tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pankjavitsa vald (Petseri rajoon)

Pankjavitsa vald (vene keeles "Паниковская волость") oli vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Aprillis 2015 liideti vald Petseri linnaasundusega.
Valla keskus oli Pankjavitsa küla.
Pihkva oblastis Petseri rajooni Irboska valda kuulusid külad: Andrejkovo, Brezdelevo, Buravenki (Labõritsa), Verebkovo, Veselkino, Volodino, Voronkino (Voronitsa), Vruda, Golino (Koolina), Gorontšarovo (Krandsalova), Davõdov-Konets (Davida-Kontsa), Dubovo, Dõmkovo, Djatlovo, Emeljanovo, Zabolotje, Zažino (Sääsinä, Sažina), Zalesje (Saalesja), Založje (Salosja), Zatulje (Satulje), Ignatovo (Kol'o), Kašino (Kašina), Kerino (Keera, Keerä), Kirovo (Kiirova), Kotelevo (Kotelova), Krantsovo (Krantsova), Krivonožka, Kudrovo (Kudrova), Kurvitsa, Katševo (Kalde, Kaatsova), Lazarevo, Laptevo 1, Laptevo 2, Lõkovo (Lõõkova), Molgino, Mostok, Nastahino (Vasilte, Vasildõ), Natalkino (Natalkina), Olohovo, Nevskoe Olohovo (Neega-Olohovo), Novaja, Paltsevo (Paltsova), Petšorskoe Olohovo (Olohovo-Petseri küla), Poddubje, Polzohnovo (Polsohnova), Polänõ (Poljana), Pometkovo (Pometkova), Poroslovo (Poroslova), Porudistše, Potolovo (Potolova), Pankovitsa (Pankjavitsa), Ragozina Gora (Paiumäe, Ragosina Gora), Rassolovo (Rassolova), Ratševo, Repino, Russkij Bor, Rõžikovo (Riiskova), Sigovo (Radaja), Sitkovo (Lohu t, Sitkova), Stukolovo (Stukolovka), Sõromätino (Sõromätina), Tajlovskie hutora, Tormahino, Troitskoe (Troitsa), Trofimkovo (Troovinkova), Ugarevo (Ugar'ova, Ugareva), Usova Gora (Jugo), Tšerepovo, Tšeremkovo, Šljahovo (Rogova Gora), Šumilkino, Šumilovo (Šumilova), Juntsevo (Jaaska), Jaškino..
Krupi vald

Krupi vald (vene keeles "Круппская волость") on vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Piirneb läänes Eesti Setomaa vallaga. 1920–1944 kuulus valla ala Eesti Petserimaa koosseisu.
Valla keskus on Kruppi küla.
Vallas oli 2023. aasta alguse seisuga 2207 elanikku. 2020. aasta alguse seisuga 1880 elanikku.
Pihkva oblastis Petseri rajooni Krupi valda kuulusid 2010. aastal külad: Krupp, Anohovo, Võlaste, Višnjakovo, Vertuškino, Vedernikovo, Valdino, Gorodištše (Korodissa), Gorbatitsõ, Gverston, Duravino, Zahodõ, Zimnij Borok (Simni-Borok), Isad, Ivanovo Boloto, Kulisko, Kalinets, Kudina Gora, Krivsk, Kukujevka, Lädinka, Litoviž, Moložva, Manjukovo, Molotškovo-Dubinets, Põrste, Podgorje, Pesok, Sluditsõ, Serpovo, Stupino, Soha, Jastrebje, Jamištše, Jatšmenevo (Jatsmani, Jatsmeni)..
Aprillis 2015 liideti Krupi vallaga Petseri rajooni Kulje vald.
Rodeesia kodusõda

Rodeesia kodusõda (ka teine chimurenga või Zimbabwe vabadussõda; inglise keeles "Rhodesian Bush War", otsetõlkes "Rodeesia põõsasõda") oli juulist 1964 detsembrini 1979 tunnustamata riigis Rodeesias (hilisem Zimbabwe-Rodeesia) aset leidnud sisekonflikt. Kodusõjas osales kolm peamist osapoolt: valge vähemuse juhitud valitsus, mille eesotsas oli Ian Smith (hiljem piiskop Abel Muzorewa); Zimbabwe Aafrika Rahvusliidu (ZANU) relvastatud tiib, mille eesotsas oli Robert Mugabe ja Zimbabwe Aafrika Rahvaliidu (ZAPU) relvastatud tiib Zimbabwe Rahva Revolutsiooniarmee (ZIPRA), mida juhtis Joshua Nkomo.
Sõda viis 1978. aastaks Smithi ja Muzorewa poolt allkirjastatud lepinguni, millega 1979. aasta juuniks kehtestati üldine valimisõigus ning Zimbabwe-Rodeesiaks ümbernimetatud riigis tehti lõpp valge vähemuse poolt dikteeritud valitsustele. Uus valitsus siiski rahvusvahelist tunnustust ei pälvinud ning sõda jätkus hoolimata sellest, et ükski osapool 14 aasta jooksul sõjalist ülekaalu ei olnud saavutanud.
1979. aasta detsembris kohtusid Zimbabwe-Rodeesia tunnustamata valitsus, Ühendkuningriigi valitsus ning Mugabe ja Nkomo poolt loodud Patriootlik rinne Londonis Lancaster House's ning allkirjastasid Lancaster House'i kokkuleppe. Zimbabwe-Rodeesia läks ajutiselt tagasi Briti kontrolli alla, kuni 1980. aasta märtsis peeti brittide ja Rahvaste Ühenduse järelevalve all uued valimised. Nende valimistega saavutas Zimbabwe rahvusvaheliselt tunnustatud iseseisvuse.
Laura vald (Petseri rajoon)

Laura vald (vene keeles "Лавровская волость") on vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Valla keskus on Laura küla.
Vallas oli 2020. aasta alguse seisuga 2231 elanikku.
Laura valda kuuluvad külad: Apolihino, Armenitsa, Bobrovo, Bruniševo, Borisovka, Botvino, Bobrenki, Buholovo (Buhholovo), Bobrovnik, Belaja gora, Võstavka, Võsoki most (Kõrgesilla), Gagulino, Goruška, Gonsõ, Greveli, Gorbovo, Gora, Gorlanovo, Durkovo, Ditjatino, Dmitrovski klin, Jevdokimovo, Želtšanõ, Železovo 1, Železovo 2, Zaharevo, Zamošje, Zajkovo, Zanogi, Zubovo, Zahnovo, Kengi, Kikutõ, Klutšiše, Kendeši, Krasikovo, Kostomarõ, Kosõgovo (=Kosõgino?), Klezeno, Kapkovo, Kosino, Kostovo-Slobotka, Lavrõ (Laura), Litšnikovo (Litšnikova), Lug-1, Lugi2, Lamiše, Lidva-Šumilovo, Lidva-Võselok, Lidva-1, Lidva-2, Labkovo (Labkovka), Ljadinki, Ladejniki, Litvinovo, Ljubrõ, Leonovo, Medvedkovo, Mildino, Mihejenki, Mustištševo, Bolšoje Mihalkino (Suur Mihalkino), Maloje Mihalkino (Väike Mihalkino), Madolovo, Makarovo, Markovo, Nikolštšina, Pustoš Želtšanõ (Želtšanõ, Palumetsa), Podgorje, Papuševo, Piževo, Potišovo, Govsino, Penjevo, Puriki, Pavlovo-Blinõ, Paškovo, Repištše, Romšino, Rotovo (Rotova, Roodva), Stehnovo, Stukolovo, Stolbovo, Sohino, Sohino puustus, Smoljanka, Sokolovo (Sokolova), Semendjaevo (Semendjaeva), Staiki, Tarantaevo (Tarantajeva), Terehovo, Teterevo-1, Teterevo-2, Tikovo, Turavinõ (Turavina), Tultsevo, Ussadishtshe (Usadištše), Fedossõ (Poddubje-Fedosovka), Frolkino (Frolkina), Tšuhnovo (Tšuhhnovo, Tšuhnova), Šilovo, Šumilovo, Šumrjanitsovo, Šumki, Novõje Šumki (Uus-Šumki), Šubenki, Juškovo.
Thomas-Alexandre Dumas

Thomas-Alexandre Dumas Davy de la Pailleterie (tuntud ka kui Alexandre Dumas; 25. märts 1762 Jérémie – 26. veebruar 1806 Villers-Cotterêts) oli Saint-Domingue'i päritolu mulatist kindral Prantsuse revolutsiooni ajal, kes andis Napoleoni armees pöördelise panuse.
Tema poeg oli Alexandre Dumas vanem ja pojapoeg Alexandre Dumas noorem.
Aagama

Aagama (sanskriti ja paali keeles "āgama "‘tulemine, saabumine’; tiibeti keeles "lung"; hiina keeles 阿含 "ahan"; jaapani keeles "agon") on budismis, hinduismis ja džainismis kanooniliste tekstide kogumik. 
Mahajaana budismis on 'aagama' "Sūtrapiṭaka"sse kuuluvate Buddha jutluste ehk suutrate kogude nimetus. Aagamat mõistetakse kui edasiantud Buddha sõna, mis on budismi tekstitraditsiooni kõige autoriteetsem osa.
Budismi leviku kõrgperioodil Indias oli ilmselt käibel mitu üksteisest mõnevõrra erinevat "aagama" kogumikku. Tänapäeval on tervikuna säilinud ainult theravaada koolkonna paalikeelne kogumik "Sutta Piṭaka", mille vastavaid osi nimetatakse "nikaajadeks".
Hiinakeelses budistlikus kaanonis on esindatud neli esimest sanskriti keelest tõlgitud "aagamat". Sise-Aasiast on leitud peamiselt sarvastivaada koolkonna sanskritikeelsete "aagama" tekstide fragmente, mis mõnevõrra erinevad nii paali "nikaajadest" kui ka "aagama" hiinakeelsetest tõlgetest.
Hinduismi paljudes koolkondades tähistab 'aagama' pühade tekstide kogumikke. 
Džainismis on 'aagama' samuti kanooniliste tekstide kogu nimetus.
Qāsem Soleymānī

Qāsem Soleymānī (pärsia keeles قاسم سلیمانی‎; 11. märts 1957 – 3. jaanuar 2020) oli Iraani Islami revolutsioonilise kaardiväe kindralmajor, kes alates 1998. aastast oli selle välisoperatsioonide üksuse Quds juht.
Soleymānī teenistuskäik algas 1980. aastatel Iraani-Iraagi sõjaga, kus ta juhtis 41. diviisi. Hiljem teenis ta välisoperatsioonidel, aidates Şaddām Ḩusayni-vastaseid šiiite ja kurde Iraagis, hiljem ka Hezbollah'd Liibanonis ning Hamasi Palestiinas. Aastal 2012 toetas Soleimani Iraani võtmeliitlase Süüria valitsust kodusõjas, peamiselt lahingutes Islamiriigi (ISIL) vastu. Soleymānī tegutses ISIL-i vastu ka aastatel 2014–2015, kui toetas Iraagi valitsusvägede ja šiiitlike jõudude pealetungi.
Ta hukkus Ameerika Ühendriikide raketirünnakus 3. jaanuaril 2020 Iraagi pealinnas Bagdadis. Rünnakuks andis käsu president Donald Trump, see korraldati kongressi eelnevalt teavitamata. Koos Soleymānīga said rünnakus surma ka mitmed šiiitliku paramilitaarse Rahva Mobilisatsioonijõudude (PMF) liikmed.
Ameerika Ühendriigid on Soleymānī juhitud Qudsi eriüksust klassifitseerinud terroriorganisatsiooniks. Ameerika Ühendriikide Kaitseministeerium ütles pressiteates rünnakut põhjendades, et Soleymānī ja Quds on aastate jooksul tapnud Lähis-Idas sadu ja vigastanud tuhandeid Ameerika sõdureid. Pressiteates öeldakse, et Soleymānī on viimaste kuude jooksul korduvalt korraldanud rünnakuid Ameerika baaside vastu Iraagis, kiites samuti heaks Ameerika Ühendriikide saatkonna ründamise Bagdadis 2019. aasta detsembri lõpus. Samuti tegeles ta Kaitseministeeriumi väitel Ameerika diplomaatide ja sõjaväelaste vastu suunatud uute rünnakute planeerimisega.
Layla Moran

Layla Michelle Moran (sündinud 12. septembril 1982 Londonis) on Briti liberaaldemokraatlik poliitik. Alates 2017 on ta olnud Suurbritannia parlamendi alamkoja liige, esindades Oxford West and Abingdoni valimisringkonda. 2019. aasta üldvalimistel osutus ta 8 943 hääle suuruse häälteenamusega tagasivalituks.
Moran õppis Imperial College Londonis füüsikat ning töötas enne parlamendis tööle asumist matemaatika- ja füüsikaõpetajana. 2017 sai ta liberaaldemokraatide hariduse kõneisikuks ja alates 2019 erakonna digivaldkonna, kultuuri, meedia ja spordi kõneisikuks.
Isiklikku.
Ta defineerib end panseksuaalsena ning on suhtes liberaaldemokraatide endise meediajuhi Rosy Cobbiga. Tema isa James Moran on diplomaat, kes on spetsialiseerunud aasia ja lähis-ida asjadele, ema Randa Moran on Jeruusalemmast pärit kristlik palestiinlane, ema vanaisa oli Palestiina kirjanik Wasif Jawhariyyeh (1897–1972).
Austla sõda

Austla sõda (ka Austla pudrusõda) on Lümanda ministeeriumikooli rajamisest tingitud Venemaa Keisririigi, selle omavalitsuste ja kohalike erimeelsuste tagajärg.
Pärast 1891. aastal toimunud valdade liitmisi Saaremaal hakati seal mitmel pool ehitama uusi koolimaju. Üks selline asub Lümandas. Talurahvaasjade komissar ja valdade koondamise organisaator Jossif Kassatski soovis Lümandasse asutada 2-klassilise ministeeriumikooli. 1894. aasta 13. oktoobril otsustas Lümanda volikogu koolimaja ehitada. Et koolimaja pidi vallarahvale 22 tuhat rubla maksma minema, ilm oli kehv ja kool jäi ehitajate küladest kaugele, keeldusid Austla, Atla ja Karala küla peremehed palke vedamast ning vallavanem Jüri Ratas, endine koolmeister, määras igale tõrkuvale talule 10 rubla võlaks, mida aga keelduti tasumast. 
Lümanuse vallavalitsus tellis kooli ehitamise ning ehituskulude tasumiseks omastada talude varandust, mis ei õnnestunud Atla küla elanike vastuseisu tõttu. 3. augustil 1897 lõid kohalikud elanikud põgenema nii komissar Kassatski, talurahvaasjade komissari Babanovi, Kassatski vanemabi parun Nolckeni, kolm urjadnikut (sh Ülem ja Tuuling), kuus gordovoid, külakümnikud kui ka koolimaja. Kohalikud kasutasid relvana kive, püsse ja tulist körti. Riiast kohale kutsutud 200 soldatit konfiskeerisid külades asju, mille müügist saadud summad määrati koolimaja ehitamiseks. Vangistati 16 inimest. 
Koolimaja valmis 1897. aastal. Ehituse tõttu rahvaga vastuollu läinud vallavanem Ratas rändas elama Volgamaale Kostroma kubermangu, kus ta 1927. aastal suri. Samal aastal korraldas Lümanda rahvas suure peo, mälestades ja tänades endist vallavanemat uhke koolimaja ehitamise eest.
Pudrusõja nimetus tuleneb tulisest kördist, mida Austla küla naised kasutasid näkku visatava relvana ametnike vastu.
Biograafiad (Ve)

Biograafiad (Ve) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ve".
Heinrich Tiido

Heinrich Tiido (29. august 1921 Estonia küla, Suhhumi rajoon, Abhaasi ANSV – 17. juuli 1995) oli eesti ajaloolane.
Haridus.
Alghariduse omandas kohalikus külakoolis, lõpetas Jermolovski Keskkooli (Abhaasia ANSV) 1940, aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna vene keele ja kirjanduse õpetaja erialal 1949.
Täiendas end Leningradi Riiklik Ülikool ühiskonnateaduste alal 1951/52; TRÜ 1981; EKP KK Partei Ajaloo Instituut 1986. Ajalookandidaat 1961 (kinnitus 1962); dotsent 1964; ajaloodoktor 1982; professor 1983.
Töökäik.
Vladimirovi 7-kl Kooli õpetaja (Abhaasia ANSV) 1940–1942; mobiliseeriti 1942; Tartu Riikliku Ülikooli vene keele kateedri assistent 1949–1951; EPA parteibüroo sekretär 1952/53; EKP Tartu Linnakomitee sekretär 1953–1956; EPA NLKP ajaloo ja filosoofia kateedri õppejõud 1952–1965, dotsent 1964.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1965–1990: NLKP ajaloo kateedri dotsent 1965–1981, professor 1982–1990; ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan 1974–1983.
Heinrich Tiido maeti 25. juulil 1995 Pärnamäe kalmistule.
Teadustöö.
Tema teadustöö põhisuunad olid Nõukogude rahvus-, kaadri- ja agraarpoliitika.
Avaldas ligi 100 publikatsiooni, sealhulgas arvukalt ajaleheartikleid.
Teaduskorralduslik tegevus.
EKP KK marksismi-leninismi teaduslik-metoodilise nõukogu liige ja mittekoosseisuline lektor; Tallinna linnakomitee lektor-konsultant; Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi teaduslik-metoodilise nõukogu esimees.
Tallinna Teadlaste Maja liige.
Milvi Tepp

Milvi Tepp (neiuna Milvi Paavel, sündinud 17. detsembril 1952 Tartus) on eesti majandusteadlane, personalijuhtimise ja organisatsioonikultuuri uurija.
Haridus.
Ta on lõpetanud Tartu 5. Keskkooli 1971, Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna psühholoogia erialal 1976 ("cum laude"); mittestatsionaarne aspirantuur TRÜ psühholoogia kateedri juures 1976–1981. Psühholoogiateaduste kandidaat 1982 (Moskva Riiklik Ülikool). Täiendusõpe: Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroos Mainor 1986/87; Tallinna Pedagoogiline Instituut 1990; AS EKE Ariko 1993–94; personalijuhtide täienduskoolitus Stanfordi Ülikoolis (USA) 2004.
Töökäik.
TRÜ loogika ja psühholoogia kateedri nooremteadur 1976–1981; Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroo (JSPKB) organisatsiooni täiustamise osakonna insener-psühholoog 1981–83, vaneminsener-psühholoog 1983–1985; AS EKE Ariko konsultant ja koolitaja 1992–94. 
TTÜs 1983–92, 2001–2014: majandusteaduskonna tööstuse juhtimise ja planeerimise/juhtimise ja plaanimise kateedri vanemõpetaja (0,25 ja 0,5 koormusega) 1983–1985, vanemõpetaja 1985–1989, dotsent 1989–1992; majandusteaduskonna kasvatusprodekaan 1987–90; majandusteaduskonna tunnitasuline õppejõud 2001–2003; ärikorralduse instituudi organisatsiooni ja juhtimise õppetooli organisatsioonikäitumise professor 2004–2009; erakorraline professor 2009-2014
Reval Hotel Olümpia ja Reval Hotels Groupi personalijuht 1994–1999; AS Eesti Mobiiltelefoni (EMT) personalijuht 1999–2005. Paralleelselt personalijuhi tööga töötanud tunnitasulise õppejõuna Tallinna Ülikooli psühholoogiaosakonnas 1997–2000.
Teadustöö.
Põhisuunad: aastatel 1976–1982 tajupsühholoogia, hiljem organisatsiooni ja juhtimise uurimine, inimese ja organisatsiooni seosed, inimressursi juhtimine.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
Avaliku teenistuse atesteerimiskorra väljatöötamise töörühma liige (Eesti Vabariigi Riigikantselei) 1999; Elukestva Õppe Strateegia töörühma liige (Eesti Haridusministeerium) 2001; psühholoogia õppekavade akrediteerimiskomisjoni liige (Eesti Haridusministeerium) 2003; Eesti Personalitöö Arendamise Ühingu (PARE) juhatuse liige 1999–2001; personalijuhtimise konverentside korraldustoimkonna ja programmikomisjoni liige 2000–2001; Vaata Maailma projekti koolitustoimkonna liige 2002–04; Eesti Psühholoogide Liidu liige; EIASMi (European Institute for Advanced Studies in Management) liige.
Isiklikku.
Tema isa on Richard, ema Ella.
Qormi

Qormi (malta keeles Ħal Qormi) on linn Maltal. Qormi asub Malta saare keskosas ja on Lõunaregiooni halduskeskus.
Qormit on esmamainitud 1417. aastal. Linnaõigused sai 1743. aastal ja kandis tol ajal nime Città Pinto.
Yoshihito

Yoshihito (jaapani keeles 嘉仁; 31. august 1879 – 25. detsember 1926) oli Jaapani 123. keiser, kes oli troonil 30. juulist 1912 kuni enda surmani 25. detsembril 1926. Tema valitsejanimi oli keiser Taishō (jaapani keeles 大正天皇). Jaapani traditsiooni kohaselt viidatakse valitsusajal keisrile lihtsalt "keiser" ning pärast surma saab ta endale postuumse nime, millega hakatakse kutsuma ka tema valitsusaega ehk ajastut.
Valitsusaeg.
Prints Yoshihito tõusis troonile pärast oma isa keiser Meiji surma 30. juulil 1912. Uut keisrit hoiti avalikkuse eest võimalikult palju varjus, kuna kogu elu kestnud vaimuhaigused olid 1910. aastate alguseks muutmas keiserlike ülesannete täitmist peaaegu võimatuks. Üks loetud kordadest, kui laiem avalikkus keisrit nägi, oli parlamendi avaistung 1913. aastal. Keiser Taishō rullis kohalolijate üllatuseks enda ettevalmistatud kõne toruks ning kasutas seda pikksilmana, et üle parlamendisaali vaadata. Kuulujuttude järgi tegi ta seda, kuna tema mõistus ei funktsioneerinud sellel ajal enam korralikult, keisrit paremini tundvad allikad uskusid, et ta tegi seda, et kontrollida, kas kõne on ilusti kokku rullitud (ka tema käte töö oli haiguste tõttu häiritud).
Eelmisele keisrile vastanduvad omadused nagu halb kõneoskus, vähene karisma, imelikkus ja puuded viisid kohatise rahva poolt naeruvääristamiseni. Mida rohkem tema tervis halvenes, seda vähem huvitus ta päevapoliitikast ning riigijuhtimisest. Genrō, keiserliku pitsri hoidja ja keiserliku majapidamise ministri võime keisriga manipuleerida oli üldteatud fakt. Jaapanis valitsenud kaheparteisüsteem lõppes esimese maailmasõjaga ning järgnenud parlamendi ja demokraatlikute jõudude võimuperiood sai hüüdnime "Taishō demokraatia".
Pärast 1918. aastat oli keiser kaotanud võime külastada sõjaväeõppuseid ja sõjaväeakadeemiate lõpuaktuseid, läbi viia sintoistlikke tseremooniaid ning osaleda parlamendi avaistungitel.
1919. aastal ei olnud ta võimeline ühtegi ametikohustust täitma, 25. novembril 1921 nimetati kroonprints Hirohito prints-regendiks (sesshōks).
Elu viimased aastad eraklikult veetnud Taishō jäi 1923. aasta Kantō suurest maavärinast puutumata, kuna ta oli nädal enne katastroofi reisinud kuningliku rongiga Nikkōs asunud suvepaleesse. Yoshihito kasutas oma poja, kroonprints Hirohitoga, kes oli jäänud maavärina epitsentrisse, suhtlemiseks postituvisid.
Liikuvuse ja transpordi peadirektoraat

Euroopa Komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraat (DG MOVE) töötab välja ja viib ellu Euroopa Liidu liikuvus- ja transpordipoliitika strateegiaid. 
Von der Leyeni esimeses komisjonis (alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024) oli selle valdkonna eest vastutav Euroopa Komisjoni volinik Adina Vălean. Von der Leyeni teises komisjonis, mis on ametis alates 1. detsembrist 2024, vastutab kestliku transpordi ja turismi küsimuste eest volinik Apóstolos Tzitzikóstas. 
Alates 1. oktoobrist 2015 kuni 31. märtsini 2023 oli liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi peadirektor Henrik Hololei. Alates 1. augustist 2023 on DG MOVE'i peadirektor Magda Kopczynska.
Signe Ratso

Signe Ratso (sündinud 24. augustil 1960) on Eesti ja Euroopa Liidu ametnik, alates 2018. aastast Euroopa Komisjoni teaduse ja innovatsiooni peadirektoraadi (DG RTD) asepeadirektor.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal ("cum laude") ja 1993. aastal majanduse ja rahvusvahelise kaubanduse erialal ("cum laude").
Aastatel 1994–2005 töötas Signe Ratso Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi asekantslerina eurointegratsiooni, Euroopa Liidu ja rahvusvahelise koostöö valdkonnas.
Aastatel 2006–2018 töötas ta Euroopa Komisjoni kaubanduse peadirektoraadis (DG TRADE), kus tegeles multilateraalse kaubanduse ja kahepoolseid vabakaubanduslepinguid puudutava üldise kaubandusstrateegiaga, kaubandusanalüüsi ja erinevaid tööstussektoreid puudutavate kaubandusküsimustega. Aastatel 2007–2010 olid tema vastutusvaldkonnas Maailma kaubandusorganisatsioon (WTO), OECD, juriidilised kaubandusküsimused, sealhulgas WTO kaubandusvaidlused ning põllumajandus- ja kalanduskaubandusega seotud küsimused. 2011. aastal vastutas ta turujuurdepääsu ja tööstuse valdkonna eest. Aastatel 2012–2018 töötas ta Euroopa Komisjoni kaubanduse peadirektoraadis kaubandusstrateegia ja turulepääsu valdkonna direktorina.
Alates 2018. aasta märtsist on ta Euroopa Komisjoni teaduse ja innovatsiooni peadirektoraadi (DG RTD) asepeadirektor, seejuures oli ta 2022. septembrist kuni 2023. aasta veebruarini ka peadirektori kohusetäitja.
Norra ristisõda

Norra ristisõda oli aastatel 1107–1111 esimese ristisõja järel toimunud ristisõda või palverännak (olenevalt allikast), mida juhtis Norra kuningas Sigurd I. Sigurd I-st sai ristisõjaga esimene Euroopa kuningas, kes pühale maale oma jala tõstis.
Kozak-2

Kozak-2 (ukraina keeles ББМ «Козак 2») on Ukrainas valmistatud soomusauto (ukraina keeles бронеавтомобіль).
Tvardița

Tvardița (bulgaaria keeles Твърдица) on linn Moldovas Taraclia rajoonis.
Tvardița küla asutasid 1830. aastal bulgaaria põgenikud.
Tvardița sai linnaõigused 28. märtsil 2013.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tvardița elanikest bulgaarlasi 91,74%, moldaavlasi 2,35%, gagauuse 2,23%, venelasi 1,56%, ukrainlasi 1,24%, mustlasi 0,66% ja teistest rahvustest inimesi 0,23%.
Dagmar Kutsar

Dagmar Kutsar (sündinud 15. detsembril 1951 Otepääl) on eesti sotsioloog, Tartu Ülikooli sotsiaalpoliitika dotsent.
Haridus.
Ta on õppinud Otepää Keskkoolis, 1975 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal ja 1984 aspirantuuri sotsiaalpsühholoogias. Filosoofiadoktori kraadi kaitses 1995 Tartu Ülikoolis väitekirjaga "Transformation in Estonia as reflected in families: insight into social stress and poverty."
Teadustöö.
Tema peamisteks uurimisteemadeks on sotsiaalne heaolu (vaesus, sotsiaalne tõrjutus, sotsiaalne stress) ning perekonna- ja lapsepõlveuuringud (laste õiguste ja subjektiivse heaolu eri aspektid: laste kogemused erinevates keskkondades nagu koolis, perekonnas, vabal ajal). Ta on ülemaailmse laste subjektiivse heaolu uurimuse Children's Worlds Eesti koordinaator.
Publikatsioone.
Kutsar, Dagmar ja Raid, Kadri (toim) (2019). "Laste subjektiivne heaolu kohalikus ja rahvusvahelises vaates". Tallinn: Statistikaamet.
Kutsar, Dagmar ja Kuronen, Marjo (toim) (2015). "Local welfare policy making in European cities". Springer.
Kutsar, Dagmar (toim) (2013). "Laste heaolu. Child wellbeing". Tallinn: Eesti Statistikaamet.
Kasearu, Kairi ja Dagmar Kutsar (2011). "Patterns behind unmarried cohabitation trends in Europe." "European Societies" 13.2: lk 307-325.
Kutsar, Dagmar ja Avo Trumm (1993). "Poverty among households in Estonia." "Scandinavian Journal of Social Welfare" 2(3): lk 128-141.
Välislingid.
Dagmar Kutsar Eesti Teadusinfosüsteemis.
Banteux

Banteux on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Serhi Arbuzov

Serhi Arbuzov (sündinud 24. märtsil 1976 Donetskis) on Ukraina poliitik. Ta oli 28. jaanuarist 22. veebruarini 2014
Ukraina peaministri kohusetäitja.
Strășeni

Strășeni on linn Moldovas, Strășeni rajooni halduskeskus.
Strășeni asub Chișinăust 23 km loodes, Ghidighici veehoidla lähedal.
1965. aastal sai Strășeni alevi staatuse, linnaõigused aga 1994. aastal.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Strășeni elanikest moldaavlasi 90,92%, venelasi 5,27%, ukrainlasi 2,72%, bulgaarlasi 0,31%, gagauuse 0,19% ja teistest rahvustest inimesi 0,7%.
Abdelmadjid Tebboune

Abdelmadjid Tebboune (araabia keeles عبد المجيد تبون‎, "ʿAbd al-Majīd Tabuʾn"; sündinud 17. novembril 1945) on Alžeeria poliitik, alates 2019. aasta detsembrist Alžeeria president. Enne teda oli presidendiametis Abdelaziz Bouteflika ning vahepeal ka kohusetäitja Abdelkader Bensalah. Aastal 2017 oli ta maist augustini Alžeeria peaminister. Lisaks oli ta 2001–2002 ja 2012–2017 riigi eluasememinister.
Abdelaziz Djerad

Abdelaziz Djerad (araabia keeles عبد العزيز جراد; sündinud 12. veebruaril 1954) on Alžeeria poliitik, kes oli 28. detsembrist 2019 kuni 30. juunini 2021 riigi peaminister.
Xavier Espot Zamora

Xavier Espot Zamora (sündinud 30. oktoobril 1979) on Andorra poliitik, endine justiitsminister. Alates 16. maist 2019 on ta Andorra peaminister.
Ta oli Antoni Martí valitsuses vahemikus 25. juuli 2012 kuni 28. veebruar 2019 Rosa Ferrer Obiolsi mantlipärijana sotsiaal-, justiits- ja siseminister. Ta astus tagasi 29. veebruaril 2019, et hakata valmistuma 2019. aasta valimistel peaministriks kandideerimiseks.
Päris-Eesti

Päris-Eesti oli trükis, mille esimene number ilmus 1943. aasta septembris Rootsis. See väikseformaadiline väljaanne oli mõeldud Eestis illegaalselt levitamiseks. 
Toimetaja oli Jaan Ots, kaastöölised Ants Oras, Arvo Horm, Hans Ronimois jt.
Monica Rand

Monica Rand (sündinud 13. detsembril 1979 Tartus) on endine Keskerakonna kohaliku omavalitsuse poliitik. 
Haridus.
Ta lõpetas Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi loodussuuna aastal 1998. Tal on lõpetas 2002. aastal Eesti Maaülikoolis bakalaureuseõppe maastikukaitse ja -hoolduse erialal.
Töökäik.
Aastatel 2013–2017 töötas ta Keskkonnainspektsiooni Harjumaa büroo juhatajana ning 2011–2013 Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti juhatajana. 2008–2011 oli ta Nõmme linnaosa vanema asetäitja ning 2006–2008 Tallinna Nõmme Linnaosavalitsuse linnamajanduse osakonna heakorra vanemspetsialist. 2003–2006 oli ta Tallinna Põhja politseiprefektuuri konstaabel. 
15. novembrist 2017 kuni 13. veebruarini 2020 oli ta Tartu abilinnapea, kes vastutas rahanduse ja eelarve, laenupoliitika ja linnavarade eest. 
Konflikt Keskerakonna Tartu piirkonna juhatusega.
Oktoobris 2019 otsustas Keskerakonna Tartu piirkonna juhatus, et abilinnapea Monica Rand vahetatakse välja. Rand ise ametist lahkuda ei soovinud. 
7. novembril 2019 peetud koosolekul osalesid ka Keskerakonna esimees peaminister Jüri Ratas, aseesimees, haridus- ja teadusminister Mailis Reps ja peasekretär Mihhail Korb. Samuti koosolekul viibinud Tartu piirkonna endine esimees Aadu Must kommenteeris ajakirjandusele, et Rand lubas ametikohalt lahkuda tingimusel, et saab "abi edasise rakenduse osas", viimast kinnitasid ka Tartu volikogu Keskerakonna fraktsiooni juhid Vladimir Šokman ja Rein Kokk. 
Jaanuari alguses 2020 keeldus Rand töölt lahkumast, tuues põhjuseks, et Keskerakonna Tartu piirkonna juhatuse esimees Jaan Toots pole talle leidnud lubatud töökohta. Toots eitas selle lubaduse andmist või Rannale uue töökoha otsimist. 
15. jaanuaril 2020 heideti Rand Keskerakonna juhatuse otsusega parteist välja.
João Lourenço

João Manuel Gonçalves Lourenço (sündinud 5. märtsil 1954) on Angola poliitik, alates 26. septembrist 2017 Angola president. 
Ta oli aastatel 2014–2017 kaitseminister. Septembris 2018 sai temast riigi suurima partei, MPLA, esimees. Ta oli aastatel 1998–2003 partei peasekretäri ametis.
João Lourenço määrati 2016. aasta detsembris 2017. aasta valimisteks MPLA esinumbriks. Kuna riigis 2010. aastal vastu võetud põhiseadus sätestab, et valimised võitnud partei esinumbrist saab automaatselt president, sai Lourençost pärast valimisi 2017. aasta teisel poolel president. Enne teda oli võimul olnud 38 aastat president José Eduardo dos Santos.
15. veebruaril 2025 algas tema ühe aasta pikkune ametiaeg Aafrika Liidu eesistujana.
Kartulipanek

Kartulipanek on seemnekartuli mulda kasvama panemine. Kartulimugulad asetatakse vagudesse või lohkpesadesse ja kaetakse seejärel mullaga kas käsitsi, hobusega või traktoriga veetava harkadraga. Masinaga kartulipanek toimub traktori või hobuse jõul töötava kartulipanuriga, mille reavahed on 60 või 70 cm laiused, mõnikord (peamiselt seemnekasvatuses) ka laiemad (90, 100 või 120 cm). Mugulate vahekaugus reas on 15 kuni 40 cm.
Mulatt

Mulatt (hispaania ja portugali keeles "mulato") on valge ja musta rassi esindaja järglane.
Əli Əsədov

Əli Hidayət oğlu Əsədov (sündinud 30. novembril 1956) on Aserbaidžaani poliitik. President İlham Əliyev nimetas ta 8. oktoobril 2019 riigi peaministriks.
Ta lõpetas aastal 1978 G. Plehhanovi nimelise Moskva Rahvamajanduse Instituudi.
David Hurley

David John Hurley (sündinud 26. augustil 1953) on Austraalia armee erukindral, kes oli 1. juulist 2019 kuni 1. juulini 2024 27. Austraalia kindralkuberner. Aastatel 2014–2019 oli ta 38. Uus-Lõuna-Walesi kuberner.
Oma 42 aasta pikkuse sõjaväelaskarjääri jooksul osales ta Somaalias operatsioonil Solace (1993), juhtis 1. brigaadi (1999–2000), oli esimene võimekuse arendusgrupi juhataja (2003–2007) ja ühiste operatsioonide juhataja (2007–2008), teenis Austraalia kaitsejõudude asejuhatajana (2008–2011). Tema karjäär kulmineerus 4. juulil 2011, kui ta nimetati Austraalia kaitsejõudude ülemjuhatajaks. 
Hurley läks 2014. aasta juunis erru ning sama aasta 2. oktoobril asus ta ametisse Uus-Lõuna-Walesi kubernerina.
Ernst Brasche

Ernst Conrad Otto Brasche (15. (vkj)/ 27. november 1873 Tallinn – 12. november 1933 Tallinn) oli Eesti arst, maletaja ja purjesportlane. 
Haridus.
Lõpetas 1893. aastal Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1894–1899 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Estonia liige.
Arstina.
Vene-Jaapani sõja ajal aastatel 1904–1905 oli ta arst Venemaa Punase Risti teenistuses Harbiinis. Pärast sõda jäi ta elama Peterburi, ta oli seal arst ka esimese maailmasõja ajal aastatel 1915–1918.
1918. aastal tuli ta koos perega tagasi Eestisse. Vabadussõja ajal aastatel 1919–1920 oli ta arst 2. Tallinna sõjaväehaiglas, kus ta töötas ka pärast sõda kuni 1925. aastani. Pärast tegutses ta eraarstina kurgu-, kõrva- ja ninahaiguste alal Tallinnas ja Haapsalus.
Purjetajana.
Ta sai 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis 10-meetriste segajahtide klassis pronksmedali jahil Gallia II. 
Jahi kapten oli Joseph von Schomacker, meeskonda kuulusid veel vürst Esper Beloselski, Karl Lindholm, Nikolai Pušnitski, Aleksandr Rodionov ja Philip Strauch. Jahi omanik oli pankur ja ettevõtja Aleksandr Võšnegradski.
Maletajana.
Ta tuli males 1921. aastal Tallinna esimeseks meistriks. Ta sai Eesti 1. meistrivõistlustel 1925. aastal 3. koha.
Isiklikku.
Tema isa oli vaimulik Johann Heinrich Brasche, vend Christfried Brasche ja poolvend Arvid Leopold Brasche olid samuti vaimulikud.
Uus Eesti (ajaleht, 1968)

Uus Eesti (rootsi keeles "Tidningen Nya Estland - för frihet, rättvisa och demokrati") oli ajaleht, mis ilmus Stockholmis aastatel 1968–1978. Ajalehe vastutav väljaandja ja toimetaja oli Vello Ugandi.
Ajaleht ilmus eesti keeles, vaid osa teksti oli rootsi keeles.
Kodumaa Hääled

"Kodumaa Hääled" oli esimene püsiv rootsieestlaste ajakiri Rootsis. See oli vabakiriklike ringkondade väljaanne Karl Leopold Marley toimetusel.
Vikerlane (ajakiri)

Ajakiri "Vikerlane" ilmus aastatel 1949–50 Stockholmis Vello Pekomäe toimetusel.
Ilmar Toomla

Ilmar Toomla (1. august 1921 Tallinn – 9. detsember 1995 Pärnu) oli eesti näitleja.
Ta õppis 1929–1935 Paides alg- ja täienduskoolis. 1941–1944 oli Saksa sõjaväes (töötas Ostlandi filmitöökojas). Aastatel 1946–1949 oli Narva Teatri (Paides) ja 1949–1970 Endla näitleja.
Isiklikku.
Sirje Toomla on Ilmar Toomla tütar.
Eliezer Ben-Yehuda

Eliezer Ben‑Yehuda (heebrea keeles אֱלִיעֶזֶר בֵּן־יְהוּדָה‬; hääldus [eli'ʕezeɾ ben jehu'da]; sünninimi Eliezer Yitzhak Perlman; 7. jaanuar 1858 Lužki, Vilno kubermang, Vene keisririik (tänapäeval Viciebski oblast, Valgevene) – 16. detsember 1922 Jeruusalemm, Mandatoorne Palestiina (tänapäeval Iisrael)) oli Vene impeeriumi Vilno kubermangus (tänapäeva Valgevene Vitebski oblastis) sündinud juudi leksikograaf ja ajalehetoimetaja, heebrea keele taassünniliikumise üks põhijõude.
Ben-Yehuda õppis algul Daugavpilsis ja 1877. aastast Pariisis Sorbonne'i Ülikoolis. 1881. aastal immigreerus ta Palestiinasse, mil oli toona osa Ottomani impeeriumist. Seal asus ta arendama klassikalise heebrea keele alusel uusheebrea keelt, mis asendaks kõne- ja kirjakeelena juutide kasutatavad regionaalkeeled nagu jidiš ja ladiino ning ühtlasi ajendaks juute naasma diasporaast ajaloolisele kodumaale. Uusheebrea keelt ja sionismi nägi ta sümbioosis, kirjutades: "Heebrea keel saab elada üksnes siis, kui me elustame taas oma rahva ja tooma ta tagasi kodumaale."
Ta toimetas mitut heebreakeelset ajalehte nagu HaZvi, Hashkafa ja HaOr. Esimene neist suleti aastaks ortodokssete juutide vastuseisu tõttu, kes ei tahtnud, et nende pühast heebrea keelest saaks kõnekeel. 
Keelt arendades kasutas Ben-Yehuda aramea, kaanani, egiptuse ja suures osas araabia keele tüvesid. Ta oli üks juhtkujusid Heebrea Keele Komitees (Va'ad HaLashon), millest hiljem kujunes Heebrea Keele Akadeemia. Keele taaselustajana koostas ta esimese uusheebrea sõnaraamatu, mille lõpetas pärast tema surma ta teine naine, ajakirjanik ja kirjanik Hemda Ben-Yehuda. Enamik Ben-Yehuda loodud sõnu jäi kasutusse, kuid umbes 2000 on asendunud uutega: näiteks soovitas ta tomati kohta sõna "bandura", kuid tänapäeval on kasutusel "agvania". Oma poega Ben-Zion Ben-Yehudat kasvatas ta täielikult uusheebrea keeles, mistõttu tollest sai esimene uusheebrea keele emakeelne kõneleja.
1922. aasta detsembris suri Ben-Yehuda tuberkuloosi, mille käes oli kannatanud suurema osa elust. Ta maeti Oliivimäele Jeruusalemmas ning tema matustel osales 30 000 inimest.
Ernest Klein

Ernest Ludwig Klein (saksa keeles "Ernst Lüdwig Klein"; 29. jaanuar 1910 Viin – 22. august 1990) oli juudi päritolu Austria ja Briti maletaja. 
Klein kaotas 1935. aastal Pariisis neljapartiilise matši Savielly Tartakowerile tulemusega 1:3. Samal aastal rahvusvahelisel turniiril Margate'is jagas ta 4.–6. kohta. 1935. aastal oli ta Aleksandr Alehhini abilisi Hollandis peetud MM-tiitlimatšis Max Euwega.
1930. aastatel emigreerus Klein Austriast Inglismaale. 1939. aastal jagas ta Bournemouthis peetud turniiril Salo Flohriga teist kohta.
1946. aastal esines Klein Briti võistkonna koosseisus raadiomatšis Nõukogude Liiduga, kus kaotas teisel laual Paul Keresele tulemusega 0,5:1,5. 
1951. aastal tuli Klein Suurbritannia malemeistriks.
1947. aasta Moskva maleturniir

1947. aasta Tšigorini mälestusturniir (vene keeles Мемориал Чигорина 1947) oli Moskvas 1947. aastal Mihhail Tšigorini mälestuseks korraldatud slaavi rahvaste rahvusvaheline maleturniir. 
Novembris-detsembris 1947 Moskvas Frunze-nimelise Punaarmee Keskmaja kontserdisaalis peetud 16 osavõtjaga tugevakoosseisulisel turniiril mängis kuus külalismaletajat: Tšehhoslovakkiast Luděk Pachman ja Čeněk Kottnauer, Jugoslaaviast Petar Trifunović ja Svetozar Gligorić, Poolast Kazimierz Plater ning Bulgaariast Aleksandr Tsvetkov.
Nõukogude Liitu esindas seitse NSV Liidu suurmeistrit (Mihhail Botvinnik, Aleksandr Kotov, Igor Bondarevski, Paul Keres, Vassili Smõslov, Issaak Boleslavski, Vjatšeslav Ragozin) ning kolm meistrit (Nikolai Novotelnov, Aleksei Sokolski, Ratmir Holmov).
Turniiril osales kolm tippmaletajat, kes olid juba arvatud eelseiva MM-turniiri (toimus märtsis-mais 1948) koosseisu (Botvinnik, Smõslov ja Keres). 
Keres alustas Tšigorini turniiri hästi, saades 3,5 punkti neljast. Edasi läks aga vahelduva eduga. Kohtumised Ragozini, Botvinniku ja Novotelnoviga tõid Kerese turniiritabelisse kolm nulli. Kokkuvõttes jäi Keres 9 punktiga jagama 6.–7. kohta. Turniiri võitnud Botvinnikule oli see pärast aastatagust Groningeni turniiri võitu järgmine oluline saavutus rahvusvahelisel maleareenil, turniiril teiseks tulnud Ragozini jaoks aga malekarjääri parim saavutus. 
Turniiri lõpptulemus.
1. Botvinnik 11 punkti, 2. Ragozin 10,5 p, 3.–4. Boleslavski ja Smõslov 10 p, 5. Kotov 9,5 p, 6.–7. Keres ja Novotelnov 9 p, 8. Pachman 8,5 p, 9. Trifunović 8 p, 10. Gligorić 7,5 p, 11. Bondarevski 6,5 p, 12. Holmov 5,5 p.
Bantouzelle

Bantouzelle on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Wielbark

Wielbark (saksa "Willenberg") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Szczytno maakonnas, Wielbarki valla halduskeskus. Wielbark asub Szczytnost umbes 19 km lõunas.
Wielbarkile anti linnaõigused 1723. aastal. Raudteeühenduse sai Wielbark 1900. aastal. Teises maailmasõjas hävis ligikaudu 50% linnast. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. 1946. aastal kaotas Wielbark linnaõigused, kuid sai need tagasi 1. jaanuaril 2019.
Bazuel

Bazuel on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Beaumont-en-Cambrésis

Beaumont-en-Cambrésis on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Bosnia sõda

Bosnia sõda (serbia-horvaadi keeles "Rat u Bosni i Hercegovini"; Рат у Босни и Херцеговини) oli Bosnias ja Hertsegoviinas 1992. aasta 6. aprillist kuni 14. detsembrini 1995 toimunud sõda, milles osalesid Bosnia ja Hertsegoviina Vabariigi relvajõud ning Bosnias asunud Bosnia serblased (Serbia Krajina Vabariik) ja Bosnia horvaatide (Horvaatia Hertseg-Bosnia Vabariik), mida toetasid vastavalt Serbia ja Horvaatia.
See oli üks Jugoslaavia lagunemisel toimunud sõdadest. Juba 1991. aastal olid Jugoslaavia Föderatiivsest Sotsialistlikust Vabariigist eraldunud Sloveenia ja Horvaatia, 29. veebruaril 1992 korraldas iseseisvusreferendumi ka mitmerahvuseline Bosnia ja Hertsegoviina Sotsialistlik Vabariik – 44% rahvastikust moslemitest bosnialased, 32,5% õigeusklikud serblased ja 17% katoliiklikud horvaadid. Bosnia serblaste poliitilised esindajad kutsusid üles referendumit boikoteerima; kokku käis hääletamas 63,6% valimisõiguslikest kodanikest, kellest 99,7% pooldas iseseisvust. 3. märtsil kuulutas Bosnia-Hertsegoviina end ametlikult iseseisvaks ja kogus järjest rahvusvahelist tunnustust. Olukord teravnes veelgi, kui Bosnia-Hertsegoviina president Alija Izetbegović võttis tagasi oma allkirja kohalike serblaset ja horvaatidega sõlmitud Carringtoni–Cutileiro plaanilt, mis pidi jaotama Bosnia elanike etnilise päritolul põhinevateks kantoniteks. Viimaks mobiliseerisid kohalikud Bosnia serblased, keda juhtis Radovan Karadžić ning toetasid Jugoslaavia Rahvaarmee ja Serbia valitsus eesotsas Slobodan Miloševićiga, oma väeüksused etniliste serblaste alade kaitseks ja riigis puhkes sõjategevus, mis hõlmas ka etnilist puhastust.
Konflikt toimus algselt Jugoslaavia armee üksuste vahel Bosnias, mis hiljem muutusid Serblaste Vabariigi armeeks (VRS) ühelt poolt, ning Bosnia ja Hertsegoviina Vabariigi armee (ARBiH), mis koosnes suures osas bosnialastest, ja Horvaatia kaitsenõukogu (HVO) horvaatide jõudude vahel teiselt poolt. Pinged horvaatide ja bosnialaste vahel kasvasid 1992. aasta lõpu jooksul, mille tulemusel algas 1993. aasta alguses Horvaatia-Bosnia sõda. Bosnia sõda iseloomustas kibedad lahingud, linnade ja asulate valimatut tulistamist, etnilisi puhastusi ja süstemaatilisi massilisi vägistamisi, mida panid toime peamiselt serblaste ja vähemal määral ka horvaatide ja bosnialaste jõud. Sellised sündmused nagu Sarajevo piiramine ja Srebrenica veresaun said hiljem konflikti sümboliteks.
Kuigi serblased olid esialgu sõjaliselt ülekaalus tänu Jugoslaavia Rahvaarmee poolt antud relvadele ja ressurssidele, kaotasid nad sõja teises pooles enda eelise, kui Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni loomisega 1994. aastal pärast Washingtoni kokkulepet liitusid nende vastu bosnialased ja horvaadid. Pakistan eiras ÜRO relvatarnete keeldu ja saatis Bosnia moslemitele tankitõrjerakette, samas kui pärast Srebrenica ja Markale veresaunu sekkus NATO 1995. aastal operatsiooniga "Deliberate Force", mis oli suunatud Serblaste Vabariigi armee positsioonide vastu. Sõda lõppes pärast Bosnia ja Hertsegoviina rahu üldise raamkokkuleppe allkirjastamist Pariisis 14. detsembril 1995. aastal. Rahuläbirääkimised toimusid Daytonis, Ohio osariigis, ja need lõpetati 21. novembril 1995.
Püha Liiga

Nimetust Püha Liiga on kasutatud mitme paavsti algatusel või vahendusel moodustatud liidu kohta:
Bertry

Bertry on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Kuivastu–Virtsu laevaliin

Kuivastu–Virtsu laevaliin on regulaarne parvlaevade püsiühendus (laevaliin) Lääneranna vallas asuva Virtsu ja Muhu saarel asuva Kuivastu sadama vahel. Selle laevaliini abil toimub ühendus Mandri-Eesti ja Saaremaa vahel. 
Liin kulgeb mööda Virtsu–Kuivastu laevateed.
Briastre

Briastre on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Majandus.
Briastre'is on keemiatehas. Briastre'i lähikonnas on põllumajandusettevõtted.
Lamouri vesiveski.
Lamouri vesiveski (prantsuse "Le Moulin Lamour") Briastre'is on muuseum ja kunstikeskus. Vesiveski ja selle hooned ehitati 1800. aastal. Jahvatamise, valtsimise või tampimise mehaanilised protsessid toimusid kuni 1930. aastateni, vesiveski muudeti muuseumiks 1990. aastate lõpus.
Busigny

Busigny on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
25. üksik õhudessantväebrigaad (Ukraina)

 
25. üksik Sitšeslavi õhudessantväebrigaad (ukraina keeles "25 окрема повітрянодесантна Січеславська бригада Десантно-штурмових військ Збройних Сил України") on Ukraina dessantvägede väeüksus, mis asub Gvardiiskes Dnipropetrovski oblastis. 
Ajalugu.
23. augustil 2021 lisas Ukraina president oma ukaasiga brigaadi nimetusele sõna „Sitšeslavi" ("Січеславська").
Sõjategevus 2022. aastal.
Brigaad osales 2022. aasta septembri alguses Izjumi Vene vägedelt tagasi vallutamises.
Cantaing-sur-Escaut

Cantaing-sur-Escaut on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Rohuküla–Heltermaa laevaliin

Rohuküla–Heltermaa laevaliin on regulaarne parvlaevade püsiühendus (laevaliin) Haapsalu lähedal asuva Rohuküla ja Hiiumaal asuva Heltermaa sadama vahel. Liin kulgeb mööda Rohuküla–Heltermaa laevateed.
1. oktoobrist 2016 kuni 30. septembrini 2026 teostavad sellel liinil avalikku liiniveo teenust ühiselt TS Laevad OÜ ja OÜ TS Shipping.
Le Cateau-Cambrésis

Le Cateau-Cambrésis ([lə kato kɑ̃bʁezi]) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
Mõiste "Cambrésis" näitab, et see asus Cambrai krahvkonnas, mis kuulus vürstlikule Cambrai piiskopile.
Matisse'i muuseum.
"Musée Départemental Henri Matisse" Féneloni palees Le Cateau keskuses uhkustab Matisse'i tööde suuruselt kolmanda koguga Prantsusmaal.
Ilmar Märks

Ilmar Märks (17. mai 1922 Rosma – 21. detsember 2006 Hellenurme) oli eesti näitleja ja dekoraator.
Ilmar Märks oli pärit möldri perekonnast. Õppis Tartus õhtukeskkoolis. Oli 1945–1946 Vanemuise koorilaulja, 1947–1948 teatri Säde, 1948–1949 Lõuna‑Eesti Teatri ja 1949–1964 Endla näitleja, 1969–1972 Rakvere Teatri näitleja ja dekoraator ning 1972–1986 Vanemuise dekoraator.
Severodvinsk (laev)

Severodvinsk oli parvlaev, mis sõitis Väinameres Virtsu–Kuivastu ja Heltermaa–Rohuküla liinil 1950. aastate lõpust kuni 1980. aastate keskpaigani. 
Severodvinsk on sadamalinn Valges meres Arhangelski lähedal.
Sarnased Leningradi laevatehases ehitatud sõsarlaevad:
Viimsi (laev)

Viimsi oli 1959. aastal ehitatud parvlaev, mis oli viimane laev Сыпрус, проект 722 laevade seeriast. Seerias olid varem valmis ehitatud sõsarlaevad Sõprus, Suurupi, Severodvinsk.
Toitumisonkoloogia

Toitumisonkoloogia ("nutritional oncology") on interdistsiplinaarne uurimisvaldkond, mis käsitleb vähkkasvaja teket ja arengut mitmeastmelise protsessina, mille erinevatesse etappidesse on võimalik sekkuda toitumuslike teguritega. Toitumisonkoloogia hõlmab nii vähkkasvaja ennetust kui ka patsiendi elukvaliteedi, klassikalise ravi tulemuslikkuse ja haiguse kordumisriski mõjutamist tõestatud toimega looduslike vähivastaste ainetega, sh taimses toidus sisalduvate flavonoididega.
Must (heraldika)

Must (prantsuse keeles "sable" 'soobel') on heraldiline tinktuur, mis kuulub emailide hulka ja viie heraldilise põhivärvi hulka. Selle värvi kirjeldatakse puhta mustana.
Must-valgetel vapikujutistel märgib musta ristuvatest püstjoontest ja horisontaaljoontest ruudustik.
Tähendus.
Must värv tähistas vapisümboolikas ettevaatust, tarkust ning valmisolekut katsumusteks.
Näiteid.
Lääne-Euroopas.
Lääne-Euroopa heraldikas asetatakse must ainult heledatele värvidele ehk metallidele, nagu kuld või hõbe.
Ida-Euroopas.
Kuigi heraldiline must kuulub emailide hulka ning seda tohiks asetada ainult metallile, esineb Ida-Euroopa riikides rohkem kui läänepoolses Euroopas vappe, millel must email on asetatud punase või sinise emaili peale.
Veera Luur

Veera Luur (16. august 1911 Pärnu – 25. november 2003) oli eesti näitleja ja inspitsient.
Veera Luur oli pärit politseiniku perekonnast. Õppis aastatel 1925–1927 Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis. Teatritööd alustas 1928. aastal Endla operetikooris, oli 1963. aastani samas näitleja ja inspitsient, aastatel 1967–1976 inspitsient ning 1976–1988 piletikontrolör.
Isiklikku.
Veera Luuri elukaaslane oli Arnold Sikkel.
Július Hudáček

Július Hudáček (sündinud 9. augustil 1988 Spišská Nová Vesis) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib väravavahina Tšehhi kõrgliigaklubis Praha Sparta.
Enne 2022. aasta mais Praha Spartaga liitumist oli ta klubikarjääri jooksul mänginud Slovakkia klubides HK Spišská Nová Ves, HK Poprad ja HC Košice, Rootsi klubides Södertälje SK, Frölunda HC ja Örebro HK, Tšehhi klubis HC Pardubice ning KHL-i klubides Novosibirski Sibir, Tšerepovetsi Severstal, Moskva Spartak ja Riia Dinamo. Aastatel 2009–2011 tuli ta Košicega kolm hooaega järjest Slovakkia meistriks. Hooajal 2014–15 valiti ta Örebros mängides Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja hooaja väärtuslikumaks mängijaks.
Aastatel 2018, 2019 ja 2020 on ta valitud KHL-i tähtede mängule.
2012. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hudáček Slovakkia jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.
Hovanskoje kalmistu

Hovanskoje kalmistu (vene keeles Хованское кладбище) on kalmistu Moskvas Novomoskovski ringkonnas Sossenskoje asunduse territooriumil.
Hovanskoje kalmistu on pindalalt (197,2 hektarit) Moskva suurim kalmistu.
Hovanskoje kalmistu on asutatud 1972. aastal. Kalmistule on maetud üle 1 miljoni inimese. Kalmistu on saanud nime lähikonnas asuva Nikolo-Hovanskoje küla järgi. 1988. aastal avati kalmistul krematoorium.
Alates 2012. aastast asub Hovanskoje kalmistu linnapiiride laiendamise tulemusel Moskva linna territooriumil.
Mat Robinson

Mat Robinson (sündinud 20. juunil 1986 Calgarys) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Peterburi SKA.
Ta alustas jäähoki mängimist Alberta provintsi noorteliigades. Aastatel 2005–2009 mängis ta jäähokit neli hooaega Alaska Anchorage'i Ülikooli meeskonnas. Seejärel suundus ta mängima ECHL-i, mängides hooajal 2009–10 Binghamton Senatorsi ridades viis mängu ka Põhja-Ameerika tugevuselt teises hokiliigas AHL.
2010. aastal suundus Robinson Euroopasse, liitudes Norra kõrgliiga klubiga Sparta Warriors. 2010–11 tuli ta Warriorsiga Norra meistriks. Ta kogus põhihooajal kaitsemängijatest enim punkte (43) ja viskas enim väravaid (14). Lisaks valiti ta hooaja sümboolsesse koosseisu. Seejärel mängis ta kaks hooaega Rootsi kõrgliiga klubis Timrå IK.
Alates 2013. aastast on ta mänginud KHL-i klubides: hooajal 2013–14 Riia Dinamos, 2014–2017 Moskva Dinamos, 2017–2021 Moska CSKAs ja alates 2021. aastast Peterburi SKA-s. 2015–16 põhihooajal viskas Robinson kaitsemängijatest enim väravaid (14). 2019. aastal võitis ta Moskva CSKA-ga Gagarini karika.
Aastatel 2016, 2017, 2019 ja 2020 on ta valitud KHL-i tähtede mängule.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Robinson Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
31. ekspeditsioon

31. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 31. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas kolmeliikmelise meeskonnaga 27. aprillil 2012 kui jaamast lahkus selle eelmine meeskond. 17. mail saabusid jaama ekspeditsiooni ülejäänud kolm meeskonnaliiget.
25. mail saabus jaama katselendu sooritav SpaceX-i mehitamata kosmoselaev Dragon, mis tõi kosmosejaama 544 kg varustust ning 15 kooliõpilaste eksperimenti. Jaama meeskond laadis kosmoselaevaga jaama toodud varustuse asemele 660 kg lõpetatud teaduskatseid ja üleliigset varustust ning Dragon lahkus jaamast 31. mail. Missioon loeti edukaks ning SpaceX asus korraldama plaanipäraseid varustusmissioone, millest esimene toimus oktoobris 2012. 
31. ekspeditsioon lõppes 1. juulil 2012.
Andri Zagorodnjuk

Andri Zagorodnjuk (ukraina keeles Андрій Павлович Загороднюк; sündinud 5. detsembril 1978 Kiievis) on Ukraina ettevõtja ja poliitik. 
Töökäik.
Ta oli 29. augustist 2019 kuni 4. märtsini 2020 Ukraina kaitseminister.
32. ekspeditsioon

32. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 32. alaline meeskond.
Ekspeditsioon alagas 1. juulil 2012. 
32. ekspeditsioon lõppes 16. septembril.
33. ekspeditsioon

33. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 33. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 16. septembril 2012.
Ekspeditsioon ajal katsetati edukalt viivitustolerantset võrku, juhtides Maalt jaamas asuvat Lego robotit.
33. ekspeditsioon lõppes 18. novembril.
34. ekspeditsioon

34. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 34. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 18. novembril 2012.
Missiooni ajal uuriti muuhulgas inimese südame-veresoonkonda, kalasid ja nende gravitatsioonitunnetust ning päikesekiirguse mõju Maa kliimale. 
34. ekspeditsioon lõppes 15. märtsil 2013.