tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Žygaičiai vald

Žygaičiai vald (leedu keeles "Žygaičių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Tauragė rajooni territooriumil.
Valla pindala on 215 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2611 inimest. Valla keskuseks on Žygaičiai alev (2011. aastal 542 elanikku), vallamaja aadress on Žygaičių g. 27. Vallavanem on Vytautas Juška.
Anadõri rajoon

Anadõri rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
Rajoonis on 13 kohalikku omavalitsusüksust ja 15 asulat.
Anne Tuuling

Anne Tuuling (aastani 1965 Anne Tanner; sündinud 14. oktoobril 1938 Tallinnas) on eesti näitleja, ajakirjanik ja režissöör.
Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1959–1960 õppis ta Draamateatri õppestuudios, aastal 1965 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2. lend).
Aastatel 1965–1978 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja, 1978–1981 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kaugõppeosakonna dispetšer ja režiiõppejõud, 1981–2003 Eesti Televisiooni teatrisaadete toimetaja.
Tema toimetatud saatesarjade hulka kuuluvad näiteks "Imet tabamas" (1981–1985), "Käidud teed" (1983–1985), "Teatrivara" (1986–1990), "Lennud" (1991–2000, koos Reet Neimariga), "Tähe valgus" (1989–1992, "Premjäär" (1992–1994), "Teatriilm" (1994–1995), "Pärast eesriide langemist" (1996–1997), "Siin ja praegu" (1995–2001), ent ta on teinud ka portreesaateid näitlejatest, lavastajatest ja teatrikunstnikest. Samuti on ta koostanud teatriraamatuid („Kaamel vapiloomaks I”, 2000, koos Anneli Saro ja Iivi Lepikuga, „Ma jutustan teile oma loo”, 2006; „GITIS : Eesti stuudio Moskvas 1948–1953”, 2011, mõlemad koos Iivi Lepikuga, „Sulev Nõmmik: „Kui näeme, siis teretame!””, 2011, koos Gerda Kordemetsaga, „ENSV Teatriühingu Lavakunsti Stuudio 1961–1971 Tallinnas”, 2015, koos Anne Margistega).
Isiklikku.
Tema isa oli mööblitisler ja ema õmbleja. Oli abielus näitleja Margus Tuulinguga. Nende tütar Mari Tuuling on teatriteadlane, toimetaja ja dramaturg.
Kontuur (muusika)

Kontuur on muusikas üksteisele järgnevate helide tavaliselt helikõrguslikke suhteid kujutav funktsioon ajas.
Kontuuri mõiste on võetud kasutusele, et luua eelkõige meloodiate kui helikõrguste järjestatud hulkade võrdlemiseks ühtne lähtealus.
Ameerika muusikateadlane Robert D. Morris on pakkunud välja kontuuri redutseerimise algoritmi ("Contour Reduction Algorithm").
Muusikapsühholoogias on avastatud, et täpsete helikõrguste tuvastamise asemel tajub ja mäletab inimene helikõrguse muutumist pigem meloodia üles-alla liikumisena.
Kontuuri kui mõistet kasutatakse helikõrguste järgnevuste analüüsimisel ka etnomusikoloogias ja kõnesünteesis.
1 (Tallinna trammiliin)

1. trammiliin on Tallinna trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Kopli – Kadriorg Väljumised 6-10 minuti tagant.
Peatused.
Kopli – Kadriorg.
Kopli, Sepa, Marati, Sirbi, Maleva, Sitsi, Angerja, Krulli, Volta, Salme, Telliskivi, Balti jaam, Põhja puiestee, Suur Rannavärav, Kanuti, Mere puiestee, Hobujaama, Tallinna ülikool, L.Koidula, Kadriorg,
5 (Tallinna trammiliin)

5. trammiliin on Tallinna trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Kopli – Vana-Lõuna. Liin töötas 2000. aasta oktoobrist jaanuarini 2004 ja hakkas uuesti tööle 1. novembrist 2023, 6. trammiliini asemel.
Tšukotka rajoon

Tšukotka rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
6 (Tallinna trammiliin)

6. trammiliin on endine Tallinna trammiliin, mis teenindas reisijaid Kopli – Tondi marsruudil kuni 2003. aasta lõpuni ning lühidalt uuesti 2023. aastal trammiteede ümberehituse perioodil.
Kuni 2003.
Käesoleva sajandi alguses töötasid kõrvuti sarnasel marsruudil nii tramm 5 (Kopli - Vana-Lõuna) kui 6 (Kopli - Tondi), mis mõlemad suleti samaaegselt 2004. aasta algusega. Linna sõnul oli sulgemise põhjuseks liinide väike sõitjanumber, samuti Hobujaama peatuse väljaehitamise tõttu paranenud ümberistumisvõimalused teiste liinide vahel.
2023.
Seoses Hobujaama peatuse trammirööbaste vahetusega oli 2023. aasta kevadest sügiseni opereerimisvõimetu kogu eksisteeriv linna trammivõrk (liinid 1-4, mis kõik läbisid Hobujaama peatust). Trammiliikluse osaliseks käitamiseks sellel perioodil tõi TLT aprillist kasutusse tagasi liini 6. Algselt ajutisena mõeldud ühendus osutus populaarseks ning linn otsustas selle püsivalt käiku jätta ka peale teiste trammiliinide tööle naasmist. Oktoobris otsustati Tondi lõpp-peatuse piiratud ruumi tõttu 6. liini asemel taastada Vana-Lõuna peatuseni sõitev 5. liin. Tramm 6 lõpetas töö 31. oktoobril 2023.
3 (Tallinna trammiliin)

3. trammiliin on Tallinna trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Tondi–Kadriorg. Väljumised 6–20 minuti tagant. 
1. juulist 2009 kuni 31. maini 2012 töötas liin ainult tööpäevistel tipptundidel.
4. ja 3. trammiliini pöörang
Kaarli mõis

Kaarli mõis oli mitme Eesti mõisa nimi:
Kaarli mõis (Halliste)

Kaarli mõis (saksa keeles "Karlsberg") oli Õisu mõisa kõrvalmõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Mulgi valda.
Kaarli mõisa karjamõis oli Ülemõisa mõis.
Tšauni rajoon

Tšauni rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
Rajoonis on 5 kohalikku omavalitsusüksust ja 12 asulat.
Ätte mõis

Ätte mõis (saksa keeles "Aette") oli Vara mõisa kõrvalmõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Peipsiääre valda.
Tauragė vald

Tauragė vald (leedu keeles "Tauragės seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Tauragė rajooni territooriumil.
Valla pindala on 127,6 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4835 inimest. Valla keskuseks on Tauragė linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja aadress on Prezidento g. 7. Vallavanem on Danguolė Jatautienė.
Ärina mõis

Ärina mõis (saksa keeles "Errinal") oli Koonu mõisa kõrvalmõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valda.
Iultini rajoon

Iultini rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
Rajoonis on 8 kohalikku omavalitsusüksust ja 10 asulat.
Providenija rajoon

Providenija rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
Rajoonis on 4 kohalikku omavalitsusüksust ja 6 asulat.
Vabaõhukooli tee

Vabaõhukooli tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.
Tänav algab Kose teelt ja lõppeb Narva maanteega ristudes. Tänava pikkus on umbes 2,7 km.
Tallinna Linnavalitsuse 25.02.1994 määrusega pikendati 1. juulist 1994 Vabaõhukooli teed senise Vaprate tee võrra.
Vabaõhukooli tee 114 (varasema aadressiandmete järgi Vaprate tee 15) asus Tupsi talu, kus 4. või 5. detsembril 1924 said surma kommunistliku liikumise tegelased Arnold Sommerling, Eduard Ambos, Osvald Piir, olles tulevahetuses politseinikega. Surma sai ka talu peremees Gustav Tups, neli politseinikku said kergelt haavata. Tulevahetus kestis 4. detsembrist kl 20 kuni 5. detsembri hommiku kella 7-ni.
Anne Tali

Anne Tali (aastani 1970 Anne Laretei; sündinud 28. augustil 1944 Pärnus) on eesti matemaatik, Tallinna Ülikooli emeriitprofessor.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1962–1967 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille matemaatikaosakonna lõpetas 1967. aastal. 
Ta kaitses Sverdlovskis A. M. Gorki nimelises Uurali Riiklikus Ülikoolis 1984. aastal väitekirja "“Выпуклые семейства методов суммирования”" (Kumerad summeerimismenetluste pered) ning sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.
Ta oli 1968–1971 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatilise analüüsi kateedri õppejõud.
1973. aastast töötas Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna, alates 1984. aastast dotsent. 2005. aastast Tallinna Ülikooli rakendusmatemaatika õppetooli professor, 2016. aastast emeriitprofessor.
Vabakondlik tegevus.
Ta on Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige ja oli aastatel 1997–2006 juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema tütred on muusikategelased Anu ja Kadri Tali.
Bilibino rajoon

Bilibino rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
Rajoonis on 6 kohalikku omavalitsusüksust ja 10 asulat.
Malle Meelak

Malle Meelak (sünninimi Malle Meremäe; 19. mai 1929 Tartu – 10. märts 1997 Tallinn) oli eesti arhitekt.
Sündis Tartus sõjaväelase perekonnas. Lõpetas 1947. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1953. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuri eriala.
Malle Meelak töötas lühemat aega projekteerimisinstituudis Sovhozprojekt (hiljem Põllumajandusprojekt). 1958. aastast töötas ta Eesti Projektis arhitektina. Ta projekteeris mitu paneelelamurajooni Tallinnas, Tartus ja Viljandis. Ta oli Annelinna (1971), Väike-Õismäe (1973) ja Lasnamäe (1978) linnaosa planeeringu üks põhiautoreid koos Mart Pordiga ning Viljandi linna generaalplaani (1975) üks autoritest (koos Mart Pordi ja Ülo Stööriga). 
M. Meelak oli 1960.–1980. aastatel Nõukogude Eesti mõjukamaid linnaplaneerijaid koos Mart Pordiga. Nad on Eesti kivilinnade Mustamäe, Väike-Õismäe, Annelinna ja Lasnamäe planeeringute autorid. Nende uusrajoonide generaalplaanid on tehtud peamiselt vabaplaneeringu idee alusel, siiski on need neli planeeringut oma ülesehituselt täiesti isemoodi. Mustamäe planeeringus on lähtutud toona kehtinud ehitusnormist SNIP (vene keeles – Строительные нормы и правила – Ehitusnormid ja eeskirjad). Tartu Annelinn on projekteeritud teadlikult varieerides hoonestuse tihedust koos selge transpordiskeemiga, milles oluline koht on just ristuvatel eriloomulistel kergliiklusteedel. Väike-Õismäe planeering põhineb ringlinna ideel, kus paneelelamualad paiknevad sõõrjalt ümber keskel asuva tiigi. Lasnamäe planeerimise põhiideeks oli süvistatud kanal, mis võimaldab viia transpordi n-ö alumisele tasapinnale. Malle Meelak tõesti armastas linna kui arhitekti utoopilis-subjektiivsete ideede mänguareeni. Ta on koostanud alevite ja linnade ning maa-asulate ja puhkepiirkondade generaalplaane. Taškendi taastamine pärast 1966. aasta aprilli maavärinat toimus Malle Meelaku koostööprojekti järgi.
Malle Meelak on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Tunnustus.
1986 – NSV Liidu riiklik preemia Väike Õismäe detailplaneeringu kui omanäolise ja kompaktse lahenduse poolest silmapaistva eest.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli insener Heldur Meelak, nende tütar oli laulja ja muusikapedagoog Katrin Ehala, poeg oli jurist Indrek Meelak, pojapoeg arhitekt Mikk Meelak.
Viljar Ansko

Viljar Ansko (luuletajanimega Viljar Kaarna; 17. mai 1948 Tartu – 20. detsember 2016) oli eesti arst, luuletaja, karikaturist ja bibliofiil.
Elulugu.
Viljar Ansko lapsepõlv möödus Kaareperes, koolipõlv ja noorusaastad töölisasulas Sompas Kohtla-Järvel. Alates 1970. aastast elas ta Läänemaal Risti alevikus. 
Ta õppis (vaheaegadega) aastatel 1970–1993 Tartu Riiklikus Ülikoolis psühholoogiat ja lõpetas 1985. aastal sealsamas arstiteaduskonna.
Ansko töömehetee algas juba 15-aastaselt põlevkivikaevanduses, algul lihttöölisena, hiljem elektrilukksepana ja kaevurina (läbindajana). Järgnes sõjaväeteenistus Nõukogude armees Kaliningradis autojuhina. Ülikooliajal tuli õpingute kõrvalt elatist teenida öösiti: elektrikuna, öövalvurina ja meditsiinivennana. Ülikooliõpingute vahepeal oli ta kuus aastat energeetik TK Vasar Risti metallitoodete tsehhis. 
Suurema osa elust töötas Viljar Ansko arstina: psühhiaatrina Taageperas, kiirabiarstina, terapeudina ja vaestearstina Tallinnas ning aastatel 2010–2013 Padise perearstina. 
Ta oli Tallinna Arstide Liidu ja Eesti Psühhiaatrite Seltsi liige alates 1989. aastast.
Kirjanduslik tegevus.
Viljar Ansko toimetas seitse aastat (1990–1996) ajalehte Memento, asutas kirjastusühistu Anamnesia, kus koostas, toimetas ja andis välja üle 30 raamatu. Suurem osa raamatutest ja Memento ajalehest olid pühendatud represseeritute luulele. Tema enda sulest ilmus kolm luuleraamatut. Ta tõlkis Vladimir Võssotski, Lev Konovalovi jt luulet, avaldas kultuuriloolisi artikleid ajakirjanduses, koostas Tallinna kiirabi ajaloo ja karikatuurinäituse kataloogi NAKS-72.
Viljar Ansko oli Eesti Ajakirjanike Liidu ja Eesti Kirjanduse Seltsi liige.
Ühiskondlik-poliitiline tegevus.
Viljar Ansko on Risti raudteejaama juures asuva Lääne-Eesti küüditatute mälestusmärgi "Raudteerööpad mäletavad..." autor (1999). Teda autasustati mitmel korral ning temast tehti dokumentaalfilm "Unistaja" (ETV, 2004).
Tegevus karikaturistina.
Karikatuure hakkas Viljar Ansko tõsisemalt joonistama ülikooliõpingute ajal Tartus 1970. aastate alguses. Ta oli NAKS-i (Noorte Andekate Karikaturistide Sõpruskond) asutajaliige. Antud rühmitusse kuulusid Heiki Raudla, Viljar Ansko, Raul Kilgas ja Andres Ader. 1972. aastast osales ta paljudel karikatuurinäitustel Eestis, korraldas isikunäitusi Ristil, Haapsalus, Tartus, Kohtla-Järvel ja mitmel pool Tallinnas. Tema karikatuure avaldati aeg-ajalt ka ajakirjanduses, tõsi küll, enamasti suure ajanihkega. Ta andis välja karikatuurikogumiku "Hippocratitis dolorosa" (2008). Alates 1972. aastast osales ta ligikaudu 40 karikatuurinäitusel Eestis ja korraldas 18 isikunäitust.
Jüri Aljak

Jüri Aljak (14. september 1954 Tallinn – 18. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti karikaturist.
Jüri Aljak sündis kunstnike peres. Algul joonistas tuletõrjeteemalisi plakateid, esimene karikatuur ilmus 1970. aastal ajakirjas Pikker. Õige pea hakati tema karikatuure avaldama ka ajalehtedes Õhtuleht ja Tartu Edasi. Karikatuure joonistas ta Desintegraatoris 5. kategooria lukksepana töötamise kõrvalt. 
Tema karikatuure on ilmunud 
Jüri Aljak on maetud Metsakalmistule.
Angerja tänav

Angerja tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Karjamaa asumis. Angerja tänav algab Kopli tänavalt ja lõpeb Karjamaa tänaval. Angerja tänav on 361 meetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7840638.
Tänava nimi.
Angerja tänav sai nime 31. juulil 1959. Algselt oli Angerja tänav planeeritud kulgema Kopli tänava ja Tööstuse tänava vahel, kuid aja jooksul ehitati algne tänavakoridor kinni. Angerja tänavaks peeti enne tänava leviala täpsustamist 2016. aastal kahte visuaalselt tajutavat osaliselt paralleelset tänavakoridori Kopli tänava ja Karjamaa tänava ning Karjamaa tänava ja Erika tänava vahel.
2016. aastal plaaniti Angerja tänava Kopli tänava ja Karjamaa tänava vaheline ala jagada Angerja tänavaks ja Vingerja tänavaks, kuid plaan leidis elanike vastuseisu ja sellest kavatsusest loobuti.
26. oktoobril 2016 täpsustas Tallinna linnavalitsus Angerja tänava leviala ja edaspidi loetakse Angerja tänavaks siiski kogu Kopli tänava ja Karjamaa tänava vahelist osa. Karjamaa tänava ja Erika tänava vaheline eraldiseisev lõik liideti Karjamaa tänavaga.
Vabaõhumuuseumi tee

Vabaõhumuuseumi tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas.
Tänav algab Paldiski maanteelt ja kulgeb peaaegu rööbiti Kopli lahega, siis Nooda tee juures pöörab täisnurkselt Kakumäe tee suunas, millega ristudes ka lõppeb. Tänava pikkus on 5,091 km.
Vabaõhumuuseumi tee sai nime 13. juunil 1958. Tänav on saanud nime Eesti Vabaõhumuuseumi järgi.
Vilma Kukrus

Vilma Kukrus (5. juuni 1948 Kaisma, Pärnumaa – 24. november 1999 Tallinn) oli eesti füüsik ja õpetaja.
Ta lõpetas 1966. aastal hõbemedaliga Vändra Keskkooli. 1971. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta töötas aastatel 1971–1999 Tallinna 1. Keskkooli (hiljem Gustav Adolfi Gümnaasiumi) füüsikaõpetajana. Mitmed tema õpilased olid edukad füüsikaolümpiaadidel. Ta oli üks füüsika-matemaatika süvaõppega klasside füüsika programmi koostajaid.
Aksel Telgmaa

Aksel Telgmaa (kuni 1935 Dellmann; 10. veebruar 1932 Padise vald – 7. mai 2017) oli eesti matemaatik, õpetaja ja kasvatusteadlane.
Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. 1966. aastal sai pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi Moskvas Vene NFSV Pedagoogikateaduste Akadeemia Üld- ja Polütehnilise Hariduse Teadusliku Uurimise Instituudis väitekirjaga "Метод последовательных приближений как годегетический принцип школьной математики".
Ta töötas aastatel 1956–1966 Keila Keskkooli füüsika- ja matemaatikaõpetajana ning 1960–1966 ühtlasi Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadurina, hiljem teadusdirektorina. 
Aastatel 1966–1997 oli Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika kateedri õppejõud, matemaatika didaktika õppetooli juhataja ja professor, seejärel sai Tallinna Ülikooli emeriitprofessoriks.
Ta oli mitme matemaatikaõpiku ja töövihikute autor.
Isiklikku.
Tema vend on poksitreener ja kunstnik Ülo Telgmaa.
Elmar Kurvits

Elmar Kurvits (12. märts 1909 Vana-Koiola vald, Võrumaa – ?) oli eesti vabadusvõitleja.
Pärast II maailmasõda oli metsavennana Jaan Rootsi salga liige ja varjas end Taevaskoja lähedal punkris. Legaliseerus 1956. aastal ja töötas Taevaskojas Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala valvurina.
Isiklikku.
Tema vend oli Oskar Kurvits.
Sulev Piliste

Sulev Piliste (24. veebruar 1929 – 18. august 2005) oli eesti jurist.
Ta lõpetas 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Sulev Piliste töötas 1980. aastate esimeses pooles Eesti NSV Rahvamajanduse Juhtivate Töötajate ja Spetsialistide Kvalifikatsiooni Tõstmise Instituudi tehnoökonoomika kateedris, 1980. aastate teises pooles Eesti NSV Toiduainetööstuse Ministeeriumi Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroo töökorralduse ja kaadriõppe osakonnas peaspetsialistina.
1990. aastatel oli ta Sotsiaalministeeriumi õigusosakonna juhataja. Ta oli avaliku teenistuse seaduse rakendamise valitsuskomisjoni liige ja Euroopa sotsiaalharta ratifitseerimist ette valmistava ekspertide komisjoni liige.
1970. ja 1980. aastatel ilmus tema artikleid ajakirjas Nõukogude Õigus.
Sulev Piliste on maetud Pärnu Alevi kalmistule.
Roman Koolmar

Roman Koolmar (aastani 1935 Roman Koolman(n) 25. aprill (vkj)/ 8. mai 1904 Sindi – 1. veebruar 1971 Detroit) oli eesti ja Ameerika Ühendriikide arhitekt. 
Tema Sindi vabriku töölisest isa Andrei Koolman osales 1905. aasta revolutsioonis ning pärast Romani sündi saadeti nende pere Vologda linna. Roman hakkas käima sealses raudtee algkoolis ja hiljem Aleksander I nimelises reaalkoolis. 1921. aastal tuli pere tagasi Eestisse ja nad asusid elama Viljandisse. 
Ta lõpetas 1923. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1928–1933 Tallinna Tehnikumis arhitektiks.
1933. aastal asus ta tööle Teedeministeeriumi ehitusosakonnas ja seejärel riigi ehitusettevõttes Ehitaja, mis tegeles riiklike tellimustöödega. Aastatel 1940–1941 oli ta Kommunaalmajanduse rahvakomissariaadi projekteerimiskontori juhataja. 
1944. aastal põgenes Saksamaale. Tegutses Geislingenis Ühinenud Rahvaste Abistamis- ja Rehabilitatsioonivalitsuse (UNRRA) juures insenerina ja Geislingeni Eesti Gümnaasiumi kunstiajaloo- ja joonistusõpetajana. 
Roman Koolmar on üks paljudest eestiaegsetest arhitektidest, kes jätkasid oma karjääri eksiilis. Hiljem Ameerika Ühendriikidesse liikunud arhitekti edasine elu möödus Detroitis, kus ta projekteerimise kõrval tegeles hobi korras kunstiga.
Looming.
Noore arhitektina sai Koolmar projekteerida elamuid nii töölistele, riigiteenistujatele, ministritele kui ka sõjaväelastele, nii kasarmuid, suvilaid kui ka koguni presidendi lossi. Samuti lõi ta ühiskondlikke hooneid, nagu Pirita bussijaam (1940) või koos Artur Jürvetsoniga projekteeritud Tallinna Lennujaama (1939, vana terminal, mis teostati muudetud kujul 1950. aastate alguses).
Koolmari kõige suurem projekt oli kahtlemata algselt vene kaupmees Grigori Jelissejevile kuulunud Toila-Oru lossi ümberehitamine president Konstantin Pätsi suveresidentsiks. 1936. aastal valminud suurejoonelist kompleksi võib pidada toonase riikliku esindusarhitektuuri sümboliks. Koolmar projekteeris nii kuulsad Oru lossi terrassid kui ka rea abihooneid, pargipaviljone ja komandandi maja, lossi sisustas arhitekt Olev Siinmaa. Vaevu korda seatud kompleks hävis Teises maailmasõjas. 
Kunstnikuna.
1926. aastatel ilmusid Sakalas pseudonüümi Koo all tema karikatuurid. Harrastusena joonistas ta ka šarže muusikainimestest, milliseid avaldati Muusikalehes. Lisaks joonistas ka koomikseid ja uuris rahvarõivaid.
Näitused.
2015. aastal toimus tema loomingu näitus esmalt Eesti Arhitektuurimuuseumis, sealt rändas see edasi Viljandi Linnagaleriisse, 2016. aasta alguses oli näitus avatud Rahvusarhiivi galeriis ning 2016. aasta septembris ka Torontos Väliseesti Muuseumis.
Kontuur

Kontuur (prantsuse keeles "contour") on üldmõistena piirjoon.
Erinevates valdkondades võib sõnal 'kontuur' olla erinev tähendus:
M. Varese Toetusraha

M. Varese Toetusraha oli Eesti sihtasutus, mis loodi pärast eesti õpetaja ja raamatukaupmehe Martin Varese surma tema varade alusel. Sihtasutuse kaudu toetati muu hulgas kultuuriinimesi.
Asutuse esimees oli Konstantin Päts.
Katariina Gild

Katariina Gild on Tallinnas tegutsev mittetulundusühing, mis ühendab käsitöökunstnikke. 
Ühing asutati 1995. aastal.. Katariina Gildi kunstnike töökojad on Katariina käigus. 
Hoone Tallinna vanalinnas Vene tänav 12), milles ühing tegutseb, on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Hoones on näiteks klaasikoda, kübarakoda, nahakoda (nahakunsti stuudio).
Le Raincy

Le Raincy [le ren'si] on linn Prantsusmaal Seine-Saint-Denis' departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn kuulub Villemomble'i kantonisse.
Linna territoorium asub 51–114 meetri kõrgusel üle merepinna. Linn kuulub Suur-Pariisi metropoli.
Linnapea on Jean-Michel Genestier.
Järelkõla

Järelkõla ehk reverberatsioon on akustikas ja psühhoakustikas heli aeglane sumbumine kinnises või poolkinnises ruumis.
Järelkõla tekkimist põhjustab heli korduv peegeldumine ja hajumine ruumi piiretelt (nt seintelt) ja ruumis olevatelt esemetelt. Reverberatsioon tugevdab mõnevõrra kuulajani jõudvate helide taju nende kestuse kasvamise arvel, kuid liiga kaua kestev järelkõla vähendab üksteisel järgnevate helide eraldatavust, mis näiteks vähendab kõne arusaadavust.
Järelkõla suurendamiseks või vähendamiseks kasutatakse tehnilisi vahendeid. Tuntumad neist on reverberaatorid ja kajamasinad.
Järelkõla kestus.
Järelkõla kestus ehk reverberatsiooniaeg on ajavahemik, mille vältel helienergia tihedus väheneb pärast heliallika poolt tekitatud heli järsku lakkamist miljon korda (vastavalt helirõhk väheneb tuhat korda) ehk 60 dB võrra.
Järelkõla kestus (tähis "T"60 või RT, ingl k sõnadest "reverberation time") on ruumiakustika tuntuim tunnussuurus.
Järelkõla kestus sõltub ruumi mahust ja akustilistest omadustest, samuti helide loomusest. Kui ruumi heliväli on difuusne, on järelkõla kestusel, ruumalal formula_1 ja neeldumispinnal formula_2 Sabine'i valemi kohaselt seos:
formula_3
kus ruumi ekvivalentne neeldumispind formula_4 on ühikutes sabiin (m2 sab).
Bellac

Bellac [bellak] on linn Prantsusmaal Haute-Vienne'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 175–301 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Corine Hourcade-Hatte.
Linnastu valdade liit koosneb 18. vallast.
Haridusest.
Linnas asuvad järgmised haridusasutusedː
Rochechouart

Rochechouart [roše'šuar] on linn Prantsusmaal Haute-Vienne'i departemangus. Ta on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 159–313 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Jean-Marie Rougier, kes kuulub sotsialistlikku parteisse (PS).
Linnastu valdade liit koosneb viiest vallast.
Neufchâteau (Prantsusmaa)

Neufchâteau [nöf'šatoo] on linn Prantsusmaal Vosgesi departemangus. See on departemangu alam-prefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 274–373 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Simon Leclerc.
Neufchâteau on valdade liidu (communauté de communes de l'Ouest Vosgien) keskus.
Montmorillon

Montmorillon [mon'mori'jon] on linn Prantsusmaal Vienne'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 153–603 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Yves Bouloux.
Linnastu valdade liit koosneb 37 vallast.
Avallon

Avallon [ava'jon] on linn Prantsusmaal Yonne'i departemangus. See on departemangu alam-prefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskus.
Linna territoorium asub 163–369 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Jean-Yves Caullet (sündinud 1957).
Neufchâteau

Neufchâteau võib tähendada järgmist:
Palaiseau

Palaiseau [pale'so] on vald Prantsusmaal Essonne'i departemangus. Vald on Palaiseau ringkonna ja Palaiseau kantoni keskus.
Linna territoorium asub 47–159 meetri kõrgusel üle merepinna.
Palaiseau linnapea on Grégoire de Lasteyrie.
Tema linnastu valdade liit koosneb 27 vallast.
L'Haÿ-les-Roses

L'Haÿ-les-Roses [l'ai le ros] on linn Prantsusmaal Val-de-Marne'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 42–109 meetri kõrgusel üle merepinna. Linn kuulub Suur-Pariisi linnastusse.
Linnapea on Vincent Jeanbrun.
L'Haÿ-les-Roses on üks neljast prantsuse asulast (vallast), mille nimes on täht ÿ (ülejäänud kolm on Moÿ-de-l'Aisne, Faÿ-lès-Nemours ja Aÿ-Champagne).
Parthenay

Parthenay [parte'nee] on linn Prantsusmaal Deux-Sèvresi departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 114–184 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Xavier Argenton.
Parthenay linnastu valdade liit koosneb 39 vallast.
Péronne (Somme)

Péronne [pe'ronn] on linn Prantsusmaal Somme'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 47–117 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Thérèse Dheygers.
Linnastu valdade liit koosneb 22 vallast.
Castelsarrasin

Castelsarrasin [kas'tel'sarra'sän] on linn Prantsusmaal Tarn-et-Garonne'i departemangus. See on departemangu ainus alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks pärast kantonite reformi 2015. aastal.
Linna territoorium asub 61–97 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Jean-Philippe Bésiers.
Castelsarrasini linnastu valdade liit koosneb kuuest vallast.
Brignoles

Brignoles [bri'njol] on linn ja vald Prantsusmaal Vari departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 190–767 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on alates 2020. aastast Didier Brémond.
Selle linnastu valdade liit koosneb 12 vallast.
Péronne

Péronne on kahe valla koha Prantsusmaal:
Novohradské hory

Novohradské hory (saksa "Gratzener Bergland") on mäestik Kesk-Euroopas, Tšehhi ja Austria piirialadel. Mäestiku kõrgeim tipp on Viehberg (1122 m).
Emlyon Business School

Emlyon Business School on Pariisis, Lyonis, Saint-Étienne'is, Casablancas ja Shanghais asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. See on asutatud 1872. aastal.
Financial Timesi edetabelis platseerus Emlyon 2014. aastal Euroopa äriülikoolide seas 14. kohale. 2015. aastal hindas Financial Times ülikooli ärijuhtimise magistrikava maailmas kolmekümnendaks. Selle EMBA-programm on maailmas 68. kohal. 
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehi ja poliitikuid, näiteks Jean-Pascal Tricoire (Schneider Electricu tegevjuht), Stéphane Bern (reporter) ja Gwendal Peizerat (uisutaja).
Ants Kasesalu

Ants Kasesalu (21. mai 1950 – 12. juuli 2006) oli eesti karikaturist.
Tema esimene karikatuur ilmus 1973. aastal. Tema karikatuure avaldati peamiselt ajakirjas Pikker ja ajalehes Sirp ja Vasar.
Ta osales mitmel karikatuurivõistlusel Tallinnas, Riias, Vilniuses, Leningradis, Gabrovos, Knokke-Heistes, Lääne-Berliinis, Marostica (Itaalia) ja Jaapanis.
Ants Kasesalu on maetud Rahumäe kalmistule.
Hillar Heinsalu

Hillar Heinsalu (14. märtsini 1936 Hillar Grossfürst; 2. juuli 1934 Lellapere – 5. oktoober 1991 Kohila) oli eesti karikaturist ja toimetaja.
Ta õppis Tartu Kujutava Kunsti Koolis maalimist ja Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse mehhaniseerimist. 
Heinsalu hakkas karikatuure joonistama 1959. aastal. Töötas kunstilise toimetajana ajakirja Pikker toimetuses, hiljem oli vabakutseline karikaturist.
Hillar Heinsalu on maetud Kehtna kalmistule.
Pamiers

Pamiers [pam'ier] on linn Prantsusmaal Ariège'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 256–473 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on André Trigano.
Selle linnastu valdade liit koosneb 24 vallast. See on ka departemangu suurima elanike arvuga asula.
Teenetemärkide Komitee

Teenetemärkide Komitee oli Vabariigi Presidendi juures tegutsenud komitee, mis korraldas Eesti teenetemärkide andmist ja sellega seotud tegevust. 
Komitee esimehe, esimehe asetäitja ja liikmed nimetas ametisse Vabariigi President oma ametiajaks. Komitee tegi ettepanekud teenetemärkide annetamiseks, registreeris teenetemärgid ja andis nende kavaleridele välja diplomid.
Komitee kantseleiline asjaajamine toimus Vabariigi Presidendi Kantselei juures asunud Teenetemärkide Büroos.
2007. aastal komitee kaotati ja selle ülesanded anti Vabariigi Presidendi Kantseleile.
Saint-Girons

Saint-Girons [sän ži'ron] on linn Prantsusmaal Ariège'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn oli 2015. aastani kahe kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 387–1200 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on François Murillo.
Selle linnastu valdade liit koosneb seitsmest vallast.
Bar-sur-Aube

Bar-sur-Aube [bar sür oob] on linn Prantsusmaal Aube'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 156–348 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Philippe Borde.
Linnastu valdade liit koosneb 27 vallast.
Pidevus

Pidevuse all mõistetakse üldkeeles katkematut edasikestmist või ühendust.
Erinevates valdkondades võib sõnal "pidevus" olla erinevaid tähendusi:
Koch

Koch oli kaupmeeste suguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Eesti alal Tallinnas ja Harjumaal.
1790 rajasid Kochid Kose suvemõisa. Aastani 1939 kuulus neile Jõelähtme kihelkonnas asunud Kose mõis ja Rocca al Mares asunud Liberty suvemõis.
Kochidele kuulus Tallinnas mitmeid hooneid, näiteks Kochi villa (Pikk tänav 73) ja Vene tänava hooned 12–14.
Firma Joachim Christian Koch, ka J. C. Koch, pika ajalooga perekonnaettevõte, mille asutamiskuupäevaks loeti 15. juunit 1747.
Andreas Alamommo

Andreas Alamommo (sündinud 23. detsembril 1998) on Soome endine suusahüppaja.
Ta osales Pyeongchangis 2018. aasta taliolümpiamängudel, kus sai suurel mäel 34. ja normaalmäel 38. koha.
Eržvilkase vald

Eržvilkase vald (leedu keeles "Eržvilko seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 235 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2433 inimest. Valla keskuseks on Eržvilkase alev (2011. aastal 429 elanikku), vallamaja aadress on Ryto aikštė 1. Vallavanem on Gintaras Kasputis.
Lisaks küladele asub vallas veel Būdose huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud.
Rahandusminister

Rahandusminister on valitsuses minister, kelle ülesanne on riigi rahanduspoliitika kavandamine ning rahanduse süsteemne arendamine. Rahandusminister on rahandusministeeriumi juht.
Merle Malvet

Merle Malvet (sünninimi Merle Kapsta sündinud 1961) on Eesti riigiametnik.
Merle Malvet on lõpetanud 1992. aastal Tartu Ülikooli koolipsühholoogia erialal. 2006. aastal sai ta Tartu Ülikooli Õigusinstituudis õigusteaduse magistri kraadi magistritööga "Õigus sotsiaalkindlustusele kui põhiõigus" (juhendaja Rait Maruste). 
Merle Malvet on töötanud sotsiaalministeeriumi sotsiaalkaitse osakonna juhataja asetäitjana, aastatel 2000–2014 sotsiaalkindlustuse osakonna juhatajana.
Ta oli Euroopa sotsiaalharta ratifitseerimist ette valmistanud töörühma liige, aastatel 2000–2014 Euroopa sotsiaalharta valitsusekspertide komitee liige (2010–2014 asepresident). 2003–2004 oli ta Eesti Töötukassa nõukogu liige. 2014. aastal lahkus ta avalikust teenistusest. Aastatel 2016–2020 töötas ta sotsiaalministeeriumi piiriülese sotsiaalkindlustuse juhina ning Euroopa Liidu ja väliskoostöö osakonna nõunikuna. Aastast 2021 on ta Õiguskantsleri Kantselei nõunik.
Savimaardla

Savimaardla on maardla, kust on võimalik kaevandada savi.
Savimaardlad.
Eesti üleriigilise tähtsusega savimaardlad on järgmised:
Sojourner

Sojourner oli NASA Mars Pathfinderi kulgur, mis maandus 4. juulil 1997 koos baasjaamaga Marsil ja uuris Marssi kolm kuud. 
Sojourneril olid ees ja taga kaamerad ning mitmed seadmed, et teaduskatseid teha. Kulgur pidi plaani järgi töös olema 7 soli võimalusega pikendada missiooni 30. solini. Tegelikult pidas kulgur vastu 83 soli. Baasjaam edastas viimase info 27. septembril 1997 ja jaamast saadi viimane nõrk signaal 3. oktoobril 1997. Sojourner oli side katkemisel töökorras, kuid see vajas Maaga sidepidamiseks baasjaama.
Ülevaade.
Kulguri nimi tähendab rändurit ja selle pakkus konkursil välja USA Connecticuti osariigist pärit 12-aastane V. Ambroise. Nimekonkursil jäi teisele kohale Marie Curie ja kolmandale Judith Resnik.
Sojourneril olid päikesepaneelid ja mittelaetavad akud, mis piirasid kulguri võimekust. Akude tühjenemisel sai kulgur tegutseda vaid päeval. Akud olid vajalikud ka selleks, et insenerid saaksid kulguri süsteeme Marsile lennu ajal kontrollida. Kulguri päikesepaneelide pindala oli 0,22 ruutmeetrit, nende efektiivsus 18% ja nende võimsus Marsil oli 16 vatti. Paneelid pidasid vastu pakasele kuni −140 °C.
Teoreetiliselt oli baasjaam Pathfinder võimeline sidet pidama kuni poole kilomeetri kaugusel asuva kulguriga. Sojourner võis väljuda baasjaama levialast, kuid selle režiimi jaoks oli vajalik tarkvaramuudatus, sest baasjaam pingis kulgurit perioodiliselt. Kulgur ja baasjaam olid võimelised andmeid saatma ja vastu võtma, kuid nad ei saanud teha mõlemat korraga. Andmeid saadeti korraga kuni 2 kilobaiti.
Kulgur oli varustatud spektromeetriga, mis suutis tuvastada Marsi kivide ja tolmu kõiki komponente peale vesiniku. Peale spektromeetri oli kulguril kaks kaamerat ees ja üks taga, aga kulguri liikumissuund otsustati Pathfinderi kaamera abil.
Sojourner kaalus 11,5 kg ja Marsi gravitatsioonis 4,5 kg.
Seiklussport

Seiklussport on võistkondlik kestvusspordiala. Võistlus sarnaneb võistkondliku suundorienteerumisega, kus võistkond peab kaardi järgi maastikul navigeerides läbima etteantud kontrollpunktid ja paremusjärjestus selgitatakse raja läbimise kiiruse järgi. Võistlus jaguneb mitmeks järjest läbitavaks etapiks, mille distantside läbimiseks kasutatakse erinevaid meetodeid, liikudes jalgsi, jalgrattaga ja inimjõul liikuvate veesõidukitega (kanuu, kajak vm). 
Võistkonna suurus võib erinevatel võistlustel olla erinev, tavaliselt on võistkonnas kaks, kolm või neli liiget. Maailmameistrivõistlustel peab võistkonnas olema neli liiget, kellest vähemalt üks on naine.
Rahvaspordivõistlused on tavaliselt ühepäevased, kus kogu distantsi läbimise aeg on sageli 3–8 tundi. Erinevates liikumisviisides läbitavate etappide vahel on sageli erinevaid lisaülesandeid, näiteks mitmesugused ronimis- või köielaskumisülesanded. 
Seiklusspordi maailmameistrivõistlustel on võistlusekspeditsiooni pikkus 500–800 km, võistlus kestab järjest mitu ööpäeva. Võistkonnad liiguvad peatumata päeval ja öisel ajal (kasutades otsmikulampe), kandes kaasas kogu vajalikku varustust, sööki ja jooki ning etappide vahel on minimaalsed puhkepausid. Maailmameistrivõistlusteks ja maailma karikasarja etappideks on kehtestatud standardne kohustusliku varustuse nimekiri.
Seiklusspordi võistlustel järgitavad reeglid võistluste lõikes varieeruvad, iga võistluse korraldaja koostab konkreetseks võistluseks juhendi. 2014. aastast rakendatakse maailmameistrivõistlustel ja maailma karikasarja etappidel ühtseid võistlusreegleid. Seni puudub seiklusspordi rahvusvaheline spordiföderatsioon, kuid mõnes riigis (USA, Kanada, Portugal) on loodud rahvuslik spordialaliit.
Eesti edukaim seiklusspordi võistkond Estonian ACE Adventure koosseisus Silver Eensaar, Rain Eensaar, Timmo Tammemäe ja Reeda Tuula-Fjodorov võitis 2021. aasta seiklusspordi maailmameistrivõistlustel Hispaanias Galicias hõbemedali.
Eesti spordialade ja distsipliinide klassifikaator mainib seiklussporti ühe näitena kategoorias "Muud spordialad", kuid seni ei ole seiklussport Eestis riiklikult tunnustatud spordiala.
Milan Cabrnoch

Milan Cabrnoch (sündinud 6. augustil 1962 Čáslavis) on Tšehhi arst ja poliitik (Kodanike Demokraatlik Partei).
Cabrnoch on lõpetanud Kutná Horas gümnaasiumi ja Karli Ülikooli pediaatrina. Seejärel töötas ta lastearstina.
1998–2004 oli ta Tšehhi parlamendi alamkoja liige ja 2004–2014 Euroopa Parlamendi liige. 1998, 2002 ja 2006 valiti ta ka Kolíni linnavolikogu liikmeks.
Ta on olnud Euroopa Liidu – Venemaa parlamentaarse koostöö komisjoni delegatsiooni liige.
Märjamaa Gümnaasium

Märjamaa Gümnaasium on gümnaasium Rapla maakonnas Märjamaa vallas Märjamaal.
Märjamaa kihelkonnas on teada esimesed katsed hariduse andmisest 1690, 1692, 1693. 1864. aastal asutati Märjamaa vallakool. 1913. aastal Märjamaa Kroonualgkool. 1918. aastal liideti kroonualgkool ja vene õigeusu kihelkonnakool ja asutati uus kool Märjamaa Algkool, mille jaoks valmis 1940. aastal uus koolimaja (praegune Märjamaa valla raamatukogu). 1944. aastal lodi Märjamaa Mittetäielik Keskkool, mis 1946. aastal hakkas kandma nime Märjamaa Keskkool. 1974-1996 kandis kool nime Ants Lauteri nimeline Märjamaa Keskkool. 1996. aastast kannab kool nime Märjamaa Gümnaasium.
2019/20. õppeaasta alguses õppis koolis 556 õpilast, õpetajaid oli 56 ja klassikomplekte 27.
Roosna-Alliku Põhikool

Roosna-Alliku Põhikool on kool Järvamaal Paide linnas Roosna-Alliku alevikus. Kool tegutseb 1786. aastal valminud Roosna-Alliku mõisa peahoones ja 1969. aastal valminud õppekorpuses. 
Kooli suurim õpilaste arv oli 1973/74. õppeaastal – 193 õpilast.
Ajalugu.
1791. aasta Roosna-Alliku eraseaduse järgi pidid vanemad lapsi õpetama või siis mõisakooli panema, muidu võis neid karistada 25 kepihoobiga ja kahetunnise sambas seismisega. Kooli ja koolmeistrit pidi vähemalt kord nädalas kontrollima kiriku vöörmünder. Eesti Postimees kirjutab 1884. aasta 25. aprillil, et esimese ümberkaudse väikelastekooli Järvamaal avas Roosna-Alliku mõisaproua Stackelberg 1884. aastal Kaarukas. Seal käis 40–50 last. Koolis õpiti mängides ja kes just puupea ei olnud, võis julgesti suurde kooli astuda. 
Roosna-Alliku kooli alguseks loetakse 1923. aasta 20. detsembrit, kui vastava otsuse alusel tõsteti parun Stackelberg mõnedest mõisa ruumidest välja ning mõisahoonesse paigutati Kaaruka vallakool täielikult ja Valasti kool osaliselt (Valastisse jäi 4-klassiline algkool). Roosna-Alliku kooli esimeseks ja siiani pikemalt ametis olnud juhatajaks sai endine Kuksema kooli õpetaja ja Valasti kooli juhataja Johannes Hinnov. Roosna-Allikul hakkas tööle 6-klassiline kool. 
Kooli nimi on läbi ajaloo muutunud:
1940/41. kooliaasta algas Roosna-Allikul muudatustega: koolijuhataja J. Hinnov paigutati ümber Koigi valla Laimetsa algkooli juhatajaks. Põhjuseks oli kohaliku võimumehe ja kooliteenija põhjendamatu kaebus – olla endine kaitseliitlane – ja sellest aitas.
Uueks koolijuhatajaks määrati Emil Nero, kes töötas varem Särevere valla Tännasilma algkooli juhatajana, kuid paigutati vene keele mitteoskuse pärast Roosna-Allikule. 
1941/42. õppeaastast oli Johannes Hinnov jälle Roosna-Alliku kooli juhataja. 
Johannes Hinnov pani kirja sealse piirkonna kooliajaloo ning pidas Roosna-Alliku 6-klassilise algkooli kroonikat kuni 1943/44. õppeaasta lõpuni. Käsikirjaline kroonika asub Roosna-Alliku Põhikoolis ning see on ka digiteeritud (trükitud ja pildid skaneeritud).
1965/66. õppeaastast kuni 1998/99. õppeaastani on jätkatud õppeaastate kaupa kroonika pidamist J. Hinnovi eeskujul.
Mõisa peahoone jäi koolile kitsaks ning 1964. aastal alustati koolimaja juurdeehitust. 1965. aasta sügiseks oli I korruse karp valmis, talvel töö seisis ja kevadel suurte suladega selgus, et maja laguneb, sest vundamenti kui sellist ei olnudki – vundamendi süvendisse oli lükatud suuri kive ja rämpsu. Hoone esikülg võeti maha, tehti korralik vundament ja jäeti maja aastaks seisma, et näha, kas vajub veel. 1968. aastal hakati edasi ehitama ning 1. september 1969 avati mõisahoonega ühenduses olev õppekorpus. Mõisahoone 230. aastapäevaks said õppekorpuse koridorid seinamaalingud, mille tegid kolm Tartu Kõrgema Kunstikooli õppurit ja kohalikud õpetajad.
Orienteerumisklubi Orion

Orienteerumisklubi Orion (lühendatult OK Orion) on Eesti orienteerumisklubi. 
Klubi asutati Tallinnas 24. aprillil 1979. aastal. Klubi esimene esimees oli akadeemik Udo Margna.
Klubi on korraldanud orienteerumisvõistlusi, orienteerumispäevakuid ja rogaine. 2005. aastal korraldas OK Orion Nõval 2. Euroopa rogaini meistrivõistlused.
Klubi liikmetest on tuntumad Viiu Rebane, kes aastatel 1966–1986 võitis Eesti orienteerumise meistrivõistlustel kokku 59 medalit (20 kulda, 24 hõbedat, 15 pronksi). OK Orioni liige Leida Sevruk tuli mitu korda veteranide maailmameistriks orienteerumisjooksus (vanuseklassides N80, N85 ja N90). Oma tippspordi karjääri algaastatel (1999–2001) oli OK Orioni liige ka Olle Kärner.
Michel Galabru

Michel Galabru (27. oktoober 1922 – 4. jaanuar 2016 Pariis, Prantsusmaa) oli prantsuse teatri- ja filminäitleja.
Ta oli tuntud eelkõige komöödianäitlejana. Tema kuulsaim filmiroll oli seersant Jérôme Gerber Saint-Tropez' sandarmi sarja filmides. 
Ta mängis kokku enam kui 250 filmis.
Annekatrin Kaivapalu

Annekatrin Kaivapalu (kuni 1990 Annekatrin Vester; sündinud 22. juulil 1963 Tallinnas) on eesti keeleteadlane.
Ta on lõpetanud 1981. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1986. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal.
Annekatrin Kaivapalu oli aastail 1990–1993 Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis aspirant ning 1995–1999 Tallinna Pedagoogikaülikooli magistrant, sai magistrikraadi soome filoloogia erialal. Aastail 2002–2005 oli ta Jyväskylä Ülikoolis doktoriõppes, kaitses 2005. aastal väitekirja "Lähdekieli kielenoppimisen apuna" ning sai doktorikraadi.
Aastail 1986–1989 töötas Annekatrin Kaivapalu Tallinna 4. Keskkoolis eesti keele, kirjanduse ja soome keele õpetaja ning Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti keele ja kirjanduse kateedris õpetajana ning aastail 1994–2003 Kärdla Keskkoolis eesti keele, kirjanduse ja soome keele õpetajana. Aastail 2004–2013 oli ta Soomes Jyväskylä ülikooli ja alates 2006. aastast on Tallinna Ülikooli õppejõud (dotsent).
2017. aastal valiti Annekatrin Kaivapalu Turu Ülikooli soome keele professoriks.
Kurti Vool

Kurti Vool (sündinud 7. veebruaril 1943 Tõugu külas Haljala vallas) on eesti karikaturist.
Tema koolitee algas Varangul, 1961. aastal lõpetas Rakvere I keskkooli. Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetas 1969. aastal mehaanika erialal.
Töötanud teadus-tootmiskoondises Mistra konstruktori ja projekti peakonstruktorina, Tallinnas Eesti Riiklikus Nukuteatris nukumehaaniku, hiljem direktori asetäitjana tehnika alal, ASis Univoice müügi tehnilise konsultandina, Rakvere KITis peakonstruktorina. Astera AS projekteerija.
Teinud kaastööd huumori- ja satiiriajakirjale Pikker ja lasteajakirjale Täheke.
Osalenud karikatuurinäitustel Tallinnas, Riias, Vilniuses, Peterburis, Gabrovos, Anconas; isikunäitused aastatel 1978, 1982, 1995.
Roswell

Roswell on linn Ameerika Ühendriikides New Mexico osariigis, Chavesi maakonna halduskeskus.
Roswell on tuntud seal 1947. aastal väidetavalt toimunud juhtumi tõttu, mille käigus olevat alla kukkunud ufo. Linnas asub ufomuuseum.
Roswellis on sündinud näitleja Demi Moore ja laulja John Denver.
Rahvasport

Rahvasport on sport, mille keskseks motiiviks on kehaline aktiivsus tervise säilitamiseks ja tugevdamiseks ning kehaliste võimete arendamiseks. 
Rahvasporti eristatakse sageli saavutusspordist. Samas ei tähenda rahvasport tingimata võistlusmomendi puudumist. Ka rahvaspordivõistlustel võisteldakse sageli auhindadele, konkurents võib olla tugev ja auhinnad arvestatava väärtusega. Teiselt poolt ei ole piirid rahvaspordi, tervisespordi, liikumisharrastuse ja harrastusspordi mõistete vahel selged, mõnikord kasutatakse neid sünonüümidena, kuid sageli ka eristatakse nende mõistete mahte. Eesti Olümpiakomitee endine president Mart Siimann on väitnud: ""Ei ole üheselt mõistetavat selgust mõistetes – rahvasport, tervisesport, liikumisharrastus"." 
Rahvaspordina harrastatakse väga erinevaid spordialasid, sealhulgas jooksmist, suusatamist, ujumist, autosporti, matkasporti, tennist, lauatennist, malet ja kabet. Eesti tuntumad ja osavõturohkemad rahvaspordiüritused on Tartu Maraton, SEB Tallinna Maraton, Suurjooks ümber Viljandi järve, Paide-Türi Rahvajooks, Jüri Jaansoni Kahe Silla Jooks, Eesti Ööjooks, Tartu Rattamaraton, Roheliste Rattaretk, Tallinna orienteerumisneljapäevakud. Nõukogude perioodil korraldati Eesti erinevais paigus osavõturohkeid rahvamatku.
2014. aasta oli Eestis kuulutatud liikumisaastaks. Liikumisaasta 2014 raames korraldati üle Eesti kokku umbes 1700 rahvaspordiüritust.
Erki Evestus

Erki Evestus (sündinud 20. septembril 1960 Tartus) on eesti kunstipedagoog ja karikaturist.
Ta on kasvanud Võru ümbruses: Väimelas ja Sõmerpalus. Ta on lõpetanud Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Kunstikooli kivi kunstilise kujundamise erialal.
Aastatel 1984–1988 töötas ta kiviraidurina Kingissepas. Alates 1988. aastast töötab õpetajana Kuressaare Kunstikoolis. 2011. aastal toimetas nalja- ja pilkeajakirja Pilkaja. Illustreerinud raamatuid ja šokolaaditahvlite ümbriseid.
Ta on Saaremaa motoklubi Ösel MC eestvedaja.
Isiklikku.
Erki Evestus on abielus Tiia Evestusega ja neil on kaks täiskasvanud last – Ott Evestus ja Maria Evestus. Elavad Kudjapel.
Neil on mootorratas Põhja Konn.
Rakvere Kreiskool

Rakvere Kreiskool (saksa k. "Die Kreisschule in Wesenberg") oli kreiskool Eestimaa kubermangus Rakvere kreisis kreisilinnas Rakveres. Kool avati 9. juulil (vkj 27. juunil) 1805.
1802. aastal loodi Venemaa Rahvahariduse Ministeerium ja korraldati ümber kogu Venemaa keisririigi ja Eesti haridussüsteem. 1803. aastal kinnitatud rahvahariduse esialgsete eeskirjade ja neid täpsustava ülikoolidele alluvate koolide määrustik seadustasid linnades 1-klassiliste elementaarkoolide ja 3-klassiliste kreiskoolide asutamise. Venemaa keisririigi Rahvahariduse Ministeerium töötas välja uued koolikorralduse alused ja 5. novembril 1804. aastal kinnitatud ülikoolidele alluvate õppeasutuste põhimäärus nägid ette ka igas kubermangulinnas ja maakonnalinnas, maakonna- ehk kreiskooli asutamise.
Rakvere kreiskooli hoone, mis asub aadressil Pikk 40, on arvele võetud kultuurimälestisena. Pärast kreiskooli muutmist vene õppekeelega Rakvere linnakooliks ehitati hoonele punastest tellistest II korrus ja sellisel kujul on ka säilinud maja fassaad.
Rakvere kreiskoolis õpetasid Suve Jaan, Jacob Johann Nocks, Juhan Kunder jt.
Rakvere kreiskoolis, õppis (1815–1817) teiste seas ka Friedrich Reinhold Kreutzwald (1803–1882) ja Friedrich Robert Faehlmann (1798–1850), Karl Maibach, Timoleon Neff, Kristjan Raud, Paul Raud, Konstantin Türnpu, Gustav Blumberg, Otto Strandmann ja Peeter Põld jt.
Kool tegutses hiljem Rakvere Linna III algkoolina.
Ellamaa raba

Ellamaa raba on Harju maakonnas Saue vallas asuv soo (raba).
Rabast on toodetud turvast, mille saadusi kasutati Ellamaa elektrijaamas.
Rabast saab alguse Lehetu oja.
Zakamenski rajoon

Zakamenski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Burjaatia Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Zakamensk.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 26 936, neist 90,9% burjaadid ja 7,1% venelased.
Rajoon jaguneb 23 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 27 asulat.
Tulemine

"Tulemine" on Jaan Tätte 2009 ilmunud album.
Hanno Kalmet

Hanno Kalmet (7. august 1931 Tallinn – 19. august 1982 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja õppis 1955–1957 Tallinna Polütehnilises Instituudis. 1961. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend).
Töötas aastatel 1961–1976 Eesti Draamateatris (ka õppestuudios lavapraktika õpetajana) ja 1977–1982 Eesti Televisioonis. Oli aastatel 1967–1969 Jaan Tombi nimelise Rahvateatri peanäitejuht.
Isiklikku.
Tema isa oli lavastaja Leo Kalmet ja ema Adele Kalmet. Tema vend Toomas Kalmet oli TPI energeetikateaduskonna haridusega näitleja.