tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Allotroopia

Allotroopia on nähtus, mis seisneb selles, et sama keemiline element võib esineda mitme erineva lihtainena. Neid elemendi erinevaid vorme nimetatakse allotroopideks.
Allotroobid on erinevad struktuuri ja seetõttu ka omaduste poolest.
Allotroobid erinevad tavaliselt kristallivõre ehituselt (näiteks süsiniku allotroobid grafiit ja teemant). Harvem on erinev molekuli ehitus, näiteks hapniku allotroopsetel erimitel O (monohapnik), O2 (dihapnik), O3 (trihapnik ehk osoon) ja O4 (tetrahapnik ehk punane hapnik).
Kura säär

Kura säär (leedu keeles "Kuršių nerija", vene keeles "Куршская коса (Kurškaja kosa)", saksa keeles "Kurische Nehrung") on ligi 100 km pikkune maasäär, mis eraldab Kura lahte Läänemerest. Pärast Teise maailmasõja lõppu kuulub sellest kitsast maismaaribast üks pool (põhjaosa) Leedule ja teine pool (lõunaosa) Venemaale (Kaliningradi oblast).
Sealsed luited on Läänemere ranniku ühed kõrgeimad. Kura säär kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Mõlemas riigis on loodud poolsaart hõlmavad rahvuspargid.
Sääre Leedu-poolsed asulad on liidetud Neringa linnaks. Neist tuntum on Nida, kus paikneb ka Thomas Manni suvekodu, kus nüüdisajal on muuseum.
Aherahu (Väinameri)

Aherahu on 559 m² suurune kare või rahu Väinameres Hiiumaast kagus ja Ahelaiust põhjas. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidelahe sihtkaitsevööndisse.
Nimi.
Aherahu on nime saanud suurema naaberlaiu (Ahelaiu) järgi.
Loodus.
Saar on väga madal ja kivine. Rannajoone pikkus on 192 meetrit.
Inimtegevus.
Aherahul tohib kaitseala valitseja nõusolekuta viibida 1. jaanuarist 10. veebruarini, nagu mujalgi Laidelahe sihtkaitsevööndis.
Mohni

Mohni (rootsi keeles "Ekholm") on 61,5 hektari suurune saar Soome lahes Eesti põhjaranniku lähedal Viinistu rannikust 4,5 km kaugusel Eru lahe kirdeküljes. Saar kuulub Harju maakonda Kuusalu valda. Saar asub Lahemaa rahvuspargis Viinistu küla territooriumil.
19. jaanuaril 2023 lisas valitsus Mohni püsiasustusega väikesaarte nimekirja, kuna rahvastikuregistri andmetel oli saarele registreeritud viis elanikku. Tegelikult elab saarel alaliselt vaid kaks inimest – saarevaht oma abikaasaga.
Nimi.
Saare esmamainimist "Monasare" nime all 1286 peetakse võltsinguks. 1503 on saart nimetatud "Moneser", 1540 "Eckholm" ja 1566 "Eickholm".
Saare nimi "Monasaar" pärineb ilmselt keskaegsetelt saare elanikelt Ojamaa munkadelt, kes legendi kohaselt elatunud kalapüügist ja haakrikust, kuid hiljem hakkasid mereröövliteks. 
Rootsikeelne nimi "Ekholm" ('Tammesaar') kannab endas mälestust saarel kunagi kasvanud pärna-tammemetsast. Mets põletati legendi kohaselt maha, et võtta peavari saarel peatuvatelt piraatidelt. Kunagisest metsast on alles vaid Mohni pärn.
Loodus.
Mohni saare pikkus on 2,3 km ja laius 250 meetrit. Saar on loode-kagu suunas pikliku kujuga. Rannajoone pikkus on umbes 7,48 km.
Saare suurimaks rändrahnuks on Jaanitule kivi. Väiksemaid rändrahne on saare ümbruses palju, enamik neist asub saare põhjapoolses madala veega küljes. 
Saarel leidub kadastikku ja rannaniitu. Saarel kasvab harilik pärn, leidub mände ja pihlakaid.
Enamik saare rannast on kivine, kuid nii põhja- kui lõunaküljel on ka liivaseid randu. Põhjapoolne rand on üldiselt madal ja lauge ning moodustab lõukaid (Saunalougas, Sillalougas jne). Lõunapoolne rand on liigendamata ja järsk. Ka merepõhi langeb seal järsult ning juba 200 meetri kaugusel rannast on vee sügavus üle 50 meetri.
Alates 2021. aastast teeb Keskkonnaamet saarel raiet, et taastada kukemarja kasvukohaks sobivat lagedat nõmme. 
Ajalugu.
Saar kuulus hiliskeskajal tsistertslaste ordu Roma kloostri abikloostrile.
Mohni saarel asub Mohni tuletorn. Esimene puidust tuletorn seati saarele püsti 1806. aastal. 1852 valmis tellistest tuletorn, mida ehitati ümber 1871. Samas vahemikus (1852–1871) valmisid ka mitmed abihooned nagu elamu, teenijatemaja, saun ja kelder. Abihoonete juurdeehitamist jätkati ja viimased valmisid pärast Teist maailmasõda. Tänapäeval on hooned arvatud kultuurimälestisteks. Mälestiste sekka kuulub ka Mohni tuletornivahtide kalmistu.
Eesti iseseisvumise järel (1918–1940) kuulus saar Viru maakonda ja oli väidetavalt oluline salapiirituse vedajate peatuspaik.
1941. aastal sõitis saare lähedal meremiinile aurik Rasma. 
Nõukogude ajal rajati saarele vanadesse majakavahi hoonetesse piirivalve kordon, saarele ehitati ka oma elektrijaam.
Saarel on filmitud film "Reigi õpetaja", mille tarbeks rajatud külakalmistu ristid on siiani olemas.
2000. aastal ostis Jaan Manitski avalikul oksjonil 4,4 hektari suuruse kinnistu, millel asuvad tuletorni ümbruse hooned. Ülejäänud saar on riigimaa, mida haldab RMK.
Saar oli 2011. aastal toimunud rahvaloenduse ajal asustatud, kuid 2017. aastal saarel enam elanikke polnud.
Harilaid

Harilaid (rootsi keeles "Grasö" 'rohusaar') on 15 hektari suurune saar Hari kurgus 4 kilomeetrit Vormsist läänes. Laid jääb Lääne maakonna Vormsi valla Förby küla territooriumile.
Nimi.
Laidu on esmamainitud kirjalikes allikates 1437 kui "Insel Harge". August Wilhelm Hupel nimetas 1782 saart "Harris" ja kartograaf Ludwig August Mellin oma "Liivimaa atlases" "Gross Harris laid". Paul Ariste arvates on laiu nimi tuletunud mõistest 'maa-hari'. 
Loodus.
Saare pindala on 15 ha. Harilaid kerkis merest kahe hiljem kokkukasvanud tükina, mis siiani teineteisest erinevad. Saare vanem ja kõrgem põhjapoolne osa (Kõrghari) ulatub kuni 5,4, lõunapoolne osa (Madalhari) 2,8 meetrit üle merepinna.
Harilaid on piklik ja kivine. Saart katavad rannaniit ja kadastik. Saarel on tuvastatud 173 taimeliiki. Laid kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all. Laiul kaitstakse näsa-kuldsambliku elupaiku. 
Ajalugu.
1840 lasi Hiiu-Suuremõisa mõisa mõisnik Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg Harilaiule kõrtsi ehitada ja kõrtsmikuna Värssu külast pärineva Nigulas Kimbergil perega saarele asustada. 
Harilaid oli 19. sajandil omamoodi liiklussõlm, kus nii suvel kui ka talvel peatuti, sest hiidlaste talvetee mööda merejääd Haapsallu kulges üle Harilaiu ja Vormsi saare. Harilaid asub suure laevatee ääres ja laevasõiduhooajal, kui tugev loodetuul ei võimaldanud vastutuult kitsast Hari kurgust avamerele purjetada, seisid purjekad tihti laiu varjus tuulevangis. Harilaid on Kärdla ja Haapsalu vahemaa poolitaja ning talvel anti seal tavaliselt hobustele puhkust. Hari suures elutoas oli ümberringi seinte ääres madal, poole meetri kõrgune tellistest soemüür, mille peal oli teelistel hea soojas puhata. 
1849 ehitati Harilaiu tulepaak (väike laudmajake), mille vahiks sai samuti Kimberg.
1855. aasta Krimmi sõja ajal maeti Harilaiule inglise madrus, kelle matustel Nigulas piiblit luges. Inglase kõrvale maeti hiljem Hari Peetri ajal üks läti meremees ja üks vene meremees. 
1886 püstitati laiule päevamärk, mis moodustas tuulikuga sihi, nii et alused said Eerikukivist ja Soolarahust ohutult mööduda. Esialgne puidust märk asendati metallist märgiga 1906 ja sellele paigaldati tuli pärast Teist maailmasõda. Harilaiu alumine tulepaak on praeguse kuju saanud 2006. aastal pärast viimast ümberehitust.
Nigulas Kimbergi poeg Peeter Kimberg ("Hari Peeter") päris isalt tulepaagi vahi ja kõrtsmiku ametid, olles ühtlasi esimene ametlik Muhu väina loots. Peetrilt päris vahiameti poeg Madis Kimberg. Viimane Harilaiu majakavaht oli Madise poeg Julius Kimberg.
Kimbergid (nüüd Kimber) lahkusid Harilaiult 1939, perekond oli saarel seega 99 aastat (viis põlvkonda).
1940 ehitati Harilaiu tuletorn. Nõukogude ajal asus laiul NSV Liidu piirivalve merepiirivalve sideväeosa.
Tuletorn ja tulepaak moodustavad sihi, mis näitab ohutut veeteed peamisel Muhu väina laevateel.
Harilaid kultuuriloos.
Laiu järgi nimetati reisilaev Harilaid.
Harilaid (poolsaar)

Harilaid on poolsaar Saaremaa looderannikul Saare maakonnas Saaremaa vallas. Harilaiu liitub idas umbes 300 meetri laiuse maakaela kaudu Tagamõisa poolsaarega.
Poolsaare pindala on 3,6 km². Harilaiul on suured liivaalad ja kliburand, lõunas kasvab männik. Poolsaare keskosas on riimveeline järv – Laialepa laht.
Loodetipus Kiipsaare neemel on tuletorn.
Kaitsekord.
Harilaiu poolsaar kuulub Vilsandi rahvuspargi koosseisu Kiipsaare ja Harilaiu sihtkaitsevööndina. Kiipsaare nukist läänes asub Laevarahu loodusreservaat, kus inimeste viibimine on keelatud, kuna seal asub hallhüljeste lesila.
Harilaiu matkarada.
Harilaiu matkarada annab võimaluse tutvuda mitmekesise rannikuloodusega. See on hea linnu- ja hülgevaatlusala. Matkaraja ääres asub telkimisala. Lisaks matkarajale võib liikuda ka mööda rannikut.
Loodus.
Harilaid on pikliku kuju ja lainja rannajoonega poolsaar rahvuspargi põhjaosas. Mõned sajandid tagasi oli Harilaid veel saar, nüüdseks on see ühenduses Tagamõisa poolsaarega. Suurema osa Harilaiust võtavad enda alla männimets ja vanast merelahest tekkinud järv – Laialepa laht. Mere kulutava-kuhjava tegevuse tulemusena muutub rannajoon Harilaiul, eriti Kiipsaare nukil, pidevalt. Seal paiknev tuletorn ehitati 1933. aastal poolsaare keskele. Nüüdseks on Kiipsaare majakas kaugel merevees.
Poolsaart iseloomustab mitmekesisus. Seal kasvavatest taimeliikidest on haruldasemad rand-ogaputk ("Eryngium maritimum"), rand-orashein ("Elymus farctus") ja loim-vesipaunikas ("Hydrocotyle vulgaris"). Harilaiu piirkonda jääb ka üks Eesti suurematest väikese käopõlle kasvukohtadest. Kuivadel nõmmedel kasvab rohkesti erinevaid samblaid ja samblikke, liivasel rannikul rand-seahernest ("Lathyrus maritimus"), liiv-vareskaera ("Leymus arenarius") ning rand-luidekaera ("Ammophila arenaria").
Harilaid on peatuskohaks läbirändel lindudele. Sealset piirkonda kasutavad talvituspaigana kogu maailmas ohustatud kirjuhahad. Kahepaiksetest esineb juttselg-kärnkonna ehk kõret ("Bufo calamita") ja rabakonna ("Rana arvalis"). Harilaiust läänekaares paikneb Laevarahu loodusreservaat, kus lesivad meelsasti hallhülged ("Halichoerus grypus"). Nende ulgumine kostab ka poolsaarele.
Harilaiul on taastatud kõrede elupaiku. Selleks on liivikutelt eemaldatud sinna kunagi istutatud kultuurmännikuid ning loodud kõrele liikumiseks sobiv avamaastik ja kudemiseks sobivad veekogud. Sellest tööst võidavad ka paljud teised avatud liivikutega seotud liigid.
Neem

Neem ehk maanina (ka "nina") on nukina merre või järve ulatuv väike maismaa osa. Neemed võivad lähtuda ja üldjuhul ka lähtuvad poolsaartest.
Neem on tavaliselt kolmnurkse kuju ja terava tipuga ning koosneb vastupidavatest kivimitest, mis ei allu lainemurrutise lõhkuvale toimele. Neem on poolsaarest väiksem maismaamoodustis rannajoonel.
Väikest neeme nimetatakse neemikuks.
Prževalski hobune

Prževalski hobune ("Equus przewalskii" ehk "Equus caballus przewalskii") on punasesse raamatusse kantud väljasuremisohus loomaliik hobuste perekonnast. Liik on tuntud ka nimetustega Mongoolia metsik hobune ja Taki. 
Prževalski hobune on viimane tänapäevani püsinud ulukhobuse liik, kes küll 1960. aastatel loodusest hävis, kuid keda tänu kasvandustes ja loomaaedades peetud isenditele on alates 1990. aastatest loodusesse tagasi viidud.
Prževalski hobune on kehaehituselt jässakas, tüvepikkus 220–280 cm, õlakõrgus 120–145 cm, kaal 200–300 kg. 
Värvuselt võik, koduhobusega võrreldes lühikese saba ja lühikese püstise lakaga, laubatukka ei ole. 
Looduses elavad karjana (nn tabuunides), kuhu kuulub 5–11 mära ja noorlooma ning mida juhib täkk. Nende looduslikuks elupaigaks on kuivad Aasia stepid ja poolkõrbed Edela-Mongoolias. Võimsad lõuad ja jõulised mälumislihased lasevad neil toituda karmist ja kuivast taimestikust. Jääkülmi talvi võimaldab üle elada pikk ja paks talvekarvastik. 
Teadusele avastas liigi 1879. aastal Vene kindral ja geograaf Nikolai Mihhailovitš Prževalski. Vene piirilinnas Zajzanis veedetud aja jooksul omandas ta kahe ulukhobuse luustikud ja nahad ning andis need materjalid üle Peterburi Zooloogia Muuseumile, kus aastal 1881 kirjeldaski I. Spuljakov uue liigi ning nimetas selle kindrali auks Prževalski hobuseks. 
Esimesed isendid toodi Euroopasse Askania Novasse 1899. aastal. Kuni 1903. aastani läks korda kinni püüda ja Euroopasse toimetada 52 puhtaverelist ja 2 hübriidset looma, kuid ainult 3 paari nendest hakkasid tehisoludes sigima. Need isendid koos 1945. aastal Mongoolias püütud Orlitsa III nimelise viimase ulukmäraga on eellasteks kõigile tänapäeva Prževalski hobusele. Teise maailmasõja tõttu oleks Prževalski hobuste pidamine peaaegu lõpetatud. Üksnes tänu Praha ja Müncheni loomaaedade jõupingutustele läks korda liik päästa.
Looduses vähenes 1940. ja 1950. aastatel Prževalski hobuste arvukus järsult, viimast looma nähti 1969. aastal. Loomaaedades ja kasvandustes elas 1971 kogu maailmas 182 puhtaverelist Prževalski hobust. 1987. aastal juba 723 (303 täkku ja 420 mära). 1980. aastate keskel alustati ettevalmistusi liigi tagasitoomiseks nende kunagisse koduloodusesse. Tänaseks on Mongoolias ja Hiinas neli Prževalski hobuste kohanemis- ja paljunduskeskust. Aastail 1996 ja 1998 lasti esimesed kaks karja Prževalski hobuseid Gobi Rahvuspargi piiril asuva Tachin Tali paljunduskeskuse lähistel taas loodusesse.
1998. aastal lasti Ukrainas hobuseid ka Tšornobõli katastroofis saastunud tsooni, kus nende arvukus tasapisi kasvas ja osa neist asus elama ka Valgevene territooriumile.
Kõigis maailma kasvandustes ja loomaaedades peetavate hobuste kohta peetakse arvestust ja suguregistrit, mida igal aastal avaldab Praha loomaaed. 
Tallinna loomaaias elas 2004. aasta seisuga 13 Prževalski hobust.
Rahvusvaheline Looduskaitseliit

Rahvusvaheline Looduskaitseliit (ingliskeelne lühend IUCN ("International Union for the Conservation of Nature and Natural Resources =" Rahvusvaheline Looduse ja Loodusvarade Kaitse Ühing; viimasel ajal levinum nimevariant on "World Conservation Union", eesti keeles kasutusel ka nimetus Maailma Looduskaitseliit) on riikide, valitsusasutuste ja valitsusväliste organisatsioonide ülemaailmne liit. 2007. aasta algusest on Eesti Rahvusvahelise Looduskaitseliidu liige.
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu algatusel hakati koostama rahvusvahelisi punaseid raamatuid (punaseid nimestikke), liikide ja elupaikade seisundi hinnanguid.
Eesmärgid.
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu põhilised eesmärgid on:
Rahvusvahelises Looduskaitseliidus algatati veebruaris 2004 tegevusprogramm Countdown 2010 (), mille eesmärk on, et kõik Euroopa Liidu valitsused on aastaks 2010 võtnud tarvitusele vajalikud meetmed liikide vähenemise peatamiseks. IUCN peab ka maailma ohustatud liikide andmebaasi ehk punast nimestikku.
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu konventsioonid:
Keskkonnakaitse

Keskkonnakaitse on ühiskonna, organisatsioonide ja üksikisikute tegevus, mille abil kaitstakse nii inimese vahetut elukeskkonda kui ka loodust tervikuna inimtegevuse negatiivsete mõjude eest elujõulise keskkonna säilitamiseks. Keskkonnakaitse olulisteks valdkondadeks on õhu-, vee-, mulla-, puhta joogivee kaitse, jäätmetega tegelemine jne). 
Keskkonnakaitse meetmed kujundatakse keskkonnapoliitika abil. 
Eestis tegelevad riiklikul tasemel keskkonnaprobleemidega Kliimaministeerium ning selle haldusalas olevad valitsusasutused Maa-amet ja Keskkonnaamet.
Ületarbimise, rahvastiku kasvu ja tehnoloogia tõttu halveneb biofüüsiline keskkond, mõnikord jäädavalt. Seda on tunnistatud ja riikide valitsused on hakanud kehtestama piiranguid keskkonnaseisundi halvenemist põhjustavale tegevusele. Alates 1960. aastatest on keskkonnaliikumised suurendanud elanikkonna teadlikkust mitmesuguste keskkonnaprobleemide kohta. 
Teaduslik alus.
Keskkonnakaitse teaduslikke aluseid uurib ökoloogia. Teaduslike ja tehnoloogiliste arengute mitmekesise mõju uurimine looduskeskkonnale (biosfäärile) on üks meie aja olulisemaid probleeme. Sellise uuringu lõppeesmärk on kaitsta ja parandada keskkonda praeguste ja tulevaste põlvkondade heaolu jaoks. 
Keskkonnakaitse lähenemisviisid.
Vabatahtlikud keskkonnakokkulepped.
Tööstusriikides pakuvad vabatahtlikud keskkonnakokkulepped ettevõtetele sageli võimalust saada tunnustust selle eest, et nad ületavad minimaalseid regulatiivseid standardeid ja toetavad seega parima keskkonnapraktika arengut. Näiteks Indias on Environment Improvement Trust (EIT) tegutsenud keskkonna- ja metsakaitsega alates 1998. aastast. Arengumaades, näiteks Ladina-Ameerikas, kasutatakse neid lepinguid sagedamini selleks, et parandada kohustusliku regulatsiooni märkimisväärset mittetäitmist. 
Ökosüsteemil põhinev lähenemisviis.
Loodusvarade majandamise ja keskkonnakaitse ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi eesmärk on võtta otsuste tegemisel arvesse kogu ökosüsteemi keerulisi vastastikuseid seoseid, mitte lihtsalt reageerida konkreetsetele probleemidele ja väljakutsetele. Ideaaljuhul oleks sellise lähenemisviisi kohane otsustusprotsess koostööpõhine lähenemisviis planeerimisele ja otsuste tegemisele, mis hõlmab paljusid sidusrühmi kõigist asjaomastest valitsusasutustest, samuti tööstuse esindajaid, keskkonnarühmitusi ja kogukonna esindajaid. Selline lähenemisviis toetab ideaaljuhul paremat teabevahetust, konfliktide lahendamise strateegiate väljatöötamist ja paremat piirkondlikku kaitset. Religioonidel on oluline roll ka keskkonna säilitamisel. 
Keskkonnaaktivism.
Keskkonnaaktivism () on ühiskondlik liikumine, mille eesmärk on tugevdada keskkonnakaitsemeetmeid. Aktivistid korraldavad reostuse vastaseid proteste ja mõnikord (nagu Greenpeace'i puhul) saboteerivad keskkonda kahjustavat majandustegevust. Kõige radikaalsemad keskkonnaorganisatsioonid lubavad oma tegevuses ökoterrorismi.
Viievõistlus (kergejõustik)

Kergejõustiku viievõistlus oli kergejõustiku võistlusala. Olümpiamängude ajaloos oli see esimest korda kavas 1912. aasta suveolümpiamängudel (nagu ka kümnevõistlus). Viievõistlus peeti veel ka 1920. ja 1924. aastal, kui kahekordseks olümpiavõitjaks tõusis soomlane Eero Lehtonen.
Viievõistlus koosnes kaugushüppest, odaviskest, 200 meetri jooksust, kettaheitest ja 1500 meetri jooksust.
Punkte arvestati kohapunktide järgi. Ühesuguste tulemuste korral jagati punkte võrdselt (näiteks kui teisele kohale vastava tulemuse saavutasid neli sportlast, said nad kõik 2 punkti). Kui võistleja katkestas, võeti temalt punktid ära ja toimus ümberarvestus. 26 võistlejast 12 pääses osalema neljandale alale kettaheitele. Kuus paremat (ja võrdsete punktide korral ka koha jagajad) lubati 1500 m distantsile.
Kergejõustiku maailmameistrivõistlused

Kergejõustiku maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused kergejõustikus. 
IAAF-i asutamisel 1913. aastal otsustati lugeda IAAF-i maailmameistrivõistlusteks olümpiamängude kergejõustikuvõistlusi.
1970. aastatel oli IAAF muutuste lainel ja nii otsustati IAAF-i kongressil Puerto Ricos 1978 korraldada 1983. aastal esimesed maailmameistrivõistlused kergejõustikus. 
Võistlusi soovisid korraldada kaks linna, Helsingi ja Stuttgart. 1980. aasta märtsis valiti Pariisis korraldajaks Helsingi. 
Esimesed maailmameistrivõistlused kergejõustikus toimusid Helsingis 1983. aasta 7.–14. augustil. 
Praegu peetakse neid iga kahe aasta tagant paaritutel aastatel.
Roheneemesaarte riigipeade loend

"Siin on loetletud Roheneemesaarte presidendid alates riigi iseseisvumisest 1975. aastast.
Suusasport

Suusaspordi alla käivad suusatamisega seotud spordialad. 
Suusaspordi kodumaa on Skandinaavia.
Võistlusspordi liike on kaks: niinimetatud põhja alad (murdmaasuusatamine, suusahüpped ja kahevõistlus (suusahüpped + murdmaasuusatamine)) ning Alpi alad (mäesuusatamine ettevalmistatud radadel).
Põhja alad on olümpiamängude kavas olnud 1924. aasta taliolümpiamängudest saadik ja maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1939.
Mäesuusatamine on olümpiaala 1936. aasta taliolümpiamängudest saadik ja alates 1939. aastast on kahe aasta tagant peetud maailmameistrivõistlusi.
1924 loodi Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS). Rahvusvaheline Suusaföderatsioon tegeleb järgmiste aladega:
Föderatsiooni kuulub 102 riiki. Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni president on 2021. aastast Johan Eliasch.
Manilaid

Manilaid (ka Manija, kihnu murrakus "Manõja") on laid Liivi lahes Kihnu saare ja Tõstamaa poolsaare vahel. Halduslikult kuulub saar Pärnu maakonna Pärnu linna alla.
Manilaiul asub Manija küla ja saar kuulub Manija maastikukaitseala koosseisu.
Saare pindala on 2,06 km², olles suuruselt Kihnu järel Pärnumaa teine saar. Saare lähim kaugus mandrist on 800 meetrit.
Nimi.
Saart on nimetatud 1560 "Holm Maune", 1562 "Манева", 1566 "Magnö",1589 "Magno" ja 1642 "Mano". Marja Kallasmaa arvates tuletub saare nimi mehenimest Magnus, arvatavasti on saar nimetatud hertsog Magnuse järgi. 
Asend.
Manilaid asub Liivi lahe põhjaosas, Tõstamaa poolsaarest lõunas.
Manilaiu poolsaared: Kuivassääre ots (kirdepoolseim tipp), Nasva ots, Papina ots (edelapoolseim tipp), Sitna ots, Täkulaid, Vareslaid.
Loodus.
Manija saar on 12. juulist 1991 looduskaitse all.
Piki saart kulgeb rändkividerohke kõrgendik, mis ulatub karina merre.
Manijat katavad peamiselt rannaniit, roostik ja kadastik, kuid leidub ka mände. Soontaimeliike on saarelt leitud 337. Enne inimasustuse teket saarel puid ei kasvanud. Haruldasematest taimeliikidest on saarel tuvastatud emaputk, palu-karukell, rand-ogaputk ja harilik muguljuur.
Saarel elab kõre. Saarel on registreeritud 115 linnuliigi pesitsemine, pesitsejatest on tänapäevaks kadunud niidurüdi ja tutkas. Haruldasematest lindudest pesitsevad saarel mustsaba-vigle, kivirullija ja liivatüll.
Asustus.
Laiul asub Manija küla, kus 2017. aasta seisuga elas 52 elanikku. Saarel on sadam ja piki saart kulgeb ainus tee.
Manilaiul tegutseb Riida turismitalu, mis mahutab maksimaalselt kuni 150 inimest.
Papina otsal asub tuletorn. 
Ajalugu.
Esimest korda on saart kirjalikult mainitud 1560. aastal "Holm Maune" nime all (Hertsog Magnuse läänistamiskiri 18. mail 1560 Kuressaares).
Saarel oli alates 19. sajandi keskpaigast vaid Pootsi mõisa heinamaavahi elukoht. 1933. aastal tuli Manõjasse elama naabersaarelt Kihnust 22 kaluriperet kokku 79 inimesega. 1934. aastal avati saarel postitalu. 
Nõukogude ajal kuulus küla Audruranna kalurikolhoosi koosseisu.
Juminda poolsaar

Juminda poolsaar on poolsaar Eesti põhjarannikul Kolga ja Hara lahe vahel, Kuusalu vallas Harjumaal.
Poolsaare geograafia.
Juminda poolsaar on ligi 13 kilomeetrit pikk ja lõunaosas kuni 6 kilomeetrit lai. Poolsaare põhjaosas asub Juminda neem. Juminda poolsaarest idas asub Pärispea poolsaar.
Poolsaar kuulub tervikuna Lahemaa rahvusparki. Suurt osa poolsaarest katab okaspuumets. Poolsaare keskosas on kaks suurt raba: Aabla raba ja Hara soo. Aabla raba põhjaosas asub Eesti suuruselt kolmas hiidrahn Majakivi. Aabla raba lääneküljel kulgeb põhja-lõunasuunaline Pikanõmme luide.
Rammikul on suuri kivikülve Tapurla külast läänes ja Juminda neemel. 
Asustus paikneb põhiliselt rannakülades (Hara, Juminda, Kiiu-Aabla, Kolga-Aabla, Leesi, Pedaspea, Tammistu, Tapurla, Virve). Juminda Poolsaare Selts loeb poolsaare külade hulka ka Pudisoo küla. Vanim on arvatavasti Juminda küla, mida on nimetatud 1290 "Jumentake".
Poolsaare militaarajalugu.
Teise maailmasõja ajal toimus Juminda poolsaare lähedal Soome lahes Juminda miinilahing. 27. augustil 1941 alanud punavägede evakueerimisel Tallinnast, kus Tallinna kaitsnud Punaarmee üksuste jäänused, põgenevad punategelased, mobiliseeritud ja evakueeritavad – kokku üle 30 000 inimese – paigutati ööl vastu 28. augustit Nõukogude laevadele, mis asusid teele Kroonlinna suunas. Lisaks inimestele oli laevadel ka hulgaliselt materiaalseid väärtusi. Juminda poolsaare kohal sattusid laevakaravanid soomlaste ja sakslaste paigutatud miinitõketele ning langesid ühtlasi pommi- ja torpeedorünnakute alla. 195 laevast (183 laeva Tallinnast, 12 Paldiskist) uputati 55, hukkunute arv võis olla umbes 15 000.
Poolsaare idarannikul asuva Virve küla lähedale rajas NSV Liidu sõjamerelaevastik aastatel 1956–1957 Hara lahte Hara allveelaevasadama, kus demagnetiseeriti laevu (koordinaadid ).
Hara küla juures asus ka NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee NSV Liidu piirivalve Punalipulise Balti Piirivalveringkonna, 6. Punatähe ordeniga Gdynia piirivalvesalga 10. piirivalvekordon.
Papina ots

Papina ots (ka Papinina, mõnes allikas Papina neem) on Manilaiu edelatipp, seal asub ka Manilaiu tulepaak.
Kari

Kari ehk riff on laevadele ohtlik kivine või korallidega kattunud madal või allveesäär.
Tallinna lähistel on meresõitjatele tuntud Paljassaare riff ehk Hülgekari.
El Salvadori riigipeade loend

El Salvadori riigipeade loend loetleb El Salvadori presidendid ja muud valitsejad pärast riigi täielikku iseseisvumist Kesk-Ameerika Ühendriikidest.
Valitsejaid 1821–1841 vaata Kesk-Ameerika Ühendriikide riigipeade loendist.
Elevandiluuranniku riigipeade loend

"Siin on loetletud Elevandiluuranniku presidendid alates riigi iseseisvumisest 1960. aastal.
IBA

IBA ("Important Bird Areas" – 'tähtsate linnualade projekt') on projekt, mille eesmärk on välja selgitada tähtsamad lindude pesitsus- ja talvitusalad ning rändepeatuspaigad kogu maailmas ja organiseerida nende kaitset.
Projekti algataja on looduskaitseorganisatsioon BirdLife International.
Eristatakse rahvusvahelise ja rahvusliku tähtsusega linnualasid.
Eestis hakati tähtsate linnualade projektiga tegelema Eesti Ornitoloogiaühingu juures 1991. aastal.
Islandi riigipeade loend

Islandi riigipeade loend koosneb kahest tabelist, kus on loetletud riigi valitsejad iseseisvusperioodil 930–1262 ja alates Taaniga personaaluniooni loomisest 1918. aastal. 
Aastatel 1940–1944 okupeerisid saart liitlasväed, mille komandörid on kirjas eraldi (tabeli all).
Eesti lindude süstemaatiline nimestik

Eesti lindude süstemaatiline nimestik on Eesti Ornitoloogiaühingu juurde kuuluva Eesti linnuharulduste komisjoni peetav Eesti Vabariigi territooriumil kindlaks tehtud lindude nimestik. Eesti kasutab alates 1. jaanuarist 2022 Rahvusvahelise Ornitoloogiakomitee lindude süsteemi.
Eestis nimestikku kuulub koos haruldaste läbirändajate ja eksikülalistega 398 liiki linde, neist pesitseb 225 liiki (210 regulaarselt).
Ulmekirjandus

Ulmekirjandus ehk teaduslik-fantastiline kirjandus on ilukirjandus, mille ainestik on fantaasiarikas. Ulmekirjandust piiritletakse ja liigitatakse samal alusel nagu ulmet üldse. Et ulme on levinud eeskätt kirjanduses ja filmikunstis ning filmikunst on suhteliselt noor, siis ulme tekkelugu tähendabki ulmekirjanduse tekkelugu.
Tavaliselt jagatakse ulmekirjandus kolme suurde rühma: teadusulmeks ("science fiction"), imeulmeks ("fantasy") ja õudusulmeks ("horror").
Teleportatsioon

Teleportatsioon on esemete väga kiire transport või liikumine ühest kohast teise. Enamasti peetakse teleportatsiooni all silmas transporti, mille puhul edastatakse ainult informatsiooni, mille põhjal teises kohas valmistatakse eseme koopia.
Teadus ja teaduslik fantastika.
Teaduslikus fantastikas, mõtteeksperimentides ja füüsikaliste katsete puhul on teleportatsiooni all tavaliselt mõeldud esemete (reaalselt seni elementaarosakeste) ülekandmist ühest kohast teise protseduuri abil, mis hõlmab eseme kohta käiva informatsiooni kodeerimist, informatsiooni ülekandmist teise asukohta (näiteks raadiosignaalina) ja algse eseme koopia valmistamist sihtkohas. Füüsikas on tegeldud kvantteleportatsiooniga.
Teleportatsiooni kasutamisel inimeste transpordiks on palju lahendamata tehnilisi ja filosoofilisi probleeme. Pole selge, kuidas inimese keha nii täpselt kirjeldada, et seda oleks võimalik rekonstrueerida. Samuti pole selge, kas inimese lammutamine ühes kohas ja taaskokkupanemine teises kohas tekitab tunde, et elu sujuvalt jätkub. Probleemid on paljuski samalaadsed nagu vaimuülekande puhul.
Pole selge, kas inimese kopeerimine nõuab täpse kvantoleku reprodutseerimist. Samuti pole selge, kas see nõuab kvantteleportatsiooni, mis eeskuju paratamatult lammutab, või piisab makroskoopilistest mõõtmistest. Mittelammutava variandi puhul valmistatakse eeldatavasti iga teleportatsiooni puhul uus koopia, kusjuures teleportatsiooni kogeb ainult koopia. Seesugusel tehnoloogial oleks ka muid rakendusi, näiteks virtuaalmeditsiin (salvestatud andmete muutmine, et valmistada koopia, mis on originaalist parem), ränd tulevikku (koopia valmistamine aastaid pärast informatsiooni salvestamist) ja varukoopiad (hiljuti salvestatud informatsiooni põhjal koopia valmistamine, kui originaaliga on juhtunud õnnetus).
Religioon ja esoteerika.
Religioosses, okultistlikus ja esoteerilises kirjanduses tähendab teleportatsioon inimese või eseme hetkelist liikumist ühest kohast teise üleloomulikul või paranormaalsel viisil.
Näiteks Apostlite tegude raamatus (8:39,40) räägitakse, kuidas pärast Etioopia eunuhhi, kuninganna varanduse valitseja ristimist "haaras Issanda Vaim Filippuse, ja eunuhh ei näinud teda enam. Kuid ta läks oma teed edasi rõõmuga. Aga Filippus leiti Asdodist."
Buddha olevat teleportatsiooni teel kandunud Indiast Sri Lankale.
Algprintsiip

Algprintsiip on Aristotelese õpetuse järgi enesestmõistetav väide, mis võetakse (koos teiste algprintsiipidega) tõestamisel eelduseks. Algprintsiipi ei ole võimalik tõestada.
Tänapäevane aksioomi mõiste hõlmab ka algprintsiibi mõiste.
Termin (loogika)

Termin (kreeka keeles "horos", ladina keeles "terminus", inglise keeles "term") on traditsioonilises loogikas propositsiooni (predikatsiooni, otsustuse) põhiosa. 
Etümoloogia ja sõnakasutus.
"Horos" ja "terminus" tähendavad 'äärmine' või 'piir'. 
Aristotelese järgi ei ole termin ise tõene ega väär. Nii propositsiooni alguses kui ka lõpus on üks termin. Neid seob jaatuse või eituse akt. 
Aristotelesel on termin lihtsalt "asi", propositsiooni osa. "Port-Royali loogikas" on termin psühholoogiline entiteet (idee või mõiste. John Stuart Millil on ta sõna. 
Ükski neist tõlgendustest ei ole tänapäeva loogika seisukohast päris rahuldav. Kui me väidame, et miski on ükssarvik, siis me ei väida midagi millegi kohta. Propositsioon "Kõik kreeklased on inimesed" ei ütle, et kreeklaste ideed on inimeste ideed, ega seda, et sõna "kreeklased" on sõna "inimesed". Propositsiooni ei saa koostada reaalsetest asjadest ega ideedest, kuid terminid ei ole ka tähenduseta sõnad. See probleem ei ole lõpuni lahendatud.
Tõestus

Tõestuse all mõeldakse matemaatikas, loogikas ja filosoofias kehtivat arutlust, mille eelduste tõesus on teada või kokku lepitud. Tõestus võib olla ka arutlus, mis näitab mingi propositsiooni tõesust. Mõnikord mõeldakse tõestamise all ka veenvat põhjendamist. 
Aristotelese järgi on tõestus deduktiivne süllogism, mille eeldused on enesestmõistetavad. Teaduses peavad Aristotelese järgi kõik väited olema tõestatud. 
Füüsikas, keemias ja paljudes muudes loodusseadusi uurivates teadustes kasutatakse paljude asjade uurimisel katse-eksituse meetodit, mille abil saab küll tõendada, aga mitte tõestada.
Matemaatikas kasutatakse antiikajast peale teoreemide tõestamist. Algul mõisteti tõestamise lähtekohaks olevaid aksioome ja postulaate enesestmõistetavana. Tänapäeva matemaatikas võib aksioome suvaliselt valida, mistõttu tõestus taandub järeldumise kindlakstegemisele. Matemaatilises loogikas on tõestuste teooria. 
Tõestamise või tõendamise käigus saab hüpoteesist teooria. 
Tõestuste liigid.
Deduktiivne tõestus on suunatud üldiselt üksikule. Näidatakse, et väide kehtib terve hulga kohta, millesse kuulub otsitav element. Näide: tõestada, et arv 345345 jagub 1001-ga. Selleks tõestatakse, et iga 6-kohaline arv, mille esimesest 3 numbrist moodustatud arv võrdub viimasest 3 numbrist moodustatud arvuga, jagub 1001-ga, ja näidatakse, et 345345 on samasugune arv.
Induktiivne tõestus on suunatud üksikult üldisele. Näidatakse, et väide kehtib iga hulga elemendi kohta, ja järeldatakse, et see omadus on hulgale omane. Näide: tõestada, et Loch Nessi koletist pole olemas. Selleks kammiti kogu järv sonaritega läbi ja leiti, et selles pole ühtki vähemalt hülgesuurust elukat. Induktiivseid tõestusi kasutatakse praktikas harva, sest ei saa tõestada, et kõik objektid on üles leitud. Näiteks kaua peeti tõeseks väidet 'kõik luiged on valged', kuni Austraaliast leiti musti luiki.
Rekursiivne tõestus kasutab tõestuskäigus iseennast. Tõestus koosneb kahest osast: esiteks erijuhu tõestamine (näidatakse, et väide kehtib mingi konkreetse n korral), teiseks üldjuhu tõestamine (näidatakse, et kui väide kehtib n korral, siis kehtib ta ka n + 1 korral.) Näide: tõestada, et iga kümnest suurema arvu faktoriaal lõpeb 00-ga. Algul näidatakse, et 10! lõpeb 00-ga, ja siis näidatakse, et (n+1)! lõpunullide arv ei ole väiksem n! lõpunullide arvust.
Metafüüsika (Aristoteles)

"Metafüüsika" on Aristotelese teos, mis on pandud tema märkmetest või loengute "käsikirjadest" kokku mitusada aastat pärast tema surma. 
Aristoteles ise pole kunagi kirjutanud sellise pealkirjaga teost. Pealkiri tuleneb asjaolust, et "kogutud teoste" väljaandjad paigutasid tekstid, mis ei mahtunud toona traditsiooniliste filosoofia jaotiste – loogika, eetika ega füüsika – alla, "pärast" kirjutisi ("ta meta"), mis käsitlesid "füüsikat" ("ta physika"). Need ülejäänud kirjutised, mis esitasid "esimest filosoofiat" kui "teadust olevast kui olevast" läbi "ilmikstoova lausumise", said pealkirja puht kirjandustehniliselt ("ta meta ta physika" lühenes hiljem "metaphysika"-ks), kuid neil on ka sisuliselt "physika"-st tahapoole, üle või väljapoole ("meta") ulatuvat käsitlusala, mida tänapäeval nimetatakse ontoloogiaks.
Teos koosneb 14 raamatust.
Metafüüsika 4

"Metafüüsika 4" ehk "Metafüüsika Γ" on Aristotelese teose "Metafüüsika" 4. raamat. 
Raamat räägib esimese filosoofia ainest.
Esimene peatükk.
Tõlge.
1003a 21
On mingi teadus, mis vaatleb olevat kui olevat ja sellele iseenesest kuuluvat. See ei ole sama mis ükski niinimetatud osateadustest [ἐν μέρει]: sest ükski muudest [teadustest] ei vaatle üldiselt olevat kui olevat, vaid nad lõikavad ära mingi osa sellest, [25] uurides seda sattumuslikult, nagu näiteks matemaatilised teadused. Aga kuna me otsime algeid ja kõige äärmisi põhjusi, siis on selge, et need peavad olema millelgi selle enese loomu poolest. Kui nüüd ka olevate asjade elementide otsijad otsisid neid algeid, siis peavad ka [30] oleva elemendid olema mitte sattumuslikult, vaid kui olev: sellepärast tuleb meil ka haarata oleva kui oleva esmaseid põhjusi. 
Teine peatükk.
Tõlge.
Aga olevat öeldakse mitmeti, aga ühe ja mingi ühe loomuse suhtes ja mitte ühenimeliselt, vaid nii nagu ka [35] tervet [või tervislikku] iga kord tervise suhtes, kord seda hoidvana, kord seda esilekutsuvana, kord selle märk olevana, kord selleks võimelisena, 
1003b 1
ja arstlikku arstimiskunsti suhtes (sest arstlikku öeldakse kord arstimiskunsti omavana, kord selle jaoks loomu poolest sobivana, kord selle otstarbena), ja me leiame ka teisi asju, mida öeldakse nende sarnaselt, 
[5] nii ka olevat öeldakse mitmeti, aga iga kord ühe alge suhtes: sest mõnesid asju öeldakse olevaks sellepärast, et nad on substantsid, mõnesid sellepärast, et nad on substantsi seisundid [πάθη], mõnesid sellepärast, et nad on tee substantsi poole, või substantsi või substantsi kohta öeldava hävimised või ilmaolekud või kvaliteedid või tekitajad [γεννητικὰ], või nendest mingi või substantsi [10] eitused: sellepärast me ütleme, et ka mitteolev on olev. Ja nii nagu kõigi tervete [või tervislike] asjade kohta on üks teadus, on ka muude puhul. Sest mitte ainult ühe kohta öeldavate puhul ei ole vaatlus ühe teaduse oma, vaid ka ühe loomuse suhtes öeldavate puhul, sest ka neid öeldakse mingil moel [15] ühe kohta. Seega on selge, et ka olevate kui olevate [vaatlus] on ühe teaduse oma. Igal pool on ju teadmine peamiselt esmase kohta, ja selle kohta, millest teised asjad sõltuvad, ja mille järgi neid öeldakse. Kui nüüd see [esmane] on substants, peab filosoof saama alged ja põhjused substantsist.
Psalm 53

Psalm 53 on Psalmide raamatu 53. psalm. 
Tekst.
1. "Laulujuhatajale: kurval viisil laulda; Taaveti õpetuslaul."
2. Meeletu ütleb oma südames: "Jumalat ei ole!" Nad talitavad riivatult ja jõledasti, ei ole kedagi, kes head teeb.
3. Jumal vaatab taevast inimlaste peale, et näha, kas on mõistlikku, kedagi, kes otsib Jumalat.
4. Kõik nad on taganenud, üheskoos on nad läinud raisku; ei ole kedagi, kes head teeb, mitte ühtainustki.
5. Kas seda siis ei mõista need, kes teevad nurjatust, kes söövad mu rahvast, nagu süüakse leiba? Jumala poole nad ei hüüa.
6. Seal valdab neid hirm, kus ei ole hirmu põhjust, sest Jumal pillab laiali selle luud, kes seab leeri sinu vastu. Sa saadad nad häbisse, sest Jumal on nad hüljanud.
7. Oh, et Iisraelile tuleks pääste Siionist! Kui Jumal oma rahva vangipõlve pöörab, siis hakkab Jaakob ilutsema, Iisrael saab rõõmsaks.
Kommentaar.
2. salmi on tsiteeritud tõendusena, et Jumala olemasolu ei ole enesestmõistetav.
Predikaat

Predikaat on traditsioonilises loogikas see, mida millegi kohta öeldakse; termin propositsioonis, mida öeldakse teise termini (subjekti) kohta ehk omistatakse subjektile ehk preditseeritakse subjekti kohta. 
Näiteks propositsioonis "Inimene on elukas" on "elukas" predikaat. 
Hiljemalt Aristotelesest saadik eristatakse lihtsate (kategooriliste) propositsioonide ja otsustuste analüüsimisel seda, "mille kohta" midagi öeldakse (eset, subjekti) ning seda, "mida" millegi kohta öeldakse (predikaati). Ranges mõttes mõeldakse subjekti all eset, mille kohta midagi öeldakse, ja predikaadi all seda, mis talle propositsiooniga omistatakse, näiteks mingit omadust. Propositsiooni seda osa, mis osutab esemele, nimetatakse sel juhul "subjektiterminiks" ja propositsiooni seda osa, mis osutab predikaadile, nimetatakse predikaaditerminiks. 
Lihtsad propositsioonid on näiteks: 
Näidetes 1 ja 3 on Sokrates (inimene) subjekt, "Sokrates" (propositsioonide 1 ja 2 esimene osa) subjektitermin. Näites 2 on minu naabri koer (loom, kes hommikuti minu peale haugub) subjekt ja "minu naabri koer" subjektitermin.
Dominikaani Vabariigi riigipeade loend

Dominikaani Vabariigi riigipeade loend loetleb iseseisva Dominikaani Vabariigi riigipead. Eraldi on toodud välja Hispaania taasokupatsiooni kubernerid 1861–1864 ja USA okupatsiooni kubernerid 1916–1924. Lisaks veel niipalju, et aastail 1821–1844 kuulus terve Haiti saar Haiti Riigi koosseisu.
Ajutised koloniaalvalitsejad.
1922–1924 oli riigis USA sõjaväeline kohalolek, kuid riiki valitses ajutine president Juan Bautista Vicini Burgos
Logos

Logos on vanakreeka tavakeele sõna ja vanakreeka filosoofia termin, mille mitmetahuline tähendus on aja jooksul muutunud.
Logos võib tähendada sõna, lauset, väidet, argumenti, arutlust, kõnet, juttu, väljendust, mõistet, määratlust, selgitust või põhjust, seadust või reeglit, loendatud arvu või määra või mõõtu, suhet ehk relatsiooni, aru või mõtlemist, mõistust jms. 
Juba vanakreeka filosoofias võis sõna "logos" omandada neist paljudest tähendustest erinevaid või siis mitmeid samaaegselt. Filosoofilistes tekstides jäetakse see tihti tõlkimata.
Sõna "logos" tõlgitakse paljudes kontekstides ladina keelde sõnaga "ratio". Seetõttu on saanud sõna "logos" üheks tuntumaks tähenduseks filosoofias just 'mõistus'. Näiteks Aristotelese inimesemääratlus kõlab "zōon logon echon" ('logost omav loom'), mida tõlgiti ladina keelde "animal rationale" ('mõistuslik olend'). Lisaks 'mõistusele' on tihedamini ette tulevad tähendused 'mõiste', 'määratlus', 'väide', 'argument'.
Uues testamendis Johannese evangeeliumi alguses on Jumal samastatud logosega.
Loogika.
Aristotelese loogikas on logos liigile omase eidose määratlus (definitsioon) soo (traditsioonilises loogikas soomõiste) ja liigierisuse kaudu.
Näiteks inimese logos on 'mõistusega elukas', kus elukas või loomne olend on sugu ja 'mõistusega' on liigierisus, st eristab inimest muudest loomse olendi sukku kuuluvatest liikidest, kel mõistus puudub – nagu hobune, koer, ahv jne.
Sõna "logos" tõlkevasteks selles kontekstis võiks sobida näiteks "määratlus" või "mõiste".
Ujumine

Ujumine on organismide (sh inimese) kulgemine vees substraadile toetumata. Ujumine võib olla passiivne (hõljujad, kellel kulgemiselundeid pole) või aktiivne (keha painutades, jäsemetega sõudes jne). 
Inimese ujumine.
Inimeste ujumine on nii ajaviide kui ka spordiala. Ujumine meelelahutusena on populaarne sooja kliimaga riikides.
Ujumisel on mitu tervislikult head külge, kuid samas tuleb vees järgida põhilisi ohutusreegleid.
Euroopa Liidu liikmesriik

Euroopa Liidu liikmesriik on Euroopa Liidu aluslepingutega ühinenud riik, millele laienevad kõik Euroopa Liidu liikmesusest tulenevad õigused ja kohustused.
Nüüdisajal on Euroopa Liidul 27 liikmesriiki. Viimasena ühines Euroopa Liiduga 1. juulil 2013 Horvaatia. Eesti kuulub Euroopa Liitu alates 1. maist 2004.
Liikmesriigid.
Loetletud on Euroopa Liidu liikmesriigid 2021. aasta alguse seisuga:
Lahkunud liikmesriigid.
Euroopa Liidust on lahkunud üks riik - Suurbritannia:
Pealinnade loend

"Siin on loetletud asulad, mis on iseseisvate riikide pealinnadeks. On ka Endiste pealinnade loend"
A.
Abu Dhabi - Abuja - Accra - Addis Abeba - Al-Kuwayt - Alžiir - Amman - Amsterdam - Andorra la Vella - Ankara - Antananarivo - Apia - Ar-Riyād - Asmara - Asunción - Aşgabat - Ateena
B.
Bagdad - Bakuu - Bamako - Bandar Seri Begawan - Bangkok - Bangui - Banjul - Basseterre - Beirut - Belgrad - Belmopan - Berliin - Bern - Bissau - Biškek - Bogotá - Brasília - Brazzaville - Bratislava - Bridgetown - Brüssel - Budapest - Buenos Aires - Bujumbura - Bukarest
C.
Canberra - Caracas - Castries - Chişinău - Conakry - Cotonou 
D.
Dakar - Damaskus - Dhaka - Dili - Djibouti - Dodoma - Doha - Dublin - Dušanbe
F.
Freetown 
G.
Gaborone - Georgetown - Guatemala
H.
Hanoi - Harare - Hartum - Helsingi - Honiara
I.
Islamabad 
J.
Jakarta - Jerevan - Jeruusalemm - Juba
K.
Kabul - Kairo - Kampala - Katmandu - Kigali - Kiiev - Kingston - Kingstown - Kinshasa - Kopenhaagen - Kuala Lumpur 
L.
La Habana - La Paz - Libreville - Lilongwe - Lima - Lissabon - Ljubljana - Lobamba - Lomé - London - Luanda - Lusaka - Luxembourg 
M.
Madrid - Malabo - Malé - Managua - Manama - Manila - Maputo - Maseru - Masqaţ - Mbabane - México - Minsk - Monaco - Monrovia - Montevideo - Moroni - Moskva - Muqdisho
N.
Nairobi - Nassau - Naypyidaw - N'Djamena - New Delhi - Ngerulmud - Niamey - Nikosia - Nouakchott - Nuku‘alofa - Nur-Sultan
O.
Oslo - Ottawa - Ouagadougou 
P.
Palikir - Panamá - Paramaribo - Pariis - Peking - Phnom Penh - Podgorica - Port Louis - Port Moresby - Port of Spain - Port Vila - Port-au-Prince - Porto-Novo - Praha - Praia - Pretoria - Priština - Pyongyang
Q.
Quito 
R.
Rabat - Reykjavík - Riia - Rooma - Roseau 
S.
Saint George's - Saint John's - San José - San Marino - San Salvador - Sanaa - Santiago - Santo Domingo - São Tomé - Sarajevo - Singapur - Sri Jayewardenepura Kotte - Skopje - Sofia - Seoul -Stockholm - Sucre - Suva
Z.
Zagreb 
T.
Taibei - Tallinn - Tarawa South - Taškent - Tegucigalpa - Teheran - Tel Aviv - Thbilisi - Thimphu - Tirana - Tōkyō - Tripoli - Tunis 
U.
Ulaanbaatar - Uliga / Majuro 
V.
Vaduz - Vaiaku / Funafuti - Valletta - Varssavi - Victoria - Vientiane -Viin - Vilnius
W.
Washington - Wellington - Windhoek 
Y.
Yamoussoukro - Yaoundé - Yareni ringkond
Rwanda riigipeade loend

 
Rwanda riigipeade loend loetleb Rwanda teadaolevad riigipead kuni iseseisvuse kaotamiseni 1890. aastal Saksamaale ja alates autonoomia saamisest 1960. aastal ÜRO käest.
Slovakkia riigipeade loend

Slovakkia riigipeade loend loetleb Slovakkia presidendid pärast Tšehhoslovakkiast eraldumist 1939. aastal ja 1993. aastal.
Lääne-Sahara

Lääne-Sahara on "de facto" osaliselt Maroko poolt okupeeritud määratlemata staatusega ala Aafrika looderannikul (endine Hispaania Sahara). Lääne-Saharas on välja kuulutatud Sahara Araabia Demokraatlik Vabariik.
Suuremad asulad on El Aaiún, Ed Dâkhla, Es-Smara, Boujdour ja El Marsa. 
Sahara Araabia Demokraatliku Vabariigi ajutine halduskeskus asub Bir Lehlús.
Keri

Keri (rootsi keeles "Kockskär") on Harju maakonnas Viimsi vallas asuv saar Soome lahes.
Keri saare pindala on vaid 2,88 hektarit ja rannajoone pikkus 932 meetrit.
Nimi.
Keri saare nimi tuletub rootsikeelsest sõnast "Kockskär" või "Kokskär", kus sõna "skär" tähendab 'kari', sõna 'kok' tähendus on aga selgusetu. Saart on nimetatud ka "Kougschär", "Kaugschär", "Kärimaa".
Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi 1855. aastal ilmunud teoses "Eibofolke ehk rootslased Eestimaa randadel ja Ruhnus" esinevad saare rootsikeelsete nimedena "Kockscher" ja "Koggskär" ning ära on toodud nimekuju "Bootsinselchen" ('laevalaid'). Sama allika järgi oli saarel tulepaak.
Asend.
Keri saar asub Soome lahes Pranglist rohkem kui 6 km põhja pool, Leppneeme sadamast 18 km ja Piritalt 33 km kaugusel. Keri on üks Eesti põhjapoolseimaid saari.
Loodus.
Saar on loode-kagu sihis pikliku kujuga, madal ning kaetud munakivide, kruusa ja vähesel määral ka liivaga. Kividerohke on ka saart ümbritsev meri.
Saarel oli kaev, kust sai soolase maitsega vett. Seetõttu tehti sinna peagi puurkaev. Vee asemel hakkas puuritud august välja pääsema hoopis suure rõhu all olnud maagaas, mis süttis. Gaasi hakati 1906 kasutama, paigaldati vajalikud torud ja ventiilid. Esimest korda maailmas kasutati tuletorni valguse saamiseks gaasi. Hakkas tööle esimene looduslikul gaasil töötav pliit Eestis. 1912 purustas gaas pursetega gaasi kasutamise vahendid ning pärast kogu saart väristanud tõukeid gaasi eraldumine lakkas.
Kogu saarel leidunud maagaasi jaoks ehitatud seadmestik osutus kasutuks. Torud ja tsistern läksid endise majakavahi poja Heino Kauküla mäletamise järgi vanametalliks ning allveelaevade Lembit ja Kalev rahastamiseks.
Ka Pranglilt on leitud gaasi, Aksi ja Rammu all on seda samuti.
Saarel leidub rohttaimestikku ja põõsaid.
Tuletorn.
Esimest korda kirjeldas saart 1623 Madalmaade kartograaf Willem Janszoon Blaeu, kelle teatel asus saarel meremärk.
22. juulil 1718 andis Vene tsaar Peeter I Venemaa sõjalaevastiku ülemale krahv Fjodor Apraksinile käsu rajada Keri saarele meremärk. 1719. aastaks valmis saarel majakas. Praegu näitab laevadele tuld 1803. aastal ehitatud tuletorn. Torni metallist pealisehitis on paigaldatud 1857.
1991. aasta suvel märgati, et tol ajal Nõukogude Liidu hüdrograafiateenistuse valduses olnud tuletorni müürist on suur osa alla varisenud.
Saarel on elanud vaid tuletornivahtide perekonnad. Viimane majakavaht lahkus saarelt septembris 2002. Praegu töötab tuletorn automaatrežiimil. Selle energiaallikateks on tuulegeneraator ja päikesepatareid.
2024. aastal lõppesid kolm aastat kestnud ja 1,5 miljonit eurot maksnud tuletorni restaureerimistööd.
Hoonestik.
Keri saarel asub mitu hoonet: tuletorn, kinomaja, paadikuur, puukuur, saun, kaevumaja, elumaja, generaatorimaja ja ilmajaam
Keri kultuuriloos.
14. juunil 1940 tulistati saarest põhjas alla Soome reisilennuk Kaleva. 14. juunil 1993 püstitati Finnairi rahalisel toel Kaleva huku mälestuseks Kerile mälestusmärk.
Raadioamatöörid on saare tingimusi ära kasutades pidanud seal võistlusi.