Otto von Habsburg

Otto von Habsburg (ametlik nimi Austrias alates aastast 1918 Otto Habsburg-Lothringen, kuid seda nime ei kasutanud ta ise kunagi; 20. november 1912 Wartholzi villa, Reichenau an der Rax, Alam-Austria, Austria-Ungari – 4. juuli 2011 Pöcking, Baieri, Saksamaa) oli Austria-Ungari viimane kroonprints, Euroopa Liidu poliitik, kirjanik ja ajakirjanik. 
Ta oli 1973–2004 Paneuroopa Liidu president (seejärel kuni surmani aupresident) ja 1979–1999 Euroopa Parlamendi liige Baieri liidumaalt. 1922–2006 oli ta ka Habsburgide-Lotringite suguvõsa pea. Seejärel andis ta selle au üle oma vanimale pojale Karl Habsburg-Lothringenile (Karl von Habsburgile). 
Nimest.
Otto von Habsburg sündis kui Tema Keiserlik ja Kuninglik Kõrgus Franz Josef Otto Robert Maria Anton Karl Max Heinrich Sixtus Xavier Felix René Ludwig Gaetan Pius Ignazius, keiserlik prints, Austria ertshertsog, Ungari kuninglik prints. Austrias, kus kõik aadlitiitlid, ka partikkel von, on keelatud on tema ametlikuks nimeks Otto Habsburg-Lothringen. Üldiselt kasutati nimekuju Otto von Habsburg, mida ta Saksamaal võis kasutada.
Elukäik.
Otto von Habsburg sündis Alam-Austrias Reichenau an der Raxis Villa Wartholzis. Tema vanemad olid ertshertsog Karl (hilisem keiser Karl I) ja Parma printsess Zita. Tema ristiisa oli keiser Franz Joseph I isiklikult. Viimase surma järel 1916 sai Ottost Austria-Ungari impeeriumi viimane kroonprints. Pärast monarhia kaotamist Austrias elas ta koos vanematega kuni 1919. aasta märtsini Eckartsau lossis. Seejärel viibis ta kuni 1921. aastani Šveitsis, kuid pärast isa katset Ungari troonile tõusta pagendati perekond Madeirale. 
Oma isa ootamatu surma järel (1922) sai Otto von Habsburgist vaid 9-aastaselt eksiilkeiser, ta asus koos ema ja õdede-vendadega elama Baskimaale Lequeitiole. Ametlikult kuulutati ta täisealiseks 1930. aastal, temast sai ka Kuldvillaku ordu juht. Samal aastal alustas Habsburg ka õpinguid politoloogia ja sotsiaalteaduste alal, lõpetades 1935. aastal Leuveni ülikooli. Juba enne Teist maailmasõda osales ta Paneuroopa liikumises ja oli vastu Austria annekteerimisele Saksamaa poolt, sõja ajal aitas aga päästa juute ja teisi Saksa võimude poolt tagakiusatuid. 1940–1944 elas ta USA-s, seejärel Prantsusmaal ja Hispaanias, tegutsedes lektori ja kirjanikuna, olles muuhulgas lähedastes suhetes ka Hispaania diktaatori Francisco Francoga. Alates 1954. aastast elas Habsburg Baieri liidumaal Pöckingis Villa Austrias. 
1961. aastal loobus ta nõudlustest Habsburgide valitsetud aladele ja sai tänu sellele taas külastada Austriat. Luba selleks anti talle siiski allespärast tõsist sisepoliitilist kriisi, aastal 1966.
1973. aastal, pärast krahv Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi surma, sai Otto von Habsburg Paneuroopa Liidu presidendiks, enne seda oli ta aastast 1957 olnud selle asepresident. Habsburg vastandus nii parem- kui ka vasakäärmuslusele ning toetas Euroopa demokraatlikku ühendamist.
Otto von Habsburg toetas 1980. aastatel idabloki maade ja Baltimaade iseseisvumist (1983. aastal avaldas Euroopa Parlament tema eestvõttel toetust Balti apellile) ning demokraatia teele asumist ning hiljem ka nende saamist Euroopa Liidu liikmeiks. 2003. aastal külastas ta Eestit.
Pärast organisatsioonide juhtimisest ja poliitikas osalemisest tagasitõmbumist tegutses Habsburg peamiselt publitsistina.
Otto von Habsburg valdas lisaks saksa keelele ka ungari, horvaadi, prantsuse, inglise, hispaania ja ladina keelt. Ta oli Austria, Saksamaa, Ungari ja Horvaatia kodanik.
Otto von Habsburg suri oma kodus Pöckingis Baieri liidumaal.
Perekond.
Otto von Habsburg oli aastatel 1951–2010 abielus Saksi-Meiningeni printsessi Reginaga (1925–2010), kellega tal on seitse last, viis tütart ja kaks poega: