tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elman Rüstəmov

Elman Sirac oğlu Rüstəmov (sündinud 29. juunil 1952 Cəbrayılis Cəbrayıli rajoonis Aserbaidžaani NSV-s) on aserbaidžaani majandustegelane ja malefunktsionäär. 
Rüstəmov on 1995. aastast Aserbaidžaani Vabariigi Keskpanga esimees.
Ta lõpetas 1973. aastal Bakuus Bünyadzadə-nimelise Aserbaidžaani Rahvamajanduse Instituudi. 1986. aastal sai ta majandusteaduste kandidaadiks. Aastatel 1990–1992 õppis Moskvas doktorantuuris. Aastatel 1991–1992 oli ta Aserbaidžaani Vabariigi presidendi nõunik. 1992. aastal sai Aserbaidžaani Vabariigi Keskpanga juhatuse esimehe esimeseks asetäitjaks. 
2007. aastal valiti Rüstəmov Aserbaidžaani Maleföderatsiooni presidendiks.
Kepleri Supernoova

SN 1604, tuntud ka kui Kepleri supernoova, Kepleri Noova või Kepleri täht, oli Ia tüüpi supernoova, mis asus Linnuteel Maokandja tähtkujus. Kepleri supernoova ilmus meie taevasse 1604. aastal ning on seega kõige viimatisem supernoova Linnuteel, mida on vaieldamatult täheldatud palja silmaga. See asub Maast umbes 6 kiloparseki (20 000 valgusaasta) kaugusel. Enne praeguse supernoovade nimetamissüsteemi kasutuselevõttu nimetati seda Saksa astronoomi Johannes Kepleri järgi, kes kirjeldas supernoovat oma raamatus "De Stella Nova". 
Vaatlus.
Palja silmaga nähtav Kepleri täht oli oma haripunktis heledam kui ükski teine öötaeva täht, näiva tähesuurusega –2,5. Üle kolme nädalase perioodi kestel oli see isegi päeval nähtav. Selle märkamise kohta leidub andmeid Euroopa, Hiina, Korea ja Araabia allikates. 
Kepleri supernoova oli teine ühe põlvkonna jooksul täheldatud supernoova (enne seda nägi Tycho Brahe Kassiopeias supernoovat SN 1572). Sellest ajast saati pole ametlikult Linnuteel enam ühtki supernoovat täheldatud, kuid meie galaktikast väljaspool asuvaid supernoovasid on nähtud. Näiteks SN 1987A Suures Magalhãesi Pilves oli nähtav palja silmaga. 
On tõendeid kahe Linnutees asuva supernoova kohta, mille signaalid jõudsid Maale umbes 1680 ja 1870 - vastavalt Cassiopeia A ja G1,9 + 0,3. Nende märkamise kohta puuduvad ajaloolised andmed; arvatavasti neeldus osa nende valgusest kosmilisse tolmu, muutes supernoovad tuhmimaks. 
Kepleri supernoova jäänuk on üheks omataoliseks prototüüpseks objektiks ning seda uuritakse palju veel tänapäevagi.
Faiq Həsənov

Faiq Zülfüqar oğlu Həsənov (sündinud 15. novembril 1940 Gəncəs) on aserbaidžaani malekohtunik ja malefunktsionäär, rahvusvaheline arbiiter (1980). 
Həsənov on 2006. aastast Aserbaidžaani Maleföderatsiooni asepresident. Laiemalt tuntuks on ta saanud telesarja "Şahmat klubu" ('Maleklubi') saatejuhina AZTV-s (saadet näidatakse kord nädalas 1970. aastast) ja malekohtunikuna tähtsamatel malevõistlustel. Ta on olnud peakohtunik või peakohtuniku asetäitja Euroopa meistrivõistlustel, maleolümpiatel (2014, 2016), võistkondlikel maailmameistrivõistlustel (2009), maailma karikaturniiridel (2007, 2015, 2017), FIDE Grand Prix' sarja Bakuu turniiril (2008, 2014), olnud 20 aastat kohtunikuks Linarese turniiril. 
Həsənov kuulus apellatsioonikomiteesse 2006. aastal MM-tiitlimatšis Vladimir Kramniku ja Veselin Topalovi vahel. 
Həsənov tegutseb ka maleorganisaatorina. 2018. aastal oli ta Bakuu lahtise turniiri turniiridirektor.
Pécel

Pécel on linn Ungaris Pesti komitaadis Gödöllő kreisis. Pécel asub Budapestist vahetult idas ja piirneb Budapesti XVII ringkonnaga.
Asulat on kirjalikult mainitud 1338. aastal.
Péceli sõpruslinnad on Iisalmi ja Mistelbach.
Okte lennuväli

Okte lennuväli või Lauciene lennuväli on sertifitseerimata lennuväli Lätis Talsi piirkonnas Lauciene vallas Garlene küla lähistel. 
Lennuväli rajati 1970. aastatel majanditevahelise põllumajandusliku lennuväljana ja sel otstarbel kasutati seda aastani 2010. Seejärel läks lennuväli eravaldusse. Lennuvälja lääneküljel asub platvorm, millel seisab angaar.
Odre

Odre on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla lääneosas.
Küla asub Odre jõe ääres ja jääb valla keskusest Laucienest 3.5, piirkonna keskusest Talsist 9 ja Riiast 116 kilomeetri kaugusele.
Külast läänes asuv hiiepaik Odre Kuradikivi ja selle juures kasvav tamm on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Külas asub Odre bussipeatus.
Pilskalnciems

Pilskalnciems on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla edelaosas.
Küla jääb valla keskusest Laucienest 7, piirkonna keskusest Talsist 15 ja Riiast 112 kilomeetri kaugusele.
Küla piiril asuvad Kalnenieki muinaskalmed on kohaliku kaitse all. Mežīte linnamägi ja sealne asulaoht on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Silva Kaputikjan

Silva Kaputikjan (Սիլվա Կապուտիկեան, sündinud "Sirvard Kaputikjan"; 20. jaanuar 1919 Jerevan – 25. august 2006 Jerevan) oli armeenia luuletaja ja poliitaktivist.
Ta oli 20. sajandil üks tuntumaid armeenia kirjanikke. 
Ta oli kommunistliku partei liige.
Tema kirjutas luuletuse, mille on eesti keelde tõlkinud Juhan Saar pealkirjaga "Mina olen juba suur" ("käin juba lasteaias...") ja viisistanud Arvo Pärt.
Isiklikku.
Abikaasa Hovhannes Širaz oli samuti luuletaja. Poeg Ara Širaz oli skulptor.
Ta on maetud Komitasi panteoni.
Silkakts

Silkakts on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla idaosas. Küla jääb valla keskusest Laucienest 11,5, piirkonna keskusest Talsist 23 ja Riiast 110 kilomeetri kaugusele.
Moršõn

Moršõn (ukraina Моршин, poola Morszyn) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis Strõi rajoonis. Moršõn asub Strõist ligi 13 km ja Lvivist umbes 77 km lõunas.
Moršõn on balneoloogiline kuurort.
Moršõnit on esmamainitud 1482. aastal. Linnaõigused sai 2002. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Moršõni elanikest ukrainlasi 94,58%, venelasi 4,43%, poolakaid 0,32% ja valgevenelasi 0,22%.
Jaunokte

Jaunokte vanasti ka Jaunā muiža, Jaunmuiža või Neuhof) on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla põhjaosas.
Küla asub Okte jõe ääres ja jääb valla keskusest Laucienest 8,5, piirkonna keskusest Talsist 21 ja Riiast 125 kilomeetri kaugusele.
Jaunokte on tekkinud endise Jaunokte karjamõisa juurde.
Novõi Rozdil

Novõi Rozdil (ukraina Новий Розділ, poola Nowy Rozdół) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis Strõi rajoonis. Novõi Rozdil asub Lvivist umbes 42 km lõunas.
Novõi Rozdil asutati 1953. aastal seoses väävlileiukohtade kasutuselevõtuga. Alevi staatuse sai Novõi Rozdil 1959. aastal ja linnaõigused 1963. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novõi Rozdili elanikest ukrainlasi 96,74%, venelasi 2,72%, valgevenelasi 0,17%, poolakaid 0,12% ja sakslasi 0,04%.
Olena Stepova

Olena Stepova (sündinud 10. aprillil 1971 Dovžanskis) on ukraina blogija ja kirjanik.
Pikett Ukraina toetuseks

Pikett Ukraina toetuseks on Donbassi sõja vastane pikett, mis toimub alates 2014. aastast Tallinnas Venemaa suursaatkonna juures.
Pikett toimub kord nädalas, algul kolmapäeviti, kuid alates 2017. aastast neljapäeviti. 12. märtsil 2020 piketi järjepidevus katkes eriolukorra kehtestamise tõttu seoses 2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemiaga Eestis. Esimene pikett pärast eriolukorra tühistamist toimus 4. juunil 2020. Taas katkes järjepidevus pärast 17. detsembrit, järgmine pikett toimub 4. veebruaril 2021. 
Pikett on planeeritud kestma kuni Venemaa vägede väljaviimiseni Donbassist ja Krimmi okupatsiooni lõppemiseni.
Korraldajad on MTÜ Toeta Ukrainat ja Isamaa rahvuslaste ühendus.
Piketil osalevad peamiselt Ants Erm, Tarmo Kruusimäe, Aivar Kivisiv, Mari-Ann Kelam, Liidia Laane, Maxim Kasianczuk.
Kalm (perekonnanimi)

Kalm on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kalm 376 inimesel: 177 mehel ja 199 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kalm meeste puhul 366. kohal ja naiste puhul 344. kohal. Perekonnanime Kalm kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli 43). Perekonnanimi Kalm on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 16,1..
Poslovitsa

Poslovitsa on Otepää vallas paikneva Pühajärve piirav maaosa.
Poslovitsa käär Pühajärve ääres on nime saanud samanimelise talu järgi. Poslovitsa taluga on seotud esimene kompleksne loodusuurimine Eestis, mis toimus aastatel 1918-1919. Nimelt peatusid Nüpli–Sihva tee ääres olevas talukompleksis Pühajärve ja selle lähiümbruse uuringu läbiviijad, loodusteadlased Hendrik Bekker ja Aleksander Audova. Lisaks peavarju pakkumisele abistas toonane Poslovitsa peremees Karl Tamm teadlasi loodusvaatlustel.
Poslovitsa talu õuel on tehtud ka mõned Eesti mängufilmi "Suvi" võtted; seal filmiti Teele kodu.
Lumiste

Lumiste on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lumiste 412 inimesel: 196 mehel ja 216 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lumiste meeste puhul 306. kohal ja naiste puhul 304. kohal. Perekonnanime Lumiste kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 41). Perekonnanimi Lumiste on levinuim Lääne-Viru maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 9,13..
Oktes pienotava

Oktes pienotava (tõlkes "Okte piimatööstus") on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla põhjaosas.
Küla asub Okte jõe ääres ja jääb valla keskusest Laucienest 8.5, piirkonna keskusest Talsist 21 ning Riiast 125 kilomeetri kaugusel3.
Oktes pienotava kujunes endise Jaunokte karjamõisa juurde. Külas asub Oktes pienotava bussipeatus.
Okte

Okte (vanasti ka Okten või Vecokte) on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Lauciene valla põhjaosas.
Küla asub Okte jõe ääres ning jääb valla keskusest Laucienest 11,5, piirkonna keskusest Talsist 12 ja Riiast 128 kilomeetri kaugusele.
Okte kujunes endise Okte mõisa ("Okten") keskuse juurde. Aastail 1945–1965 asus seal Okte külanõukogu halduskeskus.
Vanamõisa vabaõhukeskus

Vanamõisa vabaõhukeskus asub Harjumaal Saue vallas Vanamõisa külas aadressil Vabaõhukeskuse tee 20. Vabaõhukeskus on ümarpalk stiilis. 
Vanamõisa vabaõhukeskusest on kujunenud oluliseks vabaajarajatiseks kogu Saue vallas. Seal peetakse nii lasteaia- kui ka koolilõpupidusid ja piknikke, käiakse perega puhkamas ja mängimas või lihtsalt jalutamas.
Üritused.
Vabaõhukeskuses on grillkoda, spordiplats, laste mänguväljakud, laululava, külakiik ja 350-ruutmeetrine palkmaja saal. Vabaõhukeskuses peetakse pulmi, spordivõistlusi, firmapidusid, laatu, sünnipäevi, suvepäevi ja kokkutulekuid; seal toimub kontserte, teatrietendusi ja muid kultuuriüritusi. Ürituste mitmekesisusele aitab kaasa terviklik kompleks, kus on mõeldud kõigile ja kõigele.
Vabaõhukeskuses on olemas nii auto- kui ka jalgrattaparklad. 
Vanamõisa käsitöölaat.
Vanamõisa käsitöölaat algas väikese külalaadana, kuid nüüd on sellest saanud Eesti suurim käsitöölaat, kus astub üles pea 500 kaupmeest ja väiketootjat ja ligi 15 000 külastajat. Käsitöölaata on korraldanud juba 2002. aastast MTÜ Vanamõisa küla koos paljude vabatahtlikega. Laadal müüdavad esemed peavad olema ehedat eestimaist päritolu. Käsitöölaat on kogupereüritus, mille kavas leidub põnevaid tegevusi igaühele.
Ajalugu.
Kuni 2001. aastani kuulus vabaõhukeskuse maa-ala kohalikule külamehele Raivo Viidule, kes müüs selle ühe Eesti krooni eest külale. Vabaõhukeskust on arendatud sellest ajast saati. Põhjalikum töö läks lahti 2006. aastal, kui mõned aktiivsemad külaelanikud koos MTÜ-ga lõkkeplatsi väljaehitamise vastu huvi tundma hakkasid. Ettevõtmist rahastasid nii Euroopa Liit kui ka Saue vald. Sellega koos läks koht Saue valla omandusse, kes omakorda rendib seda MTÜ-le Vanamõisa Küla. Nii kujuneski Vanamõisa küla lõkkeplatsist Vanamõisa vabaõhukeskus.
Karavanipark.
Karavanipark ja kämpingud asuvad Vanamõisa vabaõhukeskuse kõrval. Kohti jagub 80 auto- ja haagissuvilale. Karavanipargis on dušid ja WC-d, köök ja väligrill, pesumasin ja -kuivati, võimalus tühjendada suvila tualetti, joogivesi auto veepaakide täitmiseks. Karavanipargi kohvikus müüakse esmatarbevahendeid, suveniire, auto- ja haagissuvila varustust ja karastusjooke. Kohvikus saab kasutada tasuta Wi-Fi-võrku.
Nenzing

Nenzing on alev Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Schruns

Schruns on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas Montafoni orus.
Läänes võib näha üht Vorarlbergi populaarsemat matkamis- ja ronimismäge Zimbat, mida kutsutakse Vorarlbergi Matterhorniks.
Geograafia.
Schruns asub 690 m kõrgusel merepinnast Montafoni orus Litzi jõe ääres, mis on Illi jõe lisajõgi. Kõrvalorg, mida nimetatakse Silbertaliks, algab Schrunsist. Piirkonnas on kõrge mägismaa, kuhu rongid ja suusaliftid enam ei sõida.
Umbes 45,2% alast on kaetud metsaga, 18,1% on mägine.
Tuntud inimesi.
Schruns oli 1920. aastate alguses aastaid Ernest Hemingway lemmiksuusakeskus. Ta talvitas seal oma esimese naise Hadley ja vanema pojaga (kes oli siis alles imik) ning vaatas üle "Ja päike tõuseb" käsikirja. Hemingway klassikalises loos "The Snows of Kilimanjaro" meenutatakse kolmandas stseeni esimeses minevikupildis Shrunsi mälestusi. Need lume- ja liustikusuusatamise pildid seisavad vastu põhiloo Serengeti tasandiku kirjeldusele ja näevad ette eelseisvat teekonda Kilimanjaro lumme.
Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi suri seal 1972. aastal, tõenäoliselt insuldi tõttu.
Elisabeth Schwarzkopf elas külas oma elu viimastel aastatel ja suri seal 2006. aastal.
Doreen Massey

Doreen Barbara Massey FRSA FBA FAcSS (3. jaanuar 1944 Manchester – 11. märts 2016 London) oli Briti geograaf ja sotsiaalteadlane. Ta tegeles peamiselt marksistliku geograafia, feministliku geograafia ja kultuurigeograafiaga. Ta oli Open University geograafiaprofessor.
Massey õppis Oxfordi ülikoolis ja USA Pennsylvania ülikoolis. Tema peamisteks uurimisteemadeks olid globaliseerumine, ebavõrdsus regionaalarengus, linnad ja koha mõiste. Lisaks tänapäeva Lääne ühiskonnale, uuris ta ka Nicaraguat, Lõuna-Aafrikat ja Venezuelat. Tema teooriad ruumi, koha ja võimu kohta on olnud väga mõjukad erinevates distsipliinides. Ta on kirjutanud ja toimetanud arvukalt raamatuid, neist olulisemad on "Ruum, koht ja sugupool" ("Space, place, and gender", 1994), "Ruumiline tööjaotus: sotsiaalsed struktuurid ja tootmise geograafia" ("Spatial divisions of labour: social structures and the geography of production", 1995) ja "Ruumile" ("For Space," 2005")."
Bartholomäberg

Bartholomäberg on vald ja populaarne turismikeskus Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Blons

Blons on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Bludesch

Bludesch on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Sokal (Ukraina)

Sokal (ukraina Сокаль) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Tšervonohradi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli linn Sokali rajooni halduskeskus. Sokal asub Bugi jõe paremal kaldal, Poola piirist umbes 15 km kaugusel, Lvivist ligikaudu 76 km põhjas.
Sokalit on esmamainitud 1377. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1424. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks 1772. aastal Austria keisririigi võimu alla. 1918–1939 oli Sokal Poola koosseisus.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sokali elanikest ukrainlasi 95,64%, venelasi 3,15%, valgevenelasi 0,43% ja poolakaid 0,18.
Krievragciems

Krievragciems on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Ķūļciemsi valla kirdeosas.
Küla asub merepinnast 4 meetri kõrgusel Engure järve kaldal ja jääb osaliselt Engure järve loodusparki. Krievragciems asub valla keskusest Ķūļciemsist 2,7, piirkonna keskusest Talsist 34 ja Riiast 94 kilomeetri kaugusel.
Külas asub kohalik kalmistu. Sinna jäävad ka Priežragi ja Krievragsi bussipeatused.
Jaunpļavas

Jaunpļavas on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Zentene vallas. Küla asub valla põhjaosas Jurģupe jõe kaldal ja jääb valla keskusest Zentenest 16, piirkonna keskusest Tukumsist 34,4 ning Riiast 103,3 kilomeetri kaugusele. Osa külast asub ka Talsi piirkonnas Ķūļciemsi valla kaguosas.
Küla asub merepinnast 4 meetri kõrgusel Dursupe jõe kaldal ja jääb osaliselt Engure järve maastikukaitsealale. Looduskaitse all on sanglepp ümbermõõduga 3.48 m.
Jaunpļavas on tekkinud endise karjamõisa juurde, mis rajati Engure järve veetaseme alandamise järel.
Upenieki (Ķūļciemsi vald)

Upenieki on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Ķūļciemsi valla lääneosas.
Küla asub merepinnast 9 meetri kõrgusel Dzedrupe jõe ääres. Upenieki asub valla keskusest Ķūļciemsist 3, piirkonna keskusest Talsist 29 ja Riiast 90 kilomeetri kaugusel. Külas on Upenieki bussipeatus.
Küla rajati nõukogude perioodil kohaliku kolhoosi karjafarmi juurde.
Dzedri

Dzedri (vanasti ka Dzedruciems) on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Ķūļciemsi valla idaosas.
Küla asub merepinnast 4 meetri kõrgusel Dzedrupe jõe ja Engure järve kaldal. Dzedri jääb osaliselt Engure järve maastikukaitsealale. 
Küla asub valla keskusest Ķūļciemsist 2,7, piirkonna keskusest Talsist 31 ja Riiast 88 kilomeetri kaugusel. Dzedris asuvad Līčkalni ja Dzedru skola bussipeatused.
Dzedri oli vanasti Nurmuiža mõisale kuuluv kaluriküla. 1937. aastal valmis sealne luteri kirik. Aastail 1945–1951 oli küla Dzedri külanõukogu halduskeskuseks.
Keila Terviserajad

Keila Terviserajad on loodusrajad Keila linna edelaosas umbes 72-hektarisel männimetsaga kaetud maa-alal. 
Terviseradadel asuvad liikumis-, rulluisu- ja suusarajad ning kaks kettagolfi parki. Lisaks on seal jalgpalliväljakud, miniseikluspark lastele, kelgunõlv ja välijõusaal. Keila Terviseradadelt algab 7 km pikkune matkarada. 
Ajalugu.
Pärast võõrvägede lahkumist 1990. aastatel hakati endise tankipolgu territooriumile rajama suusaradasid. Terviseradade hoogsam ülesehitus algas 2007. aastal, kui leiti rahastus Norra ja Euroopa Majanduspiirkonna finantsmehhanismide kaudu. Suvel kasutati radasid looduses matkamiseks, rattasõiduks, jooksmiseks, jalutamiseks või kepikõnniks. 
28. augustil 2007 asutati piirkonna haldamiseks Sihtasutus Keila Terviserajad. 2008. aastal sai alguse kunstmurukattega jalgpalliväljaku ehitamine. 2013. aasta augustis anti Keila terviseradade haldamine üle Keila tervisekeskusele.
Eesti Näitlejate Liidu auraha

Eesti Näitlejate Liidu auraha on Eesti Näitlejate Liidu antav iga-aastane auhind, mille pälvib tunnustatud näitleja, kes on millegipärast jäänud ametliku tunnustuseta.
Auraha antakse ühele näitlejate liidu liikmele üle reeglina rahvusvahelisel teatripäeval.
Kotka tervisemaja

Kotka tervisemaja on tervisemaja Tallinnas Kristiine linnaosas aadressil Kotka 12. Maja avati jaanuaris 2017. aastal.
Kotka tervisemaja on üks suurim ja kõige uuem erameditsiinikeskus Baltikumis. Kliinikutes on tipptasemel tehnika ja spetsialistid perearstist plastilise kirurgiani.
Kotka tervisemaja eesmärk on pakkuda kõrgel tasemel raviteenust Eesti inimestele.
Tervisemaja koosneb 3 majast, millel on 3 korrust. Majade üldpind kokku on ligikaudu 6000 ruutmeetrit.
Tervisemaja tegevjuht on Raul Niin ja turundusjuht Gerly Kullamaa.
Jaroslav Naď

Jaroslav Naď (sündinud 21. märtsil 1981 Nitras) on Slovakkia poliitik, ta kuulub erakonda Tavalised inimesed ja iseseisvad isiksused ("Obyčajní Ľudia a nezávislé osobnosti"). Ta oli 21. märtsist 2020 kuni 15. maini 2023 Slovakkia kaitseminister.
Naď sündis aastal 1981 Nitras. Ta on lõpetanud Banská Bystricas oleva Matej Beli Ülikooli, aastal 2004 magistrina politoloogia alal, aastal 2018 kaitses ta kindral Milan Rastislav Štefániki Relvajõudude Akadeemias riikliku ja rahvusvahelise julgeoleku osakonnas PhD kraadi.
Ta töötas aastast 2003 Slovakkia kaitseministeeriumis. Ta sai 21. märtsil 2020 Slovakkia kaitseministriks.
Rohatõn

Rohatõn (ukraina Рогатин, poola Rohatyn) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Ivano-Frankivski rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Rohatõni rajooni halduskeskus. Rogatõn asub Ivano-Frankivskist umbes 56 km põhjas ja Lvivist ligikaudu 64 km kagus.
Rohatõnit on esmamainitud 1184. aastal, linnaõigused sai 1415. aastal. 
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rohatõni elanikest ukrainlasi 98,91% ja venelasi 0,73%.
Legendi järgi oli Rohatõnist pärit Hürrem Sultan (Roksolana).
Kala-Jüri talu

Kala-Jüri talu (rahvasuus ka Kalari) asub Järvamaal Paide linnas Valasti külas (kuni 1939. aastani Kuksema vallas ja seejärel kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini Roosna-Alliku vallas). 
Kala-Jüri talu asub Valasti küla keskosas, Roosna-Alliku – Järva-Jaani maanteest 200 m põhja pool, külatee ääres, selle idaküljel. Talu juurde kuulub ka metsa- ja põllumaad. Õuemaad on talul 0,26 hektarit. 
Ajalugu.
22. märtsil 1910 ostis Hans Ilves (1860–1950) talu endale, olles juba varem seal elanud koos naise Anna (1863–1939) ja viie lapsega (3 tütart ja 2 poega). Kummagi poja auks istutas Hans väravasse saare, millest praeguseks on alles vaid üks, sest teine murdus tormi käigus.
Talu pidas edasi nende vanim poeg Johannes Friedrich Ilves (1892–1943). 1930. aastatel oli talus kuus lehma, kaks hobust, sead, kanad, kasvatati teravilja ja lina. Tavapärane talupidamine kestis Nõukogude võimuni.
Rehielamu ei ole säilinud, kuid alles on elumaja (koos juurde ehitatud verandaga), mille Hans Ilves endale vanaduspõlves ehitas.
1980. aastatel naasis kodutallu Johannes Friedrich Ilvese ja tema naise Lucie Ilvese (1897–1988) vanim tütar Hedvig Marianne Noormägi (1922–), kes hakkas tegelema aiaharimise ja iluaiandusega. Sellega pälvis ta 2006. aastal peaministrilt tänukirja ja mastivimpli kauni kodu eest.
Kultuurimälestised.
Talu asub 1997. aastal kultuurimälestisena registreeritud asulakohal (9773, asulakoht), kus maapinnas on säilinud inimtegevuse tagajärjel tekkinud kultuurikiht.
Kala-Jüri talu maa-alal asub ka samal ajal registreeritud kultuskivi (9775, kultusekivi). Kivi on talust 150 m kagu pool. Vanasti asus see Kala-Jüri ja Vainu (Kala-Jüri naabertalu) talude piiril.
Kärdla-Tõrvanina matkarada

Kärdla-Tõrvanina matkarada oli 5,5 km pikkune matkarada Hiiumaal Tareste maastikukaitsealal. Ühesuunaline rada kulges läbi mitmesuguste metsa- ja rannikukoosluste mööda rannaäärt Kärdlast Tõrvaninale. Tee läbimine võttis tavapärase käimiskiiruse juures keskmiselt 2–3 tundi. Rada lõppes Tõrvanina telkimisala ja liivarannaga. Samuti oli raja alguses madal vaatlustorn ja raja keskel autobaasi lõkkekoht. Matkarajal ei tohtinud liikuda jalgrataste ega mootorsõidukitega. 
Kirjeldus.
Raja alguseks oli Kärdla Tiigi tänava lõpp, kus asub ka parkla. Tiigi tänava lõpus asuvast arteesia kaevust on võimalik torust voolavat joogivett kaasa võtta. Matkajatele olid rajal abiks suunaviited, 3 infotahvlit ja 5 huvipunkti. Matkarada piiras ühest küljest mererand, läbitavad maastikud olid vaheldusrikkad. Metsas esineb nii kuivemaid kui ka märjamaid metsatüüpe, soostunud alasid ning märjemates kohtades olid laudteed. Suveperioodil ei olnud rada enamasti märg ning pääses kuiva jalaga. Rajal asus algselt kolm lõkkekohta, üks telkimisala, kaks vaatetorni ja kaks parklat. 
Raja sulgemine.
Jaanuaris 2019 sulges Riigimetsa Majandamise Keskus Kärdla-Tõrvanina matkaraja. Probleem seisnes ühe eraomaniku soovimatuses lubada matkaraja läbimist oma maal. Katkine laudtee põhjustas libedust ja muid ebamugavusi, mistõttu see võeti kevadel 2021 üles. Laudtee purustasid massilised tormiheited. Teiseks sulgemispõhjuseks oli Varese metsaparandusobjekti kaevetööd Kärdla-Tõrvanina matkarajal. Riigimetsa Majandamise Keskusel on kavas tulevikus matkarada osaliselt taastada.
Aegviidu-Kõrvemaa puhkeala

Aegviidu-Kõrvemaa puhkeala ulatub Peterburi maanteest Tallinna–Tartu maanteeni. 
Puhkeala jääb mitme kaitseala territooriumile ning seal leidub metsade kõrval ka soid-rabasid, järvi, vallseljakuid ja orge. Tegemist on suurepärase piirkonnaga looduses viibimiseks igal aastaajal: saab nii matkata, jalgrattaga sõita, suusatada, tõsisemalt treenida kui niisama jalutada. Hästi varustatud telkimisalad ja lõkkekohad kutsuvad jalga puhkama ja piknikku pidama. Rohkelt võimalusi loob piirkond loodusfotograafidele, linnu- ja loomavaatlejatele ning seenelistele-marjulistele. 
Puhkeala keskus on Aegviidu külastuskeskus. See asub kaunite Kõrvemaa metsade ja järvede keskel Aegviidu alevi südames. Alal asub veel Simisalu loodusmaja, mille kompleks on sobilik erinevateks sündmusteks, seminarideks ja looduslaagriteks ning vahepausi aitame soovi korral täita retkega metsas või rabas.
Matsi rand

Matsi rand asub Lääne-Pärnumaal Lääneranna vallas (endine Varbla vald). Matsi ranna meri on pikalt madalapõhjaline ja liivane, milles esineb üksikuid suuremaid kive. Kohati on põhjas läbivaid kruusaseid jooni. Rannaosal esineb ka kiviseid lõike. Matsi rand on looduslikult tekkinud ehk metsik rand.
Randa ümbritsevad kadastikud ja männimetsad, samuti ka ranna- ja puisniidud. Rannapiirkonda on rajatud rohkesti puhkemaju ja matkaplatse. Matsi rand ei ole ametlikult suplusrand.
Ajalugu.
Varblat on esmamainitud 1426. aastal. 1883–1889 läksid paljud kohalikud talupojad üle vene õigeusku. Varbla valla vapp kinnitati 3. juuni 1996. Vapil kujutatakse sinisel kilbil hõbedast ujuvat kühmnokkluike ja hõbedasel lainealusel sinist lainelatt. Varbla valla vapil kujutatud laine viitab 60 km pikkusele rannaäärele. 
Esialgu oli rand kalurite ja hülgeküttide sadam, millest on säilinud mõrrakuur. Mõrrakuuris korraldatakse tänapäeval meelelahutusüritusi.
Varbla murre.
Matsi ranna teevad eriliseks sealsed elanikud, kellest mõned kasutavad kõnekeeles kohalikku murret. Selle murde näiteid saab helisalvestistena kuulata Eesti Keele Instituudi eesti murrete ja soome-ugri keelte arhiivis (kataloogis "Kihelkond Varbla"). 
Üritused.
Matsi rannas korraldab Riigimetsa majandamise keskus iga aasta augusti alguses liivaskulptuuride meisterdamist. 2007; 2008; 2009; 2010. aastal toimus rannajalgpalli turniir. Igal aastal, enamasti suvel, toimuvad komöödiaõhtud, kontserdid ja muud meelelahutusüritused.
Filmivõtted.
Matsi rannas on toimunud mitme suursuguse filmi võtted. 
Saksa-Austria-Eesti koostöös filmitud ajalooline mängufilm “Polli päevikud” pälvis Rooma rahvusvahelise filmifestivali eripreemia. Filmi otstarbeks püstitati merre suurejooneline mõis. 
August Gailiti romaani põhjal loodud mängufilmi "Karge meri" põhiline võttekoht oli Matsi rand. Seal on filmitud ka “Mehed ei nuta”, “Tuletorn”, "Tuuline rand" ja “Tütarlaps mustas”.
Teresa Ávilast

Teresa Ávilast, sünninimega Teresa Sánchez de Cepeda y Ahumada, tuntud ka kui püha Jeesuse-Teresa, Ávila püha Teresa ja Ávila Teresa, (28. märts 1515 – 4. oktoober 1582) oli Hispaaniast pärit roomakatoliku kiriku müstik, nunn ja teoloog. 
Ta tegutses vastureformatsiooni ajal ja kuulus karmeliitide ordusse, olleski eeskätt tuntud ordu reformimisega 16. sajandil eesmärgiga taastada algupärasem, eremiitlikum kloostrielu korraldus. Reformi tulemusena, millele aitas kaasa ka püha Risti Johannes, eraldus karmelitiidest karmima sisekorraga Paljasjalgsete Karmeliitide Ordu.
Tema kirjutatud teoseid, millest tuntumad on ta autobiograafia ning vaimulikud tekstid "Camino de Perfección" ('Täiuslikkuse tee'; 1577) ja "El Castillo Interior" ('Sisemine kindlus'; 1588), peetakse olulisteks nii renessansiaegses Hispaania kirjandusloos kui ka kristlikus müstitsismis ja meditatsioonis.
1614. aastal kuulutas paavst Paulus V ta õndsaks ja 1622. aasta märtsis korraldas paavst Gregorius XV Teresa kanoniseerimise. Paavst Paulus VI kuulutas tema ja Siena Katariina 27. septembril 1970 katoliku kiriku ajaloo esimesteks naissoost kirikudoktoriteks.
MicroLED-ekraan

MicroLED on ekraanitehnoloogia, mille pildielememendid (pikslid) koosnevad üliväikestest (mikromeetri suurusjärgus) valgusdioodidest (LED on lühend inglise keele sõnadest "Light Emitting Diode"). Erinevalt orgaanilistest valgusdioodidest (OLED) koosnevad mikrodioodid anorgaanilisest materjalist (indiumgalliumnitriidist). Nende tehnoloogia töötati välja Texas Tech Universitys 2000. aastal.
MicroLED-ekraanid (kuvapaneelid, kuvarid) on mõeldud asendama eelkõige OLED-ekraane. 
LED-kuvapaneelid on seni olnud kasutusel peamiselt suurte infotabloodena avaliku teavituse ja reklaami otstarbel. Neis on pildipunktide alampiksliteks tavalised valgusdioodid.
MicroLED-ekraane on võimalik valmistada suure eraldusvõimega (kuni 16K) paljudes suurustes, näiteks nii nutikelladele kui ka mitmemeetrise diagonaaliga teleriekraanidena (sel juhul on võimalik koostada terviklik ekraan vajalikust arvust moodulist).
MicroLED-tehnoloogia peamised väljatöötajad on Samsung, LG ja Sony (CrystalLED).
MicroLED-ekraanide võrdlus LCD- ja OLED-ekraanidega.
MicroLED-pikslid koosnevad pooljuhi mikroskoopilistest elementidest, mis paiknevad suhteliselt suurepinnalisel sügavmustal substraadil. Kuna valgusdiood on ise kiirguse allikas (nagu ka OLED), siis erinevalt LCD-pikslitest ei vaja nad tagantvalgustust, värvifiltreid ega polarisaatoreid. Seetõttu on niisugustel ekraanidel olulisi eeliseid seniste ekraanitehnoloogiatega võrreldes:
Nende suurepäraste näitajate juures on saritootmisele takistuseks esialgu suured tootmiskulud: peamiselt näituseeksponaatidena esitletud suurte (mitme meetri laiuste) 4K ja 8K MicroLED-telerite hind ulatub kümnetesse ja sadadesse tuhandetesse dollaritesse (2019).
Kadak

Kadak on eesti perekonnanimi. 
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kadak 501 inimesel (245 mehel ja 256 naisel). Perekonnanimede levikult on Kadak meeste puhul 206. ja naiste puhul 234. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 16,92.
Abula-Kalasma matkarada

Abula-Kalasma matkarada on matkarada Saaremaal Abula ja Kalasma külas. 
Rada algab Pidula-Veere teelt, algus Abula telkimisalal. Rada on tähistatud ka mitmete piktogrammide ja värvimärkidega puudel.
Õpperada asub Tagalahe idarannikul Koorunõmme looduskaitsealal. Rahulikus tempos võtab kogu raja läbimine 4-5 tundi. Umbes pool õpperajast kulgeb piki mereäärt ja teine pool metsas, ranniku lähedal. Rada tutvustab Saaremaa ranniku ja maastiku kujunemise ja kasutamise lugu, loometsi, taimi ja taimekooslusi. Soostunud niitudel näeb kodumaiseid käpalisi ja metsades metsloomade tegutsemistest jälgi. Tagalaht on sügav ning külmub harva, seetõttu on veelindudele oluline talvitumispaik. Õpperajal kohtab I ja II maailmasõja aegseid kaevikuid, kividest laetud kahurialuseid ning teisi militaarseid objekte.
Kitsman

Kitsman (ukraina Кіцмань, rumeenia Cozmeni) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Kitsmani rajooni halduskeskus. Kitsman asub Tšernivtsist 21 km kirdes.
Kitsmani on esmamainitud 1413. aastal, linnaõigused sai 1940. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kitsmani elanikest ukrainlasi 96,37%, venelasi 2,35%, rumeenlasi 0,51%, moldaavlasi 0,33% ja valgevenelasi 0,16%.
Karviná

Karviná (saksa "Karwin"; poola "Karwina") on statutaarlinn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas, Karviná ringkonna keskus. Asub Poola piiri ääres. Linna läbib Olše (Olza) jõgi. Karviná on tööstuslinn, rasketööstuse keskus.
1980. aastal oli linna elanike arv 78 334 ning 2011. aastal 56 897. 2001. aastal olid 8,5% elanikest slovakid ja 8% poolakad. Minevikus oli linnas ka suur saksa kogukond.
20. sajandini oli Karviná küla Fryštáti linna lähedal. 1923. aastal sai linnaõigused. 1944. aastal, saksa okupatsiooni ajal liideti linnad üheks linnaks nimega Karwin-Freistadt. 1948. aastal liideti Karviná, Fryštát ning naaberkülad Darkov, Ráj ja Staré Město üheks linnaks, mille nimeks sai Karviná. Tänapäeval koosneb Karviná 9 linnaosast.
Linna läbib Žilina–Bohumíni raudtee.
Hertsa

Hertsa (ukraina Герца, rumeenia Herța) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Hertsa rajooni halduskeskus. Hertsa kesklinn asub Rumeenia piirist umbes kolme ja poole km kaugusel, Tšernivtsist umbes 29 km kagus.
Hertsat on esmamainitud 1437. aastal, linnaõigused sai 1864. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hertsa elanikest rumeenlasi 71,18%, ukrainlasi 17,88%, venelasi 6,35% ja moldaavlasi 3,40%.
Katrin Amos

Katrin Amos (neiupõlvenini Katrin Tuganov; sündinud 29. jaanuaril 1953) on Eesti ehtekunstnik.
Haridus.
Ta lõpetas Tallinna 24. Keskkooli tarbekunstiharus, praeguses kunstigümnaasiumis, kus õpetati nii naha-, keraamika-, klaasi- kui ka tekstiilikunsti aluseid. Ainult metall oli valikaine, mida juhendas üliõpilane Marje Kerem, kelle vabameelne õpetusstiil oli köitev ja metallikunst hakkas võluma.
Järgmise tugevama kunstitriibu tõmbas ta, tudeerides ERKI,s metallieriala, mille lõpetas aastal 1977. Kummaline, et peene isikupärase käekirjaga kunstniku enda imago juurde ehted ei käi.
Tutvumisest emailiga kujunes kunstniku kolmas ja värvikam loometriip. 1984. aastal valiti Katrin Amos nende õnnelike hulka, kes pidid Palangas (tollal NSV Liit) kunstnike puhkekeskuses Prantsusmaal toimuvale emailinäitusele töid tegema. Perspektiivika looja andekus pandi proovile, sest email teda ei ahvatlenud, aga täbarast olukorrast tuli väljapääs leida.
Värskeima loometriibu on Katrin Amos tõmmanud oma vineeritöödega, mis on metallitöödele järgnenud samm. Metallsöövitusi enam teha ei saa, sest sellist trükitehnoloogiat enam ei kasutata.
Looming.
Eesti ehetekunstnik kasutab oma tööde valmistamisel modernset tehnikat, näiteks laserprinti. Üks osa tema tööprotsessist on fotode tegemine ja töötlemine, et siis seejärel need laseriga hõbeda pinnale viia.
Katrin Amos on sstiilsete minimalistlike ehete autor, kelle triibumotiivis tööd on pälvinud suurt huvi nii Eestis kui ka välismaal.
Foto kasutamisel on kunstniku lemmikuks kujunenud vanad arhitektuursed motiivid ja detailid, eriti puitarhitektuur. Naine veetis oma lapsepõlve Nõmme puumajas – sealt ka see nostalgia. Ta vastandab oma loomingus ise pildistatud, „juhuslikult tekkinud” motiive ning ranget geomeetriat. Katrin ei saa hakkama ilma värvita, sest elu pole ju mustvalge.
Aeg-ajalt teeb Amos oma põhialalt kõrvalepõikeid ja üllatab avalikkust teistsuguste töödega. Näiteks tarbekunstnikke ühendava grupi ON liikmete siiditrükis fotodega visiitkaardi vormistas ta tekstiilis lapitekina, vana vineerist arhiivikapi sahtlitesse talletas filosoofilised märksõnad. Huvitav, omapärane ja veidi ootamatu oli Katrin Amose loomingu ülevaade “Üks triip kõik” tarbekunstimuuseumis.
Amos peab lugu minimalismist ja sirgjoonelisusest nii loomingus kui ka inimsuhetes – siit ka tema element triip, millest saab ehitada ruute ja kuupe. Ka vana maja laudis on triibuline. Triibud kui kihid, triibud kui rütmid. Kõige triibulisem on aeg, lihtsalt ajuti on värvilisemad ja vahel hallimad ajad.
1996 avas Amos koos Tiina Käeseli ja Elna Kaasikuga Tallinna vanalinnas Lühikese jala alguses „Galerii kaks“. ON-grupi initsiaatori ja asutajaliikme loomingus on peale ehete suuremahulist vineerigraafikat, tekstiilobjekte ja skulptuure.
Isiklikku.
Katrin Amose perekonnalugu on rahutu ja osaliselt traagiline. Tema isa on Tallinnfilmi nukufilmide tegijana tuntud, Bakuus sündinud ja Berliinis koolis käinud Elbert Tuganov, vanaisa aga Osseetia vürst ja skulptor. Eestlanna töödest peegeldub selgelt soov rahu ja järjepidavuse järele.
Katrin Amose abikaasa on Andres Amos.
Soome Luuüdi Doonorite Register

Soome Punase Risti Vereteenistuse Luuüdi Doonorite Register loodi 1992. aastal. Soome Luuüdi Doonorite register vahendab vereloome tüvirakke nii Soome kui ka teiste riikide registritest Soome ja Eesti patsientidele ning Soome registri liikmete poolt annetatud tüvirakke teiste riikide patsientidele. 2009. aastal vahendati tüvirakke kokku 83 patsiendile, millest veerand pärines Soome registri liikmetelt, ülejäänud aga teiste riikide registrite liikmetelt.
Alates 2005. aastast vahendab Soome Luuüdi Doonorite register vastavalt Soome Punase Risti Vereteenistuse, Tartu Ülikooli Kliinikumi ja Eesti Haigekassa vahelisele lepingule registridoonoritelt pärinevaid vereloome tüvirakke ka Eesti patsientidele. Aastatel 2005−2010 on Tartu Ülikooli Kliinikum saanud Soome Luuüdi Doonorite registri vahendusel siirdamiseks vajalikke tüvirakke 40 Eesti patsiendile. Soome Luuüdi Doonorite Registris on 2020. aasta seisuga umbes 20 000 liiget.
Luuüdi doonorite register

Luuüdi doonorite register ehk Vereloome tüvirakkude doonorite register on Tartu Ülikooli Kliinikumi allasutus.
Luuüdi doonorlus.
Kui patsiendi raviks on vaja vereloome tüvirakke, siis esmalt püütakse doonorit leida patsiendi õdede-vendade seast. Kui see ei õnnestu, siis pöördutakse luuüdi doonorite registri poole. Luuüdi doonorite register põhineb anonüümse doonori kingil anonüümsele patsiendile. Vabatahtlikud, kes on liitunud luuüdi doonorite registriga peavad valmis olema vereloome tüvirakkude annetuseks ükskõik millisele patsiendile doonori kodumaal või ka väljaspool doonori kodumaad. Registriga ei ole võimalik liituda aitamaks ainult ühte kindlat patsienti.
Riikide registrid on liidetud ühtseks võrgustikuks, mis tagab siirdamiseks sobilike rakkude jõudmise abivajavale patsiendile ka siis, kui doonor ja patsient elavad eri riikides. Tänaseks on selle võrgustikuga liitunud üle 100 luuüdi doonorite registrit kokku ligi 15 miljoni vabatahtliku liitunud doonoriga.
Luuüdi doonorite registriga saab liituda:
Registriga liitumiseks peab täitma registreerimisvormi ja tervisliku seisundi küsimustiku ning registriga liitujalt võetakse veenist vereproov koesobivuse antigeenide määramiseks. Vereproov analüüsitakse Tartu Ülikooli Kliinikumi ühendlaboris ning tulemused saadetakse säilitamiseks Soome Luuüdi Doonorite Registrisse. Igasugust informatsiooni, mida registriga liituja annab oma tervisliku seisundi kohta, kaasa arvatud koesobivusanalüüside vastused, töödeldakse konfidentsiaalselt − kõrvalistel isikutel puudub nendele juurdepääs. Kirjaliku avalduse alusel võib registriga liituja teada saada oma koesobivuse analüüside tulemused.
Koostöö.
Tartu Ülikooli Kliinikumi ja Soome Punase Risti Verekeskuse Luuüdi Doonorite Registri koostöö tulemusel on võimalik Eesti elanikel liituda Soome Luuüdi Doonorite Registriga. Registriga saab liituda Eestis, kuid doonorite andmeid säilitatakse Helsingis Soome Luuüdi Doonorite Registris. Soome Luuüdi Doonorite Register vahendab väljaspool Soomet elavate doonorite vereloome tüvirakke Soome ja Eesti patsientidele ning Soomes ja Eestis elavate doonorite rakke Soome, Eesti ja vajadusel ka välisriikide patsientidele.
Vastavus õigusaktidele.
Luuüdi doonorite registri tegevus on litsentseeritud ja monitooritud vastavate riikide pädevate asutuste poolt.
Luuüdi doonorite registriga liitumisel ja enne donatsiooni on nõutud kirjaliku teavitatud nõusoleku allkirjastamine.
2008. aasta Paul Kerese mälestusturniir

2008. aasta Paul Kerese mälestusturniir (A-turniir) oli Paul Kerese mälestusfestivali raames Tallinnas peetud suurmeistrinormiga põhiturniir (A-turniir) klassikalises males.
6.–12. jaanuaril 2008 Tallinnas Paul Kerese Malemajas peetud turniiril 
saavutas esikoha Venemaa suurmeister Vassili Jemelin 6 punktiga 9-st.
A-turniiri lõpp-paremik.
1. rsm Vassili Jemelin (Venemaa) 6 punkti 9-st, 2.–4. rsm Igors Rausis (Tšehhi), rsm Šarūnas Šulskis (Leedu) ja rsm Kaido Külaots (Eesti) 5,5 p, 5. rm Volodõmõr Oništšuk (Ukraina) 5 p, 6. Meelis Kanep (Eesti) 4,5 p jt.
2005. aasta Paul Kerese mälestusturniir

2005. aasta Paul Kerese mälestusturniir (A-turniir) oli Paul Kerese mälestusfestivali raames Tallinnas peetud suurmeistrinormiga põhiturniir (A-turniir) klassikalises males.
28. augustist 4. septembrini 2005 Tallinnas Paul Kerese Malemajas peetud turniiril saavutas esikoha Meelis Kanep 6,5 punktiga 9-st ja täitis ühtlasi kolmandat korda rahvusvahelise suurmeistri normi. 
A-turniiri lõpptabel.
1. IM Meelis Kanep (Eesti) 6,5 punkti 9-st, 2.–3. GM Normunds Miezis ja GM Edvins Kengis (mõlemad Läti) 6 p, 4.–5. GM Kaido Külaots (Eesti) ja IM Ilmars Starostits (Läti) 5,5 p, 6. IM Tarvo Seeman (Eesti) 5 p, 7. GM Mihhail Rõtšagov (Eesti) 4 p, 8. IM Vladimir Žavoronkov (Eesti) 3 p, 9. IM Artjom Smirnov (Venemaa) 2 p, 10. Rainer Raud (Eesti) 1,5 p.
B-turniir.
Paul Kerese mälestusvõistluste B-turniiril jagas esikohta Eesti maletaja rahvusvaheline meister Igor Švõrjov.
2004. aasta Paul Kerese mälestusturniir

2004. aasta Paul Kerese mälestusturniir oli Paul Kerese mälestusfestivali raames Tallinnas peetud Šveitsi süsteemis turniir klassikalises males.
14.–20. juunil 2004 Tallinnas toimunud turniiril kogusid Eesti suurmeister Kaido Külaots ja Venemaad esindanud rahvusvaheline meister Artjom Smirnov võrdselt 8 punkti 9-st, kuid lisanäitajad andsid esikoha Külaotsale. Järgnesid 6.5 punktiga suurmeister Tomi Nybäck (Soome), Olav Sepp, Mikael Nouro (Soome), suurmeister Jānis Klovāns (Läti), Meelis Kanep ja Tarvo Seeman.
Artur Erich

Artur Erich on pseudonüüm, mida kasutasid Erika Esop ja Ira Lember alates 1988. aastast kahasse kirjutatud romaanide avaldamisel. 
Pseudonüüm koosneb Ira Lemberi isa Arturi ja Erika Esopi isa Erichi nimest. Kui Erika Esop 1999. aasta lõpus suri, otsustas Ira Lember jätkata Artur Erichi nime all kirjutamist üksi. Et eristada kahasse kirjutatud romaane üksi kirjutatuist, märkis ta järgnevate raamatute autoriks Artur I. Erichi.
Pseudonüümi tekkimise ajend oli mõlema kirjaniku soov võtta osa romaanivõistlusest, kuid kuna nad olid liiga kaua viivitanud, oli tähtajani jäänud vaid pool aastat. Üksi ei oleks enam romaani kirjutada jõudnud. Nii otsustatigi kirjutada romaan kahasse. Varjunime sundis neid kasutama kartus eelarvamuste ees.
Esimene ühiselt kirjutatud raamat "Äike" sai romaanivõistlusel III koha, kusjuures I auhinda välja ei antud. Mõnda aega arvati, et Artur Erich on vanem mees. Pseudonüümi taga olevad autorid selgusid alles 1996. aastal.
Teosed.
Pseudonüümi Artur Erichi all avaldas tandem neli ajaloolist romaani, mis moodustavad tetraloogia:
Pseudonüümi Artur I. Erichi all avaldas Ira Lember veel sama perekonna eel- ja järellugudena neli romaani:
Erik Alalooga

Erik Alalooga (sündinud 2. aprillil 1974 Tallinnas) on eesti tegevus- ja installatsioonikunstnik.
Elulugu.
Erik Alalooga on lõpetanud Tallinna Tehnikagümnaasiumi. Eesti Kunstiakadeemias omandas ta bakalaureusekraadi skulptuurierialal ja magistrikraadi interdistsiplinaarsetes kunstides. 
Aastatel 2006–2010 töötas Alalooga Eesti Kunstiakadeemia interdistsiplinaarse kunsti õppetooli dotsendina ning aastatel 2010–2013 etenduskunstide juhatajana Õppetöö fookuses oli tehnoloogia kui loomis- ja esinemisprotsessi domineeriv pool. 
2014. aastast esindab Alalooga eksperimentaalmuusikat sooloartistina. Ta uurib alternatiivset positsiooni helikunsti liigse digitaliseerimise vastu ja maa-aluse muusikahariduse võimaluste säilitamist. Alalooga on 14. mail 2016 asutatud etenduskunsti ja eksperimentaalmuusika helikunstigalerii Supersonicum president.
Looming.
Erik Alaloogat tuntakse enamasti DIY analoogtehnoloogiliste lahenduste uurimise ja oma teostes rakendamise kaudu. Alates 2005. aastast on tema tähelepanu keskmes olnud vahetud suhted inimese ja masina vahel. Alustades interaktiivsetest tehnoloogilistest objektidest, liikus Alalooga edasi keerukamate suhtlusvormide poole. 
2009. aastal hakkas ta ühendama objekte suuremateks tehnoloogilisteks süsteemideks, mis nõudsid publiku koordineeritud koostööd. Toonased etendused kandsid ühist pealkirja "Kinematic Mysteriums". 
Alates 2011. aastast on ta uurinud tehnoloogilisi jõudlusi. Etendustes tegeleti füüsiliste kehadega, mis olid toores kontaktis materjali ja tehnoloogiaga. Lisaks keskendusid etendused interaktiivse heli ja valguse kasutamisele. "Materjali vastupanu" võitis 2012. aastal Eesti iseseisva tantsu auhinna. Tema kunsti on esitletud Eestis, Balti- ja Põhjamaades, Saksamaal, Austrias, Prantsusmaal, Šveitsis, USA-s ning Austraalias.
Tunnustus.
2023. aastal pälvis Alalooga Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti aastapreemia Tartu Kunstimaja monumentaalgaleriis korraldatud isikunäituse "Vabastatud masinad" ja kohaliku helikunsti edendamise eest. Tema olulisim helikunsti edendustöö oli seotud 2022. aasta suvel Tartus Ajuokse Avangaaris korraldatud festivaliga Mäo Rist.
Alalooga valiti aastateks 2024–2026 üheks kunstnikupalga saajaks.
Kossiv

Kossiv (ukraina Косів, poola Kosów) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis, Kossivi rajooni halduskeskus. Kossiv asub Kolomõjast umbes 24 km lõunas ja Ivano-Frankivskist umbes 72 km lõunakagus.
Kossivit on esmamainitud 1424. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kossivi elanikest ukrainlasi 96,98%, venelasi 1,79% ja poolakaid 0,82%.
Narva-Jõesuu sadam

Narva-Jõesuu sadam on väikesadam Narva-Jõesuus. Ta paikneb Narva jõe suudmes.
Rekonstrueeritud sadam.
2019. aastal rekonstrueeriti sadamat ulatuslikult. Töid rahastati Kesk-Läänemere programmi, Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Narva-Jõesuu linna eelarvest. 
Sadam rajati Narva jõe kaldal Suur-Lootsi tänaval olnud vana betoonkai kohale. Kai ja kaldapealne korrastati, lisati uus ujuvkai ning sadamateenuste osutamiseks vajalikud seadmed. Rekonstrueeritud jahisadam avati 19. mail 2019 ning avamise puhul korraldati regatt.
Uuendatud sadamas on 19 kaikohta, töötab veesõidukitele mõeldud tankla. Erisusena tuleb sadamat kasutades arvesse võtta, et Narva jõgi on piiriveekogu ja seetõttu tuleb sellel veesõidukitega liiklemiseks eelnevalt teavitada Politsei- ja Piirivalveameti kordonit. Öisel ajal on piiriveekogul liiklemine keelatud.
Kladno

Kladno (saksa keeles "Kladen") on statutaarlinn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas, Kladno ringkonna keskus. Asub Prahast 25 km loodes.
Kladnot on kirjalikult esmamainitud 1318. aastal.
Kladnost on pärit Zdeněk Miler, Jaromír Jágr, Ivan Huml, Anton Cermak, Vladimír Kameš, Jakub Voráček, Michael Frolík ja Petr Pithart. 
Linna jäähokiklubi Rytíři Kladno on 6-kordne Tšehhoslovakkia meister.
Rafael Arutjunjan

Rafael Arutjunjan (24. juuli 1937 Bakuu – 25. oktoober 2021) oli Armeenia päritolu Eesti skulptor. Ta tegeles lisaks graafika ja maalimisega.
1958–1964 õppis ta Tallinnas Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Alates 1977. aastast kuulus Rafael Arutjunjan Eesti Kunstnike Liitu. 2000. aastatel oli ta vabakutseline kunstnik.
Looming.
Skulptor Rafael Arutjunjani loomingus domineerib originaalne ja ebatavaline triviaalse ja hariliku üle. Kolleegide, üldsuse ja ka välismaiste kunstihuviliste ning kunstikogujate poolt kõrgelt hinnatud mitmete silmapaistvate teoste autor ei ole sagedastest ja ahvatlevatest pakkumistest hoolimata müünud peaaegu ühtegi tööd, ja seda meelega. Alates üliõpilasaastatest on Arutjunjan kogu oma teadliku elu võidelnud õiguse eest olla tema ise, isiksus kunstis, võidelnud kunsti eest, mida tehakse hingele, mitte müügiks. Tema lõputöö – nelja figuuriga monument juudigeto ohvritele Odessas – ajas ärevile eksamikomisjoni, mille liikmetele meenus skandaal Jevgeni Jevtušenko luuletuse “Babi Jar” ümber.
Arutjunjani kunsti värvirikkas paletis võivad mažoorse või minoorse värvigamma ühe või teise värvitooni tavapärasedki kombinatsioonid teiseneda. Nii määrab just must värv kompositsiooni “Hularõngas” (1969) optimistliku, vitaalse jõu; ja vastupidi – polükroomne dekoratiivne “Balti mehe pea” (1990) mõjub vaatajale rusuvalt, tekitab ebakindluse ja ärevuse õhkkonna. 
Tähtis on rõhutada Arutjunjani annet jõuda veenvate loominguliste tulemusteni nii looduslike (marmor, pronks, puit, graniit, kips) kui ka mitmesuguste kunstmaterjalidega. Hämmastab mitte ainult kunstniku võime looduslikke materjale jäljendada, vaid ka oskus tuua välja igasuguse ersatsi uus esteetiline kvaliteet, rõhutada seda, mis ei ole looduslike kivide, puidu või metalli puhul tavaline, näha loodusliku materjali puhul tundmatuid visuaalseid efekte, lõhkuda piir kallihinnaliste ja teisejärguliste materjalide vahel. Skulptori võime interpreteerida “skulptuuripoeesia” tardunud norme ja elemente lisab neile uut kõla, vaimustab tema oskus vältida üldiselt aktsepteeritud või tema oma käega avatud kunstimaailmu ja liikuda teistesse tundmatutesse maailmadesse, et alustada kõike täiesti algusest.
Ivermektiin

Ivermektiin on parasiitidevastane ravim, millega ravitakse pedikuloosi, askaridiaasi ja muid nugilisnakkusi, helmintiaase ehk nugiusshaigusi ning nakkus- ja parasiithaiguste jääknähte. 
Ivermektiini manustatakse suu- või nahakaudselt. Eestis on alates 2015. aasta juunist müügiluba ühel ivermektiini sisaldaval retseptiravimil (Soolantra), mida kasutatakse rosaatsea raviks (rosaatsea on nahahaigus).
Ivermektiini on mitteametlikes teabekanalites propageeritud koroona (COVID-19) vastase ravimina, kuid selle toime kohta pole usaldusväärseid teaduslikke tõendeid.
Burštõn

Burštõn (ukraina Бурштин, poola Bursztyn) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Ivano-Frankivski rajoonis. Burštõn asub Ivano-Frankivskist umbes 39 km põhjas.
Burštõnit on esmamainitud 1596. aastal. Alevi staatuse sai 1940. aastal ja linnaõigused 1993. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Burštõni elanikest ukrainlasi 96,71%, venelasi 2,64%, valgevenelasi 0,20%, poolakaid 0,13% ja moldaavlasi 0,08%.
Linna lähedal asub Burštõni soojuselektrijaam.