tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dahomee

Dahomee oli Aafrika kuningriik (tänapäeva Benini aladel), mis eksisteeris aastatel umbes 1600 kuni 1894, kui Dahomee viimane kuningas Behanzin alistus prantslastele ning Dahomee liideti Prantsuse koloniaalimpeeriumiga. Dahomee kuningriigi rajasid fonid 17. sajandi alguses, kuningriik sai piirkonnas mõjuvõimsaks vallutades 18. sajandil mitmeid tähtsamaid Atlandi-äärseid linnu.
Suurema osa 18. ja 19. sajandist oli Dahomee Lääne-Aafrika piirkonnas mõjuvõimas riik, lõpuks kaotati isegi Oyo kuningriigi vasallriigi staatus. Dahomees oli hästiarenenud majandus, mis seisis peamiselt vallutuste ja orjatööjõu peal, eurooplastega käis tihe kaubavahetus, kuningriigis oli tugev keskvalitsus, maksusüsteem ja hästiorganiseeritud sõjavägi. Märkimisväärsed olid saavutused kunstivallas, ainult naistest koosnenud sõjaväeüksus ja välja arenenud vodunitraditsioonid.
Dahomee/Benin.
Sama nime võttis endale Benin iseseisvumisel 1960. aastal, kuid muutis selle 1975. aastal Nigeri alamjooksul asunud Benini kuningriigi järgi ümber.
Dahomee kunstis ja kultuuris.
2022. aastal linastus film "The Woman King" (ee k "Naiskuninga armee"), kus kujutati Dahomee õukonda ja naissõdalasi.
César Gaviria Trujillo

César Augusto Gaviria Trujillo [s'eesar gav'iiria truhh'iljo] (sündinud 31. märtsil 1947 Pereiras (Colombia)) on Colombia poliitik. Ta oli Colombia president aastatel 1990–1994.
Ta alustas poliitikukarjääri 1970. aastal Pereira linna nõukogu liikmena. 1974 sai temast Pereira linnapea ja samal aastal valiti ta Risaralda asemel senatisse. 1978 nimetas president Julio César Turbay Ayala ta arendus- ja tööstusministri asetäitjaks.
Aastail 1985–1986 tegeles Gaviria Virgilio Barco Vargase valimiskampaaniaga ja sai teenete eest koha rahandusministri juures avaliku krediidi osakonnas.
Gaviria esitas Kongressile eduka agraarreformi ja maksureformi seaduseelnõu. 1987 määrati ta siseministriks. Ta oli läbirääkija sissirühmaga M-19. Veebruaris 1989 astus ta tagasi, et olla taas presidendikampaania organiseerija: seekord aitas ta Luis Carlos Galánit Liberaalsest Parteist.
Gaviria tõus avalikkuse ette algas pärast Galáni mõrvamist 18. augustil 1989, presidendikampaania ajal. 11. märtsil 1990 valiti Gaviria Liberaalse Partei presidendikandidaadiks. 27. mail valiti ta 47 protsendi valijate häältega presidendiks. Vahe järgmise kandidaadiga oli 1,3 miljonit häält.
Selle kampaania ajal mõrvati kolm presidendikandidaati ja riiki oli haaramas terrorilaine. Seetõttu kaotas Gaviria, kes 43-aastaselt oli noorim president Colombia lähiajaloos, rahva poolehoiu.
Presidendina tuli Gavirial tegelda peamiselt sisside ja narkokaubitsejatega. Ta pakkus USA poolt tagaotsitavatele narkokaubitsejatele võimaluse pääseda USA-le väljaandmisest ja legaliseeruda, pääsedes kerge karistusega kodumaal. 
Pärast presidendiaega sai temast ARO peasekretär.
Virgilio Barco Vargas

Virgilio Barco Vargas (17. september 1921 Cúcuta Norte de Santanderi provints – 20. mai 1997 Bogotá) oli Colombia president 1986–1990.
Tema poliitiline karjäär algas 1943, kui sai liberaalist nõunikuks Durania linnanõukogus. Hiljem valiti ta Kongressi alamkotta.
Vägivalla perioodi ajal 1940. aastatel ja 1950. aastate alguses, mis oli tuntud ka kui La Violencia, mille ajal liberaalid ja konservatiivid pidasid omavahel brutaalset sõda ja mille jooksul sai tuhandeid inimesi surma, oli Barco eksiilis USAs.
Ta pöördus tagasi Colombiasse 1954. aastal ja aitas korraldada parteidevahelist rahu. Ta püüdis saavutada stabiilset demokraatiat. Järgmise 40 aasta jooksul teenis ta riiki kaks koosseisu senatis 1958–1966, oli saadik Suurbritannias 1961–1962, 1990–1992 ja Ameerika Ühendriikides 1977, Bogotá linnapea 1966–1969 ja Maailmapanga direktor 1969–1974.
Tema karjääri tipuks võib pidada 1986. aastat, mil ta võitis presidendivalimised enam kui 58 protsendi häältega. See oli suurim protsentuaalne näitaja Colombia ajaloos.
Simón Bolívar

Simón José Antonio de la Santísima Trinidad Bolívar Palacios Ponte y Blanco (tuntud rohkem kui Simón Bolívar 24. juuli 1783 Caracas – 17. detsember 1830) oli Venezuela sõjaväe- ja poliitikategelane. Ta oli Suur-Kolumbia ja Boliivia vabariigi rajaja. 
Ta oli üks silmapaistvamaid juhte Ameerika vabadusvõitluses Hispaania vastu. Ta inspireeris ja aitas saavutada Boliivia, Colombia, Ecuadori, Panama, Peruu ja Venezuela iseseisvuse.
Bolívar sündis rikkas kreooli perekonnas ja nagu oli tema ajal tavaks kõrgema klassi perekondade pärijate puhul, saadeti ta varakult välismaale õppima. 16-aastaselt saabus ta Hispaaniasse ja seejärel kolis Prantsusmaale. Euroopas viibides tutvus ta valgustusajastu ideedega, mis hiljem motiveeris teda tõrjuma Lõuna-Ameerika kolooniates valitsevaid hispaanlasi. Kasutades ära Napoleon I vastasest sõjast Hispaanias põhjustatud segadusi, pani Bolívar 1808. aastal aluse Colombia iseseisvuspüüdlustele. Colombia (Gran Colombia, hiljem Uus-Granada) iseseisvus kindlustati 7. augusti 1819. aastal, kui võideti Boyacá lahing. 1821. aastal võitsid Bolivari juhitud revolutsionäärid hispaanlasi ning Carabobo lahingu, mis tegi Venezuelast iseseisva riigi.
Pärast seda võitu Hispaania monarhia üle osales Bolívar Ladina-Ameerika esimese iseseisvate riikide liidu - Gran Colombia - asutamisel, mille presidendiks ta oli aastatel 1819–1830. Edasiste sõjakäikude ajal tõrjus ta Hispaania väed Ecuadorist, Peruust ja Boliiviast, millest viimane kannab tema nime. Ta oli samaaegselt Gran Colombia (praegune Venezuela, Colombia, Panama ja Ecuador), Peruu ja Boliivia president. Üsna pea sai Boliivia presidendiks tema parem käsi Antonio José de Sucre. Bolívari eesmärk oli luua tugev ja ühtne hispaaniakeelne Ameerika, mis oleks suuteline seisma silmitsi mitte ainult Hispaania ja Euroopa Püha Alliansi poolt lähtuvate ohtudega, vaid ka Ameerika Ühendriikide esilekerkiva võimuga. Oma võimsuse tipul valitses Bolívar suurt territooriumi Argentina piirist kuni Kariibi mereni.
Austraalia kindralkuberneride loend

Austraalia kindralkuberneride loend loetleb Austraalia kindralkubernerid, kes esindavad Suurbritannia monarhe alates Uniooniakti sõlmimisest 1. jaanuaril 1901. Enne seda asusid Austraalias Suurbritannia kolooniad, mille riigipäid ja Briti monarhide poolt määratud kubernere vaata artiklist Briti kolooniate valitsejad Austraalias.
Itaalia riigipeade loend

Itaalia riigipeade loend loetleb Itaalia riigipead pärast Itaalia ühendamist 17. märtsil 1861. aastal. 
Varasemate Itaalia väikeriikide riigipäid vaata: Ajalooliste riikide riigipead.
¹Itaalia kuningate täistiitel oli: "Per Grazia di Dio e per Volontà della Nazione Re d'Italia" 'Itaalia kuningas Jumala armust ja rahva tahtest'
Kesk-Aafrika Vabariigi riigipeade loend

Kesk-Aafrika Vabariigi riigipeade loend loetleb riigi valitsejad alates iseseisvumisest 1960. aastal, sealhulgas Kesk-Aafrika Keisririigi ainuke keiser Bokassa I.
Väärus

 
Väärus on tõesusele vastandlik omadus, mida omistatakse propositsioonidele, väidetele, mõtetele, uskumustele jne ning ka lausetele ja lausungitele. Asju, millel see omadus võib olla, nimetatakse tõesusekandjateks.
Enamasti samastatakse väärust mittetõesusega, kuid mõne tõesusekandja kohta kaldutakse väitma, et see ei ole tõene ega väär. 
Formaalses loogikas on väär tõesuse kõrval üks tõeväärtustest. Mõnes formaalse loogika süsteemis on tõese ja väära kõrval teisigi tõeväärtusi. 
Kõnekeeles öeldakse sageli "tõene" asemel "õige" ja "väär" asemel "vale". Nende sõnade kasutamisel lähtume siiski sellest, et tõesus ja väärus on propositsiooni (või uskumuse või lause) vastavus või mittevastavus tõele, õigsus ja valesus aga teo (sealhulgas valiku või otsuse, sealhulgas uskumuse valiku või uskuda otsustamise) kooskõlalisus mingite reeglitega.
Nepali riigipeade loend

Nepali riigipeade loend loetleb Nepali riigipead alates Nepali riigikeste Bhaktapura (pealinn Bhatgaon), Banikapura (pealinn Banepa) ja Kantipura (pealinn Katmandu) ühendamisest 25. septembril 1768. 
Aastatel 1816–1923 oli riik "de facto" Suurbritannia protektoraadi all. 
28. mail 2008 kaotati monarhia ja Nepalist sai vabariik.
Õigsus

Õigsus on teo (sealhulgas valiku või otsuse, sealhulgas uskumuse valiku või uskuda otsustamise) kooskõlalisus mingite reeglitega. Tähtis erijuht on moraalne õigsus – kooskõla moraalinormidega. 
Õigsuse vastand on valesus. Eriti moraalset valesust nimetatakse ka vääruseks. 
Kõnekeeles öeldakse sageli „tõene“ asemel „õige“.
Jäämurdja (rajatis)

Jäämurdja on rajatis, mis kaitseb vees olevaid silla tugisambaid jääpankade ja jää surve eest jää liikumisel, suunates selle kõrvale.
Põhja-Makedoonia president

Põhja-Makedoonia president on Põhja-Makedoonia Vabariigi riigipea. 
President esindab Põhja-Makedoonia Vabariiki kodumaal ja välismaal. Ta on Põhja-Makedoonia Vabariigi relvajõudude ülemjuhataja ja Julgeolekunõukogu esimees.
President valitakse otsestel üldvalimistel salajasel hääletusel viieaastaseks ametiajaks. Sama isikut ei või presidendiks valida üle kahe korra. 
Presidendikandidaat peab olema Põhja-Makedoonia Vabariigi kodanik ja valimiste päeval üle 40 aasta vanune. Kandidaadi peavad esitama vähemalt 10 000 valijat või vähemalt 30 parlamendiliiget. Ta osutub valituks, kui tema poolt antud häälte arv on vähemalt 50% valijate üldarvust pluss üks hääl. 
President tugineb oma ametis konstitutsioonile ja tegutseb konstitutsiooni ja seaduste raames. Ta sõlmib rahvusvahelisi leppeid Makedoonia Vabariigi nimel. Ta nimetab ja kutsub tagasi Põhja-Makedoonia suursaadikud ja saadikud ning võtab vastu välismaa diplomaatiliste esindajate volikirju ja tagasikutsumiskirju. President määrab peaministri kandidaadi ja annab talle volituse moodustada valitsus. Ta nimetab kolm Julgeolekunõukogu liiget, teeb ettepaneku Rahvustevaheliste Suhete Nõukogu liikmete, kahe Konstitutsioonikohtu kohtuniku ja kahe Vabariigi Kohtunõukogu liikme ametissenimetamiseks ja täidab teisi konstitutsiooniga ette nähtud kohustusi. 
Presidendi ametikoht ei ole ühitatav teiste avalike ametitega, kutsealal tegutsemisega ega parteilise ametikohaga. Tal on immuniteet ja vetoõigus. Ta on kohustatud kord aastas informeerima parlamenti oma tegevusest.
Sõjaseisukorra ja erakorralise seisukorra ajal on presidendil erakorralised volitused. Kui parlament ei saa kokku tulla, kuulutab president välja sõjaseisukorra ja nimetab ametisse või vabastab ametist valitsuse või üksikud ametnikud.
Kui presidendil pole võimalik oma kohuseid täita, astub tema asemele parlamendi president. 
Senised Põhja-Makedoonia presidendid on loetletud Põhja-Makedoonia riigipeade loendis.
Mudjug (laev)

Mudjug on Vene jäälõhkuja.
Laeva ninaosa asendati 1986 Emdenis (Saksamaa) uudse konstruktsiooniga vööriga. Uuendatud jäämurdja on lameda põhjaga, tunduvalt pikem ja umbes 2 meetrit laiem. Põhja all on olemas süsteem, mis juhib kõrgsurve all oleva vee ja õhu segu. Jäämurdmisvõimet on parandatud: varem suutis Mudjug liikuda pideva käiguga täpselt meetri paksuses jääs, nüüd jõuab laev aga seisma jäämata liikuda 1,4 meetri paksuses jääs.
Eesti järvede loend

"Siin on loetletud Eesti järvi (looduslikud järved, paisjärved, tehisjärved, basseinid, tiigid) ja järvestikke."
Vaata ka.
Seisuveekogud (alam)vesikondade kaupa:
Valesus

Valesus on teo (sealhulgas valiku või otsuse, sealhulgas uskumuse valiku või uskuda otsustamise) kooskõlalisuse puudumine mingite reeglitega. Tähtis erijuht on moraalne valesus – kooskõlalisuse puudumine moraalinormidega. Moraalset valesust nimetatakse tavaliselt vääruseks.
Valesuse vastand on õigsus. 
Kõnekeeles öeldakse sageli "väär" ("ebatõene") asemel "vale".
Burundi riigipeade loend

Burundi riigipeade loend loetleb iseseisva Burundi riigipead alates Burundi Kuningriigi loomisest 1680. aastal kuni Saksa Ida-Aafrika koosseisu minemiseni 1890. aastal ning autonoomia saamisest 1960. aastal kuni tänapäevani.
Föderaalringkond (Venemaa)

Föderaalringkond (vene keeles "федеральный округ") on Venemaa föderatsiooni subjektide (vabariigid, oblastid, kraid jt) konstitutsiooniga määratlemata rühmitamisüksus. Föderaalringkonnad loodi president Vladimir Putini esimesel ametiajal vastavalt Venemaa Presidendi seadlusele nr. 849 "Venemaa Föderatsiooni Presidendi täievolilisest esindajast föderaalringkonnas" ("О полномочном представителе Президента Российской Федерации в федеральном округе") 13. maist 2000.
Igasse föderaalringkonda määrab president oma esindaja.
Föderaalringkondi oli 19. jaanuarini 2010 seitse:
19. jaanuaril 2010 eraldas president Dmitri Medvedev oma dekreediga Lõuna föderaalringkonnast kaheksanda, Põhja-Kaukaasia föderaalringkonna ("Северо-Кавказский федеральный округ").
21. märtsil 2014 moodustati Venemaa poolt annekteeritud Krimmis Krimmi Vabariigist ja föderaalse alluvusega Sevastopoli linnast üheksas, Krimmi föderaalringkond. 28. juulil 2016 see kaotati ning selle territoorium liideti Lõuna föderaalringkonnaga.
Siberi föderaalringkond

Siberi föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 
Siberi föderaalringkonda kuuluvad:
2000. aastal oli Siberi föderaalringkonna rahvaarv 20 792 500.
Venemaa presidendi esindajad Siberi föderaalringkonnas:
Kaug-Ida föderaalringkond

Kaug-Ida föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 
Kaug-Ida föderaalringkonda kuuluvad:
Novembris 2018 liideti Kaug-Ida föderaalringkonnaga Burjaatia Vabariik ja Taga-Baikali krai, mis seni olid kuulunud Siberi föderaalringkonda.
2000. aastal oli Kaug-Ida föderaalringkonna rahvaarv 7 169 400, 2002. aasta rahvaloenduse andmeil 6 692 900.
Venemaa presidendi esindajad Kaug-Ida föderaalringkonnas:
Keskföderaalringkond

Keskföderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 
Keskföderaalringkonda kuuluvad:
2000. aastal oli Keskföderaalringkonna rahvaarv 37 142 300.
Venemaa presidendi esindaja Keskföderaalringkonnas:
Lõuna föderaalringkond

&lt;mapframe latitude="47.9" longitude="39.6" zoom="4" width="280" height="300" align="right" /&gt;
Lõuna föderaalringkond (kuni 21. juunini 2000 kandis nimetust Põhja-Kaukaasia föderaalringkond) on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 2010. aastal eraldati sellest Põhja-Kaukaasia föderaalringkond. 28. juulil 2016 liideti sellega Ukrainale kuuluval annekteeritud Krimmi poolsaarel 21. märtsil 2014 moodustatud Krimmi föderaalringkonna territoorium.
Lõuna föderaalringkonda kuuluvad:
Venemaa presidendi esindajad Lõuna föderaalringkonnas:
Volga föderaalringkond

Volga föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 
Volga föderaalringkonda kuuluvad:
2000. aastal oli Volga föderaalringkonna rahvaarv 32 017 800. Ringkonnas on 191 linna.
Venemaa presidendi esindajad Volga föderaalringkonnas:
Uurali föderaalringkond

Uurali föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 
Uurali föderaalringkonda kuuluvad:
2000. aastal oli Uurali föderaalringkonna rahvaarv 12 603 200. Ringkonnas on 112 linna.
Venemaa presidendi esindaja Uurali föderaalringkonnas:
Loode föderaalringkond

Loode föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. 
Loode föderaalringkonda kuuluvad:
Venemaa presidendi esindajad Loode föderaalringkonnas:
Aga Burjaadi autonoomne ringkond

Aga Burjaadi autonoomne ringkond (Aga) oli haldusüksus Venemaal 1. märtsini 2008. Kuulus Siberi föderaalringkonda. Asus enklaavina Tšita oblastis.
Rahvastik.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 72 213 inimest, kellest 62,5% olid burjaadid, 35,1% venelased ja 0,5% tatarlased. Suurimad asulad on Aginskoje ja Mogoitui alevik.
Haldusjaotus.
Ringkond on jaotatud kolmeks rajooniks:
11. märtsil 2007 toimunud referendumil kiideti heaks ühinemine Tšita oblastiga, mille tulemusel moodustati 1. märtsil 2008 Taga-Baikali krai.
Maakond

Eestis on maakond 1. järgu haldusüksuse tüüp. Eestis on 15 maakonda.
Ajalugu.
1940. aastal oli Eestis 11 maakonda. Maakonnad likvideeriti Eesti NSVs 1950. aasta haldusreformiga. 1960. aastate haldusreformid jätsid varem arvukatest maarajoonidest alles 15, mis 1990. aastate algul nimetati ümber maakondadeks.
Maakonnad ja vojevoodkonnad 17. sajandi algul.
Rootsi valdused:
Poola valdused:
Taani valdus:
Maakonnad alates 1780. aastate haldusreformist kuni 1910. aastateni.
Eestimaa:
Liivimaa Eesti osa:
Maakonnad 1918–1940.
1938. aasta Maakonnaseaduse § 1 kohaselt olid Vabariigi maakonnad: Harju, Järva, Lääne, Petseri, Pärnu, Saare, Viljandi, Tartu, Valga, Viru ja Võru. Maakondade ehk kreiside piire seadusega ei muudetud.
Maakonnad Eesti NSV-s.
Kuni 1944.aastani säilis Eesti NSV-s algne haldusjaotus. 
Maakonnad 1991–....
Eesti taasiseseisvumise protsessis, 1991. aasta 11. juulil võeti vastu Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus kohaliku omavalitsuste terminite ja nimetuste korrastamise kohta, mille kohaselt kehtestati ametlikuks kasutamiseks Eesti Vabariigi maakondade nimetused
Taasiseseisvunud Eestis on uued maakonnad: Hiiu, Ida-Viru, Jõgeva, Lääne-Viru, Põlva ja Rapla. Enam pole Petseri maakonda (Petseri maakond on de facto Venemaa Föderatsiooni kontrolli all).
Maakonnalinn

Maakonnalinn on maakonna keskne asula. 
Mõned Eesti praegused maakonnalinnad said linna staatuse alles 1990. aastatel (olid enne alevid).
Tõva riigipeade loend

Tõva riigipeade loend loetleb iseseisva Tõva riigipead.
Täitevkomitee esimehed&lt;br&gt;
1921–1922 Sodnam Baltšir&lt;br&gt;
Väikese Huraali presiidiumi esimehed&lt;br&gt;
1924–1926 Kuular Donduk&lt;br&gt;
1926–1926 Nimatšjan&lt;br&gt;
1936–1940 Kemtšen-ool&lt;br&gt;
1940–1942 Polat&lt;br&gt;
1942–1944 Hertek Antšimaa-Toka&lt;br&gt;
Normaalsus

Normaalsus on vastavus mingile normile. Normaalsuse vastand on abnormsus ehk ebanormaalsus, mida defineeritakse erinevusena normaalsest või kõrvalekaldena normist. Normaalsust defineeritakse sageli ebanormaalsuse kaudu.
Normaalsust saab omistatada kõige erinevamatele nähtustele. Kõige sagedamini räägitakse normaalsusest inimeste ja nende käitumise puhul. Inimeste puhul võidakse rääkida sotsiaalsest normaalsusest või normaalsusest psüühilise tervise mõttes. Nendel juhtudel väärtustatakse normaalsust kõrgemalt kui ebanormaalsust.
Sotsiaalne normaalsus.
Sotsiaalse normaalsuse defineerimiseks on mitu lähenemist.
Enesekeskne lähenemine.
Enesekeskse lähenemise korral peetakse ebanormaalseks seda, mis erineb endal olevatest omadustest. See lähenemine on seotud ka kultuurikeskse lähenemisega, kus "mina" asemel võrreldakse käitumist või nähtust oma kultuurikeskkonna ja -kontekstiga, ning peetakse sellest erinevat ebanormaalseks.
Statistiline lähenemine.
Statistilise lähenemise korral peetakse ebanormaalseks käitumismalle või inimese omadusi, mis on ühiskonnas haruldased.
Sellise määratluse puhul on probleeme:
Ebanormaalsus kui suutmatus adekvaatselt funktsioneerida.
David Rosenhani ja Martin Seligmani kontseptsiooni järgi tähendab ebanormaalsus suutmatust lahendada igapäevaelu probleeme.
Kokkuleppeline lähenemine.
Selle definitsiooni järgi on normi ja mittenormi eristamine tehtud ülesandeks ekspertidele, kes lepivad nendes piirides kokku ning lähtuvad hindamisel just neist. Näiteks meditsiinilise normaalsuse ja kõrvalekalde eristamiseks kasutatakse kokkuleppelisi kriteeriume (normaalne kehatemperatuur on 36,6 °C, üle 37 on tegemist ebanormaalse kehatemperatuuriga – palavikuga). Kokkuleppeline norm defineerib ka, kummale poole kõrvalekaldumine on probleemne (Näit. kehatemperatuuri puhul on kõrvalekalle nii üles kui allapoole "ebanormaalne", IQ puhul on küll normist mõlemale poole kaldumine "ebanormaalne" kuid kõrge IQ ei pruugi olla probleemne v. haiglaslik.)
Sotsiaalsete normide rikkumine.
Teise lähenemise järgi on ebanormaalne selline käitumine, mis ignoreerib sotsiaalseid norme. Need normid on kultuuriti erinevad ja ajas muutuvad. Näiteks homoseksuaalsus oli kunagi illegaalne ja seda peeti vaimuhaiguseks, sest see kaldus kõrvale sotsiaalsetest normidest.
Sellisel lähenemisel on hulk probleeme:
Boniface Alexandre

Boniface Alexandre (31. juulil 1936 – 4. august 2023) oli Haiti poliitik. 
Ta oli riigi ajutine president 29. veebruarist 2004 kuni 14. maini 2006. Sellesse ametisse vannutati ta hommikul, mõni tund pärast president Jean-Bertrand Aristide'i tagasiastumist vastavalt konstitutsioonile kui ülemkohtu ülemkohtunik (kassatsioonikohtu esimees). Lühike tseremoonia leidis aset peaminister Yvon Neptune'i kodus. 
Alexandre'i pidi konstitutsiooni artikli 149 kohaselt ametisse kinnitama parlament, kuid see ei olnud koos käinud pärast seda, kui enamiku parlamendiliikmete volituste tähtaeg jaanuaris 2004 lõppes. Presidendivalimised peavad toimuma 45 kuni 90 päeva pärast presidendi tagasiastumist. 
Alexandre sündis 1936. aastal. Teda kasvatas onu, endine Haiti peaminister Martial Celestin. Ta õppis juristiks ning töötas 25 aastat Port-au-Prince'i õigusabifirmas Cabinet Lamarre, mis on spetsialiseerunud ärilepingutele ja abielulahutustele. 
1990. aastatel nimetati Alexandre Haiti Ülemkohtusse ning 2002 nimetas president Jean-Bertrand Aristide ta ülemkohtunikuks. 
Kassatsioonikohtu esimeheks määras Alexandre'i president Aristide. Kuigi kohtunikke kahtlustatakse Haitil üldiselt korruptsioonis, on Alexandre'il haitilaste seas ausa inimese maine. Kassatsioonikohtu esimehena on Alexandre lubanud võidelda ebakompetentsuse ja korruptsiooniga kohtuaparaadis. 
25. aprillil 2003 sai ta USA Louisiana osariigi Lafayette'i linna aukodanikuks.
Alexandre oli ka Port-au-Prince'i Ülikooli õppejõud. 
Kuigi Alexandre'il olid president Aristide'iga tihedad sidemed, ei olnud ta Aristide'i partei Fanmi Lavalas liige. Aristide'i vastased on leidnud, et ta oli eelmise režiimiga liiga tihedalt seotud ning et ülemkohtunikuna ei rõhutanud ta piisavalt kohtu sõltumatust täitevvõimust.
Tegevus ajutise presidendina.
Kolm tundi pärast Aristide'i lahkumist tegi Alexandre avalduse, milles ta ütles: "Ülesanne ei ole kergete killast. Haiti on kriisis... Ta vajab kõiki oma poegi ja tütreid. Keegi ei tohi võtta kohtumõistmist enda kätesse." 
Alexandre saatis kohe palve ÜRO Julgeolekunõukogule saata korra taastamiseks Haitisse rahvusvahelised rahutagamisjõud. Julgeolekunõukogu nõustus seda palvet rahuldama. 
Mässuliste juhid, sealhulgas Guy Philippe, on valmis Alexandre'iga kui presidendi kohusetäitjaga koostööd tegema ning Alexandre'ilt oodatakse uue peaministri nimetamist. 
8. märtsil vannutati Alexandre ametlikult presidendiks. Oma kõnes kutsus ta üles rahvuslikule leppimisele, rahu ja turvalisuse õhkkonna loomisele kõigi jaoks ning kiirete abinõude rakendamisele nälja ja vaesuse vastu võitlemiseks ja tervise parandamiseks. "Me seisame silmitsi nii olemasoleva elanikkonna humanitaarsete vajadustega kui ka ülesandega korraldada head valimised, mis võimaldavad riigil väljuda sellest poliitilisest ja sotsiaalsest kriisist, mis on tõuganud ta kodusõja äärele."
10. märtsil nimetas Boniface ajutiseks peaministriks Gérard Latortue, kelle oli 9. märtsil välja valinud seitsmest eri elualade väljapaistvast esindajast koosnev "tarkade nõukogu".
Isiklikku.
Alexandre'il on kolm last.
Novum Organum

"Novum Organum" ("Uus Organon") on Francis Baconi ladinakeelne teos, mis ilmus 1620. aastal Londonis.
Raamatu täielik pealkiri oli "Novum Organum Scientiarum" ("Teaduste uus Organon"). See oli mõeldud teose "Instauratio Magna Scientiarum" teiseks osaks.
Raamat on pühendatud kuningas James I-le.
Bacon töötas teose kallal üle 10 aasta. Selle variante oli vähemalt 12. Mõned teose ideed sisaldusid juba Baconi kirjutises "Cogitata et Visa de Interpretatione..." (kirjutatud 1607–1608). Ometi jäi teos lõpuni kirjutamata.
Autor vastandab Aristotelese loogikale (Organon) ja skolastilisele loogikale uue, parema tunnetustööriista, uue Organoni. Raamatus on üksikasjalikult esitatud Baconi õpetus meetodist ja induktsiooniteooria.
Väljaanded.
Raamatu uustrükid ilmusid 1645 ja 1650 Leidenis, 1660 Amsterdamis, 1770 Würzburgis, 1803 Glasgow's ja 1813 Oxfordis. Hilisemaid väljaandeid on väga palju.
Alates 18. sajandi algusest hakati teost tõlkima elavatesse keeltesse, sealhulgas saksa, itaalia, prantsuse ja inglise keelde.
Põhitekst koosneb eessõnast ja kahest "aforismide" raamatust.
Leemetikare

Leemetikare on kare Muhu juures Seaninast 0,2 km kirdes.
Kõrgvee korral on saare madalam keskosa üle ujutatud, saarest jäävad siis alles põhja- ja (suurem) lõunapoolne osa.
Leemetikare on kivine. Saar on tervenisti kaetud paekiviklibuga, millel leidub suuremaid graniitkive.
Taimedest võib muuhulgas leida rannikat, merihumurit, merikapsast, põldmurakat ja pilliroogu. Leemetikarel puid ei kasva, mõni põõsas aga küll.
Saarel on nähtud pesitsemas kühmnokk-luike, hahka, punajalg-tildrit ja merikajakat. Teistest lindudest võib sagedamini kohata kormorani, naerukajakat, kalakajakat, randtiiru, valgepõsk-laglet, luitsnokk-parti ja teisi partlasi.
Leemetikare varju jääb Võrkaia paadisadam.
Märts 2004

Märts 2004, sündmuste kroonika
Guinea-Bissau riigipeade loend

Guinea-Bissau riigipeade loend loetleb iseseisva Guinea-Bissau riigipead alates iseseisvumisest Portugali võimu alt 1973. aastal.
Guinea-Bissau riigipeaks on president.
Idaslaavi keeled

Idaslaavi keeled on indoeuroopa keelkonna alla slaavi keelte hulka kuuluv keelterühm, mille leviala asub Ida-Euroopas.
BBC

BBC (British Broadcasting Corporation) on Suurbritannia avalik-õiguslik televisiooni- ja ringhäälingukontsern, mis edastab saateid üle maailma.
BBC loodi 1922. aastal mitme erafirma koostöös. Esimene ametlik saade (ülekanne) toimus sama aasta 14. novembril.
1932 asutati BBC allüksus BBC Empire Service, mis hakkas edastama programmi väljaspool Briti saari. Pärast mitut vahepealset nimemuutust kannab see alates 1. maist 1965 kuni tänapäevani nime BBC World Service, mis edastab 2023. aasta seisuga 41 mitteingliskeelset programmi. Neile lisandub 40 programmi, mida on edastatud minevikus.
Umbes 23 000 töötajaga ettevõtte käive oli 2009/10. aruandeaastal 4,741 miljardit naela.
2017. aasta märtsis avas BBC Lätis Riias esinduse eesmärgiga edastada Nõukogude Liidu alla kuulunud riikide uudiseid vene keeles muutunud geopoliitilise seisu tõttu.
BBC seitsmeteistkümnenda peadirektori ametikohustusi hakkas alates 1. septembrist 2020 täitma endine BBC Studios tegevdirektor Tim Davie.
Nicholas Parsons

Christopher Nicholas Parsons (10. oktoober 1923 Grantham, Lincolnshire – 28. jaanuar 2020) oli Briti näitleja ja saatejuht.
Parsonsil olid vanem vend ja noorem õde. Nende isa oli üldarst ja tõenäoliselt aitas ta 1925 ilmale tuua tulevase peaministri Margaret Thatcheri. Ema töötas samas haiglas õena.
Nicholas ei olnud koolis tubli õpilane. Ta kannatas kogelemise, düsleksia ja peavalude käes.
Poisina tahtis ta saada näitlejaks, aga vanemad suunasid ta tööle Glasgow' lähedal Clydebankis asuvasse laevaehitustöökotta, sest poisil oli käelise tegevuse peale annet. Ta läbis ka Glasgow' ülikoolis poolteist kursust inseneriõpet, jättis küll õppimise pooleli, aga töötas maailmasõja ajal laevamehaanikuna. Halva tervise tõttu ta lahingutes ei osalenud.
Pärast maailmasõda hakkas ta tööle näitlejana algul Glasgow', hiljem Londoni teatrites. Esimese filmirolli tegi ta 1947, teise 1954, ja sellest alates hakkas sageli filmides kaasa tegema.
Ta juhtis BBC neljanda raadio programmis olevat saadet "Just a Minute", mis on eetris olnud alates 1967. aastast. Selles saates peavad neli osalejat kõnelema etteantud teemal minut aega ilma ennast kordamata, takerdumata ja teemast kõrvale kaldumata.
Parsons on osalenud ka telesarjas "The Benny Hill Show" (1969–1974).
Aastatel 1972–1983 juhtis ta telesaadet "Sale of the Century".
Raadio

Raadio (ladina k "radiare", kiirgama) on informatsiooni juhtmeteta edastamine raadiolainete abil.
Raadio rakendusalad on ringhääling, raadioside, raadiolokatsioon, raadionavigatsioon, raadioastronoomia, raadiotelemehaanika, raadiometeoroloogia, raadiospektroskoopia.
Igapäevases keelekasutuses nimetatakse raadioks raadioringhäälingut ja ka raadiovastuvõtu aparaati.
Rootsi riigipeade loend

Rootsi riigipeade loend loetleb teadaolevad Rootsi kuningaid kuni tänapäevani.
Jordaania riigipeade loend

Jordaania riigipeade loend loetleb Jordaania monarhid alates autonoomia saavutamisest 1921. aastal. Lisaks: 1958. aastal oli Jordaania föderatsioonis Iraagi kuningriigiga.
Nora Ikstena

Nora Ikstena (sündinud 5. oktoobril 1969 Riias) on läti kirjanik. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1992. aastal Läti Ülikooli läti filoloogia erialal ning täiendanud end 1994–1995 inglise keele ja kirjanduse alal Missouri Ülikoolis (Columbia, Missouri).
Töökäik.
Ikstena on töötanud Riias Kirjandus-, Muusika- ja Teatrimuuseumi Jānis Rainise uurimisgrupis, kirjandusajakirja Karogs ja Riia õhtulehe Rīgas Balss toimetustes. Aastail 1995–1997 töötas ta külalistoimetajana ajakirja The Review of Contemporary Fiction (Illinois) erinumbri kallal, mis oli pühendatud läti kirjandusele. 
Looming.
Ikstena kirjutas algul novelle. Kogud "Pisiasjad ja lõbustused" (1995) ja "Ekslikud romansid" (1997) võttis kriitika hästi vastu.
1998. aastal ilmus tema esimene romaan "Elu pühitsus", millel oli Lätis suur menu. Taani kriitik Nicki Hansen kasutab raamatu kohta sõnu: "unenäoline, salakaval, pildirikas, tormiline, mõtlik, võimas". Vana naise Eleonora matustele kogunevad tema palvet täites seitse inimest, kes teda olid tundnud, ja igaüks jutustab temast poeetilisi, müüdisarnaseid unenäolisi lugusid. Eleonora tütar Helēna saab targemaks. Lõpuks armub ta ainsasse nooresse külalisse Ugasse. 
Romaani esitleti Tallinnas 26. novembril 2003. Ikstena ütles, et ta olevat raamatu kirjutanud sundseisus Visbys loomemajas olles.
Tema loomingut on tõlgitud soome, saksa, vene, sloveeni, prantsuse, rootsi, inglise, eesti ja taani keelde.
Läti kirjandus

Läti kirjandus on läti keeles kirjutatud kirjandus.
Läti kirjanduse romantismiaegse klassika hulka kuuluvad Krišjānis Baronsi rahvalaulude ehk dainade kogumik "Latvju dainas" ("Läti dainad") ning Andrejs Pumpursi kirjutatud poeem "Lāčplēsis" ("Karutapja"), mida peetakse Läti rahvuseeposeks.
Küprose riigipeade loend

Küprose riigipeade loend loetleb Küprose presidendid alates iseseisvumisest riigi 1960. aastal.
Navahrudak

Navahrudak või Navahradak (varem Novogorodok, transkribeerituna Navagrudak), leedu keeles "Naugardukas", poola keeles "Nowogródek", jidiši keeles "נאַוואַרעדאָק", on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Navahrudaki rajooni halduskeskus. Ajaloolise Must-Vene keskus. Elanike arv on 29 336 (2009).
Navahrudakis on kuus keskkooli ja kaks gümnaasiumi. Lisaks neile on linnas veel kaks kõrgharidust pakkuvat kolledžit. Linnas on kultuurimaja, 2 kino ja 4 raamatukogu. Navahrudakis antakse välja ajalehte «Новае жаццё».
Tööstuse vallas on linnas metalli töötlemise ja masinaehituse ettevõtted, ehitusmaterjalide tootmine, kergetööstus ja toiduainete tööstus.
Ajalugu.
Arheoloogide andmetel oli Navahrudaki kohal asula juba 10. sajandil. 12. sajandil oli seal linnus ühes selle juurde kuuluva asulaga. 
Linn kujunes samanimelise vürstiriigi keskuseks. 1252 mainiti Navahrudakki Leedu suurvürsti Mindaugase residentsina.
Linna on korduvalt rünnanud leedu ja vene vürstid oma vägedega, mongolid (1255, 1274, 1278), ristirüütlid (1314, 1321, 1341, 1390, 1394) ning krimmitatarlased (16. sajandi alguses).
Aastast 1394 on Navahrudak suurvürsti domeeni üks keskusi ja 1415. aastast Leedu suurvürstiriigi õigeusu metropoliidi residents, 1507–1795 samanimelise vojevoodkonna keskus. 
1511. aastal sai Navahrudak Magdeburgi linnaõigused.
1569. aastal sai linn Poola osaks ja seda haldas isik, kes oli nii Poola kuningas kui ka Leedu suurvürst, kuid linn oli 1385. aastast personaalunioonis Poolaga.
Alates kolmandast Poola jagamisest 1795. aastal Venemaa koosseisus.
Sõdadevahelisel perioodil (1919–1939) kuulus Navahrudak taas Poolale, seda kinnitab 1921. aasta Riia rahu.
1938. aastal elas linnas umbes 50% juute, 30% poolakaid, 15% valgevenelasi ja 5% muust rahvusest inimesi (peamiselt venelasi).
Alates 1939. aasta septembrist oli Navahrudok Nõukogude okupatsiooni all ja liideti Nõukogude Liiduga. Algas kohalike elanike, peamiselt poolakate massiline tagakiusamine. Aastatel 1941–1944 oli linn Saksa okupatsiooni all ja linna juudi kogukond hukkus sel ajal. 1945. aastal sai linn NSV Liidu osaks pärast Poola ja Nõukogude Liidu piiride muutmise lepingu allkirjastamist. Linna poola elanikkond küüditati uutele Poola aladele.
Pärast NSV Liidu lagunemist 1991. aastal läks linn Valgevene koosseisu.
Armeenia NSV

Armeenia NSV (täieliku nimega Armeenia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik) oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Taga-Kaukaasia SFNV ja seejärel Nõukogude Liidu koosseisus.
Aserbaidžaani NSV

Aserbaidžaani NSV (täieliku nimetusega Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistlik Vabariik) oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Taga-Kaukaasia SFNV ja seejärel Nõukogude Liidu koosseisus.
Aserbaidžaani NSV koosseisu kuulusid:
Turkmeeni NSV

Turkmeeni NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus. Loodi 27. oktoobril 1924 Buhhaara NSV, Horezmi NSV ja Turkestani ANSV osadest.
Nõukogude Liidu lagunemise järel 1991. aastal kuulutati Turkmeeni NSV alal välja iseseisev Türkmenistan.
Usbeki NSV

Usbeki NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus. 
Usbeki NSV koosseisu kuulusid:
Cap-Haïtien

Cap-Haïtien (kohalik prantsuskeelne nimi "Le Cap") on sadamalinn Haiti põhjarannikul, Põhjadepartemangu keskus.
Rahvastik.
Elanike arv on umbes 500 000 (?). 1995. aastal hinnati elanike arvuks 100 600.
Majandus.
Linna ümbruses kasvatatakse müügiks sisaliagaavi, suhkruroogu, kohvipuud, banaani ja ananassi. 
Sadama kaudu eksporditakse kohvi, kampešipuud, kakaod, mett ja sisalit.
Ajalugu.
Linna asutasid prantslased 1670. aastal. Umbes sada aastat oli see Haiti (Santo Domingo) pealinn. Enne 1842. aasta maavärinat hüüti linna väikeseks Pariisiks.
1791 vallutas Cap-Haïtieni orjade ülestõusu juht Toussaint Louverture. 
1811–1820 oli Cap-Haïtien Henri Christophe'i kuningriigi pealinn. Sellest ajast on säilinud Sans Souci palee ja tsitadell La Ferrière.
Garaşsyz, Bitarap, Türkmenistanyň Döwlet Gimni

"Garaşsyz, Bitarap, Türkmenistanyň Döwlet Gimni" ehk "Iseseisva neutraalse Türkmenistani riigihümn" on Türkmenistani riigihümn.
Riigihümni kinnitas 27. septembril 1996 "Halk Maslahaty" (Rahvanõukogu) 7. istungil Baýramaly linnas. Detsembris 2008 muudeti hümni sõnu.
Praegune tekst.
Janym gurban sana, erkana ýurdum&lt;br&gt;
Mert pederleň ruhy bardyr könülde.&lt;br&gt;
Bitarap, Garaşsyz topragyn nurdur&lt;br&gt;
Baýdagyn belentdir dünýan önünde.
Halkyň guran baky beýik binasy&lt;br&gt;
Berkarar döwletim, jigerim - janym.&lt;br&gt;
Başlaryň täji sen, diller senasy&lt;br&gt;
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Gardaşdyr tireler, amandyr iller&lt;br&gt;
Owal-ahyr birdir bizin ganymyz.&lt;br&gt;
Harasatlar almaz, syndyrmaz siller&lt;br&gt;
Nesiller döş gerip gorar şanymyz.
Halkyň guran baky beýik binasy&lt;br&gt;
Berkarar döwletim, jigerim - janym.&lt;br&gt;
Başlaryň täji sen, diller senasy,&lt;br&gt;
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Algne tekst.
Türkmenbaşyň guran beýik binasy&lt;br&gt;
Berkarar döwletim, jigerim - janym.&lt;br&gt;
Başlaryň täji sen, diller senasy&lt;br&gt;
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Janym gurban sana, erkana ýurdum&lt;br&gt;
Mert pederleň ruhy bardyr könülde.&lt;br&gt;
Bitarap, Garaşsyz topragyn nurdur&lt;br&gt;
Baýdagyn belentdir dünýan önünde.
Türkmenbaşyň guran beýik binasy&lt;br&gt;
Berkarar döwletim, jigerim - janym.&lt;br&gt;
Başlaryň täji sen, diller senasy&lt;br&gt;
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Gardaşdyr tireler, amandyr iller&lt;br&gt;
Owal-ahyr birdir bizin ganymyz.&lt;br&gt;
Harasatlar almaz, syndyrmaz siller&lt;br&gt;
Nesiller döş gerip gorar şanymyz.
Türkmenbaşyň guran beýik binasy,&lt;br&gt;
Berkarar döwletim, jigerim - janym.&lt;br&gt;
Başlaryň täji sen, diller senasy,&lt;br&gt;
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Arkamdyr bu daglar, penamdyr düzler&lt;br&gt;
Ykbalym, namysym, togabym, Watan!&lt;br&gt;
Sana şek ýetirse, kör bolsun gözler&lt;br&gt;
Geçmişim, geljegim, dowamym, Watan!
Algse teksti tõlge.
Türkmenbaşy suur looming&lt;br&gt;
Kodumaa, suveräänne riik&lt;br&gt;
Türkmenistan, hinge valgus ja laul,&lt;br&gt; 
elagu ja õitsegu ikka ja alati! 
Kodukolde eest olen valmis elu andma,&lt;br&gt;
järglased on kuulsad esivanemate vaimu poolest,&lt;br&gt;
Minu maa on püha. Maailmas lehvib minu lipp,&lt;br&gt; 
suure neutraalse riigi sümbol. 
Türkmenbaşy suur looming&lt;br&gt;
Kodumaa, suveräänne riik&lt;br&gt;
Türkmenistan, hinge valgus ja laul,&lt;br&gt; 
elagu ja õitsegu ikka ja alati! 
Minu rahvas on ühtne ja hõimude soontes&lt;br&gt; 
voolab surematu esivanemate veri,&lt;br&gt;
aegade tormid ja hädad ei kohuta meid,&lt;br&gt; 
rohkendagem kuulsust ja au! 
Türkmenbaşy suur looming&lt;br&gt;
Kodumaa, suveräänne riik&lt;br&gt;
Türkmenistan, hinge valgus ja laul,&lt;br&gt; 
elagu ja õitsegu ikka ja alati! 
Mäed, jõed ja steppide ilu,&lt;br&gt;
armastus ja saatus, minu ilmutus,&lt;br&gt;
jäägu mu silmad pimedaks kurja pilgu eest sinu peale,&lt;br&gt;
mu esivanemate ja järeltulijate kodumaa!
Läti NSV

Läti NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus (5. augustist 1940). Kuulutati välja 21. juulil 1940 pärast Läti Vabariigi okupeerimist. Piirnes põhjas Eesti NSV-ga, lõunas Leedu NSV-ga, läänes Rootsi Kuningriigiga, idas Valgevene NSV-ga ja Vene NFSV-ga.
3. mail 1952. aastal asutati Lätis kolm oblastit: Liepaja, Riia ja Daugavpilsi oblast, mis said toimida vaid veidi üle aasta.
Riigijuhtimine.
Läti NSV kõrgeimaks võimuks oli NSV Liidu Kommunistliku Partei lahutamatu osa Läti Kommunistliku Partei juhtkond Läti KP KK I sekretäri ning kollektiivsete juhtorganite Läti KP KK Büroo ja Läti KP Keskkomiteega.
Läti NSV Rahvakomissaride ja Ministrite Nõukogu esimees.
Riigi rahvamajandust ja majanduselu juhtis vastavalt NLKP ja Läti KP KK suunistele täidesaatva võimuna Läti NSV Ministrite Nõukogu ja Läti NSV seadusandliku võimuna Läti NSV Ülemnõukogu, koos selle juhtorgani Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumiga.
Elanikkond.
Läti NSV elanikkond kasvas küllalt kiiresti (1946: 1 708 800, 1950: 1 943 000, 1959: 2 093 500, 1970: 2 364 100, 1979: 2 502 800, 1989: 2 666 600) ja seda suures osa sisserände tulemusel. Lätlaste osakaal rahvastikus aga vähenes pidevalt (1959: 62,0%, 1970: 56,8%, 1979: 53,7%, 1989: 52,0%).
Leedu NSV

Leedu NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus (3. augustist 1940). Kuulutati välja 21. juulil 1940 pärast Leedu Vabariigi okupeerimist. Piirnes põhjas Läti NSV-ga, idas Valgevene NSV-ga, lõunas Poola Rahvavabariigiga ning läänes Rootsi Kuningriigiga ja Vene NFSV Kaliningradi oblastiga
Riigijuhtimine.
Leedu NSV kõrgeimaks võimuks oli NSV Liidu Kommunistliku Partei lahutamatu osa Leedu Kommunistlik Partei juhtkond Leedu KP KK I sekretäri ning kollektiivsete juhtorganite Leedu KP KK Büroo ja Leedu KP Keskkomiteega. 
Leedu NSV Rahvakomissaride ja Ministrite Nõukogu esimees.
Riigi rahvamajandust ja majanduselu juhtis vastavalt NLKP ja Leedu KP KK suunistele täidesaatva võimuna Leedu NSV Ministrite Nõukogu ja Leedu NSV seadusandliku võimuna Leedu NSV Ülemnõukogu, koos selle juhtorgani Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumiga.
Ajalugu.
23. augustil 1939 sõlmisid NSV Liit ja Saksamaa Molotovi-Ribbentropi pakti, millega jagasid Ida-Euroopa oma mõjusfäärideks. 1. septembril alustas Saksamaa Teist maailmasõda, rünnates Poolat. 17. septembril viis oma väed Poolasse ka NSV Liit. 19. septembril hõivas Punaarmee Vilniuse. 10. oktoobril sõlmiti Leedu Vabariigi ja NSV Liidu vaheline vastastikuse abistamise pakt, mille alusel Leetu paigutati Punaarmee sõjaväebaasid. Vastutasuks lubas NSV Liit Leedule Vilniuse. Punaarmee tõmmati linnast välja ja 27.–28. oktoobril 1939 anti Vilnius ja Vilniuse piirkond Leedule üle.
15. juunil 1940 okupeeris Nõukogude Liit kogu Leedu ning moodustati Leedu NSV. 3. augustil 1940 inkorporeeriti Leedu Nõukogude Liitu.
Madagaskari riigipeade loend

Madagaskari riigipeade loend loetleb Madagaskari riigipead 1817–1896, alates riigi poolt teiste Madagaskari riigikeste vallutamisest kuni Prantsusmaa protektoraadiks saamiseni, ja alates autonoomia saavutamisest Prantsusmaalt 1958. aastal.
Slovakkia krahv Matúš Móric Beňovský, kes esindas vahel Prantsusmaa ja vahel Austria-Ungari huve, kuulutati Madagaskari keisriks mõnekümneks aastaks (täpsed daatumid teadmata). Ta võttis muuhulgas osa ka Ameerika Ühendriikide Iseseisvussõjast.
Kasahhi NSV

Kasahhi NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus.
Kirgiisi NSV

Kirgiisi NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus.
Kirgiisi NSV loodi 14. oktoobril 1924. aastal Kara-Kirgiisi autonoomse oblastina Vene NFSV koosseisus, muudeti 1. veebruaril 1926. aastal Kirgiisi Autonoomseks Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (Vene NFSV koosseisus) ja 5. detsembrist 1936. aastal NSV Liidu liiduvabariigiks Kirgiisi NSV-ks.
Lakkas olemast 1991. aasta augustis, mil Kõrgõzstan kuulutati iseseisvaks Kirgiisi Vabariigiks.
Kirgiisi NSV elanikkonna rahvuslik koosseis 1926–1989.
Kirgiisi NSV elanikkonna põhirahvus oli kirgiisid, kuid seal elas ka palju venelasi, usbekke, kasahhe jne.
Tadžiki NSV

Tadžiki NSV oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Nõukogude Liidu koosseisus. Tadžiki NSV asus Kesk-Aasias, piirnedes NSV Liidu välispiiril Afganistaniga lõunas ja Hiinaga idas, sellele lisaks piirnes TNSV põhjas Usbeki NSV-ga ning Kirgiisi NSV-ga. Moodustati 5. detsembril 1929 seni Usbeki NSV-sse kuulunud Tadžiki ANSV eraldamisel omaette liiduvabariigiks. Tadžiki NSV-sse kuulus Mägi-Badahšani autonoomne oblast. 
Rahvastik.
Sündimus oli Tadžiki NSV-s suurim kogu Nõukogude Liidus ning tadžikkide arvu kasv kiire. Kui 1940. aastal oli Tadžiki NSV-s 1,4 miljonit elanikku, siis 1989. aastaks oli elanikke juba üle 5 miljoni. 
Kultuur.
Nõukogude ajal tõusis märgatavalt tadžikkide kirjaoskus. Kui 1917. aastal oli kirjaoskajaid umbes 0,5%, siis 1970. aastateks oli Tadžiki NSV-s kirjaoskamatus enam-vähem kadunud. Pamiiris oli iga 1000 elaniku kohta keskmiselt 500 kesk- ja kõrgharidusega inimest. Tadžiki NSV kõrgkoolides sai õppida 70 erialal. Nõukogude Liidu suurim uurimise keskus Maavärinakindla Ehituse ja Seismoloogia Instituut asus Tadžiki NSV-s. 
Tadžikid väitsid, et sellised silmapaistvad inimesed nagu Avicenna, Rudaki, Firdausi, Umar Hajjam olid tadžiki taustaga. 
Loodus.
Tadžikistan on mägine, asetsedes Pamiiri mäestikualas. Nõukogude Liidu kõrgeimad mäetipud Kommunismi mäetipp (7495 m, aastani 1962 Stalini mäetipp) ja Lenini mäetipp (7134 m) asusid Tadžiki NSV-s. Mäed vahelduvad orgudega, mida kasutati vahtra, papli, puuvilja ja viinamarja kasvatamisel.
Tähtsamad Tadžikistani jõed on Vahš, lõunas Amudarja ja põhjas Sõrdarja, mis moodustavad sügavad orud, kus kasvatati riisi. Mitmed jõed olid läbi lõigatud niisutuskanalitega. 
Majandus.
Tadžiki NSV majanduse peamine haru oli põllumajandus. Põlluharimine käis märkimisväärselt kõrgel: riisi kasvatati 1000 meetri kõrgusel merepinnast, viinamarja 1800 meetri, aprikoose 2100 ja hernest 2500 meetri kõrgusel. Madalamatel aladel viljeleti troopilisi taimi nagu õlipuu, datlipalm, suhkrupilliroog. Tadžiki NSV oli ka esimesel kohal haruldaste metallide kui ka kulla varude poolest Nõukogude Liidus. Palju oli liiduvabariigis ka kivisoola varusid.
1929. aastal ühendati Tadžikistan ülejäänud Nõukogude Liiduga raudteed mööda. Alustati mägijõgedele elektrijaamade ehitamist, puuvilla külvipinna laiendamist. Üheks selliseks suurprojektiks oli Vahši jõel valminud Nureki hüdroelektrijaama tamm, mille kõrgus on üle 300 meetri. Jaama ametlik võimsus on 2 700 000 kilovatti ja see võimaldas voolu kogu Lõuna-Tadžikistani territoriaalsele tootmiskompleksile.
Tööstuse arendamises keskenduti puuvilla puhastamise, siidikerimise, tekstiili-, naha- ja toiduainete vabrikute ehitamisele. Suure panuse majanduse arendamisse andsid ka mäe-, söe-, nafta-, masina- ja metallitööstus. Tadžikistan oli NSV Liidus peenekiulise puuvilla peamine kasvataja.
Vene NFSV

Venemaa Nõukogude Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik ehk Vene NFSV ehk VNFSV (lühendnimekuju Vene Föderatsioon), vene keeles "Российская Советская Федеративная Социалистическая Республика, РСФСР" oli Nõukogude Liidu 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) aastatel 1922–1991.
Aastatel (1917–1922) Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik, ehk Venemaa SFNV ("Российская Социалистическая Федеративная Советская Республика").
Vene NFSV haldusasutused.
NSV Liidu moodustamisel 1922. aastal olid kõigil NSV Liidu liiduvabariikidel oma haldusorganid, hiljem likvideeriti Vene NFSV vabariiklikud ministeeriumid, mis asendati NSV Liidu ministeeriumitega.
Matúš Móric Beňovský

Matúš Móric Beňovský (20. september 1746 – 23. mai 1786) oli slovaki päritolu maadeuurija ja Madagaskari .
Kuna tema soov oli slovaki nime eri keeltes võimalikult slovakipäraselt hääldada, on ta ise kirjutanud oma nime järgmiselt:
Hrodna oblast

Hrodna oblast (valgevene-eesti transkriptsioonis Grodna oblast, venepäraselt "Grodno oblast") on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub riigi lääneosas. Grodno oblast moodustati 20. septembril 1944.
Rahvastik.
Oblasti rahvastikust elab 63,6% linnades ja teistes linnalistes asulates, 36,4% maal. Naisi on 52,9%.
Rahvastiku enamuse – 62,3% – moodustavad valgevenelased, poolakaid on 24,8%, venelasi 10,1%, ukrainlasi 1,8%, leedulasi 0,2%, tatarlasi 0,2%, juute 0,4% ja teisi 0,4%.
Oblasti alal tegutseb 18 konfessiooni 449 kogudust/usulist ühendust, kaks õigeusu kloostrit ja neli katoliku kloostrit, on 377 kultushoonet (neist 169 katoliku ja 165 õigeusu kirikut, lisaks sünagooge ning mošeesid).
Haldusjaotus.
Hrodna oblast jaguneb alljärgnevateks rajoonideks:
Lisaks rajoonidele on oblastis üks oblastilise alluvusega linn - Hrodna
Homieli oblast

Homieli oblast (eesti keeles on kasutatud ka nimekuju "Gomeli oblast") on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub maa kaguosas.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Homieli oblasti elanikest valgevenelasi 88,22%, venelasi 7,71%, ukrainlasi 2,15%, mustlasi 0,17%, juute 0,16% ja poolakaid 0,14%.
Haldusjaotus.
Homieli oblast jaguneb järgmisteks rajoonideks:
Lisaks rajoonidele on oblastis 1 oblastilise alluvusega linn: Homiel.
Bresti oblast

Bresti oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub maa edelaosas. Piirneb läänes Poola ja lõunas Ukrainaga.
Bresti oblast moodustati 4. detsembril 1939.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bresti oblasti elanikest valgevenelasi 88,02%, venelasi 6,4%, ukrainlasi 2,86% ja poolakaid 1,25%.
Haldusjaotus.
Bresti oblast jaguneb järgmisteks rajoonideks:
Lisaks rajoonidele on oblastis kolm oblastilise alluvusega linna: Brest, Pinsk ja Baranavičy.
Mahilioŭ oblast

Mahiloŭ oblast (valgevene-eesti transkriptsioonis Magiljovi oblast, venepäraselt "Mogiljovi oblast") on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub riigi idaosas.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mahiloŭ oblasti elanikest valgevenelasi 88,7%, venelasi 7,85%, ukrainlasi 1,19%, poolakaid 0,16% ja juute 0,13%.
Haldusjaotus.
Mahiloŭ oblast jaguneb järgmisteks rajoonideks:
Lisaks rajoonidele on oblastis kaks oblastilise alluvusega linna: Mahiloŭ ja Babrujsk.
Minski oblast

Minski oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub maa keskosas.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Minski oblasti elanikest valgevenelasi 88,48%, venelasi 7,14%, poolakaid 1,26% ja ukrainlasi 1,25%.
Haldusjaotus.
Minski oblast jaguneb alljärgnevateks rajoonideks:
Lisaks rajoonidele on oblastis üks oblastilise alluvusega linn – Žodzina.
Viciebski oblast

Viciebski oblast (valgevene-eesti transkriptsioonis Vitsebski oblast, venepäraselt "Vitebski oblast") on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub riigi põhjaosas.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Viciebski oblasti elanikest valgevenelasi 85,14%, venelasi 10,15%, ukrainlasi 1,18%, poolakaid 0,91% ja juute 0,17%.
Haldusjaotus.
Viciebski oblast jaguneb järgmisteks rajoonideks:
Lisaks rajoonidele on oblastis neli oblastilise alluvusega linna: Navapołack, Orša, Połack ja Viciebsk.
Monaco riigipeade loend

Monaco riigipeade loend loetleb Monaco riigipead alates Prantsusmaa kuninga ediktiga saavutatud iseseisvusest 1641. aastal. Prantsuse Vabariigi ja Napoleon I valitsemise ajal aastatel 1793–1814 oli Monaco Prantsusmaa koosseisus.
Monaco riigipeadeks on vürstid (ja üks vürstinna). Kogu iseseisvusaja on võimul olnud Grimaldi dünastia.