tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Urmas Lepner

Urmas Lepner (sündinud 30. juunil 1956) on eesti arstiteadlane ja tervishoiujuht, endine Tartu Ülikooli Kliinikumi kirurgiakliiniku juhataja. 
Ta lõpetas 1974 Tartu 10. keskkooli ja 1980 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. 
Teenistuskäik.
Urmas Lepneri peamised uurimisvaldkonnad on kilpnäärmekirurgia, songade kirurgiline ravi ning laparoskoopiline koletsüstektoomia. 
1986. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi (PhD) väitekirja teemal „Aortoileakaal- ja femoropopliteaalarterite reoperatsioonid"
Ta on ligi 100 teadusliku publikatsiooni autor või kaasautor, mitmete erialaseltside liige, sh Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni juhatuse liige, Tartu Kirurgide Seltsi juhatuse liige ja Eesti Üldkirurgide Seltsi juhatuse liige. 
Isiklikku.
Tema isa oli dr Ruf Lepner (1. märts 1925 – 6. detsember 2016).
Marija Baškirtseva

Maria Baškirtseva (ukraina keeles "Марія Костянтинівна Башкирцева", vene keeles "Мария Константиновна Башкирцева", prantsuse keeles "Marie Bashkirtseff"; 12/24. november 1858 Gavrontsi, Poltava kubermang – 31. oktoober 1884) oli Ukrainas sündinud vene maalikunstnik ja skulptor.
Ta sündis jõukasse aadliperekonda. Ta veetis oma lapsepõlve välismaal, reisides koos emaga kogu Euroopas. Ta sai eraõpet ja õppis seejärel maalikunsti Prantsusmaal Académie Julianis, mis on üks väheseid kunstikoole, kus naisi üliõpilasteks võeti. Académie meelitas noori naisi üle kogu Euroopa ja Ameerika Ühendriikidest. Louise Breslau, ainus, keda ta oma rivaaliks pidas, oli samuti tudeng. Tema lühike elu oli tähelepanuväärne ja tema tähelepanuväärsemate tööde hulka kuulusid Pariisi slummilaste portree, „Kohtumine“ ja „Stuudio kolleegidega tööl“. Märkimisväärne osa Baškirtseva loomingust hävitasid natsid Teise maailmasõja ajal.
Ta suri 25-aastaselt tuberkuloosi, kuid elas piisavalt kaua, et saada 1880. aastatel Pariisis intellektuaalseks jõuks.[2] Ta oli feminist ja kirjutas 1881. aastal pseudonüümi "Pauline Orrel" all mitu artiklit Hubertine Auclerti feministlikule ajakirjale La Citoyenne. Tema tuntud ütluste hulka kuuluvad: Armastagem koeri, armastagem ainult koeri! Mehed ja kassid on tähtsusetud olendid.
Ta on maetud Passy kalmistule ("Cimetière de Passy").
Korporatsioon Limuwia

Korporatsioon Limuwia oli esimene kahest Juudi rahvusest üliõpilaskorporatsioonist, mis on Eestis tegutsenud. Limuwia asutati Tartus, kus see ka terve oma kestvuse tegutses. Limuwia asutati 1925. aasta 9. oktoobril, kui peale vajalike põhikirja muudatuste tegemist registreeriti Tartu Ülikooli nõukogus korporatsiooniks.
Enne korporatsioonina registreerimist tegutses organisatsioon Juudi Üliõpilaste Muusika-Kirjandus-Teadusliku Ühingu nime all, mis oli Tartu Ülikooli nõukogus registreeritud 27. oktoober 1922, kuid "de facto" tegutses juba aastast 1883. Organisatsiooni esmasest nimetuse Literarisch-musikalisch-wissenschaftlicher esimestest silpidest sai Limuwia ka oma nime.
Limuwia oli juudi korporatsioonidest ja laiemalt ka teistest juudi soost akadeemilistest organisatsioonidest kõige sarnasem teistele Eesti korporatsioonidele. Ka kasvava sionistliku liikumise ajal püsis Limuwia poliitiliselt neutraalne. On säilinud hulganisti kutseid ja dokumente, mis viitavad Limuwia tihedale osalusele Tartu akadeemilisel maastikul ja suhtlusele teiste Eesti korporatsioonidega.
Välismärgid.
Limuwia välismärgid olid tumesinine-valge-kuldne lint ja tekkel, samuti must rebastekkel. Limuwia värvilaulust tuleneb Limuwia värvide sümbolism: sinine on nagu rahulik meri ja sümboliseerib lojaalsust, valge on nagu looduse majesteetlik lumi ja auhiilgus, mis sümboliseerib surmkindlat vannet ning kuldne sümboliseerib lootust ja tulihingelist vabaduseiha.
Töökollektiivide Ühendnõukogu

Töökollektiivide Ühendnõukogu (ametlik nimetus Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu, lühendatult TKÜN, vene keeles Объединённый Совет Tрудовых Kоллективов) oli üleliidulise alluvusega tööstusettevõtete, samuti sõjatööstusega seotud ettevõtete nõukogu, mis moodustati 30. novembril 1988 Tallinna Poliitharidusmajas Interliikumise toetuseks, eesmärgiga takistada Eesti suveräänsuspüüdluste elluviimist.
Eesti valitsus keelustas TKÜN-i tegevuse 1991. aasta augustiputši järel riigipöörde toetamise tõttu.
Ajalugu.
Töökollektiivide Ühendnõukogu asutati Dvigateli direktori Vladimir Jarovoi organiseerimisel. Selle nõukogu täitevkomitee esimeheks valiti Sergei Petinov. Töökollektiivide Ühendnõukogusse kuulusid liidulise alluvusega ettevõtted nagu Dvigatel, Volta tehas, Baltijets, Pöögelmanni nimeline tehas, Tallinna Masinatehas, Balti Laevaremonditehas, Tallinna Merekaubasadam ja teised. Ettevõtetes töötas kokku umbes 120 000 venekeelset töölist, töölisrühmade komandöriks oli Mihhail Lõssenko. Anti välja ka ajalehte "Известия ОСТК".
1989. aasta veebruaris levitati Tallinna ja Narva üleliidulise alluvusega tehastes Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu ideoloogiakomisjoni allkirja kandvat parteikoosoleku otsuse projekti, milles EKP-lt nõuti ultimatiivses toonis kümne päeva jooksul vabariigi parteiaktiivi kokkukutsumist. Sama aasta 14. märtsil toimus Töökollektiivide Ühendnõukogu ja Interliikumise miiting Tallinnas Vōidu väljakul protestimaks Eesti Kongressi vastu (osales kuni 10 000 inimest). Linnavalitsuse keeldu miitingu korraldamiseks ignoreeriti, miitingulisi kaitsesid nõukogude armee väeosad.
26. märtsil 1989 tulid NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi valimistel Interliikumine ja Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu välja ühise nimekirjaga, milles oli 16 kandideerijat, kellest 6 said rahvasaadikuks 48 Eestist valitu hulgas. 26. juulil algasid vastavalt Interliikumise, Töökollektiivide Ühendnõukogu ja sõjaveteranide üleskutsele venemeelsetes ettevõtetes kohati streigid.
Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseisu valimised toimusid 18. märtsil 1990. Oma kandidaadid esitas ka Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu. Kõigist valitud saadikutest 73 esindasid iseseisvusemeelseid jõude ja 27 impeeriumimeelseid.
15. mail 1990 korraldas Interrinne koos TKÜN-ga Tallinnas Toompeal Eesti võimude vastase meeleavalduse, mis ähvardas muutuda vägivaldseks konfliktiks Nõukogude impeeriumi meelsete ja Eesti iseseisvuse pooldajate vahel.
23. augustil 1991. aastal keelustati Eesti riigivõimude poolt koos teiste augustiputši toetanud jõududega Töökollektiivide Ühendnõukogu tegevus.
Archie Fisher

Archie Fisher (sünninimi Archie Macdonald Fisher; 23. oktoober 1939 Glasgow, Šotimaa – 1. november 2025) oli šoti laulja, laulukirjutaja, kitarrist ja raadioajakirjanik. 
Ta oli üks Šoti kaasaegse folkmuusika mõjukamaid esindajaid. Tema looming ühendas traditsioonilise rahvamuusika, poeetilise laulukirjutuse ja uuendusliku kitarrimängu.
Noorpõlv.
Archie Fisher sündis muusikat armastavas peres. Tema isa laulis Glasgow' politseikooris ning ema, pärit Hebriididelt, kõneles gaeli keelt. Fisher kasvas üles kodus, kus hinnati muusikat ja lugude jutustamise traditsiooni. Noorpõlves mõjutasid teda šoti rahvamuusika, 1950. aastate Briti "skiffle"-liikumine ning Ameerika folklauljad, nagu näiteks Woody Guthrie ja Pete Seeger.
1960. aastatel kolis ta Edinburghi ja liitus kasvava folkmuusika liikumisega. Ta esines sageli folkklubides, näiteks The Howffis, ning kujunes peagi oluliseks tegelaseks Šoti folgiringkonnas, toetades ja innustades nooremaid muusikuid.
Muusikutee.
Fisheri esimene sooloalbum "Archie Fisher" ilmus 1968. aastal. Tema tuntumate laulude hulka kuuluvad "Witch of the Westmorland", "Dark-Eyed Molly" ja "The Final Trawl", mis on saanud folkmuusika klassikaks ning mida on esitanud paljud teised artistid.
Albumeid:
Lisaks soolokarjäärile tegutses Fisher ka produtsendina. Ta töötas koos Tommy Makemi ja Liam Clancyga ning toetas šoti ansambli Silly Wizard varajasi salvestusi.
Raadiotöö.
1983. aastal alustas Fisher koostööd BBC Radio Scotlandiga, kus ta juhtis populaarset saadet "Travelling Folk". Saade kujunes oluliseks platvormiks Šoti ja rahvusvahelise folkmuusika tutvustamisel ning kestis tema juhtimisel ligi kolmkümmend aastat. Fisheri soe ja teadlik esitusviis tegi temast ühe hinnatuima ja armastuima hääle Šoti raadios.
Tunnustus ja mõju.
Archie Fisher nimetati 2006. aastal Briti Impeeriumi Ordu liikmeks (MBE) tema panuse eest traditsioonilisse muusikasse. 2007. aastal võeti ta Šoti traditsioonilise muusika kuulsuste halli (Scottish Traditional Music Hall of Fame).
Tema looming ja esinemised on mõjutanud mitmeid muusikuid, sealhulgas Dick Gaughanit, Barbara Dicksonit, Karine Polwarti ja The Clancy Brothersi. Fisheri laule on sageli kaverdatud ning need on jäänud püsivalt folkmuusika repertuaari.
1983. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 1. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1983 oktoobris.
Võistlusel osales 16 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.
Eesti meistriks tuli Tiiu Järve. Hõbemedali võitis Evi Luulik ja pronksi Aino Vilson.
Enn Hallik

Enn Hallik (sündinud 5. augustil 1950 Pärnus) on eesti lauatennisemängija, spordiajakirjanik, sporditegelane ja spordiajaloolane.
Lõpetas 1968. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogia eriala.
Töötanud Pärnu Kaubandusvalitsuses ja Pärnu ajalehtede toimetustes, olnud aastal 1983–1990 Spordilehe Pärnu korrespondent ning 1990–2016 Pärnu Postimehe arvamus- ja sporditoimetaja. Osalenud ajakirjanikuna 12 olümpiamängudel (1980, 1994–2014). 
Sportlasena.
Sportima hakkas spordimehest isa Johannes Halliku õhutusel. Võitnud vibulaskmises 1969. aastal Kalevi meistrivõistlustel pronksi ning lauatennises Eesti meeskondlikel meistrivõistlustel 1993. aastal hõbeda ja 1994. aastal pronksi.
Sporditegelasena.
Oli üks populaarsete Pärnu lauatennise sariturniiride organiseerijaid, valitud mitu korda Lauatenniseliidu juhtorganitesse. Alates 1996. aastast on ta olnud Pärnu Spordiliidu juhatuse esimees ja 2008–2020 Pärnumaa Spordiliidu juhatuse liige.
Spordikohtunikuna.
Olnud üleliidulise kategooria lauatennisekohtunik.
Looming.
Teinud sporditeemalist kaastööd levikuga ajalehtedele ja ajakirjadele, raadiole ja televisioonile, on spordiraamatute autor.
1984. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 2. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1984 oktoobris.
Võistlusel osales 13 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.
Teist korda tuli Eesti meistriks Tiiu Järve. Hõbemedali võitis Juta Raudsepp ja pronksi Inge Leesla.
Aivar Pihelgas

Haridus ja varasem karjäär.
Aivar Sipelgas on töötanud õpetajana ka koolis — tal on pedagoogiline taust Andras+2facebook.com+2. Samuti on ta tegutsenud koolijuhina (nt Rapla ühisgümnaasiumi või selle õpingute / juhtimisega seotud tegevustes) Raplamaa Sõnumid+1.
Raudhall

Raudhall on üks hallidest värvitoonidest, raua värvi tuhm hall värvus, mis varieerub heledast tumedani ja võib olla ka sinakas.
Värvinimetust kasutatakse peamiselt riietuse või juuste ja silmade värvi kirjeldamiseks. Raudhall seostub metalse, külma, kõva ja puhtaga.
Variatsioonid.
Ernst Friedrich Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." paigutab rauavärvuse ("eisenschwarz") metalliläikega värvuste hulka ja kirjeldab seda läikiva hallikasmustana . Mineraalide hulgast toob ta värvuse näideteks magnetiidi ja hematiidi (spekulariidi).
Prantsuskeelsete värvinimetuste portaal pourpre.com annab raudhalli ("gris fer") vasteks laia valiku halle toone neutraalsest helehallist tumehalli ja sinakashallini .
RAL Classic värvikaardi toon 7011 "Eisengrau" on neutraalne keskmine tumehall 
DMC tikkimisniitide valiku toon 413 "fer" on mustjashall , toon 3781 "fer forgé" soojem mustjashall .
Veebivärv "Iron" on helehall
1984. aasta Eesti meeste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti meeste 16. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1984 oktoobris.
Võistlusel osales 20 kabetajat. Teist korda tuli Eesti meistriks Vladimir Serbak. Hõbemedali võitis Ülo Karp ja pronksi Roland Prangel.
Guido Mumm

Guido Mumm (24. oktoober 1935 – 1. märts 2011) oli eesti kabetaja.
Kirikabes (vene kabe) tuli ta kahel korral Eesti meistriks (1968 ja 1972), lisaks võitis kaks hõbemedalit (1967 ja 1991) ning ühe pronksmedali (1992).
Eesti võistkonna 6. laua mängijana võitis ta NSV Liidu 2. võistkondlikel kirikabe meistrivõistlustel (1969) pronksmedali.
Aastatel 1966–1968 oli ta Eesti NSV Kabeföderatsiooni presiidiumi liige.
Üliõpilasühing Hacfiro

Üliõpilasühing Hacfiro (samuti tuntud kui Hazfiro) oli esimene juudi soost naistudengite üliõpilasühing Eestis. Hacfiro asutati Tartus 1925. aasta 27. veebruaril kuue Akadeemiline Selts Juudi Ajaloo ja Kultuuri Tundmaõppimiseks (tekstis edaspidi Akadeemiline Selts) naisliikme ja viie akadeemiliselt mitteorganiseerunud liikme poolt. Hacfiro läks laiali 1938. aasta 1. jaanuaril, kuna ühing ei vastanud uue seadusega nõutud liikmete kogusele.
Hacfiro ja korporatsioonistaatus.
Hacfiro oli olemuselt kõige sarnasem organisatsioon juudi soost naiskorporatsioonile Eestis. Ametlikult Hacfiro kunagi korporatsiooniks ei saanud, aga siiski praktiseeris tegevusajal mitmeid korporatsioonidele tavapäraseid kombeid. Muuhulgas pärinesid osa asutajaliikmetest ja hiljem liitunud liikmetest Akadeemilisest Seltsist, organisatsioon, kust idanes välja juudi soost Korporatsioon Hasmonea.
Hacfiro olemus.
Nagu ka Eestis samal ajal tegutsenud juudi soost Korporatsioonid Limuwia ja Hasmonea, oli Hacfiro n-ö konvendiprintsiibil rajatud organisatsioon. Hacfiro põhikirjas on rõhutatud, et liikmeks võib saada ainult juudisoost Tartu Ülikooli naistudeng või vilistlane. Hacfiro eesmärkideks olid Tartu Ülikooli naistudengite ühendamine rahvusvaimu ärkamise ja naistööjõu välja õpetamise eesmärgil. Kooskõlas oma eesmärgiga korraldas Hacfiro regulaarseid loenguid liikmeskonna arendamiseks ja kasvatamiseks.
Hacfiro nimi tähendab heebrea keeles koit. Hacfiro polnud värve kandev organisatsioon, kuid välismärk oli neil siiski olemas. Välismärgina kandsid Hacfiro liikmed juudikeelse nime "Verband jidischer Studentien Hacfiro Dorpat" esitähtedest moodustatud embleemi.
Muḩammad bin Zāyid Āl Nahayān

Muḩammad bin Zāyid Āl Nahayān (araabia keeles محمد بن زايد آل نهيان), tuntud ka kui MBZ või MbZ, on Araabia Ühendemiraatide aadlik ja poliitik, kes on alates 14. maist 2022 riigi kolmas president ja Abu Dhabi emiir.
Ta on riigi esimese presidendi ja Abu Dhabi 16. emiiri šeik Zāyid bin Sulṭān Āl Nahyāni ning šeika Fāṭimah bint Mubārak al-Kutubī kolmas poeg. Tal on 18 venda ja 11 õde. 1979. aastal lõpetas MBZ Sandhursti Kuninglik Sõjaväeakadeemia. Hiljem teenis ta AÜE relvajõududes ning edutati 2005. aastal kindraliks. 
Kui 2004. aastal suri ta isa, tõusis MBZ-i vanem vend šeik Khalīfah bin Zāyid Āl Nahayān riigi juhiks ning temast endast sai kroonprints. Pärast venna surma 13. mail 2022 valis riigi Ülemnõukogu ta uueks riigi presidendiks ja Abu Dhabi emiiriks.
Jūzīf ʻAwn

Jūzīf Khalīl ʻAwn (araabia keeles جوزيف خليل عون; sündinud 10. jaanuaril 1964) on Liibanoni poliitika ja erusõjaväelane, auastmelt kindral, kes on alates 9. jaanuarist 2025 14. Liibanoni president.
8. märtsist 2017 kuni 9. jaanuarini 2025 oli ta 14. Liibabnoni relvajõudude ülem, olles seejuures viies presidendiks valitud relvajõudude ülem.
Ta sündis Beiruti Sinn al-Fī linnaosas maroniitide perekonnas. 2007. aastal lõpetas ta Liibanoni Ameerika Ülikooli bakalaureusekraadiga politoloogias ja rahvusvahelistes suhetes. Hiljem omandas ta Liibabnoni relvajõudude sõjaväeakadeemiast bakalaureusekraadi sõjateaduses.
1983. aastal liitus ta Liibanoni relvajõududega. 2015. aastal edutati ta maaväe 9. jalaväebrigaadi ülemaks.
1986. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 4. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1986 oktoobris.
Võistlusel osales 13 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.
Eesti meistriks tuli Virve Paap. Hõbemedali võitis Helme Kask ja pronksi Tiiu Järve.
Kaapleht

Kaapleht (siluja, sihilik, kaabits ing k "card scraper", sks k "ziehklinge") on puidutööriist, mida kasutatakse puidu silumiseks ja puhastamiseks. Erinevalt tavalistest lõikeriistadest eraldab puidust märksa peenemaid ja väiksemaid laaste.
Kasutamine.
Tasapindade silumiseks kasutatakse püstkülikulist (15x5 cm), kõverpindade jaoks kõverjoonelise teraga kaaplehte. Sellega tasandatakse näiteks siluhöövliga puhastatud pindu, et eemaldada võimalikke höövlitera jälgi või õhukesi spooni pindu, mida pole võimalik siluhöövliga töödelda. Asendab ka kõverpindade töötlemisel höövlit, kuna viimane neid sageli töödelda ei võimalda. Silumine toimub kahe käega, tõmmates puidukiudude suhtes diagonaalse asetusega tera, hoides rauda tõmbaja suhtes kaldasendis. Lisaks puidu silumisel kasutatakse ka kattematerjalide eemaldamiseks.
Valmistamine ja hooldus.
Kaapleht valmistatakse 1–1,5 mm paksusest terasplekist, näiteks vanast saelehest. Selle töövõime sõltub õigest teritamisest ja leheterase omadustest. Õigesti teritatud kaapleht ei kraabi puitu, vaid lõikab õhukesi laaste. Kaapleht teritatakse viili, tahu või käia abil, selle servad peavad olema täisnurksed. Kolmnurksest viilist valmistatud tõmberauaga saab samuti selle serva teravaks lõigata. Sarnaste tööde jaoks on kasutatud ka murtud klaasitükke.
Eelmiste elude regressioon

Eelmiste elude regressioon (inglise keeles "Past Life Regression") on teraapiavorm, mis väidab, et võimaldab inimestel uurida oma varasemaid elusid hüpnoosi või sügava meditatsiooni kaudu. Praktika põhineb reinkarnatsiooni ideel – usul, et inimese hing sünnib uuesti uutesse kehadesse, kandes endaga kaasa varasema elu kogemusi ja mälestusi.
Ajalugu ja päritolu.
Eelmise elu taandareng muutus populaarseks 20. sajandi keskel, kui hüpnoterapeudid ja spirituaalsed õpetajad hakkasid kasutama seda meetodit mineviku kogemuste uurimiseks. Üks tuntumaid varaseid toetajaid oli Ameerika psühhiaater Dr. Brian Weiss, kelle raamat "Many Lives, Many Masters" (1988) tutvustas avalikkusele tema kogemusi patsientidega, kes väidetavalt meenutasid oma eelnevaid elusid teraapia käigus.
Meetod.
Seansil juhib terapeut inimese sügava lõdvestuse või hüpnoosi seisundisse. Selles seisundis võivad esile kerkida pildid, tunded või mälestused, mida peetakse varasemate elude kogemusteks. Praktikud usuvad, et nende mälestuste uurimine võib aidata:
Kriitika ja teaduslik seisukoht.
Teaduslik kogukond ei pea eelmise elu taandarengut usaldusväärseks teraapiameetodiks. Paljud psühholoogid ja neuroteadlased väidavad, et „mälestused“ varasematest eludest võivad olla alateadvuse loodud kujutlused, mis tekivad hüpnoosi või soovituse tulemusena.
Spirituaalne ja terapeutiline kasutus.
Hoolimata kriitikast on see praktika populaarne vaimse kasvu ja eneseteadvuse tööriistana. Paljud inimesed väidavad, et eelmise elu taandareng on aidanud neil mõista oma elumustreid ja vabastada emotsionaalseid blokke.
Lombard24

Lombard24 (juriidiline nimi Hea Valik OÜ) on Eesti pandimaja ja jaekaubandusettevõte, mille peakontor asub Tallinnas, Eestis. Ettevõte haldab pandimajade filiaalide võrku Tallinnas ja Maardus kaubamärgi "Lombard24.ee" all.
Ajalugu.
Ettevõte asutati 15. septembril 2009 Tallinnas ning kanti samal aastal Eesti äriregistrisse. Algselt tegutses see nime all "Sigalahe UÜ", hiljem "Sigalahe OÜ" ja "Lombard24h OÜ", enne kui võttis kasutusele oma praeguse nime "Hea Valik OÜ".
Esimestel tegevusaastatel keskendus ettevõte väikesemahulistele panditeenustele Tallinna kesklinnas. Aja jooksul laiendas see oma filiaalide võrku mitmesse linnaossa, sealhulgas Mustamäele, Lasnamäele, Põhja-Tallinna, Haaberstisse ja Kesklinna.
Ettevõte registreerus käibemaksukohustuslaseks 1. jaanuaril 2017.
Selle põhikiri muudeti viimati 2022. aasta märtsis, kajastades ettevõtte struktuuri pidevaid uuendusi. 2024. aasta seisuga tegutseb Lombard24 kaheksa filiaaliga - seitse neist asuvad Tallinnas ja üks Maardus.
Ettevõtte juhatusse kuuluvad Pavel Razumov (alates 15. detsembrist 2009), Albert Reimann (alates 1. oktoobrist 2010), ja Andrei Volõnski (alates 14. juunist 2018).
Lombard24 peamised tegevusvaldkonnad on lühiajalised tarbimislaenud, mis on tagatud isiklike esemete pandiga, ning kulla ja teiste kasutatud kaupade ost ja müük.
Ettevõtte Struktuur.
2024. aasta seisuga tegutseb "Hea Valik OÜ" kaheksa filiaaliga, seitse Tallinnas ja üks Maardus. Ettevõtte peakontor asub aadressil Maneeži 1, 10117 Tallinn.
Meedia.
"Delfi.ee" on avaldanud ettevõtte esindajate kommentaare, mis käsitlevad levinud stereotüüpe pandimajade ja nende klientuuri kohta.
Lisaks tõi "Reverbico.com" välja Lombard24 näitena, kuidas pandimajades ja jaekaubanduses rakendatakse laoseisu jälgimise praktikaid.
Madagaskari tiigihaigur

Madagaskari tiigihaigur ("Ardeola idae") on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Madagaskari tiigihaigur on 45⁠–48 cm pikk.
Pea, kael ja rind on helepruunid tumedate triipudega. Selg on tumepruun valgete või beežide triipudega. Tiivad, päranipuala, saba ja kõht on valged. Nokk on rohekashall, nokaots on must. Valjasriba on roheline. Silmad on kollased. Jalad on rohekaskollased või hallid.
Hundsulestik on üleni valge. Nokk on sinine, nokaots must. Jalad on roosad, varbad on rohelised.
Noorlinnu sulestik sarnaneb täiskasvanu puhkesulestikuga, kuid saba ja tiivad on pruunid. Nokk on oranž, nokaots tume. Silmad on rohelised. Udusulis pojad on kollased.
Madagaskari tiigihaigur sarnaneb välimuselt koldhaigruga, kuid madagaskari tiigihaigur on tumedamate pruunide triipudega, tema nokk on suurem ja tiivaotsad on kandilisemad.
Levik.
Pesitsevad Madagaskaril ja Aldabra saartel. Talvitavad Kesk- ja Ida-Aafrikas.
Elavad järvede, tiikide ja aeglase vooluga jõgede ääres, padurates ning riispõldudel, harva ka rannikul. Madagaskaril on neid nähtud kuni 1800 m kõrgusel merepinnast.
Toitumine.
Toituvad kaladest, konnadest, skinkidest, gekodest, rohutirtsudest ja mardikatest.
Tavaliselt toituvad üksi, Aldabra saartel on nähtud toitumas ka koos teiste haigurlastega. Toitu otsides kõnnivad aeglaselt või seisavad paigal.
Pesitsemine.
Pesitsevad kolooniates, tavaliselt koos koldhaigrutega. Vanalinnud ehitavad pesa koos. Neil kulub selleks 6–11 päeva. Okstest ehitatud pesa asub puu või põõsa otsas 0,5–4 m kõrgusel.
Madagaskaril pesitsevad oktoobrist detsembrini, Aldabra saartel novembrist detsembrini. Kurnas on 3–4 rohekasvalget muna. Madagaskaril on muna suurus 40 × 29,9 mm, Aldabra saartel 40–42 × 32–33 mm. Muna kaalub 21 g. Mune hauvad mõlemad vanemad 20 päeva. Pojad lahkuvad pesast 4 nädala vanuselt.
Rakendisport

Rakendispordis võisteldakse erineva arvu hobustega ning spetsiaalselt selleks otstarbeks ehitatud vankriga. See spordiala sarnaneb ratsutamise kolmevõistlusega ning koosneb kolmest põhiosast: koolisõidust, maratonist ja täpsussõidust. Kutsar istub vankril, mille ette on rakendatud üks, kaks või neli hobust/poni. Võistluse tulemus määratakse karistuspunktide arvu järgi, mis kogutakse kokku kolme osa vältel. Lisaks kutsarile on võistluse ajal abis inimene, kes toetab ja aitab kutsarit erinevates tegevustes ning hoiab vankrit maratoni ajal tasakaalus pööretes ja kurvides.
Rakendisport on avatud kõigile hobusetõugudele, sealhulgas ratsahobustele ja traavlitele. Lisaks võib isegi ratsahobust õpetada rakendisporti. See spordiala on atraktiivne, kuna praktiliselt igaüks, olenemata vanusest, soost või kaalust, suudab hoburakendit juhtida.
Koolisõit rakendivõistlustel sarnaneb ratsutamise koolisõiduga ning on võistluse esimene osa. See toimub 100×40 meetrisel ristkülikukujulisel väljakul, kus ratsutatakse läbi kohustuslike järjestatud kujundite. Harjutused hõlmavad erinevaid üleminekuid kiiruse ja allüüride vahel, erisuuruses ringe, peatumisi. Kohtunikud hindavad allüüride vabadust, takti ja korrektsust, samuti rakendi ja kutsari koostööd, tasakaalu ning hobuste õiget asendit ja painet. Hindamine järgib ratsutamise koolisõidu hindamise põhimõtteid, kus hobune peab olema tähelepanelik ja reageerima kutsari märguannetele. Hinnatakse rakendit tervikuna, mitte eraldi hobuseid ja kutsarit.
Iga harjutus on eelnevalt määratud ning vähemalt kolm kohtunikku hindavad iga harjutuse täpsust ja üldmuljet sõltumatult üksteisest.
Maraton, mida tuntakse ka kui maastikusõitu, on rakendivõistluse teine osa ning võrreldav ratsutamise kolmevõistluse krossiga. Maastikurada võib olla kuni 18 km pikk ja sisaldab looduslikke takistusi nagu järsud pöörded, veetakistused ja künklikud alad, samuti ehitatud takistusi, näiteks labürindid. Rada on jagatud viieks erinevaks osaks ning iga osa tuleb läbida kindlas järjekorras ja määratud allüüris. Osade läbimine peab toimuma etteantud kiirusega, mitte liiga kiiresti ega liiga aeglaselt. Enne maratoni alustamist läbivad kõik rakendid veterinaarkontrolli, kus mõõdetakse hobuste pulssi, hingamist ja hinnatakse nende üldist heaolu.
Täpsussõit on rakendispordi viimane ala, mille käigus testitakse hobuse vormi ja paindlikkust pärast maratoni. Juht peab osavalt manööverdama läbi kitsalt seatud koonuste. Rajale on paigutatud nummerdatud takistused või koonused, mille peal asuvad pallid. Need pallid on maha lükatavad ja asetatud vankri laiusele lisaks 30 cm. Vankri mõlemale poole jääb 15 cm varu, ning iga palli maha kukkumise eest määratakse karistuspunkte. Enne starti mõõdetakse iga vankri laius üle ning koonused asetatakse kõikidele võistlejatele individuaalselt vastavalt vankri mõõtmetele. Täpsussõit otsustab võistluse lõpliku paremusjärjestuse
Plasmafüüsika

Plasmafüüsika on füüsika haru, mis hõlmab plasma uuringuid (gaasi neljandat olekut, kus aatomid on ioniseeritud ja sisaldavad vabu elektrone ja ioone). Plasmafüüsikud uurivad füüsikalisi ja keemilisi vastasmõjusid, mis toimuvad nii gaaslahendusplasmas kui ka plasmaga töödeldavates esemetes (tahkised, vedelikud). 
Plasma ergastamiseks keskmistel ja atmosfäärilähedastel rõhkudel kasutatakse alalis-, impulss- ja kõrgsageduspinget ning lühikesi laservälke. Erinevaid uurimisvaldkondi ühendav katse meetod on plasmaspektroskoopia, mis koos elektriliste ja optiliste mõõtmisandmetega on tulemuste tõlgendamise ja modelleerimise aluseks.
Mõned tähtsamad uurimissuunad on plasmadiagnostika, plasmameditsiin, pindade töötlemine ja õhusaaste vähendamine.
Enduro

Enduro on maastikul sõidetav motospordiala. 
Endurovõistluse eesmärk on proovile panna mootorratta vastupidavus ja võistlejate võimed. Enduro võistlusrajal on nii motokrossi kui ka enduro kiiruskatsed. Võistlusring on umbes 50-70 km pikk, mida läbitakse võistluse jooksul 2-3 korda. kolmandik võsitlusrajas on asfladil, ülejäänud rajast on maastikul.
Stuudium

Stuudium on elektrooniline õppe- ja infosüsteem, mis on mõeldud koolidele, lasteaedadele ja huviringidele. Eestis kasutab stuudiumit üle 380 haridusasutuse. Stuudiumis sisalduvad päevikud, ringipäevikud, olümpiaadide ja võistluste andmed, jututoad, õppematerjalid, avaldused, küsitlused, juhtkonnale nähtav statistika õpilaste hinnetest ja abi-keskkond.
Katku Villu

Katku Villu on Anton Hansen Tammsaare romaani "Kõrboja peremees" peategelane. Autor on Villut kujutanud rahutu tegelasena, mida näitab see, kui palju ta joob, kakleb ja kui vähe ta tööd teha tahab. Katku Villu on püsimatu.
Romaanis kujutamine.
Katku Villu on ühe silmaga 29-aastane mees. Romaan algab sellega, et Villu on just tulnud vanglast, kus ta istus kaks aastat, sest tappis inimese. Villul on üks vallaslaps naabertalu teenija Eeviga. Muud romantilised suhted tal puuduvad, kuid talle jääb silma Kõrboja talu peretütar Anna. Nendevahelist suhet ei poolda kumbki pere, sest Katku talu rahvas ei salli Kõrboja rahvast ja vastupidi. Kõrbojale on vaja tubli ja töökat peremeest, kuid Villu seda kindlasti ei ole.
Aeg-ajalt tuleb Villul ette mõni kaklus või sõnelus. Tihti on probleemide allikas just alkohol, mida Katku Villule juua meeldib.
Romaani teises pooles jätab Villu joomist vähemaks ning teeb rohkem tööd, sest just selline mees meeldib ja sobib naabertalu tulevasele perenaisele Annale.
Kõrvaltegelased.
Kõrboja Anna on naabertalu ehk Kõrboja talu peretütar, kes pidi saama talu uueks perenaiseks peale oma isa Reinu surma. Sauna Eevi on naine, kellel on Katku Villuga laps, kuid Villuga ametlikult koos ei olnud nad kunagi. Villu isa ja Katku talu peremees on Jüri, keda romaanis talu nime järgi Katku Jüriks nimetatakse. Katku Jüri arvates peab õige peremees tegema hoolega tööd ja selline on ta ka ise. Kõrboja Rein aga on suurte unistustega, kuid töö jääb selle kõrvalt tegemata ja Kõrboja talu vajab selle tõttu kiiresti uut peremeest, et talu siiski püsima jääks.
Romaan "Kõrboja peremees".
Romaan ilmus 1922. aastal, olles autori Anton Hansen Tammsaare esimene romaan. See sai valmis kolme nädalaga ja on üks Tammsaare tuntumaid romaane. Üsna tõenäoline on, et autor kasutas romaani kirjutamisel prototüüpe oma tutvusringkonnast ning põimis sisse ka oma isiklikku elu. Kõrboja talu võis kujutada Metstoa talu Paukjärve kaldal ning Kõrboja Anna on kirjutatud tõenäoliselt Helene Ploompuu-Vesterineni ehk Laane Leeni põhjal.
Tammsaare enda sõnul saab omavahel võrrelda Kõrboja talu ja Eesti riiki 1918. aastal. Eelkõige pidas ta silmas seda, et ala, mis on pikka aega ilma juhi või peremeheta olnud, tuleb uuesti üles ehitada ning leida uus, tubli ja tegus peremees.
Surm.
Lugu lõpeb sellega, et Villu laseb enda maha. Romaani lõpuks ei tea Katku Villu enam ise ka, kas ta tahab Annale meheks ja Kõrbojale peremeheks minna või mitte, ning piinleb oma tunnetes. Ta ei suuda seda enam välja kannatada ja laseb enda aidas maha. Samal ööl sureb Kõrboja koer Mousi, kelle järgi Villule ka hüüdnimi pandi, ning see ja Katku talu ulguv koer andsid märku, et midagi on juhtunud. Villu surm lepitab Anna, Villu ema ja Sauna Eevi, kelle pojast plaanitakse kasvatada Kõrboja talule uus peremees.
Orski tammi purunemine

Uurali jõe üleujutus põhjustas reedel, 2024. aasta 5. aprilli õhtul jõele rajatud Orski tammi purunemise, mis kutsus esile elanike evakueerimise. Vähemalt kuus inimest sai vigastada ja kahju hinnati umbes 1,2 miljardile rublale (12,9 miljonit USA dollarit).
Tammi purunemise asjaolud.
Seda Venemaa regiooni (ka Kasahstani) mõjutas tänavune ebastabiilne talveilm. Tugev lumesadu tõi kaasa järsu temperatuurimuutuse. Selle tulemusena tekkis maasse jääkoorik, mis ei lasknud sulanud lumel imenduda ja vesi voolas jõgedesse. Lume kiire sulamise tagas Kasahstanist saabunud Kaspia tsüklon, mille tõttu veetõus algas tavalisest varem, väitis vene geograafiateaduste doktor Vadim Petirštšev. Orski linnast ülesvoolu umbes 70 km kaugusel asub Iriklinskoje veehoidla. "Et see üle täituks, avati kiirkorras selle veehoidla tammi reguleerimislüüsid” ütles üks varem tammi ehitamisel rikkumisi täheldanud kohtuekspert.
Orski tamm rajati 2010. aastal, pidades silmas jõevee võimalikku 5,5-meetrist tõusu. Tammi purunemise ajal registreeriti piirkonnas paduvihmad, lume sulamine aitas kaasa Uurali jõe veetaseme 9,6-meetrisele tõusule.
Varasemad sarnased üleujutused toimusid Orskis aastatel 1922, 1942 ja 1957. Eksperdid on teatanud, et Orski tammi projekti kohta pole avalikult kättesaadavaid andmeid. Kogu avalikult saadaolev teave on antud arendaja kohta, kuid ilma vastava projektita pole sellist hüdroehitist võimalik rajada.
Ekspertide arvates tehti Orski tammi ehitamise projekteerimisetapis vigu. 2024. aasta aprilli üleujutuse peamiseks põhjuseks peetakse Uurali jõe lammi üleujutusvete maksimaalsete võimalike koguste arvutuste puudumist. See kehtib ka Uurali jõe Iriklinskoje veehoidla kohta. "Arvutused on vajalikud tammi pikkuse, kõrguse ja stabiilsuse parameetrite määramiseks. Uuringute raames peavad hüdroloogid kindlaks määrama jõe maksimaalse taseme ja veevoolu hulga ning arvutama paisu mõju jõevoolule. See tähendab, et toimiva lahenduse aluseks on projekteerimisetapi kvaliteetne töö.” selgitas üks vene ekspert.
Olžas Bektenov

Olžas Bektenov (kasahhi "Олжас Абайұлы Бектенов", sündinud 13. detsember 1980, Almatõ) on Kasahstani poliitik. Ta on 2024. aasta veebruarist Kasahstani peaminister.
Elulugu.
Bektenov lõpetas 2001. aastal kiitusega Kasahstani Riikliku Humanitaar- ja Õigusteaduste Ülikooli, omandas juristi kõrghariduse. 2002. aastast töötas ta Almatõs linna õigusosakonnas peaspetsialistina.
2006. aastast 2017. aastani töötas Bektenov erinevatel ametikohtadel Kasahstani valitsusasutustes. Aastatel 2005–2006 oli ta Kasahstani peaministri büroos õigusosakonna peaekspert. 2006. aastast 2009. aastani töötas Bektenov Kasahstani presidendi administratsioonis. 2009–2012 oli ta Kasahstani justiitsministeeriumis registreerimisteenistuse ja õigusabi komitee aseesimees. 2012. aastast asus ta tegutsema ka korruptsiooni vastu, kui töötas (2014. aastani) Kasahstani majandus- ja korruptsioonikuritegevuse vastase võitluse asutuses osakonna juhatajana. 2015. aastal töötas ta Astana linna riigihangete osakonna juhatajana. Sama aasta juulist töötas ta Astana linna äkimi staabiülemana ja Kasahstani presidendi administratsiooni juhi sekretariaadi juhatajana. 2016. aastast 2017. aastani töötas Bektenov Astana linna riikliku korruptsioonivastase võitluse büroos osakonna juhatajana.
Aastatel 2017–2018 oli Bektenov Akmola oblasti majandusküsimustele spetsialiseerunud aseäkim. 2018–2019 oli ta Kasahstani avaliku teenistuse ja korruptsioonivastase võitluse asutuse aseesimees. Aastatel 2019–2022 oli ta Kasahstani Korruptsioonivastase Agentuuri aseesimees, 2022. aastast agentuuri esimees.
3. aprillil 2023 nimetati Bektenov riigipea käskkirjaga Kasahstani Vabariigi presidendi administratsiooni juhatajaks. Ta keskendus ametis jätkuvalt korruptsiooni puhastamisele riigiasutustes. 5. veebruaril 2024 loobus Älihhan Smajõlov peaministri ametikohast, 6. veebruaril nimetati Bektenov Kasahstani uueks peaministriks. Tema nimetamises näheks Kasahstani presidendi Kasõm-Žomart Tokajevi võimu kindlustumist, sest eelmine peaminister oli veel tugevalt seotud ka eelneva presidendi Nursultan Nazarbajeviga.
Isiklikku.
Bektenov on abielus ja kolme lapse isa. Räägib kasahhi ja vene keelt.
Jaanijuust

Jaanijuust (läti keeles Jāņu siers) on Läti hapupiimajuust, mida traditsiooniliselt süüakse Läti suvise pööripäeva Jāņi tähistamisel. Tänapäeval on juustust saanud üks Läti kultuuri sümboleid.
2021. aastal teatati, et Jaanijuust on koroonapandeemia tõttu oma populaarsust kaotamas ja tarbijad eelistavad teisi juustusorte, nagu mozzarella, feta, aga ka kõva juustu ja laagerdunud juustu.
Tootmine.
Roa põhikoostisosad on nii hapupiimast kui ka värskest piimast toodetud kohupiim. Traditsiooniliselt lisatakse keetmisel köömneid, soola ja mune, rasvasisalduse suurendamise soovi korral ka võid või koort. Juustu valmistamiseks kuumutatakse täispiima, lisatakse kohupiim ja seejärel keedetakse segu, kuni kohev kohupiim eraldub läbipaistvast vadakust. Vadak visatakse ära, kui juustumass jõuab temperatuurini 72–77 °C. Sel hetkel asetatakse kohupiim pannile või keedupannile ning segatakse sinna muna, või, soola ja köömnete segu. Kui on moodustunud tahke ja kindel pall, asetatakse juust marli sisse nõrguma ja pressitakse sageli sellele raskusega. Üldjuhul valmistatakse juust paar päeva enne söömist ja lastakse enne tarvitamist jahedas valmida.
Sertifitseerimine.
16. novembril 2015 kanti Jaanijuust ELi Traditional Speciality Guaranteed (GTG) registrisse Jāņu siers nime all. Praegu täidavad GTG kriteeriumid ja saavad märgistada oma toote kui Jāņu siers.
Caterina Vitale

Caterina Vitale (1566–1619) oli esimene naisproviisor ja keemik Maltal ning Malta ordu esimene naisproviisor.
Caterina Vitale oli pärit Kreekast. Ta abiellus teismelisena Ettore Vitalega, Malta ordu apteekriga. Pärast tema surma 1590. aastal päris ta tema apteegi ja ülesande pakkuda apteeke Sacra Infermeriale. Teda kirjeldati kui edukat ärimeest, ta sai väga rikkaks ja on tuntud kui karmeliitide heategija. 
Olles naise jaoks ebatavalises olukorras, oli ta vastuoluline isik ja legendide, laimava laimu ja kuulujuttude subjekt ning teda süüdistati ettevõtlikus prostituudis, kohtuvaidluses ja orjade sadistlikus piinajas. 
Ta suri 1619. aastal Siracusas ja tema surnukeha toodi Vallettasse ja maeti karmeliitide kirikusse. Kirikusse sisenedes on vasakul ja paremal tema hauakivi ja Malta esimese naistehaigla asutaja Caterina Scappi hauakivi.
Pärast oma surma pärandas ta osa oma varandusest ja Selmuni paleest Monte della Redenzione degli Schiavile, mis töötas orjusesse langenud maltalaste vabastamise nimel. Ta jättis pärandused ka Malta ordule, oma õetütrele, karmeliitidele, Kreeka kirikule, kuid ei jätnud midagi oma tütrele.
Jesiki kuldne sõdalane

Jesiki kuldne sõdalane ehk Jesiki kuldmees on Jesiki kurgaanist (tekstides on kasutatud ka venekeelset vormi Issõk) 1969. aastal leitud 3.-4. sajandi matuse säilmed koos hauapanuste kogumikuga, eelkõige katafraktisõdalasele kuulunud tuhandetest kullast naastudest koosnev soomusrüü, ehted ja rõivakaunistused.
Leid.
Almatõst lõunas asuva Jesiki kurgaani matus leiti 1969. aastal juhuslikult teeremondi käigus. Matusekohta uurisid Kasahstani Ajaloo, Etnograafia ja Arheoloogia Instituudi arheoloogid Kemel Akõševi juhtimisel.
Kalmistu, millel oli kolm kurgaani, hõlmas põhja-lõunasuunaliselt kolm ruutkilomeetrit ja sellel oli kokku umbes 40 matust. Kaks neist olid kuue meetri kõrguse ja umbes 60 m diameetriga kurgaani all kalmistu lõunaosas.
Üks haud oli juba varem tühjaks riisutud, ent teisest leiti 17-18-aastane saka sõdalane. 3,3 meetri pikkune, 1,9 meetri laiune ja 1,5 meetri kõrgune hauakamber oli tehtud tjanšani kuuse palkidest, maetu oli paigutatud selle vasakpoolsesse ossa ja peaga läände. Hauapanusteks hauakambri nurkades olid metallesemed, savinõud, puunõud ja ehted.
Kamber oli kaetud puulaega, mis oli kinnitatud raudrõngastega. Põrand oli laudadest ja surnu ase oli kuldnaastudega kaetud matt.
Sõdalase rõivad olid kaunistatud umbes 4000 kullast ehisdetailiga. Suur osa neist olid loomakujulised naastud, mis kujutasid leoparde, põtru, hirvi, arhaare, hobuseid ja eri linde. Kolju vasakul küljel leiti nefriiditükkidega kaunistatud kuldkõrvarõngas. Surnu peakate oli 70 cm kõrge ja teravatipulise koonuse kujuline nagu hilisemad kasahhi peakatted (eriti sarnane sellega on kasahhi nooriku tseremoniaalne müts "saukele"). Sõdalase kaelas oli rõngakujuline kaelaehe ja tema särgi rinnaosa ning käised olid ehitud kuldnaastudega. Sõrmedes oli kaks kuldsõrmust ja särk oli vöötatud raske vööga, millel oli loomakujulisi naaste ja 16 kuldpannalt. Vööl oli paremal pikk mõõk punases tupes ja vasakul pistoda kuldplekiga kaetud tupes. Ka pikkade pükste sääri katsid kuldnaastud.
Tõlgendus.
Haud koos panustega arvatakse kuuluvat sakadele. Kuldne sõdalane on oletatavasti olnud umbes 18-aastane saka prints või printsess, sest matus on dateeritud 3.–4. sajandisse eKr ja piirkond, kust kurgaan leiti, oli sel ajal sakade valitsuse all. Leid asus Kasahstani Arheoloogiamuuseumis Almatõs, nüüd asub see Rahvusmuuseumis Astanas, seda on ajutiselt eksponeeritud ka mujal, näiteks 2019. aastal kaks nädalat Ankaras.
Sümbolina.
Alates Kasahstani iseseisvumisest 1991. aastal on Kuldne sõdalane saanud Kasahhi rahvusliku kultuuripärandi ja riigi üheks sümboliks. Sõdalase peakatet kaunistavad tiivulised hobused tulparid paigutati rahvusi ühendava sümbolina Kasahstani vapile. Tiivulisel leopardil ratsutava kuldse sõdalase skulptuur kaunistab mitut Kasahstani linna, selhulgas Almatõ peaväljakul asuvat iseseisvuse monumenti.
Urker

Urker (kasahhi keeles Үркер) on 1994. aastal asutatud Kasahstani pop-folkansambel. Nad on korraldanud kontserditurneesid ka Saksamaal, Prantsusmaal, Türgis, Türkmenistanis ja Ameerika Ühendriikides.
Ajalugu.
Urker asutati 1994. aastal; Peavokalist ja laulukirjutaja Aidos Sahhat märkis, et teda inspireeris grupi moodustamiseks The Beatlesi eeskuju. Nad salvestasid oma esimese albumi 1997. aastal; 2001. aastal võitis nende laul "Naurõz" Kuldse Ketta auhinna, mis peegeldab nende populaarsuse tõusu. Nende muusika ühendab traditsioonilisi Kasahstani rahvameloodiaid ja kaasaegseid poprütme. Nad kasutavad dombõra ja kobõzi kõrval instrumente, mida sageli leidub rokk- ja popmuusikas, nagu kitarr ja klaver. Nende viieteistkümnest kuni 2005. aastani toodetud muusikavideost on neliteist filmitud Kasahstanis; ainult ülejäänud, "Tugan Elim", salvestati välismaal, Usbekistanis Taškendis. Nende 2007. aasta video "Arman", mis filmiti koostöös tatari muusiku Rezeda Galimovaga, salvestati samuti Hongkongis. Sahhat on väitnud, et nende visuaal ja filmitehnika on tugevalt mõjutatud Briti muusikult Peter Gabrielilt. 2007. aasta aprillis sõitis Urker Naurõzi püha tähistamiseks New Yorki, et esineda Lincolni etenduskunstide keskuses. Pärast Kasahstani naasmist teatas Sahhat intervjuus, et Urker plaanib enne aasta lõppu uue albumi välja anda.
Lepiklill (perekond)

Lepiklill ("Chrysosplenium") perekond kivirikuliste ("Saxifragaceae") sugukonnas.
Đà Nẵngi Ülikool

Da Nangi Ülikool (vietnami keeles "Đại học Đà Nẵng") on mitmevaldkonnaline ülikoolisüsteem Vietnami keskosas.
Kurgirohulaadsed

Kurgirohulaadsed ("Boraginales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
Corn dog

Corn dog (inglise keelest "maisikoer") on Ameerika Ühendriikidest pärit roog, maisijahukastmes frititud vorst, mida serveeritakse tavaliselt pulga otsas. "Corn dog" on levinud Ameerika Ühendriikide köögis.
Tết

"See artikkel räägib vietnami tähtpäevast. Aastal 1968 toimunud sõjalise operatsiooni kohta vaata artiklit Teti pealetung. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit TET."
Tết (pikemalt Tết Nguyên Đán, vietnami keelest "esimese päeva festival") on Vietnami aasta tähtsaim tähtpäev. Vietnami kalendri järgi tähistatakse tetiga kevade saabumist. Gregoriuse kalendris on tet tavaliselt kas jaanuaris või veebruaris.
Tet nguyen dan ei ole sama, mis tet trung thu, mis on Vietnamis lastefestival. "Tet" tähendab üldiselt festivali ning on sisuliselt kuu-uusaasta. Tet trung thu on vietnamlaste jaoks tet nguyen dani järel aasta tähtsuselt teine festival.
Vietnamlased tähistavad kuupäikesekalendril (mis arvestab nii Maa liikumist ümber Päikese kui ka Kuu liikumist ümber Maa) põhinevat tếti igal aastal. Tếti tähistatakse tavaliselt Hiina uusaastaga ehk kevadpühaga samal aastal, kusjuures Vietnami ja Hiina vahelise ühetunnise ajavahe tõttu sünnib noorkuu vahel erinevatel päevadel. Harva võivad Vietnami ja Hiina kuu-uusaasta kuupäevad erineda, näiteks 1943. aastal tähistati Vietnamis uut aastat üks kuu hiljem. Teti tähistamine toimub Vietnami kuukalendri esimese kuu esimesest päevast (umbes jaanuari lõpus või veebruari alguses) vähemalt kolmanda päevani.
Tếti ajal korraldavad vietnamlased tihti palverännakuid ja suguvõsakokkutulekuid, vaadatakse tagasi möödunud aastale ning tehakse plaane uueks aastaks.
Poison

Poison on Ameerika Ühendriikide "glam metal"'i ansambel, mis loodi 1983. aastal.
Bändi üks tuntumaid lugusid on "Every Rose Has Its Thorn".
Langenrohr

Langenrohr on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Langenrohr asub Suur-Tullnis. Vald asub Tullni linna lähedal. 17,87% valla territooriumist on kaetud metsaga.
Sport.
Langenrohris asub jalgpalliklubi SV Langenrohr. Klubi asutati 1947. aastal ja mängib 1993. aastast Niederösterreichische Landesligas.
Michelhausen

Michelhausen on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Muckendorf-Wipfing

Muckendorf-Wipfing on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Vald asub Doonau lõunakaldal, u. 20 km Viinist loodes.
Romula (Terminaator)

"Romula" on Terminaatori laul ja singel. See on Terminaatori üks populaarsemaid lugusid. Muusika autor on Elmar Liitmaa, sõnad kirjutas Jaagup Kreem. Lugu avaldati 2002. aastal ja võitis samal aastal Raadio 2 Aastahiti võistlusel esikoha. 2003. aastal ilmus lugu albumil "Kuutõbine". Laulust ilmus 2003. aastal ka soomekeelne versioon "Romua".
"Live"-versioonis on lugu olemas albumitel "Go Live 2005" ja "Ingli puudutus" (2009)
Kaitseta

"Kaitseta" on Terminaatori laul mis ilmus 1997. aasta kogumikalbumil "Kuld: ballaadid aastatest 1987–1997". Muusika kirjutasid Sulev Müürsepp ja Jaagup Kreem, sõnade autor on Jaagup Kreem. Lugu on duett koos Evelin Samueliga. Raadio 2 aastahitt 1997 jäi lugu neljandale kohale.
2022. aastal tegi loost kaveri laulja Stefan Airapetjan, mis ilmus ka tema debüütalbumil "Hope".
Hingede torm

"Hingede torm" () on 2019. aasta Läti ajalooline draamafilm, mille lavastas Dzintars Dreibergs. 
See esilinastus 8. novembril 2019 Lätis ja 20. veebruaril 2020 rahvusvahelisel Berliini filmifestivalil. Film on adaptatsioon Aleksandrs Grīnsi raamatust, mis kirjeldab tema teenistust esimeses maailmasõjas. See valiti 93. Oscarite jagamisel Läti parimaks mängufilmiks, kuid seda ei nomineeritud. 
Sünopsis.
Olles pealt näinud, kuidas pealetungiv Saksa keiserlik armee tema ema maha laseb, otsustab kuueteistaastane Artūrs koos isaga astuda Vene keiserliku armee Läti laskurpataljoni, lootuses ema mõrva eest kätte maksta. Artūrs jätkab võitlust Esimeses maailmasõjas idarindel, kus ta kaotab oma isa ja venna. Ta liitub bolševikega, kuid kui talle antakse käsk oma sõber hukata, ta deserteerub, naastes äsja väljakuulutatud riiki, et sõdida Läti Vabadussõjas ja alustada kõike nullist.
Filmivõtted.
Peaosa näitleja Oto Brantevics valiti välja 1300 kandidaadi seast, hoolimata sellest, et Brantevicsil polnud varasemat näitlejakogemust. Filmis näitles endine kaitseminister Raimonds Bergmanis ja ka toonane kaitseminister Artis Pabriks. Mitmed lahingustseenid on filmitud kohtades, kus ajaloolised lahingud toimusid. Valdis Celmiņš ammutas oma operaatoritöö jaoks inspiratsiooni Christian Bergeri kontseptsioonist vältida laiaulatuslikke kaadreid, kasutades laiobjektiivi keskmiste võtete ja lähivõtete jaoks.
Vastuvõtt.
Esimese viie linastusnädala jooksul nägi filmi üle 200 000 inimese, mis teeb sellest Läti enimvaadatud filmi pärast iseseisvuse taastamist.
Süleyman Demireli Ülikool

SDU Ülikool on eraülikool Almatõs, Kasahstanis. See on oma nime saanud Türgi endise peaministri ja presidendi Süleyman Demireli järgi.
Ülikool asutati 1996. aastal Kasahstani endise presidendi Nursultan Nazarbajevi ja Türgi endise presidendi Süleyman Demireli algatusel.
Jäähoki 2014. aasta taliolümpiamängudel

2014. aasta taliolümpiamängude jäähokivõistlused peeti 8.–23. veebruarini Venemaal Sotši olümpiapargis kahes kohas, mis asuvad teisest 300 meetri kaugusel. Bolšoi Jääpalee, mis mahutab 12 000 istekohta, meenutab Fabergé muna. 7000 istekohaga Jää Areen Šaiba pidi olema teisaldatav ehitis, kuid lõpuks jäi see Sotši.
Meeste turniiril oli võistlemas 12 ja naiste turniiril 8 võistkonda: turniir algas 8. veebruaril 2014. Naiste turniir lõppes 20. veebruaril ja meeste oma 23. veebruaril.
Kanada meeste ja Kanada naiste rahvuskoondised läbisid turniiri kaotusteta, korrates oma Vancouveri 2010. aasta taliolümpiamängude olümpiavõite.
Võistluspaigad.
Erinevalt 2010. aasta mängudest Vancouveris olid hokiväljaku mõõtmed 60x30 meetrit, mis on sätestatud Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni, mitte NHL-i standardis.
Naiste hokiturniir peeti peaaegu täielikult Šaiba areenil. Bolšoi jääpalees peeti ainult finaal ja matš kolmanda koha nimel. Meeste turniirimängud peeti enamasti Bolšois, vaid viis eelringi kohtumist ja kaks "play-off"'i mängu peeti Šaiba areenil.
Tulemused mehed.
Eelmiste 2010. aasta Vancouveri olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Alagrupimängud.
Paremusjärjestus pärast eelvooru.
Pärast eelvooru lõppu järjestati kõik meeskonnad 1-st 12-ni. Selle paremusjärjestuse järgi korraldati omavaheliste mängude toimumised uuesti. Selle pingerea määramiseks kasutati järgmisi kriteeriume esitatud järjekorras:
Väljalangemismängud.
&lt;section begin=Bracket/&gt;&lt;section end=Bracket/&gt;
Statistika ja mängijate tulemused.
Parimad väravalööjad.
Loendis on kümme parimat mängijat järjestatud punktide ja seejärel väravate järgi.
Tulemused naised.
Eelmiste 2010. aasta Vancouveri olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Alagrupimängud.
B-alagrupp.
"    = edasipääs veerandfinaali     = 5.-8. koha mängud"
Väljalangemismängud.
Lõplik paremusjärjestus.
2014. aasta taliolümpia naiste jäähokiturniiri lõplik paremusjärjestus on järgmine:
Venemaa koondis diskvalifitseeriti dopingu tarvitamise tõttu. ROK palus IIHF-il oma tulemusi muuta ning 6. ja 7. koht jaotati ümber.