tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vác

Vác on linn Ungaris Pesti komitaadis, Váci kreisi halduskeskus.
Linna saksakeelne nimi oli Waitzen, slovakikeelne on Vacom.
Vác asub Doonau vasakul kaldal Budapestist 34 km lõuna pool. Ta jääb pisut allavoolu kohast, kus Doonau murrab läbi Börzsöny ahelikust ja pöördub seejärel lõunasse.
Linna läbivad suur maantee ja raudtee. Lõuna poole lähevad mõlemad piki Doonau kallast Budapesti. Raudtee pöördub Vácis läände piki Doonaud, aga maantee läheb otse põhja; mõlemad jõuavad peatselt Slovakkiasse.
Tänapäeva Váci kohal oli asula juba Vana-Rooma ajal. Kuid linna on esmamainitud alles 11. sajandil. Linna maeti 1077. aastal Ungari kuningas Géza I.
1241. aastal hävitasid linna mongolid, aga linn taastati. 14. ja 15. sajandil saabus majanduslik õitseng.
Váci piiskopkond oli Ungari kuningriigis väga mõjukas. Piiskopkond rajati István Püha ajal. Mitu Váci piiskoppi said riigi kantsleriks või peapiiskopiks.
Osmanite riik vallutas Váci 1541. Kuid Habsburgide Austria võitis Váci all türklasi 1597 ja 27. juunil 1684 ning vallutas linna tagasi. Strateegilise asukoha tõttu Viini ja Budapesti vahelisel veeteel käisid linna pärast sageli lahingud ja ajavahemikul 1541–1686 vahetas linn omanikku 40 korda. 1686. aastaks oli linn täielikult varemetes ja inimtühjaks jäänud.
1731 tabas linna ränk tulekahju. Alles pärast seda hakkas linna tähtsus taastuma ja sajandi teisel poolel rajati esimesed tänapäevani säilinud majad.
Linna vanim hoone on piiskopi loss, mis ehitati pärast türklaste väljaajamist. Tänapäeval asub selles ajaloomuuseum. Säilinud on gooti stiilis Terav torn ja mõned kindluseseina jäänused, millest osa on tänapäeval kasutusel elumajade seintena. 18. sajandi algul rajati halastajaõdede kellatorn, 1745 piaristide klooster, 1755 dominiiklaste klooster (tänapäeval on seal näitus "Memento mori"). 1764 rajati linna keskväljakule barokkstiilis raekoda. Samal aastal külastas linna keisrinna Maria Theresa ja tema auks püstitati linna Ungarile väga ebaiseloomulik triumfikaar. 1770 valmis uusklassitsistlikus stiilis katedraal, mis asub kunagise romaani stiilis kiriku kohal, kuhu oli maetud Géza I. 1795 valmis kreeka kirik, milles tänapäeval on näitusesaal.
Raudtee jõudis Váci 1846.
Ungari 1848. aasta revolutsiooni ajal toimus 10. aprillil 1849 Váci juures suur lahing, milles ülestõusnud kihutasid Austria sõjaväe linnast välja. 17. juulil toimus samas teine lahing, milles Venemaa sõjavägi võitis ülestõusnuid.
1910. aasta rahvaloenduse andmetel olid Váci elanikest 76,3% katoliiklased, 11,2% juudid, 8,3% kalvinistid, 2,8% luterlased ja 1,4% muust usust.
Tänapäeval on Vác arenenud infrastruktuuri ja kasvava elanikkonnaga linn. Kuna ta asub kahe välisriigi läheduses, on viimasel ajal linna jaoks tähtsaks muutunud turism.
Vácil on kuus sõpruslinna: Deuil-la-Barre (Prantsusmaa), Donaueschingen (Saksamaa), Dubnica nad Váhom (Slovakkia), Giv'atayim (Iisrael), Järvenpää (Soome), Odorheiu Secuiesc (Rumeenia) ja Šahy (Slovakkia).
Fromhold Hermann Hunnius

Fromhold Hermann Hunnius (11. aprill 1836 Narva – 10. juuni 1903 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Õppis nii Tallinna kui Tartu gümnaasiumides. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1855–1859.
Oli Eestimaa vikaarõpetaja 2. detsembrist 1862. Viru-Nigula koguduse õpetajaks kutsuti 26. novembril 1863, ametisse introdutseeriti 26. jaanuaril 1864. Sai Alutaguse praostkonna praostiks 23. aprillil 1882.
Hunnius avaldas raamatu "Ewangeli Lutteruse kogudus Wenneriigis, et meie Ma rahwas wõttaks armastusega meeldetuletada oma usu wendi, mis meie isamaal elawad", Tartu 1879, 38 lk. Publitseeris Viru-Nigula õpetaja Michael Scholbachi kirikukroonika märkmed 17. sajandi teisest poolest.
Isiklikku.
Tema isa oli Narva Johannese koguduse õpetaja Konstantin Hunnius. Tema üks onu Conrad Eduard Hesse oli Saaremaa superintendent, teine onu Carl Hermann Hesse oli Paide kreisiarst. Tema poolvend Carl Hunnius oli baltisaksa luuletaja, vaimulik ja ajakirjanik; poolõde Monika Hunnius oli laulupedagoog, kes kirjutas mälestusteraamatu "Minu onu Hermann", mis on tema isa esimese abikaasa vennast Carl Hermann Hessest ja suvedest tema juures Paides.
Kambja mänd

Kambja mänd on looduskaitsealune põlispuu Tartu maakonnas Kambja vallas, Kambjas. Ümbermõõt 3,5 m, kõrgus 11 m.
Hüüdre järv

Hüüdre järv (ka Hüüdra järv) on järv Põlvamaal Kanepi vallas Jõgehara külas.
Kirjeldus.
Hüüdre järv on ida-lääne suunas piklik järv, mille pindala on 5,3 ha. Sügavus koos lendmudaga on umbes 11,5 m, millest vett umbes 8 m. Kaldad on järve põhja küljel järsud ja kruusased. Järve ümbritseb peamiselt mets, selle kaldale on rajatud ja rajamisel mõned elamud.
Veetaimi on järves umbes 16 liiki. Kaldaveetaimedest oli 1972. aastal ohtramalt näiteks kalmust, tarna, pilliroogu, soovõhka, hundinuia, ubalehte jt. Ujutaimedest oli ohtramalt vesikuppu, ujuvat jõgitakjat. Veesisestest taimedest domineeris vesikatk. 
Zooplankton on väga liigivaene.
Kaladest leidub mudamaimu, kokre, teiste liikide (näiteks ahvena) esinemine on aastati ebaühtlane, sest järv jääb periooditi ummuksisse.
Savoia departemang

Savoia departemang (prantsuse "Savoie") on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. Piirneb idas Itaaliaga. Departemangu keskus on Chambéry.
Departemangul puudub ametlik vapp.
24. märtsil 1860 liideti Savoia Prantsusmaaga. 2015. aastani kuulus departemang Rhône-Alpesi piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Akishima

Akishima on linn Jaapanis Tokyo prefektuuris. Asub Tokyost läänes Tama jõe ääres.
Linn loodi 1954. aastal.
Ust-Maja uluss

Ust-Maja uluss on 2. järgu haldusüksus Venemaa (rajoon) Sahha Vabariigi idaosas. Piirneb idas Habarovski kraiga.
Ulussi halduskeskus on Aldani lisajõe Maja jõe suudmes asuv Ust-Maja alev.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 11 568, neist 60% venelased, 16% evengid ja 10% jakuudid.
2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 8615.
Uluss jaguneb viieks kohalikuks omavalitsuseks ("nasleg").
Ulussis kehtib Vladivostoki aeg (UTC+10, MSK+7).
Tallinna kullasseppade tsunft

Tallinna kullasseppade tsunft oli Tallinna Püha Kanuti gildi kuuluv tsunft.
Esimene säilinud skraa on teada 1393. aastast ja on koostatud Lübecki kullasseppade tsunfti eeskujul. Kullassepad pidid põlvnema vabadest kristlikus abielus olevatest saksa soost vanematest. Esimene teadaolev Tallinna kullassepp oli 1312. aastal eestlane Wedike aurifaber. 
1635. aastal määras Tallinna raad kullasseppade arvu üheksale meistrile. Tsunfti kuulusid ka pitsatigraveerijad ja mündimeistrid. 
Kuna Tallinna kullassepad kuulusid käsitööliste tsunfti, ei võinud nad endi valmistatud ehteid kanda.
Viimane Tallinna kullasseppade tsunftimeister oli Joseph Kopf, kes suri 1930. aastal.
Tallinna raeteenrite amet

Tallinna raeteenrite amet oli Tallinna tsunft 18. sajandil.
Skraa kinnitati 1704. aastal ja kehtis kolmeaastase perioodi jooksul. Viimane kinnitamine toimus 1774. aastal. 
Ametisse kuulusid majahoidja, vahtmeister ja lihtteener. Oldermann pidi olema ameti poolest majahoidja, kuid mõlemad teadaolevad oldermannid (Carl Mathias Kuhn ja Anthon Peterson) olid vahtmeistrid. 
Ametil oli vastastikuse abistamise kassa. Raeteenrite maja asus Kinga ja Teenri tänava nurgal (Kinga 6).
Abõi

Abõi on küla Venemaa Sahha Vabariigis Abõi ulussis, Abõi naslegi keskus. Asub ulussi keskusest Belaja Gorast 70 km edelas.
Külas on keskkool, pood ja klubi.
Tegeletakse põhjapõdrakasvatuse, küttimise ja kalapüügiga.
Belaja Gora

Belaja Gora on alev Venemaa Sahha Vabariigis, Abõi ulussi keskus. Asub Indigirka kaldal.
Alevis on keskkool, algkool, 4 lasteaeda, 2 raamatukogu, trükikoda ja telestuudio.
Erich Jalajas

Erich Jalajas (22. detsember 1912 Narva – 22. veebruar 1987 Tallinn) oli eesti helilooja ja pianist.
Elulugu.
Erich Jalajas alustas muusikaõpinguid Narva Muusikakoolis, mille ta lõpetas 1927. aastal klaveri erialal. Seejärel suundus ta Tallinna, kus lõpetas 1933. aastal Tallinna Konservatooriumi klaveri erialal Theodor Lemba klassis. 1940. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ning 1952. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsioonierialal Mart Saare klassis.
Aastatel 1934–1940 töötas ta Narva muusikastuudios klaveriõpetajana. Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Nõukogude armeesse. Aastatel 1945–1947 oli ta Tartu Muusikakoolis klaveriõpetaja ja Vanemuise teatris kontsertmeister, 1948–1961 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis kontsertmeister, ühtlasi 1952–1954 Tallinna Muusikakoolis muusikaajaloo õpetaja ja aastatel 1954–1960 Sõpruse kino ansamblis pianist (sh 1957–1960 ansambli kunstiline juht) ning 1961–1973 Tallinna Pedagoogilises Instituudis klaveriõppejõud.
Jalajas uuris muusikateaduslikke küsimusi („Mõningaid esteetikaalaseid probleeme kunstis“, 1972, käsikiri) ja Eesti heliloojate klaveriloomingu rakendamise võimalusi õppetöös. Ta juhtis Eesti Heliloojate Liidu komisjoni, mis tegeles sõjaväeosade muusikalise teenindamisega. Kirjutas mitmes žanris muusikat. Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1963.
1975. aastal sai ta Eesti NSV muusika aastapreemia.
Isiklikku.
Tema isa Jakob Jalajas oli Narva Aleksandri koguduse õpetaja. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Põhjalasse.
Teoseid.
Muusikaline lavateos
Sümfoonilist muusikat
Koorimuusikat
Kammermuusikat
Voprossõ Jazõkoznanija

Voprossõ Jazõkoznanija (Вопросы языкознания; tõlkes 'keeleteaduse küsimused') on keskne keeleteaduslik ajakiri Venemaal. 
Ajakiri ilmub aastast 1952. Aastatel 2002–2015 oli selle peatoimetaja Tatjana Nikolajeva. 2016. aastast on peatoimetaja Vladimir Plungin.
Georgi Lvovi esimene valitsus

Georgi Lvovi esimene valitsus oli Venemaa üleminekuvalitsus, mis moodustati 2. vkj/15. märtsil 1917 ning tegutses kuni 5. vkj/18. maini 1917.
Tompo uluss

Tompo uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis.
Halduslikult jaguneb uluss kaheksaks naslegiks.
Suurim asula ja halduskeskus on Handõga alev, kus elab ligi pool ulussi elanikest. Suuremad asulad on veel Krest-Haldžai ja Džebariki-Haja.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 15 275, neist 48% venelased, 35% jakuudid ja 6% eveenid.
Ulussis kehtib Vladivostoki aeg (UTC+10, MSK+7).
Harald Zwart

Harald Zwart (sündinud 1. juulil 1965 Hollandis) on Norra filmirežissöör ja -produtsent. 
Ta kasvas üles Fredrikstadis. Tema vend on arstiteadlane John-Anker Zwart.
Sõna (täpsustus)

Sõnal "sõna" on mitu tähendust:
Aleksandr Kerenski valitsus

Aleksandr Kerenski valitsus oli Venemaa üleminekuvalitsus, mis moodustati 14. septembril vkj 1917 ning tegutses kuni 29. oktoobrini vkj 1917, mil Aleksandr Kerenski moodustas valitsusorganina 5-liikmelise direktooriumi, mille kukutas 25. oktoobril vkj / 7. oktoobril 1917 Petrogradi Nõukogu.
Aleksander Kerenski valitsuses tehti koosseisumuudatusi: 7.8.1917, 14.9.1917, 8.10.1917, 16.10.1917 ja 29.10.1917.
Valitsuse liikmete saatus.
8. novembril 1917 Talvepalees olnud valitsuse liikmed arreteeriti, kuid vabanesid samal päeval või hiljemalt paari kuu pärast.
Valitsuse liikmetest emigreerusid või saadeti Nõukogude Venemaalt välja:
Kõiki Nõukogude Liitu jäänud valitsuse liikmeid arreteeriti ja vabastati korduvalt. Neist hukati või surid vanglas:
Vabaduses surid Nõukogude Liitu jäänud valitsuse liikmetest:
Puugipask

Puugipask ("Fuligo septica") on limakute ehk limaseente tuntuim esindaja Eestis. Ta on maailma suurim limaseen, mille viljakeha võib kasvada üle 30 cm suureks. Tema viljakeha on padjakujuline. Ta on praguneva pinnaga, seest täidetud tumepruuni tolmava eosmassiga.
Levik.
Hajusalt kõikjal Eestis, mõnel aastal kohati massiline.
Leida võib puugipaska kasekändudel soistes kohtades, kõikjal Eestis. Paljunemisajal juulist septembrini ronib ta valguse kätte ning moodustab kuiva värvilise viljakeha, mis on täidetud eostega. Puugipask on mõnes mõttes  seent meenutav alglooma esindaja, kes elab oma elu varjatult, kellelegi kahju tegemata või kasu toomata.
Kirjeldus.
Puugipasal, nagu ka teistel limaseentel, puudub seeneniidistik ja nende keha koosneb amööbisarnasest limasest massist, mida nimetatakse plasmoodiumiks ja mis roomab endale toitu otsides mööda kõdunevat puitu ringi.
Puugipask rahvausundis.
Rahvasuus tuntakse teda puugipasa, puugisita, harva nõiapasa, aga ka harvem lehmasita, koerajäti, kratisita, päärapasa, peerapasa ja muugasita nimetuse all. Vanasti usuti, et puugipasa algul limased ja hiljem pulbristuvad moodustised on krattidest ehk puukidest maha jäänud. Neid seostati nõidusega ja arvati, et nad võivad mitmel moel halba põhjustada.
Rahvasuu järgi võib puugipasa leidmisega palju halba juhtuda. Näiteks uskumus, et kui puugi või krati kõht vara (piima) vedades liiga täis saab, siis ta jätab endast maha jälje, puugipasa. Tavaliselt põletati see kohe ära, kartes tagajärjena puugikskäijal juhtuvat mingi õnnetus, näiteks tekkisid tal seedehäired vm. Teise suurema rühma puugipasa kohta moodustavad teated, mille kohaselt saadab nõid puugipasa ohvrile kahjutekitamiseks.
Harilik hundipiim

Harilik hundipiim ("Lycogala epidendrum") on limakuliik.
Kõdupuidule ilmuvad hundipiima ümarad, läbimõõduga 3–15 mm müksamööbid on algul roosad ja pehmed, hiljem hallikaspruunid kuni mustad ja kõvad.
Hundipiim on levinud kogu maailmas.
Stalinistlik arhitektuur

Stalinistlik arhitektuur (ka "sotsialistlik klassitsism", "stalinistlik uusklassitsism"; vene keeles "сталинский ампир" – 'stalinlik ampiir', "сталинский неоренессанс" – 'stalinlik uusrenessanss') on Nõukogude Liidus viljeldud uusklassitsism, mille alguspunktiks loetakse 1933. aastal heaks kiidetud Boriss Iofani Nõukogude palee (Дворец Советов) projekti. 
Stalinistlik arhitektuur on osa sotsialistliku realismi kunstisuunast. Arhitektuuris olid olulised märksõnad "monumentaalsus" ja "sümmeetria". Kasutati palju sambaid ja nõukogude embleemidega dekoori. Välisviimistluses oli peamiseks materjaliks terrasiitkrohv.
Stalinistliku arhitektuuri üks paremaid säilinud näiteid Eestis on Sillamäe linn.
Stalinistlikud kõrghooned Moskvas ("Seitse õde").
"Seitse õde" on 7 stalinistlikku pilvelõhkujat Moskvas, mis ehitati aastatel 1947–1957. Algne planeering nägi ette kaheksa kõrghoone rajamist, kuid üks jäi valmis ehitamata.
Hoonete arhitektid pälvisid kõik 1949. aastal Stalini preemia.
Uuemõisa mõis

Uuemõisa mõis on olnud mitme mõisa nimi Eestis:
Johann Alexander Reutlinger

Johann Alexander Reutlinger (2. oktoober 1789 Tallinn – 1827 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1806 Tallinna gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1806–1809. Ordineeriti õpetajaks 18. novembril 1817.
Oli Jõelähtme Maarja koguduse õpetaja (kutsuti õpetajaks 3. oktoobril 1817) aastatel 1817–1821. Jäi aastal 1821 pimedaks ja lahkus seetõttu ametist.
Kitš

Kitš on teatud liiki esteetiline väljenduslaad, millele on omane pealiskaudselt ja lihtsustatult mõistetud ilu ja tundekülluse taotlus ning rafineerimata laiatarbemaitsele ja müügiedule orienteeritus. Kitš on kunsti jäljendus. Termin pärineb 1870. aastatest saksa keelest ("Kitsch") ning levis laiemalt 1930. aastatel, mil kunstiteoreetikud vastandasid kitši tõelisele kunstile. Kitši peetakse üldiselt kunstiliselt alaväärtuslikuks, kuid mõned uuemad suundumused kunstis on püüdnud kitšilikku esteetikat ümber mõtestada. Kitš on muuhulgas üks propaganda esteetilisi väljundusviise. Diktaatoreid Maod, Hitlerit, Stalinit, Pol Pothi, Kim Jong-uni jt lastega süles kujutavad propagandaplakatid on näited kitšist riikliku tarbekunstina. 
Kirjeldava terminina tekkis "kitš" 1860. ja 1870. aastate Müncheni kunstiturgudel Saksamaal, kirjeldades odavaid, populaarseid ja turustatavaid pilte ja visandeid.  1936. aastal avaldatud teoses "„Das Buch vom Kitsch”" ( "„Kitši raamat ”) määratles" Hans Reimann seda kui professionaalset väljendit, mis on „sündinud maalikunstniku ateljees”. 
Kitši uurimine toimus kuni 1970. aastateni peaaegu eranditult Saksamaal, kusjuures Walter Benjamin oli selle valdkonna oluline teadlane. 
Kitši peetakse moodsaks nähtuseks, mis langeb kokku viimaste sajandite sotsiaalsete muutustega, nagu tööstusrevolutsioon , linnastumine , masstootmine, moodsad materjalid ja meedia, näiteks plast , raadio ja televisioon , keskklassi tõus ja avalik haridus – kõik need on kaasa aidanud arusaamale, et populaarne maitse on kunstist üleküllastunud
Ilmar Sikemäe

Ilmar Sikemäe (sündinud Helmut-Hugond Bötker; 18. detsember 1914 – 25. juuli 1998) oli eesti kirjanik. 
Tema teoste hulgas on dokumentaalraamat "Kirjad Vargamäelt" (1962) ja lühiproosakogumik "Sada lugu" (1979). 
Ta oli ajakirja Looming toimetaja ja Eesti Kirjanike Liidu konsultant.
Otitiik

Otitiik (ka Kärmase tiik; võru keeles Oti tiik või Tritski tiik) on paisjärv-veehoidla Põlva maakonnas Kanepi vallas Rebaste külas. 
Otitiigi pindala on 20,4 ha, millest kuus saart moodustavad 1,3 ha. Tegemist on madala ja veetaimestikurohke veekoguga, mis on Alopi oja kaudu ühenduses Alopi järvega.
Johann Ignatius

Johann Ignatius (25. märts 1719 Kambja – 1. september 1774 Märjamaa) oli eesti vaimulik.
Õppis Tallinna toomkoolis. Immatrikuleerus Halle Ülikooli 17. augustil 1741, oli kohal aastani 1744, õppides tasuta, ja töötas õpingute kõrvalt õpetajana. Märjamaa kirikuraamatu järgi teenis ja täitis seal meetrikat juba novembrist 1746. Ordineeriti õpetajaks 4. märtsil 1747 (ametlikult Kullamaa Püha Johannese koguduse adjunktõpetajaks).
Oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja (kutsuti õpetajaks 11. juulil 1747) aastatel 1747–1774. Maa-Lääne praostkonna abipraostiks sai 19. veebruaril 1764, praostiks 19. juunil 1768. Samal aastal sai ta ka apellatsioonikohtu liikmeks.
Isiklikku.
Tema isa oli Kambja koguduse köster Ignatsi Jaak. Johann Ignatius oli kaks korda abielus, esimese naise isa oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja Carl Friedrich Hasselblatt. Poeg Johann Friedrich Ignatius oli Vigala Maarja koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja.
Aado Lüüs

Aado Lüüs VR II/3 (kuni 5. augustini 1936 Adolf-Voldemar Lüüs; 18. september 1896 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 16. veebruar 1980 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1938). 
Ta osales Vene sõjaväe koosseisus Esimeses maailmasõjas, 1918–1919 oli Karula ja Petseri algkooli õpetaja. 
Osales Vabadussõjas Scouts-rügemendis, sai 24. mail 1919 Irboska lahingus haavata. 1920 ülendati alamkapteniks ning arvati reservi. 
1921–1923 õppis Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas. 
Alates 1923. aastast teenis Eesti piirivalves, alates 1. jaanuarist 1928 Siseministeeriumi Piirivalvetalituse Tallinna jaoskonna ülem. 
Teises maailmasõjas teenis ta Punaarmees. Pärast Teist maailmasõda oli muuhulgas Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud ja 1949–1951 Tallinna loomaaia direktor. 
26. detsembril 1922 abiellus Marta Bekkeriga (lahutati 16. aprillil 1932). Hiljem abiellus ta Amarta-Rosalie Kasega, tütar Maret (1934).
Heinrich Johann Frost

Heinrich Johann Frost (24. juuni 1715 Helme – 8. veebruar 1772 Kambja) oli Eesti vaimulik.
Õppis Jena (immatrikuleerus 8. mail 1734) ja Halle Ülikoolis (immatrikuleerus 8. augustil 1736). Oli aastal 1740 Liivimaal.
Oli aastatel 1741–1760 (introdutseeriti 13. septembril 1741) Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, aastatel 1760–1772 (introdutseeriti 9. aprillil 1760) Kambja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Heinrich Frost oli Suure-Jaani Johannese ja Helme Maarja koguduse õpetaja. Äi Albrecht Sutor oli Kambja koguduse õpetaja.
Bernhard Christian Steindorff

Bernhard Christian Steindorff (? Brandenburg – 28. september 1762 Võnnu) oli Eesti vaimulik.
Õppis (immatrikuleeriti mais 1719) usuteadust Halle Ülikoolis. Ordineeriti 20. juunil 1729 õpetajaks.
Oli aastatel 1729–1762 (introdutseeriti 29. juunil 1729) Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Kaotas aastal 1751 tuleõnnetuses kogu oma varanduse.
Mary Jane West-Eberhard

Mary Jane West-Eberhard (sündinud 20. augustil 1941 Pontiacis Michiganis) on ameerika bioloogiateoreetik. Ta on uurinud evolutsiooniteooriat (eriti plastilisuse rolli) ja sotsiaalseid herilasi.
Ta on lõpetanud Michigani ülikooli.
Ta töötab Costa Ricas.
Johann Friedrich Ignatius

Johann Friedrich Ignatius (3. juuli 1755 Märjamaa – 18. juuli 1824 Vigala) oli eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1771–1776 Halle vaeslastekoolis, immatrikuleeriti 17. novembril 1779 Halle ülikooli ning oli ühe aasta Leipzigis õpetaja. 6. septembril 1780 jõudis tagasi Eestimaale. Ordineeriti õpetajaks 31. oktoobril 1781.
Oli Vigala Maarja koguduse õpetaja (kutsuti 23. septembril 1781) aastatel 1781–1824, oli alates 10. detsembrist 1810 Maa-Lääne praostkonna abipraost, alates 23. detsembrist 1819 praost.
Isiklikku.
Tema isa Johann Ignatius oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Ignatsi Jaak oli Kambja koguduse köster, emapoolne vanaisa Carl Friedrich Hasselblatt oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Johann Friedrich Ignatius oli kaks korda abielus: esimene naine oli Wilhelmine Charlotte Paucker, teine naine Julie Amalie Paucker oli esimese õde, nende isa Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema poeg Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja.
Tema tütrepoeg Adalbert Hugo Willigerode oli eesti I üldlaulupeo korraldaja.
Satyajit Ray

Satyajit Ray (bengali সত্যজিত রায় või সত্যজিৎ রায়) (2. mai 1921 Kolkata – 23. aprill 1992 Kolkata) oli bengali päritolu India filmilavastaja ja -stsenarist, kirjanik ja helilooja, keda peetakse üheks 20. sajandi olulisemaks filmilavastajaks.
Elulugu.
Satyajit Ray oli pärit haritlaste perekonnast. Tema vanaisa Upendrakishore Ray oli tuntud kirjanik, kunstnik ja helilooja. Tema isa Sukumar Ray oli tuntud nonsenssluuletuste autorina. Satyajit lõpetas Kolkata ülikooli majandusteaduse erialal. 1940 asus ta ema pealekäimisel õppima kunsti Rabindranath Tagore asutatud Visva-Bharati ülikooli. Tema õpetajateks olid bengali kunsti suurkujud Nandalal Bose ja Benode Behari Mukherjee. 1947 oli ta üks Kolkata Filmiklubi asutajatest. Ta alustas karjääri raamatukujundajana, kuid pärast kohtumist prantsuse filmilavastaja Jean Renoiriga ja Vittorio De Sica neorealistliku filmi "Jalgrattavargad" nägemist Londonis otsustas ta sõltumatuks filmilavastajkas hakata. Ta arendas välja isikupärase humanistliku stiili. Tema mängufilmid tuginevad ilukirjanduslikele teostele.
Juba 1955. aastal valminud esimene film "Pather Pā̃calī" (Tänava laul) pälvis ülemaailmselt tunnustust. Film sai üle kümne auhinna, sealhulgas 1956. aasta Cannes'i filmifestivali žürii eriauhinna. Filmi aluseks oli Bibhutibhusan Bandopadhyay samanimeline romaan, mis ilmus 1928. aastal. See oli esimene film triloogiast, mille teised filmid olid "Alistamatu" (1956) ja "Apu maailm" (1959). 
Satyajit Ray kirjutas ka mitu lasteraamatut, ulmet ja novelle.
Ta oli tuntud ka disainerina. Satyajit Ray loodud on mitu kirjafonti. Neist Ray Roman ja Ray Bizarr võitsid rahvusvahelise konkursi.
1983. aastal sai ta infarkti, mis piiras tema edasist tegevust filmilavastajana.
Tunnustus.
Satyajit Ray pälvis elu jooksul hulgaliselt auhindu, teiste seas 32 India riiklikku filmiauhinda. Ta võitis 1956 Veneetsia filmifestivali Kuldlõvi. 1982 sai ta samas Elutöö Kuldlõvi. 1964 ja 1965 pälvis Berliini filmifestivali Hõbekaru auhinna. Veidi enne surma 1992 pälvis ta India kõrgeima tsiviilautasu Bharat Ratna ja elutöö eest Oscari. Ta oli ka Oxfordi ülikooli audoktor.
Kommunistlik sümboolika

Kommunistlik sümboolika (kitsamas tähenduses ka nõukogude sümboolika) on sümboolika, mida kasutavad kommunistlikud organisatsioonid ja kommunistlikud riigid alates 19. sajandi lõpust.
Sirp ja vasar.
Tuntuim kommunistlik sümbol on sirp ja vasar (☭), mis on kommunistliku liikumise sümbol. Vasar (ka haamer) tähistab töölist ja sirp põllumajanduses töötavat inimest. Kahe sümboli kooskasutamine näitab nende kahe sotsiaalse klassi ühtsust.
Esimest korda kasutati sellist sümbolit 1917. aastal Venemaal oktoobrirevolutsiooni ajal. Nõukogude Liidus sai see ametlikuks sümboliks 1924. aastal.
Punane viisnurk.
Punane viisnurk on nii kommunismi kui ka sotsialismi sümbol. Viisnurga võttis 1918. aasta 19. aprillil kasutusele Nõukogude Venemaa sõjaasjade rahvakomissariaat ning sellest sai Tööliste ja Talupoegade Punaarmee sümbol.
Punalipp.
Punast lippu kasutatakse tavaliselt koos teiste kommunistlike sümbolitega, kuid algselt kasutati seda Pariisi Kommuuni ajal 1871. aastal.
Sümboolika

Sümboolika on sümbolite kasutamine teatud valdkonnas, ka teatud kriteeriumite järgi piiritletud sümbolite kogum.
Näiteks Eesti riigi sümboolika moodustavad Eesti lipp, vapp, hümn, rahvuslind jne.
Nõukogude Liidu põhiseadus

Nõukogude Liidu põhiseadusest oli kokku kolm versiooni: 
Kõik kolm põhinesid 1918. aastal vastu võetud Venemaa Nõukogude Vabariigi konstitutsioonil.
Rahvusvaheline Punane Rist

Rahvusvaheline Punase Risti ja Punase Poolkuu Seltside Föderatsioon on liikumine, mille ülesandeks on kaitsta rahva heaolu ja tervist ning vajadusel osutada inimestele humanitaarabi.
Punase Risti rajajaks peetakse Jean Henri Dunant'i, kes 1859. aastal Solferino sõjaväljal kogus kokku haavatuid ja organiseeris kannatanute abistamiseks kohalikest külanaistest erapooletu abistamise rühma. Dunant kirjutas sellest raamatu "Solferino mälestus", mis avaldati 1862. 
1863. aastal loodi Genfis Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja 1919. aastal sealsamas Punase Risti Seltside Liiga
Dmitri Pavlov (pianist)

Dmitri Pavlov (sündinud 15. jaanuaril 1976 Peterburis) on vene pianist.
Aastatel 1983–1994 õppis Pavlov klaverit Peterburi Riikliku Konservatooriumi juures tegutsevas muusikakeskkoolis professor Leonid Sintsevi ja professor Nina Seregina õpilasena. 1999. aastal sai magistrikraadi Peterburi Riiklikus Konservatooriumis, kus õppis klaverit professor Vladimir Mišuki juures. Aastatel 2002–2005 õppis ta Sibeliuse Akadeemias professor Erik T. Tawaststjerna juures klaverit ning sai magistrikraadi.
2003. aastast töötab ta Soome Rahvusooperis korrepetiitorina. Ta on töötanud korrepetiitorina Soome Rahvusooperi Balletikoolis (2004. aastast), Espoo Ooperis (aastast 2004), Bauge Ooperis (alates 2008), Peterburi Riikliku Konservatooriumi Ooperi- ja Balletiteatris (2000–2002) ning Peterburi Riiklikus Konservatooriumis (2001–2002).
Ta on osalenud Arie Vardi, Dmitry Bashkirovi, Jurgis Karnaviciuse, Graham Scotti, Ralf Gothoni, Jeffrey Goldbergi ja Larissa Gergieva meistrikursustel. 
Dmitri Pavlov on esinenud nii solisti kui ka klaverisaatjana Just Friends International Music Festivalil Peterburis (1998), Rahmaninovi Festivalil Peterburis (1998), Vänö rahvusvahelisel kammermuusikafestivalil (2004), Rahvusvahelisel klaveriõpilaste festivalil PIMU Helsingis (2005), Rahvusvahelisel Bauge ooperifestivalil (2008) ning saanud eripreemia Edvard Griegi nimelisel klaverikonkursil ("Grieg International Piano Competition") Oslos (2003).
Siga (perekond)

Siga ("Sus") on loomade perekond sõraliste seltsist, sigalaste sugukonnast.
Liigid.
Sea perekonda kuuluvad järgmised liigid:
Ugra

Ugra on jõgi Venemaal Smolenski ja Kaluga oblastis, Oka vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 399 kilomeetrit, valgla pindala 15 700 ruutkilomeetrit. Jõgi saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblasti kaguosas.
Dmitri Pavlov (täpsustus)

Dmitri Pavlov on mitme tuntud inimese nimi:
Rahvusvaheline Filmikriitikute Ühing

Rahvusvaheline Filmikriitikute Ühing (pr k Fédération Internationale de la Presse Cinématographique, lühend FIPRESCI) on rahvusvaheline filmikriitikute ja filmiajakirjanike organisatsioon.
Ühing loodi 1930. aasta juunis Brüsselis. 
Rahvusvahelise Filmikriitikute Ühingu liikmed osalevad žüriiliikmetena paljudel rahvusvahelistel filmifestivalidel, kus jagatakse ühingu poolt ka auhindu. Näiteks osalevad ühingu liikmed Cannes'i, Veneetsia, Londoni, Berliini, San Sebastiani ja paljude muude filmifestivalide žüriides.
Astrahani khaaniriik

Astrahani khaaniriik (nogai: "Хаҗитархан ханлыгы", tatari: "Xacitarxan xanlığı") oli tatari feodaalriik 15. ja 16. sajandil, üks Kuldhordi lagunemisel tekkinud riike. 
Asukoht.
Riik paiknes Alam-Volga piirkonnas Kaspia mere ääres, hõlmates suure osa tänapäeva Astrahani oblastist ja Kalmõkkiast. Läänes piirnes khaaniriik tollase Krimmi khaaniriigiga, kirdes ja idas Nogai hordiga.
Astrahani khaaniriigi elanike enamuse moodustasid nogaid ja astrahani tatarlased.
Astrahani khaaniriigi eksistentsi lõpetas riigi vallutamine Vene tsaaririigi vägede poolt Vene tsaari Ivan Julma korraldusel 1550. aastatel.
Niels Egmont Christensen

Niels Egmont Christensen (1927 Frederiksberg – 1980) oli taani filosoof, professor. 
Ta töötas Århusi Ülikoolis.
Looming.
Raamatus "On the Nature of Meanings" esitab Christensen oma tähendusteooria. Ta võrdleb märki või sümbolit ametikoha täitjaga ning tähendust ametikohaga. Märgi tähenduse moodustavad ülesanded, mida see märk peab täitma. 
Artiklis "The Alleged Distinction Between Use and Mention" (1967) eitas Christensen kasutamise ja mainimise eristuse vajalikkust. "Me lihtsalt ei pea enam ütlema, et me kas kasutame mingit väljendit või siis, kui me tahame selle väljendi kohta midagi öelda, mainime teda nimepidi, olgu mainitav siis kas väljend või tema tähendus. Selle asemel me teeme oma kolmese eristuse väljendi kasutamise eri liikide vahel: kasutamine osutamiseks, kasutamine palja häälikute ja tähtede kompleksina ja kasutamine koos tähendusega näidatava väljendina." (Lk 365) Neid kolme kasutamisviisi seostas ta vastavalt formaalse supositsiooni, materiaalse supositsiooni ja endaleiutatud semantilise supositsiooniga.
Isiklikku.
Ta abiellus esimesel aastal pärast Kopenhaageni ülikooli astumist 1945 tulevase neuropsühholoogi Marie-Lisega, kellega ta oli viis aastat ühes klassis õppinud. Aastal 1947 sündis neil poeg Mads Edmond.
Niels Christensen

 
Niels Christensen (1865 Tørring, Taani – 1952) oli taani päritolu ameerika leiutaja, kes leiutas 1933. aastal O-rõnga.
Linnanmäki

Linnanmäki (rootsi keeles "Borgbacken") on lõbustuspark Helsingi Alppiharju linnaosas. 
See avati 27. mail 1950. 
Kokku on erinevaid atraktsioone üle 40.
Krista Tool

Krista Tool (sündinud 19. mail 1951) on eesti lavastuskunstnik, endine Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud.
Ta õppis aastatel 1966–1970 Tartu Kunstikoolis ja 1973–1979 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis teatridekoratsiooni erialal. 
Tool töötas kunstnikuna 1979–1980 Eesti Televisioonis, 1980–2003 aga Ugala teatris. 
Aastatel 1991–1995 ja 2002–2013 oli ta Viljandi Kultuurikolledži õppejõud
Ta on teinud sadakond lavakujundust, kavandanud kostüüme, vabaõhulavastusi, telesaateid, telelavastusi ja -filme, pidulikke kontserte ja balle.
Krista Tooli loomingut on eksponeeritud näitustel.
Isiklikku.
Krista Tool on abielus, tal on täiskasvanud poeg. Tema õde on draamanäitleja Külliki Saldre, vend filosoof Andrus Tool.
Terje Soots

Terje Soots (19. veebruar 1961 – 31. detsember 2003) oli eesti raadioajakirjanik. 
Soots sündis Viljandimaal, lõpetas keskkooli ja muusikakooli Karksi-Nuias. 
Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse eriala lõpetamise järel (1985) töötas ta Eesti Raadio laste- ja noortesaadete toimetajana. Terje Soots oli ka “Stereopühapäeva” toimetaja ning 1996. aastast Vikerraadio vastutav toimetaja.
Üks tuntumaid Sootsi toimetatud saateid oli “Müstiline Venemaa” (ajaloolase David Vseviovi autorisaade). Ta toimetas ka saateid “Maailmapilt”, “Visandid”, “Metamorfoosid” ning muid kultuuri- ja ühiskonnaelu saated. 
Terje Soots oli Vikerraadio hommikuprogrammi "Vikerhommik" saatejuht ja vastutav toimetaja. Raadiokuulajad valisid Terje Sootsi korduvalt paremate saatejuhtide hulka ning ajaloosaade “Müstiline Venemaa” on korduvalt tunnistatud parimaks Vikerraadio saateks.
Terje Soots jäi halveneva tervise tõttu raadiotööst eemale 2002. aasta lõpus, aasta hiljem suri ta vähki.
Siren

"Siren" oli laul, mis esindas Eestit 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos. Loo esitasid ansambel Malcolm Lincoln ja taustakvartett ManPower 4.
Esitajad astusid lavale kolmandana võistluse esimeses poolfinaalis, mis peeti teisipäeval 25. mail. Kui riikide eksperdižüriid asetasid Eesti laulu 9. kohale (64 punkti), siis Euroopa rahvahääletusel pälvis "Siren" eelviimase, 16. koha (22 punkti). Tulemuste liitmisel, nagu nõudsid võistluse reeglid, sai Eesti 39 punktiga 14. koha ega pääsenud finaali (milleks olnuks tarvis pääseda esikümnesse).
Eurovisiooni 2010. aasta esimese poolfinaali esimese kolmandiku jooksul esitatud laulud, sh "Siren", jõudsid rahvusvahelisse telepilti tehnilise praagina: pilt ja heli ei olnud sünkroonis. See kutsus esile mõningast kriitikat, ent ometi pääsesid mitmed laulud finaali ka kontserdi algupoolelt.
Hanila kihelkond

Hanila kihelkond (lühend Han; saksa keeles "Kirchspiel Hannehl") on kihelkond Läänemaal ja oli Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Kihelkonnakirik on Hanila kirik.
Piirkonna ajalugu.
Juba muinasajal oli olemas Hanila muinaskihelkond ("Kotsu"), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks. Kirjasõnas on kihelkonda esmamainitud 1519. aastal ("Saint Paul"). Aastani 1611 hõlmas see ka Varbla piirkonna. 16. sajandi keskpaigani kuulus Hanila kihelkond Saare-Lääne piiskopkonna Lihula ametkonda.
Osa kihelkonnast oli läänistatud Uexküllidele, kes ehitasid Virtsu vasallilinnuse (1465). 16. sajandil oli kihelkonnas suhteliselt palju vabatalupoegi. Talusid hakati päriseks ostma 1868. aastal. 1880. aastail levis baptism, aastast 1883 siirdus palju talupoegi õigeusku.
Hanila kihelkonna mõisad.
Hanila kihelkonnas paiknes 9 mõisat: 1 kirikumõis, 5 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ja 3 karjamõisat.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Tänapäeval paiknevad kunagise kihelkonna alad Lääneranna vallas.
Kotsu

Kotsu (ka "Cozzo") oli muinaskihelkond Läänemaal. 
Kotsut (kujul "Cozzo") mainitakse Henriku Liivimaa kroonikas seoses riialaste, latgalite ja liivlaste 1218. aasta rüüsteretkega Läänemaale, mille järel sealsete kihelkondade, sh Kotsu vanemad nende juurde rahu paluma läksid. Pärast vanemate lubadust end ristida lasta, iga-aastast maksu tasuma hakata ja pantvange anda sõlmitigi rahu. 1224. ja 1231. aastast pärinevad ürikud mainivad "Cotze" ja 1242. aasta allikas "Cotye" kihelkonda.
Kotsu, üks seitsmest Läänemaa kihelkonnast, hõlmas hilisema Karuse kirikukihelkonna ja võib-olla ka osa Varbla kirikukihelkonna alast. Muinaskihelkonna keskus oli tõenäoliselt Linnuse küla ja sealne Vatla maalinn. On oletatud, et Kotsu koosnes kahest osast, millest põhjapoolsemat on nimetatud "Svorue", "Suorbe" või "Svorbe".
Arvatakse, et allikates mainitud nime hääldati "kotso" ja et see tuleneb praeguseks keelest kadunud sõnast "kotso" või "kotsa", mille tähendus oli oletatavalt "kõrgendik" või "tõus, nõlvak".
Tallinna–Aegviidu rongikiirliin

Tallinna–Aegviidu rongikiirliin oli elektrifitseeritud rongiliin Põhja-Eestis, mille lähtepeatus oli Balti jaamas Tallinnas ja lõpp-peatus Aegviidus Anija vallas Harjumaal.
Tallinna–Tartu kiirrongiliin

Tallinna–Tartu–Tallinna ekspressliin (kiirrongiliin) on Elroni opereeritav ekspressrongiliin Eestis, mis läbib Harjumaad, Lääne-Virumaad, Jõgevamaad ja Tartumaad.
Liinil sõidab päevas mõlemal suunal 7 reisirongi.
Karl Triumph

Karl-Ferdinand Triumph (27. november 1900 Tallinn – 30. november 1941 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti postiametnik, paljude Eesti Vabariigi markide kunstnik ja kujundaja.
Kuulus Kaitseliitu.
Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri Nõukogude vangilaagris.
Shawn Fanning

 
Shawn Fanning (sündinud 22. novembril 1980) on USA programmeerija ja internetiettevõtja, programmi Napster looja.
Isiklikku.
2008. aasta kevadel osales Fanning Volkswageni reklaamis, kus oli teemaks tema failijagamistarkvaraga seotud minevik.
Karuse kihelkond

Karuse kihelkond (lühend Kse; saksa keeles "Kirchspiel Karusen in Wiek") oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Karuse naaberkihelkonnad olid Lihula ja Mihkli idas ning Hanila lõunas ja läänes.
Kihelkonnakirik oli Karuse kirik.
Piirkonna ajalugu.
Juba muinasajal oli olemas Karuse muinaskihelkond ("Sõrve", Henriku Liivimaa kroonikas "Cozzo"), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks (esimest korda mainitud 1267. aastal – "Karissen"). Kihelkonnas asus Vatla maalinn. Aastatel 1242–1561 kuulus kihelkond ja Lihula linnus, Lihula komtuurkond (1470. aastatel ühendati see Pärnu komtuurkonnaga) Liivimaa ordule. Kihelkonnas asus Matsalu ordumõis. Saastnas elas rootslasi. 
Enamik mõisu rajati Rootsi võimu ajal. Alates 1860. aastaist siirdus talupoegi ümberasumisliikumisliikumise käigus Venemaale. 1880. aastail levis baptism, aastail 1885–1886 siirdus Usuvahetusliikumise käigus umbes neljandik rahvast vene õigeusku (vt. Uue-Virtsu õigeusu kirik).
Karuse kihelkonna mõisad.
Karuse kihelkonnas paiknes 10 mõisat: 1 kirikumõis ning 5 rüütlimõisast peamõisat koos 4 kõrvalmõisaga ja karjamõisat.
Karuse kihelkonna külad.
Hõbesalu, Illuste, Järise, Kalda, Karuse, Keemu, Kinksi, Kiska, Koora, Kunila, Kuuendiku, Laulepa, Linnuse, Liustemäe, Lõo, Matsalu, Meelva, Metsküla, Muriste, Mõiste, Mäeküla (liidetud Nurmsiga), Nehatu, Nurme, Nurmsi, Paga, Pajumaa, Petaaluse, Pivarootsi, Poanse, Saastna, Tuhu, Tuudi, Tuudi-Jõeääre, Vagivere, Vatla, Viira (liidetud Paatsaluga), Virita, Võigaste, Õeküla, Äila, Äärepere
Kihelkonna alad tänapäeval.
Nüüdisajal paiknevad kunagise kihelkonna alad Lääneranna vallas.
Microsoft PowerPoint

Microsoft PowerPoint on Microsofti loodud ja Microsoft Office'i kontoritarkvara paketti kuuluv esitlustarkvara.
Ajalugu.
Esmase versiooni loojad olid Dennis Austin ja Thomas Rudkin firmas Forethought. See loodi Macintosh arvutile ja see sai nimeks "Presenter". 1987 sai programm nimeks "PowerPoint". Sama aasta augustis ostis Microsoft firma Forethought 14 miljoni dollari eest.
PowerPointi uusim versioon on Microsoft PowerPoint 2016, mis ühildub operatsioonisüsteemidega Windows 10, Windows 8.1 ja Windows 7.
Sima Qian

Sima Qian (hiina keeles traditsioonilises kirjas 司馬遷, lihtsustatud kirjas 司马迁, "pinyin"'is "Sīmǎ Qiān"; 145 või 135 eKr – umbes 90 eKr) oli Hani dünastia aegne ajaloolane, kirjanik, astronoom. Tuntud peamiselt Hiina ajalugu kirjeldava suurteose "Ajaloo ülestähendused" autorina, Hiina historiograafia alusepanija.
Ridala kihelkond

Ridala kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Rötel", ladina keeles "Rotalia"; "Rotelewic", rootsi k. "Roetels socken", lühend Rid) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Piirkonna ajalugu.
Ridala kirikukihelkond (saksa "Kirchspiel Roethel in Wiek") rajati arvatavasti aastail 1220–1230, tänapäeval kattub see umbes 90% ulatuses endise Ridala valla territooriumiga. Kihelkonna maadel asub ka Läänemaa keskus Haapsalu ("Hapsal"). Enne seda moodustas Ridala kirikukihelkonna ala osa Ridala muinaskihelkonna territooriumist (esmamainitud 1215. aastal).
Kihelkonnakirik oli Ridala kirik.
Muinaskihelkond hõlmas peale hilisema kirikukihelkonna ka Lääne-Nigula, Martna ja Noarootsi kihelkonna ala. Asustus oli suhteliselt tihe, teada on ka linnuste olemasolu (Tubrilinn). 1215. aastal tehti Ridalasse ristisõdijate rüüsteretk. Ridala kirikukihelkond kuulus Saare-Lääne piiskopkonda. Aastatel 1260–1270 rajati Haapsalu piiskopilinnus, selle kõrvale tekkis Haapsalu linn. Enne Liivi sõda on teada Uuemõisa piiskopimõis, Kiltsi mõis, Ungru mõis ja Võnnu mõis. 14. ja 15. sajandil asus rannikule elama rootslasi. Kihelkonnakooli kohta on teateid 1788. aastast. 19. sajandi lõpus rajati baptisti kogudusi ja Mäemõisa õigeusu kirik.
Ridala kihelkonna mõisad.
Ridala kihelkonnas paiknes 18 mõisat: 1 kirikumõis, 11 rüütlimõisast peamõisat koos 5 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis ja 3 karjamõisat.
Mihkli kirik (täpsustus)

Mihkli kirik on mitme kiriku nimi:
Microsoft Outlook

Microsoft Outlook on Microsofti loodud tarkvara e-kirjade saatmiseks ja vastuvõtmiseks. See on saadaval kontoritarkvarapaketis Microsoft Office ja ka eraldi programmina.
Importimine teistest programmidest.
Seni toetab Outlook andmete importimist ainult Outlook Expressi ja Lotus Notesi programmidest. Eritarkvara abil on võimalik andmeid importida ka Mozilla Thunderbirdist.
Küünlad pimeduses

"Küünlad pimeduses" (originaalpealkirjaga "Candles in the Dark") on Austria lavastaja Maximilian Schelli jõuluteemaline 1993. aasta telefilm, mille sündmustik toimub Eesti NSV-s. 
Sisu.
Isa saadab Silvia tema tädi juurde Eesti NSV-sse. Peagi leiab Silvia end võitluses koos oma isaga ja jälitatavana KGB poolt.
Vahepeal tutvub Silvia Jaaniga ja armub temasse. Koos nad võitlevad, et hoida jõulude vaimu elus pimedas ja vanamoelises Tallinnas.
Finistère'i departemang

Finistère (bretooni "Penn-ar-Bed") on departemang Prantsusmaal Bretagne'i piirkonnas.
Nimi.
Departemangu nimi tuleneb ladinakeelsest nimest "Finis Terrae" ('maa lõpp'), mis viitab selle asukohale Bretagne'i poolsaare tipus. Bretoonikeelne nimi "Penn-ar-Bed" tähendab maailma pead või tippu.
Asend.
Departemangus asub Prantsusmaa mandriosa läänepoolseim punkt Pointe de Corsen. Sellest veidi lõuna pool asub Pointe du Raz.
Finistère'is asub ka Ouessanti saar.
Asustus.
Suurim linn on Brest. Suuremad asulad on veel Quimper (departemangu halduskeskus), Morlaix, Carhaix ja Douarnenez.
Kultuur.
Departemangus räägitakse bretooni keelt. Quimperis toimub igal aastal bretooni muusika ja kultuuri festival. Carhaix-Plouguer' vallas toimub Prantsusmaa suurim muusikafestival Vieilles Charrues Festival.
Tsiteerimise pilditeooria

Tsiteerimise pilditeooria on tsiteerimise teooria, mida Donald Davidson, kes sellele pilditeooria nime andis, kirjeldab nii: "... väljendile ei osuta mitte kogu tsitaat, s.o väljend pluss jutumärgid, vaid hoopis väljend ise. Jutumärkide roll on anda teada, kuidas nende sees olevat väljendit tuleb võtta: jutumärgid moodustavad keelelise ümbruse, milles väljendid teevad midagi erilist (...)". 
Tsitaat on "hieroglüüf": ta mainib objekti, tehes sellest pildi. Jutumärkides olevat kasutatakse autonüümselt, s.o iseenda nimena. 
Selle teooria visandas esimesena Willard Van Orman Quine. Sama seisukohta väljendab Wolfgang Stegmüller.
Seda teooriat ei ole edasi arendatud.
Hans Cappelen ja Ernest LePore leiavad, et kui see teooria detailides välja arendada, siis ta osutub tsiteerimise identsusteooria variandiks.
Kriitika.
Niels Egmont Christensen leiab, et sellal kui pilt on alati erinev sellest, mille pilt ta on, ja märgid hieroglüüfkeeles on erinevad asjadest, mida nad mainivad, tehes neist pildi, pole tsiteerimise puhul seda erinevust, sest näiteks "Boston" jutumärkides ei ole häälikute ja märkide kompleksi (tüübi) "Boston" pilt, vaid ongi see kompleks ise kõigi sarnaste komplekside esindajana.
Pilditeooria

Pilditeooria on mitme teooria või vaate nimetus.
Fernando Collor de Mello

Fernando Affonso Collor de Mello (sündinud 2. augustil 1949) on Brasiilia poliitik, kes oli aastatel 1990–1992 Brasiilia president. 
Collor oli esimene Brasiilia president, kes oli pärast 1964.–1985. aasta sõjaväediktatuuri järel rahva poolt otse valitud. Enne presidendiks saamist oli Collor olnud Maceió linnapea (1979–1982), kuulunud parlamendis alamkotta (1983–1986) ja olnud Alagoase osariigi kuberner (1987–1989). Collor võitis 1989. aasta presidendivalimiste teises voorus Lula da Silvat.
Collor oli sunnitud korruptsioonisüüdistuste tõttu 1992. aastal tagasi astuma. Hiljem kaotas ta oma poliitilised õigused kaheksaks aastaks, kuid jäi vabaks. Collor proovis 2000. aastal konkureerida São Paulo linnapea valimistel, kuid tal keelati seal osaleda, sest siis veel kehtis keeld. Kaks aastat hiljem kandideeris ta Alagoase osariigi kuberneriks, kuid kaotas teises voorus Ronaldo Lessale. 2006. aastal valiti ta kaheksaks aastaks Alagoase osariigi senaatoriks, ning kaotas Alagoase 2010. aasta kubernerivalimised ilma teise vooru jõudmata ja jäädes kolmandale kohale. Seejärel võitis ta taas kaheksa-aastase mandaadi senaatorina 2014. aastal. 2018. aastal valmistas ta ette kandideerimist Alagoase kuberneriks, kuid tühistas oma plaanid oma valimisliidus tekkinud tülide tõttu. 2022. aastal kandideeriks Collor taas Alagoase kuberneriks ja kaotas, jäädes kolmandale kohale.
Collor on olnud mõjukas poliitik just Alagoase osariigis ja Kirde-Brasiilias. Ta on senaatorina toetanud nii president Lula da Silvat kui ka Jair Bolsonarot ning olnud mitme erakonna – ARENA, PDS, PMDB, PRN, PRTB, PTB, PTC, PROS ja PRD – liige. Hetkel on Collor erakonnas PRD.
Willard Van Orman Quine

Willard Van Orman Quine (25. juuni 1908 Akron, Ohio – 25. detsember 2000 Boston) oli ameerika filosoof ja loogik. 
Ta tööd kuuluvad analüütilise filosoofia traditsiooni.
Ta lõpetas 1930 Ohios asuva Oberlini kolledži bakalaureusekraadiga matemaatikas "summa cum laude" ja astus Harvardi Ülikooli. Alates 1930. aastast kuni surmani oli ta seotud Harvardi Ülikooliga. Ta lõpetas selle filosoofiateaduskonna 1932 väitekirjaga "The Logic of Sequences: A Generalization of Principia Mathematica" ja selle juhendaja oli Alfred North Whitehead.
Kui 1939 toimus Cambridge'is teaduse ühtsuse kongress, kutsus Quine sinna Alfred Tarski, kes oli juut. Tarski väljus Danzigist viimase laevaga enne seda, kui Saksamaa alustas Teist maailmasõda ja vallutas Danzigi. Järgmised 44 aastat elas Tarski USA-s.
Maailmasõja ajal töötas Quine USA mereväes vastuluures ja dešifreeris Saksamaa allveelaevadelt saadud signaale. Ta lõpetas sõja vanemleitnandi aukraadiga.
1951 avaldas ta artikli "Empirismi kaks dogmat", milles ründas kaht keskset mõistet loogiliste positivistide filosoofias. Seda peetakse üheks olulisimaks teoseks 20. sajandi analüütilises filosoofias.
Matemaatikafilosoofias töötasid Hilary Putnam ja Quine välja Quine'i-Putnami asendamatuseargumendi abstraktsete matemaatiliste objektide olemasolu kasuks. See esmaavaldati 1971.
Willard Van Orman Quine järgi on nimetatud quine. See on arvutiprogramm, millel ei ole sisendit ja mis ei tee muud kui väljastab iseenda lähtekoodi.
Tunnustus.
Willard Van Orman Quine valiti 1957. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Nelson Goodman

Henry Nelson Goodman (7. august 1906 Somerville, Massachusetts – 25. november 1998 Needham, Massachusetts) oli USA filosoof.
Ta lõpetas aastal 1928 Harvardi Ülikooli. Pidades 1930. aastail kunstigaleriid Bostonis, töötas ta doktoritöö kallal, mille kaitses 1941 Harvardi Ülikooli juures. Aastail 1946–1964 õpetas ta Pennsylvania Ülikoolis, kus ta õpilaste seas olid Noam Chomsky ja Hilary Putnam. Aastast 1968 töötas Goodman Harvardi Ülikooli professorina.
Eesti-Soome maavõistlused poksis

Eesti ja Soome maavõistlusi poksis peeti aastatel 1926–1938 ja uuesti alates 1994. aastast.
1926.
1. maavõistlus toimus Helsingis 17. detsembril 1926. Soome võitis 5:3.
1927.
2. maavõistlus toimus Tallinnas 25. novembril 1927. Eesti võitis 5:3.
1928.
3. maavõistlus toimus Helsingis 14. detsembril 1928. Soome võitis 5:3.
1929.
4. maavõistlus toimus Tallinnas 6. detsembril 1929. Eesti võitis 4:4, kuna otsustav oli viigilise tulemuse juures raskekaalu võit.
1930.
5. maavõistlus toimus Helsingis 14. detsembril 1930. Soome võitis 7:1.
1931.
6. maavõistlus toimus Tallinnas 4. detsembril 1931. Soome võitis 6:2.
1932.
7. maavõistlus toimus Helsingis 11. detsembril 1932. Soome võitis 6:2.
1933.
8. maavõistlus toimus Tallinnas 12. novembril 1933. Soome võitis 4:4, kuna otsustav oli viigilise tulemuse juures raskekaalu võit.
1934.
9. maavõistlus toimus Helsingis 21. novembril 1934. Soome võitis 5:3.
1935.
10. maavõistlus toimus Tallinnas 3. novembril 1935. Eesti võitis 6:2.
1936.
11. maavõistlus toimus Viiburis 1. novembril 1936. Soome võitis 5:3.
1937.
12. maavõistlus toimus Tallinnas 4. novembril 1937. Eesti võitis 5:3.
1938.
13. maavõistlus toimus Helsingis 1. novembril 1938. Eesti võitis 5:3.
1939.
Kuna maavõistlus toimus harilikult aasta lõpul, jäi 1939. aasta maavõistlus ära Soome osalemise tõttu Teises maailmasõjas. Edaspidi polnud enam Eesti riiki. Järgmine maavõistlus toimus juba pärast Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamist, 1994. aastal.
1994.
14. maavõistlus toimus 24. septembril Kotkas. Soome võitis 9:3.
1995.
15. maavõistlus toimus 2. septembril Narvas. Soome võitis 7:5.
1996.
16. maavõistlus toimus 8. septembril Kirkkonummel. Soome võitis 8:4.
1997.
17. maavõistlus toimus 20. septembril Tallinnas. Eesti võitis 8:4.
1998.
18. maavõistlus toimus 21. novembril Lahtis. Soome võitis 7:5.
1999.
19. maavõistlus toimus 26. septembril Sillamäel. Eesti võitis 6:6, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav üliraskekaalu võit. Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Eesti sai siin loobumisvõidu.
2000.
20. maavõistlus toimus 22. oktoobril Helsingis. Soome võitis 7:4.
2001.
21. maavõistlus toimus Tallinnas. Soome võitis 7:5.
2002.
22. maavõistlus toimus Heinolas. Soome võitis 6:4.
2003.
23. maavõistlus toimus Tallinnas. Soome võitis 4:3.
2004.
24. maavõistlus toimus Kirkkonummel. Soome võitis 6:5.
2005.
25. maavõistlus toimus 9. oktoobril Tartus. Soome võitis 7:4.
2006.
26. maavõistlus toimus 8. oktoobril Lohjas. Soome võitis 6:3.