tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ivar Soone

Ivar Soone (sündinud 6. juulil 1975 Tallinnas) on eesti majandusteadlane ja tarbimispsühholoog.
Tema põhivaldkonnad konsultandi ja koolitajana on turundus, kommunikatsioon, kliendisuhete juhtimine, teenindus ja tarbijapsühholoogia. Ta on "Kliendilojaalsuse kuldraamatu" (Äripäev, 2010) autor. 
Ivar Soone on lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli majanduse erialal ökonomistina (diplom võrdsustatud magistrikraadiga) ning Tallinna Pedagoogikaülikooli reklaami ja meedia erialal. Magistriõppe läbis Ivar Soone Tallinna Tehnikaülikoolis ja Urbino Ülikoolis Itaalias. Teise magistrikraadi omandas ta McGill Universitys Kanadas strateegia ja turunduse valdkonnas. Doktoriväitekirja, mis käsitles inimeste tarbimisvalikuid ja -käitumist, kaitses Tallinna Tehnikaülikoolis. 
Alates 2018. aastast on ta sertifitseeritud "coach". 
Ta on 30. märtsist 2007 Erakonna Eestimaa Rohelised liige. Selles nimekirjas kandideeris ta nii 2007 ja 2011. aasta Riigikogu valimistel, kuid kummalgi korral ta ei pääsenud riigikokku (aastal 2007 sai ta 25 häält ja 2011. aastal 58 häält) . 2019. aastal kandideeris ta Riigikogu valimistel erakonna Eesti 200 nimekirjas, sai 104 häält ning valituks ei osutunud.
Soone esines Eesti Televisiooni saates "Pealtnägija", mis käsitles LHV Panga noore börsimaakleri Hendrik Koppeli petuskeeme, mille ohvriks langesid ka mitmed teised panga investeerimiskliendid.
What About My Dreams?

"What About My Dreams?" on Kati Wolfi esimene singel tema kolmandalt albumilt "Vár a holnap", mis esindas Ungarit 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis Saksamaal.
Laul võistles 10. mail esimeses poolfinaalis, jõudis 7. kohale ja pääses finaali. Finaalis sai see 53 punkti ja platseerus 22. kohale.
Laulu heliloojad on Viktor Rakonczai ja Gergő Rácz, kes olid ansambliga V.I.P. Ungari esindajad 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Pärnu Jahtklubi

Pärnu Jahtklubi on eesti klubi, mis tegutseb alates 1906. aastast Pärnus ning mis on loodud purjetamise ja huvimeresõidu toetamiseks.
Jahtklubi eesmärkide seas on põhikirja järgi näiteks
2008. aastal loodi jahtklubi juurde Purjespordikool.
Iŭje rajoon

Iŭje rajoon (transkribeerituna "Ivje rajoon") on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb loodes Leeduga.
Rajooni pindala on 1846 km². 2009. aasta seisuga elas seal 28 891 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bakšty, Ejhierdy, Hieraniony, Iŭje, Juraciški, Łazduny, Leluki, Lipniški, Moryna, Subotniki ja Traby külanõukogu.
Halduskeskus on Iŭje linn. Teised tähtsamad asulad on Juraciški alev ja Žamysłaŭl.
Rajooni suurim jõgi on Neemen, teine tähtis jõgi on selle lisajõgi Gauja. Rajoon asub Neemeni madalikul, pool rajooni ulatub 150–200 meetrit üle merepinna, peaaegu pool rajooni asub aga madalamal kui 150 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Traby küla lähistel (243,3 meetrit).
Rajooni lääneosas asub Naliboki ürgmets, mille kaitseks on moodustatud Naliboki rahvuspark.
2009. aasta seisuga olid elanikest 79,63% valgevenelased, 2,42% venelased, 15,4% poolakad, 1,84% tatarlased ja 0,71% oli teistest rahvustest. 93,66% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 5,67% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 84,21% elanikke, vene keelt aga 13,86%.
I Can

"I Can" on Briti poistebändi Blue singel nende neljandalt stuudioalbumilt "Roulette", mis esindas Suurbritanniat 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis Saksamaal.
See oli esimene kord Eurovisiooni lauluvõistluse ajaloos, kui Suurbritannia esindaja otsustati vaid BBC sisemiselt ilma žüriid või televaatajate hääletust kasutamata.
Finaalis sai see 100 punkti ja platseerus 11. kohale. Telefonihääletuse teel saavutas see 5. koha, kuid žüriihääletuse põhjal sai see alles 22. koha.
"I Can" jõudis Briti edetabelis UK Singles Chart 16. kohale, mis oli sel ajal madalama edetabelikohaga Blue'i singel.
Stanley Schachter

Stanley Schachter (15. aprill 1922 – 7. juuni 1997) oli Ameerika psühholoog. Ta oli üks vähestest Ameerika Riiklikku Teaduste Akadeemiasse valitud sotsiaalpsühholoogidest.
Schachter pakkus välja kahefaktorilise emotsiooniteooria. Tema järgi oli emotsioonidel kaks komponenti: füsioloogiline aktivatsioon ("arousal") ja kognitiivne märgistamine ("labeling"). Emotsiooni tunnetamine tulenes tema järgi keha füüsilise aktivatsiooni vaimsest teadlikkusest.
Päritolu.
Schachter sündis New Yorgi Queensi linnaosa Flushingi piirkonnas. Tema vanemad Nathan ja Anna Schachter olid Rumeenia päritolu juudid. Isa Nathan oli pärit Bukovina piirkonna Vasilau külast ning ema Anna Rădăuți linnast. Schachter õppis Yale'i Ülikoolis kunstiajalugu ning seejärel alustas ta Clark Hullist mõjutatuna magistriõpinguid psühholoogia erialal.
Psühholoogia.
Stanley Schachteri huvid seoses sotsiaalse käitumisega olid laialdased. Ta uuris aktivatsiooni vääriti omistamist, liigsöömise ja ülekaalulisuse põhjuseid, nikotiinisõltuvuse psühholoogilisi põhjuseid ning ihnuse päritolu. Neist valdkondadest igas suutis Schachter pakkuda teadusharule loovaid ja mõtlemapanevaid eksperimente. 1959. aastal määrati talle Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni auhind käitumisteaduste alase uurimistöö eest.
1946. aastal asus Schachter tööle Massachusettsi Tehnoloogiainstituuti, kus ta tegi koostööd Saksamaa sotsiaalpsühholoogi Kurt Lewiniga, uurides Lewini grupidünaamika uurimiskeskuses sotsiaalseid teemasid. Aastal 1947 Lewin suri ning uurimiskeskus koliti Michigani Ülikooli, kus sellest sai osa sealsest Sotsiaaluuringute Instituudist. Sealt sai Schachter ka 1949. aastal doktorikraadi; tema väitekirja juhendaja oli Leon Festinger. 1956. aastal avaldas ta koos Leon Festingeri ja Henry Rieckeniga raamatu "When Prophecy Fails", mis kirjeldas seda, mis toimus maailmalõppu oodanud grupis pärast seda, kui nende ennustatud maailmalõpu kuupäev oli möödunud.
1961. aastal sai temast New Yorgis asuva Columbia Ülikooli psühholoogiaprofessor. 1966. aastal nimetati ta Robert Johnston Niveni nimeliseks sotsiaalpsühholoogia professoriks ("Robert Johnston Niven Professor of Social Psychology"). Ta lõpetas töötamise 1992. aastal Columbia Ülikooli emeriitprofessorina.
Schachter suri oma kodus New Yorgi osariigis East Hamptonis. Ta oli abielus Sophiaga (enne abiellumist Duckworth) ning neil oli 1969. aastal sündinud poeg Elijah.
Tema materjalid on hoiul Michigani Ülikooli Bentley Ajaloolises Raamatukogus.
Kriminaalkohtupidamise seadustik

Kriminaalkohtupidamise seadustik oli Eestis 1934. aastal valminud ja 1935. aastast kehtima hakanud kriminaalkohtupidamist reguleeriv seaduste kogu. 
Seadustiku põhikoostajaid oli Kaarel Matto.
Lõssõtšansk

Lõssõtšansk on linn Ukrainas Luhanski oblastis. Asub Donetsi paremal kaldal umbes 90 km kaugusel Luhanskist. Lõssõtšanski kirdepiiril, Donetsi vasakkaldal asub Sjevjerodonetsk.
Lõssõtšansk asutati 1710. aastal ja sai linnaks 1938. aastal. 1960. aastatel liideti Lõssõtšanskiga Novodružeski ja Prõvillja linn.
Linnas on kivisöe- ja klaasitööstuse ettevõtted ning õlletehas.
Lõssõtšanskis elas 2001. aasta rahvaloenduse andmetel 115 220 inimest. Neist 69,7% olid ukrainlased ja 27,5% venelased.
Ajalugu.
21. sajand.
2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli alguses, võtsid venemeelsed separatistid linna oma kontrolli alla.
22. juulil alustasid valitsusväed linna vabastamist separatistidest.
23. juulil hukkus võitluses linna vabastamise eest Ukraina Rahvuskaardi 3011. väeüksuse komandör polkovnik Oleksandr Radijevskõi.
2014. aasta 24. juuli õhtul kell 22:20 heisati linna haldushoonele Ukraina lipp.
2022. aasta 2. juulil, Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse, langes linn Venemaa relvajõudude kontrolli alla.
Tartu Maakohus

Tartu Maakohus on esimese astme kohus Eestis.
Tartu Maakohtu esimees on Marek Vahing ja kohtudirektori ülesandeid täidab Tiina Ereb.
Ajalugu.
Esimene riiklik esimese astme maakohus loodi Tartusse 1630. aastal.
Nõukogude perioodil tegutses "Tartu Linna" ja "Rajooni Rahvakohus". Aastal 1990 nimetati need ümber "Tartu Linna"- ja "Tartu Maakohtuks". Aastal 2000 need kaks asutust ühendati ja moodustati Tartu Maakohus.
Kohtumajad.
Tartu Maakohtul on viis kohtumaja:
Voranava rajoon

Voranava rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb loodes Leeduga.
Rajooni pindala on 1418 km². 2009. aasta seisuga elas seal 30 477 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bastuny, Bieniakoni, Bolciški, Dociški, Hirki, Kanvieliški, Misiavičy, Paharodna, Palackiški, Pierahancy, Raduńi, Zabałaći, Žyrmuny ja Voranava külanõukogu.
Halduskeskus on Voranava alev. Teine tähtsam asula on Raduńi alev. Kanvieliški külanõukogus asub hästi säilinud keskaegse kindluselamuga Hajciuniški küla.
Rajooni suurimad jõed on Nemunase lisajõed Žyžma ja Dzitva. Rajoon asub Lida tasandikul, kõrgused ulatuvad valdavalt 160–180 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (215 meetrit) asub Trakieli küla lähistel.
2009. aasta seisuga olid elanikest 13% valgevenelased, 3,02% venelased, 80,77% poolakad, 1,55% leedulased ja 1,66% oli teistest rahvustest. 73,56% elanike emakeel oli valgevene keel, 14,99% elanike emakeel aga vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 67,86% elanikke, vene keelt aga 22,13%.
Lipstick

"Lipstick" on Iirimaa popdueti Jedwardi esimene singel nende teiselt stuudioalbumilt "Victory", mis esindas Iirimaad 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis Saksamaal.
"Lipstick" salvestati 2010. aasta detsembrist 2011. aasta jaanuarini ja see valiti esindama Iirimaad Eurovisioonil 11. veebruaril Iirimaa eelvoorus.
Laul võistles 10. mail esimeses poolfinaalis, jõudis 8. kohale ja pääses finaali. Finaalis sai see 119 punkti ja platseerus 8. kohale. See oli Iirimaa parim koht pärast 11 aastat. 12 punkti andsid laulule Suurbritannia, Taani ja Rootsi. Austraalia omaette telefonihääletusel sai see enim hääli.
Mürgiaparaat

Mürgiaparaat on osade tänapäevaste imetajate ja soomuseliste elundisüsteem. Soomuselistel paikneb see harilikult peapiirkonnas. 
Mürgiaparaadi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Soomuselistel.
Madudel.
Madudel paikneb mürgiaparaat harilikult peapiirkonnas. Selle osad paiknevad silmade taga, ülalõualuu peal ja suus, v.a sugukonda "Atractaspididae" liigitatud maod, neil võivad näärmed kulgeda piki keha külgesid. 
Mürgiaparaat on rästiklastel, mürknastiklastel, merimadulastel, pinnaserästiklastel, lõgismadulastel, kobradel, alamsugukonda "Aparallactinae" liigitatud madudel jt. 
Mürgiaparaadi tekkimise ülesanne pole päris selge, teadlaste arvates on see vastavate lihaste survele allutatud süsteem seotud suure saagi neelamisega tervikuna ning eelseedimisega ja asjaoluga, et madudel tuleb ellujäämiseks saakloom liikumatuks muuta (võimalikult kiirelt surmata). Nii näiteks sooritavad lõgismadulased (prk lõgismadu) ründe 0,2 ± 0,1 sekundiga ja sülg väljutatakse tõenäoliselt 0,5 ± 0,2 sekundiga.
Samuti pole selge mürginäärme nõristusmehhanism, kuid oletatakse, et see ei allu neuroloogilistele mehhanismidele. Katsed madudega on näidanud, et ka siis, kui neil lõigata läbi nääret varustavad närvid, töötab mürgiaparaat edasi. 
Lisaks kasutavad maod mürgiaparaati ka enesekaitsel röövloomade ja vaenlaste vastu. Lähikokkupuutel inimestega laseb madu tõenäoliselt käiku osa mürgiaparaadist, olenevalt maoliigist 5–70% maohammustuse saanud patsientidest maohammustuse mürgistust ei esine ja arvatakse, et madu ei tühjendanud mürginääret, st ei eritanud sülge.
Arenenud mürgiaparaadi olemasolu ei ole mitte alati mürkmao tunnuseks. Nii on "Trimesuri" perekonda liigitatud madudel võimsam mürgiaparaat kui surmavalt mürgistel "Naga"-madudel (tänapäeval "Naja"), kuid surmav on nende hammustus üksnes väikestele saakloomadele. Sarnaselt on mao "Thamnophis elegans" Duvernoy näärmete eritis toksilisuse poolest võrreldav mõnede rästiklaste omadega, kuid selle vahega, et need maod neid oma elu jooksul ei kasuta. 
Mürgiaparaati ei ole tuvastatud 60–70% "Colubridae" sugukonda liigitatud madudel, neil on paariline Duvernoy nääre. Mürgiaparaati ei ole arvatavasti ka kägistajamadudel. 
Mürgiaparaadi kirjeldus.
Mürgiaparaat koosneb: 
Mürgihambad.
Maoliste klassifikatsioonil kasutatakse mõnikord ka liigitust rühmadesse hammaste kuju ja paiknemise järgi: 
Merimadulaste ("Hydrophiinae") mürgiaparaati on vähe uuritud.
Mürgiaparaadi kirjeldus on toodud inimeste mürgistamisvõime vaatepunktist, anatoomilised struktuurid kannavad osadel autoritel teistsuguseid nimetusi, nii on teada, et madude sülg komplekteeritakse oimu-süljenäärmetes. 
Lisaks anatoomilistele struktuuridele loetakse mürgiaparaadi hulka ka toksiinina toimiv sülg (valgud) – maomürk ja selle väljutamisega seotud käitumuslikud kohastumused.
Running Scared

"Running Scared" on 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võidulaul. Laulu esitas Aserbaidžaani duett Ell &amp; Nikki.
13. märts 2011 valiti laul "Running Scared" Aserbaidžaani avalik-õigusliku ringhäälingu İctimai TV ettepanekul Aserbaidžaani esindama 56. Eurovisiooni lauluvõistlusel Saksamaal Düsseldorfis.
Laul esitati 10. mail esimeses poolfinaalis eelviimase ehk kaheksateistkümnendana, jõudis teisele kohale ja pääses finaali. Poolfinaali võitis 133 punktiga Kreeka, kelle esindajad Loúkas Yórkas ja Stereo Mike esitasid laulu "Watch My Dance". Finaalis 14. mail tuli Aserbaidžaan 2011. aasta Eurovisiooni võitjaks 221 punktiga. 12 punkti saadi kolmelt riigilt: Malta, Türgi ja Venemaa. See oli esimene Aserbaidžaani võit Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Laulu autorid olid rootslased Stefan Örn ja Sandra Bjurman ning Iain Farguhanson Suurbritanniast, kellest Örn ja Bjurman olid eelmise, 2010. aasta Aserbaidžaani Eurovisiooni laulu "Drip Drop" autorid, mis sai viienda koha. 
Laulu ametlik muusikavideo avalikustati 11. aprillil 2011 ja selle produtsent oli eestlane Tarmo Krimm. Muusikavideo filmiti romantilises mereäärses kohas Krimmi poolsaare lõunaosas.
Nick Carter

Nickolas Gene "Nick" Carter (sündinud 28. jaanuaril 1980 Jamestownis) on ameerika muusik, tantsija ja näitleja, poistebändi Backstreet Boysi liige. Populaarsuse teismeliste iidolina saavutas Carter 1990. aastatel ja 2000. aastate algul. 
Diskograafia.
Ta on avaldanud mitu sooloalbumit ja singlit.
Televisioon.
Nick on mänginud telesarjades ning teinud kaasa omaenda tõsielusaates "House Of Carters". 
Isiklikku.
Tema ema on Jane Carter.
2014. aasta aprillis abiellus Carter fitnessitreeneri ja näitleja Lauren Kittile'iga.
Carteril oli vanem vend Aaron Carteri ning õed Leslie Carter ja Bobbie Jean Carter. Lisaks on Carteril kaksikõde Angel ja noorem vend.
Chelsea Clinton

Chelsea Victoria Clinton (sündinud 27. veebruaril 1980 Little Rockis Arkansases) on USA endise presidendi Bill Clintoni ja endise riigisekretäri Hillary Rodham Clintoni ainus laps. 
Ta on teinud ajakirjanduslikku kaastööd NBC Newsile (2011–2014) ning töötab Clinton Foundationis ja Clinton Global Initiative'is.
Ta on õppinud Stanfordi Ülikoolis (sai bakalaureusekraadi), Oxfordi Ülikoolis, Columbia Ülikoolis ja New Yorgi Ülikoolis.
2010. aastal abiellus Chelsea Clinton investeerimispankur Marc Mezvinskyga. Neil on kaks last.
Hillary Clintoni 2009. aasta visiidil Keeniasse palus 39-aastane Godwin Chepkurgor, endine Nakuru linnavolikogu liige, tema tütart Chelsead endale naiseks ning pakkus tema eest 20 lehma ja 40 kitse. Kirjalikult oli ta sama ettepaneku teinud juba 2000. aastal Bill Clintoni visiidi ajal Keeniasse. Vahepeal oli ta abiellunud Grace Chepkurgoriga.
Mazda CX-5

Mazda CX-5 on Mazda 5-ukseline linnamaastur. See oli üks esimesi Mazdasid, millel hakati kasutama SkyActiv-tehnoloogiat. 
Esimene põlvkond (KE, 2012).
Esimese põlvkonna Mazda CX-5 tutvustati 2011. aasta Genfi autonäitusel. 
2,2-liitrisel diiselmootoril on 110 kW (150 hj) ja auto maksab 30 150 eurot. Käigukast on hea, ruumi palju ja sisemus mugav.
Teine põlvkond (KF, 2017).
Teise põlvkonna CX-5 tutvustati 2016. aasta sügisel Los Angelese autonäitusel. Mudel on saadaval 2,0- ja 2,5-liitrise Skyactiv-G bensiini- ning ka 2,2-liitrise Skyactiv-D diiselmootoriga. Uuenduste hulka kuuluvad uus "Soul Red Crystal" värv ja kaugjuhtimispuldiga töötav elektriline tagaluuk.
Škoda Yeti

Škoda Yeti on Škoda väike maastur, mida toodeti aastatel 2009–2017 ning tegu oli esimese maasturiga Škoda mudelivalikus.
Yeti avalikustati 2009. aasta Genfi autonäitusel. Yeti head küljed on dünaamika, hind, kütusekulu ja ruumikus. Näiteks 2,0 TDI maksab vaid 25 270 € ja kulutab vaid 6,5 l kütust/100 km. Ainus miinus on jäik vedrustus.
2013. aasta lõpus tehti Yetile mudeliuuendus, mille käigus muudelit päris oluliselt auto esiosa disaini ning pärast mudeliuuendust oli Yetil kaks versiooni: City ja Outdoor. City on linna- ja Outdoor maastikuversioon.
Yeti ametlikuks järeltulijaks nimetati Škoda Karoq, mis avalikustati 2017. aastal Frankfurdi autonäitusel ning mis jõudis müügile 2017. aasta lõpus.
Marin Mersenne

Marin Mersenne (ladinapäraselt Marin Mersennus; 8. september 1588 Oizé, Maine, Prantsusmaa – 1. september 1648 Pariis, Prantsusmaa) oli prantsuse teoloog, filosoof, matemaatik ja muusikateoreetik, keda on sageli nimetatud akustika isaks.
Ulatuslikku kirjavahetust pidanud Mersenne oli "1600. aastate esimesel poolel teadus- ja matemaatikamaailma keskmes"; tema korrespondents oli rahvusvaheline, ta kirjasõprade seas olid näiteks René Descartes, Étienne Pascal, Gilles de Roberval, Nicolas-Claude Fabri de Peiresc, Giovanni Doni ja Constantijn Huygens. Mersenne kuulus miniimide mungaordusse.
Jorma Gallen-Kallela

Jorma Gallen-Kallela (22. november 1898 Ruovesi vald – 1. detsember 1939 Uusikirkko) oli Soome kunstnik ja ohvitser.
Ta õppis kunsti Argentinas, Taanis, Prantsusmaal ja Austrias.
Tema tuntuimad teosed on Soome Rahva Muuseumi freskod. Samuti maalis ta uuesti (pärast tulekahju aastal 1931) Juséliuse mausoleumi. Ta kujundas ka postmarke.
Ta võttis valgete poolel osa Soome kodusõjast. Talvesõtta läks ta leitnandina. Ta sai surma, kui ta läks päästma kapten Adolf Ehrnroothi.
Isiklikku.
Tema isa oli kunstnik Akseli Gallen-Kallela.
Fomalhaut b

Fomalhaut b (ka Dagon ja HD 216956 b) on teaduslikult kinnitatud ja otsekujutisega Päikesesüsteemi-väline objekt, tõenäoliselt planeet, mis tiirleb A-tüüpi põhijada tähe Fomalhauti ümber ligikaudu 25 valgusaasta kaugusel Päikesest Lõunakala tähtkujus (Piscis Austrinus). 
Selle avastamisest teatati 2008. aastal, avastus leidis kinnitust 2012. aastal piltidega, mille tegi Hubble'i kosmoseteleskoobi Advanced Camera for Surveys (ACS). 2013. aasta jaanuaris avaldatud arvutuste kohaselt on sel 2000-aastane tugevalt elliptiline orbiit, mille periastron on 7,4 miljardit km (~50 aü) ja apastron umbes 44 miljardit km (u 300 aü). 25. mai 2013 seisuga oli Fomalhaut b oma tähest 110 aü kaugusel.
Michael Gazzaniga

Michael S. Gazzaniga (sündinud 12. detsembril 1939) on USA neuropsühholoog, California ülikooli psühholoogiaprofessor. Ta on üks maailma juhtivaid teadlasi kognitiivse neuroteaduse vallas.
Elulugu.
Gazzaniga lõpetas 1961. aastal Dartmouth College'i. 1964. aastal kaitses ta California Tehnoloogiainstituudis doktoritöö psühhobioloogias, töötades Roger Wolcott Sperry juhendamisel. Tema peamiseks ülesandeks oli lõhestunud ajuga patsientide uurimine. Gazzaniga ja Sperry sellealased uurimused on oluliselt edendanud meie teadmisi ajufunktsioonide lateralisatsiooni ja ajupoolkerade omavahelise suhtluse kohta, mille eest Sperry sai 1981. aastal ka Nobeli auhinna.
Gazzaniga on kirjutanud aimeraamatuid, näiteks "The Social Brain", "Mind Matters", "Nature's Mind", "The Ethical Brain" ja "Who's in Charge?". Lisaks toimetab ta MIT Pressi raamatusarja "Kognitiivsed neuroteadused".
Ta on asutanud kognitiivse neuroteaduse keskused nii California Ülikoolis Davises kui ka Dartmouth College'is, lisaks neuroteaduse instituudi ja teadusajakirja Journal of Cognitive Neuroscience. Viimases on ta ka vastutav emeriittoimetaja. Gazzaniga on olnud Ameerika Ühendriikide presidendi George W. Bushi bioeetika komitee liige ning juhtinud MacArthuri õigus- ja neuroteaduse projekti, mis uurib nende kahe teadusharu kokkupuutepunkte.
1999. aastal osales Michael Gazzaniga Endel Tulvingu korraldatud Tallinna mälukonverentsil.
Teaduslik uurimistöö.
Gazzaniga on teinud teedrajavaid uuringuid lõhestunud ajuga patsientidega, mõistmaks paremini selle diagnoosiga inimeste aju tööpõhimõtteid. Uuringute sisuks on olnud funktsionaalsed võrdlused täiesti tervete katseisikute ja nende indiviidide vahel, kelle aju poolkerad ei ole omavahel ühendatud. Näiteks suudavad lõhestunud ajuga patsiendid joonistada mõlema käega samaaegselt erinevaid kujundeid. Gazzaniga uuringute tulemusi peetakse erinevate ajupoolkerade funktsioonide paremaks mõistmiseks väga oluliseks.
Navahrudaki rajoon

Navahrudaki rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes.
Rajooni pindala on 1667 km². 2009. aasta seisuga elas seal 49 107 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aćminava, Astašyna, Brolniki, Kašaleva, Ładzieniki, Lubča, Niahnievičy, Piatrevičy, Ščorsy, Usielubi, Valeŭka ja Vaŭkovičy külanõukogu.
Halduskeskus on Navahrudaki linn. Teine tähtsam asula on Lubča alev. Suurem asula on veel Usielub.
Rajoon asub põhiliselt Navahrudaki kõrgustikul, põhjaosas asub Neemeni madalik. Suurim jõgi on Nemunas, jõe orus asub ka rajooni madalaim punkt (118 meetrit). Kõrgeim koht asub Navahrudaki linnas, kus Navahrudoki kindlusega lossimägi ulatub 323 meetrit üle merepinna. Suurim järv rajoonis on Sviciaź
2009. aasta seisuga oli elanikest 89,29% valgevenelasi, 4,52% venelasi, 4,22% poolakaid ja 1,97% oli muid rahvusi. 81,39% elanike emakeel oli valgevene keel, 17,39% elanike emakeel vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 54,9% elanikke, vene keelt aga 41,93%.
Kooperaator

Kooperaator oli Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu (ETKVLi) tööstusettevõte, täisnimega ETKVLi tootmiskoondis "Kooperaator". Enamik ettevõtte toodangust (87%) oli mitmesugused mööbli- ja puittooted, vähesel määral (11%) toodeti ka kergetööstustooteid (nt peakatteid) ja metalltooteid (nt veemõõdupaake).
Endine ETKVL Tootmiskoondis "Kooperaator" peahoone asus Pärnu maantee 137 // Saku tn 2 // Kohila tn 1. Kogu kvartal kuulus ETKVL-ile.
Ettevõte asutati 1967. aastal Tallinnas, kui ühendati ETKVLi tööstuskontor ja Harju Rajooni Tarbijate Kooperatiivide Liidu segatööstuskombinaat.
Aastal 1988 töötas ettevõttes 1608 inimest.
Kopikas

Kopikas (vene sõnast "копейка") on Venemaa ja Nõukogude Liidu rahaühik (1:100 rubla) ja münt.
Ühekopikalised mündid vermiti vasest, alates 1926. aastast alumiiniumpronksist, alates 1961 messingist (58% vaske, 40% tsinki, 2% mangaani). Esimese maailmasõja ajal olid käibel ka Peeter I portreega postmark-rahad.
Vene müntide traditsioonilised nimetused: 1/2 kopikat – denga, 2 kopikat – kross, 3 kopikat – altõnn, 10 kopikat – grivna, 15 kopikat – zlott.
Cadillac BLS

Cadillac BLS oli kompaktne keskklassi auto, mida tootis Euroopas General Motorsile kuuluv Cadillac. BLS ehitati GM Epsilon (General Motorsi keskmise suurusega esiveoline auto) platvormile ning see oli tegelikult muudetud välisdisainiga Saab 9-3. Arendustöö tegi Saab ja see maksis rohkem kui miljard Rootsi krooni (umbes 140 miljonit dollarit ja 109,6 miljonit eurot). Seda toodeti Trollhättanis, Rootsis, koos Saab 9-3 ja 9-5-ga. Sedaanide müük algas märtsis 2006 ja 2007 lisandus tootmisse ka universaalkere. 2007. aasta mudelit tutvustati Araabia, Mehhiko, Lõuna-Aafrika ja Lõuna-Korea turgudele, aga Põhja-Ameerika ja Kanada turul BLS-i ei müüdud.
BLS ei olnud edukas: 2007. a toodeti 2772 autot Trollhättani tehases, millest 282 müüdi Saksamaal. Sel aastal müüdi neid üle maailma ainult 3,15 miljoni dollari eest. 2006 toodeti 3257, kuid 2007 langes toodang juba 2772-le. BLS-i tootmine peatati 2009 seoses halva läbimüügiga.
Tehnilised andmed.
BLS oli saadaval diiselmootoriga (1,9-liitrine turboga R4) ja kahe bensiinimootoriga (2,8-liitrine turboga V6 ja 2,0-liitrine variant, kahe eri võimsusega).
BLSi üldpikkus oli peaaegu kuus tolli (15,24 cm) lühem kui CTS-il, mis oli väiksem Põhja-Ameerika turul müüdav Cadillac.
Mootorid:
Aukštaitija

Aukštaitija on ajalooline ja etnograafiline piirkond Leedu idaosas. Piirkonna keskus on Panevėžys.
Ajalugu.
Aukštaitija piirnes läänes Žemaitijaga, põhjas Läti Sēlijaga, idas Valgevenemaa, lõunas Dzūkija ja edelas Suvalkija ajalooliste piirkondadega.
1230. aastatel ühendas Mindaugas, Aukštaitija vürst ja hilisem Leedu suurvürst, leedu hõimud, Aukštaitija, Žemaitija ja teisi maid ning osa jatvingide ja kuršide alasid riigiks. 6. juulil 1253 krooniti ta Leedu suurvürstiks (leedu keeles "didysis kunigaikštis").
Üleliiduline Vabatahtlik Karskusühing

Üleliiduline Vabatahtlik Karskusühing (vene keeles Всесоюзное добровольное общество борьбы за трезвость, lühend ВДОБТ) oli Nõukogude Liidus aastatel 1985-1990 tegutsenud organisatsioon.
NLKP Keskkomitee võttis 17. mail 1985 vastu otsuse "Abinõudest joomarlusest ja alkoholismist jagusaamiseks", millega sooviti arendada massilist karskusliikumist ja luua üleliiduline vabatahtlik karskusühing. Samal päeval võeti vastu ka NSV Liidu Ministrite Nõukogu määrus "Abinõudest joomarlusest ja alkoholismist jagusaamiseks ning puskariajamise likvideerimiseks". 28. mail 1985 andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium välja samalaadse seadluse. 11. oktoobril 1985 toimus Eesti NSV Vabatahtliku Karskusühingu asutamiskonverents.
Eesti NSV-s moodustati 1986. aasta teiseks pooleks 1638 karskusühingu algorganisatsiooni, millesse kuulus üle 28 000 liikme. Suure osa
karskusühingusse kuulujate liikmestaatus oli pigem formaalne.
1988. aasta lõpuks sai selgeks, et Üleliiduline Vabatahtlik Karskusühing ei olnud suutnud oma ülesannetega toime tulla. Alkoholism ja joomarlus olid jälle laialdasemalt levimas.
16.-17. oktoobril 1990 toimus Üleliidulise Vabatahtliku Karskusühingu 2. kongress, kus otsustati organisatsiooni uueks nimeks võtta Üleliiduline Karskuse ja Tervise Ühing (vene keeles Всесоюзное общество трезвости и здоровья (ВОТиЗ)). 16. detsembril 1991 toimus ühingu 3. kongress, kus otsustati, et organisatsiooni uueks nimeks saab Rahvusvaheline Karskuse ja Tervise Liiga (vene keeles Международная Лига трезвости и здоровья (МЛТиЗ)).
Tomasz Siemoniak

Tomasz Siemoniak (sündinud 2. juulil 1967 Wałbrzychis) on Poola poliitik.
Ta oli alates 2. augustist 2011 kuni 16. novembrini 2015 Poola kaitseminister. 13. maist 2024 on ta Poola siseminister.
John Kirby

John Francis Kirby (sündinud 1963 St. Petersburgis) on Pentagoni pressiesindaja ja kontradmiral.
Paasapühad

Paasapühad (heebrea "pesach") on judaismis peetavad pühad, mida tähistatakse nisanikuu 14. päeval. Paasapühad kestavad eri traditsioonides 7 või 8 päeva. Pühadega mälestatakse juutide vabastamist Egiptuse vangipõlvest Moosese juhtimisel, mida kirjeldab Toora (ja Vana Testament)
Tavaks on süüa paasapühade ajal paasatalle koos mõrude rohtude ja hapendamata leiva ehk matsaga.
Ajaliselt kattuvad paasapühad kristlike ülestõusmispühadega, millega neil on ka teoloogiline seos: paasapühade ajal risti löödud Kristust võrreldakse ohverdatava paasatallega.
Pieršamajski

Pieršamajski (valgevene keeles "Першамайскі", transkribeerituna Peršamaiski) on alevik Valgevenes Hrodna oblasti Lida rajoonis Dubroŭnia külanõukogus. Aastal 2006 oli alevikus ligi 1000 elanikku; aastal 2009 oli elanike arv 1227.
Pieršamajski rajati töölisasulana turbatööstuse juurde. Asulas on turbatootmise ettevõte Лідскае. Lisaks asuvad Pieršamajskis veel keskkool, kultuurimaja, laste muusikakool.
Kungla (mütoloogia)

Kungla on eesti mütoloogias õnnemaa, muinasjutumaa. Arvatakse, et selle sõna võttis esimesena kasutusele F. R. Kreutzwald, kes mõtles selle all eelkõige Ojamaa saart.
Kungla nimi tuleneb rootsi keelest ("det kungliga folket").
Laul.
Eesti muusikas on "Kungla rahvas" (Friedrich Kuhlbars / Karl August Hermann) väga tuntud laul:
Kui Kungla rahvas kuldsel a’al 
kord istus maha sööma, 
siis Vanemuine murumaal 
läks kandlelugu lööma...
Kalevipoeg.
Kunglat on mainitud eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" esimeses loos (Kalevi tulek. Salme ja Linda. Pulmad.), kui Lindale tuleb viiendana kosja Kungla kuninga poeg.
Kunglast on juttu ka eepose üheksateistkümnendas loos (Sarvik-taadi aheldus, Õnneaeg, Pidu ja Kalevi tarkusraamat, Sõjateated).
Peale Sarviku aheldamist ja allilmast naasmist on Kalevipoeg koos kaaslastega Lindanisas pidutsemas. Sõbrad paluvad Kalevipoega kosja minna:
Pane kihlad kottidesse,
Meelitused märssidesse,
Mine Kungla kosimaie,
Noorikuda nõudemaie!
Kunglas kasvab kodukanu,
Neitsikesi neljakesi...
Kungla neitsid koovad kangast,
Teevad kullast toimelista,
Koovad hõbelõngalista,
Vladimir Solouhhin

Vladimir Solouhhin (vene Владимир Алексеевич Солоухин; 14. juuni 1924 – 4. aprill 1997) oli vene proosakirjanik ja luuletaja.
Vladimir Solouhhin sündis Alepino külas (tänapäeval Sobinski rajoon, Vladimiri oblast) talupoja perekonnas. Lõpetas Vladimiri Mehaanikatehnikumi. Teenis aastatel 1942–1945 aega Punaarmees, kuulus Kremli valvemeeskonda. 1951. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Aastatel 1958–1981 oli ta ajakirja Molodaja Gvardija toimetuskolleegiumi liige, seejärel oli ajakirja Naš Sovremennik toimetuskolleegiumis.
Vladimir Solouhhin oli nn vene külaproosa silmapaistvamaid esindajaid. 1980. aastate lõpul ja 1990. aastate algul kritiseeris Solouhhin teravalt Leninit ja idealiseeris revolutsioonieelset Venemaad ("При свете дня" ("Päevavalgel" (1992)).
Kuremaa Põllumajandustehnikum

Kuremaa Põllumajandustehnikum oli Kuremaa mõisahoones tegutsenud tehnikum.
Kuremaa Põllumajandustehnikum liideti 2004. aasta septembris Luua Metsanduskooliga, millega lõpetati tehnikumi õppetöö.
Ajalugu.
1921. aastal hakkas Kuremaa mõisahoones tegutsema piimanduskool ja karjakasvatuskool. 1931. aastal muudeti kool kaheaastaseks ja ühtlasi nimetati ümber "Kuremaa karjakontrollassistentide kooliks". Hiljem on kool kandnud veel mitmeid nimesid: "Kuremaa Zootehnikum", "Kuremaa Loomakasvatustehnikum", "Kuremaa Põllumajandustehnikum", "Kuremaa Sovhoostehnikum" ja Kuremaa Põllumajandustehnikum.
Provints (Hiina)

Provints on Hiinas 1. järgu haldusüksuste üks tüüpidest. 
Hiina Rahvavabariigil on ametlikult 23 provintsi (arvestades nõudlust Taiwanile). Enamik provintse on praegustes piirides Mingi dünastiast saadik.
Provintside nimekiri.
"Pindalad on antud ruutkilomeetrites. Rahvaarvud on antud 2010. aasta Hiina rahvaloenduse andmetel."
Vaidlustatud provints.
Oma rajamisest saadik 1949 peab Hiina Rahvavabariik Taiwani oma 23. provintsiks. Ent Hiina Vabariik kontrollib Taiwani provintsi, Jinmeni maakonda ja üht valda Fujiani provintsis Lianjiangi maakonnas.
Charles Osgood

Charles Egerton Osgood (20. november 1916 – 15. september 1991) oli väljapaistev Ameerika psühholoog, kes lõi konnotatiivse tähenduse mõõtmise meetodi – semantilise diferentsiaali.
Elukäik.
Osgood sündis Massachusettsi osariigis Somerville'i linnas.
Charles Osgood abiellus 1939. aasta 27. juunil Cynthia Luella Thorntoniga. Abielust sündis kaks last.
Töökäik.
Bakalaureusekraadi sai Osgood 1939. aastal Dartmouthis ning oma filosoofiadoktori kraadi psühholoogia alal sai ta 1945. aastal Yale'i Ülikoolist. 1962. aastal sai ta Dartmouthist lisaks ka teaduste doktori kraadi.
Aastatel 1945–1946 oli ta teadur Yale'i Ülikoolis. Seejärel oli ta 1949. aastani Connecticuti Ülikooli psühholoogiadotsent ja aastatel 1949–1952 Illinoisi Urbana–Champaigni Ülikooli psühholoogiadotsent. Pärast seda oli ta kuni 1984. aastani sama ülikooli psühholoogiaprofessor. Lisaks oli ta ka ülikooli Kommunikatsioonikolledži Kommunikatsiooniuuringute Instituudi uurija-professor. Aastatel 1957–1984 oli ta instituudi direktor. Vahemikus 1962–1963 oli ta Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni president.
Tema peamised uurimissuunad olid seotud psühholingvistika, tunnete omistamise ja nende afektiivse tähenduse kultuuridevaheliste uuringutega ja inimkonna psühhosotsiaalse dünaamika ja perspektiividega.
Osgood pälvis mitmeid auhindu, sealhulgas 1960. aastal saadud Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni silmapaistva teadusliku panuse auhind ning 1971. aastal saadud sama organisatsiooni Kurt Lewini auhind.
Charles Osgood suri 1991. aastal.
GRIT.
Külma sõja aegsete Ameerika Ühendriikide ja Nõukogude Liidu vaheliste pingete haripunktis sõnastas Osgood rahvusvaheliste suhete uue lähenemise, millele ta andis nimeks "Astmeline samaga vastamine pingete vähendamisel" ("Graduated Reciprocation in Tension-reduction" ehk "GRIT"). Esimest korda sõnastas ta lähenemise artiklis "Vastastikune initsiatiiv" ("Reciprocal Initiative") ning ta arendas seda edasi oma mõjukas raamatus "Alternatiiv sõjale või allaandmisele" ("An Alternative To War Or Surrender"). Mõlemad tööd ilmusid aastal 1962.
Osgood lootis, et ta suudab võidurelvastumist tagasi pöörata läbi seeria hoolikalt välja töötatud mõlemapoolsete sammude, mis edendaksid järk-järgult kahe suurvõimu vahelist suuremat usaldust. Ta määrati ka Ühendriikide Relvastuskontrolli- ja Desarmeerimisagentuuri Sotsiaalteaduste Konsultatiivnõukokku ("Social Science Advisory Board of the Arms Control and Disarmament Agency"), kus ta oli tegev aastatel 1964 kuni 1971.
Maakond (Hiina)

Hiina Rahvavabariigis on maakonnad (lihtsustatud kirjas 县, traditsioonilises kirjas 縣, "xiàn") 3. järgu haldusüksused autonoomsete maakondade, maakonna õigustega linnade, hošuunide, autonoomsete hošuunide ja allringkondade kõrval. 
Seisuga 9. veebruar 2013 on Hiina Rahvavabariigis 1452 maakonda. 
Hiina Vabariigi Taiwani provintsis on maakond (縣, "xiàn") maakonna õigustega linna kõrval 2. järgu haldusüksus. Maakondi on 14. Nende keskused on suurvallad, vahel vallad, millel on sageli juba väga linlik iseloom.
Taust.
Maakondade arv peaks Mandri-Hiinas tulevikus vähenema, sest maakondi muudetakse sageli maakonna õigustega linnadeks või linnarajoonideks. 
Enamasti alluvad Hiina Rahvavabariigi maakonnad 2. järgu haldusüksustele. Keskalluvusega linnades Beijing Shis, Tianjin Shis, Shanghai Shis ja Chongqing Shis ning osalt Hainani provintsis alluvad nad otse 1. järgu haldusüksustele, sest 2. järku haldusüksus puudub.
Kriteerium maakonna muutmiseks maakonnaõigustega linnaks on linnastumise aste koos teatud kaugusega maakonna õigustega linna keskusest. 
Kriteerium maakonna muutmiseks linnarajooniks on kaotatava maakonna keskasula kokkusulamine maakonna õigustega linna linnarajoonidega.
Kutsekoda

Kutsekoda ehk kutseesinduskoda on mingil kutsealal töötajate või töötajate koondiste esindusorgan. 
Eestis on ajaloos kutsekojad olnud näiteks Kaubandus-Tööstuskoda ja Põllutöökoda.
Ladislav Ballek

Ladislav Ballek (2. aprill 1941 – 15. aprill 2014) oli slovaki kirjanik, poliitik ja diplomaat.
Ladislav Ballek õppis aastatel 1959–1963 Banská Bystrica Pedagoogilises Instituudis slovaki keelt, ajalugu ja kunstiteadust. Töötas seejärel õpetajana ja raadios. 1968–1972 oli ta Banská Bystricas ilmuva ajalehe Smer kultuuriosakonna juhataja. 1972. aastal asus ta elama Bratislavasse, kus töötas algul kirjastuses Slovenský Spisovatel toimetajana. Aastatel 1977–1980 oli ta Slovaki Sotsialistliku Vabariigi Kultuuriministeeriumi kirjandusosakonna juhataja ja 1980–1984 Slovaki Kirjandusfondi direktori asetäitja. Aastatel 1984–1989 oli ta Slovaki Kirjanike Liidu sekretär.
1992–1994 oli ta Slovaki Vabariigi Rahvusnõukogu (parlamendi) liige. Seejärel oli õppejõud Nitra Pedagoogikaülikoolis ja Bratislava Komensky-nimelises Ülikoolis. 1998. aasta märtsis kandideeris ta Slovakkia presidendiks, kuid ei osutunud valituks. 2001–2008 oli Ballek Slovakkia suursaadik Tšehhi Vabariigis.
Ringkond (Hiina)

Ringkond (地区 "dìqū" 'piirkond') on Hiina Rahvavabariigis 2. järgu haldusüksus.
2. järgu haldusüksused on ka aimakid (盟 "méng"), ringkonna õigustega linnad (地級市 "dìjíshì") ja autonoomsed ringkonnad. 
Ringkonnad on säilinud ainult hõreda asustusega ääremaadel.
Autonoomne ringkond (Venemaa)

Autonoomne ringkond ("автономный округ") on Venemaa 1. järgu haldusüksus. Neid on kokku 4:
2005. aastani oli Venemaal ka Permikomi autonoomne ringkond, 2007. aastani Korjaki autonoomne ringkond, Evengi autonoomne ringkond ja Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomne ringkond ning 2008. aastani Aga Burjaadi autonoomne ringkond ja Ust-Orda Burjaadi autonoomne ringkond.
Kõlli Toomas

Kõlli Toomas (2. detsember 1778 – surmaaeg teadmata) oli Eestimaa talupoeg; Kose-Uuemõisa ülestõusu eestvedajaid.
Ta oli Karla küla Aabrami talu sulane.
Antoinette Fouque

Antoinette Fouque (sündinud Grugnardi; 1. oktoober 1936 – 20. veebruar 2014) oli psühhoanalüütik, kes oli seotud prantsuse naisliikumisega. 
Feminismi teoorias on ta positsioneeritud essentsialistiks.
Köösner

Köösner (saksa sõnast "Kürschner"; ka karusnahatöötleja, kasuksepp) on inimene, kes valmistab pargitud ja viimistletud karusnahast esemeid.
Külvaja (kirjastus)

Külvaja oli Leningradis tegutsenud Kommunistliku Internatsionaal Eesti sektsiooni kirjastus. Kirjastus andis muu hulgas NSV Liidus välja eestikeelset kirjandust.
Kirjastuse eelkäija olid Eesti Töörahva Kommuuni Kultuuri ja Hariduse Valitsuse kirjastusosakond, mis alustas Juhan Lilienbachi juhtimisel Petrogradis tegevust 1919.a märtsis ja tegutses Petrogradis 1919. aastal veebruarist juulini.Juhtkonda kuulusid peale J.Lilienbachi veel O.Miger ja Artur Vallner.
Peale VTK lõppu allus kirjastusosakond EKP KK Venemaa Büroole. 1922. aasta märtsis asutati Eesti Kirjastuse Ühisus, mis tegutses 1926. aastani ja mille juhid olid Jakob Palvadre, Jaan Ikmelt, P Peterson ja A.Leetsmann. Nimi Külvaja võeti kasutusele 4. märtsil 1922. Leningradis oli see Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsiooni kirjastus aastatel 1923–1934.
1934. aastal liideti Külvaja Välismaatööliste Kirjastusühisusega. Külvajal oli ainsana Venemaal asunud Eesti kirjastustest enda trükikoda (1930. aastast). Trükikoda jätkas ka peale liitumist VTKÜga Külvaja nime all.
Theodor Lemba

Theodor Lemba (9. oktoober 1876 Tallinn – 16. mai 1962 New York) oli eesti pianist. Teda nimetatakse esimeseks eestlasest kontsertpianistiks.
Elulugu.
Theodor Lemba sündis muusikute peres. Tema vend oli pianist ja helilooja Artur Lemba (1885–1963) ja õde metsosopran Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945). Theodor Lemba lõpetas 1901. aastal Peterburi konservatooriumi Felix Blumenfeldi ja Karl van Arki klaveriklassis.
Lembat saatis edu kontsertidel nii Lääne-Euroopas kui ka Venemaal. Eriti menukad olid tema ülesastumised tšehhi viiuldaja Jan Kubelikiga. 1904. aastal võttis ta osa Teodor Leszetycki meistrikursustest Viinis.
Aastatel 1905–1914 õpetas Lemba Riia muusikakoolis, mille direktor ja kaasomanik ta oli. Aastatel 1915–1922 oli ta Petrogradi konservatooriumi õppejõud, 1919. aastast professor. Siis naasis ta Eestisse ning oli vahemikus 1922–1944 klaveriõpetaja Tallinna Konservatooriumis. 
1944. aastal põgenes ta Nõukogude korra eest Saksamaale, kust emigreerus 1949. aastal USA-sse ning asus elama Montana osariiki Great Fallsi linna.
EEPROM

EEPROM, ka E2PROM (ingl "Electrically Erasable Programmable Read-Only Memory", elektriliselt kustutatav programmeeritav püsimälu) on püsimälu, milles salvestatud informatsiooni saab kustutada elektriliselt (elektripinge impulssidega). Selle poolest erineb ta EPROMist, mis vajas kustutamiseks UV-kiirgust. EEPROMi edasiarendus on välkmälu (Flash EEPROM); siin seisab peamine erinevus selles, et kui EEPROMis kustutatakse andmeid biti (adresseeritava üksusena baidi) haaval, siis välkmälus suuremate üksustena – plokkidena.
EEPROMi kiibil saab andmeid muuta (kustutada ja üle kirjutada) ilma seda trükkplaadilt eemaldamata (nagu see oli vajalik EPROMi korral). EEPROM-komponendi eluiga piirdub enamasti mõnekümne tuhande programmeerimiskorraga. 
Tööpõhimõte.
Nii nagu EPROM koosneb ka EEPPROM ujupaisuga väljatransistoride maatriksist, kusjuures iga niisugune transistor esitab ühte bitti. Programmeerimisel (andmete mäluelementidesse kirjutamiseks) antakse elektripinge impulsiga tekitatud elektrivälja vahendusel ujupaisule elektrilaeng, mis jääb sinna kestvalt püsima. Laengu puudumine või olemasolu ujupaisul määrab selle, kas mäluelementi salvestatud biti väärtus on 1 (transistori lätte ja neelu vaheline kanal on juhtiv) või 1 (kanal suletud). Kustutamiseks eemaldatakse laeng mäluelemendi transistori ujupaisult vastupidist polaarsust omava pingeimpulsiga. Andmete salvestamine on võrdlemisi aeglane ja võib kesta palju kauem kui lugemine.
Lugemiseks rakendatakse mäluelemendi transistori lätte ja neelu vahele pinge, mis on tunduvalt madalam kui programmeerimisel või kustutamisel ja biti väärtuse määrab see, kas vool läbib transistori või mitte.
Lisaks ujubaisuga transistorile on iga mälupesa struktuuris veel teine transistor, mis aitab juhtida kirjutamise ja kustutamise käiku. Kahe transistori asemel võib siiski olla üks kolme paisuga transistor (üks ujupais, kaks juhtpaisu). 
Liidesed.
Andmevahetus EEPROMiga võib toimuda jada- või rööpliidese kaudu.
Jada-EEPROM.
Levinumad jadaliideste tüübid on SPI, I²C, Microwire, UNI/O ja 1-Wire. Need liidesed vajavad töötamiseks 1–4 juhtimissignaali ja mälukompoonendi korpused on enamasti 8 kontaktiga.
Paralleel-PROM.
Paralleelseks andmeedastuseks on üldiselt 8-bitine andmesiin ja piisavalt lai aadressisiin, et katta kogu mälu. Enamikul seadmetel on kiibi valimise ja kirjutamiskaitse kontaktid. 
Paralleel-EEPROM on jada-EEPROMiga võrreldes kiirem, kuid tal on palju kontakte (28 või rohkem). Peamiselt seetõttu eelistatakse jada-EEPROMi või Flash-EEPROMi.
Kasutamine.
EEPOM leiab kasutamist peamiselt väiksemahulise andmesalvestina elektri- ja elektroonikaseadmetes, kus andmed peavad säilima ka siis, kui elektritoide on välja lülitatud. EEPROMi on kasutatud nii eraldi komponendina kui ka sisseehitatuna protsessorisse või kontrollerisse, näiteks temperatuuriandurites, taimerites, kalibreerimisseadmetes jm.
Seda mälutüüpi kasutati ka arvutimängude käigu ja seadete salvestamiseks enne välkmälude kasutuselevõttu.
2010. aastail on välkmälu EEPROMi asendanud peaaegu kõigis senistes rakendustes.
Richard Dimbleby loeng

Richard Dimbleby loeng (tuntud ka kui "Dimbleby loeng") loodi BBC legendaarse ajakirjaniku Richard Dimbleby mälestuseks.
Loengut peetakse alates 1972. aastast (vahele on jäänud 1981, 1991, 1993, 2008) ning alati on esinejaks keegi mõjukatest ja silmapaistvatest ühiskonnategelastest, erinevate elualade tunnustatud autoriteetidest.
Telling

Telling on ajutine abikonstruktsioon, mida kasutatakse hoonete ehitamisel, remondi- ja puhastustöödel inimeste ja materjalide kandmiseks. Tänapäeval koosnevad tellingud enamasti metalltorudest, ent kasutatakse ka muid materjale, näiteks puitu või bambust.
Nõuded.
Töötelling peab tagama ohutu, ent ligipääsetava töökeskkonna. Nende kasutamisele ja töökindlusele seatud nõuded on kehtestatud Euroopa standardis BS EN 12811-1. Tingimused kätkevad nii stabiilsuse tagamiseks hoone külge kinnitatud tellingutele kui ka muudele tellingutele seatud nõudeid. Nõuded sõltuvad ka tellingute materjalist.
Ülesehitus.
Tellingute põhikomponendid on torud, kinnitustarvikud ja lauad. Tellingute raamid, turvapiirded ja jäigastusdiagonaalid on valmistatud terasest, alumiiniumist või komposiitmaterjalist torudest. Töölava on tavaliselt puidust, ent kasutatakse ka alumiiniumi või terast. Tellingumoodulid ühendatakse omavahel muhvidega ning ankurdatakse hoone külge. Koormuse ühtlaseks jaotumiseks on hädavajalik hea vundament. Betoonil ja muul sama tugeval pinnal ei pea alusplaate kasutama, ent seda soovitatakse siiski teha. Nende suurus ja mass sõltuvad aluspinnase kõvadusest ja tellingute massist.
Bambusest tellingud.
Bambustelling on tellingutüüp, mida on ehitustöödel kasutatud juba sajandeid. Bambust on näiteks kasutatud Suure Hiina müüri ehitusel. Bambustellingu kasutus jätkub veel paljudes kohtades maailmas. 
Ajalugu.
Bambusest tellinguid hakati algselt ehitussektoris kasutama Hongkongis, kohe pärast kolonisatsiooni 19. sajandi algul. Seda kasutati laialdaselt mitmekorruseliste majade ehitusel (kuni neli korrust). Samuti sobis see lühiajaliste ehitusprojektide jaoks, näiteks ajutised katusealused teatrietendusteks.
Kasutuse vähenemine.
2013. aastal oli Hongkongis umbes 1,751 registreeritud bambusest tellingu ehitajat ja ligikaudu 200 tellingufirmat. Bambuse kasutuse vähenemine tellingutel on tingitud materjali ja tööjõu puudusest, hiljuti on ka turvalisus tekkinud tõsiseks probleemiks.
Tööjõupuudus võib olla tingitud noorema generatsiooni vastumeelsusest saada tellinguehitajaks, sest tellingutööd peetakse ohtlikuks ja räpaseks tööks.
Materjalipuudus on samuti tähtis tegur. Bambusest tellingumaterjal imporditi Hiina maa-aladelt. Bambus, mis küpseb kolm aastat ja on ideaalne tellinguks – tuli Shaoxingi aladelt Guangdongi provintsist. Tööstusele valmistab muret piirangud ekspordile ning üha enam süvenevad keskkonnaprobleemid.
Paljudes Aafrika riikides, eriti Nigeerias, kasutatakse linnapiirkondades ikka veel väiksemate ehitiste rajamiseks bambustellinguid. Maapiirkondades on bambustellingute kasutus üldlevinud. Bambus on oluline ehitusmaterjal Nigeerias. Bambusmaterjal transporditakse raskeveokitega maa-aladelt linnadesse ja Põhja-Nigeeriasse.
Richard Dimbleby

Frederick Richard Dimbleby (25. mai 1913 – 22. detsember 1965) oli Suurbritannia tele- ja raadioajakirjanik. 
Ta töötas peamiselt BBC-s.
Tema mälestuseks korraldatakse Richard Dimbleby loenguid.
Ohver

Ohver ehk ohvriand on miski või keegi, mida või keda annetatakse (ohverdatakse) üleloomulikele või kõrgematele jõududele (jumalatele, haldjatele, vaimudele vms) nende soosingu saavutamiseks või tänuks millegi eest.
Ohvriks võib olla toit-jook, esemed (nt ehted, raha), loomad, ajalooliselt isegi inimene. Loomade ja inimeste puhul toimub ohverdamine rituaalse hukkamise kaudu.
Ohver jäetakse pühasse paika.
Ohver (kannatanu)

Ohver on millegi või kellegi (õnnetuse, kuriteo vm ebasoodsa olukorra) tõttu kannatanu, kahjustatu või hukkunu. 
Tihti eristatakse tõsisemates olukordades ohvreid (hukkunuid) vigastatutest või kahju kannatanutest (nt loodusõnnetuse, sõja, tulekahju, liiklusõnnetuse jms korral).
Energiamuundur

Energiamuundur on seade või vahend, mis teisendab mingit liiki energia vastavalt kasutusotstarbele mõnda teist liiki energiaks.
Muundamine võib olla üheastmeline (vt tabel) või mitmeastmeline, näiteks kütuse energia muundamine aurukatlas auruks (soojusenergiaks), see turbiinis pöörlemise mehaaniliseks energiaks ja siis elektrigeneraatoris elektrienergiaks.
Väga sageli on muundamise lõpptulemuseks elektrienergia, sest seda on suhteliselt hõlbus edastada, jaotada ja salvestada.
On ka muundureid, mis on ette nähtud mingi üht liiki energia parameetrite muutmiseks, näiteks