Budistlikud sümbolid

Budistlikud sümbolid on budismis kasutatavad sümbolid. Kõige enam tuntud on 8 õpetuse sümbolit.
Budismis on oluline koht sümboolikal. Paljud budistlikud sümbolid on seotud nende rahvaste kultuuriga, kes järgivad Buddha õpetust. Samuti võib hinduismis kohata mõnda budistlikku sümbolit ja vastupidi.
Ajalooline Buddha kasutas oma loengutes sellist sümboolset kujundit nagu "bhavacakra" ('olemisratas') – budistlikus mütoloogias ümbersündide alguseta ahelat (sansaara).
Esimesed arheoloogilised tõendid sümbolite kohta pärinevad 3. sajandist eKr kuningas Ašoka (273–232 eKr) valitsemisajast, kes tegi Buddha õpetuse populaarseks nii Indias kui väljaspool selle piire. Ta laskis raiuda budismi tähised kivisammastele, mida püstitati arvukalt tema impeeriumis.
2. sajandil eKr hakkasid budistid ehitama suuri kloostreid kaljudesse, mõned neist koobaskloostritest on veel säilinud. Sel perioodil oli üks põhilisi ja populaarsemaid budistlikke sümboleid stuupa.
Stuupa on kosmoloogilise maailmapildi mudel budismis. Stuupa sisse maeti ka Buddha pärast tema surma, ja stuupadesse maetakse tänapäevani budistlikusse kõrghierarhiasse kuulunud budiste ja pühakuid.
Esimesed Buddha kujutisega bareljeefid ja kujud ilmusid 1. sajandil eKr.
Budismi põhjapoolne haru mahajaana loob mõiste kõigi elusolendite päästmise kohta sansaarast. Kollektiivse karma muutmise võimalikkus ühe indiviidi ("bodhisattva") poolt teeb Buddhast jumaluse ja loob budade kultuse. Luuakse õpetus buda kolme keha ("trikāya") kohta. Mahajaana tõstab esile inimese eeliseid teiste olendite ees, saavutamaks nirvaanat. See väljendub ka sümbolites, mis ilmuvad budismi sel ajajärgul: "mudra", silp.
Inimkeha taustsüsteemina kasutades selgitatakse budistlikku maailmamudelit ja kosmoloogiat, kulminatsiooniks sel ajajärgul saab mandala psühhokosmiline maailmamudel.
Sel ajal tekib mahajaana filosoofiasse ka tühjuse mõiste koos idamiga (tantristlik sümbol).
6. sajandil pKr massiliseks muutunud tantrate kultus tõi kaasa omapärase sümboolika ja lähenemise budismile. Siin mängis suurt osa tantrate praktiseerijate puhul ka neile omane visualiseerimine ehk kujustamine, millele tantrismis rõhku pannakse. Selle sümbolite rikkuse on säilitanud Tiibeti budism ja samuti shingon Jaapanis.
Buddha sümbolid.
Gautama Buddha suhtus vastumeelselt sellesse, kui inimesed püüdsid teda austada ja jumalikustada. Esimeste levinud Buddha sümbolitena kasutati kaheksa kodaraga ratast nii nimetatud Seadmuseratast ehk (Dharma ratas), bodhipuud,Buddha jalajälge, trooni, kerjakaussi ehk potti ja lõvi.
Kaheksa kodaraga ratast nimetatakse Dharmatshakraks ehk Dharma rattaks, see sümboliseerib Buddha poolt uue õpetuse ehk Seadmuseratta liikuma ja levima panekut.
Legend räägib, et Brahma laskus taevastest alla meie maailma ja ilmus Buddha ette, paludes teda kõigile elusolendeile, kes kannatavad siin maailmas kuulutada enda õpetust, mis võimaldaks neil vabaneda sansaara köidikutest ja seostest. Selle märgiks annetas ta Buddhale Dharmaratta ehk Seadmuseratta, mis sümboliseerib uut Dharmat või Seadmust ning milleni jõudis buda Gautama enda selles ja viimases kehastuses.
Dharmaratta kaheksa kodarat sümboliseerivad Buddha õilsat kaheksaosalist teed ja kolmeharuline märk Triskele ratta keskmes tähistab Buddhat, Dharmat ja Sanghat. Need on kolm baaselementi budismis.
Buddha kui Õpetaja, Dharma budismi õpetused, seadused, reeglid ja juhised, millest õpetus koosneb, ja Sangha tähendab munklust.
Seega kolm põhikomponenti ehk kolm vaala, millele budism toetub, neid väljendab sümbolina Dharmaratas.
Algselt tähistab ratas (Chakravatin Tšakravirtinit Valitseja Ratastel) ja oli kasutusel vaid kuningliku suguvõsa sümbolina. Kuningas Ašoka aegadest III saj. eKr. võeti ta tarvitusele tähistamaks budismis Seadmuse Ratast.
Bodhipuu all istudes ja mediteerides saavutas Buddha valustuse.
Legend räägib: pärast kuut aastat ringirändamist jõudis Buddha Naranjara jõe kaldal asuvasse metsasalusse, mis asub tänapäeval Bodhgaya lähedal.
Istudes maha bodhipuu alla süüvis ta kauakestvasse mõtlusse, mille tulemusena mõistis enda ja kõigi asjade olemust ning seoseid.
[[Pilt:BudaPott-vanTao.gif|pisi|[[Buddha]] pott ehk [[kerjakauss]], [[Buddha]] [[Gautama]] aegadest tänapäevani kasutavad mõned [[hinajaana]] koolkonna mungad seda endale elatise kerjamiseks.
Legend kõlab: Kui [[Gautama]] oli [[bodhipuu]] vilusse mediteerima asunud võttis ta vastu otsuse, et enne kui ei ole saavutanud kõigi asjade olemuse mõistmist,[[Valgustatus]]t, ei lahku siit, eesmärgi saavutamine oli [[Buddha]] jaoks seega elu ja surma küsimus.
Enne kui [[Gautama]] oli end ette valmistanud raskeks sisemiseks teekonnaks ilmus talle ka toitja [[Sujata]], kes ohverdas üksikule erakule kausitäie [[riis]]i, mida [[Buddha]] mõtlusperioodil tagasihoidlikult tarbis, et endal elu sees hoida.
Kui [[riis]] otsa lõppes, viskas [[Buddha]] kausi [[Naranja]] jõkke selle märgiks et tõelisel [[Dharma]] järgijal ei tohi olla mitte mingit materiaalset omandit.
Nii sai kerjakauss [[munklus]]e ja munkade eluviisi sümboliks.
Kerjakauss on reaalse eksisteerinud [[Gautama Buddha]] [[sümbol]], kes loobus kõigest maisest segavast, [[Valgustatus]]e saavutamise nimel. Pott ehk kauss, tekstid, raamatud ja riided on munga ainuke varandus siin ilmas, mida ta võib põhimõtteliselt omada.
Kerjakauss kui [[sümbol]] on ka juhiseks, suunanäitajaks kuis [[Buddha]] Õpetust järgima asunud inimene peab elama enda elu siin ilmas ilma raha ja kindla koduta. Algselt oli [[Sangha]], [[Buddha]] järgijate munkade [[kollektiiv]] linna lähedal võsas [[Jetavana]]s või nagu [[Teemantsuutra]]s kirjutatakse ([[Sravastis Dzeta metsas]] [[Anathapindada]] pargis) salus elutsemas.
See linnatagune tühermaa anti [[Buddha]] järgijatele elamiseks ja asumiseks kohaliku valitseja poolt. Alles hiljem moodustus sellest seltskonnast klooster ([[vihaara]]) kui administratiivne, materiaalne, organisatoorne institutsioon, mis hakkas korraldama munkade elu ja tegevust.
Algselt olid mungad kodutud hulkurid, kellel oli probleeme nii söögi kui majandamisega.
[[India]] [[Buddha]] aegadel oli kodutuid, hulkureid, [[fakiir]]e ja [[joogi]]sid, sama pungil täis nagu tänapäeval.
Sellest ajast on pärit [[budism]]is see sümboolne mõiste kerjamine. [[Aasia]]s on kerjamine väga populaarne elatusvorm, pigem sotsiaalse abi vahend, mis eksisteerinud läbi aegade.
Mõne [[Hinajaana]] kloostri mungad käivad ka tänapäeval kloostrilähedases külas või linnas süüa kerjamas.
[[Pilt:Buddajalajäljed.gif|pisi|Budda jalajäljed]]
8 õpetuse sümbolit.
[[Pilt:8 bydismi symbolit.gif|pisi|8 budismi sümbolit]]
Veel nimetatakse neid hea ende ja õnne sümboliteks (tiibeti "bkra shis rtags brgyad"; sanskriti "Ashtamangala")
Igaüht neist sümbolitest seostatakse Buddha füüsilise vormi ja kehaga.
[[Tsongkhapa]] eluloos on juttu draakonite valitsejast, kes annab merekarbi, mida siis Buddha õpilased ja järgijad kasutasid märguandeks munkade ühisele kogunemisele.
Merikarp sümboliseerib võimu, iseseisvust ja sõltumatust.
Buddha kaelal on kujutatud alati kolme joont, nii [[thanka]]del kui [[skulptuur]]idel on see kujund olemas. Need tähistavad Buddha sügavat ja kõlavat häält, mis kuulutas [[Dharma]]t. Seda seostatakse merikarbiga, mis väljendub Buddha hääletoonis ja sõnumis. Füüsilisel tasandil tähistab see kõri, kus hääl tekitatakse ja häälepaelu.
Tänapäeval on merikarbil puht [[rituaal]]ne funktsioon [[budism]]is, kus tema heli annab märku kloostris templisse kogunemisel, tal on oma kindel koht rituaalides koos teiste pillidega ja kasutatakse merikarpi ka templis altaril veemahutina.
Vanas [[Egiptus]]es oli lootosevõrse ("sesen") ümberkehastumise ja taassünni [[sümbol]]iks. Igal õhtul päikeseloojangul lootosevõrse sulgub ja poeb vette peitu ning hommikul avaneb taas vee kohal täies ilus (lootose nahkjad õielehed on liiga libedad, et muda sinna kinnituda saaks). Lootose sellisest käitumisest lähtuvalt pidasid [[egiptlased]] teda taaskehastumise sümboliks. Lootosõie südamest olevat sündinud ja taevavõlvile kerkinud maailma esimese päeva hommikul jumal [[Ra (jumal)|Ra]], [[India]] vesiroos on Nymphaea lootos ehk vesiliilia, tegelik lootos aga Nelumbo.
Budismis esineb kolme eri liiki lootoslilli: 
[[Pilt:Merkarp-trompet.gif|pisi|Merkarp&lt;br&gt;V. Väärtnõu illustratsioon]]
Sümbolid.
[[Vadžra]]
Nii [[Aasia]]s kui ka [[Euroopa]]s on [[svastika]] alati olnud hea ende ja maagiline sümbol.
Kõige vanem jälg svastikast on pärit [[neoliitikum]]ist. Svastikat on leitud [[Trooja]] varemetest. [[India]]sse ilmub see märk 4. sajandil eKr, [[Hiina]] 5. sajandil pKr, 6. sajandil jõuab svastika koos [[budism]]iga, kes tegi ta oma sümboliks, juba [[Jaapan]]isse.
Svastika on läbi aegade [[India]]s kasutusel olnud nii [[hinduist]]ide kui budistide poolt päikese sümbolina ja hea õnne märgina. Suurem osa Aasia kontinendist peab svastikat tänapäeval budismi sümboliks.
Algselt on svastikat seostatud päikese [[jumalus]]tega ja see tähistab kahte maailma loovat [[protsess]]i.
Välislingid.
[[Kategooria:Budism|S]]