Liivimaa rüütelkonna aadlimatrikkel

Liivimaa rüütelkonna aadlimatrikkel (saksa keeles "Adelsmatrikkel von Livländischen Ritterschaften") oli Liivimaa seisusliku korporatsiooni Liivimaa rüütelkonna liikmete register.
Ajalugu.
Matrikli koostamise põhjused.
Keiser Peeter I kinnitas Liivimaa rüütelkonna privileegid 1710. aastal. Aadlile annetatud privileegides ja 1710. aasta kapitulatsioonides oli määratlus "kohalik aadel", kuid see ei taganud aadliprivileege ainult kohalikule baltisaksa põlisaadlile, vaid laienes ka Vene teenistusaadlikele või Saksamaal aadliseisuse omandanud isikutele. Seepärast oli põlisaadel huvitatud, et rüütelkonna mõiste täpsemalt piiritletakse; seda taotleti juba Rootsi võimu ajal. Liivimaa rüütelkond pöörduski selleks 1727. aastal võimude poole, et saada luba aadlimatriklite koostamiseks.
Matrikli koostamine 1727−1747.
Matrikli koostamine võttis rohkem aega kui loodeti. Liivimaa aadlikud pidi esitama oma aadliõigusi tõendavad dokumendid 1731. aasta lõpuks, kuid paljud ei olnud seda hoolimata korduvatest meeldetuletustest teinud isegi 1730. aastate lõpuks. 1732. aastal moodustati Liivimaa rüütelkonna matriklikomisjon, mille eesotsas oli maamarssal ja mille liikmed kinnitas kubermanguvalitsus. Kohe algusest peale oli eesmärk matrikkel jaotada nelja ossa ehk klassi; aluseks võeti suguvõsade Liivimaale saabumine või nende aadeldamine kronoloogilises järjekorras. Kuna kõige vanema perioodi aadlisuguvõsasid ei olnud võimalik täpselt reastada, tehti seda loosimise teel. Teistes riikides aadeldamist ei arvestatud. Ehkki selline klassidesse jagunemine tekitas mõnedes aadlikes vastuseisu, valmis matrikkel 1747. aastal kummatigi kronoloogilisel põhimõttel: a) piiskopi- või orduajal (kuni 1561) rüütelkonda kuulunud suguvõsad, b) Poola ajal (1561−1629) rüütelkonda võetud perekonnad, c) Rootsi ajal (1629−1710) rüütelkonna liikmeks saanud perekonnad ja d) Vene ajal (enne 1747) vastu võetud suguvõsad. Kokku immatrikuleeriti 172 suguvõsa, kellest esimesse klassi kuulus 52, teise 16, kolmandasse 45 ja neljandasse 59 perekonda. Matriklis ei tõstetud esile krahve ja vabahärrasid, kuna lähtuti põhimõttest, et Liivimaal on olnud alati vaid rüütliseisus ("weil hier in Liefland nur ein Ritterstand wäre").
Matriklite koostamisega kujunes Läänemereprovintsides selgelt piiritletud isikute ring. Ehkki matrikli valmimine ei muutnud aadliseisust päriselt suletuks, oli uute perekondade lisandumine muudetud võrdlemisi keeruliseks. Vastavalt 1759. aasta Liivimaa maapäevakorraldusele sai sellise taotluse rahuldada vaid rüütelkonna täiskogu. Kui tavaliselt lähtus maapäev oma otsuste vastuvõtmisel lihthäälteenamuse põhimõttest, siis rüütelkonda immatrikuleerimisel oli nõutav vähemalt 3/4 kohalviibijate hääl. Matriklisse kantud isikul tuli rüütelkonna kassasse tasuda ka kopsakas 100 taalri suurune lõiv.
Liivimaa rüütelkonna matrikkel 1747−1920/1975.
II. Pärast matrikli koostamist vastu võetud isikud/suguvõsad.
D) Ajavahemikul 1786−1797 kubermangu aadlisuguvõsaraamatutesse kantud isikud.
Pärast asehalduskorralduse kehtestamist Liivimaal 1783. aastal kaotati rüütelkonna matrikkel ja nende asemele seati sisse Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatud (vt. ). Pärast keisrinna Katariina II surma 1796. aastal taastati endine olukord ja aadliraamatutesse kantud isikud immatrikuleeriti 1797. aastal rüütelkonna matriklisse.