tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olga Sõtnik

Olga Sõtnik (sündinud 2. detsembril 1980 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja endine poliitik, Riigikogu XI ja XII koosseisu liige. Ta on ÜRO pagulasameti Eesti esinduse juht.
Haridus.
Olga Sõtnik on lõpetanud Tallinna Tõnismäe Reaalkooli 1998 ning Tallinna Tehnikaülikooli haldusjuhtimise erialal 2002. 2022. aastal sai Tallinna Tehnikaülikoolis tehnikateaduse magistri kraadi erialal Digimuutused ettevõttes.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Sõtnik on töötanud Tallinna Tõnismäe Reaalkoolis infojuhina 1999–2002, Tallinna Linnavalitsuses referendina 2003–2004, OÜ National Motor Baltic müügijuhina 2004–2005 ning OÜ Jot Eesti järelmüügi osakonna assistent 2005. 2016-2024 töötas Sõtnik Kultuuriministeeriumis kultuurilise mitmekesisuse osakonna nõuniku ja hiljem osakonna juhatajana. Märtsist 2024 töötab Sõtnik ÜRO pagulasameti Eesti esinduse juhina (Government Liaison Officer).
Poliitiline tegevus.
Olga Sõtnik oli Eesti Keskerakonna liige juunist 2000 kuni detsembrini 2014.
Ta oli rahvastikuminister Eldar Efendijevi nõunik 2002–2003, Tallinna abilinnapea nõunik 2002-2003 ja Tallinna abilinnapea aastatel 2005–2007. Ta on olnud ka Tallinna Jäätmekeskuse ASi nõukogu liige.
Alates 2007. aastast oli Olga Sõtnik XI Riigikogu liige ja Riigikogu majanduskomisjoni liige.
Riigikogu majanduskomisjoni liikmena tegi ta 2010. aastal avalduse Eesti riigile aktsiisimakse mittetasuvate seaduserikkujate kohta avalduse: "Eestis ületab kütuseaktsiis mitmekordselt Euroopa Liidu poolt sätestatud miinimumi. Toll töötab aina paremini, rahvas aga muutub aina nutikamaks. Ning ausalt öeldes, neid on raske hukka mõista".
Alates 2011. aastast kuulus Sõtnik XII Riigikogu koosseisu.
2014. aasta märtsis teatas Sõtnik, et kandideerib Euroopa Parlamenti üksikkandidaadina. Veidi varem kutsus ta Keskerakonda Ukraina sündmuste tõttu lõpetama koostööd Ühtse Venemaaga.
Ta sai Euroopa Parlamendi valimistel 328 häält ja ei osutunud valituks.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas. Ta sai 358 häält ning valituks ei osutunud.
Aafrika rand

Aafrika rand (varem "Aafrika kallas") on umbes 200 m pikkune ida poole suunatud rannariba Haapsalu kirdeservas vanalinnast idas Promenaadi idapoolse tipu ääres, Promenaadi tänava ja Rudolf Tobiase pargi kõrval Tagalahe kaldal.
Nime päritolu pole teada. Legendi järgi on see tulnud sellest, et rannal viibivad ravimudaga kokku määritud patsiendid nägid välja nagu mustanahalised. On ka väidetud, et rand on nime saanud värviliste puuskulptuuride järgi; skulptuurid olid aga nimest hilisemad. 
Kunagi olid Aafrika rannas tenniseväljakud. 
1920. aastate lõpus rajati sinna liivarand. Merepõhja süvendati, nii et kalda äärde kujunes suplusbassein. Merre rajati hüppetorn ja liurada. 1930. aastatel oli see Haapsalu põhiline supelrand, kuhu viidi igal aastal uut liiva. Rannas olid riietumiskabiinid ning tegutses rannatoolide ja päikesevarjude laenutus. Rannas oli laste turnimispostide ja kiikedega mänguväljak. Peale selle olid seal Roman Haavamägi loodud värviline puust Krokodill, Marabu, Kärbseseen päkapikkudega ja Miki Hiir ning mängumajake. Suvitushooajal (1. juunist augusti lõpuni) mängis iga päev kell 12 päeval suveorkester. Toimusid tantsuõhtud ja iludusvõistlused.
Nõukogude ajal suunati Aafrika ranna lähedale kanalisatsiooniveed, mistõttu rand suplemiseks enam ei kõlvanud. Rannarajatistest on säilinud ainult rannapaviljon. 
2000. aastal hakati Aafrika randa korrastama. Praegu on seal laste mänguväljak ja linnuvaatlustorn rändlindude jälgimiseks (lõunapoolses osas; valmis 2002). Randa on toodud liiva. Rannakompleks on kavas osaliselt taastada (taastatakse ka suplusbassein ja hüppetorn). 
Koha saksakeelne nimi on olnud "Afrikanische Küste" ja venekeelne nimi "Африканскій берегъ".
Utria pank

Utria pank (ka Udria pank) on Põhja-Eesti panga osa (klindisaar) Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Udria külas. Utria pank algab pärast Pimestiku panga moodustanud klindisaari ja kulgeb piki mere äärt Utria klindisaare põhjaküljes, mis pärast Hanelu klindilõhet jätkub Meriküla pangana.
Utria klindisaar ja pank on kirdepoolsem osa Vaivara Sinimägedega sarnase tektooniliselt rikutud keerulise ehitusega klindivööndist. Klindiserv on kaetud rusukalde, pinnase ja taimkattega ning moodustab suuremal osal oma umbes 3 km pikkusel alal Pimestiku pangast Meriküla pangani avamusala.
Panga idapoolses osas on kaks paljandit Utria savikallas (24 meetrit üle merepinna) ja Utria kõrgekallas (38 meetrit üle merepinna, mõningatel andmetel 42 meetrit) mille vahelt lõhestab klindisaart Utria oja ürgorg.
Selle panga paljandid on viimaseks kohaks Põhja-Eesti pangal enne klindi pöördumist sisemaale, kus meri pangaastangut murrutama ja kujundama ulatub.
Utria kõrgekallast kattev paeplaat on tihedalt lõhenenud (10 lõhet meetri kohta). Paeplaadi all on kurrutatud liivakivimi ja sinisavikihid. Utria savikalda peal puudub paeplaat. Panga ülemised kihid on moodustunud kurrutatud liivakivist, alumised aga sinisavist.
Utria pank on Udria kihistiku stratotüüp. Ülemise osa moodustab Valgejõe kihistiku savikate vahekihtidega lubjakivi, selle all on Udria kihistiku kirju dolomiidistunud lubjakivi. Udria kihistiku all on 20 cm Sillaoru kihistu suure rauasisaldusega ooide sisaldavat lubjakivi, paelasundi alumise osa moodustab aga Toila kihistu. Panga alumise osa moodustab liivakivi.
Tartu Ülikooli zooloogiamuuseum

Tartu Ülikooli zooloogiamuuseum oli muuseum Tartus Vanemuise tänaval.
Muuseumi fondides oli ühtekokku umbes 195 000 säilikut, väljapandute arv ulatus umbes 5000-ni.
Zooloogiamuuseum oli üks Tartu Ülikooli loodusmuuseume.
Zooloogiamuuseumi juures töötas õppe-eesmärkidel zooloogiamuuseumi ring.
Ajalugu.
Zooloogiamuuseumi ajalugu algab 1822. aastast, mil looduslookabineti ("Naturalienkabinett") baasil moodustati zooloogiakabinet. Zooloogiakabineti asutaja ja ühtlasi esimene juhataja oli mitmekülgne loodusteadlane Johann Friedrich Eschscholtz.
31. jaanuaril 1829 toimunud tulekahjus hävis enamik kabineti varast, kaasa arvatud enamik kogusid. Kabineti töö hoogustus uuesti Eduard Grube eestvedamisel, kelle ajal asutati muu hulgas ka kabineti raamatukogu. Zooloogiakabineti organiseeris zooloogiamuuseumiks Max Braun.
Esimese maailmasõja keerises viidi muuseumieksponaadid Voroneži linna, kus nad aga sõja käigus tugevasti kannatada said. 1920. aastal toimetati muuseumikogud oma praegusse asukohta Vanemuise tänaval.
Enne teist maailmasõda oli muuseumi käes ligi 100 000 säilikut, mille tuumosa moodustasid selgrootud ja linnunahad. Teise maailmasõja ajal said muuseumi kogud jälle kannatada, eriti selgrootute kogu.
Muuseumi kiirele taastamisele ja avamisele 1946. aastal andis suure panuse Eerik Kumari. Pärast seda kuulus muuseum 1948–1964 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi ja 1964. aastast T(R)Ü alla.
Muuseumi juhatajana on töötanud Jaan Naaber, Raimond Veenpere, Nikolai Laanetu jt.
Muuseumi peavarahoidja oli alates 1993. aastast Jaan Luig.
2005. aastast kuulus zooloogiamuuseum Tartu Ülikooli loodusmuuseumi koosseisu. 2018. aastal kaotati zooloogiamuuseum loodusmuuseumi struktuurist.
Säntpoolia

Säntpoolia (ka "saintpaulia"; ladinakeelne teaduslik nimetus "Saintpaulia") on püsikutest rohttaimede perekond gesneerialiste sugukonnast.
Säntpooliad kasvavad pärismaistena Tansaanias ja Keenia kaguosas. Mitut liiki säntpooliad kasvavad Nguru mägedes.
Süstemaatika.
Säntpoolia on lähedases suguluses keerdviljakuga. Säntpoolia tuntumad sugulased on hiilulill, leitselill, punahuul, sipelgalill, templilill, vasklehik ja õnnekann.
Sordid.
Käesoleval ajal tuntakse rohkem kui 2000 säntpooliasorti.
Sümbolina.
Säntpooliaid kingitakse (potilillena) emadele ja mitmel pool maailmas peetakse neid emaduse sümboliks.
Teaduslik nimi.
Saksa botaanik H. Wendland nimetas selle taimeperekonna säntpooliaks Tansaania Usambara maakonna kuberneri W. Freiherr von Saint-Paul Illaire’i (1860–1910) auks, kes 1890. aastal esimesed säntpooliad Hannoveri lähedale Herrenhausenisse saatis.
Rahvapärased nimetused.
Säntpooliatel on teatud sarnasus kannikestega, mistõttu toataimena kasvatatavat kannikeseõielist säntpooliat ("Saintpaulia ionantha") nimetatakse ka aafrika kannikeseks või varjukannikeseks.
Rahvapäraselt tuntakse säntpooliat ka usamba kannikesena ja parma kannikesena.
Pereheitmine

Pereheitmine ehk sülemlemine on mesilaste paljunemisviis, mille käigus osa mesilasperest lahkub tarust. Osa noori mesilasi koos vana viljastatud emaga moodustavad sülemi, mis hakkab endale uut elupaika otsima. 
Kui mesinikul õnnestub sülem kinni püüda ja tühja tarusse paigutada, saab ta endale ühe uue pere juurde. Kui aga sülem minema lendab, püüab see leida sobiva õõnsuse, kuhu kiiresti kärgi ehitama hakata ja mett koguda, et ema saaks munema hakata.
Tiit Kuusmik

Tiit Kuusmik (sündinud 3. märtsil 1950 Kiviõlis) on Eesti poliitik.
Haridus.
Tiit Kuusmik on lõpetanud Kiviõli 1. Keskkooli 1968 ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse õpetaja erialal 1972, lisaks ENSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudio kursuse laulmise erialal 1971.
Töökäik.
Kuusmik on töötanud Kiviõli 1. Keskkoolis õpetajana täiskoormusega 1972–1976 ja 1989–1993, osalise koormusega 1980-1986 ning Püssi Puitlaastplaatide Kombinaadis peadirektori asetäitjana ja parteiorganisaatorina 1986–1989, lisaks restoranis "Kevad" muusikuna 1973-1978.
Poliitiline tegevus.
Tiit Kuusmik on olnud Kohtla-Järve komsomolikomitee sekretär 1976–1979, Kohtla-Järve parteikomitee instruktor 1979–1980 ning Kiviõli Linna RSN Täitevkomitee aseesimees ja esimees 1980–1986.
Ta oli Kiviõli linnapea 1993–2005, X Riigikogu liige 2005–2007 ja XI Riigikogu liige 2007–2011. 
Aastail 2001–2011 oli ta Eesti Keskerakonna liige. Alates 2014. aastast on ta Reformierakonna liige.
12. jaanuaril 2012 valiti ta Toila vallavanemaks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 184 häält ning ei osutunud valituks.
Katleri tänav

Katleri tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Katleri asumis.
Katleri tänav algab Martsa tänavalt, kulgeb algul itta ja siis kirdesse ning lõpeb Tondiraba tänaval. Teiste tänavatega ta ei ristu. Ta kulgeb paralleelselt põhja pool asuva Narva maantee ja lõuna pool asuva Paasiku tänavaga. Tänav on 440 m pikk. Suurim majanumber on 25.
Katleri tänav sai nime 9. detsembril 1988. Tänav on saanud nime Katleri suvemõisa järgi.
Luigelillelised

Luigelillelised ("Butomaceae") on ainuperekonna ja -liigiline üheiduleheliste õistaimede sugukond.
Sugukonna ainus liik on luigelill ("Butomus umbellatus").
Vesipipralised

Vesipipralised ("Elatinaceae") on õistaimede sugukond malpiigialaadsete seltsist.
Sugukonda kuulub kaks perekonda kokku 35-50 liigiga. 
Perekonda vesipipar ("Elatine") kuuluvad peamiselt veetaimed. Perekonna esindajaid kasvab kõikjal maailmas troopikast parasvöötmeni. Kõige suurem liikide hulk kasvab siiski parasvöötmes. 
Perekonda "Bergia" kuuluvad poolpõõsad ja põõsad. Perekonna esindajad kasvavad Euraasia ja Aafrika parasvöötmes ja troopikas. Kaks liiki kasvavad Ameerika troopilises vööndis ning ühe levila ulatub Ameerika parasvöötmest troopilise vööndini. Kõige enam on perekonna esindajaid Vana-Maailma troopilises vööndis. 
Vesipipralistel on lehed kas vastakuti või männases ning väikeseid õisi katab 2...5 kroonlehte.
Luigelill (perekond)

Luigelill ("Butomus") on taimesugukonna luigelillelised ainus perekond.
Selles perekonnas on üks liik – luigelill ("Butomus umbellatus").
Udo-Nestor Ivask

Udo Ivask (20. detsember 1878 Loodi mõis, Viljandimaa – 15. mai 1922 Tartu) oli eesti bibliofiil, raamatuloolane ja eksliibrisekunstnik.
Pärast gümnaasiumi lõpetamist sõitis Ivask Moskvasse, kus asus õppima akadeemik K. A. Karovini maaliateljees. Tal oli plaan õppida kunsti, kuid kunstikooli teda vanuse tõttu enam ei võetud. Ivaski valis kunsti asemel bibliograafia, teda paelusid eksliibrised. Lisaks on ta kujundanud tiitellehti, päisliiste, raamatukaasi, vinjette jms. Aastatel 1905–1918 trükiti Ivaski loomingut. 
Ta oli kaastegev Venemaa Raamatupalati loomisel, toimetas ajakirja ning oli haruldaste trükiste osakonna juhataja Rumjantsevi muuseumis ning Riikliku Kirjastuse bibliograafiakomisjoni liige. 1920. aastal opteerus Udo Ivask Eestisse.
Udo Ivaskilt on teada 31 eksliibrist.
Udo Ivaski tütar oli bibliograaf Helene Kulpa (ka Helene Ivask-Kulpa, 1910-2005), kes oli abielus filosoof Rudolf Kulpaga. Suure osa Udo Ivaski isikuarhiivist andis Helene Kulpa Tartu Ülikooli raamatukokku (fond 33), kuid olulise osa materjalidest, mis kajastasid Udo Ivaski elu ja tegevust Moskvas, sai ka Venemaa Riiklik Raamatukogu.
Carl Prima

Carl Prima (ka Karl; 14. september (vkj)/ 26. september 1892 Uderna vald, Rõngu kihelkond, Tartumaa – 6. juuli 1941 Põltsamaa, Viljandimaa) oli eesti arst.
Ta sündis põllupidaja peres. Üldhariduse sai ta Tartu Reaalkoolis. Arstiteadust õppis Prima Tartu Ülikoolis aastail 1913–1918 ja lõpetas selle "cum laude". Ta oli korporatsioon Sakala liige.
Carl Prima võttis osa Vabadussõjast ning töötas 1919. aastal Viljandis ja pärast sõda Eesti sõjaväes mitmel ametikohal. 1922. aasta veebruaris kaitses Carl Prima doktoriväitekirja, seejärel töötas ülikooli haavakliinikus.
1924. aastast kuni elu lõpuni oli Carl Prima seotud Põltsamaa haiglaga. 1925. aastal täiendas ta oma teadmisi Berliinis. Doktor Prima tegi linnaarstina keerukaid operatsioone: mao resektsioonid, põie- ja neeruoperatsioonid, plastilised operatsioonid jne. Tema kirjutisi ilmus Eesti Arstis ja mujal. Artiklid käsitlesid nii kirurgilisi kui ka koolitervishoiu küsimusi.
Ta arreteeriti 6. juulil 1941, kui ta oli teel haiglast koju. Carl Prima elas kunagise Uue-Põltsamaa mõisa kõrtsipidaja Stambergi majas jõe ääres. Talle esitati süüdistus haavatud metsavendade abistamises ning ta hukati täitevkomitee ruumides. Algul maeti ta linna karjamaale ühishauda. 27. juulil 1941 maeti ta ümber Põltsamaa uuele kalmistule, sama aasta 12. oktoobril kodukihelkonna Rõngu kalmistule.
John Carter Cash

John Carter Cash (sündinud 3. märtsil 1970) on Ameerika Ühendriikide kantrimuusik, -laulja ja muusikaprodutsent.
John Carter Cash on Johnny Cashi ja June Carter Cashi ainuke ühine laps.
Hendersonville Memory Gardens

Hendersonville Memory Gardens on Hendersonville'is Tennessees asuv surnuaed. See oli varem tuntud kui Woodlawn Memorial Park East. Surnuaed asub aadressil 353 East Main Street.
Sinna on maetud Johnny Cash, June Carter Cash ja teisigi tuntud kantrilauljaid.
Vesihernelised

Vesihernelised ("Lentibulariaceae") on kaheiduleheliste klassi iminõgeselaadsete seltsi kuuluv putuktoiduliste õistaimede sugukond, kuhu kuulub 3 perekonda.
Perekonnad.
Eestis on esindatud võipätaka ja vesiherne perekonnad.
Udo Ivask

Udo Ivask (8. aprillil 1932 Tallinn – 9. oktoober 2017 Tallinn) oli eesti arhitekt ja disainer.
Haridus.
Ta õppis aastatel 1948–1952 Tallinna Arhitektuuri ja Ehitustehnikumis, mille lõpetas arhitekt-tehnikuna, ja aastatel 1952–1958 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas arhitektina.
Töökäik.
1958–1963 töötas ta arhitektina Eesti Projektis ja Kommunaalprojektis. Ta on projekteerinud korruselamuid, koolimaju, ühiskondlikke hooneid, büroo- ja kaupluseruume, kortereid, individuaalelamuid ning suvilaid. Kujundanud tarbekunsti- ja disaininäitusi nii Eestis kui ka mujal.
1960. aastal alustas ta pedagoogilist tegevust, andis kompositsioonitunde kunstikallakuga Tallinna 24. Keskkoolis, Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumis, Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja Tallinna Kultuuriülikoolis.
1961. aastast töötas Ivask õppejõuna ERKI-s, õpetades tarbevahendite kujundamist, tehnilist konstrueerimist ja kujutavat geomeetriat tarbekunsti, ruumikujunduse ja arhitektuuri erialadel. 1968. aastal sai ta ERKI disaini kateedri dotsendiks ning juhendas arhitektuurset projekteerimist arhitektuuri erialal ja tööstustoodete projekteerimist disaini erialal. 1982–1983 töötas Ivask ERKI disaini kateedri juhataja kohusetäitjana ja 1983–1988 disaini kateedri juhatajana. 1989. aastast oli Udo Ivask TKÜ meediagraafika osakonna dotsent ning 1992. aastal läks pensionile. 
2002. aastast töötas ka Eesti Kunstiakadeemia dotsent-tunniandjana. 
2007. aastal valiti ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsendiks.
Külalisõppejõuna on Udo Ivask pidanud loenguid ka Vilniuse Kunstiakadeemias (1973), Aşgabati Kultuuriülikoolis (1982), Thbilisi Kunstiakadeemias (1984) ja Lahti Disainiinstituudis (1989).
Liikmesus.
1959. aastast oli Ivask Eesti Arhitektide Liidu liige ja 1989. aastast Eesti Disainerite Liidu liige. 1971–1981 oli Ivask ka Arhitektide Liidu juhatuse liikmena arhitektuuriteooria sektsiooni juhataja.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli keraamik ja portselanikunstnik Anu Ivask.
Joseph Avenol

Joseph Louis Anne Avenol (9. juuni 1879 – 2. september 1952) oli Prantsuse diplomaat, Rahvasteliidu peasekretär aastail 1933–1940.
1937. aastal külastas ta Eestit.
Kaitstav looduse üksikobjekt

Kaitstav looduse üksikobjekt on teadusliku, esteetilise või ajaloolis-kultuurilise väärtusega elus või eluta loodusobjekt, nagu puu, allikas, rändrahn, juga, kärestik, pank, astang, paljand, koobas, karst või nende rühm, mis on seaduse alusel võetud kaitse alla.
Kohaliku omavalitsuse tasandil võib kaitstavaks loodusobjektiks olla maastik, väärtuslik põllumaa, väärtuslik looduskooslus, maastiku üksikelement, park, haljasala või haljastuse üksikelement, juhul kui see pole juba kaitse alla võetud kaitstava looduse üksikobjektina ega paikne mingil kaitsealal.
Eestis oli 1. jaanuari 2018 seisuga EELIS registreeritud 1089 kaitstavat looduse üksikobjekti kogupindalaga 1164,5 ha.
Rein Ratas

Rein Ratas (9. mai 1938 Häädemeeste – 18. aprill 2022) oli Eesti bioloog ja poliitik.
Haridus.
Rein Ratas lõpetas 1957. aastal Pärnu Töölisnoorte Keskkooli ja 1964. aaslt Üleliidulise Kaugõppe Metsatehnilise Instituudi metsamajanduse erialal. Ta sai bioloogiakandidaadi kraadi 1980. aastal.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Rein Ratas töötas aastatel 1956–1957 Pärnu Vetelpääste Jaamas motoristina, 1959. aastal Eesti Tööstusprojektis geodeedina, aastatel 1959–1965 Tallinna Vineeri- ja Mööblivabrikus töölise, meistri, tehnoloogi, tsehhijuhataja asetäitja ja tsehhijuhatajana, aastatel 1965–1966 Tallinna Rohelise Vööndi Metsamajandis metsaülemana, aastatel 1966–1990 Tallinna Botaanikaaias aspirandi, inseneri, nooremteaduri, vanemteaduri ja teadusala asedirektorina.
Ta oli aastatel 1990–1992 Tallinna Linnavalitsuse linnanõunik, aastatel 1992–1999 Keskkonnaministeeriumi kantsler, aastatel 1999–2006 AS Tallmaci keskkonnateenistuse juht ja arendusdirektor ning aastatel 1999–2003 Eesti Maaülikooli professor ja aastatel 2003–2007 peaekspert.
Rein Ratas oli Tallinna Botaanikaaia teadusnõukogu liige, Eesti Geograafia Seltsi juhatuse liige, Eesti Looduskaitse Seltsi juhatuse liige, Eesti Piibliseltsi liige, Tallinna Linnavolikogu keskkonnakomisjoni liige, Nõmme halduskogu liige, Nõmme halduskogu linnamajanduse ja keskkonnakomisjoni esimees ning AS Tallinna Vesi nõukogu liige.
Poliitiline tegevus.
Rein Ratas oli Eesti Kongressi liige ja XI Riigikogu liige (2007–2011). Ta kuulus alates 1999. aastast Eesti Keskerakonda.
Ta oli mitmel korral Tallinna linnavolikogu liige (1989–1990, 2004–2007, 2013–2015) ja juhtis linnavolikogu keskkonnakomisjoni.
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3, sai 3449 häält ja osutus valituks ringkonnamandaadiga. XIII Riigikogu vanima liikmena luges ta Riigikogu uue koosseisu avaistungil 30. märtsil 2015 ette Riigikogu liikme ametivande teksti. 4. detsembril 2016 otsustas Riigikogu juhatus peatada Rein Ratase volitused tema ajutise töövõimetuse tõttu alates 5. detsembrist. Asendusliikmeks määrati kuni 4. märtsini 2017 Arvo Sarapuu. Rein Ratas on kõige vanem inimene, kes on Riigikogu liige olnud, olles 13. septembril 2018. aastal Riigikogu liikme kohalt tagasi astudes 80 aastat ja 127 päeva vana.
Isiklikku.
Rein Ratase abikaasa on Urve Ratas ja nende poeg on Jüri Ratas.
Granaatõun

Granaatõun on hariliku granaadipuu vili. 
See on tiheda punase koorega, sidrunist veidi suurem 5–12 cm läbimõõduga mari, mis sisaldab umbes 600 seemet. Seemned koos neid ümbritseva mahlaka viljalihaga on söödavad. Kest ja membraan moodustavad granaatõuna kogumassist ligikaudu 44%.
Granaatõuna mahl on ergutava ja immuunsüsteemi tugevdava toimega.
Granaatõun on viljakuse ja võimu sümbol.
Ploiești

Ploiești on linn Rumeenias, Prahova maakonna keskus. Asub Karpaatide lõunajalamil, 60 km Bukarestist põhja pool.
Ploiești linn asutati 1596. aastal. 17. sajandil muutus linn kaubanduse ja käsitöö keskuseks. 1870 kuulutati linnas välja Ploiești Vabariik, mille monarhia kiiresti likvideeris. Kahe maailmasõja vahel muutus linn naftatööstuse keskuseks. 1940 sai linn kannatada maavärina läbi. 1943. aastal pommitasid linna USA lennukid. 
Tänapäeval on Ploiești nafta- ja tekstiilitööstuse keskus. Linnas on suur väetisetehas.
Linnas tegutses jalgpalliklubi Ploiești Astra.
Narva Kreenholmi staadion

Narva Kreenholmi staadion on jalgpalli- ja kergejõustikustaadion Narvas. 
Staadioni tribüünid mahutavad 1065 inimest.
Narva Kreenholmi staadion on jalgpalliklubi JK Narva Trans koduväljak.
Vaivara klindilõik

Vaivara klindilõik on 15 km pikkune lõik Põhja-Eesti pangast Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas vahemikus Sillamäest Merikülani, mis omakorda jaguneb Sillamäe ja Vaivara rikkevööndiks ning kolmeks pangasaarestikuks: Pimestiku, Sinimägede ja Laagna pangasaarestikuks.
Kuni Sõtke klindilaheni kulges klindil monoliitne astangujoon, mis oli ainult üksikutest klindilahtedest ja sälkorgudest jagatud. Siit edasi algab aga looklev klindijoon, mis on lõhestatud sälkorgudest läbistatud klindisaarte ja neemikute labürindiga.
Vaivara klindilõik algab Sõtke klindilahe idakalalt ja seda iseloomustab tektooniliselt tugevasti rikutud klindivöönd, mille keskmeks on kolm Vaivara Sinimägede klindisaart või panka, mis moodustavad Sinimägede pangasaarestiku. Neid täiendavad geoloogiliselt huvitavad Pimestiku ja Utria klindisaared.
Vaivara klindilõigus olevate klindisaarte, pankade tekkemehhanismid pole seniajani lõplikult välja selgitatud. Põhja-Eestis üldiselt küllaltki monoliitne settekivimite lasund on Vaivara piirkonnas tugevasti purustatud ja kohati ka hiidpankadena kohalt liigutatud.
Vaivara klindilõigu moodustavad järgmised pangad läänest itta: Kannuka pank, Perjatse pank, Pimestiku pangad, Tornimäe pank, Põrguaugumäe pank, Pargimäe pank, Utria pank ja Meriküla pank.
Vaivara klindilõigu keskmine osa alates Perjatsi ojast Meriküla pangani (see kaasa arvatud) kuulub Udria maastikukaitseala koosseisu.
Karelehelised

Karelehelised ("Boraginaceae") on kaheiduleheliste sugukond, kuhu kuulub nii põõsaid, puid kui rohttaimi ning isegi liaane. Kokku arvatakse siia 148–156 perekonda umbes 2740 liigiga. 
Kareleheliste sugukonnal pole veel ühtset tunnustatud seltsilist määrangut, kuna tegu on parafüleetilise rühmaga. Cronquisti süsteemi järgi loeti neid iminõgeselaadsete ("Lamiales") seltsi, praegu aga peetakse neid pigem iseseisvaks seltsiks kurgirohulaadsed ("Boraginales").
Enamikul liikidel on vars ümmarguse ristlõikega.
Peaaegu kõikidel karelehelistel on karedate karvadega (liht)lehed. Karvad on karedad sellepärast, et sisaldavad ränidioksiidi SiO2 ja kaltsiumkarbonaati CaCO3. Mõne liigi karvakesed võivad tekitada inimestel sügelust või löövet, eriti inimestel, kes nendega sageli kokku puutuvad, näiteks aednikud. Lehed paiknevad tavaliselt vahelduvalt, harva ka paarikaupa vastakuti. Lehed on tavaliselt terved ja terve servaga, ainult mõnel liigil ebamääraselt saagja servaga.
Õied on tavaliselt mitme, aga sageli ka ebaselgelt kahe sümmeetriateljega. Õied on neljatised või viietised. Tolmukaid on samuti 5. Sigimik on ülemine. Õiekrooni neelus on enamasti mühksoomused. Õisikuks on kõige sagedamini tähk või pähik, aga küllalt sageli ka pööris. Õied puhkevad ühe- või kahekaupa. Mõnel liigil põhjustavad antotsüaniinid vananenud õie värvuse muutumise punasest siniseks. Arvatavasti tuleb see sellest, et karelehelisi tolmeldavad putukad ja niimoodi näitab taim neile, et nendes õites on õietolm ja nektar juba otsa saanud.
Viljal on kaks viljalehte. Vili on viljalihata ja jaguneb 4 pähklikeseks, mis on kinnitunud õiepõhja või selle väljakasvu külge. Mõnel liigil on pähklikesi vähem, 1 või 2, veel harvem on taimel luuvili.
Esimest korda kirjeldas karelehelisi teaduslikult Antoine Laurent de Jussieu 1789.
Perekonnad.
Järgmistes kareleheliste perekondades leidub Eestis kasvavaid liike.
Microsoft Office

Microsoft Office on Microsofti kontoritarkvarapakett. 
Rakendused.
Pakett sisaldab järgmisi rakendusi:
Ühilduvus.
Microsoft Office ei toeta praegu standardset ISO/IEC 26300 ODF (OpenDocumenti) failivormingut, kuid kolmandate tootjate lisandprogrammide abil on võimalik ODF-i tugi lisada.
Erik Johansson

Erik Johanssoni nimelisi tuntud inimesi on olnud mitu:
Erik Johansson (Vasa)

Erik Johansson (umbes 1470 Örby – 8. november 1520 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane ja kõrgaadlik, kes pärines hiljem Vasa nime kandma hakanud suguvõsast. Ta oli hilisema kuninga Gustav I Vasa isa.
Erik oli Johan Kristiersson (Vasa) ja Birgitta Gustafsdotter (Sture) poeg. Tema ema oli regent Sten Sture vanema õde. Umbes 20-aastaselt abiellus Erik Cecilia Månsdotteriga ning neil sündis vähemalt kaheksa last.
Erikut iseloomustati kui eriti keevalist ja lihtsameelset inimest, kes olevat ka Taani kuninga Christian II poolt 1520, peamiselt Sturesid toetanud aadlike ja vaimulike – hukkamisel Stockholmi veresauna ajal endale ise hukatuse kaela tõmmanud, sest kuningalossist esialgu välja jäänuna oli ta nii kaua nõudnud juba lukustatud väravate avamist, kuni seda lõpuks ka tehti, ning ta õige pea seal koos teiste aadlikega ka hukati.
Arrigo Boito

Arrigo Boito (sünninimi Enrico Giuseppe Giovanni Boito; 24. veebruar 1842 Padova – 10. juuni 1918 Milano) oli Itaalia helilooja, kirjanik ja ajakirjanik, kes tänapäeval on tuntud eeskätt oma ooperilibretode (näiteks Verdi "Othello" ja "Falstaffi" libreto) ning enda komponeeritud ooperi "Mephistopheles" poolest.
Boito kirjutas noorena palju vajadusest Itaalia ooperit reformida. Ta oli oma ajal üks väheseid itaallasi, kes propageeris Beethovenit, Wagnerit ja muud Saksa muusikat, olles Itaalia ooperi suhtes kriitiline. Itaalia ooperi ainuke oluline helilooja oli sel ajal Giuseppe Verdi, kes ei olnud Boito vaadetega nõus ning jäi arvamusele, et Itaalia ei peaks Saksa stiili üle võtma.
Hiljem sai Boitost arvatavalt Verdi parim libretist. Nende esimene koostöö oli Boito tekstile kirjutatud Verdi kantaat "Inno delle Nazioni" (1862), kuid kahe mehe hea läbisaamiseni ja koostööni ooperikirjutajatena oli siis veel palju aega.
Idee Shakespeare'i-aineliseks ooperiks "Othello" tekkis 1879. aastal. Boito kirjutas libreto esimese versiooni veel samal aastal, kuid Verdi pani selle esialgu kõrvale. Verdi tegi hiljem libreto kohta mõned ettepanekud ning alustas lõpuks tööd 1884. aastal. Teos esietendus 5. veebruaril 1887 Milanos La Scalas. Töö Verdile viimaseks jäänud ooperi "Falstaff" kallal algas 1889. aastal ja teos esietendus 9. veebruaril 1893 La Scalas.
Arrigo Boito enda kuulsaima heliteose – ooperi "Mephistopheles" – esimest versiooni esmaesitati 5. märtsil 1868 Milanos La Scalas. Boitol oli Itaalia ooperipubliku seas nii tulihingelisi toetajaid kui vastaseid ning esietenduse lõpus tekkis nende vahel tõsine tüli, kus puhkes ka kaklusi. Pärast kaht etendust võttis Boito teose repertuaarist maha ning tegi sellesse olulisi muudatusi, lühendades ooperit ning kirjutades näiteks peategelase Fausti rolli baritoni asemel tenoriks. Muudetud versioon esietendus 4. oktoobril 1875 Bolognas ja sai märksa parema vastuvõtu. Hiljem tegi Boito teosesse veel väiksemaid muudatusi ning lõplik versioon jõudis lavale 13. mail 1876 Veneetsias. See ooper võib olla Gounod' ooperi "Faust" järel populaarsuselt teine Fausti-legendi Goethe versiooni ainetel kirjutatud teos.
"Mephistopheles" jäi ainsaks Boito lõpuni valmis kirjutatud ooperiks. Ta kirjutas noorena veel ooperit "Orestiade", kuid ei pakkunud seda avalikkusele. Ooperist "Nerone" hakkas Boito mõtlema 1862. aastal ja töötas sellega terve elu jooksul, kuid tema surres ei olnud see valmis. Kolmanda vaatuse kohta jäid Boitost järele vaid visandid. Esimesed kaks vaatust kirjutasid aga pärast tema surma valmis Arturo Toscanini ja Vincenzo Tommasini ning sellisena esietendus ooper 1. mail 1924 La Scalas.
Aastatel 1889–1897 oli Arrigo Boito Parma Konservatooriumi rektor.
Lingen

Lingen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Linna pindala on 176,15 km². 31. detsembril 2015 elas seal 53 284 inimest.
Lingen, eriti "Lingen (Ems)", paikneb Emsi jõel, Emslandi kreisi lõunaosas, mis piirneb Nordrhein-Westfaleniga lõunas ja Hollandiga läänes.
Lingenit on esmamainitud keskajal (975 pKr). Linnas on 16. sajandist pärinev raekoda ja 18. sajandil ehitatud kirik Kreuzkirche.
Linnaga on liidetud alates 1970. aastast mitmeid linnaümbruse valdu. Lingen jaguneb 12 linnaosaks.
Lingen on tuntud oma "offshore" ja tuumaenergia (Emslandi tuumaelektrijaam) poolest, kuid ka oma ilusa looduse poolest piki Emsi jõge. Osnabrücki rakenduskõrgkool on rajanud filiaali (asub Lingeni keskuses), kus on kolm instituuti: juhtimine ja tehnika, kommunikatsiooni juhtimine ning lavakunstiõpetus. 2000. aastal ühendati Lingeni instituudid ühiskonna ja tehnoloogia teaduskonnaks. 2010. aastal oli seal eeldatavasti umbes 2000 üliõpilast.
Olesja Zõkina

Olesja Nikolajevna Zõkina (vene keeles Олеся Николаевна Зыкина; sündinud 7. oktoobril 1980 Kalugas, endises Nõukogude Liidus) on Venemaa kergejõustiklane, jooksja, kelle põhidistants on 400 meetrit.
2001. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Lissabonis sai ta 400 m jooksus ajaga 51,71 pronksmedali. Ta võitis neil võistlustel ka MM-kulla Venemaa 4×400 m teatejooksu võistkonna koosseisus. Samal aastal toimunud 2001. aasta MM-il Edmontonis sai ta teatejooksus pronksmedali. Järgmisel aastal Münchenis peetud 2002. aasta Euroopa meistrivõistlustel tuli Zõkina ajaga 50,45 400 m Euroopa meistriks ja sai 4×400 m teatejooksus hõbemedali. Hooaja lõpus toimunud maailma karikavõistlustel Madridis oli ta 400 m kolmas. 
Zõkina kuulus 2003. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis kuldmedali võitnud Venemaa 4×400 m teatejooksu võistkonda. Samal aastal toimunud 2003. aasta MM-il Pariisis sai ta teatejooksus hõbemedali. 
2004. aasta olümpiamängudel Ateenas sai ta hõbemedali 4×400 m teatejooksus. 2008. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Valencias tuli Zõkina kahekordseks sisemaailmameistriks nii 400 m kui ka 4×400 m teatejooksus.
Karavan

 
Karavan (varem ka killavoor) on veoloomadel (eelkõige kaamelitel) või veoloomade saatel liikuv, eeskätt turvalisuse nimel kokkuhoidev kaupmeeste või reisijate seltskond, mis läbib ohtlikke piirkondi.
Karavan otseses tähenduses.
Karavani pealik on tavaliselt karavanisaatja, kes on varustatud relvastatud kaitsega. 
Populaarses esituses karavan on Lähis-Ida või Kesk-Aasia kõrbe- või stepimaastiku tarvik, kus karavaniteed olid peamisteks ühendusteedeks. 
Kõige kuulsam karavanimarsruut muinas- ja keskajal oli Siiditee, mis ühendas Hiinat Kesk- ning Ees-Aasia maadega ning mis oli tuntud alates 2. sajandist eKr. 
Karavanid, mida peeti endisaegseks tarvikuks, võeti taas kasutusele 1980. aastatel Afganistani sõja ajal, mil neid laialdaselt kasutati afgaani mässuliste poolt relvade ja laskemoona vedamiseks üle Pakistani piiri sügavale Afganistani territooriumile. Nii saavutati suur salastatus murdmaastikul, mis oli autotranspordi jaoks ligipääsematu. 
Koormaloomade ja pakikandjate karavane kasutatakse siiani narkootikumide salakaubaveoks (sealhulgas ka Kuldsest kolmnurgast Kagu-Aasias. 
Laevakaravan.
Laevakaravan on laevade ühendus või üksteise järel liikuvate või seisvate laevade rühm. 
Erinevalt konvoist ei pea veesõidukite karavan ilmtingimata hõlmama sõjalaevu. Näiteks saatis Veneetsia kaubandusriik itta laevakaravane, mis koosnesid galeeridest (vene keeles "галея") – relvastatud kaubalaevadest. 
Tüüpilisim laevakaravan on jäämurdja järel jääkanalis liikuvate laevade rida. Nii saadetakse kaubalaevu ka Kirdeväilas.
Jõekaravan on mitu mitteliikurlaeva, näiteks ühe pukseri abil veetavad praamid või parved. Selliste karavanide alatised osalejad peavad traditsiooniliselt karavanijuhipäevi, mis toimuvad 24. septembril, koos kauglaskurite ning eskordilaevade meeskondadega.
Muud tähendused tänapäeva kultuuris.
Euroopas, aga viimasel ajal ka Venemaal, nimetatakse karavaniks iseliikuvaid või külgehaagitavaid haagissuvilaid.
Kulumine

Kulumine on hõõrdega kaasnev tahke keha pinna järkjärguline purunemine ja sealt materjali eraldumine või pinna jäävdeformatsioonina ilmnev keha mõõtmete järkjärguline muutumine. 
Kulumise tagajärjel tekib kulum, mida iseloomustatakse sobivais pikkus-, massi- või mahuühikutes. 
Kulumise kulgemist iseloomustatakse kulumiskiiruse ja kulumisintensiivsusega.
Kuutõbine

"Kuutõbine" on ansambli Terminaator 2003. aastal ilmunud album. Esimene singel "Romula" avaldati 2002. aastal.
Head uudised

"Head uudised" on ansambli Terminaator 2000. aastal välja antud album.
Lood.
Kõik lood on kirjutanud Jaagup Kreem, välja arvatud, kus on märgitud.
Risk (Terminaator)

"Risk" on ansambli Terminaator 2001. aastal avaldatud "soundtrack" Terminaatori muusikalile "Risk".
Kuld (Terminaatori album)

"Kuld" on ansambli Terminaator 1997. aastal välja antud ballaadide kogumik. Enamik laule on uues kuues.
Nagu esimene kord

"Nagu esimene kord" on ansamblilt Terminaator 2006. aastal ilmunud album. Lugu "Plekktrumm" ilmus 2004. aastal. 2005. aastal ilmunud "Ebaõiglane" jäi Raadio 2 Aastahitt 2005 edetabelis kolmandale kohale. Tegemist on seniajani Terminaatori viimase stuudioalbumiga, mille tegemises osalesid kitarrist ja laulukirjutaja Elmar Liitmaa ning klahvpillimängija Harmo Kallaste.
L'Dorado

L'Dorado on eesti ansambel. Ansamblile pandi algus 31. detsembril 1993.
Risk

Risk ehk riisiko on otsusega kaasnev võimalus või tõenäosus, et selle elluviimisega kaasnevad soovimatud tagajärjed, näiteks kahju tekkimine.
Tiit Tiidemann

Tiit Tiidemann (17. märts 1934 Tallinn – 27. juuli 2024) oli eesti tehnikateadlane. 
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi insener-mehaaniku erialal. 1975. aastal sai ta tehnikakandidaadi kraadi.
Töökäik.
Aastatel 1958–1968 oli ta M. I. Kalinini nimelise Elavhõbealaldite/Elektrotehnika tehases meister, tsehhijuhataja asetäitja, rakiste konstrueerimise büroo konstruktor ja juhataja.
1968–1975 oli ta Silikaltsiidi/Silikaatbetooni Instituudi Katsetehase direktor ja Lõikeseadmete Teadusliku Uurimise Laboratooriumi juhataja.
Aastatel 1975–2001 oli ta TPI/TTÜ masinaelementide kateedri ja mehhanotroonika instituudi dotsent.
2001. aastast oli ta Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ja Tallinna Tehnikakõrgkooli mehaanikateaduskonna professor. Õppeaastast 2008/2009 oli ta ka Eesti Mereakadeemia ja Mainori Kõrgkooli erakorraline professor.
Looming.
Artikleid.
70 teadusartiklit.
Isiklikku.
4 last (mehaanikainsener Mart, viiuldaja Anu, arhitekt Jaan, skulptor Laur).
Foo Fighters

Foo Fighters on Ameerika alternatiivroki ansambel, mille asutas 1994. aastal Nirvana trummar Dave Grohl. Bänd sai nime II maailmasõja ajal liitlasvägede lennukipilootide poolt kasutusel olnud hüüdnimest tundmatute lendavate objektide kohta.
Bändi debüütalbumi "Foo Fighters" (1995) lood kirjutas Grohl ise ja mängis salvestusel kõik instrumendid sisse.
Seejärel sattus Grohl kokku endiste Sunny Day Real Estate'i liikmetega. Grohl andis neile kasseti oma lugudega ning mõne aja pärast liitusidki bändiga bassist Nate Mendel ja trummar William Goldsmith, samuti Nirvana turneedel kaasa teinud Pat Smear. 
Foo Fighters alustas esinemisi Portlandis (Oregon). Goldsmith lahkus bändist albumi "The Colour And The Shape" (1997) lindistuse alguses, kui ta läks tülli Grohliga. Smeari lahkus pool aastat hiljem. 1997. aastal asendati trummar Taylor Hawkinsi ja kitarrist Franz Stahliga, kuid Stahlil paluti lahkuda enne kolmanda albumi "There Is Nothing Left to Lose" (1999) salvestamist.
Bänd jätkas tegutsemist kolmekesi, salvestades albumi "There Is Nothing Left to Lose", kuni Chris Shiflett liitus bändiga (1999).
Foo Fighters salvestas neljanda albumi "One By One" 2002. aastal. Ja pärast seda kahe CD-ga albumi "In Your Honor" (2005), mis oli jagatud akustiliseks plaadiks ja rokilikumaks versiooniks. Foo Fightersi kuues album "Echoes, Silence, Patience &amp; Grace" ilmus 2007. aastal. 2010. aastal kinnitati, et Smear võeti bändi liikmeks (aastatel 2006–2009 oli ta Foo Fightersi turneedel teinud kaasa külalisesinejana). Bänd on olnud nomineeritud kuuel korral Grammyle ja võitnud Grammy auhinna kolmel korral parima rokkalbumi kategoorias. Bändi seitsmes stuudioalbum, "Wasting Light", ilmus 2011. aasta aprillis. "Concrete and Gold" anti välja 2017. aasta septembris. See album erines teistest, kuna oli loodud koostöös produtsent Greg Kurstiniga, kes on produtseerinud peamiselt kuulsaid popartiste, nagu näiteks Adele ja Sia.
The Greatest Hits (The Sun)

"Greatest Hits" on The Suni debüütalbum, mis anti välja 2005 aastal.
Dünaamika (täpsustus)

"Dünaamika" on mitmetähenduslik sõna.
Üldkeeles mõeldakse dünaamika all hoogsat liikumist või muutuste kulgu.
Lamerihmülekanne

Lamerihmülekanded on kiilrihmülekannetest eelistatavamad suuremate pöörlemiskiiruste, telgede suure vahe ning ülekande maksumuse võimaliku vähendamise korral. Ülekantav võimsus on tavaliselt 0,5...50 kW, kuid esineb ka lamerihmülekandeid võimsusega 1000 kW ja rohkem.
Lamerihmülekannete erikujud.
Praktikas kasutatakse mitmesuguste skeemide järgi kujundatud lamerihmülekandeid.
Laager

Laagrid on masinaelemendid, mida kasutatakse võllide ja pöörlevate telgede tugedena. Laagrid võtavad vastu radiaal- ja telgkoormusi (võlli ja sellele kinnitatud detailide kaal, väliskoormused) ning kannavad need üle kerele või raamile. Nad fikseerivad ka võllide ja telgede teatud kindla asendi ülejäänud detailide suhtes. Laagrid vähendavad hõõret.
Laagrite rikked.
Laargite rikked on kõige enam levinud elektrimasinate rikkepõhjus. Laagrite tõrke põhjuseid on mitmeid, näiteks ülekoormus (50% ülekoormust vähendab laagri eluiga kolm korda, kahekordne koormus 8…10 korda), väsimus, halb määrimine, saastumine, ebaõige paigaldamine, laagrivoolud. Laagri vigastumisest annab märku müra ja vibratsiooni suurenemine.
Laager (täpsustus)

Sõna "laager" on mitmetähenduslik.
Stants

Stants on seade lehtmaterjali vormimiseks, mis töötab löögiga ja võib sisaldada järgmisi operatsioone: kontuuri väljalõikamine, augulöömine, kraadilöömine, mahalõikamine, painutamine.
Veidi valjem kui vaikus

"Veidi valjem kui vaikus" on The Suni teine album ja DVD, mis anti välja 2005. aasta detsembris. 
Enamik lugusid on eelmise albumi "The Greatest Hits" laulude akustilised versioonid.
100% Rock'n'Roll

"100% Rock'n'Roll" on ansambli The Sun kolmas album. Plaat anti välja 2006. aasta juunis ning sellel on 11 lugu. Plaadi üks tuntumaid lugusid "Võta aega" võitis võistlusel "Raadio 2 Aastahitt 2006" esikoha, lugu "Lootusetus" jäi samas edetabelis neljandale kohale.
Iserlohn

Iserlohn on linn Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal. 
Iserlohni on esmamainitud 1150. aastal ("Lon"). Linnaõigused sai 1278. aastal.
Kõvadus

Kõvadus on materjali võime vastu panna kohalikule plastsele deformatsioonile; ühtlasi ka seda vastupanuvõimet iseloomustav suurus.
Kõvadus tähendab tavaliselt vastupanuvõimet püsivale (staatilisele) koormusele, vastupanuvõime ja selle suurus muutuvale koormusele on dünaamiline kõvadus.
Tuntumad kõvadusteimid (Brinelli, Rockwelli, Vickersi) põhinevad kõvast materjalist otsaku (indentori) surumises uuritava materjali pinda. Kõvaduse mõõtmise meetodite põhiline erinevus on otsiku kujus ja rakendatava jõu suuruses.
Mineraloogias kasutatakse suhtelise kõvaduse hindamiseks Mohsi meetodit.
Plastsus

Plastsus ehk plastilisus (kreeka "plastos" 'voolitud') on keha võime muuta (purunemata) talle rakendatud välisjõu (nt väliskoormuse) mõjul oma kuju ja mõõtmeid ning säilitada jäävat deformatsiooni (plastset deformatsiooni) pärast välisjõu mõju lakkamist.
Kehasid, millel plastsus puudub või see on väga väike, nimetatakse haprateks (haprus).
Kehad, millel on samuti võime välisjõu mõjul purunemata muuta oma kuju, aga mis pärast mõju lakkamist taastavad oma endise kuju, on elastsed.
Sitkus

Sitkus on materjali omadus koormamisel enne purunemist taluda olulist deformeerumist. Sitkuse vastand on haprus.
Matemaatiline definitsioon.
Materjali sitkust võib leida integreerides tema pinge-moonde kõverat. Sitkus on deformatsioonienergia tihedus (deformatsioonienergia suurus ühikulise ruumala kohta) enne purunemist. Matemaatiliselt saab viimase kirja panna järgnevalt:
 formula_1
kus
Eesti sovhooside loend

Eesti sovhooside loend loetleb Eesti NSV-s asunud sovhoose ja muid riikliku alluvusega põllumajandusettevõtteid. 1973. aastal oli Eesti NSV-s 164 sovhoosi.
Stantsimine

Stantsimine on lehtmaterjali (lehtmaterjal on materjal, mille üks mõõde on oluliselt väiksem teistest mõõtmetest) vormimisoperatsioon, mis võib sisaldada: 
Stantsimine on survetöötluse üks alaliike. Stantsimisega toodetakse näiteks klambreid (AS Norma Eestis valmistab autoturvavööde kinnitusklambreid).
Koostis.
Olemas on palju eriliigilisi stantse, kuid põhimõtteliselt on neil kõigil üks sarnasus: neil on liikuv osa mida kutsutakse templiks ja paigalseisev osa mille nimetus on matriits.
James Ogilvy

James Ogilvy (James Robert Bruce Ogilvy, sündinud 29. veebruaril 1964) on Kenti printsessi Alexandra ja Angus Ogilvy esimene laps ja ainus poeg. 
Tal on ka noorem õde Marina. 2019. aasta seisuga on ta Briti troonipärimisjärjekorras 54. kohal. 
Jamesil ei ole ühtegi kuninglikku tiitlit, kuigi tema ema Alexandra täidab kuninganna eest kuninglikke kohustusi. Briti kuningliku perekonna mitteametliku liikmena osaleb ta suurematel kuninglikel üritustel (pulmades ja matustel). Ta saatis oma lesestunud ema Walesi printsi Charlesi ja Camilla Parker Bowlesi laulatusel 2005. 
1988. aastal abiellus ta šotlannast ettevõtja Julia Rawlinsoniga. Neil on kaks last, kes kuuluvad ka troonipärimisjärjekorda:
James Ogilvy on printsess Eugenie ristiisa.
Marina Ogilvy

Marina Ogilvy (Marina Victoria Alexandra Ogilvy, sündinud 31. juulil 1966) on Kenti printsess Alexandra ja Angus Ogilvy teine laps; tal on vanem vend James. Ta on 2019. aasta seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 57. kohal.
Marina põhjustas aastal 1989 skandaali, jäädes lapseootele oma poiss-sõbrast Paul Mowattist. Hiljem kritiseeris ta ajaleheartiklis oma perekonda, teenides sellega nende pahameele. Kui ta 2. veebruaril 1990 Paul Mowattiga abiellus, oli ainsana kohal tema isa Angus; ema ja teised kuningliku perekonna liikmed olid otsustanud mitte tulla. Pärast lahutust 1997 taastas Marina suhted perekonnaga.
Paaril oli kaks last, kes kuuluvad ka troonipärimisjärjekorda:
Angus Ogilvy

Sir Angus Ogilvy (Angus James Bruce Ogilvy) (4. september 1928 – 26. detsember 2004) oli Briti kuningliku perekonna liige, Kenti printsess Alexandra abikaasa. 
Teda mäletatakse kui nutikat ärimeest ja heategevuslast.
Noorus.
Ogilvy sündis 14. septembril 1928 Londonis. Tema isa oli David Ogilvy, Airlie 12. krahv ja ema leedi Alexandra Coke. Angusel oli ka kolm venda ja kaks õde. Mehe suguvõsa juuri võib uurida kuni 12. sajandini. Tema vanaema Mabell oli kuninganna Mary õuedaam, isa kuningas George V kaaskondlane. 
Ogilvy õppis Heatherdowni koolis Ascotis ning Etoni Kolledžis. 1946–1948 oli ta Briti armees ohvitser. 1947–1950 õppis ta Oxfordi ülikoolis politoloogiat. Pärast lõpetamist töötas ta Draytoni kompaniis ja Lonrhos. Tema karjäär lõppes, kui Lonrho sattus skandaali keskmesse, olles rikkunud sanktsioone, mis käisid Rodeesia kohta. 
Abielu.
24. aprillil 1963 abiellus ta Kenti printsess Alexandraga Westminster Abbeys. Laulatustseremoonial viibisid kõik kuningliku perekonna liikmed ning seda jälgis televisiooni vahendusel üle 200 miljoni inimese. Enne laulatust lükkas Ogilvy tagasi kuninganna pakutud krahvi-seisuse.
Paaril oli kaks last:
Hilisem elu.
Pärast karjääri lõppemist tegeles Ogilvy heategevusega ja saatis oma abikaasat kuninglikel üritustel. 1988 sai temast rüütel. 1989 sattus perekond skandaali keskmesse, kui Marina jäi oma poiss-sõbrast, Paul Mowattist rasedaks ning hiljem esines ajalehes Today kriitikaga kuningliku perekonna kohta. 1990. aasta laulatusel olid kohal Sir Angus ja printsess Alexandra, ülejäänud kuningliku perekonna liikmed puudusid. 
2000. aastate algul haigestus Ogilvy kõrivähki ning tema viimane avalik esinemine oli koos printsessiga viimase Tai ringreisil. 26. detsembril 2004 Sir Angus suri ning tema matus toimus St. George'i kabelis. Ta maeti hiljem Frogmore'i kuninglikule matusepaigale.
Diplomiveski

Diplomiveski on kõnekeelne nimetus õppeasutusele või ettevõttele, mis tegelikult müüb diplomeid, ilma et haridust tõendavate dokumentide saajad oleksid tegelikult kas üldse või piisaval määral osalenud õppetöös.
Diplomiveskid Eestis.
2005. aasta lõpus tegi Haridus- ja Teadusministeerium Estonian Business Schoolile (EBS) ettekirjutuse 51 Hiina päritolu üliõpilase pärast, kes olid vastu võetud magistriõppesse, kuigi neil puudus selleks vajalik haridustase (bakalaureusekraad). Sellega seoses viidati ajakirjanduses ka EBS-ile kui diplomiveskile.
Jam

Jam oli Eesti ansambel, mis esitas diskomuusikat. 
Ansambel sai nime liikmete eesnimede esitähtedest (Juss and Mihkel). Ansambli tegevuse alguskuupäevaks võib lugeda 23. juulit 1994, kui sündis esimene lugu "Miks minema läed?". Bändi mänedžer oli Aarne Valmis. 
1. septembril 2005 läks 11 aastat tegutsenud ansambel laiali. Viimased esinemised tehti sama aasta oktoobris. Otsus laiali minna oli Mihkel Mattiseni sõnul päevakorras juba pikemat aega. "Olen Jamis juba liiga pikka aega, tahan tuua vaheldust oma ellu," ütles Mattisen.
Diskograafia.
Esimene CD ilmus 12. detsembril 1994. Ansambli kuuendat tegevusaastat tähistati CD-ga "The Greatest Hits" 2000. aastal, mis lisaks tuntud lugudele sisaldas kaht uut lugu.
Vaba Prantsusmaa

Vaba Prantsusmaa (prantsuse keeles "France libre"; alates 1942. aasta juulist ametlik nimetus Võitlev Prantsusmaa) oli 1940. aastal Charles de Gaulle'i loodud vastupanuliikumine eksiilis (mitte segamini ajada Prantsuse vastupanuliikumisega). 
Pärast Prantsusmaa lüüasaamist Teises maailmasõjas 1940. aasta juunis kuulutas Charles de Gaulle 18. juunil 1940 Londonis välja Vaba Prantsusmaa liikumise. Vaba Prantsusmaad toetas Suurbritannia ning ajapikku kujunes temast võimas organisatsioon peakorteriga Londonis. 
1943. aastal, kui Põhja-Aafrika oli Inglise, Ameerika ja vähesel määral ka Vaba Prantsusmaa sõjajõudude poolt puhastatud, sai pealinnaks Alžiir. Vaba Prantsusmaa valitses Prantsusmaa asumaades, mis ütlesid lahti Vichy valitsusest või vabastati liitlasvägede poolt. 1944. aastal lõpetas Vaba Prantsusmaa tegevuse.
Geir Haarde

Geir Hilmar Haarde (sündinud 8. aprillil 1951 Reykjavíkis) on Islandi poliitik. 15. juunist 2006 kuni 1. veebruarini 2009 oli ta Islandi peaminister.
Ta on üks vähestest islandlastest, kellel on perekonnanimi. See tuleb sellest, et tema isa oli norralane.
Ta on lõpetanud Brandeisi Ülikooli (Massachusetts, USA) majandusteaduse bakalaureusena. Johns Hopkinsi Ülikoolist (Maryland, USA) omandas ta magistrikraadi rahvusvaheliste suhete alal ja Minnesota Ülikoolist teise magistrikraadi majandusteaduses.
Enne poliitilise karjääri algust töötas Geir Haarde rahandusministri erinõunikuna ja Islandi Keskpanga ökonomistina.
1995 aastal ta oli Põhjamaade Nõukogu president.
1987 valiti ta esimest korda Islandi parlamenti Alþingisse. Aprillist 1998 kuni septembrini 2005 oli Geir Haarde Islandi rahandusminister ja septembrist 2005 juunini 2006 Islandi välisminister. 5. juunil 2006 teatas ametist lahkuv peaminister Halldór Ásgrímsson, et Geir Haardest saab tema järeltulija peaministri ametikohal. Geiri kabinet astus ametisse 15. juunil 2006.
Ta on Iseseisvuspartei liige. Aastatel 1999–2005 oli ta partei aseesimees ja valiti pärast kauaaegse parteijuhi ning peaministri Davíð Oddssoni tagasiastumist 16. oktoobril 2005 selle esimeheks.
21.–23. augustini 2006 viibis Geir Haarde ametlikul visiidil Eestis.
26. jaanuaril 2009 teatas Geir Haarde, et tema valitsus astub majanduskriisist tingitud rahva rahulolematuse tõttu tagasi.
Ühtlane pidevus

Ühtlane pidevus on meetriliste ruumide ("X", "ρX" ja ("Y","ρY") vahelise kujutuse "f": "X" → "Y" omadus: 
 Kujutus "f" on ühtlaselt pidev parajasti siis, kui mis tahes reaalarvu ε&gt;0 korral leidub selline reaalarv δ&gt;0, et kui x1,x2 ∈ "X" ja kaugus "ρX"(x1,x2)&lt; δ, siis kaugus "ρY"(f(x1),f(x2))&lt;ε.
Ühtlase pidevuse mõistest räägitakse kõige üldisemalt ühtlaste ruumide puhul. Seda mõistet kasutatakse näiteks topoloogiliste rühmade ja topoloogiliste vektorruumide uurimisel. 
Omadused.
Otseselt definitsioonist järeldub, et kõik ühtlaselt pidevad kujutused on pidevad. Vastupidine üldjuhul ei kehti: kõik pidevad kujutused pole ühtlaselt pidevad.