tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saksa vanakatoliku piiskoppide loend

Saksa vanakatoliku piiskoppide loend on loend alates 1873. aastast ametis olnud Saksamaa vanakatoliiklaste vaimulikest juhtidest. Piiskopitool asub Bonnis.
Raiddekoor

Raiddekoor on skulptuuri liik, taieste valmistamine kõvast materjalist nikerdamise või raiumise teel. Hõlmab kivi- ja puuskulptuure. Raidkunsti on viljeletud eelajaloolisest ajast alates.
Vana-Virtsu mõisa kalmistu

Vana-Virtsu mõisa kalmistu on kalmistu endises Hanila kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Virtsu alevikus Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu jääb Puhtu poolsaarele, Vana-Virtsu mõisa südamest linnulennult umbes 2,8 km kaugusele lõunakagusse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Helwigid arvatavasti 1780. aastatel, kui Puhtulaiust kujundati Inglise stiilis park. Võimalik ka, et kalmistu rajati parki alles 1810. aastal, kui suri mõisa tollane omanik ja pargi rajaja Karl Thure von Helwig.
Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see jäetud maha ning seda rüüstati põhjalikult juba 1917. aastal.
Lauri Dalla Valle

Lauri Dalla Valle (sündinud 14. septembril 1991 Kontiolahti vallas) on endine Soome jalgpallur (ründaja).
Dalla Valle oli noorena lootusandev jalgpallitalent. 2005. aastal kuulus ta mõnda aega Milano Internazionale akadeemiasse. 2008. aasta alguses liitus ta Inglismaa klubiga Liverpool. Aastatel 2010–2013 kuulus ta Fulhami ridadesse. Kummaski klubis tal läbimurret teha ei õnnestunud, pääsedes Liverpooli meeskonnas väljakule vaid ühes UEFA Euroopa Liiga eelringi kohtumises ja Fulhami meeskonnas kahes mängus.
Klubikarjääri jooksul mängis ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubides Bournemouth, Exeter City ja Crewe Alexandra, Šotimaa kõrgliiga klubis Dundee United, Norra kõrgliiga klubis Molde, Belgia esiliiga klubis Sint-Truidense ning Serbia kõrgliiga klubis Zemun. Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Zemun, kus ta mängis hooaja 2017–18 alguses neli mängu kuni klubi otsustas 2017. aasta novembris temaga lepingu lõpetada.
Dalla Valle kuulus Soome noortekoondistesse.
Goethe Instituut

 
Goethe Instituut (lühend GI) on aastast 1951 tegutsev mittetulunduslik organisatsioon, mis edendab ja tutvustab saksa kultuuri maailmas. GI-l on instituudid üle maailma, Eestis tegutseb Goethe Instituut aastast 1999 ning teeb tihedat koostööd Tallinna Saksa Kultuuriinstituudiga.
GI on oma nime saanud saksa luuletaja Johann Wolfgang von Goethe järgi.
Goethe Instituudid maailmas.
"Vaata artiklit Goethe Instituudi asukohtade loend"
Goethe Instituudid asuvad 99. riigis, neist 19. on instituudid mitmes linnas. Leidub ka asutusi (nagu nt Saksa Kultuuri Instituut Tartus), millel on Goethe Instituudiga lepingud ning mis pakuvad mõningaid instituudi teenuseid.
Eksamid.
Instituut pakub eksameid tasemetel A1-C2; need seonduvad Common European Framework of Reference for Languages (CEFR) süsteemiga. Eksameid saab sooritada nii Saksamaal kui ka välismaal.
Eesti Spordiajaloo Selts

Eesti Spordiajaloo Selts (lühend ESAS) on Eesti spordiajalooga tegelev selts. 
Eesti Spordiajaloo Selts asutati 1989. aastal Spordimuuseumi Ühiskondliku Kehakultuuriajaloo Uurijate Ringi (SÜKUR) põhjal.
1990. aastal valiti seltsi esimene auliige.
Viinahaua

Viinahaua (saksa Wiinaauja; varem "Määranõmme küla") on paikkond Pärnu maakonnas Tori vallas Rätsepa küla juures. 
Paikkonnas elab eesti harrastusajakirjanik ja ühiskonnategelane Hillar Kohv.
Viinahaua nimi on tulnud sellest, et kunagi hallil ajal veeti hobustega talvel üle jõe jää lodjateest viinavaate ning üks viinavaat kukkunud hobuvankrilt maha ning vajunud läbi jõe jää põhja. Kuna selles kohas on jõgi sügav nagu haud ning viinavaat kukkus hauda.
PP

PP võib tähendada järgmist:
p.p. võib tähendada järgmist:
Puškini Instituut

Puškini Instituut on Tallinnas asuv vene keele eraõppekeskus, aadressil Maneeži tänav 7 Tallinn. 
Instituut toetab muu hulgas Eestis vene keele ja vene kirjandusega seotut, valmistab ette ja viib läbi vene keele riiklikku eksamit (TORFL).
Prototüüp (kirjandus)

Prototüüp on tegelikult elanud või elav inimene, kelle elukäiku ja iseloomujooni on kirjanik teose tegelast luues kasutanud.
Põlvamaa teenetemärk

Põlvamaa teenetemärk on Põlva maakonna autasu (teenetemärk).
Teenetemärgiga autasustatakse isikuid Põlva maakonnale osutatud teenete või saavutuse tunnustamiseks. Autasustamise otsustab Põlvamaa Omavalitsuste Liit. Teenetemärgi annab kätte Põlvamaa Omavalitsuste Liidu esimees kord aastas Eesti Vabariigi aastapäevale pühendatud maakondlikul vastuvõtul. Erandkorras võib teenetemärke väljastada ka muul ajal. Kuni 2017. aastani otsustas teenetemärkide andmise ja andis teenetemärgid kätte Põlva maavanem.
Nab paklitakseel

Nab paklitakseel ehk nab-paklitakseel ehk Abraxane on keemilise aine infusioonsuspensiooni pulber, millest valmistatakse onkoteraapias kasutatav veenisiseselt manustatav infusioon, kus toimeaine on nanoosakestena seotud inimvalgu albumiini külge.
Ravimi geneeriline nimetus on paklitakseel. Ravimi tootenimi on Abraxane (varasem nimetus ABI-007) ja see on kaubanimega retseptiravim.
Nab paklitakseeli kasutatakse koos mitmete teiste ravimitega metastaseerunud või taas levima hakanud rinnavähi, kopsuvähi, mitte-väikerakk-kopsuvähi ja pankreasevähi ravis.
Nab paklitakseeli kasvajavastase toime täpset mehhanismi seni ei tunta, arvatakse, et paklitakseel blokeerib vähirakkude kasvu. Abraxane mõjub ka tervetele rakkudele, näiteks vere- ja närvirakkudele, mis võib põhjustada kõrvalnähte.
Nab paklitakseel tõstab uuringute alusel üldelumuse mediaanväärtust 1,8 kuu võrra (8,5 versus 6,7 kuud, P&lt;0,001) ja progressioonivaba elumuse mediaanväärtust samuti 1,8 kuu võrra (5,5 versus 3,7 kuud, P&lt;0,001).
Paklitakseel võib toimemehhanismi tõttu olla kartsinogeenne ja genotoksiline.
Nimetused ja tähised.
Farmakoterapeutiline rühm: taimsed alkaloidid ja teised looduslikud ained, taksaanid, ATC-kood: L01CD01.
Õiguslik alus.
Nab paklitakseeli tohib Euroopa Liidus välja kirjutada. Euroopa Komisjon on andnud Abraxane'ile müügiloa, mis kehtib kogu Euroopa Liidu territooriumil, 11. jaanuaril 2008.
Annustamine ja kulud.
Soovitatav nab paklitakseeli annustamine oleneb vähivormist. Ravimit süstitakse veeni 30 minuti jooksul iga kolme nädala järel.
Abraxane 100 mg N1 viaali hind jääb vahemikku 1027,52–1111,45 dollarit.
Kõrvaltoime.
Abraxane kõige sagedamad kõrvalnähud on neutropeenia (valgeliblede neutrofiilide vähesus), aneemia (punaliblede vähesus), leukopeenia (valgeliblede ehk leukotsüütide vähesus), trombotsütopeenia (valgeliblede trombotsüütide ehk vereliistakute vähesus), lümfopeenia (valgeliblede lümfotsüütide vähesus), luuüdi supressioon (vererakkude tekke pärssumine)
Närvisüsteemi häired perifeerne neuropaatia (käte ja jalgade närvikahjustus), neuropaatia (närvikahjustus), hüpesteesia (nõrgenenud puutetundlikkus), paresteesia (vääraistingud, näiteks torkiv valu), iiveldus.
Seedetrakti häiretena kõhulahtisus, oksendamine, kõhukinnisus, stomatiit (suu limaskesta põletik),
Lihas-skeleti ja sidekoe kahjustuste väga sagedased kõrvatoimed on liigesevalu, lihasevalu.
Osadel ravi saanud vähipatsientidel tekkisid südame ja veresoonte ravimtekkelised kahjustused ja seisundid, nagu rinnavalu, südameinfarkt, vedeliku kogunemine naha alla ning veenide tromboos ja kopsutromboos, hüpertensioon ja südamepuudulikkus.
Immuunsüsteemi häired: patsientidel on tekkinud ravi vajavad tõsised võimaliku fataalse lõppega ülitundlikkusreaktsioonid.
Alopeetsia (juuste väljalangemine), lööve, isutus, väsimus, nõrkus ja palavik.
Ravimit ei tohi kasutada rasedad ja last rinnaga toitvad naised.
Fertiilses eas naised ja mehed ning nende partnerid peaksid Abraxane'i ravi ajal kasutama rasestumisvastaseid vahendeid. Meestel ei soovitata ravikuuri ajal last eostada, ravim võib partneri tulevast last kahjustada.
Arvo Sauks

Arvo Albert Erik Sauks (28. märts 1920 Harju-Risti – 18. september 2014 Owen Sound, Ontario) oli eesti psühhiaater Kanadas.
Ta sündis Harju-Ristil apteekri perekonnas. Ta lõpetas aastal 1938 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1938–1941 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, õpingud katkesid Saksa sõjaväkke mobiliseerimise tõttu. Ta kuulus aastast 1939 Üliõpilasseltsi Liivika. Juunis 1941 tegutses ta omakaitses Jäneda silla juures ja töötas sanitarina Tartu Ülikooli naistekliiniku esmaabipunktis. Seejärel tegutses ta tõlgina 18. Armee 185. pioneeripataljoni juures. Oktoobrist 1941 oktoobrini 1942 oli ta 185. Eesti julgestuspataljonis sanitaarallohvitseriks, selle koosseisus sattus ta Venemaale ja sai kergelt haavata. Aastase lepingu lõppemise järel avaldas ta soovi edasiõppimiseks, mida ei rahuldatud. Tal tuli minna teenima Eesti leegioni, kus ta tõusis leitnandi aukraadini. 19. mail 1944 õnnestus tal immatrikuleeruda Giesseni ülikooli arstiteaduskonda (asukohaga Giessenis Lahni jõe ääres).
Koduvald

Koduvald on või on olnud mitme asja nimi:
Rubeņi

Rubeņi (vananenud kirjanduses ka "Rubbene", "Rubene" ja "Rubini") on küla ("vidējciems") Lätis Jēkabpilsi piirkonnas Rubene vallas. Rubeņis asub valla halduskeskus. Aastal 2009 oli seal 266 elanikku.
Külas asub endise Rubine mõisa ("Rubinen") keskus. Rubeņis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu, ka asub seal aastal 1893 valminud katoliku kirik.
Barbakaan

Barbakaan (vanaprantsuse keele sõnast "barbacane") on linna või linnuse puhul sillapäis, väravehitise ette püstitatud väline tõstesilda külgedelt ümbritsev kaitsetorn või tornipaar.
Jelgava Süüta Neitsi Maarja katedraal

Jelgava Süüta Neitsi Maarja katedraal (Läti keeles "Jelgavas Bezvainīgās Jaunavas Marijas Romas katoļu katedrāle") on katedraal Lätis Jelgava linnas aadressil Katoļu ielā 11. Hoone on arhitektuurimälestis.
Kirikuhoone.
Praegune kirikuhoone ehitati Jelgavasse aastail 1902–1906. Kirik on ehitatud punastest tellistest, sellel on üks suur torn. Nii torni kui ka katust kaunistavad uusgooti stiilile omased elemendid. Hoonel on kolm löövi ja transept. Peasissekäigu kohal asub püha õhtusöömaaega kujutav bareljeef. Katedraali juures asub ka väike aed, samuti kuulub selle juurde kirikla. Katedraalis asub kolm gooti stiilis tammepuust altarit.
Ajalugu.
Varasem ajalugu.
Katedraali koha peal oli varem väike kivist kirik, mis valmis aastal 1630 ja kandis püha Jüri nime. Hoone ehitamist alustas Friedrich Kettler, aga töö ja lõpetamata. Aastal 1639 lubas Jakob Kettler Władysław IV Wazale, et kirik ehitatakse valmis. Tööd lõpetati aastal 1645, aga juba aastal 1661 kaebas kohalik piiskop hertsogile, et kirik vajab remonti. Remont lõpetati aastaks 1715.
Aastail 1672–1773 asus Jelgavas jesuiitide misjonikeskus, mistõttu linna katoliiklaste arv kasvas. Nõnda taotleti aastal 1783 kirikule katedraali staatust ja see palve rahuldati, aga aastal 1798 allutati Kuramaa katoliiklased Vilniuse piiskopkonnale ja katedraalist sai taas tavaline kirik.
Prantsuse revolutsiooni ajal elas Jelgavas kuningas Louis XVIII, kes annetas kirikule briljantidega kaunistatud monstrantsi ja vana maali, mis kujutas ristilöödud Kristust.
Praegune hoone.
Aastal 1902 juhtis Jelgava kogudust Kazimirs Jasenas, kes soovis vana hoone asendada uue ja uhke kirikuga. Nii alustas ta raha kogumist ja uue kiriku rajamist. Ehitustööd lõppesid aastal 1906. Uusgooti stiilis hoone ehitati punastest tellistest. Algul kandis ka see kirik püha Jüri nime, aga aastal 1925 pühitseti see neitsi Maarjale. Ühtlasi pühitseti valminud kirik ka sisse.
Teise Maailmasõja ajal, juulis 1944, põles kirik maha. Püsti jäid vaid selle välismüürid. Taastamistöid alustati aastal 1950, need viis läbi kohalik kogudus oma jõududega. Üldjoontes lõpetati tööd aastaks 1958, aga sisetöid jätkati veel aastani 1969. Kiriku torn taastati algsel kujul alles aastaks 1992.
Algselt oli tegemist tavalise kirikuga, katedraaliks sai see aastal 1995, kui rajati Liepāja piiskopkond.
Katja Višnar

Katja Višnar (sündinud 21. märtsil 1984 Bledis) on endine Sloveenia murdmaasuusataja.
Esimest korda osales Višnar täiskasvanute tiitlivõistlusel 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris oli ta klassikasprindis 16., paarissprindis koos Vesna Fabjaniga kümnes ja teatesõidus 14. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos oli ta vabasprindis 21. ja paarissprindis viies. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes oli ta klassikasprindis neljas ja paarissprindis kuues. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis oli ta vabasprindis üheksas, paarissprindis kümnes, teatesõidus üheteistkümnes ja 10 km distantsil 54.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis võitis ta koos Anamarija Lampičiga sprinditeates hõbemedali.
Višnar osales esimest korda maailma karikasarja etapil 2006. aasta oktoobris Düsseldorfis ja saavutas sprindis 27. koha. Esikümnesse jõudis ta esimest korda 2010. aasta jaanuaris Rõbinskis, kus oli sprindis kuues. Kaks päeva hiljem tuli ta paarissprindis teiseks. Esimest korda jõudis poodiumile 2011. aasta veebruaris Rõbinskis, kui oli vabasprindis teine.
Ta teatas sportlaskarjääri lõpetamisest 2020. aasta jaanuaris.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Katja Višnar osales individuaalarvestuses 161 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kolmel korral, millest kõigil kordadel oli ta teine.
Eesti Toidupank

Eesti Toidupank on heategevusorganisatsioonide võrgustik, mille eesmärk on kaubandus- ja hulgivõrgust kokku koguda (veel) kõlblik toidukaup, mida ei jõuta mingil põhjusel ära müüa, ning jagada see toimetulekuraskustes inimestele, ennekõike lastega peredele. Kaubamärgi Eesti toidupank omanik ning võrgustiku keskorganisatsioon on Sihtasutus Eesti-Hollandi Heategevusfond.
Kaupa annetatakse toidupankadele tasuta ja antakse ka edasi tasuta. Toidupanga eestvedaja Piet Boerefijni sõnul moodustavad annetused nende eelarvest 80–90%.
Toidupankade idee pärineb 1960. aastate keskpaigast, mil Ameerikas loodi esimene toidupank.
Eesti Toidupanga kutsusid ellu 2010. aasta märtsis Eesti-Hollandi Heategevusfond ja Swedbank. 2020. aastatel on võrgustikus 14 toidupanka: Tallinna TP, Tartu TP, Pärnu TP, Haapsalu TP, Kuressaare TP, Rakvere TP, Järvamaa TP (Türi ja Paide), Narva TP, Viljandi TP, Võru TP, Põlva TP, Valga TP, Jõgeva TP ja Jõhvi TP.
MTÜ-d äriregistris.
2019. aasta aprillis oli äriregistris kolm MTÜ-d, mille nimes sisaldub sõna "toidupank". Toidupanga veebis on märgitud peamiseks juriidiliseks kehaks SA Eesti-Hollandi Heategevusfond.
Cimitero degli Allori

Cimitero degli Allori (ka Cimitero Evangelico degli Allori, ehk "Allori evangeelne kalmistu") on evangeelne (mittekatoliiklik) kalmistu, mis asub Firenze linnajaos Galluzzo, Toscana maakonnas Itaalias. Nimi "Allori" tähendab tõlkes "loorberipuud" ning viitab piirkonnale, kus kalmistu asub.
Kalmistu rajati 1860. aastal seoses ruumipuudusega Firenze vanalinna evangeelsel inglise kalmistul, kus lõpetati uute haudade rajamine. Alates 1970. aastast on kalmistul lubatud matta ka teiste kristlike konfessioonide ning mittekristlike usuühenduste liikmeid.
Surnud 1. mail

"Siin loetletakse 1. mail surnud tuntud isikuid."
Katlakalna kihelkond

Katlakalna kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Kattelkaln") oli haldusüksus Liivimaa kubermangus Riia kreisis Riia linnasarases.
Surnud 2. mail

"Siin loetletakse 2. mail surnud tuntud isikuid."
Hildesheimi piiskopkond

Vürstlik Hildesheimi piiskopkond (saksa "Hochstift Hildesheim") oli Saksa-Rooma riigi osariik keskajast kuni 1803. aastani. See oli Hildesheimi piiskopkonna juhtide vürstlikult valitsetud territoorium. Vürstlikud piiskopid kandsid seega ilmalikke ja vaimulikke funktsioone. Riik sai nime oma pealinna Hildesheimi järgi.
Ajalugu.
Pärast Vana-Saksimaa vallutamist Frangi riigi poolt asutas keiser Karl Suur aastal 800 misjonipiiskopkonna oma Ostfaali õukonnas Elzes ("Aula Caesaris"), umbes 19 km Hildesheimist läänes. Tema poeg, kuningas Ludwig Vaga rajas Hildesheimis piiskopkonna aastal 815, pühendades selle neitsi Maarjale.
Vendade Grimmide esitatud legendi järgi pidas kuningas Elze talvistes metsades jahti, kui märkas, et oli kaotanud oma õnnistatud neitsi Maarja reliikviaga ripatsi. Hullununa saatis ta oma saatjaskonna minema, kes lõpuks avastasid õitsva roosipõõsa ja reliikvia selle okstes, mida see lahti ei lasknud. Ludwig ehitas roosi kõrvale kabeli, hilisema Püha Maarja toomkiriku. "Rosa canina" kasvab siiani toomkiriku apsiidil, seda kutsutakse tuhandeaastaseks roosiks ("Tausendjähriger Rosenstock").
Tema poeg, kuningas Ludwig Sakslane nimetas kuulsa endise Reimsi peapiiskopi Ebbo 845. ja 847. aasta vahel piiskopiks. Ebbo järglane Altfrid alustas toomkiriku ehitamist, kiriku põhiplaan pole sellest ajast muutunud. Saksi dünastia valitsemise ajal muutusid Hildesheim ning naabruses asunud Halberstadti ja Magdeburgi piiskopkonnad keskseks kiriklikuks territooriumiks Saksa-Rooma riigis. Piiskop Bernward (993–1022) ja tema järglane Godehard (1022–1038) lisasid palju arhitektoonilisele ja kultuurilisele traditsioonile tänapäeva UNESCO maailmapärandi nimistus.
Riigipäeval Mainzis 15. augustil 1235 jõudis piiskop Konrad II Hildesheimi ametliku tunnustamiseni vürstliku piiskopkonnana ("Hochstift") keiser Friedrich II Hohenstaufeni poolt. Selle edu negatiivseks tagajärjeks hakkas Hildesheimi häirima naabruses asunud Welfide Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond, mis tipnes Hildesheimi piiskopivaenusega 1519–1523 koos sõjaka hertsog Heinrich Nooremaga, mis viis märkimisväärse territooriumite kaotuseni.
16. sajandil pöördus enamus piiskopkonnast, samuti enamus Hildesheimi riigist protestantismi. Kuid piiskopkonnal õnnestus mitte ainult säilitada oma sõltumatus ümbritsevatest protestantlikest Braunschweig-Lüneburgi riikidest, vaid ka tagasi saada suur osa kaotatud valdustest, enamasti seetõttu, et piiskopid olid aastatel 1573–1761 võimsa Wittelsbachi dünastia liikmed, viimati Clemens August von Bayern aastast 1723, kes oli ka Kölni peapiiskop ja kuurvürst, Münsteri, Osnabrücki ja Paderborni vürstlik piiskop, samuti Saksa ordu kõrgmeister.
Saksamaa mediatisatsiooni ajal, aastal 1803 kaotas Hildesheim oma riikluse ja territoorium anti Preisimaale. Preisimaa kaotas selle varsti Vestfaali kuningriigile. 1815. aasta Viini kongress andis territooriumi Hannoveri kuningriigile.
Surnud 3. mail

"Siin loetletakse 3. mail surnud tuntud isikuid."
TE

TE võib tähendada järgmist:
Te võib tähendada järgmist:
Nikolai gümnaasium

Nikolai gümnaasium on vähemalt ühe Eesti ja mitme välismaa kooli nimi:
Läti Ajaloomuuseum

Läti Ajaloomuuseum (läti "Latvijas Nacionālais vēstures muzejs") on Riia linnas Riia lossis asuv ajaloomuuseum. Muuseumi asutas 1869. aastal Riia Läti Selts (läti Rīgas Latviešu Biedrība). Aastast 1920 asub muuseum Riia lossis ja aastast 1924 on see riigimuuseum.
Sülearvuti dokk

 
Sülearvuti dokk või lihtsalt dokk on sülearvuti lisaseade, mis võimaldab lihtsamal viisil ühendada sülearvutit levinud välisseadmetega. Enamikul dokitavatel seadmetel nagu mobiiltelefonidel ja arvutihiirel on erinevad üleminekud, seega pole dokid standardiseeritud ning on kujundatud vastavalt soovitavale seadmele.
Doki abil võib sülearvutist saada lauaarvuti asendaja arvuti mobiilsust ohverdamata. Dokkimist saab olenevalt süsteemi suutlikkusest läbi viia nii unerežiimil kui ka sülearvuti sisse- või väljalülitatud olekus.
Tahvelarvuti dokk on üldjuhul tahvelarvuti kinnitusadapter, millel võivad olla ka pordiläbiviigud või pordilaiend. Erinevalt enamusest lauaarvuti dokkidest kinnitub tahvelarvuti dokki lukustusega, et vältida soovimatut väljakukkumist.
Tüübid.
Dokid jagunevad nelja põhikategooriasse.
Portreplikaator.
Portreplikaatorid on funktsionaalsuse ja loogika poolest sarnased hulga juhtmetega, mida saab sisse ja välja lülitada dokkimispesa kaudu. Mõni portreplikaator sisaldab adaptereid, millega saab erinevaid kontakte vahetada (näiteks Micro-DVI tavalise DVI vastu). Kõik eriseadmed on ühendatud portreplikaatori külge, ning kui kasutaja soovib ligipääsu ühele või mitmele seadmele tuleb tal selleks sülearvuti ühendada vaid portreplikaatoriga. Portreplikaator on mõeldud vaid "notebook"-tüüpi sülearvutitele. 
"Breakout"-dokk.
"Breakout"-dokk on üleminek, mis on jagatud mitmeks osaks. Sellel on duplikaadid olemasolevatest pesadest ning täiendavad välised pesad. Osa "breakout"-doki tootjaid kasutavad adaptereid, millel on ligipääs ühenduses olevatele siinidele ning seega on võimalik kasutada suuremat arvu pesasid.
Konverterdokk.
Konverterdokk loob mitu ühendust läbi ühe pesa, kuid sisemise kiibistiku asemel kasutatakse muundureid doki sees. USB baasil sisaldab see muundureid nagu USB-videokaart, -helikaart, -võrgukaart, -modem ja -mälukaardiluger, mis on ühendatud sisemise USB-jaoturi kaudu, et anda arvutile lisaühendusi.
Hübriiddokk.
Hübriiddokk on otseselt ühendatud emaplaadi kiibistikuga kasutades suletud ühendust. Mõnel hübriiddokil on laienduskaardid, RAM, VRAM, CPU, cache ja lisaprotsessorid. Hübriiddoki võimalust kasutatakse hübriidarvutitel.
Sülearvuti tugi.
Vahel liigitatakse ka sülearvutitoed ("stand") dokkide alla, aga tegelikult ei saa neid mitte mingil moel arvutiga ühendada. Tegemist on inertse tarvikuga, mis on disainitud üksnes sülearvuti füüsiliseks toetamiseks, tavaliselt tõstetakse sellega sülearvuti kasutaja jaoks paremale kõrgusele või kasutatakse alust selleks, et parandada sülearvuti jahutamist.
Sikorsky HH-60 Pave Hawk

Sikorsky MH-60G/HH-60G Pave Hawk on Sikorsky Aircrafti toodetud neljalabalise tiivikuga kahemootoriline USA õhujõudude (Air Force) kopter.
Pave Hawk on Sikorsky UH-60 Black Hawk modifikatsioon. 
Pave Hawk on varustatud PAVE (Precision Avionics Vectoring Equipment) elektroonilise süsteemiga. Pardal on INS/GPS/Doppler navigatsioonisüsteem, SATCOM satelliit- ja krüpteeritud sidevahendid, öövaatlusseadmed, infrapunaradar, ilmaradarid, tiivikutelt jää eemaldamise süsteem, õhus tankimise seadmed, päästevints, signaalraketid helikopteri suunas lastud juhitavate rakettide eksitamiseks ja peegelaganate süsteem.
MH60G Pave Hawki kasutatakse eelkõige erioperatsioonidel osalejate sihtpaika viimiseks ja tagasi toomiseks. 
HH60G Pave Hawki põhiülesanne on inimeste ohtlikest olukordadest välja toomine, kaasa arvatud otsingud ja päästetööd. 
Mõlemad mudelid töötavad nii päeval kui öösel, nii konfliktikolletes kui tsiviilotsingute ja päästetööde puhul, meditsiiniteenistuses (MEDEVAC), katastroofiabi ja rahvusvahelise abi andmiseks, narkovastases tegevuses ning NASA kosmosesüstikute programmis.
Ants Liigus

Ants Liigus (sündinud 22. juunil 1962) on eesti fotograaf.
Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 2. Tehnikakooli foto erialal. 1999. aastast töötab ta Pärnu Postimehe fotograafina. Ta on õpetanud Pärnumaa Kutsehariduskeskuses täiskasvanute õppes praktilist fotograafiat.
Liigus on mitmel korral pälvinud Eesti Ajalehtede Liidu preemia nii parima olemus- kui ka uudisfoto eest. 2009. aastal sai ta auhinna parima uudisfoto eest maakonnalehtede kategoorias. 2010. aastal sai ta samas kategoorias preemia parima olemusfoto eest.
Surnud 5. mail

"Siin loetletakse 5. mail surnud tuntud isikuid."
Viper (Battlestar Galactica)

Viper on fiktiivne kosmoselaev Battlestar Galactica frantsiisis. See on peamine inimeste poolt kasutatud kosmosehävituslennuk. Viperid olid kasutusel sarja 1978. aasta kui ka 2004. aasta versioonis. Üheistmelised Viperid olid peale Battlestar´ide inimkonna peamiseks abivahendiks võitluses inimkonna suhtes vaenulike Cylonite vastu.
Sarja 1978. aasta versiooni populaarsus tõi kaasa selle, et Ameerika Ühendriikide õhuväe piloodid hakkasid oma F-16 Fighting Falcone kutsuma Viperiteks. Kui sarjast tehti uusversioon oli Viper üks vähestest elementidest, mille sarja loojad soovisid üle tuua minimaalsete muudatustega.
Qualcomm Snapdragon

Snapdragon on süsteemikiipide tootepere. Töötas välja elektroonikaettevõte Qualcomm mobiilsete seadmete jaoks nagu nutitelefonid, tahvelarvutid jne. Kiibistikud omavad ARM arvutiarhitektuuri.
Kiibistikus Qualcomm kasutab oma isikliku tuuma – Krait (varem Scorpion). Ja oma graafikaprotsessor – Adreno.
Snapdragoni eesmärk on saavutada võimalikult suur jõudlus kõikvõimalike protsesside läbiviimises, samal ajal tarvitades võimalikult vähe energiat. Disain on eelkõige suunatud tänapäeva inimeste elus üha suuremat rolli mängivate nutiseadmete võimekuse ja aku kestvuse parandamiseks. Snapdragoni loojad nimetavad oma ideed "heterogeenseks arvutamiseks" (ik "heterogeneous computing"), mille idee seisneb traditsiooniliselt eraldi seisvate protsessorite, nagu keskprotsessor, digitaalse signaali protsessor ja graafika protsessor, koondamises üheks. Disain võimaldab erinevate protsessi mootorite samaaegset koostöötamist ja koormuse ühtlast jaotust. Optimeerimise elementidega, mis näiteks optimeerivad vahemälu kasutust ja sagedusi saavutatakse suur jõudlus ja vähene energia tarve.
Ajalugu.
Esimesed kiibistikud QSD8250 ja QSD8650 toodi turule novembris 2007.
Esimene seade kiibistikuga Snapdragon QSD8250 oli T-Mobile G1. See avalikustati oktoobris 2008.
Esimene kiibistik, kus oli integreeritud 3G, toodi turule veebruaris 2009.
Esimene kahetuumaline protsessor toodi turule juunis 2010.
Viimane protsessorigeneratsioon Snapdragon 200/400/600/800 toodi turule jaanuaris 2013.
Protsessorid.
Kiibistiku dešifreerimine.
Esimesed kolm tähte:
Järgnevad neli numbrit:
Snapdragon 800 seeria.
Kõrgema klassi protsessorid.
Snapdragon 600 seeria.
Keskmise klassi protsessorid.
Snapdragon 400 seeria.
Madalama klassi protsessorid.
Snapdragon 200 seeria.
Madalama klassi protsessorid.
Sandra Steingraber

Sandra Steingraber (sündinud 1959 Tazewelli maakonnas) on Ameerika Ühendriikide ökoloog, bioloog, teaduskirjanik ja luuletaja. 
Lapsepõlv ja haridus.
Steingraber on lapsendatud laps, tema lapsepõlv möödus mikrobioloogist ema ja kolledžiprofessorist isa peres Illinoisi osariigis. Huvi jätkusuutliku arengu ja mahepõllumajanduse vastu tekkis varakult. 
Steingraber on lõpetanud bioloogina Illinoisi Wesleyani Ülikooli, inglise keele ja kirjanduse magistritöö kaitsnud Illinoisi Riiklikus Ülikoolis (State University) ja bioloogiadoktori kraadi Michigani ülikoolis. Ta on pidanud loenguid ja avaldanud artikleid.
Kui ta 20-aastaselt põievähki haigestus, selgus, et vähijuhtumeid oli samas piirkonnas palju, ning Steingraber uuris põhjalikult, millised keskkonnamõjud võiksid seal vähki põhjustada.
Looming ja töö.
Steingraber järgib põhimõtteid ja vaateid, millele pani aluse Rachel Carson. Teda on ka R. Carsoni auhinnaga tunnustatud. 
Steingraber kirjutab ja peab loenguid keskkonnateemadel, mis on seotud järglaste saamist ja tervist mõjutavate teguritega ning kahjulike keskkonnamõjurite osaga vähi tekkes ja arengus. 
Steingraber on ise vähki põdenud, paranenud ning oma kogemustele toetudes teemat põhjalikult uurinud. 
"Living Downstream: An Ecologist’s Personal Investigation of Cancer and the Environment" (1997, "Kui elad allavoolu: ökoloogi uurimus vähi ja keskkonnamõjude seostest.") on Steingraberi tuntuim teos, selle põhjal tehti ka film (2010). Steingraberil avastati põievähk ning ta püüab selgusele jõuda, miks ta vaid 20-aastaselt haigestus. Nagu Carson mitu aastakümmet varem, leiab ka Steingraber jahmatavaid fakte keskkonnamürkide kumuleerumisest ja laastavast pikaajaliselt mõjust. Steingraberi raamat tugineb põhjalikule uurimistööle ja filmis on dokumenteeritud ta enda haiguslugu. 
Järgmine raamat oli "Having Faith: An Ecologist’s Journey to Motherhood" (2001) (eesti keeles "Mina olen ookean: lapseootel keskkonnateadlase päevik", 2009). Raamat jutustab ökoloogist teadlane enda raseduse loo ning jätkab uuringutele ja andmebaasidele tuginedes ökosüsteemide mõtestamist. Steingraber on seal ühendanud teadusliku täpsuse kauni lausestuse ja teksti rütmiga. Lugeja teeb koos autoriga kaasa loote arengu ime ning seisab silmitsi ilustamata faktidega, mis on põhjustatud inimese hoolimatusest, mõtlematusest ja rumalusest. 
Teise lapse sünni järel ilmus raamat "Raising Elijah: Protecting Our Children in an Age of Environmental Crisis" (2011, "Elijah kasvamine: kuidas kaitsta lapsi keskkonna kriisi ajastul") Steingraber oskab ühendada poeetilise, teadusliku ja igapäevase ning sellest väga haaravalt kirjutada.
Steingraber on saanud auhindu, aga teda on ka arreteeritud seoses kildagaasivastaste protestidega. 
Isiklikku.
Steingraberi abikaasa on kunstnik (skulptor) ja restauraator Jeff de Castro ning neil on kaks last, Faith ja Eliah.
Surnud 6. mail

"Siin loetletakse 6. mail surnud tuntud isikuid."
Titan (arvuti)

Titan on Oak Ridge'i riiklikus laboris asuv superarvuti, mis on ehitatud Ameerika superarvutite tootja Cray Inc. poolt. Titan on uus variant Jaguarist, eelmisest Oak Ridge'i superarvutist. Titan on hübriidne superarvuti, see kasutab korraga nii keskprotsessoreid kui ka graafikakaarte. Ühtlasi on see esimene hübriidne superarvuti, mille jõudlus ületab 10 petaFLOPP-i. Arvuti väljatöötamine sai alguse 2011. aasta oktoobris ning see oli teadustööks valmis 2013. aasta alguseks. Uuenduste maksumus oli ligikaudu 60 miljonit dollarit ja arvuti kogumaksumus on 97 miljonit dollarit.
Riistvara.
Titan kasutab Cray Jaguari 200 kappi, mida on täiustatud ja mis võtavad enda alla 404 m². Igat kappi läbiv pinge on 480 V ja arvuti täisjõudlusel töötamisel on Titani koguvõimsus 8,2 MW. Elektrikatkestuse korral saab Titan jätkata töötamist 16 sekundi jooksul tänu süsinikkiust inertsmootorile. 2 sekundit pärast voolu kadumist lülituvad sisse diiselgeneraatorid, millel kulub maksimaalse võimsuse saavutamiseks 7 sekundit.
Titan koosneb 18 688 sõlmest (4 sõlme serveris, 24 serverit kapis), millest igaüks sisaldab 16-tuumalist AMD Opteron 6274 keskprotsessorit, millel on 32 GiB muutmälu, ja Nvidia K20X graafikakaarti, millel on 6 GiB muutmälu. Arvutil on kokku 299 008 tuuma ja 710 TB muutmälu. Algselt suutis Titan säilitada 10 PB informatsiooni ja andmeedastuskiirus on 240 GB/s, aga aprillis 2013 tehti uuendus, misjärel oli arvuti võimeline säilitama 40 PB informatsiooni ja andmeedastuskiirus oli 1,4 TB/s. Arvuti jahutamiseks kasutatakse ventilaatoreid, mis paiknevad igas kapis. Õhk jahutatakse enne ventilaatorisse suunamist. Ventilaatorite müra on nii vali, et inimesed, kes viibivad ruumis rohkem kui 15 minutit, on kohustatud kandma kaitsvaid kõrvaklappe.
Arvuti juurde kuulub ka 2 ekraani, millest suurema mõõtmed on 10 × 3 meetrit ja mille lahutusvõime on 37 megapikslit.
Rakendused.
Kuigi arvutil on ligikaudu 50 rakendusvõimalust, otsustati 2009. aastal, et arvuti hakkab peamiselt kasutama kuut rakendust:
2013. aastal planeeriti kokku proovida 31 rakendust. Üheaegselt töötab Titanil enamasti neli või viis rakendust.
Surnud 7. mail

"Siin loetletakse 7. mail surnud tuntud isikuid."
Kremeerija (film)

"Kremeerija" on 1968. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Ladislav Fuksi samanimelisel romaanil.
Süžee.
Filmi tegevus toimub 1930. aastatel. Filmi peategelane Karel Kopfrkingl on krematooriumi juhataja. Ta loeb raamatuid Tiibeti budismist ja usub, et oma töös aitab ta hingedel kehast vabaneda. Tema sakslasest tuttav Reinke veenab teda, et kuigi Kopfrkingli kodus räägitakse tšehhi keelt ja ta loeb ainult tšehhi keeles, on tal siiski natuke saksa verd ja ta on sakslane. Kopfrkinglist saab Hitleri ja natsionaalsotsialismi pooldaja. Kui Tšehhi okupeeritakse Saksa vägede poolt, esitab ta Reinkele valekaebuse oma juutidest tuttavate peale. Vähehaaval pöörab Kopfrkingl ühe rohkem ära. Tema naine Lakmé on pooljuut ja nende lapsed seega veerandjuudid. Kopfrkingl poob oma naise üles, et teda kremeerida. Samal põhjusel tapab ta raudkangiga oma poja. Ta tahab tappa ka oma tütart, kuid see pääseb põgenema.
Surnud 8. mail

"Siin loetletakse 8. mail surnud tuntud isikuid."
Silver Anniko

Silver Anniko (6. jaanuar 1928 Tõrva – 7. mai 1982 Söödi talu, Pirmastu küla, Paistu külanõukogu, Viljandi rajoon) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Ta omandas alghariduse Paides ja lõpetas 1946. aastal Türi Keskkooli. Õppis alates 1946. aastast Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis, seda lõpetamata. 
Publitsistlikku tegevust alustas üliõpilasena, töötas algul Eesti Raadio reporterina, 1957. aastast oli Eesti Raadio Võru korrespondent. 1965. aastal asus tööle Paide rajooni kultuurimaja direktorina, oli hiljem Türi ja Kolu kultuurimaja direktor. Kirjutas ja lavastas näidendid "Tuleristsed" ja "Aegade eesmärk" ning dramatiseeringu "Ümera lahing". 
1979. aastal ilmus Anniko romaan "Rusikad". Teos oli kavandatud triloogia esimese osana. Arvustajad oli romaani suhtes küllalt kriitilised. Raamatule heideti ette maitse ja mõõdutunde puudujääke ning see liigitati ajaviitekirjanduse hulka. Ent "Rusikatele" sai osaks väga suur lugejamenu. Oktoobris 2018 ilmus romaan kärpimata ja tsenseerimata kujul uuesti.
1979. aastal asus Anniko elama Viljandi rajooni Paistu külanõukogusse Pirmastu küla Söödi tallu, kus tegutses kutselise kirjanikuna. 1982. aasta mais mõrvati ta koos oma elukaaslasega.
On oletatud, et Silver Anniko mõrv ja pastor Harald Meri mõrv 1990. aasta aprillis võisid olla kuidagi omavahel seotud. Anniko ja Meri tundsid teineteist. Väidetavalt oli Harald Meri ühe "Rusikate" tegelase prototüüp. Samuti kogusid nad mõlemad materjale kommunistide kuritegude kohta 1940. aastatel.
Isiklikku.
Silver Anniko on olnud abielus ka Silvia Laidlaga.
Jüri Tümanok

Jüri Tümanok (12. august 1966 Tallinn – 17. august 2015) oli eesti munitsipaalpoliitik. 
Ta lõpetas aastal 1991 Tallinna Polütehnilise Instituudi "cum laude" masinaehituse erialal ja EBS-i ärijuhtimise ja finantsarvestuse erialal.
Tümanok kuulus alates 10. maist 2007 erakonda Isamaa ja Res Publica Liit. 
Ta oli palgaline Saue linnavalitsuse liige abilinnapea ülesannetes ja asendas vajadusel Henn Põlluaasa.
Isiklikku.
Tema isa oli mehaanikateadlane Aleksei Tümanok, ema matemaatikaõpetaja Õie Tümanok.
Henn Käärik

Henn Käärik (sündinud 10. septembril 1950 Tartus) on eesti sotsioloog.
Ta lõpetas 1968. aastal Nõo Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal.
Ta on Tartu Ülikooli õppejõud.
Käru paisjärv

Käru paisjärv on mitteavalik paisjärv Ingliste ojal Järvamaal Türi vallas Käru alevikus. 
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonna Pärnu alamvesikonda. Järve pindala on 4,4 ha, suurim sügavus 2,5 m, kaldajoone pikkus 2,35 km. Tänapäevasel kujul valmis paisjärv 1991. aastal, ehitajaks Rapla EPT (töödejuhataja Tõnu Meldre). Järve kõrvale Käru teeristi paigutati 1990. aastal selle põhjast pärit kivid, et luua mälestusmärk rahvaste ühtsusele ja priiusesoovile – Balti ketile, mis kulges 1989. aastal mööda Tallinna–Viljandi maanteed.
Robootika kolm põhiseadust

Robootika kolm põhiseadust on reeglid, mille mõtles välja ulmekirjanik Isaac Asimov. Reeglid ilmusid esmakordselt 1942. aastal Asimovi lühijutus "Runaround". Need kolm reeglit on järgmised:
1. Robot ei tohi oma tegevuse ega tegevusetusega inimesele kahju teha.&lt;br&gt;
2. Robot peab alluma inimese antud käsule, kui see ei lähe vastuollu esimese seadusega.&lt;br&gt;
3. Robot peab kaitsma oma olemasolu, kuni see ei ole vastuolus esimese või teise seadusega.
Peale nende kolme seaduse mõtles Asimov hiljem välja ka nullseaduse, mis on järgmine: 
0. Robot ei tohi oma tegevuse või tegevusetusega inimkonnale kahju teha. 
Need seadused esinesid mitmes Isaac Asimovi raamatus ning neid on ka hiljem kasutatud paljudes raamatutes, filmides ja mujal.
Cimitero degli Inglesi

Cimitero degli Inglesi (itaalia keeles 'inglise kalmistu') ehk Firenze inglise kalmistu on evangeelne (mittekatoliiklik) kalmistu, mis asub Donatello väljakul ("Piazzale Donatello") Firenzes Toscana maakonnas Itaalias.
Kalmistu rajati 1828. aastal Firenze šveitsi kogukonna poolt (projekti tegi arhitekt Carlo Reishammer). Koht saadi väljapoole keskaegset Firenze linnamüüri ja ühte linnaväravat (need on hiljem lammutatud). Praeguse kalmistu ja ümbritseva linnaruumi planeeringu tegi arhitekt Giuseppe Poggi 1870. aastal, millega kalmistu jäi vanalinna ümbritseva ringtee eri suundade vahele. Selline "surnute saar" on inspireerinud paljusid kunstnikke, teiste seas ka šveitsi maalikunstnik Arnold Böcklini oma kuulsa teose "Surnute saar" loomisel.
Kalmistu suleti 1878. aastal, sest tekkis ruumipuudus. Seal oli selleks ajaks maetud 1409 inimest 16 riigist, sh ka Venemaalt. Uus kalmistu rajati tollasest Firenzest väljapoole. Tänapäeval lubatakse inglise kalmistul üksikuid uusi urnimatuseid.
Ameerika Ühendriikide õhuvägi

Ameerika Ühendriikide õhuvägi ("United States Air Force" ehk USAF) on Ameerika Ühendriikide Relvajõudude juurde loodud väeliik õhuruumi kaitseks. Õhuvägi asutati 1. augustil 1907 maaväe osana. 1947. aasta 18. septembrist sai see eraldiseisvaks väeliigiks. Pärast 1947. aasta seadusemuudatust oli õhuvägi kuni kosmoseväe asutamiseni Ameerika Ühendriikide sõjaväe uusim väeliik.
Õhuvägi allub Ameerika Ühendriikide õhuväeministeeriumile, mis omakorda on Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi alluvuses. Õhuväge juhib õhuväeminister, kes on tsiviilisik ning kelle kandidatuuri esitab president Senatile kinnitamiseks. Õhuväe kõrgeim sõjaväeline amet on õhuväe staabiülem.
2012. aastal kuulus Ameerika Ühendriikide õhujõududesse 332 854 sõjaväelast, 185 522 tsiviilisikut, 71 400 reservisti ja 106 700 Ameerika Ühendriikide Õhurahvuskaardi sõdurit. Lennuväel oli 5638 lennumasinat, 450 mandritevahelist ballistilist raketti ja Maa orbiidil 63 satelliiti (tehiskaaslast).
Alluvad üksused.
Õhuväe operatiivväejuhatusele alluvad järgmised põhiväejuhatused:
Raadiolokatsioon

Raadiolokatsioon on teaduse ja tehnika valdkond, mis ühendab meetodeid ja vahendeid objektide lokaliseerimiseks (asukoha kindlaksmääramiseks) ja tuvastamiseks raadiolainete abil. Selleks rakendatav seade on raadiolokaator ehk radar.
Esimesed raadiolokatsioonisüsteemid võeti kasutusele Suurbritannias II maailmasõja ajal õhukaitse otstarbel.
Liigid.
Väljakiiratud ja vastuvõetud raadiolainete järgi eristatakse passiivset, poolaktiivset ja aktiivset raadiolokatsiooni:
Kasutatavad sagedused.
Antenni võimendus ja suunatoime on seda paremad, mida suuremad on antenni mõõtmed, võrreldes raadiolaine pikkusega. Seepärast kasutatakse lühikesi raadiolaineid, mis jäävad peamiselt detsimeeter- ja sentimeeterlainete piirkonda.
Aktiivlokatsiooni põhialused.
Antenn saadab kitsasse ruuminurka perioodiliselt võimsaid raadiolaineimpulsse. Väljasaadetud raadiolained hajuvad nende levialas olevatelt objektidelt, millel on teistsugused elektromagnetilised omadused. Osa hajunud raadiolainetest peegeldub tagasi vastuvõtuantenni (selleks on tavaliselt vastuvõtule ümberlülitatud saateantenn). Nõrk vastuvõetud signaal suunatakse edasi ülitundlikku vastuvõtjasse.
Peegeldunud impulsi hilistus on võrdeline objekti kaugusega, kusjuures 1-sekundisele hilistusele vastab vahemaa 150 meetrit.
Kui peegeldava objekti kaugus antennist muutub, siis erineb vastuvõetava signaali sagedus Doppleri efekti tõttu väljakiiratud võnkumise sagedusest; see sageduste erinevus võimaldab kindlaks määrata objekti radiaalsihilise liikumiskiiruse.
Objekti suunanurk ühtib antenni telje suunaga, sest elektromagnetlaine levib sirgjooneliselt.
Modulaator

Modulaator on sidetehnikas optiliste ja raadiosignaalide saatjas kasutatav seade, mis mõjutab andmesignaaliga (moduleeriv signaal) seda signaali edasi kandva valgus- või raadiolaine ühte või mitut parameetrit. Niisugust kandva laine (kandesignaali, kandja) moduleeriva signaali hetkväärtusega mõjutamist nimetatakse moduleerimiseks.
Harmoonilise (siinuselise) kandesignaali puhul saab vastavalt kandelaine moduleeritavale parameetrile modulaatoreid liigitada järgmiselt:
Modulaatoreid, kus üheaegselt moduleeritakse sama kandesignaali omavahel kvadratuurseid komponente, nimetatakse kvadratuurmodulaatoriteks. Need leiavad laialdast kasutamiste kvadratuurse amplituudmodulatsiooni (QAM) tekitamiseks.
Mittesiinuseliste kandesignaalide puhul kasutatakse samalaadseid modulatsiooniliike, kuid kandesignaali moduleeritavate parameetrite erinevuse tõttu kasutatakse nende jaoks teisi nimetusi. Näiteks on laialt levinud impulss-signaali puhul kasutusel impulsi laiuse modulaatorid jt.
Optikas on modulaator optiline komponent, mida kasutatakse valguslainetele elektro-optilise või magneto-optilise omaduse andmiseks. Selleks omaduseks võib olla näiteks ajalise või ruumilise amplituudi või faasi muutumine.
Demodulaator

Demodulaator on sidetehnikas optiliste ja raadiosignaalide vastuvõtjas kasutatav seade, mis eraldab moduleeriva signaali kandesagedussignaalist.
Analoogsignaali demodulaatorit nimetatakse ka detektoriks, näiteks amplituuddetektor, sagedusdetektor.
Didactica magna

"Didactica magna" on tšehhi õpetlase ja kirjaniku Jan Amos Komenský (Comenius) aastatel 1627–1638 kirjutatud ja 1657. aastal ilmunud teos. 
See on üks esimesi pedagoogika suurteoseid, milles on fikseeritud didaktikaprintsiibid.
Alatskivi Kaanjärv

Alatskivi Kaanjärv (ka "Kaanjärv, Kokora Kaanjärv") on järv Tartumaal Peipsiääre vallas.
Järve pindala on 0,9 ha.
Egeri järv

Egeri järv on järv Valgamaal Tõrva vallas.
Järve pindala on 2,8 ha.
Niels Aagaard

Niels Lauritsen Aagaard (1612 Viborg – 22. jaanuar 1657) oli taani vaimulik ja õpetlane.
Ta oli Christen Aagaardi vend. Tema isa oli Viborgi frantsiskaani kiriku pastor Laurids Jensen Aagaard (suri 1628), ema oli Maren Andersdatter Schytte (suri pärast 1657. aastat). 
Aagaard õppis 1631. aastast Kopenhaageni Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist ja õpingutega Euroopa-reisi asus ta 1641. aastast ametisse Herlufsholmi rektorina. Pärast seda omandas ta magistrikraadi. Selles ametis oli tal pahandusi. Aastal 1645 kutsus Kopenhaageni Ülikooli konsistoorium ta Faxe kihelkonna kihelkonnapreestriks; selleks pidi ta abielluma oma eelkäija lese Barbara Pedersdatteriga. Et naine sünnitas liiga vara, vabastati ta 1646 ametist, ent pärast disputatsioone ülikoolis sai ta 1647 ameti tagasi. Aastal 1647 nimetati ta Sorø Akadeemia retoorikaprofessoriks ja notariks ning 1650. aastast ühtlasi raamatukoguhoidjaks. 
Ta kirjutas arvukalt ladina- ja vanakreekakeelseid luuletusi ning ladinakeelseid peamiselt filoloogilisi teoseid muu hulgas Tacituse, Ammianus Marcellinuse, Uue Testamendi stiili, fööniksi ja digamma kohta. Temalt ilmus ka politoloogiline teos "De Optima regendae reipublicae forma" (Sorø 1653). Temalt pärineb ka Christian IV mälestuskõne, mis on allikas Sorø Akadeemia kohta.
Enno Turmen

Enno Turmen (13. juuli 1944 – 18. november 2014) oli eesti tõlkija, ajakirjanik ja Eesti Vabariigi esindaja Norras.
Ta lõpetas 1962 Vasalemma Keskkooli ja asus seejärel Tartu Riiklikku Ülikooli inglise filoloogiat õppima. Aastatel 1964–1967 viibis ta sõjaväeteenistuses; ülikoolidiplomi sai ta aastal 1969.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastani 1977 kirjastuses Perioodika toimetajana. Seejärel töötas ta Eesti Raadio rootsikeelsete saadete toimetuses (viibides aastal 1990 välislähetuses Rootsi Riigiraadios). Pärast iseseisvuse taastamist asus ta tööle Eesti Välisministeeriumi poliitikaosakonda, kus ta tõlkis kõnesid ja muid tekste rootsi ning inglise keelde. Aastatel 1997–2000 oli ta Eesti Vabariigi esindaja Norras, ajutine asjur Oslos.
Tema esimesteks ilukirjanduslikeks tõlgeteks olid Erling Kristenseni ja Knud Sønderby novellid antoloogias "Taani novell" (1978).
Niels Ebbesen Aagaard

Niels Ebbesen Aagaard (1661–1717) oli taani koolimees.
Ta lõpetas 1662 gümnaasiumi, 1689 asus Thistedis tööle koolmeistrina, 1692 sai bakalaureusekraadi, 1696 magistrikraadi. Aastal 1703 ta vallandati. Aastast 1710 elas ta Borchi kolleegiumis ja sai hiljem selle inspektoriks. Aastal 1714 sai ta Køges rektoriks. 
Borchi kolleegiumis andis ta 1711–1713 välja kolm disputatsiooni "Thya illustranda". Teos jäi lõpetamata; tegu on ühe varajasema monograafiaga ühe Taani koha kohta. Säilinud on fragmente tema ladinakeelsetest koolikõnedest. 
Ludvik Holberg kiitis tema hoolsat ladina keele õppimist. Aagaard lisas Frederik Rostgaardi taani keele sõnastikku taani sõnade ladina vasted.
Viiemargane münt (1926)

1926. aastal vermitud 5-margane münt on Eesti Vabariigi üks kallimaid metallrahasid – neid on vermitud 1 038 030 tükki.
Kujundus.
Kollakashalli värvi münt kaalub 4,83 grammi, läbimõõt on 2,3 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud. Nagu ka kõik teised 1926. aasta mündid on selle kujundanud Georg Westenberg.
Avers.
Mündi esiküljel Eesti Vabariigi suur riigivapp.
Revers.
Mündi tagaküljel on legend "EESTI VABARIIK", nimiväärtus "5 marka" ja vermimisaasta "1926".
Võltsingud.
Kuna tegu on väärtusliku mündiga, siis on sellest hiljem valmistatud võltsinguid. On teada Leedu koopiaid, kahest poolest kokku liimitud rahasid jne. Näiteid võltsingutest.
Ilutulestik

Ilutulestik, ka tulevärk (saksa keelest "Feuerwerk"), on vaatemäng, mis põhineb pürotehnilise aine põlemisel tekkivatel järjestikustel valgus-, suitsu- või heliefektidel.
Suurem osa ilutulestikutooteist valmistatakse tänapäeval Aasias (peamiselt Hiinas), kus korraldatakse ka eriti meeldejäävaid ilutulestikke.
Kõige suurejoonelisemaks peeti aastavahetuse ilutulestikku Dubais 2014. aasta vastuvõtmisel, mis koosnes 450 000 tulevärgist 100 km pikkusel rannajoonel ja kestis 6 minutit. Selle ületas aga sama aasta 29. novembril Norra põhiseaduse 200. aastapäeva tähistav ilutulestik 540 382 tulevärgiga. Vaatemäng kestis 20 minutit ja kanti Guinnessi rekordite raamatusse.
Ajalugu.
Vanim dokumenteeritud teade ilutulestiku kasutamisest pärineb 7. sajandi Hiinast, kus leiutati püssirohi ja tulevärk. Ilutulestik ja paugutamine kurjade vaimude peletamiseks on hiina kultuuri osa ja see kuulub paljude pidustuste juurde. Püssirohu tõenäoliseks leiutajaks peetakse 7. sajandil elanud taoistlikku alkeemikut Li Tiani, kes igavese elu eliksiiri otsides püssirohu kokku segas. Hiinast levis ilutulestik teistele maadele. Jaapanis, kus ilutulestikku kasutati religioossetel eesmärkidel, omandas see kunsti vormi ja sai nime "hanabi" (花火), 'tulililled' (hiina keelest 花火 "huāhuǒ", sama tähendus). Marco Polot peetakse üldiselt püssirohu toojaks Hiinast 1270. aastatel, kuid salpeetripõhist püssirohtu, mis tekitab põlemisel heli ja valgust, on mainitud juba inglise munga Roger Baconi teoses "Opus Majus" 1267. aastal. 15. sajandil oli ilutulestik juba tavaline asi Euroopa kõrgklassi pidustustel. Itaalias ja Saksamaal kujunesid välja koguni tulevärgi koolkonnad. 19. sajandil laienes ilutulestiku värvipalett ja leiutati eriefektid.
Ohutusnõuded.
Pürotehnilise toote väärkasutamine võib põhjustada põlenguid, vigastusi (näiteks põletusi, kuulmis- ja nägemiskahjustusi).
Tehnilise Järelevalve Ameti soovitusel tuleb pürotehnilise toote kasutamisel järgida järgmisi ohutusnõudeid:
Kahjulikud mõjud.
Keskkonnamõju.
Ilutulestikke valmistatakse püssirohust, mis koosneb tavaliselt kaaliumnitraadist, söest või süsinikust ja väävlist ning vastavate toorainete kaevandamise käigus kahjustatakse piirkonna loodust. Samuti tekitab ilutulestik stressi nii kodu- kui muudele loomadele: näiteks 2010. aasta uusaastaööl ehmatas Arkansase ilutulestik punatiivalisi musträstaid, nii et nad lendasid majade, autode ja puude vastu ning langesid linnatänavatele. Ligikaudu 5000 lindu suri.
Tervisemõju.
Aastavahetusel korraldatavad ilutulestikud suurendavad metallosakesi sisaldavate peentolmude osakaalu õhus ajutiselt umbes sada korda, Saksamaa statistika kohaselt 30–40 mikrogrammilt kuupmeetri kohta nelja tuhandeni. Indias on seostatud Diwali pidustuste ilutulestikke elanike hingamisprobleemide suurenemisega 30–40% võrra. Õhust alla langevad kemikaalid satuvad veekogudesse, mida on peetud kilpnäärme probleemide üheks põhjustajaks.
Sõjaveteranidel võivad ilutulestikuga kaasnevad paugud süvendada traumajärgset stressihäiret.
Oscar Aagaard

Oscar Aagaard (4. juuli 1855 Sandefjord – 1936) oli norra kirjanik, Gustav Aagaardi vend. 
Aagaard õppis ärimeheks, aga hakkas 36-aastaselt kirjutama ning äratas tähelepanu ühe oma esimese jutustusega "Underlige fyre" (1894), mis annab tunnistust loomupärasest vaatlusvõimest. Hiljem katsetas ta satiirilise kallakuga ühiskonnakirjeldust; oma väga süütute, humoristlike sõdurikirjeldustega ("Kaptein Heire og hans gutter" (1898) ja "Martin Ligeglads meriter" (1899)) oli ta eriti menukas, ja edu jätkus samateemalise rahvaliku näidendiga, mida mängiti 1906 Centralteatretis. Tõsisem romaan oli "Arboe &amp; søn" (1900).
Otto Aagaard

Otto Carl Aagaard (14. detsember 1883 Kopenhaagen – 24. september 1970 Kopenhaagen) oli taani arst ja arstiteadlane. Tema eriala oli sünnitusabi ja günekoloogia.
Ta oli fotograaf Julius Aagaardi ja Vilhelmine D. C. Brockmeyeri (1855–1923) poeg.