tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
XIII üldtantsupidu

XIII tantsupidu toimus Tallinnas Komsomoli-nimelisel staadionil 19.–21. juulil 1985. Kandis ametlikult nime "Eesti NSV 1985. aasta rahvatantsupidu". Ühtekokku toimus neli etendust.
1985. aasta peol sai viimast korda täies hiilguses näha nõukogude aja sümboleid. Tribüüni kohal asetses Lenini portree, peo avakujundiks oli üle väljaku eesti tantsijate vahelt tõrvikutega marssinud 15 liiduvabariigi rahvariideis noored. Tantsijad kandsid punaseid linikuid, muutes väljaku punaseks pannooks, millest moodustusid üksteise järel sõnad "VÕIT" ja "ENSV" ning numbrid 40 (meenutamaks 40 aasta möödumist Teisest maailmasõjast) ja 45 (45 aastat nõukogude võimu kehtestamisest Eestis).
Tantsupeol osales 8273 tantsijat ja saatjat. Lisaks Eesti tantsijatele osales peol 250 tantsijat teistest riikidest.
Antonio Pacenza

Antonio Pacenza (18. jaanuar 1928 Buenos Aires – 7. veebruar 1999) oli Argentina poksija.
Pacenza sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Norvel Leele (USA).
Pacenza poksis veebruarist 1953 kuni oktoobrini 1955 elukutselisena. Ta pidas kokku 20 kohtumist, millest võitis 15 (neist 4 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine lõppes viigiga.
Ganshoren

Ganshoren (, ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Ganshoreni elanikest 80% on prantsuskeelsed.
1870. aastate Ferrarise kaardil on asula märgitud nimega "Ganshoren". Bourbonide valitsemisajal oli Ganshoren ühendatud Jettega. Ganshoren ja Jette eraldati iseseisvateks valdadeks 1841. aastal.
Etterbeek

Etterbeek (, ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Etterbeek ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne.
Norman Schwarzkopf

Herbert Norman Schwarzkopf Jr (; 22. august 1934 Trenton, New Jersey – 27. detsember 2012 Tampa, Florida) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, kindral. Ta oli Lahesõja ajal koalitsioonivägede juhataja.
Schwarzkopf oli USA sõjaväe teenistuses aastatel 1956–1991. 1964 lõpetas ta West Pointi sõjaväeakadeemia. 
Aastatel 1965–1966 ja 1970–1971 teenis ta Vietnamis, seejärel Alaskal, Washingtoni osariigis ja Saksamaal Mainzis. 1983. aastal osales Schwarzkopf operatsioonis Urgent Fury ehk Grenada okupeerimises.
1988 ülendati ta kindraliks ja sama aasta novembris määrati ta USA keskväejuhatuse (CENTCOM) ülemjuhatajaks.
Augustis 1991 läks ta erru ning kirjutas memuaarideraamatu "It Doesn’t Take a Hero", mis ilmus 1992. aastal ja mille avaldamisõiguse eest sai ta 5 miljonit dollarit.
Ta pälvis mitu kõrget autasu, nende seas Presidendi vabadusmedali ja Kongressi kuldmedali.
Lembit Raid

Lembit Raid (sündinud 30. juuni 1931 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 19. märts 2021) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.
Elulugu.
Lembit Raid oli talupidaja poeg ja Tiit Raidi isa.
Lõpetas 1950 Viljandi 2. Keskkooli ning 1955 TRÜ ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonna, kus õppis teise erialana etnograafiat. Ajalookandidaat (1968) väitekirjaga "EKP klerikalismivastane võitlus ja ateistlik kasvatustöö rahvahulkades (1920–1968). 1971 ja 1977 täiendas end Leningradi Ülikoolis.
Oli 1955–1960 Nõo Keskkooli õpetaja ja 1958–1960 ka Elva Keskkooli direktor.
Edasine töökäik.
1965–1970 TRÜ NLKP ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1971–1979 dotsent, 1980–1988 professor, 1988–1990 sotsialismi ajaloo kateedri professor, 1990–1991 TÜ sotsioloogia kateedri professor, 1991–1995 filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna vanemteadur-professor. On juhendanud aspirante jt teaduskraadi taotlejaid.
1993–1995 Eesti Ajalooarhiivis arhivaar.
Teadustöö.
Varasem uurimistöö käsitles kiriku, religiooni ja ateismi arengut Eestis 20. sajandil, hilisem – aastail 1940–1952 asetleidnud stalinistlikku repressioonipoliitikat, mille keskmes olid EK(b)P Keskkomitee 1950. aasta märtsipleenumi otsused ja nende realiseerimist valgustavad ning Tartu Ülikooli lähiajalugu käsitlevad publikatsioonid. 
Samuti ilmusid uurimused teaduse ajaloost, arhiivindusest ja kirikuloost, sh Tartu Ülikooli usuteaduskonna arengust. On koostanud selle teaduskonna õppejõudude biograafiad aastaist 1632–1940, tutvustanud publikatsioonides ja konverentsiettekannetes Eesti Ajalooarhiivis säilinud kirikuarhiive ajaloo allikatena. Toimetanud TÜ teadustööde kogumikke, sh leksikoloogilisi.
Teoseid.
Üle 80 teaduspublikatsiooni ja 150 õppemetoodilise või aimetrükise.
Isiklikku.
Tema vend Kaljo Raid (1918–1995) oli Kohila Baptistikoguduse pastor. Tema poeg Tiit Raid on ihtüoloog.
Liilia Raid

Liilia Raid (26. november 1934 Väätsa vald Järvamaa – 18. jaanuar 2019) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Liilia Raid oli talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1952 Türi 1. Keskkooli, 1958 Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja 1965 Eesti Teaduste Akadeemia aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1969, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Edaafilised tingimused pohla ja mustika kasvukohatüübis". 
Oli aastatel 1958–1959 Otepää metskonna metsakultuuride meister, 1959–1963 Eesti Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi vaneminsener, 1965–1968 EPA maaviljeluse kateedri vanemteadur, 1968–1969 Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi vaneminsener ja nooremteadur, 1969–1972 Eesti Metsainstituudi nooremteadur, 1972–1982 vanemteadur ja 1982–1996 teadussekretär.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsaparandus, metsamuldade väetistarve, metsamullateadus. Umbes 95 teaduspublikatsiooni.
Raivo Raid

Raivo Raid (sündinud 8. juunil 1957 Tartus) on eesti bioloog-tsütoloog.
Elukäik.
Raivo Raid on Hubert Raidi poeg.
Ta on lõpetanud 1975. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ); bioloogiakandidaat (1989, TRÜ), väitekiri "Реорганизация клеток PC12 во время начального этапа дифференцировки под влиянием фактора роста нервов". Täiendas end 1995 New Jersey Meditsiini ja Stomatoloogia Ülikoolis ja 1996 Göttingeni Ülikoolis.
Aastatel 1980–1981 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli eksperimentaalfüüsika kateedris,1981–1988 oli geneetika ja tsütoloogia kateedri insener ja vaneminsener, 1988–1990 elutegevuse hormonaalse regulatsiooni labori teadur ja vanemteadur, 1991–1993 Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi vanemteadur ja vanemõpetaja, 1993–2009 üldzooloogia dotsent Tartu Ülikooli Zooloogia ja hüdrobioloogia instituudis ning Ökoloogia ja maateaduste instituudis, 2009–2015 arengubioloogia dotsent TÜ molekulaar- ja rakubioloogia instituudis. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: arengubioloogia, elektronmikroskoopia, histoloogia, loomade embrüo- ja histogenees, rakkude diferentseerimine "in vivo" ja "in vitro", rakkude ultrastruktuurid.
Tiit Raid

Tiit Raid (sündinud 28. mail 1954 Tartus) on eesti zooloog (ihtüoloog).
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli; bioloogiakandidaat (1986, TRÜ), väitekiri "Räime varaste arengujärkude ökoloogia Läänemere kirdeosas", "Ph.D." (1998, Helsingi Ülikool), väitekiri "Herring in the North-Eastern Baltic Sea in the 1970–1990s: Ecology, Stock Structure and Fishery". Täiendas end 1991–1992 Edinburghi ja Aberdeeni ning 1994 uuesti Aberdeeni Ülikoolis.
1977–1985 Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakonna nooremteadur ja 1986–1991 sektori juhataja, 1985–1986 Eesti Teaduste Akadeemia Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi Läänemere osakonna nooremteadur, 1991–1992 Eesti Kalandusinstituudi laborijuhataja, 1992–2000 Eesti Mereinstituudi töönduslike varude sektori juhataja, 2001– Eesti Mereinstituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: räime ökoloogia uuringud Läänemere kirdeosas: räimepopulatsioonide täiendi kujunemise mehhanismid; räime populatsiooniline struktuur; populatsioonide dünaamika seaduspärasused; räimevarude hindamine ja prognoos. Rahvusvahelise Mereuurimisnõukogu (ICES) mitme komitee ja töörühma liige ja esimees, UNEP/GIWA Läänemere Testrühma liige (2000).
Teoseid.
Umbes 70 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema isa oli Lembit Raid.
Tal on pojad Hannes ja Tõnis.
Tõnu Raid

Tõnu Raid (sündinud 11. novembril 1939 Tartus) on Eesti kartograaf, orienteeruja ja treener.
Haridus.
Lõpetas 1958. aastal Tartu 1. Keskkooli ja töötas ühe aasta Tartu linna maamõõtjate latipoisina Uno Hermanni ja Arnold Matteusi käe all. 1964. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna maakorralduse osakonna maakorraldajana. 2000. aastal kaitses Tartu Ülikoolis teadusmagistri kraadi geoinformaatika ja kartograafia erialal väitekirjaga "Eesti-Läti piiri taastamine" (juhendaja Heino Mardiste). Täiendas end Toulouse'is Prantsusmaal ja Marburgis Saksamaal.
Töö.
Tõnu Raid töötas aastatel 1963–1966 Eesti Põllumajandusprojektis. 1966–1972 oli Eesti Maaparandusprojekti ja 1972–1975 Eesti Metsakorralduskeskuse insener. Aastatel 1975–1984 Eesti Maanteeprojekti peaspetsialist geodeesia alal.
1984 keelas KGB tal töötamise salajaste kaartidega, mistõttu tuli minna treeneri tööle. 1984–1987 spordiühingu Jõud orienteerumistreener, 1987–1993 Kalevi Kesknõukogu ja Harju Kalevi Spordikooli treener.
1993 - 2018. aastast Eesti Piirivalveameti kartograaf. Juhtis 1994–2000 Eesti-Läti piirikomisjoni Eesti delegatsiooni ja olnud 1995–1999 Eesti-Vene piiriläbirääkimiste delegatsiooni tehnilise grupi juht, 2002 Eesti-Vene piiri asjatundjate komisjoni tegevsekretär. 
Sporditegevus.
1963–1974 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 4 kuld-, 3 hõbe- ja 3 pronksmedalit orienteerumisjooksus ning 1 hõbeda ja 3  pronksi suusaorienteerumises.
1968 ja 1973 tuli Harju Jõu võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks, 1977–1987 olnud 8 korda Jüriööjooksu peakohtunik. Suurima arvuga Jüriöö jooks toimus 1984 aastal Padisel, osavõtjaid oli 1020 inimest.
Meistersportlane orienteerumises (1969). Koostas eeskirjad kaartide tehnilise joonistamise ja trükiks ettevalmistamise kohta (1975). Korraldas värviliste o-kaartide valmistamise Eestis. Üleliidulise kategooria kohtunik orienteerumises (1976). 1980–1984 oli NSV Liidu üleliidulise kaardikomisjoni liige. Eesti NSV teeneline treener (1986), Spordiühingute Jõud ja Kalev auliige (1986). Treenitavad on võitnud Eesti meistrivõistlustelt orienteerumise põhiklassis (MN21-35 aastaste vanuseklassis) üle 300 medali (1971-2023).
Treenerina on tema juhendatavad olnud Johannes Tasa, Voldemar Tasa, Kalle Remm, Jaan Miljan, Marje Idavain, Ede Ümarik, Külli Kaljus, Inno Ling, Erkki Aadli, Rene Ottesson, Armo Hiie, Epp Käpa, Tõnis Erm,  Teele Tšoba.
1966–2002 valmistas üle 50 orienteerumiskaardi, korraldas 1961  Eesti esimese rajameistri-võistluse ja 1972 maailma esimese sprindivõistluse. 
1965–1985 oli Eesti NSV Orienteerumisspordi föderatsiooni presiidiumi liige, aastatel 1980–1985 aseesimees.
Isiklikku.
Tõnu Raid on Niina ja Aleksander Raidi poeg. Tema abikaasa on Maire Raid ning tema pojad on Jaak Raid ja Juku-Kalle Raid.
Vaike Raid

Vaike Raid (1947. aastani Talu; 25. september 1925 Kunda-Malla vald, Virumaa – 1999) oli eesti ajaloolane.
Elulugu.
Vaike Raid oli talupidaja tütar.
Lõpetas 1945 Tallinna Õpetajate Seminari ja 1971 kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna, töötades samal ajal kooliõpetajana. 1972–1975 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi (AI) aspirant, ajalookandidaat (1984, AI), väitekiri "Политзаключенные буржуазной Эстонии, их борьба и внетюременные связи". Oli 1968–1970 Eesti NSV Riikliku Arhiivi (ORKA) nooremteadur, 1970–1989 ühingu Teadus kirjastusgrupi referent, 1990–1993 AI teadur. Siirdus 1994 tööle Pärnu, sealt Rakverre. 1970–1985 oli Raidi peamiseks uurimisvaldkonnaks Eesti seadusandlus, kohtupoliitika ja vanglate olukord. Selle tulemusena valmis tal ülalnimetatud väitekiri, mis on avaldatud ka raamatuna (1985).
Teadustöö.
Uurinud Nõukogude Liidu anneksiooni tagajärgi Eesti majanduses, tõestades, et 1940–1941 aset leidnud turumajanduse struktuuride lõhkumine (natsionaliseerimine) ja tsiviilisikute varade võõrandamine tõid kaasa uute struktuuride ebaefektiivsuse ja aeglase käivitumise. Avaldanud nende probleemide kohta brošüüri (1994). Aastast 1994 on olnud Raidi uurimisteemaks omavalitsuste tulupoliitika (majandamine) Eesti Vabariigis 1930. aastate teisel poolel, samuti vähemusrahvuste koolide tegevus. Üle 15 teaduspublikatsiooni, samuti aimeartikleid.
Martti Raidal

Martti Raidal (sündinud 26. veebruaril 1968 Paides) on eesti füüsik ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2011).
Elulugu.
Lõpetas 1986 Nõo Keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli. Doktorikraadi teoreetiline füüsika alal omandas ta 1995 Helsingi Ülikoolis (väitekiri "Extended electroweak models and their tests in future colliders"). Aastatel 1992–1995 oli abiteadur Helsingi Ülikoolis, 1996–1997 järeldoktor Valencia Ülikoolis ja 1998–1999 Humboldti stipendiaat DESY laboratooriumis Hamburgis, 2000-2001 järeldoktor California Ülikoolis (Riverside), 2001–2002 Marie Curie stipendium CERN-is (Genf).
Aastast 1995 on ta olnud Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi teadur ja vanemteadur ning alates 2012. aastast juhtivteadur ning juhib ka teaduse tippkeskust Tume Universum ("Dark Side of the Iniverse"). Aastatel 2012–2017 oli ta Tartu Ülikooli kõrge energia füüsika professor professor. 
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks täppisteaduste alal valiti ta 2011. aastal. Ta kuulub akadeemia astronoomia ja füüsika osakonda, on alates 2014 akadeemia juhatuse liige. Aastatel 2009–2012 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor. Ta on Eesti TA energeetikanõukogu liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond on Higgsi bosoni füüsika, tumeaine otsesed ja kaudsed otsingud, uus füüsika LHCs, kosmilised kiired, kosmiline taustakiirgus, neutriino massid ja leptogenees, mudeliehitus, hajusarvutuse arendamine. Ta on CERNi juures tegutseva Eesti teadlaste rühma juht. Osaletakse kompaktsete müüonite solenoidi (Compact Muon Solenoid, CMS) eksperimendis ja uuritakse peamiselt topkvarke – kõige raskemaid elementaarosakesi. Eksperimendi eesmärgiks on leida uut füüsikat, mida elementaarosakeste standardmudel ei kirjelda. Lisaks on Martti Raidal oluliselt panustanud arendustegevusse hajusarvutuskontseptsioonide "grid" ja "cloud" rakendamisel teadusarvutustes ning hajusarvutuse teadusliku infrastruktuuri loomisel Eestis ja Euroopas.
Ta on avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni. Raidal kuulub kaasaja enim viidatud Eesti teadlaste sekka. Tema juhendamisel on kaitstud kaheksa doktoritööd.
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Ta on Eesti CERN-i koostöö koordinaator (alates 2004), KBFI teadusnõukogu liige, alates 2021 esimees, Eesti Kosmoseteaduse Komitee liige (alates 2021).
Gerda-Johanna Raidaru

Gerda-Johanna Raidaru (1970. aastani Gerda-Johanna Lopp; sündinud 6. aprillil 1945 Pihtla vallas Saaremaal) on eesti keemik.
Elulugu.
Gerda-Johanna Raidaru on talupidaja tütar.
Ta on lõpetanud 1963. aastal Kingissepa 1. Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna; keemiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Muskariinse atsetüülkoliini retseptori solubiliseerimine erinevate digitoniini preparaatidega ja solubiliseeritud retseptori moolkaalu määramine". 
Oli 1969–1984 TRÜ orgaanilise keemia kateedri insener, 1984–1992 orgaanilise keemia kateedri bioorgaanilise labori nooremteadur, 1992–1994 Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudi teadur, 1994–2000 keemik, 2000–2001 teadur, 2001–2006 orgaanilise ja bioorgaanilise keemia instituudi teadur, aastast 2007 keemiainstituudi teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kõrgrõhu vedelikkromatograafia, looduslike ühendite keemia, adeniin- ja adenosiin-peptiidkonjugaatide süntees ja analüüs. 27 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus.
Valle Raidla

Valle Raidla (sündinud 17. juulil 1975 Kehras) on eesti hüdrogeoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1993 Kadrina Keskkooli ja 1999 TPÜ geoökoloogina; tehnikateaduste magister (rakendusgeoloogia) (2003, TTÜ), väitekiri "Eesti Kambriumi-Vendi põhjavee süsinikusisalduse formeerumine ja dateerimine radiosüsiniku meetodiga". 1996–99 TTÜ geoloogia instituudi tehnik, 1999–2004 insener, 2005– erakorraline teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: holotseeni setete ja põhjavee radiosüsiniku dateerimine.
Enno Raidma

Enno Raidma (8. veebruar 1938 Vana-Antsla vald, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 9. juuni 2006 Kohtla-Järve) oli eesti keemik.
Elulugu.
Enno Raidma oli Salme Alise Raidma ja Eero Raidma poeg.
Lõpetas 1956. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Oli 1969–72 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) aspirantuuris; tehnikakandidaat (1972, TPI), väitekiri "Исследование возможностей получения, свойств и областей применения эпоксидной смолы на базе смесей алкилрезорцинов".
Oli aastast 1961 Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis, aastast 1994 juhtteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põlevkiviõliproduktide, eriti alküülresortsiinide koostise eraldamise ja kasutusvõimaluste uurimine.
Teoseid.
Ligi 40 teaduspublikatsiooni, 9 autoritunnistust.
Erich Raidna

Erich Raidna (aastani 1936 Erich Müürman; 17. oktoober 1919 Tallinn – 15. aprill 2002) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Erich Raidna oli töölise poeg. Lõpetas 1938 Jäneda Põllunduskeskkooli ja 1958 EPA agronoomiateaduskonna; põllumajanduskandidaat (1972, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut), väitekiri "Veisekasvatuse arendamise küsimusi Põhja-Eesti tingimustes Harju rajooni materjalide alusel".
Osales 1941–45 Eesti Laskurkorpuses teises maailmasõjas. Oli 1945–47 Võrumaa Täitevkomitee Maaosakonna peaagronoom, 1950–52 Põllumajandusministeeriumi Valitsuse juhataja, 1952 Tartu oblasti Põllumajandusvalitsuse juhataja ja Tartu Oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee liige, 1953–55 Põllumajandusministeeriumi Peavalitsuse juhataja, 1955 Kose rajooni täitevkomitee esimees, 1955–58 põllumajandusministri asetäitja, 1958–62 Põllumajandusministeeriumi sovhooside peavalitsuse juhataja, 1962–73 Harju rajooni Kolhoosi- ja Sovhoositootmisvalitsuse juhataja, 1973–89 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) katsemajandite ja seemnekasvatuse osakonna sektori juhataja ja vanemteadur.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkonnad olid kevadise ja sügisese maaharimise, väetamise ja külvi kvaliteet, nende mõju teravilja-, kartuli- ja põldheinasaagile, kultuurrohumaade seisundi hindamine.
Erich Raidna avaldas 37 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema vend oli õpetaja ja kronobioloog Ilmar Raidna.
Valter Raidna

Valter Raidna (aastani 1936 Valter Reinbaum; 15. märts 1913 Tallinn – 10. detsember 1993 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1931 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1941 Tallinna Tehnikaülikooli tööstus- ja tsiviilehituse erialal ning 1955 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) aspirantuuri; tehnikakandidaat (1955, Tallinna Polütehniline Instituut (TPI)), väitekiri "Исследование вопроса о применении силикатных и пеносиликатных изделий в малоэтажном строительстве Эстонской ССР". Oli 1938–1941 TTÜ ajutine abijõud ning tugevus- ja tehnilise mehaanika labori nooremassistent, 1942–1944 Sverdlovskis Uraali Industriaalinstituudis ehitusinsener, 1949–1952 "Eesti Projekti" peainsener, 1955–1957 ENSV Ehituskomitee esimehe asetäitja, 1957–1961 ENSV Rahvamajanduse Nõukogu ehitusvalitsuse juhataja asetäitja, 1961–1963 Ehituse TUI ehituskonstruktsioonide sektori juhataja, 1948–1983 ka TPI ehituskonstruktsioonide kateedri õppejõud (aastast 1965 dotsent).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: raudbetoon- ja kivikonstruktsioonid, tuhkbetooni deformatsioon. Koostanud õppevahendeid. 
Isiklikku.
Ta on kuulunud Eesti paremikku lauatennises.
Aire Raidvee

Aire Raidvee (sündinud 10. juunil 1978 Tartus) on eesti psühholoog.
Elulugu.
Aire Raidvee on inseneride tütar.
Lõpetas 1996 Miina Härma Gümnaasiumi, 2003 Tartu Ülikooli psühholoogia erialal, 2005 samas magistrantuuri; MSc (2005, TÜ), väitekiri "Double Skew-Dual Scaling (DSDS) and Rasch Analysis of Raven Matrices` (RSPM) Data". 2004– Tartu Ülikooli psühholoogiaosakonna projektijuht.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: teoreetiline ja rakenduslik psühhomeetria.
Valdek Raiend

Valdek Raiend (13. juuni 1922 Mäetaguse vald Virumaa – 7. detsember 2005 Toronto) oli eesti geodeet ja ajakirjanik.
Elulugu.
Valdek Raiend oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1939 Jõhvi Gümnaasiumi, 1942 Tallinna Tehnikumi maamõõtjana ja 1966 Toronto ülikooli tsiviilinsenerina. Oli 1942–1944 maamõõtja Saksa Sõjakaartide- ja Mõõduameti Tallinna osakonnas ("Zweigstelle Reval"). Osales Saksa armee võitlejana II maailmasõjas 1944–1945. Viibis 1945–1947 Saksamaal ja õppis Balti Ülikoolis Pinnebergis. 1947–1950 Inglismaal põllutööline. Aastast 1950 töötas Kanadas, Arktikas ja Peruus geodeedina. Olnud 1966–1988 Ryersoni Polütehnilises Ülikoolis geodeesia õppejõud, 1977–1988 professor. Ta oli Fraternitas Estica auvilistlane. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: geodeesia ja sõjaajalugu. Olnud juhtivalt tegev paljudes väliseesti organisatsioonides, mh 1968–1977 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas juhatuse liige ja 1996–2003 Torontos ajakirja Eesti Kirik toimetaja.
Erich Raiet

Erich Raiet (aastani 1940 Erich Freienthal, 16. jaanuar 1920 Venevere vald, Virumaa – 25. aprill 1992 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Erich Raiet oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1938 Rakvere Ühisgümnaasiumi ja 1946 TÜ eesti keele ja rahvaluule erialal; filoloogiakandidaat (1966, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Võõrsõnade kuju sõltuvus lähte- ja vahendajakeelest tänapäeva eesti kirjakeeles". Oli 1944–1945 Rakveres eesti k õpetaja ning ühtlasi ajalehe Viru Sõna kirjanduse kaastööline, 1946–1947 TÜ Eesti ja Sugukeelte Arhiivi vanem-laborant. 1947–1992 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudis noorem- ja vanemteadur ning 1966–1987 sõnaraamatute, hilisema leksikoloogiasektori juhataja. Oli juhtivaid õigekeelsuslasi ja sõnaraamatutegijaid eesti keele alal. "Väikese õigekeelsuse sõnaraamatu" (Tallinn, 1953), "Õigekeelsuse sõnaraamatu" (Tallinn, 1960) ja "Õigekeelsussõnaraamatu" (Tallinn, 1976) koostajaid ja toimetajaid. Osales vene-eesti oskussõnastike, nt "Poliitika ja majanduse oskussõnastiku" (Tallinn, 1955), "Vene-eesti mullateaduse sõnastiku" (Tallinn, 1971), "Vene-eesti keemia sõnaraamatu" (Tallinn, 1982) koostamises ning võttis osa suure "Vene-eesti tehnikasõnaraamatu" (Tallinn, 1975) oskussõnade erialati läbiarutamisest ja korrastamisest. Oli "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu" koostamise algatajaid ja peatoimetaja aastast 1966, 1960 rajatud vabariikliku õigekeelsuskomisjoni liige ja kauaaegne esimees.
Teadustöö.
Põhiline uurimisvaldkond: eesti keele võõrsõnade päritolu peale praktilise sõnaraamatutöö. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Aare-Heino Raig

Aare-Heino Raig (sündinud 11. oktoobril 1948 Vastse-Kuuste vallas Tartumaal) on eesti jurist.
Elulugu.
Lõpetas 1967 Tartu 5. Keskkooli ja 1974 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1983–1987 õppis Tartu ülikooli kaugõppe aspirantuuris; kaitses 1988. aastal Moskvas Üleliidulises Nõukogude Seadusandluse Teadusliku Uurimise Instituudis õiguskandidaadi kraadi väitekirjaga "Правосубьективность и договорные отношения районного агропромышленного обьединения и его участников". Oli aastatel 1974–1975 Tartu Õigusnõuandla stažöör, 1975–1986 Paide Õigusnõuandla advokaat, 1986–1990 Tartu ülikool tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1990. aastal täiendas end Hamburgis advokaadibüroos Röhreke, Boye, Reme, von Werder, 1992. aastast advokaadipraksis tsiviilõiguse alal, aastast 1994 tegutses advokaadibüroo pidajana ja vandeadvokaadina OÜ-s Aare Raigi Advokaadibüroo.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: juriidiliste isikute ja nende lepinguliste suhetega seonduvad üldteoreetilised probleemid. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Helmut Raig

Helmut Raig (19. aprill 1922 Kõlleste vald, Võrumaa – 3. detsember 2002 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Helmut Raig oli talupidaja poeg ja Ivar Raigi isa.
Lõpetas 1940 Jäneda põllumajanduskeskkooli, 1951 TÜ agronoomiateaduskonna ja 1955 Moskvas Timirjazevi-nimelise Põllumajanduse Akadeemia aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1956, Moskva); põllumajandusdoktor (1971, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Пути и способы рационального использования сланцевой золы и сланцевых смол в растениеводстве и земледелии". Oli 1940–1941 Petserimaal Kirovo mõisa (riigimõis) raamatupidaja, 1941–1944 Võrus ja Kanepis põllumajanduse konsulent, 1944–1948 Uusna sovhoosi direktor, 1951–1971 EPA-s: 1951–1956 mullateaduse, agrokeemia ja maaviljeluse kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1956–1971 maaviljeluse kateedri dotsent, 1960–1964 dekaan ja 1964–1966 maaviljeluskateedri juhataja. Töötas 1971–1994 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis (EMMI): 1971–1984 põllumajanduse osakonna juhataja, 1984–1994 uute söödakultuuride grupi juhataja, konsultant, 1994– Eesti Maaülikooli emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: põlevkivisaaduste (õli, fenoolid, tuhk) kasutamise võimalused taimekasvatuses, liblikõieliste söödakultuuride kasvatus, uue söödakultuuri ida-kitshernes ("Galega") aretamine ja juurutamine ning levitamine, mügarbakter "Rhizobium galegae" tüve eraldamine ja sellest bakteripreparaadi galeperliini loomine. 4 autoritunnistust, ligi 100 teaduspublikatsiooni.
Jaan Raik

Jaan Raik (sündinud 9. jaanuaril 1972 Tallinnas) on eesti arvutiteadlane.
Elulugu.
Jaan Raik on arvutiteadlase-matemaatiku Ernst Raiki poeg.
Raik lõpetas 1990. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1995. aastal Tallinna Tehnikaülikooli automaatikateaduskonna. 1997. aastal kaitses ta samas tehnikamagistri kraadi väitekirjaga "Hierarchical Test Generation Based on Alternative Graph Models" ning 2001. aastal tehnikadoktori kraadi väitekirjaga "Hierarchical Test generation for Digital Circuits Represented by Decision Diagrams". Ta on täiendanud end Saksamaa, Prantsusmaa ja USA ülikoolides. 1995–98 töötas ta TTÜs arvutitehnika instituudi assistendina, 1998–2002 teadurina, 2002. aastast vanemteadurina, 2012. aastast professorina ja 2017. aastast tenuuriprofessorina.
Teadustöö.
Jaan Raiki peamised uurimisvaldkonnad on kõrgtaseme testigenereerimine, dünaamiline verifitseerimine, testide hulga minimeerimine, diagnostika aktseleraatorid, defektorienteeritud test, süsteemide modelleerimine otsustusdiagrammide abil, digitaalsüsteemide diagnostika teooria ja testisünteesi analüüsi algoritmide loomine. Raik on teaduskonverentside Design Automation and Test in Europe, European Test Symposium ja European Dependable Computing Conference programmikomiteede liige ning IEEE Computer Society, IEE ja Katsetehnika Tehnilise Nõukogu (Test Technology Technical Council) liige, Nordic Test Forumi liige. Ta on avaldanud üle 340 teaduspublikatsiooni.
Tunnustus.
2001. aastal pälvis Jaan Raik Šveitsis tegutseva Gebert Rüfi Fondi teaduspreemia ja 2004. aastal TTÜ Arengufondi Boris Tamme nimelise järeldoktori stipendiumi. 2004. aastal pälvis Jaan Raik vabariigi presidendi kultuurirahastu noore teadlase preemia ning 2007. aastal Eesti Teaduste Akadeemialt Bernhard Schmidti nimelise preemia. 2016. aastal otsustas president Toomas Hendrik Ilves anda Jaan Raikile Valgetähe IV klassi teenetemärgi.
Olev Rais

Olev Rais (28. juuli 1923 Sootaga vald, Tartumaa – 8. veebruar 2005) oli eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu.
Lõpetas 1941 Tallinna 2. Keskkooli ja 1950 Karolinska Instituudi Stockholmis; meditsiinidoktor (1961, Göteborgi Ülikool), väitekiri "Heparin Treatment of Peritenomyosis Crepitans Acuta". Õppis 1942–1944 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 
1944. aastal emigreerus Rootsi. 1950–1953 oli ta Uddevalla haigla kirurg, 1953–1962 Göteborgi Sahlgrenska haigla kirurg, 1962–1979 Umeå Ülikooli kirurgiakliiniku ülemarst ja dotsent, aastast 1979 kuni pensionile jäämiseni Löwenströmska haigla kirurgiakliiniku peaarst. , Societé de Chirugie liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: üld- ja veresoontekirurgia. Loonud kõõlusetupepõletiku ravi valikmeetodi.
Tiina Raitviir

Tiina Raitviir (aastani 1963 Tiina Muna, sündinud 10. juunil 1939 Tartus) on eesti majandusgeograaf ja sotsioloog.
Elulugu.
Lõpetas 1957 Rakvere 1. Keskkooli ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) geograafiaosakonna; geograafiakandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Социогеографическое исследование образа жизни и его элементов (на примере ЭССР)". Täiendas end Oxfordi (1990) ja Kopenhaageni ülikoolis (1993) ning Rootsi statistikaametis (1993). 
1959–1962 TRÜ kunstikabineti laborant, 1962–1963 ökonomist, 1963–1976 TRÜ vanemlaborant, nooremteadur, aspirant ja õppeülesande täitja, 1976–1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemõpetaja ja dotsent, 1979–1980 TRÜ majandusgeograafia kateedri vanemõpetaja, 1980–1989 dotsent, 1990–1996 Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi vanemteadur, 1996– Sisekaitseakadeemia õppejõud (aastani 1999 halduskolledži direktor, 1999– rahvastikukorralduse õppetooli juhataja ja professor).
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: inimgeograafia, sotsioloogia, politoloogia. Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Aimur Raja

Aimur Raja (22. aprill 1958 Tallinn – 25. mai 2017 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Aimur Raja on tööliste poeg.
Lõpetas 1977 Tallinna Polütehnikumi, 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi raadiotehnika erialal; magister (raadiomõõtmised) (1992, TTÜ), väitekiri "Perioodsignaali efektiivväärtuse hindamisalgoritmid"; doktoriväitekirja teema "Inimese peaaju keemiliste kahjustuste hindamine peidetud Markovi mudelite abil EEG põhjal". Töötanud TTÜ-s: 1990–1992 raadiotehnika kateedri assistent, 1992–1994 automaatikateaduskonna doktorant, 1994–1996 TTÜ vanemteadur ja 1996– teadur telekommunikatsiooni alal. Olnud stipendiaat Tampere Tehnikaülikooli Ragnar Graniti instituudis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: raadiomõõtmine, biomeditsiinitehnika, signaalitöötlus, telekommunikatsioon. Loengukursused: raadiovastuvõtuseadmed, signaalitöötlus, helitehnika ja akustika. Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige (2000–2008), Eesti Elektroonikaühingu juhatuse liige (2001–2012), Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi (IEEE) liige (1995), ajakirja Arvutustehnika ja andmetöötlus (A&amp;A) toimetuskolleegiumi liige (2004). Üle 50 teaduspublikatsiooni ja 20 õppe-metoodilise trükise, 2 autoritunnistust.
Rudolf Raja

Rudolf Raja (1. märts 1918 Jõgeva vald, Tartumaa – 29. detsember 2018) oli eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1937 Vändra Majandusgümnaasiumi ja 1948 TÜ; veterinaariakandidaat (1969, TÜ), väitekiri "Põllumajandusloomade leptospiroos Eesti NSV-s". Oli 1943–44 ja 1946–50 TÜ patoloogilise anatoomia kateedri assistent, 1951–55 vangistatuna Omski oblastis, aastast 1956 kuni pensionini Vabariiklikus Veterinaarialaboris veterinaararst-seroloog, bakterioloogiaosakonna leukoosi tõrje epizootoloogia grupi ja seroloogiaosakonna juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: leptospiroos, veiste leukoos ja listerioos. Rakendas Eestis esimesena marutaudi diagnoosimiseks luminestsentsmeetodit.
Guido Rajalo

Guido Rajalo (19. veebruar 1926 Tallinn – 18. september 2016 Tallinn) oli eesti keemiainsener.
Elulugu.
Lõpetas 1944 Jakob Westholmi Gümnaasiumi, 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-keemik-tehnoloogina ja 1957 Leningradi Tehnoloogiainstituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1958, ), väitekiri "Массопередача при дистилляции с водяным паром в аппаратах пленочного типа", tehnikadoktor (1985, Leningradi Tehnoloogiainstituut), väitekiri "Кинетика процессов синтеза фторпроизводных аллильного типа" Aastast 1950 töötanud TPI-s: vanemlaborant 1950–1951, assistent 1951–1954 ja 1958–1959, vanemõpetaja 1954–1956, 1959–1961 Teaduste Akadeemia Energeetika Instituudi vanemteadur, 1961–1978 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vanemteadur, 1978–1992 matemaatilise modelleerimise labori juhataja, 1985–1986 ja 1989–1990 teadusdirektor, 1987–1988 direktori kohusetäitja, 1992– juhtivteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: keemiatööstuse protsessid ja aparaadid, hüdrometallurgia (diktüoneemaargilliidi keemilise töötlemine), keemilise protsesside ning reaktorite matemaatiline modelleerimine ja optimeerimine, heitvete puhastamise tehnoloogia, alkadieenide hüdrokloorimise tehnoloogia kujundamine. 70 teaduspublikatsiooni.
Herman Rajamaa

Herman Rajamaa (aastani 1927 Herman Klein, 4. august 1902 Jõhvi vald, Virumaa – 29. august 1987 Stockholm) oli eesti pedagoog ja koolijuht.
Elulugu.
Herman Rajamaa oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1922 Jõhvi Ühisgümnaasiumi ja 1927 Tartu Ülikooli eesti keele alal "mag. phil." kraadiga, väitekiri "Eesti kirdemurrete häälikutelugu peajoontes".
Oli 1927–1932 Uuemõisas Läänemaa Õpetajate Seminari, 1932–1937 Tartu Pedagoogiumi ja 1937–1938 Tartu 1. Gümnaasiumi eesti keele õpetaja, 1938–1940 Lihula Erareaalkooli direktor, 1940–1942 Järvamaa ja 1942–1944 Virumaa koolide inspektor. 
Põgenes 1944 Rootsi. Oli 1945 Sigtuna laagrikooli juhataja. 15. märtsist kuni 15. septembrini 1945 Stockholmi Eesti Algkooli juhataja, 1945–73 eesti koolide inspektor, 1967–80 Pedagoogikakeskuse teadur Stockholmis.
Isiklikku.
Tema tütretütar Piia Paljak Särlefalk on aastast 2018 Stockholmi Eesti Kooli direktor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: eesti keel ja eesti keele õpetamise metoodika.
Teoseid.
Koostanud õpikuid, töövihikuid ja metoodilise teose.
Edgar-Adolf Rajandi

Edgar-Adolf Rajandi (aastani 1935 Edgar-Adolf Rosenstrauch, 25. juuli 1902 Aegviidu – 17. juuli 1978 Tallinn) oli eesti filoloog ja nimeuurija.
Elulugu.
Edgar-Adolf Rajandi oli raudteelaste poeg ja Henno Rajandi isa.
Õppis Tallinna Raudtee Tehnikakoolis ja Tallinna Tehnikumis. Aastast 1922 oli triangulaator astronoomilis-geodeetilises ekspeditsioonis, aastast 1925 Tallinna linnavalitsuse teenistuses, oli statistik Tallinna Linna Statistikabüroos ja 1926–43 Tallinna Linnavalitsuse Statistikabüroo ja Perekonnaseisuameti perekonnaseisuametnik; tal on teeneid perekonnanimede korraldamise seaduse elluviimisel ning 1944 arhiivimaterjalide päästmisel.
Aastail 1945–1950 oli Vabariikliku Perekonnaseisu Keskarhiivi juhataja, 1951–63 mitmes asutuses rakenduskunstnikuna. Perekonnaseisuametnikuna hakkas koguma nimematerjali. Tema kogud sisaldasid u 10 000 ees- ja 50 000 eri kirjakujuga perekonnanime. Tegeles isikunimede uurimisega, esines sageli Emakeele Seltsi koosolekutel ja keelepäevadel. Kirjutanud üle 20 vastava artikli ja 1 monograafia, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Nimeühingu liige (1972).
Edgar Rajandi oli evangeeliumi kristlane.
Heli Rajangu

Heli Rajangu (aastani 1967 Heli Krips, sündinud 6. juunil 1944 Tartus) on eesti arstiteadlane ja dermatoveneroloog.
Elulugu.
Heli Rajangu on fotograafi tütar.
Ta lõpetas 1962 Tartu 1. Keskkooli ja 1968 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 
Olnud 1968–1977 Tartu Linna Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri arst, 1977–1979 TRÜ nahahaiguste, dermatoloogia ja veneroloogia kateedri kliiniline ordinaator, 1979–1993 TÜ dermatoveneroloogia õppetooli assistent; aastast 1994 Tartu Ülikooli nahahaiguste kliiniku assistent; aastast 2000 ka SA Tartu Ülikooli Kliinikumi nahahaiguste kliiniku arst-õppejõud.
Teadustöö.
Uurinud peamiselt sugulisel teel levivaid infektsioone. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Väino Rajangu

Väino Rajangu (sündinud 6. novembril 1945 Salla vallas Virumaal) on eesti majandus- ja haridusteadlane.
Haridus.
Lõpetas Tallinna Polütehnikumi tehnik-elektrikuna "cum laude" 1964; Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnika teaduskonna automaatika ja telemehaanika eriala 1970; TPI aspirant 1972–1975. Ta on täiendanud end Leningradi Insenermajanduse Instituudis masinaehituse ökonoomika alal 1972; Berliini Kõrghariduse Keskinstituudis jt Saksamaa ülikoolides. 
Majandusteaduste kandidaat 1976 Eesti NSV TA Majanduse Instituut (Экономическая эффективность специализации и концентрации капитального ремонта электродвигателей (по материала ЭССР); dotsent 1981; majandusteaduste doktor 1983 (kinnitus 1984 Eesti NSV ja Valgevene NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituut (Перспективная потребность народного хозяйства в кадрах и структура их подготовки в системе образования); professor 1986. 
Töökäik.
Tehase Punane RET valve- ja insener-elektrik 1963–1969.
TPI/TTÜ töökorralduse laboratooriumi vanemlaborant 1969–1970; õppelaboratooriumi juhataja 1970–1972; tootmise ökonoomika ja organiseerimise kateedri assistent 1975; vanemõpetaja 1976–1980; dotsent 1980–1984; tööstusökonoomika kateedri professor 1984–1991; humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituudi hariduspoliitika erakorraline professor 1992–1995; hariduspoliitika professor ja õppetooli juhataja 1996–2009; humanitaarteaduskonna dekaan 1977–2004; kõrgkooliökonoomika uurimisgrupi teaduslik juhendaja 1992–1994; haridusuuringute keskuse professor, juhataja 1995–2009; TTÜ emeriitprofessor 2010.
EKP KK teaduse ja õppeasutuste osakonna juhataja asetäitja 1981–1986; Eesti NSV kõrg- ja keskerihariduse minister 1986–1988; Eesti NSV haridusminister 1988–1990; Eesti NSV Riikliku Hariduskomitee esimees 1988–1990.
Teadustöö.
Väino Rajangu on olnud TTÜ kõrgkooli uurimisrühma rajajaid, arendas selle TTÜ haridusuuringute keskuseks ja laiendas uurimistemaatika kogu haridussüsteemile. Haridusökonoomika, -planeerimine, -korraldus ja -statistika; tööturg ja haridussüsteem.
Ta on avaldanud üle 600 trükise, neist raamatuid ja brošüüre 58. Tema juhendamisel on kaitstud 2 doktori- ja 7 kandidaadiväitekirja, 31 magistritööd, 28 bakalaureuse ja rakenduskõrghariduse diplomitööd. 
Muu teadusega seotud tegevus.
On olnud TTÜ nõukogu ja TTÜ Tallinna Kolledži nõukogu liige; TTÜ Vilistlaskogu asutajaliige 1993.
Ta on olnud ühiskondliku leppe foorumi haridustoimkonna ja mitme MTÜ liige; Eesti-Poola ja Eesti-Saksa Ühingu 1994–… liige; Saksamaal stipendiaadina õppinute ühingu DAAD liige; Tallinna Teadlaste Maja 1996–… ja Eesti Majandusteaduse Seltsi liige NSV Liidu Ministrite Nõukogu sotsiaalse arengu büroo teadusnõukogu liige; Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi doktoritööde kaitsmisnõukogu esimehe asetäitja; Laulupeo peakomisjoni liige 1986–1989.
Mitme rahvusvahelise konverentsi programmkomitee, kogumike ja ajakirjade toimetuse kolleegiumi liige Eestis, Leedus, Poolas, Slovakkias ja Tšehhis.
Georg Rajasaar

Georg Rajasaar (21. aprill 1921 Tšember, Penza oblast, Venemaa – 18. detsember 1998) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1948 Tartu 5. õhtukeskkooli ja 1956 EPA insener-mehaanikuna. 1956–61 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi noorem- ja vanemteadur ning 1961–66 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) mehhaniseerimisosakonna vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: teravilja kuivatamise tehnoloogiad, loomakasvatuse mehhaniseerimine. Konstrueerinud põlevkivi- ja õliküttel töötava haljassöötade konveierkuivati. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Inda Rajasalu

Inda Rajasalu (aastani 1963 Inda Varik; 24. november 1938 Tartu – 13. oktoober 2010) oli eesti ajaloolane.
Elulugu.
Inda Rajasalu oli Tarvo Rajasalu ema.
Lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli ja 1965 Tartu Riikliku Ülikooli; ajalookandidaat (1980, TRÜ), väitekiri "Деятельность коммунистической партии Эстонии по руководству лекционной пропагандой в республике в 1966–1970 гг". 
Oli 1965–1966 Tartu Riikliku Ülikooli NSV Liidu ajaloo kateedri vanemlaborant, 1966–1968 NLKP ajaloo kateedri õppekabineti juhataja, 1968–1974 õpetaja, 1974–1977 aspirant, 1977–1979 õpetaja, 1979–1982 vanemõpetaja, 1983–1989 dotsent, 1989–1990 Tartu Ülikooli sotsialismi ajaloo kateedri dotsent, 1990–1992 lähiajaloo kateedri dotsent, 1992–1996 ajaloo-osakonna dotsent, 1996–1998 eesti ajaloo õppetooli dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei tegevus loengulise propaganda alal, tsensuuri ajalugu, vene kogukonna elu Eestis. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Teet Rajasalu

Teet Rajasalu (20. november 1941 Tallinn – 20. mai 2003 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Teet Rajasalu oli töölise poeg.
Lõpetas 1960 Tallinna Kaugõppekeskkooli ja 1968 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) masinaehituse ökonoomia ja organiseerimise alal. Majanduskandidaat (1974, TPI), väitekiri "Прогнозирование эффективности стуктуры товарообмена союзной республики". Täiendas end 1992. aastal USA-s Bowling Greeni Ülikoolis.
1962–1963 Tallinna Autokaubavedude valitsuse insener, 1963–1966 Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi laborant ja vaneminsener, 1966–1995 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis: vaneminsener, noorem- ja vanemteadur, 1982–1986 sektori juhataja, 1986–1990 osakonna juhataja, 1990–1995 teadusdirektor. 1995–2000 Eesti Panga majandusuuringute osakonna juhataja asetäitja, 2000–2003 Eesti Statistikaameti konsultant ja TTÜ Eesti majanduse instituudi vanemteadur.
Oli Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu liige 1995–1998, samuti Konjunktuuriinstituudi ekspert.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Eesti majanduse areng, selle prognoosimine ning väliskaubanduse ja regionaalökonoomika küsimused. 
Teoseid.
Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Eleonora Rajavee

Eleonora Rajavee (aastani 1965 Eleonora Paulman; sündinud 15. mail 1940 Kolomnas Venemaal) on Eesti arstiteadlane ja anatoom.
Elulugu.
Eleonora Rajavee on sõjaväelase tütar ja oli Olaf Rajavee abikaasa.
Lõpetas 1958. aastal Tallinna 6. Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Oli aastatel 1968–1971 TRÜ farmakoloogia kateedri teadur, 1971–1974 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla verejaama arst, 1974–1986 TRÜ anatoomia ja histoloogia kateedri assistent, 1986–1992 vanemõpetaja, 1992–2005 Tartu Ülikooli anatoomia instituudi vanemassistent ja assistent, 2005–2015 spetsialist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: inimese anatoomia, ravimite farmakotoksiline toime. 25 teaduspublikatsiooni.
Evald Rajavee

Evald Rajavee (aastani 1936 Evald Ulfsak, 22. jaanuar 1924 Valga – 12. jaanuar 2004 Tallinn) oli eesti kiirguskeemiateadlane.
Elulugu.
Evald Rajavee oli raudteelase poeg ja Olaf Rajavee vend.
Lõpetas 1944 Valga Reaalgümnaasiumi ja 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi; keemiakandidaat (1964, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Põlevkivi termilise töötlemise heitvete fenoolid ja nende eraldamine". Töötanud 1951–1963 mitmesugustel ametikohtadel Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Kombinaadis ja Põlevkivi Uurimise Instituudis. 1963–1966 NSV Liidu Plaanikomitee Balti majanduspiirkonna keemiatööstuse peaspetsialist, 1967–1983 Läti Teaduste Akadeemia Puidukeemia Instituudi kiirguskeemia labori juhataja, 1984–1991 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vanemteadur ja juhtivteadur.
Teadustöö.
Uurinud põlevkivi termilise töötlemise heitvete fenoole ja nende eraldamist, kõrgmolekulaarsete ühendite kiirguskeemia probleeme, radikaalide tekkemehhanismi makromolekulide radiolüüsil, gammakiirguse efekte tselluloosi ja polüetüleeni makromolekulides. Üle 100 teaduspublikatsiooni ja 10 autoritunnistust.
Olaf Rajavee

Olaf Rajavee (29. november 1927 Valga – 8. oktoober 1995 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja farmakoloog.
Elulugu.
Olaf Rajavee oli raudteelase poeg. Ta on Evald Rajavee vend, Eleonora Rajavee abikaasa.
Lõpetas 1946 Pärnu 1. Keskkooli ja 1952 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1955, TRÜ), väitekiri "Hingamisanaleptikumide võrdlev efektiivsus mürgistusel barbamüüliga ja pentotaalnaatriumiga". 
1952–1960 TRÜ farmakoloogia kateedri assistent, 1961–1974 vanemõpetaja, 1974–1992 dotsent. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: analeptikumide, valuvaigistite, südamevahendite, eriti maomürgi ja mesilassaaduste preparaatide farmakoloogia. Viprassiini, viprasaalB jt ravimite kaasautor. Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Viktor Rajevski

Viktor Rajevski (15. märts 1936 Petseri – 9. juuli 2017) oli Eesti loomakasvatusteadlane ja Eesti NSV riigitegelane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1953 Petseri 1. Keskkooli ja 1959 EPA insener-mehaanikuna; põllumajanduskandidaat (1975, EPA), väitekiri "Совершенствование технологии содержания и кормления молочного стада в условиях рациональной системы скотоводства в Эстонской ССР" (1975, ELVI). 
Ta on olnud 1960–1961 ELVI erikonstrueerimisbüroo vaneminsener-konstruktor, 1961–1967 erikonstrueerimisbüroo juhataja, 1967–1970 aspirant, 1970–1972 nooremteadur, 1972–1974 vanemteadur, 1974–1975 sektori juhataja.
1975–1979 oli Rajevski Laeva katsesovhoosi direktor, 1982–1985 Eesti NSV varumisminister, 1985–1988 teraviljasaaduste minister ja 1988–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.
1989–1997 oli ta Ida-Aafrika riikide majandusnõunik, seejärel Silmeti kommertsdirektor.
Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige 1985–1990.
Viktor Rajevski suri 9. juulil 2017.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: suurfarmide mehhaniseerimise tehnoloogia, puistematerjalide doseerimise süsteemi mehaanika.
Jaak Rakfeldt

Jaak Rakfeldt (sündinud 25. augustil 1946 Stockholmis) on eesti päritolu USA sotsiaalteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1968 New Yorgi osariigi ülikooli psühholoogia erialal; "Ph.D." (interdistsiplinaarsed sotsiaalteadused, 1983, Syracuse'i ülikool, USA), väitekiri "Transformation of Social Identity as a Function of Diversion from or Admission to a Psychiatric Hospital". 1973–1988 Mohawk Valley Community College'i psühholoogiaõppejõud (aastast 1985 professor), 1988–1995 Yale'i ülikooli psühhiaatriaosakonna õppejõud, aastast 1995 South Connecticut State University sotsiaaltöö osakonna kaasprofessor. Ajakirja Journal of Adult Development toimetuskolleegiumi liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: skisofreenia, rahvuslik identiteet. Aastast 1990 Eesti Psühholoogide Seltsi liige.
Ivo Ramjalg

Ivo Ramjalg (27. november 1918 Toržok, Tveri kubermang, Venemaa – 16. märts 1994 Viljandi) oli eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu.
Ivo Ramjalg oli postiametniku poeg.
Lõpetas 1937 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1946 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 
Töö: 1946–1951 TRÜ üldkirurgia kateedri assistent, 1951–1952 hospitaalkirurgia kateedri assistent, 1952–1960 Jõhvi haigla kirurgia osakonna juhataja, 1960–1962 Viljandi Rajooni Keskhaigla kirurg, 1962–1968 kirurgia osakonna juhataja, 1968–1978 peaarsti asetäitja ravi alal, 1978–1994 haiglas ja polikliinikus kirurg.
Vanajõe org

Vanajõe org on uhtorg Hiiu maakonna lääneosas Vanajõe alamjooksul, kus jõgi on ennast liivaluidete vahel kuni 10 meetri sügavusele uuristanud.
Orus kasvavad valdavalt sanglepad. Ümbruses esineb sambliku- ja pohlamännikuid.
Kaitse all 1962. aastast. Alates 2001. aastast jääb Tihu maastikukaitseala piiridesse.
Geograafilised koordinaadid on .
Ilmar Rammo

Ilmar Rammo (sündinud 2. novembril 1937 Tartus) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Ilmar Rammo on tööliste poeg.
Lõpetas 1956 Tartu 3. Keskkooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsikaosakonna ja 1964 samas aspirantuuri; füüsika-matemaatika-kandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "ИК эффекты и строение центров свечения в фосфорах типа сульфида цинка". TRÜ-s 1964–1966 eksperimentaalse füüsika kateedri nooremteadur, 1966–1971 assistent, 1971–1976 vanemõpetaja, 1976–1990 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi vanemteadur, 1990–1993 TRÜ vanemteadur, 1993–2003 dotsent, aastast 2003 Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi spetsialist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: AIIBVI-tüüpi ühendite optilised ja fotoelektrilised omadused; GaAs ja AlGaAs heterosiiretel baseeruvate seadmete (pooljuhtlaseri, välja- ja bipolaarse transistori) tehnoloogia väljatöötamine ning heterosiirete füüsikalised omadused, SrS-Ce fosfoorides toimuvad füüsikalise protsessid. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Aleksander Johannes Rammul

Aleksander Johannes Rammul (4. juuni 1875 Tartu – 23. veebruar 1949 Berliin) oli eesti hügieenik.
Elulugu.
Aleksander Johannes Rammul oli kaupmehe poeg.
Lõpetas 1899 TÜ; meditsiinidoktor (1909, Odessa Ülikool), väitekiri käsitles Odessa Ülikooli hoonete keskkütte ja ventilatsiooni hügieenilisi mõjusid. 
1899–1903 TÜ hügieeniinstituudis professor assistent, Oli 1903–1905 Odessas Novorossija Ülikoolis assistent, 1905–1911 Moskva veevärgi keemilis-bakterioloogilise labori juhataja, 1911–1915 Moskva linna tervishoiuarst ja ühtlasi Moskva Ülikooli eradotsent, 1915–1920 Kaasani Ülikooli erakorraline professor, 1920–1940 TÜ tervishoiuinstituudi juhataja ja hügieeniprofessor. Põgenes 1944 Saksamaale.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: joogivee ja koolitervishoiu küsimused, meditsiinigeograafia (tema juhtimisel korraldati kõigi Eesti maakondade meditsiinigeograafilised uuringud, mille tulemused avaldati 1928–1938). Üks Tervishoiumuuseumi asutajaid, osales karskus- ja eugeenilises liikumises.