tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tallinna Mahtra Põhikool

Tallinna Mahtra Põhikool on põhikool Tallinnas aadressil Mahtra 60.
Kooli direktor on Edgar Roditšenko.
Kuni 1. septembrini 1998 oli kooli nimi Tallinna 58. Keskkool, kuni 1. septembrini 2014 oli kooli nimi Tallinna Mahtra Gümnaasium.
Dickey Betts

Forrest Richard Betts (tuntud kui Dickey Betts; 12. detsember 1943 West Palm Beach, Florida – 18. aprill 2024 Osprey, Florida) oli USA kitarrist, laulja ja laulukirjutaja.
Ta oli eelkõige tuntud rokkansambli The Allman Brothers Band asutajaliikmena. Ta mängis ansamblis vaheaegadega aastatel 1969–2000. Ansamblis lõi ta kitarripartnerluse Duane Allmaniga. Betts kirjutas ansambli paljud tuntumad laulud, sealhulgas "Ramblin' Man" ja instrumentaalpala "Jessica". Pärast Duane Allmani surma 1971. aastal sai Betts The Allman Brothers Bandis endale suurema juhirolli ning alates 1973. aastal neljandast stuudioalbumist "Brothers and Sisters" oli Betts aeg-ajalt ansamblis ka laulja. 1995. aastal võeti Betts The Allman Brothers Bandi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Alates 1970. aastatest tegutses Betty samuti sooloartistina. Tema esimene sooloalbum "Highway Call" ilmus 1974. aastal.
2003. aastal valis ajakiri Rolling Stone Bettsi kõigi aegade saja parima kitarristi seas 58. kohale.
Sulev Torri

Sulev Torri (1932 – 8. november 1993) oli eesti matemaatikaõpetaja ja -metoodik.
Ta töötas Tallinna 1. Kutsekeskkoolis.
Ta on maetud Martna kalmistule.
Luossajoki

Luossajoki on jõgi Rootsis Lapimaa maakonnas Norrbotteni läänis Kiruna vallas.
Jõgi saab alguse Kirunast läänes Luossajärvi kagutipus (geograafilised koordinaadid 67° 52′ N, 20° 12′ E), voolab läbi Kiruna edelaosa, ristub Malmbananiga, läbib Lombolo linnaosa ja pöörab seejärel itta. Luossajoki voolab Kiruna lähedal läbi Yli Lompolo ja Ala Lompolo järvest. Jõesse suubuvad Tuollujoki ja Pahtajoki. Luossajoki suubub Laxforseni juures Tornio jõkke. Jõe pikkus on 22 km.
Jõel on rahvasuus ka nimi "Skittabäcken" 'sitaoja', sest kunagi jooksid sinna Kiruna kanalisatsiooniveed.
Eesti meistrivõistlused meeste jalgratturite maanteesõidus 1933–1991

Eesti meistrivõistlused meeste jalgratturite maanteesõidus aastatel 1933–1991.
Gregg Allman

Gregory LeNoir Allman (8. detsember 1947 Nashville, Tennessee – 27. mai 2017 Richmond Hill, Georgia) oli USA rokk- ja bluusimuusik. Ta oli eeskätt tuntud ansambli The Allman Brothers Band liikmena.
Ta alustas oma muusikukarjääri koos oma vanema venna Duane'iga 1960. aastatel. 1969. aastal asutasid nad ansambli The Allman Brothers Band, mis ühendas roki, bluusi, džässi ja kantrimuusika elemente. Gregg täitis ansamblis solisti ja klahvpillimängija rolli. Ansambel saavutas suuremat edu 1971. aastal kontsertalbumiga "At Fillmore East". Mõni aeg hiljem hukkus Duane mootorrattaõnnetuses. Pärast Duane'i surma võtsid Gregg ja kitarrist Dickey Betts ansambli juhtimise enda kätte. 1973. aastal ilmunud album "Brothers and Sisters" oli müügitulu poolest ansambli kõige edukam. Ansambel tegutses mõningaste pausidega kuni 2014. aastani. Allman kirjutas ansambli osa tuntumad laulud, milleks olid muuhulgas "Whipping Post", "Melissa" ja "Midnight Rider". Ansamblil oli võtmeroll 1970. aastate "southern rock"i väljakujunemisel.
1973. aastal alustas Allmann soolokarjääri, andes välja sooloalbumi "Laid Back". 1987. aastal tõusis ootamatul hitiks tema laul "I'm No Angel". Tema seitsmes stuudioalbum "Low Country Blues" (2011) jõudis USA plaadi müügiedetabelis Billboard 200 viiendale kohale, mis märkis tema albumite kõrgemat kohta.
Allman mängis Hammondi orelit ja kitarri ning ta oli tuntud oma tundeküllase hääle poolest. Tänu oma muusikalisele tööle nimetati teda "southern rock"i pioneeriks. 1995. aastal võeti ta The Allman Brothers Bandi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. 2006. aastal võeti ta sooloartistina Georgia Music Hall of Fame'i liikmeks. Ajakiri Rolling Stone on ta valinud kõigi aegade parimate lauljate seas 70. kohale.
Läbi kogu oma elu kannatas Allman alkoholi- ja narkosõltuvuse käes. 2012. aastal andis ta välja autobiograafia "My Cross to Bear".
Allman oli abielus kokku seitse korda ja tal oli viis last. Aastatel 1975–1979 oli ta abielus laulja Cheriga.
Oma lõpu poole oli tal probleeme tervisega. Allman suri 2017. aasta 27. mail 69-aastaselt maksavähki.
The Allman Brothers Band

 
The Allman Brothers Band oli Ameerika Ühendriikide rokkansambel, mille asutasid 1969. aastal Florida osariigis Jacksonville'is vennad Duane Allman (kitarr) ja Gregg Allman (laul, klahvpillid, laululooming). Lisaks kuulusid ansambli algkoosseisu veel Dickey Betts (kitarr, laul, laululooming), Berry Oakley (basskitarr), Butch Trucks (trummid) ja Jai Johanny Johanson (trummid). Ansambel ühendas bluusi, džässi ja kantrimuusika elemendid ning ansambli kontsertidele olid iseloomulikud improvisatsioon ja instrumentaalmuusika.
Ansambli esimesed albumid "The Allman Brothers Band" (1969) ja "Idlewild South" (1970) ei saavutanud märkimisväärset edu, kuid 1971. aastal ilmunud kontsertalbum "At Fillmore East" esindas nende artistlikku ja kommertslikku läbimurret. Album sisaldab ansambli pikendatud esitusi eelnevatel stuudioalbumitel olnud lauludest "In Memory of Elizabeth Reed" ja "Whipping Post". Albumit "At Fillmore East" peetakse üheks kõigi aegade parimaks kontsertalbumiks.
Ansambli liider Duane Allman hukkus 1971. aasta oktoobris mootorrattaõnnetuses ning ansambel pühendas järgmisel aastal ilmunud albumi "Eat a Peach" temale. "Eat a Peach" on osaline kontsertalbum, mis kinnistas ansambli populaarsust; albumil olid Gregg Allmani "Melissa" ja Dickey Bettsi "Blue Sky". Veidi rohkem kui aasta pärast Duane Allmani surma hukkus samuti mootorrattaõnnetuses ansambli bassist Berry Oakley. Ansambliga liitusid seejärel klahvpillimängija Chuck Leavell ja bassimängija Lamar Williams, kellega koos salvestati album "Brothers and Sisters" (1973). Albumil oli Bettsi kirjutatud hittsingel "Ramblin' Man", mis jäi ansambli ainsaks esikümnesse jõudnud singliks. 1970. aastate esimesel poolel tõusis ansambel rokkmuusika esirinda, kuid juba mõni aeg hiljem kerkisid ansamblis esile sisemised pinged. Ansambel lõpetas 1976. aastal tegevuse, tuli kümnendi lõpus lühikeseks ajaks uuesti kokku ja lagunes taas 1982. aastal.
Ansambel tuli 1989. aastal jällegi kokku, misjärel anti välja rida uusi albumeid ja korraldati arvukaid kontserdituure. 1990. aastatel muutus ansambli koosseis märgatavalt; kõige märkimisväärsemaks lahkujaks oli Betts. Ansambel saavutas stabiilsuse 2000. aastatel koos bassist Oteil Burbridge'i ning kitarristide Warren Haynesi ja Derek Trucksiga ning kogus tuntust igal kevadel New Yorgis Beacon Theatre'is toimunud kuu aja pikkuse kontserdisarjaga. Ansambel lõpetas lõplikult tegevuse 2014. aasta oktoobris pärast viimast ülesastumist Beacon Theatre'is. Butch Trucks sooritas 2017. aasta jaanuaris 69-aastaselt enesetapu ja Gregg Allman suri sama aasta mais samuti 69-aastaselt maksavähki. Betts suri 2024. aasta aprillis 80-aastaselt, misjärel on ansambli algkoosseisust ainsana elus veel trummar Jaimoe Johanson.
The Allman Brothers Band võeti 1995. aastal Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. 2004. aastal paigutas ajakiri Rolling Stone ansambli kõigi aegade parimate artistide seas 52. kohale.
Eesti jalgpallihallide loend

Eesti jalgpallihallide loend on loetelu jalgpalli sisehallidest Eestis, mille väljaku mõõtmed on vähemalt 90 × 60 meetrit. Erandina on loetelus esitatud ka kaks väiksema väljakuga jalgpallihalli, kus saab siiski harrastada jalgpalli täismõõtmetes jalgpalliväravatega.
2025. aasta oktoobri seisuga on Eestis 12 täismõõtmetes (väljaku mõõtmed vähemalt 100 × 64 meetrit) jalgpallihalli. Esimene taoline sisehall avati 2013. aastal Tallinnas Lilleküla jalgpallikompleksis. 2020. aastal algas Eesti maakondadesse jalgpallihallide rajamist toetav riiklik programm.
Éder Citadin Martins

Éder Citadin Martins (sündinud 15. novembril 1986 Lauro Mülleris) on Brasiilia-Itaalia jalgpallur, kes mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Criciúma.
Ta alustas Criciúmas ka klubikarjääri. Criciúma põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 19. detsembril 2004 hooaja viimases mängus Coritiba vastu. 2005. aastal lõi Éder Brasiilia esiliigas 19 mänguga viis väravat.
Aastatel 2006–2018 mängis Éder Itaalias, kus ta kuulus kokku kuue klubi koosseisus: Empoli, Frosinone, Brescia, Cesena, Sampdoria ja Milano Internazionale. Hooajal 2009/10 oli Éder Empolis mängides Itaalia esiliiga hooaja suurim väravalööja (27 väravat). Itaalia kõrgliigas oli ta kõige edukam Sampdorias, kui ta lõi nii hooajal 2013/14 ja 2015/16 12 väravat. Hooaja 2015/16 keskel siirdus ta Internazionalesse, kuid suutis hooaja teise poolega lüüa vaid ühe värava. Hooaeg 2016/17 oli Internazionales Éderi jaoks edukam, kui ta lõi liigas kaheksa väravat´.
Aastatel 2018–2020 mängis Éder Hiina kõrgliigaklubis Jiangsu Suning.
2021. aasta märtsis naasis Brasiiliasse, kui sõlmis kuni 2022. aasta lõpuni kehtiva lepingu kõrgliigaklubiga São Paulo. 16. juunil 2021 lõi ta mängus Chapecoense vastu oma kõige esimese värava Brasiilia kõrgliigas. Alates 2023. aastast mängib ta taas Criciúmas.
Aastatel 2015–2017 mängis Éder Itaalia jalgpallikoondises, kus lõi 26 mänguga kuus väravat. Ta kuulus Itaalia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus lõi teises alagrupimängus Rootsi vastu 88. minutil Itaalia võiduvärava.
Ta sai nime Brasiilia jalgpalluri Éder Aleixo järgi.
The Final Countdown

"The Final Countdown " on Rootsi rokkbändi Europe kolmas stuudioalbum. 30. mail 1986 Epic Recordsi kaudu välja antud albumit saatis suur edu. Album saavutas USA Billboard 200 edetabelis 8. koha ja sai paljude riikide edetabelites kõrgeid kohti.
Love at First Sting

"Love at First Sting" on Saksa rokkbändi Scorpions üheksas stuudioalbum. See ilmus 27. märts 1984 plaadifirma EMI Records poolt Euroopas ja Mercury Recordsi vahendusel USA-s. Plaadil on kolm bändi kuulsaimat lugu "Rock You Like a Hurricane", "Still Loving You" ja "Big City Nights".
Ratt (ansambel)

Ratt oli 1970. aastatel Los Angeleses asutatud Ameerika "glam metal"'i ansambel, mis saavutas suurema edu 1980. aastatel. 
Kõige tuntum on selle hittlugu "Round and Round". Ansambel tegutses aastatel 1976–1992 ja hiljem 1996–2022.
Srettha Thavisin

Srettha Thavisin (tai เศรษฐา ทวีสิน; sündinud 15. veebruaril 1962 Bangkokis) on Tai ettevõtja ja poliitik, 22. augustist 2023 kuni 14. augustini 2024 Tai peaminister. 
Varem oli ta Sansiri tegevjuht ja president.
Craco

Craco on kummituslinn Matera provintsis Lõuna-Itaalias Basilicata maakonnas.
See jäeti maha 20. sajandi lõpupoole maalihete ja ebastabiilse pinnase tõttu. Craco on saanud populaarseks turismisihtkohaks ja filmivõtete paigaks. 2010. aastal lisati Craco Maailma Monumentide Fondi jälgimisnimekirja.
Geograafia.
Craco asub Taranto lahest umbes 40 km sisemaal. Linn ehitati järsule tipule, andes sellele silmatorkava välimuse ja eristades seda ümbritsevast maast. Linna kõrgeimale küljele rajatud keskus on suunatud järsult edelasse kulgevale seljandikule, kus leidub uuemaid hooneid. Linn asub 400 m kõrgusel kalju otsas, kust avaneb vaade Cavone jõe orule. Piirkonnas on palju taimkatteta künkaid, mida nimetatakse "calanchideks" (badlands), mis on tekkinud intensiivse erosiooni tagajärjel.
Ajalugu.
Linn rajati vanakreeklaste poolt aastal 540. pKr. Aastal 1040 sai valmis esimene ehitis, milleks oli Normani torn.
Aastatel 1154–1168 oli küla valitseja "Eberto", kes kehtestas feodaalsüsteemi. 1179. aastal läks võim Roberto di Pietrapertose kätte. 1276. aastal rajati linna esimene ülikool. 1277. aastal oli linnas 450 ja 1561. aastal 2590 elanikku. 15. sajandiks oli Cracos arenenud välja neli suurt väljakut: Palazzo Maronna, Palazzo Grossi, Palazzo Carbone, ja Palazzo Simonetti.
1656 tabas Cracot katk, mille tõttu suri sadu elanikke ja rahvaarv vähenes oluliselt. Aastatel 1892–1922 tekkis kehvade põllumajandustingimuste tõttu suur näljahäda, mis põhjustas massilise rände Põhja-Ameerikasse. Lahkus umbes 1300 elanikku.
1950.–1970. aastatel tekkis mitmeid maalihkeid, mis muutsid linna elamiskõlbmatuks. 1963. aastal pidid viimased 1800 elanikku ebaturvaliseks muutunud linnast lahkuma. Nad asustati ümber Craco Peschiera linna, mis asub mõne kilomeetri kaugusel.
Popkultuuris.
Filmid.
Cracot on kasutatud mitme filmi võttepaigana.
Kõõm

Kõõm on marrasknahatükikestest valge või hallikas ketendus peas. 
See koosneb peanahalt eralduvatest surnud naharakkudest, mis muutuvad juustes märgatavaks.
Kõõma põhjustajaid võib olla mitu. Nahal võib hakata vohama mikrofloora normaalseks osaks olev pärmseen "Malassezia furfur". Seene ägenemist võivad esile kutsuda erinevad tegurid nagu stress, immuunsuse langus, suurenenud rasueritus aga ka pärilikkus. Kõõm võib olla nii kuiva kui ka rasuse iseloomuga.
Rasust kõõma peetakse tihti seborroilise dermatiidi kergemaks vormiks. Põhjustajaks võib olla rasunäärmete aktiivsuse suurenemine või erinevate juuksehooldusvahendite kasutamine, mis muudavad peanaha normaalsest rasusemaks.
Mustamäe Keskus

Mustamäe Keskus on Tallinnas Mustamäel aadressil A. H. Tammsaare tee 104a asuv kaubanduskeskus, mis avati 2016. aasta alguses. Kaubanduskeskuses on 20 000 m2 üldpinda.
Ehitus.
Mustamäe Keskusele pandi nurgakivi 19. veebruaril 2015 ning keskus avati ametlikult 12. veebruaril 2016. Keskuse ehitasid OÜ Astlanda Ehitus ja Eventus Ehitus OÜ.
Keskuse omanikud.
Mustamäe Keskuse algne omanik oli East Capital Real Estate aastatel 2016–2021. Nad ostsid keskuse 2016. aastal 27,5 miljoni euro eest. 2021. aastal müüdi Mustamäe Keskus ettevõttele Brcks SPV5.
Paikuse kooli spordihoone

Paikuse Spordi Kompleks asub Paikuse vallas Pärnumaal, Eestis. 
Paikuse Spordihoone: Kohaliku Spordikeskuse Ajalugu ja Tähtsus
Sissejuhatus
Paikuse Spordihoone on oluline spordikeskus Pärnumaal, Eestis. Selle ajalugu ja tähtsus kohalikule kogukonnale on märkimisväärsed. Käesolev artikkel uurib spordihoone ehitamise ajalugu, selle tähtsust kohalikule kogukonnale ning selle rolli laiemas spordi- ja kultuurikeskkonnas.
Ehitamine ja arendamine
Paikuse Spordihoone ehitamine algas 1980. aastatel ning selle avamine toimus 1985. aastal. Hoone kavandamisel ja ehitamisel võeti arvesse mitmeid olulisi aspekte, sealhulgas kohalike elanike spordivajadusi ja -soove, tehnilisi nõudeid, eelarvepiiranguid ja keskkonnaalaseid kaalutlusi. Hoone on läbi aegade läbinud mitmeid renoveerimisi ja täiendusi vastavalt muutuvatele nõudmistele ja standarditele.
Spordihoone tähtsus kohalikule kogukonnale
Paikuse Spordihoone on oluline osa kohalikust kogukonnast, pakkudes mitmekesiseid spordivõimalusi erinevatele vanuserühmadele ja huvigruppidele. See on olnud koht, kus korraldatakse mitmesuguseid spordiüritusi, võistlusi, treeninguid ja ühiskondlikke koosolekuid. Lisaks on spordihoone toiminud oluliseks kogukonnakeskuseks, edendades ühtekuuluvustunnet ja tervislikke eluviise.
Laialdasem kontekst ja seosed Eestiga
Paikuse Spordihoone on osa laiemast spordikeskuste võrgustikust Eestis, mis toetab spordi populariseerimist ja noorte sportlaste arengut üle kogu riigi. Lisaks on spordihoone oluline osa Eesti spordikultuurist ja -ajaloost, kajastades kohaliku kogukonna pühendumust spordile ja tervislikele eluviisidele.
Kokkuvõte
Paikuse Spordihoone on oluline spordikeskus, mis on teeninud kohalikku kogukonda aastaid, pakkudes mitmekülgseid spordivõimalusi ja edendades tervislikke eluviise ning ühtekuuluvustunnet. Selle ajalugu ja tähtsus ulatuvad kaugemale kohalikust kontekstist, kajastades Eesti spordikultuuri rikkust ja mitmekesisust.
Peamised põhjused, miks Paikuse Spordihoone ehitati:
Allikad:
Pauluse Spordihall

Pauluse Spordihall (Pärnu Kalurihall) on Pärnu linna spordi- ja kultuuriasutus. See rajati 1970. aastatel tollase Pärnu Kalurite Mehaanikatehase töötajate spordikeskusena. Praegune hall valmis 1975. aastal. 
Halli rajamisel pöörati tähelepanu mitmekülgsete spordivõimaluste loomisele, sealhulgas jõusaalide, ujula ja spordiväljakute lisamisele. Hiljem hakkas seal tegutsema muidki spordiklubisid ja huviringe. 
Spordihallis toimuvad korvpalli-, võrkpalli- ja sulgpallitreeningud.
Riie

Riie on tekstiilmaterjal, mis on valmistatud kangastelgedel või kudumismasinal laia lindina. 
Riiet liigitatakse kasutatud kiudaine (näiteks villane riie, puuvillane riie, linane riie ja siidriie, nailon; segariiet nimetatakse kiudaine järgi, mida ta rohkem sisaldab, näiteks poolvillane riie), siduse, viimistluse (toorriie ja valmisriie, viimase alaliigid on pleegitatud riie, ühevärviline riie, trükimustriline riie ja karvastatud riie; näiteks flanell on karvastatud riie) jm järgi. Paljusid riideliike eristatakse mitme tunnuse järgi. Riiet, mis ei ole kootud riie, nimetatakse lausriideks.
Raske ja puine kootud naturaalne kangas, valmistatud puuvillast ja linasest. Kasutatakse kottide, kingade, vormiriiete ja pealisrõivaste valmistamiseks.
Telk

Telk on tugedele pingutatav ja vaiadega maa külge kinnitatav kerge kinnine varjualune, mida võib kasutada nii ajutise ööbimiskohana, telkelamuna ("Beduiinide, neenetsite telgid) kui ka" ajutise müügi-või etenduskohana .
Telk on tavaliselt valmistatud kangast või sünteetilisest materjalist. Telke kasutatakse laialdaselt matkamisel, telkimisel, väliüritustel ja sõjaväes. Need võivad varieeruda suuruse ja keerukuse poolest, ulatudes ühe inimese magamiskohast suurte struktuurideni, mis mahutavad sadu või isegi tuhandeid inimesi (näit. tsirkusetelkid).
Yli Lompolo

Yli Lompolo (ka "Yli Lombolo") on madal soojärv Rootsis Lapimaa maakonnas Norrbotteni läänis Kiruna vallas Kiruna Lombolo linnaosast läänes. Järv piirneb lõunas ja edelas märgaladega, põhjas maanteega E10. Geograafilised koordinaadid on 67°50′25″ N, 20°14′10″ E.
Yli Lompolo toitub Luossajoki kaudu põhja poolt Luossajärvist ning järvest voolab lõuna pool välja Luossajoki, mis järgmisena läbib Ala Lompolo. Et järv on nii madal (keskmine sügavus on umbes meeter), on põhi suuremalt jaolt niisugune, kus osakesed ei setti, vaid jäävad lahtiselt põhja, kuni vool neid edasi kannab.
Kuni aastateni 1954–1955, mil ehitati veepuhastusjaam, võttis järv Luossajoki kaudu vastu Kiruna kanalisatsiooniveed. Et vesi oli puhastamata, sisaldas see suures kontsentratsioonis raskmetalle, eriti elavhõbedat, põhiliselt kaevandamise tõttu Kiirunavaaras Luossajärvi ääres. Praegu on suur elavhõbedasisaldus setetes. 
Yli Lompolo ja Ala Lompolo on mitmete lindude pesitsuskohad. Pesitsejate seas on sarvikpütt ja väikekoskel. Järvel viibib ka laululuiki, parte ja teisi linde.
Ala Lompolo

Ala Lompolo on järv Rootsis Lapimaa maakonnas Jukkasjärvi kihelkonnas Norrbotteni läänis Kiruna vallas Kirunast vahetult lõunas Lombolo linnaosa Lombolo strandi asumi juures. Geograafilised koordinaadid on 67° 50′ 4″ N, 20° 14′ 50″ E.
Järv kuulub Tornio jõe valglasse. Pisut põhja pool ülesvoolu on Yli Lompolo järv. 
Pindala on 0,24 km², kaldajoone pikkus on 2,03 km ja kõrgus merepinnast 491,2 m üle merepinna. Järvest voolab läbi Luossajoki.
Ala Lompolo on Norrbotteni lääni kõige saastatum järv. 
Elustik.
Loomad.
Elu Ala Lompolos on suure saastatuse ja perioodilise hapnikupuuduse tõttu marginaalne ja piiratud. Järve põhjaelustikus domineerivad surusääsklaste vastsed, kuid on herneskarplasi ja vesilesti.
Kalapüük on ammu võimatu. 1990. aastatel tehti proovipüük, et uurida kalade seisukorda, kuid vaatamata korduvatele katsetele ühtegi kala ei saadud. Varem elasid järves muu hulgas suured meriforellid ja arktika paaliad. Väikesi kalu, tõenäoliselt luukaritsaid, järves ja Luossajokis siiski on.
Linnustik on liigirikas. Paljud linnud pesitsevad ja puhkavad madalas vees, sealhulgas partlased, sarvikpütt, tuttvart, väikekoskel, rohukoskel ja naerukajakas. 
Taimed.
Ka Ala Lompolo veepealne ja veealune taimkate on minimaalne ja piirdub järve madalamate osadega. Järve edelaosas on taimede levik kõige suurem. Järve ümbruses on kõige rohkem pajusid, tarnasid ja tundrakasemetsi.
Keskkonnaprobleemid.
Saaste.
Ala Lompola ja Yli Lompolo kriisiolukord avastati 1990. aastate alguses seoses LKAB tehtud uuringutega Luossajärvi lõunaosa tühjendamise käigus. Kalapüük oli võimatu ja järv sisaldas suues koguses keskkonnamürke. 
Põhjasetted sisaldavad suures kontsentratsioonis raskmetalle, sealhulgas elavhõbedat; põhjas on seda üle 230 kg ja järv on sellest palju kannatanud. Peale selle arvatakse setetes leiduvat 10 tonni tsinki, 3 tonni vaske, 1,6 tonni pliid, 1 tonn molübdeeni ja 33 kg kaadmiumi. Pole päris selge, kust on pärit elavhõbe, kuid üks võimalik põhjus on see, et LKAB kasutas varem maagi analüüsimiseks maaki. Peale selle on Rootsi kaitsejõud 1954. aastal valitsuse otsusega järve uputanud 17 000 ebastabiilset granaati ning järves on suures kontsentratsioonis polükloreeritud bifenüüle.
Suure saastatuse tõttu on muu hulgas surusääsklastel on selgelt väärarenenud suised.
Võimalikud meetmed.
Ala Lompolo puhastamine on aktuaalne, sest Ala Lompolo on üks Tornio jõe lähteveekogusid, mis mõjutab kogu veesüsteemi allavoolu. Jukkasjärvis on juba 1990. aastatel täheldatud, et näiteks haug sisaldab kõrgendatud kontsentratsioonis elavhõbedat.
Osavalgla.
Ala Lompolo kuulub osavalglasse (753293-168585), mida SMHI nimetab Utloppet av Ala Lompoloks. Selle keskmine kõrgus merepinnast on 556 m ja selle pindala on 3,78 km². Koos nelja valglaga ülesvoolu on valgla pindala on 21,92 km². Läbi Ala Lompolo voolava Luossajoki veed jõuavad merre pärast kahe vooluveekogu läbimist 386 km kaugusel. Valgla koosneb suuremalt jaolt metsast (39%) ja avamaast (39%). Valglal on 0,22 km² veepinda, järveprotsent on 7,3%. Hoonestus katab 0,39 km² ehk 13% valglast.
Andreas Trossek

Andreas Trossek (sündinud 8. juulil 1980 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane ja -kriitik. 
Ta on lõpetanud 2007. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal magistrikraadiga. 
Alates 2009. aastast on ta töötanud Eesti kunsti ja visuaalkultuuri kvartaliajakirja Kunst.ee peatoimetajana.
Kuulub Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingusse ja Eesti Kunstnike Liitu.
Välislingid.
The Stooges

The Stooges oli 1967. aastal asutatud Ameerika punkansambel.
Õigus õnnele

"Õigus õnnele" on 2018. aasta novembris esilinastunud Eesti mängufilm. 
Filmist.
Filmilugu sellest, mis juhtub, kui kohtuvad väikesed unistused ja suur raha. Paldiski koolikokk Marge saab sõbrannalt sünnipäevaks lotopileti ning võidab sellega jackpoti - 10 miljonit eurot! Nüüd saavad alguse ootamatud sündmused, mis tekitavad küsimust, kas raha teeb ikka õnnelikuks. Värske miljonäri elu muutub üleöö ahistavaks ja sürreaalseks, kuna kõigile hakkab tunduma, et osa võidust kuulub õigusega neile. Peategelane leiab end korraga olukorrast, kus ta on justkui kõigile võlgu, vastutades nii omade kui võõraste heaolu ja õnne eest. Sest kõik unistavad lotovõidust.
Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu

Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (, ICES ; , "CIEM") on piirkondlik kalandust nõustav nõukogu ja maailma vanim valitsustevaheline teadusorganisatsioon. ICES'i peakorter oma mitmerahvuselise sekretariaadiga asub Kopenhaagenis. ICES asutati 22. juuli 1902 samuti Kopenhaagenis.
Liikmesriigid.
ICES'i kuulub 20 liikmesriiki:
Story of the Year

Story of the Year on Ameerika Ühendriikide rokkansambel, mis loodi 1995. aastal Missouri osariigis. Nende debüütalbum ilmus 2003. aastal.
Muusikastiil ja mõjutused.
Story of the Yeari muusikat on liigitatud mitmesse žanri alla, eelkõige emo, "screamo", "post hardcore" ja "pop-punk".
Bändi eeskujude hulka kuuluvad Skid Row, Guns N' Roses, Nirvana, Pearl Jam, NOFX, Pennywise, Sick of It All ja H2O
Zalaszentgrót

Zalaszentgrót on linn Ungaris Zala komitaadis, Zalaszentgróti kreisi halduskeskus.
Geograafiline asend.
Zalaszentgrót asub komitaadikeskusest Zalaegerszegist ligikaudu 21 km kirdes, Balatoni järvest 24 km kaugusel.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1247. aastal. 1397. aastal on Zalaszentgrót ürikutes nimetatud turulinnaks. Alates 1550. aastast tõrjusid Zalaszentgróti lossi kaitsjad tagasi türklaste rünnakuid. Linn sai rängalt kannatada ka Rakoczi iseseisvussõja ajal 1707. ja 1710. aastal. 1870. aastatel kaotas Zalaszentgrót turulinna staatuse. 1. jaanuaril 1984 sai Zalaszentgrót linnaõigused tagasi.
Hochneukirchen-Gschaidt

Hochneukirchen-Gschaidt on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Wiener Neustadti maaringkonnas.
Vald moodustati endiste Hochneukircheni ja Gschaidti valdade liitmisel.
Hochwolkersdorf

Hochwolkersdorf on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Wiener Neustadti maaringkonnas.
Kristóf Szalay-Bobrovniczky

Kristóf Szalay-Bobrovniczky (sünninimi Kristóf Szalay; sündinud 6. juunil 1970 Budapestis) on Ungari diplomaat ja poliitik.
Kristóf Szalay-Bobrovniczky lõpetas 1993. aastal Gödöllő Põllumajandusülikooli põllumajandusinseneri erialal. Seejärel omandas ta Pariisis juhtimisalase magistrikraadi. Töötas rahvusvahelistes ettevõtetes finantsvaldkonnas, alates 1999. aastast telekommunikatsioonisektoris juhtivatel kohtadel. 2004. aastast oli ta poliitikanädalalehe Heti Válasz väljaandja ja peatoimetaja. 2011. aastast oli Szadvégi Sihtasutuse aseesimees ja Ungari valitsuse poliitstrateegiline nõunik. Reservkaptenina teenis ta aastaid erinevatel ametikohtadel Ungari armee üksustes. 2014. aastal oli ta Ungari Reservväelaste Assotsiatsiooni president ning alates 2016. aasta aprillist on ta sama ühingu esimene ühiskondlik president. 2014. aastal nimetas president János Áder ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks. Ta oli aastatel 2016–2020 Ungari suursaadik Suurbritannias.
24. maist 2022 on ta Ungari kaitseminister.
Isiklikku.
Kristóf Szalay-Bobrovniczky on abielus juristi ja poliitiku Alexandra Szentkirályiga (sündinud 1987), kes oli aastatel 2014–2019 Budapesti aselinnapea ja 2020–2024 Viktor Orbáni valitsuse pressiesindaja. 2024. aasta juunis toimunud Ungari kohalikel valimistel oli Alexandra Szentkirályi Fideszi kandidaat Budapesti linnapea ametikohale, kuid ta võttis vahetult enne valimisi oma kandidatuuri tagasi.
Hohe Wand

Hohe Wand on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Wiener Neustadti maaringkonnas.
Hollenthon

Hollenthon on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Wiener Neustadti maaringkonnas.
Pavlo Petrõtšenko

Pavlo Petrõtšenko (ukraina keeles Павло Вікторович Петриченко; 16. aprill 1992 – 15. aprill 2024) oli Ukraina aktivist ja sõjaväelane.
Petrõtšenko osales Euromaidanil, hiljem aktsioonis "Kes tellis Katja Handzjuki mõrva?" ja aktsioonides Serhi Sternenko toetuseks. Enne Venemaa täiemahulise sissetungi algust Ukrainasse töötas ta projektijuhina Serhi Prõtula heategevusfondis.
2022. aasta alguses, täiemahulise sõjategevuse puhkemise järel osales Petrõtšenko vabatahtlikuna Kiievit kaitsvate üksuste varustamises. Kevadel liitus ta Ukraina relvajõududega, võitles edaspidi õhuluurajana 59. motoriseeritud jalaväebrigaadi koosseisus ja jõudis nooremseersandi auastmeni. Mõnda aega enne sõjategevuses hukkumist, 29. märtsil 2024 algatas ta presidendi veebilehel petitsiooni onlain-kasiinode tegevuse piiramiseks, mis kogus vähem kui ööpäevaga menetlusse võtmiseks vajalikud allkirjad.
Petrõtšenko hukkus 15. aprillil 2024 Avdijivka lähedal Donetski oblastis lahingülesande täitmisel. Tema ärasaatmise Kiievis Püha Miikaeli kloostrikirikus toimus 19. aprillil. Petrõtšenko maeti Askoldova mohõlale, Dmõtro Kotsjubailo ja lendur Andri Pilštšõkovi haudade lähedusse.
Kruvipuulised

Kruvipuulised ("Pandanaceae") on sugukond, mis kuulub õistaimede ehk katteseemnetaimede hõimkonda. Eestis selle sugukonna liike looduslikult ei esine. Kruvipuulised on levinud troopika ja lähistroopika rannikualadel ning padurates . Sugukonna liigid on levinud Lääne-Aafrikas, Madagaskaril ning Kagu-Aasiast Vaikse ookeanini . Kruvipuuliste sugukonnas on täheldatud taimede erinevaid levimisviise nagu tuul-, putuk-, vesi-, lind- ja loomlevi (näiteks nahkhiirte abil) . Teadaolevalt kuulub kruvipuuliste sugukonda 962 liiki, mis omakorda kuuluvad viide perekonda . Kruvipuuliste sugukond tekkis hiliskriidiajastul .
Taksonoomia.
Perekonnad.
Kruvipuuliste sugukonda kuulub viis perekonda :
Kõige suuremad perekonnad selles sugukonnas on "Pandanus" ja "Freycinetia" . Perekonnas "Pandanus" on 592 liiki ja perekonnas "Freycinetia" 301 liiki .
Morfoloogia.
Varred ja juured.
Kruvipuuliste sugukonnas olevad taimed on puud, põõsad, ronitaimed või epifüüdid. Sugukonnas esinevatel liikidel võivad olla tüve küljes tugijuured või õhujuured. Taimede varred harunevad sümpodiaalselt ning sageli on vartel ringikujulised lehearmid. 
Lehed.
Lehed asetsevad spiraalselt kuni neljas reas ning on tihedamalt koos võsu tipus. Lehtedeks on lihtlehed, mille servad on sageli ogalised. Lehed on rööproodsed ning kujult lineaalsed kuni süstjad. Lehetuped ei ole valdavalt hästi eristatavad ning lehtedel puuduvad leherootsud. Lisaks on lehed enamasti jäigad ning nahkjad. 
Õied.
Kruvipuuliste sugukonnas on kahekojalised liigid ehk taimed, mille emas- ja isasõied arenevad eri isenditel. Õied on ühesugulised ehk õies on kas ainult tolmukad või emakad. Õied on väikesed ning neid on õisikus palju. Isasõites on arvukalt tolmukaid. Emasõites on ülemine sigimik. Õied on koondunud õisikusse ning õisiku tüübiks on pööris või tõlvik. Õisiku kandelehed on mõnikord laienenud ning lihakad. Kandelehed võivad olla värvunud kollasest kuni punase värvuseni või valgeks. Õiekate on taandarenenud või puudub. Perekonnas "Pandanus" esinevad mõnel liigil lõhnavad õisikud, näiteks liigil "Pandanus odorifer ".
Viljad.
Õisikust moodustub tavaliselt viljade kogum ehk vilikond, mis on pikliku või keraja kujuga. Vilikonna moodustavad ühe- või mitmeseemnelised marjad või luuviljad. Viljakest ehk perikarp võib olla nii lihakas kui ka puitunud . Mesokarp on sageli väga kiuline . Viljad võivad olla oranži, punast, valget või kollast värvi . Seemned on väikesed ning need asetsevad viljas vabalt või on endokarbi küljes kinni .
Kasutus.
Perekonda "Pandanus" kasvatatakse laialdaselt Uus-Guineas toidu ja kiududest toodete tootmiseks . Perekonna "Pandanus" taimede lehtedest ja juurtest saadud kiudusid kasutatakse mattide, korvide, nööride ja kalavõrkude tegemisel "". Lehti ja vilju kasutatakse kulinaarselt eriti Kagu-Aasias . Mõnedel kruvipuuliste sugukonna liikidel (nikobari kruvipuu = "Pandanus leram", tarbe-kruvipuu = "Pandanus utilis") on söödavad viljad, mis on tärkliserikkad. Liigi "Pandanus odorifer" lehti kasutatakse Kagu-Aasias populaarse India parfüümi ja maitseaine ("kewra attar") tegemisel. Mitmeid sugukonna liike kasutatakse ka dekoratiivtaimedena. ""
Saosin

Saosin on Ameerika rokkansambel, mis alustas tegevust 2003. aastal. Nende debüütalbum "Saosin" ilmus aastal 2006.
Saosini muusikastiili seostatakse sageli emo ja post-hardcore žanriga, mis on tuntud oma harmoniseeriva vokaali ja omapäraste kitarritehnikate poolest.
Samuel Souprayen

Samuel Souprayen (sündinud 18. veebruaril 1989 Saint-Benoît's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Austraalia kõrgliigaklubis Melbourne City.
Ta sündis India ookeanis asuval Réunioni saarel, kuid kasvas üles Prantsusmaal Lyonis. 2002. aastal liitus ta Rennesi Stade'i noortesüsteemiga. 2008. aastal sõlmis ta Rennesiga esimese profilepingu. Hooajal 2009/10 oli ta Rennesist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Dijon. Järgmisel hooajal debüteeris ta Rennesi meeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas. Aastatel 2011–2015 mängis ta taas Dijon's, esimesel hooajal Prantsusmaa kõrgliigas.
Aastatel 2015–2018 mängis Souprayen kolm hooaega Itaalia klubis Verona Hellas, neist esimesel hooajal Itaalia kõrgliigas. Aastatel 2018–2021 kuulus ta Prantsusmaa esiliigaklubi AJ Auxerre'i ridadesse. Aastatel 2021–2023 mängis ta kaks hooaega Bulgaaria kõrgliigaklubis Plovdivi Botev.
2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu 
Aastatel 2006–2010 mängis Souprayen Prantsusmaa noortekoondistes.
Gilberto Oliveira Souza Júnior

Gilberto Oliveira Souza Júnior (tuntud lihtsalt kui Gilberto; sündinud 5. juunil 1989 Piranhases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Juventude.
Ta alustas klubikarjääri Santa Cruzis, mille meeskonnas debüteeris ta 2009. aastal Brasiilia tugevuselt neljandas liigas. Brasiilia kõrgliigas tegi ta debüüdi 28. mail 2011 Internacionali meeskonnas mängus Ceará vastu, kui sekkus vahetusest Mario Bolatti asemele. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava 16. novembril 2011 mängus Bahia vastu.
Lisaks Internacionalile on ta Brasiilia kõrgliigas mänginud veel Sport Recife (2012), Portuguesa (2013), Vasco da Gama (2015), São Paulo (2016–2017), Bahia (2017–2021), Cruzeiro (2023) ja Juventude ridades. Brasiilia kõrgliigas on tema edukamad hooajad olnud 2013 (Portuguesa meeskonnas 14 väravat) ning 2019 ja 2021 (Bahia meeskonnas vastavalt 14 ja 15 väravat).
Väljaspool Brasiiliat on ta mänginud veel Major League Socceri (MLS) klubides Toronto FC (2014) ja Chicago Fire (2015–2016), Türgi kõrgliigaklubis Yeni Malatyaspor (2018) ning Araabia Ühendemiraatide klubis Al Wasl (2022).
Tom T. Hall

Thomas T. Hall (25. mai 1936 Olive Hill, Kentucky – 20. august 2021 Franklin, Tennessee) oli USA kantrilaulja ja laulukirjutaja.
Muusikukarjääri alustas ta 1960. aastate teises pooles. Billboardi kantrisinglite edetabelis oli tal umbes kakskümmend esikümnehitti, sh seitse esikohahitti. Tema esitatud kõige tuntumate laulude hulka kuuluvad "(Old Dogs, Children And) Watermelon Wine" (1972) ja "I Love" (1973), millest viimane jõudis edetabelis Billboard Hot 100 kohale 12. Hall andis välja kokku 35 stuudioalbumit. Samuti kirjutas ta laule teiste kantrimuusikutele, neist tuntuim laul on Jeannie C. Riley esituses hitiks saanud ja edetabelis Hot 100 esikohale jõudnud "Harper Valley PTA" (1968).
1960. ja 1970. aastatel aitas ta kantrilaulude laulusõnadesse uue sügavuse ja arusaama. Teda nimetati "kantrimuusika jutuvestjaks". Paljud tema laulud rääkisid töölisklassi elust väikelinnades.
2008. aastal võeti ta Kantrimuusika Kuulsuste Halli liikmeks. Ta esines mitmeid aastaid regulaarselt kantrimuusika kontserdil Grand Ole Opry. Ajakiri Rolling Stone on valinud ta saja kõigi aegade parima laulukirjutaja sekka.
Audentese Rahvusvaheline Kool

Audentese Rahvusvaheline Kool (inglise keeles Audentes International School) on gümnaasiumiharidust andev erakool Tallinnas aadressil Tondi tänav 84.
Koolis toimub õppetöö rahvusvahelise diplomiõppe "International Baccalaureate" (IB) alusel. Õppetöö toimub inglise keeles. Audentese Erakool hakkas selle õppekava järgi õpetama gümnaasiumiastmes 2011. aastal. 2019. aastal loodi rahvusvaheline õppekava järgi õpetamiseks eraldiseisev õppeasutus – Audentese Rahvusvaheline Kool.
Hana Andronikova

Hana Andronikova (9. september 1967 Gottwaldov – 20. detsember 2011 Praha) oli tšehhi kirjanik.
Elulugu.
Hana Andronikova lõpetas Zlínis gümnaasiumi ja seejärel Praha Karli ülikooli filosoofiateaduskonna inglise ja tšehhi keele erialal. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta personalijuhina välis- ja Tšehhi ettevõtetes. 1999. aastal lahkus ta ärimaailmast ja pühendus kirjandusele.
Hana Andronikova suri 44-aastaselt rinnavähki.
Looming.
Andronikova esiromaan "Zvuk slunečních hodin" ('Päikesekella heli') ilmus 2001. aastal. Postmodernistlikke võtteid kasutavas romaanis kujutatakse saksa rahvusest Tomáš Keppleri, tema juuditarist naise Racheli ja nende poja Danieli keerulist elu 1930. aastatest kuni 1989. aastani. Selle romaani eest sai Andronikova 2002. aastal kirjandusauhinna Magnesia Litera parima debüütromaani eest.
2010. aastal ilmus Andronikova teine romaan "Nebe nemá dno" ('Taeval pole põhja'). Osaliselt autobiograafilises romaanis jutustatakse vähihaige naise reisist Peruu džunglisse, et kohtuda šamaaniga ja tagasipöördumisest Euroopasse tavameditsiini juurde. Selle romaani eesti sai ta 2011. aasta Magnesia Litera lugejaauhinna.
Ta on avaldanud ka novellikogu "Srdce na udici" ('Süda õngeridval') (2002). 2014. aastal avaldati postuumselt Hana Andronikova lühiproosa kogumik "Vzpomínky, co neuletí" ('Mälestused, mis ei lenda minema'). Andronikova on kirjutanud ka kolm näidendit.
Kõmsi Lasteaed-Algkool

Kõmsi Lasteaed-Algkool on kool Lääne maakonnas Lääneranna vallas Kõmsi külas.
Kool avati 1985. aastal. Kuni 1. septembrini oli kooli nimi Kõmsi Lasteaed-Algkool, seejärel kuni 1. septembrini 2000 Kõmsi Algkool. Alates 1. septembrist 2000 on kooli nimi jälle Kõmsi Lasteaed-Algkool.
Alates 1. septembrist 2024 korraldatakse Lääneranna valla haridusvõrk ümber nii, et põhiharidus konsolideeritakse Lihula Gümnaasiumi juhtimise alla eraldi tegutsemiskohtadega Virtsus, Kõmsil, Varblas ja Koongas, ning alusharidus eraldi Lihula Lasteaia juhtimise alla eraldi tegutsemiskohtadega Virtsus, Kõmsil, Varblas, Koongas ja Lõpel. Ümberkorralduse tulemusel nimetatakse Lihula Gümnaasium ümber Lääneranna Gümnaasiumiks ning Lihula Lasteaed Lääneranna Lasteaiaks.
Katzelsdorf

Katzelsdorf on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Wiener Neustadti maaringkonnas.
See asub Rosalia mägede jalamil Leitha jõe ääres, 5 km Wiener Neustadtist kagus.
Peemot

Peemot on tegelane Mihhail Bulgakovi romaanis “Meister ja Margarita”. Ta on suur must kass, kes kõnnib kahel jalal ja oskab rääkida. Ta kuulub Wolandi kaaskonda, kus tema ülesanne on Wolandi määratud karistuste täide viimine. Peemot loob kaost ja tekitab pahandusi. Tema humoorikad väljaütlemised ja teod on muutnud ta tuntud tegelaseks popkultuuris. 
Ülevaade.
Peemot on üleloomulikult suur must kass, kelle vurrud meenutavad vuntse. Ta kõneleb inimkeeles, kõnnib kahel jalal, tarbib sageli alkoholi ja armastab malet mängida. Lisaks meeldib talle tulirelvi kasutada. Wolandi kaaskondlasena täidab ta iga Wolandi antud käsku, näiteks rebib ta Wolandi korraldatud teatrietendusel ühel etenduse läbiviijatest pea otsast, kuid paneb selle hiljem tagasi. Nagu teisedki Wolandi käsilased, saab ka Peemot oma kuju muuta. Ta liigub inimmaailma ja loomade piirimail, olles vahendaja moskvalaste ja Wolandi vahel. Peemot on koomiline tegelane ning toob oma väljaütlemiste ja tegudega teoses esile absurdi. Romaani lõpus paljastatakse tema tegelik olemus, milleks on noormees kojanarri vormis. 
Päritolu.
Peemoti nimi on vene keeles Begemot, mis viitab tegelase religioossele taustale. Sõna “begemot” tähendab vene keeles nii jõehobu kui ka piiblist pärit looma Behemothi. See olend pärineb Vanast Testamendist, kus teda kirjeldatakse kui hiigelsuurt mammutisarnast looma, kes võitleb Leviaataniga. Piibli tõlkijatel oli raskusi looma nimetuse tõlkimisega, sest piibli kirjeldused ei sarnanenud ühegi sel ajal päriselt elanud loomaga. Seetõttu jätsid mitmed tõlkijad nime originaalkujule. Lisaks nimele on Peemot piiblitegelaselt üle võtnud tema hiiglasliku suuruse. Bulgakov kirjeldab Peemotit kui seasuurust kassi. Kuigi judaistlikus piiblitõlgenduses ei olnud Behemoth tingimata halb tegelane, siis kristlikus traditsioonis seostati teda deemonitega, nagu ka Bulgakovi romaanis Peemotit. Leviaatan ja Behemoth esinesid varasemates tõlgetes ka nimede Tehomot ja Behomot all. Mõlemad sõnad tähendavad heebrea keeles kaost. Seega on tegemist otsese viitega kass Peemoti kombele korraldada kaost. 
Sümbolism.
Kuigi piiblis ei ole Behemothi puhul tegemist kassiga, on mõistetav, miks Bulgakov seda tegelast kassina kujutas. 20. sajandil ei kujutatud kasse Nõukogude Venemaal heas valguses. Mitmeski mütoloogias kujutatakse kasse, eriti aga just musti kasse, nõidade ja tumeda maagia sümbolitena. Mustad kassid usuti toovat halba õnne. Sellest hoolimata pidas Bulgakov ise koduloomana kassi. Tema teise abikaasa Ljubov Jevgenevna Belozerskaja sõnul oligi Bulgakovi inspiratsiooniks Peemoti tegelaskuju loomisel nende kass Fljuška. Peemoti tegelaskuju võib vaadelda ka kriitikana nõukogude režiimi suhtes. Nõukogude Venemaa sundis inimeste elu olema üdini ilmaliku, kuid Bulgakov näitas oma tegelaste, sealhulgas Peemoti kaudu, et kuigi neid sunnitakse käituma pealtnäha korralike nõukogude kodanikena, on neil siiski pahesid, näiteks onupojapoliitika ja korruptsioon. Peemot peegeldab oma käitumises nõukogude elu silmakirjalikkust.
Woland

Woland on tegelane Mihhail Bulgakovi romaanis „Meister ja Margarita“. Tal on üleloomulikud võimed, sealhulgas oskus oma kuju ja välimust muuta. Ta mõistab tegelaste üle kohut ja teeb neile nii head kui halba vastavalt sellele, mille nad on ära teeninud. 
Wolandit kirjeldatakse kui müstilist võõrapärase aktsendiga professorit, kes ennustab õnnetusi ning tõestab tegelastele nii jumala kui saatana olemasolu. Teda nimetatakse teoses eri nimedega, nagu Võõras, Professor jne. Loo arenedes saab lugeja mitmeid vihjeid Wolandi seosest saatanaga. Teose lõpus ütleb kirjanikust tegelane Meister, et Woland on ise saatan. 
Ülevaade.
Woland on müstiline välismaalane, kes viibib romaani tegevustiku vältel Moskvas. Romaani alguses nimetab üks tegelastest Wolandit sakslaseks, sest ta rääkivat saksa aktsendiga. Ta kõneleb mitmeid keeli, sealhulgas peategelaste emakeelt vene keelt. Woland on kõikide raamatus toimuvate üleloomulike juhtumiste algatajaks. Teose alguses kannab ta pikka musta mantlit, tema üks silm on must, teine roheline ning ta kannab kaasas jalutuskeppi, mille ots kujutab puudlit. Ta muudab aga pidevalt kuju ning seetõttu ei ole tal ühte kindlat välimust. Kui teose lõpus politsei Moskvas toimunud sündmusi uurima hakkab, kirjeldavad kõik ülekuulatavad teda erineva välimusega. Woland reisib koos kaaskonnaga, kuhu kuuluvad teener Koroviev, kass Peemot, deemonist palgamõrvar Azazello ja vampiir Hella. Lisaks romaani tegevustikule Moskvas kirjeldab Woland samal ajal 2000 aastat tagasi Jeršalaimis toimunud lugu Pontius Pilatusest ja Jeshua Ha-Nostrist. Vastupidi klassikalisele arusaamale saatanast kirjeldatakse Wolandit kui ausat ja õiglast tegelast. Ta peab oma lubadusi ja tasub enda tehtud halva millegi heaga. Näiteks viib ta romaani lõpus kokku armastajad Meistri ja Margarita. Wolandi teod ei sarnane kristluses levinud klassikalise arusaamaga saatanast. Selle asemel, et ise kurjust sünnitada, paneb ta inimesed käituma nii, et paljastada nende kuriteod ja teadvustada neile ühiskonnas peituvat kurjust. Samas ei ole ta üdini positiivne tegelane. Ta tekitab segadust mitmetes olukordades ning mõistab sellega kohut halbade kavatsustega tegelaste üle. 
Inspiratsioon.
Bulgakov sai paljuski inspiratsiooni Johann Wolfgang von Goethe teosest „Faust“. Selles teoses kutsub samuti saatanast Mefistofeles ennast paaril korral Volandiks. Ka Wolandi kõnes esinev saksa aktsent viitab Goethe saksa päritolule. Lisaks sellele algab „Meister ja Margarita“ epigraafiga „Faustist“. Samuti kasutab Woland jalutuskeppi, mille ots on puudlikujuline. “Faustis” võtab Mefistofeles endale puudli kuju ja esineb nii Faustile. „Meistris ja Margaritas“ on olulisel kohal Walpurgi öö ball. Ka sellega viidatakse „Faustile“, kus Faust ja Mefistofeles lõbutsevad samuti Walpurgi öö ballil. Samuti on Wolandi prototüübiks sageli peetud ka Stalinit. Too oli Bulgakovi elus vastuoluline tegelane, tehes nagu Wolandki talle nii head kui halba. Näiteks keelas ta Bulgakovi näidendi “Põgenemine” mängimise selle sõjavastase sisu tõttu. Samas oli ta ka suur Bulgakovi teiste teoste austaja ning astus mitmel korral tema kaitseks välja, võimaldades tema näidendite teatrites mängimise.
Konkurentsivõime

Konkurentsivõime (ingl.k. "competitiveness") on ettevõtte keskmisest suurem teostusvõime võrreldes muude samas sektoris tegutsevate ettevõtetega. Suurema teostusvõimega ettevõte on suuteline pakkuma klientidele üldjuhul kõrget või piisavat teenindustaset mõõduka kulutaseme juures. Konkurentsivõimelisus tagab enamasti ka ettevõtte jätkusuutlikkuse. 
Sageli omavad konkurentsivõimelised ettevõtted teatud konkurentsieeliseid. Konkurentsieelis (ingl.k. "competitive advantage") on organisatsiooni poolt selle klientide tarvis loodud väärtused, mis eristavad seda konkurentidest ja annavad klientidele põhjuse jääda ettevõtte pikaajalisteks või isegi lojaalseteks klientideks. Konkurentidel võib olla väga raske (kulukas) või isegi võimatu neid organisatsiooni eeliseid kopeerida.
Pretensioon

Pretensioon (inglise keeles "complaint"; "pretention") on äriprotsessis ühe osapoole kirjalik või suuline teade teisele osapoolele, väljendamaks rahulolematust seoses kõrvalekalletega teostatud toimingute kokkulepitud kvaliteeditasemest või muudest eelnevalt kokkulepitud tingimustest.
Tootekomponent

Tootekomponent, komponent (ingl.k. "component; component part") on detail, koostisosa või tootesõlm, mis on osa mingist kõrgema taseme tootest, komponendist või lõpptootest. Need on valmistoote osad, lõpuni valmistatud detailid ja -sõlmed, mida ladustatakse ja kasutatakse tootmises lõpptoote koostel ja/või varuosadena.
Arvutijuhitud tootmine

Arvutijuhitud tootmine, ka arvutiintegreeritud tootmine (ingl.k. "computer-integrated manufacturing; CIM") on arvutisüsteemide kasutamine tootmisseadmete ja protsesside programmeerimiseks, plaanimiseks, häälestamiseks, kontrollimiseks, seireks ja aruannete genereerimiseks. Tootmises kasutatavad arvutisüsteemid, mis täidavad spetsiifilisi funktsionaalseid vajadusi ja on integreeritud ERP- ja toetavate süsteemidega. Võib hõlmata automaatset andmehõivet, automaatseid ladustamis- ja väljastamissüsteeme (AS/RS), robotitehnikat, masinnägemist ("machine vision"), automaatseid testimissüsteeme jms.
Piirangute teooria

Piirangute teooria (inglise keeles "constraint theory") on juhtimisfilosoofia, mille eesmärk on aidata organisatsioonidel mõtestada oma tegevust ja saavutada seeläbi oma eesmärke. Tegu on analüütilise lähenemisega, mis rajaneb väitel, et põhieesmärgi saavutamist takistab sageli vaid väike hulk piiranguid ning alati eksisteerib vähemalt üks piirang. Piirangute teooria pakub välja meetodi, kuidas piirangut tuvastada ning organisatsiooni sellest lähtuvalt ümber kujundada. Teooriat hakati rakendama kõigepealt tootmise juhtimises.
Ettevõtluses on piirang (inglise keeles "constraint") teatud takistus, mis ei võimaldada saavutada kõrgeimat soovitud sooritustaset. Piirang võib olla näiteks füüsiline, logistiline, protseduuriline, käitumuslik, tuleneda juhtimisest vms.
Rosalia mäed

Rosalia mäed (saksa: "Rosaliengebirge", ungari: "Rozália-hegység", burgenlandihorvaadi: "Gorje Rozalija") on Alpide ääreala Austrias Alam-Austria ja Burgenlandi liidumaade piiril. Madal mäestik kulgeb põhjast lõunasse ja jõuab oma kõrgeima punktini Heubergi (sageli ka "Rosalia") tipus Neudörfli lähedal, enne kui laskub uuesti Weppersdorfi küla poole. Neid eraldab Leitha mägedest põhjas Ödenburgi värav.
Geoloogilisest vaatenurgast on Rosalia mäed osa Bucklige Weltist. Topograafilise piiri Bucklige Welti ja Rosalia vahel moodustab "Klingfurther Bachi" org, mis kulgeb põhjast kagusse ning milles asuvad Klingfurthi ja "Rosenbrunni" külad. Piir jätkub üle Hochwolkersdorfi aleviku "Almi" nõo, piki niinimetatud "Totengrabenit" Essengrabenis ja sealt edasi "Grabeni" kaudu Schwarzenbachi orgu.
Idas külgnevad mäestikuga Soproni või Ödenburgi mäed. Põhja-lõuna piiri nende vahel moodustavad Marzau, Sieggrabener Sattel ja Sieggrabenbachi org.
Järgmised tipud asuvad Põhja-Rosalias:
Põhja- ja Lõuna-Rosalia mägesid eraldavad teineteisest Wulka org, Heuberg (mäestiku kõrgeim punkt Rosalia kabeli lähedal) ja seljandik, mis kulgeb Heubergilt läbi Auerbergi ja "Hollerbergi" Hochwolkersdorfi aleviku "Fernblickini".
Lõuna-Rosalias asuvad järgmised mäetipud:
Nagu Leitha mäed, koosnevad ka Rosalia mäed gneisist, kildast ja lubjakivist. Seljandik on kaetud tiheda metsaga. Kõrgeim punkt on Heuberg oma Rosalia kabeliga, mis ulatub 748 m kõrgusele. Ülaosas on ORF Heubergi ülekandejaam, mis katab Põhja-Burgenlandi. Selle idajalamil asuvatel järskudel paekivikaljudel on Forchtensteini loss. Mäestikust voolavad välja Wulka, Leitha ja Schwarzenbach. Osa seljandikust asub Rosalia-Kogelbergi looduspargis.
Rosalia mägesid saab ületada ainult Burgenlandi Mattersburgist Alam-Austria Hochwolkersdorfi viiva tee kaudu. Selle külgmistes orgudes on soodsate tingimuste tõttu tekkinud ulatuslikud viljapuuaiad ja viinapuuistandikud. Tuntud küla on Bad Sauerbrunni spaa põhjajalamil.
Pidev parendamine

Pidev parendamine, ka jätkuv parendus (ingl.k. "continuous improvement; CI") on juhtimise praktikad, meetodid ja tehnikad, mida kasutatakse raiskamise avastamiseks ja elimineerimiseks ning äriprotsesside toimimise ja kvaliteedi parandamiseks ning kulude vähendamiseks. See on struktureeritud, mõõtmispõhine protsess, mille käigus jälgitakse, mõõdetakse, registreeritakse erinevaid näitajaid ja analüüsitakse nendevahelisi seoseid ning sooritustulemusi tegevuste ja toimingute parandamiseks ettevõtte eri valdkondades ning ettevõttes tervikuna. Selle lähenemisviisi puhul otsitakse pidevalt võimalusi teha väikseid parendusi toimingutes ja  protsessides eesmärgiga suurendada tootlikkust, tõhusust, tõsta toote või teenuse kvaliteeti, lühendada täitmisaega jms.