tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Veronika rätt

Veronika rätt (ladina keeles "sudarium Christi" 'Kristuse higirätt') on kristliku pärimusega seotud objekt, rätik, mille ulatas kaastundlik naine Veronika Jeesusele Kolgata teel; kui too pühkis oma nägu sellega, jäid rätikule imelisel viisil tema näojooned ehk Püha Pale. Veronika rätt on katoliku kiriku üks tähtsamaid reliikviaid; selle pärimusega seostatakse tervet rida katoliku kirikus austatavaid pühapilte ja nende koopiaid (õigeusu kirikus vastab sellele Kristuse kätetatehtud pühakuju, kreeka keeles "acheiropoieton" 'tehtud ilma käeta', ja selle järgi loodud ikoonid).
Kunstis on Veronika rätt harduspiltide hulka kuuluv pildisüžee, mis kujutab Kristuse portreed koos okaskrooniga, haavadega ja ristikujulise aupaistega valgel rätikul, sageli koos püha Veronikaga, kes seda nurkadest hoiab. Mõnikord on see koos ristiga või ümbritsetuna Kristuse kannatusriistadest, mõnikord Valumehe juures ühena kannatusloo atribuutidest.
Jeruusalemma "Via dolorosa" protsessioonil on kuues peatus pühendatud Veronikale ja Kristuse püha palge austamisele.
Motiivi ajaloost.
Evangeeliumides Veronika nimi ei esine. Lähim kirjalik viide on lugu veritõbisest naisest, kes paranes puudutades Jeesuse mantli õmblust (Matteuse 9:20–22; Markuse 5:25–34; Luuka 8:43–48); apokrüüfilises Nikodeemuse evangeeliumis öeldakse selle naise nimi olevat Berenike. Veronika nime päritolu on tõlgendatud ka "vera icon" – milles on kokku pandud ladinakeelne "vera" 'tõeline' ja kreekakeelne Εικών 'ikoon', 'kuju' – 'tõeline kujutis'.
11. sajandist pärineb lugu, kuidas Kristus andis Veronikale ise oma näo kujutisega rätiku ja Veronika ravis sellega terveks Tiberiuse. Rätile näo imelise ilmumise pärimus ühendati Kristuse kannatusloo ja ristiteega Roger d'Argenteuil' prantsuskeelses piiblis 13. sajandil ja levis 14. sajandi algul, kui üksikisiku vagaduse keskmesse tõusis kontemplatsioon Kristuse elu ja kannatuste üle. Sellest perioodist ilmuvad Veronika räti kujutistele okaskroon, haavad, veri ja näos väljenduv valu.
Ikonograafia.
Veronika räti motiiv võib olla kujutatud nii maalil kui ka skulptuurina. Maalidel ei kandu tekstiili kurrud ja voldid näo kujutisele üle. Skulptuuride puhul on Kristuse pale räti pinnale kujundatud reljeefina. Rätik võib olla kujutatud kas kuhugi riputatuna, seda võib hoida kas püha Veronika ise või kannavad seda inglid.
Eesti kunstis.
Veronika räti kujutis on lõigatud Tallinna raekoja raesaali noorema bürgermeistrite pingi külgtoele, selle hiljem juurde monteeritud kõrgendusele. Kristuse pea koos kettakujulise, pealelõigatud ristikujutisega aupaistega, mille taga paistavad rätivoldid, on lahendatud kõrgreljeefina. Rätti ülanurkadest hoidev väike figuur on andnud skulptuurile hüüdnime "Kuulataja". Skulptuur on 43 cm kõrgune ja selle algne polükroomia on säilinud. Villem Raam on selle dateerinud rae arveraamatute teate põhjal 1460. aastasse.
Upeslīči

Upeslīči on küla ("mazciems") Lätis Aizkraukle piirkonnas Koknese vallas.
Küla asub valla kirdeosas, paigas, kus Paskule jõgi Pērse jõkke suubub. Asula jääb valla keskusest Koknesest 11, piirkonna keskusest Aizkrauklest 25 ja Riiast 102 kilomeetri kaugusele. Aastatel 2009–2021 jäi asula Koknese piirkonda.
Aastal 2016 oli külas 25 elanikku.
Neodada

Neodada oli heli-, visuaalsete ja kirjanduslike ilmingutega liikumine, mis sarnases meetodite või ideoloogia poolest dadaga. Selle eesmärk oli kaotada lõhe kunsti ja igapäevaelu vahel ning see ühendas mängulisust, ikonoklasmi ja varasemate teoste tsiteerimist. Ameerika Ühendriikides populariseeris termini Barbara Rose 1960. aastatel ja see viitab peamiselt 60. ja 50. loodud teostele. Liikumisel oli ka rahvusvaheline mõõde, eriti Jaapanis ja Euroopas, millest sai Fluxuse, popkunsti ja "Nouveau réalisme"'i alus.
Neodadat iseloomustab kaasaegsete materjalide, populaarsete kujundite kasutamine ja absurdne kontrast. See oli reaktsioon abstraktse ekspressionismile, võttis eeskuju Marcel Duchampi ja Kurt Schwittersi tööst ning eitas traditsioonilisi esteetikakontseptsioone.
Lakstīgala

Lakstīgala (vanasti ka "Lakstīgalas") on küla ("mazciems") Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.
Lakstīgala rajati suvilapiirkonnana. Küla asub valla idaosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 7,2 ja Riiast 28,5 kilomeetri kaugusele.
Mežmala

Mežmala on küla ("mazciems") Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.
Mežmala rajati suvilapiirkonnana. Küla asub valla idaosas Ežupe jõe kaldal. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 7,8 ja Riiast 29 kilomeetri kaugusele.
Guy Lafleur

Guy Damien Lafleur (sündinud 20. september 1951 Thurso, Québec – 22. aprill 2022 Kirkland, Québec) oli Kanada jäähokimängija. Aastal 1971 valis Montreal Canadiens ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Denis Potvin

Denis Charles Potvin (sündinud 29. oktoobril 1953 Ottawas Ontario provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1973. aastal valis New York Islanders ta NHL-"draft" '​is esimesena. Ta võitis selle klubi meeskonnaga Stanley karika 1980., 1981., 1982. ja 1983. aastal.
Bobby Smith

Robert David Smith (sündinud 12. veebruar 1958 North Sydneys Nova Scotias) on endine Kanada jäähokimängija (keskründaja).
Aastatel 1975–1978 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Ottawa 67's.
1978. aastal valis Minnesota North Stars ta NHL-i "draft"​is esimesena. NHL-i karjääri jooksul mängis Smith North Starsis (1978–1983 ja 1990–1993) ning Montreal Canadiensis (1983–1990). Ta mängis NHL-is kokku 1077 mängu, mille jooksul lõi 357 väravat ja andis 679 väravasöötu. 1979. aastal pälvis Smith NHL-i hooaja parimale uustulnukale antava Calder Memorial Trophy.
Kanada jäähokikoondise koosseisus võistles Smith 1979. aasta maailmameistrivõistlustel, kus saavutati neljas koht.
Gilbert Perreault

Gilbert Perreault (sündinud 13. novembril 1950 Victoriaville'is Québeci provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1970. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Pierre Turgeon

Pierre Julien Turgeon (sündinud 28. augustil 1969 Rouyn-Norandas Québeci provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1987. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"&lt;owiki/&gt; '​is esimesena.
Alexandre Daigle

Alexandre Daigle (sündinud 7. veebruaril 1975 Montréalis Québeci provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1993. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i "draft" '​is esimesena.
66. ekspeditsioon

66. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) 66. alaline meeskond.
Missioon algas 17. oktoobril 2021 kui jaamast lahkus Sojuz MS-18. Ekspeditsiooni komandöriks oli ESA astronaut Thomas Pesquet, kes oli jaama neljas eurooplasest ja esimene prantslasest komandör. 8. novembril 2021 sai jaama komandöriks Roskosmose kosmonaut Anton Škaplerov, kes saabus jaama Sojuz MS-19 pardal.
10. novembril 2021 saabus jaama SpaceX Crew-3, mille astronaudid Raja Chari, Thomas Marshburn, Kayla Barron ja Matthias Maurer liitusid pärast 66. ekspeditsiooni lõppu 67. ekspeditsiooniga. Pjotr Dubrov ja Mark Vande Hei naasid Sojuz MS-19 pardal Maale. 
66. ekspeditsioon lõppes 30. märtsil 2022. Edasine rahvusvaheline koostöö langes kahtluse alla, sest Venemaa tungis 24. veebruaril Ukrainale kallale.
2012. aasta Prantsusmaa presidendivalimised

2012. aasta Prantsusmaa presidendivalimised toimusid kahes voorus – esimene voor toimus 22. aprillil ja teine 6. mail. Mõnedes ülemereterritooriumites toimus kumbki voor üks päev varem.
Ametis olev Nicolas Sarkozy kandideeris teiseks ametiajaks, kuid kaotas François Hollande'ile. Sarkozy oli valimiste ajal suuresti ebapopulaarne, Hollande juhtis pea kõigis arvamusküsitlustes. Sarkozyst sai Viienda Vabariigi esimene president peale Valéry Giscard d'Estaingi 1981. aastal, keda ei valitud tagasi.
Sarkozy lubas teiseks ametiajaks kärpida sisserännet pooleni ja ähvardas lahkuda Schengeni viisaruumist, kui piirikontrolle ei tugevdata. Ta lubas sundida töötu abiraha saajaid vastu võtma teatud töökohti, omalt poolt lubades neid leida; oli vastu samasooliste abieludele ja välismaalaste hääletamisele ning lubas rohkem referendumeid.
Hollande lubas lõpetada Sarkozy loodud maksukärped jõukatele ja maksuvabastused, suurendada tulumaksu üle miljonieurostele sissetulekutele 75 protsendini, vähendada pensioniiga tagasi 60 aastale täispensioniga 42 aastat töötanutele, taasluua 60 000 Sarkozy kärbitud töökohta hariduses. Lisaks oli kavas ka samasooliste abielud legaliseerida ja anda valimisõigus kohalikel valimistel ilma Euroopa Liidu passita elanikele peale 5 aastat legaalset residentsust.
Marine Le Pen taganes oma isa Jean-Marie Le Peni vastuolulistest väljaütlemistest, lubas Prantsusmaa kodanike eelisõigust töökohtadele ja sotsiaalteenustele, kärpida sisserännet 95 protsenti, taastada surmanuhtluse ja lahkuda euroalast ja Euroopa Liidust.
Jean-Luc Mélenchon pidas suuri vabaõhukõnesid. Tema lubaduste hulka kuulusid teiste hulgas miinimumpalga suurendamine 1700 euroni, 360 000 eurose maksimumpalga ja 20:1 palgavahe sisseseadmine ja rohelise majanduse loomine.
Valeri Rubakov

Valeri Anatoljevitš Rubakov (vene keeles Валерий Анатольевич Рубаков; 9. veebruar 1955 Moskva – 18. oktoober 2022 Sarov) oli Venemaa füüsikateoreetik. Tema põhilised uurimisvaldkonnad olid osakestefüüsika, kvantväljateooria ja kosmoloogia.
2002. aasta Prantsusmaa presidendivalimised

2002. aasta Prantsusmaa presidendivalimised toimusid kahes voorus 21. aprillil ja 5. mail.
Ametis olev keskparempoolne president Jacques Chirac kandideeris teiseks ametiajaks. Alates 1997. aastast oli Prantsusmaal olnud nn poliitiline vabaabielu ("cohabitation") peale vasakpoolsete valimisvõitu, kui Chirac oli sunnitud peaministriks nimetama sotsialist Lionel Jospini. 2000. aasta referendumiga kärbiti presidendi ametiaja pikkust seitsmelt aastalt viiele.
Chirac keskendus tugevale majandusele (suuresti mõjutamata majanduslangustest USAs ja Saksamaal), lisaks oli põhiteemaks meedias kuritegevus, keskendudes nooremate ja eriti immigrantide kuritegevusele, kritiseerides Jospini valitsust "leebuses" kurjategijate suhtes.
Kommentaatorid ennustasid, et teine voor tuleb tasavägine Chiraci ja Jospini vahel. Esimeses voorus aga kandideeris 16 kandidaati. Paljud olid vasakpoolsed kandidaadid, kes tahtsid oma profiili tõsta, kuid teises voorus plaanisid toetada Jospini. Irooniliselt võttis see Jospinilt palju hääli ära ja ta jäi teisest voorust välja, saades ligi 200 000 häält vähem kui äärmusparempoolne Jean-Marie Le Pen.
Chirac oli parasjagu uurimise all Pariisi linnapeana kordasaadetud korruptsioonisüüdistuse eest, kuid presidendina oli ta kuni ametist lahkumiseni immuunne. Teises voorus ei jäänudki vasakpoolsetel muud üle kui vastumeelselt toetada Chiraci, kes võitis ülekaalukalt. Enne teist vooru levisid plakatid "Hääleta petturi, mitte fašisti poolt" ("Votez escroc, pas facho!").
Rahvusvaheline Parömioloogia Assotsiatsioon

Rahvusvaheline Parömioloogia Assotsiatsioon (Associação Internacional de Paremiologia / International Association of Paremiology, AIP-IAP, koduleht https://www.colloquium-proverbs.org/icp/en/) on maailma vanasõnahuvilisi ja -uurijaid ühendav assotsiat­sioon, mis loodi 2008. aastal Lõuna-Portugali väikelinnas Taviras.
Assotsiatsioon korraldab iga-aastaseid parömioloogia-uurijate kogunemisi alates 2007. aastast. Assotsiatsiooni president on olnud algusest peale Tavira kohalik vanasõna-aktivist Rui J. B. Soares. Kollokviumide põhikorraldaja suur töö on lasunud peale Rui Soarese ka soome vanasõnateadlase Outi Lauhakangase õlul.
Eesmärgiks on luua laia erialavõrgustiku kaudu kultuuridevahelist dia­loogi, soodustada ulatuslikku parömioloogia-alast koostööd, arutleda vanasõnauurimise uute suundade üle praegusel tehnoloogilise kommunikatsiooni ajastul, tutvustada ja teadvustada kaasaegseid parömioloogia käsitlusviise, avardada vanasõnade õpetami­se ja omandamise strateegiaid hariduses, tugevdada põlvkondadevahelisi sidemeid ja motiveerida noori hoidma kultuurilist järjepidevust.
Assotsiatsioonil on tava igaks kollokviumiks anda välja aastaraamatuna ilmuv artiklikogumik eelmisel aastal peetud ettekannete põhjal. Aastaraamatutes on avaldatud ka eesti folkloristide, näiteks Anneli Barani, Risto Järve, Arvo Krikmanni ja Piret Voolaiu vanasõna-alaseid uurimistulemusi.
Nõukogude kalender

Nõukogude kalender oli 1918. aastal Nõukogude Venemaal kasutusele võetud Gregoriuse kalender, milles määrati ka riigipühad. Sellega koos kasutati aastatel 1929–1940 ka viie- ja kuuepäevast töönädalat. 
Gregoriuse kalender ehk "Lääne-Euroopa kalender" võeti Nõukogude Venemaal kasutusele veebruaris 1918, vahele jäeti Juliuse kalendri kuupäevad 1.–13. veebruarini 1918. Järgmisel kümnendil oli kalendris koguni üheksa riigipüha (tasustatud puhkepäeva), kuid neist neli kaotati või liideti teistega 24. septembril 1929, kui jäi alles vaid viis riigipüha: 22. jaanuar (Verise pühapäeva mälestuspäev), 1.–2. mai (Töörahvapüha) ja 7.–8. november (Oktoobrirevolutsiooni tähistamine). Aastal 1951 muudeti ka 22. jaanuar tavaliseks tööpäevaks. Aastatel 1929–1940 kasutati töögraafikute koostamiseks viie- ja kuuepäevaseid nädalaid, kuid muudes eluvaldkondades Gregoriuse kalendrit ja seitsmepäevast nädalat.
1929. aasta suvel võeti viiepäevased (katkematud) töönädalad kasutusele tehastes, valitsusasutustes ja kaubandusettevõtetes, kuid mitte kolhoosides. Üks viiest päevast määrati viiendikule töötajatest puhkepäevaks, seejuures arvestamata nende pereliikmetele või sõpradele määratud puhkepäevadega. Sellised viiepäevased töönädalad olid kasutusel kogu aasta, töö katkes vaid viiel riigipühal. 1931. aasta suvel rakendati enamiku töötajate jaoks kuuepäevaseid katkestustega töönädalaid, kusjuures kõigil töötajatel oli ühine puhkepäev. Igale kuule määrati viis kuuepäevast töönädalat, kusjuures viis riigipüha muutsid tavalised tööpäevad puhkepäevadeks. 27. juunil 1940 loobuti nii viie- kui ka kuuepäevasest töönädalast ning mindi üle seitsmepäevasele nädalale.
Peloponnesose sõda

""Ateena sõda" suunab siia. Aastal 460 eKr puhkenud sõja kohta vaata artiklit Esimene Peloponnesose sõda."
"Thukydidese raamatu kohta vaata artiklit Peloponnesose sõja ajalugu."
Peloponnesose sõda oli aastatel 431–404 eKr Vana-Kreekas toimunud sõda, kus ülemvõimu pärast Kreekas võitlesid Ateena ja Sparta. Sõda oli võrdne, kuni Sparta poolel sekkus Pärsia. Pärsia toetusel üles ehitatud Sparta laevastik purustas Lysandrose juhtimisel lõpuks Ateena ning sellega algas Kreekas Sparta hegemoonia.
Ajaloolased jagavad Peloponnesose sõja kolmeks faasiks. Esimest faasi (431–421 eKr) ehk kümneaastast sõda või Archidamose sõda iseloomustasid Sparta kuninga Archidamos II ja tema liitlastest koosneva Peloponnesose liit hopliitidest koosneva armee sissetungid Atikasse. Ateena pikad müürid pidasid kaitsel hästi vastu ning Ateena Delose liidul õnnestus Peloponnesose rannikuid vastu rünnata ning Spartas sisepingeid ja mässusid tekitada. Aastal 421 eKr sõlmisid pooled hapra Nikiase rahu, mis kestis aastani 413 eKr. Kokkupõrked toimusid ka rahuperioodil, näiteks Mantinea lahing aastal 418 eKr, kus Sparta alistas oma endistest liitlastest Elisest ja Mantineiast ning Argosest ja Ateenast koosnenud "ad hoc" koalitsiooni. Rahu ajal toimus ka Sitsiilia ekspeditsioon, aastatel 415–413 eKr, kus Ateena kaotas peaaegu kogu oma laevastiku, kui proovis vallutada Sparta liitlast Sürakuusat.
Katastroofiline Sitsiilia ekspeditsioon algatas sõja kolmanda etapi ehk Decelea või Joonia sõja (413–404 eKr), kui Sparta poolel sekkus sõtta Pärsia, kes tahtis taastada ülemvõimu Kreeka-Pärsia sõdade lõpus Delose Liiduga liitunud Anatoolia linnriikide üle. Pärsia ressurssidega pandi kokku suur laevastik, mis oli Lysandrose juhtimisel Egeuse merel järjestikustes lahingutes edukas (nt Aegospotami lahingus aastal 405 eKr). Ateena kapituleerus aasta hiljem ning Sparta pani Delose riikidesse võimule endale ustavad oligarhid, Ateenas võimule tulnud režiimi tuntakse kolmekümne türannina. Kümme aastat pärast Peloponnesose sõja lõppu puhkes Korintose sõda (394–386 eKr), kus Ateenal õnnestus iseseisvus taastada.
Peloponnesose sõda muutis Kreeka maailma. Rahvusvahelisel tasandil sai enne sõda võimsaimast riigist Ateenast Sparta võimualune ning Spartast sai Kreeka hegemoon. Sõda andis tugeva löögi Kreeka majandusele, Peloponnesose rahvas jäi vaeseks, Ateena majandus kukkus kokku ning ei kasvanudki enam sõjaeelsele tasemele. Sõda demokraatliku Ateena ja oligarhliku Sparta vahel pani alguse tihedamate sõdade perioodile Vana-Kreekas. Vana-Kreeka sõjandus, mis oli algselt väga piiritletud ja kindlalt vormistatud konfliktivorm, muutus aga linnriikide vaheliseks võitluseks, millega kaasnesid ulatuslikud julmused. Peloponnesose sõda, mis purustas religioosseid ja kultuurilisi tabusid, laastas tohutuid piirkondi ja hävitas terveid linnu, märkis viiendale sajandi eKr ja Kreeka kuldajastu dramaatilist lõppu.
Ķeizarsils

Ķeizarsils on küla ("mazciems") Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.
Küla asub valla kaguosas Daugava jõe kaldal, maanteede A4 ja A6 ristumispaiga juures. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 4,5 ja Riiast 22,6 kilomeetri kaugusele. Põhjas ulatub see Riia-Daugavpilsi raudteeni. Külas asub Pagrieziens uz Tallinu bussipeatus.
Aastal 2022 oli külas 9 elanikku, aastal 2025 oli elanikke 8.
Mežstūrīši

Mežstūrīši on küla ("mazciems") Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.
Küla asub valla kaguosas Riia-Daugavpilsi raudtee ääres Saulkalne raudteepeatuse juures. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 6,7 ja Riiast 26,3 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2018 oli külas 21 elanikku.
Püha Veronika meister

Püha Veronika meister (saksa keeles "Meister der heiligen Veronika", inglise keeles "Master of St Veronica") 14. ja 15. sajandil Saksa aladel tegutsenud maalikunstnik.
Looming.
Aastail 1395–1415 oli ta märkimisväärseim Kölni maalija rahvusvahelise gootika laadis. Nimetuse on ta saanud 1420. aastal loodud maalide järgi Veronikast rätikuga, millest üks paiknes triptühhoni kesktahvlina algselt Kölni Püha Severinuse kirikus.
Kunstniku käekirjas on tuntav Prantsusmaa õukonnakunsti, eriti raamatumaali mõju. Oletatakse, et kunstnik õppis Dijonis ja Pariisis. Tema stiil toetub tugevalt 14. sajandi Kölni traditsioonile, kuid tema teadmised läänepoolsest kunstitraditsioonist ilmnevad 1400. aasta paiku. Veronika meistri teosed kehastavad kõige ilmekamalt 14. sajandi lõpul ja 15. sajandi algul valitsenud rahvusvahelist stiilikeelt ja see on mõjutanud ka järgmist kunstnikepõlvkonda.
Hilisemast perioodist on meistrile omistatud veel teoseid, näiteks "Madonna herneõiega" (u 1400) Saksa Rahvusmuuseumis Nürnbergis ja "Jumalaema hiireherneõiega" (1410–1415) Kölnis.
Suella Braverman

Sue-Ellen Cassiana "Suella" Braverman (neiuna Fernandes; sündinud 3. aprillil 1980 Londonis Harrow asumis) on Suurbritannia jurist ja poliitik, ta on Konservatiivse Partei liige. Ta oli 6. septembrist 2022 kuni 19. oktoobrini 2022 ja 25. oktoobrist 2022 kuni 13. novembrini 2023 Suurbritannia siseminister.
Tema India päritolu vanemad immigreerusid Suurbritanniasse 1960. aastatel Keeniast ja Mauritiuselt. Tema ema Uma Fernandes oli meditsiiniõde ja Brenti linnavolinik ning konservatiivide kandidaat 2003. aasta vahevalimistel ning tema Goas sündinud isa Christie Fernandes töötas elamuühistus.
Ta sündis 1980. aastal Londonis Harrow's ja kasvas üles Wembleys. Ta õppis Cambridge'i Ülikooli Queen's College'is õigusteadust ja oli ülikooli konservatiivide assotsiatsiooni president. Samuti õppis ta Prantsusmaal Panthéon-Sorbonne'i ülikoolis Euroopa õigust ja Prantsuse õigust ning lõpetas magistrikraadiga.
Aastal 2005 sai tast advokaat Inglismaal ja Walesis. Vandeadvokaadina oli ta spetsialiseerunud äriõigusele, haldusõigusele, immigratsioonile ja planeerimisele. Lisaks Inglismaale ja Walesile on ta litsentseeritud advokaat Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis.
Ta kandideeris esmakordselt 2005. aasta üldvalimistel Leicesteri idapoolses valimisringkonnas, kuid kaotas leiborist Keith Vazile. Ta kandideeris ka 2012. aasta Londoni linnavolikogu valimistel Konservatiivse Partei nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Ta valiti 2015. aasta üldvalimistel Farehami valimisringkonnast alamkojasse 56,1 protsendiga häältest.
2016. aasta Suurbritannia Euroopa Liidu liikmesuse referendumil toetas ta Brexitit ehk Ühendkuningriigi lahkumist Euroopa Liidust. Ta oli Brexiti-meelsete konservatiivide parlamendiliikmete rühma Euroopa uurimisrühma esimees, kuni 2018. aasta jaanuaris määrati ta Brexiti-ministeeriumi parlamentaarseks aseriigisekretäriks. Ta astus tagasi novembris 2018, protesteerides peaminister Theresa May läbiräägitud Brexiti-leppe vastu.
Veebruaris 2020 määrati ta Inglismaa ja Walesi ning Põhja-Iirimaa peaprokuröriks.
6. septembrist 2022 kuni 19. oktoobrini 2022 ning 25. oktoobrist 2022 kuni 13. novembrini 2023 oli ta Suurbritannia siseminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja kahe lapse ema. Usutunnistuselt on ta budist; parlamendis andis ta ametivande hoides kätt Dhammapadal.
John Singleton Copley

John Singleton Copley (3. juuli 1738 Boston, Massachusettsi lahe provints – 9. september 1815 London, Inglismaa) oli Inglise-Ameerika kunstnik. Ta tegi põhiliselt portreesid ja maale ajaloolistel teemadel ning oli Ameerika koloniaalaja üks silmapaistvamaid kunstnikke.
Copley lapsepõlvest on vähe teada. Kunstiga sai tuttavaks tänu oma kasuisale Peter Pelhamile, kes oli graafik ja graveerija. Enne 20. eluaastat oli Copley juba tunnustatud joonestaja. Peagi avastas ta, et tema oskused avaldusid kõige paremini portreemaali juures. Teda mõjutas rokokoo portreestiil. Portreedel kujutas ta inimesi nende loomulikus töö- või elukeskkonnas, andes oma töödele elavuse ja teravuse, mis ei olnud 18. sajandi Ameerika maalikunstis levinud nähtus. Ta tegi portreesid teiste seas Ameerika iseseisvussõja kangelastest.
Kuigi tal oli maalikunsti alal oma kodulinnas Bostonis tööd pidevalt, tahtis ta oma töid tutvustada ka Inglismaal. 1766. aastal esitles ta oma maali "Boy with a Squirrel" Londonis kunstiseltsile Society of Artists. Tema töid kiitsid nii Joshua Reynolds kui ka Benjamin West. Copley abiellus 1769. aastal. Kuigi tema kaaskunstnikud soovitasid tal Euroopas õppima asuda, ei võtnud Copley neid kuulda. Kui Ameerika iseseisvussõja lähenemisega poliitilised ja majanduslikud olud Bostonis halvenema hakkasid, lahkus ta 1774. aasta juunis riigist ja naasnud enam kunagi. Ta asus koos oma abikaasa, laste ja teiste perekonnaliikmetega elama Londondis.
Euroopas hakkas ta portreemaalide kõrval tegema ajaloomaale. Üks tema tuntumaid ajaloomaale on "Watson ja hai" ("Watson and the Shark"; 1778), mis kujutab 19. sajandi romantismi ühte tähtsamat teemat: inimese heitlus looduse vastu. 1779. aastal võeti ta Inglismaa Kuningliku Kunstide Akadeemia liikmeks. Inglismaal tehtud maalid olid võrreldes Bostonis tehtud portreemaalidega akadeemiliselt keerukamad ja iseteadlikumad, kuid neis puudus erakordne elulisus ja tungiv realism. Kuigi tema tervis halvenes tema viimastel eluaastatel, jätkas ta maalimist märkimisväärse eduga peaaegu kuni oma surmani.
Bostonis on tema järgi nimetatud Bostonis asuvad väljak Copley Square ja hotell Fairmont Copley Plaza.
Ragnitz

Ragnitz on vald "(Gemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Valla pindala 20,77 km² ja 2018. aasta alguses elas seal 1469 inimest.
Ragnitzi territooriumil asub kolm lossi: "Schloss Frauheim", "Schloss Laubegg" ja "Schloss Rohr".
Herm

Herm oli antiikkunstis ruudu- või ristkülikukujuline kivist või pronksist skulptuur, mille ülaosas oli kujutatud jumal Hermese peakuju, tavaliselt habemega, ja allosas mehe suguelundeid.
Vana-Kreekas olid hermid kultusobjektid. Hermid paiknesid ristteedel, põllumaade piiridel ja majade sissekäikude juures.
Renessansis hakati hermimotiivi kasutama hermpilastri vormis ehitiste, mööbli ja tarbekunstiesemete kaunistamiseks; mehe asemel võis olla ka naisefiguur.
Sankt Andrä-Höch

Sankt Andrä-Höch on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Sankt Andrä-Höch asub u 35 km Grazist lõunas ja u 15 km Leibnitzist läänes.
Valla pindala on 20,62 km². 2018. aasta alguse seisuga elas seal 1731 inimest.
Juhan Lüüs

Juhan Lüüs (sündinud 1970 Tartus) on eesti arhitekt. Ta on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli. Ta on asutanud projekteerimisfirma nimega Häätare OÜ.
Tallinna Pelgulinna Riigigümnaasium

Tallinna Pelgulinna Riigigümnaasium (lühend PERG) on 2023. aasta sügisel avatud riigigümnaasium.
Kooli õppekavas pööratakse suurt tähelepanu keskkonnaküsimustele ja demokraatia jätkusuutlikkusele ning iga õppija saab kokku panna oma õpitee. Koolis puuduvad õppesuunad, kuid õpilased saavad valida valikmoodulite ja üksikute valikkursuste vahel. Valikute hulgas on moodulid kõigist valdkondadest (nt inseneeria, programmeerimine, küberkaitse, demokraatia ja inimõigused, psühholoogia, praktiline enesehoid, sisekaitse, teater, keeled jne).
Kooli õppehoone oli valmides Eesti suurim puitehitis ja seal asus esimesel õppeaastal õppima 360 gümnasisti; täismahus hakkab koolis õppima 1080 õpilast. Hetkel on kool saavutanud oma täismahu ning seal õpib 1005 õpilast.
Pelgulinna riigigümnaasiumi hoone sai Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali 2023. aasta arhitektuuripreemia ning valiti ka aasta puitehitiseks.
Pelgulinna riigigümnaasiumi teeb eriliseks õppeaine ajajoon, mida põimitakse erinevate ainete vahel. Nendeks on: kunst, ajalugu, kirjandus, muusika. Ajajoon toimub ainult 10. klassis. Aasta jooksul täidetakse ajajoone vihik, mille eest saavad ka kõik õpilased iga teatud aja tagant hinde. Ajajoonde kuuluvad igasugu huvitavad projektid ja tööd. Väga oluline eripära on ka see, et see on ainuke gümnaasium, kus saavad õppida kuulmispuudega õpilased.
William Johnson (kunstnik)

William Henry Johnson (18. märts 1901 Florence, Lõuna-Carolina – 13. aprill 1970 Central Islip, New Yorgi osariik) oli USA kunstnik. Ta oli afroameeriklane.
Ta õppis New Yorgi kunstikoolis National Academy of Design koos Charles Webster Hawthorne'iga, kellest sai hiljem tema mentor.
Hiljem elas ja töötas Johnson Prantsusmaal, kus ta sai mõjutusi modernismist. Ta abiellus Euroopas Taani tekstiilikunstniku Holcha Krakega, kellega ta elas mõnda aega Skandinaavias. Seal avaldas Johnsonile muljet kohalik kunstitraditsioon. 1938. aastal kolis ta koos Krakega USA-sse. Seejärel asus Johnson kunstiõpetajana tööle Harlem Community Art Centeris.
Johnsoni stiil arenes realismist ekspressionismini ja seal edasi kujutava rahvakunstini, mille järgi on ta kõige rohkem tuntud. Märkimisväärne kogus tema maale, akvarelle ja graafikat asub Smithsonian American Art Museumis, mis on korraldanud tema tööde näitusi.
Alkibiades

Alkibiades (kreeka keeles Ἀλκιβιάδης; u 450 – 404 eKr) oli Ateena riigimees, oraator ja väejuht. Ta oli viimane Alkmaioniidide suguvõsa suurkuju, kuna perekond kadus pärast Peloponnesose sõda pildilt. Alkibiades mängis Peloponnesose sõja teises pooles strateegi, väejuhi ja poliitikuna tähtsat rolli.
Alkibiades vahetas sõja jooksul korduvalt poolt. Ateenas pooldas ta 410ndatel aastatel eKr agressiivset välispoliitikat ning toetas häälekalt Sitsiilia ekspeditsiooni. Kui Alkibiadese poliitilised oponendid hakkasid teda pühaduseteotuses süüdistama, põgenes ta Spartasse, kus asus ametisse strateegina ning hakkas läbi viima rünnakuid Ateena vastu. Varsti tekkisid tal vaenlased ka Spartas ning ta põgenes edasi Pärsiasse. Pärsias töötas ta satraap Tissafernese nõunikuna kuni ateenlased ta enda juurde tagasi kutsusid. Ateenas oli ta mitu aastat väejuht, kuid tema poliitilistel vaenlastel õnnestus ta uuesti eksiili saata.
Ajaloolased on teoretiseerinud, et kui Sitsiilia kampaaniat oleks Nikiase asemel juhtinud Alkibiades, ei oleks see läbi kukkunud. Sparta heaks töötades oli Alkibiades Ateena vastu efektiivne, tema juhtimisel või soovitusel võeti Dekeleia ning korraldati mitme Ateena liitlase juures mässe. Ateenasse naasnult oli ta Sparta vastu efektiivne, tema võitude tõttu oli Sparta sunnitud vaherahu sõlmima. Tema taktika oli ebatraditsiooniline, ta vallutas linnu tihti mitte piirates, vaid sabotaaži või läbirääkimistega. Alkibiadese sõjalised ja poliitilised anded osutusid tema leivaisadele väärtuslikuks, kuid tema kalduvus leida mõjukaid vaenlasi tõi kaasa selle, et ta ei püsinud kunagi kaua ühes kohas. Sõja lõpuks olid tema paremad päevad juba unustusse vajunud.
Kennitala

Kennitala (lühend "kt".) on Islandil kasutatav isikukood. "Kennitala" antakse nii Islandi kodanikele sündides, Islandil elavatele välismaalastele registreerides ja ka organisatsioonidele. "Kennitala" võeti kasutusele 1987. aastal, vahetades välja senise nime baasil kasutava koodi.
"Kennitala" koosneb kümnest numbrist. Esimesed kuus moodustavad isiku sünnikuupäeva, seitsmes ja kaheksas valitakse suvaliselt vahemikus 20–99, üheksas on kontrollnumber ja kümnes on sünnisajand (9 = 1900–1999, 0 = 2000–2099). Tavaliselt kirjutatakse "kennitalad" sünnipäeva ja teiste numbrite vahele sidekriipsuga, näiteks 120174–3399. Üldvalem on seega D1D2M1M2Y1Y2R1R2PC.
Kontrollnumbri valem on: 
formula_1
formula_2
"Kennitala" disaini järgi saab ühel päeval sündinud olla kuni 80 inimest.
"Kennitalat" kasutatakse ka organisatsioonide ja ettevõtete registreerimiseks, kasutades registrisse kandmise kuupäeva. Et ei tekiks konflikti inimestega, liidetakse esimesele numbrile 4 (näiteks 25. kuupäeva korral 65).
"Kennitala" sarnaneb teiste Euroopa riikide isikukoodidega, kuid Islandil kasutatakse seda eriti laialdaselt – näiteks ettevõtetes ja haridusasutustes ei kasutata siseseid isikutuvastussüsteeme, vaid riiklikku "kennitalat", ning pangateenused nõuavad "kennitala" kasutamist. Ka Islandi internetipangateenustes saab võrrelda nimesid numbritega. Kuna "kennitala" on vägagi avalik, ei kasutata seda autentimiseks.
Kuna Islandi riiklik register on täielik, ei ole riigis vaja pidada rahvaloendusi: rahva statistika saab lihtsalt andmebaasist.
Bicaz

Bicaz (ungari keeles "Békás") on linn Rumeenias Neamți maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub kuus küla: Capșa, Dodeni, Izvoru Alb, Izvoru Muntelui, Potoci ja Secu.
Bizaci on esmamainitud 1625. aastal. 1950. aastal algas Bistrița jõel hüdroelektrijaama ehitus. Bizacisse rajati ehitajate ja hüdroelektrijaama töötajate elamud. Veehoidla valmis 1960. aastal. Samal aastal sai Bizac linnaõigused.
Penny Wong

Penelope Ying-Yen Wong (sündinud 5. novembril 1968) on Austraalia poliitik, 23. maist 2022 Austraalia välisminister. 
Wong on alates 1. juulist 2002 olnud Lõuna-Austraalia osariigi esindaja senatis ning varem onud kliimamuutuse minister (2007–2010) ja rahandusminister (2010–2013). 2013. aastast on ta Austraalia Tööpartei juht senatis ning aastatel 2013–2022 oli ta valitsuse juht senatis.
Wong sündis Malaisias, tema isa on Malaisia hiinlane, ema angloaustraallane. Ta õppis Adelaide'i Scotch College'is ning sai Adelaide'i Ülikoolist bakalaureusekraadi õigusteaduses. Enne senatisse kandideerimist töötas ta advokaadi ja poliitnõunikuna.
Tema biograaf on Wongi kirjeldanud sõnadega "põhimõttekindel, intellektuaalne, privaatne, vaoshoitud ja selge mõistusega". 2008. aastal sai temast ajaloo esimene Aasias sündinud Austraalia valitsuse liige. Ta oli ka esimene avalikult gei naissoost Austraalia parlamendi liige ning mängis olulist rolli samasooliste abielude legaliseerimisel 2017. aastal.
Kayla Barron

Kayla Jane Barron (sündinud 19. septembril 1987) on Ameerika Ühendriikide mereväelane, insener ja NASA astronaut.
Pärast keskkooli lõpetamist 2006. aastal, astus Barron Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemiasse ja sai 2010. aastal bakalaureusekraadi süsteemitehnikas. Pärast akadeemia lõpetamist, sai asus ta õppima Cambridge'i Ülikooli ning sai 2011. aastal magistrikraadi tuumatehnika erialal. Pärast ülikooli lõpetamist, sai Barronist esimesi naismereväelasi, kes saadeti ohvitseriks allveelaevale. Pärast väljaõppe lõppu asus ta teenima Ohio-klassi allveelaeval USS Maine ning osales kolmes patrullis. Enne NASA astronaudiks saamist, oli Barron Mereväeakadeemia superintendendi abi.
Barron valiti NASA astronaudiks 2017. aastal. Ta määrati SpaceX Crew-3 meeskonnaliikmeks, mis startis 11. novembril 2021 ning oli 66. ja 67. ekspeditsiooni liige. Barron saabus tagasi Maale 6. mail 2022.
Sankt Georgen an der Stiefing

Sankt Georgen an der Stiefing (keskbaieri "Sankt Georgen on da Stiefing") on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Tigray Rahva Vabastusrinne

Tigray Rahva Vabastusrinne (tigrinja keeles ህዝባዊ ወያነ ሓርነት ትግራይ, "Rahva Võitlus Tigray Vabaduse Eest"; vanemates kirjutistes ja amharakeelsetes väljaannetes tihti Woyane (tigrinja keeles ወያነ) või Wayane (amhara keeles ወያኔ)) on vasakäärmuslik etnorahvuslik paramilitaarne liikumine, keelatud erakond ja endine Etioopia võimupartei. Etioopia valitsus on TRV määratlenud terroristlikuks ühenduseks.
TRV asutati 18. veebruaril 1975 Dedebiti linnas Tigray provintsi loodeosas. Järgmise kuueteistkümne aastaga kasvas liikumine u 12-st mehest Etioopia võimsaimaks "vabastusliikumiseks". Aastatel 1989–2018 juhtis TRV poliitilist koalitsiooni Etioopia Rahva Revolutsiooniline Demokraatlik Rinne. TRV pidas 15 aastat võimulolnud Dergi režiimi vastu sõda, režiim kukutati aastal 1991. Kuna Tigray Rahva Vabastusrinde sõjaväeline tiib oli hästi arenenud, mängis TRV Dergi kukutamises keskset rolli.
Tigray Rahva Vabastusrinne kukutas oma endise liitlase Eritrea Rahva Vabastusrinde (ERV) abil Etioopia Rahvademokraatliku Vabariigi valitsuse ning tuli 28. mail 1991 ise võimule. TRV võimuaeg lõppes aastal 2018.
18. jaanuaril 2021 kustutas Etioopia Riiklik Valimiskomisjon TRV erakondade nimekirjast, tuues põhjuseks vägivallaaktid ja mässu, mille partei juhtkond pani 2020. aastal valitsuse vastu toime ning esindajate puudumise. Sama aasta 6. mail kuulutas rahvaesindajate koda TRV terroriorganisatsiooniks.
Sankt Johann im Saggautal

Sankt Johann im Saggautal on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Sankt Johann im Saggautal asub Eichbergil Lõuna-Steiermargis.
Sankt Nikolai im Sausal

Sankt Nikolai im Sausal on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
SpaceX Crew-3

SpaceX Crew-3 oli SpaceX-i Crew Dragoni kolmas mehitatud missioon.
Missioon startis 11. novembril 2021 ja saabus sama päeva hilisõhtul Rahvusvahelisse kosmosejaama. Kosmoselaeva pardal viibis neli astronauti, kes said 66. ja 67. ekspeditsioon liikmeteks. See oli Crew Dragon Endurance'i esmalend.
Missioon naasis Maale 6. mail 2022.
Meeskond.
Missioonil osalesid astronaudid NASA 22. astronautide grupist, kellest said enda grupi esimesed astronaudid, kes on käinud kosmoses. Matthias Maurer sai 600. kosmoses käinud inimeseks ning Raja Chari oli esimene missiooni komandör pärast 1973. aastal toimunud missiooni Skylab 4, kes oli missiooni ajal oma esmalennul.
Sankt Veit in der Südsteiermark

Sankt Veit in der Südsteiermark on 2015. aastast vald "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Sankt Veit in der Südsteiermargi vald loodi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised vallad Sankt Veit am Vogau ja Sankt Nikolai ob Draßling Leibnitzi ringkonnast ning Weinburg am Saßbach Kagu-Steiermargi ringkonnast.
Kagu-Steiermargi ringkonna ja Leibnitzi ringkonna piir nihkus, et uus vald saaks asuda täielikult Leibnitzi ringkonnas.
Endine vald Weinburg am Saßbach kuulus 2012. aasta lõpuni Radkersburgi ringkonda.
Schwarzautal

Schwarzautal on 2015. aastast vald "(Gemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Vald loodi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati järgmised vallad: Schwarzau im Schwarzautal, Wolfsberg im Schwarzautal, Breitenfeld am Tannenriegel, Hainsdorf im Schwarzautal ja Mitterlabill.
Mitterlabill ja Schwarzau im Schwarzautal asusid Kagu-Steiermargi ringkonnas, ülejäänud asusid Leibnitzi ringkonnas. Ringkondade piire muudeti, et uus vald asuks täielikult Leibnitzi ringkonnas.
2012. aasta lõpuni kuulusid endised vallad Mitterlabill ja Schwarzau im Schwarzautal Feldbachi ringkonda.
Straß in Steiermark

Straß in Steiermark on vald "(Gemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Straß in Steiermark asub Steiermargi lõunaosas, Sloveenia piiri ääres.
Tillmitsch

Tillmitsch on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Wagna

Wagna on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Vana-Rooma linn "Flavia Solva" asus praeguse Wagna lähedal.
Ann-Luise Bertell

Ann-Luise Maria Bertell (neiuna Ann-Luise Maria Gammelgård; sündinud 25. oktoobril 1971 Pohjanmaa maakonnas) on soomerootsi kirjanik, näitleja ja lavastaja.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Helsingi Teatriakadeemia teatrikunsti magistrikraadiga.
Ta on kirjutanud luulet, lasteraamatuid, näidendeid ja romaane. Aastatel 2010–2015 töötas ta Wasa Teatri direktorina.
Tema loomingust on eesti keelde tõlgitud "Heiman" (originaal ilmus 2020), mis ilmus pealkirjaga "Kodutalu" 2022. aastal sarjas "Põhjamaade romaan" Tõnis Arnoveri tõlkes.
Isiklikku.
Ta elab Vöyri vallas Pohjanmaa maakonnas
Erameeskondade programm

Erameeskondade programm ("Commercial Crew Program", CCP) on NASA programm, mille raames pakuvad erafirmad NASAle lepingu alusel mehitatud lende Rahvusvahelisse Kosmosejaama.
Esimene firma, mis hakkas erameeskondade programmi raames missioone korraldama oli SpaceX, mille kosmoselaev Crew Dragon alustas lende 2020. aastal. 2025. aastast peaks programmi raames hakkama lende pakkuma ka Boeing, mis kasutaks selleks CST-100 Starlinerit. NASA on Boeingult tellinud kuus mehitatud missiooni ja SpaceX-ilt neliteist, mis peaksid katma vajalikud lennud kuni 2030. aastani.
Lepingute kohaselt kuuluvad kosmoselaevad firmale ning firma vastutab ka laevade käituse eest. Iga missiooni meeskonda kuulub neli astronati ning võimalik on ka viienda astronaudi määramine missioonile. Stardid toimuvad iga kuue kuu tagant ning üks kosmoselaev on jaamas kuus kuud.
Ryan Yates

Ryan James Yates (sündinud 21. novembril 1997 Lincolnis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Nottingham Forest.
Nottingham Foresti noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Enne Nottingham Foresti põhimeeskonnas debüteerimist mängis ta laenul teistes klubides: hooajal 2016/17 Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Barrow ja Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Shrewsbury Town ning hooajal 2017/18 Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Notts County ja tugevuselt kolmanda liiga klubis Scunthorpe United.
Nottingham Foresti meeskonnas debüteeris Yates Inglismaa esiliigas lõpuks hooajal 2018/19. Hooajal 2021/22 lõi ta Inglismaa esiliigas kaheksa väravat ja valiti liigahooaja sümboolsesse koosseisu. Samal hooajal kindlustas ta klubiga pääsu Premier League'i.
SpaceX Crew-4

SpaceX Crew-4 oli NASA erameeskondade programmi neljas lend ja Crew Dragoni kuues mehitatud lend.
Missioon startis 27. aprillil 2022 ja saabus Rahvusvahelisse Kosmosejaama sama päeva hilisõhtul. Kosmoselaeva pardal oli kolm NASA ja üks ESA astronaut. See oli Crew Dragon Freedomi esmalend.
Missioon naasis Maale 14. oktoobril 2022.
Kahhovka hüdroelektrijaam

Kahhovka hüdroelektrijaam (ukraina keeles Каховська Гідроелектростанція) oli hüdroelektrijaam Ukrainas Nova Kahhovkas. Elektrijaama omanik on Ukraina riigiettevõte Ukrhidroenergo.
Kirjeldus.
Elektrijaama pais asub Nova Kahhovkas Dnepri jõel. See hoiab kinni umbes 18 miljonit kuupmeetrit vett (ligikaudu sama mahuga on Suur Soolajärv). Nova Kahhovka on sadamalinn, mis asub veehoidla lõunakaldal. 30 meetri kõrguse ja 3,2 km pikkuse paisu esmased eesmärgid on hüdroelektrienergia tootmine, niisutamine ja navigatsioon. See on kuues ja viimane pais Dnepri veehoidla kaskaadis. Süvaveekanal võimaldab laevandust jõest üles ja alla. Rajatise juurde kuulub ka talveaed. Dnepri jõge ületab paisul maantee P47 ja raudtee.
Paisul asuvad sellega seotud lüüs ja elektrijaam, mille installeeritud võimsus on 357 MW. Kahhovka veehoidlast pärit vesi jahutab 5,7 GW võimsusega Zaporižžja tuumaelektrijaama ning vett suunatakse ka Põhja-Krimmi kanali ja Dnepri-Krõvõri kanali kaudu, et niisutada suuri piirkondi Lõuna-Ukrainas ja Põhja-Krimmis. Paisu ehitamist alustati septembris 1950. Esimese turbiini montaaž viidi lõpule 1955. aasta 18. oktoobril. Tööstuslikku ekspluatatsiooni võeti jaam 1959. aasta 19. oktoobril.
Dnepri läänekallas paisust allavoolu on palju kõrgem kui idakallas, seega võimalik üleujutus tabaks kõige valusamalt just Vene-Ukraina sõja käigus Venemaa kontrolli alla jäänud territooriumi. Veehoidlast läheb kanal Krimmi suunas, seega jääks pärast paisu lõhkumist Krimm veeta. Veehoidla veest sõltub ka Zaporižžja tuumajaama jahutus ning paisu lõhkumise järel ei saaks tuumajaam enam normaalselt toimida.
Venemaa invasioon Ukrainasse.
24. veebruaril 2022 vallutasid elektrijaama Venemaa väed 2022. aasta sissetungi ajal Ukrainasse. Ukraina nädalaid kestnud suurtükiväerünnakute ajal augustis ja septembris teatasid Ukraina ning Venemaa ametnikud, et paisust ülesõidu võimalus transpordile on halvenenud, kuid pais ise on säilitanud konstruktsiooni terviklikkuse.
11. novembril toimus paisul suur plahvatus ning tee- ja raudteelõigud hävisid, kuid pais ise jäi enamasti kahjustamata.
2022. aasta novembri alguses avati paisu ülevoolud ja Kahhovka veehoidla langes viimase kolme aastakümne madalaimale tasemele, seades ohtu niisutus- ja joogiveevarud ning Zaporižžja tuumaelektrijaama jahutussüsteemid. Ajavahemikus 1. detsember 2022 kuni 6. veebruar 2023 langes veetase 2 meetrit.
2023. aasta mais saavutas veetase registreeritud kõrgeima taseme ja vesi hakkas üle paisu voolama. Veetõus oli tingitud ilmselt sellest, et Venemaa hoidis liiga palju paisuavasid suletuna.
2023. aasta juuni alguses purunes suur osa hüdroelektrijaama paisust, mille tõttu jäi üleujutuse alla kümneid asulaid. NORSAR-i andmetel toimus paisul plahvatus.
Püha perekond

Püha perekond (itaalia keeles "Sacra Familia") on katoliku traditsioonis Jeesuslaps koos ema Maarja ja võõrasisa Joosepiga. Kristlikus kunstis on see pildisüžee, milles on kujutatud neitsi Maarjat koos Jeesuslapse ja Joosepiga. Vahel võivad stseeni olla lisatud ka püha Anna ja Joakim või püha Eliisabet ja väike Ristija Johannes Jeesuse mängukaaslasena.
Katoliku kirik tähistab püha perekonna tähtpäeva esimesel pühapäeval pärast jõulupühi. Perekonna Egiptusse põgenemise meenutamiseks pühitseti püha juba väga varakult kopti kirikus. Läänekirikus hakati püha perekonna püha tähistama alates 17. sajandist, esialgu mitteametlikult, ja institutsioonilise kinnituse sai püha 1921. aastal paavst Benedictus XV ajal.
Motiivi ajaloost.
Kolmeliikmelise püha perekonna motiiv ilmus kunsti kõigepealt Kristuse sünni stseenides ja narratiivsetes piltides põgenemisest Egiptusse. Keskaja kunstis tuli püha perekonna kujutamist ette pigem harva ja erandlikult. Esimesed taolised kujutised on loodud 14. sajandi Itaalias, kuid eriti armastatud oli see süžee 15. ja 16. sajandil.
16. ja 17. sajandil lisati Maarjale Jeesusega ja Joosepile sagedasti väike Ristija Johannes ja tema ema, Maarja sugulane Eliisabet. Kolmeliikmeline püha perekond oli alates 16. sajandist roomakatoliku maades illustreerija vastureformatsiooni ideele "maapealsest kolmainsusest", mis pidi peegeldama taevast püha kolmainsust. 17. sajandi Prantsusmaa, Hispaania ja Flandria kunstis kujutati neid gruppe ka koos ühel maalil.
Itaalias.
Püha perekonna teemat maalisid mitu korda Andrea Mantegna, Antonio da Correggio, Domenico Beccafumi, Giulio Romano, Lorenzo Lotto.
Põhja pool Alpe.
Albrecht Düreri graafikasse ilmus püha perekonna motiiv enne selleteemalisi maale, juba 15. sajandi lõpus. Umbes 1500. aastast pärineb väike tahvelmaal püha Bartolomeuse altari meistrilt, millel on teemat kujutatud kompositsiooniliselt uudselt ja värskelt, ainult portreedena. Joos van Cleve kasutas oma kompositsioonis mitmel korral eeskujuna Jan van Eycki Lucca madonnat, millele ta lisas aknast vaatava püha Joosepi kuju. Veel maalisid seda teemat mitu korda Bernhard Strigel, nn Frankfurdi meister, Hans Baldung Grien, Lucas Cranach vanem, Albrecht Altdorfer.
Välislingid.
[[Kategooria:Kristlik ikonograafia]]
Antal Szerb

Antal Szerb (1. mai 1901 – 27. jaanuar 1945) oli üks 20. sajandi tähelepanuväärsemaid ungari kirjanikke. Tema kuulsamate teoste hulka kuuluvad "Rändur ja kuuvalgus" ("Utas és holdvilág)", "Pendragoni legend" "(A Pendragon-legenda)" ja "Oliver VII" "(VII. Olivér)".
Elukäik.
Antal Szerb sündis 1901. aastal Budapestis. Kuigi ta oli rahvuselt juut, ristiti ta katoliiklasena, kelleks ta jäi elu lõpuni. 1944. aastal viidi Szerb rahvusliku päritolu tõttu Balfi koonduslaagrisse. Szerbi tuttavad pakkusid talle pääsemiseks võltsdokumente, millest Szerb keeldus, põhjenduseks tahe oma saatust rahvuskaaslastega jagada. 1945. aastal Szerb hukati.
Haridus ja töökäik.
Antal Szerb õppis ungari, saksa ja hiljem inglise keelt. Ta sai doktorikraadi 1924. aastal. 
Üliõpilasena hakkas ta avaldama esseesid kirjanikest, nagu näiteks Georg Trakl, Stefan George, William Blake ja Hendrik Ibsen. Nõnda omandas ta peagi erudeeritud õpetlase maine. Kõigest 32-aastaselt valiti Szerb Ungari Kirjandusteaduse Seltsi presidendiks. 
1934. aastal ilmus tema esimene romaan "Pendragoni legend". 
36-aastaselt sai Szerbist ülikooli professor.
Tõlked eesti keelde.
Eesti keelde on Antal Szerbi romaanidest tõlgitud ainult "Rändur ja kuuvalgus", mis ilmus 2016. aastal Reet Klettenbergi tõlkes.
Lingvistikaolümpiaad

Lingvistikaolümpiaad on õpilastele mõeldud võistlus lingvistikas. 
Eesti lingvistikaolümpiaad.
Eestis on lingvistikaolümpiaad toimunud alates 2003. aastast. Eesti lingvistikaolümpiaadil toimub eelvoorus saavad osaleda 9.–12. klasside õpilased, igast koolist maksimaalselt 10 õpilast. Nooremad saavad osaleda soovi avaldades erandkorras. Eelvooru paremusjärjestuse alusel kutsutakse 40 esimest õpilast Tartus toimuvale lõppvooru, mille neli parimat pääsevad rahvusvahelise olümpiaadi meeskonda. Võistkonna liikmetele toimub täiendav lingvistikalaager, millest osavõtt on üldjuhul rahvusvahelisele lingvistikaolümpiaadile pääsemise eelduseks. Võimalusel kutsutakse paremusjärjestuse alusel laagrisse veel 12 õpilast, eelistades 9.–11. klasside õpilasi, kes saavad harjutada järgmiseks eesti lingvistikaolümpiaadiks. 
Rahvusvaheline lingvistikaolümpiaad.
Esimene rahvusvaheline lingvistikaolümpiaad (ingl "International Olmpiad of Linguistics" ehk IOL) toimus 2003. aastal Bulgaarias Borovetsis. Eestlased on osalenud igal rahvusvahelisel lingvistikaolümpiaadil.
Rahvusvahelisel lingvistikaolümpiaadil on üks kuuetunnine individuaalvoor, kus lahendatakse viit ülesannet, ja üks (enamasti neljatunnine) meeskonnavoor, kus neljaliikmeline meeskond lahendab üht ülesannet. Võistlusel võivad osaleda õpilased, kes on võistluse esimesel päeval nooremad, kui 20 aastat.
Koroonapandeemia tõttu jäi 2020. aastal rahvusvaheline lingvistikaolümpiaad ära ning toimus 2021. aastal virtuaalselt.
Ülesanded olümpiaadil.
Eesti lingvistikaolümpiaadidel kasutatud ülesanded on raamatutes "Lingvistikaülesandeid" ja "Viis tosinat lingvistikaülesannet". Veebis leiab neid Teaduskooli arhiivist ja Eesti lingvistikaolümpiaadide ülesannete lehelt. Eesti lingvistikaolümpiaadidel olnud ülesandeid saab vaadata vastavalt kaardilt. 
Nii eesti kui ka rahvusvahelise olümpiaadi ülesanded annavad õpilastele võimaluse süveneda keelelisse mitmekesisusse ning lahendada mõistatusi erinevate keelenähtuste kohta. Seda enamasti vähetuntud keeltes. 
Klassikalised olümpiaadiülesannete valdkonnad on järgnevad:
Lisaks sellele on võivad ülesanded olla ka muude süsteemide peale nagu näiteks vöötkoodi või soundexi reeglistliku lahti murdmine.
Eesti lingvistikaolümpiaad eeldab osalejatelt grammatikaterminite tundmist põhikooli programmi tasemel. Ülesanded nõuavad eelkõige loogilist mõtlemist ja analüüsivõimet ning harjutamine ja lingvistikaalased lisateadmised tulevad kindlasti kasuks, kuid ei ole lahendamise eelduseks.
Wildon

Wildon on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas. Ta jääb Leibnitzi ja Grazi vahele.
Ajalugu.
Tänapäevast Wildoni küla on esmamainitud 1219. aastal. Seda tunti peamiselt 13. sajandil elanud ja ka kohaliku poliitikaga tegelenud minnesingeri Herrand von Wildonie tõttu. Legendide kohaselt on Wildon saanud nime ühelt metsikult mehelt, kes elas koopas linnakese lähedal Schlossbergi mäel. Legend räägib, et külas elanud naine läks üles koopasse ja tappis metsiku mehe kudumisvardaga, et külaelanikud saaksid koobast kasutada. Keskaegne vare asub samuti sellel mäel. Naabervald Allerheiligen bei Wildon on saanud nime Wildoni läheduse järgi.
Mugavused.
Läheduses on ratsutamiskeskus ja ujumisjärv Wildoner Teich. Wildon asub rattarajal, mis kulgeb Muri jõe kaldal Grazist Bad Radkersburgi.
Transport.
Rongisõit Grazi pearaudteejaamast Wildonini kestab umbes 27 minutit Spielfeld-Straßi rongiga.