tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Allikakriitika

Allikakriitika on teabeallika usaldusväärsuse ja olulisuse kriitiline hindamine. Seda kasutatakse laialdaselt teaduses, ajakirjanduses ja kriminalistikas, kuid allikakriitika on ka funktsionaalse lugemisoskuse tähtis osa, mida kõik inimesed igapäevaelus vajavad. Allikakriitiliselt võib läheneda näiteks ajaleheartiklile või poliitiku sõnavõtule, vaadeldes selle kallutatust või objektiivsust.
Teabeallikas võib olla näiteks inimene, dokument, kõne, foto, sõrmejälg või vereplekk. Iga teabeallikas võib olla konkreetseks otstarbeks rohkem või vähem usaldusväärne või oluline: sõrmejälg võib anda kuriteo lahendamiseks vajalikku teavet või olla võltsitud, foto võib olla töödeldud või pärineda teisest ajast kui algselt arvatud ning inimene võib valetada, unustada või eksida. Allikakriitika tehniliste meetodite arenedes suudetakse vahel ka kord juba kasutatud allikast uut teavet leida; see on üks põhjus, miks arheoloogilist ja kriminoloogilist tõendusmaterjali püütakse säilitada ka pärast esmaste uuringute lõppu.
Teadusliku meetodina pärineb allikakriitika renessansiajast. Allikakriitika meetoditega paljastati tollal mitu keskaegset võltsingut, millest kuulsaimaks võib ehk pidada nn Constantinuse kingitust (dokumenti, millega Rooma keiser Constantinus oli väidetavalt andnud katoliku kirikule ilmaliku võimu). 17. sajandil arendasid seda õigusteadlased ja pühade tekstide uurijad. 19. sajandil muutus allikakriitika ajalooteaduse (eriti paleograafia) keskseks meetodiks. Ajalooteaduses on allikakriitika üks ülesandeid selgitada välja teabeallika päritolu, loomise eesmärk ja looja. Palju tarvitatakse allikakriitikat ka ajalooteadusele lähedastes distsipliinides nagu muusikaajalugu, kirjanduslugu, filosoofia ajalugu, kirikulugu jts, kontrollimaks tekstide autentsust või eristamaks teksti ajaloolisi kihistusi.
21. sajandi alguses on inimesed hädas teabe üleküllusega ning infomüra ja libauudistega ning usaldavad rohkem ühismeedia kogukonnaliidrite lühisõnumeid, mitte aga elukutseliste ajakirjanike või teadlaste loodut.
Ameerika Ühendriikide aukodanik

Ameerika Ühendriikide aukodanik on Ameerika Ühendriikide Kongressi otsuse alusel või Ameerika Ühendriikide presidendi antav aunimetus, mida antakse üldreeglina üksnes välismaalastele. Siiani on väljastatud seitse aukodanikutunnistust, neist viis anti postuumselt ning ainult Winston Churchill ja ema Teresa on nimetuse saanud eluajal.
Mežotne mõis

Mežotne mõis ("Mežotnes pils") on mõis Lätis Bauska piirkonnas Mežotne vallas Mežotnes. Saksa keeles "Mesoten".
Gerhard von Jork rajas aastail 1309–1322 semgalite maale kunagise Mežotne muinaslinnuse asupaika ordu kindluse. Aastal 1648 rajas Kuramaa hertsog Jakob Kettler Lielupe jõe kaldale manufaktuuri, kus asus telliselööv, valmistati brokaadist kangast ja gobelääne. 18. sajandil said senise riigimõisa endale rüütlimõisaks Medemid.
Kui Venemaa keisririik Kuramaa hertsogiriigi hõivas, andis Katariina II mõisa oma lapselaste kasvatajale Charlotte von Lievenile Mežotnesse lossi rajada. Klassitsistlik loss rajati aastail 1798–1802. Arhitektid olid Giacomo Quarenghi ja Johann Georg Adam Berlitz. Lievenite pere valdusse jäi 1696 hektari suurune mõis kuni võõrandamiseni. Aastani 1941 tegutses mõisas põllumajanduskool. Mõis sai kannatada nii esimeses kui ka teises maailmasõjas, mil Nõukogude Liidu väed asusid Lielupe jõge ületama just mõisa kohal. Aastast 1946 tegutses mõisas sordiaretusjaam, aastal 2001 mõis renoveeriti ja nüüd asub seal hotell.
Kõrvalhoonetest on mõisakompleksis säilinud teenijate ja mõisavalitseja majad, ait ja tall. Hävinud on juustutööstus, aedniku maja ja uusgooti stiilis pruulikoda.
Park rajati 19. sajandil ja on suurelt osalt Inglise park. Kuigi park ise on 14 hektari suurune, on maastikku kujundatud mõisa ümber tegelikult 50–60 hektari suurusel alal. Park jaguneb kujunduse mahult kolmeks osaks: paraadhoov, keskosa ja äärealad. Keskossa ehitati graniidist alusele paviljon.
Mežotne linnus

Mežotne linnuse all võidakse mõelda
Jevdokiapäev

Jevdokiapäev (ka: "evdokiapäev, eudokiapäev") on 1. märtsil ja õigeusu kirikukalendris on see päev usumärter Jevdokia märtrisurma mälestuspäev.
Eestis on seda päeva vähesel määral tähistatud Setomaal.
Fred Karlsson

Fred Göran Karlsson (sündinud 17. veebruaril 1946 Turus) on soomerootsi keeleteadlane. 
Ta on üldkeeleteaduse emeriitprofessor ja soome keele dotsent Helsingi Ülikoolis.
Tsirgupäev

Tsirgupäev (ka: "sirgupäev", "sorokasveet") on 9. märtsil ja õigeusu kirikukalendris on see päev 40 märtri mälestuspäev.
Eestis on seda päeva tähistatud üksnes Setumaal.
Alekseipäev

Alekseipäev on 17. märtsil ja õigeusu kirikukalendris on see päev pühaku Aleksiuse mälestuspäev. 
Eestis on seda päeva tähistatud Setumaal.
Üldkeeleteadus

Üldkeeleteadus on keeleteaduse valdkond, mis tegeleb keelte üldiste seaduspäradega. 
Üldkeeleteadus eristub rakenduslingvistikast ja ajaloolisest keeleteadusest.
Käädripäev

Käädripäev (ka: "käändrepäev, kärdlapäev, käärdlipäev, ussiliikumise päev") on 17. märtsil ja kirikukalendris on see Nivelles'i püha Gertrudi mälestuspäev.
Eestis on seda päeva vähesel määral tähistatud nendel Lõuna-Eesti aladel, millel on kokkupuuteala Lätiga. Lätis asendab käädripäev eestlaste madisepäeva, mida Lätis ei tunta.
Käädripäeval tuli usside ja putukate tõrjumiseks kerida lõnga (et ussid püsiksid keras), keelatud oli külvata, pesu pesta ja pead kammida.
Pendipäev

Pendipäev on 21. märtsil. Kirikukalendris on see päev benediktiini ordu alusepanija, Monte Cassino kloostri abti Benedictus Nursiast mälestuspäev.
Eestis on teateid selle päeva tähistamisest vaid üksikutes 18. sajandi ja 19. sajandi allikates. Päev oli 19. sajandi lõpuks peaaegu täiesti unustatud.
Kuusalu koguduse õpetaja Johann Wolfgang Boecleri kirjutatud raamatus "Eestlaste ebausukombed, viisid ja tavad" (ilmus 1854. aastal Fr. R. Kreutzwaldi kommentaaridega) nimetatakse seda Harjumaal "usside ärkamise päävaks", mil talveunes ussid uuesti ellu ärkavad. Sel päeval ei või terariista kätte võtta ega metsast midagi koju tuua, nagu madisepäevalgi.
Risti kihelkonnas on 1889. aastal kirja pandud: Pendipäeval ei tohigi puid raiuda, kui soovid, et kevadil kala saad, sest pendipäeval pöörab kala pea kalda poole. Raiud ehk põrutad sa sel päeval, siis pöörata kala tagasi suure merde.
Urbanipäev

Urbanipäev on 25. mail ja kirikukalendris on see päev paavst Urbanus I surmapäev.
Eestis on see päev olnud vähetuntud. Sel päeval algas lina- ja kaerakülv.
Madlipäev

Madlipäev (ka: "uudseleiva päev") on 22. juulil ja kirikukalendris on see päev Maarja Magdaleena mälestuspäev. 
Eestis on selle päeva kohta andmeid üksnes vähestes vanemates kirjalikes allikates, kus seda nimetatakse "uudseleiva päevaks".
Makaveipäev

Makaveipäev on 1. augustil ja õigeusu kirikukalendris on see päev juudi preestriperekonnast märtrite Makabeide (setudel: Makaveide) märtrisurma mälestuspäev.
Eestis on seda päeva tähistatud üksnes Setumaal.
Biahoml

Biahoml (transkribeerituna Bjagoml, poola keeles "Biehomla", ka "Bieholin", leedu keeles "Biahomlis", ka "Begomlis", taraškievica nimekuju "Бягомель" (Biahomiel), vana nimekuju "Бе́гамля" (Behamla)) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Dokšycy rajoonis, Biahomli külanõukogu halduskeskus.
Esimest korda on asulat mainitud 1582. aastal. 1792. aastast kuulus Poola teise jagamise tagajärjel Vene keisririigi ja 1921. aastast Poola riigi koosseisu. 1932. aastal sai Biahomlist alev. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. 
Teise maailmasõja ajal oli tähtis partisanide tugipunkt. Alevi lähistel asus lennuväli, mille kaudu peeti sidet rindega. Asula ümber tegutses 9 partisanide brigaadi, Biahomlist korraldati ka partisanide tegevust Leedus.
1974. aastal valmis Biahomlis viinavabrik. Valmistatakse ehitusmaterjale, töödeldakse puitu. Asulas on kultuurimaja, koduloomuuseum (üks selle eksponaate on partisanidega sidet pidanud lennuk Il-14). Alevis on tavaline kool, laste muusikakool ja orbude internaatkool. Vaatamisväärsused on viinavabrikukompleks ja 1886. aastast pärit katoliku kiriku varemed.
Serrata

Serrata on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
283 meetri kõrgusel merepinnast asuva Serrata asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Serrata piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Candidoni, Dinami (VV), Laureana di Borrello, Mileto (VV), San Pietro di Caridà.
Santa Cristina d'Aspromonte

Santa Cristina d'Aspromonte on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
514 meetri kõrgusel merepinnast asuva Santa Cristina d'Aspromonte asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Santa Cristina d'Aspromonte piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Careri, Cosoleto, Oppido Mamertina, Platì, San Luca, Scido.
Sant'Agata del Bianco

Sant'Agata del Bianco on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
436 meetri kõrgusel merepinnast asuva Sant'Agata del Bianco asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Sant'Agata del Bianco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Africo, Bruzzano Zeffirio, Caraffa del Bianco, Casignana, Ferruzzano, Samo, San Luca.
Annamõisa

Annamõisa (saksa k. "Annenhof") oli küla Kullamaa kihelkonnas Piirsalu vallas Ellamaa ja Piirsalu vahel.
Dobele kreis

Dobele kreis oli haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaa kubermangus.
Dobele kreis piirnes läänes Tukumsi kreisi, kirdes Riia kreisi ja idas Bauska kreisiga.
Kreis nimetati hiljem Jelgava kreisiks.
Territoorium.
Dobele kreisi kreisilinn oli Dobele (saksa keeles "Doblen"), kreisi kuulus veel neli kihelkonda ("politischen kirschspiel"):
Enn Oja

Enn Oja (3. veebruar 1929 Tartu – 6. august 2025) oli eesti koorijuht, muusikapublitsist ja -pedagoog.
Enn Oja on õppinud koorijuhtimist Tartu (1947–1950) ja Tallinna Muusikakoolis (1953–1954). 1959. aastal lõpetas samal erialal Tallinna Konservatooriumi. 
Ta töötas Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimisosakonna vanemõpetajana. Lisaks pedagoogilisele tööle juhatas alates 1965. aastast pikka aega Eesti Energia meeskoori, meesansamblit Lauluveljed ja TPI kammerkoori (1967–1973) ning segakoori Kalev ja Linda. Oja on juhatanud meeskoore paljudel laulupidudel. 
On kirjutanud ka ise koorilauluseadeid (rahvalik viis "Lepatriinu", Evald Vainu "Jäälill" ja muud).
Isiklikku.
Ta on Peeter Oja ja Kaia Buijsi isa.
Platynota

Platynota on soomuseliste seltsi infraselts, mõnede allikate järgi ka "Anguimorpha" infraseltsi klaad.
Klassifikatsioon.
"Platynota" infraseltsi klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised sugukonnad:
Tõnn Lamp

Tõnn Lamp (sündinud 28. veebruaril 1983) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (22. lend). 
Samast aastast töötab ta Tallinna Linnateatri näitlejana.
Isiklikku.
Tõnn Lambi ema on näitleja Anu Lamp ja isa näitleja Sulev Teppart. Näitleja, lavastaja ja sporditegelane Jaak Prints on ta vend.
Leheristipäev

Leheristipäev on kristlikus kirikukalendris liikuv püha, mida tähistatakse taevaminemispühale eelneval neljapäeval. Kaks neljapäeva enne taevaminemispüha on linnuristipäev ja kolm neljapäeva enne on tuuleristipäev.
Linnuristipäev

Linnuristipäev on kristlikus kirikukalendris liikuv püha, mida tähistatakse kaks neljapäeva enne taevaminemispüha. Kolm neljapäeva enne taevaminemispüha on tuuleristipäev ja üks neljapäev varem on leheristipäev.
Tuuleristipäev

Tuuleristipäev on kristlikus kirikukalendris liikuv püha, mida tähistatakse kolm neljapäeva enne taevaminemispüha. Kaks neljapäeva enne taevaminemispüha on linnuristipäev ja üks neljapäev varem leheristipäev.
Eesti rahvakalendris olid sel päeval keelatud viljatööd, mille tegemine võis mõjutada suvist viljakasvu.
Nigulapäev

Nigulapäeva all võidakse mõelda:
Talvine nigulapäev

Talvine nigulapäev on 6. detsembril, kirikukalendris on see päev püha Nikolause mälestuspäev.
Eestis on talvist nigulapäeva tähistanud Ida- ja Kagu-Eesti ääreosa õigeusklikud, pidades seda talve alguseks.
Midruskipäev

Midruskipäev ehk midrosk (ka "mitrosk", "miitrosk", "mitruška") on kiriku- ja rahvakalendri tähtpäev, mida on tähistatud ainult Ida-Eestis, Iisaku ja Vaivara kihelkonnas ning Setumaal.
Tähtpäeva nimetus on tulnud õigeusus tähistatava "Dimitri vanemate laupäeva" venekeelsest nimetusest ("Дмитровская суббота" või "Дмитриевская родительская суббота"). Seda tähistatakse püha Dimitri mälestuspäeva 26. oktoobri (Setumaal ukj 8. november) eelsel laupäeval (Iisaku kihelkonna eestistuvates külades toimus midruskipäeva ülekandumine lähedalasuvale luteri kiriku usupuhastuspüha kuupäevale 31. oktoobrile).
Midruskipäeval mälestatakse surnud sugulasi. Selle tava juured on läänemeresoomlaste algselt täiesti kirikuvälises sügiseses esivanemate mälestamise kombes, mis on aja jooksul segunenud õigeusu kiriku traditsiooniga pidada teatud laupäevadel (nn "vanemate laupäevad") eriline palveteenistus lahkunute auks. Peale kirikliku talituse kuuluvad kombestikku hingede vastuvõtmine kodus kaetud toidulauaga, samuti omaste meenutamine söögi viimisega nende kalmudele. Sarnaseid tavasid võib leida Vadjamaalt, Karjalast, mordvalastel ja ka slaavlastel.
Ivanoskoroona

Ivanoskoroona on õigeusu kirikukalendris 29. augustil (Juliuse kalendrit järgivates õigeusu kirikutes 11. septembril) Ristija Johannese hukkamise mälestuspäev.
Eestis on seda päeva muuhulgas tähistatud Setumaal.
Sel päeval oli kombeks tööd mitte teha.
Rollapäev

Rollapäev on 18. augustil ja õigeusu kirikukalendris on see päev märtrite Florose ja Laurose märtrisurma mälestuspäev.
Eestis on seda päeva tähistatud Setumaal.
Lugunädalad

Lugunädalad oli talurahva ajaarvestusmeetod (kalender), mille juures nädalaid arvestati mingist tähtpäevast teise tähtpäevani.
Lugunädalate loendus võis käia nii: jõulust kuus nädalat küünlasse, küünlast seitse maarjasse, maarjast neli jürisse, jürist üheksa jaani, jaanist neli jaagupisse, jaagupist kaks lauritsasse, lauritsast kaks pärtlisse, pärtlist viis mihklisse, mihklist kuus marti, mardist kaks kadrisse, kadrist neli jõulu.
Lugunädalatele lisaks loendati ka külvinädalaid: jaanipäevast (24. juuni) või jaagupipäevast (25. juuli) alates loendati kahanevalt tagasi 10–13 nädalat, mis määrasid ära eri põllu- ja aiaviljade külviaja.
Munemine

Munemine ("ovipositio") on viljastatud või viljastamata munade väljutamine emakehast (muneti või kloaagi kaudu).
Munad väljutatakse pessa, maapinnale, veekogusse, taimesse või loomasse.
Mindoro

Mindoro on saar Filipiinide saarestikus. 
Mindoro pindala on 10 572 km² ja on seega Filipiinide 7. saar. Saar on mägine. Kõrgeim mägi on 2585 meetrini ulatuv Halcon. 
Saar piirneb läänes Lõuna-Hiina merega, lõunas Sulu merega. 
Elanikke on saarel 1 238 600 (2010). Suurim linn on põhjarannikul asuv Calapan. Halduslikult jaguneb saar Lääne-Mindoro ja Ida-Mindoro provintsi vahel.
Kasvatatakse peamiselt banaane, maisi ja riisi.
Kaucminde mõis

Kaucminde mõis (läti keeles "Kaucmindes muiža", saksa keeles "Kauzmünde") on mõis Lätis Rundāle piirkonnas Rundāle vallas Saulaines. 
Kaucminde mõis sai alguse 1469. aastal, mil Liivi ordumeister Johann von Mengede andis sealsed maad Ksaveritele. 1527. aastal andis teine ordumeister Wolter von Plettenberg mõisa, mis kandis sel ajal nime "Ibittenland", üle Benekenidele. Hiljem kuulus mõis veel Schultedele ja Schepingitele, kuni 18. sajandil said mõisa enda valdusse Pahlenid. Nende pere kätte jäi mõis võõrandamiseni aastal 1920.
Nii klassitsistlikus stiilis peahoone, aidad kui ka tallid valmisid 1780. aasta paiku Taani arhitekti Severin Jenseni projekti järgi. 1912. aastal ühendati need hooned poolkaarekujuliseks kompleksiks. Pärast võõrandamist tegutses seal mõnda aega kool.
Park on kaheosaline. Vanem osa on regulaarse planeeringuga ja selle rajas aednik Savicki koos ülejäänud mõisakompleksiga, teine osa rajati 19. sajandil ja on suurelt osalt vabakujundusega, asudes Kauce jõekese kaldal.
Ofidiofoobia

Ofidiofoobia ehk maofoobia on foobia madude ees ehk haiglaslik maokartus.
Ofidiofoobiat tuleks eristada pea kõigil inimestel tihti esinevast instinktiivsest maokartusest, mis on kujunenud, osade autorite arvates kaasasündinud, sellepärast et maod võivad olla mürgised.
Arvatakse, et ofidiofoobiat, mille puhul inimene ei julge kas maopilti vaadata või maost rääkida või mõtelda, esineb kuni 1/3 täiskasvanud inimestel.
Maofoobiat seostatakse inimestel peaajuga – kui amügdala on maod ohtlikuks klassifitseerinud siis ei aita harilikult maofoobiaga inimesele harilikust nastikust kui inimesele kahjutust loomast rääkimine.
Igal inimesel avaldub maokartus erinevalt, kuid sümptomid võib jagada kolme rühma: mentaalsed, emotsionaalsed ja füsioloogilised.
San Procopio

San Procopio on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
352 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Procopio asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
San Procopio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cosoleto, Melicuccà, Oppido Mamertina, Sant'Eufemia d'Aspromonte, Seminara, Sinopoli.
San Giorgio Morgeto

San Giorgio Morgeto on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
512 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Giorgio Morgeto asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
San Giorgio Morgeto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Canolo, Cinquefrondi, Cittanova, Mammola, Polistena.
Pelikanilised

 
Pelikanilised("Pelecaniformes") on kosmopoliitne lindude selts.
Klassifikatsioon.
Pelikaniliste linnuseltsi liigitatakse järgmised sugukonnad:
Tüvendtaimed

Tüvendtaimed ehk kormofüüdid on taimed, mille rakud on diferentseerunud kudedeks ja mille organism on liigendatud erineva ülesandega organiteks.
Kormofüüdid on lehtsammaltaimed, sõnajalgtaimed, paljasseemnetaimed ja katteseemnetaimed ehk õistaimed. 
Tüvendtaimede organid jagunevad vegetatiivseteks ja generatiivseteks organiteks.
Roccaforte del Greco

San Giorgio Morgeto on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
Aspromonte mäemassiivi lõunanõlvadel, Bovesias, 971 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Giorgio Morgeto asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
San Giorgio Morgeto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bagaladi, Cardeto, Condofuri, Reggio di Calabria, Roghudi, San Lorenzo, Santo Stefano in Aspromonte, Scilla, Sinopoli.
San Giorgio Morgeto halduspiirides asub Ghorio di Roccaforte fraktsioon.
Kristel Vilbaste

Kristel Vilbaste (aastatel 1987–2003 Kristel Ader; sündinud 22. augustil 1965 Kilingi-Nõmmes) on loodusajakirjanik ja kirjanik. 
Ta lõpetas Kilingi-Nõmme Keskkooli ja Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-geneetikuna. 
Töötanud 1992–1999 ajakirja Eesti Loodus zooloogiatoimetajana. 1999–2003 oli loodusuudiste agentuuri Roheline Värav asutaja ja toimetaja. Propageerinud õuesõpet Eesti Televisiooni 32-osalise saatesarja "Õpiõu!" kaasautorina (koos Mikk Sarvega). 2006–2014 Eesti Päevalehe iganädalase looduskülje kirjutaja. Teinud kaastööd ka muudele Eesti väljaannetele. 
Ta on edukalt mänginud malet. Ta sai 1982. aastal Eesti noorte meistrivõistlustel hõbemedali, oli 1987. aastal Tartu naiste malemeister.
Isiklikku.
Tema vanavanaema Marie Koppel oli esimene Eesti naispeatoimetaja (Olevik 1900–1905), tema vanaisa oli botaanik ja loodusajakirjanik Gustav Vilbaste, tema vanaema oli aednik Ellen Vilbaste, isa oli looduskaitsja Henn Vilbaste ja ema on jõhvikasortide aretaja Juta Vilbaste, vend Enn Vilbaste on looduskaitsja ja Eesti majanduspiiri kaitsja.
Oli abielus Mikk Sarvega.
Martone

Martone on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
290 meetri kõrgusel merepinnast asuva Martone asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Martone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Fabrizia (VV), Gioiosa Ionica, Grotteria, Nardodipace (VV), Roccella Ionica, San Giovanni di Gerace.
Ferruzzano

Ferruzzano on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
476 meetri kõrgusel merepinnast asuva Ferruzzano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ferruzzano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bianco, Bruzzano Zeffirio, Caraffa del Bianco, Sant'Agata del Bianco.
Ferruzzano halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Ferruzzano Marina, Ferruzzano Superiore, Saccuti.
Careri

Careri on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
320 meetri kõrgusel merepinnast asuva Careri asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Careri piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Benestare, Platì, San Luca, Santa Cristina d'Aspromonte.
Careri halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Natile Vecchio, Natile Nuovo.
Caraffa del Bianco

Caraffa del Bianco on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
355 meetri kõrgusel merepinnast asuva Caraffa del Bianco asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Caraffa del Bianco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bianco, Casignana, Samo, Sant'Agata del Bianco.
Bauska kreis

Bauska kreis (läti keeles "Bauskas apriņķis") oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaal. See eksisteeris aastatel 1819–1917.
Territoorium.
Bauska kreisilinn oli Bauska (saksa keeles "Bauske"), kreisi kuulus veel kaks kihelkonda ("politischen kirschspiel"):
Candidoni

Candidoni on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias.
239 meetri kõrgusel merepinnast asuva Candidoni asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Candidoni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Laureana di Borrello, Limbadi (VV), Mileto (VV), Nicotera (VV), Rosarno, San Calogero (VV), Serrata.
Madukala

Madukala ("Ophidion") on kalaperekond. 
Klassifikatsioon.
Madukalade perekonda liigitatakse järgmised kalaliigid:
Banc du Geyser

Banc du Geyser (ka "Banc du Geysir" ja "Arecife de Santo Antonio") on suuremalt jaolt veealune riff Aafrika lähedal India ookeanis, Mosambiigi väina loodeosas, 125 km kirdes Mayotte'ist, 112 km edelas Glorioso saartest ja 200 km Madagaskari looderannikust.
Banc du Geyser on 8 km pikkune ja 5 km laiune ohtlik ovaalse kujuga riff, mis paljastub vaid mõõna ajal, välja arvatud mõned kaljunukid rifi lõunaosas. Enamik kaljudest on 1,5–3 m kõrgused; suurim on South Rock (Lõunakalju), mille kõrgus on 8 m, ligikaudselt purjepaadi mõõtu. Rifi idaosas on mõned 1–3 m kõrgused liivased korallrahud, mida katavad rohi ja madalad põõsad. Kesklaguuni pääseb lõunakagust. Rifil on arvukalt merelinde ja korallrahusid katab tonnide kaupa guaanot.
Esimesena avastasid rifi Araabia meremehed 700. aasta paiku, see on mõnel umbkaudu 800. aastast pärineval merekaardil. Umbes 1650. aastal kanti riff Hispaania kaartidele nime all Arecife de Santo Antonio. Tänapäevase nime sai riff 23. detsembril 1678, mil seal jooksis karile Briti laev Geysir.
Riffi peavad enda omanduseks Prantsusmaa, Madagaskar ja Komoorid. Prantslased peavad seda oma India ookeani hajasaarte ("Îles éparses de l'océan indien") osaks. Madagaskar teatas rifi annekteerimisest 1976. aastal oletatavasti seoses võimalike lähedaste naftamaardlatega. Komoorid peavad Banc du Geyserit osaks oma erimajandusvööndist.
Umbes 20 km Geyserist edelas asub süvamere pinnavorm Zélée Bank.
Altilia

Altilia on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
594 meetri kõrgusel merepinnast asuva Altilia asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Altilia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Belsito, Carpanzano, Grimaldi, Malito, Martirano (CZ), Motta Santa Lucia (CZ), Pedivigliano, Scigliano.
Harald Lutterus

Harald Lutterus (3. november 1916 Tallinn – 28. juuni 1967 Stockholm) oli eesti laulja (bariton). 
Ta lõpetas 1936. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi, õppis aastatel 1936–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, oli korporatsiooni Vironia liige. 
Laulmist õppis Karl Otsa ja Hella Ardna juures. 
Laulis Tallinna Meestelaulu Seltsi kooris ja hiljem Stockholmi Eesti Meeskooris. Osales Stockholmi Eesti Meeskoori esimesel ringreisil Põhja-Ameerikas solistina.
Dokšycy

Dokšycy (transkribeerituna Dokšõtsõ) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Dokšycy rajooni ja Dokšycy külanõukogu halduskeskus. Poola keeles "Dokszyce". Linna lähedal algab Biarezina jõgi.
Linna nime päritolu pole selge. Ühe teooria kohaselt pärineb see leedu keelest, võimalik on ka keldi algupära. Legendi kohaselt pannud linnale nime Katariina II, keda kõik seal "tütrekeseks" kutsunud (дощечкa). Linna nimi on aga palju vanem.
Linnas on kolm kooli, kaks raamatukogu, kultuurimaja. Antakse välja ajalehte «Родныя вытокі». Linnas on toiduainete tööstus.
Vaatamisväärsusteks on mošee aastast 1925, Mikulskite pere mõisakompleks, veskid 20. sajandi algusest, kirikud aastaist 1863 ja 1903, mõned 18. sajandist pärinevad hooned. Linnast on pärit Prantsuse kunstnik Nadia Khodossievitch-Léger.
Ajalugu.
Dokšycyt mainiti esimest korda aastal 1407. 16. sajandi lõpus või 17. sajandi algul sai Dokšycyst alev. See paik on kuulunud Manvydastele, Radziwillidele, Olshanskitele, Kiškadele, Pacidele, Astikastele, Sanguszkodele, Judzitskitele, Gustarovitšitele. Liivi sõja ajal oli Dokšycy Stefan Batory vägede baasiks.
Kui Poola teisel jagamisel läks asula Vene impeeriumi koosseisu, sai ta aastal 1795 linnaõigused. Aastal 1843 konfiskeeriti venestamisel sõjaväe poolt katoliku kirik ja anti see Moskva patriarhaadi kasutusse. 1921. aastal sattus Dokšycy Poola riigi koosseisu, aga 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga.
Bianchi

Bianchi on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
825 meetri kõrgusel merepinnast asuva Bianchi asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Bianchi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Carlopoli (CZ), Colosimi, Panettieri, Parenti, Sorbo San Basile (CZ), Soveria Mannelli (CZ).
Campana

Campana on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
617 meetri kõrgusel merepinnast asuva Campana asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Campana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bocchigliero, Mandatoriccio, Pallagorio (KR), Pietrapaola, Savelli (KR), Scala Coeli, Umbriatico (KR), Verzino (KR).
Lou Reed

Lou Reed (õieti Lewis Allan Reed; 2. märts 1942 Brooklyn, New York, USA – 27. oktoober 2013) oli Ameerika rokkmuusik, avangardistlik helilooja ja fotograaf. Teda tunti ennekõike ansambli The Velvet Underground kitarristi, laulja ja põhilise laulukirjutajana, kuid ka tema soolokarjäär kestis mitu aastakümmet.
Ehkki The Velvet Underground 1960. aastate lõpul äriliselt läbi kukkus, kogus ansambel pärast laialiminekut märkimisväärse austajaskonna ning sellest on saanud oma aja üks enam viidatud ja mõjukamaid ansambleid. Velvet Undergroundi lauludes kirjutas Reed isiklikest kogemustest, mida rokiajaloos oli harva nii avatult käsitletud, sealhulgas seksuaalsusest ja narkokultuurist. Ta oli üks David Bowie eeskujusid ning avaldas tugevat mõju punkmuusika arengule.
Pärast ansamblist lahkumist 1972. aastal alustas Reed soolokarjääri. Järgmisel aastal kerkis edetabeleisse tema laul "Walk on the Wild Side", ehkki edetabelikohale ei järgnenud kommertsedu. 1975. aastal avaldas Reed müramuusika topeltplaadi "Metal Machine Music", mida hiljem kommenteeris sõnadega "Keegi ei arva, et peaks pärast sellist asja ellu jääma". Reedi tunti eripärase hääle, poeetiliste laulusõnade ning erilise kitarrihäälestuse (nn "Ostrich guitar") poolest.
2008. aastal abiellus Reed "performance"-kunstniku ja muusiku Laurie Andersoniga.
Samal aastal külastas Lou Reed ka Eestit, esinedes Tallinna linnahallis kontsertlavastusega "Berlin".
2015. aastal lisati Lou Reed Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Carolei

Carolei on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Caroleis on sündinud laulja Tony Vilar ning helilooja ja pianist Alfonso Rendano.
624 meetri kõrgusel merepinnast asuva Carolei asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Carolei piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cosenza, Dipignano, Domanico, Mendicino.
Carolei halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cardili, Deposito, Lacconi, Monache, Pantanolungo, Treti, Vadue.
Carpanzano

Carpanzano on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
600 meetri kõrgusel merepinnast asuva Carpanzano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Carpanzano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altilia, Belsito, Colosimi, Marzi, Scigliano.
Castiglione Cosentino

Castiglione Cosentino on vald ("comune") Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis.
384 meetri kõrgusel merepinnast asuva Castiglione Cosentino asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Castiglione Cosentino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Rende, Rose, San Pietro in Guarano.
Castiglione Cosentino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Filari, Orbo, Pristini, Quolata, San Biagio, Santa Lucia, Valle La Fontana, Volata.
Current 93

Current 93 on Briti eksperimentaalmuusika ansambel. Tegemist on ühemeheansambliga, mis alustas tegevust 1982. aastal. Selle asutas David Tibet (sünninimega David Michael Bunting).
Ehkki ainus alaline liige on David Tibet, on peaaegu igal Current 93 albumil osalenud osa ka Steven Stapelton bändist Nurse with Wound. Alates albumist "Thunder Perfect Mind" on pidev kaasalööja olnud ka Michael Cashmore. Enam kui tosinal Current 93 albumil teeb kaasa Douglas Pearce bändist Death In June.
Bohumil Hrabal

Bohumil Hrabal (sünninimi Bohumil František Kylián; 28. märts 1914 Brno – 3. veebruar 1997 Praha) oli tšehhi kirjanik.
Hrabal on 20. sajandi üks tuntumaid Tšehhi kirjanikke. Tema loomingut on tõlgitud ligi 30 keelde, sellest on inspiratsiooni saanud filmi- ja teatrilavastajad. Eesti keeles on tema teostest ilmunud romaan „Ma teenindasin Inglise kuningat“ (originaalis „Obsluhoval jsem anglického krále“, tõlkinud Küllike Tohver; Loomingu Raamatukogu nr 24–27/2013 ja kirjastus Tänapäev, 2019) ja jutustus "Liiga vali üksindus" (Loomingu Raamatukogu nr 6–7/2020). 
Eesti keelde on tõlgitud ka Péter Esterházy romaan „Hrabali raamat“ (tõlkinud Lauri Eesmaa; Loomingu Raamatukogu nr 18–20/2017), mille kirjutamiseks sai autor inspiratsiooni Hrabali loomingust. Romaan sisaldab ohtralt Hrabali loomingu tsitaate, Hrabal esineb naispeategelase Anna pihtimuste adressaadina.
Tema loomingu põhjal on filme lavastanud tšehhi režissöörid Jiří Menzel, Jan Němec, Evald Schorm, Věra Chytilová jt.
Elulugu.
Hrabal sündis Brnos kohaliku taidlusteatri näitleja abieluvälise lapsena. 1920. aastal abiellus ta ema František Hrabaliga ja koliti Nymburki (praeguse haldusjaotuse järgi Kesk-Tšehhi maakonnas), kus võõrasisa töötas õlletehase direktorina. 
Aastal 1935 asus Hrabal õppima Karli ülikooli õigusteaduskonda. Teise maailmasõja ajal töötas ta ametnikuna notaribüroos ja jaamakorraldajana raudteel, pärast sõda kindlustusametnikuna, kaubareisijana, hooajatöölisena valutehases, vanapaberi pakkijana ja teatris lavatöölisena.
Kirjandusliku loometee algus jääb aastasse 1962. Hrabali romaanid said aga vabalt ilmuda vaid 1968. aastal toimunud Praha kevade sündmusteni. Sellest ajast alates viibis ta oma vaadete ja sidemete tõttu sisepaguluses, mistõttu paljud ta teosed ilmusid põrandaalustena. 
Hrabal suri 3. veebruaril 1997 Prahas asuva haigla viienda korruse aknast väljakukkumise tõttu. Tema põrm on maetud Hradiško linna kalmistule perekonna hauaplatsile.
Sbogom Maria

"Sbogom Maria" (kirillitsas "Сбогом Мария", eestikeelse pealkirjaga "Hüvasti, Maria") on Bulgaaria muusiku ja helilooja Emil Dimitrovi laul. 
Eestis laulis laulu tuntuks Vello Orumets. 
Bulgaariakeelsete sõnade autor on Vasil Andreev, eesti keelde pani laulu Vally Ojavere. 
Laul avaldati Dimitrovi 1972. aastal ilmunud samanimelisel albumil.
Sbogom Maria (album)

"Sbogom Maria" ("Сбогом Мария") on Bulgaaria muusiku Emil Dimitrovi 1972. aastal ilmunud album. Vinüülplaadi andis välja plaadifirma Balkanton (Балкантон).
Temperatuuriandur

Temperatuuriandur on seadis, mis teisendab temperatuuri väärtuse enamasti vastavaks elektripingeks. Samas tähenduses on laialt kasutusel ka terminid termoandur ja termosensor.
Anduris võivad olla temperatuuritundlikuks elemendiks järgmised seadised: 
Termoandur on sisse ehitatud paljude integraalkomponentide kiipidesse, kus see võib kuuluda näiteks liigkoormuse eest kaitsva lülituse koosseisu.
Takistustermoandur

Takistustermoandur on andur, mille talitlus põhineb elektrijuhi takistuse temperatuursõltuvusel. Elektrijuhtidena kasutatakse puhtaid metalle, sest neil on suhteliselt suur ja konstantne takistuse temperatuuritegur. Metallidest on eriti kohaseks osutunud plaatina, mille füüsikalised omadused on ka ajaliselt stabiilsed. Plaatinaanduriga termomeetrit nimetatakse RTD-termomeetriks (lühend ingliskeelsetest sõnadest "Resistance Temperature Detector").
Termoanduritena kasutatakse ka metallioksiididest või pooljuhtmaterjalist takistuselemente ‒ termotakisteid; neil on tunduvalt suurem takistuse temperatuuritegur kui metalltakisteil ning seega ka suurem tundlikkus, ent väiksem mõõtetäpsus ja stabiilsus.
Plaatinaanduritega mõõdetava temperatuuri väärtused võivad jääda vahemikku ‒200 °C kuni +800 °C, termotakistite mõõtepiirkond on ahtam. 
Termotakistusandur ühendatakse termomeetri takistuse mõõtmise lülitusega, milleks on enamasti sildlülitus, kahe-, kolme- või neljasoonelise kaabli abil.
Takistustermomeeter

Takistustermomeeter on termomeeter, mille temperatuuritundlikuks elemendiks on takistustermoandur. Anduri takisti on enamasti plaatinast, millest tuleneb vahel kasutatav nimetus PRT-termomeeter (lühend inglise k sõnadest Platinum Resistance Thermometer).
Termomeetri anduri takistuse määrab kindlaks mõõtelülitus ja mõõtmise tulemusele vastavat temperatuuri näitab numbriline näidik.
Mõõtelülitust toidetakse püsipingeallikast. Kuigi anduri takistus on võrdeline takistil tekkiva pingelanguga, ei mõõdeta pingelangu vahetult, vaid täpsema tulemuse saamiseks kasutatakse sildlülitust, milles anduri takisti "Rt" on üheks õlaks. Seega mõõdab silla voltmeeter "U" tegelikult anduri takistuse muutusest põhjustatud pingemuutust.
Andur paikneb enamasti mõõtelülitusest eemal ja ühendatakse mõõtelülitusega kaabli abil. Lihtsaima, kahejuhtmelise (kahe kaablisoonege) ühenduse korral mõjutab ühendusjuhtmetes tekkiv pingelang mõõtetulemust. Täpsemat mõõtmist võimaldab kolme- ja neljajuhtmeline ühendusskeem, milles anduri toitevoolu ja mõõtevoolu jaoks on eraldi juhtmed.
Täppistermomeetreis kasutatakse nelja juhtmega mõõtelülitust, mis ei ole aga kasutatav koos sildskeemiga ja nõuab takistustermoandurit läbiva voolu täpset etteandmist (mida toodud joonisel ei ole kajastatud). Selle lülituse puhul vabanetakse aga tasakaalustamata sildlülituse ebalineaarsusest.
Sildlülitus

Sildlülitus on elektrilülitus, mille moodustavad H-kujuliselt ühendatud kaksklemmid (kahe väljekontaktiga ahelalülid). Kaksklemmideks on kõige sagedamini takistid (takistussillas) või dioodid (sildalaldis), kuid ka nii takistid kui kondensaatorid (Wien'i sild).
Takistussild koosneb kahest rööpharust, kusjuures kummaski harus on kaks takistit: ühes harus "R"1, "R"2 ja teises "R"3, "R"4. Nende vahele on sillana ühendatud takisti "R"5. Rööpharude takistid ("R"1, "R"2, "R"3 ja "R"4) on silla õlad. Sageli kujutatakse sildskeemi kaldruudu kujuliselt.
Tuntuim sildlülitus on Wheatstone’i sild, mille leiutas 1833. aastal inglise füüsik Samuel Hunter Christie, kuid mille tegi tuntuks inglise teadlane Charles Wheatstone (1802‒1875), kui kasutas niisugust lülitust elektritakistuse täppismõõtmiseks. Siin on sillana ühendatud galvanomeeter (või kahepoolse skaalaga voltmeeter) ja silla teise diagonaali (punktidesse A ja B) vooluallikas. Neljast takistusest on teada kahe väärtused "R"1 ja "R"3, mõõdetav takistus on "R"x ja muudetav on takistus "R"2.
Mõõtetoiming seisneb sildlülituse tasakaalustamises.
Toodud näite korral takistus "R"2 valitakse takistussalve takisteid ühendades niisugune, et voltmeeter näitaks nulli (punktides C ja D on siis ühesuurune pinge). Sel juhul on takistuste suhe "R"x/"R"3 võrdne suhtega "R"1/"R"2 ja mõõdetava takistuse suurus
formula_1
Takustuse "R"x pöördvõrdeline seos takistuse "R"2 suhtes pole mõistlik. Seetõttu mõõtmistel kasutatakse tegelikult sellist sildskeemi, milles mõõdetav takistus "R"m on ühendatud takistussalvega samale poolele toite suhtes.
Takistussalv on täppistakistite komplekt, millest saab moodustada soovitud väärtusega takistuse. Skeemil toodud näite puhul on see 0,1 Ω kuni 999,9 Ω. Reaalselt võib takistussalve abil katta takistuse piirkonnas 0,01 Ω kuni 1000 MΩ (sagedamini küll kuni 1 MΩ).
Mõõtmistulemused võivad olla esitatud ka juhtivuse ühikutes (kuid siis peaks ka salv olema juhtivuste salv, et ei peaks pöördväärtusi arvutama).
Sildlülitusega saab vahelduvpinget (-voolu) rakendades ja reaktiivtakistuslikku ("L" või "C") salve kasutades mõõta peale takistuse ka mahtuvust "C" ja induktiivsust "L" (või üldisemalt impedantsi "Ż" reaktiivkomponenti "X") ning nendega määratud muid elektrilisi parameetreid, näiteks kaonurka või hüvetegurit. Loomulikult peab vahelduvvoolu kasutamise korral ka voltmeeter olema vahelduvpinge voltmeeter. Siinjuures silla tasakaalustamine tuleb saavutada voltmeetri näidu miinimumi järgi. Kahepolaarset (nulliga keskel) näitu on siiski võimalik saada, kuid seda ainult faasitundliku (sünkroon)detektoriga voltmeetri (vektorvoltmeetri) kasutamise korral.
Vahelduvvoolu mõõtesilla puhul võivad silla tundlikkused impedantsi aktiivtakistusliku ja reaktiivtakistusliku komponendi suhtes olla erinevad ja sõltuda sagedusest ning impedantsi komponentide suhtearvust.
Adekvaatsete mõõtetulemuste saamiseks peab kasutatavate salvede lülitusviis vastama mõõdetava impedantsi aseskeemile.
Neerupealis

Neerupealis ehk suprarenaalnääre (ladina keeles "glandula suprarenalis" või "glandula adrenalis") on paljudel imetajatel, lindudel, roomajatel ja kahepaiksetel neerude juures (inimestel neeru ülaotsas) paiknev paariline sisenõrenääre.
Veterinaaranatoomias on eelisterminiks neerumanus.
Morfoloogia.
Elundi mass erineb nii liigiti kui indiviiditi sõltudes vanusest, soost ka tõust. 
Täiskasvanud inimesel kaalub kumbki neerupealis 12 grammi.
Roomajad.
Roomajate (sh madude) neerumanused paiknevad neeru peal ja on väikeste saarekeste kujulised, kuid histoloogiliselt ei ole elundid väga kindlateks piirkondadeks jaotatud (vt imetajatel) kromafiinsed rakud on segunenud neerumanuse koore rakkudega. Elundi sees paiknevad valdavalt koore ning väljas kromafiinsed rakud.
Imetajad.
Siseehitus.
Neerupealis koosneb väljast sissepoole neerupealise kihnust ("capsula"), neerupealise koorest ja neerupealise säsist.
Funktsioonid.
Neerupealise koor ja neerupealise säsi moodustavad koos hüpotalamuse ja ajuripatsi eessagaraga telje, mille funktsiooniks on organismi homöostaasi reguleerimine.
Neerupealise koor.
Neerupealise koor (ka neerumanusekoor) eritab ligi 40 steroidhormooni, kortikosteroide, mineralokortikoide (aldosteroon), glükokortikoide (kortisoon, hüdrokortisoon, kortikosteroon) ja androgeenseid hormoone (androsteroon, progesteroon). Neerupealise koore talitlust reguleerib ajuripatsi poolt eritatav kortikotroopne hormoon.
Neerupealise säsi.
Neerupealistes funktsioneerivad vere- ja närvivarustus ning lümfivool.
Haiguslikud seisundid.
Neerupealise talitluse puudulikkus (kas üle- või alatalitlus) põhjustab nii loomadel kui ka inimestel mitmeid hormonaalseid häired, mis põhjustavad paljusid haiguslikke seisundeid: Addisoni tõbe, Cushingi sündroomi, hirsutismi, hüperaldosterismi jpt.
Kodanikunimi

Kodanikunimi on oma loomingus või muus tegevuses teist nime kasutava isiku (näiteks kirjaniku, laulja) ametlik nimi. Näiteks eesti kirjanik, kes oma loomingus kasutas nime "A. H. Tammsaare", oli kodanikunimega "Anton Hansen".
Eesti Üliõpilasselts Ühendus

Eesti Üliõpilasselts Ühendus (lühend EÜS Ühendus) oli Eesti üliõpilasselts, mis asutati 1906. aasta oktoobris.
Seltsi olid koondunud paljud poliitiliste huvidega noored, kelle tegevus elavnes eriti esimese maailmasõja ning sellele järgnenud sündmuste ajal. Selts jäi aga aastate jooksul pigem aktiivsetele noortele vajalikuks kooskäimiskohaks, mitte ei arenenud omaette tegevust harrastavaks organisatsiooniks. See ei rahuldanud nende liikmete vajadusi, kes olid seltsi astunud just organisatsiooni pärast (teisi eestlaste seltse tol ajal peale Eesti Üliõpilaste Seltsi Tartus polnud). Seepärast moodustasid 21 EÜS-ist Ühendus lahkunut (nende hulgas mitmed arstiteaduskonna üliõpilased) 1922. aastal üliõpilasseltsi Raimla.
1940. aastal oli Ühenduse marksistlikus rühmas juba üle 15 inimese.
Tuntud liikmeid.
Ühenduse tegevust pole hiljem taastatud.
Albu valla aukodanik

Albu valla aukodanik on olulisele Albu vallaga seotud inimesele antav aunimetus.
Ekvivalentpunkt

Ekvivalentpunkt on keemilises analüüsis (tiitrimisel) kasutatav mõiste. See on vähim reaktiivi (titrandi) hulk ehk stöhhiomeetriline titrandi hulk, mis täielikult reageerib tiitritava ainega (analüüdiga). 
Tiitrimisel on ekvivalentpunkt see moment, kui lisatud titrandi ekvivalentide hulk on võrdne analüüdi ekvivalentide arvuga. Tiitrimise "lõpp-punkti", mis ei tarvitse väga täpselt kokku langeda ekvivalentpunktiga, märgib näiteks lisatud indikaatori värvuse muutus.
Ekvivalentpunkti määramine.
Ekvivalentpunkti määramise meetodid põhinevad tiitritava süsteemi keemilisest muutusest tuleneva nähtava või füüsikaliselt fikseeritava omaduse küllalt järsul muutusel ekvivalentpunkti saavutamisel. Need meetodid on kas visuaalsed või instrumentaalmeetodid.
pH-meeter töötab samuti potentsiomeetria põhimõttel. See meetod on küllalt täpne ja võimaldab jälgida pH muutust kogu tiitrimisprotsessi jooksul.
Rahvusköök

Rahvusköögiks nimetatakse mingi rahva, riigi või piirkonna eripärast toidukultuuri: toiduvalmistamisviise, retsepte, maitse- ja toorainete valikut. Iga rahvusköögi omapära tuleneb toiduainete kättesaadavusest, kliimast ja taimestikust, ajaloolistest, usulistest ja kultuurilistest tavadest.
Ehkki enamasti peetakse rahvusköögi all silmas traditsioonilist, ajalooliselt kujunenud kööki, võidakse rahvusköögiks nimetada ka tänapäevast toidukultuuri, mis on omane konkreetsele rahvale või piirkonnale. Näiteks on Eestis viimase poolsajandi vältel levinud hamburgerid, seljanka ja šašlõkk, mis ei ole traditsioonilised eesti toidud, kuid mille valmistamisel ilmneb tihti kohalik eripära. Sellistel pidulikel üritustel nagu näiteks Eesti Vabariigi aastapäeva vastuvõtud esitletakse aga sageli traditsioonilistel motiividel loodud uusi toite (näiteks kamavaht). 
Rahvusköögile vastanduvad moodne "fusion"-köök, mis sihilikult segab eri traditsioone, ning molekulaargastronoomia, mis läheneb toidule teaduslikult ja kõrgtehnoloogiliselt.
Enamasti nimetatakse rahvuskööke rahva või piirkonna järgi, kust nad pärinevad – näiteks Eesti, Hiina, India, juudi, Prantsuse või Vene köök –, kuid leidub ka muul põhimõttel moodustatud nimetusi (nt Cajuni köök).
Azamara Pursuit

Azamara Pursuit (end "Royal Princess", "Minerva II", "R Eight", "Adonia") on ettevõttele Royal Caribbean Cruises kuuluv ristluslaev, mis on ehitatud 2001. aastal Ch. de L'Atlantique (Alsthom) tehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal. 
Azamara Pursuit on kaheksas R-klassi laev. Tema sõsarlaevad on R One, R Two, R Three, R Four, R Five, R Six ja R Seven.
Laeva käitab laevakompanii Azamara Club Cruises, mis kuulub ettevõttele Royal Caribbean Cruises.
2013. aastal sõitis Azamara Pursuit (kandes siis nime Adonia) Läänemerel ja külastas 26. juunist 25. oktoobrini viis korda Tallinna.
Laeva kodusadam on Valletta.
Brukna mõis

Brukna mõis ("Bruknas muiža") on mõis Lätis Bauska piirkonnas Dāviņi vallas Bruknas. Saksa keeles "Brucken".
Brukna mõisa omanikeks oli enne võõrandamist Korffide perekond. Vahepeal oli mõisas kool, aga 2001. aastast kuulub narkomaanide rehabiliteerimise ühingule. 2011. aastal võttis ühing ette mõisa renoveerimise.
Klassitsistlik peahoone ehitati 18. sajandi teisel poolel, 19. sajandi algul tehti suuri ümberehitusi. Mõisa kunagisest 25 kõrvalhoonest on säilinud kaks aita ja laut. Mõisa pargis asub Brukna linnamägi, küla kalmistul on Korffide suguvõsa kabel.
Zaļenieki mõis

Zaļenieki mõis (läti keeles "Zaļenieku muiža" või "Zaļā muiža", saksa keeles "Grünhof") on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Zaļenieki vallas Zaļeniekis. 
Zaļenieki oli üks varasemaid ordu mõisasid selles piirkonnas. Mõisa mainitakse esimest korda 1541. aastal, mil mõis anti Hermann Heikingile. Varasemate omanike seas oli ka Gotthard Kettler ja Evald von Kleist. Aastal 1689 mainitakse mõisa kui Kuramaa hertsogi jahilossi. Mõisa peahoone on üks varasemaid klassitsistlikus stiilis hooneid piirkonnas. Ernst Johann von Biron tellis 1766. aastal arhitekt Bartolomeo Rastrellilt mõisale projekti, aga arhitekti surma tõttu jäi see tal lõpetamata. 1768. aastal alanud ehitustööd lõppesid 1775. aastal, tööde lõpetamist juhatas Rastrelli assistent, taanlasest arhitekt Severin Jensen. Rastrelli mõjul on mõisa juures siiski märgata veel paljusid barokseid elemente.
Mõis vahetas korduvalt omanikke. See on kuulunud Alexander von Württembergile, Alexis von Schepingile, Alexandra Lievenile, Karl Theodor von Medemile. Aastast 1920 tegutseb mõisa peahoones kool.
Kolmekümnest kõrvalhoonest on paljud tänapäevani säilinud. Alles on tallid, moonakate ja teenijate majad, pruulikoda. Mõisa juures on 27,7 ha suurune vabakujundusega park, mis sai alguse 17. sajandil rajatud puuviljaaiast. Pargis kasvavad vahtrad, viirpuud, pajud, võõrliikidest hall pappel, alpi seedermänd, Euroopa nulg.
Theo de Raadt

Theo de Raadt (sündinud 19. mail 1968 Pretorias Lõuna-Aafrika Vabariigis) on tarkvaraarendaja, kes elab Kanadas Calgarys. 
Ta on OpenBSD ja OpenSSH projektide asutaja ja juht ning NetBSD projekti asutajaliige.
Tõde ja õigus V

"Tõde ja õigus V" on Eesti kirjandusklassiku A. H. Tammsaare romaanisarja "Tõde ja õigus" viies ehk viimane osa, mis ilmus 1933. aastal. 1934. aastal kaitses Soomes Veli Ilmari Mikkonen oma magistritöö "Indrek Paas. A. H.Tammsaare "Tõe ja õiguse" romaani tegelane", milles ta käsitles kõiki romaanisarja osasid. 
Enne V osa kirjutamist külastas Tammsaare 1933. aasta suvel oma kodukohta, kus ta polnud käinud juba kolmkümmend aastat. Tuttavatel radadel käies püüdis ta elustada mälestusi ning saada inspiratsiooni. . Romaani kirjutas ta valmis vaid kahe kuuga.
Romaanisarja viimane köide ühendab kõiki köiteid ning esimene ja viimane köide asetuvad kohakuti. Nimelt jõuab tegevus tagasi Vargamäele ja laseb endas peegelduda esimesel köitel. Romaan algab sellega, kuidas Indrek tuleb tagasi isatallu, et jõuda endas ja teistes selgusele. Indrek räägib isale majanduslikest ja kõlbelistest kuritegudest linna, nagu neid kirjeldati "Tõe ja õiguse" IV osas. Tegevustikku saadavad pidevad võrdlused aastatetaguse Vargamäega ja esimese köite aeg on tõstetud mütoloogilise aja seisundisse, tol ajal toimunu tundub püha. Vanal Andresel aga pole enam uues maailmas kohta ja ta on justkui elav mälestus. Andres on oma mässu üle järele mõelnud. Ta on leidnud vabaduseprobleemile seletuse, mis küll ei lahenda inimese elu absurdi, kuid aitab seda siiski mõtestada. Selles teoses saavad mälestused olulisemaks kui olevik, mälestustega haakub ka nende hiljaks jäämine. Näiteks tunneb Indrek, et ta on jõudnud igale poole liiga hilja, siis kui paremad ajad on juba möödas. Minevikku, mis olevikuna ei tundunud tegelastele üldsegi nii tore, nähakse tagasivaadates õnneliku ajana. 
Viiendas köite seitsmendas peatükis on sõnastatud üks Tammsaare rahvusfilosoofilise positiivse programmi üks tähtsamaid juhtmõtteid: "...õige isamaa-armastus on see, kui soode ja rabade asemele tekivad laaned, niidud ja nurmed." Viiendas osas teostataksegi seda ideed. Võetakse kokku ka pentaloogias käsitletud ideeliinid ja otsustatakse, et armastus ja õnn on saavutatavad vaid töö ja vaevaga. Valesti elavad inimesed peavad enda päästmiseks kasutama tervet mõistust ja olukorrast on võimalik välja rabeleda vaid alistudes, leppides ja tööd tehes. Samuti ilmneb teoses Antaiose müüt, mille järgi saab inimene maale toetudes uut jõudu. 
Lugu suundub samasse kohta, kust ta alguse sai. Kui kord astusid Krõõt ja Andres väljamäest üles, siis nüüd sammuvad Indrek ja Tiina viimast korda sealt alla. Taas on tegemist üles-alla, tõusmise-laskumise ja saabumise-lahkumise vastanditega. Tiinal on kaasas ka Krõõda rätik, mis on kui mateeriasse valatud mälestuskild. 
1934. aastal sai Tammsaare "Tõe ja õiguse" IV ja V osa eest presidendi kirjandusliku auhinna. 
Teos on tõlgitud soome (1935 ja 2013), saksa (1941 ja 1989), prantsuse, vene, tšehhi ja läti keelde.