tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Massikese

Massikese ehk inertsikese on punkt, mis iseloomustab kogu keha massi keskmist asukohta.
Massikeskmes lõikuvad kõik keha või kehade süsteemi kulgliikumist põhjustavate jõudude mõjusirged. Kui keha liigub kulgevalt, siis kehale rakendatud kõigi jõudude resultandi mõjusirge läbib keha massikeset.
Definitsioon.
Kogumassiga formula_1 osakeste süsteemi massikese formula_2 on osakeste kohavektorite formula_3 kaalutud keskmine, kus kaaludeks on osakeste massid formula_4: 
formula_5
Juhul, kui keha massijaotus on pidev, siis tuleb summa asendada integraaliga:
 formula_6
kus formula_7 on keha tihedus punktis formula_8.
Omadused.
Newtoni II seadus.
Newtoni II seadus osakeste süsteemi või mõõtmetega keha jaoks on esitatav kujul
formula_9
kus formula_10 on süsteemile mõjuv resultantjõud ja formula_11 massikeskme kiirendus. See väide kehtib tänu Newtoni III seadusele.
Antud väide toetab arusaama, et osakeste süsteem või mõõtmetega keha käitub nagu keha, mille mass on koondatud massikeskmesse.
Impulss.
Osakeste süsteemi koguimpulss on
formula_12
kus formula_13 on massikeskme liikumise kiirus. Newtoni II seadus ajas muutuva kogumassiga osakeste süsteemi jaoks ütleb, et koguimpulsi muutumise kiirus on võrdne süsteemile mõjuva resultantjõuga:
formula_14
Impulsimoment.
Süsteemi koguimpulsimoment formula_15 on alati jaotatav massikeskme liikumisest tingitud impulsimomendiks formula_16 ja impulsimomendiks formula_17, mis on tingitud keha pöörlemisest ümber massikeskme,:
formula_18
Kineetiline energia.
Analoogselt võib süsteemi kogu kineetilise energia formula_19 jagada alati massikeskme liikumisest tingitud kineetiliseks energiaks formula_20 ja kineetiliseks energiaks formula_21, mis on tingitud osakeste liikumisest massikeskme suhtes:
formula_22
formula_21 füüsikaline sisu sõltub üldjuhul vaatlusalusest probleemist. See võib olla näiteks keha pöörlemise või osakeste termilise liikumise kineetiline energia.
Raskuskese

Raskuskese on punkt, mida läbib keha osakestele mõjuvate raskusjõudude resultandi mõjusirge keha igasuguse asendi korral. 
Raskuskese ühtib massikeskmega, kui keha asub homogeenses gravitatsiooniväljas.
Roomav öövilge

Roomav öövilge ("Goodyera repens") on käpaliste sugukonda kuuluv rohttaim.
See on ainuke Eestis kasvav igihaljas käpaline. Kasvab 13–25 cm kõrguseks.
Õied on üsna väiksed, nende kõrgus on 2–5 ja laius 3–7 mm.
Taim õitseb juulis ja augustis.
Roomav öövilge on Eestis looduskaitse all (III kategooria) ja selle korjamine on keelatud.
Üleslükkejõud

Üleslükkejõud ehk Archimedese jõud on kehale vedelikus või gaasis mõjuv raskusjõule vastassuunaline jõud. Üleslükkejõud võrdub keha poolt välja tõrjutud vedeliku või gaasi kaaluga. formula_1, kus
Kehade ujumise tingimused.
Vedelikus või gaasis paiknevale kehale mõjub kaks vastassuunalist jõudu: raskusjõud ja üleslükkejõud. Kui raskusjõu arvväärtuse absoluutväärtus on üleslükkejõu omast suurem, siis keha vajub. Kui raskusjõu arvväärtuse absoluutväärtus võrdub üleslükkejõu omaga, siis jääb keha igasugusel sügavusel tasakaalu. Kui aga üleslükkejõu arvväärtuse absoluutväärtus on raskusjõu omast suurem, siis keha tõuseb vedelikus üles. Keha tõusmine jätkub seni, kuni vedelikus oleva kehaosa poolt väljatõrjutud vedeliku kaal võrdub keha kaaluga.
Üleslükkejõud on raskusjõust suurem, kui vedeliku tihedus on suurem vedelikus oleva keha tihedusest. Seetõttu tõuseb näiteks puitklots veepinnale ning on võimalik terasest laevade veepinnal püsimine. 1 m3 suurune terasest klots ei ujuks vees (sest terase tihedus on ~7900 kg/m3 ja vee tihedus ~1000 kg/m3), küll aga ujub ruumalaga 1 m3 seest tühi 15 mm-se seinapaksusega terasest klots ujub, sest tema kogutihedus [(antud klotsi terase mass + klotsi sees oleva õhu mass)/m3] ei ületa 1000 kg/m3 (~690+~1=691 kg/m3 &lt; 1000 kg/m3)).
Kasahhi keel

Kasahhi keel (kasahhi "қазақ тілі") on kõptšaki-nogai keelte hulka kuuluv turgi keel.
Kasahhi keele kirjutamisel kasutati 1927. aastani araabia kirja, seejärel läksid Nõukogude Liidu kasahhid üle ladina kirjale. 1940. aastal mindi üle kirillitsale, mida kasutatakse siiani, kuid otsustatud on üleminek ladina kirjale.
Kasahhi keel on aglutinatiivne, esineb vokaalharmoonia. Käändeid on seitse.
Kirjaviis.
Kasahhi keele praegune kürilliline ortograafia kasutab muu hulgas tähte ұ.
Impulss

Impulss ehk liikumishulk (inglise keeles "momentum") on füüsikaline suurus, mis iseloomustab keha mehaanilist liikumisolekut. Keha impulss on seda suurem, mida kiiremini see liigub ja mida suurem on selle mass.
Impulsi tähis on tavaliselt formula_1 (ladina sõnast "pellere" 'tõukama'), mõõtühik kilogramm-meeter sekundi kohta (kg·m·s−1 = N·s).
Impulss on vektorsuurus ja seetõttu on sellel peale suuruse ka suund (liikumise suund). Klassikalises mehaanikas on keha impulss keha massi ja selle massikeskme kiiruse korrutis: 
 formula_2,
kus
formula_3 on keha mass;
formula_4 on keha kiirus.
Relativistlikus mehaanikas kehtib teistsugune valem, mis võtab arvesse keha liikumiskiiruse formula_5 ja valguse kiiruse formula_6 suhte
 formula_7.
Peamine füüsikaseadus, milles keha impulss esineb, on Newtoni teine seadus:
 formula_8,
s.t keha impulsi muutumise kiirus formula_9 on võrdne sellele kehale mõjuva jõuga formula_10.
Rumm

Rumm on kange, kuni 96% etanoolisisaldusega jook, mis saadakse fermenteerimise ja destilleerimise teel kas suhkruroomelassist või suhkruroomahlast ja -siirupist.
Rummi valmistamist suhkruroomelassist nimetatakse tööstuslikuks menetluseks ("rhum industrielle") ja rummi valmistamist suhkruroomahlast põllumajanduslikuks meetodiks ("rhum agricole").
Ajalugu.
Rumm on niinimetatud Uue Maailma alkohol, sest enne Ameerika avastamist oli suhkrurooviin Euroopas tundmatu. Suhkruroost viina põletamise kunsti tunti Kesk- ja Lõuna-Ameerikas juba ammu enne seda, kui Kolumbus sinna sattus. Kohalikud ravitsejad kasutasid seda oma ravi- ja võlujookide valmistamisel.
Kasutamine.
Spetsiifilise lõhna ja maitse tõttu sobib rumm kokteilidesse ning küpsetiste ja maiustuste maitsestamiseks. Klassikaline rummiretsept on rummikompott: rummi sisse pannakse maitsestuma marju ja puuvilju. Kompotti süüakse jäätise ja vahukoorega või vahvlite kõrvale. Rummiga maitsestatakse ka kohvi ja teed. Parimad kaaslased rummile on vanill, kaneel, apelsinid, nelk, kardemon, tähtaniis ja ingver. Just need ja rumm kuuluvad mitme jõulujoogi koostisse.
Aktseptorlisand

Aktseptorlisand ehk aktseptor (ladina keeles "acceptor" vastuvõtja) on pooljuhtelektroonikas aine, mille iga aatom tekitab kristallivõres defekti – elektronist tühja koha, mida saab käsitada positiivse laengu kandjana. Kui sisestada neljavalentse pooljuhi, näiteks räni kristalli kolmevalentse aine, näiteks boori aatomeid, saavad need moodustada elektronipaaride vahendusel kovalentsidemeid ainult kolme räni aatomiga, neljanda põhiaine aatomiga sidet ei teki. Seda tühja kohta – auku – kristallivõres võib täita mõni vaba elektron. Et niisuguses pooljuhis on põhilisteks laengukandjateks positiivset laengut kandvad augud, siis nimetatakse materjali p-pooljuhiks.
Tsooniteooria kohaselt on aktseptor võõraine aatom või ioon, mis tekitab pooljuhi keelutsoonis lokaalse energiataseme, millele võib siirduda valentsitsoonist valguse või soojuse mõjul eraldunud elektron. Seejuures vabaneb valentsitsoonis üks energiatase. Tekib aukjuhtivus ja pooljuhtkristall muutub p-tüüpi pooljuhiks. Näiteks räni kristallides on aktseptoriteks boori, alumiiniumi. galliumi ja indiumi aatomid. 
Enamiku pooljuhtseadiste talitluseks on vaja, et pooljuhi ühes piirkonnas oleksid ülekaalus augud ja teises, vahetult kõrvalasuvas piirkonnas vabad elektronid. Sellise olukorra saabki luua sobiva võõraine (lisandaine) aatomite sisseviimisega pooljuhi kristallistruktuuri.
Pakterminal

AS Pakterminal oli 1992. aastal asutatud ettevõte, mille põhitegevusala oli nafta ja naftasaaduste laadimise ja ladustamise teenused. 
Pakterminal asutati 30. juunil 1992 Eesti-Hollandi ühisettevõttena. Pakterminal sai nime asutajaettevõtete Paktank International ja N-Terminaal järgi ning alustas tegevust 1993. aasta märtsis.
Ettevõttest 50% kuulus Eesti investeerimisfirmale Trans Kullo ja 50% Hollandi suurkontsernile Royal Vopak. 2007. aastal ostis Royal Vopak ära Trans Kullo osaluse ja sai ettevõtte ainuomanikuks. 2010. aasta mais liitis selleks ajaks liitumiste tagajärjel nime AS Vopak E.O.S. kandev emaettevõte Pakterminali endaga.
Terminal asub Soome lahe lõunakaldal Tallinna Sadamale kuuluvas Muuga sadamas. 
AS Pakterminal oli Sadamaoperaatorite Liidu ja Transiidi Assotsiatsiooni liige.
Doonorlisand

Doonorlisand ehk doonor (ladina keeles "donore" ära andma) on pooljuhtelektroonikas aine, mille aatomid annavad kristallivõresse elektrone. Kui asendada kristallivõres neljavalentse pooljuhi, näiteks räni kristallis põhiaine aatom sellise lisandaine aatomiga, millel on viis valentselektroni (näiteks fosfori aatomiga), siis neli neist valentselektronidest moodustavad elektronipaaride vahendusel kovalentsidemeid räni aatomitega, viies elektron aga jääb vabaks ja võib teatud tingimustel aatomist eemalduda, muutudes seega juhtivuselektroniks. Et niisuguses pooljuhis on põhilisteks laengukandjateks elektronid, mis on negatiivse laenguga, siis nimetatakse materjali n-pooljuhiks.
Enamiku pooljuhtseadiste talitluseks on vaja, et pooljuhi ühes piirkonnas oleksid ülekaalus vabad elektronid ja teises, vahetult kõrvalasuvas piirkonnas augud. Sellise olukorra saabki luua sobiva võõraine (lisandaine) aatomite sisseviimisega pooljuhi kristallistruktuuri.
Uderna Algkool

Uderna Algkool asus Elva valla Kalme külas. Uderna külakool asutati 1766. aastal. 
1896. aastal muudeti külakool ministeeriumikooliks. Kool on olnud ka vallakool, 6- ja 7-klassiline kool ning algkool.
Tunnustatud haridustegelastest on Uderna koolis töötanud õpetajana August Käppa, Jaan Linsi, Aleksander Mitvitz, Jaan Neumann, Adolf Perandi, August Raud, Jaan Roots, Ferdinand Tigane, Hans Tõllasson, õpetaja-koolijuhatajana Eduard Oja.
Kooli direktor on olnud Jaak Seeru.
Uderna koolis on õppinud näitleja Leopold Hansen, kunstnik Konrad Mägi, kirjanikud Jaan Kärner, Helmi Mäelo ja Friedebert Tuglas. Aastail 1951–1953 õppis Uderna koolis Estonia teatri ooperisolist Voldemar Kuslap.
Uderna kool oli Eestis esimene, kus tähistati 1922. aastal emadepäeva piduliku koosviibimisega, mille korraldas Naiste Karskusliit Helmi Mäelo algatusel.
Kooli pargis on mitme kultuuritegelase auks püstitatud büste ja ausambaid.
207 aastat kestnud õppetöö lõppes Uderna algkoolis 1973. aasta kevadel. Hiljem on samas hoones tegutsenud Uderna muuseum.
Fotoionisatsioon

Fotoinisatsiooniks nimetatakse aatomite või molekulide ioniseerumist valguse toimel.
Termoionisatsioon

Termoionisatsiooniks nimetatakse ioonide tekkimist gaasis kõrgel temperatuuril aatomite ja molekulide vaheliste põrgete tõttu.
Ionisatsioon

Ionisatsioon on positiivse iooni tekkimine neutraalsest aatomist või molekulist, kui sellest lahkub elektron, või negatiivse iooni tekkimine (peamiselt keemilistes reaktsioonides), kui neutraalse aatomiga (molekuliga) liitub elektron.
Ionisatsiooni peamised põhjused:
Hõõrdkeevitus

Hõõrdkeevitus (FSW Friction Stir Welding) on suhteliselt uus liitmise tehnoloogia, mille leiutas aastal 1991 TWI (The Welding Institute). Protsess toimub tavaliselt temperatuuril 0,8 materjali sulamistemperatuuri ning liitmine saavutatakse piltlikult sepistamisega. Liidetavad materjalid on keevitamise jooksul jäigalt kinnitatud rakistusega. Keevitamine toimub silindrikujulise kulumatu tööriistaga, mille otsas on väike sond (probe). Protsessi juures pole tarvidust täitetraadile ning kaitsegaasile. Parameetrid, millega protsessi juhitakse, on tööriista pöörlemiskiirus, liikumiskiirus kui ka tööriista mõõtmed ja selle allasurumisjõud.
Pöörlev tööriist surutakse liitesse kuni õlg kontakteerub detaili pinnaga. Tööriista pealesurumisest ja pöörlemisest põhjustatud hõõrdumise tagajärjel tekkiv soojus põhjustab liidetavates detailides viskoosse-plastilise olukorra, mis on eelduseks liite tekkimisele. Keevituse kestel liite ümbruses materjal soojendatakse tööriista perifeeria ümber ning seejärel toimub materjalide järkjärguline uuestiliitmine sondi tagaküljel. See põhjustabki keevisliite materjalide vahel.
FSW on liitmisprotsess metalli sulamiseta ja täitematerjalideta. Protsessiga saadakse tugevad ja plastilised liited. Meetod on eriliselt sobilik komponentidele, mis on pikad lamedad, kuid seda saab ka rakendada ka torudele, süvistatud lõigetele ja ka positsioonkeevitamisele. Sellised keevised saadakse kombineeritult hõõrdumisel tekkiva soojusega ja pöörlemise tõttu tekkiva mehaanilise deformatsiooniga. Maksimaalne temperatuur milleni jõutakse on 0.8 sulamistemperatuuri.
Tööriist on silindrikujuline, selle otsas on läbiv sond (inglise probe) või keerukam ühenduskoht. Silindrilise osa ja sondi vahelist osa nimetatakse õlaks (ingkise shoulder). Samaaegselt pealispinna "hõõrumisega" läbib sond detaili. Hõõrdumisega pöörleva ja translatoorselt liikuva tööriista ja detaili vahel saadaksegi protsessi tekkeks vajalik soojus. 
Tööriista otsa juures toimuv deformeerumine toob kaasa adiabaatlilise soojuse mahulise kaasmõju detailidele. Keevitusparameetrid tuleb reguleerida nii, et hõõrumise suhe deformatsiooni väheneb kui detaili paksenedes. See on vajalik, et tagada piisav soojussisestus ühiku pikkuse kohta. 
FSWga tekkiva liite mikrostruktuur sõltub detailist, tööriista projekteerimisest pöörde ja liikumise kiirusest, mõjuvast jõust ja liidetavatest materjalidest. Liitealas on mitmesugused tsoonid nagu tavaliseski keevitsprotsessis. Keskmine regioon on sibularõngakujulise mustriga ning on kõige enam deformeeritud. Sageli tundub see dünaamiliselt rekristalliseerunud olevat nii, et detailne mikrostruktuur võib koosneda võrdtelgsetest kristalsetest teradest. Tööriista iga pöörde jooksul tekivad materjali silindrikujulised kihid, mis annavadki iseloomulikud sibularõngad liite pinnal.
Eelised.
FSW-l on võrreldes tavapäraste keevitusmeetoditega järgmised eelised:
Puudused.
Piiranguid FSW protsessile on vähendatud intensiivsete uuringute ja arendusega. Siiamaani esinevad protsessil järgmised puudused:
Vadim Želnin

Vadim Želnin (12. veebruar 1909 Peterburi – 3. mai 1996 Vellavere) oli eesti põllumajandustegelane, nutriakasvatuse propageerija ja ilmaennustaja.
Ta sai tuntuks oma legendaarsete sea põrnast ja muudest mitteteaduslikest alustest lähtuvate ilmaennustustega, mis tihti läksid täppi. 
Lisaks nutriakasvatuse praktiseerimisele ja propageerimisele oli ta tuntud ka omapäraste loomaaretuseksperimentide tegijana. Näiteks paaritas ta kolhoosi sigu metssigadega ja arvatavasti ka koduparte sinikaelpartidega.
Haridustee.
Vadim Želnin lõpetas 1928. aastal Valga Vene gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas (lõpetas 1938) ja Tartu Riikliku Ülikooli loodusteaduskonnas (lõpetas 1945). 
Töökäik.
Aastatel 1945–1949 töötas ta TRÜ entomoloogia kateedri vanemassistendina. Aastatel 1950–1952 oli TRÜ zooloogiamuuseumi juhataja ja bioloogiajaama vanemassistent. 
Aastatel 1955–1970 oli Vellavere kolhoosi esimees ja 1971–1976 Vellavere kolhoosi nutriafarmi juhataja.
Teosed.
Lisaks ilmus temalt ajakirjades ja ajalehtedes rohkesti artikleid ornitoloogia alalt, linnu- ja loomakasvatusest ning tõuaretusest.
Los desastres de la guerra

"Los Desastres de la Guerra" (eesti keeles "Sõjakoledused") on Francisco Goya sari, mis koosneb kaheksakümnest akvatinta tehnikas graafikateosest. 
Graafikateoste sari loodi 1810. aastatel ja avaldati 1863. aastal (35 aastat pärast Francisco Goya surma).
Mõigasroie

Mõigasroie on võlviroie, mille profiil on kujundatud ümara mõikana. See näeb välja nagu ümmarguse lati taoline kaar, mis on laotud raidkividetailidest või tellistest.
Eesti arhitektuuris on ümar või kergelt teravaselgne mõigasroie kasutusel vanemas, 13.–14. sajandi kirikuarhitektuuris. 15. sajandile on iseloomulikud vormid topeltmõigasroie ja vaheliistuga topeltmõigasroie (näiteks Tallinna Niguliste ja Oleviste kirikus, Tallinna Raekojas, Padise kloostri kirikus).
Mõigasroidest erinevad tugevalt hilisgooti vormid pirnvöötroie (Valjala kiriku kooriruumis, Kuressaare linnuse ristikäigus) ja rihvkülgedega roie (Kuressaare linnuse refektooriumis).
Mõigasroie on kasutusel peamiselt hilisromaani ja varagooti arhitektuuris.
Mall Jõgi

Mall Jõgi (Mall Kaevats; sündinud 16. juulil 1947 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane, toimetaja, ajakirjanik ja kultuurikriitik. 
Ta lõpetas aastal 1965 Tallinna 1. Keskkooli. Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis 1965–1970. 
Töötanud Keele ja Kirjanduse Instituudi murdesektoris (1970–1972), Friedebert Tuglase Majamuuseumis (1972–1978), Sirbi (Sirp ja Vasar, Reede, Kultuurileht) toimetuses (1978–1998), Eesti Teaduste Akadeemias (1998–1999), EV Kultuuriministeeriumis (1999–2004), Keele ja Kirjanduse toimetuses (alates 2004). 
Avaldanud kultuuriväljaannetes (Looming, Keel ja Kirjandus, Sirp) arvustusi, artikleid ja intervjuusid alates 1971. aastast.
Isiklikku.
Mall Jõgi isa oli kirjanduskriitik ja tõlkija Olev Jõgi.
Ta oli abielus Ülo Kaevatsiga. Nende pojad on Mihkel ja Marten Kaevats.
Allika (Haapsalu)

Allika on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Küla piirneb läänes Topu lahega ning loodes Varni, põhjas Emmuvere, idas Panga ja lõunas Tuuru külaga.
Mall Hiiemäe

Mall Hiiemäe (neiupõlvenimi Mall Proodel; sündinud 9. jaanuaril 1937 Roostojal) on eesti folklorist, kes on tuntud eeskätt eesti rahvakalendri ja pajatuste uurijana.
Ta on lõpetanud 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti rahvaluule erialal. Kaitsnud kaks doktoritööd: Moskva Maailmakirjanduse Instituudis 1983. aastal ("Возникновение сказов и их место в эстонской народной традиции повествования (на материале сказов Кодавере)") ning Tartu Ülikooli Eesti ja võrdleva rahvaluule osakonnas 1998. aastal ("Der estnische Volkskalender").
Alates 1964. aastast on ta töötanud Eesti Rahvaluule Arhiivi teadurina ning hiljem Eesti Kirjandusmuuseumis vanemteadurina.
Dedekindi lõige

Dedekindi lõige (matemaatik Richard Dedekindi järgi) lineaarselt järjestatud hulgas "S" on hulga "S" selline klassijaotus ("A", "B"), et "A" on allapoole kinnine (see tähendab, hulga "A" mis tahes elemendi "a" korral järeldub sellest, et "x"≤"a", et ka "x" on "A" element) ning "B" on ülespoole kinnine (see tähendab, hulga "B" mis tahes elemendi "b" korral järeldub sellest, et "a"≤"y", et ka "y" on "B" element) ning hulgal "A" puudub suurim element. 
"Lõige" tähendab siin hulkade "A" ja "B" vahelist "tühimikku". 
Dedekindi lõike algsete ja kõige tähtsamate juhtumite puhul on hulk "S" vastavalt ratsionaalarvude hulk ja reaalarvude hulk koos loomuliku osalise järjestusega. 
Dedekindi lõigete abil tõestati reaalarvude hulga täielikkus, kasutamata valiku aksioomi. See näitas ühtlasi, et täieliku järjestatud korpuse olemasolu ei sõltu valiku aksioomist. 
Dedekindi lõigetega ümberkäimine.
Tähistusviis ("A", "B") on küll sümmeetriline, ent kuna hulgad "A" ja "B" määravad Dedekindi lõikes teineteist ära, siis võib teda üles märkida ka ainult ühe "poole" (näiteks alumise) abil ning nimetada Dedekindi lõikeks mis tahes allapoole kinnist hulka "A", millel puudub suurim element. 
Kui "S" on täielikult järjestatud hulk, peab mis tahes Dedekindi lõikes ("A", "B") hulgal "B" olema minimaalne element "b", mistõttu "A" on lõpmatu vahemik (−∞, "a") ja "B" on lõpmatu poollõik ["b", +∞).
Krijatantra

Krijatantra (Kriya Tantra) (tiibeti keeles "bya gyü") on tantrate esimene aste ehk kategooria, mis käsitleb tseremooniaid, rituaalide läbiviimist ja nende teoreetilist olemust.
See on tegutsemise tantra, sisaldades detailset instruktaaži annetuste ja jumaluste kohta koos nende hierarhilise pingereaga.
Siin ei ole õpilane praktiseeritava jumalusega võrdsel tasemel, mis tähendab, et ta ei kujusta end mitte ise end jumalusena, vaid kujustab enda ette (endast väljapoole).
Kuna algaja tantrik on arenematu ja maailma illusoorsus tema jaoks detailides eristamatu, siis praktika eesmärgiks on saada enda teadvuse võimustamist jumaluse poolt.
Krija tantra juurde kuulub näiteks Rohelise Taara praktika.
Roostoja

Roostoja on küla Ida Viru maakonnas Alutaguse vallas. 
Küla asub Tudulinna ja Iisaku vahel. Selle lõunaossa jäävad Lemmaku ja Ristikivi raba ning põhjaossa Madissaare soo, Ruunasoo, Kuremänniku soo ja lõunaosa Muraka rabast. Küla põhjaosa kuulub Muraka looduskaitseala koosseisu.
Roostoja läbib Iisaku–Tudulinna–Avinurme maantee. Paralleelselt maanteega läbib küla Rannapungerja jõgi (Roostoja). Küla põhjapiir puutub kokku ka Härjaojaga. Küla loodenurk puutub kokku Tagajõega ning väike lõik sellest jääb nõnda Tagajõe hoiualale.
Küla lõunaosas asub 1940. aastatel rajatud Tudulinna hüdroelektrijaam, mis on arvatud ehitismälestiseks. Selle taha on moodustunud Tudulinna paisjärv.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda. 
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 32 inimest. Neist 30 (94%) olid eestlased.
Külast on pärit eesti folklorist Mall Hiiemäe.
Pikati

Pikati on küla Ida Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 28 inimest. Neist 27 (96,4%) olid eestlased.
Sahargu

Sahargu on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda.
Küla asub Rakvere–Rannapungerja maantee ääres.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 23 inimest. Neist 20 (87,0%) olid eestlased.
Kellassaare

Kellassaare on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda.
Küla asub Rakvere–Rannapungerja maantee ääres.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 17 inimest. Neist 15 (88,2%) olid eestlased.
Lemmaku

Lemmaku (18. sajandi kaartidel "Lemmako") on küla Ida Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda.
Küla asub Rannapungerja jõe ääres. Jõe läänekaldal läbib küla Rakvere–Rannapungerja maantee.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 28 inimest. Kõik olid eestlased.
Metsamägara

Metsamägara on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
2025. aastani kuulus küla Toila valla koosseisu.
Positivism

Positivism on filosoofia suund, mis hõlmab Auguste Comte'i filosoofia, Ernst Machi ja Richard Avenariuse empiriokrititsismi ning Viini ringi (Rudolf Carnapi) algatatud loogilist positivismi.
Positivismi peamine sisu on see, et filosoofia ja metafüüsika on muutunud üleliigseks ning edaspidi hoolitsevad kõige inimese jaoks vajaliku eest positiivsed eriteadused (info, mis on mõõdetav, konstruktiivne, selge, kasulik ja tegelik). Positivism algas 19. sajandil A. Comte'i katsest ühendada filosoofia ja teadus. Positivistliku filosoofia ülesandeks sai teaduses saavutatud tulemuste (teadmiste) korrastamine ja süstematiseerimine. Positivistid püüdsid filosoofiat kasutada lähtuvalt loodusteadustest. Näiteks Herbert Spenceri ühiskonnaõpetus lähtus Darwini arenguõpetusest.
Ala (Hiiumaa)

Ala (aastani 1998 Alaküla) on Hiiumaa vallas Kärdlast 5 km kagus olev küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Külast põhjas asub Lõpe, läänes Tubala, lõunas Loja ja idas Sakla küla.
Tüübilt on Ala ahelküla (ridaküla). Küla hoonestuses on valdavad väikeelamud, millest kuus on uuemad. Säilinud on külatänav, mis lõpeb karjateega koplis. Maastik on hooldatud. Osaliselt kruusastel ja liivastel nõmmedel asuvad väljad vahelduvad puisniitude ja metsasaludega. Külaasumites ja maastikus on säilinud palju kultuuripärandit, muu hulgas kolm rehielamut ja vana külatänav.
Nimi.
Külanimi tuleb sõnast "ala", mis tähendab 'allpool olev'.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 26 inimest. Kõik olid eestlased.
Talud.
1939. aastal oli külas 10 talukohta. Taludel oli 17 hobust, 24 veist ja 17 siga. 1945. aastal oli külas 14 talukohta.
Ala talud 1939 
Ajalugu.
Ala küla kuulus ajalooliselt Partsi mõisa alla. Leo Tiigi järgi on küla elanikest esimestena märgitud Sepe Janus (1564), pooladrik Janus Säpe ja pooladrik Säpe Jurgen (Sakla küla all, 1565), pooladrik Alla Janus (1567, 1577), pops Alla Jürgen (1584), pooladrik Ala Micku (1599).
Küla oli olemas 1698 ja seal oli viis talu ("Ala by") . 1835 võeti Ala külas perekonnanimed Alla, Alber, Herma, Juhhe, Kottus, Käbba, Lukk, Marro, Nest, Post ja Timmermann. 
Aastail 1953–1986 asus Jürna talus kolhoosi Rahu eest kontor. 1949. aastal asutati samas Sakala väikekolhoos. Sakala kolhoosi astus 13 peret, neist 28 täiskasvanut.
1977 liideti Ala Paladega, 1997 eraldati taas. Ühe aasta kandis ta nime Alaküla, aga sellenimelisi külasid on Eestis veel 4. Järgmisel aastal sai küla tagasi Ala nime.
Taristu.
Küla asustatud kirdepoolne külg jääb 700 meetri kaugusele Heltermaa–Kärdla maanteest. Viimasega ühendab teda Palade bussipeatuse juurest algav Palade–Tubala tee.
Ettevõtlus.
Küla piiresse jääb piimafarm, kus 2013. aasta seisuga oli 136-pealine lüpsikari.
Külas asub majutusasutus Palade Retrovisiit.
Haridus- ja kultuurielu.
Uuendatud Andruse rehielamus töötab Palade lasteaed. Külas asus varem Palade raamatukogu.
Hilleste

Hilleste on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Hilleste naaberkülad on Vahtrepa, Aruküla, Valipe, Pühalepa ja Kerema.
Nimi.
Küla on esmamainitud1564. aastal kui "Helikeste", hiljem kui "Hilckste", "Hillikaste", "Hilliste", "Hillikas" ja "Hilligeste". Paul Ariste arvates tuletub nimi talle nimest (ille), Leo Tiigi arvates pärineb teadmata kabelilt (saksa keeles "heilig" – 'püha'), Marja Kallasmaa oletusel mehenimest "Hille".
Loodus.
Külas asuvad Laasma allik, Hilleste paemurrurahn ja Hilleste teeäärne rahn. Sealne Hilliste paemurd on Hilliste kihistu stratotüüp.
Elanike arv.
Hillestes elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 14 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Hilleste talud 1939 
Ajalugu.
Küla on ajalooliselt olnud jaotatud Pühalepa kirikumõisa ja Hiiu-Suuremõisa mõisa vahel, kuid 28. jaanuari 1825 korraldusega läks täielikult pastoraadi alla. Aastatel 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 5 talu, mille peremehed olid Clemeti Hinder, Petho Claus, Esko Hinder, Peto Jüri ja Seppa Bengt. 1835. aastal oli külas 7 talu ja vabadikud, elanikud said perekonnanimeks Dampf, Daum, Ebrok, Esko, Huuk, Kassewälja, (Kasevälja), Köstre, Laasma, Lepp, Märk, Parras, Palmik, Peukel, Sirkel, Sääsk, Tommingas (Toomingas), Wiht (Viht) ja Wärraw (Värav). 
Taristu.
Küla lõunaosa läbib väike lõik Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteest, küla keskosa läbib Hilleste–Hellamaa tee.
Kultuur.
Hillestes asus Hilleste tuuleveski. Külast on pärit maadleja Heiki Nabi. Külas asub baptistide kabel ja kogudus.
Kalgi

Kalgi on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Küla piirneb põhjas Viilupi, läänes Jõeküla, lõunas Salinõmme ning idas Valipe ja Suuremõisa külaga.
Nimi.
1650. aastal on kohanime mainitud Kalch. Vello Kaskori arvates on kohanimi seotud lubjapõletamisega. 
Loodus.
Küla idaosa piirneb Suuremõisa jõega. Külas asub Süllu allik.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 7 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Kalgi talud 1939 
Ajalugu.
Koht kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla ja küla kujunes välja 20. sajandi alguses. 1650 on mainitud talunik Kalch Wolmarit ning 1688 Kallki Marti ja Kalki Larsi.
Küla kuulus 1977–1997 Viilupi küla koosseisu.
Taristu.
Küla põhjaosa piirneb Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega. Küla idaossa jääb lõik Suuremõisa–Salinõmme teest. Külas asub Kalginiidi bussipeatus.
Kerema

Kerema on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kerema piirneb põhjas Hagaste, Puliste, Värssu ja Tempa külaga, läänes ja lõunas Suuremõisaga, kagus Pühalepaga ning idas Hilleste ja Vahtrepa külaga.
Nimi.
Varaseim teade Keremast pärineb aastast 1565 : "Kärima Vrba"s. Hilisemaid mainimisi: 1688. aastaks "Keramaby" nimena. Paul Ariste pakkus välja, et kohanimi on tulnud sõnast "kera" (tähenduses 'kera, pundar, tihe põõsastik'). Lauri Kettunen arvas, et kohanimi kujunes sõnast "kere". Pühalepa keelehuviline pastor Johann Magnus Jahn (Pühalepas pastor 1777–1805) tõlgendas nime kui "kõrremaa" (kõrs + maa). 
Loodus.
Küla alale jääb Pühalepa hoiuala.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 16 inimest, kellest kõik olid eestlased.
Talud.
Kerema ajaloolised talud 1939
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis elasid külas vabadikud Kerrema Claus ja Kerrema Siffer oma peredega.
1835 oli külas 7 talu ja 20 vabadikukohta ; talupidajate elanikud said perekonnanimed: Allik, Kaskor, Kirmann, Känd, Liit (Liet), Paes ja Pruer.
1890. aastate alguses viidi seni Kerema küla Kasevälja koolis asunud Suurevalla (Suuremõisa vald Pühalepa kihelkonnas) keskus Reikama külla.
1939 asus külas 26 talu. 1949. aasta kevadel Pühalepa külanõukogu aladel moodustatud 19 kolhoosi seas oli ka Keremal rajatud "Raudkivi" kolhoos. Märtsis 1950 ühines Kerema küla "Raudkivi" kolhoos kõrval asuva Pühalepa küla "Võitluse" kolhoosiga. 1959 liideti "Võitluse" kolhoos Putkaste sovhoosiga. 
1977. aastal läksid küla põhjapoolsemad alad Hiiumaa Metsamajandi alla. 
Küla kuulus 1977–1997 naaberküla Pühalepa küla koosseisu.
1988. taastati esimene talu (Andruse-Jürna).
Taristu.
Kerema lääneosa läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, küla idaossa jääb lõik Hilleste–Hellamaa teest. Küla läbib Papsi tee, Pühalepa–Kerema tee (selle Haavamäepoolne ots kandis varem kohalike seas nime Allikniidi maantee) ja Kerema tee.
Kultuur.
Kerema külas oli koolimaja (Kasevälja kool), pastoraat (Pühalepa pastoraat ehk Papsi koht), kõrts (Haava kõrts), vallamaja (Kasevälja koolimajas), palvemaja (Pühalepa vennastekoguduse palvemaja) ja 7 tuuleveskit.
Külas asub Kummistu kalmistu.
1830–1926 tegutses külas Kasevälja kool, kus aastatel 1903–1904 oli koolijuhatajaks Kaarma õpetajate seminari haridusega Saaremaalt Pärsama vallast Ratla külast päritud hiljem omapärase kirjandusstiiliga tuntust kogunud kirjanik Jaan Oks (1884–1918).
Kerema legendidest on jõudnud kirjanduslukku lugu hundi mõrsjast, mille põhjal Aino Kallas avaldas 1928. aastal soome keeles jutustuse "Sudenmorsian" (eesti keeles "Hundimõrsja" 1929). Legendi kunagistest sündmustest kuulis ta oma Keremalt päritud majahoidja Marta Kalju käest, kes omakorda kuulis seda oma vanaemalt Anna Pöialilt (surnud 1926). 1937. aastal kirjutas Kallas ise selle loo näidendiks (eesti keeles lavastati 1938. aastal Tartus).
Kukka

Kukka on Hiiumaa vallas Hiiumaa idaosas Läänemere rannikul Kukka lahe ääres asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kukka piirneb põhjas Hiiessaare, läänes Lõbembe, lõunas Palade ja idas Kõlunõmme külaga.
Nimi.
Küla on esmamainitud 1565. aastal kujul "Kucku". 1609. aastal on seda mainitud kujul "Kucku Wackan", 1688 "Kuckaby" ja "Kukkuby", 1782 "Kuckas" ja 1798 "Kukka". 
Küla nime päritolu pole teada. Paul Ariste toob võrdluseks soome sõnad "kukku: kukun" ('kerajas tipp') ja "kukkula" ('tipp, latv, klint, mägi, kõrgendik, küngas') ning eesti sõna "kukal".
Loodus.
Kukkas asuvad Kukka sood hõlmav Kukka looduskaitseala, Kukka-Luhastu loodusala, Hiiumaa suurim rändrahn Kukka kivi ja Kukka põllukivi. Külas puuduvad looduslikud kõrgendikud, mis võiksid küla nime osas selgust anda.
Kukka lahe väikesaared jäävad Kõlunõmme küla alla.
Elanike arv.
Kukkas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 11 inimest. Kõik olid eestlased.
Talud.
Kukka ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Kukka kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa juurde. 16. sajandil oli Hiiumaal ka Kukka vakus. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjoni alusel oli külas 14 talu.
1835 asus külas 12 talu, elanikud said perekonnanimedeks: Ahingas (Ahhingas), Ahwe, Hein, Herma, Hunga, Jõhvik, Karme, Kurriso, Laud, Lukk, Mast, Pail, Pannal, Pilpak (Pillpak), Rebbo, Siek, Sukko, Sõrro, Särk, Treumann ja Veski (Weski).
1939 oli külas 16 talu.
Taristu.
Küla läbib Palade–Kõlunõmme tee.
Kultuur.
Kukkas asuvad Kukka tuulik ja Kukka lautrid.
Kuri küla

Kuri on Hiiumaa vallas Hiiumaa idaosas asuv küla, mis piirneb Läänemerega. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kuri piirneb põhjas Sääre, läänes Pühalepa-Harju ja Reikama ning lõunas Hellamaa külaga.
Nimi.
Koha nime on esmamainitud 1609 kujul "Kuris". 1688 on küla nimetatud kujul "Kuriskylla".
Paul Ariste ja Lauri Kettunen seostasid kohanime päritolu Kurisu kohanimega (Emmaste-Kurisu ja Kurisu). Karstiauku nimetatakse kurisuks ja etümoloogiliselt on lähedane sõna kuristik, kuid Kuri küla kandis pole karstilehtreid ega kuristikku. Leo Tiik arvas, et nimi võib tuleneda eesnime Gregorius mugandusest Kurries, Kurri.
Loodus.
Küla ala hõlmab Kuri-Hellamaa hoiuala. Küla alale jäävad Kadakalaid, Rambirahu ja Uuemererahu.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 39 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Kuri küla ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Soonlepa mõisa juurde, varem ka Hiiu-Suuremõisa mõisa juurde. 1609 elas Hellamaa vakuses talunik Kuris Cornelius. 1688. aastaks oli kujunenud küla, millest hiljem moodustus kaks küla: Suur-Kuri ja Vähe-Kuri (rootsi keeles "Stora Kuriß" ja "Lilla Kuriß", saksa keeles "Gross-Kurri" ja "Klein-Kurri"). Vähe-Kuris elasid 1688 talunikud Wähä Kuri Bengt ja Wähä Kuri Pafwell. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli mõlemas külas neli talunikku.
1835 oli moodustunud üks Kuri küla 9 taluga. Küla elanikud said perekonnanimed: Ahwe, Hani (Hanny), Knöp, Koop, Kuusik (Kusik), Kuuskor, Luisk, Mäll (Mäl), Neber, Pära (Pärra), Rakki (Rakky), Sang, Särglepp ja Tattra. 
Külas asus kihelkonnakool, pärast Eesti taasiseseisvumist tegutses külas algkool.
Taristu.
Küla lääneosa piirneb Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteega. Küla läbib Tempa–Suuresadama tee.
Kultuur.
Külas asuvad Kuri õigeusu kiriku varemed, Kuri õigeusu kiriku koolimaja ja Kuri kalmistu.
Kuri külas on sündinud vaimulik Konstantin Kokla, külas veetis lapsepõlve luuletaja Julius Oengo.
Kõlunõmme

Kõlunõmme on küla Hiiumaa valla idaosas Läänemere rannikul. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kõlunõmme piirneb põhjas Kukka lahega, läänes Kukka ja Palade, lõunas Partsi ja Pühalepa-Harju ning idas Sääre ja Suuresadama külaga.
Nimi.
Asula nime on esmamainitud 1599. aastal kui "Kollo" ja 1606 kui "Kölo".
Paul Ariste järgi koosneb kohanimi kahest osast: sõnadest 'kõlu' ja 'nõmm'. 
Loodus.
Kõlunõmme hõlmab osa Kukka looduskaitsealast ja küla läbib Kõlu jõgi. Küla alale jäävad Hüljesterahu, Kukka rahu ja Umbrahu. Külas asuvad Kõlunõmme elektriliini rahn, Kõlunõmme Härma talu rahn, Kõlunõmme põllurahn ja Lapikkivi.
Kõlunõmme põhjaosas asub Tika piirkond.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 33 inimest. Neist 32 olid eestlased.
Talud.
Kõlunõmme ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Kõlunõmme on ajalooliselt kuulunud Hiiu-Suuremõisa ja Partsi mõisa alla. Algul oli tegemist eraldi talude, hiljem eraldi külaga. 1599. aastal on mainitud talunik Kollo Broosi. 1835. aastal elasid pered Pühalepa-Harju ja Joandi külas.
Taristu.
Küla läbib Palade–Kõlunõmme tee. Küla lõunaosa piirneb Partsi–Kuri teega, kus asub Kõlunõmme bussipeatus.
Kultuur.
Talumees Kõlu Magnus (Maunus) (1710–1781) ja tema abikaasa Kadri olid näitlejate Tõnis Niinemetsa, Sepo Seemani ja Margus Tabori esivanemad.
Linnumäe

Linnumäe on küla Hiiumaa vallas, Kärdlast lõunas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Linnumäe küla piirneb põhjas ja läänes Kärdlaga, lõunas Prählamäe ning idas Hausma külaga.
Nimi.
Kohanimi tuletub eestikeelsetest sõnadest lind ja mägi.
Loodus.
Linnumäe küla läbib Nuutri jõgi.
Elanike arv.
Linnumäe külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 28 elanikku. 
Ajalugu.
Linnumäe küla moodustati 1997. aastal. Varem kuulus ala Kärdla asunduse, seejärel Hausma ja Tubala küla koosseisu.
Taristu.
Linnumäe küla keskosa läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee. Küla idaosa piirneb Rehemäe teega. Küla lääneosas lõpeb Kärdla Ümarmäe tänav ja asub Padu-Alato tänav.
Kultuur.
Linnumäel peeti 2002–2018 Kärdla ratsupäevi.
Ettevõtlus.
Linnumäe külas asuvad Hiiumaa Selver ja söögikoht Linnumäe kohvik-resto. Selveri juures asub Neste tankla.
Loja (Hiiumaa)

Loja on küla Hiiumaa vallas Kärdla ja Suuremõisa vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Loja küla piirneb põhjas Sakla ja Ala, loodes Tubala, läänes Nõmba, lõunas Vilivalla ning idas Leerimetsa ja Partsi külaga.
Nimi.
Leo Tiik pakkus kohanime lähtekohaks isikunime Loja (Elogius, Eligius). Paul Ariste arvas kohanime tuletuvat sõnast loja ('madal, tasane koht'). Kohanime on esmamainitud 1609. aastal kujul "Loya".
Loodus.
Loja külast algab Suuremõisa jõgi. Külas asub Loja allik.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel viis inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Loja talud 1939 
Ajalugu.
Loja kuulus algselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla, kuid 1783 küla likvideeriti ning moodustati Vilivalla karjamõis. Ajalooliselt oli koht tuntud kui Metsaloja, mis eristus Pühalepa pastoraadi juures asunud Loja kohast. 1609 elas talunik Loya Jörenn. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi elasid külas talunikud Loya Tönnis, Loya Pert ja Pedo Siemo.
1920. aastatel kujunes välja Loja asundus, mis 1977. aastal muudeti külaks.
Taristu.
Loja küla läbib põhjast lõunasse Sakla–Loja–Vilivalla tee.
Lõbembe

Lõbembe on küla Hiiumaa vallas Kärdlast lõunas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Lõbembe küla piirneb põhjas Hiiessaare, läänes Paluküla, lõunas Palade ja idas Kukka külaga.
Nimi.
Kohanimi koosneb kahest osast, nime algusosa lähtekohaks on kas sõna "lepp" või "lõpp" ja järelosa "pää". Kohanime on esmamainitud 1565. aastal kujul "Löppenpell".
Loodus.
Lõbembe küla läbib Ussisoo peakraav. Hiiessaarega piirneb ajalooline Krossa ala.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel kaheksa inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Ajalugu.
Lõbembe kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1565 elas mõisa alal talunik Thonius i Löppenpell. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi oli külas 5 talu, mille peremeesteks olid Löppenpae Stephan, Löppenpae Peter, Pendi Lars, Knuti Jack ja Knuti Andres.
1835 oli külas 5 talu, mille elanikud said perekonnanimedeks nimed Enge, Jõema, Kallisma, Lukk, Märjama, Sobak, Sõlg, Tannava ja Väljal (Wäljall). 
Lõbembe liideti enne Teist maailmasõda Paladega, sõja järel küla staatus taastati, kuid kuulus 1977–1997 Hiiessaare koosseisu.
Taristu.
Lõbembe lõunapiir ulatub Palade–Kõlunõmme teeni, küla läbib külavahetee, mis viib Hiiessaare teeni.
Lõpe (Hiiumaa)

Lõpe on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Lõpe küla piirneb põhjas Paluküla, läänes Tubala, lõunas Ala ja Sakla ning idas Palade külaga.
Nimi.
Kohanimi tuletub sõnast lõpp 'lahesopp, väike laht'. Kohanime on esmamainitud 1529 kujul "Leppesche".
Loodus.
Lõpe küla läbib Ala kraav.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 129 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Lõpe ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Lõpe kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Rahvapärimuse järgi asus küla alal muistsel ajal varjupaik – Lõpe sõjaauk. Küla välja aga tunti Kalive väljana. 1529 oli moodustunud küla, kus 1609 elasid talunikud Leppe Peter ja Leppe Steffen. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas 5 talu, mille peremehed olid Nielsse Jüri, Perdi Hans, Löppe Lars, Löppe Hinrich ja Jahni Jako Lars.
1835 oli külas 6 talu ja elanikud said perekonnanimedeks nimed Erk, Kibuspuu (Kibbuspu), Koit (Koid), Leht, Mudama (Muddama) ja Pudisma (Puddisma). 
Lõpe kuulus 1977–1997 Palade koosseisu ja seal asus nõukogude ajal Rahu eest kolhoosi kontor.
Taristu.
Lõpe küla idaosa piirneb Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteega. Küla läbib Palade–Tubala tee.
Kultuur.
Lõpe külas tegutseb külaselts Sakas, mille tegevuseks on ürituste korraldamine, koduloolised uuringud, Lõpe pargi korrashoid ja teabetoa ülalpidamine. Palade Teabetoa nime all tegutsev infopunkt sisaldab koduloolist materjali.
Endise kolhoosi esimehe ja Pühalepa valla esimese vallavanema Tõnu Otsasoni rajatud Lõpe pargi suurus on 7 hektarit. Pargi kujundas Heino Kiik, kes töötas 1971–1974 pargiaednikuna. Pargi teedevõrgu pikkus on 1,2 km.
Pargis asuvad Enn Johannese skulptuurid ja installatsioonid, Elmar Vrageri mälestustahvel, Heino Kiige mälestustahvel, Hiiu kultuuri panustanud keele ja rahvaluule talletajate nimesid ja lugusid kajastav Hiiu keele puu.
Ettevõtlus.
Lõpe külas asub Halupuu Firewood Products OÜ saeveski.
Nõmba

Nõmba on küla Hiiumaa vallas Kärdla ja Käina vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Nõmba piirneb põhjas Tubala, läänes Leigri, lõunas Nõmmerga ja Ristivälja, kagus Tammela ning idas Vilivalla ja Loja külaga.
Nimi.
Kohanimi koosneb sõnadest "nõmm" ('kuiv kõrge liivane maa') ja "pea". Kohanime on esmamainitud 1564 kujul "Nempe" ja 1577 kujul "Nympe." 
Loodus.
Metsade keskel väikesel kõrgendikul asuva külana on Nõmba jäänud maaparandusest puutumata. Endised soised metsaheinamaad külast põhja, ida ja lõuna pool on aga metsa kasvanud. Vilivalla teeristi lähedal leidub puisniidu-ilmelist metsa ning lõuna pool ka tükike looduslikku heinamaad.
Nõmba lääneosas asub Kapasto nõmm. Ajalooliselt on Nõmba koosseisu kuulunud ka Määvli piirkond. Küla läbivad Tammela jõgi ja Vilivalla peakraav. Külas asuvad Matse allik, Nuudi allik, Nõmba karstiala ja Nõmba rahn.
Elanike arv.
Nõmbas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 50 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Nõmba ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Nõmba kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Külast on leitud kivikirves. 1564 elas alal talunik Nempe Bertill. 1609. aastal on mainitud mõisas talunik Nomba Cristenit. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel asus Nõmba külas 11 talu.
1835 asus külas 14 talu, elanikele pandi perekonnanimedeks nimed Edasi, Erk, Hang, Julge, Kallas, Kappasto, Marimaa, Männamaa (Määvli), Paelk, Pihlamets, Poll, Prees, Pöial, Raega, Rattaspuu, Redda (Määvli), Sambas, Sepp, Singi, Sirp (Määvli), Sui, Suur, Säng, Tarra, Teras, Treumann, Truu, Vagane ja Vannas.
16. oktoobril 1941 toimus operatsioon Siegfriedi raames külas lahing taganevate punaarmeelaste ja Natsi-Saksamaa üksuste vahel.
Taristu.
Nõmbat läbib põhjast lõunasse Kärdla–Käina maantee, kust algavad Nõmba–Silde tee, Tammela–Hellamaa tee ja Tedrekopli tee.
Kultuur.
20. sajandi algul leidus Nõmbas vähemalt seitse tuulikut, mis tänapäevaks on kõik hävinud. 1970. aastatel ehitas Hiiumaa metsamajand külla rea puust tüüpmaju. Külas tegutses varem Nõmba algkool.
Külas olid pelgupaigad ning pühapuud Kablimänd ja Hiiemänd.
Kärdla-Nõmme

Kärdla-Nõmme on küla Hiiumaa vallas Kärdlast edelas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kärdla-Nõmmest põhjas ja idas asub Kärdla, põhjas Tareste, läänes Kanapeeksi ja lõunas Pilpaküla küla.
Nimi.
Küla kandis 1997–2017 nime Nõmme. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi alusel ei tohtinud samas omavalitsuses olla mitu samanimelist asulat, mistõttu riigihalduse ministri Jaak Aabi 16. oktoobri 2017 määrusega lisati kohanimele täiendina Kärdla. 
Loodus.
Küla läbib Liiva oja (Kärdla oja).
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 35 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas samuti 35 inimest. 
Ajalugu.
Kärdla-Nõmme moodustati külana 1997. aastal.
Taristu.
Küla piirneb põhjas Kärdla Nõmme tänavaga, külas lõpeb Kärdla Vabaduse tänav, mis läheb üle metsaveoteeks.
Ettevõtlus.
Kärdla-Nõmmes paikneb Kärdla Veevärk AS.
Palade

Palade on küla Hiiumaa vallas, Kärdla ja Suuremõisa vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Palade asub Kärdlast 7 km kagus. Lähimad külad on Partsi kagus, Sakla lõunas, Ala edelas, Lõpe läänes ja Lõbembe põhjas.
Nimi.
Carl Friedrich Wilhelm Russwurm pidas külanime lähtekohaks rootsikeelseid sõnu "pålad torp" 'vaiküla'. Paul Ariste tuletas külanime sõnast pala 'tükk, osa'. Temaga ühines Lauri Kettunen, kes tõi võrdluseks kohanimed Pala, Palakese, Palametsa, Palamulla ja Palase, ehkki need kõik ei tohiks sõnast "pala" pärineda. Kettuse arvates pole tegu sõnaga "palu" 'nõmm' nagu 2 km loodes asuva Paluküla nimes. Kuid Valdek Palli arvates tulevad kõik pala-tüvelised kohanimed just sõnast "palu". Kohanime on esmamainitud 1564 kujul "Pola". 1565 on nime mainitud kujul "Palada".
Loodus.
Suure osa küla alast hõlmab Kukka maastikukaitseala. Vana maantee lähedal metsas asub Kuradikivi ja kaks rändrahnu ning koolimajast põhjas asub Palade rändrahn. Küla läbib Ussisoo peakraav, külas asub Palade Silmaallikas.
Elanike arv.
Paladel elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 27 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Palade talud 1939 
Ajalugu.
Palade kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1564 elas Kukka vakuses talunik matz i Pola. Järgmisel aastal esines tema nimi kujul Matz i Palada. 1688 elas Palukülas Pallode Lenu ja 1798 nimetati Pallade talu. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 5 talu, kus elasid peremehed Palade Peter, Maehe Mick, Matzi Siemo, Matzi Niels ja Hinriche Mick.
1835 oli külas kolm talu, mille peremehed said omale perekonnanimedeks Hellmann, Märjama ja Sooääre (Soäre), sulasrahvas aga Paljasmaa, Pildak, Singi ja Timmermann.
Palade koosseisu kuulusid 1939 Lõbembe ning 1977–1997 Ala, Lõpe ja Sakla külad.
Transport.
Küla läbivad Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee ja Vana maantee, külast algab Palade – Kõlunõmme tee. Külas asub bussipeatus.
Kultuur.
Külas asuvad Palade põhikool, Soera Talumuuseum, Palade Kivimite Maja, kabel, spordihall ja staadion. Palade kalmistu ei jää küla piiresse, vaid asub maanteest edelas Sakla külas, teised eespoolmainitud rajatised teest kirdes. Küla elamud jäävad peamiselt vana maantee juurde, mis kulgeb uuega umbes paralleelselt pool kilomeetrit kirdes.
Paluküla (Hiiumaa)

Paluküla on Hiiumaa vallas, Kärdlast kagus asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Paluküla piirneb põhjas Hausma, läänes Prählamäe ja Tubala, lõunas Lõpe ja Palade ning idas Lõbembe ja Hiiessaare külaga.
Nimi.
Küla nimi lähtub sõnast "palu", mis tähendab nõmme, liivast männimetsa või kuiva, põõsastega kaetud maad. Kohta on esmamainitud 1564. aastal kujul "Palo". Küla nimetati 1565 "Paloby", 1798 "Pallo" ja 1886 "Palloküla".
Loodus.
Paluküla asub Kärdla meteoriidikraatri alal, mille tulemusena kujunes Paluküla kerge, kus valdav metsatüüp on kuusik. Kraatri keskosas asub Eesti sügavaim, Soovälja K-1 puurauk. Külas asuvad Paluküla paemurd, Paluküla rändrahn, Paluküla kolm rahnu ja Paluküla töökoja õuerahn. Küla lääneosa läbib Ala kraav.
Elanike arv.
Palukülas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 78 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Paluküla ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Paluküla kuulus ajalooliselt Pühalepa kihelkonda. Küla asus esmalt Hiiessaare mõisa, hiljem Vilivalla mõisa all. 1609 mainiti vakuses isikut Palokyll Hanß. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas 28 talu.
1949 asutatud Kalevipoja kolhoosi kontor asus Leigri talus.
Taristu.
Paluküla läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee ääres, kus asuvad Antoni mäe ja Paluküla bussipeatus. Maanteest läände lähtuvad Puurkaevu tee ja Kraatri tee. Küla idaosa läbib Vana postimaantee, mida uue maanteega ühendavad Töökoja tee, Paemüüri tee ja Raja-Peedu tee. Paluküla piirneb põhjas Lennujaama teega, küla lõunaosa läbib Palade–Tubala teed.
Kultuur.
Küla kõige kõrgemal kohal asub 1820. aastal rajatud Paluküla kirik, mille torn on meremärk. Kärdla meteoriidikraatriga tutvumiseks rajati Paluküla kerkele vaateplatvorm. Külas asus varem lasketiir.
Ettevõtlus.
Palukülas paiknesid Teise maailmasõja järel Nõukogude üksuste laod, mis 1961 anti üle Rahu eest kolhoosile, mis rajas ladudesse töökojad. Külas asus Rahu eest kolhoosi rebasefarm. Meteoriidikraatri puuraugust saadud veest toodeti 1984–1993 mineraalvett Kärdla.