tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matti Mõttus

Matti Mõttus (sündinud 24. juulil 1976 Tartus) on eesti keskkonnafüüsik.
Ta lõpetas 1994. aastal hõbemedaliga Tartu 2. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1998–2002 ÜS Raimla juhatuse liige, 1998–2001 TÜ füüsika-keemiateaduskonna nõukogu liige. 
Magistrikraad keskkonnafüüsikas 2000 Tartu Ülikoolist tööga "Statistical treatment of penetration of direct solar radiation inside willow coppice". 
Oli 2002–2004 Tartu Ülikooli doktorant, doktorikraadi keskkonnafüüsikas sai 2004. aastal tööga "Shortwave solar radiation field inside willow canopy" (Lühilainelise päikesekiirguse väli pajuvõsas), juhendajad J. Ross, T. Nilson). 
Olnud 1999–2010 Tartu Observatooriumi insener, teadur, vanemteadur. 2010. aastal läks tööle Helsingi Ülikooli.
Teadustöö.
Uurimisalad: aluspinna ja taimkatte kiirgusrežiim; kiirguslevi taimkattes; taimkattelt peegeldunud kiirgusvälja seosed taimkatte struktuuri ja optiliste omadustega; füüsikalised kiirguslevimudelid; taimkatte kiirgusrežiimi mõõtmine.
Mecklenburg-Güstrow

Mecklenburg-Güstrow (saksa keeles "Hertzogtum Mecklenburg-Güstrow", alamsaksa keeles "Hertogdom Mekelenborch-Güstrow") oli Saksa-Rooma riigi osastisriik Põhja-Saksamaal, mis eksisteeris kolmel erineval ajal ja mida valitsesid Mecklenburgid Güstrowis.
Ajalugu.
Esimene lühiealine eelkäija eksisteeris pärast Heinrich IV surma aastal 1477 ja maa jagamist tema poegade vahel aastal 1480, kui Albrecht VI sai endise Werle isandkonna valdused Güstrowi ümbruses. Sellest hoolimata suri Albrecht ilma järelpõlveta aastal 1483 ja tema maad päris tema noorem vend Magnus II.
Kui Magnus aastal 1503 suri, valitsesid tema pojad Heinrich V ja Albrecht VII esialgu üheskoos kogu Mecklenburgi hertsogkonda kuni uuestijagamiseni 1520. aasta Neubrandenburgi lepinguga. Albrecht, reformatsiooni äge vastane, nõudis jagamist ja temast sai Mecklenburg-Güstrowi hertsog, samas tema vend Heinrich sai Mecklenburg-Schwerini. Siiski jäi Mecklenburg "de jure" ühtseks, mõlemad vennad kandsid tiitlit Mecklenburgi hertsog ja kui Heinrichi surres aastal 1552 jäi maha vaid üks vaimuhaige poeg, läksid Schwerini maad Albrechti poegadele Ulrich III-le ja Johann Albrecht I-le.
Selle ajani valitsesid Johann Albrecht ja Ulrich Güstrowi maid üheskoos, kuid nüüd läksid päritud Schwerini osa pärast riidu. Vaidlus lahendati lõpuks aastal 1556 Brandenburgi Joachim II abil: Johann Albrecht I sai Schwerini, kui Ulrich jäi Mecklenburg-Güstrowi hertsogiks. Sellest hoolimata suri Ulrich aastal 1603 ilma pärijateta ja Güstrow läks tagasi Johann Albrechti lastelastele Adolf Friedrich I-le ja Johann Albrecht II-le, kes valitsesid Mecklenburg-Schwerini aastast 1610 alates ühiselt.
Mecklenburg-Güstrow loodi kolmandat ja viimast korda 1621. aasta jagamisega, kui Johann Albrecht II sai Mecklenburgi Güstrowi osa. Aastal 1628 jäeti tema ja ta vend Schwerinis keiser Ferdinand II käsul oma hertsogkondadest ilma "generalissimus" Wallensteini kasuks. Ametlikult süüdistati hertsogeid Taani kuninga Christian IV salajases pooldamises, kui tegelikult anti Mecklenburg kompenseerimaks Wallensteini tohutuid kulusid keisrivägede kogumisel. Ta tegi oma residentsiks Güstrowi, kuid sellest hoolimata vallandati keisri poolt kuurvürstide survel kolm aastat hiljem, kui hertsogid Rootsi vägede toel taastati.
Mecklenburg-Güstrowi dünastia võttis endale endise Ratzeburgi piiskopkonna halduse pärast selle pöördumist luterlusse aastal 1554. 1648. aasta Vestfaali rahuga ilmalikustati piiskopkond lõplikult ja anti viimasele haldurile, hertsog Gustav Adolfile.
Gustav Adolfi surm aastal 1695 viis pärandivaidluseni Adolf Friedrich II ja Friedrich Wilhelm I vahel, mis viis Mecklenburg-Strelitzi loomiseni aastal 1701.
Mecklenburg-Güstrowi hertsogid.
Güstrow oli taasühendatud Mecklenburg[-Schwerin]iga 1483–1520
Mecklenburg-Schwerinile
Buhass

Buhass on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, 4 km kaugusel Volnovahhast kirdes ja 51,2 km kaugusel Donetski keskusest edelas, riikliku tähtsusega Mariupol-Slovjansk maanteel (H20).
Mokra Volnovahha kaldail asuva Buhassi kõrgus merepinnast on 152 meetrit.
Buhass asutati 1802. aastal.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 1449 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2015. aasta 13. jaanuaril, umbes kella poole kolme ajal päeval tulistati küla juures asuvat valitsusvägede kontrollpunkti. Üks mitmelasulisest raketiheitjast "Grad" tulistatud rakett lõhkes Mariupolist Donetskisse teel olnud reisibussi kõrval. Kohapeal hukkus 10 inimest (6 naist ja 4 meest), 18 sai haavata, kaks haavatut (naine ja mees) suri samal päeval haiglas, kolmas haavatu (mees) suri haiglas järgmisel päeval.
Tragöödiaga seoses esines kaasmaalastele riigi president Petro Porošenko. 14. jaanuar kuulutati Donetski oblastis ja 15. jaanuar Ukrainas leinapäevaks.
Kadri Eliisabet Põder

Kadri Eliisabet Põder (neiupõlvenimi Torsus, sündinud 3. novembril 1975 Tallinnas) on eesti teoloog.
13. jaanuaril 2015 valis Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) kirikukogu ta konsistooriumi liikmeks. Uus kirikuvalitsus alustas tööd 2. veebruaril 2015. Assessorina on Kadri Eliisabet Põdra vastutusvaldkonnaks kiriku välissuhted. Koos konsistooriumi kantsleriks valitud Ülle Keelega on nad esimesed kirikuvalitsusse valitud naised EELK ajaloos.
Kadri Eliisabet Põder õppis aastatel 1982–1993 Tallinna 44. Keskkoolis inglise keele eriklassis ning 1993–1995 Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat ja 1995–1999 teoloogiat (lõpetas "cum laude"), jätkates õpinguid samas ülikoolis teadusmagistrantuuris 1999–2001 (lõpetamata). Aastatel 2001–2005 õppis ta täiendavalt Saksamaal Tübingeni Ülikooli evangeelses usuteaduskonnas, õpingute raskuspunktideks olid dogmaatika ja patristika.
Kadri Eliisabet Põder on töötanud alates 2005. aastast EELK välissuhete referendina ja olnud ka EELK konsistooriumi välissuhete komisjoni liige. Alates 2012. aastast on ta ühtlasi Luterliku Maailmaliidu nõukogu nõunik (huvikaitse ja avalikkuse tunnistuse valdkonnas). 2014. aastal tunnustati teda EELK aukirjaga.
Kõpu kalmistu (Tõstamaa)

Kõpu kalmistu on kalmistu Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõpu külas Pärnu linnas Pärnu maakonnas.
Kõpu kalmistu rajati arvatavasti pärast 1847. aastat, kui Tõstamaale asutati õigeusu kogudus ja Kõpusse rajati selle koguduse kirik. 1848. aastal jagati kogudus kaheks: Seli-Tõstamaa ja Pootsi-Kõpu koguduseks. 
Kõpu kalmistu on alates 2008. aastast riiklik ajaloomälestis. 
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 1,25 km kaugusel põhjaloode suunas. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hooldatud, selle pindala on 1,2 ha.
Esku tänav

Esku tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Esku tänav algab Kloostrimetsa teelt. Tänav on silmusekujuline, põhjaloode-lõunakagu suunaline ja ligikaudu 370 meetrit pikk. Esku tänav on hoonestatud ridaelamu (arhitektid Emil Urbel ja Indrek Erm), paarismajade ja eramutega.
Esku tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänav on nime saanud endise Esku (Esko) talu järgi. Tänav on rajatud endise Lepiku küla Esku (Esko) ja Tammiku talu maadele.
Surnud 6. veebruaril

"Siin loetletakse 6. veebruaril surnud tuntud isikuid."
Granitne (Volnovahha rajoon)

Granitne on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, 13,3 km kaugusel Volnovahhast ja 79,1 km kaugusel Donetskist. Granitne kuulus kuni 2014. aasta 11. detsembrini Telmanove rajooni haldusalasse.
Kalmiuse kaldal asuva Granitne kõrgus merepinnast on 48 meetrit.
Granitne asutati 1780. aastal Krimmist ümberasunud kreeklaste poolt. Kuni 1946. aastani oli asula nimi Stara Karan (Стара Карань). 
Elanikkond.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 3576 inimest.
Hall (arhitektuur)

Hall ehk kodasaal on arhitektuuri mõiste, inglise laensõna, mis tähistab algselt ühte avarat suletud ruumi elamus või hoonet. Üks eestikeelsetest vastetest hallile on "koda" (nt raekoda, vaekoda, kodakirik, püstkoda).
1980. aastate alguses said "hallidena" üldtuntuks Tallinnas V. I. Lenini nimeline kultuuri- ja spordipalee lühem nimetus Linnahall ning Tallinna vanalinna servale Aia (siis Ujula) tänavale ehitatud selvekauplus Kaubahall (praegu Rimi Kaubahall). Hiljem leidis sõna "hall" laialdast kasutamist monteeritavate kerghoonete liitnimedes, nagu kaarhall, viilhall ja kilehall, kus mõiste kasutus on täpne, kuigi võõrapärane. Hilisemast ajast on tuntuim Tallinnas Haabersti linnaosas asuv Saku Suurhall. Levinud on suurte spordisaalide nimetamine spordihallideks.
Ehitusjoonis

Ehitusjoonis on toote, hoone või rajatise ehitusprojekti osaks olev graafiline joonis, millel on objekti ehitamiseks vajalik info joonte, tekstide jms näol. Ehitusjoonise osadeks on jooned ja kirjad, kirjanurk, ehitusjoonisel kasutatavad leppemärgid, eksplikatsioonid, spetsifikatsioonid jne.
Ehitusjooniseid koostab litsentseeritud projekteerija või projekteerimisettevõte.
Surnud 9. detsembril

"Siin loetletakse 9. detsembril surnud tuntud isikuid."
Surnud 10. detsembril

"Siin loetletakse 10. detsembril surnud tuntud isikuid."
UNIAN

UNIAN ehk Ukraina Sõltumatu Infoagentuur (ukraina keeles Українське Незалежне Інформаційне Агентство Новин, УНІАН) on Ukrainas Kiievis asuv uudisteagentuur.
Teabeagentuuri umbes 500 kliendi hulgas on:
14. juunil 2021 avaldas UNIAN ingliskeelses veebis teate, et peatab ajutiselt ingliskeelse väljundi töö.
Cseszneky

Cseszneky de Milvány et Csesznek (ungaripäraselt "cseszneki és milványi gróf Cseszneky") on Ungari aadlisuguvõsa.
Romi Mankin

Romi Mankin (sündinud 7. novembril 1947 Paistu vallas Viljandimaal) on eesti füüsikateoreetik.
Elulugu.
Ta sündis taluniku peres.
Lõpetas 1965 Rakvere 1. Keskkooli, 1970 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna ja 1974 Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuri.
Füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Huygensi printsiibi rikkumisest nõrgas gravitatsiooniväljas" kaitses 1974 Tartu ülikoolis, juhendaja Ivar Piir.
Töökohad.
Stažeerinud 1981 Leipzigi Ülikoolis.
Teadustöö.
Põhilised uurimisvaldkonnad:
Tal on õnnestunud leida üldkovariantse massita skalaarvälja lahend välises aksiaalses kvadrupoolstruktuuriga gravitatsiooniväljas. Käsitlenud ka füüsika kineetika rakendusi ning füüsika õpetamist kõrgkoolis.
Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni, sh kõrgkooliõpikuid.
Andreas Kraas

Andreas Kraas (sündinud 1. novembril 1978) on eesti orienteeruja.
Haridus.
Lõpetas 1997. aastal Tallinna Nõmme Gümnaasiumi. 2003. aastal lõpetas Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo eriala bakalaureuseõppe ja kaitses bakalaureusetöö „Eesti ja Nõukogude Liidu vahelised piirikonfliktid 1930. aastate teisel poolel“ (juhendaja Jüri Ant). 2014. aastal lõpetas Tartu Ülikooli ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetaja eriala magistriõppe ja kaitses haridusteaduse magistri kraadi tööga „Sport ja poliitika: boikottide mõju olümpiamängudele“ (juhendaja Kaarel Piirimäe).
Töö.
2012. aastast spordiriiete ja –varustuse internetipoodi haldava OÜ Duncan juhatuse liige.
Sporditulemused.
Orienteerumisjooksus võitnud aastatel 1996–2014 Eesti meistrivõistlustel 13 kulda, 14 hõbedat ja 10 pronksi.
Aastatel 1997 ja 1998 osales orienteerumisjooksu juunioride MMil, parim tulemus 18. koht lühirajal (1998). Aastatel 2003–2010 võistles 7 korda Eesti koondise liikmena orienteerumisjooksu MMil, parimad tulemused 28. koht tavarajal (2007) ja 10. koht teatejooksus (2006). Orinteerumisjooksu EMil osalenud 3 korda, parim tulemus 9. koht teatejooksus (2006). Orienteerumisjooksu sõjaväelaste MMil osalenud 4 korda, parimad tulemused 15. koht lühirajal ja 5. koht teatejooksus (2008). Orienteerumisjooksu Balti meistrivõistlustel võitis Eesti meeskonna liikmena teatejooksus kulla 2004. ja 2010. aastal.
2016. aasta veteranide MMil orienteerumisjooksus võitis M35 klassis tavarajal hõbeda.
Rogainis võitis meeskondade arvestuses koos Erik Aibastiga 2011. aasta EMil hõbeda. Rogaini MMil sai koos Erik Aibastiga 2012. aastal 4. koha ja 2015. aastal 5. koha.
Kuldtiiva tänav

Kuldtiiva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Kuldtiiva tänav on kaarekujuline ning algab ja lõpeb Udeselja tänaval. Tänav on umbes 300 meetrit pikk. 
Kuldtiiva tänav on rajatud endise Lepiku küla Esku (Esko) ja Tammiku talu maadele. Tänav on hoonestatud 1997. aastal kehtestatud detailplaneeringu alusel 1–2-korruseliste eramutega (ehitatud aastatel 2000–2005).
Briti arhitekt Jonathan Bell on kogumikus „21st Century House“ tõstnud esile 3+1 arhitektuuribüroo projekteeritud elamut Kuldtiiva tänaval kui silmapaistvat, lakoonilise viimistluse ja ebatraditsioonilise planeeringuga elamut.
Kuldtiiva tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemalise tänavanimede sarja. Kuldtiib on liblikate perekond.
Sinitiiva tänav

Sinitiiva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Sinitiiva tänav kaarekujuline ning algab ja lõpeb Udeselja tänaval. Tänav on umbes 260 meetrit pikk. 
Sinitiiva tänav on rajatud endise Lepiku küla Esku (Esko) ja Tammiku talu maadele. Tänav on hoonestatud 1997. aastal kehtestatud detailplaneeringu alusel 1–2-korruseliste eramutega (ehitatud aastatel 2000–2005).
Sinitiiva tänav sai nime 28. novembril 1997. Nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Sinitiib ei ole praegu ühegi liigi ega perekonna nimi, küll aga on mitme sinilibliklaste sugukonda kuuluva liblikaliigi ja -perekonna nime osa.
Chironius diamantina

Chironius diamantina on "Colubridae" sugukonda metsamao perekonda kuuluv maoliik.
"Chironius diamantina" on endeemne Brasiilias Bahia osariigis. Tema elupaik asub Chapada Diamantina rahvuspargis üle 1000 meetri kõrgusel merepinnast.
Liiginimetus anti koha järgi, kust ta avastati, milleks oli Chapada Diamantina.
[[Kategooria:Nastiklased]]
Surnud 11. detsembril

"Siin loetletakse 11. detsembril surnud tuntud isikuid."
Nektariin

Nektariin on nektariinipuu ("Prunus persica" var. "nucipersica") vili.
Nektariinipuu on virsikupuu ("Prunus persica") teisend. Erinevalt sametja pinnaga virsikust on nektariinid sileda koorega.
Nektariinide värvus võib sarnaselt virsikuga varieeruda kollakast punaseni. Keskmiselt on nektariinid virsikutest veidi väiksemad ja magusamad.
Esiliiga 2015

Esiliiga 2015 oli Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 25. hooaeg, mis algas 8. märtsil ning lõppes 8. novembril 2015.
Hooaja eel.
Mullu Premium liigast välja kukkunud Jõhvi FC Lokomotiv ei avaldanud soovi Esiliigas ega Esiliiga B-s jätkata, samuti ei soovinud Esiliiga B-sse tõusta Paide Linnameeskond II, mis tähendab, et need kaks vabanenud kohta täideti sportlike kriteeriumide alusel järgmiste võistkondadega, kes selleks õigust omasid.
Liigatabel.
Tabelikohad voorude kaupa.
Selles tabelis on väljatoodud meeskondade positsioonid peale igat vooru.
Esiliiga üleminekumängud.
Kaheksanda koha saanud meeskond läheb järgmise hooaja Esiliiga koha nimel vastamisi Esiliiga B 2023 kolmandaks jäänud meeskonnaga.
"Sillamäe Kalevi duubelmeeskond teatas, et loobub üleminekumängudest, mistõttu saab Esiliigas kaheksanda koha saavutanud Tartu FC Santos ka järgmiseks hooajaks õiguse pallida Eesti tugevuselt teises liigas."
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+ : -2
Salaaed

"Salaaed" (inglise keeles "The Secret Garden") on Frances Hodgson Burnetti romaan. See avaldati esmalt järjejutuna (hakkas ilmuma 1910. aasta sügisel) ning siis tervikuna 1911. aastal. Tänapäeval on see üks Burnetti populaarsemaid romaane ning seda peetakse inglise lastekirjanduse klassikasse kuuluvaks.
Romaani põhjal on tehtud teatrilavastusi ja filme.
Romaani peategelane on Indias sündinud haiglane ja üksildane kümneaastane tüdruk Mary Lennox, kes saabub orvuna Inglismaale.
Romaan on eesti keeles ilmunud 1931., 1993., 2000. ja 2008. aastal.
Külli Rikas

Külli Rikas (17. juuni 1955 Kuressaare – 5. detsember 2014) oli eesti arheoloog.
Ta lõpetas 1973. aastal Kingissepa Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo erialal, spetsialiseerudes arheoloogiale. Tema diplomitöö teema oli "Kivikirveste tüpoloogia ja nende areng Saaremaal".
Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle Saaremaa Muuseumi, kus töötas algul vanemteadurina ja 1988. aastast ekspositsiooniosakonna juhatajana. Ta oli muuseumi kõigi püsinäituste (ja paljude ajutiste näituste) üks põhikoostajaid.
Isiklikku.
Tema hobi oli kaugmatkamine.
Saatanlikud värsid

"Saatanlikud värsid" (inglise keeles "The Satanic Verses") on Salman Rushdie neljas romaan. See ilmus esimest korda aastal 1988. 
Maagilise realismi võtmes kirjutatud romaan kirjeldab põhiliselt India päritolu näitlejate ja nende lähedaste elu ja seiklusi Londonis ja Mumbais. 
Osa romaani sündmustest on inspireeritud prohvet Muhamedi elust. Romaani pealkiri viitab väidetavalt ajutiselt koraani teksti kuulunud niinimetatud saatanlikele värssidele, mis lubasid palveid kolmele Meka jumalannale, Allātile, Uzzale ja Manātile. Romaani saatanlikke värsse puudutav osa põhineb araabia ajaloolase al-Waqidi ja pärsia ajaloolase Muhammad ibn Jarir al-Tabari töödel. 
Raamat põhjustas moslemite hulgas suurt pahameelt. Iraani usujuht ajatolla Rūḩollāh Khomeynī andis 14. veebruaril 1989 välja fatva, millega mõistis Salman Rushdie surma. Surmanuhtlust ei õnnestunud küll täide viia.
Salman Rushdie on "Saatanlike värsside" eeskujuna nimetanud Mihhail Bulgakovi romaani "Meister ja Margarita".
Mažeikiai rajoon

Mažeikiai rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Telšiai maakonna aladel. Rajoon piirneb põhjas Lätiga.
Piirkonna pindala on 1220 ruutkilomeetrit ja selle rahvaarv oli 2014. aastal 56 143.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Laižuva, Mažeikiai, Reivyčiai, Seda, Šerkšnėnai, Tirkšliai, Viekšniai ja Židikai vald. Eraldi haldusüksus on Mažeikiai linn.
Halduskeskus on Mažeikiai linn. Teised suuremad asulad on Seda ja Viekšniai linn ning Leckava, Laižuva, Pikeliai, Tirkšliai ja Židikai alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 96% leedulased, 2,29% venelased, 0,32% valgevenelased, 0,23% ukrainlased, 0,17% lätlased, 0,13% poolakad ja 0,8% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurim jõgi on Venta jõgi. Teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Šerkšnė, Varduva, Vadakstis. Suurim järv on Plinkšėse järv. Rajoon asub suuremalt osalt Kesk-Venta madalikul, osalt ka Lääne-Kurzeme kõrgustikul (kõrgeim koht 123 meetrit Petraičiai küla all) ja Lääne-Žemaidi lavamaal (Sellel paikneb Dagiai küla all rajooni kõrgeim koht - 146,9 meetrit).
Mažeikiai rajooni territoorium jääb osaliselt Venta regionaalpargi territooriumile.
Ajaga võidu

"Ajaga võidu" on Ott Leplandi kolmas singel tema neljandalt, 2015. aasta 21. mail ilmunud albumilt "Siinpoolne". Laulu viisi on loonud Viljar Norman ja Ott Lepland, sõnade autorid on Jaanika Uibukant ja Kaspar Kalluste.
Danfoss

Danfoss on energeetika ja jahutusseadmete tootja peakontoriga Nordborgis lõuna Taanis Alseni saarel Sønderborgi vallas.
Malvaste kalmistu

Malvaste kalmistu on kalmistu Reigi kihelkonnas Hiiumaa saarel Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Malvaste külas Hiiumaa vallas Hiiu maakonnas.
Malvaste kalmistu rajati 1925. aastal. Kalmistu on alates 1999. aastast riiklik ajaloomälestis. 
Kalmistu loodeosas asub Malvaste kabel. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hooldatud. Malvaste kalmistu pindala on 0,46 hektarit ja kalmusid on kokku umbes 200. Sealsed riikliku kaitse all olevad mälestised on Malvaste kabeliaed ja Malvaste õigeusu kabel.
Kalmistul asub ristpalkidest vana kabel, mille edelaküljele on hiljem juurde ehitatud puidust kellatorn. Kabeli ehitaja Peeter Holm on maetud kabeli juurde.
Esimene matmine Malvaste kalmistule toimus 1925. aastal. Samal aastal toimetati kalmistule kabeli ehituseks vajalikud palgid, mis olid pärit Puski raamatukaupluse hoonest.
Sõjatehnika

Sõjatehnika on tehnilised vahendid sõjas kasutamiseks.
Ajalugu.
Esimesed relvad võeti kasutusele paleoliitikumis. Näiteks ränikivist ja obsidiaanist valmistati kaikataolisi relvi.
Kõige varasemad tõendid sõjast pärinevad neoliitikumist.
Renavas

Renavas on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Seda vallas. See asub Läti piiri ääres Varduva kaldal.
Külla ulatuvad osaliselt Natura 2000 alad Varduva jõgi II ja Varduva jõgi, ka jääb osa Renavasest Varduva maastikukaitsealale.
Renavase mõisat on esmamainitud XVI sajandil, 1763. aastal ehitati sinna kirik. Nii mõis kui ka küla on saanud nime Rönnede suguvõsa järgi, kellele mõis kuulus. Praegune kirik pärineb 1933. aastast.
Muinsuskaitse all on Renavase mõisa süda ja Renavase linnamägi. Pilaleks kutsutav linnamägi oli kasutusel I aastatuhandel eKr. Linnusehoovi pindala on 10x15 meetrit. Linnamäe nõlvad on praegu viie meetri kõrgused, kuid rajamisel oli nende kõrgus tõenäoliselt kümme meetrit. Vallikraav on nüüdisajal seitsme meetri laiune ja meetri sügavune, osa linnust piiravast vallist on sinna sisse vajunud. Kultuurikiht on linnusehoovis 15–40 cm paksune.
Külas on raamatukogu, varem asus seal ka põhikool, kuid praegu asub see uutes ruumides Vadagiai külas. Varduva jõel on pais ja väike hüdroelektrijaam. Mõisa pargis kasvab Leedu jämedaim kuusk.
Nopri Talumeierei

Nopri Talumeierei OÜ on piimatooteid valmistav pereettevõte Võrumaal Rõuge vallas Kärinä külas, mille loosungiks on „Talust otse Sinule!“. Piimatooted valmivad piimafarmi kõrval asuvas talumeiereis. Toodete valmistamisel kasutatakse looduslikke maitseained, vähe töödeldud ja võimalikult kohalikku päritolu tooraineid. Talus peetakse üle 230 lüpsilehma.
Talus on haritavat maad 570 ha, sellest talu omanduses 280 ha. Teravilja kasvatus toimub 220 ha, mais 60 ha ja rohumaad 290 hektaril. Veiseid on 500, nendest lüpsilehmi 235 ja noorloomi 265. Töölisi on talus 7. 
Talumeiereis turustatakse vähemalt 60 piimatoodet toorpiimast juustuni. Edasimüüvaid poode on üle 250. Meiereis on ametis 27 töölist. Nopri toode on puhas, traditsiooniline, vähetöödeldud ja usaldusväärne.
Nopri Talumeierei tootevalikusse kuulub üle 60 toote, näiteks piim, juustud, kohupiimad, võided, määrded, jogurtid, smuutid, talumaiused, desserdid, kodujuustud ja koored. Lisaks toodetakse ka naturaalseid kasemahlajooke.
Talus toimetavad peremees Tiit Niilo, perenaine Vilve Niilo ja nende viis last. Peremees Tiit Niilo on ettevõtjana pälvinud 2009. aastal Valgetähe V klassi teenetemärgi ning 2021. aastal jätkusuutliku põllumajanduse, ettevõtluse ja kogukonna arendamise eest Võru maakonna vapimärgi. Veel valiti Nopri talu peremees parimaks piimakarjakasvatajaks. 
2022. aastal autasustati Nopri perenaist Vilve Niilot Valgetähe V klassi teenetemärgiga.
2019. aastal pälvis Nopri talu regionaalarengu auhinna ehk sai Regionaalmaasikaks.
Nopri talu külastamine.
Nopri Talumeierei on avatud ka külastajatele. Iseseisvalt uudistamine on tasuta. Avatud on ka talupood, kust saab soetada kohalikku toodangut ning värskeid piimatooteid otse meiereist. 
Ekskursioonid pererahvaga tuleb ette broneerida. Meierei kohal on seminariruum kuni 50 inimesele.
Ajalugu.
Talu rajati 1859. aastal. Piimatooteid hakati valmistama alles 1998. aastal. 2002. aastal registreeriti OÜ Nopri Talumeierei ning tooted jõudsid müüki poodidesse. 2009. aastal hakkas talu osutama Eestis veel vähe tuntud agroturismiteenust, aastas külastas talu umbes 3500 grupituristi. Samal aastal hakati ralus tootma gouda talujuustu. 
2019. aastal avati uhiuus 7* nutilaut, et toota veelgi õnnelikumate lehmadega veelgi efektiivsemalt Eesti puhtaimat piima. Nutifarmi juhtimine toimub läbi programmide ja lüpsirobotite töö võimaldab analüüsida iga lehma lüpsinäitajaid.
Nopri Talumeierei koostöös perepoeg Karl Niilo turundusagentuuriga Exela Media Group auhinnati Turundustegu 2022 Grand Prix’ auhinnaga Nopri tegevuse eest TikTokis.
Auhinnad.
Järgmisi Nopri Talumeierei tooteid on peetud tunnustuse vääriliseks:
Maguskirss

Maguskirss on magusa kirsipuu ("Prunus avium") vili.
Kaubandusvõrgus nimetatakse maguskirssi sageli ekslikult mureliks. Viimane on tegelikult murelipuu ("Prunus cerasus" var. "austera") vili.
Kasutamine.
Magusa kirsipuu erinevaid kultivare kasvatatakse laialdaselt maguskirsside saamiseks. Aretatud kultivaride maguskirsid on maitsvad, magusad, mahlased. Metsikuna kasvavatel puudel on viljad väiksemad ning vähem magusad ja mahlased. Oluliselt hapumad on teised tuntud kirsid – hapukirsid. Maguskirsse süüakse eelkõige värskelt, kuid neid kasutatakse ka hoidiste, kastmete, likööride jm valmistamisel.
Värskete viljade toodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis.
Toodangutabelis on antud järgmiste kirsside toodang kokku: maguskirsid (metsikute puude ja kultivaride viljad), südakirsid (var. "juliana") ja kõhrkirsid (var. "duracina"). 2012. aastal toodeti maailmas 2,2 miljonit tonni maguskirsse.
Sveta Grigorjeva

Sveta (Svetlana) Grigorjeva (sündinud 16. jaanuaril 1988 Tallinnas) on Eesti koreograaf, tantsija, luuletaja, kultuurikriitik ja publitsist.
Ta on üles kasvanud Lasnamäel ja lõpetanud 2007. aastal Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi hõbemedaliga. Aastatel 2008–2013 on ta õppinud Tallinna Ülikoolis koreograafiat, lõpetanud magistrikraadiga. Peale selle on ta end täiendanud 2011. aastal Prantsusmaal Nice'is (Université Nice-Sophia-Antipolis) ja lavastanud 2012. aastal programmi EMCDA Network raames Gröönimaal ("Welcome to the Jungle"). Aastatel 2017–2022 õppis Grigorjeva koreograafiat Saksamaal Gießenis Justus-Liebig ülikoolis, kust sai oma teise magistrikraadi.
2023. aastal astus Sveta Grigorjeva Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia doktorantuuri, kus uurib nüüdistantsu poliitilisust.
Luuletajana debüteeris Sveta Grigorjeva Värskes Rõhus ja Vikerkaares. 2013. aasta sügisel ilmus tema debüütkogu "kes kardab sveta grigorjevat?".
Looming.
Lavastaja-koreograaf (enamasti ka tantsija).
Lisaks osalenud korduvalt tantsijana teiste koreograafide-lavastajate töödes.
Sveta Grigorejeva lavastuste põhjalikuma nimekirja leiab Eesti Teatri Agentuuri andmebaasist.
Luulekogud.
Hasso Krull on kirjutanud Sveta Grigorjeva luule kohta järgmist: „Kuskil võib tõepoolest olla keegi, kes Sveta Grigorjevat kardab – või täpsemalt, keegi, kes kardab tema luuletusi. Miks just luuletusi? Väga lihtsalt põhjusel: autori isikus pole mitte midagi ähvardavat. Temas pole isegi midagi ebatavalist. Vastupidi, temas on just midagi rõhutatult tavalist, tüüpilist, triviaalset, midagi eriti lihtsat ja ootuspärast. Tõsi küll, see lihtne ja ootuspärane käristatakse ootamatult katki, nii et nähtavale tuleb rebitud, hatune pind: “purustan oma ilu // ja ülejäänust / ehitan üles persekukkund inimeste / kuningriigi” (lk 22). Kuid katki käristatakse see just luuletustes: täpsemalt, neis luuletustes purustatakse üks ilu, et nähtavale tuleks midagi muud, midagi kummalist, ebatavalist ja veidrat, midagi mööduvat, põgusat, sattumuslikku… See “midagi muud” ongi tänapäeva ilu, mida võib soovi korral nimetada modernsuseks – sest nagu arvas vana aukussilmne dekadent, “pole paremat sõna kõnealuse idee väljendamiseks”."
Tema luulet on avaldatud 2023. aasta kogumikus "Eesti novell".
Eesti majanduselu leksikon

"Eesti majanduselu leksikon" on 1939. aastal ilmunud Eesti majandustegelaste lühielulugusid sisaldav leksikon.
Majandustegelastest on leksikoni võetud tööstuslikel ja käsitöönduslikel aladel tegutsejaid. 
Raamatu avaldas Pärnu kirjastus Sõna, selles on 332 lehekülge. Teose toimetas Arvo Leetmaa.
Anu Anton

Anu Anton (ka Mändsalu-Õunapuu; 14. juuni 1939 Rakvere – 4. september 2002 Kose) oli eesti laulja. 
1959. aastal võitis ta lauluga "Meie Mall" esimese lauluvõistluse Eesti NSVs (hilisema nimetusega Arne Oidi nimeline lauluvõistlus).
Tema 1950. aastate lõpus esitatud laulud olid peamiselt Eesti autorite tehtud. 1960. aastatel esitas ta suures osas välisautorite laule, mille võõrkeelsed sõnad olid tõlgitud eesti keelde.
Anu Anton suri 4. septembril 2002 Kosel ja ta maeti 5. oktoobril 2002 Pärnamäe kalmistule.
Laule.
Tema esituses populaarseks saanud laule:
Eesti muusika biograafiline leksikon

"Eesti muusika biograafiline leksikon" (lühend EMBL) on 2007 (1. köide) ja 2008 (2. köide) ilmunud Eesti muusikategelaste biograafiaid koondav leksikon. 
Leksikon sisaldab 3086 muusikategelase biograafiat. Raamatu kirjastas Eesti Entsüklopeediakirjastus. Kaheköitelises raamatus on kokku 1160 (530 + 630) lehekülge.
Georges-Olivier Châteaureynaud

Georges-Olivier Châteaureynaud [žorž-olivj'ee šatorein'oo] (sündinud 1947 Pariisis) on prantsuse kirjanik.
1982. aastal pälvis ta Renaudot' auhinna romaani "La Faculté des songes" eest ning 2005. aastal Goncourti novelliauhinna novelli "Singe savant tabassé par deux clowns" eest.
Eesti keeles on ilmunud tema novellikogu "Õnne põik" (Loomingu Raamatukogu 6–8, 2014, tõlkinud Indrek Koff, tõlgitud teostest "Singe savant tabassé par deux clowns", "Le Héros blessé au bras" ja "La Belle charbonnière").
Murel

Murel ehk morell ehk morellkirss ehk griott ehk magusveiksel on murelipuu ("Prunus cerasus" var. "austera") vili. Murelipuu on hapu kirsipuu teisend.
Kaubandusvõrgus müüakse murelite nime all sageli hoopis maguskirsse, mis on magusa kirsipuu ("Prunus avium") viljad.
Murelid on eristatavad teistest hapukirssidest tumepunase värvuse, viljaliha ja mahla poolest. Vastandina on amarellkirsid heledamad ning ka nende mahl on õrnalt punakas või isegi peaaegu värvitu.
Mureleid kasutatakse eelkõige kookide, mooside ja muude hoidiste valmistamisel. Samuti kasutatakse mureleid mitmesuguste magustoitude valmistamisel.
Eesti avalikud tegelased

"Eesti avalikud tegelased" on 1932. aastal ilmunud Eesti avaliku elu tegelaste biograafiaid koondav leksikon, mille kirjastas Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus. Raamatu toimetaja oli Richard Kleis. Raamatus on 412 lehekülge.
Karl Kull (ettevõtja)

Karl Kull (sündinud 11. detsembril 1989) on Eesti pedagoog, ettevõtja ja poliitik. Ta kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu.
2013. aastal asutas Karl Kull meditsiinivaldkonnaga seotud idufirma HealMe ja 2014. aastal disainibüroo Snap Design.
Töötanud Miina Härma Gümnaasiumis õpetajana.
Haridus.
Karl Kull on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi. 2012. aastal lõpetas Kull Tartu Ülikooli keemia erialal.
Tegevus ühingutes.
Kull on korporatsiooni Sakala juhatuse liige 2014. aastast, MTÜ Sport &amp; Music Plus asutaja ja juhatuse liige. Sport &amp; Music Plus on toetanud Eesti Veelaua ja Veesuusa Liitu, Eesti noori poksijaid ning kultuuriga seotud ettevõtmisi.
Mudel Euroopa Parlament.
Osalenud Euroopa Majaga seotud Mudel-Euroopa Parlamendi istungite korraldamisel. Kull on olnud 2010 aastal rahvusvahelise Model European Parliament Istanbul 2010 istungi asepresident ning 2011. aastal rahvusvahelise Model European Parliament Tallinn 2011 istungi president.
Poliitiline tegevus.
2013. aastal astus IRL-i ning valiti Tartu linnavolikogu 8. koosseisu volikogu liikmeks. Ta on ka Tartu linnamajanduse ja Tartu linnavara komisjonide liige.
HealMe.eu.
2013. aastal asutas Kull koos onkoloog Peeter Padrikuga healme.eu. HealMe on rahvusvahelise meditsiinivõrgustiku abil meditsiiniteenuste vahendamisega tegelev firma. HealMe-l on partnerlussidemed Eesti, Šveitsi, Belgia, Inglismaa, Saksamaa ja Leedu haiglatega.
Isiklikku.
Karl Kull sündis Tartus arstiteadlase professor Mart Kulli ja gastroenteroloog Ingrid Kulli peres. Vend Mart Kull on üks Eesti juhtivaid reumatolooge.
Tsimmi järv

Tsimmi järv (ka "Tsimmi paisjärv, Raguli ülemine paisjärv") on paisjärv Antsla vallas.
See on paisutatud Tootsi ojale.
Järves on kolm saart pindalaga 0,24 ha.
2015. aasta jaanuaris purustas järvevee vool tammi ja sõidutee.
Tüümuse säsi

Tüümuse säsiks ("medulla thymi") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel tüümuse sagarates eristatavat ala, milles on tuvastatavad Hassalli kehad ja väheses koguses ka tümotsüüdid.
Tüümuse säsi on normaalse füsioloogia ja anatoomiaga loomadel nii embrüonaalse, sünnijärgse kui ka täiskasvanud tüümuse osa.
Inimlootel lahknevad alates 8. rasedusnädalast kõrvalkilpnäärmed, tüümuse pooled hakkavad üksteise poole kasvama ja ühinevad südamepaunaga ning moodustuma hakkab säsiosa (alates 9.–11. nädalast).
Tüümuse säsi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Tüümuse kortikomedullaarne tsoon.
Tüümuse säsi eraldab tüümuse koorest veresoonte rohke tüümuse kortikomedullaarne tsoon.
Tüümuse kortikomedullaarse tsooni ülemineku kohalt ja tüümuse säsist saavad alguse viima lümfisooned mis kulgevad koos veresoontega ja väljuvad elundist kihnu kaudu.
Arvatakse, et protümotsüüdid sisenevad tsooni tüümuse säsis paiknevate suuremate veenulite kaudu. Ka topeltpositiivsed αβ T-rakud liiguvad tsooni, kus toimub positiivne ja negatiivne selektsioon ning koolitamine T-abistajarakkudeks ja tsütotoksilisteks T-rakkudeks.
Tüümuse perivaskulaarsed ruumid.
Mitmete autorite arvates aga paiknevad tüümuse säsis tüümuse perivaskulaarsed ruumid.
Funktsioonid.
Arvatakse, et tüümuse säsi funktsioonideks on autoreaktiivsete CD4(+) ja CD8(+) tümotsüütide negatiivne selektsioon.
Tüümuse säsi seotus αβ T-rakkude arengu mitmete aspektidega, sh regulatoorsete T-lümfotsüütide populatsiooni Foxp3(+) "natural regulatory T cells" ("nTreg cells") arengu ja positiivse selektsiooni läbinud αβ T-rakkude küpsemise tagamine on vaidluse all, osade allikate kohaselt on konsensus siiski saabumas.
Histoloogiline koosseis.
Tüümuse säsis on tuvastatud:
Tüümuse säsi toekoes on ülekaalus tüümuse säsi epiteelirakud (mTECs), mis edastavad paljunemis-, ellujäämis- ja diferentseerumissignaale.
Inimese normaalne tüümuse säsi sisaldab, peamiselt Hasalli kehade läheduses, varieeruva suurusega populatsiooni (näiteks 33 ± 4,8%) tüümuse B-rakke, kuid nende päritolu ja funktsioonid on ebaselged.
Tüümuse epiteeli retikulaarrakud paiknevad nii säsis kui ka koores ja on aktiivsed neuroendokriinsete funktsioonidega rakud, mis komplekteerivad ja eritavad mitmeid hormoone. Nende funktsiooniks on ka interleukiinide ja kasvufaktorite eritamine ning "sisekontrolli" tagamine – kontrollides T-rakke nii, et ringlema ei pääseks oma antigeenidega reageerivad T-rakud.
Eesti Lastesõprade Ühing

Eesti Lastesõprade Ühing oli lastekaitset ja laste huviharidust edendanud ühing, mis tegutses aastatel 1928–1940.
Klecki rajoon

Klecki rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 974 km². 2009. aasta seisuga elas seal 32 302 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal, praegustes piirides on aastast 1966.
Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Čyrvonaja Zorka, Hałynka, Hrycevičy, Kuchčycy, Morači, Nahornaja, Siniaŭka, Ščepičy, Zaastraviečča, Zubki ja Tuča külanõukogu. Halduskeskus on Klecki linn.
Rajooni tähtsamad jõed on Łań ja Morač. Rajooni põhjaosa asub Kapyli kõrgustikul, lõunaosa aga Polesje madalikul. Kõrgused jäävad üldiselt vahemikku 150–180 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (232 meetrit) asub Liskava küla juures. 
2009. aasta seisuga olid elanikest 93,63% valgevenelased, 3,87% venelased, 1,15% poolakad ja 1,35% oli teistest rahvustest. 92,4% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 6,86% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 85,49% elanikke, vene keelt aga 23,69%.
Lõoke (film, 1964)

"Lõoke" on 1964. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Film on tähelepanuväärne selle poolest, et seal mängivad paljud eesti näitlejad. 
Süžee.
Filmi tegevus toimub 22. juunil 1942. Sakslased katsetavad polügoonil Nõukogude tankide peal uut tüüpi soomust läbistavaid mürske. Tankide meeskonnad komplekteeritakse sõjavangidest. Üks tank T-34, mille meeskonda kuuluvad kolm Nõukogude sõjavangi ja üks Prantsuse vang, pääseb aga polügoonilt põgenema. Tank tekitab sakslastes segadust ja paanikat. Enne sakslaste varitsust jookseb ootamatult tanki ette väike laps. Tankist Ivan peab tanki kinni ja läheb teda päästma, kuid Saksa sõdur laseb ta maha.
Riigireetmine

Riigireetmine on oma riigi iseseisvuse ja sõltumatuse või territoriaalse terviklikkuse vastu suunatud vägivallata tegevus või riigisaladuseks tunnistatud teabe edastamine välisriigile.
Riigireetmine Eesti õigussüsteemis.
Vastavalt Eesti Vabariigi Karistusseadustikule on riigireetmine:
Eesti Vabariigi kodaniku poolt välisriigi, välisriigi organisatsiooni, välismaalase või välisriigi ülesandel tegutseva isiku abistamine Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse või territoriaalse terviklikkuse vastu suunatud vägivallata tegevuses või riigisaladuse või salastatud välisteabe kogumine selle edastamise eesmärgil või selle edastamine välisriigile, välisriigi organisatsioonile, välismaalasele või välisriigi ülesandel tegutsevale isikule.
Eestis karistatakse riigireetmise eest 6–20-aastase või eluaegse vangistusega.
Riigireetureid.
Eesti Vabariigis on riigireetmises süüdi mõistetud mitu inimest. Tuntuimad neist on:
Tüümuse sagar

Tüümusesagarad (ains "lobus thymicus") on tüümusega sündinud selgroogsetel loomadel sidekoelise tüümuse kihnuga kaetud ja sellest lähtuvate vaheseintega jaotatud tüümuselundi osad.
Tüümuse sagarate areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Sagarate arv varieerub loomaliigiti, paljudel loomadel on elund kolmesagaraline: kaelasagar ("lobus cervicalis"), rinnaõõnes paiknev rindkeresagar ("lobus thoracicus") ja neid ühendav vahemine sagar ("lobus intermedius").
Mao tüümusesagarad.
Madude tüümust on vähe uuritud, kuid arvatakse, et tüümus on neil üks esimesi lümfoidorganeid, mis välja areneb. Mao tüümust (saksa "der Ophidienthymus") on maininud juba Blasius (1681)
Tänapäevaste madude tüümus on paariline elund, mis koosneb paremast ja vasakust sagarast, mõlemal elundi poolel on eristatavad tüümusesagarikud, mille arv on liigiti varieeruv.
Inimese tüümusesagarad.
Tüümusesagarad on normaalse füsioloogia ja anatoomiaga nii embrüonaalse, sünnijärgse kui ka täiskasvanud tüümuse osa.
Vaskulaarne "mesodermal tissue" katab embrüonaalses arengujärgus elundi nii, et hakkavad formeeruva varieeruva kuju ja suurusega sagarad.
Tüümusesagarate formeerumise kohta on andmed varieeruvad. Ühes uuringus, milles kasutati pärast seaduslikke aborte omandatud eri vanuses looteid, tuvastati tüümuse sagarike formeerumise protsess alates 10. nädalast (Ghali jt, 1980) ja 12. nädalast (Harr, 1974). Aga on ka andmeid, et tüümuse lobulatsioon võib alata 16. arengunädalal.
Sünnijärgselt on enamiku inimeste tüümuselundil tuvastavad kaks tüümusesagarat: vasak ("lobus sinister") ja parem ("lobus dexter") – ning lisaks tüümusesagarikud.
Tüümusesagarad on varieeruva suuruse ja kujuga – 212 vastsündinu tüümuse ultraheli tulemused on kinnitanud seda, et vasak tüümusesagar on pikem kui parem.
Mõlema tüümusesagara ülemine tipp ulatub kaela ning on ühendatud "thyrothymic ligament"'iga kilpnäärme vastava sagara alumise otsaga.
Inimestel võidakse normaalseks pidada ka vahelmise tüümusesagara olemasolu.
Tüümusesagaraid kasutatakse mitme teadusharu laborites katsete ja uuringute läbiviimise alusmaterjalina.
Sagara ehitus.
Iga sagar koosneb tüümuse koorest ja tüümuse säsist, mis on varustatud rikkaliku vere- ja lümfisoonte võrgustikuga.
Tüümuse koor.
Tüümuse koor ("cortex thymi") on tüümusesagarike osa, mille tüümuse epiteeli retikulaarrakkude võrgustikus on võimalik hulgaliselt arenevaid tümotsüüte tuvastada ja mida eraldab tüümuse säsist veresoonte rohke tüümuse kortikomedullaarne tsoon.
Tüümuse säsi.
Tüümuse säsi ("medulla thymi") on tüümusesagarike osa, milles on tuvastatavad Hassalli kehad ja väheses koguses ka tümotsüüdid.
Anatoomianomenklatuurid.
Tüümuse sagar on kantud järgmistesse anatoomianomenklatuuridesse:
Ajaloolist.
Tüümusesagara õõnsused.
De Graaf (1671), Bartholinus (1673), Vernois (1740) jmt autorid on kirjeldanud tüümusesagarikes olevaid õõnsusi (toru, õõnsus, õõneselund).
Gadūnavas

Gadūnavas on alev Leedus Telšiai rajoonis, Gadūnavase valla halduskeskus. 
Ajalugu.
Gadūnavast on esimest korda mainitud aastal 1638. aastal. Toona kandis see Degeniai nime. Aastal 1765 püstitati Degeniai külla kabel. Küla sai praeguse nime peale aastat 1783, mil Gadonówite perekond sinna uue puidust kiriku ehitas. Kirik tõi kaasa asula kasvu, aastal 1817 sai sellest kihelkonna keskus, aastast 1841 alev. Aastal 1886 muudeti asula staatus siiski külaks tagasi.
Aastal 1901 valmis uus, uusgooti stiilis punastest tellistest kirik. Peale Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Asulast sai taas alev aastal 1972.
Janapolė

Janapolė on alev Leedus Telšiai rajoonis Varniai vallas. Alev asub Virvytė jõe kaldal Žemaidi kõrgustikul. Vene keeles on asula kohta kasutatud ka nimekuju "Янополь".
Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Janapolė asub Varniai regionaalpargi territooriumil.
Ajalugu.
Arheoloogiliste uurimuste põhjal asustati see paik mesoliitikumis, neoliitikumis ja pronksiajal oli seal aga tihe asustus. Sealsed leiud asuvad hoiul Leedu Rahvusmuuseumis.
XIII sajandil kandis asula Vìržuvėnai nime ja kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda, asudes kuralaste ja žemaitide piiri lähedal. Hermann Wartbergest nimetas asulat aastal "Verseveneks". Žemaidid asusid sinna elama XIV sajandil. Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija).
XVII sajandil asus külas piiskoppide lauamõis. Aastail 1708–1711 laastas seda piirkonda katk. Sealsest elanikkonnast suri katku kolm neljandikku. Et selle kandi majandust tugevdada, kaotati mõisas pärisorjus. Aastal 1748 rajati külla kirik.
Aastal 1762 sai piiskopiks Jonas Lopacinskis. Tema muutis Vìržuvėnai üheks oma residentsiks, ka lasi ta aastal 1763 ümber ehitada sealse kiriku. Tema järgi hakati asulat Janapolėks kutsuma. Aastal 1776 lasi ta ehitada uue kiriku, Janapolėst sai ühtlasi kihelkonna keskus. Aastal 1778 sai asulast alev. Pärast Jonas Lopacinskise surma kolisid piiskopid Alsėdžiaisse.
XIX sajandiks oli sealne mõis jäänud varemetesse. Praegune kirik valmis aastal 1815, selle kellatorn aastal 1842. Alevi elanikud osalesid aastal 1831 võitluses tsaaririigi võimude vastu. Selle tagajärjel konfiskeeriti Janapolė piiskoppidelt ja sealsest mõisast sai riigimõis.
Pärast Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Janapolė kohaliku kolhoosi keskus.
Karl Kull

Karl Kull (3. märts 1930 Pärnu – 23. märts 2021) oli eesti arst ja arstiteadlane.
Aastatel 1938–1944 õppis ta Pärnu 8. Algkoolis ja 1944–1949 Pärnu 1. Keskkoolis. Õppis Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, lõpetas ülikooli 1955. aastal "cum laude". 1968. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja, mille teemaks oli "Translumbaalne aortograafia ja vererõhu mõõtmine otsesel meetodil aordi-niudearterite aterosklerootiliste kahjustuste diagnostikas".
Pärast ülikooli töötas ta kuni 1957. aastani Hiiumaal. Oma esimesel töökohal Kärdla haiglas täitis ta personalipuuduse tõttu ühel ajal günekoloogi, üldkirurgi, tervishoiuosakonna juhataja ja kohtumeditsiini eksperdi ametikohustusi.
1957–1962 töötas arstina Tapa haiglas. Alates 1962. aastast on Kull töötanud Tartus, algul lastekirurgia osakonna juhatajana. 1963 kutsuti ta tööle Toome haavakliinikusse üldkirurgiks ja 1965 äsja avatud veresoontekirurgia osakonna juhatajaks. 
1973–2000 oli Kull Tartu onkoloogiadispanseri kirurgiaosakonna juhataja. 1975–1996 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna onkoloogiaõppetooli dotsent ja professor. Alates 2000. aastast oli Kull Tartu Ülikooli Kliinikumi onkoloogiakirurgia osakonna konsultant.
Lauko Soda

Lauko Soda (ka Lauksoda) on alev Leedus Telšiai rajoonis Ryškėnai vallas.
Alevis on raamatukogu. Sealne kool on Ryškėnai kooli osakond.
Ajalugu.
1787. aastal rajati külla kirik. Kuni 1848. aastani oli Lauko Soda piiskoppide valduses. Praegune kirik pärineb 1889. aastast.
1936. aastal sai Lauko Sodast kihelkonna keskus. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Lauko Soda kohaliku sovhoosi keskus. Asula sai aleviks 1972. aastal.
Avignoni teatrifestival

Avignoni teatrifestival on igal aastal juulis Prantsusmaal Avignonis toimuv teatrifestival. Festivali asutas Jean Vilar 1947. aastal. Selle eesmärk on tutvustada kaasaegseid teatri- ja tantsulavastusi Prantsusmaalt ja mujalt maailmast. 
Teatritrupid esinevad ligi 20 ebatraditsioonilises mängupaigas. Festival koostab igal aastal tervikuna uue programmi, kuhu kuulub arvukalt uuslavastusi ning maailmaesietendusi. 2015. aastal valiti festivali põhiprogrammi NO99 lavastus "Mu naine vihastas". See oli esimene Eesti teatri lavastus Avignoni festivalil.
Nerimdaičiai

Nerimdaičiai on alev Leedus Telšiai rajoonis Nevarėnai vallas. 
Aastal 1860 valmis sealne kirik, aastal 1923 sai sellest kihelkonna keskus. aastast 1841 alev. Nerimdaičiaist sai alev aastal 1972.
Arvo Raimo

Arvo Raimo (13. detsember 1940 – 14. oktoober 2015) oli eesti näitleja.
Viljandis sündinud ja Viljandi 1. Keskkooli lõpetanud Arvo Raimo sattus teatritööle otse koolipingist ja pooljuhuslikult. Ugala teatrisse jõudis ta kooli näiteringi juhataja Hilja Varemi kutsel ajutiselt asendusnäitlejaks. 
Hiljem õppis Raimo Karl Aderi ja Aleksander Satsi loodud Ugala õppestuudios, mille lõpetas 1960. aastal ja samast aastast töötas näitlejana Viljandi Ugala teatris. 
55 teatriaasta jooksul jõudis Arvo Raimo teha üle 200 rolli.
Pavandenė

Pavandenė on alev Leedus Telšiai rajoonis Varniai vallas. Alev asub Varniai regionaalpargi territooriumil. Vene keeles oli alevi kohta kasutusel nimekuju Повондень.
Ajalugu.
Asula sai alguse XIV sajandil. Aastast 1596 on teada, et seal asus Pavandenė mõis. Mõisa omanik Jonas Burba Gervydas jagas valduse oma viie poja vahel, küla ise läks neist kahe – Stanislovase ja Mykolase – valdusse.
Aastal 1773 läks asula Bouffalide valdusse. Hiljem on asula kuulunud veel Danilevičitele ja Sakelistele. Aastal 1831 moodustasid ülestõusnud Pavandenė elaniku väesalga. Asulast sai alev aastal 1972.
Arno Babadžanjan

Arno Babadžanjan (armeenia Առնո Բաբաջանյան; 22. jaanuar 1921 Jerevan – 11. november 1983 Jerevan) oli armeenia helilooja ja pianist.
Arno Babadžanjan oli pärit õpetaja perekonnast. Oma esimesed muusikateosed kirjutas ta juba 9-aastaselt. Tema talenti märkas tuntud helilooja Aram Hatšhaturjan. 1938. aastal kolis Arno Babadžanjan Moskvasse ja astus Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogilise Õppeasutuse viimasele kursusele, kus lõpetas Jelena Gnessini klaveriklassi ja Vissarion Šebalini kompositsiooniklassi. Seejärel asus ta õppima Moskva Riiklikus Tšaikovski nimelises Konservatooriumis. 1947. aastal lõpetas Arno Babadžanjan eksternina Jerevani Konservatooriumi ja 1948. aastal Moskva Riikliku Tšaikovski nimelise Konservatooriumi.
Aastatel 1950–1956 oli ta klaveriõppejõud Jerevani Konservatooriumis. 1956. aastal kolis Arno Babadžanjan Moskvasse.
Arno Babadžanjan saavutas laulukirjutajana suure populaarsuse. Tema lauludele kirjutasid sõnu tuntud luuletajad Robert Roždestvenski, Jevgeni Jevtušenko, Andrei Voznessenski ja Leonid Derbenjov. Paljusid Babadžanjani laule esitas Muslim Magomajev.
Arno Babadžanjan kirjutas ka instrumentaaldžässi lugusid ja muusikale.
Babadžanjani süvamuusikaline looming oli algul tugevasti mõjutatud armeenia rahvamuusikast, alates 1950. aastate lõpust kasutas ta aga ka uuenduslikke vormilahendusi.
Esiliiga B 2015

Esiliiga B 2015 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmas liiga. Esiliiga B 3. hooaeg algab 4. märtsil ja lõpeb 8. novembril 2015.
Esiliiga B üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Ülemineku mängude võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas B ning kaotaja II liigas.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 22
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 12
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+ : -3
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+ : -4
Ubiškė

Ubiškė on alev Leedus Telšiai rajoonis Tryškiai vallas. 
Alevis on lasteaed-algkool ja raamatukogu. Esimene kirik püstitati Ubiškėsse aastal 1784, praegune pärineb aastast 1851. Alev aastast 1972.
Žarėnai

Žarėnai on alev Leedus Telšiai rajoonis, Žarėnai valla halduskeskus. Alev asub Minija jõe ülemjooksul. Vene keeles on asula kohta kasutusel olnud ka nimekuju Жораны.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Esimene kirik püstitati Žarėnaisse 16. sajandil, praegune pärineb aastast 1911. Alev aastast 1972.
Alevi järgi on nimetatud Oandu lademe Žarėnai kihistik.