tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaljo West

Kaljo West (ka Kalju Vest; 17. oktoober 1924 Narva – 31. jaanuar 2008 Tallinn) oli eesti flöödimängija ja muusikapedagoog.
Teise maailmasõja ajal võitles West 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi koosseisus õhutõrjekahuri ülemana Narva lahingus ning hiljem Sinimägedes. 
Arreteeriti NKVD poolt 1945. aastal Tallinnas. Viibis vangilaagris Komi ANSVs ja Norillagi vangilaagris Krasnojarski krais kuni 1955.
Hiljem sai temast üks Eesti tunnustatumaid flötiste. Ta mängis aastail 1957–1982 Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris ja õpetas aastakümneid Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. 
Asutas 1960. aastate teisel poolel vanamuusikaansambli Antiqus ja 1970. aastate alguses Otsa-nimelises muusikakoolis flöödiansambli. 
Eesti iseseisvuse taastamise järel osales West teise maailmasõja veteranide ühingute tegevuses. Oli Eesti Relvagrenaderide Diviisi Veteranide Ühenduse juhatuse esimees. Ta oli ka Mehikoorma ausamba idee autor.
Mart Kalvet

Mart Kalvet (sündinud 6. novembril 1975) on eesti muusik, laulusõnade autor, tõlkija ja kolumnist.
Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli. Ta on õppinud nii Tallinna Pedagoogikaülikoolis kui ka Eesti Humanitaarinstituudis, mille ta lõpetas inglise filoloogina. 
Kalvet on üks teenekamaid "heavy metal"'i viljelejaid Eestis, lauljana teeb ta kaasa bändides Taak, Dawn of Gehenna ja Plekksaapad; varem oli ta ka bändide Mortified, Ecthalion, Whispering Forest, Nitrous ja Herald vokalist. Laulutekste on Kalvet kirjutanud väga erinevatele esitajatele (näiteks Tanel Padarile, ansamblile Tharaphita jt). 
Kalvet tegeleb ka ingliskeelse ulmekirjanduse tõlkimisega eesti keelde ning on ka ise avaldanud Laur Krafti pseudonüümi all ulmejutte.
2009

2009. aasta (MMIX) oli 21. sajandi 9. aasta.
Neeme Põder

Neeme Põder (sündinud 29. septembril 1976) on eesti luuletaja, proosakirjanik, tõlkija ja õpetaja.
Elulugu.
Ta lõpetas 1994. aastal Tallinna Reaalkooli ja õppis Tallinna Pedagoogikaülikoolis eesti filoloogiat.
Põder on töötanud alates 2000. aastast Vanalinna Hariduskolleegiumi eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Ta kuulus aastatel 1998–2000 tegutsenud Tallinna noorte kirjanike rühma Tallinna Noored Tegijad ja 2002. aastast rühmitusse !peatus.
Isiklikku.
Tema ema on laulja ja teatrinäitleja Mare Jõgeva, isa oli kirjanik ja kirjastuse Eesti Raamat peatoimetaja Rein Põder ning noorem vend on mälumängur Ove Põder.
Zelenodolsk

Zelenodolsk on linn Venemaa Tatarstani Vabariigis, Zelenodolski rajooni keskus, Tatarstani suuruselt viies linn. Asub Volga jõe vasakul kaldal.
Linnaõigused sai 1932. aastal. Zelenodolsk on raudteesõlm, raudteeühendus on Kanaši, Kaasani ja Joškar-Olaga.
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zelenodolski elanikest venelasi 67% ja tatarlasi 29,1%. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zelenodolski elanikest venelasi 61,6% ja tatarlasi 35,4%.
GoBus

AS GoBus on AS-i Tarbus ja seitsme bussiettevõtte ühinemise tulemusena tekkinud Eesti suurimaid bussiettevõtteid. AS-i GoBus eelkäijaks oli 1. jaanuaril 1954 loodud Tartu Autobussi- ja Taksopark (ATP). 1991. aastal nimetas Tartu linn Tartu ATP ümber AS-iks Tarbus. Alates 18. novembrist 2005 kannab ettevõte ärinime AS GoBus. 
AS-i Tarbus ja seitsme bussiettevõtte ühinemise tulemusena tekkinud AS GoBus on ligi 1100 töötaja ja 500 bussiga Eesti suurimaid bussiettevõtteid. Ühinemise eesmärgiks oli stabiilse arengu tagamine kõigis regioonides, ettevõtte juhtimise optimeerimine ja ühtse teenuskvaliteedi rakendamine üle Eesti. GoBus on olulise tähtsusega elutegevuse tagaja ja liikumise võimaldaja just maapiirkondades, kus buss on sageli ainsaks transpordivõimaluseks. 
Ühinesid AS Tarbus, AS Rakvere ATP, AS Pärnu ATP, AS Neomobile (Saaremaa), OÜ Tiit Liinid (Hiiumaa), OÜ Põlva Reisijateveod, OÜ Läänemaa Liinid ja OÜ Trakmain (Valga). Ühinenud ettevõtted kasutavad ühtset kaubamärki GoBus, mida eri regioonides rakendatakse vastava piirkonna nimetusega – GoBus Tartu, GoBus Pärnu jne. Ühinemine on planeeritud läbi viia järk-järgult. Kogu protsess peaks kavade kohaselt lõpule jõudma 2007. aastal.
AS GoBus kuulub AS GoGroup kontserni, mis tegeleb rahvusvahelise bussiliikluse, rongiliikluse, reisikorralduse ja hotellimajandusega.
GoBus teenindab 32 kaugliini,153 maakonnaliini ja 25 linnaliini.
Tihhoretsk

Tihhoretsk on linn Venemaal Krasnodari krais, Tihhoretski rajooni keskus.
Linnaõigused sai 1926. aastal.
Sibeliuse Akadeemia

Helsingi Kunstiülikooli Sibeliuse akadeemia (soome keeles "Taideyliopiston Sibelius-Akatemia", lühend SibA) on üks Helsingi Kunstiülikooli kolmest akadeemiast. See on ainus muusikakõrgkool Soomes ning üks suuremaid Põhjamaades.
Ajalugu ja nimed.
Sibeliuse akadeemia on asutatud 1882. aastal Helsingi Muusikainstituudi nime all, 1924. aastast kannab see nime Helsingi Konservatoorium ja 1939. aastast Sibeliuse Akadeemia. 2013. aastal liideti see vastloodud Helsingi Kunstiülikooliga. Kõrgkool kannab Soome rahvushelilooja Jean Sibeliuse nime, kes õppis seal aastatel 1885–1889 ning õpetas mõnda aega 1890. aastatel. Sibeliuse akadeemia kirikumuusika osakond asub Kuopios.
Kasvandikud.
Enamik Soome kutselistest muusikutest on koolitatud Sibeliuse akadeemias. Seal on õppinud rohkelt eesti muusikuid ja heliloojaid, sealhulgas Jüri Reinvere, Märt-Matis Lill, Andrus Kallastu, Mikk Murdvee ja Lauri Õunapuu. Koolis õpib umbes 1700 üliõpilast.
Liblikaefekt (film)

"Liblikaefekt" on 2004. aastal USA-s valminud ulmetriller.
Film esilinastus 2004. aastal Sundance'i filmifestivalil.
Süžee.
Evan Treborni (Ashton Kutcher) lapsepõlvemeenutused on täis mäluauke, mille jooksul on toimunud kohutavaid sündmusi. Lugedes nüüd tudengina üht lapsepõlves peetud päevikut, leiab Evan end korraga minevikust. Järeldades, et see oli võimalik tänu päevikule, otsustab ta minna ajas tagasi, et muuta asjade käiku. Kuid iga kord olevikku naastes leiab poiss, et tema tegudel on ettearvamatud ja katastroofilised tagajärjed.
Plekktrumm

"Plekktrumm" on Günter Grassi romaan, mis ilmus 1959. aastal. 
"Plekktrumm" on "Danzigi triloogia" esimene romaan. Raamatut peetakse üheks parimaks romaaniks sõjajärgses saksa kirjanduses.
Eesti keeles on "Plekktrumm" ilmunud 1990. aastal Eesti Raamatu ja 2006. aastal Tänapäeva kirjastuse väljaandel Mati Sirkeli tõlkes.
Liblikaefekt

Liblikaefektiks nimetatakse mittelineaarse dünaamilise süsteemi tundlikkust lähteandmete suhtes. Väljendi võttis kasutusele ameerika matemaatik ja meteoroloog Edward Lorenz. 
Praktikas avaldub liblikaefekt selles, et keerukate süsteemide käitumist on raske prognoosida, sest iga piiratud mudel, mis üritab säärast süsteemi simuleerida, peab jätma arvestamata osa informatsiooni algseisundi kohta. Kui näiteks simuleeritakse ilmastikku, ei saa arvestada iga liblika tiivalöögist tekkivat õhukeerist. Kaootilises süsteemis iga taoline viga ajapikku võimendub. See nähtus on kaoseteooria uurimisvaldkonnale iseloomulik. 
Samas on ideed väljendatud varemgi. Nii kirjutas Johann Gottlieb Fichte 1800. aastal raamatus "Inimese määratlus": "Igal oma kestvuse hetkel on loodus kokkukuuluv tervik; igal hetkel peab "iga üksik osa" temast olema selline, nagu see on, kuna "kõik ülejäänud" on sellised, nagu nad on; ja sa ei võiks ühtki liivatera kohalt liigutada, muutmata seeläbi, vahest sinu silmale nähtamatult, midagi kõigis tohutu terviku osades. Aga "iga selle terviku hetk on määratud kõigi möödunud hetkede poolt" ja määrab kõik "tulevased hetked"; ja sa ei või praegusel hetkel ühegi liivatera asukohta teisiti mõelda, kui see on, olemata sunnitud kogu minevikku kuni üles määramatuseni ja kogu tulevikku kuni alla määramatuseni teisiti mõtlema."
Üks liblikaefekti tuntumaid ilukirjanduslikke kirjeldusi on Ray Bradbury ajarännuteemaline ulmejutustus "Kõuekärgatus", mille ainetel on loodud film "Liblikaefekt".
Oskar Lutsu majamuuseum

Oskar Lutsu majamuuseum asub Tartus aadressil Riia 38. Selle maja ehitas Oskar Luts oma perele 1936. aastal (projekt Tartu linnaarhitektilt Arnold Matteuselt) ja elas seal viimased 17 eluaastat. 1964. aasta 22. märtsil avati sealsamas majamuuseum, otsus selle rajamiseks langetati Tartu linnavõimude poolt 1962.
Tartu linnavolikogu otsustas 28. detsembril 1936 ühehäälselt kinkida Oskar Lutsule ehituskrundi Tamme linnaosas, Riia maantee nr. 8, suurusega 1850 ruutmeetrit, ametliku hinnaga 740 krooni. Lepingu sõlmimise ja kinnistamise kulud võttis linn enda kanda.
Oskar Lutsu majamuuseum on osa Tartu Linnaajaloo Muuseumidest.
2006. aastal renoveeritud ja taasavatud Oskar Lutsu majamuuseumi püsinäitus kannab pealkirja "Kirjanik Oskar Luts: elu ja kujutluse piiril". 
Oskar Lutsu majamuuseumi kogusse kuulub ligi 3600 eset, sealhulgas 1700 fotost koosnev fotokogu, 1000 raamatut ja kunstikogu. Lisaks on muuseumis mitmeid Oskar Lutsu isiklikke esemeid.
Euroopa merikurat

Euroopa merikurat ehk õngitseja (ka merikurat) ("Lophius piscatorius") on kiiruimsete klassi merikuratlaste sugukonda kuuluv kala. Ta pikkus võib olla kuni 2 meetrit ja kaal kuni 40 kg.
Eluviis.
Merikurat on põhjakala. Tal on hästiarenenud rinnauimed, mis asetsevad käsivarretaolistel alustel nõnda, et võimaldavad tal mööda merepõhja "kõndida" (libiseda).
Merikurat on spetsialiseerunud toidu hankimisele istu-ja-oota stiilis. Ta varjub merepõhja, ta tume nahk sulandub põhjasetetega ja ta sabauimel on lihav peibutis. Kui mõni väiksem kala mööda ujub, avab merikurat suu ja imeb ta sisse.
KGB kongide muuseum

KGB kongide muuseum on muuseum Tartu aadressil Riia 15b. KGB kongide muuseum on osa Tartu Linnaajaloo Muuseumidest.
Muuseum avati aasta 2001. Selle rajamise eestvedajateks olid kunagise Tartu koolinoorte põrandaaluse vastupanuorganisatsiooni Sini-Must-Valge (SMV) endised liikmed.
Ekspositsioon.
KGB kongide muuseum asub Tartus aadressil Riia 15b (nn hallis majas), kus 1940.–1950. aastatel asus Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Tartu osakond. Külastajatele on avatud hoone keldriosa, kus asus poliitilistel põhjustel arreteeritute eeluurimisvangla. Osa kongidest, kartserid ja koridoriosa on taastatud originaalsel kujul.
Vangikambreid täidab ekspositsioon, mis annab ülevaate sõjajärgsest vabadusvõitlusest Eestis, kommunistliku režiimi kuritegudest ning eluolust eeluurimisvanglas. Muuhulgas saab väljapanekus näha GULAG-i vangilaagritest kaasa toodud fotosid ja esemeid, samuti materjale metsavendluse ja salajaste vastupanuorganisatsioonide ajaloost.
Lameussid

Lameussid ("Platyhelminthes" ehk "Plathelminthes") on kõige primitiivsem bilateraalse sümmeetriaga loomade hõimkond.
Enamik lameusse on parasiidid.
Anatoomia.
Lameusside ühtlane või lülideks jaotunud keha on selja-kõhu suunas tugevalt lamenenud. Nende nahklihasmõik koosneb keha kattest (epiteelist) ja mitmekehalisest lihastikust. Kõik siseelundid paiknevad parenhüümis (tülbkoes) – kogu nahklihasmõiku täitvas õrnas koes.
Seedeelundkond algab keha kõhtmisel küljel paikneva suuavaga. Esinevad neel ja sool, pärak puudub. Selle asemel on arenenud kanalitekujuline erituselundkond, mida mööda vedelad jäägid eritatakse tavaliselt keha tagaotsast paikneva spetsiaalse eritusurve kaudu väliskeskkonda.
Lameusside närvisüsteemi moodustavad pikinärvitüved. Neil on arenenud meeleelundid, sealhulgas keemilise meele elundid ja fotoretseptorid, samuti erilised tasakaalu elundid. 
Lameussidel puuduvad ringe- ja hingamiselundid.
Sigimine.
Lameussid on mõlemasugulised loomad (hermafrodiidid).
Lameusside süstemaatika.
Lameusside hõimkonda kuulub 4 klassi:
Need klassid sisaldavad umbes 360 perekonda ja 13 000 liiki.
Ivar Sild

Ivar Sild (sündinud 24. märtsil 1977) on eesti luuletaja. 
Tegutsenud ka arvustaja ja ajakirjanikuna. 
Olnud aastail 1998–2000 kirjandusliku rühma Tallinna Noored Tegijad (TNT) liige.
Renée Estévez

Renée Pilar Estévez (sündinud 2. aprillil 1967 New Yorgis) on USA näitleja.
Ta on Martin Sheeni tütar ning Emilio Estévezi, Ramon Estévezi ja Charlie Sheeni noorem õde.
Ramón Estévez

Ramón Estévez (sündinud 7. august 1963) on USA näitleja.
Ta on Martin Sheeni poeg ning Emilio Estévezi, Charlie Sheeni ja Renée Estévezi vend.
Nikolai Pirogovi monument

Nikolai Pirogovi monument on püstitatud Tartu Ülikooli vilistlase ja õppejõu Nikolai Pirogovi mälestuseks Tartusse, Raekoja taha Lossi tänava ja Ülikooli tänava nurgale haljasalale, mis monumendi järgi on tuntud kui Pirogovi plats. Monument rajati 1952. aastal, selle autorid on Juhan Raudsepp, Arseni Mölder, Peeter Tarvas ja August Volberg.
Harald Aasa

Harald Aasa (30. november 1922 Silmsi, Koigi vald, Järvamaa – 25. detsember 2014) oli eesti viiuldaja ja pedagoog.
Ta õppis viiulimängu Tartu Kõrgemas Muusikakoolis 1937–1941 Evald Turgani viiuliklassis, 1947–1952 Tartu Riiklikus Muusikakoolis Eduard Poolakese viiuliklassis ning 1952–1957 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Vladimir Alumäe viiuliklassis. 
Aastal 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus ta oli 1942–1945 Eesti Laskurkorpuse orkestri viiuldaja.
Ta töötas viiuldajana Vanemuise teatris 1947–1950, Eesti Raadio Sümfooniaorkestris 1952–1954, Eesti Filharmoonia keelpillikvartetis (koosseisus Endel Lippus, Harald Aasa, Herbert Laan, Toomas Tummeleht) 1962–1965.
Töötas pedagoogina Tallinna Lastemuusikakoolis (1956–1961), Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (1961–1974), Tallinna Muusikakeskkoolis (direktorina 1974–1977, pedagoogina 1986–1997), Nõmme Lastemuusikakoolis (1978–1982)
Õpilasi: Mati Kärmas, Mare Teearu, Imbi Kuus, Tiiu Peäske, Mart Traksmann, Mati Kuulberg, Niina Murdvee, Toomas Veenre, Feliks Herman, Jaak Sepp, Mikk Murdvee jt.
Ta oli mitmete regionaalsete viiuldajate konkursside žürii liige (Minskis, Vilniuses).
Nikolai Reegi bareljeef

Nikolai Reegi bareljeef avati kindralleitnant Nikolai Reegi mälestuse jäädvustamiseks Tartus Barclay hotellis 23. veebruaril 2004. Bareljeefi autor on Airike Taniloo.
Kansk

Kansk on linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Kani jõe ääres, jõe mõlemal kaldal.
Kansk asutati 1682. aastal, linnaõigused sai 1782. Linna läbib Siberi raudtee.
Mati Kuulberg

Mati Kuulberg (9. juuli 1947 Tallinn – 14. juuni 2001 Tallinn) oli eesti viiuldaja, helilooja ja pedagoog. 
Oli Eesti Kongressi liige.
Mati Kuulberg on maetud Metsakalmistule.
Tema vend on Priit Kuulberg.
Mihkel Kerem

Mihkel Kerem (sündinud 23. jaanuaril 1981 Tallinnas) on eesti viiuldaja ja helilooja.
Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 2007.
Õpingud.
Mihkel Kerem on õppinud aastatel 1987–1999 Tallinna Muusikakeskkoolis Mirjam Keremi viiuliklassis ja Mati Kuulbergi kompositsiooniklassis. Aastatel 1999–2003 jätkas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Mirjam Keremi viiuliklassis ja Jaan Räätsa kompositsiooniklassis. Aastatel 2002–2004 täiendas ta end Royal College of Musicus Londonis Levon Chilingiriani ja William Mivali juhendamisel ning sai 2006. aastal samast magistrikraadi.
Pápa

Pápa on linn Ungaris Veszprémi komitaadis, Pápa kreisi halduskeskus. Asub Bakonyi põhjaserval Tapolca oja orus.
Esmamainitud 1061. aastal. Peamiselt 18. sajandil saabus linna palju saksa asunikke, kelle järeltulijad moodustavad suure osa linnaelanikest. Linnas oli ka suur juudi kogukond, kuid see hävis holokaustis.
Linnas on sündinud Ferenc Gyurcsány.
Orav

Orav ehk harilik orav ehk punaorav ("Sciurus vulgaris") on oravlaste sugukonda kuuluv näriline.
See on ainus Eestis pärismaisena elav orava perekonna liik. 
Orava karvastiku värvus varieerub ka Eesti ulatuses: Saaremaal on see valdavalt hallikam, mandril punakam.
Toitumine.
Sügisel hakkab orav talveks toiduvarusid koguma. Ta matab need peidikutesse 20–30 cm sügavusele mulla alla, varud leiab hiljem üles tänu suurepärasele haistmisele.
Eluviis.
Ta on pidevalt valvel, ronides väledalt mööda puutüvesid või hüpates oksalt oksale. Orava nägemine ja kuulmine on väga hea ning ta põgeneb väikseimagi harjumatu müra puhul.
Maasuslik

Maasuslikud (perekond "Xerus") moodustavad "Xerinae" alamsugukonnas oravlaste taksoni. Neid leidub ainult Aafrikas.
Maasuslikuid on nelja liiki, mis jagunevad kolme alamperekonda.
Liigid.
Perekond "Xerus"
Eluviis.
Maasuslikud elavad avaratel metsa- ja rohualadel või kivisel maastikul. Nad on päevase eluviisiga ning elavad urgudes. Toituvad taimejuurtest, seemnetest, puu- ja kaunviljadest, teraviljasaadustest, putukatest, väikestest selgroogsetest ja linnumunadest. Nad elavad sarnaselt Põhja-Ameerika rohtlahaukuritele kolooniates ning omavad samalaadseid käitumismustrid. Lemmikloomana jookseb maasuslik kodus vabalt ringi, kuid põllumehed peavad seda looma pigem kahjuriks. Lõuna-Aafrika maasuslikute sigimine on asünkroonne, neil puudub konkreetne sigimisperiood, kuigi juulist oktoobrini on maapinnal näha väga vähe pesakondi. Tiinus kestab 48 päeva ja 52. päevaks pärast sündi on pojad emast võõrutatud. Ühes pesakonnas on korraga üks kuni kolm järglast. Emane saab suguliselt küpseks kümnekuuselt, isane kaheksakuuselt. Kuigi emane on võimeline sigima aasta läbi, suudab vähem kui 10% maasuslikutest üle ühe korra aastas paljuneda.
Lõuna-Aafrika maasuslikud ei maga talveund. Nad on väga sotsiaalsed loomad ning elavad rühmades, mis koosnevad tavaliselt 1–3 emasest ja 2-3 isasest. Mõnikord võib isasloomade arv küündida üheksani. Maasuslikute puhul on huvitav see, et täiskasvanud isastele meeldib koguneda 19-20 isendist koosnevatesse salkadesse.
Oma pesitsemispiirkonda jagavad nad teiste salkadega, mis on üsna üllatav, sest üldiselt on isaste imetajate vahel karm konkurents emaslooma saamiseks. Maasuslikute instinkt elada rühmades võimaldab neil röövloomade ees ellu jääda, mis kaalub üles suurest konkurentsist tulenevad kehvad sigimisvõimalused.
John Irving

John Winslow Irving (sünninimi John Wallace Blunt, Jr.; sündinud 2. märtsil 1942 Exeteris New Hampshire'is USA-s) on USA kirjanik. Ta on üks viimaste aastakümnete populaarsemaid ameerika kirjanikke.
Elukäik.
Tema isa osales teises maailmasõjas. 
John sai sündides nimeks John Wallace Blunt, Jr.. Tema vanemad lahutasid, kui ta oli kaheaastane , mõnede allikate järgi enne tema sündi . Kui John Irving oli kuueaastane, siis ema abiellus uuesti ning pani poisile nimeks John Winslow Irving.
Õppinud USAs Pittsburghi ülikoolis kui ka Austrias Viini ülikoolis , siirdus ta New Hampshire'i ülikooli, mille ta lõpetas 1965. aastal "cum laude" . Aastal 1967 sai ta magistrikraadi (MFA) Iowa ülikoolist . Ülikoolis tegeles ta maadlusega, hiljem tegutses ta samas koolis maadlustreenerina. Maadlus on tema elu palju mõjutanud ja raamatutes on see olulisel kohal. Ta on öelnud, et maadlus on andnud talle vajaliku distsipliini ka kirjutamiseks. Kooli ajal ta abiellus esimest korda ning 23-aastaselt sai esimest korda isaks. Pärast kooli lõpetamist naasis John Irving Uus-Inglismaale ning asus tööle professori abilisena Windhami kolledžis Vermontis. 
Tema esimene romaan "Setting Free the Bears", ilmus kui ta oli 26-aastane.
Oma suurima eeskujuna on ta sageli nimetanud Charles Dickensit ja Günter Grassi.
Looming.
Irvingi romaanides korduvad mitmed märksõnad: tegevuspaigana New Hampshire või Viin, keerulised peresuhted, prostitutsioon, haigused, maadlus.
Ajka

Ajka on linn Ungaris Veszprémi komitaadis, Ajka kreisi halduskeskus. Asub Bakonyi keskosas.
Ajalugu.
Ajkat on esmamainitud 1214. aastal. 1836. aastal hakati kaevandama kivisütt, 1930. aastatel hakati kaevandama ka boksiiti. Linn loodi 1960. aastal mitme küla liitmise teel.
4. oktoobril 2010 purunes Ajkas asuva alumiiniumitehase mudahoidla kaitsetamm, ujutades mürgise mudaga üle 40-ruutkilomeetrise ala, sealhulgas Kolontári ja Devecseri küla.
Metsümiseja

Metsümiseja ("Marmota monax") on Põhja-Ameerika suurim oravlane.
Täiskasvanud isend on tavaliselt 40–65 cm pikk (sealhulgas 15 cm saba) ja kaalub 2–4 kg.
Železnogorsk (Krasnojarsk)

Železnogorsk on kinnine linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Kantati ja Baikali jõe ääres, 64 km kaugusel Krasnojarskist.
Železnogorsk tekkis 1950. aastal rajama hakatud plutooniumitehase juurde, linnaõigused sai 1954. Nõukogude ajal kandis koodnime Krasnojarsk-26. 1958. aastal hakkas 20 m sügavusel maa all tööle mäekeemiatehase esimene reaktor, mis tootis plutooniumi.
Linnas on ka tuumajäätmete hoidla.
Harilik heinmuda

Harilik heinmuda ("Ruppia maritima") on üheiduleheline konnarohulaadsete seltsi ja heinmudaliste sugukonda kuuluv taim.
Ta on riimveele iseloomulik taim. Ta kasvab liivasel ja mudasel merepõhjal, enamasti lainetuse eest kaitstud kohtades. Teda võib leida jõgede lehtersuudmetes (estuaarides), rannikulõugastes (laguunides) ning laiades madalates abajates ja lahtedes.
Heinmuda õitseb juulis.
Peter Tägtgren

Peter Tägtgren (sündinud 3. juunil 1970) on Rootsi muusik, produtsent ning mitme "metal"-bändi looja ja seal kaasalööja.
Tal on Rootsi kuulsaim ja maailma üks kvaliteetsemaid "metal"-muusika jaoks sisse seatud stuudio – The Abyss stuudio.
Tägtgren on eestvedaja bändides Hypocrisy, Pain jt.
Soo-kastehein

Soo-kastehein ("Agrostis canina") on kõrreliste sugukonda ja kasteheina perekonda kuuluv üheiduleheline taim. 
Ta kasvab märgadel ja soostunud aladel: niisketel soomuldadel, luhtadel ja veekogude kallastel. Soostunud niitudel moodustab ta eriti sügisepoole tiheda ja pehme rohukamara, mis on kariloomadele heaks söödaks.
Ta on Eestis sage.
Üldkirjeldus.
Soo-kasteheina kõrs on 20-60 cm kõrge, püstine või põlvjalt tõusev suhteliselt jäme. Tal on rohkesti pehmeid õrnjaid peeneid juurmisi lehti.
Pööriseharud on karedad, 3-6 kaupa männases. Pähikud on tumelillad, harvem pruunikad või rohelised. Libled on 2-2,5 mm pikad. Tolmukapead on 1-1,5 mm pikad, purpurpunakad või harva kollased. Teris on 1 mm pikk, kahvatu kollakaspruun ovaalne. 
Soo-kastehein õitseb juunis ja juulis.
Produtsent

Produtsent on mitmetähenduslik sõna:
Produtsent on tootmises tootja või valmistaja.
Produtsent on loomevaldkonnas tehnilise ametikoha ametinimetus: 
Produtsent on bioloogias ja ökoloogias tootev organism.
Valge kastehein

Valge kastehein ("Agrostis stolonifera") on üheiduleheline taimeliik kõrreliste sugukonna kasteheina perekonnast.
Alamliik on kollakas kastehein.
Harilik kastehein

Harilik kastehein ("Agrostis capillaris") on üheiduleheline taimeliik kõrreliste sugukonna kasteheina perekonnast.
Jaak Johanson

Jaak Johanson (15. detsember 1959 Tartu – 14. veebruar 2021 Tallinn) oli eesti näitleja ja pärimusmuusik.
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 7. Keskkooli ning 1982. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10. lend, juhendaja Aarne Üksküla). 
Ta sai tuntuks nii Johansonide pereansambli liikmena kui ka teatrilavastustes tehtud rollidega. Aastatel 1982–1987 oli ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1987–1992 Pirgu Arenduskeskuse näitetrupi näitleja, seejärel Tallinna Vanalinna Muusikamajas õpetaja ja programmijuht.
Muusikakollektiivid.
Muusikuna esitas Jaak Johanson nii rahvalaule kui ka džässiloomingut ja astus üles paljudes riikides. 
Isiklikku.
Jaak Johanson oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Raini Laidega on sündinud poeg Pärt. Suvel 2020 abiellus Johanson muusik Krista Citra Joonasega.
Tema vanaisa oli kirjanik Paul Rummo. Tema ema on ajakirjanik ja toimetaja Mall Johanson. Ta oli Ants Johansoni, Mart Johansoni ja Kärt Johansoni vend.
Jaak Johanson avalikustas 2019. aasta lõpul, et põeb ägedat leukeemiat.
Kärt Johanson

Kärt Johanson (sündinud 8. novembril 1971 Tallinnas) on eesti laulja ja näitleja.
Ta on Theatrumi asutajaliige.
Isiklikku.
Tema vennad on Jaak, Ants ja Mart Johanson.
Kärt Johanson abiellus 2001. aastal Tõnis Mäega. 
1999. aastal sündis neil tütar Liidia. 2003. aastal sündis neil teine tütar Mirt.
Produtsendid

"Produtsendid" on mitmuse vorm sõnast "produtsent".
Suur kastehein

Suur kastehein ("Agrostis gigantea") on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. 
Taime kõrgus on 40–120 cm, erandjuhtudel kuni 150 cm.
The Producers

"The Producers" ("Produtsendid") on mitme teose pealkiri:
The Producers on ka mitme ansambli nimi:
181

181. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Aastad: 176 177 178 179 180 - 181 - 182 183 184 185 186
Benita Otti

Benita Otti (sündinud Kobbin, 27. august 1922 Tallinn – 4. aprill 1984 Tallinn) oli eesti draamanäitleja.
Pärast Tallinna III Progümnaasiumi lõpetamist alustas 1942 õpinguid Tallinna Teatrikoolis, mille lõpetas 15. juulil 1946, siis juba Eesti NSV Riikliku Draamateatri juures asuva Draamastuudio eriklassi nime all.
Töötas Tallinna Riiklikus Draamateatris alates 1. novembrist 1944 (alus: Riikliku Draamateatri direktori käskkiri nr 52, novembrist 1944) kuni 1. märtsini 1945 draamanäitlejana.
Alates 15. märtsist 1945 töötas Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris Estonia draamanäitlejana (käskkiri nr 65, 30.03.1945) kuni 1. septembrini 1946. Vabastati töölt seoses üleviimisega Vanemuise teatri koosseisu Eesti NSV Kunstide Valitsuse käskkirja nr 128, 26. juulist 1946 alusel.
Alustas 1955 tööd Eesti Televisioonis lavastaja assistendina. Osales ka telelavastustes "Hõissa, näärid!" ja "Vahimajake nr. 27".
Žabalj

Žabalj serbia keeles Жабаљ/"Žabalj", ungari keeles "Zsablya", saksa keeles "Josefsdorf") on linn Serbias Vojvodina autonoomses piirkonnas Lõuna-Bačka ringkonnas, Žabalji valla keskus. 
Elanike arv oli 2000. aasta Serbia rahvaloenduse andmetel 9598.
Lehterämbliklased

Lehterämbliklased ("Agelenidae") on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub üle 40 ämblike perekonna kogu maailmast. Nimetuse on nad saanud võrgu järgi, mis meenutab tunnelit ja on otsast lehtrikujuline. "Tunnel" on kahe avaga ning tavaliselt istub ka ämblik ise selle tagumises otsas ja ootab, kuni saak võrku jookseb või lendab.
Lehterämbliklased ei uuenda oma võrku iga päev, nagu seda teevad näiteks võrkurlased ("Araneidae").
Lehterämbliklased on karvase keha ja karvaste jalgadega. Nende kaheksa silma asetsevad ristuvate ja üksteist katvate kahe reana.
Mõned liigid sellest sugukonnast on huvitavad oma sotsiaalse eluviisi poolest, kus võrke tehakse ja kasutatakse erinevate ämblike vahel. On liike, kes hoolitsevad ühiselt järglaste eest, kuigi siiski puuduvad neil oma töölised ja sõdurid nagu sipelgatel või mesilastel. Samuti on kõigi nende emasloomade eesmärk sigida.
Halldór Laxness

Halldór Kiljan Laxness (sünninimi Halldór Guðjónsson; 23. aprill 1902 Reykjavík – 8. veebruar 1998 Reykjavík) oli islandi kirjanik, 1955. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
Råsunda

Råsunda on Rootsis Stockholmi läänis asuva Solna linnaosa. 
Nimi on saadud kahe vana talunime (Råsta ja Frösunda) liitmisel. 
Rahvastik hakkas kasvama 1900. aasta paiku Råsunda Förstads AB algatusel Stockholmi ja Sundbybergi vahelise raudtee ääres. 
10. novembril 1911 sai Råsundast munitsipaalkogukond Solna kihelkonnas. Munitsipaalkogukond kaotati 1943, kui Solna sai linnaks. 
Linnaosa on tuntud eelkõige endise Rootsi rahvuskoondise jalgpallistaadioni Råsunda staadioni järgi.
Järv-lahnarohi

Järv-lahnarohi ("Isoëtes lacustris") on lahnarohuliste sugukonda lahnarohu perekonda kuuluv koldtaim.
Taime leidub Atlandi ookeani mõlemal kaldal. Euroopas elab ta Skandinaavias, Poolas, Põhja-Saksamaal, Madalmaades, Põhja-Prantsusmaal, Briti ja Fääri saartel ning Islandil. Põhja-Ameerikas kohtab teda Ameerika Ühendriikide Maine'i, Vermonti, New Hampshire'i ja Massachusettsi osariigis ning Kanadas New Brunswicki ja Nova Scotia provintsis. Taim on Eestis haruldane, kuulub II kaitsekategooria liigina looduskaitse alla (Eestis kasvab ka muda-lahnarohi, mis on aga veel haruldasem ja kuulub esimesse kaitsekategooriasse).
Järv-lahnarohi kasvab Eestis oligotroofsetes ja semidüstroofsetes liivase või kivise põhjaga järvedes. Eelistab nõrgalt happelist vett. Kasvab 5–460 cm, välismaal vahel kuni 8 m sügavuses vees.
Tema lehed on 8–25, harva kuni 40 cm pikad ja 2–3 mm laiad, alusel kuni 5 mm laiused. Iga lehe alusel on eoskott, kus asuvad eosed. Lehti juurtega ühendav vars on väga lühike. Aastas kasvab varre otsa kaks täiendavat lehekogumit, kevadel ja sügisel. Taime kõrgus on 3–15 cm.
Paljunemine toimub tavaliselt hilissuvel või varasügisel. Eoskottides kasvab kahesuguseid eoseid: emased ehk megaspoorid, mille läbimõõt on 530–700 μm, ja isased ehk mikrospoorid, mille läbimõõt on mõni mikromeeter. Need eosed vabanevad eoskottidest ja alustavad uut elutsüklit.
Järv-lahnarohi on dekaploidne taim (10 komplekti kromosoome).
Virgiinia võtmehein

Virgiinia võtmehein ("Botrychium virginianum") on sõnajalgtaimede hulka kuuluv taimeliik võtmeheina perekonnast.
Eestis on ta haruldane.
Kuu-võtmehein

Kuu-võtmehein ("Botrychium lunaria") on maokeeleliste sugukonda võtmeheina perekonda kuuluv sõnajalgtaim.
Kuu-võtmehein kasvab põhjapoolkeral nii Euraasias, Alaskal kui Gröönimaal, lisaks kasvab ta Lõuna-Ameerikas ja Austraalias. Ta kasvab parasvöötmes ja tundras, Lääne-Gröönimaal kuni laiuseni 69° 30' ja Ida-Gröönimaal kuni laiuseni 72°, Islandil, kogu Skandinaavias, Kolgujevi saarel, Malozemelskaja ja Bolšezemelskaja tundras, Polaar-Uraalis ning Obi ja Kolõma alamjooksul. Lõunas ulatub levila Venemaa ja Mongoolia vahelise piiri, Mandžuuria ja Kesk-Jaapanini. Taime võib kohata ka Kesk-Aasia ja Himaalaja mägedes. Põhja-Ameerikas kulgeb levila lõunapiir mööda USA territooriumi.
Eestis esineb taim hajusalt, kuid on siin kõige levinum võtmehein. Eestis võib teda kohata kuivadel niitudel, ka puisniitudel. Nagu mujal levilas, nii ka Eestis on kuu-võtmehein tavaline, kuid mitte kusagil sage.
Kuu-võtmeleht on kuni 30 cm kõrge. Taim koosneb lehest, millel on kaks osa: viljatu ja viljakas. Viljatu leheosa on püstine või kuni 12 cm pika varrega, 4–10 lehehõlma paariga. Viljakas leheosa on haraline sporangium 5–10 cm pikkusel varrel. Sporangiumi tipp ulatub üldjuhul maapinnast kõrgemale kui lehetipp. Eosed valmivad juunis-juulis. Leht ilmub kevadel ja sureb suve teisel poolel. Kuu-võtmehein on diploidne taim, millel on 90 kromosoomi.
Võtmeheinad paljunevad väga vaevaliselt: selleks, et eosest areneks taim, kulub kümmekond aastat, kusjuures see enamikul juhtudest hoopis ebaõnnestub, kui ei leita sobivat mükoriisa-partnerit. Võtmeheinte arvukus kõigub aastati, sest mõnel aastal maapealne osa ei arene, taimed jäävad puhkeolekusse.
Parkinsoni seadus

Parkinsoni seadus on juhtimisalane põhimõte, mille järgi "töö maht kasvab, kuni täidab kogu selle valmimiseks saada oleva aja".
Põhimõtte sõnastas C. Northcote Parkinson 1955. aastal ajakirjas The Economist ilmunud artiklis.
Parkinsoni järgi põhjustavad seda kaks asjaolu: 
Samuti märkis ta, et bürokraatliku süsteemi ametnike hulk kasvas 5–7% aastas "olenemata tehtud (kui üldse) töö hulgast".
Parkinsoni seadust on kasutatud ka viidatuna algsele seosele arvutitega: "andmete hulk kasvab vastavalt vabale kettaruumile" – suurema hulga mälu ostmine julgustab kasutama rohkem mälu võtvaid programme. Viimasel kümnel aastal on jälgitud, et süsteemi kasutamisele kuluva mälu hulk kipub järsult kahekordistuma iga 18 kuu järel. Kuigi sama raha eest saada oleva mälu hulk kipub iga 24 kuu järel samuti kahekordistuma, siis garanteerivad füüsikaseadused, et see ei kesta igavesti.
Parkinsoni seadust oleks võimalik üldistada järgmiselt: "Nõudlus ressursi järele kasvab alati vastavalt pakutava ressursi hulgale". Selle lisatakse sageli täiendus, mille kohaselt "vastupidine ei ole tõene".
C. Northcote Parkinson

Cyril Northcote Parkinson (30. juuli 1909 – 9. märts 1993) oli Briti mereajaloolane ja kirjanik. 
Ta on umbes kuuekümne raamatu autor. Et ta sõnastas Parkinsoni seaduse, hakati teda pidama oluliseks eriteadlaseks avaliku halduse alal.
Põšma

Põšma on alev Venemaal Sverdlovski oblastis, Põšma rajooni keskus. Linn asub Põšma jõe ääres Jurmatši jõe suudme juures186 km Jekaterinburgist ida pool. 
Seisuga 1. jaanuar 1996 oli alevis 11 600 elanikku. 2006. aasta lõpu hinnangul oli elanike arv 10 094. 
Majandus.
Alevi põhiline tööstusettevõte on masinatehas. On ka piimatöötlemise ettevõte ja metsamajandusettevõtted. 
4 km kaugusel on Oštšepkovo jaam (rajatud 1885) Jekaterinburgi ja Tjumeni vahelisel raudteelõigul (Siberi raudtee 1996. kilomeetril Sverdlovski raudteeliinil).
Ajalugu.
Põšma asutati 1646 slobodaana (Põšminskaja Sloboda). 
Aastal 1655 ehitati kindlusvangla, kus 1826 ja 1827 peatusid Siberisse sunnitööle saadetavad dekabristid. 
Aastal 1949 sai Põšma alevi õigused.
Kultuur.
Põšmas asub põlluharimise ja talurahva elu-olu muuseum.
François Mauriac

François Charles Mauriac [franssu'a mori'ak] (11. oktoober 1885 Bordeaux – 1. september 1970 Pariis) oli prantsuse kirjanik, esseist ja ajakirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat (1952).
Mauriac oli tuntud oma romaanide poolest, mis olid sügava sisuga ja käsitlesid usulisi ja moraalseid teemasid nagu süü, pattulangemine ja andestus. Paljude tema teoste tegevus toimub Prantsusmaa edelaosas, eriti Bordeaux' ümbruses, kust ta ise pärit oli. 
Lisaks ilukirjandusele avaldas ta ka päevikuid, esseesid ja poliitilisi kirjutisi.
Ta kuulus alates 1933. aastast Prantsuse Akadeemiasse ja teda peetakse üheks 20. sajandi tähtsamaks prantsuse katoliiklikuks kirjanikuks.
Abakus (täpsustus)

"Abakus" on mitmetähenduslik sõna.
Abakus (arhitektuur)

Abakus (ladina keeles "abacus", vanakreeka keelest ἀβαξ "ábax" 'lauake') on nelinurkne lame plaat, mis moodustab samba kapiteeli ülemise osa. Abakuse ülesandeks on anda kitsa kapiteeliga sambale suurem pind, kandmaks arhitraavi või muud talastikudetaili. Abakuse kasutamine oli antiikarhitektuuris ja hilisemas orderiarhitektuuris reegliks. Varakristlikus, Bütsantsi ja keskaja arhitektuuris asendas abakust talum.
Ajaloost.
Abakus on olnud kasutusel juba Vana-Egiptuses. Protodooria sambal oli kogu kapiteeli asemel liigendamata abakus. Sellist sammast nimetatakse ka abakusesambaks.
Antiiksetes orderites.
Dooria samba abakus on lihtne ja liigendamata. Nagu dooria sambalgi, on protojoonia ja Toscana sambal abakus ruudukujuline kiviplaat püstiste külgtahkudega.
Joonia ja Korintose sammastel on abakus ruudukujuline alt kitsenevate külgtahkudega. Korintose samba abakus on kergelt nõgusate servadega ning on varustatud profileeritud liistuga. Nurgad on nürid. Korintose samba abakusel on iga külgtahu keskel palmett või rosett (abakuseõis).
Hilisemas orderiarhitektuuris, renessansis ja barokis kasutati samu kujundusi. Kuna erinevalt Vana-Kreeka ja Vana-Rooma joonia sammastest, mille voluudid oli seinaga samas tasapinnas (ainult üksikutel juhtudel pöörati voluut templi nurgasammastel 45 kraadi, nagu Athena Nike templil Akropolisel), olid 16. sajandi renessanssehitiste ja hilisematel joonia sammastel voluudid seinatasandiga võrreldes 45 kraadi pööratud, kasutati nendega koos sageli korintose orderi nõgusate külgedega abakust (näiteks ka Tartu ülikooli aula sammaste kapiteelidel).
Merikurat

Merikurat ("Lophius") on kalade perekond merikuratlaste sugukonnast.
Solna vapp

Solna vapp on Rootsi Stockholmi läänis asuva Solna valla vapp. 
Vapi ametliku kirjelduse järgi on vapil kujutatud "sinisel väljal kuldset päikest" ("I blått fält en sol av guld"). 
1930. aastatel hakati kasutama Solna sümbolina päikest. Solna kihelkonna keskel oli varem Solnö saar, mille nimi tähendas päikesest valgustatud saart. 
Vapp kinnitati 1940. aastal. Solna valla vapina registreeriti see Patendi- ja Registreerimisametis 1974. aastal.
William I (täpsustus)

William I nime all võivad olla tuntud mitu monarhi:
William II (täpsustus)

William II nime all tuntud monarhe oli mitu:
William III

William III (sünninimi "Willem Hendrik"; 14. november 1650 – 8. märts 1702), tuntud ka kui Oranje William, oli Oranje-Nassau dünastiast Oranje vürst ("Willem III"), Hollandi provintside Hollandi, Zeelandi ja Utrechti haldur alates 1672 ning Inglismaa ja Iirimaa kuningas 1689–1702 William III nimega ning Šotimaa kuningas William II nimega 1689–1702.
Oranje William osales sõdades Prantsuse kuninga Louis XIV-ga, Prantsuse-Hollandi 1672–1678 sõjas ning Hollandi riigihoidjana osana Üheksa-aastasest sõjast, kui Iirimaal ja Šotimaal toimus sõda Inglismaa ja Šotimaa kuninga (1685–1688/1689) James II ja Williami vahel. William ületas 1688. aasta novembris Põhjamere ja La Manche'i väina suure laevastikuga, mis maabus Torbays. Pärast vaid kaht väikest kokkupõrget armeede vahel ning katoliiklusevastaseid mässe mitmes linnas varises Jamesi võim kokku, suuresti kuninga otsustusvõimetuse mõjul. Siiski järgnesid sellele pikaajaline Williami sõda Iirimaal ja Dundee ülestõus Šotimaal. Pärast Jamesi vägede lüüasaamist Readingi lahingus 9. detsembril 1688 põgenesid James ja ta naine riigist. James naasis siiski veel kaheks nädalaks Londonisse, misjärel lahkus lõplikult Prantsusmaale. Ähvardades oma väed tagasi Hollandisse viia, veenis William 1689. aasta veebruaris uut parlamenti kuulutama tema ja ta naise koos valitsevaiks monarhideks.
Kuulsa revolutsiooni ehk 1688. aasta revolutsiooniga, kui 1688. aastal Suurbritannias toimus parlamentlik riigipööre, mille tulemusena tõugati troonilt viimane Stuartite soost kuningas, katoliiklane James II (Šoti kuningana James VII) ning Inglise kuningakroon läks Hollandi päritoluga protestantliku valitsejapaari, William III (Oranje Willem) ja James II tütre Mary II kätte.
Oranje Willem oli Inglismaa ja Iirimaa kuningas alates 13. veebruarist 1689 William III nimega ning Šotimaa kuningas William II nimega alates 11. aprillist 1689 kuni oma surmani, aastatel 1689–1694 koos Mary II-ga. Võimuvahetus lõpetas 17. sajandil Inglise-Hollandi sõdades tehtud Inglismaa katsed allutada Hollandi Vabariik endale sõjalise jõuga. Revolutsioonile järgnenud majandussidemete tihenemine ning Inglise ja Hollandi laevastike sõjaline koostöö viisid Inglismaa rolli maailma kaubanduses Hollandist ette.
Inglismaa kuningana liitus ta Prantsuse kuninga Louis XIV vastase Prantsusmaa vastase "Suure Allianssiga", kuhu kuulusid Saksa-Rooma keiser Leopold I, Hispaania kuningas Carlos II, Savoia hertsog Vittorio Amedeo I ja mitmed Saksa-Rooma keisririigi printsid. Kui Kuningas Williami sõjas Prantsuse ja nende Põhja-Ameerika Uus-Prantsusmaa põlisameeriklastest liitlased (abnakid) ründasid Briti Uus-Inglismaa piirialade asulaid, ei suutnud britid Québeci kaitsta, sõja lõpetas 1687. aastal Ryswicki rahu.
Šotimaal ja Põhja-Iirimaal kutsuti teda vahel ka kuningas Billy.
Iirimaa lipul 1848. aastast olev oranž laid näitab Iirimaa protestantide tänulikkust William III-le.
William IV

William IV (21. august 1765 – 20. juuni 1837) oli Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuningas ning Hannoveri kuningas ("Wilhelm IV") aastatel 1830–1837. 
William IV oli Suurbritannia kuninga (1760–1801), Iirimaa kuninga (1760–1801), Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninga (1801–1820 (1811)), Braunschweig-Lüneburgi kuurvürsti (1760–1806), Hannoveri kuninga (1814–1820) George III poeg ja Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninga (1820 (1811)–1830), Hannoveri kuninga (1820 (1811)– 1830) George IV vend.
Tal ei olnud legitiimseid järglasi, mispeale sai peale tema surma kuningannaks tema venna prints Edwardi tütar Victoria. Kuna aga Hannoveri kuningas võis olla vaid meessoost, siis lõppes sellega Suurbritannia ja Hannoveri personaalunioon ja Hannoveri kuningaks sai hoopis tema vend Ernst August I.
Keraämbliklased

Keraämbliklased ("Theridiidae") on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub üle 2000 liigi ja 87 perekonda. Keraämliklased on võrgukudujad, kuid nende võrk on kleepuv. Inglise keeles kutsutakse neid "Sassis võrguga ämblikud" ("Tangle web spider"). Nende tunnuseks on ka jalad, mille järgi neid kutsutakse ka kammjalaga ämblikeks nende neljanda jala eripära pärast.
Maailmas tuntuim liik sellest sugukonnast on must leskämblik ehk must lesk ("Latrodectus mactans"). Leskämbliku ("Latrodectus") perekonda kuuluvad ka "Latrodectus variolus", "Latrodectus hesperus", punane lesk ("Latrodectus bishopi") ja pruun lesk ("Latrodectus geometricus")
Riigi julgeoleku volitatud esindaja

Riigi julgeoleku volitatud esindaja (lühend NSA ingliskeelsest "National Security Authority") on Eesti Vabariigi institutsioon, mis täidab salastatud välisteabe volitatud vastuvõtja ja hoidja ülesandeid.
Ajalugu.
Institutsioon loodi 1995. aastal ülesandega tagada Eestile edastatud salastatud välisteabe kaitse. Vahemikus 1995–2001 täitis vastavaid kohuseid Riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonibüroo. 4. juulil 2001 anti Vabariigi Valitsuse määrusega nr 231 ülesanded üle Kaitseministeeriumile, kes volitas põhimäärusega NSA-na tegutsema Kaitseministeeriumi julgeolekuosakonna. Kohustuste üleandmise peamiseks põhjuseks oli asjaolu, et Eesti ja teiste NATO liikmesriikide vahelise salajase posti kogus suurenes tohutult (Eesti liitumiskõnelused NATOga), hakates ühtlasi koordinatsioonibüroo väiksearvulisele personalile üle jõu käima. Kaalumisel oli ka NSA üleandmine Kaitsepolitseiametile, kuid kuna tegemist oli peamiselt sõjalist infot sisaldava postiga, peeti Kaitseministeeriumit sobivamaks valikuks. 2009. aasta aprillis anti ülesanded üle Kaitseministeeriumi riigi julgeoleku volitatud esindaja osakonnale.
Alates 1. jaanuarist 2017 täidab ülesandeid Välisluureamet. Ülesanded anti Välisluureametile (endise nimega Teabeamet) seoses Kaitseministeeriumis tehtud ümberkorraldustega, mille eesmärgiks oli vabaneda oma põhitegevusega mitte seotud ülesannetest.
Ülesanded.
Riigisaladuse ja salastatud välisteabe seaduse paragrahv 52 alusel on NSA ülesanneteks:
Mõrtsukhai

Mõrtsukhai ("Carcharodon carcharias") on heeringahailaste sugukonda kuuluv suurim röövkala.
Mõrtsukhai on peamine mereimetajatele jahti pidav kiskja ja kõige enam inimesi rünnanud hai. Peter Benchley menuromaanis "Lõuad" ja selle põhjal Steven Spielbergi filmisarjas kujutatakse mõrtsukhaisid "metsikute inimsööjatena". Tegelikult eelistab mõrtsukhai inimesele teisi saakloomi.
Täiskasvanud mõrtsukhai võib olla üle 7 meetri pikk ja 3,3 tonni raske.
Papa

"Papa" tähendab eesti keeles 'isa'. 
Sama sõna tähendab ka ladina keeles 'isa', sellepärast nimetatakse ladina keeles ka paavsti papa. 
NATO foneetilises tähestikus tähendab Papa P-tähte. 
Papa on allveelaevade klass. 
Papa oli kirjanik Ernest Hemingway hüüdnimi. 
Papa oli märter, kes hukati koos Abda ja Abdjesusega. 
Papa oli maoori mütoloogias esiema. 
"Papa" on Lõuna-Korea teleseriaal. 
"Papa" on laul telefilmist "Gideon's Daughter". 
"Papa" ("Farsan"), 2010. aasta Rootsi film; režissöör Josef Fares.
"Papa" on 2014. aasta eesti animafilm.
The Beach Boys

The Beach Boys on 1961. aastal California osariigis Hawthorne'is tegevust alustanud USA rokkansambel. 
The Beach Boysi algkoosseisu kuulusid vennad Brian, Carl ja Dennis Wilson, nende onupoeg Mike Love ja nende koolivend Al Jardine. Ansambel oli algselt "surf rock"i muusika paremaid näiteid; selle lauludes esinesid kerged teemad nagu surfamine, tüdrukud ja autod. Ansambel sai aja jooksul Brian Wilsoni juhtimisel populaarseks nii rahva kui ka kriitikute seas.
Ansambel viljeles algul "garage rock"i. Esimeseks mänedžeriks oli Wilsonite isa Murry. The Beach Boysi debüütloost "Surfin'" sai 1961. aastal Californias hitt, mis tõusis kahe kuuga singlite edetabelisse Billboard Hot 100. Sama aasta detsembris sõlmisid nad lepingu Capitol Recordsiga. Ansambli esimese singlina jõudis edetabeli Billboard Hot 100 esikohale 4. juulil 1964 "I Get Around". Ansambli äratuntav mitmehäälne laul on puhas ja korrektne. Brian Wilson armastas laululoomingu juures palju eksperimenteerida.
Peamised laulukirjutajad olid Brian Wilson ja Mike Love. Alates 1964. aastast ei esinenud Brian Wilson enam kontsertidel koos ansambliga, teda asendas Bruce Johnston. See koosseis (koos algusaegadel ansambli lühikest aega kitarri mänginud David Marksiga) võeti 1988. aastal Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Pärast 1967. aastat, kui Brian ansamblist kaugenes, Beach Boysi edu haihtus, viimaseks edulooks jäi 1966. aastal "Good Vibrations". 1970. ja 1980. aastatel käidi peamiselt turneedel. 1980. aastate lõpul liitus ansambel uuesti Capitol Recordsiga ning lindistas 1988. aastal John Phillipsi ja Scott McKenzie kirjutatud demo põhjal hittsingli "Kokomo" filmi "Kokteil" ("Cocktail ") jaoks, milles osalesid kõik ansambli liikmed peale Brian Wilsoni, kes parasjagu lindistas oma sooloalbumit. "Kokomo" tõusis kiirelt Billboard Hot 100s esikohale ansambli esimese singlina pärast 22 aastat ning nimetati Kuldgloobuse parima originaallaulu ja Grammy parima visuaalmeedia jaoks kirjutatud laulu auhindadele, kuid kaotas mõlemad Phil Collinsi "Two Heartsile".
Ansambli muusikaline stiil ja koosseis on aastate jooksul palju muutunud. Seda on mõjutanud Brian Wilsoni kõrvalejäämine bändi tegevusest vaimuhaiguse ja uimastisõltuvuse tõttu, Dennis ja Carl Wilsoni surm (vastavalt 1983. ja 1998. aastal) ning kohtuvaidlused ansambli liikmete vahel. Pärast Carl Wilsoni surma vallandas Mike Love algkoosseisu liikme Al Jardine'i. Love ja Bruce Johnston hankisid endale ansambli nime õigused ning jätkavad The Beach Boysi nime all kontsertide andmist.
Mandrill

Mandrill ("Mandrillus sphinx") on Aafrikas elav pärdiklane.
Islandi kirjandus

Islandi kirjandus on islandi keeles kirjutatud kirjandus.
Boriss Akunin

Boriss Akunin (kodanikunimega Grigol Tšhartišvili; sündinud 20. mail 1956) on gruusia-juudi päritolu vene kirjanik. Tšhartišvili on tuntud esseist, tõlkija, stsenarist ja kriminaalromaanide autor.
Tema teoste tuntumaid kirjanduslikke tegelaskujusid on Erast Fandorin, nunn Pelagia ja Nicholas Fandorin.
29. aprillil 2009 anti kirjanikule neljanda klassi Tõusva Päikese orden ("Kyokujitsu shō").
Pseudonüüm Akunin (悪人) on jaapanikeelne sõna, mis tähendab "närukaela" või "kurikaela".
Ta on tuntud Vladimir Putini aktiivse kriitikuna. Jaanuaris 2024 kuulutas Venemaa ta välisagendiks.
Elukäik.
Grigol Tšhartišvili sündis 1956. aastal Gruusia NSVs Zestaphonis (teistel andmetel Thbilisis) suurtükiväe ohvitseri Šalva Tšhartišvili ning vene keele ja kirjanduse õpetaja Berta Brazinskaja pojana. 1958. aastal kolis perekond Moskvasse, kus noormees lõpetas inglise keele kallakuga kooli (tänapäeval "Средняя общеобразовательная школа №1208"). Pärast jätkas Grigol haridusteed Moskva Riiklikus Ülikoolis Aasia ja Aafrika maade instituudis ajalugu ja filoloogiat, tema erialaks sai japanoloogia.
Aastatel 1994–2000 töötas kirjanik ajakirja Inostrannaja Literatura peatoimetaja asetäitjana. Siis aga pühendus vabakutselisena täielikult kirjutamisele.
Looming.
Grigol Tšhartišvili on olnud 20-köitelise "Jaapani kirjanduse antoloogia" ("Антологии японской литературы") peatoimetaja. Kirjutanud suure hulga kirjanduskriitikat ning tõlkinud jaapani, ameerika ja inglise kirjandust. Sorosi fondiga seotud projekti "Puškini raamatukogu" ("Пушкинская библиотека") nõukogu esimees.
Pseudonüümi Boriss Akunin all ilmuvad tema ilukirjandusteosed, peamiselt kriminaalromaanid. Tema kuulsaim tegelaskuju on Erast Fandorin, 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse Venemaal (ja vahel ka mujal) keeruliste juhtumitega tegelev uurija. Hilisemad sarjad on "Nunn Pelagia juhtumid", mille peategelane on Venemaa kolkakloostris tegutsev nunn, ja "Magistri seiklused", kus juhtumeid lahendab tänapäeva Venemaal Erast Fandorini kauge sugulane. 
Tulevased raamatud.
Boriss Akunin on andnud mõista, et Pelagia seiklustest rohkem raamatuid ei ilmu, teised sarjad aga jätkuvad. Fandorini lugudest ilmub veel kolm raamatut, millest kaks on romaanid. Ühe tegevus toimub umbes aastatel 1913–1914, teine aga Vene kodusõja ajal. Sarja lõpetab lühijuttude ja novellide kogu, mis sarnaneb raamatuga "Nefriithelmed" ja mille kõigi lugude tegevusaeg on 20. sajand.
Nicholas Fandorini sarjas ilmub veel vähemalt üks raamat.
Žanrisarjas ilmub vähemalt üks uus romaan, järgmise raamatu pealkiri on "Kinoromaan" ja selle tegevus toimub Teise maailmasõja ajal, Samuti ilmub "Lasteraamat 2", mille peategelane on Nicholas Fandorini väike tütar.
Teosed.
Erast Fandorini sari.
Aastaarv näitab tegevusaastat
Erast Fandorini sarja lood kronoloogilises järjestuses:
Teoste ekraniseeringud.
Fandorini juhtumitest on kinolinale jõudnud "Türgi gambiit" ja "Riiginõunik" . Paul Verhoeven on juba aastaid teinud ettevalmistusi "Azazeli" filmiversiooniks.
Formalism

"Formalism" tähendab üldkeeles kuju eelistamist sisule või formaalsuste ainutähtsustamist. 
Sõna "formalism" on ka termin, millel on mitu eritähendust.
Eesti puhkpilliorkestrite loend

"Siia nimekirja palume kanda Eesti puhkpilliorkestreid.
Kristel Kiigemägi

Kristel Kiigemägi (sündinud 30. märtsil 1980 Rakveres) on eesti kultuurikorraldaja, kirjandusõpetaja ja -kriitik, Eesti Kirjanduse Seltsi Tallinna esindaja. 
Ta on lõpetanud 1998. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja seejärel Tallinna Ülikooli eesti filoloogia eriala.
Ta on töötanud Tallinna 37. Keskkoolis ja Tallinna 21. Koolis eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Ta oli Tallinna kirjandusfestivali HeadRead eelkäija, kirjandusürituse Sotsia (toimus 2001–2008) projektijuht.
Kristel Kiigemägi osales arheoloogistel kaevamistel Keava linnamäel 2002. aastal.