tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valter Viks

Valter Karl Viks (20. jaanuar 1895 Kambja – 10. august 1959 Chicago) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas Peterburi Klassikalise 3. Gümnaasiumi, õppis aastatel 1915–1918 ja 1920–1921 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Lisaks oli ta aastatel 1916–1918 sõjaväeametnik ja võttis aastatel 1918–1920 osa Vabadussõjast. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Aastatel 1921–1922 oli ta usuõpetaja Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis. Prooviaastal oli ta Tartu Pauluse koguduses. Ordineeriti 13. juunil 1922 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1922–1936 Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja 1936–1938 Väike-Maarja koguduse asetäitja õpetaja. Rõugest kõrvaldati ta seoses osavõtuga Vabadussõjalaste liikumisest. Aastatel 1938–1941 oli ta Ilumäe koguduse õpetaja, olles aastatel 1939–1940 veel Piirimaade Seltsi sekretär. Aastatel 1942–1944 oli ta Tallinna Peetruse koguduse organiseerija õpetaja.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Aastal 1944 oli ta eestlaste kirikuõpetaja Lübecki ümbruses, aastatel 1945–1949 oli ta eestlaste vaimulik Briti okupatsioonitsoonis. Aastal 1949 lahkus ta Saksamaalt USA-sse. Aastatel 1949–1959 oli ta Chicago Esimese koguduse õpetaja, olles aastatel 1954–1959 veel USA Chicago praostkonna praost. Chicagos olles oli ta ka lühikest aega ajakirja Usu Sõna toimetaja.
Isiklikku.
Tema vend Heino Viks oli Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja.
Boxberg

Boxberg on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal.
Linnas elab 7000 inimest.
Linna osad, mis enne 1970. aastaid olid omaette vallad: Angeltürn, Bobstadt, Epplingen, Kupprichhausen, Lengenrieden, Oberschüpf, Schwabhausen, Schweigern, Uiffingen, Unterschüpf, Windischbuch ja Wölchingen.
Ķīšezers

Ķīšezers on järv Lätis Riia linna kirdeosas. Järv on kuni 8,4 km pikk ja selle pindala on 17,3 km². Järve voolab Jugla jõgi. Ķīšezersis on kolm saart kogupindalaga 8 ha. Suurem saar on Sniķera sala.
Järves elab 11 liiki kalu.
Kõrge veetaseme ja läänetuulega voolab mõnikord merevett Riia lahest Ķīšezersisse.
Järve läänekaldal asub Riia Loomaaed.
Poom (perekonnanimi)

Poom on perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Poom 358 inimesel: 174 mehel ja 184 naisel. Perekonnanimede levikult on Poom meeste puhul 374. kohal ja naiste puhul 393. kohal. Perekonnanime Poom kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 41). Perekonnanimi Poom on levinuim Rapla maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 9,25.
45 eKr

Aasta 45 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 709. aasta "ab urbe condita".
46 eKr

Aasta 46 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 708. aasta "ab urbe condita".
Swindon

Swindon on linn Inglismaal Wiltshire'i krahvkonnas, Swindoni tervikomavalitsuse keskus.
Swindonist 64 km kaugusel läänes asub Bristol ja 64 km kaugusel idas Reading. London asub 130 km kaugusel idas.
2001. aastal elas Swindoni linnas 155 432 inimest.
Swindonis on Oxfordi Ülikooli raamatukogu (Bodleian Library) raamatuhoidla, milles on 246 km raamaturiiuleid.
Swindonis asub kuulus ringristmik "Magic Roundabout".
Vjatšeslav Oliinõk

Vjatšeslav Oliinõk (sündinud 27. aprillil 1966) on endine Nõukogude Liidu ja Ukraina maadleja.
Ta võitis 1996. aastal Atlanta olümpiamängudel kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses. Finaalis alistas ta Poola maadleja Jacek Fafiński punktidega 6–0.
2000. aastal Sydney olümpiamängudel sai ta 14. koha.
NSV Liidu meistrivõistlused
1989. aasta – 2. koht
Plinius

Plinius on kahe tuntud antiikautori nimi:
Valeri Vassiljev

Valeri Vassiljev (vene Валерий Иванович Васильев; 3. august 1949 Gorki – 19. aprill 2012) oli vene jäähokimängija; olümpiavõitja ja maailmameister.
Ta kuulus aastatel 1970–1982 Nõukogude Liidu jäähokikoondisse. Koondise koosseisus tuli ta Sapporos 1972 ja Innsbruckis 1976 olümpiavõitjaks ning sai Lake Placidis 1980 hõbemedali.
Aastatel 1970, 1971, 1973, 1974, 1975, 1978, 1979, 1981 ja 1982 tuli ta maailmameistriks. Aastatel 1973, 1977 ja 1979 valiti ta turniiri parimaks kaitsemängijaks ning 1974, 1975, 1977, 1979 ja 1981 MM-i tähtede meeskonda.
Ta oli ka kaheksakordne Euroopa meister.
Aastatel 1967–1984 mängis ta Moskva Dinamos.
Murray Rose

Iain Murray Rose (6. jaanuar 1939 Nairn – 15. aprill 2012 Sydney) oli Austraalia ujuja, neljakordne olümpiavõitja.
Ta tuli 1956. aastal Melbourne'is olümpiavõitjaks 400 ja 1500 meetri vabaujumises ning 4×200 meetri vabalt teateujumises. 1960. aastal Roomas võitis ta 400 meetri vabaujumise, sai hõbemedali 1500 meetri vabaujumises ja pronksmedali 4×200 meetri teateujumises.
Rose püstitas ka mitu maailmarekordit 400 m, 800 m ja 1500 m vabaujumises.
Mount Wilson

Mount Wilson on mägi Ameerika Ühendriikides Californias San Gabrieli mägedes.
Mäe geograafilised koordinaadid on .
Mount Wilsoni kõrgus on 1741 meetrit.
Mäe tipus asub Mount Wilsoni observatoorium.
Los Angelese maakond

Los Angelese maakond on maakond Ameerika Ühendriikides California osariigi lõunaosas Vaikse ookeani ääres. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Los Angeles.
Maakonna pindala on 12 310 km². Veepindala on 1790 km². Maakond on suurem, kui USA kahe väiksema osariigi – Delaware ja Rhode Island – pindala kokku.
Maakonnal on umbes 110 kilomeetri pikkune rannajoon. Rannikuäärne osa on tugevalt linnastunud. Loodus on mitmekesine, on nii mägesid, metsi, veekogusid kui ka kõrbeid. Mägisel sisemaal saavad alguse Los Angelese jõgi, Rio Hondo, San Gabrieli jõgi ja Santa Clara jõgi. Suurim mäestik on San Gabrieli mäed, kus asub maakonna kõrgeim mägi Mount San Antonio (3068 m). Maakonda kuuluvad ka Vaikses ookeanis paiknevad Kanalisaared San Clemente ja Santa Catalina.
Elanike arv on 2015. aasta seisuga arvestuslikult 10 170 292. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 9 818 605. Seal elab üle veerandi California rahvastikust ja see on elanike arvult riigi suurim maakond ning etniliselt üks kõige mitmekesisemaid maakondi. Asustustihendus on 826 in/km².
Los Angelese maakonnas asub muu hulgas Mount Wilsoni observatoorium.
Suurima käibega tegevusala on filmitööstus.
Ajalugu.
Los Angelese maakond moodustati 15. veebruaril 1850 ja on sellega California üks originaalsetest maakondadest. Rahvaarvu tõustes moodustati Los Angelese maakonna osadest 1853. aastal San Bernardino maakond, 1866. aastal Kerni maakond ja 1889. aastal Orange'i maakond.
Linnad.
Kokku asub maakonnas 88 linna.
Teised linnad.
Kõige väiksema elanike arvuga linn on Vernon, kus elas 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt 112 inimest.
Katariina park

Katariina park on üks Puškini linna viiest pargist. 
Park on nime saanud pargis asuva Katariina lossi järgi.
Arend Packebusch

Arent Packebusch (surnud 1571) oli Tallinna raehärra 1542 ja hiljem sai temast Tallinna bürgermeister 1559.
Oma sidemeid Antwerpeni kaupmeestega kasutas ta ära Tallinna raekojale piltvaipade tellimisel.
Tallinna rae piltvaibad

Tallinna rae piltvaibad on Tallinna raekojale aastal 1547 kootud seina- ja pingivaibad. Vaibad on kootud looduslike tekstiilivärvidega värvitud villasest lõngast. Need valmistati Madalmaades Enghieni linnas. Piltvaipadel on kujutatud piiblist tuntud kuningas Saalomoni loo motiivid. Kõigile vaipadele on tellija tunnusena sisse kootud kolm Tallinna vappi, vappide kohal on kudumise aasta 1547. Alates 1937. aastast kuuluvad vaibad Tallinna Linnamuuseumi varade hulka.
Tallinna piltvaipade 9-meetrist originaali säilitatakse Tallinna Linnamuuseumi tekstiilihoidlas. Viie ja poole sajandi vanused vaibad on nii hinnalised, et neid ei lubata paljaste kätega puudutada. Raekoja kodanikesaalis on aga eksponeeritud keskaegse vaiba koopia, mis valmistati 2004. aastal Tallinna raekoja 600 aasta juubeliks Inglismaal Oxfordi ettevõttes Hines of Oxford. Vaipade tegemisel juhinduti linnamuuseumis hoitavate piltvaipade tagaküljelt võetud pleekimata lõnganäidistest ja fotodest.
20. sajandil oli kaks juhust, kui Tallinn oleks võinud oma hinnalistest piltvaipadest ka ilma jääda. 1909. aastal, kui linnavalitsuses oli tolle aja kohta, kus Eesti kuulus Vene tsaaririiki, väga palju eestlasi, arvati, et vaibad võiks maha müüa, kuna eelarveaugud vajasid täitmist. Mõeldi, et saadud raha eest saaks ehitada linna haigla või kooli vms. Siiski astus üldsus vahele. Ilmus väga palju artikleid, isegi Riia ja Peterburi lehtedes. Niisiis jäid vaibad müümata. I maailmasõja ajal viidi kuulus vaip Moskvasse lahingute eest varjule. See oleks võinud nagu näiteks Tartu Ülikooli varad, sinna jäädagi. Jaan Poska oskas aga Tartu rahulepinguga vaibad koos muu hinnalisega Venemaalt tagasi nõuda.
Uno Stockholm

Uno Stockholm (20. veebruar 1912 Tallinn – 31. detsember 1953 Melbourne) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1929 Tallinna Reaalkooli. Aastatel 1929–1939 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane. Ordineeriti 2. veebruaril 1947 õpetajaks.
Ta põgenes aastal 1944 Saksamaale ja oli Oldenburgi põgenikelaagris (asus Alam-Saksimaal) kirikuõpetaja. Aastal 1948 siirdus ta Saksamaalt Austraaliasse ja oli 1948–1953 Melbourne'i koguduse õpetaja.
Uno Stockholm suri aastal 1953 Melbourne'is, kuid on maetud Sydneysse.
Isiklikku.
Tema isa Friedrich Stockholm oli Tallinna Toompea Kaarli koguduse ja Sydney Jaani koguduse õpetaja.
Albert Soosaar

Albert Soosaar (6. september 1906 Salutaguse mõis – 7. august 1995 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1925 Haapsalu Läänemaa Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1925–1932 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli ÜS Liivika vilistlane. Üliõpilaspõlves töötas ta Läänemaal kooliõpetajana. Prooviaastal oli ta Martna Püha Martini koguduses (Gustav Halleri juures). Ordineeriti 18. veebruaril 1934 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1934–1935 Lääne praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1935–1940 oli ta Sisemisjoni Seltsi sekretär. Aastatel 1941–1967 oli ta Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Aastatel 1967–1986 oli ta Tallinna Jaani koguduse 2. pihtkonna õpetaja, jäi aastal 1986 emerituuri.
Albert Soosaar suri 7. augustil 1995 ja ta maeti 12. augustil 1995 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg Enn Soosaar oli tõlkija ja esseist, väimees Bruno Junk oli kergejõustiklane, käija.
389 eKr

Aasta 389 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 365. aasta "ab urbe condita".
314 eKr

Aasta 314 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 440. aasta "ab urbe condita".
Ab urbe condita

Ab urbe condita (ladina keeles 'linna (s.o Rooma) asutamisest alates'; lühend "AUC", "a.u.c" või "a.U.c.") on Vana-Rooma ajaarvamises kasutatav väljend, millega viidati Rooma linna oletatavale asutamisaastale 753 eKr.
Seim

Seim on mitmes kunagise Rzeczpospolita maa-alal asuvas riigis parlamendi nimetus.
Liina Brunelle

Liina Brunelle (varasem nimi Liina Paukku; sündinud 12. oktoobril 1978 Kohtla-Järvel) on Eesti päritolu Prantsusmaal elav näitleja. Tema emakeel on vene keel.
Alan Dundes

Alan Dundes (8. september 1934 – 30. märts 2005) oli Ameerika Ühendriikide rahvaluuleteadlane ja antropoloog.
Dundes õppis Yale'i Ülikoolis inglise keelt ning sai doktorikraadi Indiana Ülikoolis rahvaluule alal. Pärast seda asus ta tööle Kansase Ülikooli ning aasta pärast California Ülikooli Berkeleys, kus oli rahvaluule õppejõud kuni surmani.
Kansase Ülikool

Kansase Ülikool on ülikool Ameerika Ühendriikides, Kansase osariigi suurim ülikool.
Ülikooli linnakud paiknevad Lawrence'is, Wichitas, Overland Parkis, Salinas ja Kansas Citys. Ülikool avati 1866. aastal ning 2010/2011 õppeaastal õppis seal ligi 30 000 üliõpilast.
Vabariik (Venemaa haldusüksus)

Vabariik (vene "республика") on haldusüksuse (föderatsiooni subjekti) tüüp Venemaal.
Venemaa koosneb 83 föderatsiooni subjektist (1. järgu haldusüksusest), millest 21 on vabariigid. Erinevalt kraidest ja oblastitest on vabariigid rahvusriiklikud moodustised (vene keeles "национально-государственное образование"). Põlisrahvust, kelle järgi vabariik on nime saanud, nimetatakse Venemaal nimirahvuseks (vene keeles "титульная нация"). Venemaa ajaloos riiklikult praktiseeritud rahvaste sunniviisilise ümberasustamise, aga ka vabatahtliku siserände tõttu ei moodusta nimirahvus vabariigis tingimata enamusrahvust. Erinevalt Venemaa muudest föderatsiooni subjektidest on vabariikidel õigus kehtestada oma põhiseadus ja oma riigikeel(ed).
Lawrence

Lawrence on linn USA-s Kansase osariigis, Douglase maakonna keskus. See on suuruselt osariigi kuues linn. 2010. aastal elas linnas 87 643 inimest.
Lawrence'is asub Kansase ülikooli peamine linnak.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 80 098 inimest. Linnas oli 31 388 majapidamist ja 15 725 perekonda. Asustustihedus oli 1100 in/km². 91% elanikest rääkis esimese keelena inglise keelt, 3% hispaania keelt ja 1% hiina keelt. 18,6% elanikest olid alla 18 aasta vanad, 30,7% vanuses 18–24, 28,5% vanuses 25–44, 15,1% vanuses 45–64 ja 7,2% vanemad kui 65 aastat.
Douglase maakond

Douglase maakond võib olla üks 12-st sellenimelisest maakonnast Ameerika Ühendriikides. Need kõik on nimetatud senaatori ja presidendikandidaadi Stephen A. Douglase järgi.
Douglase maakond (Kansas)

Douglase maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigi kirdeosas.
2010. aastal elas maakonnas 110 826 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Lawrence (87 000 elanikku). Suuremad asulad on veel Eudora (6000) ja Baldwin City (4200).
Maakonna pindala on 1229 km².
Kagu-Alaska

Kagu-Alaska ehk kõnekeelselt Alaska käepide (inglise keeles "Alaska Panhandle") või tlingitite maa (tlingiti keeles "Lingít Aaní") on Alaska osariigi maa-alade suhteliselt kitsa kujuga väljaulatus kagukaares. Piirkond paikneb Kanadas asuva Briti Columbia provintsi piirijoone ning Vaikse ookeani rannajoonte vahel, kuuludes Ameerika Ühendriikidele. 
Seal valitseb jahe vihmane kliima koos metsikult kauni looduse ja kaugele ulatuvate igihaljate metsadega.
Põhilised majandusharud on turism ja kalandus.
Linnad.
Piirkonna suurimad linnad on Juneau (~32 000 elanikku), Sitka ja Ketchikan.
Hyder on idapoolseim linn kogu osariigis.
Šamil Serikov

Šamil Serikov (5. märts 1956 – 22. november 1989) oli kasahhi rahvusest NSV Liidu maadleja.
Ta on olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister Kreeka-Rooma maadluses.
1978. aastal tuli ta NSV Liidu meistriks.
1989. aastal lõpetas elu enesetapuga.
2003. aastast korraldatakse Kasahstanis temanimelist mälestusturniiri.
Biotehnoloogia ajalugu

 
Biotehnoloogia ajalugu kirjeldab märkimisväärseid sündmusi biotehnoloogia ajaloos.
Philip Noel-Baker

Philip John Noel-Baker (1. november 1889 – 8. oktoober 1982) oli Suurbritannia poliitik, diplomaat, õppejõud ja kergejõustiklane. 
Ta oli aktiivne desarmeerimise eestkõneleja. Selle eest tunnustati teda 1959. aastal Nobeli rahuauhinnaga.
Antwerpeni olümpiamängudel 1920. aastal võitis ta 1500 meetri jooksus hõbemedali. Ta on ainuke inimene, kes on saanud nii olümpiamedali kui ka Nobeli auhinna.
Ferdinand Buisson

Ferdinand Édouard Buisson (20. detsember 1841 Pariis – 16. veebruar 1932 Thieuloy-Saint-Antoine) oli Prantsuse haridustegelane, patsifist ja poliitik. Ta oli inimõiguste eest võitleva ühenduse Ligue des Droits de l'Homme asutaja ja president aastatel 1914–1926.
Buisson sai koos Saksa poliitiku Ludwig Quiddega 1927. aastal Nobeli rahuauhinna.
Georges Pire

Georges Charles Clement Ghislain Pire (10. veebruar 1910 Dinant – 30. jaanuar 1969 Leuven) oli Belgia dominiiklasest munk, kes pälvis põgenike abistamise eest II maailmasõja lõppedes 1958. aastal Nobeli rahuauhinna.
Lê Đức Thọ

Lê Đức Thọ (14. oktoober 1911 – 13. oktoober 1990) oli Vietnami revolutsionäär, kindral, diplomaat ja poliitik. 
1973. aastal anti talle ja USA riigisekretärile Henry Kissingerile Nobeli rahuauhind. Lê Đức Thọ keeldus rahuauhinnast.
Naa-dene keeled

Naa-dene keeled on Põhja-Ameerika põliskeeltest koosnev keelkond, kuhu kuuluvad ejaki keel, tlingiti keel ning alamrühmana atapaski keeled (apatši, hupa, kojuko, navaho jt). Haida keele keelkonda arvamine on vaieldav. Kokku kuulub keelkonda isegi kuni kolmkümmend keelt.
Ejaki keel arvatakse olevat välja surnud, kuna viimane kõneleja suri 2008. aastal. Tlingiti keelt kõneleb mõnisada inimest Alaska kaguosas ja Lääne-Kanadas. Atapaski keeli kõneldakse suurtel aladel Kanada loodeosas ning Ameerika Ühendriikide lõunapiirkonnas. Tänapäeval on neist navaho keelel kõige suurem kõnelejaskond (peamiselt Arizonas ja New Mexicos).
Spiegel im Spiegel

"Spiegel im Spiegel" on Eesti helilooja Arvo Pärdi kirjutatud muusikateos. Teos valmis 1978. aastal vahetult enne helilooja ärasõitu Eestist. Muusikateos on kompositsioonitehnikalt tintinnabuli-stiilis, mis on Pärdi enda loodud muusikastiil, milles sulanduvad üheks orgaaniliseks tervikuks kaks ühehäälset liini – meloodiahääl, mis liigub diatoonilistel heliredeli ridadel, ning kolmkõlahääl, mis liigub mööda toonika kolmkõla noote. Teose kestus on umbes 10 minutit. 
Kirjeldus.
Muusikateos on algselt kirjutatud ühele klaverile ning viiulile, kuigi viiul on tihti asendatud ka tšello või vioolaga. Samuti leidub versioone kontrabassi, klarneti, metsasarve, flöödi ja löökpillidega. Teos on minimalistliku muusikastiili näide.
Muusikateos on F-duuris 6/4 taktimõõdus. Klaver mängib parema käega tõusvaid kolmkõlasid, vasaku käega noote, mis sünkopeerivad viiulit (või muud instrumenti). Teine pill mängib aeglaseid, vaheldumisi tõusvaid ning laskuvaid heliredeli ridasid. Teos lõppeb A nooti (mediant F-le). 
"Spiegel im Spiegel" võib tähendada saksa keeles otse tõlgitult kas "peegel peeglis" või "peeglid peeglis", viidates paralleelselt seisvatesse peeglitesse tekkivate kujundite lõpmatusele: kolmkõlad korduvad lõputult väikeste variatsioonidega, justkui peegeldudes edasi ja tagasi.
2011. aastal pühendati BBC Raadio neljandas programmis "Soul Music" teosele pool tunnikest, milles vaadeldi "võimsa emotsionaalse mõjuga" teoseid. Samuti arutas viiuldaja Tasmin Little oma suhteid teosega. 
Teose kasutamine.
Muusikateost on tihti kasutatud televisioonis, filmides ja teatris.
Raimund Felix Sepp

Raimund Felix Sepp (11. detsember 1916 Tallinn – 14. jaanuar 1995 Tallinn) oli eesti lauatennisist ja treener.
Ta lõpetas Tallinna 13. algkooli. 
Sepp harrastas lauatennist aastatel 1928–1958. Nõukogude Liidu meistrivõistlustel saavutas ta 1952. aastal hõbeda ja 1955. aastal pronksi meespaarismängus, võistkondlikel meistrivõistlustel sai 1953. ja 1955. aastal hõbeda. Sepp võitis aastatel 1950–1957 Eesti meistrivõistlustel kokku 19 medalit: 2 kulda, 8 hõbedat ja 9 pronksi.
Ta töötas lauatennisetreenerina Kalevis aastatel 1949–1953 ja 1961–1965, Spartakis 1953–1959 ja Tööjõureservides 1959–1961. Aastatel 1949–1980 tegutses Sepp ka lauatennisekohtunikuna. Ta rajas 1959. aastal Tallinnas Rataskaevu tänavas (praegune Rootsi Mihkli kirik) esimese statsionaarse lauatennisesaali.
Abdoul Mbaye

Abdoul Mbaye (sündinud 13. aprillil 1953 Dakaris) on Senegali pangandustegelane ja poliitik.
3. aprillist 2012 kuni 1. septembrini 2013 oli ta Senegali peaminister.
Gordon Darcy Lilo

Gordon Darcy Lilo (sündinud 28. augustil 1965) on Saalomoni Saarte poliitik, kes oli 16. novembrist 2011 kuni 9. detsembrini 2014 Saalomoni Saarte peaminister.
Ta on õppinud majandust ja avalikku haldust Austraalias ja Paapua Uus-Guineal.
Gordon Darcy Lilo kuulub Rahvuslikku Reformi- ja Arengukoalitsiooni.
Ta valiti parlamenti 2001. aastal ja uuesti 2006. aastal.
2006. aastal oli ta rahandusminister, 2007. aastal algul justiitsminister ja seejärel keskkonnaminister.
Moulaye Ould Mohamed Laghdaf

Moulaye Ould Mohamed Laghdaf (araabia keeles مولاي ولد محمد لغظف; sündinud 12. detsembril 1957 Némas) on Mauritaania poliitik ja diplomaat.
14. augustist 2008 kuni 21. augustini 2014 oli ta Mauritaania peaminister.
Ta on hariduselt insener. Enne peaministriks saamist oli ta alates 2006. aastast Mauritaania suursaadik Belgias ja Euroopa Liidu juures.
George Ellery Hale

George Ellery Hale (29. juuni 1868 Chicago – 21. veebruar 1938) oli Ameerika Ühendriikide astronoom. Ta tegeles eelkõige Päikese uurimisega.
Ta õppis MIT-s, Harvardi kolledži observatooriumis ja Berliini Humboldti Ülikoolis. Üliõpilasena leiutas ta 1890. aastal spektroheliograafi. Samal aastal nimetati ta Kenwoodi astrofüüsilise observatooriumi direktoriks, seejärel sai ta professoriks Beloiti kolledžis ja Chicago ülikoolis.
Ta asutas Yerkesi, Mount Wilsoni ja Palomari observatooriumi. Pärast pensionile jäämist rajas ta Pasadenas Hale'i päikeselaboratooriumi.
George Ellery Hale tõestas oma vaatluste põhjal, et päikeseplekke põhjustab Päikese magnetväli.
Mälestuse jäädvustamine.
George Ellery Hale'i järgi on saanud nime muu hulgas Hale'i teleskoop Palomari observatooriumis.
San Gabrieli mäed

San Gabrieli mäed on mäestik Ameerika Ühendriikides Californias.
Mäestik jääb Los Angelese ja San Bernardino maakonna alale. Ta eraldab Los Angelese tasandikku ja Mojave kõrbe.
Mäestiku kõrgeim mägi on 3069 meetri kõrgune Mount San Antonio.
Mount Wilsoni tipus asub Mount Wilsoni observatoorium.
Andre Sepp

Andre Sepp (sündinud 25. oktoobril 1971) on Eesti poliitik, XII ja XIII Riigikogu liige. 1998. aastast kuulub Eesti Reformierakonda.
Andre Sepp lõpetas Tallinna 13. Keskkooli ja Eesti Riigikaitse Akadeemia. Töötas Harju Politseiprefektuuris 1992–1997. Ta oli 1999–2011 Raasiku vallavanem ja 2002–2007 Harjumaa Omavalitsuste Liidu esimees.
Ta oli 6. aprillist 2011 kuni 26. märtsini 2014 XII Riigikogu liige. 18. juunist 2014 oli ta taas Riigikogu liige XII koosseisu volituste lõppemiseni. 31. oktoobrist 2017 kuni novembrini 2021 oli ta taas Raasiku vallavanem. 
2018. aastal valiti Andre Sepp aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.
Margareta Engström

Margareta Engström ehk Madlike on tegelane Astrid Lindgreni raamatutes "Madlike" ning "Madlike ja Jaanikingu põnn".
Karakter.
Margareta Engström on peaaegu seitsmeaastane tüdruk. Ta hakkas ennast väiksena ise Madlikeseks hüüdma ja sestsaadik jäi see nimi talle külge. Margaretaks hüütakse teda ainult siis, kui ta on mingi pahandusega hakkama saanud – tõsi küll, seda juhtub üpris tihti. Madlike tahaks väga olla hea ja kuulekas, seepärast on lihtsalt kahju, et see ei kipu alati õnnestuma. 
Liinuse Ida tavatseb öelda, et "sellele plikale kargavad plaanid pähe niisama kähku, kui põrsas silmi pilgutada jõuab". Õhtuti jutustab Madlike Liisbetile lugusid, sealhulgas ka Liinuse Idalt kuuldud piiblilugusid. Vanemad muretsevad, et Madlike on tuisupea, ning ka koolipreili sõnul on tal kooliga kohanemisel raskusi. Äpardused lihtsalt juhtuvad alalõpmata. Äparduste varjamiseks mõtleb ta välja klassivenna Rihardi, kelle kaela kõik ajab. Üldse on ta elava fantaasiaga laps, kes mõtleb välja igasuguseid mänge ning ka nutikaid lahendusi probleemidele. Lugemine tuleb Madlikesel soravalt välja, kirjutamisega on lood veidi halvemad, aga kõige halvemad on lood arvutamisega. 
Madlike saab kergesti vihaseks ning oskab hästi kakelda. Kui Madlikesele tuleb peale selline raev ja meeleheide, nagu see ainult temaga võimalik on, nimetab isa seda Suureks Maavärinaks. Tegelikult on ta hooliv tüdruk, kes tahab, et kõik alati õnnelikud oleksid, nii palub ta ema, et see jõululaupäeval väsinud ei oleks, ning kingib Abbele suupilli, et ta liiga väheste jõulukinkidega ei jääks. Madlikesele meeldib ka laule välja mõtelda, näiteks mõtleb ta isa lohutamiseks välja "Mökulaulu" ja oma surma ootavatele täidele ühe lahkumislaulu. 
Välimuselt on Madlike päevitunud, paksude pruunide juuste, pikkade tumedate ripsmete ning siniste silmadega. Ta on peenike ja sihvakas, tugev ning väle nagu kass. Liinuse Ida ütleb ikka, et Madlike poleks pidanud plikaks sündima, tema oleks pidanud olema poiss. Madlikesel hakkab kergesti nina verd jooksma, enamasti ei tähenda see midagi hullu, tõsi, vahel kaasneb see kaklemisega. Madlike ise on oma välimusega täiesti rahul, ta leiab, et on isa moodi, ning see tähendab, et ta saab kindlasti mehele. 
Seosed.
Madlikese karakter on paljuski võetud Astrid Lindgreni parima lapsepõlvesõbra Anne-Marie pealt. Too oli härra Ingeströmi tütar ja nad elasid suures valges majas, olles autori lähimad naabrid. Mardie – Rootsi versioon Madlikesest – oli Anna-Marie hüüdnimi. Paljud raamatus kirjeldatavad mängud on pärit nende lapsepõlvemängudest. Mardie oli julge ja tugev, ta õpetas Astridit kaklema ning koos ronisid nad puude otsa ja katustele. Madlikese väike õde Liisbet sarnaneb paljuski Anna-Marie õe Stinaga. 
Mõlemas filmis ("Du är inte klok, Madicken", 1979, ja "Madicken på Junibacken", 1980) ning sarjas "TV-piraterna" (1983) mängis Madlikest rootsi lapsnäitleja Jonna Lisa Liljendahl. Ta on sündinud 6. novembril 1970 Stockholmis.
Abbe Nilsson

Abbe Nilsson on tegelane Astrid Lindgreni raamatutes "Madlike" ning "Madlike ja Jaanikingu põnn".
Abbe on Madlikese 15-aastane naabripoiss. Ta on kõhetu, aga ilus poiss heledate juuste, siniste silmade ja suure suuga. Pügamata juuksepahmaku peale surub ta tihti oma soni. Madlike on otsustanud, et kui mingi abiellumine vajalik on, siis abiellub ta just Abbega, kuigi poiss sellest veel midagi ei tea. 
Abbe küpsetab suhkrukringleid ja müüb neid turul, kuigi tegelikult peaks kringleid küpsetama isa ja turul peaks seisma ema, aga enamasti jääb kõik poja õlgadele. Abbe ise tahaks hoopis meremeheks saada. Vahel kaalub ta ka Siberi suure raudtee vedurijuhi või aardeotsija ametit. Köögis küpsetades jutustab ta Madlikesele lugusid sõjast, mõrtsukatest ja vaimudest. Muuhulgas jutustas ta ka, et on pärit krahvisoost ning tal on kummitav vaarisa „kõrgestisündinud krahv Abbe Nilsson Krook“. Vahel ta küll lollitab väikese Madlikesega, aga tegelikult on ta hea poiss. Õhtuti käib Abbe akna taga kuulamas, kuidas Jaanikingul enne magama jäämist lauldakse, pärast ära hiilides on ta väga ettevaatlik, et mitte nartsisse maha tallata. 
Jõulude eel on Abbe ainus, kes kodu koristada üritab, ning ta seab üles ka päkapikkudega plakati. Lisaks ostab ta jõulukingiks vanematele valge varjuga petrooleumlambi, mille jaoks ta on kaua raha teeninud. Vanemad seevastu unustavad tema kingituse aastast aastasse ära. Samas on isa Abbe üle uhke ja kutsub teda "minu poeg" ning tahab vahel midagi poja heaks teha – kuigi paljuski enesetõestuseks.
Abbel on kaks küülikut: hall Mams ja pruun Paps. Nad saavad pojad, aga pojad saab Paps, mitte Mams. Lisaks loomadele meeldivad Abbele jõnglased, ka Kaisa. Ta tähendab, et üldse meeldib ta ka kõigile Jaanikingu tüdrukutele – tõsi, ta pole päris kindel kuidas on lood Alvaga.
Njazi Kuqi

Njazi Kuqi (sündinud 25. märtsil 1983 Vučitrnis Kosovos) on albaania päritolu Soome jalgpallur (ründaja).
Klubikarjääri jooksul mängis ta Soome, Inglismaa, Saksamaa, Šotimaa, Kreeka, Itaalia ja India klubides.
Tema vennad Shefki Kuqi ja Albert Kuqi on samuti jalgpallurid.
Ta mängis Soome jalgpallikoondises aastatel 2005–2013 kokku 12 mängu ja lõi viis väravat. 1. juunil 2012 toimunud sõpruskohtumises Eestiga lõi ta Soome koondises kaks väravat.
Isetühjenemine

Isetühjenemine on keemiliste vooluallikate puhul nendes sisalduva elektrihulga iseeneslik vähenemine aja jooksul, seda ka siis, kui neist voolu ei tarbita. Isetühjenemine võib sõltuvalt keemilise vooluallika liigist ja süsteemist toimuda erineva kiirusega. Selle omaduse arvestamine aitab valida seadmele sobiva toiteallika vastavalt kasutamise iseärasustele.
Üldist.
Isetühjenemist põhjustavad kõrvalreaktsioonid ja sisemised lühised. Kõrvalreaktsioonid, mille peapõhjuseks on keemiliste ainete ebapuhtus, kulutavad vooluallika elektroodide elektrokeemiliselt aktiivset materjali. Siselühised leiavad aset, kui elemendi negatiivse ja positiivse elektroodi aktiivained satuvad vahetusse kokkupuutesse, põhjuseks harilikult ebatäiuslik või vigastusega separaator (elektroodide eraldaja).
Isetühjenemist mõjutab tugevasti ümbrustemperatuur: üldreeglina suurendab temperatuuri 10-kraadine tõus isetühjenemise kiirust kahekordselt.
Isetühjenemisest sõltub olulisel määral patarei säilimiskestus. Säilimiskestus ehk säilivus on ajavahemik, mille lõppedes toatemperatuuril säilitatud elemendil on alles veel näiteks 90% esialgsest mahutavusest. Säilimisaja lõpu kuu ja aasta on märgitud elemendile.
Patareide ja akude isetühjenemise võrdlus.
Akud isetühjenevad patareidest oluliselt kiiremini, seepärast on andmed patareidel aasta kohta ja akudel kuu kohta.
Kõige suurem on isetühjenemise kiirus NiCd- ja eriti NMH-akudel, mille odavamad eksemplarid võivad kuu jooksul kaotada kogu oma laengu (kuigi esialgne mahutavus ei pruugi olla kuigivõrd vähenenud). Neid on kõrvale tõrjumas täiustatud modifikatsioon LSD-NiMH-aku, mida võib isetühjenemise poolest võrrelda tavalise leeliselemendiga.
LSD-NiMH-aku

LSD-NiMH-aku (lühend LSD inglise keele sõnadest "low self-discharge" aeglaselt isetühjenev) on nikkel-metallhüdriidaku täiustatud modifikatsioon, mis töötati välja Sanyo firmas ja lasti 2005. aastal välja nime all Eneloop. Selle akutüübi eriomaduseks on eriti aeglane isetühjenemine, mis saavutati keemiliselt stabiilsemate elektroodi- ja separaatorimaterjalide kasutamisega.
Võrdlus tavaliste NiMH-akudega.
Tavalise nikkel-metallhüdriidaku isetühjenemine on eriti kiire kohe laadimise järel: esimese paarikümne tunni kestel väheneb aku laeng (mahutavus) kuni kümnendiku võrra ja seejärel 15 ‒ 50 % kuus. Sellepärast pole nad sobivad väikese voolutarbe korral (näiteks juhtpuldis) või seadmeis, mida harva kasutatakse.
Esimese põlvkonna LSD aku isetühjenes kohe pärast laadimist esimese kuue kuu jooksul kuni 10 % ja edasi keskmiselt 5 % aastas. Täiustatud akutüübid säilitavad laengust ühe aasta pärast 90% ja kolme aasta pärast 80%. Seetõttu saab neid akusid turustada laetult ja kasutada ka nõrga voolutarbega seadmeis pikka aega ilma laadimise vajaduseta.
LSD-akudel on väike sisetakistus, järelikult nende pinge langeb ka suure koormusvoolu korral (näiteks videokaameras) vähem kui NiMH-akudel.
Nimimahutavus on mõnevõrra väiksem kui tavalistel NiMH-elementidel:
LSD-akusid võib laadida tavalise NiMH-aku laaduriga. Aku tööea seisukohast on loomulikult eelistatavad taibukad laadurid, mis valivad kohase laadimisrežiimi ja lõpetavad laadimistsükli automaatselt. Laadimis-tühjenduskordade arvu poolest ei erine LSD-akud tavalistest NiMH-akudest.
Aeglaselt tühjenevate NiMH-akude tootemarke.
Sanyo Peneloope-akude eelised osutusid sedavõrd ilmseks, et ka patareitootjad GP Batteries ja Yuasa töötasid välja samalaadsed tehnoloogiad; GP toodete marginimi on ReCyko, Yuasal eNiTIME. Paljud teised tootjad valmistavad ja kaubastavad nende tehnoloogiate baasil valmistatud akusid mitmesuguste marginimede all, näiteks Duracell Pre-charged, Panasonic Infinium, Panasonic Rechargeable EVOLTA, Philips MultiLife Ready to use, Sony Cycle Energy Blue, Varta Ready2Use.
Tõenäosushinnang

Tõenäosushinnang ehk episteemiline modaalsus avaldub lauses tõenäosus- või usutavusastme määranguna. Selles väljendub kõneleja seisukoht, kas lausesisu vastab tõele või mitte. Näiteks pole kõneleja teadmine absoluutselt kindel, kuna ta ei tugine omal kogemusel, mistõttu peab ta öeldu usutavusele andma omapoolse hinnangu.
Hinnang jaguneb sujuvalt astmeteks: täiesti tõsikindel, suure tõenäosusega, keskmise tõenäosusega, väikese tõenäosusega ja ebatõenäoline.
Eesti keel.
Tõenäosushinnangu väljendamine.
Leksikaalsed vahendid.
Tõenäosushinnangut väljendatakse valdavalt leksikaalsete vahendite abil, milleks võivad olla
rõhumäärsõnad.
"Ma vist unustasin triikraua sisse".
"Äkki ta jättis akna lahti"?
"Ta justkui ei tahtnud küsimusele vastata".
kiillaused.
"Homsest alates, ausõna, hakkan korralikuks". 
"Mine võta kinni, kas see tegelikult nii oli".
"Tema see oli, tõsijutt, ma oma silmaga nägin".
mitmesugused fraasid üldlaienditena.
"Tõtt öelda ei tahtnud ta veel koju minna".
"Mäletatavasti elasid nad kunagi meie majas".
"Mõistagi ajas see tal harja punaseks".
abisõnad.
"Ma oleks seda filmi nagu juba näinud".
"Ma pigem vaidlen vastu".
"Küll sa pärast näed, et mul oli õigus".
modaalverbid.
"Ta näib õnnetu".
"See võib kergelt ununeda".
"Meie plaan peab korda minema".
Kõrvallausete ja lauselühenditega märgitud tõenäosushinnangut väljendavad põhilausesse jäävad
1. performatiivverbid, mille puhul hinnangut sisaldav lause vormistub kõrvallause või "vat"-tegevusnimena: 
"Ta kinnitas, et oli ukse enda järelt lukustanud".
"Ma ei usu, et jätsin võtmed koju".
Arvan teda piisavalt tundvat.
2. omadussõnad: 
"On ilmselge, et tal on selleks annet".
"Tõenäoline, et homme õhtuks oleme kodus".
"Kahtlane, kas me õigeks ajaks valmis saame."
3. nimisõnad: 
"See on tõsi, mida sinu kohta räägitakse".
"Teda reeturiks pidada on absurdsus".
4. "da"-tegevusnimed "arvata, teada" jt
"Arvata on, et hästi see kõik ei lõppe".
intensiivsusadverbid.
Tõenäosust märkivate sõnade intensiivsust saab suurendada või vähendada intensiivsusadverbide abil. Tõenäosust suurendavad:
"päris, täiesti, absoluutselt, üpris, vägagi, kindlasti, ülimalt" jt. Tõenäosust vähendavad: "üsna, peaaegu, kaunikesti, kaunis, küllaltki, võrdlemisi" jt.
"Vägagi tõenäoliselt tulevad meil valged jõulud".
"On üpris ebausutav, et homme soojemaks läheb".
Grammatilised vahendid.
Grammatilistest vahenditest väljendab tõenäosushinnangut 
tingiv kõneviis.
millest järeldub, et lausesisu ei vasta tegelikkuses tõele.
"Oleksin ma aimanud, et hakkab sadama, võtnuksin vihmavarju kaasa".
kaudne kõneviis.
mida kasutatakse teataval juhul, näiteks kui kõneleja jätab andmata tõenäosushinnangu sündmuse kohta, milles on ise osalenud. Üldjuhul vahendatakse kaudse kõneviisi abil võõraid seisukohti, mitte oma veendumust, seega jääb tõenäosushinnag tavaliselt andmata.
"Ma olevat nende öörahu häirinud. Ma polevat päev otsa lillegi liigutanud.
Muravlenko

Muravlenko on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas. Linn asub 480 km kaugusel Salehardist.
Aastal 2002 elas linnas 36 000 inimest ja 2010. aastal 33 400 inimest.
Owe Petersell

Owe Petersell (sündinud 11. aprillil 1972 Pärnus) on eesti ajakirjanik.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1990. aastal hõbemedaliga Pärnu 4. Keskkooli, 1995. aastal "cum laude" Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna eripedagoogika erialal ning sai sotsiaalteaduskonnast 1997. aastal magistrikraadi eripedagoogika erialal.
Töökäik.
Ta töötas 20 aastat, jaama esimesest päevast alates, raadiojaamas Elmar, olles aastail 2004–2017 Raadio Elmar peatoimetaja. 2017. aastal asus tööle Tallinna Botaanikaaeda. 2018. aastast on ta Vikerraadio ja ETV "Terevisiooni" saatejuht.
Lisaks raadiotööle on Petersell juhtinud telesaateid (uudistesaadet "A4" TV3-s, hommikusaadet "Värskelt õhus" Eesti Televisioonis, heategevussaadet "Jõulusoojus" Kanal 2-s jm), teinud modellitööd ja väikseid näitlejarolle ("Taarka", "Kelgukoerad"). Ta on osalenud "Eesti otsib lemmiklaulu" akadeemias ja korduvalt "Eurolaulu" žüriis.
Looming.
Owe Petersell on kirjutanud laulusõnu (Anne Veskile "Ingleid ei...", "Ma saadan ta", "Ma tänan sind", "Ma ju tean", "Oled mulle vaid tuul" ja "Peatu hetkeks", Marju Länikule "On üks meil hing" ja "Süda silmades", Kaire Vilgatsile "Maailm hea", Vaike Hannustile "Veel hoolin", Brigita Murutarile "Hõbenuga" jpt). 
Laulusõnu on ta kirjutanud ka Mark Fallbergi varjunime all ("Põgenen" ja “Sinuga end elusana tunda võin”, muusika Mikk Targo, "Lõpp sellel lool", viis Grete Paia, "Sina loed, ei muu", muusika Rolf Roosalu).
Klaverikontsert

Klaverikontsert on instrumentaalkontsert sümfooniaorkestrile ja sooloklaverile.
Teose vormiks on tavaliselt sonaaditsükkel.
Klaverikontserte hakati kirjutama 18. sajandi lõpus, eriti populaarsed olid need klassikalisel ja romantilisel ajajärgul. Kõige tähtsam roll selle žanri arendamisel oli Wolfgang Amadeus Mozartil, kes kirjutas 27 klaverikontserti. Teisi tuntumaid klaverikontserte on loonud Ludwig van Beethoven, Frédéric Chopin, Franz Liszt, Camille Saint-Saëns, Sergei Rahmaninov, Robert Schumann, Edvard Grieg, Johannes Brahms ja Pjotr Tšaikovski.
Osmino

Osmino (vene keeles "Осьмино") on alevik Venemaal Leningradi oblastis Luga rajoonis, Osmino külaasunduse halduskeskus. Alevit läbib Saba jõgi. Asulat on esmamainitud kirjalikes allikates 1498. aastal. 1961. aastani oli Osmino rajoonikeskuseks. Alevikus asub haigla, kultuurimaja ja keskkool. Suurim ettevõte on aktsiaselts Partisan (ОАО "Партизан"). 2006. aastal elas alevikus 1644 elanikku.
Etümoloogia.
Osmino nime päritolu kohta on erinevaid tõlgendusi. Kord murdunud seal Peeter I tõlla telg ('telg' on vene keeles "ось"). Telg vahetati välja ja Vene tsaar andis kohale nime "telje" venekeelse vaste järgi. Teise tõlgenduse kohaselt on Osmino nimi seotud mõistega "восьмино", mis on vana vene pindalaühik (u 1/4 aakrit). Ent Osmino nimi võis pärineda ka sõnast "осма", mis tähendab vene keeles elamut. 
Ajalugu.
XVIII sajandi alguses oli Saba jõe kallastel paiknev Osmino üheks strateegilise tähtsusega punktiks Venemaa ja Rootsi piiril. 1700. aastal, mil Peeter I ründas esimest korda Narvat, läbis Osminot "Šeremetjevi tee" – tee, mida mööda liikusid feldmarssal B. P. Šeremetjevi väed, teiste hulgas ka tsaar ise.
1941. aasta juulist 1944. aasta veebruarini oli Osmino okupeeritud Saksa vägede poolt.
Samal ajal Leningradi oblastiga moodustati 1. augustil 1927 Osmino rajoon. Rajoon likvideeriti 1961. aasta augustis ja selle territoorium jagati Luga ja Volossovo rajooni vahel. 
Hariduselu.
1861. aastast tegutseb külas kool. Täna kannab see nime Osmino Üldhariduslik Keskkool. Koolis õpib 180 õpilast ja töötab 21 õpetajat.
40 eKr

Aasta 40 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see 714. aasta "ab urbe condita". 
Sündmused.
Gnaeus Domitius Calvinus ja Gaius Asinius Pollio olid Rooma konsulid.
Ideaalne vedelik

Ideaalne vedelik ehk ideaalvedelik on kujutletav vedelik, millel täielikult puudub viskoossus ja kokkusurutavus.
Ideaalse vedeliku kontseptsiooni kasutatakse laialdaselt hüdromehaanika ja aerodünaamika arvutustes.
Evelyn Glennie

Dame Evelyn Elizabeth Ann Glennie (sündinud 19. juulil 1965 Aberdeenshire's) on šoti löökpillimängija (trummid, marimba ja ksülofon). 
Ta on esimene soololöökpillimängija 20. sajandi läänemaailmas. 
11-aastaselt jäi ta 90 % ulatuses kurdiks.
Endel Lippus

Endel Lippus (3. detsember 1926 Tallinn – 30. september 2008) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.
Haridus.
Ta lõpetas 1945. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1951. aastal viiuli erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Herbert Laane ja Vladimir Alumäe klass). Täiendas end aastatel 1951–1954 Leningradi konservatooriumis Juli Eidlini juures.
Töökäik.
Lippus töötas 1961–2006 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis / Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias viiuliõppejõuna, 1977–1983 keelpillikateedri juhatajana, dekaanina ja 1983–1991 prorektorina.
Tema õpilased on olnud teiste hulgas Andres Mustonen, Mati Uffert, Ülo Kaadu, Anu Järvela, Ulrika Kristian, Toomas Nestor ja Olga Voronova.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli pianist ja pedagoog Virve Lippus. Muusikateadlane Urve Lippus oli nende tütar, teine tütar on ajalooõpetaja Karin Lippus.
Kassiteriit

Kassiteriit on oksiidne mineraal, tinaoksiid (SnO2).
Kassiteriit on peamine tinamaak.
Kassiteriit kuulub tetragonaalse süngooniaga mineraalide hulka. Mineraali kõvadus Mohsi skaalal on 6–7, tihedus 6,8–7,1 g/cm³.
Värvuselt on mineraal enamasti pruun või must. Ta on tavaliselt läbipaistmatu, heledamad kristallid võivad olla ka läbipaistvad.
Kassiteriiti peetakse poolvääriskiviks ja sellest valmistatakse ehteid.
Kassiteriidi leiukohad on Malaisias, Tais, Indoneesias, Somaalias, Venemaal, Rwandas, Austraalias, Boliivias, Mehhikos, Kongo DV-s, Hiinas, Brasiilias.
Volframiit

Volframiit ((Fe,Mn)WO4) on rauda, mangaani ja volframit sisaldav monokliinne mineraal.
Volframiit kuulub tähtsamate volframimaakide hulka.
Värvuselt on ta punakaspruun kuni must. Kõvadus Mohsi skaalal on 4–4,5, tihedus 7,1–7,5 g/cm³.
Volframiiti leitakse tavaliselt kvartsisoontest. Mineraali kaevandatakse muu hulgas Hiinas, Suurbritannias, Portugalis, Boliivias, Birmas, Malaisias, Rwandas, Austraalias, USA-s, Lõuna-Koreas, Kongo DV-s.
Pisi-vesiroos

Pisi-vesiroos ("Nymphaea thermarum") on vesiroosiliste sugukonda vesiroosi perekonda kuuluv veetaimeliik.
Pisi-vesiroos on väikseim vesiroos. Arvati, et ta on looduses hävinud. Ta kasvas endeemsena Rwanda edelaosas Mashyuzas ühesainsas väikeses veekogus veel kuni 2008. aastani, mil veekogu toitev kuumaveeallikas ammendus. Taime elukohaks oli umbes 25-kraadise temperatuuriga mudalomp. 2023. aastal leiti Rwandast taime uus elukoht.
Pisi-vesiroosi avastas 1987. aastal saksa botaanik Eberhard Fischer.
Taime lehe laius võib olla isegi umbes 1 cm. Õied on väikesed ja valged, kollaste tolmukatega.
Aastal 2009 õnnestus Kew' botaanikaaias pisi-vesiroosi seemnetest taimed kasvatada.
Mashyuza

Mashyuza on asula Rwanda edelaosas Lääneprovintsis, Bugaramast umbes 4 km põhjakirdes.
Asula geograafilised koordinaadid on .
Mashyuza endeemina kasvas kuni 2008. aastani väikseim vesiroos pisi-vesiroos.
Bugarama

Bugarama on linn Rwanda edelaosas Lääneprovintsis Rusizi ringkonnas.
Bugarama asub umbes 3 km kaugusel Burundi piirist.
Urve Lippus

Urve Lippus (5. märts 1950 Tartu – 13. mai 2015) oli eesti muusikateadlane, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor.
Haridus.
Lippus lõpetas 1975. aastal Tallinna Konservatooriumi muusikateaduse erialal, kus tema juhendajateks olid Herbert Tampere ja Ingrid Rüütel. Aastal 1985 kaitses ta Moskva Konservatooriumis kunstiteaduste kandidaadikraadi muusikateaduse erialal ning 1995. aastal omandas Helsingi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi muusikateaduses, kaitses töö teemal "Linear musical thinking. A theory of musical thinking and the runic tradition of Baltic-Finnish peoples".
Töökäik.
Lippus töötas 1975–2000 Keele ja Kirjanduse Instituudis. Alates 1976. aastast töötas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (kuni 1993 Tallinna Konservatoorium, kuni 2005 Eesti Muusikaakadeemia), alguses tunnitasulise ja erakorralise õppejõuna. Aastatel 1990–1995 tegutses ta dotsendina ning alates 1995. aastast oli ta professor. 1990–1995 juhtis Lippus muusikaajaloo kateedrit, 1995–2013 oli ta muusikateaduse osakonna juhataja.
Isiklikku.
Urve Lippuse isa oli viiuldaja ja muusikapedagoog Endel Lippus, ema pianist ja muusikapedagoog Virve Lippus. Keeleteadlane Pärtel Lippus on tema poeg.
Aleksander Looring

Aleksander Looring (28. aprill 1910 Vigala – 27. aprill 1942 Tartu) oli eesti ajaloolane ja jurist, mag. jur. 1939 (magistritöö "Eesti riigi sünd", Tartu 1939). EÜS "Ühenduse" liige. 
Ta õppis 1933–37 Tartu Ülikoolis õigusteadust; oli 1938–40 Jüri Vilmsi Mälestamise Komitee asutaja (komitee asutati Tartus 10. detsembril 1938) ja sekretär; sai alates 1. aprillist 1939 Vilmsi-nimelist stipendiumi.
Varem iseseisvusmeelse ja rahvuslikult mõtleva publitsistina tuntud Looring avaldas Nõukogude okupatsiooni esimesel aastal 1940–41 mitmeid marksismi-leninismi propageerivaid, töölisliikumist ülistavaid ja "kodanlikku vabariiki" kritiseerivaid artikleid. Pärast Saksa okupatsiooni algust oli ta ligi pool aastat peidus; tabati ja arreteeriti poliitilise politsei poolt detsembris 1941, viibis Tartu vanglas ning vaatamata mitmete kolleegide headele iseloomustustele mõisteti 27. aprillil 1942 surma ja lasti maha samal päeval, oma 32. sünnipäeva eelõhtul.
Jüri Vilmsi uurija.
Aleksander Looring uuris põhjalikult Jüri Vilmsi elukäiku ja poliitilist tegevust ning kogus hulgaliselt mälestusi kavandatava Vilmsi-koguteose jaoks. See kevadel 1940 suurelt osalt juba trükivalmis materjal jäi järgnenud sündmuste tõttu aastakümneteks käsikirja ning leidis põhiosas avaldamist alles aastal 1998 Hando Runneli koostatud kogumikus "Jüri Vilms mälestustes" (Ilmamaa, Tartu, 624 lk), mis sisaldab 4 Aleksander Looringu artiklit: "Jüri Vilmsi võitlusrikas ja saatuslik elutee" (lk 11–27; varem ilmunud: Akadeemia 1940, nr 3, lk 129–137; "Jüri Vilmsi gümnaasiumi-aastatest" (lk 63–102; varem pealkirjaga "Jüri Vilms Pärnus" – Eesti Kirjandus 1938, nr 10, lk 445–459 ja nr 11, lk 491–507; ka eraldi raamatuna "Jüri Vilms Pärnus", Tartu 1938), "Jüri Vilms iseseisvuse tee valmistajana" (lk 112–119; Kirjandusmuuseumi käsikirjast) ja "Jüri Vilmsi tegevusest 1918. aastal ja surmast" (lk 328–358; Kirjandusmuuseumi käsikirjast). Veel on Looringult ilmunud Vilmsi-artiklid "Jüri Vilmsi viimne teekond" (Akadeemia 1938, nr 2, lk 114–122) ja nimemärgi L. A. all "Jüri Vilms tsaarirežiimi-vastases võitluses" (Akadeemia 1940, nr 3, lk 138–143).
Jaan Krossi romaan "Tabamatus".
Aleksander Looring on Jaan Krossi romaani "Tabamatus: Jüri Vilmsi romaan" (Kupar, 1993) peategelane, Vilmsi-uurija, kes jutustab oma armastatud naisele Jüri Vilmsi elukäiku. Teos on ilmunud ka Jaan Krossi Kogutud teoste 11. köites (Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2003), rootsi keeles ("Motstånd: romanen om Jüri Vilms", Stockholm 1993, tõlkinud Ivo Iliste), soome keeles ("Kuningasajatus: Jüri Vilmsin romaani", Porvoo 1994, tõlkinud Juhani Salokannel) ja prantsuse keeles ("Dans l'insaisissable: le roman de Jüri Vilms", Pariis 2001, tõlkinud Jaques Tricot).
Jaan Krossi arvates oli Looringu mahalaskmise peamine varjatud põhjus Jüri Vilmsi surma asjaolude uurimine ning nagu sakslased 1918. aastal hukkasid Vilmsi, nii hukkasid nad 1942. aastal ka tema uurija.
Straton Lampsakosest

Straton Lampsakosest (vanakreeka keeles Στράτων; u 335 eKr Lampsakos – u 269 eKr) oli vanakreeka filosoof, peripateetikute koolkonna liige, Lykeioni juhataja pärast Theophrastose surma.
Straton tegeles palju loodusteaduste uurimisega nii, et sai omale lisanime Füüsik (Physikos). Ta lisas loodusteaduslikke elemente ka Aristotelese ideedele, samas seadis ka Aristotelese väiteid kahtluse alla. (Straton vaatles vihmapiiskade kiirenevat langemist räästast ja polnud nõus Aristotelese väidetava ühtlase liikumisega). Tema täiendused viisid selleni, et ta hakkas eitama aktiivse Jumala vajalikkust universumi loojana ja leidis, et universumi toimimiseks piisab loodusseadustest.
Peripateetikud

Peripateetikud (vanakreeka keeles περιπατητικοί 'ringijalutajad') on Aristotelese õpetust tõlgendanud ja arendanud Vana-Kreeka filosoofide koolkond. Sageli nimetatakse peripateetikuks ka Aristotelest ennast.
Mõiste pärineb Vana-Kreeka sõna "peripatētikós" transliteratsioonist, mis tähendab kõndimist. Aristotelese asutatud peripateetilist koolkonda tunti Peripatosena. Aristotelese kool sai sellise nime tema õpetuskoha Lykeioni sammaskäikude ("peripatoi") tõttu, kus liikmed kohtusid. Legend, et nimi tulenes Aristotelese väidetavast harjumusest loengute ajal kõndida, võis alguse saada Smyrna Hermippusest.
Tuntumad peripateetikud on Theophrastos, Straton Lampsakosest, Lykon Troasest, Ariston Keoselt, Kritolaos, Eudemos Rhodoselt, Aristoxenos, Dikaiarchos ja Klearchos Soloist.
Daugirdas Šemiotas

Daugirdas Šemiotas (sündinud 28. mail 1983 Kaunases) on Leedu poksija.
Šemiotas on seitsmekordne Leedu meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 2005–2011.
Šemiotas osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Erkebwlan Şınalïyevile (Kasahstan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Šemiotas sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) pronksmedali, võites küll poolfinaalis oma kohtumise, kuid vigastas ennast ja ei jätkanud võistlemist. Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marijo Šivolija-Jelicale (Horvaatia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Abdelkader Bouheniale (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Šemiotas osales 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Constantin Bejenarule (Rumeenia) jäi edasisest medaliheitlusest välja, 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Rene Krausele (Saksamaa) jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 38. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 2010), kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Abdelkader Bouheniale (Prantsusmaa) jäi edasisest medaliheitlusest välja.