Maasik-kuukaktus

Maasik-kuukaktus ehk maasik-metskaktus ("Hylocereus undatus") on taim kaktuseliste sugukonnast. Taime vili on maasik-draakonivili ehk pitaia. Maasik-kuukaktus on oma viljade ja dekoratiivse välimuse tõttu troopilises kliimas levinud kultuurtaim.
Taime nimetatakse mõnes keeles kuulilleks või öökuningannaks (inglise "queen of the night"), sest see õitseb ainult ühe öö.
Maasik-kuukaktuse levila.
Taime päritolu ja looduslik levila pole lõplikult kindlaks tehtud, mõne allika kohaselt pärineb see Mehhikost, Guatemalast, Costa Ricast ja El Salvadorist. Lõuna-Ameerikasse jõudsid viljad tõenäoliselt eurooplastega. 
Maasik-kuukaktust kasvatatakse viljade jaoks Kagu-Aasias, Ameerika Ühendriikides, Iisraelis, Austraalias, Küprosel, Kanaari saartel ning ka Vietnamis, kuhu jõudsid viljad prantslastega 19. sajandil. Pitaiad moodustavad Vietnami puuviljaekspordist üle 50%, Vietnam on maailma suurimaks pitaiaeksportija Paljudes riikides on maasik-kuukaktusest saanud invasiivne võõrliik.
Vilja nimetus.
Vilja nimetus eesti keeles on pitaia ehk maasik-draakonivili (inglise keeles "pitaya" või "dragonfruit" ('draakonivili')). 
Ingliskeelne draakonivilja nimetus tuleneb vilja välimusest, kuna selle koor meenutab draakoni soomuseid.
Viljelus.
Maasik-metskaktus paljuneb seemnetega ja vegetatiivselt. Seemned eraldatakse viljalihast ja kuivatatakse, kui viljad on väliste kahjustusteta ning küpsed kuni üleküpsed. Maasik-metskaktus hakkab tavaliselt idanema 11–14 päeva pärast seemne külvamist. Maasik-metskaktus nagu teisedki kaktuselised ei talu liigniisket mulda. Tegu on ronitaimega, mis vajab kasvamiseks sobilikku tuge. Seemned külvatakse eelistatult õhukesse mullakihti. Taime saab paljundada ka pistikutena.
Maasik-metskaktus õitseb kolm kuni kuus korda aastas olenevalt kasvukoha tingimustest. Taimed õitsevad öösiti, hommikuks õied närbuvad. Taimed vajavad viljastumiseks öiseid tolmeldajaid, peamiselt nahkhiiri ja ööliblikaid. Ristamise teel on loodud ka üksikuid isefertiilseid liike. Risttolmlemisel on metskaktus viljakam, vilju on rohkem ning need on kvaliteetsemad. Istandustes tolmeldatakse metskaktust tihti käsitsi. Viljad valmivad 30–50 päeva pärast õitsemist ning aastas koristatakse vilju 5–6 korda.
Maasik-metskaktus on kohastunud elama kuivas troopilises kliimas, kus esineb mõõdukalt sademeid. Taim tuleb toime kuni 40-kraadises kuumuses ning talub lühiajaliselt ka külma.
Tunnused.
Maasik-metskaktus on epifüütiline kiire kasvuga taim, mis kinnitub väätidena puudele või kividele. Varred võivad olla kuni 10 meetri pikkused. Varred on okkalised, nende alumisel küljel kasvavad õhujuured. Õied on kuni 30 cm pikkused ja harilikult valged.
Pitaia meenutab oma tekstuurilt kiivit, kuna nii kiivil kui ka pitaial on arvukalt väikseid seemneid. Seemned on pähklise maitsega ja sisaldavad palju lipiide. Viljaliha on poolmagus, kreemjas ja madala kalorsusega. Pitaia meenutab maitselt veidi melonit. Viljaliha võib värvuselt olla valge, roosa, punane või kreemikat värvi. Pitaiast tehakse ka mahla ja veini või kasutatakse kokteilides. Pitaia õied on samuti söödavad ja neist saab valmistada teed.
Sordid.
Pitaiad jagunevad kahte peamisse sorti: magusad ja hapud pitaiad.
Hapusid pitaia sorte süüakse üldiselt Ameerika kuivemates piirkondades. Mahlane viljaliha on tugeva maitsega, hapu ja värskendav. Hapu pitaia on olnud oluline toiduallikas põlisameeriklastele Sonora kõrbes USA ja Mehhiko piirialadel. Loode-Mehhiko põliselanikud koguvad endiselt seda kõrgelt hinnatud vilja.
Magusaid pitaiasid tuntakse kolme liiki:
Vili kaalub tavaliselt 150–600 grammi, suuremad viljad võivad kaaluda isegi kuni kilogramm.
Pitaia kasulikke omadusi.
Pitaial on mitmeid kasulikke omadusi: