tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salutaguse Pärmitehas

Salutaguse Pärmitehas AS on ainus Eestis pärmi tootev toiduainetetööstuse ettevõte, mis paikneb Salutaguse külas Kohila vallas Raplamaal.
Ettevõte oli rajatud 1860. aastatel (teistel andmetel 1. veebruarist 1930). Tol ajal hakkas tegutsema Salutaguse mõisas viinavabrik, mille tootmise kõrvalsaadus oli pärm. XX sajandi esimesel poolel rajas parun Busch endise viinaköögi asemele pärmi tootmisega tegutsevat ettevõtte. 1927. aastast sai ettevõtte omanikuks Aleks Korjus ja seal hakati linnaste baasil tootma pagaripärmi, mida kasutati pagaritoodete tootmiseks Tallinnas. 1940. aastal oli tehas natsionaliseeritud.
Aastast 1994. kuulub pärmitehas Kanada kontsernile "Lallemand" (selle peakorter asub Montréalis, kontserni tehased on 43 riigis), mille omanikud ostsid tehase 1 krooni eest.
Toodetakse vedelpärmi pagari- ja kondiitritööstustele, inaktiivset kuivpärmi inimtoiduks ja loomasöödaks, inaktiivse kuivpärmi segusid õlle-, piirituse- ja veinitööstusele, toidulisandite ja ravimite tootmiseks vajalikku kuivpärmi ning looduslikke taimekaitsevahendeid metsandusele, põllumajandusele ja haljastusele. Tootmise käigus tekkinud jääke kasutatakse põldudel väetamiseks ja vinassi põllumuldade parendamiseks.
2018. aastal oli ettevõtte käive 36 miljonit eurot, tehases töötab 140 töötajat. Suurem osa toodangust läheb välismaale – Kanadas asuvatesse müügikeskustesse ning edasi tarbijatele kogu maailmas. Osaliselt läheb toodang otse Eestist Aasiasse, Lõuna-Ameerikasse, Euroopasse ja Aafrikasse.
Aasta toodang on 4300 tonni inaktiivset pärmi, 2500 tonni muid pärmiekstrakti baasil tehtavaid segusid, 1700 tonni lisandeid veinitööstustele ja 300 tonni vedelpärmi.
Orienteerumispäevak

Orienteerumispäevak (ka o-päevak või päevak) on harrastajatele suunatud ilma eelregistreerimiseta orienteerumisüritus. Orienteerumispäevakud toimuvad enamasti argipäeva õhtutel, kuid vahel ka nädalavahetustel.
Eesti esimene orienteerumispäevak – Tallinna orienteerumisneljapäevak – toimus 11. juunil 1964 Kloostrimetsas. Päevakute idee autor oli Rain Lahtmets ja esimese neljapäevaku korraldaja Toomas Kerem.
Erinevates Eesti piirkondades korraldatakse orienteerumispäevakuid kevadest sügiseni erinevatel nädalapäevadel tööpäevade õhtutel: Tallinnas esmaspäevadel, teisipäevadel, kolmapäevadel ja neljapäevadel, Põlvamaal teisipäevadel, Läänemaal, Lääne-Virumaal, Valgamaal ja Võrumaal kolmapäevadel, Tartumaal, Pärnumaal ja Saaremaal neljapäevadel. Sügis-talvisel hooajal toimuvad Tallinnas linnaorienteerumise päevakud pühapäeviti.
Päevakutel on erineva pikkuse ja raskusastmega orienteerumisrajad erinevatele vanuseklassidele.
2017. aastast kuuluvad üle Eesti toimuvad orienteerumispäevakud ühise katuse alla, moodustades RMK Eestimaa orienteerumispäevakute sarja. 2017. aastal kuulus sellesse 18 erinevat sarja, 2018. aastal 20 sarja.
Valtu tellisetehas

Valtu tellisetehas, ka telliskivivabrik "Waldau", oli telliskive tootev ettevõte Harju maakonnas Valtu külas.
Ettevõtte rajas 1899. aastal parun Alexis Häntschel Oliver Girard de Soucanton (1857–1915). Tollal jäi ettevõte Valtu mõisa alale.
Valtu tellisevabriku ostis 1917. aastal paruni pärijatelt Toomas Pihlak ja Pihlakud arendasid seda kuni 1940. aastani, kuni vabriku natsionaliseerimiseni.
Ettevõte lõpetas tegevuse 1963. aastal.
Ettevõttes toodetud telliskive on palju kasutatud Rapla ehitistes.
Semmeni Olli

Semmeni Olli (sündinud Olga Semjonovna Matvejeva; 1932) on siberi seto suurlaulik Haida külast Krasnojarski krais.
Ta oli oma lauluoskuse poolest külarahva hulgas tuntud juba vähemalt 1980. aastatel. Teda on peetud oma küla silmapaistvaimaks laulikuks, samuti on hinnatud tema teadmisi vanast setu pärimusest ja lauludest.
Olli esineb koos teiste Siberi setu laulikutega folkloristide Andreas Kalkuni ja Anu Korbi koostatud antoloogias "Siberi setode laulud", mis salvestati 1987., 1998., 2007. ja 2008. aastal Eesti Rahvaluule Arhiivi välitöödel.
Isiklikku.
Olli pärineb Väiko-Haida huutarist (talust) ja tema esivanemad pärinevat Meremäe külast Setumaalt.
Ta lapselapsed Maša ja Vanja Zemurbeis kuuluvad Haida laste folklooriansambli Kullõrkukk koosseisu.
Raasiku Elekter

Raasiku Elekter on Harju maakonnas Raasiku vallas Raasiku alevikus elektrotehnika tootmisalal tegutsev aktsiaselts, mis komplekteerib elektrikilpe või -jaotlaid ja valmistab tellimustööna lehtmetallist tooteid, sealhulgas kilpide korpusi pulbervärvitud pinnatöötlusega.
Ettevõte asutati 1958. aastal nimega "Raasiku Tootmisbaas". Eesti NSV ajal kandis ettevõte nimesid "Raasiku Elektromehaanikatehas" ja "Raasiku Katseremonditehas". Raasikul arenes tootmisettevõtte ümber infrastruktuur Tehase tee ja selle ümbrusse rajatud tootmis- ja korterelamute ning eramute hoonestusega.
2021. aastal töötas ettevõttes keskmiselt 16 töötajat, aastal 2020 oli see arv 20 ja aastal 2018 anti tööd umbes 30 inimesele.
Piccadilly Circus

Piccadilly Circus on ristmik ja avalik ruum Westminsteris Londonis Suurbritannias. 
"Circus" tähendab selles kontekstis ringikujulist avaliku ruumi ala ristmiku kõrval.
Piccadilly Circus on populaarne kohtumispaik ja vaatamisväärsus.
Piccadilly Circuse all on metroojaam, mis on osa Londoni metroovõrgustikust.
Kildare'i krahvkond

Kildare’i krahvkond (inglise keeles: County Kildare ja iiri keeles: Contae Chill Dara) on krahvkond Leinsteri provintsis Iirimaal. 
Krahvkonnas elab 2011. aasta seisuga rohkem kui 209 000 inimest. Krahvkond asub Dublinist edelas.
Giverny

Giverny on küla Prantsusmaal Normandia piirkonnas Eure'i departemangus. Külas elas 2008. aasta seisuga 502 inimest.
Payerne

Payerne on vald Šveitsis Vaud' kantonis. Vallas elas 2016. aasta detsembri seisuga 9486 inimest.
Airdrie

Airdrie on linn Suurbritannias Šotimaal North Lanarkshire'is. 
Airdries elab umbes 37 000 inimest.
Ann Widdecombe

Ann Noreen Widdecombe (sündinud 4. oktoobril 1947 Bathis Somersetis Inglismaal) on Briti endine poliitik. 
Ta oli Konservatiivse Partei liige ning Suurbritannia parlamendi liige aastatel 1987–2010.
Miami Gardens

Miami Gardens on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Miami-Dade'i maakonnas. 
Miami Gardensis elas 2010. aasta seisuga üle 110 000 inimese.
Wildberg

Wildberg on omavalitsus Šveitsis Pfäffikoni piirkonnas Zürichi kantonis.
Omavalitsuse pindala on 10,56 km².
Wildbergis elas 2016. aasta detsembri seisuga 985 inimest.
M6

M6 on Suurbritannia pikim maantee. Maantee on 373,7 kilomeetrit pikk.
Maantee lõunapoolne ots on Catthorpe'i küla juures Leicestershire'is ja põhjapoolne ots Gretnas Dumfries and Galloway tervikomavalitsuses Šotimaal.
Thionville

Thionville on linn Kagu-Prantsusmaal Moselle'i departemangus. Ta asub Luksemburgi ja Saksamaa piiri lähedal. 2014. aasta seisuga elas seal umbes 41 000 inimest.
Microsoft TechNet

Microsoft TechNet oli Microsofti hallatava veebilehekülg, mis edastas teavet infotehnoloogia eriala ekspertidele. Lehekülg käivitati 1998 ja lõpetas tegevuse 2013. Hilisemalt suunab see ümber lehele Microsoft Docs.
2005. aastal loodi lehekülje juurde kord kuus ilmuv TechNet Magazine.
Vernon (Florida)

Vernon on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Washingtoni maakonnas. 
Vernonis elab 2010. aasta seisuga 687 inimest.
Kevin Brady

Kevin Patrick Brady (sündinud 11. aprillil 1955 Vermillionis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, kes kuulub ka Vabariikliku Partei ridadesse. 
Kevin Brady on sündinud USA Lõuna-Dakota osariigis Vermillionis.
House of Commons

House of Commons (ametlikult "the Honourable the Commons of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland in Parliament assembled") on Suurbritannia parlamendi alamkoda. House of Commons peab istungeid Westminsteri palees nagu ka ülemkoda, House of Lords.
Briti parlament on kõige vanem tänini töötav valitsusorgan. Kutsuti esimest korda kokku 1265. Kuningriigi alamate (aadlikud ja linnade esindajad) esinduskoguna Inglismaa kuninga juures. Algselt kutsuti Parlament kokku, kui alamad ei olnud seadustega rahul või kui kuningas tahtis kehtestada uusi makse. Koosnes (alates 14. sajandist) kahest kojast: Lordide koda ja alamkoda (linnade esindajad). 
House of Commonsis on 650 liiget. Praegune valitsus koosneb Leiboristlik Partei (398 kohta) ning opositsiooni kuuluvad Konservatiivsest Parteist (120 kohta), Liberaaldemokraadid (72 kohta), Šoti Rahvuspartei (9 kohta), Sinn Féin (7 kohta), ja Demokraatlikust Unionistlikust Parteist (5 kohta), Reform UK (5 kohta), Plaid Cymru (4 kohta), Inglismaa ja Walesi Roheline Partei (4 koht) ning fraktsioonitud (5 kohta).
2009–2019 oli House of Commonsi spiiker John Bercow.
Aedermannsdorf

Aedermannsdorf on vald Šveitsis Solothurni kantonis. 
Aedermannsdorfis elas 2016. aasta detsembri seisuga 556 inimest, 2022. aasta lõpus 578 inimest.
Aino Lehis

Aino Lehis (aastani 1956 Aino Rosenup; 29. august 1928 Tallinn – 14. juuli 2024) oli eesti nahakunstnik. 
Ta õppis aastatel 1936–1942 Hiiu algkoolis ja 1942–1947 Tallinna 10. Keskkoolis. Aastal 1947 asus õppima Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas aastal 1953 ERKI nahkehistöö erialal. 1953–1959 oli ta Nõmme Pioneeride Maja kunstiringi juht ning 1961–1993 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud ja 1968. aastast alates dotsent. Ta esimene isikunäitus toimus 1978. aastal koos Ellinor Piipuuga. l.
Näitustel osales alates 1953. aastast nii Eestis kui ka välismaal (USA, Jaapan, Brasiilia, Soome, Suurbritannia, Läti, Rootsi, Venemaa). Ta on kujundanud toodangut Kunstitoodete Kombinaadile ARS.
1956. aastast alates oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige ja 2009. aastast alates Eesti Nahakunstnike Liidu auliige. 2019. aastal määras Nahakunstnike Liit talle Frölich Preisi nimelise auhinna 70-aastase rikkaliku loometöö ja tähelepanuväärse panuse eest Eesti nahakunsti edendamise
Isiklikku.
Abikaasa Enno Lehis (1912–2011) oli eesti maalikunstnik, akvarellist. Tema tütar on akvarellist Pille Lehis ja lapselaps laulja Tui Hirv.
Tema köidete ja külalisraamatute nahavoolijoon on tundlik ja mitmekesine, vaba vähimastki robustsusest, meenutades otsivat pliiatsijoonistust ja olles üldmuljelt ennekõike küpse-tooniline, maaliline ja akvarellilikult läbipaistev. Aga Aino Lehis polnud kinni vaid kaanekujundustes. Niisama vabalt lenneldes sündisid ka suured ja mõjusad segatehnikas dekoratiivsed nahast kotid ja väiksemad, üllatava kujundikeelega pildid, kus näiteks saarte rahvariiete valgest voldiktanust on välja kasvanud hoopis poiss punase kuu taustal. Aino Lehis ütles kord, et naha juures on teda kõige rohkem huvitanud võimaluste proovimine. Nahatöid komponeerides ja hiljem materjalis teostades olnud tal sageli tunne „nagu keegi lükkaks kõrvalt“.
Näitused.
Isikunäitused:
Valik muid näitusi:
Anne Pikkov

Anne Pikkov (sündinud 21. veebruaril 1974) on eesti tarbegraafik ja raamatukujundaja.
Ta on 2015. aastast Eesti Kunstiakadeemia õppeprorektor.
On lõpetanud 1994 Eesti Kunstiakadeemia graafilise disaini erialal.
Anne Pikkov on illustraator, graafiline disainer ja raamatukujundaja. Kuulub Eesti Kujundusgraafikute Liitu. Ta on illustreerinud lasteraamatuid, kujundanud raamatuid ja teinud kaastööd meediaväljaannetele Täheke, Pere ja Kodu, Jamie, Eesti Ekspress jpt. Lisaks on ta kujundanud ka plakateid ja logosid.
Looming.
Kujundatud raamatud.
Anne Pikkov on kujundanud ka raamatusarjad "Pegasuse klassika" ja Varraku "Elu pluss".
Muid kujundustöid.
Anne Pikkov on teostanud suuri fassaadi- ja infograafikaprojekte, nagu Randalu koolimaja info- ja fassaadigraafika lahendus (2014) ja Nordik Hotel Tallinn fassaadigraafika (2011). Lisaks loonud firmagraafikat (näiteks OmaKlubi, Oskando, BalticEvent, Dojo), filmiplakateid ("Fränk &amp; Wendy", "Elu maitse", "Animateek", "Eestlanna Pariisis", "Animated Dreams", "Õlimäe õied", "Roots" jpt), DVD kujundusi ja tüpograafiat.
Isiklikku.
Anne Pikkovi vend Ülo Pikkov on filmirežissöör ja -produtsent.
Bad Salzdetfurth

Bad Salzdetfurth on linn Lamme jõe kallastel Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hildesheimi kreisis. Linna pindala on 67,11 km². 31. detsembril 2017 elas seal 13 177 inimest.
Valla osad.
Omavalitsusüksusesse kuuluvad linn ise ja 12 linnaosa ("Ortsteile"), mis liidendati 1974. aastal:
Ajalugu.
1194. aastal on Salzdetfurthi dokumendis esmamainitud. Paika laastasid mitu korda tuli või üleujutus. Halvim üleujutus tekkis 1738. aastal, kui hävines 176 maja. Sõna "Bad", tähendusega "spaa", lisati nimele 1921. aastal. 22. märtsil 1945, raske õhurünnaku ajal Hildesheimile, visati Bad Salzderfurthile mitu pommi ja kaks maja Goettingstrassel hävines. Bad Salzdetfurth sai linna staatuse 1949. aastal.
Igal külal, mis liidendati 1974. aastal, on oma ajalugu ja omad traditsioonid.
Vaatamisväärsused.
Linnas endas ja igas tema külas on erinevaid vaatamisväärsusi. Vanalinnas on palju heas seisus poolpuitraamiga maju, nagu Kaevurite gildihoone aastast 1898, ja Wesselni külas. Püha Galluse katoliiklik kirik Detfurthis ehitati klassitsistlikus stiilis aastatel 1772–1779. Teisi huvitavaid külakirikuid ja kabeleid võib näha Hockelnis, Bodenburgis, Breinumis, Östrumis, Wehrstedtis ja Klein Düngenis. Ristija Johannese kirik Wesselnis ehitati tüüpilises uusgooti stiilis aastatel 1853–1855.
Suurim kirik Bad Salzdetfurthis endas on Püha Jüri kirik, protestantlik kirik värvitud puitlaega, mis ehitati 1700. aasta paiku. Lääneseinal näitab märk, mis on 3 m üle maapinna, Lamme jõe üleujutuse kõrgust 1738. aastal. Barokk altar pärineb aastast 1717. Orel, mis pärineb 1590. aastast, seisis algselt Püha Lamberti kirikus Hildesheimis. Seal on Bad Salzdetfurthi kaevandusajalugu käsitlev linnamuuseum. Algul oli tellishoone, kus nüüd asub muuseum, kool. Muuseum asutati 1987. aastal.
Kõige uuem kirik Bad Salzdetfurthis on katoliiklik kirik Püha Perekond, mis ehitati aastatel 1960–1961 ja pühitseti 3. septembril 1961. Orel pärineb aastast 1979. Algul elas Bad Salzdetfurthis väga vähe katoliiklasi. Kuid pärast Teist maailmasõda asusid linna paljud katoliiklikud põgenikud Sileesiast.
Liiklusühendused.
Bad Salzdetfurthi võib jõuda Hildesheimist rongiga. Raudteejaam on kesklinnas. Raudteepeatused on ka Bodenburgi, Detfurthi, Wesselni ja Groß Düngeni külas. Tööpäeviti sõidab vähemalt üks rong tunnis Hildesheimi ja tagasi. Pühapäeviti ja riigipühadel sõidab üks rong iga kahe tunni tagant.
Popkultuuris.
Paika on mainitud Tom Clancy bestselleris "Red Storm Rising".
Kaido Kask

Kaido Kask (sündinud 4. juulil 1959 Tartus) on eesti keraamik.
Elulugu.
Ta sündis 1959. aastal Tartus. Ta lõpetas aastal 1977 Tartu 1. Keskkooli. Õppis keraamikat 1980–1985 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 1990. aastal läks ta Saksamaale Kasseli Kunstikõrgkooli. Seal tutvus esimest korda sellise keraamika tehnikaga nagu raku. Kaido oli Tartu Kunstitoodete Kombinaadi Ars (alates 1992 AS „Artes”) autoritööde kunstnik (1985–1996). Alates 1996. aastast sai temast vabakutseline kunstnik ning 1991. aastal Eesti Kunstnike Liidu liige. 1985. aastast on esinenud paljudel näitustel Eestis ja välismaal.
Kaido Kask on eesti keraamikutest üks vähestest, kelle loomingust enamuse moodustavad rakutehnikas teostatud esemed. Omanäoliste rakusavist tööde teostamiseks lisab kunstniku madalkuumusglasuuridele hõbenitraati. See muudab glasuuri pinna ainulaadselt läikivaks. "Imetlusväärse täpsusega kannab ta hõbeda sisaldusega glasuuri eseme pinnale, töövahendiks joonsuled, sirklid, teibid ja pulverisaator. Kaido tööd on perfektselt läbi mõeldud ja teostatud." ("Ingrid Allik "Rakukujunemine ja kogemus" 2010 Eesti Kunstiakadeemia lk. 43") "Kaido Kase seinataldrikute ja -plaatide kompositsioonis on kasutatud suurejoonelist geomeetrilist dekoori, mida ilmestab rakule omane krakleevõrgustik." ("Leo Rohlin "Keraamika käsiraamat" Teine trükk 2012 Eesti Kunstiakadeemia lk. 125")
Teoseid kogudes.
Tarbekunstimuuseum; Tallinna Kunstihoone; Tartu Kunstimuuseum
Helle Videvik

Helle Videvik (sündinud 21. juunil 1945 Virumaal Vohnja vallas Uku-Eriku külas) on eesti keraamik. 
Ta on tuntud oma ülisuurte, kõrgkuumuspõletuses põletatud keraamiliste vaaside ja peene graafilise töötlusega portselanmaali poolest.
Elukäik.
Helle Videvik sündis 1945. aastal Virumaal Vohnja vallas Uku-Eriku külas. 
Liikmesus ja vabakutselisus.
1974. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige. 
1996. aastast on ta vabakutseline kunstnik. 
Näitused.
Alates 1969. aastast on ta esinenud näitustel Eestis, Venemaal, Lätis, Leedus, Soomes, Taanis, Rootsis, Saksamaal, Itaalias, Prantsusmaal, Tšehhi Vabariigis.
Urmas Lüüs

 
Urmas Lüüs (sündinud 21. oktoobril 1987) on eesti kunstnik.
Hariduskäik.
Urmas Lüüs lõpetas 2007. aastal Haapsalu Kunstikooli (juhendaja Indrek Jets) ja Haapsalu Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Eesti Kunstiakadeemias ehte- ja sepakunsti, sai 2011. aastal bakalaureusekraadi (juhendaja Kadri Mälk) ja 2014. aastal magistrikraadi (juhendajad Erik Alalooga ja Andrus Kallastu). Täiendanud end 2013. aastal Göteborgi Ülikooli Steneby Kolledžis (juhendaja Heiner Zimmermann) ja Tarja Tuupaneni meistriklassis. 2015. aastal töötas Lüüs assistendina Amsterdamis Ruudt Petersi ateljees.
Töökäik.
Urmas Lüüs töötab vabakutselise kunstnikuna ning juhendab üliõpilasi Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonnas, Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonnas ja Göteborgi Ülikooli metalliosakonnas. Varem on ta õpetanud Rietveldi Akadeemias Hollandis, Hiina Kunstiakadeemias, Silpakorni Ülikoolis Tais ja Hiko Mizuno Kolledžis Jaapanis.
Looming.
Urmas Lüüs keskendub oma loomingus sepakunsti, skulptuuri, valguse, heli, klassikalise käsitöö ja materjalikunstide kombineerimisele. Ta otsib hallaladena toimivaid ühisvälju, luues laiahaardelisi ja valdkondade- ning meediumite üleseid teosed. Kunstnik töötab harva üksikobjektidega, teda huvitab hübriidvormidest koosnev tervik.
Uus-materialismi teoreetilisele horisondile jääva kunstnikuna pöörab Lüüs ümber kontseptualismi tähtsaima printsiibi: „Et mõte olgu intensiivsem kui selle kehastumise väljendusjõud“.
Urmas Lüüsi teosed kuuluvad Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi ning Eesti Kunstimuuseumi kogudesse.
Schultzen

Schultzen (varem Schultz) oli Riiast pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Suguvõsaliin algab Michael Schultziga (Schulte) (1497−1563), kes valiti 1543. aastal Riia raehärraks. Tema kahest pojast hargnesid kaks liini. Vanemast pojast Riia kodanik Michael Schultzist (1539−1601) alguse saanud haru kustus meesliinis XVII sajandi lõpul. Noorem liini rajaja Riia raehärra Johann Schultzi (1545−1617) poeg Eberhard Schultz (1587−1658) tõsteti 1651. aasta 30. oktoobril (vkj) Rootsi aadliseisusse ja sai perekonnanimeks von Schultzen; Rootsi rüütelkonda teda siiski ei introdutseeritud. Tema järeltulijate hulgast võrsus neli Riia raehärrat. 
Aadlimatriklite koostamise ajal võeti Johann von Schultzen (1676−1746) ja suguvõsa 1747. aasta 29. juunil (vkj) Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Schultzenid surid meesliinis välja 1767. aastal.
Estonia-3M

Estonia-3M oli elektronlampidel töötav radioola, mis töötati välja Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroos (TREKB) ning mida toodeti Tallinnas tehases Punane RET.
Valjuhääldid olid paigutatud kummalegi kasti küljele nagu stereofoonilise heli edastamise jaoks, kuid tegelikult oli radioola monofooniline. Selline valjuhääldite paigutus andis aga teatava pseudostereofoonilise efekti ka monofoonilise heli korral. Võrreldes eelneva mudeliga Estonia-3 oli aga madalamate helisageduste taasesitus tunduvalt halvem kasti väiksema mahu tõttu.
Juba eelnenud mudel Estonia-3 oli stereofoonilise raadiovastuvõtu suunas orienteeritud, ja talle sai külge ühendada stereodekooderi koos kahekanalilise lisavõimendiga (ehk omaaegses venekeelses keelepruugis "stereopristavka"). Mudelil Estonia-3M oli samuti välise stereodekooderi külgeühendamise võimalus.
Järgmise mudeli Estonia-4 kohta vastav info puudub. Stereofooniline oli aga radioola Estonia järgmine mudel Estonia Stereo, ja kõik järgnevad mudelid, mis hakkasid kandma NSV Liidus selleks ajaks kehtima hakanud standardiseeritud tüübinumbreid 005 (Estonia 005) kuni 010 (Estonia 010).
Eero Jürgenson

Eero Jürgenson (sündinud 7. septembril 1960) on eesti sisearhitekt ja disainer.
1985. aastal lõpetas Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi sisearhitektuuri erialal. 1988–1999 töötas Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonnas õppejõuna.
Osales Eesti Sisearhitektide Liidu asutamiskoosolekul 20. novembril 1990, on selle liige ja hariduskomisjoni esimees. Kahel korral valiti ta ESL esimeheks, 1994–1996 ja 2000–2002. 
Vahemikus 1984–2001 on ta töötanud Kunstikombinaadis ARS, EKE Projekt ja OY Martela. 2001. aastast alates on ta OÜ Ars Projekt sisearhitekt, osanik ja juhatuse liige. 
Töid.
Mööbel
Sisearhitektuur
Näitusekujundused
Festivalikujundus
Estonia-55

Estonia-55 oli Tallinna raadioelektroonika tehases Punane Ret välja töötatud radioola, millel oli FM vastuvõtu võimalus ultralühilainealas. 
Kõrge helikvaliteedi saamiseks oli radioolal kaks originaalse konstruktsiooniga laia töösagedusalaga (50 – 15 000 Hz) valjuhääldit, mis olid paigaldatud esipaneelile; madala oomilisuse tõttu olid need ühendatud järjestikku. Kahe samasuguse valjuhääldi kasutamine ühtlustas (tasandas) helisagedusosa sageduskarakteristikut ja nihutas taasesitatava sagedusala alumist piiri allapoole. 
Kogu tehnilise lahenduse osas erines Estonia-55 oluliselt eelmistest sõjajärgsete raadiote mudelitest (nt Tallinn jt). Kõige suurem uuendus oli siiski FM-vastuvõtu võimalus ultralühilaine alas.
Lina harimine

Lina harimine oli toorlina töötlemine puhta linakiu eraldamiseks.
19. sajandil oli linakasvatus Lääne- ja Lõuna-Eesti taludes peamine tuluallikas ning oli töömahukamaid sügistöid. 20. sajandi alguses vähenes kodune linakasvatus oluliselt linavabrikute rajamise tõttu.
Metoodika.
Kitkumine.
Valminud lina tõmmati käsitsi maa seest juurtega välja ehk kitkuti. Taimed seoti peodesse. 
Kupardamine.
Järgnevaid töid teostasid mehed kuni "ropsimiseni". Linapeodelt eemaldati raatsi või selleks kohandatud vikati abil kuprad ning seoti kubudesse, milles oli 20 kuni 30 peod.
Leotamine.
Kiudude eraldamiseks pandi linad linalikku. Leotamise eesmärk on linakiu eraldamine puitunud varre küljest. 
Varre murdmine.
Leotatud linad kuivati rehetoas partel ning seejärel murti linavarre puitunud kihid (varre keskmine osa) lõugutil kiude küljest lahti.
Rasket lõugutamist kergendas 19. sajandi keskpaiku kasutusele võetud mehaanilised riistad nagu linamasin, mida valmistasid kohalikud puusepad ning mis töötas algul inimjõul, hiljem ka hobujõul. Uuemad tööriistad võeti kasutusele piirkondades, kus lina töödeldi suuremates kogustes ja investeering tasus end ära.
Linavarre puhastamine linaluudest.
Peale lõugutamist eraldati kiud enamikust linaluudest ropsimõõga või labaga ropsides ehk piki kiudu lüües. Võidi kasutada ka ropsijalga. 1920. aastatest võeti kasutusele mehaniseeritud linavurrid. 
Kammimine.
Linakiude lõplik puhastamine toimus linaharjaga, kui eraldati lühemad kiud ehk takud. Linapeod hoiti käes, lasti heljuda linakammi piidele ning tõmmati ettevaatlikult läbi, et pikki kiude võimalikult palju säilitada ja võimalikult vähe takku saada. Linakamme oli erineva tihedusega. Harjamist alustati hõredamast ning liiguti järjest tihedamatele. 
Margit Pensa kohtas välitöödel kahte meetodit: ""Lõuna-Eestis ei tõmmata iga linapeod harjastest lõpuni läbi, vaid jäetakse ots tegemata ning peale kaht–kolme korda sugemist tõmmatakse linapeo lõplikult harjastest läbi. Harjamist alustatakse linapeo keskelt, liikudes otste poole. Ida-Virumaal tehtud välitööde raames märkasin aga, et tõmmati iga harjastest läbitõmbe korral linapeo lõpuni läbi. Harjamist alustati 1/3 otsast, liikudes peale kaht–kolme tõmmet linapeo keskme poole"."
Ropsitakud

Ropsitakud, ka "eietakud" või "roogetakud" olid lina "ropsimisel" väljalangenud lühikesed ja jämedad linakiud.
Ropsitakke kasutati ehitustel palgivarade tihendamiseks, samuti nööri keeramiseks ja kotiriide valmistamiseks. Ropsimise lõpuosas saadud takk oli üldjuhul puhtam ning sellest sai valmistada takulõnga.
Jaanus Kase

Jaanus Kase (sündinud 27. juunil 1980) on eesti päritolu disainer.
Ta on elanud ja töötanud Tallinnas, Tartus, Luksemburgis, Brüsselis, Pittsburghis, New Yorgis ja Bay Areas. On töötanud Pipedrive'i tootedisainerina.
Haridus.
Jaanus Kase sai põhi- ja keskhariduse Tallinna Inglise Kolledžis (1987–1998). Ta jätkas õpinguid Tartu Ülikoolis (1998–2002), õppides avalikku haldust bakalaureuse tasemel. Magistrikraadi sai Carnegie Melloni Ülikoolist (2007–2008), kus ta õppis inimese-arvuti interaktsiooni.
Sixten Heidmets

 
Sixten-Sebastian Heidmets (sündinud 31. märtsil 1978) on eesti tootedisainer, tööstusdisainer, sisekujundaja ja sisearhitekt.
Ta lõpetas 1996. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi, lisaks õppis ta Einar Vene käe all kunstikoolis ning muusikakoolis metsasarve. Aastatel 1997–1999 õppis ta Eesti Kunstiakadeemias (EKAs) sisearhitektuuri, 1999–2003 läks üle tootedisaini erialale, sest leidis, et sisearhitektuur ei anna piisavalt loomingulist vabadust, lõpetas 2003–2005 Lundi ülikooli tehnoloogiainstituudi tööstusdisaini magistriõppe.
Karjäär.
Tegutseb tööstusdisainerina ja mentorina, teinud koostööd järgmiste asutuste ja organisatsioonidega: NASA, Otto Bock Scandinavia, Aquator, NCC Ehitus, Fellin Furniture, Cleveron (SmartPost) jt. Osalenud näitustel ja leidnud mitmesugust tunnustust erialase tegevuse eest.
Looming.
Sixten Heidmetsa arust on talle kõige sobivam stiil kahe maailmasõja vaheline aeg, kui toodet nähes oli kohe aru saada milleks see mõeldud oli. Tema hea analüüsivõime tulemusel tekib selge, arusaadav ning toimiv toode, mis ei aja kasutajat segadusse ega sunni läbi lugema manuaali.
Marit Ilison

Marit Ilison (sündinud 21. juunil 1984) on eesti kunstnik ja disainer.
Haridus.
Ta on õppinud aastatel 2003–2006 Tallinna Tehnikakõrgkoolis modelleerija erialal bakalaureuseõppes ("cum laude") ning 2006–2008 Eesti Kunstiakadeemias moedisaini erialal, kus ta sai magistrikraadi. 2007/2008. õppeaastal õppis ta Erasmuse programmi raames Danmarks Designskole moeosakonnas. Ta on täiendõpet saanud Londonis, Antwerpenis, Pariisis ja Berliinis.
Töö ja looming.
Tema loomingus põimuvad kontseptuaalne lähenemine, esteetiline vorm ja aeganõudev tehniline teostus. Marit Ilisoni käekirja on nimetatud "sosistavaks luksuseks", milles kohtuvad kultuuriline taust, isiklikud tunded ja keskkonnasäästlik mõtteviis. Ta on tegelenud nii moe-, kostüümi-, lava- kui ka näitusekujundustega ning teinud kohaspetsiifilisi installatsioone. Ilisoni töös on olulisel kohal elamuse pakkumine, tema looming viib vaataja erilisse atmosfääri. Viimastel aastatel on Ilison keskendunud interjööride kujundamisele. 
Ta on muusikakollektiivi Väljasõit rohelisse liige.
Marit Ilisoni loomingut on kajastanud teiste hulgas rahvusvahelised väljaanded The New York Times, Vogue Paris, Vogue Italy, ELLE, Women's Wear Daily, Dezeen, Stiletto, It's Nice That ja VICE.
Loovateljeed Marit Ilison Creative Atelier peab Marit Ilison koos vend Peeter Ilisoniga alates 2013. aastast. Marit Ilison on olnud Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ja pannud 2011. aastal aluse eksperimentaalse vormiõpetuse kursusele, mille juhendaja oli kuni 2015. aastani.
Teosed.
"77 sitsi".
"77 sitsi" on Ilisoni monumentaalteos, mis oli esimest korda eksponeeritud näitusel "Sots art ja mood. Kontseptuaalsed rõivad Ida-Euroopast". See põhineb Kreenholmi Manufaktuuri trükimustrite arhiivil ja autori isiklikel lapsepõlvemälestustel. Teos oli ka üleval Eesti Rahva Muuseumis 2019. aasta sügisel.
"70 puuvillast kitlit".
"70 puuvillast kitlit" (2008–2011) on suuremahuline kontseptuaalne moeprojekt, milles põimuvad nostalgia, stereotüüpsed mõttemallid ning autori vaated elu olemusele. 70 käsitsi ja ükshaaval värvitud kitlit moodustavad ülemineku valgest tumelilla toonini, sümboliseerides infomüra, millest lastakse mõjutada enda väärushinnanguid. Tumelilla näitab täielikku mõjutatust, valge või kitli ära võtmine esindab sõltumatust ja vabadust.
"Magada tahaks" / "Longing For Sleep".
Marit Ilisoni moekollektsioon "Magada tahaks" (2013 – jätkuv) on inspireeritud talvisest pimedast ajast ja soovist sel ajal magada ja teki sees uneleda. Ühtlasi viitab loomingu pealkiri Anton Tšehhovi samanimelisele novellile. Rahvusvahelist tunnustust pälvinud mantlite projekt on sündinud nostalgilistest nõukogudeaegsetest villastest tekkidest ning on käsitsi kaunistatud Swarovski kristalle hõlmava tikandiga.
Ilison on oma kollektsiooni esitlenud nii Pariisis kui ka Milanos. 2016. aasta suvel esitles moemaailma kultusbutiik 10 Corso Como kollektsiooni "Longing For Sleep" Milano moenädalal. Kollektsioon on müügil moebutiikides üle maailma Kanadast Lõuna-Koreani (näiteks poodides Matches Fashion, Luisa Via Roma, LN-CC, La Maison Simons).
Infotark

Infotark on Eesti aktsiaselts, mis müüb kontoritarbeid, -tehnikat ja -mööblit; ühtlasi Eesti suurim sellelaadne ettevõte.
Ettevõtte kasutab kaubamärki Büroomaailm.
Ettevõte asutati 16. oktoobril 1992.
Ettevõttel on üle Eesti kaheksa kauplust.
Alates 2005 kuulub ettevõte Skandinaavia kaubaketti Nordic Office.
E-Betoonelement

AS E-Betoonelement on Eesti ehitusettevõte, mis teostab betoonelementidest ehituslahendusi. Ettevõte kuulub rahvusvahelisse kontserni Consolis Group.
Ettevõte asutati 1992.
Ettevõte juhataja on Vaido Leoski.
Ettevõttel on tehas Harkus. Ettevõtte sulges 2023. aastal ajutiselt 75 töötajaga Tamsalu tehase projektide vähesuse tõttu.
Ettevõte tarnis betoonelemente näiteks 2000. aastal aasta betoonehitise auhinna saanud Rocca al Mare koolimaja jaoks.
Piet Plessis

Piet Plessis on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Kagisano-Molopo vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Piet Plessise elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 95,71%, valgeid 2,24%, värvilisi 1,75%, India või Aasia päritolu inimesi 0,18% ja teisi 0,06%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 91,48% inimesi, afrikaani keelt 4,11%, inglise keelt 2,05% ja suulu keelt 1,15%.
E.O.S.

AS E.O.S. (Estonian Oil Service) oli Eesti ettevõte, mis tegeles nafta ja naftasaaduste laadimise ja ladustamisega.
Ettevõte registreeriti 1993. aasta lõpul ja kanti Äriregistrisse jaanuaris 1997.
Septembris 2002 võttis Hollandi investeerimisfirma Baltica Finance N.V ettevõtte üle USA gaasiettevõttelt El Pasolt ning hakkas Maardus mahutiparki suurendama. 2004. aastal ostis E.O.S-i Venemaa ettevõte Severstaltrans.
2006. aasta oktoobris teatati plaanist viia ettevõte Tallinna börsile. Sel ajal kuulusid E.O.S-i omanikeringi Severstaltrans (78,6%), OÜ Circle (12%), Aadu Luukase perekond (4%) ja väikeaktsionärid (5,4%). Samal aastal liideti ettevõttega Trendgate'i terminal (mille tulemusel sai E.O.S-ist Eesti suurim kütuseettevõte) ja valmistati ette Eurodeki varade ülevõtmist. Varem oli ebaõnnestunud ettevõtte liitmine Pakterminaliga. Eurodeki liitmise osas aga kaubale ei saadud ja 2007. aastal sai selle uueks omanikuks Küprosel registreeritud firma Mercuria Energy Group Ltd (Eurodek muutis hiljem nime Vesta Terminaliks).
Pärast 2007. aasta aprillisündmusi vähendas Venemaa järsult oma kaupade transiiti läbi Eesti.
2007. aastal teatas Severstaltrans plaanist võõrandada oma osalus ettevõttes. Pärast seda, kui Hollandi Royal Vopak, kellele kuulus pool Pakterminalist, ostis ettevõtte omanike ringist välja aktsionäri Trans-Kullo (mille etteotsa kuulusid Endel Siff ja Anatoli Kanajev), teatati ühinemiskõneluste alustamisest. Plaanis oli Pakterminali aktsiate üleandmine E.O.S-ile vastutasuks veerandi E.O.S-i aktsiate eest.
2008. aastal moodustati Eesti suurimate naftatransiidi ettevõtete Pakterminal ja E.O.S. ühendamisel uus ettevõte Vopak E.O.S., mille hallata oli 735 000-kuupmeetrine mahutipark ning neli süvaveekaid. Loodud ühisettevõttest kuulus N-Transile 65% ja Vopakile 35% (Vene transiidikontserni Severstaltrans nimi muudeti 2008. aasta algul N-Trans Company Groupiks). Seejuures jäi Vopakile võimalus oma osalust suurendada.
Ajaleht Äripäev kuulutas E.O.S-i 1999., 2006. ja 2007. aastal Eesti edukaimaks ettevõtteks.
Triaaž

Triaaž on haigete esmane sortimine abivajamise pakilisuse järgi vastavalt patsiendi seisundile ning võimalikule ohule tema elule ja tervisele.
Mõiste on tuletatud prantsuskeelsest sõnast "trier", mis tähendab järjestamist või sorteerimist. Inglise keelt kõnelevates maades kasutatakse mugandit "triage", mis transleeriti Eesti keelde sõnana triaaž.
Triaaži kui meetodit kasutatakse eeskätt haiglaeelses ja haiglasiseses erakorralises meditsiinis.
Triaažimeetodite liigitus.
Triaažimeetodid liigitatakse tavatriaažiks ja hädaolukorratriaažiks. Kumbki neist liigitatakse omakorda täiskasvanu- ja lapsetriaažiks. Harvemini kasutatakse haiguspõhiseid triaažisüsteeme, kus esmalt tehakse haigus kindlaks ning seejärel määratakse abi saamise kiirus ja viis.
Triaažitunnuse andmine.
Laialdaselt kasutatakse värvinimetusi, kuid olemas on ka tähe- ja numbrikombinatsioonid. Osades metoodikates kasutatakse ka värvide ning tähtede- ja numbrite kombinatsioone.
Aire (eesnimi)

Aire on naisenimi. Nime Aire nimepäev on 2. detsember.
Päritolu.
Aire on Soome päritolu naisenimi, mis on lisandunud eesti keelde XX sajandi lõpukümnendeil. 
Eesnimi Aire on tuletatud nimest Aira (Aila, Aina). Naiste eesnime Aira meestevasted on Airet ja Airo.
Nime levik Eestis.
Eesnimi Aire on Eestis 716 naisel (01.01.2018 seisuga), Aire on populaarsuselt 233. naisenimi. Aire on keskmiselt 45 aasta vanune (mediaanvanus on 45), vanim Aire on üle 85 aasta vana ning noorima Aire vanus jääb vahemikku 5–9 aastat. 
Kõige levinum on eesnimi Aire 45–49-aastaste naiste seas (10 000 elaniku kohta 17,33). Kõige rohkem naisi eesnimega Aire elab Võru maakonnas (10 000 elaniku kohta 10,29). Kõige rohkem on eesnimega Aire sündinuid juulis (74).
Nime levik Lätis.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Aire 1 inimesel.
Roland (eesnimi)

Roland on mehenimi. Nime Roland nimepäev on 30. juuli.
Kasutatav ka perekonnanimena.
Päritolu.
Roland on üks vorm nimest Roeland , mis on pärit VIII sajandi Saksamaalt.
Eesnime Roland statistika Eestis.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Roland 1110 mehel. Roland oli populaarsuselt 156. mehenimi. Vanim Roland oli üle 85-aastaste vanuserühmas, noorim vanuserühmas 0–4. Roland oli keskmiselt 31 aasta vanune (mediaanvanus oli 30). Kõige populaarsem oli eesnimi Roland vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 11,93. Kõige rohkem on eesnimega Roland sündinuid novembris, kokku 104. Kõige populaarsem on eesnimi Roland Pärnu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 11,39.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Roland 1124 mehel. Roland on populaarsuselt 153. mehenimi.
Kaileen

Kaileen on naisenimi.
Statistika.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Kaileen 35 naisel. Kaileen on populaarsuselt 1326. naisenimi.
Vanim Kaileen on vanuserühmas 40–44, noorim vanuserühmas 0–4.
Kaileen on keskmiselt 10 aasta vanune (mediaanvanus on 8).
Kõige populaarsem on eesnimi Kaileen vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,72.
Kõige rohkem on eesnimega Kaileen sündinuid mais, kokku 6.
Älis

Älis on naisenimi.
Statistika.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis eesnimi Älis 75 naisel. Älis on populaarsuselt 888. naisenimi.
Vanim Älis on vanuserühmas 35–39, noorim vanuserühmas 0–4.
Älis on keskmiselt 22 aasta vanune (mediaanvanus on 24).
Kõige populaarsem on eesnimi Älis vanuserühmas 35–39, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,66.
Kõige rohkem on eesnimega Älis sündinuid veebruaris, kokku 14.
Kõige populaarsem on eesnimi Älis Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 3,05.
Päritolu.
Älis tuleneb nimest Alice ja on muudetud eestipäraseks.
Erika (eesnimi)

Erika on naisenimi. Nime Erika nimepäev on 18. juuli.
Nime levik Eestis.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Erika 1307 naisel. Erika on populaarsuselt 141. naisenimi.
Vanim Erika on üle 85-aastaste vanuserühmas, noorim vanuserühmas 0–4.
Erika on keskmiselt 50 aasta vanune (mediaanvanus on 52).
Kõige populaarsem on eesnimi Erika üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 24,52.
Kõige rohkem on eesnimega Erika sündinuid juulis, kokku 126.
Kõige populaarsem on eesnimi Erika Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 16,41.
Lauri (eesnimi)

Lauri on Soomes ja Eestis kasutatud mehenimi. Nime Lauri nimepäev on 10. august. 
Seda nime võib kasutada ka perekonnanimena. 
Päritolu.
Nimi Lauri on üks vorm nimest Laurentius, mis on pärit Vana-Kreekast. 
Nime levik Eestis.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Lauri 2457 mehel. Lauri on populaarsuselt 63. mehenimi. Lauri on keskmiselt 32 aasta vanune (mediaanvanus on 33). Kõige populaarsem on eesnimi Lauri Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 27,62. Eesnime Lauri esinemis­sagedus vanuserühma 10 000 elaniku kohta.
Sandra (eesnimi)

Sandra on naisenimi. Nime Sandra nimepäev on 19. aprillil.
Päritolu.
Sandra on inglise päritolu naisenimi. Sandra on lühivorm nimest Alessandra. 
Nime levik.
Lätis.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Sandra 8316 inimesel.
Eestis.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Sandra 2237 naisel. Sandra on keskmiselt 16 aasta vanune (mediaanvanus on 15).
Kõige populaarsem on eesnimi Sandra vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 52,37.
Kõige rohkem on Sandra-nimelisi sündinud juulis, kokku 219.
Kõige populaarsem on eesnimi Sandra Jõgeva maakonnas, kus sellenimelisi on maakonna 10 000 elaniku kohta 19,96.
Marianne (eesnimi)

Marianne on naisenimi. See on prantsuse versioon kreeka nimest Mariamne, mis on variant nimest Mary, heebrea nimest Miriam, Mirjam. 
18. sajandi Prantsusmaal oli Marianne populaarne nimevariant Marian, Marie. See võib olla ka kombinatsioon nimedest Marie ja Anne. See on andnud inspiratsiooni mitmele topeltnimele nagu näiteks Marie-Anne, Anne-Marie ja teisi variante nagu Anna Maria, Ana-Maria ja Marianna ja alternatiivsed kirjaviisid Mary Ann ja Mary Anne. Nende kahe nime kombinatsioon on populaarne ka kristlaste seas, sest püha Anna on traditsionaalne neitsi Maarja ema nimi.
Lili

Lili on naisenimi. Nime Lili nimepäev on 20. mai.
Nime levik Eestis.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Lili 114 naisel. Lili on populaarsuselt 700. naisenimi. Vanim Lili on vanuserühmas 80–84, noorim vanuserühmas 0–4. Lili on keskmiselt 35 aasta vanune (mediaanvanus on 35). Kõige populaarsem on eesnimi Lili vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,25. Kõige rohkem on eesnimega Lili sündinuid veebruaris, kokku 14.
Kristina

Kristina on naisenimi. 
Nime Kristina nimepäev on 24. juulil.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Kristina 1414 inimesel.
Aire (täpsustus)

Aire võib tähendada järgmist:
Eestimaa Kindlustuse Aktsiaselts

Eestimaa Kindlustuse Aktsiaselts (ka Eestimaa Kinnituse Aktsiaselts, lühendatult EKA) oli 1920-1940 tegutsenud kindlustusselts. EKA peahoone asus Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 7 (praegune Tallinna linnavalitsuse hoone). Eestimaa Kinnituse Aktsiaseltsi asutajad olid: Hermann Georgi poeg Koch, Gerhard Karli poeg Kress, Kurt Heinrichi poeg Hanson, Harry Georgi poeg Koch, Rupert Karli poeg Domberg.
EKA asutati 20. märtsil 1920. Esimesel tegutsemisaastal oli EKA üksnes tulekindlustusselts. Hiljem tegevus laienes.
Eestimaa Kindlustusaktsiaselts "Eka" natsionaliseeriti 1940. aastal
Jutta Matvei

Jutta Matvei (25. aprill 1925 Karla küla, Kuivajõe vald, Kose kihelkond, Harjumaa – 13. august 2021) oli eesti keraamik.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1938 Kuivajõe algkooli, aastal 1944 Tallinna Kõrgema Kodumajanduskooli ja 1946. aastal 9. töölisnoorte õhtukeskkooli. Samal aastal asus ta õppima Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, mille lõpetas 1952. aastal.
Aastatel 1951–1964 töötas Kunstitoodete Kombinaadi keraamikaateljees kunstilise juhina. Aastatel 1964–1983 oli Eesti NSV Kultuuriministeeriumi ekspert ja kunstiosakonna juhataja.
Looming.
Näitustel hakkas Matvei osalema 1951. aastal. Aastatel 1951–1971 ning uuesti aastatel 1989–1993 osales Jutta Matvei tarbekunstinäitustel nii Eestis kui välismaal. 1962. aasta Praha rahvusvahelisel keraamikanäitusel pälvis ta kuldmedali. Jutta Matvei viimaseks isikunäituseks oli "Armastusega tehtud keraamika" 2010. aastal Eesti tarbekunsti- ja disainimuuseumi trepigaleriis. Tema loomingut kuulub Eesti tarbekunsti- ja disainimuuseumi, Tallinna linnamuuseumi, Tartu kunstimuuseumi, Peterburi etnograafiamuuseumi ja Moskva Tsaritsino muuseumi kogudesse. 
Isiklikku.
Jutta Matvei isa oli keraamik Jaagup Matvei.
Eesti Omavalitsuste ja Ühistegeliste Asutuste Kindlustuse Aktsiaselts Oma

Eesti Omavalitsuste ja Ühistegeliste Asutuste Kindlustuse Aktsiaselts Oma oli 1920–1940 tegutsenud kindlustusselts. Paljud omavalitsused kasutasid oma vara kindlustamisel just seda ettevõtet.
Ettevõte asutati 1920. aastal Tartus nime all "Tartumaa Kinnituse Selts". 1923. aastal nimetati ettevõte ümber "Eesti Omavalitsuste Kinnitus Aktsiaseltsi "Oma". 1934. aastal "Eesti Omavalitsuste ja Ühistegeliste Asutuste kindlustus-aktsiaselts ОMA". 
Ettevõtte peaesindused asusid Tallinnas, Kuressaares, Petseris, Pärnus, Rakveres, Tõrvas, Viljandis ja Võrus.
Kindlustusaktsiaselts „Oma” natsionaliseeriti 1940. aastal
Columbia Kivi

Columbia Kivi on Eesti aktsiaselts, mis toodab ja müüb betoonmüüri-, sillutis- ja äärekive. Ettevõtte peakontor asub Tartu maakonnas Vana-Kastre külas.
Ettevõte asutati 1993. aastal ja tehas valmis 1994. aastal.
Ettevõtet juhtis aastatel 1998–2023 Vallo Puusepp. Ettevõtte omanik on Raivo Ranna.
Ettevõte on Eesti kõige kauem tegutsenud ehituskivide tootja.
Muusikalfilm

Muusikalfilm (ladina "musica" + saksa "filmen") on film, milles dialoog, muusika/laul ja tants on loo edastamisel ühtviisi tähtsal kohal.
Päritolu.
Esimesed muusikalid toimusid Antiik-Kreekas, kui komöödia- ja tragöödiaetendustele lisati muusika ja tants. Muusikalid muutusid Läänemaa teatrites populaarsemaks 19. sajandil. Laval esitatud muusikale oli võimalik kinoekraanidel näha siis, kui filmide tegemisel hakati kasutama ka heli.
Ajalugu.
Üks kõige vanem ja tuntum filmi tantsujada pärineb 1921. aasta draamast „The Four Horsemen of the Apocalypse“. Selleks tantsuks oli Argentina „"gaucho“" riietesse riietunud Rudolph Valentino karakteri sensuaalne tango. 1926. aastal tegi filmikontsern Warner Bros. „Don Juani“. See oli esimene täispikkuses tummfilm, millel oli kogu filmi tegevuse ajal olemas muusikaline taust. See hõlmas nii muusikat kui ka heliefekte. Tegevused olid sünkroonis heliefektidega ja liikumine oli pandud muusikasse. (See oli esimene muusikamiks.)
Esimene helifilm, mis kasutas lisaks heliefektide ja muusika ka rääkimist ja laulmist, oli „The Jazz Singer“ (1927). Seda ei arvestata aga esimese muusikalfilmina. Esimeseks tõeliseks muusikalfilmiks on nimetatud „The Broadway Melody“, mis tuli välja 1929. aasta veebruaris. See oli esimene film, milles on omavahel seotud laulmine ja tantsimine.
1930. aastaid peetakse muusikalide „kuldseks“ ajastuks. Mitmed muusikud, laulukirjutajad ja produtsendid läksid sel ajal Ameerika läänepiirkonda, et kaasa lüüa muusikalide loomises. Samuti oli see ka aeg, kus pidid paljud tummfilmi näitlejad harjuma sellega, et filmitööstuses kasutatakse nüüd ka heli. Sinna hulka kuulub ka näitlejate räägitava teksti kinoekraanil kuulmine.
Lühikirjeldus.
Muusikalfilm on filmižanr, milles on tihti palju laulu- ja tantsunumbreid. Tavaliselt on laulu ja tantsu etteasted osa filmi narratiivist. Traditsiooniliselt on filmi osatäitjad need, kes laulavad ja tantsivad. (Muusikalid toovad esile erineva variatsiooni muusikute ja tantsijate oskusi, näiteks kasutatakse selleks laulutekste, mis toetavad filmi süžeed). Filmi süžee võib tuleneda muusika, tantsu, laulude või koreograafia kombinatsioonidest. Tihti peetakse muusikalfilme kõige eskapistlikumaks* filmižanriks, kuna lähenevad elule alternatiivse/eskapistliku nurga alt. Karakterite eesmärkiteks on armastuse otsimine, populaarsuses ning rikkuse saavutamine jne.
Hilja

Hilja on naise eesnimi. Nime Hilja nimepäev on 8. oktoober.
Päritolu.
Hilja on Soome päritolu naisenimi, mis võeti Soomes kasutusele 19. sajandi keskel ladina nime Placidia (tähendab ‘tasane, meeldiv’) tõlkena.
Soome keeles on naisenime Hilja tähenduseks ‘tasane, vaikne’. Eesti keeles on nime Hilja teisendid Hilje, Hilju, Ilja, Ilje, Iljo ja Ilju. Eesnime Hilja vennasnimed on Hiljar, Hiljo ja Iljo.
Nime levik Eestis.
Eesnimi Hilja on 991 naisel (01.01.2018 seisuga), Hilja on populaarsuselt 189. naisenimi. Hilja on keskmiselt 77 aasta vanune (mediaanvanus on 78), kõige vanem Hilja on vanem kui 85 aastat ning noorima Hilja vanus jääb vahemikku 30–34. 
Kõige rohkem esineb eesnime Hilja üle 85 aasta vanuste naiste seas (10 000 elaniku kohta 65,74). Kõige rohkem elab eesnime Hilja kandjaid Saare maakonnas (10 000 elaniku kohta 17,09). Kõige rohkem on eesnimega Hilja sündinuid veebruaris (94).
Christin

Christin on naise eesnimi. Nime Christin nimepäev on 21. juuli. 
Päritolu.
Christin tuleneb nimedest Christos ja Christ. Christin on Norras, Rootsis, Saksamaal ja Taanis nimede Christine ja Christina lühivorm.
Levik Eestis.
Christini nimi oli 2018. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimeks 41 naisel. Eestis on Christin populaarsuselt 1212. naisenimi. Vanim Christin on vanuserühmas 40–44, noorim vanuserühmas 0–4. Christin on keskmiselt 20 aasta vanune (mediaanvanus on 19). Kõige populaarsem on eesnimi Christin vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,34. Kõige rohkem on eesnimega Christin sündinuid veebruaris, kokku 7. 
Sarnased nimed.
Tüdrukud.
Christina, Christine, Cristina, Christiana, Cristine, Christiane, Christen, Cristiana.
Poisid.
Christian, Christiaan, Cristian, Christien, Crastein, Corstiaan, Creighton, Carsten.
Marleen

Marleen on naisenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis eesnimi Marleen 819 naisel. Marleen on Eestis populaarsuselt 210. naisenimi. Eesnimel Marleen on nimepäev 22. juulil.
Päritolu ja tähendus.
Nimi Marleen on hollandipärane ja ingliskeelne variant saksa nimest Marlene. Nimi Marleen on Heebrea päritolu ja tähendab 'naist Magdalast', 'meritäht' ja 'Magdalast'.
Kenert

Kenert on mehe eesnimi. Nime Kenert nimepäev on 17. juunil.2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Kenert 178 mehel. Kenert on populaarsuselt 459. mehenimi.
Vanim Kenert on vanuserühmas 30–34, noorim vanuserühmas 0–4.
Kenert on keskmiselt 10 aasta vanune (mediaanvanus on 8).
Kõige populaarsem on eesnimi Kenert vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 6,75.
Kõige rohkem on eesnimega Kenert sündinuid juulis, kokku 23.
Kõige populaarsem on eesnimi Kenert Valga maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 3,38.
Raino Liblik

Raino Liblik (sündinud 20. aprillil 1977) on Eesti koolijuht, Tallinna Mustamäe Riigigümnaasiumi direktor. 
Aastatel 2009–2021 oli ta Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi direktor. Varem töötas ta Tallinna Teeninduskooli õppedirektorina ja oli NABA Huvikooli juht. 
Raino Liblik on Eesti Koolijuhtide Ühenduse juhatuse liige, Tallinna Koolijuhtide Ühenduse esimees ning kuulub Tallinna Treenerite Liidu ja Aberg MTÜ juhatustesse.
Varje (eesnimi)

Varje on eesti naisenimi. Varje nimepäev on 4. detsembril.
Nime statistika.
Eestis oli eesnimi Varje 2018. aastal 257 naisel. Populaarsuselt oli nimi 446. naisenimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Varje 250 naisel. Varje oli populaarsuselt 490. naisenimi.
2018. aasta sesiuga oli vanim Varje oli vanuserühmas 80–84, noorim vanuserühmas 5–9. Varje oli keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus on 54).
Kõige populaarsem oli eesnimi Varje vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 5,55.
Kõige rohkem on eesnimega Varje sündinuid juulis, kokku 30.
Kõige populaarsem on eesnimi Varje Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 10,86.
Airin

Airin on naise eesnimi. Airini nime tähendus on "Iirimaa". Airini nimi tuleneb nimest Erin.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis eesnimi Airin 18 naisel. Airin on populaarsuselt 1879. naisenimi.
Airini nime pannakse kõige sagedamini hollandi tüdrukutele. 
Päritolu.
Airin on inglise ja iiri nime Erin variant.
Carol (eesnimi)

Carol on nii mehe kui ka naise eesnimi.
Nime populaarsus Eestis.
Eestis on nimi Carol haruldane. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Carol Eestis 16 mehel ja 115 naisel. Carol on populaarsuselt 1625. mehenimi ja 696. naisenimi.
Vanim Carol on vanuserühmas 55–59, noorim vanuserühmas 5–9.
Carol on keskmiselt 24 aasta vanune (mediaanvanus on 22).
Kõige populaarsem on eesnimi Carol vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 4,46.
Kõige rohkem on eesnimega Carol sündinuid juulis, kokku 14.
Sarnased nimed eestlastel on Karol, Karolin, Karolina, Kärol ja Kärolin.
Nime tähendus.
Eesnimi Carol on lühend latiniseeritud Carolusest, mis tähendab frangi keeles (charel) meest või abielumeest ja saksa keeles (Kerl) meest või täitsameest. Inglise keeles on Carol naisenimi ja tähendab "laulu" või "rütmi".
Nime ajalugu.
Nimi Carol tuleb ladinakeelsest nimest Carolus. Teised sealt tuletatud nimed on Charles, Caroline, Carrol, Carroll, Carryl, Caryl.