tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riders to the Sea (ooper)

"Riders to the Sea" (Ratsanikud merre) on Ralph Vaughan Williamsi lühiooper, mis põhineb iiri näitekirjaniku John Millington Synge'i samanimelisel näidendil. Ooperi tekst järgib peaaegu sõna-sõnalt Synge'i teost.
Ooperi partituur valmis 1927. aastal, kuid esietendus toimus alles 1. detsembril 1937 Londoni Kuninglikus Muusikakolledžis.
Ooperi sisu.
Tegevus toimub Iirimaa lääneranniku lähedal Inishmaanil, ühel Arani saartest.
Meri on võtnud vanalt Mauryalt nii mehe, äia kui ka neli tema kuuest pojast. Maurya nutab juba üheksandat päeva taga oma poega Michaeli, kellest pole mingeid teateid. Maurya tütred Nora ja Cathleen kuulevad, et kaugel põhja pool Donegalis on meri randa uhtunud surnukeha ja see võib olla nende vend Michael, Maurya viies poeg.
Bartley, Maurya kuues, viimane poeg valmistub tuulisele ilmale vaatamata minema suurele maale Galway laadale hobuseid müüma. Maurya ei taha poega kodust ära lasta, kuid Bartley ei võta teda kuulda. Bartley läheb, öeldes, et ratsutab punasel märal ja seob halli Connemara poni enda taha. 
Kui Bartley on lahkunud, ütleb Maurya, et öö hakul pole tal enam ainsatki elus poega. Tütred meenutavad emale, et ta lahkus Bartleyst halbade sõnadega ega andnud talle oma õnnistust kaasa. Selgub, et Bartley teemoon jäi samuti koju. Tütred ärgitavad ema otseteed mööda Bartleyst ette minema, et talle leivakott viia ning ta reisi õnnistada. Maurya läheb. Vahepeal uurivad Nora ja Cathleen Donegalis rannale uhutud uppunu riideesemeid ja mõistavad, et Donegalis leitud surnukeha on tõesti nende vend Michael. 
Maurya tuleb nuttes tagasi ning jutustab, et temast möödus Bartley punase mära seljas, ja tema järel, mära taha kinnitatud hallil ponil ratsutas Michael. Maurya on selle nägemuse tõttu kindel, et mõlemad pojad on juba surnud. Nora näeb samal hetkel külarahvast raske kandamiga, millest nõrgub vett. See kandam on Bartley surnukeha. Ta kukkus hobuselt merre ja uppus, ning meri andis ta laiba välja. Maurya sõnab: "Nüüd on nad kõik läinud ja meri ei saa mulle enam midagi teha." Valged kirstulauad, mille Maurya Michaeli matmiseks varus, saavad nüüd hoopis Bartleyle. Ooperi lõpetab Maurya tõdemus: "Michael saab kõigeväelise Jumala armust kaugel põhjas korraliku matuse ning Bartley saab siin tingimata valgetest laudadest kirstu ja sügava haua. Mida enamat võikski tahta. Ega ükski inimene ole igavene. Oleme sellega rahul." 
Välislingid.
Ooper "Riders to the Sea" You Tube'is
Synge'i näidendi tekst (inglise keeles)
Riders to the Sea

"Riders to the Sea" on iiri kirjaniku John Millington Synge'i näidend.
See on ühevaatuseline tragöödia. Tegevus leiab aset Arani saartel Iirimaa läänerannikul. Peategelasteks on vanaldane iiri naine Maurya, tema tütred Cathleen ja Nora ning poeg Bartley. Maurya mehe ja viie poja elud on nõudnud meri. Bartley plaanib seilata Connemarasse hobust müüma ning ei hooli ema palvetest reisist loobuda. Maurya kardab kaotada oma viimast poega ning loo lõpus selgub, et kardetu osutub tõeks.
Näidendi esietendus toimus 25. veebruaril 1904 Dublinis.
Blue Öyster Cult

Blue Öyster Cult on USA "hard rock"-ansambel. 
See asutati 1967. aastal New Yorgis. Algusaastatel vahetas ansambel sageli nime, tegutsedes nimede all "Cows", "Oaxaca", "Soft White Underbelly" ja "Stalk Forest". 
Nende tuntumad lood on "(Don't Fear) The Reaper", "Astronomy", "Godzilla", "Burnin' for You" ja "Cities on Flame with Rock and Roll." 
Blue Öyster Culti plaate on müüdud umbes 14 miljonit.
Tehumardi (laev)

Tehumardi oli parvlaev jäälõhkuja. 
Tehumardi valmis 1973. aastal Riia Laevatehases. Laev mahutas kuni 140 reisijat ja 28 sõidukit. 
Kuivastu-Virtsu liinil sõitis Tehumardi alates 1973. aastast. 
Tehumardiga samatüübiline kuid moodsama tekiehitusega oli parvlaev Koguva.
Kapteni Jaak Maasiku väitel ei olnud Tehumardil 24 aasta jooksul kordagi jääolude tõttu reis tegemata jäänud. Vene mereregistri järgi kuulus Tehumardi klassi UL, mis lubas laeval töötada igasugustes jääoludes.
Alus lammutati 2004. aastal vanarauaks.
Eric Freeman

Eric Freeman (sündinud 13. juulil 1965 Minnetonkas Minnesota osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Tema tuntuim roll oli 1987. aasta filmis "Silent Night, Deadly Night Part 2".
Per Olof Sundman

Per Olof Sundman (4. september 1922 Vaxholm – 9. oktoober 1992 Stockholm) oli rootsi kirjanik ja poliitik. 
Per Olof Sundman debüteeris 1957. aastal novellikoguga "Jägarna".
1969–1980 oli ta Rootsi Keskpartei esindajana Riksdagi saadik.
1975. aastal sai temast Rootsi Akadeemia liige.
1968. aastal pälvis ta Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna teose "Ingenjör Andrées luftfärd" eest.
Constantius III

Flavius Constantius (tuntud kui Constantius III; suri 2. septembril 421) oli Lääne-Rooma keiser seitse kuud aastal 421. 
Constantius sündis Naissuses (tänapäeva Niš Serbias). Ta oli silmapaistev väejuht ja poliitik ka enne troonile tõusmist. 413., 417. ja 420. aastal oli ta konsul. 417. aastal ta abiellus ja sai tütre ja poja, viimasest sai keiser Valentinianus III.
8. veebruaril 421 valiti ta Honoriuse kaaskeisriks. Ta suri ootamatult sama aasta septembris.
Faramond

Faramond (u 370 – 427) oli pool-legendaarne Frangi riigi kuningas.
Esimest korda mainitakse teda 8. sajandi anonüümses tekstis "Liber Historiae Francorum".
Titus Labienus

Titus Labienus (u 100/98 eKr – 17. märts 45 eKr) oli Vana-Rooma väejuht ja poliitik.
63. aastal eKr teenis ta rahvatribuunina.
Kuigi ta oli pikka aega teeninud väejuhina Julius Caesari teenistuses Gallia sõjakäikudel, otsustas ta Caesari algatatud kodusõja puhkedes astuda Caesari vastu. Ta langes 17. märtsil 45 eKr Hispania Ulterioris Caesari vägedega peetud Munda lahingus.
Ta oli Quintus Labienuse isa.
Aígina Paulos

Aígina Paulos (ka Paulus Aegineta; u 625 Aígina – u 690) oli 7. sajandi kreeka arst.
Ta kirjutas kreekakeelse meditsiinientsüklopeedia "Epitomes iatrikes biblio hepta" ('meditsiiniline kokkuvõte seitsmes raamatus'), mis oli pikka aega lääne meditsiini teadmiste kõige põhjalikum ja täpsem kogu.
Tema elust ei ole teada rohkem, kui et ta reisis palju.
Al-Ma'mūn

Abū Ja‘far Abdullāh al-Ma'mūn ibn Hārūn (13. september 786 – 9. august 833) oli Abbassiidide kaliif aastast 813 kuni surmani. On läinud ajalukku kreeka mõttepärandi toetajana islamimaailmas.
Tema isa oli Hārūn ar-Rashīd ja vend Al-Amīn.
Oil Shale

Oil Shale on Eestis ilmuv põlevkiviga seotud probleeme käsitlev teaduslik-tehniline ajakiri.
Ajakiri Oil Shale avaldab artikleid põlevkivide geoloogiast, tekkimisest, tehnoloogiatest, energeetikast, keemiast, ökoloogiast ja põlevkivi majanduslikest aspektidest. Selle ajakirja artiklid ilmuvad põhiliselt inglise keeles ja neid kajastatakse rahvusvahelistes refereerivates andmebaasides.
Inglise keeles tähendab "oil shale" põlevkivi (kuid "shale oil" tähendab põlevkiviõli).
Ajakirja Oil Shale eelkäijaks oli 1984. aastal NSV Liidu Teaduste Akadeemia ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia egiidi all ilmuma hakanud venekeelne ajakiri Gorjutšije Slantsõ alapealkirjaga "Oil Shale".
1984–1998 andis ajakirja välja Keemia Instituut ning 1999. aastast on väljaandjaks Teaduste Akadeemia Kirjastus.
Reostaatjuhtimine

Reostaatjuhtimine on reguleeritavate takistite ehk reostaatide kasutamine elektrimootorite pöördemomendi reguleerimiseks. Võimsuskadu elektriahelas sõltub voolu ruudust, seetõttu on takisti kasutamisel suure vooluga elektriahelates alati suur võimsuskadu. Soojusena eralduv energiakadu on arvutatav vastavalt Joule'i-Lenzi seadusele. Takistis eralduva soojusvõimsuse ajalise ebaühtluse tõttu on eralduva soojuse kasutamine raskendatud ja üldjuhul läheb see kaduma.
Alalisvoolumootorite puhul lülitati reostaat alalisvooluahelasse, faasirootoriga asünkroonmootorite puhul kasutati mitmefaasilist reostaati rootoriahelates. Energiakadu reostaadis sõltub kiirendusprotsesside iseloomust.
Reostaatjuhtimist kasutati elektertranspordis, liftides, kraanades, laevade veoajamites ja mujal. Tänapäeval on kõrgema kasuteguri tõttu reostaatjuhtimise asemel kasutusel impulssreguleerimine jõupooljuhtmuunduritega (vt jõuelektroonika).
Jääorel

"Jääorel" on Jääääre 2012. aasta album.
Ralph Vaughan Williams

Ralph Vaughan Williams (12. oktoober 1872 Down Ampney, Gloucestershire – 26. august 1958 London) oli oma põlvkonna olulisemaid Inglise heliloojaid. Tema perekonnanimi Vaughan Williams on Walesi päritolu.
Ta lõpetas Cambridge'i Ülikooli ja Kuningliku Muusikakolledži ning täiendas end helilooja Max Bruchi juures Berliinis ja Maurice Raveli juures Pariisis. Pikaajaline sõprus sidus teda oma põlvkonnakaaslase Gustav Holstiga.
Vaughan Williams on kirjutanud 9 sümfooniat, ooperi "Riders to the Sea", kammermuusikat, soololaule, vaimulikku koorimuusikat ja kirikulaule. Populaarseima osa tema loomingust moodustab kammermuusika. Ralph Vaughan Williams kogus ja uuris ka inglise rahvalaule.
Vaughan Williamsi kõige tuntumaks teoseks on "Fantaasia Thomas Tallise teemale" ("Fantasia on a theme by Thomas Tallis") keelpilliorkestrile (1910). Teoses töödeldav muusikaline algmaterjal pärineb kuulsalt 16. sajandi inglise heliloojalt Thomas Talliselt. Väga tuntud on ka harfile, flöödile ja keelpilliorkestrile kirjutatud "Fantasia on Greensleeves", mis põhineb kuulsal inglise renessanssviisil "Greensleeves" (1934) ning sooloviiulile ja orkestrile loodud "Lendu tõusev lõoke" ("The Lark Ascending"; 1910).
Charles Darwin oli Vaughan Williamsi vanaonu. 
Vaughan Williams kirjutas muusika kuninganna Elizabeth II kroonimistseremooniaks 1953.
Saarte värvid

"Saarte värvid" on 2012. aasta Eesti muusikaline dokumentaalfilm, mille on lavastanud Madli Lääne. 
Filmi peaosades on kolme saare muusikud: Eestist Muhu saarelt saksofonist Villu Veski, Fääri saartelt laulja Eivør Pálsdóttir ning Hawaiilt muusik ja elukunstnik Barak Levi. Filmis otsitakse nende loomingu juuri ja keskendutakse keskkonnale, milles nende looming sünnib.
Esaias Tegnér

Esaias Tegnér (13. november 1782 Kyrkerud – 2. november 1846 Växjö) oli rootsi luuletaja, Lundi Ülikooli kreeka keele professor ja Växjö piiskop. 19. sajandil peeti teda Rootsi moodsa luule rajajaks, eelkõige rahvusromantilise teose "Frithjofi saaga" ("Frithiofs saga") tõttu.
"Frithjofi saaga" on eesti keeles ilmunud 1922. aastal pealkirjaga "Frithjof: Rootsi-Norra lugulaul" (tõlkinud W. Tamm; Tallinn: G. Pihlakas). Samal aastal ilmus Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse väljaandel ka Peeter Grünfeldti ümberjutustus "Frithjof: Skandinaavia Kalevipoeg".
Nicolas Poussini maalide loend

Tabelis on esitatud prantsuse maalikunstniku Nicolas Poussini maalide loend. Parempoolses veerus on esitatud teoste numbrid Thuillier' (1974) ja Blunti (1966) kataloogi järgi.
Parken

Parken (eesti keeles: park) on jalgpallistaadion Indre Østerbro linnaosas Kopenhaagenis Taanis. See ehitati aastatel 1990–1992. 
See mahutab jalgpallimängude ajal 38 065 ja kontsertide ajal 50 000 – 55 000 inimest. Parkenil peeti kõigi aegade suurima pealtvaatajate arvuga (38 000 inimest) 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse finaal, millest väljus võitjana Eesti.
Parken Stadium on FC Kopenhaageni ja Taani jalgpallikoondise koduväljak. Väljakul on teisaldatav katus, nii et areen on ühtaegu nii sise- kui ka välistaadion ning kasutatav sõltumata ilmast või aastaajast.
Ajalugu.
Parken ehitati Idrætsparkeni asemele aastatel 1990–1992. Viimane rahvuskoondise mäng Idrætsparkenil oli 1992. Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonimäng Jugoslaaviaga, mille Taani kaotas 0:2. Parkeni staadion avati Saksamaa ja Taani vahelise sõpruskohtumisega, mille Taani kaotas 2:1.
Parken on UEFA neljatärnistaadion, mis võimaldab võõrustada UEFA Euroopa Liiga mänge. Meistrite Liiga mänge Parken võõrustada ei saa, sest selleks peab staadionil olema 50 000 istekohta.
Kontserdid.
Parkenit kasutatakse ka kontserdipaigana. 2001. aastal korraldati seal 2001. aasta Eurovisioon, mille jaoks lisati staadionile ka eemaldatav katus.
Kord aastas korraldab telekanal TV 2 Zulu seal suure kontserdi "Zulu Rocks".
Staadionil on esinenud Take That, P!nk, Madonna, Britney Spears, AC/DC, Pink Floyd, Eric Clapton, Red Hot Chili Peppers, Celine Dion, Tiesto, Depeche Mode, The Rolling Stones, U2, The Black Eyed Peas, Pet Shop Boys, Kashmir, Pharrell, Mew, Robbie Williams, George Michael, R.E.M., Metallica, Bruce Springsteen, Muse, Tina Turner, David Bowie, Paul McCartney ja Michael Jackson.
Suurim kontsert Parkenil on olnud Michael Jacksoni esinemine 14. augustil 1997.
Madonna esines 2. juulil 2012 Parkenil MDNA Touri raames 48 000 fännile. Piletid müüdi välja 2 tunniga.
Lady Gaga esines Parkenil 2. septembril 2012 turnee "The Born This Way Ball" raames 42 000 fännile. Piletid müüdi välja 3 päevaga.
Aktaprint

AS Aktaprint on 2000. aastal asutatud Eesti kapitalil põhinev ofsettrükikoda, mis asub Tallinnas Männikul. 
Trükikoja müügimaht on 2,5 miljonit eurot aastas. Töötajate arv Aktaprindis on 33. 
Trükistest moodustavad märkimisväärse osa järeltöötlusmahukad tooted: postkaardid, klamber-, liim-, kammköited, stantsitud tooted jne. Aktaprindis valmistatakse palju fotograafiaalaseid trükiseid (fotoajakirjad Cheese, Lofo, Positiiv).
Aktaprint on asutamise algusest toetanud trükistega selliseid üritusi nagu Jazzkaar, FISi MK-etapid Otepääl, Juu Jääb, Sõru Jazz.
L'Amour de loin

"L'amour de loin" (Kauge armastus) on Prantsusmaal elava soome nüüdishelilooja Kaija Saariaho esimene ooper. 
Teos jõudis lavale 2000. aastal Salzburgi festivalil ning võeti kiiresti mitme maailma ooperiteatri mängukavva. Kaija Saariaho võitis teosega 2003. aastal Grawemeyeri preemia. Peter Sellarsi lavastusest Soome Rahvusooperis valmis ka DVD (2005). Ooperi helisalvestis (dirigent Kent Nagano) pälvis 2011. aastal parima ooperisalvestisena klassikalise muusika Grammy (Gramophone Award).
Libreto autor on Liibanoni kristlaste hulgast pärinev ja 1976. aastast alates Pariisis elav literaat Amin Maalouf. Ooperi süžee põhineb ühe esimese kuulsa trubaduuri 12. sajandil elanud Blaye aadliku Jaufre Rudeli (nime oksitaani kuju) vidal ehk legend-elulool.
Ooperi sisu.
Tegevus toimub 12. sajandi Akvitaanias (Blayes), Tripolis ja merel.
I vaatus
Jaufré Rudel, Blaye prints, on lõbust ja meelelahutustest küllastunud. Ta igatseb kättesaamatut ja kauget armastust. Kui ta oma ideaali kirjeldab, naeravad sõbrad Jaufré unistused välja, öeldes, et sellist daami pole olemas. Sekkub Hommikumaalt saabunud Palverändur ja kinnitab, et on niisugust daami ise kohanud. Sellest päevast peale mõtleb Jaufré üksnes oma kaugest daamist ja pühendab end temale.
II vaatus
Palverändur on taas Hommikumaal. Ta kohtab Tripoli krahvinnat Clémence'i ja jutustab talle, et kaugel Õhtumaal ülistab üks trubaduurist prints teda oma lauludes, nimetades Clémence'i oma kaugeks armastuseks. Daami pahandab taoline häbematus, kuid ometi hakkab ta sellest kummalisest ja kaugest armastajast unistama. Ta küsib endalt, kas tema, Clémence, on tõesti niisugust pühendumist väärt.
III vaatus
Esimene stseen. Tagasi Akvitaanias, kohtab Palverändur Jaufréd ja jutustab talle, et daam teab nüüd Jaufrést, kes teda oma lauludes ülistab. Seepeale otsustab Jaufré rännata üle mere ja daamiga kohtuda.
Teine stseen. Tripoli. Clémence ei taha elada pidevas ootuses ega kannatada. Ta näib eelistavat, et armastus jääks niisuguseks, nagu see praegu on, kaugeks armastuseks.
IV vaatus
Merereisil ootab Jaufré kannatamatult kohtumist oma kauge armastusega, kuid samas kardab eelseisvat kokkusaamist. Ta kahetseb otsust teele asuda, ning tema äng on nii suur, et ta haigestub. Mida lähemale jõuab laev Tripolile, seda haigem on Jaufré. Kui laev sadamasse jõuab, on Jaufré suremas.
V vaatus
Laev randub. Palverändur kiirustab Clémence'ile teatama, et Jaufré jõudis pärale, kuid on suremas, ja palub võimalust Clémence'i näha. Meelemärkusetu trubaduur kantakse kindlusesse. Clémence'i juuresolekul tuleb ta pikkamisi teadvusele. Nad tunnistavad oma armastust. Kui Jaufré sureb, on Clémence meeleheitel. Ta peab end Jaufré surma põhjustajaks ja otsustab kloostrisse leinama tõmbuda. Viimane stseen näitab Clémence'i palvemõtiskluses, kuid pole selge, kelle poole ta pöördub: kas oma kauge Jumala või oma kauge armastuse poole.
Per Gunnar Evander

Per Gunnar Henning Evander (25. aprill 1933 Ovansjö – 16. mai 2022) oli rootsi kirjanik.
Evander lõpetas 1954. aastal Sandvikenis kooli ning sooritas 1958. aastal Gävles kooliõpetajate seminari eksami. Pärast seda töötas ta kooliõpetajana. Ta õppis edasi Uppsala ülikoolis, mille lõpetas 1963. aastal magistrikraadiga.
1966. aastal alustas ta tööd dramaturgina raadioteatris ning 1969. aastal Stockholmis Rootsi Televisiooni produtsendina.
Kirjanikuna debüteeris Evander 1965. aastal ning on praeguseks avaldanud üle 30 raamatu. 1969. aastal pälvis ta Svenska Dagbladeti kirjandusauhinna ning 1975. aastal suure romaanipreemia ("Litteraturfrämjandets stora romanpris").
Aristippos

Aristippos Küreenest (umbes 435 eKr – umbes 356 eKr) oli vanakreeka filosoof, kürenaikute koolkonna rajaja. Ta oli Sokratese õpilane, kuid omandas hoopis teistsugused filosoofilised vaated, õpetades, et elu eesmärk on naudingute poole püüdlemine. 
Elulugu.
Aristippos sündis Küreenes umbes 435 eKr. Ta tuli Kreekasse, et olla seal kohal olümpiamängudele, kus ta kohtus Ischomachosega, kelle kirjeldused Sokratesest tekitasid Aristipposes suure soovi Sokratesega kohtuda, mistõttu ta läks Ateenasse ning jäi Sokratesega peaaegu kuni tema hukkamiseni 399 eKr.
Ta oli Sokratese õpilane, aga ta kaldus oma õpetajast kaugele nii teoorias kui praktikas. Ta elas luksuslikult ja õnnelikult, otsis meelelisi naudinguid ja tuntud hetääri Laisi seltskonda. Ta küsis õpetamise eest raha, olles Sokratese õpilastest esimene, kes seda tegi..
Filosoofia.
Anekdootlikud jutustused Aristipposest, mida leiab Diogenes Laertiose tekstidest ohtralt, ei jäta meile Aristipposest kuidagi sellist muljet, nagu ta oleks kõigest oma ihade ja kirgede ori. Pigem näib ta nende juttude põhjal olevat keegi, kes uhkusega leiab naudingut kõikvõimalikest erinevatest olukordadest ning suudab kontrollida nii ebaõnne kui ka jõukuse hetki. Need illustreerivad ja kinnitavad kaht Horatiuse ütlust, et Aristippose ettekirjutuste järgmine tähendab, et „ma püüan kohandada olukordi iseendale sobivaks, mitte kohandada iseennast vastavalt olukorrale" , ja et "iga elu pale, iga peatuspaik ja seik oli ta vastu helge". 
Kui Aristipposele heideti ette tema armastust kehaliste himude rahuldamise vastu, siis ta vastas, et "parim pole mitte naudingutest täielik hoidumine, vaid oskus nendega meisterlikult toime tulla, ilma et need kunagi sind kahjustaks". Kui Sürakuusa türann Dionysios tundis end Aristippose märkustest solvatuna, käskis ta Aristipposel istuda kõige madalamale kohale laua ääres, ent Aristippos vastas rahulikult: "sa soovid sellele pingile au osutada".
Ta võis olla valitseja juures vang, kaasõpilased võisid teda sõimata truudusetuse eest Sokratese vastu, türann võis teda jämedalt solvata, tema peale võidi sülitada, ent Aristippos olevat kõigest hoolimata jäänud sama rahulikuks, nagu ta oleks olnud mõnd pidusööki nautides.
Ta andis oma õpetused edasi oma tütrele Aretele, kes andis need omakorda edasi oma pojale Aristippos nooremale, kes väidetavalt süstematiseeris vanaisa õpetuse.
Sport Club Corinthians Paulista

Sport Club Corinthians Paulista on Brasiilia spordiklubi, mis tegutseb São Paulos. See on eelkõige tuntud oma jalgpallimeeskonna poolest, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista. Corinthians on toetajate arvult Brasiilia teine jalgpalliklubi.
Klubi asutasid 1. septembril 1907 viis raudteetöölist. Selle eeskujuks oli Londonis tegutsenud jalgpalliklubi Corinthian Football Club.
Corinthians on Brasiilia üks edukamaid jalgpalliklubisid. See on tulnud seitse korda Brasiilia meistriks, kolmel korral Brasiilia karikavõistlustel Copa do Brasil võitjaks ja rekordiliselt 30 korda São Paulo osariigi meistriks. 2000. aastal võitis Corinthians esimesed klubide maailmameistrivõistlused, kui finaalis alistati teine Brasiilia klubi, Vasco da Gama. 2007. aastal langes klubi esimest korda ajaloos kõrgliigast välja. 2010. aastad on Corinthiansele kujunenud väga edukaks. Brasiilia meistriks on tuldud sel kümnendil kolme korral (aastatel 2011, 2015, 2017). 2012. aastal võideti esimest korda klubi ajaloos Lõuna-Ameerika meistrivõistlused Copa Libertadores. Tänu sellele pääseti Lõuna-Ameerika esindajana klubide maailmameistrivõistlustele, mille finaalis võideti Inglismaa klubi Chelsea tulemusega 1:0. 2013. aastal võideti Lõuna-Ameerika superkarikas Recopa Sudamericana.
Klubi kodustaadion on Neo Química Arena (tuntud ka kui Arena Corinthians), mis mahutab 49 205 pealtvaatajat. Klubi peamised rivaalid on Palmeiras ja São Paulo. Corinthianse ja Palmeirase vahelised derbimängud on tuntud nimega Derby Paulista ning Corinthianse ja São Paulo vahelised derbimängud Clássico Majestoso.
Klubis on mänginud paljud Brasiiliat jalgpallikoondises maailmameistrivõistlustel esindanud mängijad, teiste seas Gilmar, Rivellino, Sócrates, Viola, Ricardinho ja Fagner.
Klubi naiskond mängib Brasiilia naiste kõrgliigas Brasileirão Feminino ning on tulnud Brasiilia meistriks neli korda (2018, 2020, 2021 ja 2022). Corinthiansel on ka korvpallimeeskond, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Novo Basquete Brasil, saalijalgpalli meeskond, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Liga Nacional de Futsal ning on tulnud Brasiilia meistriks aastatel 2016 ja 2022, ning rannajalgpalli meeskond.
Praegune meeskond.
"Seisuga 28. juuli 2023"
Alberto Moravia

Alberto Moravia (kodanikunimi Alberto Pincherle; 28. november 1907 Rooma – 26. september 1990 Rooma) oli itaalia kirjanik ja ajakirjanik.
Moravia teoste peamised teemad on moodne seksuaalsus, sotsiaalne võõrandumine ja eksistentsialism. Tema tuntuimad romaanid on debüütteos "Gli indifferenti" (Ükskõiksed, 1929) ja antifašistlik "Il Conformista" (Konformist, 1961). Viimasel põhineb Bernardo Bertolucci 1970. aasta samanimeline film. Filme on tehtud ka mitme teise Moravia teose põhjal.
Moravia oli Itaalia Kommunistliku Partei liige. Aastatel 1984–1988 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Hugo Arnold Oengo

Hugo Arnold Oengo (perekonnanimi ka Õngo; 29. november (vkj) / 12. detsember 1907 Haapsalu – 10. detsember 1978 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, tehnikateadlane ja vaimulik.
Töökäik.
Hugo Arnold Oengo alustas tööd õppevaheaegadel ehitiste tehnilise järelevalvega 1924. aastal. Ta töötas muuhulgas 1927. aastal Mõisaküla raudtee ja 1928. aastal Virumaa sildade ehitusel. 1929. aastast osales ta koos professor Ottomar Maddisoniga ehitusprojektide koostamisel ja ekspertiiside tegemisel. 
Ta töötas 1934–1935/1936 Tartu Ülikooli tehnikateaduskonnas tehnilise mehaanika assistendi ja vanemassistendina. 
Onego töötas ka Tallinna Tehnikaülikoolis aastatel 1929–1934 ja 1936–1941 erinevates ametites:
Ta osales Taani firma Højgaard &amp; Schultz ettevõtmisel mitme Eestis rajatud sildade (Pikasilla, Pärnu, Siimu ja Tori) ehitusel. 
1941. aastal mobiliseeriti Oengo Punaarmeesse. 1942–1944 töötas ta Uurali Industriaalinstituudi insener-konsultandi ja dotsendina.
1944–1948 töötas Oengo Tallinna Polütehnilises Instituudis ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateetri professori kohusetäitjana ning 1946–1947 oli ta teadussektori esimene juhataja. 1948. aastal vallandati ta Tallinna Polütehnilises Instituudist usuliste veendumuste tõttu.
1949–1966 oli Oengo Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ehituse ja Arhitektuuri /Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudi teadurina. 1966–1975 oli ta EKE Projekti peainsener ja peaspetsialist ning Desintegraatori laboratooriumi juhatajana.
Teadustöö põhisuunad.
Hugo Arnold Oengo teadustöö keskendus peamiselt ehitusmaterjalidele, eeskätt põlevkivituhale, raudbetoonile ja puitbetoonile. Ta uuris kohalike materjale, nagu põlevkivituhk, kruus, tsement, betoon, ning nendest valmistatud toodete ja ka ehituskonstruktsioonide omadusi. 
Ehitised.
Hugo Arnold Oengo projekteeris koos Heinrich Laulu ja Ottomar Maddisoniga mitmeid raudbetoonsildu ja tööstushoonete konstruktsioone. 
Oengo osales:
Teosed.
Hugo Arnold Oengo avaldas üle 30 publikatsiooni ja arvukalt artikleid 1932–1937 "Eesti Entsüklopeedias" sildade, tehnilise mehaanika ja ehitustehnika teemadel.
Mõned teosed
Isiklikku.
Tema isa Gustav Oengo oli kaugsõidukapten.
Tema vend Julius Oengo oli luuletaja, lastekirjanik ja kooliõpetaja.
Tema õe Marie abikaasa Johan Mey oli meresõitja, hüdrograaf, geodeet ja sõjaväelane (kolonelleitnant).
Maimu Ohanian

Maimu Ohanian (aastani 1943 Salur, 1944–54 Lillep; 23. juuni 1923 Tallinn – 2. september 2011) oli eesti päritolu USA arstiteadlane, radioloog.
Elulugu.
Maimu Ohanian astus 1942 TÜ matemaatikateaduskonna ja 1943 arstiteaduskonna, põgenes 1944 Saksamaale, õppis 1946–50 Heidelbergi Ülikoolis, lõpetas arstina, meditsiinidoktor (1950, Heidelberg).
1951 emigreerus Ohanian USA-sse, läbis internatuuri ja residentuuri New Jersey haiglates, töötas 1951–62 haiglaarstina New Jerseys, täiendas end kirurgias ja röntgenoloogias. Oli 1963–94 Veteranide Administratsiooni East Orange'i (New Jersey) meditsiinikeskuse radioloogiateenistuse juht, 1966–94 ka New Jersey Meditsiini ja Hambaravi Kolledži (Newark, New Jersey) radioloogia õppejõud.
Teadustöö.
Maimu Ohaniani uurimisvaldkonnad on kliiniline onkoloogia ja kiiritusravi. American Medical Assoc., Ameerika Kliinilise Onkoloogia Seltsi, Põhja-Ameerika Radioloogia Seltsi jt ühingute liige.
Valdur Ohmann

Valdur Ohmann (sündinud 14. juunil 1958 Kiviõlis) on eesti ajaloolane, arhivaar.
Elulugu.
Valdur Ohmann on katelsepa ja haljastustöötaja poeg.
1976. aastal lõpetas ta Kiviõli 1. Keskkooli, 1984. aastal Tartu Riiklik Ülikooli ajaloo-osakonna, M.A. (teadusmagister) (arhiivindus, 2000, TÜ), väitekiri "Eesti NSV Siseministeeriumi institutsionaalne areng ja arhivaalid (1940–1954)".
Aastatel 1976–1978 töötas Ohmann Kiviõli Põlevkivikeemiatehases, oli 1984–1986 Rakveres 38. kutsekeskkooli ja 1986–1988 Tallinnas 6. kutsekeskkooli ajalooõpetaja, 1988–1991 ORKA (aastast 1989 Riigiarhiiv) publikatsioonide osakonna arhivaar, 1991–1999 Eesti Riigiarhiivi filiaali (Parteiarhiivi) direktor, 1999–2001 Rahvusarhiivi eraarhiiviosakonna arhiiviteenuste ja eraarhiivide talituse juhataja, 2001. aastast Riigiarhiivi kogude osakonna teatmetalituse arhivaar. Aastast 2012 Rahvusarhiivi teadus- ja publitseerimisbüroo peaspetsialist.
Teadustöö.
Valdur Ohmanni uurimisvaldkonnad on arhiivindus ning Eestimaa Kommunistlik Partei, ENSV Sisemininisteerium ja julgeolek stalinismi perioodil. Tegelenud ENSV Siseministeeriumi ja ENSV Julgeolekukomitee dokumentide koondamisega Eesti Riigiarhiivi (oli aastast 1993 ENSV Siseministeeriumi ja ENSV Riikliku Julgeolekukomitee dokumente vastuvõtva komisjoni aseesimees). Esinenud rahvusvahelistel KGB, kommunistliku partei dokumentide kogumist, säilitamist ja kasutamist käsitlevatel konverentsidel ja seminaridel. Osalenud dokumentide kogumike ("Eesti Vabariigi sisepoliitika 1918–1940" jmt) ja näituste koostamisel. Oli aastatel 1993–1996 Eesti Arhivaaride Ühingu juhatuse esimees, 1996–1999 revisjonikomisjoni esimees, 1999–2006 juhatuse liige. Avaldanud 20 teaduspublikatsiooni ja populaarteaduslikke artikleid.
Isiklikku.
Tema abikaasa on arheoloog Heidi Luik.
Kaija Saariaho

Kaija Anneli Saariaho (sünninimi Laakkonen; 14. oktoober 1952 Helsingi – 2. juuni 2023 Pariis) oli soome helilooja.
Ta lõpetas Helsingi Waldorfi kooli ja õppis Sibeliuse Akadeemias kompositsiooni. Seejärel täiendas Saariaho end Freiburgis ja Pariisis, kuhu 1982. aastal ka elama asus. 
Helilooja varasem looming koosnes peamiselt kammermuusikast, kuid alates 1990. aastate keskpaigast hakkas ta kasutama suuremaid esituskoosseise ning jõudis sajandivahetusel ooperižanrini (esimene Saariaho viiest ooperist "L'Amour de loin" ('Kauge armastus') esietendus 2000. aastal Salzburgi festivalil).
Leo Africanus

Leo Africanus (ka al-Ḩasan ibn Muḩammad al-Wazzān al-Fāsī, araabia keeles حسن ابن محمد الوزان الفاسي; umbes 1494 Granada – umbes 1554?) oli mauri diplomaat ja kirjanik, keda tuntakse eelkõige ta 1550. aastal Veneetsias ilmunud raamatu "Della descrittione dell'Africa et delle cose notabili che iui sono, per Giovan Lioni Africano" ("Aafrika kirjeldus") järgi, mis kirjeldab Põhja-Aafrika geograafiat.
Soovin, et Sa oleksid siin

"Soovin, et Sa oleksid siin" on Rosanna Lintsi teine singel, mis ilmus 2012. aasta mai lõpus ja mille autor on Jaagup Kreem. Stiililt on tegu rokiga.
Peterburi konservatoorium

Peterburi Rimski-Korsakovi-nimeline Riiklik Konservatoorium (vene keeles Санкт-Петербургская государственная консерватория имени Н. А. Римского-Корсакова) on Peterburis asuv kõrgem muusikaõppeasutus, Venemaa vanim konservatoorium.
Konservatoorium asutati 1862. aastal pianist Anton Rubinsteini initsiatiivil Vene Muusikaühingu muusikaklasside baasil. Rubinsteinist sai ka konservatooriumi esimene direktor ja klaveriprofessor. Konservatooriumi esimene lõpetaja oli Pjotr Tšaikovski 1865. aastal.
1871. aastal kutsuti kompositsiooniteooria ja orkestratsiooni professoriks Nikolai Rimski-Korsakov, kelle harmoonia- ja kompositsiooniteooria õpikud pole tänini väärtust kaotanud. Rimski-Korsakov pani aluse nende erialade õppekavadele.
Aastatel 1905–1928 oli konservatooriumi rektori ametis helilooja Aleksandr Glazunov. 1918. aastast on Peterburi konservatoorium riiklik õppeasutus.
Tänapäeval on Peterburi konservatooriumil 7 osakonda:
Konservatoorium allub Venemaa Föderatsiooni kultuuriministeeriumile.
Konservatooriumi hoone ehitati 1896. aastal. 1912. aastal tehti sellele juurdeehitus ja ehitati ümber suur saal.
Peterburi konservatooriumis on õppinud mitmed väljapaistvad eesti heliloojad ja muusikud: Juhan Aavik, Miina Härma, Mihkel Lüdig, Artur Kapp, August Topman, Rudolf Tobias, Cyrillus Kreek, Peeter Süda, Konstantin Türnpu, Raimund Kull, Mart Saar, Heino Eller.
Jenni Haukio

Jenni Elina Haukio (sündinud 7. aprillil 1977 Poris) on soome luuletaja. Ta on president Sauli Niinistö abikaasa. 
Haukio on välja andnud kolm luulekogu. Ta esimene luulekogu "Paitasi on pujahtanut ylleni" võitis Runo-Kaarina võistluse. Tema seni viimane luulekogu "Sinä kuulet sen soiton" ilmus 2009.
2007. aasta augustist 2012. aasta jaanuarini oli ta Rahvusliku Koonderakonna kommunikatsioonijuht. 2012. aasta veebruarist on ta Turu raamatumessi programmijuht. 
Isiklikku.
3. jaanuaril 2009 abiellus ta Sauli Niinistöga, neil on 2018. aastal sündinud poeg.
Jõhvikad (heliplaat)

"Jõhvikad" on 1998. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi CD.
Selle andis välja Hitivabrik.
1 helikassett (43:12)
Salvestatud Eesti Raadio stuudios novembris 1998.
Sillad

"Sillad" on 1994. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi CD/MC.
Selle andis välja Valindo.
1 CD (36:07) + 1 voldik
Lindistatud: Linnahalli stuudios aprillis 1994
Helirežissöör: Indrek Patte
Said: Tiit Koha
Kunstnik: Mare Koha
Produtsent: Aarne Valmis
Esitavad: Margus Kappel (klaver ja Hammondi orel), Margus Minn (bass), Ain Varts (kitarr), Ivo Varts (trummid), Andres Peetson (trompet), Mart Sork (tromboon), Raul Sööt (tenorsaksofon).
Kaasa aitas: Karl Olaf Kappel ja Hammond Leslie-Box.
Taustavokaal: Novella Hanson, Hedvig Hanson, Tarmo Pihlap.
Jarosław Jakszto

Jarosław Jakszto (leedupäraselt Jaroslavas Jakšto; sündinud 7. augustil 1980 Vilniuses) on Leedu endine poksija, rahvuselt poolakas. Ta oli kokku kahekordne Leedu meister üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 2007 ja 2009.
Jakszto osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 2004. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mohamed Alyle (Egiptus) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale David Price'ile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jakszto osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Sebastian Köberile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 14. maailmameistrivõistlustel (Houston, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vjatšeslav Hlazkovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Jakszto sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Povetkinile (Venemaa). Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vjatšeslav Hlazkovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Karl Bühler

Karl Ludwig Bühler (27. mai 1879 Meckesheim – 24. oktoober 1963 Los Angeles) oli saksa psühholoog ja keeleteadlane. Ta on tuntud geštaltpsühholoogia-alaste tööde poolest ning oli üks Würzburgi koolkonna asutajaid. Bühler oli ka üks psühholingvistika rajajaid.
Elulugu.
Karl Bühler sündis 27. mail 1879 Meckesheimis. Ta õppis arstiteadust Freiburgi ülikoolis, mille lõpetas 1903. aastal. 1904 kaitses ta Straßburgi ülikoolis doktoritöö psühholoogia alal Šoti filosoofist Henry Home’ist. 
1906. aastal asus Würzburgis tööle Oswald Külpe assistendina. 1907 habiliteerus Bühler Würzburgi ülikoolis tööga "Tatsachen und Probleme zu einer Psychologie der Denkvorgänge". 1913. aastal siirdus Bühler koos Külpega Münchenisse. esimese maailmasõja ajal töötas Bühler arstina rindel. Sõja ajal abiellus ta Charlotte Malachowskiga. 
1922. kutsuti Bühler Viini. Bühleri juures õppisid või töötasid sellised nimed nagu Egon Brunswick, Paul Lazarsfeld, Konrad Lorenz ja Karl Popper. 1938. aastal peale paarinädalast gestaapos kinniistumist emigreerus Bühler Norrasse ja sealt edasi suundus ta Ameerika Ühendriikidesse. Alates 1945. aastast elas ja töötas Bühler Los Angeleses, kuhu ta jäi kuni oma surmani, 1963. aastal.
Pärand.
1918. aastal sai temast Dresdeni Tehnikaülikooli filosoofia ja pedagoogika professor, 1922. aastal Viini ülikooli psühholoogiaprofessor ja psühholoogia instituudi juhataja. Ta osales koos abikaasa Charlotte Bühleriga, kes oli samuti psühholoogiaõppejõud, Viini Psühholoogia Instituudi asutamisel. See loodi eesmärgiga reorganiseerida koolisüsteemi vastavalt uutele teaduslikele leidudele lapsepsühholoogia vallas. Mõlemad töötasid Viinis kuni emigreerumiseni 1938. aastal esmalt Norrasse ja sealt Ameerika Ühendriikidesse. 1940–1945 töötas Bühler Minnesota ülikooli professorina, 1945–1955 Los Angeleses Lõuna-California ülikooli psühhiaatriaprofessorina. 
Bühler oli würzburglaste seas üks väheseid, kes tegeles uurimismeetodite täiustamisega. Ta väitis, et teadvuse sisuks ei ole aistingud, vaid mõte, mis on suunatud esemele ja tugineb skeemile, mis seda eset esindab "Darstellunscheme". Oli hiljem tugevalt mõjutatud geštaltpsühholoogiast.
Omistas keelele ja keelemärgile kolm funktsiooni: 
1) väljendus "Ausdruck" – kõneleja või saatja subjektiivse arusaama väljendus; 
2) apellatsioon "Appell" – teate mõju kuulajale; 
3) representatsioon "Darstellung" – seisund või olukord, mida teates kujutatakse. 
Väitis, ka, et keele kirjeldavad ehk deskriptiivsed ja argumenteerivad funktsioonid ei pruugi ühtida. 
Peamiseks panuseks psühholoogiasse võib lugeda seda, et laiendas psühholoogilist uurimust mõtlemiselt edasi keelele ja oli üks psühholingvistika rajajaid.
Hando Põldmäe

Hando Põldmäe (sündinud 13. mail 1971 Elvas) on eesti trombonist ja dirigent. Ta oli aastatel 2014–2021 Politsei- ja Piirivalveorkestri peadirigent.
Ta on õppinud trombooni Tallinna Muusikakeskkoolis, Eesti Muusikaakadeemias (lõpetas 1996. aastal) ja Stockholmi Kuninglikus Muusikaakadeemias (lõpetas 1999. aastal).
Ta on töötanud Eesti Raadio Kontsertorkestris ja Bigbändis, Tallinna Filharmoonias.
Ta oli XI noorte laulupeol puhkpilliorkestrite liigijuht.
Lehtninalased

Lehtninalased ("Phyllostomidae") on sugukond käsitiivalisi.
Nende levila ulatub Mehhikost Põhja-Argentinani. See on käsitiivaliste hulgas ökoloogiliselt kõige mitmekesisem sugukond. Enamik neist on putuktoidulised, kuid leidub ka puuviljadest, nektarist, aga ka väiksematest selgroogsetest ning isegi verest toituvaid liike.
Enamik lehtninalasi on pruuni, halli või musta värvi, kehapikkusega 4–13 cm ja kaaluga 7–200 g.
Tavaliselt elavad nad väikestes gruppides, kuid mõned liigid moodustavad mitmesajast isendist koosnevaid kolooniaid.
Sugukonda kuulub üle 50 perekonna ligi 200 liigiga.
Randall Duk Kim

Randall Duk Kim (sündinud 24. septembril 1943) on päritolu USA teatri-, tele- ja filminäitleja.
Alates 18. eluaastast ja suurema osa oma karjäärist on ta näidelnud teatrilaval. Tema tuntuim filmiroll on filmis "The Matrix Reloaded".
Nicanor Parra

Nicanor Parra Sandoval (sündinud 5. septembril 1914 San Fabián de Alico – 23. jaanuar 2018 Santiago) oli Tšiili füüsik ja luuletaja.
Parra sündis kooliõpetaja pojana mitmekülgsete kunstiannetega perekonnas. Tema õde Violeta Parra oli kuulsamaid Tšiili rahvalaulikuid.
Lloyd Sherr

Lloyd Michael Sherr (sündinud 24. märtsil 1959 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on saanud tuntuks USA telekanali History saadete tekstilugejana. Tema häält on kuulda ka mõnes videomängus ja telesarjas.
Bob Joles

Robert Joles (sündinud 16. juulil 1959 Glendoras Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja. 
Alates 1981. aastast on ta lugenud dublaaži paljudele animafilmide, -sarjade ja videomängude tegelastele.
Cornelius Gallus

Gaius Cornelius Gallus (u 70 eKr Forum Julii – 26 eKr) oli vanarooma luuletaja, oraator ja poliitik.
Alates sellest, kui Rooma riik 30 eKr Egiptuse vallutas, kuni oma surmani 26 eKr oli Cornelius Gallus Egiptuse kuberner.
Greg Baldwin

Greg Baldwin (sündinud 13. septembril 1960 Grantsis New Mexico osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on näidelnud teatrilaval ning dubleerinud animafilme ja videomänge.
Eesti kullafond (Kuldne Trio)

"Eesti kullafond" on 2002. aastal välja antud kogumik, mis sisaldab Kuldse Trio laule.
Öölane

"Öölane" on kirjastuse Elmatar aastatel 1994–2014 välja antud raamatusari. Sarjas ilmusid järgmised raamatud:
Eesti kullafond (Silvi Vrait)

"Eesti kullafond" on 2002. aastal ilmunud kogumik, mis sisaldab Silvi Vraidi laule. Väljaandja Hitivabrik.
Subsideerimine

Subsideerimine (inglise "subsidiation") on rahaliste toetussummade, näiteks subsiidiumide ja muu toetusraha andmine ; ka dotatsioon.
Eesti kullafond (Joel Steinfeldt)

"Eesti kullafond" on 2003. aastal välja antud kogumik, mis sisaldab Joel Friedrich Steinfeldti laule. Kogumiku andis välja Hitivabrik.
Dotatsioon

Dotatsioon on nii rahaline annetus, riiklik toetussummade maksmine ettevõtete kulude ja/või kahjude katmiseks või ka juurdemakse. Teatud toetussummade, näiteks subsiidiumide ja muu toetusraha andmist nimetatakse ka subsideerimiseks.
Subsiidium

Subsiidium (inglise keeles "subsidy", saksa keeles "Subvention", "Finantshilfe") on abiraha, rahaline toetus, dotatsioon on vastava riigi valitsusepoolne riikliku mittetagastava abi andmine kauba, teenuse või tootmisteguri eratootjale ja/või tarbijale (ka välismaised ja kodumaised tarbijad), teiste majanduses osalejate kulul, mõjutades sellega kauba või teenuse hinda ning seeläbi ka toodangut, nõudlust-pakkumist, tarbimist ja vastavat käitumist).
Subsiidiumimaksete tegemine.
Subsiidiumimakseid võib teha nii rahaliste kui varjatud maksetena:
Rahalised maksed.
nagu valitsusepoolne makse kodumaisele tootjale, tagastamatu rahalise abina ettevõtetele, valitsuse osalus kodumaistes ettevõtetes jt;
Varjatud maksed.
valitsusepoolne teatavate maksude kahandamine, madalaprotsendiliste laenude võimaldamine, hinnatoetustena (näiteks kaupade ja teenuste turuhinnast odavamalt andmine ja/või turuhinnast kõrgema hinnaga valitsusepoolsete riiklike ostude sooritamine) jt )
Subsiidiumide maksmine kodumaistele ettevõtetele võib küll aidata kodumaistel tootjatel konkureerida odavate importtoodetega ja leida eksporditurge, kuid kuna maksed sooritatakse riigi maksusüsteemi kaudu, siis maksavad valitsuse antud subsiidiumid kinni ikkagi kodumaised tarbijad.
Wilbert McClure

Wilbert James McClure (29. oktoober 1938 Toledo, Lucase maakond, Ohio – 6. august 2020) oli USA poksija.
McClure võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
McClure poksis juulist 1961 kuni jaanuarini 1970 elukutselisena. Ta osales kokku 33 kohtumisel. Ta võitis neist 24 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas ühe kohtumise.
Anti Kuus

Anti Kuus (sündinud 1956) on ökonomist, ettevõtja, fotograaf, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent. 
Elukäik.
On lõpetanud Rakvere I Keskkooli, Tallinna Polütehnilise Instituudi, Eesti Kõrgema Kommertskooli ja Yorki Ülikooli (Kanadas). Tal on magistrikraad rahvusvahelises ärijuhtimises. 
Anti Kuus on töötanud lauljana rokkbändis Leid (tuntud ka nimega Omad Poisid), ökonomistina, finantsdirektorina ja ettevõtete juhina (juhatuse ja nõukogu esimehena).
Aastatel 1989–1992 oli A. Kuus Kuressaare linnavolikogu liige. Aastatel 1987–1991 töötas ta Saaremaa Arenduskeskuses Arco ning tegeles ettevõtluse ja välismajandussuhete käivitamisega Saaremaal.
1992. aastal korraldas ta Saaremaal rahvusvahelise fotofestivali, mille kunstiline juht oli Peeter Linnap ja millest tegi dokumentaalfilmi Peeter Tooming.
1991. aastal hakkas ta tõsisemalt tegelema fotograafiaga ja temalt on ilmunud 7 menukat fotoalbumit. Läbivateks joonteks tema fotograafias on meri ja taevas eri variatsioonides. Tema näitusi on eksponeeritud peale Eesti veel Tšehhis ja Austrias.
1991–2000 asutas ta ettevõtted AKTA ja Aktaprint, olnud ettevõtete Saaremaa Arenduskeskus ARCO, Laser Muusik ja Baltic Tours kaasasutaja. Asutas ja juhtis fotoajakirja Positiiv. 
2000–2013 oli Aktaprindi juht ja aktsionär. Sel ajal spondeeris muusikafestivale Jazzkaar, Sõru Jazz, Juu Jääb ja IDeeJazz. 
2016–2018 tegutses ta mentorina EAS-i ärimentorprogrammis. 
Praegu kirjutab laule ja produtseerib muusikat. Aprillis 2019 ilmus tema kauamängiv heliplaat "Saaremaa Blues". Plaadil teevad kaasa Mathieu Spaeter (kitarr), Raul Vaigla (bass), Andrus Lillepea (trummid), Madis Kukk (Hammond-orel), Henri Kuus (akustiline kitarr), Marilin Kongo (taustalaul), Kersti Leppik (taustalaul), Sander Sokk (taustalaul), Tenno Toomistu (taustalaul), Madli Ainsalu (taustalaul) ja Liisu Siimer (taustalaul). 
Muusikalised lemmikud ja mõjutajad: Led Zeppelin, The Band, King Crimson, Deep Purple, Pink Floyd, Bob Dylan, Tom Waits, Joni Mitchell, Locomotiv GT, Eric Clapton, John Wetton, Avishai Cohen, Karl Jenkins, Rein Rannap, Urmas Alender, Arvo Pärt... 
Muusikaga tegelevad ka Anti Kuusi lapsed: Horret Kuus on helirežissöör (B6 Studios), Henri Kuus ja Hanna-Leana Kuus esinevad ansamblina Nunnu &amp; Rockstar.
Edward Crook

Edward "Eddie" Crook (19. aprill 1929 Detroit, Wayne'i maakond, Michigani osariik – 26. juuli 2005 Montgomery, Montgomery maakond, Alabama osariik) oli USA poksija.
Crook võitis II keskkaalus (kuni 75 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Melozzo da Forlì

Melozzo da Forlì (8. juuni 1438 Forlì – 8. november 1494 Forlì), tuntud ka kui Melozzo di Giuliano degli Ambrosi, oli "quattrocento" Itaalia maalikunstnik ja arhitekt, 15. sajandi Forlì koolkonna kuulsaim esindaja.
Elukäik.
Melozzo oli arvatavasti pärit jõukast Ambrosi perekonnast. Kunstniku noorusaja kohta andmed puuduvad. Melozzo iseloomustuseks on kirjutatud: "Loreto laemaalide julgete rakursside meister ning Vatikanis asuva Sixtus IV ja tema sugulaste rahulikult suursuguse grupiportree autor."
James Boyd

James Felton Boyd (30. november 1930 Rocky Mount, Edgecombe'i ja Nashi maakond, Põhja-Carolina osariik – 25. jaanuar 1997 Baltimore, Baltimore'i maakond, Marylandi osariik) oli USA poksija.
Boyd võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Boyd poksis veebruarist 1959 kuni septembrini 1962 elukutselisena. Ta osales kokku 7 kohtumisel ning võitis neist 2 (neist 1 nokaudiga), kaotas 2 ja viigistas 3 kohtumist.
Peter Rademacher

Thomas Peter Rademacher (20. august 1928 Tieton, Yakima maakond, Washingtoni osariik – 4. juuni 2020) oli USA poksija.
Rademacher võitis raskekaalus (üle 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Rademacher poksis augustist 1957 kuni aprillini 1962 elukutselisena. Ta osales kokku 23 kohtumisel, võitis neist 15 (neist 8 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ning viigistas ühe kohtumise.
Püsivara

Püsivara (inglise keeles "firmware") on seadme püsimälusse salvestatud programm või programmid (tarkvara). 
Paljude lihtsate seadmete puhul (lihtsamad mobiiltelefonid, fotoaparaadid, mänguasjad, vms.) koosnebki kogu seadmesisene tarkvara ainult püsivarast.
Costa Pacifica

Costa Pacifica on Carnival Corporation &amp; plc tütarfirmale Costa Crociere S.p.A. kuuluv Concordia-klassi ristluslaev, mis on ehitatud Fincantieri laevatehases Sestri Ponentes (Genova linnaosa) Itaalias 2009. aastal. Itaalia lipu all sõitva laeva kodusadam on Genova.
Ajalugu.
Laevakompanii Costa Crociere tellis laeva 2005. aasta detsembris. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 6148 Fincantieri laevatehases Sestri Ponentes. Vettelaskmistseremoonia toimus 30. juunil 2008. 29. mail 2009 sai laev valmis ja anti omanikele üle.
Costa Pacifica koos laevaga Costa Luminosa ristiti 5. juunil 2009 Genovas (Itaalia) ja ristiemaks sai Iisraeli laulja ja laulukirjutaja Noa. Laev seisab muusika tähe all. Laeval on oma salvestusstuudio, kus reisijad võivad oma laule salvestada. Laeval on oma laul ja muusikateemaline interjöör. 
Ristluslaev asus oma esmareisile 5. juunil 2009. 
Ristluslaeva sõsarlaevad on Costa Serena, Carnival Splendour, Costa Favolosa, Costa Fascinosa ja õnnetuslaev Costa Concordia, mis sõitis karile reedel, 13. kuupäeval.
2012. aastal kasutatakse laeva kruiisideks Hamburgist.
Leonard Randolph

Leonard Randolph (sündinud 27. veebruaril 1958 Tacomas Pierce'i maakonnas Washingtoni osariigis) on USA endine poksija.
Randolph võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Randolph poksis juunist 1978 kuni augustini 1980 elukutselisena. Ta osales kokku 19 kohtumisel ning võitis neist 17 (neist 9 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.
Father's Day (Doctor Who)

 
"Isa päev" (inglise keeles "Father's Day") on Briti teleseriaali "Doctor Who" 2005. aasta I hooaja kaheksas osa (kestus: 45 minutit). Osa esilinastus 2005. aasta 14. mail. Doktor (Christopher Eccleston, üheksas Doktor) viib selles jaos Rose'i (Billie Piper) ajas tagasi 1987. aastasse, trööstima oma surevat isa, ent kui Rose hoiab ära isa surma, lastakse Maa peale valla lendavad lohetaolised kurjakuulutavad elukad.
"Isa päeva" vaatajate arv Ühendkuningriigis oli 8,06 miljonit.
Pudelikork

Pudelikork on vahend pudelisuu sulgemiseks. Pudelikorke valmistatakse metallist, plastist, puidust, korgist, kummist ja muudest materjalidest.
Üks tänapäeval levinumaid pudelikorgitüüpe on ühekordselt kasutatav metallkork, mille all on plastist tihend. Sellised pudelikorgid, millel sageli seisab joogibrändi logo, on tarvitusel eelkõige karastusjookide tööstuses. Hoidistamisel tarvitatakse korduskasutatavaid pudelikorke, mis on enamasti plastist või puidust. Traditsiooniline pudelikorgimaterjal on korgitamme koorest saadav kork, millest valmistatakse veinipudelite korke, ehkki ka veinipudeleid on aina sagedamini hakatud sulgema metallkorkidega. Plastpudelite korgid on tihti teistsugusest plastist kui pudelid.
Ühekordselt kasutatavate pudelikorkide eemaldamiseks tarvitatakse enamasti pudeliavajat. Korduskasutatavad korgid võivad olla keeratavad, sel juhul on pudelikorgi siseküljel ja pudelikaela välisküljel sobiv keere. Kork võib sobida ka pudelisuudmesse (nt korgipuust korgid) või katta pudelikaela väljastpoolt (tänapäeval vähe levinud kummikorgid).