tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sauvo kirik

Sauvo kirik (soome keeles "Sauvon kirkko") on kirik Soome edelaosas Päris-Soome maakonnas Sauvo vallas.
Sauvo kirik on valminud aastal 1472. Seal on üle 700 istekoha.
Salme Peetson

Salme Peetson (29. aprill 1885 Narva – 31. august 1967 Tallinn) oli eesti näitleja.
Tema vanemad olid Kreenholmi Manufaktuuri töölised. Ta lõpetas 1899. aastal Kreenholmi vabriku kooli, töötas algul kangru ja kübarategijana. Aastast 1900 esines Narva karskusseltsi Võitleja näiteringis. 
Aastatel 1909–1937, 1941 ja 1943–1944 oli Estonia teatris opereti- ja draamanäitleja, laulis ka kooris. 
1929. aastal esines filmides "Dollarid" ja "Jüri Rumm".
Aastatel 1945–1959 oli Estonia kostüümilao juhataja.
Alexander Albon

Alexander Albon Ansusinha (tai keeles อเล็กซานเดอร์ อัลบอน อังศุสิงห์, sündinud 23. märtsil 1996 Londonis) on tai vormelisõitja, kes esindab Vormel 1 sarjas Williamsit.
Albon tegi Vormel 1 debüüdi 2019 hooajal Toro Rosso meeskonnas. Peale Ungari Grand Prix-d edendati Albon Red Bull Racingu meeskonda.
2020. hooaja Toscana Grand Prix-l jõudis Albon esimest korda poodiumile lõpetades 3. kohaga. Ühtlasi on Albon ka esimene Tai võidusõitja, kes jõudnud Vormel 1 sarjas poodiumile.
Ludženieki

Ludženieki on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Gudenieki vallas. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel, valla keskusest Gudeniekist 2,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 35 ja Riiast 182 kilomeetri kaugusel.
Basi

Basi on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Gudenieki vallas. Küla asub merepinnast 85 meetri kõrgusel, valla keskusest Gudeniekist 8, piirkonna keskusest Kuldīgast 24 ja Riiast 175 kilomeetri kaugusel.
Küla on esmamainitud 1338. aastal. Tänapäevane asula kujunes endise Basi mõisa ("Bassen") keskuse juurde. Külas asuv Basi linnamägi on riikliku kaitse all olev arheoloogiamälestis.
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele.
Sama nime kannab ka Birži mõisa juurde tekkinud küla.
Basi (Birži)

Basi (vanasti ka Birži) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Gudenieki vallas. Küla asub valla idaosas merepinnast 85 meetri kõrgusel, valla keskusest Gudeniekist 10, piirkonna keskusest Kuldīgast 20 ja Riiast 172 kilomeetri kaugusel.
Basis asuvad Kuldīga põhikooli Basi osakond, rahvamaja ja raamatukogu. 
Küla on esmamainitud 1505. aastal. Tänapäevane asula kujunes endise Birži mõisa ("Birshof", "Byrszen") keskuse juurde. Küla oli Basi valla halduskeskuseks, nõukogude perioodil aga Basi kolhoosi keskasulaks.
Sama nime kannab ka Basi mõisa juurde tekkinud küla.
Birži

Birži on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Rudbārži vallas. Küla asub valla keskosas, valla keskusest Rudbāržist 1,5 kilomeetrit edelas Kukuļupīte oja ääres. Birži jääb endisest piirkonnakeskusest Skrundast 10,8 ja Riiast 160,7 kilomeetri kaugusele.
Seal kasvav tamm ümbermõõduga 4,15 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2005 oli külas 21 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Skrunda piirkonda.
Villem Seidra

Villem Seidra (29. veebruar 1904 Tallinn – 7. oktoober 1974 Tallinn) oli eesti arhitekt. 
Lõpetas 1923. aastal Tallinna Linna 1. Reaalkooli ja 1932. aastal Tallinna Tehnikumi.
Looming.
Projekteerinud kolhoosikeskusi, eramuid, aiamaju jm.
Slipiņciems

Slipiņciems on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Pelči vallas. Küla asub merepinnast 69 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 6 ja Riiast 152 kilomeetri kaugusel.
Tuviheinik

Tuviheinik ("Tricholoma columbetta") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab tuviheinik segametsades. Tema kübar on enamasti justkui määrdunud ja jala allosas on sinakat värvi.
Skrundenieku ciems

Skrundenieku ciems on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Pelči vallas. Küla asub merepinnast 29 meetri kõrgusel valla idaosas ja jääb piirkonna keskusest Kuldīgast 12 ning Riiast 159 kilomeetri kaugusel.
Külas kasvav tamm ümbermõõduga 6,01 meetrit on looduskaitse all.
Rebuheinik

Rebuheinik ("Tricholoma arvernense") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab rebuheinik liivastes männimetsades.
Hobuheinik

Hobuheinik ("Tricholoma equestre"), vanasti roheline heinik, on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab hobuheinik liivastes männimetsades ja luitemännikutes.
Seen on söödav värskelt. Seda on peetud heaks söögiseeneks, kuid Euroopas on registreeritud mõned juhtumid, kus mitmel järjestikusel päeval suurtes kogustes hobuheinikute söömine põhjustas inimestel lihasrakkude lagunemist. Samuti võib seen koos alkoholiga tarbimisel põhjustada mürgistust.
Maaheinik

Maaheinik ("Tricholoma terreum") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab maaheinik mändidega.
Valge heinik

Valge heinik ("Tricholoma stiparophyllum") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Seen kasvab kaskedega ja on iseloomulikult ebameeldiva lõhnaga.
Seen ei ole söödav.
Kirbe heinik

Kirbe või mõru heinik ("Tricholoma aestuans") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab kirbe heinik männimetsades.
Seen ei ole söödav.
Julius Reintam

Julius Eduard Reintam (15/27. jaanuar 1888 Kernu vald Harjumaa – 3. juuli 1965 Kernu, Harju rajoon) oli Eesti pedagoog, kirjanik (pseudonüüm Julius Järve) ja poliitik.
Julius Eduard Reintam õppis Tallinna 2. linnakoolis pedagoogikakursustel ning töötas õpetajana Vaivara luteri kihelkonnakoolis Virumaal, Narva Eesti Kooliseltsi koolis, aastatel 1909–1911. Oli aastatel 1909–1911 Narva Võitleja seltsi näitejuht. 
Tartus õppimise ajal töötas Julius Reintam ka Vanemuise näitelaval. Ta valiti 1911. aasta veebruarist Endla näitejuhiks, kuid oli Endla näitejuht vaid mõne kuu ning loobus 1911. aasta mais. 
Eesti kooli loomis- ja arenemisaastail oli Julius Reintam Harju maavalitsuses haridusosakonna juhataja aastatel 1918–1927. Töötas Tallinna kroonualgkoolis ja Tallinna linna 5. algkoolis. 
Eesti iseseisvuse algaastail oli Julius Reintam Eesti Maapäeva ja Asutava Kogu liige.
Sallheinik

Sallheinik ("Tricholoma focale") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab sallheinik liivastes männimetsades ja luitemännikutes.
Hiirheinik

Hiirheinik ("Tricholoma virgatum") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab hiirheinik kuuse- ja männimetsades.
Seen ei ole söödav.
Habeheinik

Habeheinik ("Tricholoma vaccinum") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab habeheinik kuusemetsades.
Pruunikas heinik

Pruunikas heinik ("Tricholoma albobrunneum") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab pruunikas heinik männimetsades.
Rimzātciems

Rimzātciems on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Pelči vallas. Küla asub merepinnast 45 meetri kõrgusel valla idaosas ja jääb piirkonna keskusest Kuldīgast 8 ning Riiast 153 kilomeetri kaugusel.
Külas kasvavad Upatase tamm, Ķeiri künnapuu, mänd ümbermõõduga 2,77 meetrit, hõberemmelgas ümbermõõduga 5,3 meetrit ja künnapuud ümbermõõduga 4,1 ning 4,12 meetrit on looduskaitse all.
Kaltiķi

Kaltiķi on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Pelči vallas. Küla asub merepinnast 36 meetri kõrgusel valla kirdeosas ning jääb piirkonna keskusest Kuldīgast 6 ja Riiast 153 kilomeetri kaugusele.
Asula on kujunenud endise Kaltiķi karjamõisa ("Kalticken") keskuse juurde.
Külas kasvav tamm ümbermõõduga 5,61 meetrit on looduskaitse all. Osa külast jääb Venta oru hoiualale.
Ābele

Ābele on küla ("vidējciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Pelči vallas. Küla asub merepinnast 38 meetri kõrgusel valla põhjaosas ning jääb piirkonna keskusest Kuldīgast 4 ja Riiast 151 kilomeetri kaugusele.
Küla jääb Venta oru hoiualale. 
Aastal 2018 oli külas 157 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 162.
Carl Gustav Jungi „16 assotsiatsiooni“ test

Carl Gustav Jung kasutas valedetektorina oma vaba assotsiatsiooni meetodit. Selle tehnika abil saame aru, mis meid elus takistab ja probleemi kõrvaldada. Kui soovime mõista ennast, mõista oma tundeid ja tegelikke soove, siis saab teha 16 assotsiatsiooni testi.
Meie aju on ehitatud nii, et iga informatsioon on seotud visuaalsete piltidega, lõhnataju, aistingutega kehas ja emotsioonidega. Tänu 16 assotsiatsiooni testile saame aru, mis mõjutab meie alateadlikku meelt ja kuidas me tegelikult sellesse suhtume.
16 assotsiatsiooni test.
Nendest emotsioonidest, mis tekivad assotsiatsioonide loomise käigus, sõltub ahela ja tunnete tulevase emotsionaalse värvi muutumine, mis tekivad selle sõna hilisemal meenutamisel.
Keskenduge ja mõelge sõnale, millega soovite töötada. Näiteks kui on suhteprobleemid, kirjutage sõna „armastus“. Võtke kirjutusvahendid ja koostage tabel vastavalt lisatud näitele (vt tabel 1).
Püüdke mitte mõelda, vaid kirjutage võimalikult kiiresti teemaga esimesena assotsieeruvaid sõnu vasakusse veergu. See võib olla nii sõna kui fraas. Teise veergu tuleb kirjutada 1. ja 2., 3. ja 4. jne sõna ühendav assotsiatsioon. Ühendage omavahel sõnu assotsieerides, kuni alles jääb üks sõna.
Nüüd on olemas võtmesõna – märksõna. Tänu sellele saab probleemi enda jaoks lahti mõelda ja leida tee lahenduseni.
Järgmistel päevadel on tõenäoline, et see märksõna ei lähe peast välja. Mõtlete oma elu üle, otsides enda sees sfääre kuhu see sõna veel sobib, püüdes hakkama saada oma alateadvusega.
Iris (laev)

Iris on kahvelketš, mis on ehitatud 1945. aastal Soomes Porvoos. Laev ehitati haluveoks, kuid nüüd teeb Eesti vetes ja Eesti lipu all turismireise. 
Iris tõsteti 2008. aastal Sõru sadamas restaureerimistöödeks Alari kõrvale kaldale, kus seisab rahapuudusel kehvas seisukorras tänini.
Välislingid.
• – Iris Eesti Vanalaevade Ühingu kodulehel
Hval

Hval (endise nimega Vaal) oli 1902. aastal Vormsil valminud kaljas, mis uppus 21. juulil 2004 teel tagasi sünnimaale Eestisse.
Ajalugu.
21 meetri pikkune ketš Vaal valmis 1902. aastal Vormsil. Algaastail vedas see Eestist Soome ja Rootsi kartuleid ja vilja.
1929. aastal ostis laeva Porvoo laevaomanik Edvin Eklund ja nimetas laeva ümber Hvaliks.
1951. aastal viidi laev Porvoost Turusse, kus sõitis läänesaarestikuvahet, kuni kustutati 1967. aastal Soome kaubalaevade registrist.
1994. aastal oli laev uppumise äärel, kere hakkas lekkima.
Laev osteti eestlaste poolt tagasi ning plaaniti see restaureerimiseks kodumaale toimetada. 20. juuli õhtul 2004 püüti laev omal jõul Helsingist Piritale toimetada, kuid peamasin ütles üles ja Hvali võttis puksiiri traallaev Jette. Kiirlaevadest tekkinud lainetuse mõjul hakkas Hval vett sisse võtma ja pärast südaööd uppus Helsingist 20 km lõunas asuva Harmaja majaka läheduses. Traallaev Jette päästis kõik kolm Hvali pardal olnud meeskonnaliiget. Laev jäi 31 meetri sügavusele merepõhja.
Hval oli teadaolevalt vanim Eestis ehitatud purjelaev ning Hoppeti ja Alari kõrval üks kolmest ainsast tolle ajani säilinud vanast Eestis ehitatud purjelaevast.
Raidstacija

Raidstacija on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Pelči vallas. Küla asub merepinnast 41 meetri kõrgusel valla kirdeosas ning jääb piirkonna keskusest Kuldīgast 5 ja Riiast 150 kilomeetri kaugusele.
Läti NSV aegadel rajati külla raadiosidetorn ja -mast, nende järgi on küla ka nime saanud.
Osa külast jääb Venta oru hoiualale.
Alari Tamm

Alari Tamm (23. mai 1950 – 16. september 2020) oli eesti laulja, muusik ja muusikapedagoog.
Ta laulis Gustav Ernesaksa dirigendiks oleku perioodil aastatel 1974–1982 Riiklikus Akadeemilises Meeskooris teist bassi. 
Hariduselt oli ta muusikapedagoog. Õpingute kõrvalt töötas restoranis klaverimängijana, meeskooritöö kõrvalt aga käis pilli mängimas Tallinna lokaalides (sh Regati baaris). 
Ta oli ansambli (laulu- ja mängukoor) "Üks Lust" 1984–2014 looja ja selle dirigent kolmkümmend aastat. 
Hiljem töötas ta Haapsalu muusikakoolis saateõpetajana.
Viktor Marseillest

Püha Viktor Marseillest, ka püha Victor, oli kristlik märter. Ta suri umbes aastal 290, teistel andmetel 303. aastal. Teda austatakse pühakuna katoliku ja õigeusu kirikus. Viktori mälestuspäev on 21. juulil. Oletatavasti oli hiliskeskajal Tallinna kaitsepühak.
Pärimus.
Pärimuse järgi oli Viktor Rooma armee ohvitser Marseilles, kes hukati keeldumise pärast ohverdamast Rooma jumalatele. Ta viidi ülekuulamiseks prefektide ette, hiljem keiser Maximianuse ette; teda löödi, piinati piinapingil, lohistati mööda tänavaid ja heideti ta vanglasse, kus ta veenis oma kaasvange, kolme Rooma sõdurit, ristiusku vastu võtma; hiljem hukati ka nemad. Kui Viktorit sunniti suitsetama viirukit Jupiteri kuju ees, lükkas ta kuju jalaga ümber. Keiser andis käsu jahvatada Viktor puruks pöörleva veskikivi all, kuid kivi purunes enne pühaku surma. Seejärel raiuti Viktori pea maha.
Ikonograafia.
Püha Viktorit kujutatakse pühakujudel ja kunstis sageli sõjamehe turvisesse riietatuna, tema atribuudid on veskikivi ja märtri palmioks. Ta võib hoida käes ka mõõka, mis on nii tema martüüriumiriist kui ka tema elukutsele viitav ese.
Tallinna altaritel hoiab Viktor risti kujutisega kilpi.
Austamine.
Pühak Viktori ja tema kolme kaaskannataja Longinuse, Alexanderi ja Feliciani haua kohale ehitas Johannes Cassianus 4. sajandil kloostri, millest hiljem kujunes benediktlaste klooster ja "basilica minor". Püha Viktori kloostris ("Abbaye Saint-Victor") asuv Marseille püha Viktori haud on populaarne palverännusihtkoht.
Viktori kultus levis Marseille'ist, Aixist ja Arles'ist kiiresti üle kogu Prantsusmaa, eriti mõjukas oli Pariisis asuv püha Viktori klooster ("Abbaye Saint-Victor de Paris"). Saksa aladel tunti tema püha vaid vähestes kohtades, näiteks Metzis ja Trieris.
Tallinna kaitsepühak.
Püha Viktorit on kujutatud kolmel Tallinna hiliskeskaegsel altariretaablil - Niguliste kiriku peaaltaril koguni kolmes kohas, samuti Pühavaimu kiriku altaril ja Mustpeade vennaskonna Maarja altaril. Oletatavasti on püha Viktorit kujutavad skulptuurid ka Niguliste monstrantsil ja Kanuti gildi lauakellal (nn "rüütel taras"). Sellest asjaolust on järeldatud, et püha Viktor oli Tallinna kaitsepühak. Vähemalt kahes Tallinna kirikus oli keskajal püha Viktori altar ja linnas tegutses püha Viktori gild (andmeid aastaist 1500-1525). Et keskaegsete allikate kohaselt tähistati Tallinnas Viktori mälestuspäeva hoopis 10. oktoobril, võis Marseille Viktori kultus olla segunenud teise Viktori-nimelise pühaku, Xanteni Viktori kultusega.
Kalnmuiža (Rumba vald)

Kalnmuiža on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel Kuldīga linna piiril.
Küla tekkis Kalmuiža mõisa ("Amt-Goldingen") keskuse juurde. Tänapäeval on suur osa küla varasemast territooriumist Kuldīga koosseisu arvatud.
Osa külast jääb Venta oru hoiualale. Kalnmuižas kasvav tamm tüve ümbermõõduga 5,17 meetrit ja mänd tüve ümbermõõduga 3,68 meetrit ning kaks mändi tüve ümbermõõduga 3,1 meetrit on looduskaitse all.
Veldze

Veldze (ka Veldzes ciems) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub Valla keskosas Veldze jõe kaldal, valla keskusest Mežvaldest 3,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 6,5 ja Riiast 145 kilomeetri kaugusel.
Varem kandis Veldze nime ka suvilapiirkond, tänapäevane Rumbenieki küla.
Lejas (Rumba vald)

Lejas (vanasti ka Griķi) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel, valla keskusest Mežvaldest 13,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 14 ja Riiast 143 kilomeetri kaugusel.
Küla tekkis endise Griķi mõisa ("Grükken") keskuse juurde.
Ķūķciems

Ķūķciems on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub merepinnast 24 meetri kõrgusel, valla keskusest Mežvaldest 10, piirkonna keskusest Kuldīgast 11 ja Riiast 158 kilomeetri kaugusel.
Ķīkciems

Ķīkciems on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 49 meetri kõrgusel, valla keskusest Mežvaldest 14, piirkonna keskusest Kuldīgast 14 ja Riiast 149 kilomeetri kaugusel.
Novadnieki

Novadnieki (vanasti ka Bauņi) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 38 meetri kõrgusel, valla keskusest Mežvaldest 11, piirkonna keskusest Kuldīgast 12 ja Riiast 159 kilomeetri kaugusel.
Külas asub Ēdase postkontor.
Aastal 2018 oli külas 73 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 67.
Rumbenieki

Rumbenieki (vanasti ka Veldze) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Rumba vallas. Küla asub valla keskosas merepinnast 36 meetri kõrgusel, valla keskusest Mežvaldest 3, piirkonna keskusest Kuldīgast 8 ja Riiast 150 kilomeetri kaugusel.
Küla tekkis Nõukogude perioodil Veldze nime kandva suvilapiirkonnana.
Külas asub mälestusmärk natsirežiimi ohvritele, sealne natsirežiimi poolt hukatute matmispaik on tähistatud mälestustahvliga.
Küla lõunaservas asuvad Riežupe kärestikud ja sealsed paljandid on looduskaitse all.
2018. aastal oli külas 54 elanikku, 2020. aastal oli elanikke 64.
Saksamaa kantslerite loend ametiaegade pikkuste järjekorras

Siin on loetletud Saksamaa kantslereid ametiaja pikkuse järgi (1867–), arvesse on loetud Saksamaa liitvabariiki ja selle eelkäijaid. Arvutatud on päevade arv ametisse astumise ja sealt lahkumise vahel, kui lugeda kõiki ametis oldud päevi, oleksid kõik numbrid ühe võrra suuremad. Otto von Bismarcki ametiajad Põhja-Saksa Liidu (1867–1871) ja Saksa keisririigi (1871–1890) juhina on loetud üheks. Wilhelm Marxi ja Hermann Mülleri ametiajad polnud küll järjest, kuid nende pikkused on siin tabelis kokku liidetud.
"Ametis oleva kantsleri ametiaja pikkus uuendatud 22. septembril 2020."
Rahvusvaheline Transporditöötajate Föderatsioon

Rahvusvaheline Transporditöötajate Föderatsioon (inglise keeles "International Transport Workers’ Federation") ITF on üleilmne transporditöötajate ametiühingute liit, millel on tuntav mõju meremeeste õiguste kaitsel.
Liitu kulub 700 ametiühingut 150 riigist kokku ligi 20 miljoni töötajaga. Loodud 1896. aastal kui Rahvusvaheline Laeva-, Doki- ja Sadamatööliste Föderatsioon ("International Federation of Ship, Dock and River Workers"), sai organisatsioon praeguse nime 1898. aastal, kui laienes mittemereliste transpordivaldkondade töötajaid hõlmates. Organisatsiooni peakontor on Londonis.
ITF ja Eesti.
Eesti ametiühingutest kuulus pärast Teist maailmasõda ITFi Eesti Meremeeste Union, misjärel sai 1999. aastal ITFi liikmeks Eesti Meremeeste Sõltumatu Ametiühing. Eestis töötab ITFi inspektor alates 2001. aastast.
Akademik Šokalski (laev, 1946)

Akademik Šokalski (vene keeles "Академик Шокальский", nimetatud Juli Šokalski järgi) oli pärast Teist maailmasõda Soomes sõjakahjutasukuunarina ehitatud 3-mastiline puust purjelaev.
Ajalugu.
Akademik Šokalski ehitati 1946. aastal Soomes Raumas Filip Walter Hollmingi laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit.
Akademik Šokalski oli selle tehase ja ka kogu sarja esimene laev, seetõttu on ka tervet selliste sõjakahjutasuna ehitatud puukuunarite klassi nimetatud Akademik Šokalski-klassiks.
Laev lasti vette 15. juunil 1946 ja anti sama aasta lõpupoole NSV Liidule üle. Ta teenis Leningradi kõrgema merekooli (alates 1954. aastast Leningradi admiral O. S. Makarovi nimelise kõrgema mereinsenerikooli, "LVIMU") õppelaevana.
Ta arvati 1962. aastal õppelaevanimekirjast välja, teistel andmetel kanti maha 1965. aastal. Tema edasine täpne käekäik on teadmata, kuid 1976. aastal olevat ta Tallinnas uputatud uue purjespordikeskuse ehitamisel Pirita jõe suudme uutesse muulidesse.
Chad Wolf

Chad Fredrick Wolf (sündinud 1976) on Ameerika Ühendriikide valitsusametnik, alates 2019. aastast Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekuminister (DHS) ja sisejulgeolekuministeeriumi strateegia, poliitika ja plaanide büroo asesekretär. President Donald Trump teatas 25. augustil 2020, et plaanib määrata Wolfi ametlikult sisejulgeolekuministriks, kuna Government Accountability Office'i väitel on Wolf 2019. aasta novembrist saati olnud ametis seadusevastaselt.
Wolf kuulub Vabariiklikku Parteisse ning on varem töötanud sisejulgeolekuministeeriumis mitmel ametikohal, näiteks Transporditurvalisuse administratsiooni personaliülema ja sisejulgeolekuminister Kirstjen Nielseni personaliülemana. Ta kujundas aastal 2018 Trumpi valitsuse perekondade lahutamise poliitika ning oli juulis 2020 tihedalt seotud föderaaljõudude rakendamisega. Septembris 2020 süüdistati teda selles, et ta olevat keelanud enda töötajatel Venemaa-ohtude raporteerimise.
Aastatel 2005–2016 oli ta lobitöötegija, ta aitas oma klientidel sõlmida lepinguid Transporditurvalisuse administratsiooniga.
László Moholy-Nagy

László Moholy-Nagy [l'aasloo mohoj-nadj] (sünninimi László Weisz; 20. juuli 1895 Bácsborsód – 24. november 1946 Chicago) oli juudi päritolu Ungari maalikunstnik ja fotograaf, Bauhausi õppejõud. Ta oli mõjutatud konstruktivismist ning pooldas tehnoloogia ja kunsti integreerimist.
László Moholy-Nagy õppis Budapestis õigusteadust ja osales esimeses maailmasõjas. 1918 hakkas ta tegelema maalikunstiga. 1919 kolis ta Viini ja 1920 Berliini. 1922 toimus koos Peter Laszlo Periga esimene näitus Berliinis galeriis Sturm.
1937 emigreerus ta USA-sse, kus asutas disainikooli New Bauhaus (hilisem IIT Institute of Design).
Tema esimene abikaasa oli fotograaf Lucia Moholy ja alates 1935. aastast ajaloolane Sibyl Moholy-Nagy.
Moholy-Nagy suri leukeemiasse.
Ozoli (Renda vald)

Ozoli (vanasti ka Ozolmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. 
Küla tekkis endise Ozoli mõisa ("Ohseln") keskuse juurde. 
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas tegutsenud partisanidele.
Aastal 2015 oli külas 46 elanikku, aastal 2018 oli elanikke 30, aastal 2020 aga 19.
Jaunmeži

Jaunmeži on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Asula jääb valla keskusest Rendast 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 14 ja Riiast 142 kilomeetri kaugusele.
Jaunmeži tekkis endise Graudupe mõisa ("Grauduppen") keskuse, selle Jaunmeži karjamõisa ("Jaunemys", "Neuhof") ja Graudupe kooli juurde.
Ezeri

Ezeri (vanasti ka Mežkungmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Küla asub valla kirdeosas Mežmuiža järve kaldal ja jääb valla keskusest Rendast 6,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 33 ning Riiast 136 kilomeetri kaugusele. 
Küla tekkis endise Renda jahilossi juurde, hiljem asus seal metsamajand. Külas asuv Mežmuiza ait on riikliku kaitse all olev kultuurimälestis.
Tiezumi

Tiezumi on küla ("vasarnīcu ciems" ehk suvilapiirkond) Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Küla asub valla põhjaosas Usma järve idakaldal ja jääb valla keskusest Rendast 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 38 ning Riiast 139 kilomeetri kaugusele. 
Küla tekkis endise Muižnieki mõisa ("Mosenek, Muischeneek") keskuse juurde. Tiezumis asub Lejastiezumi puhkekompleks, sellest põhja pool asub Usma kalmistu.
Tiezumis kasvav künnapuu ümbermõõduga 4 meetrit on looduskaitse all. Külas asuv Goskalnsi asulakoht ja Usma kirik on kohaliku kaitse all olev kultuurimälestised.
Dallwitzi pataljon

Dallwitzi pataljon (saksa keeles "Luftlandebataillon zur besonderen Verfügung «Dallwitz»", valgevene keeles "Valgevene dessantpataljon "Dallwitz": "Беларускі дэсантны батальён „Дальвіц“")" oli Teise maailmasõja lõpufaasis valgevene vabatahtlikest Saksa Wehrmachti koosseisus moodustatud üksus, mis oli mõeldud sissivõitluseks Punaarmee tagalas.
Koosseis.
Pataljon moodustati Saksa armee luure Abwehri poolt 1944. aasta juulis Ida-Preisimaal Dallwitzi külas Abwehrkommando 203 alluvuses. Liikmed tulid peamiselt Valgevene Kodukaitse (BKA) ja Saksa okupatsiooni-aegsest Valgevene abipolitsei ridadest, samuti Valgevene Noorte Liidust (SBM) ja illegaalsest Valgevene Sõltumatuse Parteist (BNP). Värbamine toimus salaja. 1944. aasta sügiseks oli pataljonis üle 200 inimese, millest moodustati kaks kompaniid: 1. Severnaja (ülem - leitnant Andrei Rudak) ja 2. Južnaja (ülem - leitnant Mihhail Zui). Sõjaväelise väljaõppe eest vastutas major Ivan Gelda, personali moraali eest tema poliitiline assistent major Usevalad Rodzka. Pataljoni propagandaohvitser oli endine "Valgevene Noorte Liidu" juht Mihhail Ganko. 
Tegevus.
1944. aasta novembri alguses paigutati pataljon ümber Walbuschi linna Bydgoszczi (Poola) lähedal, kus jätkati väljaõpet. Hiljem koliti Berliini piirkonda. Sõja lõpul mais 1945 mindi laiali Tšehhimaa territooriumil. Pataljoni ülem major Rodzka siirdus salga eesotsas Białystoki piirkonda, kus arreteeriti juulis 1945 ja 22. mail 1946 mõistis Valgevene Sõjaväeringkonna Sõjatribunal ta surma. Hukati tõenäoliselt 26. mail 1946 Minskis. 
1944. aasta teisel poolel visati Saksa lennukitest Valgevene territooriumile mitu Dahlwitzi salka ja ka üksikuid langevarjureid eesmärgiga viia Punaarmee tagalas ellu sabotaaži, koguda Abwehri jaoks luureteavet ja korraldada nõukogudevastast partisaniliikumist.
Ühte kauaaegsemat diversantide rühma (28 meest) juhtis Gleb Bogdanovitš, mis tegutses Vilniuse piirkonnas 1945. aasta juunini. Seejärel kolis rühm Poolasse, kus tegutses koos põrandaaluse Koduarmeega ("Armija Krajowa") Poola võimude vastu. Jevgeni Žihhari rühm visati 1944. aasta detsembris Polotski oblastisse ja pidas seal vastu kuni 1954. aasta lõpuni, hävitades partei- ja nõukogude aktiviste, pärast lüüasaamist MGB vägede poolt läksid rühma jäänused Poolasse. Kõige kuulsamat diversantide rühma juhtis Michał Vituška. 1944. aasta novembris maandus ta langevarjuga 27-mehelise üksuse eesotsas Vilniuse piirkonnas. Järgmise kahe aasta jooksul loodi grupi baasil tugev organisatsioon, mille struktuurid olid Leedus, Valgevenes ja Ukrainas, mis on tuntud nimede "Must kass" ("Чорны кот") ja "Valgevene Vabastamisarmee" all.
Michael Olunga

Michael Olunga (sündinud 26. märtsil 1994 Nairobis) on Keenia jalgpallur, kes mängib ründajana Katari kõrgliiga klubis Al-Duhail ja Keenia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Keenias. 2015. aastal tuli ta Gor Mahias mängides Keenia meistriks. Ta lõi sel hooajal Keenia kõrgliigas 19 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravakütt.
2016. aastal liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Djurgårdens IF. 2016. aasta hooajal lõi ta Rootsi kõrgliigas 12 väravat. Seejärel siirdus Olunga Hiinasse, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Guizhou Zhicheng. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Girona. 13. jaanuaril 2018 tegi ta mängus Las Palmase vastu kübaratriki. Ta sai sellega läbi aegade esimeseks Girona mängijaks, kes on Hispaania kõrgliigas kübaratriki teinud. See jäi aga tema ainsaks Hispaania kõrgliiga mänguks, kus ta värava lõi.
2018. aasta augustis liitus ta Jaapani esiliigas mänginud Kashiwa Reysoliga. 24. novembril 2019 lõi Olunga Kashiwa 13:1 võiduga lõppenud mängus Kyoto Sanga üle kaheksa väravat. Olunga lõi sel hooajal liigas kokku 27 väravat ja Kashiwa Reysol pääses esiliiga võitjana kõrgliigasse. 2020. aasta hooajal oli Olunga Jaapani kõrgliiga suurim väravakütt (28 väravat). Lisaks valiti ta samal hooajal läbi aegade esimese aafriklasena Jaapani kõrgliiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks.
2021. aasta jaanuaris siirdus ta Al-Duhaili.
Keenia jalgpallikoondises tegi Olunga debüüdi 28. märtsil 2015 sõprusmängus Seišellide vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 7. juunil sõprusmängus Lõuna-Sudaani vastu. 2019. aasta Aafrika rahvuste karikavõistluste teises alagrupimängus lõi ta kaks väravat Tansaania vastu.
Lance Stroll

Lance Stroll (kodanikunimi Lance Strulovitch; sündinud 29. oktoobril 1998 Montréalis) on kanada vormelisõitja.
Stroll võitis 2014. aastal Itaalia Vormel 4 sarja ja tuli 2016. aastal FIA Vormel 3 sarja meistriks.
Stroll tegi Vormel 1 debüüdi 2017. aastal Williamsi meeskonnas. Kohe debüüthooajal jõudis ta ka poodiumile, saavutades Aserbaidžaani Grand Prix'l kolmanda koha.
2019. hooajaks sõlmis Stroll lepingu Racing Point meeskonnaga.
Jaunā muiža (Kabile vald)

Jaunā muiža (ka Jaunāmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 1,9, piirkonna keskusest Kuldīgast 27 ja Riiast 121 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes endise Kabile mõisa karjamõisa ("Neuhof") ja Kabile kiriku juurde. Küla põhjaservas asub Kabile surnuaed. Kirik on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Tähelepanuväärne ehitis on ka sealse kiriku kõrts.
Pusgaldiņi

Pusgaldiņi (vanasti ka Upesmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub valla lääneosas merepinnast 63 meetri kõrgusel Riežupe jõe kaldal. Pusgaldiņi jääb valla keskusest Kabilest 11, piirkonna keskusest Kuldīgast 25 ja Riiast 130 kilomeetri kaugusele.
Küla kujunes endise Upesmuiža mõisa ("Bächhof") maadele selle metsnikumaja ja vesiveski juurde. XVII sajandil oli seal üks Kuramaa hertsogite rauasulatusahjudest.
Leiši

Leiši on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub valla lääneosas Riežupe jõe kaldal. Leiši jääb valla keskusest Kabilest 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 27 ja Riiast 135 kilomeetri kaugusele.
Küla kujunes Leiši (Leite) metskonna juurde.
Vecā muiža

Vecā muiža (ka Vecāmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 2,2, piirkonna keskusest Kuldīgast 29 ja Riiast 119 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes endise Kabile mõisa karjamõisa ("Althof") juurde.
Galamuiža

Galamuiža (ka Gala muiža) on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel Valgale jõe kaldal, valla keskusest Kabilest 5,1, piirkonna keskusest Kuldīgast 32 ja Riiast 119 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes endise Kabile mõisa karjamõisa ("Endenhof") juurde.
Višļi

Višļi (ka Zemnieki, vanasti ka Višļu muiža) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 9, piirkonna keskusest Kuldīgast 36 ja Riiast 115 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes endise Višļi mõisa ("Wischeln") keskuse juurde. Külast põhjas asub Gatviņi kalmistu.
Kalnansi

Kalnansi on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 92 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 4,8, piirkonna keskusest Kuldīgast 34 ja Riiast 123 kilomeetri kaugusel.
Külas asub Kalnansi kalmistu. Külast läänes asub Kalnansi soo, kus asub Bezdibenise järv.
Kāņmuiža

Kāņmuiža (ka Kāņu muiža) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 98 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 7,7, piirkonna keskusest Kuldīgast 35 ja Riiast 120 kilomeetri kaugusel.
Küla on tekkinud endise Zutēni mõisa Kāņi karjamõisa ("Kahnhof, Kannhof") keskuse juurde.
Dūras

Dūras on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Vārme vallas. Küla asub valla edelaosas ning jääb valla keskusest Vārmest 6,7, piirkonna keskusest Kuldīgast 28 ja Riiast 145 kilomeetri kaugusele. 
Küla tekkis endise Dūrase mõisa ("Duhren") keskuse juurde. Aastail 1949–1954 oli see Vārme külanõukogu halduskeskuseks.
Zalkšciems

Zalkšciems on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Vārme vallas. Küla asub valla loodeosas Venta jõe kaldal ja jääb valla keskusest Vārmest 15, piirkonna keskusest Kuldīgast 19 ning Riiast 156 kilomeetri kaugusele.
Küla tekkis endise Daurāti metskonna juurde. Külas Ventasse suubuval Daurātupe jõel asuvad kalatiigid.
Kundi

Kundi on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Snēpele vallas. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel, valla keskusest Snēpelest 5, piirkonna keskusest Kuldīgast 20 ja Riiast 172 kilomeetri kaugusel.
Küla on tekkinud endise Kundi mõisa ("Kunden") keskuse juurde.
Rude (Laidi vald)

Rude on küla ("mazciems") Lätis Kuldīga piirkonnas Laidi vallas. Küla asub valla keskosas merepinnast 65 meetri kõrgusel. See jääb valla keskusest Laidist 5,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 35 ja Riiast 168 kilomeetri kaugusele.
Rude küla kujunes Rude mõisa ("Rudden") juurde. Külas asuvad Dižstrauti muinaskalmed ehk Kalmeküngas on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 4,19 meetrit, saar ümbermõõduga 5,7 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,25 meetrit ning pärnad ümbermõõtudega 4,4 ja 5,24 meetrit on looduskaitse all.
Valtaiķi

Valtaiķi on küla Lätis Kuldīga piirkonnas Laidi vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Laidist 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 40 ja Riiast 165 kilomeetri kaugusel.
Külas on rahvamaja, raamatukogu ja luteri kirik. Seal asub Valtaiķi bussipeatus.
Asula kohta pärinevad esimesed teated aastast 1253. Toona asus seal Valtaiķi linnus, mis muutus tõenäoliselt aastal 1583 kasutuskõlbmatuks. Tänapäevane asula on kujunenud Valtaiķi mõisa ("Neuhausen") keskuse juurde.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Valtaiķi luteri kirik (sealhulgas 15 sealset vitraaži, orel, oreli noodivihik, kantsel, lühter, uksed, altar ja kirikuliste astmed), külast läände jääv Valtaiķi keskaegne linnus ning selle kalmistu.
Külas kasvav läänepärn ümbermõõduga 3.76 meetrit on looduskaitse all.
Keramaja

Keramaja (nimetatud ka kuppelmajaks) on päikeseenergial majandav poolkerakujuline maja, mis asub Hiiumaal Soonlepa külas. Maja valmis 2011. aastal Tõnis Kasemägi algatusel ja arhitekt Kristel Jaanuse kaasabil. 
Arhitektuur.
Maja koosneb tinglikult kahest osast: kõik maja toimimiseks vajalik asub põhjapoolses kandilises osas (WC-d, duširuum, saun, akuruum jms) ja lõunapoolses sfäärilises osas on avatud planeeringuga eluruumid. Poolkerakujuline osa toetub kahele liimpuitkaarele. 
Kupli osa ehituseks on kasutatud päikesepaneele ja klaasi. Päikesepaneelid ei ole ainult päikeseenergia tootmiseks kasutatavad, vaid täidavad ka fassaadi, tuuletõkkeplaadi ja konstruktsioonielemendi ülesannet. Hoone tootmisvõimsus on 5,5 kW.
Maja on kahekorruseline. Hoone põhjapindala on 60 ruutmeetrit, teine korrus 40 ruutmeetrit.
Tunnustus.
Konkursil "Eesti kaunis kodu" sai keramaja 2014. aastal energiasäästliku kauni kodu auhinna.
Aleksei Lobanov-Rostovski

Aleksei Lobanov-Rostovski on mitme Lobanov-Rostovski vürstisuguvõsa liikme nimi:
August Merits

August Merits (18. oktoober 1887 Võisiku vald, Viljandimaa – 12. jaanuar 1942 Unžlagi vangilaager, Gorki oblast, Venemaa) oli Eesti riigiametnik ja ärimees.
Elulugu.
Lõpetas Võisiku kaheklassilise ministeeriumikooli ja Sindi ministeeriumikooli juures tegutsenud pedagoogikaklassi. 1905. aastal sooritas eksternina reaalkooli lõpueksami ja sai Udeva vallakooli õpetajaks Järvamaal. 1909. aastal läks õpetajaks Uudeküla vallakooli, kus töötas kuni 1916. aastani.
Aastatel 1911–1914 õppis suvekuudel Strelitzi tehnikumis Saksamaal. 1916. aastal asus elama Peterburi, töötas konstruktorina Siemens-Schuckerti vabrikus elektrijaamade sisseseade osakonnas ning õppis töö kõrvalt Peterburi tsiviilinseneride instituudis arhitektuuri osakonnas. 1918–1919 oli õpetaja Moloskovitsa eesti asunduses Peterburi kubermangus.
1919. aastal tuli tagasi Eestisse ja 19. juunist alates oli Riigikontrolli tsiviilosakonna kontrolör, hiljem peakontrolör, tsiviilosakonna juhataja, riigikontrolli nõukogu liige ja riigikontrolöri asetäitja. 
Lõpetas töö kõrvalt 1925. aastal Tartu Ülikooli, kus oli õppinud õigusteadust. Oli EÜS Põhjala liige.
1. oktoobrist 1929 sai Meritsast majandusministri abi ja ühtlasi riigi statistikanõukogu liige. 1930. aastal määrati riigiettevõtte Böckeri tehased direktoriks ja seejärel oli ta kuni 1940. aastani a/s Eesti Kiviõli peadirektor.
Ta oli kaubandus-tööstuskoja nõukogu liige, konjunktuuriinstituudi majandussektsiooni nõukogu esimees, loodusvarade instituudi liige, Eesti-Poola kaubanduskoja esimees ja Poola aukonsul Tallinnas. 
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, küüditamise ajal. Mõisteti tagaselja surma, kuid surmaotsus asendati kümneaastase vangistusega. Suri vangilaagris. Abikaasa Salme Eleonore küüditati.
Jüri Krustok

Jüri Krustok (13. veebruar 1955 Tallinn) on eesti füüsik. 
Haridus.
Ta õppis Keila 1. Keskkoolis 1962–1973, Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-keemiateaduskonnas optika ja spektroskoopia erialal 1976–1981; Tallinna Polütehnilise Instituudi aspirantuuris 1983–1986. Füüsika-matemaatikateaduste kandidaat 1987 (Tartu Ülikool, kinnitus 1987, " Recombination Centres in Zinc and Cadmium Sulphides").
Töökäik.
EPT Tallinna osakonna autojuht 1975–1976. 
TPI/TTÜ: füüsika kateedri laborant, assistent 1981–1983, nooremteadur 1987; optoelektroonika materjalide labori vanemteadur 1987–1992, sektorijuhataja 1989–1990; materjalitehnika/materjaliteaduse instituudi pooljuhtmaterjalide tehnoloogia õppetooli vanemteadur 1992–2016; füüsikainstituudi rakendusfüüsika professor ja õppetooli juhataja 2004–2016; materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi vanemteadur 2017–2018; küberneetikainstituudi professor 2017-2021, küberneetika instituudi emeriitprofessor ning materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi vanemteadur aastast 2022. 
Teadustöö.
AIIBVI tüüpi materjalide luminestsents; tahke keha füüsika ja keemia; rekombinatsioontsentrid pooljuhtides; punktdefektide moodustumisprotsessid;
päikesepatareid ja nende füüsika. 
Üle 200 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 7 doktori- ja 11 magistritööd. 
Teaduskorralduslik tegevus.
Eesti Füüsika Seltsi liige; Ülemaailmse Rakendusoptika Ühingu (SPIE) liige; EMRSi (European Materials Research Society) liige.
Oreaadid

Oreaadid (kreeka keeles "oreiades") olid Vana-Kreeka mütoloogias mägedes ja metsades elavad nümfid.
Oraator

Oraator on avalik kõneleja, kelleks on üldiselt keegi, kes on teistest kõneosavam.
Ajaloos on oraatorid olnud eriti lugupeetud näiteks Vana-Kreekas ja Vana-Roomas.
Rahva Raamatu Kirjastus

Rahva Raamatu Kirjastus on Eesti kirjastus, mis on välja kasvanud Rahva Raamatu raamatupoeketist. 
2017. aastal alustas kirjastus tööd 12 raamatu kirjastamisega. Antakse välja nii väärtkirjanduse kordusväljaandeid kui ka uut tõlkekirjandust. 
Kirjastuse üks tegevussuundi on uute eesti keeles kirjutavate talentide otsimine ja nende loomingu avaldamine.
Verner Oja

Verner Oja (7. november 1901 Pikakannu, Pindi vald, Võrumaa – 14. aprill 1991 Toronto, Kanada) oli eesti jurist.
Ta õppis Võru Rahvahariduse Seltsi poeglaste gümnaasiumis (lõpetas aastal 1923). Osales Vabadussõjas. Õppis 1923–1927 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ning kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi Põhjala ridadesse. 
1927.–1941. aastal töötas ta Põlluministeeriumi ning Kohtu- ja Siseministeeriumi sekretärina, 1941.–1944. aastal Tallinna linnavalitsuse abisekretärina. Pages 1944. aastal suure põgenemise ajal koos abikaasa, poja Tõnis Oja ja tütrega Rootsi, kust siirdus 1949. aastal Kanadasse. Töötas ametnikuna ettevõttes Canadian National Railway, kust jäi 1966. aastal pensionile. Abiellus Laine Tobiasega. 
Verner Oja põrm on sängitatud Pindi kalmistule.
Isiklikku.
Verner Oja isa oli Pindi vallakirjutaja Alfred Oja ja ema Liisa Oja (neiupõlvenimega Urmann), vennad Boris Oja, Edmunt Oja, Henn Oja ja Mart Oja ning õed Tiina Oja, Susanne Teder, Senta Kõiv, Ottilie Oja ja Aive Matvere.
Mart Oja

Mart Oja (15. juuli 1921 Pikakannu, Pindi vald, Võrumaa – 5. veebruar 2011 Kaunas, Leedu) oli soomepoiss.
Ta õppis Pikakannu algkoolis, Võru Progümnaasiumis ja Võru Ühisgümnaasiumis. Läks koos Valdeko Salumi ja Ülo Rätsnikuga suuskadel 5. märtsil 1940 Rohuneemelt üle lahe Soome. Tema elust soomepoisina ja hiljem kirjutab Suomen Kuvalehti.
Isiklikku.
Mart Oja isa on Alfred Oja ja ema Liisa Oja (neiupõlvenimega Urmann) ning vennad Verner Oja ja Edmunt Oja.
Włodawa

Włodawa on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas, Włodawa maakonna keskus.
Włodawa asub Bugi jõe ääres, Valgevene piiril ja Ukraina piirist umbes 4 km kaugusel, Lublinist umbes 78 km idakirdes.
Włodawat on ürikutes esimest korda mainitud 1242. aastal. Linnaõigused sai 1534. aastal, need kinnitati 1540. aastal.
Aastatel 1975–1998 kuulus Włodawa Chełmi vojevoodkonda.
Tartumaa Tervisespordikeskus

Tartumaa Tervisespordikeskus on asutus Tartu maakonnas Uderna külas. 
Keskuse kompleksi kuuluvad mitmeotstarbeline spordisaal, Elva lasketiir, kettagolfirajad.
Keskuse õuel on tavaliselt Tartu maratoni finiš.
Eestlase aeg

"Eestlase aeg" on Lauri Vahtre 2001 ilmunud raamat.
Aastal 1984 kaitses Lauri Vahtre Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas Sulev Vahtre juhendamisel diplomitöö "Eesti rahvakalendri majanduslikust ja ideoloogilisest tagapõhjast".
Lauri Vahtre kandidaaditöö käsitles eesti rahvakalendrit ja eesti rahvapärast ajaarvamist, töö on ilmunud raamatuna "Eestlase aeg" aastal 1991 ja täiendatud kordustrükina aastal 2000.
Lauri Vahtre väitel erines eesti traditsioonilise rahvakultuuri ajataju nüüdisaja inimese omast selle poolest, et toonase ajataju alusteks olid korduvus ehk tsüklilisus (nagu loodus muutub perioodiliselt) ja kvaliteetsus – aega mõisteti reaalse jõuna, mis on hea või halb, püha või mittepüha.
Põlluharijate ühiskonna ajaarvamisele on Lauri Vahtre väitel iseloomulik korduv ühesuguste perioodide tsükkel, müütiline ja ajatu hingedeaeg langeb kokku põllumajandusaasta lõpuga. Aasta võib tähendada tegelikku kalendaarset aastat või lihtsalt üht aja lõiku. Kui aega ei arvestata lineaarselt, võib aasta algust lugeda millisest tahes sündmusest või muutusest looduses. Päev ja suvi on tähtsamad ajaperioodid põllumajanduslikule kultuurile, samas kui kütikultuuris on otstarbekamad pikemad sesoonsed perioodid.
Lihtrahva arusaamad ajast ei olnud Lauri Vahtre väitel väga kindlalt struktureeritud – kõrvuti võisid eksisteerida kujutelmad aja taastulekust ja kujutelmad iseseisvast kõrvalajast ehk ajavälisest ajast, mis seisis paigal ja või mis voolas väga aeglaselt (müütiline aeg). Kõrvalaja näitena toob Vahtre hingedeajale vastanduva või sellest väljapoole jääva aja – väljaspool hingedeaega elasid surnute hinged Vahtre väitel selles kõrvalajas, mitte "enne", "pärast" ega "praegu".
Nädalapäevadest eristuvad ülejäänud päevadest neljapäev, laupäev ja pühapäev, mis on teistest märgilisemad. Lauri Vahtre hinnangul võib selle taustaks olla varasem viiepäevane ajaarvamissüsteem lisaks hilisemale seitsmepäevasele. Vastavalt oleksid neljapäev ja laupäev võrreldavates positsioonides, neljapäeva ja laupäevaga seotud kombestikul on eesti rahvakalendris kokkulangevusi. Vahtre hinnangul võib nädalapäevade maagiline arvestamine olla eesti rahvapärimuses enamalt jaolt hilisem ja laenuline nähtus, kuid see ei välista võimalust, et säärasel kommetel võib olla ka eesti traditsioonis väga arhailine kiht.
Vahtre märgib, et hiljemalt 17. sajandil tundsid eestlased nii päikesekella kui ka tunnijaotust, kuid igapäevaelus neil põhinevat ajaarvamist ei kasutatud. Tavapäraselt lähtuti päikese ööpäevaseid liikumisi järgivatest ajamääratlustest, näiteks "koidu aeg", "päikesetõus", "keskhommik", "enne lõunat", "kukelaulu aeg".
Pärnu Vallikäär

Pärnu Vallikäär, ka Valli park, on park Pärnu kesklinnas vallikraavi ümber. See on endisaegse Pärnu linnamüüri ümbritseva valli ja vallikraavi kääru koht. Tänapäeval on kunagine Pärnu bastionisüsteemi ja muldkindlustusvööndi Luna bastion muudetud meelelahutuskohaks Pärnu kesklinnas.
Käärus on amfiteatrit meenutav kontserdipaik.
Ajalugu.
1849. aastal alustati puude istutamist meretuultele avatud läänevallile. Aastatel 1860–1862 valmis muldkindlustuste lammutamise kava ja vallide tasandamist alustati 1862. aastal. Kaitsevallide läänepoolne osa koos vallikraaviga Tallinna väravast kuni Venuse bastionini otsustati säilitada kaitseks tuulte ja üleujutuste eest, värav ise aga ajaloomälestisena. Pargi rajamisel Luna ja Venuse bastionidele tasandati kurtiinvallide kõrgemad osad ja muldkehale anti madalam ja laiem kuju. Vallikraavi säilinud osa süvendamise ja jõega ühendamise teel rajati talvesadam, kus laevad olid hästi kaitstud kevadise jääminekuga kaasnevate kahjustuste eest.
Pärnu kesklinna koolide võimla

Pärnu kesklinna koolide võimla on võimlahoone Pärnus aadressil Kuninga tänav 29. Võimlat kasutavad peale kesklinna koolide ka spordiorganisatsioonid ja linnarahvas.
Võimla projekteerisid Kaire Nõmm, Siiri Vallner, Katrin Koov ja Heidi Urb. Hoone avati 2005.
Sikuti

Sikuti (ka sikuska või tirk) on õngpüünis röövkalade püügiks, enamasti talvel jääaugust. On nimetatud ka
"ahunaõng", "mänguõng", "tilbutamise õng".
Eesti.
Oli 19. sajandil kasutusel põhiliselt Peipsi ümbruses ja Kagu-Eestis, hiljem levis kogu Eestis.
Sikuti koosnes kahest konksust, kalakujulisest läikelehest, nöörist ja kadakasest varrest. Konksud ja läikeleht olid jäigalt ühendatud. 
Kisadega konksud tehti raudtraadist. Läige valati tinast või taoti vasest, harva ka hõbedast. Nöör valmistati enamasti valgetest jõhvidest, mille ots seoti läikelehe külge. Nööri põhiosa mähiti ümber konksvarre ning see jooksis kala näkkamisel järele. Sikutit tuli liigutada üles–alla, kuni kala konksu haaras. Põhiliselt püüti ahvenat, haugi, siiga jt.
Kasutamine.
Sikuti on tuntud suurel alal Lääne-Siberist Lääne-Euroopani. Tänapäeval kasutavad sikutit peamiselt kalasportlased ja harrastuspüüdjad.
Angmar

Angmari kuningriik on paik J. R. R. Tolkieni teostes.
Asukoht ja üldvaade.
Angmar asus udumägede põhjapoolsemas osas ja oli nazgulite isanda riik kolmanda ajastu alguses 1300.–1975. aastal enne seda oli Angmar külm tühermaa see on küll teadmata kuid võib arvata, et seal oli kaks aasta aega suvi ja talv meenutab veidi Antarktikat lumi ei sula seal pea aegu kunagi. Nagu Mordori ümbritsesid ka Angmari mäed Angmari mäed põhjas ning Ettenmoorid lõunas ja Udumäed idas Angmar meenutas nagu lõuga või suud. See külm tühermaa oli koduks orkidele, inimestele ja trollidele.
Ajalugu.
Angmar oli tavaline mägede vaheline oru moodi koht mis tekkis kuskil Esimese ja Teise ajastu vahel, kuna see jäi kaugele põhja oli seal pidevalt külm ja lumine Teisel ajastul ei toiminud seal midagi, kui välja arvata päkapikkude kaevandusi sealsetes mägede, aga kuna maa oli juba Melkori võiduga määratud orkide ja trollide koduks hüljati kohad pidevate rünnakute tõttu.
Kolmandal ajastul 1272.–1349. aastal tõusis Angmari Nõidkuningas seal võimule, ehitades Carn dumi Sauroni käsul hävitada inimeste põhja kuningriik Arnor kuna inimesed olid talle suurim ja vanim oht. 1356. a Angmari vägedega rünnati Rhudauri, lahingus sai surma nende kuningas Argeleb esimene, pärast seda rünnati Arthedaini kuid Cardolandi abiga hoiti häving ära. 
1409.a KA rünnati jälle ja see kord ka Rivendelli, Amon suli ja Cardolandi, lahingu lõpuks jäi Rivendel püsima, Amon sul aga põletati ja Cardoland langes nii jäi Arthedain ilma liitlaseta ning järgmised 500 aastat oli riik hädades. Sel hetkel tuli Angmari armee, et võtta Fornosti linn Arthedaini pealinn, kuid abi tuli Rivendeli, Lindoni ja Lorieni haldjatelt ning Angmari rünnak hoiti ära.
1636. a KA ründas Keskmaad katku epideemia, mis tappis suurem osa allesjäänud Cardolandi rahvast ja sel hetkel saatis Nõidkuningas välja kurjad hinged, et Haua küngaste all olevad surnud äratada ja nii jäi Cardolandi paik tühjaks tühermaaks ja kuninglikud haua platsidel kummitasid Kääpavahid.
1974.a tegi Nõidkuningas viimase suure rünnaku Fornosti vastu, kuna sel korral ei tulnud abi haldjatelt langes linn Angmarile ja põhja inimeste kuningriik hävitati.
Mõnda aega pärast seda tuli Gondori prints Earnur, et hävitada see oht põhjas ja Fornosti lahingus võideti Nõidkuningas ja ta taganes Mordori kuna ta sai aru, et tal polnud enam põhjas midagi saavutada, ta oli lahingu kaotanud ning vajalik tegevus oli tehtud, Angmari riik jäi juhita ja see lagunes kokku.
Kolmanda ajastu lõpul ja Neljanda algul jäi Angmar tühjaks tühermaaks sealsed orkid, trollid ja kurjad inimesed jäid rahulikuks ja üle aja hääbusid ja suundusid mujale elama, ning ei põhjustanud enam suurt ohtu kuna Arnori kuningriik taastati.