tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Misso Kool

Misso Kool oli põhikool Võru maakonnas Rõuge vallas Misso alevikus. Kool suleti 2022. aastal.
Misso kandis hakati astele lugemist ja pühakirja õpetama Peräpugola külakoolis 1766. aastal (arhiiviallikate järgi). Mõnedel andmetel tegutses Peräpugola külakool juba 1753. aastal. Hiljem tegutses kooli viimases asukohas (Pulli järve ääres) Pugola kool (teine koolimaja).
1884. aastal pandi vallavanem Kuke eestvõtmisel püsti kolmas koolimaja, mis on säilinud ümberehitatult tänapäevani.
Pärast 1918. aastat tegutses Missos Pulli järve ääres Pugola Algkool. 
1957. aastal sai Feliks Kraani eestvedamisel Misso koolist keskkool - Misso Keskkool. 1977. aastal taandati keskkool 8-klassiliseks, kuid tänu kooli, sovhoosi ja külanõukogu juhi ühisele jõupingutusele saadi 1984. aastast uuesti keskkooliks. 
2008. aastal valmis neljas koolimaja, kus keskharidust saadi anda vaid kolm aastat. Alates 2011. aastast oli Missos põhikool, mis kandis nime Misso Kool. 
2016. aastal õppis koolis 20 õpilast. 2017/2018. õppeaastal oli koolis kaheksa õpilast, olles seega Eesti väikseim kool. 2019/2020. ja 2020/2021. õppeaastal õppis koolis kolm õpilast. 2021/2022. õppeaastal ei olnud koolis enamühtegi õpilast. Viimane õpetaja koondati 2021. aasta sügisel, kuid põhikool tegutses juriidiliselt veel kuni 2022. aasta kevadeni. Koolihoones tegutsenud seitsme lapsega lasteaiarühm jäeti alles, kuid see liideti 2022. aasta sügisest Haanja Kooliga. Viimased õppurid koolimajas olid kolm lasteaialast, kelle vanematele pakkus Rõuge vald 2023. aasta sügisest võimalust panna mudilased Haanja Kooli Ruusmäe lasteaiarühma. Seda võimalust kasutati kahe lapse puhul. 
Lasteaed.
13. juulil 1965 avati Misso endises neljakorterilises elumajas 25 lapsele mõeldud üherühmaline lasteaed. 1988. aastal laiendati lasteasutuse ruume juurdeehitusega. 2002. aasta suvel kujundati Misso Lasteaed Krõll liitrühmaliseks lasteaiaks. 2008. aasta sügisel kolis lasteaed uude Misso Keskkooli hoonesse ja tegutses seal koos kooliga. 2011. aastal liideti lasteaed kooliga üheks asutuseks Misso Kool.
Õpilaskodu.
Misso Koolil oli kaheksa kohaga õpilaskodu, kus oli võimalik ööbida koolinädala kestel.
Koolimaja.
Misso koolimaja oli teadaolevalt ainus kool Eestis, mis asus avalikus rannas Pulli järve ääres. Hoone ehitati 2008. aastal. Vana koolimaja asus uue hoone kõrval. Vana koolimaja vundamendi kohal on väliala, kus huvilistel on võimalik uurida Misso aleviku ja Rõuge valla kohta, istuda või mängida lauatennist.
Pärast kooli ja lasteaia tegevuse lõpetamist hoones ei olnud sellel enam kasutust ning Rõuge vallavalitsuse ning volikogu majandus- ja arengukomisjoni ning volikogu arutelude tulemusel otsustati hoone müüa, et see ei jääks tühjalt seisma. Kaks oksjonit 2023. aasta sügisel ebaõnnestusid. 2024. aasta märtsis kuulutas Rõuge vald välja uue avaliku enampakkumise.
Puurmani Mõisakool

Puurmani Mõisakool on põhikool Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Puurmanis Puurmani mõisa peahoones.
1923 avati Puurmanis kool, mis algul tegutses Kirikuvalla koolimajas ja seejärel Puurmani mõisa peahoones (Puurmani lossis). 1940 sai kooli nimeks "Puurmani 7-klassiline Mittetäielik Keskkool". 1954 sai kooli nimeks "Puurmani Keskkool". 2005 sai kooli nimeks "Puurmani Gümnaasium". 2013 muudeti kool põhikooliks ja nimeks sai Puurmani Mõisakool.
Garciemsi raudteepeatus

Garciemsi raudteepeatus on raudteepeatus Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Ādaži piirkonnas Carnikava vallas Garciemsis. 
Iga päev peatub seal 25 reisirongi, tööpäeviti 23. Peatus asub Riia raudteejaamast 24,7 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus B-tsooni.
Garciemsi raudteepeatus avati 1933. aastal. Peatust kasutatakse ohtramalt suvisel ajal. Nõukogude ajal viis peatusest edasi vaid üks tee, tänapäeval on raudtee ümber ehitatud kaheteeliseks.
Pärnu Muusikakool

Pärnu Muusikakool on Pärnus tegutsev muusikakool, mis tegutseb aadressil Aida 4 Pärnu Kontserdimaja ruumides. 
Kool asutati jaanuaris 1945 Pärnu Lastemuusikakoolina. 
Ajalugu.
Kui kool 1945. aastal asutati, alustas seal tööd 8 õpetajat ja õpinguid 124 õpilast. Koolis õpetati laulmist ning klaveri-, viiuli- ja puhkpillimängu. 1947. aastal lisandus valikusse ka akordioniõpe ja 1949. aastal tšelloõpe. 1986. aastal avati koolis löökpillide klass, aasta pärast seda kandleklass. Kitarri hakati õpetama aastal 1994 ning kõige hiljutisemad pillid on fagott, oboe ja orel ning avati ka rütmimuusikaosakond. Soovijatel on lisaks võimalik tutvuda ka kirikumuusika alustega.
Kool on oma asukohta muutnud mitu korda. Pärnu Lastemuusikakool alustas oma tegevust praeguses Vanalinna koolis aadressil Võidu (nüüd Nikolai) 26, kuid sama aasta lõpus kolis juba vastasmajja aadressile Võidu 17 (praegune elumaja). Selles hoones tegutses kool kuni aastani 1958 ning siis koliti aadressile Võidu 27 (praegune Pärnu Linnagalerii). 1990. aastal muutis kool oma nime Pärnu Lastemuusikakoolist Pärnu Muusikakooliks, et ka täiskasvanud huvilistele anda pilliõppe võimalust. Oma praegusesse hoonesse, Pärnu Kontserdimajja, kolis kool 2003. Aastal.
Kollektiivid.
Pärnu Muusikakoolis tegutsevad suuremad koosseisud: 
Õpetatavad pillid.
Pärnu Muusikakoolis õpetatakse lisaks laulmisele järgmisi instrumente:  
Õppemudel.
Ettevalmistusklassi on oodatud lapsed alates 6.eluaastast. Ettevalmistuskass on mõeldud pillide ja muusikaga tutvumiseks.
Koduleht.
Pärnu Muusikakoolil on olemas oma koduleht, kust saab leida vajaliku info ja vastused küsimustele, mis kooli kohta tekkinud on. Kodulehe disain on viimase paari aasta jooksul muudetud paremaks kui varem. Sealt leiab infot nii kollektiivi, õppimise, grupitundide, tulevaste sündmuste kui ka kooli enda kohta. Hiljuti on valminud ka kooli tutvustav video.
Pärnu Muusikakooli kodulehel on kasutatud mobiilikeskset lähenemist, mis tähendab seda, et mobiiltelefonist ja tahvelarvutist on koduleht väga mugavalt kasutatav.
Vilistlasi.
Pärnu Muusikakoolis on teiste seas õppinud: Valdur Roots, Arbo Valdma, Vardo Rumessen, Leo Normet, Aivar Mäe, Andrus Haugas, Pille Lill, Ülle Jantson, Jekaterina Põldots, Raivo Tafenau, Andrus Ostrov, Kristel Laas, Kristjan Kasearu, Madis Muul, Rauno Pella, Pipilota Neostus, Rahel Talts, Sander Udikas, Ivo Lille, Janno Varma, Ra Luhse jt.
Õpiperiood.
Õppeaasta kestab 1. septembrist 31. augustini.
Koostöö Pärnu Kunstide Kooliga.
Pärnu Muusikakoolil ja Pärnu Kunstide Koolil on juba pikki aastaid olnud väga hea koostöö. Paljud muusikakooli õpilased käivad kunstide koolis orkestrites ja ansamblites ning vahel tehakse ka erialatunde just seal. Mitmed õpetajadki töötavad mõlemas koolis ja on nii mitmeidki koosseise, mis koosnevad just mõlema kooli õpilastest.
Garciems

Garciems on küla ("ciems") Lätis Liivi lahe ääres Ādaži piirkonnas Carnikava vallas. Asula asub merepinnast 4 meetri kõrgusel. Külas asuvad Riia–Skulte raudteeliini Garciemsi raudteepeatus ja Garciemsi bussipeatus.
Garciems tekkis Langa jõe äärde. XX sajandi alguses kandis see nime Langeciems. 1930. aastatel kaevati küla juures läbi luidete Langa jõge merega ühendav kanal. 1933. aastal avati raudteeühendus Riiaga. Suvitusasulana kogus küla tuntust XX sajandi keskpaigas, mil raudtee ja mere vahele hakati rajama suvilaid. Tänapäeval on Garciemsiga liidetud ka endine Mežciemsi küla.
Garciemsi lähedal Liivi lahe kaldal asuvad 28,8 meetri kõrgused luited.
Pärnu-Jaagupi Põhikool

Pärnu-Jaagupi Põhikool on põhikool Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupi alevis.
1822. aastal alustas tegevust Jaagupi kihelkonnakool, mis tegutses 13 aastat. Kooliõpetajaks oli kohalik köster Gustav Wilhem Birk. Koolis pidi õppima vähemalt 12 õpilast. Vajalik õpilaste arv saadi kokku jälle alles 1842. aastal ja kool sai tegevust jätkata. 1858. aastal lubati kooli tegevuse katkemise vältimiseks kooli ka saunameeste poegi. 1879. aastal lõpetas kool õpilaste puudumise tõttu siiski tegevuse. Uuesti alustas kihelkonnakool tegevust kohaliku kõrtsimaja leeritoas 1900. aastal pastor Voldemar Schultzi eestvedamisel. Siiski käisid paljud luteriusulised lapsed Uduvere õigeusulises kirikukoolis. Pastor otsustas kinkida uue koolimaja ehitamiseks Kalli maantee ääres köstri kopli ja kirikumõisa põllu vahel maad. 
Kohalike elanike kaasabil valmis koolimaja 1901. aasta septembri lõpuks. 30. septembril 1901 jätkas kihelkonnakool vastvalminud koolimajas 40 õpilasega tööd. Koolmeistrina alustas tööd Hans Kotkas.
1913. aastal valmis koolile kahekorruseline juurdeehitis. Koolijuhatajana on sel ajal August Univer.
1918. aastal nimetati kool Jakobi Täienduskooliks ja hiljem Pärnu-Jaagupi 6-klassiliseks algkooliks, mida juhatas pikka aega August Laur. 
1944. aastal jätkas kool tööd seitsmeklassilisena. 1952. aastal lisandusid keskkooliklassid ja kooli nimeks sai Pärnu-Jaagupi Keskkool.
1960. aastal kolis kool vanast kitsaks jäänud koolimajast uude avarase koolihoonesse, kus tegutseb tähapäevani. 1990. aastate alguses kolisid kooli noorimad õpilased endisesse lasteaiamajja, kuhu ehitati ka tütarlaste käsitöö- ja kodundusklassid.
29. mail 2002 otsustas Halinga Vallavolikogu nimetada Pärnu-Jaagupi Keskkooli Pärnu-Jaagupi Gümnaasiumiks.
1. septembrist 2016 on kooli nimi Pärnu-Jaagupi Põhikool.
Koolil on oma muuseum: Pärnu-Jaagupi koolimuuseum.
Lea Viires

Lea Viires (2. mai 1934 – 1. mai 2023) oli eesti psühholoog.
Ta oli Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühingu juhatuse liige. Ta on olnud sotsiaalministeeriumi eakate poliitika komisjoni liige.
Garupe raudteepeatus

Garupe raudteepeatus on raudteepeatus Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Ādaži piirkonnas Carnikava vallas Garupes. 
Iga päev peatub seal 25 reisirongi; tööpäeviti 33. Peatus asub Riia raudteejaamast 27,4 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus B-tsooni.
Garupe raudteepeatus avati 1971. aastal. Peatust kasutatakse ohtramalt suvisel ajal.
Garupe

Garupe on küla ("ciems") Lätis Liivi lahe ääres Ādaži piirkonnas Carnikava vallas. Asula asub merepinnast 4 meetri kõrgusel. Külas asuvad Riia–Skulte raudteeliini Garupe raudteepeatus ja Garupe bussipeatus.
Garupe tekkis suvitusasulana Langa jõe äärde 1960. aastatel. 1971. aastal avati selle juures raudteepeatus. Algselt kandis suvitusasula nime "Arhitekts". Sinna rajati ligi 1400 suvilat, ent algselt oli sealne püsielanikkond väike. 
Osa külast asub Piejura maastikukaitsealal.
Rõuge Põhikool

Rõuge Põhikool on põhikool Võru maakonnas Rõuge vallas Rõuges.
Rõuges tegutses kohalik rahvakool juba Rootsi ajal. 1846 asutati Rõuge kihelkonnakool. Rõuges on tegutsenud ka Rõuge vallakool ja Rõuge mõisakool.
 sai kihelkonnakoolist "Rõuge Algkool". Pärast 1919. aastat liideti Rõuge Algkool ja Jaanipeebu Kool ning asutati "Rõuge 6-klassiline Algkool". 
1961. aastal liideti Rõuge 8-klassilise kooliga Koke Algkool.
Hiljem nimetati algkool Rõuge Põhikooliks.
Kalju Kertsmik

Kalju Kertsmik (sündinud 21. mail 1960 Tartus) on eesti omavalitsustegelane.
Ta lõpetas 1984. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaararstina.
Kalju Kertsmik oli Albu vallavanem 1993–2016. Aastast 2016 on ta Valgehobusemäe suusa- ja puhkekeskuse juht. 
Ta oli 1999–2006 IRLi liige.
August Michelson (metsateadlane)

August Michelson (8. (vkj)/ 20. oktoober 1897 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 30. mai 1953) oli eesti metsandustegelane ja -teadlane. 
Ta võttis aastatel 1916–1918 osa Esimesest maailmasõjast ja aastatel 1919–1920 Vabadussõjast. Ta lõpetas 1921. aastal Põltsamaa Gümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli metsateadlasena. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige.
Ta töötas aastatel 1929–1945 mitmel pool Eestis metsakooli õpetajana, metsaülema ja metsatööstuskeskuse tehniline juhatajana.
Ta oli aastatel 1945–1950 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas metsakasvatuse ja metsakorralduse (hiljem metsakasvatuse ja dendroloogia) kateedri vanemõpetaja.
Isiklikku.
Tema õe Hildegardi (sündinud Michelson; 1892–1967) abikaasa oli sõjaväelane Arnold Hinnom.
Tapa Gümnaasium

Tapa Gümnaasium on gümnaasium Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Tapal.
Ajalugu.
1906. aastal asutati Tapal Noorsoo Kasvatuse Selts, et asutada eestikeelne kool. 20. oktoobril 1906 alustas tööd eestikeelne algkool, mis sai 1921. aastal riiklikuks algkooliks Tapa alevi II algkooli nime all. Paralleelselt tegutses ka Tapa alevi I algkool. 1925. aastal jätkasid mõlemad koolid tööd Nooruse tänava uues koolimajas. 
1918. aastal sai Tapa Hariduse Selts loa avada erakool, mis nimetati Tapa Hariduse Seltsi reaalgümnaasiumiks, 1919. aastal see suleti. 13. märtsil 1919 avati Järva Maakonna Tapa Ühisreaalgümnaasium. 1922. aastal andis Järva maakonnavalitsus kooli Tapa Alevivalitsusele, kooli nimeks sai Tapa Alevi Gümnaasium, 1923. aastal sai kool nimeks Tapa Alevi Tehnika Ühisgümnaasium, 1927. aastal Tapa Linna Ühisgümnaasium. Aastatel 1931–1933 tegutses koolis tütarlaste majapidamise täienduskooli eriharu ja 1931–1933 era-õhtukeskkool. Aastatel 1934–1940 tegutses Tapal progümnaasium ja 1937–1940 reaalkool. 1939. aastal avati uus koolimaja, hilisem Tapa Keelekümbluskooli hoone. 
1940. aastal sai Tapa Ühisgümnaasiumi nimeks Tapa Keskkool. Pärast teist maailmasõda liideti algkool keskkooliga. 1964. aastal avati uus koolihoone aadressil Pargi 12. 
1994. aastast on kooli nimi Tapa Gümnaasium. 2001. aastal loodi õhtuse õppe osakond. 2002. aastal avati juurdeehitus (spordihoone) ning 2010. aastal renoveeritud staadion ja koolihoone. 2015. aasta augustis lõpetati koolis mittestatsionaarne õpe, mis 2018. aastal taasavati. 2023. aastal liideti kooliga Tapa Keelekümbluskool.
Carnikava raudteejaam

Carnikava raudteejaam on raudteejaam Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Ādaži piirkonnas Carnikava vallas Carnikavas. Jaam asub Riia raudteejaamast 30,2 km kaugusel, seal on kaks platvormi ja neli teed. Osadele rongidele on see lõpp-peatuseks. Raudteejaama juures on ka autobusside peatus. Carnikava raudteejaama juurde jääb raudteesild üle Koiva, kus on vaid üks tee, aga mõlemal pool silda on liinil kaks teed. Piletihinnalt kuulub jaam B-tsooni.
Carnikava raudteejaam avati aastal 1933. Kahekorruseline puidust jaamahoone ehitati aastail 1934–1935 Daugavpilsi ja Ritupe vahelise raudtee rekonstrueerimisel üle jäänud puitmaterjalist.
M. Gorki nimeline kalurikolhoos

M. Gorki nimeline kalurikolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis.
Kolhoos asutati 1945. aastal. Kolhoos kandis vene kirjaniku Maksim Gorki nime.
Kalurikolhoosi keskus asus Vergi külas, brigaadid asusid Käsmus, Eismas, Karepal ja Kundas. Vergi külas asus kolhoosi traallaevade sadam, kalavastuvõtupunkt, kalasoolamis- ja suitsutamistsehhid.
1976. aastal liideti kolhoos Kirovi nimelise kalurikolhoosiga.
Vasalemma Põhikool

Vasalemma Põhikool on põhikool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Lemmaru külas.
1859 asutati Vasalemma vallakool. 1884 sai nimeks Annuste kool. 1922 hakkas tegutsema Vasalemma mõisa peahoones. Pärast 1944 aastat nimetati kool "mittetäielikuks keskkooliks". Pärast 1956. aastat sai kooli nimeks "Vasalemma Keskkool", seejärel aastast 1964 Vasalemma 8-klassiline kool. Nüüdseks on saanud Vasalemma Koolist 9-klassiline Põhikool, mis on tuntud Vasalemma Põhikooli nime järgi. Tänapäeval tegutseb kool kahes hoones– Väiksemas koolihoones kus asub spordisaal, (1-3 klassid, käsitöö- ja tehnoloogiaõpetus) Ning mõisamajas, kus toimuvad muud tunnid 4-9 klassidele.
Ants Maiste

Ants Maiste (28. oktoober 1924 Räpina – 18. august 1989 Põlva) oli eesti kergejõustiklane (odaviskaja) ja sporditegelane.
Aastatel 1943–1953 võistis ta Eesti kergejõustiku meistrivõistlustel odaviskes 2 kulda, 2 hõbedat ja 2 pronksi. Aastatel 1951–1953 tuli odaviskes kolmel korral üleliiduliseks maanoorte meistriks.
Ta oli aastatel 1950–1952 ja 1959–1984 Põlva rajooni TSN Täitevkomitee Kehakultuuri- ja Spordikomitee esimees. Aastatel 1952–1955 oli ta Eesti NSV Vabatahtliku Spordiühingu Kolhoosnik Põlva rajooninõukogu esimees. Aastatel 1955–1959 töötas ta Põlva Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana. Aastatel 1985–1989 oli ta Põlva Spordikooli instruktor.
Valtu Põhikool

Valtu Põhikool on põhikool Rapla maakonnas Kehtna vallas Kaerepere alevikus.
Kooli ajalugu algab aastast 1867. Aastal 1870 sai kooli nimeks Valtu vallakool, 1910. aastal Valtu 2-klassiline ministeeriumikool ja 1930. aastal Valtu Algkool. Aastal 1991 sai kooli nimeks Valtu Põhikool.
Tõrva Muusikakool

Tõrva Muusikakool on muusikakool Valga maakonnas Tõrvas aadressil Männiku tänav 5.
1981. aasta sügisel alustas Tõrvas tegevust Valga Lastemuusikakooli filiaal. 1. septembril 1985 avas Tõrva Keskkooli (aadressil Puiestee tänav 1) ruumides uksed iseseisev "Tõrva Lastemuusikakool" (42. lastemuusikakool Eestis). 1992. aastal nimetati Tõrva Lastemuusikakool ümber Tõrva Muusikakooliks.
Koolil on sõprussidemed Rootsis asuva Essunga Muusikakooliga. 
Tõrva muusikakoolist on saanud muusikalise alushariduse mitmed tunnustatud muusikud: Rahvusooper Estonia solist, tenor Urmas Põldma, vabakutseline laulja Hille Sillaots-Kurm, Tallinna Huvikeskuse Kullo Ellerheina mudilas- ja lastekoori dirigent ning Vanalinna Hariduskolleegiumi õpetaja Mallika Veeperv, Rapla Muusikakooli viiuliõpetaja Maiken Mikk-Pajupuu, koorijuht ja muusikaõpetaja Eve Paap, Valga Muusikakooli ja Viljandi Muusikakooli löökpilliõpetaja ja ansamblist Kristo Joosep, viiuliõpetaja Lauri Orgse, muusikaõpetaja Anna-Maria Orgse, muusikaõpetaja Heli Järv, Vanemuine teatri orkestrant ja Elva Muusikakooli löökpilliõpetaja Ilmar Varjun, Valga muusikalitrupi Kungla asutaja, muusikajuht ja lavastaja Siiri Kravtsov-Põldsaar..
Tšedi-Holi kožuun

Tšedi-Holi kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Hovu-Aksõ. 
Kožuun jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 7 asulat.
Lihula Gümnaasium

Lihula Gümnaasium on gümnaasium Pärnu maakonnas, Lääneranna vallas, Lihulas linnas. 
Lihulas hakati kooliharidust andma 1587. aastal. 16. sajandi lõpus tegutses seal linnakool. 17. sajandi lõpul tegutses seal köstrikool. 1786. aastal alustas tööd Lihula Algkool.
1918 muudeti kool 6-klassiliseks. 1938 sai kooli nimeks "Lihula Erareaalkool". 1940 sai kooli nimeks "Lihula Keskkool". 1995 sai kooli nimeks Lihula Gümnaasium.
Šebalino rajoon

Šebalino rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Šebalino.
Rajoon jaguneb 13 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 24 asulat.
Gauja raudteepeatus

Gauja raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Skulte raudteeliinil Ādaži piirkonnas Carnikava vallas Koiva jõe lähedal Gauja külas. 
Iga päev peatub seal 23 reisirongi, tööpäeviti 27. Peatus asub Riia raudteejaamast 32 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus B-tsooni.
Gauja raudteepeatus avati 1. juunil 1934. Kuni Teise maailmasõjani järgnes sellele Garezersi raudteepeatus.
Gauja (Carnikava)

Gauja on küla ("ciems") Lätis Liivi lahe ääres Ādaži piirkonnas Carnikava vallas. Asula asub merepinnast 4 meetri kõrgusel Dzirnezersi järve kaldal.
Külas asub Riia–Skulte raudteeliini Gauja raudteepeatus, sinna jäävad Stacija Gauja, Dzirnezersi, Gauja, Kāpase ja DS Salūtsi bussipeatus. Gauja lähedal suubub Liivi lahte Koiva jõgi. 
1934. aastal avati raudteeühendus Riiaga, pärast seda tekkis peatuse juurde suvitusasula.
Külas on looduskaitse all Dzirnezersi saartel kasvavad põlispuud: kolm mändi.
Lilaste raudteejaam

Lilaste raudteejaam on raudteejaam Riia–Skulte raudteeliinil Ādaži piirkonnas Lilastes.
Jaam asub Riia raudteejaamast 30,2 km kaugusel, seal on kaks platvormi ja kolm teed. Iga päev peatub seal 23 reisirongi, tööpäeviti 27. Lilaste raudteejaamani viib kaks teed, sealt edasi aga üks tee. Piletihinnalt kuulub jaam B-tsooni.
Lilaste raudteejaam avati 1. juunil 1934. Aasta hiljem sai jaamast "Līlaste" raudteejaam, kuid hiljem muudeti jaama nimi tagasi. Jaamahoone valmis 1938. aastal, kuid Teise maailmasõja ajal see hävis. Kuni Teise maailmasõjani eelnes sellele Garezersi raudteepeatus. Uus jaamahoone valmis 1950. aastatel.
Lilaste (Carnikava vald)

Lilaste on küla ("ciems") Lätis Liivi lahe ääres Ādaži piirkonnas Carnikava vallas. Asula asub merepinnast 3 meetri kõrgusel Lilaste järve kaldal. 
Külas asub Riia–Skulte raudteeliini Lilaste raudteejaam, sinna jääb Medzābaki bussipeatus, ka läbib asulat Via Baltica. Lilaste lähedal suubub Liivi lahte Lilaste jõgi. 
1934. aastal avati raudteeühendus Riiaga, pärast seda tekkis peatuse juurde suvitusasula. Nõukogude ajal asus külas sõjaväebaas.
Sama nime kannab ka küla Lilaste jõe põhjakaldal.
Külas kasvav mänd ümbermõõduga 3,46 meetrit on looduskaitse all.
Jaak Herodes

Jaak Herodes (sündinud 5. juunil 1944 Kilingi-Nõmmes) on eesti psühhiaater, poliitik ja omavalitsustegelane.
Ta on lõpetanud 1971. aastal Leningradi Pediaatria Meditsiinilise Instituudi.
1970.–1980. aastatel töötas ta Rapla rajooni keskhaiglas narkoloogina.
Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige, kuulus Mõõdukate fraktsiooni ja oli sotsiaalkomisjoni aseesimees.
Aastatel 1997–2002 oli ta Käru vallavanem.
Ta oli Eesti Maa-Keskerakonna liige, hiljem kuulunud erakonda Mõõdukad ja Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Ta on talupidaja ja kodukandiliikumise edendaja Lungu külas. Ta on Käru Hariduse Seltsi juhatuse liige. Ta on olnud Eesti Erametsaliidu juhatuse esimees (2000–2002), Eestimaa Talupidajate Keskliidu juhatuse liige, Raplamaa Omavalitsuste Arengufondi juhatuse esimees, Eesti Maaomavalitsuste Liidu juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema poeg on Veiko Herodes.
Inčupe raudteepeatus

Inčupe raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Skulte raudteeliinil Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas Inčupe jõe lähedal. 
Iga päev peatub seal 23 reisirongi, tööpäeviti 27. Peatus asub Riia raudteejaamast 43,4 km kaugusel. Peatuseni viib üks tee, sealt edasi aga kaks teed. Piletihinnalt kuulub peatus C-tsooni.
Inčupe raudteepeatus avati aastal 1971.
Pabaži raudteepeatus

Pabaži raudteepeatus on raudteepeatus Riia-Skulte raudteeliinil Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti linnas.
Iga päev peatub seal 23 reisirongi, tööpäeviti 27. Peatus asub Riia raudteejaamast 45,6 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus C-tsooni.
Pabaži raudteepeatus avati 1. juunil 1934, jaamahoone valmis 1951. aastal.
Saulkrasti raudteejaam

Saulkrasti raudteejaam on raudteejaam Riia-Skulte raudteeliinil Saulkrasti piirkonnas Saulkrastis.
Jaam asub Riia raudteejaamast 48,4 km kaugusel, seal on kolm platvormi ja neli teed. Osadele rongidele on see lõpp-peatuseks. Saulkrasti raudteejaama juurde viib kaks teed, sealt edasi Skulte suunas on raudteel vaid üks tee. Piletihinnalt kuulub jaam C tsooni.
Saulkrasti raudteejaam avati 1. juunil 1934. Jaam asub endiste Neibāde ja Pēterupe asulate vahelisel alal. Algselt oli jaamahoonena kasutusel kaubavagun, ent aastal 1935 avati Saulkrastis jaamahoone. Raudteejaama algse hoonega sama projekti järgi valmis ka Vecāķi raudteejaam. Aastal 1944 hävis jaamahoone, praegune jaamahoone valmis 25. juunil 1952. Varasematest jaama juurde kuulunud ehitistest on siiski säilinud veetorn. Aastal 2014 alustati jaamahoone renoveerimist.
Ķīšupe raudteepeatus

Ķīšupe raudteepeatus on raudteepeatus Riia-Skulte raudteeliinil Saulkrasti piirkonnas ja Saulkrasti vallas. Iga päev peatub seal kakskümmend reisirongi. Peatus asub Riia raudteejaamast 50,8 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus C-tsooni.
Peatus avati 1973. aastal sealsete aianduskooperatiivide teenindamiseks. 1993. aastast on seal ka ootepaviljon.
Hiroki Sakai

Hiroki Sakai (jaapani keeles 酒井 宏樹 "Sakai Hiroki"; sündinud 12. aprillil 1990 Kashiwas) on Jaapani jalgpallur, kes mängib kaitsjana Jaapani kõrgliiga klubis Urawa Red Diamonds ja Jaapani jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Jaapani klubis Kashiwa Reysol. 2011. aastal valiti ta Jaapani kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooaja parimaks uustulnukaks. Aastatel 2012–2016 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Hannover 96. Aastatel 2016–2021 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille. 2019. aastal valiti ta klubi hooaja parimaks mängijaks.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Jaapani jalgpallikoondises tegi Sakai 23. mail 2012 mängus Aserbaidžaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. novembril 2018 sõprusmängus Venezuela vastu.
Ta on kuulunud Jaapani koondisse 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri, 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
2012. ja 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril sai ta Jaapani olümpiameeskonnaga neljanda koha.
Shōji Jō

Shōji Jō (jaapani keeles 城 彰二 "Jō Shōji"; sündinud 17. juunil 1975 Muroranis) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2001 35 mängu ja lõi 7 väravat. Ta kuulus Jaapani koondisse 1996. aasta Aasia meistrivõistlustel, 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1999. aasta Copa Américal. Lisaks osales ta 1996. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Jaapani olümpiavõistkonna koosseisus.
Nobuyuki Kojima

Nobuyuki Kojima (jaapani keeles 小島 伸幸 "Kojima Nobuyuki"; sündinud 17. jaanuaril 1966 Maebashis) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1996 4 mängu.
Akira Narahashi

Akira Narahashi (jaapani keeles 名良橋 晃 "Narahashi Akira"; sündinud 26. novembril 1971 Chibas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–2003 38 mängu.
Zvejniekciemsi raudteepeatus

Zvejniekciemsi raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Skulte raudteeliinil Limbaži piirkonnas ja Skulte vallas Skultes. 
Iga päev peatub seal kakskümmend reisirongi. Peatus asub Riia raudteejaamast 53,4 km kaugusel ja on nime saanud peatusest kahe kilomeetri kaugusel läänes asuva Zvejniekciemsi küla järgi. Piletihinnalt kuulub peatus C-tsooni.
Peatus rajati aastal 1934. Aastal 1971 sai peatusest elektriraudtee lõppjaam. Aastal 1991 pikendati elektrifitseeritud osa Skulteni ja Zvejniekciemsist sai taas peatus.
Naoki Sōma

Naoki Sōma (jaapani keeles 相馬 直樹 "Sōma Naoki"; sündinud 19. juulil 1971 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1999 58 mängu ja lõi neli väravat.
Norio Omura

Norio Omura (jaapani keeles 小村 徳男 "Omura Norio"; sündinud 6. septembril 1969 Matsues) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1998 30 mängu ja lõi neli väravat.
Motohiro Yamaguchi

Motohiro Yamaguchi (jaapani keeles 山口 素弘 "Yamaguchi Motohiro"; sündinud 29. jaanuaril 1969 Takasakis Gumma prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1998 58 mängu ja lõi neli väravat.
NLKP KK juures asuv Kõrgem Parteikool

NLKP KK juures asuv Kõrgem Parteikool (vene keeles Высшая партийная школа при ЦК КПСС) oli 1939-1978 Moskvas tegutsenud kõrgem parteiline õppeasutus (kõrgem parteikool), mis valmistas ette kaadritöötajaid Nõukogude Liidu, sealhulgas NLKP jaoks.
Kooli lõpetas umbes 10 000 õpilast ja rohkem kui 14 000 käisid seal täienduskursustel.
Teruyoshi Itō

Teruyoshi Itō (jaapani keeles 伊東 輝悦 "Itō Teruyoshi"; sündinud 31. augustil 1974 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–2001 27 mängu.
Hiroshi Nanami

Hiroshi Nanami (jaapani keeles 名波 浩 "Nanami Hiroshi"; sündinud 28. novembril 1972 Fujiedas Shizuoka prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2001 67 mängu ja lõi üheksa väravat.
Wagner Lopes

Wagner Lopes (jaapani keeles 呂比須 ワグナー "Lopes Wagner", täisnimega Wagner Augusto Lopes; sündinud 29. jaanuaril 1969 Francas) on Brasiilia päritolu Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Ta on olnud paljude Brasiilia klubide peatreener. Alates 2021. aastast on Brasiilia esiliiga klubi Vila Nova peatreener.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–1999 20 mängu ja lõi 5 väravat.
Toshihiro Hattori

Toshihiro Hattori (jaapani keeles 服部 年宏 "Hattori Toshihiro"; sündinud 23. septembril 1973 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–2003 44 mängu ja lõi 2 väravat.
Masayuki Okano

Masayuki Okano (jaapani keeles 岡野 雅行 "Okano Masayuki"; sündinud 25. juulil 1972 Yokohamas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–1999 25 mängu ja lõi 2 väravat.
Hiroaki Morishima

Hiroaki Morishima (jaapani keeles 森島 寛晃 "Morishima Hiroaki"; sündinud 30. aprillil 1972 Hiroshimas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2002 64 mängu ja lõi 12 väravat.
Skulte raudteejaam

Skulte raudteejaam on raudteejaam Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Limbaži piirkonnas Skulte vallas Mandegase külas.
Raudteejaam on selle raudteeliini lõpp-peatus. Jaam asub Riia raudteejaamast 56 km kaugusel ja on nime saanud Skulte küla järgi. Jaamas on üks ooteplatvorm ja kaks teed. Piletihinnalt kuulub jaam C-tsooni.
Peatus on rajatudi aastal 1934. Jaamahoone valmis aastal 1952, tänapäeval on see kasutusel elamuna. Aastal 1991 pikendati elektriraudtee Skulte peatuseni ja see muudeti raudteejaamaks. Algselt asus jaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel, kuid aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles ja jaamast sai lõppjaam. Selle protsessi käigus rajati ka uus ooteplatvorm vanast seitsesada meetrit Riia poole. Varem järgnes Skulte jaamale Ziediņi raudteepeatus.
Toshihide Saitō

Toshihide Saitō (jaapani keeles 斉藤 俊秀 "Saitō Toshihide"; sündinud 20. aprillil 1973 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–1999 17 mängu.
Yutaka Akita

Yutaka Akita (jaapani keeles 秋田 豊 "Akita Yutaka"; sündinud 6. augustil 1970 Nagoyas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2003 44 mängu ja lõi 4 väravat.
Eisuke Nakanishi

Eisuke Nakanishi (jaapani keeles 中西 永輔 "Nakanishi Eisuke"; sündinud 23. juunil 1973 Suzukas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–2002 14 mängu.
Takashi Hirano

Takashi Hirano (jaapani keeles 平野 孝 "Hirano Takashi"; sündinud 15. juulil 1974 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–2000 15 mängu ja lõi neli väravat.
Gea Rennel

Gea Rennel (sündinud 9. detsembril 1958) on Eesti diplomaat ja riigiametnik.
Ta lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal diplomitööga "Põhja-Eesti platoo muldade geokeemiast" (juhendajad Valter Petersell ja Aadu Loog). 
1992. aastal lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli diplomaatia ja rahvusvaheliste suhete erialal.
1992. aastal asus tööle Välisministeeriumi. Ta on töötanud Välisministeeriumi 1. poliitikaosakonna peadirektorina ja oli Eesti NATOga liitumise läbirääkimiste valitsusdelegatsiooni liige.
Aastatel 2003–2007 oli ta Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik ja alaline esindaja Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) juures Viinis. Aastatel 2007–2011 oli ta Välisministeeriumi siseauditi osakonna peadirektor. Aastatel 2011–2015 oli ta Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik ja alaline esindaja Euroopa Nõukogu juures Strasbourgis. 2015. aastast oli ta Riigikogu Kantselei välissuhete osakonna juhataja. 
Ta on Eesti Geoloogia Seltsi liige. 
Aastatel 1972–1976 võitis ta Eesti noorte meistrivõistlustel tennises 5 kulda, 5 hõbedat ja 2 pronksi. Harrastab orienteerumist ja on Harju Orienteerumisklubi liige.
Riia–Skulte raudtee

Riia–Skulte raudtee (ametlikult Zemitāni–Skulte raudtee) on raudteeliin, mis oli varem Tallinna–Pärnu–Riia raudtee osa. Raudtee pikkus on 52 kilomeetrit.
Suurem osa raudteest on kaheteeline. Üks tee on Mangaļi ja Ziemeļblāzma raudteejaama vahel, kus tee ületab Mīlgrāvise kanali; ka on üks tee Carnikava ja Gauja raudteepeatuse vahel, kus tee ületab Koiva jõe. Ühe teega on veel lõik Lilaste raudteejaamast Inčupe raudteepeatuseni ja alates Saulkrasti raudteejaamast jätkub raudtee üheteelisena. Rong sõidab Riiast Skulteni tunni ja kümne minutiga.
Ajalugu.
Esimene lõik raudteest valmis aastal 1872 ja viis Mīlgrāviseni. Lõppjaamaks oli toona Mangaļi raudteejaam. Algselt loeti seda Riia–Dünaburgi raudteeliini osaks ja see kuulus liini hallanud ettevõttele, aga aastal 1894 sai raudteest riigi omand. Aastal 1933 rajati üle Mīlgrāvise kanali raudteesild ja alustati raudtee pikendamist. Praegune raudtee valmis aastaks 1934, aga aastaks 1937 jõuti raudtee ehitamisega Ruhja linnani.
Aastal 1957 rajati Mangaļi raudteejaamani elektriraudtee. Aastal 1971 pikendati elektrifitseeritud lõiku Zvejniekciemsi raudteepeatuseni, aastal 1992 aga Skulteni.
Aastatel 1975–1981 ehitati Eestis kitsarööpmelise raudtee asemele laiarööpmeline raudtee. Läbi Pärnu kulgenud Tallinna ja Riia vaheline reisirongiliiklus avati pidulikult 17. juulil 1981. 1987. aasta seisuga sõitis liinil Tallinn–Pärnu–Riia mõlemal suunal üks reisirong päevas. Sõit kestis keskmiselt 5 tundi ja 15 minutit. Viimane reisirong sõitis Tallinnast Riiga läbi Pärnu 20. veebruaril 1992. 
Liinil Riia–Ipiku sõitis rong kuni 1997. aastani. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Liinil Riia–Skulte opereerivad tänaseni Läti raudtee elektrirongid, mis sõidavad Carnikavasse, Saulkrastisse ja Skultesse. Kaubarongide liiklus toimub kuni Ziemeļblāzma raudteejaamani.
Ryūzō Morioka

Ryūzō Morioka (jaapani keeles 森岡 隆三 "Morioka Ryūzō"; sündinud 7. oktoobril 1975 Yokohamas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2003 38 mängu.
Akinori Nishizawa

Akinori Nishizawa (jaapani keeles 西澤 明訓 "Nishizawa Akinori"; sündinud 18. juunil 1976 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1997–2002 29 mängu ja lõi 10 väravat.
Takashi Fukunishi

Takashi Fukunishi (jaapani keeles 福西 崇史 "Fukunishi Takashi"; sündinud 1. septembril 1976 Niihamas Ehime prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2006 64 mängu ja lõi 7 väravat.
Tomokazu Myōjin

Tomokazu Myōjin (jaapani keeles 明神 智和 "Myōjin Tomokazu"; sündinud 24. jaanuaril 1978 Kobes) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2002 26 mängu ja lõi kolm väravat.
Kazuyuki Toda

Kazuyuki Toda (jaapani keeles 戸田 和幸 "Toda Kazuyuki"; sündinud 30. detsembril 1977 Machidas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2001–2002 20 mängu ja lõi ühe värava.
Daisuke Ichikawa

Daisuke Ichikawa (jaapani keeles 市川 大祐 "Ichikawa Daisuke"; sündinud 14. mail 1980 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1998–2002 10 mängu.
Aprill 2016

Aprill 2016, kroonika
2016. aasta aprill algas reedel ja lõppes 30 ööpäeva hiljem laupäeval.
Hitoshi Sogahata

Hitoshi Sogahata (jaapani keeles 曽ヶ端 準 "Sogahata Hitoshi"; sündinud 2. augustil 1979 Kashimas Ibaraki prefektuuris) on Jaapani jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2001–2003 neli mängu.
Teruyuki Moniwa

Teruyuki Moniwa (jaapani keeles 茂庭 照幸 "Moniwa Teruyuki"; sündinud 8. septembril 1981 Atsugis Kanagawa prefektuuris) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2003–2006 üheksa mängu ja lõi ühe värava.
Yōichi Doi

Yōichi Doi (jaapani keeles 土肥 洋一 "Doi Yōichi"; sündinud 25. juulil 1973 Kumamotos) on Jaapani endine jalgpallur, väravavaht.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2004–2005 4 mängu.
Keisuke Tsuboi

Keisuke Tsuboi (jaapani keeles 坪井 慶介 "Tsuboi Keisuke"; sündinud 16. septembril 1979 Tamas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2003–2007 40 mängu.
Todža kožuun

Todža kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Toora-Hem. 
2015. aastal oli kožuuni elanike arv 6462, neist 44,67% todžalased, 33,59% tõvad ja 19,80% venelased.
Kožuun jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 7 asulat.
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus

Ühiskondliku Leppe Sihtasutus oli Eesti presidendi Arnold Rüütli eestvedamisel 2003. aasta märtsis asutatud Eesti sihtasutus, mis on planeeritud ühendama Eesti kestva arenguga seotud valitsusväliseid organisatsioone, sh kodanikuühendusi, ja muu hulgas edendama organisatsioonidevahelist koostööd. Kestva arenguga seotud põhiteemad on rahva tervis, haridus, sotsiaalne turvalisus ja regionaalne areng. 2007. aastal oli sihtasutusega seotud üle 60 organisatsiooni. 
2003. aastast oli Ühiskondliku Leppe Sihtasutuse juhatuse esimees Andra Veidemann ja tegevjuht Agu Laius. 
Sihtasutuse tegevust finantseeriti riigieelarvest presidendi kantselei kaudu ja annetustest – sihtasutuse esimene suurtoetaja oli sihtasutuse nõukogu esimees ettevõtja Aadu Luukas.
2003. aastal töötas sihtasutus välja Eesti Ühiskondliku Kokkuleppe memorandumi ning Ühiskondliku Leppe, mis olid põhidokumendid edasiseks tegevuseks.
Tööle hakkasid ühiskondliku leppe foorum ja toimkonnad: laste ja perede toimkond, haridustoimkond, kultuuritoimkond majandustoimkond, rahvatervise toimkond, maaelu toimkond, loodushoiutoimkond.
Sihtasutus alustas 2006. aastal kogumiku "Eesti inimarengu aruanne" väljaandmist.
Ühiskondliku Leppe Sihtasutus tegutses aastatel 2003–2007, kuni president Toomas Hendrik Ilvese juhtimisel sihtasutus reorganiseeriti Eesti Koostöö Koguks.
Välisministeeriumi kultuuripreemia

Välisministeeriumi kultuuripreemia on Eesti Välisministeeriumi välja antav preemia.
Taimetoodangu Inspektsioon

Taimetoodangu Inspektsioon (lühend TI) oli valitsusasutus Eesti Põllumajandusministeeriumi alluvuses.
Inspektsioon moodustati 1997, kui liideti Seemne ja Sordikatse Inspektsioon, Taimekaitseamet ja Taimekarantiini Inspektsioon.
Inspektsioon lõpetas tegevuse 2010, kui Taimetoodangu Inspektsioon, piirkondlikud maaparandusbürood ning Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo ühendati Põllumajandusametiks.
Moto by Lenovo

Moto by Lenovo (või Moto) on Lenovo Groupi tütarettevõtte Motorola Mobility toodetavate Androidil toimivate nutitelefonide ja nutikellade .
Pärnu linnavolikogu

Pärnu linnavolikogu on Pärnu linna omavalitsusorgan (linnavolikogu), mille on valinud valimisõiguslikud linnakodanikud.
Pärnu linna täidesaatev võimuorgan on Pärnu linnavalitsus.
Ajalugu.
1877. aastal hakati Baltikumis rakendama vene linnaseadust, mille põhjal likvideeriti kitsa privilegeeritud ringkonna moodustatud raad kui omavalitsusorgan ning 1878. aastal astus Pärnu rae asemele Pärnu linnakodanikest maksumaksjate valitud Pärnu linnaduuma ehk Pärnu linnavolikogu. Volikogu valis Pärnu linnavalitsuse eesotsas Pärnu linnapeaga. Linnaseaduse alusel muutus ka senine varalise tsensusega piiratud rae liikmete valimisõigus ning nüüd anti valimisõigus kõigile Vene riigi alamaile, kes olid vähemalt 25-aastased, elanud linnas vähemalt 2 aastat ja omasid linnas kinnisvara või ettevõtet.Nt kandideerisid 1882. aastal Pärnu linnaduumasse ehk volikogusse: 1. klassis, kaupmees Jacob Dietrich Ammende, Pärnu linnasekretär Eduard Simson; 2. klassis, kaupmees Justus Friedrich Specht; 3. klassis, linnavanem Oskar Alexander Brackmann, linnavalitsuse liige Nicolaus Michael Bremer, linnavalitsuse liige Alexander Dietrich Johann Rodde. Linnavolikogu valijad jagunesid, varalise seisundi järgi kolme valimisklassi ehk kuuriasse, kellest igaühel oli õigus määrata üks kolmandik linnavolikogu liikmest, kes valiti neljaks aastaks. Kuni 1892. aastani jagati valijad varanduse (linnale makstavate maksude suuruse) alusel 3 klassi. 1892. aastast jagati valijad politseijaoskondade järgi ja iga linnajagu valis oma suuruse järgi teatava arvu linnavolinikke.
Pärnu linnavolikogu asus Pärnu raekoja 1911. aastal valminud juurdeehitises Uue tänaval, nurgahoones Uus 4 // Nikolai 3.
Omakaitse Sihtkapital

Omakaitse Sihtkapital oli 1940 Eestis asutatud organisatsioon, mille eesmärk oli koguda annetusi tankitõrjerelvastuse soetamiseks. 
Sihtkapital asutati pärast seda, kui 5. märtsil 1940 lõpetas tegevuse Allveelaevastiku Sihtkapital. Omakaitse Sihtkapitali komitee esimene koosolek oli 7. mail 1940. Komitee esimeheks sai Anton Uesson.
Narva linnapea

Narva linnapea on Narva linnavalitsuse juht.
Tandinski kožuun

Tandinski kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Toora-Hem. 
Kožuun jaguneb 8 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 13 asulat.
Kõzõli kožuun

Kõzõli kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Kaa-Hem. 
Kožuun jaguneb 10 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 12 asulat.
Kaa-Hemi kožuun

Kaa-Hemi kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Sarõg-Sep. 
Kožuun jaguneb 11 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 17 asulat.
Erzini kožuun

Erzini kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Erzin. 
Kožuun jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 6 asulat.
Barun-Hemtšiki kožuun

Barun-Hemtšiki kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Kõsõl-Mažalõk.
Kožuun jaguneb 9 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 9 asulat.
Bai-Taiga kožuun

Bai-Taiga kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Teeli. 
Kožuun jaguneb 7 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 8 asulat.
Linda Olmaru

Linda Olmaru (aastani 1960 Linda Kuusma; sündinud 15. juunil 1937 Alnavere külas Tartumaal) on endine eesti näitleja. 
Elas 1941–1948 küüditatuna Venemaal Tomski oblastis, lõpetas 1957. aastal Alatskivi keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend) ja 2002. aastal Tartu Teoloogia Akadeemia. 
Töötas aastatel 1961–1968 teatris Endla, 1968–1973 Rakvere Teatris näitlejana (kaotas haiguse tagajärjel hääle) ning pärast seda 1977–1991 samas kostüümiala juhatajana. 
Ta juhendas 1974–1985 (koos Rein Olmaruga) Rakvere 1. Keskkooli kooliteatrit ning on esinenud aastast 1988 luulekavadega (aastal 2015 sai III koha üleriigilisel Lydia Koidula luule etluskonkursil). 
Samuti on ta koostanud Anna Haava luule koondkogu „Luule” (2008, koos Sirje Endrega) ja valikkogu „Veelgi hinges nagu laulu” (2009, koos Sirje Endre ja Katrin Kuljusega). 
Ta on ka Halliku Maanaiste Seltsi taasasutaja (1997).
Isiklikku.
Ta oli abielus näitleja Rein Olmaruga. Näitleja Liina Olmaru on nende tütar.
Sirje Raudsik

Sirje Raudsik (1963. aastani Sirje Põldots; 12. november 1935 – 16. märts 2022) oli eesti näitleja ja teatripedagoog.
Lõpetas 1954. aastal Pärnu 2. Keskkooli, õppis aastatel 1954–1955 Tallinna Polütehnilises Instituudis mäekeemiat, 1955–1957 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning lõpetas 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lennus). 
Ta oli aastatel 1961–1969 Viljandi Kultuurharidustöö Kooli ja 1980–1991 Viljandi Kultuurikooli õppejõud. Töötas aastatel 1961–1969 teatris Ugala ning 1969–1973 Rakvere Teatris näitlejana ja kirjandusala juhatajana. Ta on olnud õpetaja Tallinna 32. Keskkoolis ja Pärnu Raeküla Koolis (viimases kuni 2014. aastani).
Isiklikku.
Ta on olnud abielus Heino Raudsikuga. Abielust kolm last: Andres (1964), Indrek (1965) ja Mari (1969, abielus Paenurm). 
Tema ema oli teatritegelane Aleksandra Põldots.
Dzun-Hemtšiki kožuun

Dzun-Hemtšiki kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Tšadan. 
Rajoon jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 7 asulat.
Saras

Saras ehk sarasmaa on kogukonna ühine maavaldus. 
Külakogukonna maavaldust nimetatakse külasaraseks (saksa keeles "Dorfmark") ja linnakogukonna oma linnasaraseks. Mitme küla ühendust nimetatakse suursaraseks (saksa keeles "Grossmark"). Külasaras koosnes põllu-, heina- ja karjamaast, metsast ning kalastuskohtadest.
Ovjuri kožuun

Ovjuri kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Handagaitõ. 
Kožuun jaguneb 6 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 6 asulat.
Mongun-Taiga kožuun

Mongun-Taiga kožuun on 2. järgu haldusüksus Venemaa Tõva Vabariigis.
Kožuuni halduskeskus on Mugur-Aksõ. 
Kožuun jaguneb 3 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 3 asulat.
September 2016

September 2016, kroonika
2016. aasta september algas neljapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast reedel.
Oktoober 2016

Oktoober 2016, eelvaade
2016. aasta aprill algas reedel ja lõppes 30 ööpäeva pärast laupäeval.
José Madriz Rodriguez

José Santos Madriz Rodríguez (21. juuli 1867 – 14. mai 1911) oli Nicaragua poliitik ja jurist, aastatel 1909–1910 Nicaragua president.
José Madriz Rodriguez sündis 21. juulil 1867 Managuas. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.
Riigi eelmise presidendi José Santos Zelaya poliitika ohustas USA huvisid piirkonnas ja see asus koos Guatemala valitsusega toetama Nicaragua konservatiivseid jõudusid. Aastal 1907 alustas USA laevastik Nicaragua sadamate hõivamist. Aastal 1909 hukati mitmed tabatud USA sõdurid. See tõi kaasa suurema USA interventsiooni, mille tagajärjel loobus Zelaya aasta lõpus võimust ja otsis varjupaika Mehhikost, andes võimu üle José Madriz Rodriguezele.
Zelaya võimult lahkumine aga konflikti muutusi ei toonud. Moskiitorannikul alguse saanud "Revolución de la Costa Atlántica" haaras üha suuremat osa riigist. 19. augustil 2010 hõivasid ülestõusnute väed Managua ja Rodriguez loobus võimust. Ka tema põgenes Mehhikosse, kus ta järgmise aasta 14. mail suri.
Ly Mikheim

Ly Mikheim (sündinud 2. mail 1960) on eesti eripedagoog.
Ta lõpetas 1977. aastal Otepää Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eripedagoogika eriala.
Ta on töötanud eripedagoogina Tartu Abikoolis, Raikküla Eriinternaatkoolis ja Tartu Annemõisa Koolis ning sekretäri-juhiabina patendibüroos Käosaar &amp; Co. 2003. aastast on ta Sihtasutuse Maarja Küla juhataja. Maarja Küla, kus tegeldakse intellektipuuetega noortega, asub Põlvamaal Kiidjärve külas.
José Dolores Estrada

José Dolores Estrada Morales (1869 – 6. aprill 1939) oli Nicaragua poliitik ja sõjaväelane, 1910. aastal Nicaragua president. 
José Dolores Estrada sündis aastal 1869 Managuas. Tema vend oli Juan José Estrada, kes oli hiljem presidendi kohusetäitja, ka oli tal veel kaks venda, Aurelio ja Irineo. Poliitilistelt vaadetelt oli José Dolores Estrada liberaal.
Aastal 1903 lõpetas ta sõjaväelise karjääri. Seejärel sai temast Irineo ja Aurelio järel Managua linnapea. Tema alustas linna haljastamist, ühtlasi rajas Estrada pere Managua Parque Centrali.
Riigi üle-eelmise presidendi José Santos Zelaya poliitika ohustas USA huvisid piirkonnas ja see asus koos Guatemala valitsusega toetama Nicaragua konservatiivseid jõude. Aastal 1907 alustas USA laevastik Nicaragua sadamate hõivamist. Aastal 1909 hukati mitmed tabatud USA sõdurid. See tõi kaasa suurema USA interventsiooni, mille tagajärjel loobus Zelaya aasta lõpus võimust ja otsis varjupaika Mehhikost, andes võimu üle José Madriz Rodriguezele. 
Zelaya võimult lahkumine aga konflikti muutusi ei toonud. Moskiitorannikul alguse saanud "Revolución de la Costa Atlántica" haaras üha suuremat osa riigist. 19. augustil 1910 hõivasid ülestõusnute väed Managua ja Rodriguez loobus võimust. Ka tema põgenes Mehhikosse, kus ta järgmise aasta 14. mail suri.
Pärast Rodrigueze pagemist määras liberaalne partei presidendi kohusetäitjaks José Dolores Estrada, kes oli selles ametis seitse päeva.
José Dolores Estrada suri 6. aprillil 1939, külastades New Yorki.
Eve-Külli Kala

Eve-Külli Kala (sündinud 10. novembril 1959 Tartus) on Eesti diplomaat ja riigiametnik. 
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi inglise ja saksa filoloogia erialal. 1992. aastal lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli diplomaatia ja rahvusvaheliste suhete erialal. Ta on õppinud ka Oxfordi Ülikoolis ja Genfi Rahvusvaheliste Uuringute Instituudis. 
1992. aastal asus tööle Välisministeeriumi. Aastatel 1992–1996 töötas ta Välisministeeriumi poliitikaosakonnas, aastatel 1996–1999 Eesti esinduses Euroopa Nõukogu juures Strasbourgis, aastatel 1999–2001 oli ta Välisministeeriumi Kesk- ja Põhja-Euroopa büroo direktor. 
Aastatel 2002–2006 oli ta Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik suursaadik Tšehhi Vabariigis, aastatel 2006–2011 Välisministeeriumi personaliosakonna peadirektor. Aastatel 2011–2015 oli ta Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik Austrias, Slovakkias, Kosovos ning ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Viinis. 2015–2020 oli ta Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik ja alaline esindaja Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) juures Viinis. 
Alates 1. septembrist 2020 on Kala Rahvusvahelises Aatomienergia Agentuuris (IAEA) tehnilise koostöö Euroopa regiooni direktor.