2010. aasta Pakistani üleujutused

2010. aasta Pakistani üleujutused olid Pakistanis 2010. aasta juuli lõpus alanud üleujutused, mis olid tingitud tugevatest mussoonvihmadest Khyber Pakhtunkhwa, Sindhi, Pandžabi ja Belutšistani provintsis Pakistanis, mis mõjutasid Induse jõe veetaset. Üleujutused mõjutasid umbes ühte viiendikku Pakistani kogupindalast. Pakistani valitsuse andmete kohaselt mõjutasid üleujutused umbes 20 miljonit inimest, peamiselt vara, elatusvahendite ja infrastruktuuri hävimisega, surma sai ligi 2000 inimest.
ÜRO peasekretär Ban Ki-moon palus esialgu 460 miljonit USA dollarit (420 miljonit eurot) hädaabi pakkumiseks, märkides, et üleujutus oli kõige suurem katastroof, mida ta oli kunagi näinud. Vaid 20% taotletud toetussummast saadi kokku 15. augustil 2010. USA muretses, et abi ei jõua piisavalt kiiresti ja Maailma Terviseorganisatsioon teatas, et kümme miljonit inimest olid sunnitud jooma ohtlikku vett. Majandusele tekitatud kahju oli hinnanguliselt üle 4 miljardi USA dollari (2,5 miljardit eurot) ning põllukultuuride kahjustused olid hinnanguliselt üle 500 miljoni USA dollari (425 miljonit eurot).
Üleujutuse põhjustasid sagedased vihmad. NASA avaldatud sademete anomaalia kaart näitas La Niñale omistatud ebatavaliselt intensiivseid mussoonvihmasid. 21. juunil hoiatas Pakistani meteoroloogiaosakond, et riigi põhjaosas võib juulist septembrini toimuda linna- ja välkujutus.
Mussoonvihmad olid viimase 80 aasta kõige hullemad. Pakistani meteoroloogiaosakond teatas, et üle 200 millimeetri vihma langes 24 tunni jooksul Khyber Pakhtunkhwas ja Pandžabis. 24 tunni jooksul langes Peshawaris rekordiline 274 mm vihma. 30. juulil oli kodudest lahkunud 500 000 inimest.
27.-30. juulil sadas Khyber Pakhtunkhwa ja Pandžabi provintsi linnades igal pool rohkem kui 200 mm vihma. Info saadi selle kohta Pakistani Meteoroloogia Keskusest. Kõige rohkem sadas vihma Risalpuri linnas, kus sadas maha 415 mm.
Tagajärjed.
Üleujutused põhjustasid vähemalt 1781 inimese surma, viga sai 2966 inimest ja hävis rohkem kui 1,89 miljonit kodu.
Karakorami maantee, mis ühendab Pakistani Hiinaga, suleti pärast silla hävinemist. Rahvusvahelise Punase Risti Komitee sõnul avaldasid Pakistani laastavad üleujutused elanikkonnale tõsist mõju. Lisaks kõikidele muudele kahjudele hävitasid üleujutused suurema osa tervishoiu infrastruktuurist kõige halvemas olukorras olevates piirkondades.
Üleujutused uputasid 69 000 km² Pakistani kõige viljakamatest põllumaadest, hukkus 200 000 karjalooma ja vesi viis endaga kaasa suuretes kogustes teravilja. Peamine mure oli see, et põllumajandustootjad ei suutnud 2010. aastal langetada uute seemnete istutamise tähtaega, mis tähendas toiduainete tootmise vähenemist 2011. aastal ja võimalikku pikaajalist toidupuudust. Põllumajanduse kahjustused ulatusid rohkem kui 2,9 miljardi dollarini, hõlmates üle 2800 km² hävinud puuvilla, 810 km² suhkrurooistandusi ja 810 km² riisipõlde. 500 000 tonni nisu, 1200 km² loomasöödaks kasvatatavat ja ladustatud teravilja viisid üleujutused endaga kaasa.
Abi osutamine.
2010. aasta juuli lõpuks palus Pakistan rahvusvahelistelt rahastajatelt abi katastroofile reageerimiseks. USA saatis Pakistanile seitse päästehelikopterit. Ühinenud Rahvaste Organisatsioon alustas oma abi andmist ja palus riikidelt 420 miljonit eurot, et pakkuda kohest abi (toit, varjupaik ja puhas vesi).
UNOCHA sõnul oli 2011. aastaks humanitaarabis kogutud kokku 2 653 281 105 USA dollarit (25,8%), millele järgnesid eraisikud ja organisatsioonid (13,4%) ja Jaapan (11,3%).