Árpád

Árpád (u 845 – u 907) oli madjarite hõimuliidu juht 9. ja 10. sajandi vahetusel. Ta võis olla kas ungarlaste püha valitseja ehk "kende" või nende sõjaline juht ehk "gyula".
Kuna eri allikad sisaldavad tema kohta vasturääkivaid andmeid, ei ole suuremas osas tema elu puudutavatest üksikasjadest ajaloolaste seas jätkuvalt täielikku üksmeelt. Vaatamata sellele kutsuvad paljud ungarlased teda oma riigi rajajaks ja mõned hilisemad kroonikad on rõhutanud tema kõige silmapaistvamat rolli Pannoonia madaliku hõivamisel. Temast põlvnev Árpádi dünastia valitses Ungari kuningriiki aastani 1301.
Elulugu.
Varajane elu.
Árpád oli Álmose, keda mainitakse kõigis Ungari kroonikates madjarite hõimuliidu esimese juhina, poeg. Tema ema ja ema pere kohta andmed puuduvad. Ajaloolase Gyula Kristó järgi sündis Árpád aasta 845 paiku. Tema nimi tuleneb ungari sõnast "oder" ("árpa").
Bütsantsi keiser Konstantinos VII Porphyrogennetos (valitses 913–959) nentis, et ungarlastel ei olnud enne Árpádi "iial olnud mingit teist vürsti"; see on teravas vastuolus Ungari kroonikate teatega Árpádi isa positsiooni kohta. Porphyrogennetose jutustuse järgi käivitas kasaaride kagaan ungarlaste hõimude valitsemise tsentraliseerimise, et nii oma süseräänsust nende üle tugevdada. Algselt soovis kagaan määrata ungarlasi juhtima pealik Levedi. Ent Levedi ei võtnud seda pakkumist vastu ja pani ette, et tema asemel saaks juhiks Álmos või Árpád. Kagaan pöördus selle uue pakkumisega ungarlaste poole. Viimased eelistasid Árpádi tema isale, kuna teda "imetleti väga tarkuse, nõu andmise ja mehisuse poolest ning [teda] peeti selle valitsemise jaoks suutlikuks". Seejärel sai Árpádist "vürst kasaaride kommete järgi, teda kilbi peale tõstes". Konstantinos Porphyrogennetos nimetab Árpádi "Ungari suureks vürstiks" (kreeka keeles "μέγας Τουρχίας άρχωυ").
Kaasaegsed ajaloolased diskuteerivad Bütsantsi keisri teate üle Árpádi valimise kohta: näiteks Victor Spinei nendib, et see on "üsna ebamäärane ja hädavaevalt usutav", kuid András Róna-Tas kirjutab, et selle tuumik on usaldusväärne. Róna-Tas lisab veel, et Árpádi hõimuliidu juhiks valimisele aitas kaasa isa Álmos, kes sundis "kende" Levedit sellest positsioonist loobuma. Järelikult oli Árpád Levedi järglane püha valitseja ehk "kende" rollis; see võimaldas ta isal Álmosil säilitada oma roll ungarlaste tegeliku juhina ("gyula").
Maahõivamise suunas.
Varaseim usaldusväärne allikas Árpádi elu kohta on 10. sajandi algusest pärinev munga ja krooniku Georgios Monachose kirjutatud kroonika jätk. See teos jutustab, et Bütsantsi keiser Leo VI Tark (valitses 886–912) saatis aastal 894 või 895 ungarlaste juurde oma saadiku Nicetas Scleruse, et "anda kingitusi" ja ässitada neid üles Bulgaaria tsaaririigi vastu. Sclerus kohtus nende kahe pealiku Árpádi ja Kurszániga Doonau alamjooksul. Scleruse ülesanne õnnestus: Ungari sõjavägi ületas Bulgaaria vastu minnes peagi Bütsantsi laevadel Doonau. Porphyrogennetose tekstis olev vahelekirjutus esitab arvamuse, et sisse tungivaid ungarlasi juhtis Árpádi poeg Liüntika.
Ajaloolased vaidlevad ka selle üle, milline oli Árpádi ja Kurszáni roll ajal, mil nad Sclerusega läbirääkimisi pidasid. Spinei kirjutas, et Árpád oli "gyula" ja Kurszán oli "kende". Vastupidi sellele väitis Kristó, et Kurszán oli "gyula" ja Árpád esindas oma isa Álmost, kes oli "kende". 
Ungarlaste sõjavägi alistas küll bulgaarlased, kuid viimased palkasid nende vastu appi petšeneegid. Bulgaarlased ja petšeneegid tungisid aastal 895 või 896 üheaegselt Ponto-Kaspia stepi läänealadel asunud ungarlaste territooriumile. Et petšeneegid hävitasid ungarlaste elukohti, siis sundis see neid üle Karpaatide Pannoonia madaliku suunas uue kodumaa poole lahkuma.
14. sajandi teisel poolel valminud Ungari illustreeritud kroonika "Chronicon Pictum" väidab, et Árpádi isa Álmos "ei saanud Pannooniasse siseneda, kuna ta tapeti Erdelwis" ehk Transilvaanias. Ajaloolased Engel, Kristó ja Molnár, kes tunnustavad selle allika usaldusväärsust, kirjutasid, et Álmosi surm oli rituaalne tapmine, mis sarnanes kasaari kagaanide ohverdamisega nende rahvast tabanud katastroofi korral. Vastupidi neile väidab Róna-Tas, et isegi kui teade Álmosi tapmisest "peegeldab tegelikku sündmust, oleks ainus võimalik selgitus see, et Árpád või keegi tema kaaskonnast" tappis eaka vürsti. Spinei heidab kõrvale illustreeritud kroonika teate Álmosi tapmise kohta Transilvaanias, kuna sellega vastuolus olevas allikas "Gesta Hungarorum" mainitakse Álmost viimast korda seoses Ungvári (Užgorod Ukrainas) piiramisega ungarlaste poolt. Viimati mainitud kroonika räägib, et Álmos määras Árpádi selle sündmuse puhul ungarlaste "juhiks ja isandaks".
Valitsusaeg.
Árpádi nimi "on täiesti tundmatu" kõigis Ida-Frangi riigis kirja pandud allikates; Ida-Frangi riik oli 9. ja 10. sajandi vahetumisel üks Pannoonia madaliku suurimaid jõude. Need allikad, sealhulgas "Annales Alamannici" ja "Annales Eisnidlenses", mainivad vaid teist ungarlaste juhti Kurszáni. Kristó ja teiste ajaloolaste järgi võib nende allikate põhjal oletada, et Kurszán pidi olema ungarlaste vägesid juhtiv "gyula" ning Árpád oli oma isa järglane kui püha "kende". Sellele vastanduvas teoorias kirjutab Rumeenia ajaloolane Curta, et Kurszán oli "kende" ja Árpád "gyula" ning viimane sai Kurszáni järglaseks selle tiitli kandjana alles siis, kui baierlased Kurszáni aastal 902 või 904 tapsid.
Erinevalt Árpádi tegutsemisega peaaegu ühel ajal kirja pandud allikatest rõhutavad sajandeid pärast sündmusi kirja pandud kroonikad (nt "Gesta Hungarorum" ja illustreeritud kroonika) just Árpádi kõige olulisemat rolli Pannoonia madaliku hõivamisel. "Gesta Hungarorum" tõstab esile ka Árpádi sõjalisi oskusi ja tema suuremeelsust. See kroonika rõhutab sedagi, et Tétény, üks madjari hõimude seitsmest pealikust, omandas "Transilvaania maa endale ja oma järeltulevatele põlvedele" alles pärast seda, kui Árpád oli lubanud tal selle vallutada.
Kroonika "Gesta Hungarorum" järgi andis Árpád "Ungari juhtivate meeste ja võitlejate vande" ja "lasi oma poja vürst Zoltáni ülendada" vürstiks juba oma eluajal. Kuid nii selle teate kui kroonikas "Gesta Hungarorum" oleva suurvürstide loetelu usaldusväärsus on kaheldav. Näiteks jätab see tähelepanuta Fajszi, kes valitses sellal kui Konstantinos VII Porphyrogennetos aasta 950 paiku oma teost "De Administrando Imperio" lõpetas.
Surm.
Árpádi surmakuupäeva osas puudub üksmeel. "Gesta Hungarorum" väidab, et ta suri aastal 907. Ent Kristó on kirjutanud, et ta suri tegelikult aastal 900 või hiljem, kuna "Gesta" väidab, et ungarlaste maahõivamise algusaasta on 903, mitte selle tegelik aeg aasta 895 paiku. Kui "Gesta" teade tema matuse kohta on usaldatav, siis maeti Árpád "ühe väikese jõe, mis voolab läbi kivist truubi kuningas Attila linna, lätte juures" ehk kohas, kus sajand hiljem kujunes Buda lähedal välja Fehéregyháza küla.
Pärand.
Ungarlased jõudsid oma uuele kodumaale Karpaatides Árpádi juhtimise all. Árpád on peategelane kroonikas "Gesta Hungarorum", mis omistab talle "ungarlaste maahõivamise" "pea kõik mälestusväärsed sündmused". Lisaks sellele valitses Ungarit kuni tema dünastia meesliini väljasuremiseni aastal 1301 "üks liin vürste", kes kõik põlvnesid Árpádist. Árpádi tunnustatakse jätkuvalt ungarlaste seas tiitliga "honalapító" ehk "meie riigi rajaja".
Perekond.
Porphyrogennetos kirjutab, et Árpádil "oli neli poega: esmalt "Tarkatzous"; teiseks, "Ielech"; kolmandaks, "Ioutotzas"; neljandaks, "Zaltas"". Kuid ta viitab ka isikule ""Liuntikas", Árpádi poeg"; Kristó kirjutas, et Liuntikas (Liüntika) on Tarkatzouse (Tarhose) alternatiivne nimekuju. Árpádi poegade ema nimi ja päritolu ei ole teada. Järgnev sugupuu esitab Árpád esivanemad ja järeltulijad kuni 10. sajandi lõpuni:
&lt;/table&gt;
"*Eeldatakse, et Liüntika ja Tarkatzus on üks ja sama isik."&lt;br&gt;
"**Tasi isa oli üks Árpádi neljast või viiest pojast, kuid tema nimi ei ole teada."&lt;br&gt;
"***Kõik hilisemad Ungari suurvürstid ja kuningad põlvnevad Taksonyst."