tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joe Trohman

Joseph Mark Trohman (sündinud 1. septembril 1984) on USA muusik, ansambli Fall Out Boy kitarrist. Ta on pärit Hollywoodist Florida osariigis. 
Kooli ajal õppis mängima ka vioolat ja trombooni, enne kui otsustas kitarri kasuks. Trohman õppis New Trieri keskkoolis Winnetka linnas.
2001. aastal moodustas lähedase sõbra Pete Wentziga ansambli Fall Out Boy, mille hilisema laulja Patrick Stumpiga sai tuttavaks raamatupoes.
Brendon Urie

Brendon Boyd Urie (sündinud 12. aprillil 1987 Las Vegases) on rokkbändi Panic! at the Disco solist ja kitarrist.
Brendon on pärit usklikust perest, kus tal on veel kolm venda ja üks õde. Kuni 17-aastaseks saamiseni oli ta Jeesus Kristuse Viimsepäeva Pühakute Kiriku liige ning mormoon, nagu tema ülejäänud peregi, kuid lahkus usust, sest ei uskunud enam sellesse ideoloogiasse. Keskkooli viimasel aastal asus Brendon emaette elama, kuna vanemad ei toetanud tema otsust mitte minna ülikooli ja selle asemel hoopis bändi teha ning samuti tekkisid usulised lahkarvamused.
Ta õppis Palo Verde keskkoolis. Seal kohtus ta ka Brentiga, kelle kaudu sattuski bändi Panic! at the Disco. Algul pakuti talle kitarristi kohta, kuid kui Brendon ühes bändiproovis Ryani (bändi algse solisti) eest tolle haigestumise tõttu laulma pidi, olid teised bändiliikmed vaimustuses tema laulmisoskusest ning Uriest sai Panic! At The Disco solist.
Peale Panic!u on kaasa teinud ka ansambli Fall Out Boy loomingus taustalauljana nende lugudes "7 Minutes In Heaven (Atavan Halen)", "What a Catch, Donnie" ja "A Little Less Sixteen Candles, A Little More Touch Me" (teda on võimalik näha viimase laulu muusikavideos).
Peale kitarri oskab Brendon mängida klaverit, klahvpille, akordioni, trumme, löökpille ja basskitarri. 
Isiklikku.
Brendon on 174 cm pikk. Tema hüüdnimed on B, Bren, Bden, Beebo.
Ta vasakule käele on tätoveeritud klaveriklahvistik ning selle ümber hibiskid (Brendoni lemmiklilled ning tähistavad tema Hawaii päritolu), tema iidoli ja lemmiklaulja Frank Sinatara nägu, P-täht (tähistab Panic! At The Discot), põlev lauluraamat (ingl k "gospel", tähistab bändi muusikalist taassündi ja neljanda albumi turneed "The Gospel Tour"), albumiga "Death Of A Bachelor" seotud tätoveering, Brendoni lemmikbändi Every Time I Die albumi "New Junk Aesthetic" kaanepilt, tema abikaasa Sarah Urie lemmiklill kollane roos, mille sisse on tätoveeritud pilt Sarah' silmast, ning viimaks Panic! At The Disco logo.
Tal on lapsepõlves diagnoositud ADHD, kuid täiskasvanuna ei võta ta enam ravimeid, sest ei tundnud end ravimite mõju all iseendana.
Ryan Ross

Ryan Ross (sünninimega George Ryan Ross III; sündinud 30. augustil 1986 Nevada osariigis Summerlinis) on USA muusik ja ansambli Panic! at the Disco endine kitarrist.
Ryan on sündis ja kasvas üles Las Vegases ning õppis sealses Bishop Gormani keskkoolis. Ta astus Nevada Ülikooli, kuid lahkus sealt juba pärast esimest semestrit, et tegeleda tõsisemalt muusikaga. 
12-aastaselt sai Ryan vanematelt jõulukingiks kitarri. Sellest sai alguse tema esimene muusikaprojekt koos lapsepõlvesõber Spencer Smithiga, kes samal aastal sai jõulukingiks trummikomplekti. Algul mängisid nad koos bändi Blink-182 kaverlugusid ja kutsusid end nimega Pet Salamander. Ryan oli tollase ansambli solist ja kitarrist.
Hiljem võeti bändi veel sõbrad Brent ja Trevor. Ansambli nimeks sai Summer League ning sellest kasvas veel hiljem välja Panic! at the Disco. Viimati nimetatud ansamblis oli Ryan algul solist, kuid pärast Brendoni tulekut sai temast lisaks kitarristile ka taustalaulja. Ryan on ka kõigi Panic!u debüütalbumi laulusõnade autor. Rhan Ross ja Jon Walker lahkusid 2009. aastal ansamblist, kuna tahtsid teha teistsugust muusikat. Nad lõid bändi The Young Veins, kus Ross oli solist. 2009. aasta detsembris jäi The Young Veinsi tegevus teadmata ajaks soiku. Jon Walker alustas oma soolokarjääri.
Isiklikku.
Ryani hüüdnimi on Ryro ja ta on 175 cm pikk.
Mew

Mew on Taani päritolu "indie rock"'i viljelev ansambel. Müstiliste motiivide ja helikeele tõttu on nende muusikat iseloomustatud ka nimetusega "dream rock" (dream - unenägu, unistus ingl.k.).
Ajalugu.
Ansambel sai alguse 1995. aastal Kopenhaagenis ja koosnes siis neljast liikmest: Jonas Bjerre (laul, kitarr, klahvpillid), Bo Madsen (kitarr), Johan Wohlert (bass) ja Silas Utke Graae Jorgensen (trummid).
Bänd on välja andnud viis stuudioalbumit ja hulga singleid. Kuulsuse tõi neile kolmas kogumik "Frengers", mis ilmus 2003. aastal. Samal aastal sai Mew Taanis ka aasta ansambli ja aasta albumi tiitli.
2006. aasta aprillis lahkus bändist bassimängija Johan, sest sai isaks. Uut bassimängijat ei ole seni ametlikult leitud, kontsertidel on kasutatud asendajaid.
2007. aastal lõpetas bänd "And the Glass Handed Kitesi" kontserditurnee.
Aastal 2009 ilmus album "No More Stories Are Told Today, I'm Sorry They Washed Away // No More Stories, The World Is Grey, I'm Tired, Let's Wash Away".
Tiger Lou

Tiger Lou on Rootsi päritolu ansambel, mille moodustas 2001. aastal Rasmus Kellerman. 
Bändi esimene kauamängiv "Is My Head Still On?" ilmus 2004. aastal. Aasta hiljem ilmus album "The Loyal". Albumitel on Tiger Lou sooloprojekt, kus Rasmus Kellerman mängib peaaegu kõiki instrumente ise ja laulab, samuti on kõigi lugude sõnad tema kirjutatud. Kontsertidel on bändis veel kolm liiget: Erik Welén, Mathias Johansson ja Pontus Levahn.
Kellerman on öelnud, et nimi "Tiger Lou" tuleb Corey Yueni filmist "Fong Sai Yuk", kus on tegelane Tiger Lu.
Klaad

Klaad on taksonoomiline rühm, mis hõlmab viimast ühist eellast (liiki) ja kõiki selle eellase järeltulijaid. Klaad saab olla ainult monofüleetiline. Ühte klaadi võib esitada fülogeneetilisi analüüsi, fülogeneesipuu ehk kladogrammi abil või mõnel muul viisil. Teadusharu, mis uurib fülogeneesipuid, nimetatakse kladistikaks.
Klaadi võib sageli vaadelda kui taksonit, kuid näiteks roomajad, mis on takson (klass), on parafüleetiline rühm ja seda ei saa vaadelda klaadina.
Mandlipuu (alamperekond)

Mandlipuu ("Amygdalus") on toompuu ("Prunus") perekonna alamperekond või iseseisev perekond. 
Mandlipuu alamperekonda või perekonda kuulub umbes 40 liiki heitlehiseid põõsaid ja väikeseid puid. Levila Lõuna- ja Kagu-Euroopas ning Ees-, Kesk- ja Ida-Aasias.
Alamperekonna või perekonna liikmeid iseloomustab pungade arv. Pungad asetsevad kolmekaupa, kasvupung keskel, õiepungad külgedel. Õitsevad varakevadel enne lehtede puhkemist. Viljadel ühel küljel sügav vagu, luuvili uurdeline.
Liigid ja liigisisesed taksonid.
Väike mandlipuu

Väike mandlipuu ehk madal mandlipuu ("Prunus tenella") on roosõieliste sugukonda mandlipuu alamperekonda kuuluv heitlehine ilupõõsas. 
Välimus.
Väike mandlipuu on madal, kuni 1,5 meetri kõrgune põõsas. Annab ohtralt juurevõsu. Tumerohelised lehed vahelduvad, lihtsad, äraspidimunajad või piklikud. Valged või roosakaspunased õied kasvavad ühe- või kolmekaupa eelmise aasta puidult. Taim õitseb varakevadel lehtede puhkemise ajal. 
Levila.
Väike mandlipuu kasvab Ida-Euroopa ja Lääne-Siberi steppides ning Kaukaasia, Lähis-Ida ja Kesk-Aasia avatud kuivades paikades.
Kasutamine.
Külmema kliimaga paikades kasvatatakse väikest mandlipuud ilutaimena tema ohtrate kevadiste õite pärast. Ka talvekülmadele peab ta üsna hästi vastu.
Toompuu

Toompuu ("Prunus") on roosõieliste sugukonda kuuluv heitlehiste ja igihaljaste lehtpuude ja -põõsaste perekond.
Tuntakse üle 430 liigi toompuusid, mis kasvavad peamiselt põhjapoolkeral.
Tramadool

Tramadool (tootenimega Tramadol, Tramadolum) on tsentraalse toimega tänapäevane narkootiliste ainete rühma kuuluv valuvaigisti. 
Kasutatavad ravimivormid: tabletid, kapslid, süstid, tilgad, küünlad.
Kolmehõlmaline mandlipuu

Kolmehõlmaline mandlipuu ("Prunus triloba") on roosõieliste sugukonda mandlipuu alamperekonda kuuluv heitlehine ilupõõsas.
Ta on pärit Hiinast, kus ta on vana hinnatud dekoratiivtaim.
Kolmehõlmaline mandlipuu kasvab kuni 2,5 m kõrgeks ja õitseb kevadel enne lehtimist roosade täidisõitega.
Hellmuth Weiss

Franz Robert Hellmuth Weiss (kasutatud on ka nimekuju "Helmut Weiss"; 23. oktoober (vana kalendri järgi 10. oktoober) 1900 Tallinn – 10. aprill 1992 Marburg) oli baltisaksa ajaloolane, poliitik ja raamatuteadlane.
Eestimaa Kirjanduse Ühingu Raamatukogu direktorina avastas 1929. aastal Wanradt-Koelli katekismuse, mis on vanim (osaliselt) säilinud eestikeelne trükis. Aastatel 1936–1937 oli ta Eesti Rahvuskogu Teise Koja liige; 1938–1939 Saksa Kultuuromavalitsuse viimane president.
Elulugu.
Weiss sündis 23. oktoobril 1900 Tallinnas kohaliku raamatukaupmehe ja linnavolikogu liikme Robert Karl Franz Weissi ning tema abikaasa Elisabethi (neiupõlves Gleich) perekonnas.
1918. aastal lõpetas ta Tallinna Toomkooli. 1918. aastal Tartu ülikooli ajalugu õppima. Õpingud katkesid aga peagi Vabadussõja alguse tõttu ning järgnevalt osales Weiss Balti Rügemendi koosseisus Eesti Vabadussõjas. Aastatel 1920–1925 õppis ta ajalugu, geograafiat ja germanistikat Tübingenis ja Greifswaldis. 1925. aastal sai ta doktorikraadi töö eest Prantsusmaa ajaloost enne 100-aastast sõda.
Seejärel naasis Weiss Eestisse ning töötas Saksa Kultuuromavalitsuses. Aastatel 1927–1937 töötas ta Tallinnas Eestimaa Kirjanduse Ühingu Raamatukogu direktorina, kui avastas 1929. aastal Wanradti ja Koelli katekismuse katked 1540. aastate väikesemõõtmelise köite täitematerjalist. Täpsemalt leiti 11 lehekülge, sealhulgas tiitelleht. See võimaldas 1935. aastal tähistada eestikeelse raamatu 400. aastapäeva. Weiss tegi koostööd ka Tallinna Linnaarhiivi juhataja Paul Johanseniga, kes uuris koos temaga mitmeid kultuuriloolisi probleeme.
Aastatel 1933–1938 oli Weiss Saksa Kultuuromavalitsuse asepresident ning 1938–1939 selle president. 1940. aastal oli ta saksa vähemusrahvuse kultuuromavalitsuse likvideerimiskomisjoni liige. Hellmuth Weiss vabastati Eesti Vabariigi kodakondsusest 14. märtsil 1940. 15. märtsil 1940 sõitis ta rongiga Saksamaale. Eestist lahkudes jättis ta oma maja Wiedemanni tänaval nr 6 samas majas elava Johannes Aaviku hooldada. 1941. aastal naasis ta Tallinna ning osales Saksa okupatsioonivalitsuse töös kultuuriosakonna juhina. Tema initsiatiivil evakueeriti Saksamaale ka enamik Tallinna Linnaarhiivi kogudest, mis tagastati Nõukogude okupatsiooni lõpuaastatel.
Saksamaal töötas Weiss aastatel 1952–1959 Marburgis Herderi Instituudi raamatukogu direktorina ning 1959–1965 instituudi direktorina. Ta osales ka Balti Ajaloo Komisjoni töös. Saksamaal olles andis ta aastatel 1954–1977 välja Baltimaid käsitleva kirjanduse valikbibliograafiat, mida hiljem jätkas Paul Kagbein. Samuti käsitles Weiss baltisakslaste ümberasumise problemaatikat.
2023. aastal avaldati Hellmuth Weissi, tema Balti kodumaad, kodulinna Tallinna ning raamatukogunduslikke ja kultuuriajaloolisi küsimusi käsitlev artiklikogumik "Reval und die baltischen Länder".
Pöögilaadsed

Pöögilaadsed ("Fagales") on õistaimede hõimkonda kaheiduleheliste klassi kuuluv lehtpuude selts.
Iseloomulikud tunnused.
Pöögilaadsed on üldiselt tuultolmlejad põõsad ja puud, mille lehed on kaetud näärmekarvadega. Sageli on nad ühekojalised. Õiel on lihtne, reeglina redutseerunud õiekate ja alumine sigimik väga väikese arvu seemnealgmetega emakkonnas. Vili on tavaliselt ühe seemnega pähkel. Seemnel puudub endosperm.
Süstemaatika.
Cronquisti süsteemi (1981) järgi oli selles seltsis üksnes neli sugukonda: kaselised, pöögilised, "Corylaceae" ja "Ticodendraceae". APG II paigutab taimerühma "Corylaceae" kaseliste alla. Ülejäänud taimerühmad, mida tänapäeval pöögilaadsete sugukondadeks arvatakse, olid Cronquisti süsteemis ühendatud eraldi seltsidena pöögilaadsetega samasse alamklassi "Hamamelidae". Selts "Casuarinaceae" sisaldas ühe, kasuariiniliste sugukonna, selts "Juglandales" sisaldas kaks sugukonda (pähklipuulised ja "Rhoipteleaceae") ning selts "Myricales" sisaldas praegu porsaliste ja lõunapöögiliste hulka arvatavad taimed ning lisaks rühma "Balanops". Sellist süsteemi oli vaja muuta sellepärast, et niimoodi määratletud selts "Myricales" osutus parafüleetiliseks rühmaks.
APG II süsteemi (2003) järgi kuulub seltsi kaheksa sugukonda:
Iminõgeselaadsed

Iminõgeselaadsed ("Lamiales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
Seltsi kuulub 22 sugukonda umbes 11 000 liigiga. Iminõgeselaadsete seltsi kuuluvad näiteks sellised taimed nagu lavendel, sirel, õlipuu, jasmiin, saar, tiikpuu, lõvilõug, seesam, salvei ning sellised ürdid nagu münt, basiilik ja rosmariin.
Rinnaümbermõõt

Rinnaümbermõõtu mõõdetakse inimestel horisontaalselt ümber rindkere üle rinna kõrgeima punkti. Kasutatakse rõivaste konstrueerimisel, rõivasuuruse valikul, samuti modellide, misside jts välimuse kirjeldamisel. 
Koerte rinnaümbermõõt mõõdetakse esikäppade tagant.
Kassinaerilaadsed

Kassinaerilaadsed ("Malvales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
Seltsi kuuluvad peamiselt põõsad ja puud. Enamik sugukondi on kosmopoliitse levilaga troopikas ja subtroopikas. Parasvöötmes on esindatud vähesed liigid. Omapärase faktina tasub märkida, et Madagaskaril on tervelt kolm endeemset kassinaerilaadsete seltsi kuuluvat sugukonda: "Sphaerosepalaceae", "Sarcolaenaceae" ja "Diegodendraceae".
Mitmed kassinaerilaadsete seltsi kuuluvad puud on tuntud puidu poolest. Balsapuu puit on näiteks erakordselt kerge, samas kui pärna puit on hinnatud puutöömeistrite seas. Hariliku kakaopuu viljadest saadakse kakao toorainet, koolapähklipuu perekonna esindajate viljad sisaldavad märkimisväärsel hulgal kofeiini.
Kassinaerilaadsete morfoloogia on mitmekesine ning sugukondadel on vähe ühiseid tunnusjooni. Kõige sagedamini esinevateks sarnasteks tunnusteks on sõrmjad lehed ning seemnete spetsiifiline ülesehitus ja keemiline koostis.
Süstemaatika.
APG III süsteemi (2009) järgi kuulub seltsi 9 sugukonda umbes 6000 liigiga.
Gela

Gela on linn Itaalias Sitsiilia maakonnas Caltanissetta provintsis.
Gela oli üks tähtsamaid kreeka asundusi Itaalias. Selle rajasid umbes 688 eKr asunikud Kreetalt ja Rhodoselt.
Linnas suri 456 eKr vanakreeka tragöödiakirjanik Aischylos.
Õigusprintsiip

Õigusprintsiip ehk õiguspõhimõte on õigusnormide arendamise ja hindamise aluseks olev põhimõte. Õigusprintsiibi mõju ei ole nii sirgjooneline kui õigusnormil.
Näiteks:
Roosilaadsed

Roosilaadsed ("Rosales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
Roosilaadsete seltsi kuulub umbes 7700 liiki, mis on jaotatud umbes 260 perekonda. Roosilaadsed jagatakse 9 sugukonnaks, millest suurimad on roosõielised (90 perekonda, 2500 liiki) ja nõgeselised (54 perekonda, 2600 liiki).
Seltsi kuulub (APG III süsteemi järgi) 9 sugukonda:
Cronquisti süsteemi järgi kuulus roosilaadste seltsi veel 23 sugukonda, mis on nüüdseks ümber paigutatud:
Väinö Myllyrinne

Väinö Myllyrinne (27. veebruar 1909 Helsingi – 13. aprill 1963 Järvenpää) oli kõigi aegade pikim soomlane (247 cm).
Myllyrinnet peetakse maailma pikimaks sõduriks: kui ta teenis Soome kaitseväes, kus läbis ajateenistuse 1929. aastal Viiburi raskekahurväe rügemendis, oli ta 220 cm pikk. 21-aastaselt oli ta 224 cm pikk ja kaalus 141 kg. 1930. aastatel reisis ta maadleja ja tsirkuseartistina mööda Euroopat, 1939. aastal naasis Soome ja teenis Talvesõjas kaitseväes.
Pärast Robert Wadlowi surma 1940. aastal sai Myllyrinnest maailma pikim inimene.
Mõni aasta enne 40-aastaseks saamist hakkas Myllyrinne taas kasvama. 1946. aastal kolis ta Järvenpäässe, kus pidas kanafarmi.
1962. aastal oli Myllyrinne 247 cm pikk ja kaalus 171 kg. Tema käelaba oli 340 mm pikk, maailmas teadaolevalt suurim.
Okaspuulaadsed

Okaspuulaadsed ehk männilaadsed ("Pinales") on paljasseemnetaimede hõimkonda okaspuude klassi kuuluv puude selts.
Seltsi kuulub kaheksa sugukonda:
Lisaks on teada viis fossiilset sugukonda: "Cheirolepidiaceae", "Doliostrobaceae", "Geinitziaceae", "Palissyaceae" ja "Pararaucariaceae".
Kõik tänapäeva paljasseemnetaimed kuuluvad okaspuulaadsete seltsi.
Okaspuulaadsed on saanud nimetuse okaste järgi, mis on muundunud lehed, kuid eristamiseks on see halb alus, sest okkaid on paljudel teistelgi taimedel. Parem on okaspuulaadseid eristada omapärase paljunemisorgani järgi, mida nimetatakse käbiks. Tavaliselt on käbi puitunud ja paljude seemnetega, aga mõnel rühmal, näiteks kadakal ja jugapuul, marjataoline ja väheste seemnetega.
Kõik tänapäevased okaspuulaadsed on puitunud tüvega ja enamasti puud. Tavaliselt on neil üks sirge tüvi okstega. Sealjuures kasvab tüvi rohkem kui oksad ja omakorda okste peaharu kasvab külgharudest rohkem.
Paljude okaspuulaadsete tüvi sisaldab vaiku, mis kaitseb putukate ja seenhaiguste eest. Fossiliseerunud vaik tardub merevaiguks.
Okaspuulaadsed on tavaliselt ühekojalised. Mõned rühmad, näiteks kadakad ja jugapuud, on ka kahekojalised.
Okaspuulaadsed on tavaliselt igihaljad. Mõned rühmad, näiteks lehised, sooküpress ja metasekvoia, on ka heitlehised. Okkad kulutavad väiksuse tõttu tavaliste lehtedega võrreldes ressursse suhteliselt vähe, seetõttu on taimel sageli odavam neid ületalve pidada kui sügisel maha langetada ja kevadel uuesti kasvatada.
Tänapäeva maailma kõrgeim, suurim, kõige paksem ja vanim organism on kõik okaspuulaadsed. Kõrgeim on ranniksekvoia (115,55 meetrit), suurim on hiidsekvoia (maht 1486,9 kuupmeetrit), suurima tüveläbimõõduga on montezuma küpress (11,42 meetrit) ja vanim on igimänd (tüve vanus ligi 4800 aastat).
Okaspuulaadsed on tuultolmlejad. Seemneid levitavad peamiselt linnud ja pisiimetajad, kes seemneid söövad, aga sealjuures neid mujalegi tassivad ja tagavaraks peidavad. Osa ärapeidetud seemnetest läheb idanema.
Meriroosilised

Meriroosilised ehk meriroosid ehk aktiinid ehk aktiniaarid ("Actiniaria") on ainuõõssete hõimkonda kuuluv lilli meenutavate õisloomade selts. Meriroosilisi on teada üle 1000 liigi.
Meriroosilised elavad peamiselt troopikameredes. Läänemerest pole neid leitud. Mõned liigid oskavad isegi ujuda. 
Välisehitus ja eluviis.
Välisehituselt võivad nad meenutada mõnda okasnahksete rühma (näiteks meriliiliaid). 
Meriroosilised on väga värvikirev loomarühm.
Meriroosiliste läbimõõt on kuni 1,5 meetrit. Nende suuava ümbritsevad rohked kombitsad. Merepõhjas meenutavad nad ohutuid veealuseid taimi, kuid tegu on siiski röövloomadega. Kombitsad on kaetud kõrverakkudega, millega halvatakse saakloom. Pärast saagi paralüseerimist sulguvad kombitsad selle ümber ja rebivad selle alla, meriroosi suu suunas. Suuvastase (aboraalse) küljega kinnituvad nad substraadile, suutes aeglaselt ka põhjas edasi liikuda.
Kehaõõnde vett tõmmates ja välja surudes muutuvad nende mõõtmed märkimisväärselt. 
Toiduks filtreerivad planktonit või püüavad kombitsatega suuremaid loomi. Mõned elavad sümbioosis vähkidega või kaladega. Enamasti elavad meriroosilised üksikult, harvem kolooniates.
Suurimaks meriroosiliseks peetakse hiidmeriroosi ("Stoichactis kenti").
Beast Loose In Paradise

"Beast Loose in Paradise" on Soome "hard rock" bändi Lordi singel. See on filmi "Dark Floors – The Lordi Motion Picture" tunnuslaul, mida kuuleb ka filmi lõputiitrite ajal. Singli kaane kujundamisel on eeskujuks olnud USA ansambli KISS 1982. aastal ilmunud album "Creatures of the Night". 
Laulule on iseloomulik keskmine tempo, kõhedakstegev kalverisoolo, raske kitarrisoolo ja kirikukellade hääled. Loo tunnusmeloodia kirjutas Mr. Lordi Ozzfest 2007 tuuri ajal Milwaukees USAs.
Sarikalaadsed

Sarikalaadsed ("Apiales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
APG III süsteemi (2009) järgi kuulub seltsi 7 sugukonda:
Kaamel

Kaamel ("Camelus") on sõraliste seltsi kuuluv perekond kõrbeloomi.
Kaamel on Aafrika, Lähis-Ida ja teiste Aasia maade kõrbeelanike jaoks väga tähtis loom. Kaamel kodustati juba 2000 aastat tagasi. Kõige rohkem on neid Gobi kõrbes. Nad on hindamatud koorma- ja sõiduloomad, sest suudavad kanda endaga samas kaalus koormat. Kõrbeelanikud saavad kaamelitest ka muud kasu: joovad nende piima, söövad liha, koovad kaamelivillast riideid. 
Kaamelite eluiga ulatub 30–40 aastani.
Nad suudavad olla nädalate viisi joomata. Kaamelid hoiavad end päikese suhtes teatud nurga all, et keha üle ei kuumeneks, nad higistavad vähem kui teised imetajad ning hoiavad seega väga palju vett kehas kokku ning see vähendab nende veetarvet. Küürus on tal rasvavarud, mida ta toidu- ja veepuudusel kasutab. Jõudes veeallika juurde, võib kaamel ära juua kuni 114 liitrit vett.
Liigid.
Kolm järgmist on välja surnud:
Jõekarplased

Jõekarplased ("Unionidae") on sugukond mageveelisi karpe, kes on kosmopoliitse levikuga.
Kõige rohkem jõekarplaste liike (umbes 297) elab Põhja-Ameerikas.
Ehkki jõekarplasi võib leida paljudest veekogudest, eelistavad nad vooluveelisi veekogusid.
Jõekarplastel on tugev kahepoolmeline koda, mille küljes on külghammastega lukk. Nad kaevuvad pinnasesse nii, et kodade tagaservad on avatud, ja pumpavad vett läbi selle ava, saades niiviisi hapnikku ja toitu.
Jõekarplastel on väga keeruline ja mitmest arengujärgust koosnev elutsükkel. Enamik neist on lahksoolised, kuigi on teada mõned hermafrodiitsed liigid.
Jõekarplaste vastseid nimetatakse pihtvastseteks ehk glohhiidideks.
Perekondi.
Sugukonda kuulub arvukalt perekondi. Eestis leidub neist kolme:
Spencer Smith

Spencer Smith (sünninimega Spencer James Smith V, sündinud 2. septembril 1987 Nevada osariigis Summerlinis) on USA muusik, ansambli Panic! at the Disco trummar. 
Spencer ja tema lapsepõlvesõber Ryan Ross olid selle bändi asutajad.
Jon Walker

Jonathan Jacob Walker IV (sündinud 17. septembril 1985 Chicagos) on Las Vegasest pärit ansambli Panic! at the Disco bassimängija. Ta liitus bändiga 2006. aasta kevadel pärast Brent Wilsoni lahkumist. Panic! at the Disco bändiliikmetega kohtus Jon Walker esimest korda turneel, kus ta oli kaasas teise ansambli The Academy Is... liikmete sõbrana ja kus mõlemad ansamblid esinesid. Püsivam töökoht enne bändiga liitumist oli Walkeril Starbucksis, kus ta töötas vahetusevanemana. 
Walkeri hüüdnimed on Jon ja Jwalk. Ta on 180 cm pikk. Walker on tuntud selle poolest, et ta kannab olenemata ilmast peaaegu alati plätusid.
Kivirikulaadsed

Kivirikulaadsed ("Saxifragales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
Seltsi kuulub 13 sugukonda:
Ténéré puu

L'Arbre du Ténéré, eesti keeles Ténéré puu, oli üksik akaatsia Nigeri kirdeosas, mida kunagi peeti kõige isoleeritumaks puuks maakeral - see oli ainus puu rohkem kui 400 km raadiuses. Selle koordinaadid olid umbes 17°45′N 10°04′E﻿. 
1973. aastal sõitis puule otsa Liibüa veoauto ja puu murdus. 8. novembril 1973 viidi puu Niameysse Nigeri Rahvusmuuseumisse.
Meningiit

Meningiit ehk ajukelmepõletik on äge või krooniline pea- ja seljaaju kelmete põletikuhaigus, mida võivad tekitada viirused (sh HI-viirus, mumpsiviirus, tsütomegaloviirus, puukentsefaliit), bakterid (nt meningokokk, "haemofilus influenzae"), seened ja algloomad.
Haigus levib otsesel kontaktil, vere kaudu ja ka piisknakkusena. Kui haigustekitajad satuvad ajukelmetele, kujuneb neis põletikuline turse ning häirub närviimpulsside edasikandumine. 
Haiguse tundemärkideks on peavalu, palavik, iiveldus, kuklakangestus, valguskartus, teadvuse häired. Haigusnähud kujunevad tavaliselt 24 tunni jooksul; neile võivad eelneda külmetuse sümptomid. 
Mõningaid meningiidivorme saab vältida meningokoki-, mumpsi-, pneumokoki- või Hib-vaktsiinidega. Bakteriaalset meningiiti ravitakse antibiootikumidega, vahel kasutatakse meningiidiraviks ka viirusevastaseid ravimeid.
Õige raviga on bakteriaalse meningiidi puhul surmarisk alla 15%. 2019. aastal diagnoositi meningiit 7,7 miljonil inimesel üle maailma, neist 236 000 suri. 1990. aastal suri meningiiti 433 000 inimest. Sahara-taguses Aafrika põhjaosas esineb igal aasta detsembri ja juuni vahel bakteriaalse meningiidi puhanguid, mistõttu nimetatakse piirkonda Meningiidivööndiks.
Meningiit võib põhjustada tõsiseid pikaajalisi tüsistusi, nagu näiteks kuulmiskaotus või kurtus, epilepsia, hüdrotsefaalia või kognitiivse võimekuse langus. Tüsistused on tõenäolisemad kui raviga alustamine viibib.
Antipsühhootikumid

Antipsühhootikumid on ravimid, mis omavad väljendunud psühhoosivastast ehk antipsühhootilist toimet. Tihtipeale võrdsustatakse mõiste antipsühhootikum neuroleptikumiga.
Antipsühhootikumidel on loomkatsetes oluline mõju kuse-suguelundkonna hormonaalsele talitlusele (suguhormoonide androgeenide suurenenud konversioon östrogeenideks).
Antipsühhootikumid võivad põhjustada naistel hüperprolaktineemiat. See põhjustab amenorröad, libiido langust, aeg-ajalt hirsutismi, rasedustesti valepositiivsust.
Meestel põhjustab hüperprolaktineemia günekomastiat, rinnapiima eritumist, impotentsust, libiido langust ja hüpospermatogeneesi. Lisaks on antipsühhootikumidega seotud veel kaalutõus, diabeet, düsfooria (ebanormaalne depressioon ja rahulolematus), väsimus, seksuaalne düsfunktsioon, südame rütmihäired, insult ja südamelihase infarkt.
Panther-liin

Panther-liin ("Pantherstellung") oli osa Teise maailmasõja ajal Saksa riikliku organisatsiooni Organisation Todt ja Wehrmachti pioneeriüksuste kavandatud ja osaliselt ka rajatud 500 kilomeetri pikkune Soome lahest Musta mereni ulatuv kaitseliin, mis oli osa Idavallist. 
Idavall algas Mustalt merelt Krimmi poolsaarelt Kertšist. Idavalli Wotani kaitseliin lõunas kulges liin suures osas Dnepri jõe paremal (lääne-) kaldal, kuid Kiievi kohal moodustus vasakkaldale sillapea. Keskosas kulges liin Homieli, Orša ja Viciebski linnast lääne pool kuni Velikaja jõe alguseni. Sealt jätkus Panther-liin Velikaja jõe vasakul (lääne-) kaldal kuni Pihkva järveni, sealt Pihkva, Lämmi- ja Peipsi järve läänekallast pidi kuni Narva jõeni ja selle vasakut (lääne-) kallast pidi kuni Soome laheni. Wotani kaitseliin asus väegrupp A ja väegrupp Süd kaitselõigus, Panther-liin aga väegrupp Mitte ja väegrupp Nord kaitselõigus.
Kaitseliini rajamist alustati 12. augustil 1943 Hitleri antud käsu alusel. Kaitseliini ehitust juhtis väegrupi "Nord" kõrgem pioneeriüksuste ülem kindralmajor Erich Abberger.
Liini ehitamist alustati 1943. aasta septembris. Aasta lõpuks valmis 37 kilomeetrit tankitõrjekraave, 1345 laskepesa, 5460 tavalist punkrit, 645 betoonpunkrit ja 75 teraspunkrit "Panzernest" (Nõukogude hüüdnimega "krabi").
Kaitseliini ehitusele rakendati 30 000 inimest kohaliku elanikkonna seast, 17 000 sõdurit ja 7000 Organisation Todti töötajat.
Lõuna pool Peipsi järve olid ehitustööd jõudnud päris kaugele ja osa kaitseliini lõike oli valmis, kuid põhja pool Peipsi järve polnud tööd paljudes lõikudes alanudki.
Narva jõe idakaldale Jaanilinna ja piirkonda oli plaanis välja ehitada positsioonid sillapeade jaoks, mida polnud veel õieti alustatudki. Narva jõe läänekaldale oli aga plaanitud tugevdatud punkrite ja laskepesadega järgutatud kaitsesüsteem.
1944. aasta jaanuaris alanud Punaarmee suurpealetungiks kaitseliin valmis ei saanud. Veebruaris siin positsioonidele asunud väeosad asusid kõigepealt kaitsesüsteemi täiendama ja kaevikuid kaevuma.
5 (Kravitz)

"5" (Virgin Records, 1998) on USA muusiku Lenny Kravitzi viies stuudioalbum.
Let Love Rule

"Let Love Rule" on USA muusiku Lenny Kravitzi debüütalbum. Albumi avaldas Virgin Records 19. septembril 1989.
1995. aastal sai see USA-s kuldplaadi staatuse. 2002. aasta novembriks müüdi seda 860 000 eksemplari.
Are You Gonna Go My Way

"Are You Gonna Go My Way" on USA muusiku Lenny Kravitzi kolmas stuudioalbum.
Selle andis 1993 välja Virgin Records.
Mama Said

"Mama Said" on USA muusiku Lenny Kravitzi teine stuudioalbum. Albumi avaldas Virgin Records 2. aprillil 1991.
Albumit on kogu maailmas müüdud üle 3 miljoni eksemplari.
Meningokokk

Meningokokk ("Neisseria meningitidis") on gramnegatiivne kaksikkerabakter, mis tekitab inimestel meningiiti. 
Antigeense struktuuri järgi jaguneb bakter 12 (teistel andmetel 13) seroloogilisse rühma (A, B, C, 29-E, H, I, K, L, X, Y, Z ja W135), millest osadele on omane epideemiline levik ja osade vastu on välja töötatud vaktsiinid.
Kaljukits (tähtkuju)

Kaljukits ("Capricornus", lühend Cap) on üks sodiaagi tähtkujudest, otsetõus 21 h, kääne –20°. Kaljukitse tähtkujusse kuuluvaks loetakse üle 40 tähe, neist heledaim meist u 39 valgusaasta kaugusel asuv Kaljukitse delta ehk Deneb Algedi ehk Scheddi. Meile lähim täht (HD 192310) on 29 valgusaasta kaugusel. Vähemalt ühel tähel (HD 202206) on planeete. Meil on tähtkuju nähtav sügisõhtutel lõunataevas.
Kaljukits on oma suhteliselt madalast heledusest hoolimata arvatavasti üks vanimaid inimeste poolt eristatud tähtkujusid, mille kujutisi on leitud juba 3000 aasta tagustelt Babüloonia savitahvlitelt nimega MULSUḪUR.MAŠ (Kits-kala). See oli vetejumala Ea tähtkuju ning märkis talvist pööripäeva.
Kaljukits kuulus ka 48 Ptolemaiose loetletud tähtkuju hulka.
Kaljukitse kujutist on tähti mõtteliste joontega ühendades võimalik näha erineval viisil. Ühe variandi järgi moodustavad "ι Cap", "θ Cap", ja "ζ Cap" kaljukitse pea, "γ Cap" ja "δ Cap" sarve, "β Cap" ja "α2 Cap" saba ning "ψ Cap" ja "ω Cap" tagajala.
Astrilaadsed

Astrilaadsed ("Asterales") on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.
APG III süsteemi (2009) järgi kuulub seltsi 11 sugukonda:
Seitse (telekanal)

 
Seitse (stiliseeritult SEI7SE) oli Eesti telekanal, mis oli eetris aastatel 2007–2016. 7. juulil 2007 tööd alustanud telekanal edastas peamiselt muusikat.
2010. aasta algul taotles Eesti Autorite Ühing kanali sulgemist, kuna 1. jaanuarist 2010 polnud sel litsentsilepingut EAÜ-ga. Lepingut polnud EAÜ nõus uuendama, sest telekanal Seitse olevat järjepidevalt rikkunud senise lepingu tingimusi ja viivitanud litsentsitasude maksmisega. Võlg likvideeriti sama kuu jooksul.
Kanal loodi Priit Pedaniku juhtimisel, kes lahkus ettevõttest 2011. aasta lõpul ja asus tööle OÜ-sse Sisetelevisioon.
Kanalit juhtisid Heiko Jets ja Urmas Oja. 2011. aastal ostis enamusosaluse (61,5%) kanalis Rain Rosimannus.
2011. aastal loodi Seitsme omanikfirmale Telekanal Seitse OÜ kuuluv sõsarkanal Musakanal, mis lõpetas tegevuse Starmani võrkudes 2012. aastal.
2014. aasta lõpus avas kanal taas oma kodulehe ning endiselt jäi toimima ka kanali Facebooki leht.
31. detsembril 2016 lõpetas kanal tegevuse. Seitsme asemel alustas tööd muusikakanal MyHits.
Auditoorium.
TNS Emori andmeil veedeti kanali Seitse seltsis keskmiselt 0,3% telerivaatamiseks kuluvast ajast, 15-30-aastaste rühmas oli vastav näitaja 0,7%. Põhilise konkurendi MTV Eesti vaadatavuse üldnäitaja kuni kanali sulgemiseni 2010. aasta alguses oli keskmiselt 0,2–0,3%.
2011. aastal oli Seitsmel EMORi hinnangul 165 000 eri vaatajat nädalas ja 357 000 eri vaatajat kuus.
Programm.
Seitse oli muusikakanal, mille peamiseks sihtrühmaks olid kuni 30-aastased noored. Seitse edastas uudiseid Postimehe veebilehelt ja 2012. aastast Delfi rubriigist "Publik".
Saated
Finantsnäitajad.
Seitsme omanikfirma, 2006. aasta lõpus loodud Telekanal Seitse OÜ, jõudis esmakordselt kasumisse 2009. aastal, mil kasum oli 20 920 krooni.
2010. aasta müügitulu oli 121 860 € ja kasum 2983 €. 2013. aastal oli müügitulu 107 741 €, kasum 2406 € ja 2014. aastal vastavalt 129 783 € ja 656 €.
Sirje Kiin

Sirje Kiin (Sirje Ruutsoo; sündinud 23. augustil 1949 Viljandis) on eesti kirjandusteadlane, kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija. Kriitiku ja kirjandusteadlasena on ta keskendunud eesti luulele.
Elukäik.
Sirje Kiin kasvas üles Viljandis, lõpetas 1967. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku ülikooli filoloogi, kirjandusliku töötaja erialal.
Aastatel 1974–1978 oli Kiin aspirantuuris Tartu Riiklikus Ülikoolis massikommunikatsiooni teooria alal; 2010. aastal kaitses doktoriväitekirja võrdleva kirjandusteaduse alal Turu Ülikoolis Soomes väitekirjaga "Marie Under. Elu, luuletaja identiteet ja teoste vastuvõtt" (Tänapäev, 2009, 864 lk).
Töötanud toimetajana ajalehes Sirp ja Vasar (1974–1978), peatoimetaja asetäitjana ajakirjas Keel ja Kirjandus (1978–1982), aastatel 1990–1998 elas Soomes Turus ja tegi kaastööd raadiole Vaba Euroopa ja ajalehele Eesti Päevaleht. 2007-2022 elas Ameerika Ühendriikides Lõuna-Dakota osariigis Madisonis, alates 2023 elab Florida osariigis Spring Hillis.
Ta oli kirjandusrühmituse Wellesto liige.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1999–2003 töötas Kiin Eesti Vabariigi Riigikogus Isamaaliidu saadikurühma pressi- ja infonõunikuna.
Aastatel 1979–1982 kuulus ta NLKP-sse; heideti parteist välja.
Isiklikku.
Ülle Aaskivi oli Sirje Kiini õde.
Sirje Kiin on olnud abielus Rein Ruutsoo ja Juhan Kristjan Talvega. 2007. aastast abielus Ameerika Ühendriikide haldusjuhtimise professori Jackson H. Waltersiga.
Rahvuseepos

Rahvuseepos on ühe rahva ajalugu, identiteeti või aateid kajastav eepos.
Asparilaadsed

Asparilaadsed ("Asparagales") on õistaimede selts üheiduleheliste klassist.
Seltsi kuulub ühe süsteemi (nn. APG II süsteemi, 2003) järgi 16 sugukonda:
Cronquisti süsteemi järgi kuulub suur osa selle seltsi rühmi aga seltsi liilialaadsed ("Liliales").
Thom Yorke

Thomas Edward Yorke (sündinud 7. oktoober 1968 Inglismaal Northamptonshire'is Wellingboroughis) on briti popmuusik. 
Ta on tuntud eeskätt ansambli Radiohead laulja ja peamise laulukirjutajana. 2006. aasta juulis ilmus tema sooloalbum "The Eraser". Instrumentidest mängib ta põhiliselt elektrikitarri, akustilist kitarri ja klaverit, kuid on mänginud ka trumme ja basskitarri. Samas on tema sooloalbumil kuulda rohkem eksperimentaalset elektroonilist muusikat.
Yorke sündis suletud vasaku silmaga. Arstide hinnangul oli tema silm halvatud ja see seisund oli pöördumatu. Silmaarst soovitas lihase siirdamist. Enne kuueaastaseks saamist tegi Yorke läbi viis silmaoperatsiooni ja tema hinnangul viimane neist ebaõnnestus, mistõttu silmalaug jäi nõrgaks ja vajus ise alla. Kuni viimase operatsioonini pidi Yorke kandma silmal sidet.
Yorke sündis keemiaseadmete müügimehe peres. Varsti pärast poja sündi kolis pere Šotimaale, kus elati, kuni Thom oli seitsmeaastane. Edaspidi kolis pere tihti, Thom käis paljudes koolides ja silma tõttu narriti teda koolis. Alles 1978. aastal jäi pere Inglismaal Oxfordshire'i krahvkonnas paikseks.
Yorke sai esimese kitarri, kui oli seitsmeaastane. Tema sõnul oli kool väljakannatatav, sest selle muusikaosakond paiknes ülejäänud koolimajast eraldi ja ta veetis seal pärast kooli palju aega. Seal kohtas ta oma tulevasi bändikaaslasi Ed O'Brienit, Phil Selwayd, Colin Greenwoodi ja Colini nooremat venda Jonny Greenwoodi. 11-aastaselt moodustas ta esimese bändi ja kirjutas oma esimese laulu. Selle bändi nimi oli On A Friday ('reedel'), sest reede oli ainus päev, mil bändil oli lubatud harjutada.
Pärast kooli lõpetamist ei läinud ta kohe edasi õppima, vaid tegi ühe aasta jooksul juhutöid. Sel ajal sattus ta liiklusõnnetusse, mis muutis ta igasuguse transpordi osas ettevaatlikuks.
Yorke elab Oxfordis koos elukaaslase Rachel Oweni ning laste Noah' (s 2001) ja Agnesega (s 2004).
Tal on kolm aastat noorem vend Andy, kes on samuti poplaulja, kuigi mitte nii edukas. Ta oli bändi Unbelievable Truth solist, hiljem proovis alustada soolokarjääri.
Circus (Lenny Kravitzi album)

"Circus" (Virgin Records, 1995) on USA rokkmuusiku Lenny Kravitzi neljas stuudioalbum.
Lenny

"Lenny" on USA rokkmuusiku Lenny Kravitzi kuues stuudioalbum. Albumi avaldas Virgin Records 30. oktoobril 2001.
Laulu "Dig In" eest, mis on albumi 9. lugu, sai Kravitz 2002. aastal Grammy kategoorias "Parim mees-rokklaulja".
Salomon Henning

Salomon Henning (läti keeles Zalomons Hennings; 1528 Weimar – ukj 29. november 1589 Kuramaa) oli Liivimaa ja Kuramaa hertsogiriigi ametnik ning kroonik.
Henning sündis Saksamaal Weimaris linnakodaniku pojana ning õppis mitmes Saksamaa ülikoolis peamiselt õigusteadust. 1553. aastal kohtus ta toonase Liivi ordu majandusülema Gotthard Kettleriga ja sai tolle erasekretäriks, jäädes tolle kaaskonda kuni viimase surmani. 
Henning tegutses ka Kuramaa ja Zemgale hertsog Gotthard Kettleri nõunikuna ning agara kiriku- ja kooliasjade korraldajana. 
Henning kirjutas ka Liivimaa 16. sajandi teise poole ajalugu käsitleva "Liivi- ja Kuramaa kroonika" ("Lifflendische Chürländische Chronica", ilmus kahes trükis), mis püüab Kettlerit parimas valguses näidata, kuid sisaldab ka olulisi fakte Liivi sõja ning Kuramaa hertsogiriigi asutamise kohta. Tema kroonika on veel erandlik ka selle poolest, et see käsitleb vaid autori kaasaega (aastaid 1554–1589).
Viktor Maamägi

Viktor Maamägi (12. oktoober 1917 Berdjansk – 31. mai 2005) oli eesti ajaloolane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (1961). 
Elukäik.
Viktor Maamägi sündis Tauria kubermangus Berdjanskis Venemaale väljarännanud eesti talupoja perekonnas. Et ta isa oli jõukas põllumees, tembeldati ta 1937. aastal kulakuks ja lasti maha. Pärast keskkooli kiitusega lõpetamist õnnestus tal pääseda 1930. aastate lõpus Leningradi ülikooli, kus ta õppis aastatel 1936–1941 Jevgeni Tarle ja teiste nimekate vene professorite käe all ajalugu. Vastavalt toonastele oludele asus ta uurima lähiajalugu ehk nõukoguliku terminoloogia järgi sotsialistlikku formatsiooni. Ta lõpetas ülikooli diplomitööga "Kodusõda Soomes". Doktorikraad anti Viktor Maamäele 1978. aastal töö eest, mis käsitles eesti vähemusrahvuse ajalugu Nõukogude Liidus – „Eesti asunikud Nõukogude Liidus 1917–1940“. Selle teema jaoks, mis oli talle kui väljarännanute järeltulijale kõige südamelähedasemaks uurimisvaldkonnaks, kogus ta materjali paljude aastate jooksul. 
Aastal 1945 astus ta NLKP-sse. Aastatel 1961–1964 ja alates 1971. aastast oli ta Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. Ta oli ka Eesti NSV Ülemnõukogu VII, VIII ja X koosseisu liige, ta on olnud Eesti NSV VIII Ülemnõukogu juhataja asetäitja.
Maamägi tuli Eestisse pärast sõda koos veel mitme Venemaa eestlasest ajaloolasega (Hilda Moosberg, Lydia Roots), kes olid saanud nõukoguliku ajaloohariduse ning keda riik pidas seetõttu endale ustavateks. Nood said ka vastutusrikkaid kohti, nende tegelikust ajalooalasest väljaõppest eriti ei hoolitud. Maamägi oli saanud siiski küllaltki korraliku hariduse ning 1948. aastast töötas ta ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, aastatel 1950–1967 instituudi direktorina.
Eesti NSV Teaduste akadeemia korrespondentliikmeks valiti V. Maamägi 1961. aastal ning 1964. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks ajaloo alal. Aastatel 1968–1973 oli ta akadeemia teaduslik peasekretär, aastatel 1973–1987 asepresident.
Viktor Maamägi on korduvalt valitud ühingu "Teadus" juhatuse esimeheks. Ta oli ENE peatoimetuse kolleegiumi liige, NSVL Ajaloolaste Rahvusliku Komitee ja tema büroo liige, ENSV Ülemnõukogu kolme koosseisu saadik.
Tunnustus.
Viktor Maamäge on autasustatud Eesti NSV teenelise teadlase aunimetusega, Tallinna Linna TSN Täitevkomitee aukirjaga aktiivse osavõtu eest Tallinna linna taastamisel ja Tallinnas 1952. aastal teostatud arheoloogiliste kaevamiste organiseerimise ja juhatamise eest, akadeemik S.I.Vavilovi medaliga, viie Nõukogude ordeni ning medalitega.
Hinnangud.
Ea Jansen on oma mälestustes meenutanud Maamäge kui tagasihoidlikku ja heatahtlikku meest, kes püüdis oma alluvaid kõrgemate organite omavoli eest kaitsta.
Lemmit Mark

Lemmit Mark (kuni 1937. aastani Leonhard Mark; 3. juuli 1912 Tartu – 21. juuni 1962 Karjala ANSV) oli eesti ajaloolane.
Mark lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1932–1936 Tartu Ülikoolis ajalugu ja sai 1936. aastal magistriks. Akadeemiliselt oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke. Ta läks 1944. aastal Saksamaale, oli 1946–1947 UNRRA ametnik Lübeckis, läks 1947. aastal Rootsi. 
1948. aastal tuli ta Eesti NSV-sse, kuid ei saanud alates 1951. aastast töötada oma erialal ja pidi leiba teenima maaparandajana. 
Samas jätkas ta eraviisiliselt ajaloo uurimist, kirjutades mahukad ja heal tasemel uurimused eestlaste muistsest vabadusvõitlusest ja Eesti ajaloo varasemast historiograafiast. Neid käsikirju säilitatakse Tartu Ülikooli raamatukogus.
Mark suri reisil Karjala ANSV-sse.
Lydia Roots

Lydia Roots (22. aprill 1906 Krimm – 16. märts 1996 Tallinn) oli eesti ajaloolane.
Elulugu.
Lõpetas 1926. aastal Leningradi Eesti Pedagoogilise Tehnikumi ja 1931 Leningradi Herzeni-nimelise Pedagoogilise Instituudi, oli 1935–1938 Leningradi Riikliku Ülikooli aspirantuuris; ajalookandidaat (1957, Moskva Riiklik Ülikool), väitekiri "Шлезвиг-Голштейнский вопрос и европейские державы в 1863–1864".
Töötas 1926–1927 õpetajana Tomski kubermangu Koltsovka koolis, 1931–1938 Leningradi Riikliku Ülikooli töölisfakulteedis; 1938–1941 Tšuvaššia Pedagoogilise Instituudi üldajaloo kateedri vanemõpetaja, 1941. aasta maist Tartu Ülikooli marksismi-leninismi õppejõud, 1941–1942 õpetaja Tatari ANSV-s, 1942–1944 EKP Keskkomitee parteiaktiivi kursuste lektor Mõškinos ja Jegorjevskis.
Ta osales koos Hilda Moosbergi, Viktor Maamäe ja teiste Venemaa eestlastest ajaloolastega Eesti ajalooteaduse sovetiseerimisel. Oli 1944–1946 Tartu Riikliku Ülikooli marksismi-leninismi kateedri vanemõpetaja, 1946–1958 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna üldajaloo kateedri vanemõpetaja, 1958–1971 üldajaloo kateedri dotsent (sealhulgas 1951–1963 kateedrijuhataja).
Aastatel 1951–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu III ja IV koosseisu liige, 1951. aastal ka Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: sotsialistliku mõtte ja töölisliikumise ajalugu, Schleswig-Holsteini küsimus 1840–1864, rahvusvaheline olukord pärast II maailmasõda ja NSV Liidu välispoliitika. Oli 1956–1963 Tartu Riikliku Ülikooli üldajaloo kateedri "Skandinaavia kogumiku" peatoimetaja.
Teoseid.
Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Düsleksia

Düsleksia ehk vaeglugemine on lugemishäire, mille puhul inimese lugemisoskus on sobiva õpetuse, normaalse intellekti ja sotsiaal-kultuuriliste võimaluste juures oluliselt nõrgem, kui võiks eeldada tema muude võimete põhjal. Termin on tuletatud vanakreeka keelest – eesliide "dys" tähistab häiret, "lexis" tähendab sõna või kõnet. 
Eesti traditsioonis eristatakse düsleksiat ja spetsiifilist kirjutamishäiret düsgraafiat. 
Viimase aja aju-uuringud on näidanud aju olulist rolli häires. 
UNESCO andmetel võib kuni 10% täiskasvanutest olla eri raskusastmes düslektikud, kes on õppinud oma probleemiga rohkemal või vähemal määral toime tulema. Eesti pedagoogide arvates on 15–25% algklasside lapsi lugemisraskustega. Düslektikute osakaal nende hulgas pole teada. 
Düsleksia uurimise ajalugu.
Algselt (1890. aastail) ei eristatud düsleksiat afaasiast – osalisest või täielikust kõne kaost – ja seetõttu arvati, et põhjuseks on ajukahjustus keelega seotud piirkonnas, mis on saadud varases eas. Seega ei eristatud arengulist düsleksiat omandatud düsleksiast.
1920. aastail pidas Samuel T. Orton düsleksia põhjuseks hilinenud funktsiooni arengut. Korreleerub vasakukäelisusega ning kalduvusega tähti ümber pöörata, kui õpitakse lugema või kirjutama. Pakkus, et probleemi on võimalik parandada, kui saavutatakse vasaku ajupoole domineerivus lugema õppimisel.
Sotsioloogid ja pedagoogid uskusid esmalt, et tegu on keskkonnast tuleneva probleemiga. Sel juhul oleks probleemi lihtsam lahendada kui parandada neuroloogiist puudujääki.
Samuel A. Kirk võttis 1963. aastal kasutusele mõiste "õpiraskus", mis eristas düsgraafikud vaimse mahajäämuse või sensoorse deprivatsiooniga lastest.
Häire avaldumine.
Häire tunnusteks on 3 liiki raskused:
Rahvusvahelise häireteklassifikatsiooni järgi võib esineda järgmisi raskusi:
Samuti võib esineda puudulikku arusaamist loetust, mis ilmneb
Düsleksiaga võib esineda ka muid spetsiifilisi õpivilumuste häireid:
Toivo Ülo Raun

Toivo Ülo Raun (sündinud 11. aprillil 1943 Tartus) on väliseesti ajaloolane, kes tegutseb Ameerika Ühendriikides.
Raun on uurinud peamiselt Eesti ajalugu 20. sajandi alguses. Tema peateoseks on Eesti ajaloo üldkäsitlus "Estonia and Estonians".
Raun on Indiana Ülikooli ajalooprofessor, kes õpetab Baltimaade ja Soome ajalugu.
Elulugu.
Tema isa oli professor Alo Raun. Põgenes 1944 koos perekonnaga Saksamaale, siirdus sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1960 University High School'i Bloomingtonis (Indiana) ja 1964 Swarthmore'i Kolledži (Pennsylvania); M.A. (1966, Princetoni Ülikool), dr. phil. (1969, Princetoni Ülikool), väitekiri "The Revolution of 1905 and the Movement for Estonian National Autonomy, 1896–1907". Oli 1969–1974 California Ülikooli assistant prof., 1974–1979 assoc. prof., 1979–1989 ajalooprofessor, 1989–1990 Toronto Ülikooli eesti õppetooli professor, 1990– Indiana Ülikooli professor. Olnud 1981–1985 ajakirja Journal of Baltic Studies peatoimetaja ja 1992–1994 AABS-i president.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti, Baltimaade ja Soome ajalugu, eriti Eesti ärkamisajast kuni iseseisvumiseni. Üle 75 teaduspublikatsiooni.
Vello Kaaristo

Vello Kaaristo (aastani 1936 Vassili Krassikov; 17. märts 1911 – 14. august 1965) oli eesti murdmaasuusataja. Kuulus Narva Võitlejasse ja Kalevisse. 
Saavutused.
Olümpiamängud.
Kaaristo oli esimene Eesti murdmaasuusataja olümpiamängudel.
1936. aasta taliolümpiamängud Garmisch-Partenkirchenis
Maailmameistrivõistlustel.
1938 Lahtis
NSV Liidu meistrivõistlused.
1944 Uktussi mägedes
Balti meistrivõistlused.
1940 Balti meistrivõistlused Siguldas 
1941 Balti meistrivõistlused Siguldas 
Eesti meistrivõistlused.
1931 Rakveres 
1933 Jänedal
1934 Narvas 
1937 Narva-Jõesuus ja Viljandis
1938 Tallinnas ja Narvas
1940 Aegviidus, Tallinnas ja Narvas
1941 Otepääl, Tallinnas ja Viljandis
1945 Võru-Kubijal
Isiklikku.
Vello Kaaristo oli 168 cm pikk ja kaalus 64 kilogrammi. Tema vend oli suusataja ja spordipedagoog Feodor Krassikov.
Vesiveski

Vesiveski on seade veejõu kasutamiseks. 
Levinumad ülesanded läbi ajaloo on olnud teravilja jahvatamine, palkide saagimine, villatöötlemine, kangakudumine. On teateid ka linaropsimise ja söödapurustamise vesiveskitest Lõuna-Eestis. 
Paisutatud vee potentsiaalse energia muundamiseks kasutatakse veskites hüdroturbiine. Varem olid vesiveskites energia saamiseks kasutusel vesirattad.
Eesti aladel on vesiveskeid kasutatud juba vähemalt 13. sajandist alates. Esimene vastavasisuline teade pärineb Taani hindamisraamatust (1241), kus mainitakse Jõelähtme jõel asunud "Kogael" vesiveskit.
Eesti Rahvusliku Jõukomitee aastatel 1938-1939 koostatud Eesti veejõuseadmete kaardistamise tabelites on 745 kirjerida vesiveskite kohta, millest 62 asusid praeguse Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vahelise ajutise kontrolljoone taga.
Vesiveskeid ja hüdroelektrijaamasid on uurinud ja kavandanud tehnikateadlased August Velner ja Harald-Adam Velner.
Nikolai Laanetu

Nikolai Laanetu (sündinud 29. jaanuaril (passi järgi 9. veebruaril) 1946 Suure-Rõsna külas Mikitamäe vallas) on eesti zooloog (terioloog) ja jahindusteadlane. 
Aastatel 1971–1972 ja 1985–1989 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli Zooloogiamuuseumis, olles ka selle direktor. 
Aastail 1972–1974 oli ta Tartu Noorte Loodusesõprade Maja direktor.
Aastatel 1996–1998 oli EPMÜ Keskkonnakaitse Instituudi zooloogia spetsialist, aastast 1998 Tartu ülikooli zooloogia ja hüdrobioloogia instituudi sisevete elustiku teadur. 
Ta on uurinud muu hulgas kopra, ondatra ja teiste vee-eluliste loomade bioloogiat ja ökoloogiat; samuti uurinud ebapärlikarbi levikut Eestis.
Aastast 1998 on ta Loodushoiu Ühingu LUTRA esimees. 
Õpingute ajal võttis ta osa ansambli Rajacas tegevusest.
Padonki

Padonki (vene keeles "подонок" 'pätt, lurjus', mitmus "подонки") on 21. sajandi algul tekkinud vene internetikasutajate subkultuur, keda eristab peamiselt iseloomuliku slängi ja sihilikult moonutatud õigekirja (nn erratiiv) kasutamine. Tegemist on teatud mõttes kontrakultuuriga, mis esitab teadliku väljakutse nii ortograafia- kui etiketinormidele, kasutades ulatuslikult obstsöönset leksikat ja musta huumorit ning väljendades radikaalseid seisukohti kultuuri- ja ühiskonnaelu küsimustes.
Padonokite subkultuuri üheks eestvedajaks on olnud Dmitri Sokolovski oma veebilehega udaff.com, kust pärinevad paljud stiilivõtted ja slängiväljendid, mida padonokid kasutavad foorumites, blogides jm.
Selle eripärase keelekasutuse üheks omanimetuseks on saanud "albaania keel" ("албанский, албанцкей, олбанский, олбанскей"), põhjuseks 2004. aastal toimunud intsident, kus keegi ameeriklane esitas veebilehel livejournal.com küsimuse venekeelsete kommentaaride kohta ja sai suurelt hulgalt venekeelsetelt kasutajatelt narritavaid vastuseid, et need on albaania keeles, koos soovitusega see keel ära õppida.
Näiteid padonokite keelest:
Hendrik Relve

Hendrik Relve (sündinud 18. juulil 1948 Tallinnas) on eesti loodusajakirjanik, rännumees, kirjanik ja fotograaf.
Elukäik.
1966. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli, 1971. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsainseneri erialal, 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Aastatel 1972–1978 töötas ta Eesti Metsakorralduskeskuses taksaatorina, seejärel Eesti koolimetskondade juhendajana. 2002–2015 oli ta ajakirja Eesti Mets peatoimetaja.
Alates 1975. aastast on temalt ilmunud aimeartikleid, ta on esinenud raadio- ja televisioonisaadetes ning kirjutanud populaarteaduslikke raamatuid ja õpikuid. Ta on 2001. aastast Vikerraadio saatesarja "Kuula rändajat" autor. Alates 2022. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu Liige.
Ta on mõõtnud ja kirjeldanud sadu Eesti põlispuid ning rännanud kümnetes maades kõigil mandritel.
Isiklikku.
Tema ema oli Olga Relve.