tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rakvere mõis

Rakvere mõis (saksa keeles "Schloß Wesenberg") oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal.
Mõis loodi 1618. aastal, mil Rakvere linnuse ala läänistati Reinoud van Brederodele (1567–1633). Rootsi kuningas Gustav Adolfi kinkekiri Reinhold von Brederode'le Rakvere mõisa kohta on dateeritud 11.07.1618, Rootsi kuningas Gustav II Adolf oli 12. juunil 1616 teinud Reinhold/Reinoud van Brederode Rakvere vabahärraks, ta oli Hollandi esindajana ja rahuläbirääkimiste saadikuna osalenud Rootsile eduka Stolbovo rahu sõlmisel. 
1629. aastal kinkis Gustav Adolf, Reinhold von Brederode'le Rakvere lossi, kinkekiri Rakvere lossi kohta on dateeritud 16.05.1629. 1631. aastal kinkis Gustav Adolf, Reinhold von Brederode'le Rakvere lossi ja linna
Mõisahoonetena kasutati algul ilmselt linnuse tervemaid osi, hiljem rajati uus mõisasüda frantsisklaste kloostri varemeile.
1669. aastal omandasid mõisa Tiesenhausenid ning 19. sajandi keskel Rennenkampffid. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Vao ja Rakvere mõisa pärushärra Carl August Edler von Rennenkampff (1874–1934).
1783. aastal kehtestati Venemaa keisririigis asehalduskord ja loodi Tallinna asehalduskonna Rakvere kreis. Rakvere linn osteti Tiesenhausenilt 45 011 rubla eest ära ning nimetati kreisilinnaks. 
Mõisakompleks.
Rakvere mõisakompleks rajati 18.–19. sajandil. Mõisa historitsistlik algselt ühekorruseline härrastemaja rajati 1850. aastatel. 
Hoone ehitati 1920. aastatel kahekorruseliseks. Mõisa härrastemaja oli nüüd Rakvere Rahvamaja ning oli Rakvere Haridusseltsi omanduses. Mõisapark oli aga Rahvaaed. 1920. aastate teisel poolel ehitati endise härrastemaja ühte otsa teatrihoone, mis valmis lõplikult alles 1930. aastate lõpus. 
Tänapäeval kasutab kunagist mõisakompleksi Rakvere Teater.
18. sajandi keskelt pärineb mõisa ait, mille kolmnurkfrontooni ilmestab rokokoostiilis kaunistus. Aidahoones asub teatri väike saal.
Aleksander Pettai

Aleksander Pettai (7. september 1902 Varstu – 23. veebruar 1997 Tartu) oli eesti pedagoog ja koorijuht, Vabadussõja veteran.
Ta sündis Matumäe taluperemehe Kaarli Pettai ja ta naise Anna (sündinud Sepp, pärit Karula vallast Paluotsa talust) pojana. Oli abielus õpetaja Aliide Kindsikoga.
Aleksander Pettai lõpetas Võru Õpetajate Seminari, kus üks tema õpetajaid oli Johannes Käis. 1930. aastatel töötas ta Leevi Algkooli juhatajana, kuulus Kaitseliidu Võrumaa malevasse. 
Pärast teist maailmasõda töötas Rõuge 8-klassilise kooli (praegu Rõuge Põhikooli) direktorina ning 1951–1963 Kolepi 8-klassilise kooli matemaatika- ja laulmisõpetajana. Hiljem elas pensionärina Elvas. Ta juhatas elu jooksul mitut koori.
Isiklikku.
Ta vend oli eesti pedagoog ja ühiskonnategelane Theodor Petai, ta poeg oli loomakasvatusteadlane Eino Pettai.
ZiU-5

ZiU-5 ("ЗиУ-5") on Nõukogude Liidu trollibussimudel, mida valmistas Saratovi oblastis Engelsis asuv firma Trolza aastatel 1959–1972. Tüübitähis ZiU tuleneb tootja toonasest nimest (vene keeles "Завод имени Урицкого", Uritski-nimeline tehas).
Esimesel II maailmasõjale järgnenud kümnendil arenes trolliliiklus Nõukogude Liidus tormiliselt. Trollibussi peeti innovatiivseks lahenduseks võrreldes „vananenud“ ja kallite trammidega. Tollal oli kasutusel peamiselt väga lihtne, töökindel ja vastupidav MTB-82. See oli aga liiga väike ning ebamugav nii juhile kui ka sõitjatele. Pärast väikest eksperimentaalset TBU-1 seeriat töötas ZiU masstootmiseks välja täiesti uue mudeli ZiU-5, millel olid kõrvaldatud kõik MTB-82 puudused. Valmistati enam kui 200 trollibussi, mida testiti Moskvas 1959. aastal. Saadud kogemuste alusel muutsid insenerid ZiU ehitust ja 1960. aastal käivitati masstootmine. Ka selle käigus tehti mõningaid tehnoloogilisi muudatusi. 1971. aastal tõi ZiU välja täiesti uue trollibussi ZiU-9. See oli odavam ja mahutas rohkem reisijaid, mistõttu ZiU-5 masstootmine 1972. aastal lõpetati.
Konstruktsioon.
ZiU-5 on kõrge põrandaga trollibuss. Selle alumiiniumkere on monteeritud terasest raamile ja karkassile. Uksi on kaks ja need paiknevad otstes. Trollil on 95 kW elektrimootor DK-207A. Veojõu muutmine toimub kiirendi abil. ZiU-5 on varustatud mootorgeneraatoriga 550 V alalispinge muundamiseks 24 V alalispingeks. Selleks on 550 V pingega töötav elektrimootor otse ühendatud 24 V elektrigeneraatoriga. Sellise lihtsa konstruktsiooni puudus on pidev müra, mida on hea õlitamise ja tsentreerimisega võimalik vähendada talutava tasemeni. 24 V pingega töötavad muuhulgas kontroller, sise- ja välisvalgustus ning uksed. Kõik reisijateruumis ja juhikabiinis olevad seadmed töötavad ainult selle ohutu pingega. 550 V jõuahelad asuvad põranda all. Pidurisüsteem koosneb elektrodünaamilisest, seisu- ja õhkpidurist. Õhkpiduri toitmiseks on trollil elektriline suruõhugeneraator.
Kasutamine.
Seda tüüpi trollibusse toodeti üle 20 000, mistõttu see oli tolleaegsetes nõukogude linnades domineeriv mudel. Samuti olid seda tüüpi trollid kasutusel Budapestis ja Bogotás. Viimased ZiU-5-d kõrvaldati kasutusest 80. aastate keskel ja järel on vaid mõned seda tüüpi muuseumtrollid.
ZiU-5 Tallinnas.
Tallinn sai 1965. aastal 9 trolli ZiU-5 (1–9). Tegu oli esimeste trollidega Tallinnas ja nendega avati liiklus marsruudil Teater "Estonia"–Hipodroom. Viimane seda tüüpi troll kanti maha 1973. aastal.
Aidem Pot

Aidem Pot oli Eesti muusikaproduktsiooniettevõte, mis loodi 1993. aastal. Tegeldi kontsertide korraldamise, artistide loomise ja promoveerimisega, audioproduktsiooni ja muusikavideote valmistamisega. 2001. aastal müüs Aidem Pot oma muusikalao firmale TopTen. Loodi organisatsioon eriürituste korraldamiseks ja üritusturunduse täisteenuse osutamiseks – Secret Service.
Plaadifirma Aidem Pot Records sündis praktilisest vajadusest 1993. aastal, kui muusikaärimees Sven Aabreldaal soovis välja anda Mihkel Raua ansambli Mr. Lawrence raadiosinglit "Annabel" (tol ajal oli tegemist nn isekirjutatud ja paljundatud CD-plaadiga kõikidele raadiojaamadele, millele esikaaneks oli printerist väljatrükitud infoleht). Aidem Poti nimi saadi kõrvaltoas (Pirita TOP hotellis, tol ajal Raimo Kägu juhitud ja promotud populaarseim äripindade ja eriti tolleaegsete idufirmade asukoht Tallinnas) tegutsenud reklaamifirmalt Top Media, kelle nimi pöörati lihtsalt tagurpidi. Nii nagu Top Media logo, oli ka Aidem Poti graafilise sümboolika autor Kristjan Jagomägi (DF, Design Factory), kelle büroo lõi 1999. aastal ka kuulsad Grillfesti kokad, kes marsivad grillilippu uhkelt kõrgel hoides tänapäevani. Aidem Pot muusikaäri oskusteave tuli osaliselt Soomest, sealse tuntud plaadifirma Reel Art omanikult Pasi Ervilt, kelle hästisisustatud Helsingi stuudios salvestas Aidem Pot tunnusmuusikad laevafirmadele Estonian New Line, Linda Line ja Tallink ning olulise osa ansambli 2 Quick Start 1995. aastal ilmunud CD-plaadi "Olen loobuda sust proovinud" materjalist. Kõik edasine on kuulsusrikas Eesti popmuusika ajalugu, mille õitseaegadel salvestati ja anti välja algul helikassettidena ja hiljem ka CD-plaatidena palju head eesti muusikat, toodeti arvukalt muusikavideoid ja korraldati kontserditurneesid ja estraadikavasid. Aastal 2001 saadeti Aidem Poti nimi ehk kaubamärk Estonia Talveaiast pidulikult manalateele ning tegevust alustas turundusagentuur Secret Service. Secret Service tegutses projektijuhtimise ja ürituste korraldamisega üritusturunduse valdkonnas kuni 2014. aastani, mil asutati Eesti Messid.
Helikandjad.
Andmeid kogutud ESTER e-kataloogist ja osta.ee müügikuulutuste fotodelt. Loetelu pole täielik. Lahtrites "–" tähistab koodi puudumist ja "?" teadmata.
Tarbatu (rahvatantsuansambel)

Eesti Maaülikooli rahvatantsuansambel Tarbatu on Tartus tegutsev rahvatantsuansambel.
1951. aastal eraldati Tartu Riiklikust Ülikoolist (TRÜ) põllumajanduslikud erialad ning loodi Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) ehk praeguse nimega Eesti Maaülikool. Varem TRÜ tantsurühmas tantsinud rahvatantsuhuvilised üliõpilased asutasid eesotsas Ilmar Reidlaga EPA rahvatantsurühma.
Rahvatantsurühma kunstilised juhid
1983. aastal anti rühmale ansambli nimetus. 1990 sai ansambli nimeks Tarbatu.
Rahvatantsuansamblis on üle saja tantsija vähemalt seitsmes rühmas. Igal aastal tantsib vähemalt kaks põhirühma, kaks noorterühma, vilistlasrühm, gümnaasiumirühm ning lasterühm.
Artur Nilson

Artur Nilson (19. september 1931 – 19. juuni 2022) oli eesti metsateadlane. 
Artur Nilson lõpetas 1950. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1955. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA). Aastatel 1969–1994 oli ta EPA / Eesti Põllumajandusülikooli õppejõud, sealhulgas metsakorralduse õppetooli juhataja; 1994. aastast emeriitprofesor.
Isiklikku.
Bioloog Eva Nilson on Artur Nilsoni õde.
Alena Procházková

Alena Procházková (sündinud 9. augustil 1984 Banská Bystricas Tšehhoslovakkias) on Slovakkia murdmaasuusataja. 
Procházková esimene rahvusvaheline suurvõistlus oli 2003. aasta maailmameistrivõistlused Val di Fiemmes, kus ta sai 30 km ühisstardiga vabasõidus 40. koha. 2007. aasta MM-ilSapporos saadud 7. koht on siiani ta parim koht paarissprindi vabasõidus. Individuaalselt on ta parim koht 2009 MM-il Liberecis saadud 8. koht sprindi vabasõidus. 
Procházková võistles esimest korda maailma karikasarjas 2004. aasta 11. detsembril Lago di Teseros ja sai 15 km suusavahetusega jälitussõidus 58. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2006. aastal Oberstdorfis, kui oli 0,9 km sprindi klassikasõidus 27. kohal. Kolme parema hulka jõudis Procházková esimest korda 2007. aasta detsembris Kuusamos 1,2 km sprindi klassikasõidus, kui sai 3. koha. Esimese võidu sai ta MK-etapil 16. jaanuaril 2009 Vancouveris eelolümpial 1,2 km sprindi klassikasõidus.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Alena Procházková on osalenud maailma karikasarja etappidel 132 korda () ja jõudnud poodiumile kuuel korral, neist ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Andres Kiviste

Andres Kiviste (sündinud 22. mail 1953 Tartus) on eesti matemaatik ja metsateadlane, Eesti Maaülikooli professor.
Elulugu.
Ta sündis loomaarsti peres.
Lõpetas aastal 1971 Põltsamaa Keskkooli ja 1976 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna. 1981–1984 oli Üleliidulise metsakasvatuse ja metsamajanduse mehhaniseerimise teadusliku uurimise instituudi (VNIILM) mittestatsionaarses aspirantuuris.
Täiendanud end Rootsi kõrgkoolides.
Töökohad:
Teadustöö ja teaduskorralduslik tegevus.
Põllumajanduskandidaadi väitekirja "Puistu kasvu modelleerimine Eesti männikute näitel" kaitses 1991 VNIILM-is Puškinos.
Teadustöö põhisuunaks on puistu ehituse ja kasvukäigu modelleerimine.
Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni.
Norbert Elias

Norbert Leo Elias (22. juuni 1897 Breslau (tänapäeval Wrocław, Poola) – 1. august 1990 Amsterdam) oli juudi päritolu saksa sotsioloog, kes omandas hiljem Suurbritannia kodakondsuse.
Eliase tuntumaid teoseid on kaheköiteline "Tsiviliseerumisprotsess".
Anne Laius

Anne Laius (sündinud 25. märtsil 1956) on eesti bioloog.
Ta on lõpetanud Tartu 1. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli hüdrobioloogi ja ihtüoloogina ning bioloogia- ja keemiaõpetajana. Sai 2003. aastal teadusmagistri kraadi ning 2011. aastal doktorikraadi bioloogia ja maateaduste hariduse erialal Tartu Ülikoolis.
Ta on Tartus Miina Härma gümnaasiumi bioloogiaõpetaja ja Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna loodusteadusliku hariduse keskuses bioloogiahariduse kaasprofessor.
Rodrigo Carazo Odio

Rodrigo José Ramón Francisco de Jesús Carazo Odio (27. detsember 1926 Cartago – 9. detsember 2009 San José) oli Costa Rica poliitik.
Aastatel 1978–1982 oli ta Costa Rica president.
Kjell Eugenio Laugerud García

Kjell Eugenio Laugerud García (24. jaanuar 1930 Guatemala – 9. detsember 2009 Guatemala) oli Guatemala sõjaväelane ja poliitik.
Tema isa oli Norra ja ema Guatemala päritolu.
1. juulist 1974 kuni 1. juulini 1978 oli ta Guatemala president.
Enne presidendiks saamist oli ta muu hulgas armeejuht ja kaitseminister.
Alfred Hrdlicka

Alfred Hrdlicka (27. veebruar 1928 Viin – 5. detsember 2009) oli Austria skulptor, graafik ja maalikunstnik.
Alfred Hrdlicka õppis aastatel 1943–1945 hambatehnikuks, seejärel õppis ta kuni 1952. aastani Viini kunstiakadeemias maalikunsti ja kuni 1957. aastani Fritz Wotruba käe all skulptuuri. Aastal 1960 esines ta Viinis oma esimese näitusega. Aastal 1964 äratas ta Veneetsia biennaalil rahvusvahelist tähelepanu.
Ta oli ka hea maletaja ning esindas Austriat 1953. aasta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel.
Annika Tõnuri

Annika Tõnuri (26. veebruar 1961 Pärnu – 3. detsember 2009 Island, Heimaey) oli eesti ooperilaulja, pianist ja pedagoog.
Mälestuse jäädvustamine.
2015. aastal valmis Annika Tõnuri Islandi-perioodist dokumentaalfilm "Kirjad Islandilt". Film jäi viimaseks tööks režissöör Peeter Brambatile, kelle alustatu viis lõpule Ruti Murusalu. Stsenarist ja produtsent Peter Pedak nimetab filmi žanrilt muusikafilmiks. Film sisaldab kaadreid ka Annika Tõnuri elust ja lauljakarjäärist Eestis.
Isiklikku.
Tema isa oli tennisist Feliks Tõnuri.
Stanislav Prins

Stanislav Prins (varem Stanislav Pedõk; sündinud 6. juunil 1988 Donetskis) on Eesti jalgpallur (väravavaht). 
5. detsembril 2014 määras Eesti Jalgpalli Liit Prinsile nelja-aastase mängukeelu mängutulemustega manipuleerimise eest.
Koondisekarjäär.
Eesti koondisse kutsuti ta esimest korda 30. detsembril 2009 Angolaga peetavaks sõpruskohtumiseks, kus ta oli Meistriliiga klubi Tallinna FC Flora varuväravavaht. 
Oma ainsa mängu A-koondises tegi Prins 8. novembril 2012 sõpruskohtumises Omaani vastu. Samas mängus tegid oma koondisedebüüdi veel Ken Kallaste, Ilja Antonov, Karl Mööl ja Andre Frolov. 
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 22. november 2017"
Ioniidid

Ioniidid ehk ioonivahetajad (harvem ka ioonivahetusvaigud) on tahked vees ja orgaanilistes lahustites lahustumatud polümeersed materjalid (polüelektrolüüdid), mis astuvad kergesti ioonivahetusreaktsioonidesse; seega on võimelised oma ioone vahetama lahuses olevate ioonide vastu. 
Ioniidid võivad olla anorgaanilised või orgaanilised, looduslikud või sünteetilised. Enamik ioniite baseerub võrkstruktuuriga (inglise "crosslinked") polüstüreenil, mille struktuuri on viidud aktiivsed rühmad: happelised või aluselised rühmad.
Ioniidid liigitatakse kationiitideks, mis võtavad vastu katioone, ja anioniitideks, mis vahetavad anioone. 
Ioniite kasutatakse mitmesugustes ainete lahutamise ja puhastamise protsessides, näiteks ioonivahetuskromatograafias. Laialt on ioniidid kasutuses vee pehmendamisel ja puhastamisel.
Mati Tarma

Mati Tarma (10. august 1938 – 23. märts 1995) oli eesti tehnikateadlane ja omavalitsustegelane.
Muuhulgas oli ta Nõmme Linna Taastava Kogu ja Nõmme Linnaosa Halduskogu 1. koosseisu esimees. Aastatel 1993–1995 oli ta halduskogu liige.
Ta lõpetas 1956. aastal kiitusega Tallinna Polütehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete eriala. Aastal 1961 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna tööstusettevõtete ja seadmete elektrivarustuse erialal ja kaitses aastal 1970 Leningradi V.I.Lenini nimelises Elektrotehnika Instituudis tehnikakandidaadi väitekirja. Töötanud TTÜ Elektriajamite ja jõuelektroonika instituudis dotsendina ning Elektritööstuse Planeerimis- ja Juhtimissüsteemide Instituudi jõupooljuhtseadmete osakonna juhatajana.
Mati Tarma oli Eesti Kongressi liige (1990–1992).
Mati Tarma on maetud Kose kalmistule.
Tiina Mõis

Tiina Mõis (neiupõlvenimega Tiina Laatspera; sündinud 24. veebruaril 1957 Järvakandis) on Eesti majandus- ja omavalitsustegelane. 
Aastatel 1999–2002 oli ta Nõmme Linnaosa Halduskogu esimees ja Tallinna Linnavolikogu liige. Ta on kuulunud Eesti Reformierakonda ja Erakonda Res Publica. Tiina Mõisal on omanimeline stipendium Tallinna Tehnikaülikooli Arengufondis.
Vara.
Ta on olnud Eesti jõukaim naine. Näiteks 2007. aastal arvestas Äripäev tema vara väärtuseks 549 miljonit krooni ehk 35,1 miljonit eurot, millega paigutas Tiina Mõisa Äripäeva rikaste edetabelis 56. kohale. 2025. aastal hindas Äripäev tema vara väärtuseks 61,1 miljonit eurot, millega ta paigutus edetabelis 98. kohale.
Isiklikku.
Tiina Mõis oli abielus Jüri Mõisaga. Neil on kaks tütart. Tiina õde Maie on abielus olümpiavõitja Jaak Uudmäega.
Special Operations Executive

Special Operations Executive oli Suurbritannias Teise maailmasõja ajal 19. juulil 1940 moodustatud Saksamaa Teise maailmasõja käigus okupeeritud riikides diversioonioperatsioonide ja vastupanuliikumise läbiviimist ette valmistanud ning juhtinud organisatsioon. Special Operations Executive allus Majandussõjaministeeriumile, kuulus Teise maailmasõja ajal Suurbritannia luureühendusse ja likvideeriti 1946. aastal, osa allüksustest liideti Suurbritannia välisluure Secret Intelligence Servicega.
SOE peakorter asus algul St Erminsi hotellis, 31. oktoobrist 1940 aga Londonis Baker Street 64. Asutuse tegevuse varjamiseks kasutati variasutuse "Inter Services Research Bureau (I.S.R.B.)" kattevarju. Asutuse allüksused, nimetusega "s"tation"," asusid konspiratsiooni tagamiseks hajutatult Suurbritannia maapiirkondades. 
Juhid ja organisatsioon.
Teadus- ja arenduskeskused.
Vaata ka
At Sixes and Sevens

"At Sixes and Sevens" on Sirenia 2002. aastal ilmunud debüütalbum. See on ainus album, kus laulab kaasa Prantsusmaalt pärit laulja Fabienne Gondamin. Selle plaadi pildil olev tüdruk on Norra modell, kes oli valitud kujundaja poolt, et esindada sireeni. See album jätkub samas vaimus nagu Tristania "Beyond the Veil". Suurim erinevus on naissoost laulja.
An Elixir for Existence

"An Elixir for Existence" on aastal 2004 ilmunud Norra sümfoonilise metali bändi Sirenia album. Album jätkab samas vaimus nagu eelmine. Seekord teeb aga kaasa uus laulja – Henriette Bordvik.
Nine Destinies and a Downfall

"Nine Destinies and a Downfall" on Norra bändi Sirenia 2007. aastal ilmunud album.
Feliks Undusk

Feliks Undusk (sündinud 23. detsembril 1948 Kärdlas) on Eesti ajakirjanik ja poliitik.
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ökonomisti kvalifikatsiooniga. 
Ta oli Eesti Kongressi saadik ja VIII Riigikogu koosseisu liige. Aastatel 1996–1999 oli ta Nõmme Linnaosa Halduskogu esimees ja aastail 1989–1999 Tallinna Linnavolikogu liige. Ta on kuulunud Eesti Reformierakonda ja Eesti Keskerakonda. 
Feliks Undusk alustas tööd Eesti Raadio "Päevakajas" mittekoosseisulise reporterina 1967. aastal. Aastail 1971–1979 oli ta "Päevakaja" koosseisuline reporter, 1979–1980 Eesti Raadio noorte- ja lastesaadete peatoimetaja asetäitja. 
Alates 1980. aastast töötas ta Eesti Televisioonis. Ta tegi selliseid publitsistikasaateid nagu "Majandustoimetus" ja "Konnasilm". Tuntuimaks saatesarjaks kujunes tarbijakaitseteemaline "Argiasjust pühapäeval" (1982–1989). Ta oli ühiskonnaelusaadete ja uudistesaate "Aktuaalne kaamera" peatoimetaja. Laulva revolutsiooni ajal juhtis ta koos Hagi Šeini ja Rein Järlikuga ETV saatesarja "Mõtleme veel", kus 13. aprillil 1988 kuulutati välja Rahvarinde loomine. Undusk kuulus Rahvarinde 1. ja 2. volikogu koosseisu. 
16. veebruaril 1991 osales Feliks Undusk Eesti Televisiooni huumorisaate "Ivar Vigla sou" avasaatelõigus, kus teatati peatsest rahavahetusest. Libauudis rääkis, et Soome sajamargased kaotavad kehtivuse. Paljud televaatajad võtsid seda teravmeelset nalja surmtõsiselt ning asusid veel samal õhtul oma raha kulutama ja vahetama. Sama aasta jaanuaris olid niimoodi kehtetuks kuulutatud Nõukogude Liidu 50- ja 100-rublased rahatähed.
1996. aastal tegi Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni liige Undusk koos Tallinna linnavolikogu revisjonikomisjoni esimehe Andres Korgiga kaitsepolitseile avalduse, et algatataks kriminaalasi Tallinna linnapea Jaak Tamme ja endise abilinnapea Ivar Lindpere vastu. Kork ja Undusk süüdistasid Tamme ja Lindperet korruptsioonis Tallinna linnale kuulunud korterite erastamisel. 
Aastatel 1993–1995 töötas Undusk majandusministeeriumi toiduainetööstuse haldusgrupi juhina, 2000–2003 Tallinna Transpordiameti taksokomisjoni esimehena, 2003–2005 Autoettevõtjate Liidus taksosektsiooni eestseisuse esimehena ja 2006–2009 ARK-i eksamiosakonna ametikoolituse talituse juhatajana.
2010–2021 oli ta TV3 "Seitsmeste uudiste" reporter.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 38 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema isa Johannes Undusk (1918–1979) oli aastail 1961–1971 Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees (nõukogudeaegne linnapea), onupojad Jaan Undusk ja Rein Undusk on kirjandusteadlased.
Ideaalmaastik

"Ideaalmaastik" on Eesti film aastast 1980. Filmi aluseks on Karl Helemäe jutustus "Kevadkülvi volinik", stsenaariumi kirjutamisel osalesid ka Peeter Simm ja Valentin Kuik.
Film taastati digitaalselt aastal 2008 ning restaureeriti 2025. aastal stuudio Locomotive Classics poolt. Taastatud filmi pikkus on 86 minutit.
Filmi loomisest on Anne-Mari Müller teinud dokumentaalfilmi "Mida külvad...", kus filmi tegijad ja näitlejad meenutavad vanades võttepaikades filmi sündi.
Sisukirjeldus.
Filmi tegevus toimub Teise maailmasõja järgses Eestis. Nooruke komsomoliaktivist Mait Kukemeri saabub kinoauto kastis Metsa kolhoosi. Kevadkülvi volinikuna peab ta põliseid maainimesi põllule kamandama, isegi kui vesi lirtsub üle saapaääre ja masinad kinni jäävad. Esimees Harald Tuvike ei taha tööga alustada, sest maa on alles toores. Volinik satub kahe tule vahele - rajooni ülemused nõuavad külvitööde protsente, maamehed aga kinnitavad, et kui praegu külvata, ei saa sügisel põllult ivagi.
Esmakordselt elus puutub Kukemeri kokku tõeliste probleemidega. Ta mässib ennast rajooni juhtkonna ees keeruliste hädavalede võrku, kuni ilmneb, et ta on rajoonile raporteerinud külvi teostamist suuremal pinnal, kui kolhoosil üldse põllumaad on. Lisaks jääb suurele külvipinnale seemnevilja puudu, sest normipäevade eest on kolhoosnikele makstud viljaga. Kukemeri teab, et vilja tagasinõudmine külvitööde teostamiseks on ebaõiglane, kuid täidab käsku, võttes appi ähvardused.
Võttekohad.
Võtted toimusid 1980. aastal, aprillist kuni 7. augustini.
Kuna filmi taheti teha natuuraalses keskkonnas ilma dekoratsioonide ja lisaefektideta, siis valiti võttepaikadeks Vihula, Muuga, Esna ja Sagadi. Esimesed võtted tehti Vääna mõisas. Seejärel tehti välisvõtted Vihula mõisa juures ja ümbruses. Kuna Vihula mõis, kus paiknes hooldekodu, oli armetus seisukorras, toimusid mõisasaaliga seotud võtted Muuga mõisas. Paralleelselt Muuga võtetega käidi kahel päeval filmimas ka Esnas ja Sagadis.
Ülo Kotkas

Ülo Kotkas (sündinud 27. septembril 1943) on Eesti poliitik.
Aastatel 1993–1996 oli ta Nõmme Linnaosa Halduskogu teise koosseisu esimees ning Tallinna Linnavolikogu liige. Ta on kuulunud Eesti Koonderakonda ja Eesti Keskerakonda.
Ta on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli (1961), Tallinna Polütehnilise Instituudi (1966) ja Moskva Timirjazevi-nimelise Põllumajandusakadeemia 1983. aastal.
Ta on töötanud AS Eesti Tekstiili peadirektorina. Aastal 2009 on ta Tallinna Loomaaia finantsteenistuse ülem.
2S19 Msta-S

Iseliikuv haubits 2S19 Msta-S (vene keeles "Самоходная гаубица 2С19 Мста-С") on Nõukogude Liidus valmistatud soomustatud liikurhaubits. GRAU koodnimetus 2S19. 
Kirjeldus.
Liikurhaubits Msta-S on toodetud tanki T-80 veermikul, kuigi on kasutatud tanki T-72 jõuseadet. Veermiku ühe poole jooksurattad on u 10 cm edasi nihutatud. Sarnane laskeseade on veetaval välisuurtükil Msta-B. Laskevalmidus on võimalik saavutada kuni 2,5 minuti jooksul. Laadimine on automatiseeritud. Masin on varustatav lisaseadmetega, mille abil on võimalik läbida veekogusid põhjal sõites. 
Lahingkomplekt (50) on paigutatud torni. Laskekaugus tavaliste kildmürskudega on 24 700 m, gaasigeneraatoriga mürsuga 28 900 m. Mürsutüüpidest on võimalikud kild-, suitsu-, valgustus-, kobar-, keemia- ja tuumamürsud. Lisaks on võimalik kasutada raketimootoriga mürsku lennukaugusega kuni 36 km ja laserjuhitava mürsu Krasnopol lühendatud (tavaline ei sobi automaatlaadimissüsteemi) versiooni Krasnopol-M.
Raadiojaam R-173 omab sidekaugust kuni 20 km. Pardasidesüsteem võimaldab kaasata kuni 7 abonenti. Olemas on pardageneraator võimsusega 16 kW. Alates 2000. aastast kuulub varustusse ka navigatsiooni- ja positsioneerimissüsteem GLONASS. Valmistamisel on automatiseeritud juhtimis- ja laskeandmete arvestussüsteem.
Ajalugu.
Msta-S töötati välja liikurhaubitsa 2S3 Akatsija järeltulijana 1980. aastatel. Väljatöötamist alustati 1985 nime "Ferma" all ja tootmine algas 1989. Paralleelselt töötati välja nii veetav kui ka liikurversioon. Nimi "Msta" on antud Venemaa jõe järgi, mis suubub Ilmeni järve. Hiljem on lisandunud moderniseeringuid. Valmistatud on ka 155 mm mudel 52-kaliibrilise rauaga. Väljatöötamisel on samal veermikul kaheraudne suurtükk Koalitsija-SV, mille katsetused pole veel edu toonud. Toodetud on kokku kuni 700 haubitsat. Neid rakendati edukalt Tšetšeenia sõdades (suurusjärk 1 rügement) ja ilmselt ka Venemaa-Gruusia sõjas. Neid on kasutatud ka Vene-Ukraina sõjas.
Aksel Mei

Aksel Mei (8. veebruar 1896 Rõngu vald, Tartumaa – 26. juuni 1964 New York, USA) oli Eesti riigiametnik.
Aastatel 1919–1940 töötas Riigikontrollis, mille tsiviilosakonna juhataja ta lõpuks oli. Aastatel 1935–1939 oli Nõmme linnavolikogu esimees.
1944. aastal põgenes Saksamaale, kust 1949 siirdus Ameerika Ühendriikidesse.
Töökäik.
Alates 1919 aastast töötas Eesti Vabariigi Riigikontrollis
Aastatel 1945–1949 Saksamaal põgenikelaagris kooliõpetaja.
Ühiskondlik tegevus.
Aksel Mei oli E.E.L.K. New Yorgi Pauluse Koguduse nõukogu liige ja revisjonikomisjoni esimees. Majaomanike Koja ja New Yorgi Eesti Haridusseltsi juhatuse liige. Vaba Euroopa Eesti Nõuandev Kogu (ka laekur), Vaba Eesti Komitee liige.
Aleksandr Kulatšenko

Aleksandr Kulatšenko (sündinud 25. mail 1987) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis FC Viljandi.
Albert Taar

Albert Taar (sündinud 15. jaanuaril 1990) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). 
Ta mängis Eesti klubis Tallinna FC Levadia.
Detsembris 2014 määrati talle 4-aastane mängukeeld (kuni 5. detsembrini 2018) kihlveopettuses osalemise eest.
Ats Sillaste

Ats Sillaste (sündinud 8. aprillil 1988) on eesti jalgpallur, kes mängib Meistriliiga klubis JK Tallinna Kalev.
Klubikarjäär.
"Viimane mäng 30.06.2012"
Isiklikku.
Tema vend Mikk Sillaste on samuti jalgpallur.
Felipe Nunes

Felipe de Araujo Nunes (sündinud 2. märtsil 1981) on endine Brasiilia jalgpallur.
2008. aastast mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Nõmme Kalju, 2010. aastal siirdus ta FC Levadia ridadesse.
2014. aasta suvel taasliitus Nunes Nõmme Kaljuga. Aasta hiljem lõpetas ta karjääri.
Vitali Leitan

Vitali Leitan (sündinud 1. detsembril 1978) on Eesti jalgpallur (ründaja). 
Ta mängib Eesti klubis Tallinna FC Levadia.
Siim Luts

Siim Luts (sündinud 12. märtsil 1989 Tallinnas) on eesti jalgpallur (ründav poolkaitsja), kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Koondisekarjäär.
Siim Luts debüteeris A-koondises 17. novembril 2010 Liechtensteini vastu, kui vahetas 76. minutil välja Tarmo Kingi. Mäng viigistati 1:1. Oma esimeses mängus A-koondises lõi Luts palli latti. Esimese värava lõi ta koondises 7. juunil 2014 sõprusmängus Tadžikistaniga.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 4. detsember 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 28. märts 2018"
Janar Toomet

Janar Toomet (sündinud 10. augustil 1989) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Premium liiga klubis Nõmme Kalju FC.
Ta õpib Estonian Business Schoolis ettevõtluse ja ärijuhtimise erialal.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Toomet 19. novembril 2016 sõpruskohtumises Saint Kittsi ja Nevise vastu. Samas mängus debüteeris ka Pavel Dõmov.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Põhja-Saksi kreis

Põhja-Saksi kreis on kreis Saksimaa põhjaosas. See moodustati 2008. aastal Delitzschi ja Torgau-Oschatzi kreisi liitmisel.
Kreisi omavalitsusüksused.
Linnad:
Vallad:
Maagimäestiku kreis

Maagimäestiku kreis (saksa keeles "Erzgebirgskreis") on kreis Saksamaal Saksimaa liidumaal. See moodustati 2008. aastal Annabergi, Aue-Schwarzenbergi, Stollbergi ja Kesk-Maagimäestiku kreisi liitmisel.
Kreisi omavalitsüksused.
Linnad:
Vallad:
Andre Frolov

Andre Frolov (sündinud 18. aprillil 1988 Kärdlas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Alates 2017. aastast mängib ta Paide Linnameeskonnas. Ta on klubi meeskonna kapten.
Klubikärjäär.
Paide Linnameeskond.
29. detsembril 2016 sõlmis Frolov kahe-aastase lepingu Paide Linnameeskonnaga.
Koondisekärjäär.
A-koondise debüüdi tegi Frolov 8. novembril 2012 sõprusmängus Omaani vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Ken Kallaste, Ilja Antonov, Karl Mööl ja Stanislav Prins.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 22. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 22. november 2017"
Edwin Stüf

Edwin Stüf (sündinud 30. juulil 1989) on eesti jalgpallur. 
Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis JK Tallinna Kalev.
Markus Jürgenson

Markus Jürgenson (sündinud 9. septembril 1987 Tõravere) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängis viimati Eesti Meistriliiga kõrgliiga klubis Tallinna FCI Levadia.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Jürgenson 18. detsembril 2010 sõpruskohtumises Hiina vastu. Samas mängus debüteerisid ka Rauno Alliku ja Marko Meerits.
Isiklikku.
Tema isa Kalle Jürgenson on Eesti poliitik, füüsik ja õpetaja. Vend Joonatan Jürgenson on pianist.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 3. detsember 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 9. juuni 2018"
Mikk Haavistu

Mikk Haavistu (sündinud 27. märtsil 1985) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis Nõmme Kalju.
Isiklikku.
Tema vend Kert Haavistu on endine jalgpallur.
Rauno Alliku

Rauno Alliku (sündinud 2. märtsil 1990 Paikusel) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti Premium liiga klubis Tallinna FC Flora.
Koondisekarjäär.
Eesti jalgpallikoondises on Alliku mänginud 10 mängu. A-koondise debüüdi tegi Alliku 18. detsembril 2010 sõpruskohtumises Hiina vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Markus Jürgenson ja Marko Meerits.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 8. detsember 2023"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 8. detsember 2023"
6th Yard Posse

6th Yard Posse (6YP) on räpi suunitlusega "underground"-bänd, kuhu kuuluvad eri taustaga Pärnust pärit noored.
Saavutused.
2009. aastal osales 6th Yard Posse Pärnu linna ja maakondade noortebändide konkursil Proovikas 2009, kus pääses finaali. Aastal 2008 võitis 6th Yard Posse Digiloomingu konkursil omaloominguliste muusikavideote kategoorias esikoha.
Mikk Reintam

Mikk Reintam (sündinud 22. mail 1990 Tallinnas) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti klubis Nõmme Kalju.
Klubikarjäär.
2014. aasta veebruaris sõlmis Reintam Nõmme Kaljuga üheaastase lepingu.
Koondisekarjäär.
Reintam on mänginud Eesti noortekoondises. Ta debüteeris rahvusmeeskonnas 25. mail 2011 kohtumises Baskimaa vastu, kuid see ei olnud ametlik kohtumine. Tema esimene ametlik A-koondise mäng oli Tšiili vastu 19. juulil 2011. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Henri Anier, Joonas Tamm, Siim Tenno, Joel Indermitte, Meelis Peitre, Albert Prosa ja Andrei Veis. Teises rahvuskoondise mängus Uruguay vastu lõi ta omavärava.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 23. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 7. jaanuar 2018"
Timo Teniste

Timo Teniste (sündinud 27. oktoobril 1985) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis Tartu Taara.
Isiklikku.
Tema vend Taijo Teniste on samuti jalgpallur.
Mark Švets

Mark Švets (sündinud 1. oktoobril 1976) on endine eesti jalgpallur.
Klubikarjäär.
Ta oli läbi aegade esimene jalgpallur, kes suundunus otse FC Florast FC Levadiasse.
Riina Dmohovski

Riina Dmohovski (aastani 1951 Peterhoff; 28. aprill 1931 Tartu – 27. september 2009 Tartu) oli eesti kirjanik. Ta on oma neiupõlvenimest tuletatud varjunime Peeter R. Hoff all avaldanud kaks romaani.
Ta õppis aastatel 1946–1951 Tartu 2. Keskkoolis, lõpetas 1956 Tartu Riikliku Ülikooli farmaatsia alal.
Ta töötas haiglates ja alates aastast 1971 biokeemikuna Tartu Linna Polikliinikus laborandina. 
Looming.
Ta debüteeris 1940. aastal ajakirjas Pioneer. Ta on avaldanud luulet (Looming, 1963, nr 12), lühiproosat ja kirjutanud kuuldemänge ("Ärklituba", "Kõige parem kingitus").
Tegutses ka harrastuskunstnikuna.
Käsikivi

Käsikivi (Saaremaal "jahvekivi") on tööriist teravilja käsitsi jahvatamiseks.
2S3 Akatsija

152 mm liikursuurtükk 2S3 Akatsija on Nõukogude Liidus külma sõja ajal valmistatud soomustatud liikurhaubits. On jätkuvalt mitme riigi relvastuses. GRAU koodnimetus 2S3.
Ajalugu.
2S3 oli vastukaaluks USA selleaegsele liikurhaubitsale M109. Haubitsa väljatöötamist alustati 1967. aasta suvel. Peakonstruktor oli G. Jefimov. Laskeseade D-22 kohaldati välihaubitsalt D-20, veermik GM-123 õhutõrjeraketisüsteemilt Krug. Esimesed kaks eksemplari valmisid juba 1968, kuid 1969. aastani kestnud testide tulemusena avastati puudujääke. Probleemid lahendati ja esimesed seeriahaubitsad valmisid 1970. aasta lõpul. Relvastusse võeti vägedes ametlikult 1971. aastal. Lääne vaatlejad märkasid neid esimest korda 1973. aastal ja sai NATO nimetuseks M1973. 1975. ja 1987. aastal haubitsat moderniseeriti. 
Tootmine lõpetati 1993; vaid 2000. a valmistati 155mm eksportversioon. Moodsa sõjanduse tingimustes jäi ebapiisavaks (jäi ka alla NATO haubitsatele) relva efektiivne laskekaugus. Järeltulijaks sai liikurhaubits 2S19 Msta-S. Siiski on Akatsijad veel relvastuses, sest uuemaid haubitsaid pole suudetud piisavalt toota.
Akatsijaid on kasutatud edukalt mitmetes relvakonfliktides, sealhulgas Nõukogude Liidu-Afganistani sõjas, Tšetšeenia sõdades ja Venemaa-Gruusia sõjas.
Kasutajad.
2S3 on relvastuses vähemalt 15 riigis. Enamus on Venemaal (u 1400 + u 1600 ladudes), Ukrainas (u 500) ja Valgevenes (u 165). Vene motolaskurbrigaadi suurtükiväepataljonis on tavaliselt 18 Akatsijat.
Narnia kroonikad

"Narnia kroonikad" on C. S. Lewise fantaasiaraamatute sari. Raamatud on kirjutatud aastatel 1950–1956. 
Sarjas ilmunud raamatud:
GoRail

AS GoRail on Go Group'pi kuuluv ettevõte, mis teostab reisirongiliiklust Tallinna, Peterburi ja Moskva vahel (Tallinna–Moskva raudteeliin).
27. maist 2012 kuni 11. maini 2015 oli Tallinna ja Peterburi vahel käigus ka eraldi Tallinna–Peterburi rongiliin. 
GoRaili rongid peatuvad Eestis lisaks Balti jaamale ka Tapal, Jõhvis ja Narvas. 
AS GoRail müüb rongipileteid kõikidele SRÜ ning Ida- ja Lääne-Euroopa kaugsõiduliinidele.
GoRaili rongides on võimalik osta suupisteid ja jooke, rongides on traadita internetiühendus.
Dmitri Skiperski

Dmitri Skiperski (sündinud 29. aprillil 1973) on endine vene jalgpallur. Ta on mänginud Eesti meistriliiga klubides Tallinna JK Dünamo, Tallinna FC Tevalte, Tallinna FC TVMK ja FC Kuressaare. 
2011. aastal lõpetas ta profikarjääri ning asus tööle EJL-is Meistriliiga arendusjuhina.
Ta on Eesti saalijalgpalli koondise peatreener
Sergei Mošnikov

Sergei Mošnikov (sündinud 7. jaanuaril 1988 Pärnus) on Eesti jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Klubikarjäär.
Täiskasvanute tasemel alustas mängimist 2005. aastal klubis Pärnu JK Vaprus. Järgneval aastal siirdus Tallinna FC Flora ridadesse kus mängis kuni 2011. aastani. Tuli Flora koosseisus kaks korda Eesti meistriks.
Szczecini Pogoń.
2011. aasta lõpus sõlmis Mošnikov kahe ja poole aastase lepingu Poola esiliiga klubiga Szczecini Pogoń. Järgneval aastal tõusis Pogoń kõrgliigasse. Mošnikov debüteeris Poola kõrgliigas 29. septembril 2012 mängus Białystoki Jagiellonia vastu kui ta 69. minutil vahetusest väljakule pääses.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Mošnikov Eesti koondises 19. juunil 2010 Balti turniiril Läti vastu.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 4. detsember 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 7. jaanuar 2018"
Deniss Malov

Deniss Malov (sündinud 8. juunil 1980) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis FC Levadia.
Albert Prosa

Albert Prosa (sündinud 1. oktoobril 1990 Tartus) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis FCI Tallinn.
Koondisekarjäär.
Eesti koondises on Prosa pidanud seitse kohtumist. Debüüdi tegi ta 20-aastaselt 25. mail 2011 mitteametlikus sõprusmängus Baskimaa vastu. A-koondise ametliku debüüdi tegi ta 19. juunil 2011 sõpruskohtumises Tšiili vastu. Samas mängus debüteerisid veel Mikk Reintam, Henri Anier, Siim Tenno, Joel Indermitte, Meelis Peitre, Joonas Tamm ja Andrei Veis.
Esimese värava lõi ta koondises 6. jaanuaril 2016 Abu Dhabis peetud sõprusmängus Rootsi vastu.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 29. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 29. november 2017"
Vahur Vahtramäe

Vahur Vahtramäe (sündinud 24. septembril 1976) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Koondisekarjäär.
Vahtramäe kuulus Eesti koondisse aastatel 1994–1996 ja mängis seitsmes kohtumises. Debüüdi tegi ta 18-aastaselt 26. oktoobril 1994 sõprusmängus Soome vastu (seal tegid debüüdi ka Rain Vessenberg ja Janek Kiisman).
Jürgen Kuresoo

Jürgen Kuresoo (sündinud 11. veebruaril 1987) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti Esiliiga B klubis FC Elva.
Eduard Ratnikov

Eduard Ratnikov (sündinud 13. septembril 1983) on endine Eesti jalgpallur.
Isiklikku.
Tema isa Sergei Ratnikov on endine jalgpallur ja praegune jalgpallitreener ja tema vend Daniil Ratnikov on samuti jalgpallur.
Martin Hurt

Martin Hurt (sündinud 27. juunil 1984 Tartus) on endine Eesti jalgpallur, kes mängis viimati JK Tammekas.
Klubikarjäär.
Aastatel 2010–2011 mängis ta Ungari liiga Nemzeti bajnokság II klubis Nyiregyhaza Spartacus.
Martti Pukk

Martti Pukk (sündinud 20. veebruaril 1977) on Eesti jalgpallur.
Ta mängis aastatel 2004–2011 ja 2013–2017 Eesti jalgpalliklubis FC Kuressaare. 2012. aastal mängis Hiiumaalt pärit ründaja Tallinna FC Floras, kus võitis Eesti meistrivõistlustel pronksmedali ja ka Eesti Superkarika.
Rene Aljas

Rene Aljas (sündinud 18. detsembril 1986) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis FC Kuressaare.
Timo Lomp

Timo Lomp (sündinud 26. juulil 1988) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis Paide Linnameeskond. 
Aastatel 2004–2007 õppis Lomp Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaalis ja tegeles suusatamisega. Jalgpalli kasuks otsustas ta lõplikult 2009. aastal.
Andrus Mitt

Andrus Mitt (sündinud 19. jaanuaril 1981 Pärnus) on eesti jalgpallur, kes mängib klubis JK Tabasalu II
Aleksei Naumov

Aleksei Sergejevitš Naumov (Алексей Сергеевич Наумов; sündinud 2. veebruaril 1972 Leningradis) on endine Venemaa jalgpallur, kes viimati mängis Eesti meistriliiga klubis JK Sillamäe Kalev.
Viire Talts

Viire Talts (sündinud 23. veebruaril 1968) on eesti koroonamängija. 
Ta on mitmeid kordi osutunud Eesti parimaks lauamängude mitmevõistlejaks, mille alad on male, kabe, koroona ja lauatennis. 
Viire Talts omandas maletreeneri kutse 1986–1990 Moskvas Venemaa Spordiülikoolis (venekeelne lühend "ГЦОЛИФК"). Aastatel 2010­­–2012 õppis ta Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas magistriõppes. Tema magistritöö pealkiri oli "Erineva raskusastmega löökide võrdlev biomehaaniline analüüs kõrgema ja madalama kvalifikatsiooniga koroonasportlastel". Alates 2012. aastast on ta jätkanud õpinguid Tartu Ülikoolis doktorantuuris.
M109

155 mm liikursuurtükk M109 on USA-s külma sõja ajal valmistatud soomustatud liikurhaubits. See on üks tuntumaid ja enamtoodetud liikursuurtükke maailmas ning on jätkuvalt paljude riikide relvastuses.
Valmistatud on ka sama kere baasil laskemoonaveok M992.
Variandid.
Liikursuurtüki areng ja eri riikides vastavate USA põhiversioonide baasil ja suhtes edasi arendatud modifikatsioonid.
Ajalugu.
M109 on valmistatud USAs 1953–1960 liikursuurtüki M44 järeltulijana. Paralleelselt töötati välja ka 105 mm versioon M108, mis ei osutunud aga väga efektiivseks. Tootmine algas 1962 ja relvastusse võeti haubits järgneval aastal. Kokku on toodetud 9205 M109 tüüpi haubitsat ja tema modifikatsiooni. Tuleristsed sai M109 Vietnami sõjas, kus osutus väga efektiivseks just tänu ringsele laskesektorile. Hiljem on M109 osalenud tänu suurele toodanguarvule ja rohkele ekspordile paljudes lokaalsetes sõdades. Relva on palju moderniseeritud. Algne 23-kaliibriline raud on vahetatud 39-kaliibrilise vastu, täiustatud on sihtimis- ja laadimissüsteeme. Tootmine lõpetati täielikult 2003. 
Euroopas ja NATO-s on hakatud lahingukõlbulikku, kuid moraalselt siiski vananenud M109-t välja vahetama. Üks järeltulijaid on saksa PzH 2000, Suurbritannias aga AS-90.
Jalgrattatee

Jalgrattatee on tee, mida mööda sõidetakse jalgratastega. Jalgrattateed võivad kulgeda paralleelselt kõnniteedega. Jalgrattateed asuvad tavaliselt tänavate, maanteede jms ääres, kuid need võivad moodustada ka otseteid. Samuti võivad need asuda metsades jm haljasaladel tervisespordi eesmärgil. Jalgrattateed on tavaliselt märgistatud liiklusmärkidega.
Sõjaväelinnak

Sõjaväelinnak ehk sõjaväebaas on alaliste militaarülesannete täitmiseks rajatud või kasutusele võetud ehitiste kompleks. 
Reeglina on sõjaväelinnak piiratud aiaga, varustatud valvega ja suletud kõrvalistele isikutele. Hoonestus üritatakse paigutada kompaktselt ja funktsionaalselt. Sõjaväelinnakud võivad olla koondatud ühe garnisoni haldusalasse.
Sõjaväelinnak võib olla otstarbelt näiteks väeüksuse alaline paiknemiskoht, ladu või logistiline kompleks, valve- või seireteenistuse tugikoht, tervisekeskus või haigla, sõjaväelennuväli, sõjasadam, statsionaarsete relvasüsteemide positsioon, kindlus.
Üksuse või väekoondise paiknemislinnak koosneb üldjuhul staabihoonest, riviplatsist, pääslast, kasarmutest, sööklast, tehnikapargist, laatsaretist, spordikompleksist sõdurkodust või klubist, laokompleksist, lasketiirust, vahtkonna- ja arestimajast/-ruumidest.
Linnaku läheduses või territooriumil võib olla parkla sõjaväelaste või külastajate isiklikele sõidukitele. Samuti võib linnaku territooriumil või selle läheduses asuda kaadrisõjaväelaste ühiselamu.
Leinapäev

Leinapäev on mälestuspäev, mil inimene või grupp inimesi mälestab, meenutab ja leinab traagilises sündmuses osaks saanud inimest või inimesi.
Eestis on leinapäevaks 14. juuni, mil mälestatakse 1941. aasta 14. juuni küüditamise ohvreid, 1949. aasta 25. märtsi ohvreid, Nõukogude lennuväe terrorirünnakutes hukkunud tsiviilelanikke, Läände põgenemisel hukkunuid, arreteeritutena maha lastuid või laagrites hukkunuid, võitluses Eesti eest langenuid, Teise maailmasõja ajal ja pärast sõda hukkunuid.
Jüri Käo

Jüri Käo (sündinud 16. novembril 1965 Tallinnas) on Eesti ettevõtja, hariduselt insener. Ta on erakapitalil põhineva, enam kui 4300 inimesele tööd andva tööstus-, kaubandus- ja kinnisvarainvesteeringute grupi NG Investeeringud üks juhte ja suuromanikke. 
Elulugu.
Ta õppis 1972–1983 Tallinna 21. Keskkoolis ja 1983–1988 Leningradi Transpordiinstituudis mehaanikainseneriks. 1988 asus tööle tootmiskoondisesse Norma ja tõusis 1992. aastal selle peadirektoriks.
2009. aastal valis Äripäev Jüri Käo Aasta Ärimeheks, varem on ta valitud Eesti kõige mõjukamaks äritegelaseks (2006. ja 2007. aastal). .
Eesti Vabariigi president tunnustas Jüri Käod 2001. aastal Valgetähe IV klassi teenetemärgiga ning 2006. aastal Valgetähe II klassi teenetemärgiga Eesti Euroopa Liiduga liitumisele kaasaaitamise ja ettevõtluse edendamise eest. 
Alates 2016. aastast on Jüri Käo Eesti Tööandjate Keskliidu volikogu aseesimees. Aastatel 2013–2016 oli ta Eesti Tööandjate Keskliidu volikogu esimees, aastatel 2004–2013 Eesti Tööandjate Keskliidu volikogu aseesimees. Enne seda, aastatel 1997–2002 juhatuse esimees ning 2002–2004 juhatuse aseesimees.
Jüri Käo on olnud Eesti Energia AS nõukogu esimees aastatel 1997–2002 ja 2007–2014. 
Isiklikku.
Tema isa Vladimir Käo oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning ettevõttejuht, vend Aleksander Käo oli eesti autosportlane ja rallisõitja.
Punane sild (Teenuse)

Punane sild (silla number: 289) on sild Silla–Jädivere tee 10. kilomeetril Raplamaal Märjamaa vallas Teenuse külas. Sild ületab Luiste jõe. Sild on ehitatud aastal 1960, renoveerimiste kohta andmed puuduvad. Silla pikkus on 21,3 m, silla laius on 9 m ning sõidutee laius sillal on 7 m.
Arlingtoni maakond

Arlingtoni maakond on haldusüksus USA-s Virginia osariigis. Läänes ja põhjas asuvast Washingtoni linnast eraldab seda Potomaci jõgi. Kuigi formaalselt on see maakond, on Arlington sisuliselt üks linn.
Piirkond eraldati 1846 Columbia ringkonnast ja liideti Virginiaga. 1847–1920 oli maakonna nimi Alexandria maakond.
Maakonnas asuvad USA Kaitseministeeriumi hoone Pentagon, Arlingtoni rahvuskalmistu ja Washingtoni Ronald Reagani lennujaam.
Los Gatos

Los Gatos on linn USA-s California osariigis Santa Clara maakonnas. 
Linn tekkis 1850. aastatel rajatud veski lähedale 1860. aastatel.
Los Gatos on Tallinna sõpruslinn.
Taavet (Michelangelo)

Taavet on aastatel 1501–1504 loodud Michelangelo marmorskulptuur, mida peetakse üheks renessansiajastu meistriteoseks.
Skulptuur kujutab alasti kuningas Taavetit. Erinevalt varasemast traditsioonist kujutada Taavetit pärast võitlust Koljatiga otsustas Michelangelo jäädvustada hetkel, kui ta valmistub otsustavaks võitluseks.
Skulptuuri algne asukoht oli Firenzes Vana palee ees Sinjoriia platsil. Tänapäeval asub see Firenze Kunstiakadeemia galeriis.
Kuju kõrgus on 5,17 meetrit.
Baoshan Shi

 
Baoshan on ringkonna õigustega linn Hiinas Yunnani provintsis. Lõunas on Baoshanil lühike piirilõik Birmaga.
Haldusjaotus.
Linn koosneb 4 maakonnast ja 1 linnarajoonist:
Al-Jazīrah

Al-Jazīrah (inglispäraselt "Al Jazeera") on Katari päritolu ülemaailmne uudistekanal.
Al-Jazīrah alustas tegevust 1996. aastal. Laiema tuntuse kogus kanal 2001. aastal kajastades ainsa uudiste edastajana Afganistani sõda otse oma kohapealse kontori kaudu ning edastades Usāmah ibn Lādini ja teiste Al-Qā‘idah' liikmete videoteateid.
Longyang

Longyang on Hiina ringkonna õigustega linna Baoshan Shi linnarajoon. 
Jaguneb 18 4. järgu haldusüksuseks.
Hiina autonoomsed haldusüksused

Hiina autonoomsed haldusüksused on Hiina Rahvavabariigi haldusüksused, mis on asustatud ühe või mitme vähemusrahvusega. Vastavalt Hiina RV põhiseadusele on autonoomsetel haldusüksusel nominaalselt mitmeid õigusi, mis puuduvad teistel haldusüksustel. Näiteks peab autonoomse haldusüksuse juht olema vastava haldusüksuse põhirahvuse esindaja. Samuti on neil autonoomia majanduse, teaduse ja kultuuri arendamises ning võimalus kasutada ametlikus asjaajamises kohalikku keelt. Poliitilistes küsimustes on autonoomia väga väike.
Autonoomsete haldusüksuste tüübid.
Vähemusrahvuste asualaks olevatel 4. järgu haldusüksustel rahvusvaldadel (民族乡) ja rahvussuurvaldadel (民族镇) ei ole erinevaid õigusi võrreldes teiste 4. järgu haldusüksustega. Neid on kokku 1162.
Autonoomse haldusüksuse nimes sisaldub ka vastava vähemusrahvuse nimi. Kui haldusüksuses on mitu vähemusrahvust, siis nimetatakse neid ka haldusüksuse nimes. Siiski on kahes haldusüksuses rahvusenimede asemel täiend 'paljurahvuseline' (各族 "gèzú"): Longlini paljurahvuseline autonoomne maakond ja Longshengi paljurahvuseline autonoomne maakond.
Demograafia.
Viiest autonoomsest piirkonnast on vaid Tiibetis nimirahvusel absoluutne ülekaal (üle 50%). Ametlikel andmetel on uiguuridel Xinjiangis suhteline ülekaal, s.t. nad on arvult suurim rahvus, kuid neid on alla 50%. Paljude uiguuride väitel ei vasta see tõele ja tegelikult on hiinlastel piirkonnas absoluutne ülekaal. Ülejäänud kolmes autonoomses piirkonnas on hiinlasi absoluutne enamus.
Türi–Arkma tee

Türi–Arkma tee (registrinumbriga 26) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 75. kilomeetril Särevere alevikus. Tee pikkus on 21,2 km. Tee lõpeb Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia tee 15. kilomeetril Arkma külas. Kolmandal kilomeetril lõikub maantee Lelle-Viljandi raudteega.
Sillad Türi–Arkma teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Türi–Arkma teel.
Särevere alevik, Taikse küla, Mäeküla, Raukla küla, Väljaotsa küla, Oisu alevik, Retla küla, Saareotsa küla, Kabala küla, Arkma küla.