tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatoorium

Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatoorium ehk Metobs oli Tartu Ülikooli juures süstemaatilisteks ilmavaatlusteks rajatud observatoorium.
Ajalugu.
Tartus alustas süstemaatilisi ilmavaatlusi tollal ülikooli matemaatika ja füüsika eradotsendina töötanud Arthur Joachim von Oettingen 2. detsembril 1865 oma kodus. Nendest vaatlustest kasvas välja Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatoorium, kuigi Tartu ülikooli allasutuste nimekirja võeti see alles 1876. aastal. Oettingen oli Meteoroloogia Observatooriumi juhataja esimesed kümme aastat (1865–1875) ning pärast veel kaks aastat (1891–1893). Ta muretses vajalikke instrumente või ehitas neid ise. Ülikooli füüsikalise geograafia ja meteoroloogia kateedrit ning Metobsi juhatasid
Oettingen rajas meteojaamade võrgu, kus algselt mõõdeti peamiselt sademeid, ning oli selle võrgu teaduslik juhendaja.
1904. aastal hankis Metobs Hvolsoni aktinomeetri. B. Sreznevski juhendamisel alustati lisaks meteoroloogilistele vaatlustele ka aktinomeetrilisi vaatlusi. 1911. aastal hangiti Callendari päikesekiirguse iseregistreerija, mida kasutati 1911–1915 ja 1926. aastal.
1925. aastal sai Tartu ülikooli geofüüsika ja meteoroloogia dotsendiks ning Metobsi juhatajaks 1921. aastal Hamburgis doktoriväitekirja kaitsnud Kaarel Kirde. Kirde juhatas Metobsi kuni 1944. aastani. Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks oli klimatoloogia, Metobsis alustas ta ka kiirguskliima uuringuid. Metobsi töötajatest kaitses 1924. aastal Helsingi ülikoolis doktoriväitekirja trombide kinemaatika alal Johannes Peter Letzmann.
1931. aastal hangiti Ångströmi kompensatsioon-pürheliomeeter, mida kasutati päikese otsekiirguse mõõtmiseks Tartus Liivi 4 asunud majas kuni Teise maailmasõjani. Pürheliomeeter hävis sõjas 1944. aastal.
1936. aastal kaitses Kaarel Kirde juhendamisel doktoriväitekirja klimatoloogias Metobsi töötaja Aarne Kärsna.
1941. aastal muudeti Metobs ENSV Hüdrometeoroloogiateenistuse Valitsuse Tartu Geofüüsika Observatooriumiks. Saksa okupatsiooni ajal viidi Metobs tagasi ülikooli koosseisu. Pärast Kaarel Kirde Saksamaale minekut 1944. aastal jäid Metobsi tööd juhtima noored kaastöötajad, hilisemad Tartu Ülikooli õppejõud Helene Liidemaa (1899–1996) ja Herman Mürk (1908–1988).
1. jaanuaril 1947 moodustati Tartu ülikooli astronoomia ja meteoroloogia observatooriumeist Teaduste Akadeemia Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituut, mis hiljem nimetati Füüsika ja Astronoomia Instituudiks. Meteoroloogia ja atmosfäärifüüsika alased uuringud jätkusid pärast Füüsika ja Astronoomia Instituudi kaheks jagunemist Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis Tõraveres, mis 1995. aastal nimetati Tartu Observatooriumiks.
31. veebruar

31. veebruar on tänapäeval Läänemaailmas kasutatavas uuendatud Gregoriuse kalendris väljamõeldud kuupäev. Vahel kasutatakse seda näitena, mis teeks kontekstist sõltumata selgeks, et ei kasutata tegelikke andmeid ja tegemist on vaid kohatäitega. Mõnikord kasutatakse samamoodi ka 30. veebruari, ehkki see kuupäev on mõnes kalendris kasutusel.
Telesarjas "Alfred Hitchcocki tund" on osa pealkirjaga "31. veebruar" ("The Thirty-First of February"), mis põhineb samanimelisel Julian Symonsi romaanil. David Wayne mängib seal meest, keda kahtlustatakse oma naise mõrvas ja keda püütakse hulluks ajada, et ta üles tunnistaks. Selle käigus muudetakse ta lauakalendri kuupäev korduvalt 4. veebruariks, mil naine suri, ja lõpuks 31. veebruariks.
30. veebruar

30. veebruar on kuupäev mõnes, kuid mitte tänapäeval Läänes kasutatavas uuendatud Gregoriuse kalendris, kus veebruaris on ainult 28 või liigaastatel 29 päeva. Vahel kasutatakse seda sarkastiliselt, viidates millelegi, mida kunagi ei juhtu või ei tehta.
13. sajandi õpetlane Sacrobosco väitis, et aastatel 45–8 eKr olnud Juliuse kalendris veebruaris 30 päeva, kuni Rooma keiser Augustus tõstis ühe päeva augustisse, et tema järgi nimetatud kuu oleks võrdne Julius Caesari järgi nimetatud juuliga. Ajaloolised tõendid Sacrobosco väiteid siiski ei toeta.
Ehkki vahel väidetakse, et Nõukogude Liidus kasutati 1929–40 30-päevaseid kuid, ei vasta see tõele. Need olid kasutusel ainult töö- ja puhkepäevade arvestuseks tehastes.
Rootsi kalender.
Erinevalt teistest riikidest, kus Juliuse kalendrilt Gregoriuse omale siirdudes jäeti rida päevi vahele, kavatseti Rootsis jätta järjest ära rida lisapäevi liigaastatel 1700–40. Ehkki 1700. aasta veebruaris loobutigi lisapäevast, algas samal aastal Põhjasõda ning kalendrireformiga ei jõutud tegelda, nii et 1704 ja 1708 jäid liigaastateks.
Segaduse vältimiseks taastati 1712 Juliuse kalender ja lisati üks päev, nii et 1712. aastal oli ainus 30. veebruar Rootsi ajaloos. See vastas 29. veebruarile Juliuse ja 11. märtsile Gregoriuse kalendris.
Üleminek uuele kalendrile lõppes Rootsis 1753. aastal, kui jäeti vahele veebruari 11 viimast päeva.
Kääbikute kalender.
John Ronald Reuel Tolkieni Keskmaa-raamatute sarjas kasutasid kääbikud oma ajaarvamist. "Sõrmuste isanda" lisa D kohaselt oli nende aastas 12 30-päevast kuud. Kuu nimega Solmath vastab meie veebruarile ning tekstis on seda ka korduvalt veebruariks nimetatud, mistõttu Tolkieni mütoloogias on 30. veebruar reaalne kuupäev.
Gandhi gümnaasium

Gandhi Gümnaasium, ametliku nimega Gandhi Sihtasutuse Gümnaasium ja Kolleegium (ungari keeles "Gandhi Közalapítványi Gimnázium és Kollégium") on mustlaste gümnaasium Ungaris Pécsi linnas.
Õppeasutus asutati 1992. aastal mustlasorganisatsioonide poolt ja tegutseb alates 1994. aastast. Kooli finantseeritakse riigieelarvest, Euroopa Liidu eelarvest ja annetustest.
Ordinatuur

Ordinatuur ehk kliiniline ordinatuur oli eriarstiõppe vorm endises Nõukogude Liidus, mida mõnes endise Nõukogude Liidu territooriumi riigis (sh Venemaal ja Ukrainas) rakendatakse tänini.
Ordinatuuris omandati eriarsti kutse 2-3-aastase praktilise koolituse käigus. Ordinatuur järgnes arsti kutse omandamisele, viidi läbi suuremates raviasutustes kogenud eriarsti juhendamisel ja andis spetsialiseerumise mingile kindlale meditsiini erialale.
Eestis asendati ordinatuur 1990. aastate alguses residentuuriga.
Tulejoonel

 
Tulejoonel on 1993. aastal valminud Ameerika Ühendriikide triller. 
Sisu.
Salateenistuse agenti Frank Horrigani peavad tema kolleegid elavaks legendiks, sest ta on ainus tegevteenistuses olev agent, kes on presidendi kaotanud. Nimelt kuulus Horrigan rühma, mis vastutas president John F. Kennedy turvalisuse eest, kui ta 1963. aastal Dallases maha lasti. Ühel õhtul helistab talle inimene, kes ütleb oma nimeks Booth ja teatab, et ta plaanib atentaati USA presidendile, ning alustab temaga kassi-hiire mängu. Horrigan liitub uuesti presidendi ihukaitsjatega ja plaanib seekord presidendi elu päästa.
Vladimir Klinkov

Vladimir Klinkov (vene Владимир Клиньков; 31. oktoober 1967 – 20. detsember 2014) oli Eesti judo- ja sambotreener ning kohtunik.
Ta lõpetas 1985 Tallinna 25. Keskkooli ja 2004 Jaroslavlis pedagoogikaülikooli.
Ta tegutses kohtunikuna MM-il, EM-il ja MK-l. 2004. aastal saavutas rahvusvahelise litsentsi
Ta töötas aastast 1995 treenerina Dvigateli spordiklubis ja aastast 1997 treener-pedagoogina spordiseltsis Põhjakotkas. Tema õpilaste hulgas on Georgi Ladõgin, Anna Ovtšarenko ja Aleksandr Marmeljuk.
Klinkov oli Eesti DAN-kolleegiumi liige.
Ta hukkus Lätis 30 kilomeetri kaugusel Rēzeknest Eesti noorte judokate väikebussiga toimunud liiklusõnnetuses. Buss oli teel rahvusvahelisele jõuluturniirile Alūksnes.
Isiklikku.
Tema tütar on Jekaterina Klinkova.
Jekaterina Klinkova

Jekaterina Klinkova (sündinud 9. detsembril 1991 Tallinnas) on Eesti judoka ja sambomaadleja.
Klinkova lõpetas aastal 2011 Tallinna Pae Gümnaasiumi. Ta on harrastanud sambot aastast 1997 isa juhendamisel. Võitnud 2009 noorte EM-il kehakaalus kuni 56 kg pronksi. Tulnud aastail 2007–2010 sambos ning 2008 ja 2010 judos Eesti meistriks.
Isiklikku.
Tema isa oli Vladimir Klinkov.
Põlev ingel

"Põlev ingel" on 1984. aastal valminud Soome mängufilm.
Süžee.
Helsingist pärit Tuulikki Merinen lõpetab meditsiinikooli ja asub õena tööle ühes Kesk-Soome vaimuhaiglas. Tuulikkist saab Katariina isiklik hooldaja. Katariina on pool aastat tagasi jätnud pooleli ülikooliõpingud ja sattunud vaimuhaiglasse, kuna ta süütas maja põlema. Katariina süütab ennast põlema ja hukkub. Tuulikki süüdistab ennast selles, et ei suutnud Katariina hukkumist ära hoida. 
Tuulikkil hakkab tekkima suhe psühhiaater Johan Kukkolaga, kuid ta saab aru, et Johan ei võta teda kuigi tõsiselt ning tal on muidki suhteid.
Vähehaaval hakkab Tuulikki üha rohkem ja rohkem ära pöörama. Lõpuks korraldab ta oma valvekorra ajal haigla patsientidele alkoholiga peo ja lastakse selle eest töölt lahti.
Lemmi Oro

Lemmi Oro (sündinud 20. detsembril 1949 Põltsamaal) on Eesti riigiametnik ja omavalitsustegelane.
Lemmi Oro lõpetas 1974. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusliku informatsiooni mehhaniseeritud töötlemise organiseerimise eriala. Aastatel 1992–1993 täiendas ta end Nordkircheni kõrgkoolis Fachhochschule für Finanzen Nordrhein-Westfalen Saksamaa maksuõiguse kursustel.
Aastatel 1972–1990 töötas Lemmi Oro Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi arvutuskeskuses. Aastatel 1990–1993 Riigi Maksuameti osakonnajuhataja asetäitja, 1993–1995 Tallinna Maksuameti direktori asetäitja, 1995–1999 Rahandusministeeriumi maksupoliitika osakonna juhataja asetäitja, 2000–2021 osakonna juhataja.
Alates 1993. aastast Saku vallavolikogu liige (alates 1996 valimisliit Kodu nimekirjas), vallavolikogu esimees 1999–2002 ja 2005–2009, alates 2013 revisjonikomisjoni esimees.
Grand Theft Autumn/Where is Your Boy

"Grand Theft Autumn/Where Is Your Boy" on teine singel Ameerika pop-punkansambli Fall Out Boy 2003. aasta albumilt "Take This to Your Grave". 
Läbimurde toonud edu, mis kaasnes Fall Out Boy järgmise 2005. aasta albumiga "From Under the Cork Tree", tugevdas laulu populaarsust. 2005. aastal jõudis singel 84. kohale USA edetabelis Billboard Pop 100.
Roheline lauluritsikas

Roheline lauluritsikas ("Tettigonia viridissima") on 25-37 mm pikkune sihktiivaline. Ta sarnaneb hariliku lauluritsikaga, kuid rohelise lauluritsika tiivad on tunduvalt pikemad. Roheline lauluritsikas võib lennata kuni 100 meetrit. Eestis võib rohelist lauluritsikat kohata läänesaartel ning mõnel saarel Soome lahes. Isane alustab laulmist tavaliselt pärastlõunal ning kui ööd on soojad, võib laulda järjest kuni hommikuni. Temperatuuri langedes muutub siristamise tempo aeglasemaks. Laulab kõrgemal kohal, kas põõsastel või puudel. Ka laulu poolest on harilik lauluritsikas ja roheline lauluritsikas sarnased, kuid viimase siristamine on kõlalt teravam.
Võsaritsikas

Võsaritsikas ("Pholidoptera griseoaptera") on 14–20 mm pikkune taandarenenud tiibadega pruuni värvi sihktiivaline. Tema laul koosneb üksikutest sirtsatustest, mis on kuulda vaid mõne meetri kaugusele. Enamasti tegutseb rohttaimestikus, kõrgemale kui 2 meetrit ronib harva. Eestis elab rannikualal ja saartel.
Kretingalė

Kretingalė (saksa keeles läbi aegade "Adlig Crottingen", "Neu-Krottingen", "Deutsch Krottingen") on alev Leedus Klaipėda rajoonis, Kretingalė valla halduskeskus. Alevit läbib Kretinga ja Klaipėda vaheline raudtee.
Alevis on algkool ja raamatukogu. Seal töödeldakse ka liha. Dangė jõe ääres asub Kretingalė muinaskalmistu, teine vaatamisväärsus on 1741. aastal ehitatud luteri kirik. 
Kretingalė kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.
Ajalugu.
Kretingalėt mainitakse esimest korda aastal 1253. XVII sajandil sai asulast kihelkonnakeskus. Aastal 1652 püstitati sinna kabel, kirik valmis küll alles aastal 1741. XIX sajandil sai asulast üks raamatute salakaubaveo keskuseid. Aastal 1892 valmis raudtee. XX sajandi esimesel poolel oli osa Memeli piirkonnast. Kuni aastani 1920 kutsuti asulat leedu keeles ka "Naujoji Kretinga".
Dovilai

Dovilai (saksa keeles "Dawillen") on alev Leedus Klaipėda rajoonis, Dovilai valla halduskeskus. Alev asub Minija jõe ääres. Kuni Teise maailmasõjani viis Dovilaisse kitsarööpmeline raudtee.
Alevis on algkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis kaevandatakse liiva. Minija jõe ääres asub Dovilai linnamägi, teine vaatamisväärsus on 1862. aastal ehitatud luteri kirik. 
Dovilai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.
Vėžaičiai

Vėžaičiai on alev Leedus Klaipėda rajoonis, Vėžaičiai valla halduskeskus. 
Alevis on algkool, kultuurimaja (endises mõisa tallis) ja raamatukogu. Alevis on Maaviljelusinstituudi Vėžaičiai filiaal. Alevis ammutatakse naftat.
Vėžaičiai mõisat on esmamainitud 1567. aastal, selle juurde tekkis ka küla. 1784. aastal valmis kirik.
Surnud 26. mail

"Siin loetletakse 26. mail surnud tuntud isikuid."
Surnud 27. mail

"Siin loetletakse 27. mail surnud tuntud isikuid."
Surnud 28. mail

"Siin loetletakse 28. mail surnud tuntud isikuid."
Narva Joaoru linnamägi

Narva Joaoru linnamägi on linnamägi Narva linnas Narva jõe vasakul kaldal Joaorus.
Kirjeldus.
Joaorus Narva jõe vasakul kaldal asub kolmnurkne neemikutaoline terrass, mille kohal asus linnusasula, hiljem aga muistne linnus (kogupindalaga 4000 m²) ja sellest kagu pool kaljuküngas. Neid piirab idast jõgi ja läänest madal nõgu, mis varem oli suurvee poolt üleujutatav ala. Säilinud nõlvade kõrgus on jõepoolses otsas 16 m ja loodepoolses otsas 9,4–10,5 m. Linnuse loodeservas on leitud ning välja puhastatud 1,5–2 m pikkune ja 60 cm kõrgune paeplaatidest ja -klibust müürijäänus. Kultuurikiht on leitud 20 m² alal. Ülejäänud pinnas on segatud või hävinud.
Ajalugu.
Linnusasula vanimad asustusjäljed ulatuvad mesoliitikumi, mis teeb sellest ühe vanima ja pikima kasutusperioodiga linnamäe. Mäge on korduvalt kasutatud ka pronksi- ja varasel rauaajal kindlustatud asulana ning 1. aastatuhande lõpus ja 2. aastatuhande alguses linnamäena. Linnus paiknes terrassi kagupoolses otsas ja oli neemiklinnuse tüüpi linnus. Kuna lähedal asuva Narva joa juures pidid laevaga liikujad oma aluse kas ümber kose lohistama või kaubad teisele veesõidukile ümber laadima, siis on arvatud, et linnus võidi rajada selle loha ja ümberlaadimiskoha kaitseks ja/või maksustamiseks.
Vareste linnamägi

Vareste linnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Põlva maakonnas Räpina vallas Vareste külas.
Kirjeldus.
Linnamägi asub Võhandu jõe kõrgel idakaldal, järskude nõlvadega piklikul künkal. Seljaku põhjapoolne ots läbi lõigatud madala 5 m laiuse kraaviga. Vallikraav jätkub jõeorgu ulatuva laiema süvendina nõlval ka väljaspool seljakuala. Kraavi siseküljel asub selgesti eristuv 25 m pikkune ja 8 m laiune peavall. Selle kõrgus 2,5 m. Seljaku lõunapoolsel osal asub 12 m pikkune madal 0,5 m kõrgune ja 1,5 m laiune vallilõik. Põhjapoolsel otsal on 0,5 m kõrgune ja 2 m laiune vall. Linnuse siseõue pindala on 1000–1200 ruutmeetrit. Kultuurikiht näib puuduvat. Seda selgitaks asjaolu, et linnuses püsivalt ei elatud, vaid seda kasutati ainult sõjaohu korral.
Vihula Linnamägi

Vihula linnamägi on arvatav linnamägi Lääne-Viru maakonna Haljala valla Vihula külas Väike-Linnamäe talu maal.
Mälestise kirjeldus.
Vihula linnamägi asub endises Haljala kihelkonnas, Vihula–Altja teest u 80 m lääne pool põhja suunas peaneemikul, mille nõlvade kõrgus on lääneküljel ja põhjaotsal umbes 10 m. Idapoolse nõlva kõrgus on laugjalt 6 m. Vall ja kraav puuduvad, kuid on võimalik, et need on hävitatud. Neemiku pikkus põhjaotsast ida ja lääne suunas on 60 m, laius 40 m. Kuna linnamäel puuduvad kindlad kaitseehitise tunnused ja ka kultuurkiht näib puuduvat, pole kindel, kas tegu ongi tõelise linnusega.
Virussaare linnusease

Virussaare linnusease asub Pärnu maakonna Põhja-Pärnumaa valla Maima rabas, Maima ja Pereküla vahel.
Mälestise kirjeldus.
Virussaare soosaare loodeosale jääv linnusease eraldub ovaalse alana, tõustes seal laugja astanguna kuni 1,5 m kõrgemale. Õueala pikkus on 65–70 m, laius ida-lääne suunas 25–30 m. Õueala pindala on 1300–1400 ruutmeetrit. Linnuseala põhjapoolel on märgatav paekividest laotud 1,5 m kõrgune ja 6–7 m laiune lagunenud vall. 40 meetrit ida pool asub 0,7 m kõrgune paekividest 6–7 m läbimõõduga ümar kuhelik. Kaitseelementide vähesuse tõttu peetakse seda nõrgalt kindlustatud linnuseasemeks. Linnusease on dateeritud I aastatuhandesse prk.
Vooru linnamägi

Vooru linnamägi on Kalevipoja sängi tüüpi linnamägi Viljandimaal Viljandi vallas Vooru külas.
Kirjeldus.
Linnamägi asub Suislepa–Leebiku teest 200 m ida pool madalal võsaga kaetud alal. Linnus on ehitatud kirde–edelasuunalise moreenkünka keskosale. Ülejäänud seljandikust on ta ära lõigatud kahe otsavalli kuhjamisega. Õueala pindala on 4800 ruutmeetri, pikkus 80 m ja laius 60 m. Õu ja osa otsavalle on 19. sajandil kruusa kaevandamisega lõhutud. Vooru muinaslinnus kuulub Viljandimaa vanimate linnamägede hulka. Linnus on dateeritud 6.–11 sajandisse pKr ja ka hilisemasse aega – 2. aastatuhande algusse.
Klaipėda rajoon

Klaipėda rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Klaipėda maakonna aladel. Rajoon piirneb läänes Läänemerega, sealhulgas ka Kura lahega.
Rajooni pindala on 1336 km². 2011. aasta seisuga elas seal 49 367 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Agluonėnai, Dauparai-Kvietiniai, Dovilai, Endriejavase, Gargždai vald, Judrėnai, Kretingalė, Priekulė, Sendvarise, Veiviržėnai ja Vėžaičiai vald.
Halduskeskus on Gargždai linn. Teised suuremad asulad on Priekulė linn ning Dovilai, Judrėnai, Veiviržėnai, Vėžaičiai, Kretingalė, Plikiai ja Endriejavase alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 94,92% leedulased, 3,09% venelased, 0,36% ukrainlased, 0,27% valgevenelased, 0,23% sakslased, 0,12% poolakad ja 0,99% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on läänepiiril voolav Dangė ja Minija oma lisajõe Veiviržasega. Suuremad järved on Kapstatase järv ja Kalotė järv.
Klaipėda rajooni territoorium jääb osaliselt Mereäärse regionaalpargi territooriumile.
Kernu vald (Hageri kihelkond)

Kernu vald (aastani 1920 Kirna-Kohatu vald; saksa keeles "Kirna-Kohhat") oli vald Hageri kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Kohatu küla aladel.
Vald moodustati 1866. aastal.
1921. aastal viidi Kernu valla Adila, Maidla ja Kelba kogukonnad vastmoodustatud Hageri valla koosseisu.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Kernu valla koosseisu.
Larmori sagedus

Larmori sageduseks nimetatakse aatomifüüsikas resonantsisagedust, millega magnetmomenti (magnetilist dipoolmomenti) omavad aatomid pretsesseeruvad ümber põhimagnetvälja vektori suuna.
Larmori ringsagedus formula_1 on võrdeline magnetinduktsiooniga formula_2 ja güromagnetilise suhtega formula_3:
formula_4.
Skeeta

Skeeta ehk skiita (kreeka keeles η σκήτη "skḗtē", "skiti"; vene keeles скит) on põhikloostrile formaalselt alluv, kuid sellest eemal paiknev väheste munkadega ja range elukorraldusega klooster.
Saaremaal asub ka vastav nunnaklooster Püha Eelkäija skiita.
Tellingumägi

Tellingumägi on kõrgendik (küngas) Valgamaal Valga vallas Tsirgumäe külas. Tellingumägi paikneb Koiva-Mustjõe maastikukaitsealal. Kõrgus merepinnast on eri andmetel 92,2 meetrit, suhteline kõrgus üle 30 meetri.
Tellingumäel asub RMK laagriplats ja lõkkekoht ning 24 meetri kõrgune puidust vaatetorn, kust avaneb vaade Mustjõe luhale. Kõrgendiku jalamilt algavad mitmed tähistatud jalgrattarajad.
Giro d'Italia

Giro d'Italia (itaalia keeles Itaalia velotuur) on üks kolmest suurest velotuurist. Tuur toimub igal aastal ja kestab kolm nädalat. Velotuuri liider kannab roosat liidrisärki.
Esimest korda toimus Giro d'Italia 1909. aastal ja selle võitis Luigi Ganna. Velotuuril peeti 8 etappi. Esimene etapp toimus trassil Milano–Bologna ja selle võitis Dario Beni.
Enim võite (5) on Alfredo Bindal, Fausto Coppil ja Eddy Merckxil.
Eestlastest on Girol parima koha saanud Tanel Kangert, kes oli 2013. aasta Giro d'Italial kolmeteistkümnes.
Vėžaičiai mõis

Vėžaičiai mõis (leedu keeles "Vėžaičių dvaras") on endine mõis Leedus Klaipėda rajoonis Vėžaičiais.
Vėžaičiai mõisa on esimest korda mainitud aastal 1567. Toona kuulus see Volmerite suguvõsale, kelle valdusse jäi see kuni XX sajandi keskpaigani.
Mõisakompleks rajati uusgooti stiilis. Peahoone on hävinud, praegu kuuluvad teiste seas mõisakompleksi tall (seal asub kohalik kultuurimaja, valmis aastal 1908), laut, ait, valvurimaja ja jäägrimaja. Mõisa väravaid on kujutatud Vėžaičiai vapil.
Ultra (Laura Põldvere album)

"Ultra" on Eesti poplaulja Laura teine stuudioalbum. 
Kõik lood on kirjutanud ja produtseerinud Sven Lõhmus.
"Ultra" avaldas stuudio Moonwalk 2009. aasta talvel.
Singlid albumilt "Ultra"
"Ultra" tracklist
. Pealkiri Pikkus
Klaus Iohannis

Klaus Iohannis (täisnimi Klaus Werner Iohannis, perekonnanime kirjutatakse ka kujul Johannis; sündinud 13. juunil 1959 Sibius) on saksa rahvusest Rumeenia poliitik, 21. detsembrist 2014 kuni 12. veebruarini 2025 oli ta Rumeenia president.
Iohannis kuulub Transilvaania sakside hulka, kes on üks mitmest Rumeenia ajaloolisest vähemusrahvusest. Ta lõpetas 1983. aastal Cluj-Napocas Babeș-Bolyai Ülikooli füüsika erialal. Enne poliitikasse suundumist töötas ta aastaid füüsikaõpetaja ja haridusametnikuna. Usutunnistuselt on Iohannis luterlane.
2000. aastal valiti ta esimest korda oma sünnilinna Sibiu linnapeaks. Iohannis valiti korduvalt ametisse tagasi ja ta lahkus linnapea ametist alles 2. detsembril 2014 seoses peatse presidendiametisse asumisega.
Aastatel 2002–2013 juhtis ta erakonda Sakslaste Demokraatlik Foorum Rumeenias. 2013. aastal astus ta selle väikepartei koostööpartneri Rahvusliberaalse Partei liikmeks. Juunist detsembrini 2014 oli ta Rahvusliberaalse Partei esimees.
2009. aastal oli ta opositsiooni peaministrikandidaat, kuid president Traian Băsescu ei teinud talle ülesandeks valitsuse moodustamist.
2014. aasta Rumeenia presidendivalimistel osales Iohannis opositsiooni peamise kandidaadina ja pääses edasi teise valimisvooru. Kuigi üldiselt oli ennustatud presidendivalimiste võitu koalitsiooni kandidaadile peaminister Victor Pontale, kogus Iohannis teises voorus 54,43% antud häältest ja valiti Rumeenia presidendiks. 2019. aasta presidendivalimistel kandideeris ta ametisse tagasi, pääses enim hääli kogunud kandidaadina teise valimisvooru ja valiti 24. novembril 2019 66,1% häältega presidendiks ka teiseks ametiajaks.
Iohannise ametiaeg pikenes seoses 2024. aasta presidendivalimiste tulemusete tühistamisega, kuid 2025. aasta veebruaris otsustas ta ametist tagasi astuda.
Iohannis oli esimene vähemusrahvusse kuuluv Rumeenia riigipea.
Detektorraadio

Detektorraadio ehk detektorvastuvõtja on raadiotehnika algusaegadel (20. sajandi esimestel aastakümnetel) kasutusel olnud aparaat amplituudmoduleeritud raadiosignaalide vastuvõtmiseks. Skeemi tüübilt on detektorraadio otsevastuvõtja, mis tähendab, et detektorisse (demodulaatorisse) jõuab vastuvõetav raadiosignaal otse selle kandesagedusel (ilma selle sagedust muutmata). Detektorvastuvõtja skeemis pole võimenduselemente (elektronlampe, transistore) ning seetõttu ei vaja detektorraadio elektritoiteallikat.
Demodulaatori ülesannet täitis nn kristalldetektor, milles alaldav kontakt tekib metallteraviku ja pooljuhi omadustega kristalli tükikese pinna vahel. Selle kristalli materjalideks olid alates 1906. aastast mineraalid galeniit (pliiläik) ja eriti püriit (raudsulfiit). 
Kristalldetektoriga raadioseadmeid kasutati kõigepealt raadio teel edastatavate telegraafi- ja telefonisignaalide vastuvõtjana, alates 1920. aastatest aga ka ringhäälingusaadete vastuvõtmiseks (pikk-, kesk- ja lühilainel).
Detektorraadio poolt vastuvõetav ringhäälingusignaal muutub kõrvaklappides kuuldavaks raadiolainetes peituva energia arvel. Et seda energiat jõuaks vastuvõtjasse piisavalt, pidi saatja signaal olema küllalt tugev. Kohalikust saatjast eemal tuli kasutada pikka ja kõrget antenni koos hea maandusega, mis on tarvilik piksekaitseks ja moodustab antennile teataval määral vastukaalu (dipooli teise haru).
Kõrvaloleva skeemi kohaselt on kondensaatorist C1 ja poolist L1 koosneva võnkeringiga ühendatud antenn WA1 ja maandus. Võnkering häälestatakse vastuvõetava saatja sagedusele pöördkondensaatoriga (plaadipaki pööramise teel paigalseisvate plaatide vahele) või variomeetriga (induktiivsuse sujuv muutus saavutatakse kahe induktiivpooli vastastikuse asendi muutmise teel). Võnkeringiga selekteeritud raadiosagedusvõnkumisest eraldab kasuliku signaali kristalldetektor (diood VD1). Et kristalldetektor hakkaks voolu läbi laskma, peab kõrgsagedussignaali amplituud ületama dioodi lävipinge, mis Schottky kontakti korral on umbes 0,2 V (vt pn-siire).
Detektori väljundis saadakse siis kõrgsagedusvõnkumise sagedusega poollained ‒ ühesuunalised pingeimpulsid. Detekteeritud signaal läbib madalpääsfiltri, mille moodustavad kondensaator C2 (mahtuvusega umbes 1 nanofarad) ja kuulari BF1 takistus. See filter eraldab kõrgsageduskomponentidest madalsagedussignaali, mille graafikuks amplituudmodulatsiooni korral on detekteeritud kõrgsagedusvõngete amplituude järgiv mähisjoon.
Kasutatud elektromagnetilist tüüpi kõrvaklapid olid küllalt suure sisetakistusega (mõni kilo-oom), et tagada energiaülekandeks vajalikku sobitust. Hiljem kasutusele tulnud piesoelektrilised kõrvaklapid olid väiksema tundlikkusega ja ülemäära suure takistusega; nendega ühendati rööbiti umbes 100-kilo-oomine takisti.
Audion-vastuvõtja

Audion-vastuvõtja (ladina k sõnast "audio" kuulen) on raadiovastuvõtja skeemilahendus, mille patenteeris 1906. aastal USA elektriinsener ja leiutaja (1873‒1961).. Koos skeemiga patenteeris ta ka selle realiseerimiseks vajaliku lamptrioodi ("audion tube"), seega siis esimese kolme elektroodiga elektronlambi. See lamp võimendas vastuvõtja sisendvõnkeringiga väljaselekteeritud kõrgsagedusvõnkumisi ja toimis ühtlasi detektorina, eraldades amplituudmoduleeritud kõrgsagedusvõnkumisest helisagedussignaali.
Audoni skeemis on oluline osa sidestuskondensaatorist ja võretakistist koosneval võrekomplektil, mis tekitab võrel väikese negatiivse eelpinge. Seetõttu toimib elektronlambi võre ja katoodi vahemik demodulaatorina (detektorina).
Alates 1913. a lisati skeemile tundlikkuse ja eraldusvõime parandamiseks positiivse tagasiside ahel. Niisuguses regeneratiivvastuvõtjas suunati osa võimendatud kõrgsagedussignaalist tagasi sisendvõnkeringi edasiseks võimendamiseks. Edaspidi hakati trioodi asemel kasutama tundlikumaid lisavõre[de]ga elektronlampe ‒ tetroodi (nelja elektroodiga) ja pentoodi (viie elektroodiga).
Audion-vastuvõtja oli detektorraadiost oluliselt tundlikum ning seda toodeti ringhäälingusaadete vastuvõtmiseks kahelambilisena (audioni lambile järgneva helisagedusvõimenduse lambiga) ja kolmelambilisena (eelneva kõrgsagedusastmega), kuni 1930. aastatel tuli laialdaselt kasutusele täiuslikum superheterodüünvastuvõtja.
Audionskeemiga vastuvõtja, milles detekteerimine toimub vastuvõetava signaali sagedusel, oli pärast sagedusmuundusega raadiovastuvõtja – superheterodüünvastuvõtja – kasutusevõttu tuntud otsevastuvõtja nimetuse all.
Gardamas

Gardamas on alev Leedus Šilutė rajoonis, Gardamase valla halduskeskus. Alev asub Tenenyse jõe ääres. Gardamases on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsus on 1932. aastal valminud katoliku kirik. 
Ajalugu.
1304. aastal hävitas Gardamase Saksa ordu. Taas mainitakse Gardamase küla aastal 1561. Aastal 1651 sai Gardamasest alev.
1636. aastal on esmamainitud sealset kabelit, kirik ehitati Gardamase alevisse 1706. aastal. XIX sajandil kujunes alev raamatute salakaubaveo keskuseks, tähtsamad salakaubavedajad olid Juozas Freitakas ja pastor P. Grigaliūnavičius.
Kintai

Kintai on alev Leedus Šilutė rajoonis, Kintai valla halduskeskus. Alev asub Kura lahe ääres.
Alevist on leitud naftat. Kintais kasvab 17 meetri kõrgune elupuu, mis on kõrguselt Euroopa teine. Kintai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.
Ajalugu.
Kintai talu on mainitud aastal 1540. Aastal 1550 asus selle juures palvemaja. Aastal 1705 rajati sinna luteri kirik, mis aastal 1948 muudeti laoks. Aastal 1990 võtsid taastatud vana kirikuhoone kasutusele kohalikud katoliiklased, selle juures asub ka alevi algkool.
XVIII-XIX sajandil oli Kintai tähtis turupaik, kus käisid loomadega kauplemas ka Kura sääre elanikud. XIX sajandi lõpus oli alev tähtis raamatute salakaubaveo keskus. XX sajandi algul oli Kintai osa Memeli piirkonnast. 1933. aastal asutati seal NSDAP kohalik organisatsioon, aga Leedu valitsus lõpetas kiirelt selle tegevuse.
Pärast Teist maailmasõda kolis suur osa Kintai elanikke Saksamaale, nende asemele saabusid asukad mujalt Leedust. Sel perioodil hävis 75% alevi vanadest hoonetest. Aastal 1959 asutati Kintai kalakasvatus, mis tegutseb erastatuna ka tänapäeval.
Roela linnamägi

Roela linnamägi on kaheosaline muinaslinnus Lääne-Virumaal Vinni vallas Rakvere–Luige maantee lähedal.
Kirjeldus.
Tegemist on kaheosalise muinaslinnusega, mis koosneb ulatuslikust lõunaplatoost ning on põhjaplatoost kolm korda väiksema pindalaga. Vallide ja kraavide paiknemise järgi tundub, et linnuse lõunapoolne osa on olnud kaitstud mõlemast otsast, põhjapoolne ainult ühest otsast.
Linnamägi on rajatud läänepoolse haru keskele, mille laius on 12 m. Idas piirneb linnuseala sälkoruga, mille nõlvade kõrgus on keskmiselt 20 m, läänepoolse nõlva kõrgus aga 25 m. Lõunapoolses otsas on linnamäe platoo ülejäänud vallseljakust eraldatud valliga. Valli kõrgus on 0,6 m, laius 2 m ja pikkus 12 m. Põhjapoolse otsa vall on rajatud kruusast. Lõuna pool järgneb kolmas vall, siseküljel kõrgusega 0,6 m ja välisküljel 1,7 m.
Eelarveaasta

Eelarveaasta on ühe aasta pikkune ajavahemik, mille kohta koostatakse tulude ja kulude finantsplaan. Sageli langeb eelarveaasta kokku kalendriaastaga, kuid see ei pruugi alati nii olla. Eelarveaasta võib alata ja lõppeda ka kalendriaasta keskel. 
Vastavalt riigieelarve seadusele koostatakse Eestis riigieelarve eelarveaasta kohta, mis algab 1. jaanuaril ja lõpeb 31. detsembril. 1938. aastal vastu võetud riigieelarve seaduse kohaselt aga algas riigi eelarveaasta 1. aprillil ja lõppes järgmise kalendriaasta 31. märtsil..
2014.–2015. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

2014.–2015. aasta maailma karikasari laskesuusatamises oli 38. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas Östersundis 30. novembril 2014 ja lõppes Hantõ-Mansiiskis 22. märtsil 2015.
Andrus Loog

Andrus Loog (sündinud 14. augustil 1963 Tartus) on eesti arst.
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna südame- ja veresoontekirurgina. Kuni 1990. aastani oli ta sama teaduskonna juures aspirantuuris.
Loog töötas 1987. aastast Tallinna kiirabihaiglas kirurgina. Aastatel 1991–1992 praktiseeris ta Ameerika Ühendriikides Texase Südameinstituudis ja erakliinikus Indiana Ohio Heart. Aastatel 1992–1993 jätkas ta tööd Tallinna kiirabihaiglas.
1993. aastal asutas ta ühe kaasomanikuna Keila haigla juurde erakliiniku, mis kandis algselt Keila südamekliiniku ja alates 2004. aastast Taastava Kirurgia Kliiniku nime. Loog on olnud alates asutamisest selle kliiniku direktor. Praegu asub Taastava Kirurgia Kliinik Ida-Tallinna Keskhaigla Magdaleena korpuses.
Andrus Loog on Eesti tippspetsialiste regeneratiivmeditsiini alal, tema peamiseks uurimisteemaks on olnud viimastel aastatel otsida võimalusi, kuidas panna inimese rasvarakud looma uusi veresooni. Selles valdkonnas teevad Loog ja tema Taastava Kirurgia Kliinik koostööd biotehnoloogiafirmaga Cellin Technologies.
Ta on Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni juhatuse liige, Eesti Veresoontekirurgide Seltsi juhatuse esimees, Eesti Plastika- ja Rekonstruktiivkirurgia Seltsi ning Euroopa Veresoontekirurgia Seltsi liige.
Loog on alates 2000. aastast Reformierakonna liige, kuulub alates 2004. aastast Keila linnavolikokku ja oli aastatel 2005–2011 Keila linnavolikogu esimees.
Mitmesugust.
Andrus Loog on teist korda abielus, kahest abielust kokku on tal neli last.
Ta elab Keilas ja tegeleb vabal ajal aiandusega.
7. detsembril 2006 rünnati Loogi, kes oli sel ajal ühtlasi Keila linnavolikogu esimees, Magdaleena haigla hoovis raudkangiga ja tekitati talle raskeid kehavigastusi. Loogil õnnestus siiski rünnakust taastuda, kuigi ta pidi veetma ligi kaks kuud haiguslehel.
Zasłaŭje

Zasłaŭje (poola keeles "Zasław", varem ka "Zasław Litewski") on linn Valgevenes Minski oblastis Minski rajoonis. Linn asub Svisłači jõe ääres, 12 kilomeetri kaugusel riigi pealinnast Minskist. Linna läbib Minski ja Maładziečna vaheline raudtee.
Haridust annavad kolm keskkooli, spordikallakuga internaatkool ja muusikakool. Linnas on kultuurimaja ja kaks raamatukogu.
Linnas on keemiatööstus (lakkvärvid), polügraafiatööstus ja toiduainetetööstus, seal töödeldakse puitu ja valmistatakse ehitusmaterjale (raudbetoonist detailid). 
Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1774–1779), XVI sajandil rajatud endine kalvinistide, praegune õigeusu kirik, endise Zasłaŭje lossi varemed (kasutusel XI–XVIII sajandil) ja linnamägi (kasutusel X–XI sajandil). 1986. aastal loodi linna juurde ajaloolis-kultuuriline kaitseala.
Ajalugu.
Arheoloogiliste andmete põhjal tekkis linna kohale Svisłači jõe kaldale X sajandil krivitšite asula. Zasłaŭje linna on esmamainitud 985. aastal, mil Vladimir Püha andis selle oma naisele Rogneda Rogvolodovnale ja pojale Izjaslav Vladimirovitšile, umbes sel ajal asustati ka sealne linnamägi. Tol ajal asutati linna ka klooster, aga selle asukoht on teadmata, ühtlasi ristiti kohalik rahvas.
1127. aastal on seoses Połacki ja Kiievi vaheliste sõdadega esmamainitud Izjaslavi vürstiriiki, mille keskuseks Zasłaŭje oli. XIII sajandi lõpust kuulus linn Leedu Suurvürstiriiki. Algul suurvürstidele kuulunud linna andis Kęstutis oma nooremale vennale Jaunutisele, kes pani seal aluse Zaslavskiste suguvõsale. 1434. aastal põletas Švitrigaila linna maha.
1539. aastal läks Zasłaŭje Hlebowiczite valdusse. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas see kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. XVI sajandi teisel poolel hakkas sealse kalvinistide koguduse juures tegutsema kool, ka oli koguduse juures trükikoda, kus Szymon Budny lasi trükkida oma piibli. 1625. aastal ehitati linna katoliku kirik.
1655. aastal rüüstasid linna Moskva väed, selle käigus purustati ka loss. 1678. aastal läks linn Sapiehade valdusse. 1678. aastal (teistel andmetel 1676) asutasid Sapiehad linna dominiiklaste kloostri.
1753. aastal läks linn Przeździeckite valdusse. 1772. aastal andis Stanisław II linnale õiguse pidada neli korda aastas laata. XVIII sajandi teisel poolel tegutsesid linna telliselööv ja kalevivabrik.
1793. aastal läks Zasłaŭje teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu, ühtlasi muudeti linn aleviks. Zasłaŭje hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Minski kreisi. 1815. aastal omandasid alevi Pruszyńskid. Seoses Kastuś Kalinoŭski ülestõusuga konfiskeerisid tsaarivõimud alevi ka sellelt suguvõsalt. 1873 . aastal valmis alevit läbiv raudtee.
1921. aastal hakkas Zasłaŭje kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Aastail 1924–1959 oli alev samanimelise rajooni keskus, seejärel liideti see Minski rajooniga. 1985. aastal sai alevist jälle linn.
Lehar Linno

Lehar Linno (28. jaanuar 1954 Tartu – 29. märts 2024) oli Eesti auto- ja jalgrattasportlane. 
1971–1973 tuli ta maanteesõidus 4 korda Eesti meistriks. 
1994–1998 oli ta Autospordiliidu peasekretäri asetäitja.
Vello Kade

Vello Kade (sündinud 22. detsembril 1937 Tartus) on Eesti veemotosportlane, poksitreener ja sporditegelane.
Ta lõpetas aastal 1956 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sportlasena.
Aastal 1962 sai ta Eesti NSV veemotospordi meistrivõistlustel MA võistlusklassis kulla ja 1964. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel 2 hõbedat.
Sporditegelasena.
2008–2014 oli ta Eesti Poksiliidu president.
Isiklikku.
Tema abikaasa on kergejõustiklane ja treener Milde Kade, nende poeg on poksija ja treener Ervin Kade, tütar on kirikumuusik Tuuliki Jürjo.
Mačuliščy

Mačuliščy (valgevene-eesti transkriptsioonis Matšulištšõ, poola keeles "Maczuliszcze") on alev Valgevenes Minski oblastis Minski rajoonis, Mačuliščy külanõukogu halduskeskus. Alevit läbib Minski ja Asipovičy vaheline raudtee. Mačuliščy asub merepinnast 228 meetri kõrgusel.
Mačuliščys on keskkool, seal tegutseb 72 erinevat ettevõtet. Alev on tihedalt seotud Valgevene relvajõududega, selle kõrval asub sõjaväele kuuluv lennuväli.
Ajalugu.
Mačuliščyt on esmamainitud 1590. aastal. Aastast 1600 on teada, et asula kuulus I. Korsakile. Aastal 1791 ehitati sinna katoliku kirik. Mačuliščy läks Venemaa koosseisu teisel Poola jagamisel aastal 1793. Aastal 1858 hakkas asula kuuluma riigile. Aastal 1997 sai Mačuliščyst alev.
2014. aasta Giro d'Italia

2014. aasta Giro d'Italia oli 97. Giro d'Italia, mis toimus 9. maist 1. juunini. Velotuur algas Belfastis 21,7 km meeskondliku temposõiduga ja lõppes Triestes 172 km grupisõiduga. 
Võitis Nairo Quintana (Movistar Team), teise koha sai Rigoberto Urán (Omega Pharma-Quick Step) (mõlemad kolumbialased) ja kolmandaks tuli itaallane Fabio Aru (Astana). Punktiarvestuse võitis prantslane Nacer Bouhanni (FDJ.fr), "mägede kuningas" oli kolumbialane Julián Arredondo (Trek Factory Racing) ja noorratturite konkurentsis oli võitja Quintana. Kiireim võistkond oli Ag2r-La Mondiale ning võistkondliku punktiarvestuse võitis Omega Pharma-Quick Step.
Võistkonnad.
Velotuuril osales 22 meeskonda: 18 UCI ProTeam litsentsiga võistkonda ja 4 korraldajate kutsutud võistkonda.
 * – "Wild-card"i ehk vabapääsmega meeskonnad
Etapid.
Etapid olid jagatud 5 kategooriasse, mida tähistati tähtedega A–E. A tähendas kõige kergema raskusastmega etappi ja D kõige raskema raskusastmega etappi, E tähendas temposõitu. Kategooriate järgi arvutati, kui suur on ajalimiit ja kui palju punkte etapil jagatakse. 
2014. aasta Giro trass läbis kolme riigi territooriumi: Suurbritannia, Iirimaa ja Itaalia. Erinevalt eelmistest aastatest algas velotuur reedel ja varasema kahe puhkepäeva asemel oli kolm.
Tulemused.
1. etapp.
9. mai 2014 Belfast 21,7 km võistkondlik temposõit
2. etapp.
10. mai 2014 Belfast 219 km
3. etapp.
11. mai 2014 Armagh-Dublin 187 km
4. etapp.
13. mai 2014 Giovinazzo-Bari 112 km
5. etapp.
14. mai 2014 Taranto-Viggiano 203 km
6. etapp.
15. mai 2014 Sassano-Montecassino 257 km
Aleksei Palm

Aleksei Palm (5. juuni 1882 Tartu – 29. oktoober 1960 Tartu) oli Eesti sporditegelane.
1914. aastani võistles ta tõstmises ja maadluses.
1901. aastal asutas ta koos vend Friedrich Anton Palmiga, August Lagastikuga ja Oskar Assoga spordiringi, millest 1907. aastal kujunes välja spordiselts Aberg.
Merili Kukuškin

Merili Kukuškin (neiupõlvenimi Randmaa; sündinud 14. juuni 1985 Audru) on eesti purjetaja ja jääpurjetaja.
Ta lõpetas aastal 2004 Pärnu Raeküla Gümnaasiumi. Aastal 2007 lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna tootearenduse ja tootmistehnika eriala bakalaureuseõppes ning aastal 2009 magistriõppes. 2015. aastal sai TTÜ mehaanikateaduskonnas doktorikraadi.
Purjetamist alustas ta 2000. aastal isa Uku Randmaa innustusel. 
Ta tuli 2001. ja 2002. aastal Zoom8 klassis Euroopa meistriks. 2004. aasta MM-il sai 4. ja 2003. aasta MM-il 6. koha.
Izmail Uspenski

Izmail Uspenski (9. veebruar 1937 Leningradi oblast – 27. august 1995 Jõgeva) on Eesti maadleja ja maadlustreener.
Aastal 1974 tuli ta II Eesti raskejõustikuspartakiaadil Kreeka-Rooma maadluses keskkaalus hõbedale.
Isiklikku.
Maadleja Aap Uspenski on tema poeg.
Hugo Huimerind

Hugo Huimerind (aastani 1938 Viltman; 20. märts 1916 Lähtru vald, Läänemaa – 25. juuli 2006 Tallinn) oli Eesti võrkpallitreener.
Ta oli aastatel 1950–1960 Tartu Laste ja Noorte Spordikooli ja 1961–1976 Tallinna Pedagoogilise Instituudi võrkpallitreener. 
Isiklikku.
Tema abikaasa oli võrkpallur ja treener Aino Huimerind, nende poeg on arhitekt Jaak Huimerind.
Roela II linnamägi

Roela II linnamägi on neemikul asuv muinaslinnus Jõgeva maakonnas, Mustvee vallas, Voore külas, Pohlamäel. 
Kirjeldus.
Muistne linnus asub Roela I linnamäest 400 m loode pool Kullavere sügava jõeorundj kõrgel kaldajärsakul. Neemiklinnus on kaitstud põhja poolt jõeoruga, ida- ja lääneküljelt sälkorgudega ning lõuna poolt 0,7 m sügavuse vallikraaviga. Kraavi linnusepoolsel küljel asub 150 m pikkune, 0,8 m kõrgune ja 2 m laiuse vall. Vall koosneb mullasegusest liivast. Õueala on ümara põhiplaaniga. Võimalik, et linnus oli kasutuses ainult sõjalise ohu korral. Ilmselt pärit I-II aastatuhandest.
Jüri Kurman

Jüri Kurman (ka Jüri Osvald Kurman ning ingliskeelsetes publikatsioonides ka George Kurman; 10. juuni 1942 Tallinn – 12. detsember 1994 Macomb, St. Lawrence'i maakond New Yorgi osariik) oli USA-s elanud eesti kirjandusteadlane ja tõlkija, kes on inglise keelde tõlkinud eesti rahvuseepose "Kalevipoeg". 
Ta sündis Tallinnas, kuid aastal 1944 lahkusid ta vanemad Hugo ja Juta Kurman koos Jüri ja ta venna Jaaniga Saksamaale. Aastal 1947 asus pere Saksamaalt USA-sse. Ta õppis (aastatel 1950–1956) New Yorgi eesti täienduskoolis. Edasi õppis ta Cornelli ülikoolis (sai kunstide bakalaureuseks), Columbia ülikoolis (kus ta sai aastal 1966 magistriks) ja Indiana ülikoolis (kus ta kaitses aastal 1969 "dr. phil" kraadi uurimusega eesti-soome kirjandussuhete alal).
Jalukse ringvall-linnus

Jalukse ringvall-linnus on muinaslinnus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jalukse küla endise Perti talu karjamaal, Tallinna–Keila–Haapsalu maanteest 200 m. 
Kirjeldus.
Tegemist on Läänemaale tüüpilise ringvallidega linnusega, nagu neid rajati ajavahemikus I aastatuhandest eKr kuni II aastatuhandeni pKr. Tänapäevaks on erinevate tööde käigus veidi üle poole linnusealast hävinud.
Ringvall-linnus asub tasasel maal. See kujutas endast 5 m laiust ja 0,5 m kõrgust ringvalli. Vallid olid rajatud liivasegusest mullast ja kividest. Muinaslinnuse õueala oli 30–35 m läbimõõduga. Jalukse ringvall-linnus on ilmselt rajatud I aastatuhandel pKr.
Tõnu Kaukis

Tõnu Kaukis (sündinud 27. märtsil 1956 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 4. Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse teaduskonna.
1975–1985 võitis Eesti NSV meistrivõistlustel 10 kuldmedalit (5 110 m tõkkejooksus, 3 kaugushüppes ja 2 kümnevõistluses) ning 3 hõbemedalit ja 1 pronksmedali. Ta tuli 4 korral Eesti NSV meistriks teatejooksus ning on parandanud kahel korral Eesti kümnevõistlusrekordit: 8086 (1978) ja 8141 (1980; uue punktitabeli järgi 8151).
Valter Kalam

Valter Kalam (19. juuli 1911 Orenburgi kubermang, Venemaa – 22. november 1973 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane (sprinter), kergejõustikutreener ja spordipedagoog.
Lõpetas 1930. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi, õppis 1930–1932 Tallinna Konservatooriumis ja lõpetas 1948. aastal TRÜ kehakultuuriteaduskonna. 
Ta tuli Eesti meistriks kaks korda 200 m jooksus (1938–1939) ja neli korda teatejooksus (1939–1944).
Ta oli aastatel 1944–1946 Nõukogude Liidu sõjavangilaagrites Saksamaal ja Komi ANSVs.
Voldemar Neiland

Voldemar Neiland (aastast 1940 Valmar Neljand; 25. juuli 1893 Valga – 26. veebruar 1976 Tallinn) oli Eesti maadleja ja tõstja.
Aastal 1921 võitis ta Eesti meistrivõistlustel tõstmises kaalukategoorias kuni 75 kg hõbemedali.
Anti Levandi

Anti Levandi (sündinud 6. juunil 1941 Halinga vallas Pärnumaal) on Eesti sporditegelane . 
1960. aastal lõpetas ta Pärnu 2. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Aastal 1957 tuli ta aerutamises ühekanuul Eesti noortemeistriks . Aastal 1958 sai ta aerutamises ühekanuul ja aastal 1964 sõudmises kaheksapaadil hõbeda . 
Aastatel 1965–1990 oli ta Eesti NSV Spordikomitees (hiljem Eesti Spordiametis) suusatamise vanemtreener. Aastatel 1997–2008 oli ta Eesti Jahispordiliidu juhatuse liige ja vastutav sekretär.
Isiklikku.
Allar Levandi on tema ja Agnes Levandi poeg.
Kristjan Lasn

Kristjan Karl Lasn (1. veebruar 1908 Pärnu – 2. veebruar 1984 Adelaide, Austraalia) oli Eesti tennisist.
Ta lõpetas 1927. aastas Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi ja 1935. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 
1926–1940 tuli ta tennises 10 korda üksikmängus ja 12 korda paarismängus Eesti meistriks.
Vjatšeslav Šturm

Vjatšeslav Šturm (30. detsember 1947 Paide – 25. veebruar 2024) oli Eesti allveesporditreener.
1968–1982 töötas ta treenerina Laevastiku Tallinna Jahtklubis.
Harri Russak

Harri Russak (12. august 1927 Tartu – 11. september 2000 Tartu) oli Eesti korvpallur ja treener.
Ta lõpetas 1951. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna 
Ta võitis NSV Liidu meistrivõistlustel 1949. aastal kuld-, 1950. aastal hõbe- ja 1951. aastal pronksmedali.
1984–1997 oli ta Tartu korvpallikooli treener.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Aime Russak.
Surnud 29. mail

"Siin loetletakse 29. mail surnud tuntud isikuid."
Urmas Saaliste

Urmas Saaliste (sündinud 22. septembril 1960 Järvakandis) on Eesti jahilaskur.
Ta sai 1988. aasta Seouli olümpiamängudel 7. ja 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel 39. koha.
Aastatel 1983–2010 tuli ta 29 korda individuaalselt ja 9 korda meeskondlikult Eesti ja Eesti NSV meistriks.
Lycodon cavernicolus

Lycodon cavernicolus on "Colubridae" sugukonda kihvmao perekonda kuuluv maoliik.
"Lycodon cavernicolus" avastati 2014. aastal.
"Lycodon cavernicolus" on endeemne Perlise osariigis Malaisias.
Sulev Lepik

Sulev Lepik (sündinud 22. juulil 1966 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane.
Lõpetas 1984. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1985. aastal Tallinnas Kutsekeskkool nr 19 autoremondilukksepa erialal.
Aastatel 1987–1993 võitis ta Eesti NSV ja Eesti meistrivõistlustel odaviskes 2 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi.
Ta on olnud Andrus Värniku treener.
Eduard Hermann (maadleja)

Eduard Hermann (23. detsember 1891 Tartu – 22. märts 1947 Tartu) oli Eesti maadleja.
Aastal 1911 sai ta Helsingi MM-il kergekaalus (kuni 60 kg) 6. koha.
Hermann hukkus 22. märtsil 1947, kui jäi Raadi mõisa müüride varingu alla.
Linda Ojastu

Linda Ojastu (aastani 1960 Linda Kepp; 29. veebruar 1936 Tartu – 26. september 2006 Tartu) oli Eesti ja NSV Liidu kergejõustiklane ja spordipedagoog.
1954–1956 tuli ta 200 m jooksus ja 80 m tõkkejooksus ning 4 korral teatejooksus Eesti NSV meistriks.
1958. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta NSV Liidu võistkonna koosseisus koos Vera Krepkina, Nina Poljakova ja Valentina Maslovskajaga kuldmedali 4×100 m teatejooksus.
Isiklikku.
Ta oli abielus kergejõustiklase ja sporditegelase Eino Ojastuga.
Poeg Aivar ja tütar Annely Ojastu on samuti edukad kergejõustiklased. Tütar Anu Liiviste (sündinud Ojastu, aastatel 1995–2016 Öpik) on kurtide olümpiamängudelt ja maailmameistrivõistlustelt saanud kergejõustikus medaleid.
Tiiu Jurkatamm

Tiiu Jurkatamm (aastani 1965 Tiitus; 1. september 1940 Tarvastu vald Viljandimaa – 16. aprill 2024) oli eesti kergejõustiklane ja treener. 
Ta lõpetas 1960. aastal Tõrva Keskkooli ning õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri, ülikooli lõpetas 1964. aastal. 
Aastail 1962–1964 sai ta Eesti NSV meistrivõistlustel kettaheites ühe hõbemedali ja kaks pronksmedalit.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli tõkkejooksja Kalju Jurkatamm, nende poeg Veiko Jurkatamm on korvpallur.
Jüri Šaraškin

Jüri Šaraškin (21. september 1938 Pärnu – 10. juuni 2019) oli Eesti purjetaja ja jääpurjetaja ning purjekonstruktor. 
Ta lõpetas 1957. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1963. aastal laevamehaanikainsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Šaraškin oli teaduste kandidaat (PhD), arvutiteadlane. Ta oli üks Eesti esimese miniarvuti STEM loojaid.
Ta tegi aastatel 1962–1990 teadustööd ja 1991. aastast tegitses eraettevõtjana.
Sport.
1978. aastal sai ta maailmameistrivõistlustel jääpurjetamises DN-klassis 4. koha.
Ta oli ka tunnustatud rahvusvahelise kategooria kohtunik, Finn-klassi peamõõtja. 
Treenerina juhendas ta Finn-klassi purjetajaid: soomlasi Esko Rechardti ja Jari Mäkilät, hollandlast Roy Heinerit, Krista Kruuvi jt.
Jüri Šaraškin oli Kalevi Jahtklubi, Pärnu Jahtklubi ja Eesti Spordiseltsi Kalev auliige. 
Isiklikku.
Ta oli abielus iluuisutaja ja iluuisutamiskohtuniku Anne Šaraškiniga. Purjetamisega on rahvusvahelisel tasemel tegelenud ka nende tütar Mari Šaraškin (1974–2011) ja poeg Peter Šaraškin.
Intervjuu (täpsustus)

Intervjuu on vestlus kahe või enama inimese vahel, kus intervjueerija esitab teabe saamiseks intervjueeritava(te)le küsimusi.
Karl Leman

Karl Leman (1. oktoober 1907 Sablino, Peterburi kubermang – 6. detsember 1991 Tallinn) oli Eesti poksitreener ja spordipedagoog.
Aastatel 1962–1966 oli ta Eesti poksikoondise vanemtreener.
Intervjuu (film, 2014)

"Intervjuu" on Ameerika Ühendriikides 2014. aastal valminud poliitiline komöödia. Film esilinastus 12. detsembril 2014 Los Angeleses. Laiemale vaatajaskonnale linastus film enam kui 300 valitud USA kinos 25. detsembril 2014.
Filmi peategelased, kaks ameerika ajakirjanikku, saavad võimaluse intervjueerida Põhja-Korea liidrit Kim Chŏng-uni. CIA teeb ajakirjanikele ülesandeks Kim Chŏng-un mõrvata.