaks päeva hiljem tema meeskond püüdis kinni orjalaeva, millest sai nende uues peamine laevaks. Laeval oli 12 kahurit ja see mahutas 80–90 piraati. Charles lehvitas kahte lippu: Suurbritannia lippu ja musta piraadilippu. Tema meeskonnas oli mereröövel Charles Yeats, kes hiljem ühel ööl põgenes laevalt ja läks oma teed. Vane hakkas teda jälitama, jõudes järele lasti Yeatsi poole üks kahuri mürsk tema hirmutamiseks ja lasti tal põgeneda.
Ameerikas ei saadud Charles Vane’i laeva kätte, sest see oli teistest kiirem. 1718. aasta septembris oli Virginia kuberner tema jälil, aga ei saanud teda kätte. Paar päeva hiljem saadi küll kätte tagaotsitav piraat Stede Bonnet. 
Charles Vane külastas hiljem piraat Musthabet tema kodus. Väidetavalt olevat nad terve nädala pidutsenud. Pärast peo lõppu liikus Charles Vane põhja poole, kus rüüstas mitmeid laevu. Pärast seda läks Vane tagasi Kariibi merele ning lõpetas oma karjääri. 
1719. aasta novembris loobus Vane kapteniametist ja uueks kapteniks sai John Rackham. Tema ei olnud sama edukas, kuna tema laev püüti kinni 1720. aastal Samal ajal Vane saadeti väikse paadiga seilama, aga üks orkaan hävitas merel tema paadi ja sattus üksikule saarele. Selle saare juurde sattus üks laev, mille kapten oli Holford, keda Vane oli varem rünnanud. Nähes piraate saarel, seilas Holford edasi. Saabus veel teinegi laev, mis vedas kaupa ja oli nõus Vane’i üksikult saarelt ära viima. See kaubalaev puutus kokku Holfordi laevaga ja Holford võttis endise piraadikapteni endaga kaasa. 1720. aasta märtsis mõisteti Vane’i üle kohut, süüdistades teda piraatluses. Ta viibis ühe aasta vanglas ning poodi üles 1721. aastal Jamaical.
Vastseliina Muusikakool

Vastseliina Muusikakool on muusikakool Võru maakonnas Vastseliina alevikus aadressil Petseri tänav 6.
Anneli Kannus

 
Anneli Kannus (sündinud 20. juulil 1969) on eesti pedagoog ja poliitik. Ta oli Tartu Tervishoiu Kõrgkooli rektor (2006–2016) ja Eesti Õdede Liidu president (2016. aastast).
Haridus.
Kannus on õppinud C. R. Jakobsoni nimelises Viljandi 1. Keskkoolis matemaatika-füüsika süvaklassis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja Tartu Ülikoolis, kus kaitses magistrikraadi koolijuhtimises.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Kannus on töötanud Tartu Meditsiinikoolis õpetajana ning 2000. aastast Tartu Meditsiinikooli direktorina. 2006. aastal sai Anneli Kannus Tartu Tervishoiu Kõrgkooli esimene rektor, samale ametikohale valiti ta uuesti ka 2011. aastal Ta on olnud Rakenduskõrgkooli rektorite nõukogu esimees 2008/2009. õppeaastal. Kannus on 1991. aastast Eesti Õdede Liidu liige ja 2016. aasta lõpust Eesti Õdede Liidu president.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 2002–2006 kuulus Kannus erakonda Res Publica ning valiti Tartu Linnavolikogu V koosseisu 2002–2005 Res Publika liikmena. Kuni 2021. aasta veebruarini kuulus Kannus erakonda Isamaa, tegutsedes Tartu Linnavolikogu IX koosseisus 2017–2021, sh Isamaa fraktsioonis kuni 2020. 
2022. aasta jaanuarist on ta erakonna Eesti 200 liige. 2021. aastast on ta Tartu Linnavolikogu X koosseisus Eesti 200 fraktsiooni, revisjonikomisjoni ja sotsiaalkomisjoni liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 753 häält ning ei osutunud valituks.
Artiklid ja töörühmad.
Kannus on osalenud mitmetes tervishoiuraportite koostamises ning ta on aktiivselt sõna võtnud tervishoiusüsteemi probleemide ja võimalike lahenduste osas. 
Isiklikku.
Anneli Kannus on abielus ning tal on kaks last. Kannus propageerib elundidoonorlust, olles saanud ka ise uue elu tänu elundidoonorlusele.
1917 (film)

"1917" on 2019. aastal valminud sõjafilm.
Filmi süžee põhineb esimese maailmasõja Läänerinde sündmustel 1917. aasta kevadel, kui toimus operatsioon Alberich. 
Sisu.
6. aprillil 1917 avastab Briti õhuluure, et Saksa armee on korraldanud planeeritud taganemise oma positsioonilt Põhja-Prantsusmaal uuele Hindenburgi liinile. Teadmata vastase plaanitud manöövrist, valmistub Briti armee Devonshire'i rügemendi 2. jalaväepataljon järgneval hommikul rünnakuks, et lõplikult alistada nende arvates põgenevat vastast. Kuna side pataljoniga on sakslaste sabotaaži tõttu ära lõigatud, saadetakse lähimalt rindelt seersandid Thomas Blake, kelle vend Devoni 2. jalaväepataljonis teenib, ja William Schofield rünnakut peatama enne, kui pataljon vaenlase varitsusse liigub.
Blake ja Schofield kõnnivad üle eikellegimaa ja leiavad sakslaste kaevikud mahajäetuna. Kaevikust väljapääsu otsides astuvad nad lõksu ning toimub plahvatus, millest Schofield vaevu eluga pääseb. Nad liiguvad edasi ühe hüljatud taluhoone juurde, kui äkitselt ilmuvad taevasse lennukid. Toimub õhulahing, kus tulistatakse alla Saksa lennuk – Blake ja Schofield üritavad pilooti päästa, kuid piloot suudab Blake'i surmavalt haavata. Paariline käte vahel suremas, lubab Schofield neile usaldatud ülesande lõpule viia. Mõni hetk hiljem sõidab taluhoonest mööda teine Briti väeüksus ja Schofield sõidab nendega kaasa.
Avastades teelt lõhitud silla, peavad autod edasi sõitma teises suunas, mistõttu jätkab Schofield oma rännet üksi. Silla varemeid ületades satub ta snaipri tule alla. Schofield hiilib laskuri peidupaika. Järgnevas tulevahetuses saab snaiper surma, Schofield saab aga tabamuse vastu kiivrit, misjärel kaotab ta teadvuse. Ta ärkab alles öösel ning leiab oma tee läbi lähedal asuvate linnavaremete, mida valgustavad ülevalt vaenlase valgusraketid. Pärast lühikest tagaajamist peidab Schofield ennast majja, kus ta kohtab prantslannat. Annetanud osa oma toiduvarudest, mõistab Schofield, kui vähe aega on järel ja asub jälle liikvele. Sakslaste eest põgenedes hüppab ta jõkke, mis kannab ta metsa.
Metsas kohtab ta jalaväelasi, kes on osa Devoni 2. jalaväepataljonist ning kes alles valmistuvad eesolevaks rünnakuks. Saades infot, et esimesed mehed on kohe rünnakule minemas, ruttab ta eesolevatesse kaevikutesse, otsides teed kolonel Mackenzieni, kellele ta peab sõnumi edastama. Esimene pealetungilaine on algamas ja Schofield ronib kaevikust välja, et kiiremini oma sihtpunkti jõuda. Mõni minut peale rünnaku algust annab Schofield viimaks sõnumi üle ja kolonel Mackenzie käsib mõnese pettumusega oma mehed tagasi kutsuda. Hiljem otsib Schofield üles leitnant Joseph Blake'i, kellele ta venna surmast uudise edastab.
Auhinnad.
"1917" nomineeriti 2020. aastal 10 Oscarile, millest pälviti 3: parim filmikunst, parimad eriefektid ja parim helimiksimine.
Samuti pälvis film kaks Kuldgloobust: parim draamafilm ja parim režissööritöö.
Algmõiste

Algmõiste on mõiste, mida mingis mõistete süsteemis otseselt ei defineerita, küll aga kasutatakse 
teiste mõistete defineerimisel. Mõiste sisu võidakse selgitada ilma definitsioonita, samuti võib mõiste olla määratletud aksiomaatika kaudu. Mõiste, mis on ühes mõistete süsteemis algmõiste, võib teises mõistete süsteemis olla defineeritav. 
Näiteks punkti mõiste on matemaatikas tavaliselt algmõiste.
Bayinnaung

Bayinnaung Kyawhtin Nawrahta (birma keeles ဘုရင့်နောင် ကျော်ထင်နော်ရထာ, tai keeles บุเรงนองกะยอดินนรธา; 16. jaanuar 1516 – 10. oktoober 1581) Birma Toungoo dünastia kuningas aastatel 1550–1581. Oma 31-aastase valitsusaja jooksul ehitas Bayinnaung Kagu-Aasia ajaloo ilmselt suurima impeeriumi. Toungoo Riigi alla kuulusid lisaks tänapäeva Myanmari aladele ka Möng Mao, Lan Na, Lan Xangi, Manipuri ja Ayutthaya riigid.
Kuigi Bayinnaungi mäletatakse peamiselt suurriigi rajamise pärast, oli tema suurim teene Shani Riikide integreerimine Irrawaddy jõe our kuningriikide sekka. Pärast Shani Riikide vallutamist aastatel 1557–1563, vähendas kuningas kohalike valitsejate mõjuvõimu ning muutis Shani erlukorralduse oma riigiga sarnaseks. Sellega lõppes 13. sajandist kestnud Shani rüüsteretkede oht Ülem-Birmale. Bayinnaungi Shani-poliitikat järgisid ka tema troonipärijad, kuni Birma 1885. aastal brittide kätte langes.
Bayinnaung ei olnud igas vallutatud riigis nii karmikäeline. Tema suurriik koosnes vallutatud, iseseisvuse kaotanud kuningriikidest, mille valitsejad olid talle kui tšakravaartinile, mitte Toungoo Riigile ustavad. Näiteks Ava ja Siiam tõusid juba kaks aastat pärast tema surma Toungoo võimu vastu üles. Aastaks 1599 olid kõik vasallid mäslema hakanud ning Toungoo Impeerium kokku kukkunud.
Bayinnaungi peetakse üheks kolmest suurest Birma kuningast (teised kaks on Anawrahta ja Alaungpaya), tema järgi on nimetatud mitmeid Myanmari tähtsaid paiku. Teda hoitakse au sees ka Tais, kus teda hüütakse Kümne Suuna Vallutajaks.
Santa Clara de Asíse misjon

Santa Clara de Asíse misjon on Hispaania misjon Ameerika Ühendriikides California osariigis Santa Claras. Frantsisklased rajasid misjoni, mis oli California kaheksas, 12. jaanuaril 1777. Misjon on nimetatud Assisi Franciscuse teekaaslase ja Klarisside ordu asutaja Klaara järgi. See oli esimene California misjon, mis on saanud nime naise järgi.
Sama nime kannavad nii linn, maakond kui ka misjoni ajajärgul ehitatud ülikool. Tegu on ainsa ülikooli linnakus asunud misjoniga, misjonist jäänud asula küll hävis korduvalt, kuid seda ei jäetud maha. Tänapäeval on asub misjonis Santa Clara Ülikooli kabel.
Romet Piller

Romet Piller (sündinud 18. aprill 1996 Tõrvas) on Eesti koolijuht, raadiosaatejuht, vabakutseline kriitik ja munitsipaalpoliitik. 
Ta lõpetas 2015. aastal Tõrva Gümnaasiumi ning 2019. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kultuurikorralduse eriala. 2022. kevadel lõpetas Piller "cum laude" Tartu Ülikooli haridusinnovatsiooni magistriõppekava. 
2022. aasta augustist on ta Rõngu Keskkooli direktor. 
Osalus poliitikas.
Romet Piller liitus 2016. aastal Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga. 2017. aasta KOV valimistel kandideeris ta SDE nimekirjas Tõrva vallavolikokku, kogus 33 häält ning ei osutunud valituks. 2021. aasta KOV valimistel kandideeris ta Valimisliit Ühtne Kogukond nimekirjas Tõrva vallavolikokku, ning osutus valituks, kogudes 59 häält. Volikogu liikmena hakkas Piller pidama blogi pealkirjaga "Aruanne valijatele", kus kirjeldab enda vaateid kohalikus poliitikas toimuvast ja annab omapoolse ülevaate volikogu istungitest. 
Panus kultuuriellu.
Romet Piller juhendab aastast 2017 Tõrva Noorteteatrit Hingevärvid ja on trupi mitmel korral viinud Vabariiklikule kooliteatrite festivalile. Näidendeid, mida trupiga lavastatakse kirjutab tihti Piller ise. Lisaks teatri tegemisele külastab Piller palju teatrietendusi ja kirjutab nende kohta ülevaateid isiklikus teatriblogis.
Santa Clara

Santa Clara on linn USA-s California osariigis Santa Clara maakonnas. Santa Clara piirneb läänes Sunnyvale'i linnaga ja kagus Cupertino linnaga, ülejäänud osas piirab linna San Jose.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 127 647. Aastal 2010 oli elanikke 116 468. Santa Clara on San Francisco lahe piirkonnas (Bay Area) rahvaarvult suuruselt kaheksas linn.
Linna ajalugu sai alguse 1777. aastal Santa Clara de Asíse misjoni rajamisega. Misjonikeskus ja linn said nime klarisside ordu asutaja Klaara järgi. Santa Clara sai linnaõigused 5. juulil 1852.
Santa Clara asub Silicon Valley keskosas. Seal asuvad muuhulgas selliste ettevõtete nagu Intel, AMD ja Nvidia peakorterid.
Linnas tegutsev 1851. aastal asutatud Santa Clara Ülikool on California vanim ülikool.
Santa Claras asuvad veel National Football League'i (NFL) klubi San Francisco 49ers kodustaadion Levi's Stadium ja lõbustuskeskus California's Great America.
Santa Claral on kolm sõpruslinna: Coimbra Portugalis (alates 1972. aastast), Izumo Jaapanis (alates 1986. aastast) ja Limerick (alates 2014. aastast).
1. tankidiviis (Saksamaa)

1. tankidiviis (saksa keeles "1. Panzerdivision") on Saksamaa maaväe väeüksus.
Katari korruptsiooniskandaal Euroopa Parlamendis

Katari korruptsiooniskandaal Euroopa Parlamendis on 2022. aasta lõpul avalikustatud poliitiline skandaal, millega seoses väidetakse, et poliitikud, koosseisulised ametnikud, lobistid, riigiteenistujad ja nende perekonnad on vastutasuks mõju eest Euroopa Parlamendis olnud seotud korruptsiooni, rahapesu ja organiseeritud kuritegevusega Katari ja Maroko osalusel. Belgia, Itaalia ja Kreeka õiguskaitseasutused konfiskeerisid 1,5 miljonit eurot sularaha, arvuteid ja mobiiltelefone ning esitasid väidetavate kuritegude eest süüdistusi neljale isikule.
Ameerika Balti Pank

Ameerika Balti Pank (inglise keeles "American Bank of the Baltics") oli aastail 1992–1996 tegutsenud Eesti krediidiasutus.
Aktsia-kommertspank Ameerika Balti Pank sai tegevuslitsentsi 26. augustil 1992. aastal ja 1996. aasta 2. jaanuaril peatas Eesti Pank Ameerika Balti Panga litsentsi 9. jaanuarini ja EP tühistas tegevuslitsentsi alates 10. jaanuarist.
Ameerika Balti Pank alustas tegevust 25. novembril 1992. Tallinnas ja oli esimene väliskapitalil põhinev pank Eestis.
Ameerika Balti Pank oli ainus Eesti kommertspank, mis ei suutnud täita Eesti Panga kehtestatud omakapitali alamnõuet, mille kohaselt pidi 1996. aastast kõigi Eestis tegutsevate kommertspankade omakapital ületama 50 miljoni krooni piiri.
Sansibari revolutsioon

Sansibari revolutsioon oli revolutsioon jaanuaris 1964, millega Sansibari mustanahaline enamus kukutas sultan Jamshīd bin ‘Abdullāhi ja tema araablastest koosnenud valitsuse. Revolutsioon käigus moodustati Sansibari Rahvavabariik, mis kestis alla aasta.
Sansibari Sultanaat oli mitmerahvuseline riik, mis asus 1963. aastal Briti võimu alt iseseisvunud Tanganjika rannikulähedastel saartel. Enne iseseisvumist toimunud parlamendivalimistel õnnestus araablastel võimu juurde jääda. Araablased olid võimul olnud ajast, mil Sansibar veel Omaanile kuulus.
Kuigi mustanahalised olid 1963. aasta juulis toimunud valimistel saanud 54% häältest, ei olnud neil Sansibari parlamendis enamust. Afro-Shirazi Partei (ASP) Pemba haru noorte juht John Okello mobiliseeris 12. jaanuari hommikul 1964 Sansibari saarel 600–800 meest. Ülestõusnud alistasid politsei ning võtsid nende relvad. Pärast seda liikusid nad Stone Towni ning kukutasid sultani ja valitsuse. Mäslejad rüüstasid araablaste ja lõuna-aasialaste kodusid ja ettevõtteid ning vägistasid ja tapsid süstemaatiliselt saare araablasi ning indialasi. Täpne hukkunute arv ei ole teada, kuid see ulatus paarist sajast 20 000-ni. Sansibari uueks presidendiks ja riigipeaks sai ASP mõõdukas juht Abeid Karume.
Uue valitsuse kommunistlik suund tegi lääneriikidele muret. Kuna Sansibar asus Briti mõjusfääris, ausus Suurbritannia valitsus mõtlema sekkumise peale, kuid kuna Sansibarist kommunistlikku riiki ei saanud ning kuna Briti ja Ameerika Ühendriikide kodanikud õnnestus evakueerida, ei realiseerunud need plaanid. Idabloki riigid Ida-Saksamaa ja Nõukogude Liit ning Hiina tunnustasid kohe uut valitsust ja saatsid saarele nõustajad.
Karume asus Tanganjikaga läbirääkimistesse ning 26. aprillil 1964 kaks riiki ühinesid ning moodustasid Tansaania Ühendvabariigi. Asjatundjad arvavad, et Karume tegi seda, et ära hoida kommunistlikku riigipööret. Revolutsiooniga lõppes saarel 200 aasta pikkune araablaste võimuaeg ning selle aastapäeva tähistatakse igal aastal.
Noored roolis

Noored Roolis on alates 2020. aastast korraldatav rallispordisari, mis on mõeldud 8–15-aastastele noortele. Sarja eesmärk on tutvustada noortele ohutuid sõiduvõtteid, õiget turvavarustuse kasutamist ning anda noortele esmane võistluskogemus. Noorte juhendajateks on Eesti parimad motosportlased, kes annavad enda isiklikust kogemusest kõrvalistmel näpunäiteid (näiteks Martin Järveoja, Sander Pärn, Janno Ligur jpt).
Sarja võistluses olevateks autodeks on ühesugused Renault Twingod. Igal võistlusel osaleb keskmiselt 60–70 noort, keda ootavad pärast võistlust diplomid ja auhinnad. Sarjas osalemiseks ei pea olema varasemat kogemust autoga sõitmisel, piisab vaid suurest tahtejõust ning pisikesest võistlushimust. Registreerida saab läbi Noored Roolis kodulehe tavaliselt kaks nädalat enne etapi toimumist.
Etapid.
Aastas toimub kuus etappi, mis leiavad aset Eesti kardi- ja krossiradadel. Varem on etapid toimunud näiteks Lange kardirajal, Misso krossirajal, Kuningamäe kardirajal, Tabasalu kardirajal, Kulbilohu krossirajal jne. Üks etapp aastas on tavaliselt toimunud jäärajal, et anda noortele libedal teel sõitmise kogemusi. Seeläbi õpivad noored juba varakult, kuidas auto talvistes oludes käituda võib ning kuidas libedaga autot õigel rajal hoida. Etappidel on kohal professionaalsed ajavõtjad ning päeva juhib võistluse korraldaja. Samuti on kohapeal reporter, kes osalejatega intervjuusid teeb.
Igal etapil on noortel võimalik rada koos juhendajaga kolm korda läbi sõita. Seejuures läheb kirja iga raja läbisõitmise aeg, kuid paremusjärjestus toimub parima ringiaja alusel. Sõiduvarustus ja auto tagatakse võistlejale kohapeal osavõtutasu eest.
INKO Balti Pank

AS INKO Balti Pank oli aastail 1994–1997 tegutsenud Eesti krediidiasutus.
INKO Balti Pank moodustati, kui Ukraina INKO pank ostis 11. aprillil 1994 pankrotistunud Revalia panga vara sama aasta augustis. INKO Balti Pank sai tegevuslitsentsi 29. septembril 1994 ning alustas reaalset tegevust 1995. aasta märtsis. Panga põhiliseks tegevussuunaks Eesti ja Ukraina kauba ja teenuste eest tasutavate vahendite vahendamine. 
1995. aasta kanti läbi INKO Balti Panga, Altai kraist Venemaa eelarverahadest välja petetud 13,5 miljonit dollarit, mis pangas konverteeriti ja kanti üle Euroopasse. Panga ruumides teostati seoses rahapesukahtlusega läbiotsimine.
28. augustil 1997 otsustasid INKO Balti Panga aktsionärid erakorralisel koosolekul panga likvideerida. Eesti Pank lõpetas panga tegevuslitsentsi 2. septembril 1997, kuna INKO Balti Pank ei suutnud täita aktsiaseltsile ja pangale esitatavaid aktsiakapitali ja omavahendite nõuet.
INKO Balti Panga pankrot kuulutati välja 6. jaanuaril 1999.
20. Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee

Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee 20. koosseisu valis formaalselt Hiina Kommunistliku Partei 20. kongress oktoobris 2022. Keskkomitee koosneb 205 täisliikmest ja 171 liikmekandidaadist.
23. oktoobril valis keskkomitee poliitbüroo alalise komitee liikmeteks Xi Jinpingi, Li Qiangi, Zhao Leji, Wang Huningi, Cai Qi, Ding Xuexiangi ja Li Xi. Keskkomitee sekretariaadi liikmeteks valiti Shi Taifeng, Li Shulei, Chen Wenqing, Liu Jinguo ja Wang Xiaohong.
Liikmed.
Liikmekandidaadid.
Nimekiri on järjestatud enim hääli saanud kandidaadist alates:
Otepää malevkond

Otepää malevkond on Kaitseliidu Valgamaa maleva allüksus, mille vastutusalaks on Otepää vald.
Ajalugu.
Otepää malevkonna ajalugu ulatub Vabadussõja-eelsesse aega, mil Ruldolf Tariku eestvedamisel kogunesid kohaliku piirkonna mehed, kes moodustasid kohaliku Omakaitse üksuse. Otepää malevkonna sünnipäevaks on peetud 1918. aasta juuni teist pühapäeva.
Vabadussõja puhkedes määrati Otepää kandis kokku tulnud mehed kaitseliitlastena leitnant Rudolf Tariku juhtimisel Kuperjanovi partisanide pataljoni koosseisu.
Pärast Vabadussõda tegevus hääbus. Kaitseliit muutus Otepääl taas aktiivseks pärast 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatset, kui riik nägi jälle suuremat vajadust Kaitseliidu järele. Otepää malevkond kuulus toona Tartumaa maleva alla. Sel perioodil tegutses Otepääl aktiivse kaitseliitlasena ka Elmar Lipping, kes oli tollal malevkonna propagandapealik ja kohalik kooliõpetaja. 
Malevkonna avaliku tegevuse peatas 1940. aasta suvel alanud Nõukogude okupatsioon.
Eesti iseseisvuse taastamise eel oli Otepää üks esimesi paiku, kus kohalik Kaitseliit taasloodi. Malevkonna taasloojate esmakohtumine toimus 1989. aasta 5. oktoobril ja juriidiline kehand loodi kohaliku omavalitsuse juures 1990. aasta 14. veebruaril. 
1990. aastatel saavutati laiem üleriiklik usaldus ning see tähendas erinevate ülesannete täitmist erinevates Eesti paikades. Tuntumad neist on KGB Pagari tänava maja ülevõtmise turvamine Tallinnas, autovedude julgestamine Ida-Virumaal ja mitmed teised tegevused. 
Reformide tulemusel nimetati Otepää malevkond kuskil 2000. aastate alguses ümber Otepää üksikkompaniiks. 2020. aastal tegi Otepää üksikkompanii Kaitseliidu ülema brigaadikindral Riho Ühtegile ettepaneku malevkonna staatuse taastamiseks. See ettepanek kinnitati käskkirjaga 2021. aasta veebruaris ning sama aasta 17. märtsil kuulutati üksikkompanii malevkonnaks.
Sümbolid.
Otepää malevkonnal on oma lipp, millel ühel pool on kujutatud põhjatäht (Tartumaa maleva sümbol) ja teisel pool Otepää valla karupea ja tammeoks. 
"See kujutab ühel küljel meie maa rohelist katet lootusrikkalt kevadel ning teisel küljel valminud viljapõldude värvi. Teisel küljel on kujutatud karu pää, sest Otepää täh. Karupää," kirjeldab lippu Tartumaa maleva 10. aasta aastapäeva puhul välja antud eriväljaanne.
Esimene lipp anti malevkonnale üle 11. detsembril 1927.
Shizuishan

Shizuishan on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Ningxia Huei autonoomses piirkonnas. Asub Kollase jõe läänekaldal.
Haldusüksuse keskus on Dawukou linnarajoon. 
Haldusjaotus.
Shizuishan jaguneb kolmeks maakonna tasemel haldusüksuseks: üheks maakonnaks ja kaheks linnarajooniks:
Heart

Heart on Ameerika Ühendriikide rokkansambel, mis asutati 1967. aastal Washingtoni osariigis Seattle'is.
Algul kandis ansambel nime The Army. Kaks aastat hiljem võeti ansambli nimeks Hocus Pocus. Veel aasta hiljem muudeti nimeks White Heart, millest sai lõpuks 1973. aastal lihtsalt Heart. 1970. aastate keskpaigaks oli kahe algliikme Roger Fisheri (kitarr) ja Steve Fosseniga (basskitarr) liitunud õed Ann Wilson (laul ja flööt) ja Nancy Wilson (rütmikitarr, laul), Michael Derosier (trummid) ja Howard Leese (kitarr, klahvpillid, taustalaul) – need liikmed moodustasid ansambli esimese eduka perioodi, 1970. aastate teise poole koosseisu. 
Heart sai tuntuks muusikaga, milles oli mõjutusi "hard rock"ist ja "heavy metal"ist, samuti folkmuusikast. Alates 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate algkoosseis läbis Heart koosseisu muutumise ning 1982. aastaks oli Fisheri, Fosseni ja Derosieri asemele saabunud Mark Andes (basskitarr) ja Denny Carmassi (trummid). Kuigi Hearti menu oli võrreldes esimese edukaga perioodiga vähenenud, saavutas Heart veel olulisemalt laiema rahvusvahelise tuntuse 1980. aastate teises pooles. Heartil oli hittlugusid ka 1990. aastate esimeses pooles. Ansambel läks laiali 1998. aastal, kuid pärast seda on uuesti kokku tuldud ning osaletud kontserditurneedel ja antud välja veel mitu albumit. Alates 1970. aastatest on Wilsoni õed olnud ainsad püsivad koosseisuliikmed. 
Hearti suurimate hittide hulka kuuluvad "Magic Man" (1975), "Crazy on You" (1976), "Barracuda" (1977), "What About Love" (1985), "Never" (1985) ja "All I Wanna Do Is Make Love to You" (1990), lisaks "These Dreams" (1986) ja "Alone" (1987), mis mõlemad jõudsid USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikohale.
Hearti plaate on maailmas ostetud üle 35 miljoni eksemplari, millest umbes 22,5 miljonit USA-s. Ansamblil on olnud USA plaadimüügiedetabelis Billboard 200 vähemalt üks esikümnealbum nii 1970., 1980., 1990. kui ka 2010. aastatel. 2013. aastal võeti ansambli 1970. aastate koosseis Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Telekanal VH1 on valinud Hearti saja parima "hard rock"i artisti seas 57. kohale ja Ultimate Classic Rock saja parima klassikalise rokkartisti seas 49. kohale.
Città metropolitana di Sassari

Città metropolitana di Sassari on 2. järgu haldusüksus ("città metropolitana") Itaalias Sardiinia maakonnas.
Haldusüksus moodustati 2021. aasta 12. aprilli seadusega ning on territoriaalselt ja ajalooliselt seotud aastatel 2005–2016 kujunenud Sassari provintsiga.
Haldusjaotus.
Città metropolitana di Sassari haldusalas on järgmised omavalitsusüksused ("comuni"):
Nurmenukulibliklased

Nurmenukulibliklased ("Riodinidae") on päevaliblikate hulka kuuluv sugukond liblikalisi.
Sugukonda kuulub 146 perekonda kokku 1532 liigiga.
Eesti liblikatest kuulub sellesse sugukonda üks liik – nurmenukuliblikas ("Hamearis lucina").
Nurmenukuliblikas

Nurmenukuliblikas ("Hamearis lucina") on nurmenukulibliklaste sugukonda kuuluv liik päevaliblikaid.
Tema röövikud toituvad nurmenukul ja pääsusilmal.
Ta on levinud üle Euroopa. Meil esineb ta peaaegu üksnes Lääne-Eestis.
John Fogerty

John Cameron Fogerty (sündinud 28. mail 1945 Berkeleys, California osariigis) on USA kitarrist, laulja ja laulkirjutaja.
1967. aastal moodustas ta koos venna Tom Fogerty ning Doug Cliffordi ja Stu Cookiga "rock"-ansambli Creedence Clearwater Revival, kus ta oli muusikaline juhtfiguur (solist, kitarrist ja põhiline laulukirjutaja). Kuigi ansambel tegutses vaid 1972. aastani, andis see välja kokku seitse stuudioalbumit ning arvukalt hittsingleid, mis on jätnud "rock"-muusikasse püsiva jälje. Ta on kirjutanud ansambli sellised laulud nagu "Proud Mary", "Bad Moon Rising", "Fortunate Son", "Down on the Corner", "Have You Ever Seen the Rain?" ja "Who'll Stop the Rain".
Pärast Creedence Clearwater Revivali tegevuse lõppu alustas Fogerty edukat soolokarjääri. Ta on andnud välja üheksa stuudioalbumit, millest kõige edukam on olnud 1985. aastal ilmunud ja tema albumitest ainsana USA plaadimüügiedetabelis esikohale jõudnud "Centerfield".
1993. aastal võeti ta Creedence Clearwater Revivali liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Ajakiri Rolling Stone on valinud Fogerty saja kõigi aegade parima laulukirjutaja ja laulja hulka.