Tervisepädevus

Tervisepädevus ehk tervisekirjaoskus (ingl. "health literacy") tähendab inimese suutlikkust mõista, hinnata ja rakendada tervisealast teavet ning seda kasutada oma tervise juhtimiseks, tervishoiusüsteemis toime tulemiseks ja tervisealaste otsuste langetamiseks.
Tervisepädevus hõlmab nii inimese füüsilist kui ka vaimset tervist. See kujuneb inimese elu vältel ning on mõjutatud oskustest, teadmistest, motivatsioonist ja kogemustest. Mõistet on meditsiinilistes uuringutes kasutatud alates 1970ndatest. Tervisepädevust mõõta on aga keeruline, kuna seda mõjutavad nii individuaalsed, sotsiaalsed kui ka kultuurilised tegurid. 
Tervisepädevust mõjutavad tegurid.
Tervisepädevust kujundavad nii individuaalsed, inimese enda käitumisest ja valikutest tulenevad tegurid kui ka välised, temast sõltumatud sotsiaalsed ja struktuursed mõjurid.
Tervisepädevuse tasemed.
Tervisepädevuse hindamiseks jagatakse tervisekirjaoskus kolmeks erinevaks tasemeks: funktsionaalne, kommunikatiivne ja kriitiline tase. Funktsionaalne tase hindab inimese lugemis-, kirjutamis- ja arvutikasutusoskus ning oskust tõhusalt igapäevastest olukordades toime tulla. See on baastase, mis on inimese igapäevaseks toimetulekuks igas eluvaldkonnas vajalik. Kommunikatiivne tase hindab kognitiivseid ja sotsiaalseid oskused, mis on seotud probleemide lahendamise, suhtlemise ja otsuste langetamisega. Kolmas tase on kriitiliste oskuste hindamine ehk tervisealase informatsiooni teadlik ja kriitiline analüüsimine, et seeläbi teha teadlikumaid otsuseid. 
Mõju ühiskonnale.
Tervisepädevuse parandamine ühiskonnas aitab vähendada ebavõrdsust erinevate sotsiaalsete rühmade vahel ning vähendab tervishoiusüsteemi koormust. Ebapiisav tervisepädevus võib suurendada tervishoiusüsteemi kulusid ja mõjutada ressursside jaotust. Terviseteadlik inimene hoolib oma tervisest kogu elu jooksul, vajab harvem spetsialistide sekkumist ning suudab toetada ka teisi kogukonnaliikmeid. Ameerika Ühendriikides tehtud uuringute põhjal võib madala tervisepädevuse majanduslik kulu moodustada 3-5% riigi tervishoiueelarvest.
Tervishoiuteenuste kättesaadavus Eestis.
Inimeste tervisepädevust mõjutab tervishoiuasutuste- ja teenuste kättesaadavus ning ligipääs tervisealasele teabele. OECD andmetel oli 2023. aastal Euroopas suurim katmata ravivajadus Eestis - 13% rahvastikust. Euroopa Liidu keskmine oli samal aastal 2-3%.
Tervise Arengu Instituudi küsitlusuuringud Eestis näitavad, et tervishoiuteenused on kättesaamatud peamiselt pikkade ravijärjekordade tõttu. Vastanute hinnangul on perearsti, eriarsti ja hambaarsti abi piiratud pika ooteaja, tervishoiuasutuse kauguse või kõrge hinna tõttu. Pikki ooteaegu põhjustab arstide ja õdede puudus ning arstide vananemine. 2022. aastal oli Eestis Euroopa Liidu keskmisest vähem nii arste kui ka õdesid. 
Tervishoiuteenuste kvaliteedi tõstmiseks on Tervise Arengu Instituudi andmetel investeeritud tänapäevaste diagnostikaseadmete ja tehnoloogia kasutusele võtmisega. Uudsed seadmed ja tehnoloogia aitavad haiguseid paremini tuvastada ja diagnoosida, kuid on tervishoiuasutustele olulisteks kuluallikateks.
Infosüsteemid.
2016. aastal Journal of Medical Internet Research ajakirjas avaldatud uuring näitas, et terviseinfosüsteemid mõjutavad otseselt inimeste tervisepädevust. Kõrgema tervisekirjaoskusega inimesed oskavad efektiivsemalt kasutada digitaalseid terviseportaale ja -rakendusi, samas kui madalama tervisekirjaoskusega kasutajad peavad neid keeruliseks ja eelistavad neid mitte kasutada.
Tervishoiuasutused kasutavad mitmeid erinevaid infosüsteeme, mille abil on võimalik edastada tervisealast informatsiooni patsientidele ja teistele tervishoiuasutustele. Kui tervishoiutöötajad on saanud koolituse nii infosüsteemide kasutamiseks kui ka tervisealase teabe selgitamiseks viisil, mis on arusaadav ka meditsiinilise hariduseta inimestele, aitab see oluliselt kaasa patsientide teadlikkusele ning toetab nende võimet teha põhjendatud otsuseid oma tervise kohta.
Tervisepädevus kui inimõigus.
Tervisepädevus on seotud mitmete rahvusvaheliste inimõiguste põhimõtetega. Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon, Euroopa sotsiaalharta ning inimõiguste ja biomeditsiini konventsioon (Oviedo konventsioon) moodustavad tervisevaldkonnas olulise õigusraamistiku. Oviedo konventsiooni artikkel 5 sätestab teadliku nõusoleku põhimõtte, mille kohaselt peab inimene enne tervishoiuteenusega nõustumist saama asjakohast ja arusaadavat teavet. Selline teabe kättesaadavus ja arusaadavus on seotud tervisepädevuse tasemega. 
Tervisepädevus on seotud ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kestliku arengu eesmärgiga number 3, mille eesmärk on tagada tervislik elu ja heaolu kõigile inimestele igas vanusegrupis. Tervisepädevuse kaudu saavad inimesed parema juurdepääsu tervisealasele teabele ja teenustele ning võimaluse teha teadlikke otsuseid oma tervise säilitamiseks.
Tervisepädevus on käsitletav vahendina, mis toetab õigust igaühe jaoks parima võimaliku tervisetaseme saavutamiseks. Selle õiguse raames rõhutatakse nelja põhimõtet: kättesaadavus, juurdepääsetavus, vastuvõetavus ja kvaliteet.
Kättesaadavuse põhimõte tähendab, et ühiskonnas on olemas tervishoiuasutused- ja teenused, ravimid ja infosüsteemid, mida inimesed saavad vajadusel kasutada. Juurdepääsetavus viitab sellele, kui kergesti inimesed neid olemasolevaid teenuseid tegelikult kasutada saavad. Lisaks eeldab juurdepääsetavus, et teenused on taskukohased, neile on füüsiline ligipääs tagatud ning ei toimu diskrimineerimist. Vastuvõetavus keskendub tervishoiuteenuste sisule ja vormile. Tervishoiuasutused peavad tagama eetilise ja kultuuriliselt sobiva teeninduse, arvestades erinevate inimrühmade väärtuste ja vajadustega. Kvaliteedi põhimõte kirjeldab teenuste professionaalset taset ehk teenused peavad olema teaduslikult põhjendatud, meditsiiniliselt adekvaatsed ning tervishoiuteenuseid osutav personal on kasvata väljaõppega. 
Vaimne tervis.
Vaimse tervise tervisepädevus keskendub lisaks tekkinud vaimse tervise häirete ravimisele ka häirete ära hoidmisele, varajaste sümptomite ära tundmisele ja stigmade vähendamisele. Kaasaegne definitsioon vaimse tervise tervisepädevusest hõlmab suutlikkust mõista kuidas saavutada ja säilitada positiivset vaimset tervist ning kuidas vaimseid häireid ära tunda ja ravi olemust mõtestada. Samuti on osa kaasaegsest lähenemisest teadlikkuse tõstmine abi otsimise võimalustest, et inimesed vajadusel leiaksid professionaalset tuge.