tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tallinna Saksa Gümnaasium

Tallinna Saksa Gümnaasium (endise nimega Tallinna 54. Keskkool) on alates 1980. aastast tegutsev eesti ja saksa õppekeelega üldhariduskool Tallinnas Mustamäel J. Sütiste teel.
Vilistlased.
Tallinna Saksa Gümnaasiumi / 54. Keskkooli vilistlaste hulka kuulub tuntud sportlasi, näiteks
Lisaks sportlastele kuuluvad vilistlaste hulka poplauljad Epp Kõiv, Sünne Valtri, Anett Schneider, Mikk Saar ja Maarja Kivi, muusik Gert Gregor Källo, kirjanikud Allan Keian ja Mihkel Seeder, teadlased Grete Arro, Kristjan Liivamägi ja Erik Abner, moedisainer Katrin Aasmaa, ajakirjanikud Marko Reikop, Margus Kiiver, Heelia Sillamaa ja Henri Kõiv, poliitikud Lauri Laats, Raimond Kaljulaid ja Joonas Laks, luuletaja Maria Helen Känd, toidublogija Merilin Siimpoeg, muusikud Mikk Siemer ja Rando Arand, diskorid Jaan Jaago ja Kalev Rundu, fotokunstnik Marge Monko, Eesti Panga president Madis Müller, filmioperaator Mart Taniel.
Kooli õpilased.
Lisaks vilistlastele on koolis eri aegadel õppinud ja sportinud:
Sümboolika.
Koolil on oma logo, lipp, müts, laul ja sõrmus.
Kooli laulu sõnad kirjutas vilistlane Karin Tamm ja viisi autor on Raimond Lätte.
Tartu Annelinna Gümnaasium

Tartu Annelinna Gümnaasium on kakskeelse õppega gümnaasium Tartus, mis pakub põhi- ja keskharidust. 2010. aastal oli koolis 31 klassikomplekti 730 õpilasega.
Ajalugu.
Kool asutati 1964. aastal kaheksaklassilise koolina Lutsu tänavas. 1976. aastal muudeti keskkooliks (kandis nimetust Tartu 13. Keskkool). Aastal 1983 koliti uude hoonesse Annelinnas. Alates 1993. aastast on kooli nimi Tartu Annelinna Gümnaasium. 
Tartu Annelinna Gümnaasium on üks esimesi venekeelseid gümnaasiume, mille õppekavasse on sisse viidud eesti-vene kakskeelne õpetus, mis aitab õpilastel paremini kohaneda Eesti ühiskonnas. Lisaks sellele õpetatakse võõrkeelt alates 3. klassist. 
Alates 2004. aastast on avatud hiline keelekümblusklass. 
2023/24 õppeaasta alguses oli Annelinna Gümnaasium õpilaste arvu poolest Tartu kõige suurem kool. 
Õpilaste arv:
Direktorid:
Jauza

Jauza on jõgi Venemaal Moskva oblastis, Moskva jõe vasakpoolne lisajõgi.
Algab Mõtištši lähedalt soost, voolab valdavalt edelasse ja suubub vasakult Moskva jõkke.
Jõe pikkus on 48 km, valgala pindala 452 km².
Tian Shan

Tian Shan (hiina 天山; "Tiān Shān" 'taevamäed') on mäestik Kesk-Aasias. Kulgeb valdavalt ida-lääne suunas. Kõrgus kuni 7439 meetrit. Kõrgeim tipp on Džengiš (7439 m), kõrguselt järgmine Han-Tengri.
Madalaim koht on Turpani nõgu (154 meetrit alla merepinna) Lääne-Hiinas Xinjiangi autonoomses piirkonnas Turpani linna ümber.
Moržovets

Moržovets (vene keeles Моржовец) on saar Valges meres Mezeni lahe suudmeosas.
Ovaalse saare pindala on 110 km², mis mere mõjul väheneb. Saare loodetipus on tuletorn. Saarest ida ja kagu poole on madalad. Taimestik on iseloomulik tundrale. 
Moržovetsi saar kuulub Venemaale. Saarel on kalurite küla.
Kuninganna Elizabeth II riigivisiitide loend

Allpool on kuninganna Elizabeth II riigivisiitide loend.
Arusha

Arusha on linn Tansaanias, Arusha piirkonna keskus. Asub Meru vulkaani jalamil.
Arushas kirjutati alla Tansaania iseseisvumisdokumendid 1961. aastal ja rahuleping Rwanda kodusõja lõpetamiseks 1993. aastal. Linnas asub Rwanda Rahvusvaheline Kriminaaltribunal.
Arushas asub Ida-Aafrika Ühenduse peakorter.
Arushas asus 1920. aastail eestlaste ülalpeetav misjonikool.
Rohelise erakonna algatusgrupp

Mittetulundusühing Rohelise erakonna algatusgrupp (lühend REAG) oli Eestis uut rohelisel ideoloogial baseeruvat erakonda ettevalmistav organisatsioon, mis loodi 2005. aasta kevadel. Sellest kasvas välja Erakond Eestimaa Rohelised 2006. aasta lõpuks. 
Ajalugu.
4. oktoobril 2004 kogunes Vodjal diskussiooniring teemal, kas rohelistel on tarvis uuesti riigi administratiivsüsteemi sekkuda. Kõlama jäi kaks seisukohta. Ühed leidsid, et partei vormi võtmisega ei ole mõtet kiirustada. Teised arvasid, et tuleks kiiremas korras partei moodustada.
Mittetulundusühing asutati 7. mail 2005 roheliste rattaretke ajal. 
3. detsembril 2005 toimus Jänedal erakonna algatusgrupi esimene töökoosolek.
9. aprillil 2006 kogunes REAG Saku mõisas, et viimistleda tulevase partei programmi. Leidsid aset arutelud energeetika, loodusressursside majandamise, tervishoiu ja paljudel teistel teemadel.
17. juunil 2006 võttis REAG üldkoosolek Suure-Jaanis vastu esialgsed programmilised seisukohad. 
Liikmed.
Algatusgrupi juhatuse liikmed olid Tanel Tammet, Maret Merisaar, Aleksei Lotman, Toomas Trapido, Valdur Lahtvee, Ott Köstner, Ruth Tammeorg, Airi Hallik-Konnula, Agu Kivimägi, Marek Strandberg ja Anti Poolamets. 
Algatusgrupi kodulehel oli algatusgrupi liikmete nimekiri, milles 2006. aasta 21. oktoobri seisuga oli 493 nime. 27. oktoobri õhtuks oli algatusgrupi liikmete nimekirjas 785 nime.
REAG teatel 31. oktoobrist 2006 oli laekunud üle 1000 liitumisavalduse. 1
Novembri alguses esitati nimekiri erakonnana Eestimaa Rohelised registreerimiseks registriametisse. 
Algatusgrupi liikmed olid teiste seas Jüri Eintalu, Jüri Ginter, Jaak Hohensee, Tullio Ilomets, Maarja Jakobson, Jüri Kaljundi, Urve Kallavus, Eleonora Kampe, Allan Kokkota, Margus Konnula, Peeter Laurits, Uno Maasikas, Peep Mardiste, Ülo Mattheus, Addold Mossin, Mare Müürsepp, Toomas Niit, Ahto Oja, Tanel Ots, Al Paldrok, Priit-Kalev Parts, Evar Riitsaar, Villu Tamme, Jaan Tepp, Peep Tobreluts ja Heiki Vilep. Liikmete seas oli ka Dajan Ahmet (suri 4. novembril 2006).
Erakond Eestimaa Rohelised loodi 25. novembril 2006.
Sutlema

Sutlema on küla Rapla maakonna Kohila valla läänepoolses osas. 
Esmateated Sutlema külast ning mõisast pärinevad aastast 1425. Sutlema endised nimed on Suttelmode ja Sutlem. Praegune külakeskus kujunes välja seoses Mahtra RV Metsamajandi moodustamisega 1966. aastal. Aastatel 1920–1997 tegutses Sutlemas üks Eesti vanemaid metskondi – Sutlema metskond.
Sutlema küla vaatamisväärsusteks on Sutlema mõisa park koos oma ainulaadse tiikide süsteemiga, mis suviti küll täiesti ära kuivavad, kuid kevadvetega taas täituvad. Sutlema mõisa omapärasest kompleksist on kõige paremini säilinud üks unikaalsemaid mõisaarhitektuuri esindajaid Eestimaal – väravatorn. Sutlema mõisa viimane omanik oli Eduard von Stackelberg. Mõisaesisele ehitati Nõukogude ajal aga kahekorruseline maja, kuid tallid selle kõrval on nüüdseks täiesti lagunenud.
Armeenlased

Armeenlased (armeenia keeles "haj") on rahvas Armeenia mägismaal, Armeenia Vabariigi põlisasukad.
Ajalooliselt on armeenlaste asuala paiknenud Vahemere, Musta mere ja Kaspia mere vahelisel alal. Armeenlased kujunesid põlisasukate segunemisel sküüdi jt hõimudega omaette rahvaks hiljemalt 4. sajandil eKr. Armeenia on küll läbi ajaloo kohati olnud iseseisev riik, kuid siiski enamuse ajast pidanud elama võõrvallutajate võimu all. Kaua aega oli Armeenia rahvas lahutatud kahe riigi, Türgi ja Venemaa vahel. Tänapäevaks on armeenlased kaotanud suurema osa oma ajaloolisest asualast Türgile.
Aastal 301 võttis Armeenia esimese riigina vastu kristluse. Armeenlastest said kristlased (monofüsiidid), enamjaolt kuuluvad nad Armeenia Apostlikku Kirikusse.
Kuni Esimese maailmasõjani paiknesid armeenlased oma ajaloolisel asualal Armeenia mägismaal. 1870 ja 1894–1895 toimusid Türgis ulatuslikud armeenlaste tagakiusamised ja tapmised. Esimese maailmasõja ajal 1915–1917 panid türklased armeenia rahva vastu toime genotsiidi, mille käigus tapeti 1,2–1,5 miljonit armeenlast. Tapeti teisigi kristlasi (sh assüürlasi ja kreeklasi). Ligi 1 miljonit inimest saadeti asumisele Mesopotaamia kõrbetesse või põgenes välismaale. 
Arv.
Kokku on armeenlasi maailmas eri hinnangutel 6–10 miljonit, neist on Armeenias 3 miljonit, Venemaal 1 182 000, Iraanis 100 000, Prantsusmaal 450 000, Ameerika Ühendriikides 1 400 000, Gruusias 157 803, Süürias 150 000, Liibanonis 234 000, Aserbaidžaanis (peamiselt Mägi-Karabahhis) 138 000, Argentinas 130 000, Jordaanias 51 533, Türgis 2 080 000, Kanadas 40 615, Eestis oli 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 1669 armeenlast ja 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 1444 armeenlast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1428 armeenlast. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1666 armeenlast (922 meest ja 744 naist). Neist 773 olid Eesti kodanikud.
Kesk-Aasia

Kesk-Aasia on piirkond Aasia siseosas, hõlmab Venemaa impeeriumi ja Nõukogude Liidu koosseisu kuulunud Aasia alasid Siberist lõunas. 
Kesk-Aasia külgneb põhjas ja idas Sise- ning edelas Lõuna-Aasiaga.
Loodusgeograafiliselt kuuluvad Kesk-Aasiasse Kaspia merest itta ja Irtõši valglast lõunasse jäävad alad (Üstirti platoo, Turaani madalik, Torgaj platoo, Sarõarka) ning nendega külgnevad mägialad lõunas ja idas endise Nõukogude Liidu piirides.
Poliitgeograafilises tähenduses hõlmab Usbekistani, Tadžikistani, Türkmenistani ja Kõrgõzstani. Mõnikord arvatakse ka Kasahstan Kesk-Aasiasse. 
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Kesk-Aasiasse: 
Nõukogude Liidu Kesk-Aasia majandusrajoon hõlmas Usbeki NSV, Tadžiki NSV, Turkmeeni NSV ja Kirgiisi NSV. Kasahhi NSV oli omaette majandusrajoon.
Kesk-Aasia ja Sise-Aasia.
Enne Teist maailmasõda tähistas eesti keeles mõiste Kesk-Aasia umbes tänapäeva mõistes Sise-Aasia SRÜ-st väljapoole jäävaid alasid: selle piirideks olid põhjas Tian Shan, Altai, Sajaanid ja Jablonovõi ahelik, idas Suur-Hingan. Mõnikord arvati Kesk-Aasia osaks ka Lääne-Turkestan, mille territoorium kattus suures osas tänapäeva mõistes Kesk-Aasiaga. Kesk-Aasiat tänapäevases mõistes nimetati Turaan.
Pärast Teist maailmasõda hakati vene geograafia eeskujul eristama Kesk-Aasiat ("Средняя Азия") ja Sise-Aasiat ("Центральная Азия"). 
Lääne-Euroopa keeltes on enamasti vaid üks nimi, mis võib tähistada nii kitsamalt Kesk-Aasiat kui ka Kesk- ja Sise-Aasiat koos.
Johan Skytte medal

Johan Skytte medal on teenetemärk, mille annab Tartu Ülikooli senat riigi- või ühiskonnategelasele, kes on viimastel aastatel aidanud silmapaistvalt kaasa Tartu Ülikooli ja Eesti kõrghariduse arengule. Medal asutati 1995. aastal ja on nime saanud ülikooli esimese kantsleri Johan Skytte järgi.
Johan Skytte medal on ülikooli peahoone portikuse kujuline hõbedast, üle kullatud ripats. Portikuse frontoon läheb astmeliselt keskosa poole madalamaks ja selle keskmine tasapind on pintslijälje faktuuriga. Sammastikku tähistavate püstjoonte vahele on paigutatud Tartu Ülikooli esimese kantsleri Johan Skytte reljeefne portree. Sammastikutagust pinda katavad reljeefsed pintslitõmbed, mille iseloom järgib rektori ametiketi külgkettide faktuuri. Johan Skytte medalil on tumesinisest muareesiidist lint kuue kuldse, servade suunas koonduva triibuga. Lindi allosas on kullatud kolmnurk, mis läheb keskosa poole astmeliselt madalamaks. Kolmnurga kohal on ülikooli ladinakeelne nimi ja keskel Tartu Ülikooli asutamise aasta 1632. Johan Skytte medali, nagu ka teised Tartu Ülikooli teenetemärgid, on kujundanud Julia Maria Künnap. 
Kuni 2020. aastani anti medali laureaatidele pronksist medal, mille esiküljel on Johan Skytte bareljeef koos nimega, pöördel ladinakeelne tekst "pro meritis" (tunnustuseks), medalisaaja nimi ja tunnustuse avaldaja nimi "Universitas Tartuensis". Medali autor on Stanislav Netšvolodov.
Venstre

Venstre (taani ja norra keeles 'vasak') on kahe partei nimi:
Pascali seadus

Pascali seadus on hüdrostaatika põhiseadus, mille kohaselt kandub rõhk vedelikus või gaasis edasi igas suunas ühteviisi ja on risti rõhutava pinnaga. Selle seaduse avastas Prantsuse matemaatik Blaise Pascal 1663. a.
Kaug-Ida

Kaug-Ida on piirkond Aasia idaosas, mis osaliselt kattub Ida-Aasiaga ning hõlmab Venemaa Tšuktšimaa, Kamtšatka, Sahhalini, Kuriilid ja Primorje ning Jaapani koos minevikus temast sõltunud Korea ja Hiinaga. Venemaa Kaug-Idat on varem nimetatud "Ussuurimaaks".
Kaug-Ida külgneb läänes Ida-Siberi ja Sise-Aasia ning lõunas Kagu-Aasiaga.
Loodusgeograafiliselt kuuluvad sinna Leena jõest itta jäävad alad: Verhojanski mäestik, Kolõma mägismaa, Tšuktši, Kamtšatka ja Korea poolsaared, Kuriilid, Sahhalin ja Jaapani saared, Stanovoi mäestik ja Sihhote-Alin koos ümbritsevate madalikega ning Suur Hiina madalik koos naabermägialadega.
Poliitgeograafilises tähenduses hõlmab Kaug-Ida Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonna idaosa (Tšuktši autonoomne ringkond, Magadani oblast, Kamtšatka krai, Sahhalini oblast, Habarovski krai, Amuuri oblast, Juudi autonoomne oblast, Primorje krai), Jaapani, Põhja-Korea, Lõuna-Korea ja Hiina idaosa.
Nõukogude Liidu Kaug-Ida majandusrajoon hõlmas praegust Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonda ilma Sahha Vabariigita.
Misjon (usundilugu)

Misjon on mingi usundi sõnumi aktiivne levitamine. Ülekantud tähenduses võidakse seda sõna kasutada mis tahes maailmavaate propageerimise kohta. 
Mõiste on alguse saanud misjonikäsu alusel toimuvast kristlikust misjonist.
Eesti jalgpalliklubide loend

Eesti jalgpalliklubide loend on Eesti jalgpalliliigades mänginud mees- ja naiskondade nimekiri. Loend on ajakohastatud hooaja 2009 põhjal. Info varasemate hooaegade kohta puudub.
Varistor

Varistor (inglise k VDR "Voltage Dependent Resistor") on mittelineaarne pooljuhttakisti, mille takistus madalal pingel on väga suur, kuid rakendatava pinge tõusmisel üle teatava läviväärtuse järsult väheneb. Pinge-voolutugevuse tunnusjoon on nullpunkti suhtes sümmeetriline, mistõttu võib teda kasutada nii alalis- kui ka vahelduvpingel. 
Ehitus.
Varistori kettakujuline takistuskeha koosneb metallide oksiidide segust pressitud tablettidest (ingl MOV "metal oxide varistor"). Põhikomponendiks on tsinkoksiid (ZnO), millele on lisatud teiste metallide oksiiide. Varem kasutati peamiselt polükristallilist ränikarbiidi (SiC), mille puhul tunnusjoon tõuseb palju laugemalt. SiC-varistoride eeliseks on parameetrite suurem ajaline stabiilsus; ZnO-varistoridel hakkab lävipinge paljukordsete ülepingetõugete mõjul alanema.
Varistore valmistatakse tabletikujulistena (traatviikudega) ja SMD-komponentidena pindmontaažiks.
Varistori pinge-voolutugevuse tunnusjoone mittelineaarsust põhjustab eelkõige see, et pinge tõstmisel sagenevad mikroülelöögid ränikarbiidikristallide või oksiiditerakeste vahel, mille tulemusena suureneb järsult voolu juhtiva kanali ristlõige ja vastavalt väheneb takistus. Mida paksem on elektroodidevaheline takistuskeha, seda enam oksiiditerakesi jääb järjestikku ning seda suurem on lävipinge.
Kasutamine.
Varistore kasutatakse elektri- ja elektroonikalülituste kaitsmiseks toiteliini kaudu saabuvate liigpingete eest, samuti pinge ülevõngete piiramiseks, näiteks vahelduvvooluahelais induktiivsusi sisaldavate ahelate katkestamisel. Varistor ühendatakse kaitstava ahelaga rööbiti.
Liigpinge-kaitselülitustes kasutatakse varistoride asemel ka supressordioode.
Alaldusdiood

Alaldusdiood on pooljuhtdiood, mis on ette nähtud vahelduvvoolu muundamiseks alalisvooluks. Nende lubatav pärisuunavool on olenevalt tüübist mõnesajast milliamprist sadade ampriteni. Dioode, mille lubatav pärivool on suurem kui 10 A, nimetatakse ka jõudioodideks.
Alaldusdioode kasutatakse peamiselt alalispinge saamiseks võrgutoiteplokkides ja -adapterites.
Valmistatakse samuti alaldusplokke, kus sildlülitusse ühendatud dioodid on paigutatud ühisesse kesta.
Lubatav vastupinge ulatub alaldusdioodidel sadade ja alaldusplokkidel tuhandete voltideni.
Töösagedused ja taastumiskestus.
Töösagedused olid varem alaldusdioodidel madalad ja reeglina ei ületanud 5 kHz. Praeguseks ulatub see sagedus sadade kilohertsideni, seda eriti tänu sagedusmuundamisega toiteplokkide laiale levikule. 
Töösageduse määrab peamiselt see, kui kiiresti taastub dioodi vastusuunatakistus. Sellest tulenevalt liigitavad mõned firmad alaldusdioode vastusuunatakistuse taastumiskestusest sõltuvalt tavalisteks, kiireteks ja ülikiireteks alaldusdioodideks. Alaldusdioodide eri liigina vaadeldakse ka Schottky dioode, mis tänu väikesele päripingelangule ("U"F &lt; 0,5 V) on eriti sobivad madala vahelduvpinge alaldamiseks.
Lülitidiood

Lülitidiood on pooljuhtdiood, mis on ette nähtud alalisvoolu ja vahelduvvoolu ahelate kiireks lülitamiseks (katkestamiseks ja sulgemiseks). Alalisvoolu lülitamisel on oluline, et dioodil oleks võimalikult suur vastutakistus ja väike päritakistus. Vahelduvvoolu korral on määrava tähtsusega väike diferentsiaaltakistus pärisuunas, sest siis on diood võimeline ümber lülitama ka madala pingega kõrgsagedusahelaid. Et lülitamine toimuks kiiresti, peab lülitidioodi omamahtuvus (tõkkekihi mahtuvus) olema võimalikult väike. Lubatava pärivoolu ja vastupinge väärtused on neil dioodidel tunduvalt väiksemad kui alaldusdioodidel.
Kiiretoimelisi lülitidioode nimetatakse ka impulssdioodideks.
Lülitidioode kasutatakse elektroonikalülitustes elektriahelate kontaktituks lülitamiseks. Niisuguste dioodidega lülitid on elektromehaaniliste releedega võrreldes palju kompaktsemad, voolusäästlikumad ja kiiretoimeliemad.
Stabilitron

Stabilitron ehk Zeneri diood (ka Z-diood) on pooljuhtdiood, mis hoiab pinge temaga rööbitisel koormusel peaaegu püsivana, kuigi toitepinge või koormustakistus muutub suures ulatuses.
Põhimõte ja ühendamine.
Stabilitroni töö põhineb pn-siirde läbilöögil teatud kindlat väärtust ületava vastupinge "U"Z toimel. Siis väheneb järsult dioodi takistus ja vastavalt tugevneb teda läbiv vool. Kui seejuures siirdel hajuv võimsus ei ületa lubatavat maksimaalset väärtust, siis voolu katkemisel dioodi vastutakistus taastub, nii et sel juhul läbilöök stabilitroni ei riku.
Siirde tugevalt legeeritud p- ja n-piirkondade vahel toimub tunnelläbilöök. Et seejuures moodustunud pn-siire on väga õhuke (umbes 10 µm), siis ei saa stabiliseerimispinge olla kuigi kõrge. Suhteliselt vähe lisandeid sisaldavate piirkondadega siirdes tekib laviinläbilöök; sel juhul on stabiliseerimispinge kõrgem. Tunnel- ja laviinläbilöögi piir on 5‒6 V vahemikus.
Stabilitroni tööpunkt valitakse pinge-voolu tunnusjoone järsult langeva vastuharu sirgosal (joonisel punkt "A"). Tüüpilises stabiliseerimisskeemis sisalduva piiramistakisti takistus "R" võetakse niisuguse väärtusega, et stabilitroni läbiv vool ei saaks ületada suurimat lubatavat väärtust "I"Zmax.
Stabilitronide eriliike.
Peale tavaliste stabilitronide valmistatakse veel täppisstabilitrone ja kaheanoodilisi stabilitrone.
Täppisstabilitronid.
Täppisstabilitronide stabiliseerimispinge sõltub väga vähe temperatuurist. Selle saavutamiseks on neis stabiliseeriva siirdega järjestikku kaks päripingestatud siiret, mille pingelang muutub temperatuuri muutumisel vastupidi stabiliseeriva siirdega ja kompenseerib seega esineva stabiliseerimispinge muutuse.
Kaheanoodilised stabilitronid.
Kaheanoodilises stabilitronis on kaks stabilitroni ühendatud nii, et üks on alati pärisuunas ja teine vastusuunas. Sel juhul ei ole vaja pöörata tähelepanu stabilitroni ühendamise polaarsusele ja pärisuunas töötav siire toimib ka temperatuuri mõju kompenseeriva elemendina.
Impulss-stabilitronid.
Impulss-stabilitronid on mõeldud pingeimpulsside piiramiseks. Sel juhul valitakse tööpunkt B pinge-voolu tunnusjoonel veidi enne läbilöögipinget.
Stabilitron päripingerežiimis.
Ränidioodi pärisuuna tunnusjoon on samuti võrdlemisi järsu tõusuga. See võimaldab kasutada ka pärisuuna režiimi 0,6‒1 V püsiva pinge saamiseks. Tööpunkt valitakse siis pärisuuna tunnusjoone järsult tõusval osal. Kõrgema stabiliseerimispinge saamiseks ühendatakse neid ühte korpusse kaks või kolm järjestikku. Selliseid seadiseid nimetatakse stabistorideks. Nende stabiliseerimispinge on väiksem kui stabilitronidel ja ka stabiliseeriv toime on väiksem.
Mahtuvusdiood

Mahtuvusdiood ehk varikap (inglise keeles "varicap" või "varactor") on pooljuhtdiood, mille puhul kasutatakse pn-siirde mahtuvuse sõltuvust vastupingest. Diood toimib sel juhul elektriliselt tüüritava muutkondensaatorina, mille elektroodidevahelise dielektriku (vaadeldaval juhul dioodi tõkkekihi) paksus suureneb vastupinge suurenemisel.
Kasutamine.
Põhiliselt kasutatakse mahtuvusdioodi raadiotehnikas võnkeringide häälestamiseks soovitud sagedusele, kus nad on välja tõrjunud varem laialdaselt kasutatud kogukad pöördkondensaatorid.
Kessu ja Tripp

"Kessu ja Tripp" on Robert Vaidlo kirjutatud lasteraamat.
Raamatu peategelased on Kessu ja Tripp.
Gustav III

Gustav III (24. jaanuar (Juliuse kalendri järgi 13. jaanuar) 1746 – 29. märts 1792) oli Rootsi kuningas alates 1771. aastast kuni surmani.
Ta oli kuningas Adolf Fredriki poeg.
Gustav III oli viimane Rootsi monarh, kes valitses absolutistlikult. Et Gustav oli saanud hea hariduse, viis ta ellu olulisi valgustatud absolutismi vaimus reforme, näiteks kaotas piinamise ülekuulamise vahendina ja edendas haridust.
Peatselt pärast troonile tõusmist likvideeris ta 1772. aastal seni kuningavõimule suurt mõju avaldanud aadlirühmitused, nn Kübaratepartei ja Mütsidepartei.
Gustavi peamine eesmärk oli aga Rootsi kunagise hiilguse taastamine. Selleks alustas ta 1788. aastal sõda Venemaaga, et Rootsi kunagisi valdusi (Vana-Soomet, Ingerimaad, Eestimaad ja Liivimaad) tagasi võita. Kuid sõda ei läinud kuigi hästi, Vene armee oli sõjaks küllaltki hästi valmis ning lisaks tekkis Rootsi aadlike seas Vene-sõbralik Anjala Liit. Nii pidi Gustav III sõja 1790. aastal piirimuutusteta Värälä rahuga lõpetama.
Seejärel sõlmisid Gustav ja Katariina II revolutsioonilise Prantsusmaa vastase liidu ning kavandasid sellele rannikule Vene-Rootsi ühisdessanti. Ettevalmistusi alustati 1791. aasta lõpul.
16. märtsil 1792 toimunud maskiballi ajal haavas Gustavit aadliopositsiooni liige Jacob Johan Anckarström. Esialgu ei tundunud haav kuigi tõsine, ent peagi tekkis veremürgistus, millesse kuningas 29. märtsil suri.
Optron

Optron ehk optopaar on pooljuhtseadis, mis koosneb ühisesse kesta paigutatud kiirguselemendist, mida nimetatakse kiirguriks, ja kiirgustundlikust elemendist, mida nimetatakse vastuvõtjaks. Need elemendid on sidestatud ainult valguskiire abil ja seda nimetatakse optiliseks sidestuseks.
Optroneid kasutatakse siis, kui on vaja vältida elektrilist sidestust. Näiteks kasutatakse neid signaalide edastamiseks galvaaniliselt sidestamata sõlmedega raadioelektroonikaseadmetes ja elektriahelate kontaktivabaks kommuteerimiseks.
Kiirguriks on tavaliselt infrapunases piirkonnas töötav valgusdiood. Vastuvõtjaks on tavaliselt fotodiood, fototransistor, türistor või takisti. Vastavalt sellele on olemas dioodoptronid, transistoroptronid, türistoroptronid ja takistioptronid.
Kiirguri ja vastuvõtja sidestus.
Kiirgur ja vastuvõtja on sidestatud optilise keskkonnaga, mis peab olema piisavalt hea isolaator, et vältida läbilööki kiirguri ja vastuvõtja eri potentsiaalide korral. Peegeldumiskadude vähendamiseks on soovitatav, et optiline keskkond oleks sama murdumisnäitajaga kui valgusdiood.
Optroni omadused.
Optroni kiirgur ja vastuvõtja peavad olema teineteisest isoleeritud. Nendevaheline lubatav pinge on optroni oluline omadus, millest sõltub tema kasutatavus.
Optroni teine oluline omadus on vooluülekandetegur, mis on väljund- ja sisendvoolu suhe. Dioodoptronil on see 1% kandis, transistoroptronil 30...100%, liittransistoriga vastuvõtjal aga veelgi suurem.
Optroni kolmas oluline omadus on maksimaalne töösagedus või rakendumiskiirus, mis on parim dioodoptronil, ulatudes gigahertsideni, transistoroptroneil on see tunduvalt väiksem. Türistoroptroneil, mida kasutatakse lülitusseadiste juhtimiseks, on lülitamiskiirus 1–50 μs. Kõige aeglasemad on aga takistioptronid, mille toimekiirus on vaid 0,01–1 s.
Mõnel kasutusalal on oluline sisend- ja väljundsignaali lineaarne seos. Sellest seisukohast on parimad takistioptronid. Kui valida sobiv tööpiirkond, on küllalt lineaarsed ka diood- ja transistoroptronid. Türistoroptronitel lineaarsus puudub, kuna nad on ette nähtud kasutamiseks vaid lülitusseadmetes.
Ajalugu.
Optilise sidestuse tähtsust tahke kiirguri ja pooljuhist vastuvõtja vahel elektrilise isolatsiooni saavutamiseks tunnustati USA-s 1963 välja antud patendiga. Takistioptron leiutati 1968. Need on optronitest kõige aeglasemad, kuid kõige lineaarsemad ning audio- ja muusikatööstuses on nad tänapäevani säilitanud nišituru. Valgusdioodide tehnoloogia väljatöötamine aastatel 1968–1970 põhjustas buumi optoelektroonikas ja 1970. aastate lõpuks olid välja töötatud kõik tänapäeval teada olevad optroniliigid.
Optronite turust moodustavad enamuse bipolaarsed ränitransistoroptronid. Neil on keskmine andmeedastuskiirus, mis on piisav näiteks elektroentsefalograafias kasutamiseks.
2006. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes

2006. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Matš tiitlikaitsja Darja Tkatšenko () ja pretendendi Tamara Tansõkkužina () vahel toimus kolme neljast partiist koosneva setina. Juhul kui nelja partii järel on seti seis 4:4, peeti seti võitja selgitamiseks kiirpartiisid. Mängiti kahe seti võiduni. Setivõitudega 2-1 (7-5; 10-12; 5-3) säilitas Darja Tkatšenko maailmameistritiitli.
1. sett.
Jakutsk, 10.–14. oktoober 2006
2. sett.
Kiiev, 17.–21. oktoober
3. sett.
Kiiev, 22.–25. oktoober
Renault FT-17

Renault FT-17 oli Prantsuse kergetank, mida kasutati laialdaselt esimeses maailmasõjas.
Tanki disainis Louis Renault. See oli esimene tank, millel oli 360 kraadi pöörduv torn, mootor tagaosas ja juht ees. Tanki relvastuses oli 37 mm suurtükk või kuulipilduja.
Neid ehitati ligi 3500.
FT-17 oli ka Eesti sõjaväe relvastuses. 1920. aastal osteti Prantsusmaalt 12 kasutatud tanki. Üheksa tanki osteti veebruaris ja kolm suve hakul.
Avapind

Avapinnaks nimetatakse sisemõõtmetega iseloomustatavat pinda.
Võllpind

Võllpinnaks ehk võllipinnaks nimetatakse välismõõtudega iseloomustatavat pinda.
Kinnisliide

Kinnisliide on liide, mis liidab kaasdetailid ühtseks tervikuks. Kinnisliide ei ole siiski liikumatu liide, sest detailid kinnisliites võivad omavahel liikud. Kinnisliitega on ühendatud näiteks keps ja kolvisõrm automootoris.
Liikumatu liide

Liikumatu liide on liide, mis välistab kaasdetailide omavahelise liikumise tööolukorras.
Keskmine lõtk

Keskmine lõtk on toote valmistamisel tekkivate tegelike lõtkude aritmeetiline keskmine.
Keskmine ping

Keskmine ping on toote valmistamisel tekkivate pingude aritmeetiline keskmine.
Suurendav lüli

Suurendav lüli on mõõteahela lüli, mille suurendamisel suureneb ka sulgev lüli.
Vähendav lüli

Vähendav lüli on mõõteahela lüli, mille vähendamisel väheneb ka sulgev lüli.
Lüli ülekandesuhe

Lüli ülekandesuhe on tegur, mis iseloomustab koostislüli muutuse mõju sulgevale lülile.
Täpsusklass

Täpsusklass määrab ära detaili tolerantsid, mis leitakse piirhälvete tabelitest.
Mõõtmestamine

Mõõtmestamine on joonise varustamine mõõtmetega.
Mõõtmestamiseks kasutatakse distantsjooni, mõõtjooni, mõõtjooneotsi, ühisnullpunkte ja mõõtarve.
Jönköping

Jönköping on tiheasustusega paikkond Rootsis, Jönköpingi lääni ja Jönköpingi valla keskus. Asub Vätterni lõunakaldal.
Jönköping sai linnaõigused 1284. aastal. Linn oli mitme Rootsi riigipäeva toimumiskohaks. 1612. aastal põletasid taganevad rootslesed linna maha, et taanlased seal peavarju ei saaks.
Jönköpingiga on kokku kasvanud Huskvarna, mis on tänapäeval Jönköpingi linnaosa.
Assüürlased

Assüürlased ehk süürlased (ka: "aisoorid") on rahvas Ees-Aasias. Paiknevad rühmiti hajali Iraagis (8% rahvastikust), Iraanis, Türgis, Süürias, Liibanonis, Armeenias jm. Kõnelevad aramea keelest lähtuvat uus-aramea keelt, mida tuntakse ka assüüria või kaldea keelena.
Usult kristlased, ühe maailma vanema, nestoriaanliku süüria kiriku ja teiste Idakirikute liikmed. Seisid vastu araablaste ekspansioonile Lähis-Itta. Ei võtnud neilt vastu islami usku ega segunenud araablastega.
Peavad end ise muistsete assüürlaste järglasteks. Seda on kinnitanud ka tehtud DNA testid.
Arv.
Rahvaarv 1 600 000 (kaasa arvatud diasporaa).
Iraagis 800 000, Süürias 500 000, Ameerika Ühendriikides 83 000, Rootsis 35 000, Austraalias 27 000, Saksamaal 23 000, Prantsusmaal 15 000, Venemaal 14 000, Iraanis 10 000, Kreekas 8000, Belgias 8000, Kanadas 7000, Jordaanias 7000, Liibanonis 5000, Türgis 5000, Hollandis 5000, Suurbritannias 5000, Armeenias 3500, Gruusias 2377, Ukrainas 3200, Uus-Meremaal 1200.
Fikseeriv laager

Fikseeriv laager võtab vastu radiaalkoormusi ja telgjõudu mõlemas suunas. Järelikult tuleb see laager telgsuunas fikseerida võllil ja keres külgtugede abil.
Fikseerivate laagritena võivad töötada üherealised radiaalkuullaagrid, sfäärilised rull- laagrid, kaherealised või paaris üherealised radiaaltugikuullaagrid. Selleks sobivad ka paaris koonusrulllaagrid.
Silinderrulllaager ilma rantideta ühel võrul sobib kasutamiseks kõrvuti tugilaagriga, mis on keresse paigaldatud lõtkuga.
Madeleine (Rootsi printsess)

Madeleine (Madeleine Thérèse Amelie Josephine; sündinud 10. juunil 1982) on Rootsi printsess, Hälsinglandi ja Gästriklandi hertsoginna. Ta on Rootsi kuninga Karl XVI Gustavi ja kuninganna Silvia noorim laps ning teine tütar. 
Ta on Rootsi troonipärimisjärjekorras kaheksandal kohal, samuti hoiab kauget kohta Briti troonipärimisjärjekorras. 
Sünd.
Printsess Madeleine sündis 10. juunil 1982 Drottningholmi lossis. Neljanda eesnime Josephine sai ta oma esiema Leuchtenbergi Josephine'i, kunagise Rootsi ja Norra kuninganna järgi. Printsess ristiti 31. augustil 1982. Tema ristivanemad on Saksi-Coburgi ja Gotha prints Andreas, Madeleine'i emapoolne onu Walter Sommerlath, Taani printsess Benedikte, printsess Christina (pr. Magnuson).
Haridus ja karjäär.
Aastatel 1985–1989 õppis printsess Västerledi maakonna algkoolis. Aastatel 1989–2001 jätkas Madeleine oma haridusteed Brommas Smedslätti koolis, Carlssoni koolis Stockholmis ja Enskilda gümnaasiumis Stockholmis. Viimase lõpetas ta 2001. aastal. 
2001. aasta sügisel elas printsess Londonis, kus ta lihvis oma inglise keele oskust. 2003. aasta jaanuaris astus printsess Stockholmi ülikooli, et õppida kunstiajalugu. Järgmisel aastal võttis ta juurde ka etnoloogia kursuse. 
2006. aasta kevadel oli ta praktikal UNICEF-i peakorteris New Yorgis. 
2007. aastal õppis ta Stockholmis magistritasemel lastepsühholoogiat. 
Aastatel 2006–2010 töötas ta sihtasutuses World Childhood Foundation ning jagas oma aega Stockholmi ja New Yorgi vahel. 2010. aastal kolis ta New Yorki ja jätkas samas sihtasutuses töötamist. 2015. aastal algatas ta kampaania #EyesWideOpen, mille eesmärk on tõsta teadlikkust laste seksuaalsest väärkohtlemisest.
Printsess räägib rootsi, inglise ja saksa keelt vabalt ning prantsuse keelt kesktasemel.
Isiklikku.
Aastatel 2002–2010 oli Madeleine'il suhe advokaat Jonas Bergströmiga. 2009. aastal nad kihlusid, kuid 2010. aasta aprillis teatati paari lahkuminekust.
2011. aasta jaanuaris nähti Madeleine'i esimest korda koos finantsvaldkonnas tegutseva Christopher O'Neilliga. 2012. aastal kinnitati õukonnast, et paar jagab New Yorgis ühist elupinda. 8. juunil 2013 peeti Stockholmis nende pulmad. 
2015. aasta augustis kolis Madeleine koos perega abikaasa töö tõttu Londonisse. Augustis 2018 anti teada, et kolitakse Ameerika Ühendriikidesse Floridasse. 2023. aastal teatati Rootsi kolimisest. 
2018. aasta seisuga on Madeleine'il ja O'Neillil kolm last: 
Reeglid näevad ette, et oma kuninglike tiitlite ja koha säilitamiseks Rootsi troonipärimisjärjekorras peavad Madeleine'i lapsed kasvama Rootsi keskkonnas. Kuueaastaseks saades peavad nad minema Rootsi kooli. Kui nad lähevad muus riigis asuvasse kooli, kaotavad nad koha troonipärimisjärjekorras. 
Heategevus.
Printsess Madeleine on organisatsiooni Min Stora Dag (Rootsi vaste Make-A-Wish Foundationile) patroon.
Theodor Svedberg

Theodor Svedberg (30. august 1884 – 25. veebruar 1971) oli rootsi keemik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta tõestas katseliselt Albert Einsteini ja Marian Smoluchowski loodud Browni liikumise teooria ning leiutas ultratsentrifuugi, mida kasutas proteiinide üksteisest eraldamiseks. Ta andis kaaluka panuse valkude füüsika ja keemia arengusse, näiteks tegeles ta molekulide mõõtmete ja kuju väljaselgitamise ja elektroforeesiga. 1926. aastal pälvis ta Nobeli keemiaauhinna kolloidide uurimise eest.
Ta lõpetas 1907. aastal Uppsala ülikooli ja töötas aastakümneid sealsamas. 1949. aastast oli ta tuumakeemiaga tegeleva G. Verneri instituudi direktor.
Mälestuse jäädvustamine.
Theodor Svedbergi järgi on nimetatud settekiiruse mõõtühik svedberg – ajaühik, mis võrdub 10−13 sekundiga.
Elusolend

Elusolendi all mõeldakse bioloogias mis tahes organismi, sealhulgas näiteks taimi ja seeni. Tavaarusaama järgi jäävad viimased elusolendite seast välja, kuigi ei eitata, et nad on elus. 
Grammatikud arvavad elusolenditeks kõik need, kelle kohta saab öelda "kes". Bioloogid kalduvadki ütlema kõigi elusolendite kohta "kes", seevastu tavaarusaam nõuab Aristotelese mõistestikus animaalse ehk loomse hinge olemasolu (see avaldub tajus ja tahtlikus kulgemises). 
Elusolendi mõiste alla mahuvad ka näiteks muinasjututegelased, kes on inimese või looma moodi (neil on keha). 
Põhimõtteliselt võib elusolenditeks nimetada ka vaimolendeid, sest nad on elus ja nad on olendid (sellistena võidakse mõista näiteks ingleid ja Jumalat).
Rune Elmqvist

Rune Elmqvist (1. detsember 1906 – 15. detsember 1996) oli rootsi arst, insener ja leiutaja, kes leiutas 1958 väikesemõõtmelise patareitoitega südamerütmuri.
1948. aastal leiutas Elmqvist tindikirjuti ("mingografi"), mis saab registreerida kiiresti muutuvaid füsioloogilisi protsesse. Seadet kasutatakse muuhulgas EKG-aparaatide valmistamisel.
Jõgitakjalised

Jõgitakjalised ("Sparganiaceae") on endine õistaimede sugukond kõrreliselaadsete seltsist.
Cronquisti süsteemi järgi kuulus sugukond "Commelinidae" alamklassi seltsis "Typhales". APG II süsteem (2003) paigutas jõgitakjalised eraldi sugukonnana seltsi kõrreliselaadsed "Poales". 
Uusimad fülogeneetilised uuringud näitavad, et jõgitakjalised on lähedases suguluses hundinuiaga ning APG III süsteem (2009) liitis nad sugukonnaga hundinuialised "Typhaceae" kõrreliselaadsete "Poales" seltsis. 
Sugukonda kuulub ainult üks perekond – jõgitakjas ("Sparganium"), milles on üle paarikümne liigi. 
Jõgitakjalised kasvavad märgadel aladel, näiteks veekogude kallastel ja soistes paikades.
John Ericsson

John Ericsson (rootsi Johan Eriksson; 31. juuli 1803 Långbanshyttan – 8. märts 1889 New York) oli rootsi päritolu Ameerika Ühendriikide leiutaja ja insener.
John Ericssoni tehnikaanne ilmnes varakult. 1826. aastal sõitis ta Inglismaale, kus ehitas auruveduri Novelty, mis võistles George Stephensoni Rocketiga. Ta konstrueeris ka kuumaõhuseadmeid, päikesepatareisid jms, kuid tema tähtsaimaks leiutiseks sai laevapropeller. 
Suurima kuulsuse teenis Ericsson aga soomuslaevaga Monitor, mis võitles 1862. aasta Ameerika kodusõjas lõunaosariikide Virginia vastu. Maailma ainsat tänini säilinud monitori tüüpi laeva Sölve võib näha Göteborgi meremuuseumis.
Lars Magnus Ericsson

Lars Magnus Ericsson (5. mai 1846 Värmskog – 17. detsember 1926 Botkyrka) oli rootsi leiutaja ja ettevõtja, Ericssoni asutaja.
Lars Magnus kasvas üles väikeses Vegerboli külas Karlstadi lähedal. Kui ta oli 12-aastane, suri tema isa ja poiss pidi kaevurina tööle hakkama.
1867 oli ta kogunud piisavalt raha, et kodukülast lahkuda ja Stockholmi minna. Seal töötas ta kuus aastat ettevõttes Öllers &amp; Co., mis peamiselt tootis seadmeid telegraafide jaoks. Ta näitas ennast andekana ning sellepärast sai ta kaks riiklikku stipendiumi, et aastatel 1872–1875 välismaal tööriistade valmistamist õppida. Üks ettevõtteist, kus ta töötas, oli Siemens &amp; Halske.
Ericsson asutas 1876 koos sõbra Carl Johan Anderssoniga Stockholmi kesklinnas väikese töökoja, kus asus Belli ja Siemensi aparaate eeskujuks võttes telefone tootma. See oli tegelikult endine köök pindalaga 13 m². Sellest ettevõttest kasvas välja Telefonaktiebolaget L.M. Ericsson. Telefonide tootmist alustati 1878, kuid oluline kasv algas alles 1883, kui algas koostöö Henrik Tore Cedergreniga. Ericsson oli eelkõige suurepärane ettevõtte juht, kuid ta tegi ka hulga täiustusi tolleaegsetele telefonidele, ehitas kommutaatoreid ja paigaldas telefonivõrke. Ettevõtte tegevus äratas rahvusvahelist tähelepanu ning juba 1890. aastatel asutas LM Ericsson hulga tütarettevõtteid välismaal.
Aastal 1900, 54-aastaselt loobus Ericsson oma ettevõttes töötamast. Ta hoidis selle aktsiaid aastani 1905 ja müüs siis need kõik maha.
Ericsson oli väga vähenõudlik ja tagasihoidlik mees, kes vältis tähelepanu ning isegi oma hauaplatsi palus ta tähistamata jätta. Ta vältis igasugust avalikku tähelepanu ega tahtnud enda jumaldamist. Sellegipoolest austasid töötajad Ericssoni sügavalt.
Äris oli Ericsson umbusklik ja ettevaatlik. Patentidest ta väga ei hoolinud. Paljud tema tooted ja leiutised jäänuks olemata, kui Ericsson tollaseid patendiseadusi täpselt täitnuks või kui nende täitmist oleks rangelt kontrollitud. Sellepärast ta eriti ei hoolinud, kui norralased tema telefone kopeerima hakkasid: ta ise oli ju need suuresti Siemensilt kopeerinud.
Alguses ei uskunud Ericsson, et telefonidele on massturgu. Ta pidas neid pelgalt rikaste mänguasjadeks. Siiski elas ta piisavalt kaua, et näha telefonide muutumist masskaubaks.
J. D. Sumner

J. D. Sumner (õieti John Daniel Sumner; 19. november 1924 Lakeland, Florida osariik – 16. november 1998 Myrtle Beach, Lõuna-Carolina osariik) oli USA gospelilaulja. Koos Stamps Quartetiga oli ta Elvis Presley taustalaulja aastatel 1971–1977.
Aastal 1983 tunnistati ta "Guinnessi rekordite raamatus" kõige madalama inimese tekitatud ja helikandjale salvestatud noodi tekitajaks. Selle rekordi on hiljem ületanud Dan Britton ning praegune rekordiomanik Tim Storms.
Carl Edvard Johansson

Carl Edvard Johansson (15. märts 1864 – 30. september 1943) oli rootsi insener ja leiutaja. Ta tegeles põhiliselt tööriistade konstrueerimisega ning sai rahvasuus nimeks "Mõõdu-Johansson".
Eskilstuna relvatehases töötades avastas Johansson, et kasutatavad kaliibrid ei taga piisavalt täpseid mõõtmeid ning otsustas ise nende valmistamise käsile võtta. Tema 1901. aastal loodud kaliibrite tolerants oli tuhandik millimeetrit ning 1907. aastal taotles ta patenti veelgi täpsematele kaliibritele. Johanssoni kaliibritel oli oluline roll nii rootsi kui ka kogu maailma masinatööstuses, eriti Ameerika autotööstuses. 
1918. aastal asutas Johansson oma mõõtevahendeid tootva ettevõtte Ameerika Ühendriikides. Ettevõte sattus aga peagi majandusraskustesse ning Henry Ford omandas selle koos kõigi õigustega mõõtevahendeid toota. Ka Johansson ise asus tööle Ford Motor Companys, kus töötas 12 aastat, seejärel aga pöördus lõplikult Rootsi tagasi.
Johan Petter Johansson

Johan Petter Johansson (12. detsember 1853 Vårgårda – 25. august 1943) oli rootsi leiutaja ja tööstur.
Johansson töötas montöörina ning pidi pidevalt kaasas tassima suurt hulka võtmeid eri suuruses poltide ja mutrite keeramiseks. 1888 konstrueeris ta universaalsed torutangid ja 1892 tellitava mutrivõtme. Ta asutas ettevõtte, mis hiljem sai nimeks Bahco. Sandvik Bahco on tootnud üle 100 miljoni tellitava mutrivõtme. 
Maailmas toodetakse aastas ligikaudu 40 miljonit Johanssoni mudeli järgi valmistatud tellitavat võtit. 
Johansson tegi kokku 118 leiutist, millest paljud said maailmakuulsaks ja on tootmises tänapäevani.
Birger Ljungström

Birger Ljungström (1872–1948) oli rootsi insener, leiutaja ja tööstur.
16-aastaselt ehitas ta jalgratta, millel olid vabajooksuga rattad ja tagarattapidur. Esimene katseeksemplar valmis 1892, seejärel läks jalgratas seeriatootmisse Svea nime all. Birger tegi palju koostööd oma venna Fredrik Ljungströmiga (1875–1964), koos leiutati uut tüüpi aurukatlad ja auruturbiin, "Ljungströmsturbinen" (patent 1894). 
Teised tähtsad leiutised olid turbiinvedur ja õhueelsoojendi. Ljungströmi õhueelsoojendi märgiti ameerika inseneriorganisatsiooni ASME poolt ära ühe kõigi aegade tähtsama mehaanikaleiutisena. Tegemist on soojusvahetiga, mis parandab aurukatla kasutegurit, kasutades heitgaaside kuumust siseneva õhu soojendamiseks. Nüüdisajal on maailmas kasutusel üle 20 000 õhueelsoojendi.
Gustaf Erik Pasch

Gustaf Erik Pasch (kuni 1806 Berggren, 3. september 1788 Norrköping – 6. september 1862) oli rootsi keemik ja leiutaja.
Pasch rajas koos Johan Edvard Lundströmi (1815–88) ja Alexander Lagermaniga (1836–1904) aluse rootsi tuletikutööstusele. 1844 sai Pasch patendi ohutule tuletikule, kus senikasutatud eluohtlik valge fosfor oli asendatud punase fosforiga, mis tikuotsa asemel paiknes tikutoosi küljel. 1845 asutas Lundström koos oma vennaga tuletikuvabriku, kus hakkas tootma ja täiustama Paschi leiutist. 1864 ehitas Lagerman esimese automaatse tuletikumasina, mis tegi võimalikuks tikkude masstootmise. Tema kombineeritud liin tootis nii tuletikke kui tikutoose ning pakkis tikud toosidesse.
Frans Lindqvist

Frans Wilhelm Lindqvist (16. märts 1862 – 17. september 1931) oli rootsi leiutaja. 
Lindqvist sündis Västergötlandis, kuid kolis juba noorena Stockholmi, kus asus tööle firmas AB Separator. Koos vennaga leiutas ta petrooleumpõleti, mis patenteeriti 1880. aastate lõpus. Uus põleti ei tahmanud ega suitsenud, sest enne põletisse jõudmist kütus aurustati. Lindqvist nimetas oma leiutise priimuseks; selle järgi sai nime ka tema väikefirma Primus. 
Koos Johan Svenssoniga hakati priimuseid 1892. aastal tööstuslikult tootma. Müügiedule nii Rootsis kui ka välismaal aitas kaasa ärimees B. A. Hjorti panus, kellele kuulus Primuse (ja ka näiteks tellitava mutrivõtme) müügi ainuõigus kogu maailmas. 
1910. aastatel toodeti aastas üle poole miljoni priimuse. Kokku valmistati Lindqvisti loodud mudelit umbes 50 miljonit. 1930. aastal töötas tema Stockholmi tehases üle 500 inimese.
Carl Nyberg

Carl Richard Nyberg (28. mai 1858 Arboga – 25. märts 1939 Lidingö vald) oli rootsi leiutaja, tööstur ja lennunduspioneer.
1881. aastal leiutas Nyberg leeklambi. Ta oli tuntud ka kui lennunduspioneer, kelle katsed aurumootoriga lennukiga naabritele palju nalja tegid. Ta täiustas muuhulgas ka aurumasinaid, lennukeid, laevapropellereid ja paljusid teisi seadmeid.
Baltzar von Platen

Baltzar von Platen (24. veebruar 1898 Malmö – 1984) oli rootsi leiutaja.
Von Platen ehitas 1921. aastal koos Carl Muntersiga liikuvate osadeta külmkapi ning osales aastal 1953 maailma esimeste sünteetiliste teemantide valmistamisel.
Carl Munters

Carl Georg Munters (22. märts 1897 Dala-Järna – 1989) oli rootsi leiutaja.
Munters ehitas 1921. aastal koos Baltzar von Plateniga esimese liikuvate osadeta külmkapi. Surres kuulus Muntersile üle 1000 patendi.
Arne Tiselius

Arne Wilhelm Kaurin Tiselius (10. august 1902 Stockholm – 29. oktoober 1971 Uppsala) oli rootsi biokeemik, Uppsala ülikooli professor (1938–1968). Ta pälvis 1948. aastal Nobeli keemiaauhinna elektroforeesi kasutamise eest valkude analüüsil.
Sven Wingquist

Sven Gustaf Wingquist (10. detsember 1876 Hallsberg – 17. aprill 1953) oli rootsi leiutaja ja tööstur.
Sven Wingquisti peetakse kaasaegsete kuullaagrite isaks. Tema leiutis tõi kaasa murrangu masinatööstuses. 1907. aastal leiutas ta sfäärilise kuullaagri. Ta rajas ka ettevõtte AB Svenska Kullagerfabriken (SKF), mis on siiani maailma juhtiv tööstuslike kuullaagrite tootja.
Jonas Wenström

Jonas Wenström (4. oktoober 1855 Hällefors – 22. detsember 1893 Västerås) oli rootsi insener ja leiutaja.
Wenström leiutas kolmefaasilise vooluahela, mille puhul kasutatakse tavapärase kahe asemel kolme elektrijuhet. Wenströmi ja Nikola Teslat peetakse ka vahelduvvoolusüsteemide loojateks (ühe kohtuotsuse põhjal oli Wenström siiski esimene). Ta tegi ka hulga muid elektrialaseid leiutisi, kaasa arvatud klassikaline alalisvoolugeneraator. Tema leiutised lõid aluse firmale ASEA (millele kuulub tänapäeval 50% Šveitsi-Rootsi firmast ABB), mille areng võlgneb tänu kolmefaasisüsteemi eest saadud patenditasudele.
Victor Hasselblad

Fritz Victor Hasselblad (8. märts 1906 – 5. august 1978) oli rootsi leiutaja ja tööstur.
Hasselbladi unistuseks oli vahetatava objektiivi, filmimagasini ja kaadrinäidikuga täppiskaamera. Kuueaastase töö tulemusena valmistas ta ühe objektiiviga peegelkaamera. Fotoaparaadi tutvustusel New Yorgis 1948 tekitas see sensatsiooni. Eriline tunnustus Hasselbladi tööle oli asjaolu, et tema kaamerat kasutasid ameeriklased reisil Kuule.
Margo Laasberg

Margo Laasberg (29. november 1970 – 13. oktoober 1998) oli eesti filosoof, kelle kompetents analüütilises filosoofias hõlmas nii loogikat, filosoofilist lingvistikat kui ka teoreetilist filosoofiat. Lõpetas 1989. aastal Tallinna 1. Keskkooli (praeguse Gustav Adolfi Gümnaasiumi).
Ta õppis Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat (1994 "cum laude") ja filosoofiat. Selle kõrval tegutses nii analüütilise filosoofia tekstide tõlkija kui toimetajana. 1996. aastal kaitses ta keelefilosoofias magistritöö "Events and adverbial modification". Margo Laasberg oli aktiivne osaline Tartu analüütilise filosoofia seminaris, ning üks esimesi, kes tutvustas Eestis Donald Davidsoni mõtlemist.
Õppis seejärel CIMO (Centre for International Mobility) stipendiumi toel Helsingi Ülikoolis. 
Kuulus EYS Veljestosse.
Silmviburlane

Silmviburlane (taimviburloom; "Euglena") on protistide perekond hõimkonna "Euglenozoa" eugleniidide klassist. 
Silmviburlane on üherakuline organism. Tal on kindel kehakuju ja üks vibur. Nad on umbes 0,05 mm pikkused. Silmviburlased elavad enamasti magevees (näiteks lompides ja tiikides), kus on kõdunenud lehti; kuid esineb ka merelisi vorme. 
Silmviburlase keha eesmises otsas on pikk ja niitjas jätke – vibur, ning selle lähedal valgustundlik (oranžikas-)punane silmtäpp. Silmtäpi abil tajub ta valgust, mille poole ta ujub (fototaksis). Viburit kasutades ta justkui kruvib end vees edasi. Silmviburlane paljuneb pikipooldumise teel.
Toitumine.
Rohelise värvuse annavad talle tsütoplasmas olevad kloroplastid. Valguse käes toimub kloroplastides fotosüntees nagu taimedelgi. Selle tagajärjel koguneb tsütoplasmasse varuaine, mida ta saab vajaduse korral kasutada toiduna.
Kui roheline silmviburlane jääb pikaks ajaks pimedasse muutub ta keha värvusetuks. Nälga ta aga ei jää. Siis hakkab ta omastama vees lahustunud aineid läbi keha pinna.
Lihtsustatult võib öelda, et silmviburlane toitub valguse käes nagu taim, pimedas aga nagu loom. Sellist toitumistüüpi nimetatakse miksotroofiaks.
Absoluutne niiskus

Absoluutne niiskus ehk absoluutniiskus on füüsikaline suurus, mis iseloomustab veeauru tihedust. Seda mõõdetakse tavaliselt grammides kuupmeetri kohta (gaasides).
Absoluutne niiskus on ühes kuupmeetris leiduva vee(auru) mass grammides (g/m³). Maksimaalne võimalik absoluutne niiskus sõltub temperatuurist: mida külmem on veeaur, seda vähem mahub seda kuupmeetrisse.
Kirjanduses nimetatakse absoluutset niiskust sageli absoluutseks õhuniiskuseks, kuid tuleb rõhutada, et õhk pole viimase definitsioonis oluline – absoluutsest õhuniiskusest saab rääkida ka juhul, kui keskkonnas teised gaasid puuduvad.
Õhuniiskuse arvutamine.
Absoluutne niiskus on defineeritud valemiga:
formula_1
kus 
formula_2 absoluutne õhuniiskus,
formula_3 on veeauru mass,
formula_4 on ruumala.
Meteoroloogias arvutatakse absoluutne niiskus veeauru rõhu ja temperatuuri kaudu alljärgneva valemi järgi:
formula_5
kus
a – absoluutne õhuniiskus (g/m³),
e – aururõhk millibaarides, 
t – õhutemperatuur Celsiuse kraadides,
T – absoluutne õhutemperatuur,
formula_6 on gaaside ruumpaisumise koefitsient.
Kui veeauru rõhk on mõõdetud millimeeter elavhõbedasammast (mmHg), arvutatakse absoluutne õhuniiskus valemi järgi
formula_7
Tabel "Antud temperatuuril maksimaalne võimalik absoluutne õhuniiskus"
Charles Ernest Overton

Charles Ernest Overton (25. veebruar 1865 Cheshire – 27. jaanuar 1933 Lund) oli inglise päritolu biofüüsik ja farmakoloog. 
Overton avastas, et mittepolaarsed ühendid läbivad rakumembraani kergemini kui polaarsed, millest ta oletas, et membraani koostises on lipiidid. 
Ta on ka Meyeri-Overtoni reegli avastaja.
Ta oli Charles Darwini kauge sugulane.
Ta töötas Lundi ülikoolis ning oli abielus rootsi matemaatiku Louise Petrén-Overtoniga, neil oli neli last.
Asendusravi

Asendusravi ehk substitutsiooniteraapia on organismile olulise, kuid puuduva aine manustamine. Asendusravil asendatakse endogeenne ehk organismi enda toodetud aine puudujääk kehaväliselt toodetud ainega.
Tüüpilisemad asendusravid:
Asendusravi mõistet kasutatakse ka elundipuudulikkuse korral elundi põhifunktsiooni asendamisel tehislike vahenditega: