tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ahja kolhoos

Ahja kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Ahja külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Ahjal.
Ahja kolhoosi nime kandis kolhoos 1963. aastast kui ühinesid piirkonnas varem tegutsenud J.V. Stalini nimeline ja V.I. Lenini nimeline kolhoos. 1971. aastal liitusid Ahja kolhoos ja kolhoos "Punane Koit".
Kolhoosi kogupindala 1989. aasta seisuga oli üle 6100 ha, sellest 3100 ha haritavat maad ja 1400 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil umbes 390 töötajat.
Kolhoosi peamisteks tegevussuundadeks olid veisekasvatus ja seakasvatus. Tegeleti ka kartuli- ja linakasvatusega ning kolhoosil oli tori hobuste farm. Abitootmistest oli Ahja kolhoosil oma puidutöökoda, küünlatsehh. 1986. aastast tegeleti ka vereseerumi valmistamisega veterinaarseteks biotehnilisteks uuringuteks.
Kolhoosi esimees 1971. aastani oli Daniel Nagel, aastatel 1971–1983 Vello Sammel, 1983. aastast Arno Tamm.
Krootuse kolhoos

Krootuse kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Ihamaru külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Krootuse külas.
Krootuse kolhoos moodustati 1987. aastal varasema Voldemar Sassi nimelise sovhoosi reorganiseerimisel. 
Kolhoosi kogupindala 1989. aasta seisuga oli ligi 9300 ha, millest üle 3300 ha haritavat maad ja ligi 3400 ha metsamaad.
Maaritsa kolhoos

Maaritsa kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Valgjärve külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Maaritsa külas.
Maaritsa kolhoos moodustati 1987. aastal Saverna kolhoosist ühe osa eraldumisel.
Kolhoosi esimees aastatel 1987–1994 oli Toomas Paur.
Ivi Laas

Ivi Laas (sündinud 2. aprillil 1941) on eesti nahakunstnik.
Ivi Laas lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) 1966. aastal nahkehistöö erialal. Töötas aastatel 1968–1975 tarbekunsti õpetajana Tallinna 24. Keskkoolis. Aastatel 1975–1981 oli tegev vabakutselise kunstnikuna. Ta oli 1981. aastast ERKI õppejõud, 1993–1997 dotsent, 1997. aastast lepinguline õppejõud. 
Aastatel 1966–2002 kavandas ta tooteid ja töötas välja uusi mudeleid Kunstitoodete Kombinaadile ARS. 
Ivi Laas on kuulunud Eesti Kunstnike Liidu ja Kunstitoodete Kombinaadi ARS kunstinõukogudesse, viinud läbi meistriklasse ja pidanud nahakunsti tutvustavaid loenguid Soomes, Tallinna Rahvaülikoolis ja Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias. Ta on pidevalt esinenud nii kodu- kui ka välismaistel kunstinäitustel. 
Eesti Kunstnike Liidu liige 1971. aastast.
Looming.
Eesti nahkehistöö kullafondi kuuluvad paljud Ivi Laasi köited, albumid, külalisraamatud ja laekad. Ivi Laas on loonud nahkehteid ning nahast aksessuaare: kotte, prillitoose, kaarditaskuid ja palju muud. Ta on tegelenud ka siidimaaliga.
Sõprus (Põlva rajooni kolhoos)

Kolhoos "Sõprus"(Sõpruse kolhoos) oli kolhoos Põlva rajoonis Mooste külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Kauksi külas.
Sõpruse kolhoos moodustus 1968. aastal, kui liideti kolhoos "Ühendus" ja M. Gorki nimeline kolhoos.
Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 4900 ha, sellest üle 2700 ha haritavat maad ja üle 1500 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil umbes 320 töötajat.
Kolhoosil oli suurt valget tõugu sigade tõufarm. Tegeleti ka kartuli- ja teraviljakasvatusega.
Kolhoosi esimees aastatel 1986–1993 oli Evald Laar. Kolhoos likvideeriti 1993. aasta märtsis.
Noora

Noora on 2016. aastal valminud ja 2017. aastal külastajatele avatav Rahvusarhiivi uus peahoone, mis asub Tartus Maarjamõisa linnaosas aadressil Nooruse tänav 3.
Nimi "Noora" tuleneb hoone aadressist (Nooruse tänav) ja Rahvusarhiivi lühendist (RA). Varasem Rahvusarhiivi peahoone asus Tartus aadressil Juhan Liivi tänav 4.
Hoonet hakati projekteerima 2010. aasta lõpus ning ehitustöid alustati detsembris 2014. Nurgakivi pandi 15. aprillil 2015 ja hoone sarikapidu peeti 16. juulil 2015. Hoone sai valmis kevadel 2016, külastajatele avati see 2017. aasta 1. veebruaril.
Hoone on 6-korruseline, selle kogupind on 10 708 m² ja mahutavus 50 000 m³. Hoidlapinda on 5800 m² ning 26 hoidlat mahutavad umbes 43 000 riiulimeetrit arhivaale.
Hoone arhitektid on Sander Aas ja Illimar Truverk, projekt valmis kolme arhitektibüroo (Asum Arhitektid OÜ, Arhitekt11 OÜ ja Vaikla Stuudio OÜ) ühistööna. Ehitustöö tellis Riigi Kinnisvara AS ja hoone ehitas YIT Ehitus.
Koit (Põlva rajooni kolhoos)

Kolhoos "Koit" (Koidu kolhoos) oli kolhoos Põlva rajoonis Mustajõe külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Lahe külas.
Koidu kolhoos moodustus 1971. aastal kolhoosi "Aurora" ja M.I. Kalinini nimelise kolhoosi ühinemisel.
Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 7000 ha, sellest 4300 ha haritavat maad ja ligi 1300 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil ca 540 töötajat, 1989. aasta seisuga veidi alla 400 töötaja.
Kolhoosil oli eesti punase karja tõufarm, tegeleti ka kartuli- ja teravilja- ja linakasvatusega.
Kolhoosi esimees aastatel 1954–1991 oli Gustav Nikopensius, 1991. aastal Uno Kase.
Srgjan Kerim

Srgjan Kerim (makedoonia keeles "Срѓан Керим"; sündinud 12. detsembril 1948 Skopjes) on Põhja-Makedoonia diplomaat ja poliitik. Ta oli aastatel 2000–2001 Makedoonia välisminister. Aastatel 2007–2008 oli ta ÜRO Peaassamblee esimees.
Ta lõpetas aastal 1971 Belgradi Ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 1982 kaitses ta majandusdoktori väitekirja.
Detsember 2016

2016. aasta detsember algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast laupäeval.
Olli Jalonen

Olli Jouko Johan Jalonen (sündinud 21. veebruaril 1954 Helsingis) on soome kirjanik.
Ta lõpetas 1973. aastal keskkooli. Ta sai 1986. aastal Tampere Ülikoolis tööga "Hitaasti kudotut nopeat hetket. Kirjoittamisen assosiaatiosta 1900-luvun suomalaisessa proosassa" filosoofiadoktori kraadi.
Tema esikteoseks oli aastal 1978 ilmunud novellikogu "Unien tausta" ('unenägude taust'), aastal 1979 ilmus romaan "Sulkaturkki" ('sulgkasukas'). 
Isiklikku.
Ta on 1974. aastast abielus kirjanik Riitta Jaloneniga, neil on üks laps.
Guido Cavalcanti

Guido Cavalcanti (umbes 1255 Firenze – 1300 Firenze) oli itaalia luuletaja. Ta kirjutas sonette ("Voi che per li occhi mi passaste ’l core", "L’anima mia vilment’ è sbigotita") ja ballaade ("I’ prego voi che di dolor parlate", "Perch’i’ no spero di tornar giammai").
Muud.
Guido Cavalcanti on tegelane Giovanni Boccaccio "Decameroni" kuuenda päeva üheksandas novellis, kus Firenze kuldne noorus tema sõltumatust ja oletatavat ateismi pilkab ja saab luuletajalt tabava vastuse.
Raivo Laikre

Raivo Laikre (21. oktoober 1922 – 6. jaanuar 1999) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
1941. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli.
Osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse ridades.
1953. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise eriala.
Aastatel 1960–1986 oli ta meeskoori Sakala peadirigent. Ta oli ka laulupäevade üldjuht Viljandis ja Saaremaal ning kirjutas koorilaule.
Töötas Viljandi Kultuurikoolis, kus õpetas koorijuhtimist ja muusikaajalugu. Tema õpilaste seas on olnud Lydia Rahula ja Leila Säälik.
Kulu järv

Kulu järv on tehisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lolu külas.
Järve pindala on 0,7 ha, keskmine sügavus 2,18 m, suurim sügavus 2,32 m, valgla suurus 1 km², vee maht 22 000 m³ ja kõrgus merepinnast 62,5 m. Järvest voolab välja Orika ojasse suubuv 300 m pikkune kraav.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Kõssa paisjärv

Kõssa paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kiini külas.
Järve pindala on 0,9 ha, keskmine sügavus 2 m, valgla suurus 1,35 km², kõrgus merepinnast 45,5 m ja see on paisutatud Kõssa ojasse suubuvale kraavile.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Välgita järv

Välgita järv on tehisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Välgita külas.
Järve pindala on 1,5 ha, valgla suurus 1 km², kaldajoone pikkus 0,547 km ja kõrgus merepinnast 64 m.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Tusti paisjärv

Tusti paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tusti külas.
Järve pindala on 1 ha ja see on paisutatud Teraseojale.
Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Männa tehisjärv

Männa tehisjärv (ka Rõõsa tehisjärv) on tehisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Raudna külas.
Järve pindala on 6,1 ha, kaldajoone pikkus 1,615 km, kõrgus merepinnast 36,5 m ja selles asub üks saar pindalaga 0,21 ha.
Järv asub Raudna ürgorus endises kruusakarjääris. Järve läänekaldal kulgeb Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee ja põhjakaldast voolab mööda Rõõsa oja.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Ümärikujärv

Ümärikujärv on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lolu külas.
Järve pindala on 0,4 ha ja kõrgus merepinnast 63,5 m.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Holstre järv

Holstre järv (ka Holstre mõisajärv, Ollikoja järv) on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Holstre külas, üks Holstre järvedest.
Järve pindala on 3,5 ha, pikkus 350 m, laius 120 m, suurim sügavus 11 m ja kõrgus merepinnast 92 m.
Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu kalgiveeline eutroofne ehk kalgiveeline rohketoiteline järv.
Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Rein Kull

Rein Kull (8. oktoober 1925 – 12. august 2001 Tallinnas) oli eesti keeleteadlane ja terminoloog.
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. 
1956. aastal asus tööle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituuti. Aastatel 1973–1982 oli ta terminoloogia- ja õigekeelsussektori juhataja, seejärel vanem- ja juhtteadur. 
1993. aastal läks pensionile, ent tegeles jätkuvalt terminoloogiaküsimustega.
Nõel (film)

"Nõel" (vene keeles "Игла") on 1988. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi peaosas oli muusik Viktor Tsoi.
1989. aastal linastus film Eesti kinodes pealkirjaga "Süstla ori".
Sisu.
Film algab peategelase Moro (Viktor Tsoi) saabumisega Almatõsse, et võlgu sisse nõuda. Ta külastab oma endist tüdruksõpra Dinat (Marina Smirnova) ja avastab, et too on morfiinisõltlane. Kuna Morol pole kusagil mujal elada, jääb ta Dina juurde. Samal ajal üritab ta kätte saada raha, mille võlgneb talle Spartak (Aleksandr Baširov). 
Kord otsustab Moro Dina mõneks ajaks linnast välja Araali mere äärde viia, et ta sõltuvusest võõrutada, ent pärast nende linna naasmist probleemid jätkuvad. Võlgade sissenõudmise ja Dina uimastisõltuvusega tegeledes satub Moro konflikti narkovõrgustikku juhtiva arstiga (Pjotr Mamonov), kes korraldab filmi lõpuks Moro mõrvamise.
"Nõel Remix".
2010. aastal valmis Viktor Tsoi 20. surma-aastapäevaks filmi uusversioon "Nõel Remix" ("Игла Remix"). Selles kasutati varem filmitud, kuid avaldamata stseene ja animatsiooni. Filmi muusika salvestamiseks tuli uuesti kokku Tsoi ansambel Kino.
Elçin Rəhmanov

Elçin Rəhmanov (ka Elchin Rahmanov; sündinud 18. jaanuaril 1979) on Aserbaidžaani endine jalgpallur. Ta on mänginud Eesti meistriliiga klubides FC Lelle ja Viljandi JK Tulevik. Mänginud kaks kohtumist Aserbaidžaani jalgpallikoondises.
Ruslan Musayev

Ruslan Musayev (sündinud 11. mail 1979) on Aserbaidžaani endine jalgpallur. Ta on mänginud Eesti meistriliiga klubides FC Lelle, Tallinna FC Flora ja Viljandi JK Tulevik. Mänginud 30 korda Aserbaidžaani jalgpallikoondises.
Viuperä

Viuperä (ka "Viupera") oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Tilsi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tilsi külaga.
Purila-Ülejõe

Purila-Ülejõe on paikkond Rapla maakonnas Rapla vallas Kuku küla alal.
Mõisate ajal oli "Purila-Ülejõe" ja Purila-Eestjõe Purila küla kaks osa; Purila küla ise kuulus Purila mõisale. Purila-Ülejõe asus Keila jõe vasakul kaldal.
Orina

Orina on paik Järva maakonnas Järva vallas Jalalõpe küla ja Järva-Jaani alevi alal.
1564 on talu silmas pidades mainitud fraasi Peter Orgenka. 1615 on küla silmas pidades mainitud kohanime Organoo. 1647 on mainitud kohanime Orringa ja 1732 Orrina.
Pärast mõisaaega eksisteeris "Orina asundus", mis likvideeriti 1977.
Naukšēni vald

Naukšēni vald (ka "Nausküla vald", läti keeles "Naukšēnu pagasts") on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kööna, Jeri, Rencēni ja Ēvele valla ning Valka piirkonna Kārķi ja Ērģeme vallaga ning Viljandimaa Mulgi valla ja Valgamaa Tõrva vallaga.
Valla pindala on 192 km². 2010. aasta seisuga elas seal 1527 inimest. Valla keskus on Naukšēni küla. Haridust annab Naukšēni keskkool, vallas on ka raamatukogu ja kultuurimaja.
Ajalugu.
Vald moodustati 19. veebruaril 1866 Naukšēni mõisa maadele. Tänapäevase pindala sai see aastal 1918. 1945. aastal jagati vald Naukšēni, Piksāri ja Nurmi külanõukoguks, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 ühendati Naukšēni ja Nurmi külanõukogu, aastal 1961 liideti sellega Piksāri külanõukogu. Aastal 1981 liideti külanõukoguga ka osa Ērģeme külanõukogu aladest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu taas vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Naukšēni piirkonda.
Regionaalse kaitse all olevatest muinsuskaitseobjektidest asuvad vallas lisaks Naukšēni mõisa hoonetekompleksile (sealt on kaitse all häärber, park, ait ja kellatorn-juustukoda) veel ka Naukšēni linnamägi, hiiepaik Andrecēni Kuradisängi kivi ja Nurmi keskaegne kalmistu.
Loodus.
Valla põhiosa jääb Tālava madalikule, kirdeosa aga Sakala kõrgustikule. Kõrgeim koht on Pīkas kalns (105,2 m), madalaim koht (47 m) asub läänes Ruhja jõe orus. Valla suuremad jõed on Ruhja jõgi ja lõunapiiril voolav Säde jõgi, samuti voolavad seal Atse jõgi ja selle lisajõgi Ķire. Looduslikest järvedest asuvad vallas 3,6 hektari suurune Mustjärv (Pilicis) ja Eesti piiril ka 5,5 hektari suurune Pupsi järv (Pukšezers). Maavaradest leidub seal turvast, liiva ja kruusa. Metsade all on 53% valla maadest.
Looduskaitse all on Naukšēni mänd, Naukšēni vabaõhulava tamm, Jaunalēni tamm, Polīte tamm, Jaunalēni tee tamm, Māzerainise mänd, Veceļi pärn, Peitēni tamm, Udzēni paju, Kurģise metspirnipuu, Acupīte tamm, Dukuri tamm, Tautali tamm, Dūkuri tamm, Ozoli mänd, Ziediņi remmelgas, Gāgari talu lehised, Veckauki lehis, Jungi pärnad, Jungi tamm, Pēža pärn, Tediņi mänd ja Nurmi mõisapargi pärn. Spiģi koobas Säde jõe kaldal asub Nausküla ja Kārķi valla piiril. Arvukalt kaitsealuseid põlispuid kasvab Naukšēni mõisa pargis.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 460 lätlast, 27 venelast, 11 valgevenelast, 23 ukrainlast, 4 poolakat ja 7 leedulast.
Valla külad:
Danilo Kiš

Danilo Kiš (kirillitsas "Данило Киш"; 22. veebruar 1935 Subotica – 15. oktoober 1989 Pariis) oli Jugoslaavia kirjanik ja tõlkija.
Ta sündis 1935. aastal Suboticas Põhja-Bačka ringkonnas Vojvodinas segaperekonnas. Tema ema oli pärit Tšernogooriast ja isa oli ungari juut. 1939. aastal ristiti ta Novi Sadis Serbia Õigeusu Kiriku kommete järgi. Tema isa arreteeriti 1944. aastal ja ta saadeti Oświęcimi koonduslaagrisse. 1947. aastal asus ta koos ema ja õega Cetinjesse Montenegrosse, kus elas tema onu. Cetinjes lõpetas ta ka 1954. aastal gümnaasiumi. Seejärel asus ta õppima Belgradi Ülikooli filosoofiateaduskonda kirjandusteadust, ülikooli lõpetas ta 1958. aastal.
Ta debüteeris kirjanduses 1962. aastal lühiromaanidega "Pööning" ("Mansarda") ja "Psalm 44".
1973. aastal asus ta elama Prantsusmaale, kus ta asus Bordeaux' I Ülikoolis õpetama serbohorvaadi keelt. Aastatel 1979–1985 õpetas ta serbohorvaadi keelt ja jugoslaavia kirjandust Lille'i I ülikoolis. Toona viibis ta ka tihti Jugoslaavias, põhiliselt Belgradis ja Montenegros.
Ta on tõlkinud serbohorvaadi keelde vene poeete (Ossip Mandelštam, Sergei Jessenin, Marina Tsvetajeva), ungari poeete (Sándor Petőfi, Endre Ady), aga ka prantsuse autoreid (Lautréamont, Charles Baudelaire, Raymond Queneau, Jacques Prévert).
Danilo Kiš suri 1989. aastal Pariisis kopsuvähki ja ta maeti (vastavalt tema soovile) Belgradis õigeusu kommetele vastavalt.
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Mirjana Miočinvić, abielu lahutati 1981. aastal. Seejärel abiellus ta Pascale Delpechiga, kes tõlkis tema raamatuid prantsuse keelde.
Vastse-Kuuste külanõukogu

Vastse-Kuuste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Vastse-Kuustes.
Vastse-Kuuste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 4. mai 1945 seadluse alusel Tartumaa Kiidjärve valla koosseisus. Külanõukogu esimees 1945. aastast oli Juhan Uibo. 1. oktoobrist 1950 likvideeriti Tartu maakond ja Kiidjärve vald ning moodustati Põlva rajoon, mille koosseisu arvati ka Vastse-Kuuste külanõukogu. 1. juulist 1954 liideti Vastse-Kuuste külanõukoguga senise Kiidjärve külanõukogu territoorium.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlusega anti osa Põlva rajooni Vastse-Kuuste külanõukogust üle Tartu rajooni Haaslava külanõukogule.
1959. aasta seisuga oli külanõukogus Vastse-Kuuste alevik, Lootvina ja Valgemetsa asundus ning Alaküla, Järve, Karilatsi, Kassioru, Koorvere, Leevi, Liiva, Lootvina, Lükko, Padari, Visse ja Voore küla.
Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Vastse-Kuuste külanõukokku Vastse-Kuuste alevik ning Karilatsi, Kiidjärve, Koorvere, Leevijõe, Logina, Lootvina, Padari, Valgemetsa ja Vooreküla. 
Vastse-Kuuste külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 125 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Rahu kolhoos.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega 23. oktoobrist 1990 kinnitati Vastse-Kuuste valla omavalitsuslik staatus. 1. novembrist 1990 astus Vastse-Kuuste vald omavalitsusliku haldusüksuse õigustesse ja Vastse-Kuuste külanõukogu likvideeriti.
Rahvastik.
Külanõukogu elanike arv
Nassau hertsogkond

Nassau hertsogkond (saksa: "Herzogtum Nassau") või lihtsalt Nassau oli aastatel 1806 kuni 1866 sõltumatu riik, paiknedes tänapäevastel Rheinland-Pfalzi ja Hesseni liidumaadel. See oli Reini Liidu ja hiljem Saksa Liidu liikmesriik. Seda valitses Nassau dünastia. Hertsogkond on saanud nime oma ajaloolise tuumiklinna Nassau järgi, kuigi Nassau ei olnud selle pealinn. 1865. aastal elas seal 465 636 asukat. Pärast Preisi kuningriigi poolt aastal 1866 okupeerimist ja annekteerimist sai sellest Hessen-Nassau provints. Ala on tänapäeval Nassau geograafiline ja ajalooline piirkond ja Nassau on ka looduspargi nimi endise hertsogkonna piirides.
Tänapäevalgi kasutab Luksemburgi suurhertsog teise tiitlina tiitlit "Nassau hertsog" (troonipretendent) ning "Nassau prints" või "printsess" on kasutusel teiste pereliikmete puhul. Nassau on ka Madalmaade kuningliku perekonna nime osa, mis on Oranje-Nassau.
Ajalugu.
17. juulil 1806 liitusid Nassau-Usingeni ja Nassau-Weilburgi krahvkonnad Reini Liiduga. Napoleon I survel krahvkonnad liitusid, et moodustada 30. augustil 1806 Nassau hertsogkond, Friedrich Augusti ja tema noore nõo Friedrich Wilhelmi ühisvalitsemise alla. Kuna Friedrich Augustil ei olnud pärijaid, nõustus ta, et Friedrich Wilhelm saab pärast tema surma ainuvalitsejaks. Kuid Friedrich Wilhelm suri 9. jaanuaril 1816 Weilburgi lossi trepilt kukkudes ja tema pojast Wilhelmist sai Nassau hertsog.
Viini kongressil liidendati Oranje-Nassau vürstkond Nassau hertsogkonnaga ja seejärel liitus ühinenud hertsogkond Saksa Liiduga, Wiesbadenist sai uus pealinn. Enamuse liinide hääbumisel sai Nassau-Weilburgi liini Nassau-Usingeni harust hertsog Wilhelmi isikus Nassau valitsev dünastia kuni Austria-Preisi sõjani 1866. aastal, kui see annekteeriti Preisi kuningriigi poolt ja liidendati Wiesbadeni piirkonnana Hessen-Nassau provintsiga. Wilhelmi poeg Adolphe, viimane Nassau hertsog, sai pärast Nassau-Dillenburgi meesliini hääbumist 1890. aastal Luksemburgi suurhertsogiks.
Jeemeni kodusõda (2015–)

Jeemeni kodusõda on sõjaline konflikt kahe osapoole vahel, kes mõlemad tahavad asutada legitiimset Jeemeni valitsust. Houthi väed on oma kontrolli alla saanud pealinna Sanaa. Houthi mässuliste poliitiline liitlane on Jeemeni endine president ‘Alī ‘Abdullāh Sāliḩ. Ametis oleva presidendi ‘Abd Rabbuh Manşūr al-Hādī väed paiknevad Adeni linnas. Ka Al-Qā‘idah Jeemenis (AQAP) ja Islamiriik on Jeemenis rünnakuid läbi viinud. Terroristid kontrollivad väiksemat osa Jeemeni territooriumist.
Pärast Sanaa ülevõtmist 21. märtsil kuulutas Houthi Ülem Revolutsioonikomitee, et hakkab vägesid lõunaprovintsidesse viima, et al-Hādīst lõplikult vabaneda. Järgmisel päeval algas Houthi ja ekspresident Sāliḩi vägede pealetung Laḩiji kubernerkonnale. 25. märtsiks oli Laḩij langenud Houthide kätte, nad jõudsid rünnakuga Adeni servani, samal päeval põgenes president al-Hādī riigist. Sellepeale alustas Saudi Araabia õhurünnakuid, et taastada endine valitsus, USA pakkus luureabi. ÜRO andmetel on ajavahemikus märts 2015 kuni august 2016 Jeemeni konfliktis hukkunud üle 10 000 inimese, hukkunutest 3799 on tsiviilisikud.
Veriora külanõukogu

Veriora külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Verioral.
Veriora külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 238 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Veriora sovhoos.
Ajalugu.
Veriora külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega Räpina rajooni koosseisus. Räpina rajooni kuulus Veriora külanõukogu aastatel 1954–1961. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 14. aprilli 1961 seadlusega Räpina rajoon likvideeriti ning Veriora külanõukogu liideti Põlva rajooniga.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega liideti Veriora külanõukoguga osa likvideeritud Leevi külanõukogu maadest. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 7. oktoobri 1968 seadlusega liideti Veriora külanõukoguga 1790 ha suurune osa (119 elanikuga) Põlva külanõukogu maadest. 
1959. aasta seisuga oli külanõukogus Veriora alevik, Leevi, Nohipalu, Ootsipalu, Timo, Veriora, Viira ja Vindso asundus ning Haavapää, Himmiste, Ilumetsa, Jõeveere, Jõeveere-Himmiste, Jõevere-Koolma, Kikka, Kirmsi, Kullamäe, Kunksilla, Laho, Lihtensteini, Metsavaara, Mustaoja, Männisalu, Pahtpää, Palo, Pääsna, Soohara, Süvahavva, Vareste, Viluste, Võika, Väike-Verksu ja Vändramaa küla.
Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Veriora külanõukokku Veriora alevik ning Himmiste, Jõeveere, Kikka, Kirmsi, Koolma, Kunksilla, Leevi, Lihtensteini, Metsavaara, Männisalu, Nohipalu, Pahtpää, Soohara, Süvahavva, Vareste, Veerksu, Viluste, Vinso ja Vändramaa küla. 
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 4. juunist 1992 kinnitati Veriora valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Veriora külanõukogu likvideeriti.
Rahvastik.
Külanõukogu elanike arv
1. FC Tallinn

1. FC Tallinn oli 1990. aastatel tegutsenud Eesti jalgpalliklubi. Klubi mängis II ja III liigas.
Koosseis.
Koosseis 28. septembril 1997, kui mängiti FC Haapsalu vastu:
Aasta küla

Aasta küla on Eesti külaliikumise Kodukant välja antav auhind, millega tunnustatakse küla, külade piirkonda või alevikku, millel on tähelepanuväärseid tulemusi külaelu arendamisel. Auhinda antakse välja alates 2005. aastast ja iga kahe aasta tagant, seejuures ühitades seda iga kahe aasta tagant toimuva Eesti Külade Maapäevaga.
Eesti Akadeemiline Ajakirjanduse Selts

Eesti Akadeemiline Ajakirjanduse Selts (lühend EAAS) on 1990–1996 ja uuesti aastast 2010 Tartus tegutsev ajakirjanduse valdkonnaga tegelev selts. Põhikirja järgi on EAASi eesmärk "ühendada akadeemilise haridusega ajakirjanike, uurijate, üliõpilaste ja teiste huviliste püüdlusi, elavdada ajakirjandusalast haridust, enesetäiendamist ja uurimistööd".
1990–1996 juhtis seltsi Juhan Peegel.
EAAS annab koos Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudiga välja auhinda Kuldsulg.
Eesti Film 100

Eesti Film 100 oli Eesti Filmi Sihtasutuse juhitud projekt, millega tähistati Eesti filmikunsti 100. aastapäeva ning mille raames korraldati filmiüritusi ja digiteeriti Eesti filme.
Projekti programmijuht oli Jaak Lõhmus.
Liivimaa õiguspeegel

"Liivimaa õiguspeegel" oli Vana-Liivimaa kõige olulisem maaõiguse väljaanne. Väljaanne oli kirjutatud keskalamsaksa keeles. Väljaanne koostati ajavahemikus 1322–1337 Saare-Lääne piiskopkonnale. Hiljem, kui see väljaanne pandi töödelduna kokku vanema Liivimaa rüütliõigusega, siis hakkas kehtima üle Vana-Liivimaa. Väljaande tegemisel on lähtutud peamiselt Põhja-Saksamaal kehtinud "Saksi peeglist" (saksa keeles "Sachsenspiegel")..
Eesti Sisemisjoni Selts

Eesti Sisemisjoni Selts oli 1920 asutatud Eesti sisemisjoniga tegelev selts.
1933 otsustati kirikupäeva otsusega tunnistada see selts Eesti kirikliku sisemisjonitöö keskorganiks.
Seltsi eestvedamisel tegutses lastekodu "Kosejõe" ja Pärnu-Jaagupis vaimupuudega inimestele mõeldud asutus "Nain".
Selts andis aastast 1935 välja oma ajakirja Püha Kohus.
WhatsApp

WhatsApp Messenger on patenteeritud, mitmeplatvormiline ja krüpteeritud kiirsuhtluse klientrakendus nutitelefonidele. Selle abil saab suhtluspartneritele edastada interneti kaudu lühisõnumeid, dokumente, pilte, videoid, kasutaja asukohaandmeid ja häälsõnumeid, kusjuures side loomisel kasutab rakendus mobiiltelefoninumbreid.
2016. aasta veebruaris oli WhatsAppil miljard kasutajat, mis teeb sellest maailma populaarseima sõnumirakenduse.
Ettevõtte peakorter asub USA California osariigis Mountain View's.
WhatsAppi loojad on Brian Acton ja Jan Koum.
Veebruaris 2014 ostis Facebook ettevõtte umbes 19 miljardi USA dollari eest.
Turvalisus ja privaatsus.
Algselt kritiseeriti WhatsAppi krüpteerimise puudumise eest, kuna see saatis teavet avatud tekstina. Krüpteerimine lisati esimest korda 2012. aasta mais. Lõppkrüpteerimine võeti täielikult kasutusele alles 2016. aasta aprillis pärast kaheaastast protsessi. Alates 2021. aasta septembrist on teada, et WhatsApp kasutab ulatuslikult väliseid töövõtjaid ja tehisintellekti süsteeme, et kontrollida teatud kasutajate sõnumeid, pilte ja videoid (neid, mida kasutajad on märgistanud kui potentsiaalselt solvavaid); ning jagada metaandmeid, sealhulgas tundlikku konto- ja asukohateavet, õiguskaitseorganitega.
Septembris 2022 teatati kriitilisest turvaprobleemist WhatsAppi videokõne funktsioonis Androidile. Tervikliku ülevoolu viga võimaldas ründajal saada täieliku kontrolli ohvri rakenduse üle, kui kahe WhatsAppi kasutaja vahel oli loodud videokõne. Turvalisuse rikkumine viis pärast andmekaitserikkumist ligi 500 miljoni kasutaja andmete müümiseni. Probleem parandati päeval, mil sellest ametlikult teatati.
Vabadusristi kavaleride kodu

Vabadusristi kavaleride kodu oli 1935 Kaitseministeeriumi juurde asutatud riigiasutus. Asutuse eesmärk oli anda peavarju ja muid sotsiaalseid hüvesid abi vajavatele Vabadusristi kavaleridele ja nende perekonnaliikmetele. Asutus haldas Virumaa Udriku riigimõisat ja selle hooneid ning muid objekte.
Holland Taylor

Holland Virginia Taylor (sündinud 14. jaanuaril 1943 Philadelphias) on USA näitleja ja näitekirjanik.
Ta on muu hulgas mänginud telesarjas "Kaks ja pool meest".
Nassau-Usingen

Nassau-Usingen oli Saksa-Rooma riigi krahvkond Ülem-Reini ringkonnas, mis sai aastal 1688 vürstkonnaks.
Krahvkonna juured on keskaegses Weilnau krahvkonnas, mille Nassau-Weilburgi krahvid aastal 1602 omandasid. See krahvkond jagati aastal 1629 Nassau-Weilburgi, Nassau-Idsteini ja Nassau-Saarbrückeni liinideks, mis jagati vaid 30 aastat hiljem aastal 1659.
Tekkinud krahvkonnad olid Nassau-Saarbrücken, Nassau-Ottweiler ja Nassau-Usingen. 18. sajandi alguses suri 3 Nassau liini välja ja Nassau-Usingen sai nende järglaseks (1721 Nassau-Idstein, 1723 Nassau-Ottweiler ja 1728 Nassau-Saarbrücken). Aastal 1735 jagunes Nassau-Usingen taas Nassau-Usingeniks ja Nassau-Saarbrückeniks. Aastal 1797 päris Nassau-Usingen Nassau-Saarbrückeni.
17. juulil 1806 astusid Nassau-Usingeni ja Nassau-Weilburgi krahvkonnad Reini Liitu. Napoleon I survel ühinesid krahvkonnad 30. augustil 1806, et moodustada Nassau hertsogkond Nassau-Usingeni vürsti Friedrich Augusti ja tema noorema nõo, Nassau-Weilburgi vürsti Friedrich Wilhelmi ühisvalitsemise alla. Kuna Friedrich Augustil ei olnud pärijaid, nõustus ta sellega, et Friedrich Wilhelm saab pärast tema surma ainuvalitsejaks. Kuid Friedrich Wilhelm suri 9. jaanuaril 1816 Weilburgi lossi trepilt kukkudes ja tema poeg Wilhelm sai ühinenud Nassau hertsogiks.
Tiitlile pretendeeris vürst Friedrich Augusti poolvenna Karl Philippi liin.
Gavino Matta

Gavino Matta (9. juuni 1910 Sassari, Sassari provints, Sardiinia maakond – 20. jaanuar 1954 Sassari) oli Itaalia poksija.
Matta oli kokku kolmekordne Itaalia meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1934, 1935 ja 1936. 
Matta sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) hõbemedali 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Wilhelm Kaiserile (Saksamaa). 
Ta sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vilmos Énekesile (Ungari) ning andes 3. koha kohtumises loobumisvõidu Wilhelm Kaiserile (Saksamaa). Et ka Kaiser loobus võistlusest, jäid mõlemad 4. kohale.
Elukutselisena.
Matta poksis jaanuarist 1938 kuni juulini 1948 elukutselisena ning pidas kokku 35 kohtumist, millest võitis 24 (neist 6 nokaudiga), kaotas 9 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 2 kohtumist.
Mattias Käit

Mattias Käit (sündinud 29. juunil 1998 Tallinnas) on Eesti jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Rumeenia kõrgliiga klubis Bukaresti Rapid ja Eesti jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
Käit jäi Inglismaa skautidele silma 2012. aasta lõpus, kui mängis Eesti U16 koondisega võõrsil kaks mängu Iirimaa vastu. Väravat Käit küll kahe mänguga kirja ei saanud, kuid jättis sellest hoolimata tippklubide inimestele väga hea mulje. See tõi talle kokkuvõttes 2014. aasta suvel lepingu Inglise klubi Fulhamiga – lepingu allkirjastas noormees, olles ise värskelt 16-aastaseks saanud.
2015. aasta suvel sõlmis ta oma esimese profilepingu, mis kehtis kuni juuni 2017. Veebruaris 2017 sõlmis ta lepingupikenduse, mis hoiab teda Fulhamis kuni 2019. aasta suveni.
Hooajal 2016/17 mängis ta Fulhami U23 meeskonnas 20 mängu, lõi neli väravat ja andis ühe väravasöödu. 
18. novembril 2017 jõudis esindusmeeskonna liigamängus Derby Countyga esimest korda pingile. 
Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta laenul Šotimaa kõrgliiga klubis Ross County.
2019. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Sloveenia kõrgliiga klubiga Domžale.
2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Rumeenia kõrgliiga klubiga Bukaresti Rapid.
Koondisekarjäär.
Koondisedebüüdi tegi Käit 6. jaanuaril 2016 sõpruskohtumises Rootsi vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Hindrek Ojamaa.
Esimese ja teise värava Eesti koondises lõi Käit 7. oktoobril 2016 MM 2018 valikmängus Gibraltari vastu.
Karjääri statistika.
Koondis.
"Uuendatud seisuga 11. oktoober 2021"
Äkäslompolo

Äkäslompolo on küla Soomes Kolari vallas.
Äkäslompolot tuntakse kui seitsme tundru küla. Küla lähedal asuvad Yllästunturi, Kuertunturi, Kukastunturi, Pyhätunturi, Kesänki, Lainiotunturi ja Kellostapuli. Tundrute vahel kulgeb talvisel hooajal Soome suurim murdmaasuusaradade võrgustik, kogupikkusega umbes 330 km, millest 38 km on valgustatud radu.
Andreas Vaikla

Andreas Raido Karuks Vaikla (sündinud 19. veebruaril 1997 Torontos) on Eesti jalgpallur (väravavaht). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis JK Narva Trans.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Vaikla 1. juunil 2016 sõpruskohtumises Andorra vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Jan Kokla.
Karjääri statistika.
Koondis.
"Uuendatud seisuga 26. november 2017"
Klubi.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Naaritsate aleuudi haigus

Naaritsate aleuudi haigus ("morbus aleutica lutreolarum") on kodutuhkrute, euroopa naaritsate, ameerika naaritsate, pesukarude ja vinuklaste nakkushaigus, mida põhjustab aleuudi haiguse viirus.
Haigust erines varem ainult Põhja-Ameerikas, Jaapanis ja Suurbritannias, 2004. aastast esineb see ka mujal Euroopas. 
Edasikandumine.
Haigus kandub edasi aerosoolide, vere, sülje, kuse ja rooja kaudu otsesel või kaudsel kokkupuutel. Haigus võib üle kanduda ka emasloomalt loodetele.
On terveid nakkuskandjaid. 
Sümptomid.
Kliinilises pildis on apaatia, kaalukaotus, toidust keeldumine, hatune karv, rohke joomine (polüdipsia) ja rohke kusemine (polüuuria), kehvveresus ja tõrvataoline roe.
Lõppstaadiumis esinevad maksapuudulikkus ja neerupuudulikkus. Võib esineda ka tagajala halvatusega vorm. 
Diagnoos.
Elusal loomal ei ole diagnoosimine võimalik. 
Ravi ja profülaktika.
Ravi on sümptomaatiline, sest haigus on ravimatu.
Kasutatakse sundsöötmist, infusiooni, antibiootikume, põletikuvastaseid ravimeid ja haigestunud loomade karantiini.
Nahastamine

Nahastuseks ehk nahastamiseks nimetatakse naha mahavõtmist (nülgimist) tavaliselt nahatööstuse, eriti karusloomakasvatuse kontekstis.
Karusloomade nahastamine.
Nahastatakse novembris ja detsembris, kuna selleks ajaks on loomal karvastik välja kasvanud. Nahastatakse kuue-seitsmekuulisi loomi.
Salme Mitt

Salme Mitt (neiupõlvenimi: Kangur; sündinud 1939) on karusloomakasvatuse atesteeritud konsulent, veterinaariakandidaat ja endine karusloomakasvataja.
Mitt arendas Eestis tšintšiljade pidamist.
Mitt koostab karusloomakasvatuse käsiraamatu käsikirja.
Jan Kokla

Jan Kokla (sündinud 29. mail 1997 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur. Ta on mänginud FC Nõmme Unitedis ja kõrgliiga klubis Tallinna FC Flora. Eesti jalgpallikoondises mänginud ühe mängu. 
20. juulil 2017 teatas Kokla, et lõpetab tervislikel põhjustel mängijakarjääri.
Klubikarjäär.
Kokla alustas mängimist Andres Operi akadeemias, enne kui liikus FC Nõmme Unitedisse. 2014. aastal sõlmis ta lepingu Meistriliiga klubiga Flora ja veetis 2014. aasta hooaja duubelmeeskonnas Flora II. Kokla tegi Meistriliiga debüüdi 13. juulil 2015 võõrsil mängus Viljandi JK Tuleviku vastu, mille võitsid külalised 4:0. Ta mängis kõik 90 minutit ja teenis kollase kaardi. Ta loobus 2017. aastal Mononukleoosi pärast jalgpallist.
Koondisekarjäär.
Koondisedebüüdi tegi Kokla 1. juunil 2016 sõpruskohtumises Andorra vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Andreas Vaikla.
Jason Alexander

Jason Alexander (õieti Jay Scott Greenspan; sündinud 23. septembril 1959 Newarkis New Jerseys) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on eelkõige tuntud George Costanza rolli järgi telesarjas "Seinfeld".
Ta on näidelnud ka teatris ning mänginud mitmes Broaway muusikalis, sh "Jerome Robbins' Broadway", kus esitatud rolli eest võitis 1989. aastal Tony auhinna.
Pavel Marin

Pavel Marin (sündinud 14. juunil 1995 Keilas) on Eesti jalgpallur. Ta mängib ründava poolkaitsjana Eesti Premium liiga klubis Viljandi JK Tulevik.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Marin 29. mail 2016 Balti turniiril Leedu vastu. Esimese värava lõi ta 22. novembril 2016 Antiguale ja Barbudale.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 7. jaanuar 2018"
Janno Jürisson

Janno Jürisson (sündinud 6. oktoobril 1980 Viljandis) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja).
Mängijakarjäär.
Koondis.
Oma debüüdi koondises tegi Jürisson 26. aprillil 2000 sõpruskohtumises Luksemburgiga.
Karjääri statistika.
"Uuendatud seisuga 23. september 2016"
Urmas Kaal

Urmas Kaal (sündinud 6. aprillil 1973 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti III liiga klubis JK Kernu Kadakas. 
Mängijakarjäär.
Rahvuskoondis.
Oma ainsa mängu Eesti rahvuskoondises tegi Kaal 9. juunil 1999 EM-valikmängus Leedu vastu.
Karjääri statistika.
"Uuendatud seisuga 23. september 2016"
Eestimaa Laul

Eestimaa Laul oli laulva revolutsiooni ajal üks silmapaistvamaid üritusi, mis toimus 11. septembril 1988 Tallinna lauluväljakul. 
Üritusele kogunes väidetavalt 300 000 inimest üle kogu Eesti esitama poliitilisi nõudmisi ja kuulama isamaalisi laule. Eesti Raadio hinnangul oli osalejaid 200 000. Hiljem on 300 000 osaleja võimalikkus siiski tugeva kahtluse alla seatud, kuna samavõrra rahvarohketel üldlaulupidudel on koos esinejatega platsil viibinud veidi üle 100 000 inimese. 
Üritusel esinenud Trivimi Velliste nõudis esimest korda avalikult Eesti iseseisvuse taastamist ning poliitvang Enn Tarto vabastamist.
Eigo Mägi

Eigo Mägi (sündinud 20. augustil 1974 Viljandis) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja). 
Mängijakarjäär.
Koondis.
Oma ainsa koondise mängu tegi Mägi 27. novembril 1997 sõpruskohtumises Filipiinide vastu.
Karjääri statistika.
Koondis.
"Uuendatud seisuga 23. september 2016"
Vilmos Énekes

Vilmos Énekes (28. veebruar 1915 Budapest – 7. detsember 1990) oli Ungari poksija.
Énekes võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Isiklikku.
Vilmos Énekesi vanem vend István oli samuti tuntud Ungari poksija.
Mattieseni trükikoda

Mattieseni trükikoda (allikates ka "K. Mattieseni trükikoda", "Mathieseni trükikoda, C. Mattieseni trükikoda") oli trükikoda Tartus, mis asus praeguse Ülikooli ja Vallikraavi tänava ristmikul.
Trükikoja asutas trükkal Carl Gottlieb Mattiesen (1809–1865), kes 1848 omandas endale Ülikooli ja Vallikraavi tänava ristmikul oleva kinnistu, kuhu ta tõi trükkal Johann Christian Schünmanni leselt renditud Tartu ülikooli trükikoja. 1864 sai trükikoja omanikuks Mattieseni poeg Carl Emil Johann Mattiesen (1835–1888). 1878 muudeti trükikoja fassaadi (arhitekt Maximilian Rötscher).
1929 sai trükikoja omanikuks OÜ K. Mattieseni trükikoda. 1939 sai trükikoja omanikuks kirjastus OÜ Loodus. 1940 trükikoda natsionaliseeriti ja selle nimeks sai 7.juunil 1941 Hans Heidemanni nimeline trükikoda. 1954 tehti trükikojas kapitaalremont.
1997 ehitati endine trükikoda ümber kohvik-muuseumiks, raamatupoeks ja pubiks.
Viro tsässon

Viro tsässon oli tsässon Setumaal Viro külas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Setomaa vallas Võru maakonnas. 
Tsässona asukohta tähistab Viro kivirist. Tsässonas asunud kivirist pärineb Vilemon Talomehe arvates Petseri kloostri asutamise aegadest (15.–16. sajand). Ristil on kirjad, mis pole loetavad. Risti mõõtmed on: kõrgus 1,3 m, laius 0,92 m ja paksus 0,3 m.
Risti kohal asunud tsässon oli Hilläkeste, Palandõ ja Viro küla Issanda Muutmise pühale (setu keeles "paasapäiv", 6. august) pühitsetud tsässon (ka Palandõ tsässon). Veel 1994. aastal olid hoone seinad püsti, aga katus juba sisse langenud. 2000. aasta kevadel koristas Priit Laanoja lagunenud tsässona palgid ning kohale jäi ainult tsässonas olnud kivirist. 
Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsiooni andmetel oli tsässon nelinurkse põhiplaaniga rõhtpalkehitis. Palgid olid kirvega tahutud ning põrand oli kirvega tahutud poolpalkidest. Katus oli laastukatus ning katusel oli rist. 1974. aastaks oli säilinud ainult ikooniruum, eeskoda oli varematel aegadel maha lõhutud. Tsässona mõõdud olid: pikkus 3,6 m, laius 3,4 m ja kõrgus 2,85 m.
École normale supérieure de Cachan

École normale supérieure de Cachan (ENS Cachan) on Prantsusmaa kõrgkool. See on riigi üks prestiižsemaid.
Kool asub Cachanis ja on asutatud 1912. aastal.
Detektoristi Leiud

Detektoristi Leiud on Eestis ilmuv ajakiri, mille artiklites leiavad käsitlemist otsingud metallidetektoriga ja mitmesuguste metallesemete ajalugu. Samuti on kirjutisi detektoristide kaevamisüritustest. Artiklite autorid on detektoristid, arheoloogid ja ajaloolased. 
Ajakiri ilmub alates 2016. aastast. Ajakirja väljaandja ja peatoimetaja on Toomas Pranstibel.
Välislingid.
https://detektoristileiud.ee/
Sihtasutus Kultuurileht

Sihtasutus Kultuurileht on Eesti sihtasutus, mis annab välja Eesti kultuuriajakirju ja -ajalehti. Sihtasutus loodi aastal 1999, praegusel kujul tegutseb aastast 2004, mil sellega ühinesid varem kirjastuse Perioodika alla kuulunud ajakirjad.
Paralepa (Haapsalu)

Paralepa on Haapsalu linnaosa, mis jääb Haapsalu lahe lõunarannikule. Paralepas on Paralepa rand, mis on tuntud sooja vee poolest. Paralepas asuvad ka Paralepa ja Pullapä mets ning Paralepa rändrahn.
Illi mõis

Illi mõis (saksa keeles Illi) oli Vastseliina mõisa karjamõis Vastseliina kihelkonnas Võrumaal.
Jõetaguse mõis (Kadrina)

Jõetaguse mõis (saksa keeles "Jöhntack") oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Jõetaguse küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal.
Mõis rajati 1709 Neeruti mõisast eraldatud alast.
Kuhikmürkel

 
Kuhikmürklid on liudseente klassi mürkliliste sugukonda mürkli perekonda kuuluvad söödavad kevadseened. Nagu kõik mürklid, on nad seest õõnes ning kübaral on kärjetaoline muster.
Varem peeti kuhikmürklit omaette liigiks "Morchella conica" ja eristati ümarmürklist koonusjama kübarakuju, peamiselt aga korrapärasema kärjemustri tõttu (ülalt alla pikiridadena). 
Geenianalüüsi tulemusel on leitud, et sellise välimuse taga on mitmeid eri liike, mistõttu eestikeelne "kuhikmürkel" on nüüd kõigi nende (kõnekeelne) koondnimetus ja mitte liiginimi. Liiki nimega "Morchella conica" pole enam olemas.
Kihnu mõis (Pilistvere)

Kihnu mõis (saksa keeles "Kihno") oli Kõo mõisa karjamõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal.
Kirna mõis (Hageri)

Kirna mõis (saksa keeles "Kirna") oli eramõis Hageri kihelkonnas Harjumaal.
Ajalugu.
Rootsi kuningas Gustav II Adolf läänisas 18.10.1614 Kirna küla koos Kosma ja Kerne maadega, Wissiferi ja Payeta küladega Norköppingi õiguse järgi Hans von Fersenile.
Mõis rajati 1637 Kohatu mõisast eraldatud alast., kui Rootsi kuninganna Kristiina doneeris Kirna mõisa Hans Fersenile, millega lahutati Kirna, Kohatu mõisast.
Kõnnu mõis (Kihelkonna)

Kõnnu mõis (saksa keeles "Könno") oli Pidula mõisa karjamõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Kõrgessaare mõis (Rõuge)

Kõrgessaare mõis (saksa keeles "Hohentannen") oli Pindi mõisa kõrvalmõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Massu mõis (Vändra)

Massu mõis (saksa keeles "Masso") oli Vana-Vändra mõisa karjamõis Vändra kihelkonnas Pärnumaal.
Nurme mõis (Karja)

Nurme mõis (saksa keeles "Nurms") oli eramõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Siberi võmm

"Siberi võmm" oli Eesti kriminaal-telesari.
"Viimase võmmi" jätkusari, kus uue peategelasena on liitunud Siberist esivanemate kodumaale Eestisse koliv uurija. Tema uude keskkonda sulandumine osutub aga parajaks pähkliks, seda enam, et mehega käib kaasas mingi ärevakstegev saladus.
Siberi võmm oli eetris 4. oktoobrist 2016 kuni 24. aprillini 2018.
Čerykaŭ

Čerykaŭ (transkribeerituna Tšerõkav, poola keeles "Czeryków") on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Čerykaŭ rajooni halduskeskus. Čerykaŭ asub Mahiloŭ linnast 77 kilomeetri kaugusel Soži jõe kaldal.
Haridust annavad kaks keskkooli, õhtukool, spordikool ja kunstikool. Linnas on kultuurimaja ja raamatukogu. Linnas on toiduainetetööstus, seal valmistatakse ka ehitusmaterjale.
Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, osaliselt säilinud vanalinn, XIX sajandil valminud haiglahoone, aastal 1856 valminud katoliku kirik ja paljand. 
Ajalugu.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1460. Selle varasemad omanikud olid Krzeczewid. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Čerykaŭ kuuluma Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Aastaks 1578 oli asulast saanud alev, XVII sajandi alguses sai alevist linn. Magdeburgi õigused ja vapi sai aastal 1641. 
Aastal 1648 hõivasid linna kasakad, kes kasutasid seda baasina rüüsteretkede sooritamiseks Mscisłaŭ ümbruskonda. Uputuse ajal laastasid linna Moskva väed. Aastal 1678 hakkas linn kuuluma Mstsisłavi vojevoodkonda.
Poola jagamisel läks Čerykaŭ aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi maakonda. Ühtlasi sai linnast alev. Juba järgmisel aastal sai Čerykaŭ linnaõigused aga tagasi. Aastal 1787 olid üle poole linna elanikest juudid. Aastal 1792 ehitati sinna esimene katoliku kirik. Aastal 1781 sai linn uue vapi, aastast 1802 hakkas see aga kuuluma Mogiljovi kubermangu.
XIX sajandil hakkas linna läbima Moskva ja Varssavi vaheline maantee. Samal ajal rajati linna juurde Soži jõele kolm jõesadamat. Sinna rajati ka suhkruvabrik, linnas hakkasid toimuma hobuselaadad. Aastal 1839 oli linnas kaks vabrikut, kus valmistati velvetit, seal oli ka kaks vasevalutöökoda. Lisaks olid seal veel linase riide, potase ja nahatöötlemise ettevõtted.
Jaanuariülestõusu ajal moodustati linnas ülestõusnute väeosa, mis hiljem liitus Horki väeüksusega. Aastal 1865 oli linnas neli juudi palvemaja, lisaks asusid seal ka katoliku ja õigeusu kirikud. Aastast 1913 on teada, et linnas tegutsesid veinivabrik ja saekaater-veski.
Aastal 1924 läks Čerykaŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 2002 taastati linna ajalooline vapp.
Linda Liukas

Linda Liukas (sündinud 1986) on Soome arvutiprogrammeerija, lastekirjanik ja illustraator.
Saavutused.
2009. aastal õppis Liukas iseseisvalt selgeks Ruby programmeerimiskeele.
2009. aastal asutas koos Karri Saarineniga programmeerimistöötubade võrgustiku Rails Girls.
Liukas on kirjutanud laste programmeerimisõpiku "Hello, Ruby!".
2015. aasta augustis ilmus raamatu "Hello, Ruby!" soomekeelne tõlge.
2016. aasta septembris ilmus raamatu "Hello, Ruby!" eestikeelne tõlge Tallinnas.
Tunnustus.
2013. aastal nimetas Euroopa Komisjon Liukase Soome digitaalvaldkonna meistriks.
Hello, Ruby!

"Hello, Ruby!" on Soome lastekirjaniku Linda Liukase kirjutatud programmeerimisõpik. Õpiku eesmärk on õpetada lastele programmeerivat mõtlemist.
Õpiku avaldamiseks kogus Liukas 2014. aasta jaanuaris ühisrahastuskeskkonna Kickstarter kaudu 338 314 eurot. Õpiku käsikiri on inglise keeles ning seda on tõlgitud soome (avaldatud 2015. aasta augustis), rootsi ja eesti keelde (avaldatud 2016. aasta septembris).
Õpiku tegelased on tüdruk Ruby, pingviin, rebane, poiss Django ja robotid.
Rails Girls

Rails Girls on naistele suunatud vabatahtlike programmeerimistöötubade võrgustik.
Selle on 2010. aastal loonud Soome arvutiprogrammeerija Linda Liukas koos oma sõbranna Karri Saarineniga. Töötoa eesmärk on õpetada kirjutama kohe internetis nähtavat programmi.
Asutamine.
Liukas naasis 2010. aastal USA Stanfordi ülikooli programmeerimise kursuselt koju Soome Helsingisse. Liukas oli Stanfordi kogemusest ja sealsest tehnolibertaarlikust keskkonnast lummatud. Kuna Helsingis ei leidnud Liukas sama suurt programmeerimise huvi kui Stanfordis, siis otsustas ta koos oma sõbranna Karri Saarineniga korraldada nädalavahetuseti programmeerimise töötube. 
Esimestesse töötubadesse registreerus üle saja naise.
Tänapäev.
2016. aastal tegutseb Rails Girls enam kui 170 linnas. Tegevuspiirkondadeks on Lähis-Ida, Põhja-Ameerika ja Euroopa. Enamus osavõtjatest on 24–28-aastased naised. Osaleda on lubatud ka meestel, ent tingimuseks on Ruby programmeerimiskeelest huvitatud naise kaasavõtmine.
Auvergne-Rhône-Alpes

Auvergne-Rhône-Alpes [ov'ernj-roon-alp] on Prantsusmaa piirkond (1. järgu haldusüksus).
Piirkond moodustati haldusreformi käigus 2014. aastal. Uus haldusjaotus hakkas kehtima 1. jaanuaril 2016.
Piirkond jaguneb järgmisteks departemangudeks: 
Rhône'i departemangu kuulub eristaatusega Lyoni metropol.
Kanal 13

"Kanal 13" oli Eesti Televisiooni noortesaade aastatel 1968–1969. 
Esimene saade oli eetris 28. novembril 1968. Saatejuht oli Mati Talvik ja toimetaja Piret Saluri.
Vana-Piigandi vald

Vana-Piigandi vald (saksa keeles "Alt-Pigant") oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1894 ja siis liideti Vana-Piigandi vald Erastvere vallaga.
Valla alal asus Vana-Piigandi mõis.
Vana-Piigaste vald

Vana-Piigaste vald (saksa keeles "Alt-Pigast") oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Vana-Piigaste vald Valgjärve vallaga.
Valla alal asus Vana-Piigandi ja Saverna mõis.
Vana-Roosa vald

Vana-Roosa vald (saksa keeles "Rosenhof") oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vallamaja asus Varstus.
Vald eksisteeris 1866–1939
Valla alal asus Vana-Roosa mõis.
1939. aasta vallareformiga moodustati Vana-Roosa ja Krabi vallast Varstu vald
Vana-Varbla vald

Vana-Varbla vald (saksa keeles Alt-Werpel) oli vald Läänemaal Varbla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Vana-Varbla vald Saulepi vallaga.
Valla alal asus Vana-Varbla mõis.
Varudi vald

Varudi vald (saksa keeles "Wardes") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Varudi vald Pada vallaga.
Valla alal asus Varudi mõis.
Vasta vald

Vasta vald (saksa keeles "Waschel") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Vasta vald Kalvi vallaga.
Valla alal asus Vasta mõis.