Suulu keel

Suulu keel on bantu keelte hulka kuuluv keel, mis on üks 11 ametlikust Lõuna-Aafrika Vabariigi keelest. Emakeel on see umbes 22,7% lõunaaafriklastele, kuigi rohkem kui pool Lõuna-Aafrika Vabariigi rahvastikust saab sellest aru. Suulu keel sarnaneb väga koosa keelega ja neid kahte peetakse vastastikku mõistetavaks.
Suulu keel on suurima kõnelejate arvuga keel Lõuna-Aafrika Vabariigis, ületades isegi inglise ja afrikaani keele. Seda kõneldakse enim KwaZulu-Natali ja Mpumalanga provintsides. Suulu keele kõnelejaid leidub veel ka Zimbabwes, Lesothos, Malawis, Svaasimaal ja Mosambiigis. Kõnelejate arv 2006. aasta seisuga on Lõuna-Aafrika Vabariigis 9 980 000 ja see on kasvamas. Kõikides riikides on kõnelejaid kokku 10 349 100. Suulu kirjakeel põhineb ladina tähestikul.
Keeleline variatsioon.
Suulu keeles on mitmeid dialekte, millest nelja järgmist peetakse peamisteks: Suulu (Suulumaa), Suulu (Natali), Lala ja Qwabe. Suulu keelel põhineb ka üks pidžinkeel, mis kasutab segu suulu, inglise, afrikaani ja teiste Aafrika keelte sõnavarast. 
Häälikusüsteem.
Paljud silbid lõppevad suulu keeles täishäälikuga ning keeles ei esine kaashäälikuühendit.
Vokaalid.
Suulu keeles on viisvokaali ("a, e, i, o, u"), mis võivad olla nii pikad kui lühikesed. Kuigi vokaali pikkus võib muuta sõna tähendust, ei märgita seda kirjas. 
Konsonandid.
Imihäälikud.
Imihäälikuid kasutatakse mitmes Lõuna-Aafrika Vabariigi keeles. 
Suulu keeles on kolm imihäälikute artikulatsiooni:
Kõik kolm artikulatsiooni sisaldavad omakorda viit imihäälikut, mis on kas helilised, nasaalsed või hõngushäälikud. Kokku on seega suulu keeles 15 imihäälikut.
Kähiseva häälega hääldatud konsonandid.
Kähisevate konsonantide esile toomisel on häälepaelad vibreerimise ajal rohkem avatud, et õhk nende vahelt välja pääseks. Sellise hääldusviisiga käib kaasas kuuldav heli. Suulu keeles on kähisevad konsonandid näiteks /bʱ/ ja /dʱ/.
Implosiivsed konsonandid.
Implosiivsed konsonandid erinevad tavalistest sulghäälikutest sellel määral, et õhku hingatakse hääldamise ajal sisse, mitte välja. Suulu keeles on selliseks konsonandiks bilabiaalne /ɓ/. Kirjapildis oleks see "b".
Ejektiivid.
Ejektiivid on helitud konsonandid, mis tuuakse esile, kui hääliku hääldamisel suletakse ka samaaegselt häälepilu. Õhusurve suus paisub ja kui heli lahti lastakse, käib sellega kaasas märgatav õhupahvak.Suulu keeles /t’/ /k’/ ja /p’/. Ejektiivi tunnus on ülakoma otse foneemi järel. 
Konsonantfoneemide tabel.
Sulgudes on märgitud foneemide kirjapilt. Häälikud ise on välja toodud IPA-s.
Toon.
Nagu suurem osa bantu keeltest, kuulub ka suulu keel toonikeelte hulka. See tähendab, et mõned sõnad – kuigi samamoodi kirjutatud – saavad erineva tähenduse vastavalt kõneleja toonile. Näiteks sõnad "preester" ja "õpetaja" kirjutatakse suulu keeles mõlemad "umfundisi" ja nende erinevust saab väljendada ainult tooniga.
Vaikimisi kasutatakse madalat tooni, kuigi häälikutel võib olla nii kõrge kui ka langev toon.
Suulu keel kasutab ka sõnatooni – toon ei sõltu sellest, kui palju silpe sõnas on. Suulu keele substantiividel on neli erinevat toonimustrit, verbidel kaks.
Grammatika.
Suulu keel on morfoloogiliselt aglutineeriv keel. Keele sõnavaras on üsna palju laensõnu teistest keelest (inglise ja afrikaani). 
Nimisõnad.
Suulu keele nimisõnad koosnevad kahest olulisest osast – tüvest ja prefiksist. Prefiksite põhjal jaotatakse nimisõnad viieteistkümnesse klassi eelkõige nende grammatilise käitumise järgi, aga ka semantiliste omaduste järgi. On olemas klassid inimeste, loomade, taimede jm kohta, kuigi mitte kõiki substantiiviklasse ei saa nii täpselt liigitada. Klasse saab liigitada paaridesse nende binaarse opositsiooni põhjal (ainsus – mitmus). 
Näiteks moodustavad klass 1a ja 2a paari. Klass 1a kasutab prefiksit "u-", klass 2a aga prefiksit "o-". 
Sõna "isa" kuulub klassi 1a ja selleks, et sellest mitmust moodustada, tuleb vahetada sõna ees olevat prefiksit järgmiselt:
Vastavalt sellele, millisesse klassi kuulub nimisõna, valitakse ta teised lauseosad – verbid, adjektiivid jne – samast klassist. 
Suulu keeles pole definiitseid artikleid.
Verbid.
Suulu keele verbidele lisandub mitmeid morfeeme, näiteks:
Verbile lisanduv sufiks on peaaegu alati olemas, ülejäänud morfeemide lisandumine sõltub lause eesmärgist ja funktsioonist. 
Verbitüved võivad olla väga lühikesed, ka ühetähelised. Mõned näited:
Lisades erinevaid sufikseid, muutub ka tähendus:
Süntaks.
Sõnajärg on suulu keeles subjekt-verb-objekt (SVO). Kui objekt võib esineda lauses eraldi sõnana, siis subjekt on alati verbi ees prefiksina, välja arvatud juhtudel, kus tahetakse subjekti eriliselt rõhutada.
Näide subjekti märkivast prefiksist "si"- ja pronoomenist "thina "(mõlemad tähendavad "meie"):
Põhiarvsõnad.
Suulu põhiarvsõnad ühest kümneni:
Sõrmedel loendamine.
Emakeelena suulu keelt kõnelevad inimesed loendavad sõrmedel, alustades vasaku käe väikesest sõrmest ja liikudes järjest parema käe pöidlani ning sealt edasi väikese sõrmeni. Numbrid kuuest üheksani on omapärase etümoloogilise taustaga: number kuus, "isithupha", tähendab pöialt; number seitse, "isikhomisa", tähendab "see, mis nimetab"; kaheksa ehk "isishiyagalombili" tähendab "kaks on järel" ja lõpuks üheksa, "isishiyagalolunye", tähendab "üks on järel".
Keelenäited.
"Ubusuku obuhle namaphupho amamnandi!"
Head ööd ja ilusaid unenägusid!
"Halala ngosuku lokuzalwa!"
Palju õnne sünnipäevaks!
"Ngubani igama lakho?"
Mis on su nimi? 
Lisaks.
Suulu keele pronoomenisüsteem ei võimalda viisakuse väljendamist nagu paljud Euroopa keeled. 
Lokatiivseid demonstratiive on suulu keeles kolm: siin, seal ja seal kaugemal (vastavalt "lo", "lowo", "lowaya"). Väljendite "see on siin", "see on seal" ja "see on seal kaugemal" kasutamine on komplitseeritum, sest iga kolme väljendi kasutamisel on 14 eri viisi, mis sõltuvad sellest, mis substantiiviklassi sõna kuulub jm. Kokku on suulu keeles seega 42 moodust, millega väljendada erinevaid kohasuhteid.