tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ohvitseride park

&lt;mapframe latitude="58.386013" longitude="26.735873" zoom="16" width="200" height="100" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 26.735991,
 58.386078
 ]
&lt;/mapframe&gt;Ohvitseride park (ka "Puiestee 73b park", 20. sajandi esimesel poolel "Taara aed") on park Ülejõe linnaosas Tartus Puiestee ja Jaama tänava vahelisel nõlval endise Ohvitseride maja taga.
Pargi pindala on 8424 m², see oli kasutusel kui Ohvitseride maja suveaed, kus paiknesid mh tantsuplats, võrkpalliplats jmt. 21. sajandil on sinna plaanitud nii laste mänguväljakut kui kogukonnaaeda, parki ääristavate garaažide seintel on Maari Soekovi ja Sandra Ruudu müürimaaling.
Talvel on pargis kelgunõlv.
Pargi nimi tuleneb paiknemisest 1950. aastate teises pooles loodud Ohvitseride kvartalis.
Ajalugu.
19. sajandi lõpul oli Ohvitseride pargi koha peal Georg Sachsi aed, mille see oli Eesti Kirjameeste Seltsi tarvis välja ostnud. Aed oli 1891. aastal IV üldlaulupeo toimumispaik, hiljem läks Taara seltsi valdusse, millel oli Ohvitseride maja koha peal velodroom. Aeda hakati 20. sajandi esimesel veerandil kutsuma "Taara aiaks", seal oli avalik laste mänguplats, jalgrajad ja trepp Jaama tänavale. Jalgrattaselts korraldas nii koos Eesti Kirjameeste Seltsiga kui ka eraldi kõiksuguseid avalikke üritusi aruteluõhtutest kuni pidude ja näitusteni.
Taara aia nime ja aia kasutamine avalikeks üritusteks jätkus pärast Taara seltsi ümberkujundamist ning ka pärast seltside tegevuse peatamist Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal. 1956. aastast kujundati Taara aia ümber Ohvitseride kvartal ning velodroomi kohale ehitatud Ohvitseride maja juurde kuuluvat aeda hakati kutsuma Ohvitseride pargiks. Aias olid võrkpalli- ja tantsuplats jm atraktsioonid, korraldati tantsu- ja muusikaaüritusi.
1991. aastal plaanis Tartu linna monumendikomisjon luua Ohvitseride parki "Viirastuste aia", kus oleks paiknenud linnaruumist eemaldatud Nõukogude Liidu aegsed monumendid, kuid plaan jäi teostamata rahapuuduse tõttu.
Suur ringreis

Suur ringreis ehk "Grand Tour" oli 17.–19. sajandi kõrgema klassi traditsiooniline reisimise komme läbi Euroopa, mille peamisteks sihtkohtadeks olid Šveits ja Itaalia. Reisi võtsid ette jõukad Euroopa noormehed (tavaliselt saatjaga) elukogemuse saamiseks ja eneseharimiseks, kui nad olid täisealiseks saanud (umbes 21-aastased). 
Ajalugu.
See komme sai kuulsaks 1660. aastal. Läbiti standardne marsruut, mis toimis kui hariv üleminekuriitus ning võis kesta mõni kuu kuni mitu aastat. Kuigi seda ringreisi seostati peamiselt Briti aadlikega, tegid sarnaseid reise ka Põhja-Euroopa rahvaste jõukad noormehed.
Alates 18. sajandi teisest poolest, mil paranesid reisitingimused ja kasvas jõukas keskklass, hakkasid osa võtma ka mõned Lõuna- ja Põhja-Ameerika noormehed. Varasem individuaalne rännak hakkas asenduma massiturismiga.
18. sajandi keskpaigaks oli Suurest ringreisist saanud Kesk-Euroopa aristokraatliku hariduse üks tunnuseid. Traditsioon hakkas Euroopas hääbuma, kui entusiasm klassikalise kultuuri vastu kahanes ning populaarsemaks sai rongide või aurulaevadega reisimine.
Reis.
Suure ringreisi esmane eesmärk seisnes kokkupuutes klassikalise antiigi ja renessansiajastu kultuuripärandiga Euroopa kontinendi aristokraatlikule rahvale. Arendati oma ajalooteadvust ja kunstimaitset ning vaadeldi ja omandati kunstiteoseid. Lisaks andis ringreis ainsa võimaluse näha konkreetseid kunstiteoseid ja võib-olla ka ainsa võimaluse mingit kindlat muusikat kuulda.
Teekond.
Marsruut sõltus noormeeste huvidest ja rahalistest võimalustest, sest reisiks oli vaja aega, raha ja motivatsiooni. Levinum teekond algas Inglismaalt, ületati La Manche'i väin Belgiasse või Prantsusmaale ning soovi korral mindi tihti edasi Itaaliasse. Tagasiteel võidi läbida Alpid ja Holland.
Täppisviljelus

Täppisviljelus (inglise keeles "Precision agriculture") on põllumajanduslik töövõte, mille käigus jagatakse taimede edukaks kasvuks vajalikke toitained ja taimekaitsevahendeid põllule varieeruvate normidega.
Ajalugu.
Täppisviljelus on kolmanda põllumajandusrevolutsiooni laine põhikomponent. Esimeseks põllumajandusrevolutsiooniks peetakse mehhaniseeritud põllumajanduse kasvu aastatel 1900–1930. Iga talunik tootis sellel ajaperioodil toitu umbes nii palju, et sellega oleks saanud ära toita 26 inimest.
Geneetilise muundamise meetodid algatasid 1960. aastatel rohelise revolutsiooni, mille tulemusena oli iga talunik võimeline toitma umbes 156 inimest.
Eeldatavasti kasvab maailma rahvaarv 2050. aastaks 9,6 miljardini ja praegune toidutoodangu tase peaks kahekordistuma, et oleks võimalik toita kõiki inimesi. Tänu uutele tehnoloogilistele edusammudele täppisviljeluse põllumajandusrevolutsioonis suudab iga põllumees toita sama suurusega maa-ala pealt 265 inimest.
Etapid.
Enamasti koosneb täppisviljelus mitmest etapist: seire ehk vaatlus, analüüs ja rakendamine. Samas on arendamisel ka tehnoloolised harimisvõtted, mis võimaldavad kogu protsessi teostada ühe masinaga.
Seiresüsteemid, fotod.
Peamiselt saadakse andmeid taimede seisukorra kohta õhust droonidega, kuid kasutatakse ka satelliitide andmeid. Droonid ehk mehitamata õhusõidukid on varustatud multispektraalsete kaameratega, mis võimaldavad jäädvustada pildile lisaks silmaga nähtavale RGB valgusele ka NDVI valgust. See on oluline näitaja taime tervisliku seisundi määramiseks.
Analüüs, andmekavad.
Saadud pildid kombineeritakse ülekattega kokku suuremaks panoraamiks ning seejärel saab kogu põllu seisundi üles laadida sobivasse andmebaasi. Seejärel toimub analüüs, mille käigus selgitatakse välja põllul kohad mis vajavad enam väetist või kus on taimehaiguste ja -kahjurite levik suurem. Need andmed saab lisaks kombineerida ka maa-ameti mullakaardiga.
Rakendamine ehk aplikatsioon.
Põllukaardi andmed kantakse traktori arvutisüsteemi ja selle kaudu juhitakse traktori taga asuva agregaadi väetus-, külvi- ja pritsenorme. Õige aplikatsiooni korral on tulemuseks ühtlane ja hea kvaliteediga saak kogu põllu piires.
Väino Paris

Väino Paris (13. aprill 1921 Tartu – 27. veebruar 2001) oli eesti maalikunstnik.
Ta sündis dekoraatori ja maalija Peeter Parise perekonnas. Õppis Nõmme linna Rahumäe algkoolis. Väino Paris astus 1936 Riigi Kunsttööstuskooli õppima litograafiat. Osales teises maailmasõjas. Jätkas õpinguid 1945. aastal Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas 1948. aastal graafikuna. 
Sõjajärgsetel aastatel oli ta paljude näituste kujundaja, kuid tema põhialaks kujunes maal. Esialgsed looduslähedased toonid muutusid 1960. aastaist säravamaks ja maalilaad temperamentsemaks. Parise motiivid olid peamiselt lopsakad lilled ning maastikud. 1947. aastast tegi ta ka mitmeid toote- ning raamatukujundusi. Esimeseks näitusekujunduseks oli 1946. aastal Kristjan Raua mälestusnäitus, millega taasavati Eesti Kunstimuuseumi ekspositsioon Kadrioru lossis. Lisaks näitustele kunstimuuseumis ja Tallinna Kunstihoones, kujundas ta näitusi ka NSV Liidu Kunstnike Liidu näituste direktsioonile Moskvas, Leningradis ja Minskis aastatel 1965–1975. Aastatel 1970–1975 kujundas haridusministeeriumi tellimusel vabariiklikke õpilastööde näitusi.
Väino Parise loomingust on alates 1966. aastast toimunud mitmeid isikunäitusi.
Kaljo Polli

Kaljo Polli (30. jaanuar 1928 Raadivere – 26. jaanuar 2004) oli eesti maalikunstnik.
Ta õppis Tartu Õpetajate seminari algkoolis ning Hugo Treffneri poeglaste eragümnaasiumis, kus tema joonistusõpetaja oli Eduard Ahas. Sõja-aastatel viibis tulevane kunstnik Nõukogude tagalas Arteki pioneerilaagris, kust naasnult astus 1945. aastal Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas maali erialal 1951 Johannes Võerahansu õpilasena. Pärast seda töötas Tartu Kunstikoolis ja ERKI-s õppejõuna, alates 1953. aastast kuulus Kunstnike Liitu.
Kaljo Polli loomingu silmapaistev periood langes 1950.–1960. aastaisse, mil ta lõi suuri figuraalseid kompositsioone. Ta on portreteerinud ka selliseid silmapaistvaid rahvuskultuuri tegelasi nagu Anton Starkopf, Einari Koppel, Kaarel Karm ja loonud 1970.–1980. aastail meeleolukaid põhjamaises koloriidis maastikuvaateid ja natüürmorte. 1956. aastast kujundas ta ka raamatuid ning lõi toodedisaini kombinaadile Koit.
Isiklikku.
Kaljo Polli abikaasa oli maalikunstnik Ellen Polli. Tema poeg on kunstnik Heitti Polli, minia tekstiilkunstnik Helgi Polli ning lapselapsed akvarellisti ja teabegraafik Eeli-Ethel Polli ja maalikunstnik Üüli-Heivi (Uuvi) Moran.
Nekori Emiraat

Nekori Emiraat (berberi keeles "Taemirate n Nekkur", araabia keeles إمارة بني صالح) oli riik, mis asus Rifi piirkonnas tänapäeva Maroko aladel. Emiraadi pealinn oli algul Temsamanis, kuid hiljem koliti see Nekori. Emiraadi valitsenud araablaste dünastia pidas end seitsmenda sajandi keskpaigas tegutsenud Uqba ibn Nafi järeltulijateks. Nekori Emiraadi rajas 710. aastal Ummaijaadide Kalifaadi loal Salih I ibn Mansur. Tema valitsusajal pöördusid kohalikud berberid islami usku, kuid hiljem kukutasid nad ta mõneks ajaks. Berberid mõtlesid hiljem siiski ümber ning tõid Salih I tagasi troonile. Tema Banu Salihi dünastia oli võimul aastani 1019.
859. aastal allutasid viikingid Nekori Emiraadi enda võimu alla, kuna nende 62-aluseline laevastik oli purustanud mauride kaitseväe, mis proovis viikingite rüüstamist takistada. Viikingid peatusid Marokos kaheksa päeva ning jätkasid pärast seda oma rüüsteteekonda mööda Pürenee poolsaare idakallast.
Banu Salihi valitsejad.
Pärast seda oli dünastia võimul 1019. aastani, kui Azdâji emiir Ya'la ibn Futuh emiraadi vallutas ja Banu Salihid välja ajas.
Aastad on üle võetud islami kalendrist ning võivad veidi nihkes olla. Andmed pärinevad suuresti Ibn Khaldūnilt, kes omakorda sai need Al-Bakri.
Daniel Sprong

Daniel Sprong (sündinud 17. märtsil 1997 Amsterdamis) on Hollandi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana paremäärel.
2005. aastal kolis ta koos perekonnaga Kanadasse, et seal jäähokimängijana karjääri alustada.
Hooajal 2013/14 asus ta mängima Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Charlottetown Islanders.
2015. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i "draft"is 46. valikuna. Sama aasta augustis sõlmis ta Penguinsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 8. oktoobril 2015 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta oma neljandas mängus 15. oktoobril Ottawa Senatorsi vastu. Pärast 18 mängu, mille jooksul sai Sprong NHL-is kirja kaks väravat, suundus ta tagasi Charlottetown Islandersi. Hooaja 2015/16 lõpus mängis ta American Hockey League'i (AHL) väljalangemismängudes Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. Hooajal 2016/17 mängis ta taas vaid Charlottetown Islandersis. Suurema osa hooajast 2017/18 veetis ta AHL-is, kus sai 65 mänguga kirja 32+33, millega oli liigas resultatiivsuselt viies mängija ja Chris Terry kõrval liiga suurim väravakütt. 2018. aastal osales Sprong lisaks AHL-i tähtede mängul. NHL-is sai Sprong hooajal 2017–18 Penguinsi meeskonnas kaheksa mänguga kirja kaks väravat ja ühe väravasöödu.
2018. aasta detsembris kaubeldi Sprong Penguinsist Marcus Petterssoni vastu Anaheim Ducksi. Ducksis mängides tegi Sprong hooajal 2018/19 oma seni kõige resultatiivsema hooaja NHL-is, kui lõi 47 mänguga 14 väravat ja andis viis väravasöötu. Hooajal 2019/20 sai ta enam mänguaega AHL-is Ducksi tütarklubis San Diego Gulls.
2020. aasta veebruaris kaubeldi Sprong Christian Djoosi vastu Washington Capitalsi, kuid sai hooajal 2019/20 mänguaega ainult AHL-i klubis Hershey Bears. Hooajal 2020/21 lõi Sprong NHL-is Capitalsi meeskonnas 13 väravat ja andis seitse väravasöötu. 2022. aasta märtsis kaubeldi Sprong Marcus Johanssoni vastu Seattle Krakeni. Hooajal 2022/23 tegi Sprong NHL-is ülekaalukalt oma edukaima hooaja, kui lõi 21 väravat ja andis 25 väravasöötu.
2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga.
Sprong on kolmas Hollandis sündinud NHL-i mängija pärast Ed Kead ja Ed Beersi.
Elmi Ilomets

Elmi Ilomets (sündinud Elmi Rosenbusch; 4. märts 1926 Metodati küla, Zõrjanski rajoon, Tomski oblast – 6. veebruar 1966) oli eesti geograaf.
Õppis 1945 Tomski Polütehnilises Instituudis, tuli 1946 Eestisse, kus oli geograafia ja vene keele õpetaja Lahu 7-klassilises koolis. Õppis 1948–1953 (lõpetas "cum laude") TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna geograafia osakonnas, alates 1953 samas assistent, alates 1963 vanemõpetaja. Kirjutanud raamatud "Geograafia kabinet ja õppevahendid" ja "Geograafiaväljak koolis" (mõlemad 1960). Kandidaadiväitekiri "8-klassilise kooli geograafia-alaste ekskursioonide süsteem", mis jäi surma tõttu kaitsmata.
Abikaasa Heikki Ilomets, kaks tütart.
Rahvusvaheline alasti aiatööde tegemise päev

Rahvusvaheline alasti aiatööde tegemise päev (inglise keeles "World Naked Gardening Day", WNGD) on igal aastal mai esimesel laupäeval toimuv tähtpäev.
Ajalugu.
Tähtpäeva autorid on Seattle'i ajakirja Nude and Naturalist (kus ka seda päeva esimest korda tutvustati) toimetaja Mark Storey ja tema sõber, permakultuuri propageerija Jacob Gabriel. Esimest korda tähistati seda tähtpäeva 10. septembril 2005. aastal, kuid kaks aastat hiljem liigutati see mai esimesele laupäevale.
Põhimõte.
Tähtpäeva loojate sõnul on eesmärk toetada mitteseksuaalset alastiolekut ja suhtuda positiivsemalt oma kehasse, soovitades aednikel oma argitoimetusi alasti teha. Ühtlasi püütakse argielu natuke lõbusamaks teha.
Probleemid.
Mõnedes riikides pole avalik alastiolek lubatud. Samuti tuleb alasti aiatöid tehes pöörata suuremat tähelepanu tööohutusele. Lisaks ei pruugi see kuupäev igas kliimas alastiolekut soosida, seetõttu on seda mõnedes riikides liigutatud kohalikele tingimustele sobivamale päevale.
Izjumi lahing (2022)

Izjumi lahing () oli 2022. aasta 3. märtsist 1. aprillini kestnud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud võtsid linna oma kontrolli alla.
Sõjategevuse jätkumine.
1. mail tsiteeris New York Times Ukraina ja USA ametnikke, kelle kinnitusel rünnati salajase visiidi ajal rindejoonele Izjumis armeekindral Valeri Gerassimovi komandopunkti. Aruande kohaselt vältis ta napilt surma või haavata saamist. Ukraina pool väitis lisaks, et rünnakus hukkus umbes 100 või 200 vene sõdurit, sealhulgas tõenäoliselt ka elektroonilise sõjapidamise eest vastutav kindralmajor Andrei Simonov. 17. juunil teatas ArmijaInform, et Ukraina väed tõrjusid Izjumi rajoonis asuvast Dmõtrivka külast välja Vene väed. Ukraina teatas ka 2022. aasta augusti alguses Dmõtrivka küla hõivamisest. 2022. aasta augusti lõpus teatas monitooringugrupp DeepState, et Ukraina vägedel õnnestus hõivata varem Vene vägede käes olnud Bražkivka küla. 2022. aasta septembri alguses võtsid Ukraina väed enda kontrolli alla Izjumist põhja pool asuva Novohussarvika küla. Ukraina vägedel õnnestus vastupealetungi käigus siseneda Izjumi. 11. septembril 2022 heiskasid Ukraina väed riigilipu Izjumi linnavalitsuse hoonel.
Ilo (kino)

Ilo oli kino, mis asus Rakveres, Lai tänav 9.
Kino avati pidulikult 1. septembril 1976. Selle avas Arnold Green. Kino oli laiekraaniga ja selles oli 419 istekohta. Kinohoone ehitas Rakvere MEK.
Kino direktor oli Liivi Kulper.
1990. aastatel erastati kino Ilo hoone, selle ruumidesse tehti ööklubi Exclusive, kus näidati ka kino. 2001. aasta septembris kino suleti.
Ben Smith

Benjamin Alexander Smith (sündinud 11. juulil 1988 Winston-Salemis, Põhja-Carolinas) on USA jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München ründajana paremäärel.
Aastatel 2006–2010 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas. Aastatel 2008 ja 2010 tuli ta Boston College'iga USA ülikoolide meistriks. 2010. aastal valiti ta ülikoolide liiga kõige väärtuslikumaks mängijaks.
2008. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i "draft"is 169. valikuna. Hooaja 2009–10 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi tütarklubis Rockford IceHogs. NHL-is debüteeris Smith hooajal 2010–11. Esimese värava lõi ta liigas 8. aprillil 2011 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Ka järgmisel kahel hooajal mängis ta põhiliselt IceHogsis. NHL-i hooaja 2012–13 põhiturniiril osales Smith vaid ühes mängus, kuid ta kutsuti samal hooajal Blackhawksi meeskonda Stanley karika finaalmängudele Boston Bruinsi vastu, et asendada vigastada saanud Marián Hossa. Blackhawks alistas Bruinsi mängudega 4:2 ja võitis Stanley karika. Smith sai sellega esimeseks Põhja-Carolinas sündinud jäähokimängijaks, kelle nimi Stanley karika võidutrofeele graveeriti.
Hooajal 2013–14 mängis Smith esmakordselt Blackhawks põhikoosseisus. 75 mänguga sai ta kirja 14 väravat ja 12 väravasöötu. Hooaja 2013–14 väljalangemismängudes jäi tema arvele neli väravat ja kaks väravasöötu. 2015. aasta märtsis kaubeldi Smith Andrew Desjardinsi vastu Blackhawksist San Jose Sharksi. 2016. aasta veebruaris müüs Blackhawks Smithi mängijaõigused omakorda Toronto Maple Leafsile. 2016. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga, kuid ei suutnud hooaja 2016–17 silmapaistvalt esineda ning naasis juba 2016. aasta oktoobris Toronto Maple Leafsi. Hooajal 2017–18 mängis Smith vaid AHL-is Maple Leafsi tütarklubis Toronto Marlies, kellega võitis samal hooajal Calder Cup'i.
2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Mannheimi Adler. 2019. aastal tuli ta Adleriga Saksamaa meistriks. Hooaja 2020–21 alguses asus ta mängima Rootsi kõrgliiga klubis Rögle BK, kuid naasis varsti Adleri. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu EHC Müncheniga.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis Smith 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 
Tema onu on Kanada dirigent Peter Oundjian.
Patentoloog

Patentoloog on leiutiste registreerimistaotluste uuringute, koostamise ja esitamise ehk patendinduse spetsialist.
Kevin Clark

Kevin Clark (sündinud 29. detsembril 1987 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Berliini Eisbären ründajana paremäärel.
Aastatel 2006–2010 mängis ta Alaska Anchorage'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
Hooaja 2009–10 lõpus asus Clark mängima American Hockey League'i (AHL) klubis Manitoba Moose. Aastatel 2011–2013 mängis ta samasse liigasse kuuluvas St. John's IceCapsis.
2013. aasta veebruaris liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Krefeld Pinguine. Hooajal 2014/15 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Hamburg Freezers. Hooajal 2013/14 oli Clark Saksamaa kõrgliigas 30 väravaga Patrick Reimeri järel teine parim väravakütt. Järgmisel hooajal sai Clarkist endast 32 väravaga liiga suurim väravakütt. Lisaks valiti Clark hooajal 2014/15 Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks ründajaks ja mängijaks.
2015. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga SCL Tigers. Aastatel 2016–2018 mängis ta kaks hooaega Rootsi kõrgliiga klubis Brynäs IF. Hooajal 2016/17 oli Clark Rootsi kõrgliiga suurim väravakütt (23 väravat). Samal hooajal jõudis ta Brynäsiga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati HV71-le mängudega 3:4. Rootsi kõrgliiga hooaja 2016/17 väljalangemismängudes oli Clark resultatiivseim mängija (9+8). Hooaja 2018/19 esimeses pooles mängis ta KHL-i klubis Riia Dinamo. 2019. aasta jaanuaris naasis ta Šveitsi kõrgliigasse, liitudes SC Rapperswil–Jona Lakersiga, kus mängis kuni hooaja 2020/21 lõpuni.
2021. aasta mais liitus ta Berliini Eisbäreniga.
Aastatel 2015 ja 2019 võitis Clark Kanada võistkonnaga Spengler Cupi.
Riley Sheahan

Riley Michael Sheahan (sündinud 7. detsembril 1991 St. Catharinesis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Biel.
Aastatel 2009–2012 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2010. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i "draft"is 21. valikuna. 2012. aasta aprillis sõlmis ta Red Wingsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 7. aprillil 2012 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Hooajal 2012–13 mängis ta peamiselt American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins, kellega võitis 2013. aastal Calder Cup'i. NHL-is hakkas ta enam mänguaega saama hooaja 2013/14 teises pooles. Esimese värava lõi ta liigas 11. jaanuaril 2014 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Hooaeg 2014–15 on olnud tema NHL-i karjääri seni kõige resultatiivsem (13+23). Hooajal 2016–17 püstitas Sheahan NHL-i antirekordi, kui oli väravata hooaja 79 esimeses mängus järjest. 106 löögist ei olnud ta realiseerinud ta ühtegi, mis oli samuti ründajate seas antirekordiks. Ainsad kaks väravat lõi ta sel hooajal 9. aprillil 2017, kui toimus kõige viimane mäng Joe Louis Arenal, sealhulgas jäi kõige viimane värav sel areenil tema nimele.
2017. aasta oktoobris kaubeldi Sheahan Red Wingsist Pittsburgh Penguinsi. 2019. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Florida Panthersile, kus ta mängis kuni hooaja lõpuni. 2019. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Edmonton Oilersiga. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga. 2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-is esimest hooaega alustava Seattle Krakeniga. Hooajal 2021/22 lõi ta NHL-is neli väravat ja andis 13 väravasöötu.
2022. aasta augustis sõlmis ta taas lepingu Buffalo Sabresiga. Sabresi meeskonnas mängis ta hooaja alguses vaid kahes mängus, lisaks lühikest aega AHL-is Sabresi tütarklubis Rochester Americans. 2022. aasta detsembris sõlmis ta hooaja lõpuni lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga EHC Biel.
Kristjan Lume

Kristjan Lume (sündinud 19. detsembril 1986) on eesti šaržikunstnik. 
Ta elab Võrus. Joonistamisega hakkas tegelema 13-aastaselt, šarže hakkas aktiivsemalt tegema 28-aastaselt, olles saanud innustust oma suurelt iidolilt Hugo Hiibuselt. Kristjan Lume kohtus Hugo Hiibusega mõni aasta enne vanameistri surma mitu korda ja sai temalt näpunäiteid. Ta joonistab inimestest šarže nii silmast silma kohtudes kui ka piltide järgi. 
Kristjan Lume sarže on eksponeeritud näitustel Võrumaa Keskraamatukogus, Puiga raamatukogus, Tartu Linnaraamatukogus, Viljandis Kondase Keskuses. Tema šarže on kasutatud Contra raamatus „Bussijaamas on Valgre Raimond“. 2022. aastal ilmus Kristjan Lume autoriraamat „Pilguga pai“.
Asier Illarramendi

Asier Illarramendi Andonegi (sündinud 8. märtsil 1990 Mutrikus) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Major League Socceri (MLS) klubis FC Dallas.
Ta alustas Real Sociedadis ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aasta juunis, mil Real Sociedad mängis veel Hispaania esiliigas. Aastatel 2008–2011 mängis ta põhiliselt klubi reservmeeskonnas Hispaania madalamates liigades. Real Sociedadi põhimeeskonnas hakkas ta enam mänguaega saama hooajal 2011–12. Hooajal 2012–13 valiti Illarramendi Hispaania kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks ja parimaks kaitsvaks poolkaitsjaks.
2013. aasta juulis sõlmis Illarramendi kuueaastase lepingu Madridi Realiga. Üleminekusumma oli 32,2 miljonit eurot, millega sai Illarramendi läbi aegade kallimaks Madridi Reali siirdunud Hispaania jalgpalluriks. 22. veebruaril 2014 lõi ta mängus Elche vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2013/14 võitis ta Madridi Realiga UEFA Meistrite Liiga, kuid Illarramendi finaalis Madridi Atlético vastu väljakule ei pääsenud. Lisaks võitis Illarramendi Madridi Realiga 2014. aastal veel kolm tiitlit.
2015. aasta augustis naasis ta Real Sociedadi, kus mängis veel kaheksa hooaega.
2023. aasta augustis sõlmis ta lepingu Major League Socceri (MLS) klubiga FC Dallas.
2007. aastal saavutas Illarramendi Hispaania kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel teise koha. 2013. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2013. aastal debüteeris ta Baskimaa jalgpallikoondises. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. juunil 2017 sõprusmängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Iisraeli vastu.
Bryan Mbeumo

Bryan Tetsadong Marceau Mbeumo (sündinud 7. augustil 1999 Avallon's) on Prantsusmaal sündinud Kameruni jalgpallur, kes mängib Premier League'i klubis Brentford ja Kameruni jalgpallikoondises.
2013. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga Troyes. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2018. aasta veebruaris. Troyes' põhikoosseisu murdis ta hooajal 2018–19, mil klubi mängis Prantsusmaa esiliigas. Samal hooajal lõi Mbeumo liigas kümme väravat.
2019. aasta augustis siirdus ta 5,8 miljoni naelsterlingi eest Brentfordi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Mbeumo sai toona Brentfordi kõige kallimaks ostuks. Hooajal 2019–20 lõi ta Inglismaa esiliigas 15 väravat. Hooajal 2020–21 kindlus ta Brenfordiga pääsu Inglismaa kõrgliigasse. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 18. septembril 2021 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta Brentfordiga uue nelja-aastase lepingu.
Aastatel 2015–2020 mängis Mbeumo Prantsusmaa noortekoondistes. Ta on Kameruni päritolu ning otsustas 2022. aasta augustis koondises Kameruni esindama. Kameruni jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 23. septembril 2022 sõprusmängus Usbekistani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2023 sõprusmängus Mehhiko vastu. Ta kuulus Kameruni koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Rico Henry

Rico Antonio Henry (sündinud 8. juulil 1997 Birminghamis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brentford.
Ta alustas klubikarjääri Walsallis. 2014. aastal sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Hooajal 2014–15 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Klubi põhikoosseisu murdis ta hooajal 2015–16, mil valiti ka Inglismaa League One'i hooaja sümboolsesse koosseisu.
2016. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Brentfordiga, mis mängis toona Inglismaa esiliigas. Esimesel kolmel hooajal oli ta Brentfordis sageli kimpus vigastustega. 2019. aasta augustis sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu ja mängis terve hooaja 2019–20 Brentfordi põhikoosseisus. Samal hooajal jõudis ta klubiga juba Premier League'i lävele. Pääs Inglismaa kõrgliigasse kindlustati järgmisel hooajal ning lisaks valiti Henry Inglismaa esiliiga hooaja 2020–21 sümboolsesse koosseisu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 6. novembril 2021 mängus Norwich City vastu.
Aastatel 2015–2017 mängis Henry Inglismaa kuni 19- ja kuni 20-aastaste koondistes.
Lembitu (Rakvere kino)

Lembitu oli kino, mis tegutses aastatel 1913–1991 Rakveres Võidu tänaval.
See oli Rakveres esimene kinoks projekteeritud hoone. Algselt oli kino nimi Union ja ehitamist alustati 1912 aastal Rakveres (sellel ajal Vaksali) tänava äärde. Kino ehitajates olid ettevõtlikud rakverlased Jaan Siirak (oli ametilt köösner), Jaan Kuus ja Pakkassar, kes otsustasid ehitada uue hoone spetsiaalselt filmide näitamise jaoks. Maja asupaigaks sobis Kukeküla keskel asuv Jaan Kuusile kuuluv “Kuke-kõrtsi” krunt (Võidu tänav 19). 7. aprillil 1912 esitas Jaan Siirak kubermanguvalitsusele palvekirja ja uue, rajatava kino plaanid. Projektiga oldigi nõus, kuid ainult hoonet ei lubatud ehitada mitte puidust, vaid see pidi tulema kivist. Juba sama aasta suvel valmisid juba uued kivimaja plaanid ja need kinnitati 7. septembril 1912. Kuid Rakvere teise kino "Illusioon" omanik Meier Rogovski, kes kartes konkurentsi, tahtis Unioni kino ehitamise seisma panna. Ta koostas Kukekõrtsi krundi naabrite nimel kubermanguvalitsusele ja kreisiülemale palvekirja, milles kirjutas: "«Palume, et ei avataks Kukekülas J. Siiraki kino meie naabri Jaan Kuusi majas. Meil on puumajad, need võivad kinomootori tõttu põlema minna. Peale selle on meie seas haigeid, kes vajavad värsket õhku, naftamootor aga rikub õhku.»" See palvekiri kandis juba viie Kukekõrtsi ümber asuva krundi omaniku allkirju ja oleks seega olnud küllalt tõsiseks takistuseks. (Sel ajal kehtivate seaduste alusel võis naftamootoril töötavat kinoaparatuuri sisse seada ainult kõigi naaberkruntide omanike kirjalikul nõusolekul.) Hiljem kohtulikul juurdlusel selgus, et Jaan Kuusi naabrid ei olnud sellisest palvekirjast kuulnudki. Selle oli koostanud "Illusiooni" omanik Rogovski, kes oli allkirjad kas võltsinud või saanud pettusega. 
25. septembril 1913 toimus Unionis esimene kinoseanss. Kinos oli 240 istekohta. See oli kõige avarama ja moodsama sisustusega kino Rakveres. Pärast II maailmasõda nimetati Union kino ümber Lembituks. Hiljem ehitati hoone kõrvale külastajate ootesaal ja puhvet. 1991. aastal kino tegevus lõpetati. 2001. aastast alates tegutseb hoones "bowling"'u-saal.
Maputšed

Maputšed ("Mapuche") on rühm tänapäeva Lõuna-Kesk-Tšiili ja Edela-Argentina põliselanikke.
Mõkolajivi lahing

Mõkolajivi lahing () oli 2022. aasta 26. veebruarist 8. aprillini toimunud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud tegid katse võtta linn ja Mõkolajivi rahvusvaheline lennujaam oma kontrolli alla.
Sündmused.
2022. aasta märtsi esimesel nädalal taastasid Ukraina väed kontrolli Kulbakõne sõjaväelennuvälja üle.
Rantšo

Rantšo on maa-ala, mis hõlmab mitmesuguseid ehitisi, mida kasutatakse peamiselt karjapidamiseks ning aastaringselt söödetavate kariloomade, tavaliselt veiste ja lammaste, kasvatamiseks. Tegemist on talu alatüübiga. 
Tavaliselt kasutatakse terminit „rantšo“ loomakasvatustegevuse kohta Mehhikos, USA lääneosas ja Lääne-Kanadas, kuigi rantšosid võib leida ka teistest piirkondadest. Inimest, kes omab rantšot või töötab seal, kutsutakse karjaseks, loomakasvatajaks, rantšopidajaks või rantšeeroks. Karjakasvatus on ka meetod, mida kasutatakse vähem levinud kariloomade, näiteks hobuste, põtrade, piisonite, jaanalindude, emude ja alpakade kasvatamiseks. Rantšod koosnevad tavaliselt suurtest aladest.
Tegevusvaldkond.
Rantšo tegeleb põhiliselt erinevate kariloomade kasvatusega. Osad rantšod võivad pakkuda kodu ka hüljatud või viga saanud loomadele. Samuti tegeletakse väikest viisi söödateravilja ja heina kasvatusega erakordseteks juhtudeks. Lisaks pakuvad rantšod külastajatele erinevaid tegevusi nagu ratsutamine, safari, erinevad matkad ja loomade vaatamine. Eestis on võimalik külastajatel külastada näiteks Pärnumaal asuvat Ranna Rantšot.
Rantšo Ameerikas.
Ameerika Ühendriikide lääneosas on paljud rantšod kombinatsioon eraomandis olevast maast, millele lisanduvad karjatamislepingud föderaalse Maakorraldusbüroo (Buregu of Land Management) või Ameerika Ühendriikide metsateenistuse (United States Forest Service) kontrolli all oleva maaga. Kui rantšo hõlmab põllu- või niisutatavat maad, võib see tegeleda ka piiratud koguses põlluharimisega, kasvatades loomade toitmiseks vilja ning heina. Võrreldes põllumajandustootjatega ei kuluta karjakasvatajad raha loomade kvaliteetsele söödale, vaid loomad hangivad toitu looduslikelt karjamaadelt. Rantšosid, mis on keskendunud turistide võõrustamisele, nimetatakse külaliste rantšodeks. Rantšodel on võimalik lubada erakütid oma kinnistule kohalike metsloomade jahtimiseks. Lisaks pakuvad rantšod tihti lisatulu teenimise eesmärgil külalistele võimalust ratsutamiseks ja juhendatud jahiks. Rantšopidamine on osa "metsiku lääne" ikonograafiast, nagu seda on näha lääne filmides ja rodeotes.
Viited.
__SISUKORDEES__
Lembit Rull

Lembit Rull (ka Leopold Rull 15. juuli 1904, Meleski, Võisiku vald – 6. märts 1987, Tartu) oli eesti maalikunstnik, lavakujundaja ning karikaturist.
Lembit Rull sündis Meleski klaasivabriku asulas. Tema isa oli klaverimeister ja orkestrant. Õppis Peterburis Stieglitzi kunstikooli õhtukursustel. Lõpetas 1943 Kõrgema Kunstikooli Pallas maalierialal. Aastatel 1945–1949 töötas Tartu Kunstiinstituudis õpetajana. Töötas 1949–1960 Vanemuise teatris, tegi ka lavakujundusi.
Alustas maaliloominguga näitustel esinemist 1928. aastal. Samal aastal ilmusid tema esimesed karikatuurid ajalehtedes "Sädemed", "Esmaspäev" ja "Kratt".
Säde (Rakvere kino)

Säde oli kino mis tegutses 1910–1972 aastatel Rakveres Pikal tänaval.
1910. aastal üüris juudi soost kohalik kaupmees Meier Rogovski, Rakveres Pikk tn 16a maja Kurbergi majas lõunapoolsema otsa (endise kellassepaäri) ja ehitas sealsele äripinnale juurde kinosaali ja aparaadiruumi. 26. detsembril toimus Rakvere esimeses “"elava pildi teatris"” Illusioon pidulik avaseanss. Kinos oli nii piletikassa, garderoob kui ooteruum, kuhu pääses otse tänavalt. Kino saal mahutas 100 külastajat. Kino jõuallikaks oli 10hobujõuline naftamootor. Piletihind ulatus 50 kopikani. Hiljem kandis kino mitut nime – Ideal, Skala ja Nõukogude korra ajal Säde, mil ka kino tunduvalt laiendati, "Sädemele" kuulus kogu maja, kus enne asusid veel kolm kauplust. Hoones tegutses kino kuni 1972. aastani.
Eve Paap

Eve Paap (sündinud 3. juunil 1970) on eesti muusikaõpetaja ja kooridirigent.
Ta töötab Hugo Treffneri Gümnaasiumi muusikaõpetajana. Selle kõrvalt on ta politsei segakoori Chorus Menticum dirigent ning alates 2019. aastast ka Hugo Treffneri gümnaasiumi segakoori Anima dirigent. 
Ta kuulub Eesti Segakooride Liidu juhatusse.
Arnold Simson

Arnold Simson (13/25. veebruar 1899, Peatskivi – 25. mai 1982, Tartu) oli eesti maalikunstnik ja akvarellist.
Käis 1918–1920 Tartu Hariduse Seltsi joonistuskursustel ja 1920–1922 Tartu Õpetajate Seminaris, kus joonistusõpetaja oli Mart Pukits. Õppis 1922–1934 vaheaegadega Pallases maalimist, täiendas end maali erialal 1944–1946 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis, kus omandas ka joonistusõpetaja kutse. Töötas 1947–1960 joonistus- ja joonestusõpetajana Tartu 13. 7-klassilises koolis, Tartu 11 7-klassilises koolis, Tartu I Õhtukeskkoolis.
Kunstinäitustel esines 1929. aastast alates joonistuste, pastellide ja õlimaalidega. 1950. aastail hakkas ta pidevamalt harrastama akvarelli. Viljeles natüürmorti ning lille- ja maastikumaali. 
Arnold Simson on maetud Alatskivi kalmistule.
Kasiino (kino)

Kasiino oli 20. sajandi alguses tegutsenud kino, mis asus Tallinnas aadressil Aia tänav 3.
Ärimees Vassili Voinovi tellitud hoone Tallinnas Vana-Viru ja Aia tänava nurgal oli 1911. aastal kavandatud küll kaubamajaks, kuid siiski ehitati hoone ümber nii, et sellest sai Tallinna esimene statsionaarne kino Kasiino. 1925. aastal koondus Balti Film Unioni alla ja kino nimeks sai Picadilly.
1927. aastal lasi Vassili Voinov hoonesse ehitada 18 meetri pikkuse (tollal Baltimaade pikima) basseini ja sauna. 1945. aastal muudeti saun ujumisbasseiniks ja sellest sai Eesti NSV Siseministeeriumi spordiseltsi Dünamo ujula. 1997. aastal avati hoones ostukeskus WW Passaazh.
Kerghaagis

Kerghaagis on haagis, mille täismass ei ületa 750 kilogrammi
Kerghaagis kuulub O1 kategooriasse. Sellel sõidukil ei ole pidurid kohustuslikud. 
Kerghaagisele teostatakse ülevaatust vastavalt liiklusseadusele.
Virnastamine

Virnastamine (ingl.k. "block stacking; stacking") on kauba hoiustamise viis, mille puhul kaubaalused kaubaga või kaup ilma alusteta asetatakse mitmes kihis üksteise peale. Virnastamine on efektiivne hoiustamisviis, mille puhul hoiustatakse kaupa enamasti 3-5 kihis. Virnastada võib kaupa ainult juhul, kui tootja lubab sellist hoiustamisviisi kasutada. Samuti määratakse max kihtide arv virnas tootja poolt.
Irpini lahing

Irpini lahing () oli 2022. aasta 27. veebruarist 28. märtsini toimunud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud tegid katse võtta Kiievi loodepiiril asuv linn oma kontrolli alla. 
Ajalugu.
Ägeda võitluse, sh tänavalahingute käigus taastas Ukraina pool linna üle täieliku kontrolli.
Pill (perekonnanimi)

Pill on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pill 248 inimesel: 120 mehel ja 128 naisel. Perekonnanimede levikult on Pill meeste puhul 635. kohal ja naiste puhul 652. kohal.
Pill oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,56. Perekonnanimi Pill oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,74 inimest.
19. sajandi algul pandi talupoegadele perekonnanimi Pill 59 mõisavallas üle Eestimaa ja Liivimaa.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Pill kolmel korral; uued võetud nimed olid Kullam, Piirissaar, Sepp.
Uueks perekonnanimeks Pill valisid samal ajal varem nimesid Birkmann, Liidemann, Pillberg, Pillmann, Stern kandnud isikud.
Brendan Lemieux

Brendan Lemieux (sündinud 15. märtsil 1996 Denveris Colorados) on Ameerika Ühendriikides sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings ründajana vasakäärel.
Aastatel 2012–2015 mängis Ontario Hockey League'i klubis Barrie Colts. 2015. aasta detsembris liitus ta samasse liigasse kuuluva Windsor Spitfiresiga, kus mängis kuni hooaja lõpuni.
2014. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"is 31. valikuna. 2015. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Winnipeg Jetsile. Hooaja 2015/16 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Jetsi tütarklubis Manitoba Moose. NHL-is debüteeris ta 20. oktoobril 2017 mängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 30. oktoobril Pittsburgh Penguinsi vastu.
2019. aasta veebruaris kaubeldi Lemieux Winnipeg Jetsist New York Rangersisse. Hooajal 2019–20 tegi Lemieux NHL-is oma seni kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi 59 mänguga kuus väravat ja andis 12 väravasöötu. 2019. aasta märtsis kaubeldi ta Los Angeles Kingsi.
Tema isa Claude Lemieux on endine jäähokimängija, kes mängis NHL-is 21 hooaega.
Mordva ANSV

Mordva Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Mordva ANSV; ersa keeles Мордовскяй Автономнай Советскяй Социалистическяй Республикась; mokša keeles Мордовской Автономной Советской Социалистической Республикась; vene keeles Мордовская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.
Mordva ANSV moodustati Mordva autonoomse oblasti järglasena 20. detsembril 1934.
Karp (perekonnanimi)

Karp on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Karp 250 inimesel: 118 mehel ja 132 naisel. Perekonnanimede levikult on Karp meeste puhul 646. kohal ja naiste puhul 628. kohal.
Karp oli levinumaks nimeks vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 4,00. Perekonnanimi Karp oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,73 inimest.
19. sajandi algul pandi talupoegadele perekonnanimi Karp mitme Eestimaa ja Liivimaa maakonna 14 mõisavallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Karp välja kahel korral, uued võetud nimed olid Kirsimäe ja Laanelind.
Uueks perekonnanimeks Karp valis sel ajal isik endise nimega Treumann.
Metsamasinad

Metsamasinad on metsatööde tegemisel kasutatavad masinad, mis peaks tõstma töö kiirust ning vähendama füüsilise töö vajadust. Peamised metsamasinad on langetustraktorid (harvesterid) ja kokkuveotraktorid (forvarderid). Samuti on metsamasinad nt skiiderid, lõikepead, haaratsid, mõõtesüsteemid ja paljud teised.
Suurimad metsamasinate tootjad tänapäeval on John Deere, Ponsse Oyj, AB Volvo, Caterpillar Inc. ja Komatsu Ltd. 
Enamasti kasutavad selliseid masinaid asutused või ettevõtted, kuid neid võib leida ka eraisikutelt. Lisaks on veel palju teisi aparaate, mida metsas kasutada. Näiteks on võimalik rakendada ATV taha väljaveo käru koos haaratsiga.
Ajalugu Eestis.
Esimesed metsamasinad Eestis olid põllumajandusest üle jäänud traktorid, mida hakati kasutama välja- ja kokkuveoks. 1960. aastatel tulid kasutusele spetsiaalsed kokkuveotraktorid, mis olid varustatud hüdraulilise tõstukiga. Tõstukit kasutati materjali peale- ja mahalaadimiseks. Järgneva kümnendi alguses tulid kasutusele esimesed laasimis- ja järkamismasinad. 1993. aastal valmistas Ivo Jürgenson esimese kodumaise metsaveotraktori Ksjoma. Tänaseks tuntud Eesti metsamasinate firma Metsis OÜ toodab harvestere, forvardeid ja skiidereid, lisaks sellele on Eestis 12 teadaolevat metsatehnikat tootvat ettevõtet, millest tuntumad kaubamärgid on Palms, Farma, Weimer, Oniar. Forvarderi ja harvesteri kasutamine on muutunud iga aastaga lihtsamaks, kuna tehnoloogia areneb ning masinad teevad suure osa tööst juhi eest ära.
Nikolai Kuznetsov (luuraja)

Nikolai Ivanovitš Kuznetsov (vene keeles Никола́й Ива́нович Кузнецо́в; 27. juuli 1911 – 9. märts 1944) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane ja luuraja, kes tegutses Teise maailmasõja ajal Natsi-Saksamaa poolt okupeeritud Ukrainas.
Martin Ottas

Martin Ottas (sündinud 23. juulil 2003 Tartus) on Eesti poliitik ja Eesti Reformierakonna liige. 
Ottas on alates 2023. aasta 3. juulist Tartu linnapea Urmas Klaasi nõunik. Ta oli 10. novembrist 2021 kuni 3. juulini 2023 Tartu linnavolikogu volinik. Ottas on alates 14. detsembrist 2021 Reformierakonna Tartu piirkonna juhatuse liige. 24. septembrist 2021 kuni 15. oktoobrini 2022 oli Ottas Eesti Reformierakonna noortekogu (Reforminoored) Tartu klubi juhatuse esimees ning alates 6. novembrist 2021 kuni 2022. aasta novembrini ka Reforminoorte üldjuhatuse liige. Alates 2022. aasta oktoobrist oli ta Reforminoorte eestseisuse esimees ning 2023 Reforminoorte esimees. 
2023. aasta seisuga õpib ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 
Volikogu mandaadi peatamise eel oli Ottas noorim omavalitsusvolikogu liige Eestis, nooruselt järgmised on sündinud 2002. aastal.
Elulugu.
Martin Ottas sündis Tartus Kaupo Ottase ja Kairi Piho-Ottase perekonnas. Ottase mõlemad vanemad on stomatoloogid. 
Poliitiline karjäär.
Ottas valiti 2021. aasta kohalikel valimistel Tartu Linnavolikogusse 190 häälega. 
2021. aasta teisest poolest hakkas Ottas ametlikult tegutsema ka Reforminoortes, astudes nende juhatusse. Tartu linnavolikokku valituks osutudes oli Ottas vaid 18-aastane, olles Tartu Linnavolikogu 2021. aastal valitud koosseisu noorim volinik. 2025. aastal võttis osa Delfi valimiseelsest saatest "Ainult 16+".
Treumann

Treumann on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Treumann 42 inimesel: 25 mehel ja 17 naisel. Perekonnanimede levikult on Treumann meeste puhul 4807. kohal ja naiste puhul 7988. kohal.
Treumann oli levinum nimis vanuserühmas 15–19 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 0,63. Perekonnanime Treumann kandja oli 2022. aasta alguse seisuga keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 33).
19. sajandi algul pandi talupoegadele perekonnanimi Treumann mitme Eestimaa ja Liivimaa maakonna 41 mõisavallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Treumann 48 juhul; uued võetud nimed olid Talvik neljal korral, Terasmaa kolmel korral, Tammaru, Tarvas, Ristsalu ja Tõevere kahel korral jne.
Uueks perekonnanimeks ei valinud Treumanni keegi.
Jama ajamine

Jama ajamine on väidete esitamine nende tõeväärtusest hoolimata ning eesmärgiga saavutada retoorilises olukorras edu. Jama ajamise saadus on jamajutt ehk lühidalt jama.
Jama eristatakse valest ja tõelaadsusest, sest vale puhul eeldatakse kõneleja soovi sihipäraselt eksitades tõde varjata, ja tõelaadsuse puhul eeldatakse kõneleja soovi esitada võimalikult tõepäraseid, kuid siiski eksitavaid väiteid. Jama ajamise puhul ei pea kõneleja oma tegevust ega väiteid tõega seostama ega arvama end teadvat tõde, ka ei pruugi esitatavad väited olla valed. Jama ajajat ei iseloomusta niivõrd tema väidete ebatõene sisu, vaid ükskõiksus tõe suhtes ja suhtluses või väitluses osalemise ebasiiras motivatsioon.
Oma kuulsas essees "Jamast" osutab Harry Frankfurt, et fakte ja tõde silmas pidav väitlus eeldab distsipliini, objektiivsust ja tähelepanu detailidele, kuid jama ajamise puhul ei rakendata neid standardeid või piiranguid või ei rakendata neid sihipäraselt. Kuna jama ajaja ei hooli tõest, on Frankfurti meelest jama suurem tõe vaenlane kui valed.
Jama ajamine võib olla edukas, kuna selle ajamisele kulub vähem ressurssi kui selle ümberlükkamisele.
Termini päritolu.
Inglise keele sõna "bullshit" kasutatakse nii nimisõna kui verbina, st see on nii otsetõlkes 'pullikaka' kui ka 'eksitama' või 'jama ajama'. Harry Frankfurt määratleb jama võrdluses Augustinuse valetajakarakterite nimekirjaga ja Ludwig Wittgensteini arusaamadega mõttetusest, seejuures kirjeldades jama ajamist eelkõige tegevusena seoses selle ajaja motiividega. Kuigi paljudes keeltes on jäetud "bullshit" terminina tõlkimata ja ka eesti keeles on kasutatud akadeemilises kirjanduses selle kohta tõlkimise asemel lühendit 'BS', siiski on käibele jäänud terminipaar 'jama' ja verbivormile vastav 'jama ajamine', mis on sarnane soome keele terminitega "" ja "paskajauhanta".
Michel Lotito

Michel Lotito (; 15. juuni 1950 – 25. juuni 2007) oli Grenoble'is sündinud prantsuse meelelahutaja, kes oli kuulus seedimatute esemete tahtliku tarbimise poolest.
Meelelahutus.
Michel Lotito hakkas ebatavalisi asju sööma teismelisena, umbes 16-aastaselt, ja esines avalikult alates 1966. aastast. Tal esines söömishäire pika, mis on psühholoogiline häire, mida iseloomustab isu mittetoitvate ainete järgi. Arstide sõnul oli Lotitol ka maos ja soolestikus paks limaskest, mis võimaldas teravaid metallesemeid tarbida ilma vigastusi tekitamata. Lotitol olid ka ebatavaliselt kanged seedemahlad, mis lubaski tal süüa tavapäraselt seedimatuid materjale. See tähendas aga ka seda, et pehmed toidud, nagu banaanid ja keedetud munad, tegid ta haigeks. 
Lotito esinemised hõlmasid metalli, klaasi, kummi ja muude materjalide söömist. Ta võttis lahti, tükeldas ja tarbis muu hulgas jalgrattaid, ostukärusid, televiisoreid ja ka lennuki Cessna 150. Cessna 150 "söömiseks" kulus tal umbes kaks aastat, vahemikus 1978–1980.
Lotito väitis, et ta ei kannata tavaliselt mürgiseks peetavate ainete tarbimise tõttu. Esinemistel neelas ta iga päev umbes kilogrammi jagu seedumatuid aineid, tarbides enne seda mineraalõli ja juues söögi ajal märkimisväärses koguses vett. Arvatakse, et aastatel 1959–1997 oli Lotito "söönud peaaegu üheksa tonni metalli."
Lotito purustas metalli enne söömist väikesteks tükkideks. Seejärel jõi ta mineraalõli ning jätkas vee joomist, samal ajal metallitükke neelates. Mineraalõli ja vesi toimisid määrdeainena, mis aitas metallil kurgust alla libiseda. Lotitol polnud probleeme oma ebatavalise dieediga.
Tunnustus.
Lotitole kuulub Guinnessi rekordite raamatu "kummaliseima dieedi" rekord. Kirjastajad autasustasid teda tema võimete mälestamiseks messingist autahvliga, mille ta ka seejärel ära sõi.
Surm.
Lotito suri loomulikel põhjustel 25. juunil 2007, kümme päeva pärast oma 57. sünnipäeva. Ta on maetud oma kodulinna Grenoble'isse Saint Rochi kalmistule. 
Tarbitud ebatavaliste esemete loend.
Vähemalt:
Alyona Alyona

Aljona Olehivna Savranenko (ukraina keeles "Альона Олегівна Савраненко", kunstnikunimega Alyona Alyona; sündinud 14. juunil 1991 Kapitanivkas) on Ukraina räppar.
Ta sündis aastal 1991 Kapitanivkas Kirovohradi oblastis. Ta on lõpetanud Perejaslav-Hmelnõtskõis Pedagoogikaülikooli lasteaednikuna ning töötanud lasteaednikuna Barõšivkas ja Dernivkas Brovarõ rajoonis Kiievi oblastis.
Ta on kirjutanud räppmuusika tekste lapsest saadik. Oktoobris 2018 hakkas ta avaldama oma videoid Youtube'is ning sama aasta novembris avaldatud lugu "Голови" kogus esimese kuuga juba üle miljoni vaatamise.
2019. aastal avaldas ta albumid "В хаті МА" ja "Пушка". 2021. aastal ka albumi "Galas".
2020. aastal sõlmis ta plaadistuslepingu ettevõttega Def Jam Recordings.
Tiina Kaljuste

Tiina Kaljuste (sündinud 18. novembril 1969 Tallinnas) on eesti keraamik.
Elulugu.
1995. aastal lõpetas ta Eesti Kunstiakadeemia keraamika eriala. Töötas kuni 1991. aastani Riiklikus Ehitusuuringute Instituudis joonestajana, hiljem on tegutsenud vabakutselise kunstnikuna. 
Tiina Kaljuste Kaasaegse Keraamika Stuudio asub 33 km kaugusel Tallinna kesklinnast, Illurma külas.
Looming.
Eesti Keraamikute Liidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige. Töid on erakogudes üle kogu maailma, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis ja Riia portselanimuuseumis.
Korraldanud nii isikunäituseid kui ka alates 1993. aastast osalenud grupinäitustel Eestis, Lätis, Soomes, Leedus, Rootsis, Poolas, Kreekas, Belgias, Taanis ja Hiinas.
Jätkanud siiditrüki traditsiooni keraamikas. Selleks on ta oskuslikult kasutanud fotomaterjali oma perekonnaalbumist, sh vanaema noorpõlvefotosid. 
Sama temaatika esineb ka nõude dekooris, kus fotokujutisi täiendab efektselt teostatud kirjatekst. Hiljem teinud koopiatrükki. Lisaks siiditrükis teostatud esemetele loonud keraamilisi objekte ning skulptuurseid tarbevorme puupõletustehikas.
Isikunäitused.
1999              „Gardenia”, Porvoo kunstihoone, Soome 
2003             „Päevapilt”, Järvamaa muuseum, Paide, Lihula 
2015–2016    „47 profiili”, Harjumaa Maakonnaraamatukogu, Keila; Kondase keskus, Viljandi; Vana-Võro Kultuurikeskus, Võru; Jakopi Galerii, Tartu 
2018              „Tasakaaluharjutus”, Frida ja Lonn Stuudio-Pood, Tartu 
2018              „Ainsus ja mitmus”, Harju Maakonnaraamatukogu, Keila 
2019              „Inimesed, keda sa võid teada”, Kunstiaken, Tallinn 
2020              „Inimesed, keda sa võid teada II”, Kunstiaken, Tallinn
2022              „Pintseldised ja pintseldused”, R galerii, Tartu