tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cabdi Bile Cabdi

Cabdi Bile Cabdi (ka Abdi Bile; sündinud 28. detsembril 1962 Las Anodis) on Somaalia endine keskmaajooksja, maailmameister.
Ta võitis 1985. aasta Aafrika meistrivõistlustel 1500 m jooksus hõbemedali. Kaks aastat hiljem tuli Bile Roomas 1500 m jooksus maailmameistriks ja võitis samal alal 1989. aasta maailma karikavõistlused. 1993. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel lõpetas ta kolmandana. Bile lõpetas karjääri 6. kohaga Atlanta olümpiamängudel.
Kõlakast

Kõlakast on keelpilli kambrikujuline avaga osa, mis muudab pilli tekitatavat heli, võimendab seda resonantsi abil ja vahendab ümbritsevasse õhku. Kõlakast parandab pilli toonikvaliteeti, lisades tavaliselt madalama võnkesagedusega resonantse ja muutes nii kõla sügavamaks.
Kõlakasti ei ole tavaliselt elektriliselt võimendatud pillidel, näiteks elektrikitarr ja elektriviiul.
Enamasti on kõlakast puidust. Kõlakasti sees võib olla veel kõla parandavaid detaile, näiteks kõlapulk ja basspalk. Kõlakasti see külg, mis asub vahetult keelte all, on kõlakasti kaas ehk kõlalaud. Kõlalauas asub tavaliselt üks või mitu kõlaava. Mõnedel keelpillidel on puidust kõlalaua asemel kõlakastile tõmmatud loomanahk, näiteks bandžol. Kõlakasti tagumine külg võib neil hoopis lahtine olla.
Kõlakaste valmistatakse mitmesugusest puust. Ühe kõlakasti valmistamisel võidakse kasutada korraga mitut eri puud, näiteks kõlalaud kuusest, põhi ja küljed vahtrast.
Tenorsaksofon

Tenorsaksofon on saksofoniperekonna keskmise suurusega liige. See on üks kahest kasutatavamast saksofonist, teine on altsaksofon.
Tenorsaksofon on B♭-häälestuses transponeeriv muusikainstrument ja selle noodid kirjutatakse viiulivõtmes, nii et pill kõlab noon (oktav pluss suur sekund) madalamalt kui noodikirjas. Tenorsaksofoni ulatus on täpselt oktav madalam kui sopransaksofonil.
Tenorsaksofonil on suurem huulik kui sopran- ja altsaksofonil ning see on kergesti äratuntav pillitoru käänu järgi huuliku lähedal.
Tenorsaksofoni kasutatakse klassikalises muusikas (nt kammer- ja soolomuusikas), sõjaväeorkestrites ja džässis. Mõnikord kasutatakse seda ka sümfooniaorkestrile kirjutatud muusikas, üks näide on Raveli "Boléro". Tenorsaksofonil on tavaliselt saatefunktsioon, tal võib olla mõne teise puhkpilliga sama partii.
Pakruojise rajoon

Pakruojise rajoon (leedu keeles Pakruojo rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) endise Šiauliai maakonna aladel Leedus. Rajoon piirneb põhjas Lätiga.
Rajoonis on 8 omavalitsust, selle pindala on 1316 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 21 997 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Guostagalise, Klovainiai, Lygumai, Linkuva, Pakruojise, Pašvitinysi, Rozalimase ja Žeimelise vald.
Suurim asula on halduskeskus Pakruojis (5002 inimest). Teine linn rajoonis on Linkuva. Lisaks asuvad rajoonis Klovainiai, Lygumai, Pašvitinysi, Rozalimase ja Žeimelise alevid. 2011. aasta seisuga oli elanikest 98,28% leedulasi, 0,61% venelasi, 0,18% ukrainlasi, 0,15% lätlasi, 0,08% poolakaid.
Rajooni tähtsamaks jõeks on Mūsa, suuremad jõed on ka selle lisajõed Kruoja ja Daugyvenė.
Ulla Preeden

Ulla Preeden (sündinud 29. aprillil 1980) on eesti geoloog, haridustegelane ja poliitik. 
Preeden on lõpetanud 1998. aastal Räpina Ühisgümnaasiumi. Tartu Ülikooli on ta lõpetanud 2002. aastal bakalaureuseõppes geoloogia alal ning 2004. aastal magistrikraadiga geoloogias ja mineraloogias. 2009. aastal kaitses ta sealsamas geoloogias doktoritöö "Sekundaarsed magnetiseeritused Eesti settekivimites ja Lõuna-Soome kristalsete kivimite murranguvööndites" ja saanud doktorikraadi. 
2016. aastast on Preeden Tartu Tervishoiu Kõrgkooli rektor. 
2025. aasta oktoobris määras haridus- ja teadusministeeriumi riiklik komisjon talle aasta õppeasutuse juhi tiitli.
Teadustegevus.
Ta on Tartu ülikoolis töötanud õppeosakonna analüüsispetsialisti ja teadurina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geofüüsika ja mineraloogia.
Preeden on Euroopa impaktiuurijatest üliõpilasi ja noorteadlasi siduva ühingu ESIR ("European Student Impact Researchers") üks asutajaliikmetest. 
Ta on pälvinud üliõpilasena auhindu oma teadustöö ja ettekannete eest.
Tegevus poliitikuna.
Alates 21. oktoobrist 2007 on ta IRLi liige. Aastatel 2011–2016 oli ta Põlva maavanem. 31-aastaselt sai Preedenist Eesti taasiseseisvumise järel Põlva maakonna esimene naismaavanem ja ka riigi noorim maavanem. 
6. juunil 2015 valiti ta 98 häälega IRLi eestseisusse. 
26. novembril 2025 teatas ta avalikkusele, et võttis vastu Isamaa Erakonna pakkumise asuda Tartu abilinnapea kohale, kuid saab ametisse asuda mitte varem kui 2026. aasta kevadel. 
Isiklikku.
Preeden on harrastuskunstnik. Kaks tema näitust on olnud üleval ka Tartu Linnaraamatukogus.
Ta kuulub naiskodukaitsjana alates 2013. aastast Kaitseliidu vanematekogusse.
Švaabi kiri

Švaabi kiri ehk schwabacher on gooti kirjade hulka kuuluv kirjastiil (ilmus ainult trükikirjana, käsikirjades see eristatavalt ei esine), mis kujunes välja 15. sajandil ja oli Saksamaal 15.-16. sajandil levinuim kirjastiil. 16. sajandil hakkas see asenduma fraktuuriga. Vähesel määral kasutati švaabi kirja kuni 20. sajandi keskpaigani.
Švaabi kirjas on trükitud Wanradti ja Koelli katekismus.
Tunnusjooned.
Võrreldes gooti tekstuuri ja fraktuuriga on švaabi kirja tähevormid palju ümaramad, kuigi kaared on siiski selgelt murtud. Näiteks on minuskel o mõlemas küljes ümar (tekstuuris mõlemas küljes sirge, fraktuuris ümar vaid ühelt küljelt). Teised iseloomulikud tähed, mille järgi švaabi kirja ära tunda, on minuskel g ja kõvera konksuga sarnanev majuskel H. 
Ajaloost.
Kirja saksakeelne nimi "Schwabacher" tuleneb Schwabachi linna nimest. Nimetuse "Schwabacher" päritolu on hämar, kuna Frankimaal Schwabachis polnud 15. sajandil trükikoda ega ole teada ka selle nimega trükkalit või trükitüüpide lõikajat.
Trükises kasutas švaabi kirja teadaolevalt esmakordselt Johann Bämler ühes Augsburgi inkunaablis 1472. aastal, alates 1485. aastast kasutati seda Nürnbergis. Anton Koberger kasutas švaabi kirjas trükitüüpe 1490. aasta paiku Nürnbergi kroonika trükkimiseks ja Albrecht Dürer 1498. aastal oma raamatus " Apocalipsis cum figuris". Kuigi Gutenbergi piiblid olid trükitud gooti tekstuuris, ilmusid švaabi kirjas paljud Lutheri piibli (1522) väljaanded ning järeltrükid. Kuigi alates 16. sajandi keskpaigastoli enamik raamatuid trükitud fraktuuris, jäi švaabi kiri vanemate raamatute vahendusel saksa keeleruumis mitmesajaks aastaks tuntuks.
1941. aastal keelasid natsionaalsotsialistid gooti kirjade kasutamise ametiasutustes ja koolis. Murtud kirjad said hüüdnime "Švaabi juuditähed" ("Schwabacher Judenlettern").
Norra peaminister

Norra peaminister (norra keeles "statsminister") on Norra valitsuse juht.
14. oktoobrist 2021 on Norra peaminister Jonas Gahr Støre.
Growtopia

Growtopia on 2D-vaates vabavaraline liivakastimäng, mille arendajateks on Jaapani ettevõtted Robinson Technologies ja Hamumu Software.
2017. aasta mais müüdi mängu õigused Ubisoftile.
Mängu sisu.
Growtopia on MUD-tüüpi "(Multi-User Dimension/Domain)" mäng, st et kõik mängijad on koos ühes serveris. Mängu eesmärk on asjade kogumine, kasvatades selleks seemnetest puid. Suureks kasvanud puust asjade kättesaamiseks tuleb seda korraks lüüa. Võimalik on käia ka teiste mängijate maailmades. Kõige hinnatumad asjad mängijatele on nn World Lockid, neid saab osta poest 2000 gemi eest. Toimuvad hooajalised üritused.
Vladimir Dejevi tänav

Vladimir Dejevi tänav oli Kuressaare ja Narva tänavate endine nimi. See anti tänavatele Nõukogude Liidu kangelase Vladimir Dejevi auks. Vladimir Dejevi tänava nime on kandnud:
Helen Hääl

Helen Hääl (sündinud 26. oktoobril 1978) on eesti jurist.
Ta on Tallinna 32. Keskkooli vilistlane.
Ta on Eesti Advokatuuri liige alates 16. novembrist 2004. Samast kuupäevast oli tema kutsenimetus vandeadvokaadi vanemabi, alates 01.03.2018, seoses advokatuuriseaduse muudatusega (vandeadvokaadi vanemabi kutsenimetuse kaotamine), vandeadvokaadi abi. Ta tegutseb advokaadibüroos Concordia, kus nõustab peamiselt perekonna- ja pärimisõiguse valdkonnas. Ta on ka perelepitaja ja Eesti Lepitajate Ühingu esimees.
2018. aasta novembris avaldas Hääl arvustuse ÜRO globaalne ränderaamistiku tõlke kohta, mida pidas eksitavalt tõlgituks. Hääle sõnul oli tekstis enam kui 80 korral tõlgitud ingliskeelse sõna "commitment" eestikeelseks vasteks sõna "pühenduma". Hääl osutab aga artiklis, et ingliskeelses juriidilises keeleruumis tähendab "commitment" siduvat kohustust.
Alates 2. märtsist 2000 on ta IRLi liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 183 häält ning ei osutunud valituks.
Hääl on Eesti Reservohvitseride Kogu liige.
Liu Gang

Liu Gang ("Liú Gāng"; 刘刚; sündinud 30. jaanuaril 1961 Jilinis) on hiina matemaatik, füüsik ja arvutiteadlane. Liu oli üks üliõpilaste liidritest 1989. aasta Tian'anmeni väljaku meeleavaldustel. 
Ta on üks Hiina Rahvavabariigi demokraatliku liikumise aktiviste.
Pierre Brice

Pierre Brice (6. veebruar 1929 Brest – 6. juuni 2015 Pariis) oli prantsuse teatri- ja filminäitleja.
Brice mängis peaosa Karl May Winnetou romaanide põhjal valminud filmides "Winnetou", "Winnetou Apatšide pealik" jt.
Erzincani provints

Erzincani provints (zaza ja kurdi keeles "Erzingan"; armeenia keeles "Երզնկա", "Erznka") on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Erzincan.
Albert Starikov

Albert Starikov (sündinud 29. aprillil 1973 Permis) on Eesti poksija.
Ta lõpetas aastal 1989 Permi 37. Keskkooli.
Ta alustas poksitreeninguid aastal 1985, pärast Tallinna kolimist (1993) olid tema juhendajad Aniss Murtazin ja Gennadi Tolmatšov.
Ta võitis 2003. aastal Euroopa Liidu meistrivõistlustel poksis pronksmedali.
Ta on tulnud mitu korda Eesti meistriks poksis.
Artjom Fjodorov

Artjom Fjodorov (sündinud 7. veebruaril 1985) on Eesti poksija. 
Ta võitis 2013. aastal Balti meistrivõistlustel poksis esikoha.
Ta on tulnud mitu korda Eesti meistriks poksis.
Igor Agejev

Igor Agejev on Eesti poksija. 
Ta on tulnud mitu korda Eesti meistriks poksis.
Tunceli provints

Tunceli provints (zaza keeles "Dêsım" ja kurdi keeles "Dêrsim") on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Tunceli.
Linnuatlas

Linnuatlas on linnuliikide levikukaartide kogumik. 
Andmed liikide esinemise kohta kantakse vastava ruudustikuga kontuurkaartidele, iga liik eraldi. Mingi liigi esinemist ühes või teises ruudus näitab tähis ehk leppemärk. Ruudud on riikides erinevad ja võivad anda edasi näiteks piirkonda 50×50 km; 25×25 km; 10×10 km või 5×5 km. Kaardile kantakse leppemärgid, mis kokku annabki ettekujutuse vaid kaarti vaadates liigi levikust. Linnuatlas ei näita eri liikide arvukust eri piirkondades (ruutudes), vaid moodustub iga linnuliigi kohta selge pilt, kus liiki pesitsemas võib leida. Mingi ajavahemiku (näiteks 10–15 aastat) järel atlaseuuringuid korrates saab võrrelda liikide levikut eri perioodidel ja analüüsida toimunud muutusi. See annab täiendavaid võimalusi looduses toimuvate muutuste pikaajaliseks jälgimiseks.
Esimene Eesti Linnuatlas valmis 1977–1980 toimunud välitööde põhjal ja ilmus alles 1993. aastal. Teine linnuatlas koostati aastatel 2003–2009 läbi viidud välitööde põhjal ja see ilmus 2018.
Vahel on koostatud ka piirkondlikke linnuatlaseid.
The Principles of Psychology

"The Principles of Psychology" on Ameerika psühholoogi William Jamesi 1890. aastal avaldatud raamat psühholoogiast.
James oli Ameerika filosoof ja psühholoog, kes õppis enne raviarstiks, kui ta hakkas tegelema psühholoogiaga. Teda teatakse kui "psühholoogia isa", kuna tähtsad on ka Jamesi kirjutatud "Essays in Radical Empiricism" ja "The Varieties of Religious Experience" (eesti keeles "Usulise kogemuse mitmekesisus. Uurimus inimloomusest"), mis aitasid jõuda arusaamisele religioosse kogemuse erinevustest ning luua mõistuse parandamise teooriad.
Jamesi raamatus on neli meetodit: teadvuse vool (Jamesi kõige kuulsam psühholoogiline metafoor); emotsioon (hiljem tuntud kui James-Lange teooria); harjumus (inimese harjumused muutuvad pidevalt, et saavutada teatud tulemusi); tahe (Jamesi enda elukogemuste põhjal).
Raamatul on kaks köidet:
Esimese köite mahuks on 16 peatükki, teisel köitel 28 peatükki.
Tähtsamad teemad.
Raamatus on kajastatud suur hulk teemasid, kuid mõningad teemad tõusevad esile kui kasulikumad ja kasutatavamad, eriti lõigud teadvuse vool, emotsioon, harjumus ja tahe.
Teadvuse vool.
Teadvuse vool on vaieldamatult Jamesi kõige kuulsam psühholoogia alane metafoor. Ta väitis, et inimese mõtet saab kirjeldada voolava ojana, mis oli tol ajal uudne idee, kuna varasem arvamus oli, et inimese mõte on pigem nagu kindel jada. Samuti ta uskus, et inimene ei saa kogeda täpselt sama mõtet või ideed rohkem kui korra. Lisaks selle ta arvas, et teadvus on täielikult pidev.
Emotsioon.
James tutvustas uut emotsiooniteooriat (hiljem tuntud kui Jamesi-Lange teooria), milles väitis, et emotsioon on pigem kehalise kogemuse väljenduse tagajärg. Teisisõnu, stiimul põhjustab füüsilise vastuse ja emotsioon järgneb vastusele. Seda teooriat on algusest peale kritiseeritud, kuid teoorial on siiski häid külgi.
Harjumus.
Inimeste harjumused on pidevas kujunemises, et saavutada kindlaid tulemusi inimese suurest saamisvajaduse tundest või millegi soovist. James rõhutas inimese harjumuse tähtsust ja võimu ning tegi järeldused. James märkis, et harjumuste seaduse kujunemine on erapooletu, harjumused võivad tekitada nii hea kui halva tegevuse. Kui üks neist on kinnistunud, on seda väga raske muuta.
Tahe.
Tahe on raamatu viimane lõik, kus räägiti Jamesi enda elukogemustest. Seal oli üks küsimus, mis vaevas Jamesi tema elukriisi ajal – kas eksisteerib vaba tahe. "Tahte olulisim saavutus, ... kui see on kõige "vabatahtlikum", on hoolitseda raske objekti eest ja hoida seda kiiresti enne meeles ... tähelepanu pingutus on seega oluline tahte ilming."
Reaalsuse tunnetamine.
2. köite 21. peatükk kannab pealkirja "Reaalsuse Tunnetamine". (The Perception of Reality.)
Inimeste arusaamine reaalsusest on seitsmekihiline: 
1) Meelelte poolt tunnetatu ja asjade tajumine - elu, keemilised reaktsioonid, raskusjõud, elektrilaeng; 
2) Teaduse maailm, mis meeltele otse tundmatu;
3) Ideaalsed seosed, abstraktsed tõed, millel usutav tagapõhi;
4) Suguharu iidolid;
5) Üleloomulikud maailmad, taevariik, muinasjutud;
6) Individuaalsed arvamusilmad;
7) Selgelt vaimuhäirete tõttu tajutavad maailmad.
Propaganda (raamat)

"Propaganda" on Edward L. Bernaysi 1928. aastal Routledge'i väljaandel ilmunud raamat, mis uurib avaliku kommunikatsiooni tehnikaid. 
Raamatus on uuritud massidega manipuleerimise psühholoogiat ning võimalust kasutada sümboolset tegevust ja propagandat poliitika mõjutamiseks, sotsiaalsete muutuste esilekutsumiseks ning soolise ja rassilise võrdõiguslikkuse edendamiseks. 
Bernaysi ideid mõjutas oluliselt Walter Lippmani 1927. aasta raamat "The Phantom Public".
Meediaajaloolased nimetavad Bernaysi avalikkussuhete isaks.
Kalmumäe kivikalme

Kalmumäe kivikalme (ka Ahli kivikalme või Kolu kivikalme; kultuurimälestiste riiklikus registris kivikalme "Kalmumägi") on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kivikülas Kopli talu lähedal ja osaliselt Kolu külas. Kalme on arvele võetud kultuurimälestisena (nr 10097).
Muistis on dateeritud 7.-12. sajandisse.
Kirjeldus.
Kalmeala on kagu-loode suunas umbes 100 m pikk ja 90 m lai. Muistis asetseb põhja-lõunasuunalise paekõrgendiku kõrgemas põhjaosas. Suurte kahjustuste tõttu on kivikalme halvasti säilinud.
Kaitse alla kuulub kirjeldatud ala ja vähemalt 10 m laiune vöönd selle ümber.
Arheoloogilised uuringud.
1986. aasta suvel tehti kivikalmel arheoloogilised kaevamistööd. Sellega uuriti läbi 192 ruutmeetri suurune ala, kus on leitud 25–30 cm paksune kultuurikiht.
Arheoloogilised leiumaterjalid.
Leiumaterjalis domineerivad peamiselt 11.-12. sajandi Lääne-Eesti kalmetele tüüpilised esemed: pronkspandlad, vöö vahelülid, naastud, noad, krapid, mitut tüüpi hoburaudsõled, mõõgatupeotsik, rõngassärgi katkend, unikaalne pronksist linnupea (arvatavasti kotkapea). Vanimaks esemeks on hõbetraadiga mässitud rõngaspeanõel (7.-8. saj). Palju leiti hõbeesemeid: kolm hoburaudsõlge, sõrmus ja 2 münti (araabia ja anglosaksi). Leidude koguarv on 500.
Leidusid säilitatakse Läänemaa Muuseumis.
Aleksei Volkov

Aleksei Volkov (vene Алексей Анатольевич Волков; sündinud 5. aprillil 1988 Radužnõis) on vene laskesuusataja. 
Ta tuli 2014. aastal 4×7,5 km teatesõidus olümpiavõitjaks.
Vassili Kuznetsov

Vassili Kuznetsov on mitme tuntud vene inimese nimi:
Valeri Liiv

Valeri Liiv (18. detsember 1938 Oparino, Kirovi oblast – 4. oktoober 2019) oli Eesti NSV tööeesrindlane, elukutselt treial. 
Ta töötas treialina Tallinna ekskavaatoritehases Talleks. 
Ta oli kolm korda (1974, 1979, 1984) Eesti NSVst valitud NSV Liidu Ülemnõukogu liige. 
1986 valiti ta EKP XIX Kongressil EKP Keskkomitee Büroo liikmeks.
Ernst von Liphart

Ernst Friedrich von Liphart (26. august 1847 Tartu – 14. aprill 1932 Leningrad) oli vene kunstnik ja dekoraator.
Ta on õppinud Tartu Ülikooli joonistuskoolis Woldemar Friedrich Krügeri õpilasena.
1906–1929 oli ta Ermitaaži maaligalerii kuraator.
Isiklikku.
Tema poeg oli Renaud Franz von Liphart.
Pavel Morozov (poliitik)

Pavel Morozov (sündinud 11. oktoobril 1978 Minskis) on valgevene ühiskonnategelane ja poliitik.
2006. aastal tuli ta poliitilistel põhjustel Valgevenest Eestisse. 
Ta on venekeelse telekanali ja uudisteportaali ARU TV asutajaid.
Jakob von Nasackin

Jakob (Jacob) Reinhold Gustav von Nasackin (vene Яков Густавович Насакин; 28. oktoober 1801 Varbla – 1. mai 1899 Tallinn) oli vene sõjaväelane (kindralmajor). 
Ta oli Uue-Varbla mõisa omanik. 
Ta võttis muu hulgas osa Vene-Türgi sõjast (1828–1829) ja oli üks Poola ülestõusu (1830–1831) mahasurujaid.
Dionysios Chalkedonist

Dionysios Chalkedonist (kreeka Διονύσιος ὁ Χαλκηδόνιος, 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Chalkedoni linnast Bitüünia maakonnast Väike-Aasias.
Dionysios oli Megara koolkonna dialektikute esindaja ning seetõttu on teda kutsutud ka Dialektik Dionysioseks. Diogenes Laertiose väitel oli ta ka esimene, kes kasutas selle Megara koolkonna alarühma nimetamisel dialektikute (vanakreeka διαλεκτικοί) nime. Selle väidetavaks põhjuseks oli asjaolu, et dialektikud seadsid oma argumendid küsimuse ja vastuse vormi.
Kuigi Dionysiose elust ja õpetusest on vähe teada, siis Aristotelese dialektikaküsimusi käsitlevas teoses "Topika" on osundatud Dionysiose "elu" (vanakreeka ζωή) definitsiooni: "toituva liigi kaasasündinud järjepidev liikumine" (vanakreeka κίνησις γένους θρεπτοῦ σύμφυτος παρακολουθοῦσα). Aristoteles kritiseerib seesugust definitsiooni, sest see üritab sarnaselt sõnaga "elu" hõlmata nii taimset kui ka loomset elu, mis Aristotelese hinnangul on aga võrdlemisi erinevad. Püüdes defineerida sünonüümi kõiki tähendusi ühe mõistega, võib seega juhtuda, et definitsioon jääb ebamääraseks ning hõlmavusest hoolimata arusaamatuks.
Dionysios Chalkedonist oli kürenaiku Theodoros Ateisti õpetaja. Kuigi Strabon oletab oma "Geograafias", et dialektik Dionysios on sama isik kui Herakleia Pontikest pärit Dionysios Salgaja , siis ilmselt ei tugine seesugune väide mingisugustele allikatele ja on ekslik oletus.
Dennis Nurkse

Dennis Nurkse (autorinimi D. Nurkse, ka Tõnis Nurkse; sündinud 1949) on eesti päritolu ameerika luuletaja. 
Ta on kaks korda pälvinud USA agentuuri National Endowment for the Arts auhinna. 
Ta on kirjutanud ka inimõigustest, sealhulgas eriti lapse õigustest.
Isiklikku.
Tema isa oli eesti päritolu USA majandusteadlane Ragnar Wilhelm Nurkse.
Corriere della Sera

Corriere della Sera (; 'õhtune kuller/sõnumitooja') on Itaalias Milanos ilmuv päevaleht. Väljaanne on üks Itaalia vanimatest.
Ajaleht on Itaalias levikult esikohal, Il Sole 24 Ore ees ja lugejate arvult teisel kohal. Loosung: "La libertà delle idee" (umbes: "Arvamuste vabadus").
Ajalugu.
Ajalehe asutamise mõte tekkis väljaande La Lombardia juhatuse liikmel Eugenio Torelli Viollieril ja sama väljaande toimetajal Riccardo Pavesil 1876. aasta veebruaris.
Esimene number jõudis lugejateni 1876. aasta 5. märtsil.
XXI sajandi alul olid ajalehe peamised konkurendid Roomas ilmuv la Repubblica ja Torinos väljaantav La Stampa.
Oma praegusele aadressile Milanos Püha Markuse tänaval (via San Marco 21) kolis lehe toimetus 2013. aastal.
Päismik läbi aegade.
Hommikune väljaanne
Õhtune väljaanne
Esmaspäevane väljaanne
Aleksei Ossipov

Aleksei Ossipov (vene keeles Алексей Иванович Осипов; 7. märts 1859 Narva – 26. jaanuar 1936 Leningrad) oli vene mereväelane, hüdrograaf, poliitik.
Ta oli 25. aprillist 1910 kuni 5. märtsini 1917 Narva linnapea.
Ta osales 1905. aastal Tsushima lahingus.
Aarni Neuvonen

Aarni Neuvonen (tuntud ka kui "Aarni Rozenberg, Vadim Rosenberg, Vadim Petrov") on Eestis tegutsenud üks kurikuulsamaid kurjategijaid. 
1993. aastal omandas ta ebaseaduslikult umbes 3000 Eesti inimeselt ligi 10 miljonit Eesti krooni. Tema tegevus oli seotud tööpakkumistega välismaale ja selleks pidid tahtjad ettemaksu tasuma.
Neuvonen on tänaseni (2013) leidmata.
Olav Roots

 
Olav Roots (26. veebruar 1910 Uderna vald, Rõngu kihelkond, Tartumaa – 30. jaanuar 1974 Bogotá, Colombia) oli eesti dirigent, pianist ja helilooja.
Ta alustas klaveriõpinguid Pärnus, lõpetas aastal 1931 Tartu Kõrgema Muusikakooli klaveri (Adelheid Hippiuse ja Artur Lemba klassis) ja kompositsiooni erialal (Heino Elleri klassis); samuti lõpetas ta mõlemal erialal eksternina Tallinna Konservatooriumi. Aastatel 1933 ja 1935 täiendas ta end Pariisis (Alfred Cortot' klaverikursustel) ning aastal 1937 Viinis Felix Weingartneri juures ja Salzburgis (dirigeerimiskursustel Nikolai Malko, Bruno Walteri jt juhendamisel).
Ta töötas aastatel 1931–1935 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis klaveriõppejõuna ja aastatel 1931–1944 Tallinna Konservatooriumis ansambli- ja orkestriklassi õppejõuna.
Aastatel 1939–1944 oli ta Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri peadirigent.
Aastal 1944 põgenes ta Nõukogude võimu eest algul Rootsi, kus ta töötas Sigtunas lauluõpetajana, moodustas seal eesti pagulastest segakoori, ta juhatas Stockholmis ka eesti noortekoori. Rootsis olles tegutses ta peamiselt klaverisaatjana (koos Zelia Aumere, Ludvig Juhti ja teiste muusikutega), esines Rootsi Raadios ning klaverisolistina ka Taanis, Šveitsis, Saksamaal, Suurbritannias ja mujal.
Aastal 1952 kutsuti ta Lõuna-Ameerikasse Colombiasse Bogotásse Colombia Sümfooniaorkestri peadirigendiks, ta jäi sellele kohale surmani. Ta tõstis selle orkestri rahvusvahelisele tasemele, juhatas seda ka välisturneedel paljudes maades (sageli oli kavas ka eesti muusika). Lisaks töötas ta aastast 1957 Bogotá konservatooriumis koorijuhtimis- ja orkestratsiooniõppejõuna.
Paul Rohtlaan

Paul Rohtlaan (kuni 8. aprillini 1938 Paul Rothgänger; 10. jaanuar 1930 Tapa – 4. aprill 2020) oli eesti laevakapten.
Haridustee.
Ta õppis aastatel 1937–1943 Kadrina algkoolis, 1943–1945 Rakvere keskkoolis ja 1945–1950 Tallinna Merekoolis (pärast sõda 1. lennus)
Töökäik.
Paul Rohtlaan töötas 40 aastat Eesti Merelaevanduses. 
1. mail 1950, kui ta määrati III tüürimehena reservi, oli see veel Eesti Riiklik Merelaevandus.
1950. aasta 30. detsembril saadeti ta laevale Korsun-Ševtšenkovski I klassi madruseks. 1951. aastal sai Paul Rohtlaan sama laeva III tüürimeheks. 
1953. aasta märtsis määrati ta II tüürimeheks aurulaevale Gattšina. 
1956. aasta augustis määrati Rohtlaan vanemtüürimeheks laevale Šemahha. 
1959. aastal sai ta Eesti Merelaevanduse kaubalaeva Jaan Kreuks kapteniks.
1963. aastast oli Rohtlaan kaubalaeva Kõpu kapten. 
Aastatel 1986–1989 oli ta Nõukogude Liidu Mereministeeriumi esindaja Taanis Kopenhaagenis 
1989–1990 Eesti Merelaevanduse Päästekoordinatsioonikeskuse ülem. 
1993–2003 töötas ta Eesti Rannavalve ja seejärel Veeteede Ameti valvekoordinaatorina. 
NLKP liige aastast 1960, EKP Keskkomitee liige 1964–1966.
Merereis ümber Aasia, Aafrika ja Euroopa.
1969. aasta augustis võttis Kõpu kursi Arktikasse Kolõma jõele. Pärast kauba mahalaadimist selgus, et jää oli tagasitee sulgenud. Mööda Kirdeväila minnes väljuti Vaiksele ookeanile. Külastades teel nelja Jaapani sadamat ja Singapuri, jõudis Kõpu viie kuu pärast tagasi Tallinna. Suessi kanal oli sõjategevuse tõttu suletud ja seepärast tuli sõita ka ümber Aafrika. Kokku läbiti sel reisil 25 000 meremiili. 
See oli esimene Eesti Merelaevanduse laeva reis ümber Aasia, Aafrika ja Euroopa.
Tiiu Tepandi

Tiiu Tepandi (ka "Tio Tepandi"; sündinud 23. novembril 1947 Lüganusel) on eesti kunstnik ja lavastaja. 
Ta on lõpetanud 1966. aastal Tallinna 46. Keskkooli. Aastatel 1966–1971 õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas selle tööstuskunsti erialal professor Bruno Tombergi õpilasena.
1972–1983 oli ta kunstnik-lavastaja Vanemuise teatris. Aastatel 1984–1988 töötas ta peakunstnikuna Vene Draamateatris, kus lavakujunduste kõrval organiseeris ka suure teatrisaali restaureerimise Fritz Matti abil. Aastatel 1994–1999 töötas ta Eesti Rahvusraamatukogu peakunstnikuna, kus muuhulgas kujundas legendaarse Eduard Wiiralti töödest esindusliku galerii.
Töötas vabakutselisena Gotlandil.
Isiklikku.
Sündis Aa mõisa aedniku Aleksander Vögeli lapselapsena. Vanavanaisa oli Aa mõisa rätsep. Suguvõsa elas Aa's üle 300 aasta. Mälestused sünnikohast, selle ilust ja harmooniast on kunstnikku alati saatnud ja mõjutanud
Ta oli aastast 1969 abielus Tõnu Tepandiga.
Anatoli Ljutjuk

Anatoli Ljutjuk (ukraina Анатолій Кузьмич Лютюк; sündinud 1947) on Eesti ukraina kultuuri- ja ühiskonnategelane. 
Ta on Tallinna Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema koguduse asutaja ning koos sõpradega Tallinna Kolmekäelise Jumalaema kiriku sisustuse kujundaja ja teostaja. 
Ljutjuk on Ukraina Kultuurikeskuse asutaja, kontseptualist, kunstnik ja eestvedaja. Olles ka ukraina rahvakultuuri asjatundja, kunstnik ja puumeister õpetab ta ukraina lapsi kloostrikunstide koolis Labora. 
Alates 2013. aastast toetab Ukraina Kultuurikeskus aktiivselt Ukrainat, aitab haavatuid ukraina võitlejaid, varustab neid, kes on rindel, saadab autosid ja muud varustust, teostab projekte Ukraina abistamiseks koos Eesti välis- ja kaitseministeeriumiga.
Tunnustus.
2003. aastal pälvis ta Valgetähe V klassi teenetemärgi töö eest muinsuskaitsjana.
Frederik III

Frederik III (18. märts 1609 Haderslev – 9. veebruar 1670 Kopenhaagen) oli Taani ja Norra kuningas 1648. aastast kuni surmani.
Tema vanemad olid kuningas Christian IV ja Brandenburgi Anna Katharina. Lapsena ja nooruses ei olnud tal väljavaateid troonile pääsemiseks, sest troonipärijaks oli valitud tema vend Christian. Ta sai hariduse Sorø Akadeemias ning õppis ka Hollandis ja Prantsusmaal. Nooruses huvitasid teda teoloogia, loodusteadused ja Skandinaavia ajalugu. Iseloomult oli ta tagasihoidlik, naeris ja rääkis vähe, mille poolest oli oma isa vastand. Tema voorusteks olid mõõdukus ja enesekontroll. Tal oli suur raamatukogu, mis sai Kopenhaageni kuningliku raamatukogu aluseks.
1. oktoobril 1643 abiellus ta Sophie Amalie von Braunschweig-Calenbergiga, Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Georgi tütrega, kes oli energiline, kirglik ja ambitsioonikas.
Jaan Räppo

Jaan Räppo (ka Jaan Rjappo; 11. aprill 1880 Räpo küla, Kasaritsa vald – 14. aprill 1958 Kiiev) oli Eesti pedagoog ja kultuuritegelane. 
Räppo õppis Sammuka algkoolis ja Võru linnakoolis ning lõpetas Peterburi ülikooli (ajaloo-keeleteaduskonna) idamaa keelte ja Hiina filosoofia erialal. Töö tõttu rändas ta palju, elas näiteks Sri Lankal ja Hiinas. 
1910. aastast elas ta Poolas, kus abiellus Lõuna-Ukrainast pärit Anfissa Hromõhhiga. Pärast seda tegutses Räppo Ukrainas, kus ta 1958. aastal suri. Venemaa sõjas Ukraina Rahvavabariigi vastu osales Jaan Räppo kommunistide poolel ning alates 1920. aastast oli ta Venemaa kommunistliku (bolševike) partei liige.
Eestis ei ole Räppo küll suuri tegusid korda saatnud, kuid 1974. aastal pandi Haanja koolile Jaan Räppo nimi. Haanja kool oli esimene tuntud isiku nime kandnud kool tolleaegses Võru rajoonis.
Jaan Räppo on Ukraina kaasaegse koolisüsteemi rajaja ja Ukrainas on tema 1920. aastatel alustatud kooliuuenduse pärand jätkuvalt au sees. Ta oli ka Ukraina NSV haridusministri asetäitja. 
Jaani abikaasa Anfissa Räppo on tõlkinud ukraina keelde eestlaste rahvuseepose “Kalevipoeg”. 
Jaan Räppo kirjutas ka laulusõnu. Tema sõnadega laul “Katõ ilma veere pääl” on tuntud kui seto hümn. Jaan Räppo lauluks peetakse ka rahvalaulu “Haanja miis”, mis ei ole siiski tõsi. Räppo luuletus ja rahvalaul Haanja mehest on kaks täiesti erinevat teksti.
Jaan ja Anfissa Räppo mälestuskivi asub Räpo külas Võrumaal ning Jaan Räppo mälestustahvel Harkivis.
Andrei Birov

Andrei Birov (sündinud 3. detsembril 1958 Tallinnas) on Eesti majandustegelane, poliitik ning endine riigiametnik ja diplomaat. 
Birov on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ning kaitsnud samas filosoofiateaduste kandidaadi kraadi. 
Aastatel 1989–1993 töötas ta Eesti Vabariigi Moskva saatkonnas pressiatašeena. 1993–1995 oli ta minister-nõunik Eesti saatkonnas Ukrainas. 1997–2001 oli Birov Eesti ajutine asjur Hiinas. 2001–2002 oli ta välisministeeriumi protokolliosakonna tseremooniate ja visiitide büroo direktor. 2002–2006 oli ta Presidendi Kantselei protokolliülem.
Ta on 2006. aastast Keskerakonna liige. 2013. aastast on ta Tallinna linnavolikogu liige asendusliikmena. Birov on Sillamäe linnavalitsuse ühiskondlik liige.
Birov on 2007. aastast AS Sillamäe Sadam turundusjuht.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 190 häält ning ei osutunud valituks.
Tiit Naber

Tiit Naber (sündinud 7. juulil 1952) on Eesti diplomaat.
1999–2000 oli ta Eesti suursaadik Ukrainas. Ta on olnud Eesti suursaadik ka Norras, Aserbaidžaanis, Gruusias, Leedus ja Moldovas ning esindanud Eesti Vabariiki Euroopa Liidu juures COREPER 1 esindajana. 
Diplomaadina töötas Naber alates 1992. aastast, ta on töötanud välisministeeriumi Euroopa osakonna nõunikuna ja välismajanduspoliitika osakonna peadirektorina ning osalenud erinevates riikidevahelistes kahepoolsetes läbirääkimistes ja ühiskomiteedes delegatsiooni juhina ja läbirääkimiste delegatsioonis, samuti ka Eesti liitumisläbirääkimistes WTO, OECD ja Euroopa Liiduga ning on juhtinud Eesti eesistumist Läänemeremaade Nõukogus. 
Aastatel 2018–2022 kuulus Naber erakonda Isamaa. Aastast 2022 on ta erakond Parempoolsed liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 15 häält ning ei osutunud valituks.
Jaan Timse

Jaan Timse (4. mai 1888 Rannu, Tartumaa – 9. august 1921 Moskva) oli Eesti konsul. 
Ta oli Eesti konsul Ukrainas Simferopolis.
Simferopolis tegutsevana püüdis ta Krimmi eestlastele võimaldada Eestisse naasmist. Ta esindas eestlasi Krimmi Rahvavabariigi Rahvuste Esindajate Nõukogus. 1921. aastal, kui Venemaa väed ründasid Krimmi, pandi Timse vanglasse. 1921. aastal suri ta Butõrka vanglas.
Mihhail Maslov

Mihhail Maslov (vene Михаил Степанович Маслов; 19. mai/31. mai 1885 Narva Peterburi kubermang – 3. juuni 1961 Leningrad) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu lastearst, NSV Liidu Meditsiiniakadeemia liige.
Maslov lõpetas 1910. aastal Peterburi Sõjameditsiini Akadeemia.
Narvas nimetati 1978. aastal Ravi tänav Akadeemik Maslovi tänavaks (nüüdne nimekuju Mihhail Maslovi tänav).
Adelheid Hippius

Adelheid Hippius (19. veebruar 1853 Tallinn – 21. september 1942 Schwetz) oli Eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1876 väikese kuldmedaliga Peterburi konservatooriumi (G. Krossi klassis), täiendas ennast Saksamaal Hans von Bülowi juures, kuulas aastatel 1888–1889 Peterburi konservatooriumis Anton Rubinsteini tunde ja kirjutas neist ajakirjanduses.
Ta juhatas Tsarskoje Selo lütseumis muusikaklasse. Aastatel 1919–1922 oli ta Helsingi muusikainstituudi õppejõud ja aastatel 1922–1928 Tartu Kõrgema Muusikakooli õppejõud. Tema õpilasteks olid Olav Roots ja Lembit Milk. Ta esines Venemaal ja Saksamaal, sealhulgas soome koloratuursopran Alma Fohströmi saatjana.
Vadakste jõgi

Vadakste (leedu keeles "Vadakstis") on jõgi Lätis ja Leedus, Venta jõe parempoolne lisajõgi. Jõgi voolab enne Ventasse suubumist 67 kilomeetrit Läti ja Leedu piiril.
Jõe pikkus on 82,2 km ja valgla on 1250 km², sellest Läti territooriumil asub 775 km².
Vadakste algab Auce lähedal maaparanduskraavide ühinemisel. Alguses voolab jõgi kagusse, läbides Rubat, kuid Leedu piiril pöörab läände, jäädes kuni Ventasse suubumiseni piirijõeks. Suudmest 55 kilomeetri kaugusel suubub temasse paremalt Ezere jõgi, seejärel vasakult Ašva ja Agluona. Leedus jäävad suurematest asulatest jõe äärde Laižuva ja suudme läheduses ka Leckava alev.
Simon Ostrovsky

Simon Ostrovsky (vene: Симон Островский; sündinud 2. veebruaril 1981) on Nõukogude Liidus sündinud ameerika dokumentalist ja ajakirjanik, kes oma tööde eest võitnud Emmy auhinna. Laiema tuntuse saavutas Ostrovsky oma 2014. aasta Ukraina kriisi kajastuse eest uudistekanalile VICE News. 2014. aasta aprillis sattus Ostrovsky kolmeks päevaks venemeelsete võitlejate kätte pantvangi.
Karjäär.
Ostrovsky hakkas dokumentaalfilme tegema 2007. aastal, kui ta oli juba kuus aastat töötanud endise Nõukogude Liidu vabariikides. Ta kirjutas Venemaaga seotud teemadel väljaandele The Moscow Times ning Gruusiast, Armeeniast ja Aserbaidžaanist Prantsuse uudisteagentuurile AFP.
2009. aastal paljastas Ostrovsky põhjakorealaste kasutamise Venemaa töölaagrites. Põhja-Korea režiimile tööliste eest raha maksnud ettevõte kuulub jõukale briti Hambro perekonnale.
Nimetatud laagreid külastas Ostrovsky 2011. aastal uuesti koos meediaettevõtte Vice Newsi asutaja Shane Smithiga. 2013. aastal tegi ta HBO-le dokumentaalsarja Põhja-Korea põgenike kohta.
2013. aastal palkas VICE Media Ostrovsky VICE'i produtsendiks HBO-s. Ta aitas VICE'il võita Emmy.
2014. aasta alguses aitas Ostrovsky kajastada VICE Newsi jaoks 2014. aasta Sotši taliolümpiamängudega seotud korruptsiooni. Samal aastal hakkas ta VICE Newsi jaoks tegema uudisteseeriat "Russian Roulette" (Vene rulett), mis kajastas 2014. aasta Ukraina kriisi. Seeria võitis 2015. aastal kaks Webby auhinda.
2014. aasta 21. aprillil oma Ukraina uudisteseeriat teinud Ostrovsky sattus Ida-Ukrainas Slovjanskis venemeelsete separatistide kätte pantvangi. Ostrovsky viibis vangistuses kolm ööpäeva.
Tema vangistamine pälvis kogu maailma meedia tähelepanu.
Varduva

Varduva on jõgi Leedu põhjaosas, Venta jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 96 km ja valgla on 590 km², jõe lang on 0,88 m/km. Varduva suubub Ventasse 182,5 kilomeetri kaugusel selle suudmest.
Varduva algab Skuodase rajoonist Barstyčiai alevi lähistelt. Algul voolab see kagusse, kuid Plungė rajoonis Žemaičių Kalvarija pöörab see põhja poole ja läbib Mažeikiai rajooni. Seda linna all suubub Varduvasse selle suurim lisajõgi Sruoja. Edasi läbib jõgi Renavase küla. Enne Ventasse suubumist asub jõe vasakul kaldal As ORLEN Lietuva naftatöötlemistehas. Suurim asula jõe kaldal on Seda linn.
Varduva läbib ülemjooksul ja keskjooksul Žemaitija rahvusparki. Jõe ülemjooks on maaparandustööde käigus õgvendatud. Varduval on kolm paisjärve: Renavase mõisa juurde rajatud hüdroelektrijaama oma (31 ha), Ukrinai paisjärv ja Juodeikiai paisjärv (276 ha). 
Varduva jõe kohalikud nimekujud on "Vardava" ja "Sedula".
Nobeli laureaadid

"Nobeli laureaadid" on aastail 1935–1939 ilmunud kirjastuse Loodus valik Nobeli kirjandusauhinna laureaatide teoseid. Neljas valimikus kokku ilmus 23 autorilt 35 teost 49 köites ning kõiki Nobeli auhindu tutvustav raamat "Nobeli auhind".
Raamatuid anti välja pehmes köites (brošeeritult); tavalises ehk kirjastuse kõvaköites; raamatukoguköites; ilu- ehk kalingurköites ning eraldi sai tellida ka E. Taska poolnahkköidet. Kõik raamatud trükiti OÜ K. Mattieseni trükikojas (mille omanikuks sai 1939. aastal sarja välja andnud kirjastus Loodus).
Raamatud ilmusid nelja erineva ümbrispaberiga.
Kirjastus Eesti Raamat jätkab alates 1989. aastast toonast sarja pealkirjaga "Nobeli laureaat".
Virvyčia

Virvyčia ( ka Virvytė) on jõgi Leedus Žemaitijas, Venta jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 131,1 km ja valgla on 1144 km², jõe lang on 0,88 m/km. Varduva suubub Ventasse 182,5 kilomeetri kaugusel selle suudmest.
Virvyčia algab Šilalė rajoonist Laukuva alevi lähistelt Biržulise järvest. Jõgi kannab ülemjooksul Varnelė nime. Varniai all suubub jõgi Lūkstase järve; sellest alates kannab jõgi Virvyčia nime. Edasi voolab jõgi läbi Telšiai rajooni, läbides Janapolėt, Biržuvėnaid ja Tryškiaid. Viimase juures asub jõel ka 1951. aastal rajatud hüdroelektrijaama juures suurim pais. Seejärel voolab jõgi Akmenė rajooni ja Mažeikiai rajooni piiril, läbides Kairiškiai küla. Jõgi suubub Ventasse Mažeikiai rajoonis 224 kilomeetri kaugusel selle suudmest.
Virvyčia läbib ülemjooksul Varniai regionaalparki, alamjooksul aga Venta regionaalparki. Org on ülemjooksul 50–60, alamjooksul aga 800 meetrit lai. Jõgi ise on ülem- ja keskjooksul 4–12 meetri laiune, alamjooksul aga 30 meetri laiune. Virvyčial asub 13 vesiveskit ja kuus hüdroelektrijaama. Jõe kaldal asub kolm linnamäge, ka asub Biržuvėnais jõe kaldal mütoloogias kajastatud Laumės pėda allikas.
Ivo Laino

Ivo Laino (sündinud 1. juunil 1936 Tallinnas) on eesti endine jalgpallur ja jalgpallikohtunik.
Kohtunikutööd alustas ta 1960. aastatel. 1967–1984 oli ta 56 korda abikohtunikuna platsil Nõukogude Liidu meistriliiga mängudes.
1991–1993 oli ta FC TVMK mänedžer.
Jakov Agranov

Jakov Saulovitš Agranov (vene: Яков Саулович Агранов, sünninimega Jakov Saulovitš Sorenson; 12. oktoober 1893 Tšatšersk – 1. august 1938 Kommunarka) oli tšekist, NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse riikliku julgeoleku 1. järgu komissar ja rahvakomissar Genrihh Jagoda asetäitja. Ta oli Nõukogude poliitiliste repressioonide ja stalinistlike lavastatud kohtuprotsesside üks peamisi organisaatoreid. 
Ta fabritseeris nn "Tagantsevi vandenõu" ja lavastas Moskva kohtuprotsesse. Lisaks korraldas ta Stalini puhastuste ajal Leningradis massilisi arreteerimisi ja hukkamisi. Ta oli üks Sergei Kirovi tapmisega seotud võtmefiguuridest 1. detsembril 1934 Smolnõis. Ta oli väga lähedane nii Jagodale kui ka Stalinile. 
Elulugu.
Agranov sündis Tšatšerskaja külas Mogiljovi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Homieli oblastis) juudi kaupmehe peres. Ei ole andmeid, et tal oleks haridust olnud rohkem kui neli klassi. 1912. aastal liitus ta sotsiaaldemokraatide-bolševikega. 
Esimese maailmasõja ajal oli ta tervis nii vilets, et oli vabastatud sõjaväekohustusest. 
1919. aastast oli ta Tšekaa julgeolekutöötaja. Tema kureerida oli intelligentide ja vanade bolševike tegevuse jälgimine.
Ta oli üks peamine Kroonlinna ülestõusule järgnenud kohtuprotsesside ja uurimise korraldaja. Tema roll on väga suur nn "Tagantsevi vandenõu" uurimisel, mille tulemusel lasti maha 87 inimest, nende seas ka luuletaja Nikolai Gumiljov.
Ta juhtis "Antonovi mässu" ehk talupoegade ülestõusu mahasurumisele järgnenud ülekuulamisi.
Kui 1922. aastal otsustati tippintelligendid Nõukogude Liidust välja saata, siis vastutas Agranov väljasaatmisnimekirjade koostamise eest.
Lisaks arvatakse, et Agranov on otseselt Vladimir Majakovski tapmise taga. 
Kui 1934. aasta 1. detsembril Leningradis Smolnõis tapeti Sergei Kirov, siis Agranov määrati mõrva uurimist juhtima. Talle anti ülesandeks Leningradis läbi viia massilisi repressioone. Ta määrati selleks ajutiselt Leningradi NKVD etteotsa. Kirovi protsessi tulemusena lasti maha 14 inimest, kuid Agranovi käsul koostati nimekiri veel inimestest, kes ei "ärata poliitilist usaldust". Need inimesed saadeti 10 päeva jooksul Leningradist välja. Kokku kuulus väljasaadetute hulka enam kui 11 000 inimest. 
Ta valmistas ette protsessi, kus peamisteks süüalusteks olid Grigori Zinovjev ja Lev Kamenev.
1937. aasta mais saadeti ta keskaparaadist Nikolai Ježovi korraldusel minema Saratovi NKVD juhiks. 
1938. aastal ta arreteeriti ning teda süüdistati selles, et ta on üks peamine trotskistliku organisatsiooni juht. Varem ise kohtuprotsesse fabritseerinud Agranovist sai sama süsteemi ohver. Ülekuulamisel tunnistas ta end süüdi. 1. augustil 1938 lasti ta maha.
Karuslase tänav

Karuslase tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Karuslase tänav on Lepiku teelt algav umbes 110 meetrit pikk umbtänav. Karuslase tänav sai nime 6. mail 2015. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja ning on pandud karuslase järgi. Karuslase tänav on rajatud endise Lepiku küla Potsepa talu maadele.
Algselt oli see tänavalõik osa Sügislase tänavast. Tallinna linnavalitsuse 6. mai 2015 korraldusega muudeti Sügislase tänava leviala ning senise Sügislase tänava Lepiku teelt algava osa nimeks pandi Karuslase tänav.
II Eesti naiste tantsupidu

II Eesti Naiste Tantsupidu on tantsupidu, mis toimus 12. juunil 2016 Jõgeva linna staadionil. Etendus kandis pealkirja "MeheLugu".
Tantsupeol osales ligi 4000 tantsijat. 
Peo korraldas Folklooriselts Jõgevahe Pere ja selle lavastas Ülo Luht. Peo muusikajuht oli Toomas Lunge ja tekstide autorid olid Ülo Luht, Airi Rütter, Jaanus Randma ja Heiki Vilep. 
Kokku toimus kolm etendust: peaproov-etendus kell 11 ja kontsertetendused kell 15 ja kell 19.
Gaziantepi provints

Gaziantepi provints (kurdi keeles Dîlok) on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist lõunasse jääb Kilisi provints, kagusse Süüria. Provintsi keskus on Gaziantep.
Kaupo Arro

Kaupo Arro (sündinud 16. mail 1989) on Eesti poksija. 
Ta võitis 2009, 2010 ja 2013 oma kaalukategoorias Eesti meistrivõistlused poksis.
Maksim Vilde

Maksim Vilde (sündinud 29. oktoobril 1987) on Eesti poksija.
Ta võitis 2005. aastal Euroopa juunioride meistrivõistlustel poksis pronksmedali.
Ta tuli aastatel 2013, 2014 ja 2021 oma kaalukategoorias Eesti meistriks poksis.
Kilisi provints

Kilisi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist lõunasse jääb Süüria, põhja Gaziantepi provints. Provintsi keskus on Kilis.
Nikolai Tšaškin

Nikolai Tšaškin (sündinud 24. novembril 1992) on Eesti poksija. 
Ta on tulnud aastatel 2009–2012 eri kaalukategooriates Eesti meistriks poksis.
Nikolai Zaitsev

Nikolai Zaitsev on Eesti poksija. 
Ta tuli aastatel 2002 kärbeskaalus, 2003 kukk-kaalus, 2006 kukk-kaalus, 2008 sulgkaalus, 2009 kergekaalus ja 2010 sulgkaalus Eesti meistriks poksis.
Peeter Saat

Peeter Saat (sündinud 11. jaanuaril 1968 Tallinnas) on endine eesti poksija.
Ta lõpetas 1990. aastal Tallinna Miilitsa Erikeskkooli.
Ta oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) Eesti NSV meister 1987. aastal ning Eesti meister raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 1993 ja 1994.
Vladimir Nikiforov

Vladimir Nikiforov (sündinud 8. mail 1986) on Eesti poksija. 
Ta võitis 2003. aastal Euroopa juunioride meistrivõistlustel poksis pronksmedali.
Ta on tulnud palju kolm korda (2006, 2008, 2009) Eesti meistriks poksis.
Endel Rikand

Endel Rikand (9. aprill 1906 Riia – 17. august 1944 Permisküla, Virumaa) oli Eesti laskur.
1924. aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkooli ja 1926. aastal Riigi Tööstuskooli. 
Aastatel 1934–1939 kuulus ta Eesti laskekoondisse, võitis MM-il 4 medalit, osales 6 Eesti rekordi püstitamisel. 
Ta oli Kaitseliidu Põhja malevkonna spordipealiku abi, töötas Pärnus raua- ja puidutööstuses, Põltsamaal tööstuskoolis ja joonestaja-konstruktorina Massoproduktis. 
Aastatel 1943–1944 osales ta Jätkusõjas, langes lahingus Narva rindel.
2006. aastast peetakse Männiku lasketiirus temanimelist mälestusvõistlust (Rikandi memoriaalvõistlus).
Malatya provints

Malatya provints (aramea keeles , armeenia keeles Մալաթիա, zaza keeles "Meletiye", kreeka keeles "Melitene") on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Malatya.
Yalova provints

Yalova provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Loode-Türgis. Provints asub Marmara mere ääres. Provintsi keskus on Yalova.
Julius Yego

Julius Kiplagat Yego (sündinud 4. jaanuaril 1989 Nandi maakonnas) on Keenia odaviskaja, kes on püstitanud Aafrika rekordi.
Ta võitis 2010. aasta Aafrika meistrivõistlustel Nairobis pronksmedali tulemusega 74,51 meetrit. 2011. aasta Aafrika mängudel Maputos võitis Yego 78,34 meetriga. 2012. aastal tuli ta Porto Novos Aafrika meistriks tulemusega 76,68 ning jõudis Londoni olümpiamängudel lõppvõistlusele, kus oli viimane, 12. 2016. aastal Rio de Janeiro olümpiamängudel võitis ta odaviskes hõbemedali tulemusega 88,24 meetrit.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas üllatas Yego riigi rekordi 85,40 meetriga ja oli neljas. 2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Glasgow's võitis ta kulla olümpiavõitja Keshorn Walcotti ees ja Aafrika meistrivõistlustel toonase Aafrika rekordi omaniku Ihab Abdelrahman El-Sayedi ees. 2015. aasta MM-il Pekingis tuli Yego maailmameistriks El-Sayedi ja Tero Pitkämäki ees Aafrika rekordiga 92.72 meetrit.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis sai Yego viienda koha tulemusega 87.72.
Stephan Ernst Johann Mayer

Stephan Ernst Johann Mayer (sündinud 15. detsembril 1973. aastal Burghausenis Baierimaal) on Saksa poliitik, Kristlik-Sotsiaalse Liidu (CSU) liige. 
Alates 2002. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige, Liidupäeva CDU/CSU fraktsiooni sisepoliitika kõneisik ning Liidupäeva CDU/CSU fraktsiooni juhatuse liige.
Elulugu ja kutsealane tegevus.
1993. aastal alustas õigusteaduste õpinguid Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikoolis (LMU), mille lõpetas 1997. aastal juristide esimese riigieksamiga. Pärast praktikandiaega sooritas ta 2000. aastal ka teise riigieksami ning tegutseb alates 2009. aastast advokaadina Müncheni büroos Nachmann Vilgertshofer Scharf Barfuß Rechtsanwalts GmbH.
Erakondlik tegevus.
Mayer oli 1994–2003 Altöttingi maakonna noorsooliidu Junge Unioni (JU) esimees. Alates 1997. aastast on ta Altöttingi maakonna CSU aseesimees ja kuulub samast ajast ka CSU Oberbayerni piirkonna juhatusse. Alates 2006. aastast on Mayer Ümberasustatud Isikute Liidu (UdV) liidumaa organisatsiooni aseesimees ning 2009. aastast CSU erakonna juhatuse liige.
Tegevus parlamendiliikmena.
Mayer on alates 1996. aastast Neuöttingi (Oberbayern) linnavolikogu liige ja Altöttingi maakonna volikogu (Kreistagi) liige. Alates 2002. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige. 19. Bundestagi liikmena nimetati Mayer riigisekretäri ametikohale. 8. detsembril 2021 lõppes Mayeri ametikoht parlamentaarse riigisekretärina valitsuse vahetuse tõttu.
Ühiskondlik tegevus.
Stephan Mayer on alates 2010. aastast Saksamaa Liitvabariigi tsiviil- ja katastroofikaitse tehnilise abi organisatsiooni Technisches Hilfswerk-Bundesvereinigung e. V. president. Peale selle on ta Ümberasustatud Isikute Liidu (Bund der Vertriebenen) eestseisuse liige, mis on põgenemise, väljasaatmise või ümberasustamise tõttu oma kodukohast lahkuma pidanud saksa päritolu inimeste liitude katusorganisatsioon.
Böhlau

Böhlau Verlag oli saksa kirjastus, mis tegutses Kölnis ja Viinis.
Kirjastus on spetsialiseerunud eelkõige ajaloole ja õigusajaloole, vähemal määral ka paljudele teistele humanitaarteaduste valdkondadele. 
1998. aastast kuulub Böhlau kirjastus J. B. Metzleri kirjastuse alla, kuid on säilitanud oma nime. Hiljem järgnes veel mitu ülevõtmist.
Tänapäeval on Böhlau Brilli kirjastusele kuuluv kaubamärk.
Karl von Brevern (1880−1943)

Alexander Hermann Karl von Brevern (24. september 1880 Viru kreis – 7. detsember 1943 Saksamaa) oli baltisaksa mõisnik ja riigitegelane.
Tema omanduses oli Jägala mõis.
Ta oli Tallinna kreisi talurahvaküsimuse komissar. 
1910–1912 oli ta Tallinna-Tapa piirkonna rahukohtunik. 
Ta oli IV Riigiduuma saadik Eestimaa kubermangust.
Alexander von Igelström

Krahv Alexander von Igelström (vene "Александр Евстафьевич Игельстром"; 21. juuni 1770 Käravete mõis Ambla kihelkond, Järvamaa Eestimaa kubermang – 2. mai 1855 Tallinn Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor). 
Alexander von Igelström oli Kärevere mõisniku Harald Gustav von Igelströmi (1733–1804) ja Sophie von Igelströmi (sünd. Münnich) poeg.
Ta osales 1812. aasta isamaasõjas.
Ta oli Eestimaa kubermangu Käravete, Kabina, Albu, Jõhvi mõisnik. 
1798 abiellus ta kreisimarssali ja krahvi Robert Archibald Douglase (1754–1818) tütre, krahvinna Juliana Eleonora von Igelströmiga (sünd. Douglas) (1781–1833).
Isiklikku.
Igelströmidel oli kokku 17 last.
Tütar Irene Marie Wilhelmine (1818–1869 Kukruse), abiellus hilisema nimeka baltisaksa ajaloolase parun Robert von Tolliga (1802–1876).