tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sofi Aršas

Sofi Aršas on Eesti klaasikunstnik ja flamenkotantsija.
Õpingud ja töö.
Sofi Aršas lõpetas 1992. aastal Tallinna Kunstiülikooli (praegune Eesti Kunstiakadeemia) klaasikunsti erialal. 1999. aastal lõpetas magistriõpingud Tallinna Pedagoogikaülikoolis. 1992. aastast töötas ta joonistamise õppejõuna ning 1998. aastast klaasikunsti lektorina Tallinna Ülikoolis (kuni 2018. aastani). 2007. aastal töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiosakonna juhataja kohusetäitjana. 
2018. aastal asutas ta koos Jana Kormašoviga klaasistuudio Mustvalge, kus tegutseb kunstnikuna ja klaasikursuse juhendajana.
2019. aastast töötab Aršas Tallinna Kunstikoolis õpetajana.
Looming.
Oma teoste loomisel kasutab Aršas peamiselt sulatustehnikaid, külmtöötlust, klaasimaali, fototrükki. Mitmed tema teosed (näiteks "Taevalik kookon ja mõned maapealsed lisandid" 2015, "Tagasivaate peeglid" 2016, "Punase koreograafia" 2022, "Võit" 2023, ) on installatiivsed, seal on klaasmaterjali kõrval kasutatud ka videot, valgust, heli jne. 2024 aastal pärjati ta Tunnustatud klaasikunstniku tiitliga.
Tema teoseid leidub nii Tallinna Linnamuuseumi ning Tarbekunsti ja Disainimuuseumi kogudes kui ka erakogudes Soomes, Rootsis, Israelis, Saksamaal, Ameerika Ühendriikides.
Sofi Aršasel on olnud üle kümne isikunäituse ja ta on osalenud paljudel ühisnäitustel.
Aršas tantsib professionaalsel tasemel flamenkot ning on esinenud tantsu-"performance"'itel Erki Kannuse heliinstallatsioonide saatel.
Aršas on kureerinud ligi kümmet näitust, korraldanud konverentsi "Klaas kunstis ja arhitektuuris", pidanud klaasi ja tantsu töötube.
Isiklikku.
Tema ema Niina Aršas oli bibliograaf ja aastatel 1957–1986 Tallinna Keskraamatukogu direktor. Tütar Marian Männi - Eesti ajakirjanik, poeg Allan Männi EBSi kirjanduse ja eesti keele õpetaja.
Vardzia

Vardzia (gruusia keeles: ვარძია) on 12.–13. sajandil Kura jõe kaldakaljusse rajatud koobaskloostri ja -linna kompleks Lõuna-Gruusias, Ahhalkhalakhi linnast 60 km kaugusel. 
Vardzia koobaslinn on rahvuslik kultuurimälestis ja Gruusia üks külastatumaid vaatamisväärsusi. 
Aastal 1893 sai Vardziast vabaõhumuuseum. 1999. aastast on Vardzia taas tegutsev klooster. 
Vardzia koopad rajati 12. sajandil Gruusia kuningriigi valitseja Giorgi III käsul kindluseks ja sõjaliseks kompleksiks, mis aga muudeti usuliseks keskuseks tema tütre, kuninganna Tamari poolt 1185. aastal. Sinna rajati klooster ja koobastest kasvas välja 50 000 elanikuga linn. Mitmesaja ruumi, kambri ja koridoriga iidne koobaslinn laiub jõe kaldal 900 meetri pikkuselt. Koobastik ulatub kuni 50 m sügavusele maa alla. Linnal on kokku 13 tasandit või korrust. Läbi aegade on linna üles ehitanud paljud Gruusia valitsejad. Vardzia oli Gruusia tähtis kultuuri- ja hariduskeskus, kus kirjutati raamatuid. Selles oli umbes 600 erineva otstarbega ruumi: kirikud, kabelid, eluruumid, keldrid, saunad, hoiupaigad, raamatukogud jne. Keskajal olid koopad ja klooster varjupaigaks sissetungijate ja vallutajate eest.
1283. aastal hävitas võimas maavärin koobaslinna välimuse, seinad, trepid ja galeriid ning muistsest Vardziast järele jäänud rajatisest on praegu ehk raske aru saada. Kompleksi keskuseks on tempel, mille seintel säilinud vanad freskod on jäädvustanud mitmete ajastute valitsejad. Ajaloolaste hinnangul oli klooster väga jõukas, isegi pannid olid valmistatud kullast ja hõbedast ning ikoonid ja ristid olid kalliskividega kaunistatud.
JOWST

Joakim With Steen (tuntud kui JOWST; sündinud 26. juunil 1989 Trondheimis) on norra muusikaprodutsent ja laulukirjutaja.
Ta esindas Norrat koos laulja Aleksander Walmanniga 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Grab the Moment". Laul sai finaalkontserdil 158 punktiga kümnenda koha.
Adnan Terzić

Adnan Terzić (sündinud 5. aprillil 1960 Zagrebis) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik, ta kuulub erakonda Savez za bolju budućnost BiH (tõlkes 'liit Bosnia ja Hertsegoviina parema tuleviku eest'). Ta oli 23. detsembrist 2002 kuni 11. jaanuarini 2007 Bosnia ja Hertsegoviina peaminister.
Ta lõpetas 1986. aastal Sarajevo ülikooli ehitusinsenerina.
Aastatel 1986–1990 oli ta Travniki linnavalitsuse nõunik. Aastatel 1992–1995 teenis ta Bosnia ja Hertsegoviina armees. Aastatel 1996–2001 oli ta Kesk-Bosnia kantonis asekuberner ja kuberner.
23. detsembrist 2002 kuni 11. jaanuarini 2007 Bosnia ja Hertsegoviina peaminister.
Ta kuulus 2009. aastani erakonda Stranka Demokratske Akcije (tõlkes Demokraatlike Aktsioonide Partei), 2009. aastast kuulub ta erakonda Savez za bolju budućnost BiH.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on üks laps.
Himu

Himu on inimese isu, soov või igatsus isiku või asja järgi. Sama mõtet väljendab ka selline emotsioon nagu iha. Kui inimene soovib midagi või kedagi, siis ta igatseb seda positiivset tunnet, mida ta saaks konkreetse objekti kaudu, ja ta on valmis midagi tegema, et oma eesmärki saavutada. Himu motiveeriv aspekt on huvitanud mitmeid filosoofe: Thomas Hobbes (1588–1679) kinnitas, et iha on põhiline motivatsioon inimese tegutsemisele.
Kuigi himu tavaliselt peetakse emotsiooniks, siis psühholoogid peavad himu emotsioonist erinevaks tundeks. Psühholoogid väidavad, et soovid ehk vajadused millegi järgi tekivad erinevates organismi osades, näiteks mao vajadus toidu järele, kuid emotsioonid tekivad seoses inimese vaimse seisundiga. Turundus- ja reklaamiettevõtted kasutavad psühholoogilisi uuringuid kuidas himusid stimuleeritakse, et leida tõhusamaid viise, kuidas mõjutada tarbijaid ostma konkreetseid tooteid või teenuseid. Mõned reklaamid püüavad anda ostjatele tunnet, et neil on mingit toode või teenus puudu ja nad vajavad seda ja teised reklaamid tekitavad himu toote järgi ihaldatavate lisandustega nagu tuntud inimesed või ilusad modellid, kes toodet kasutavad.
Filosoofia.
Filosoofias on himudest räägitud juba alates antiikajast. "Politeias" väidab Platon, et üksikisiku soove tuleb edasi lükata kõrgemate ideaalide nimel. "De Animas" väidab Aristoteles, et himud on seotud loomadevahelise suhtlemisega ja panevad loomi tegutsema; samal ajal kui ta tunnistab, et ratsionaalne mõtlemine on samuti seotud himudega.
Thomas Hobbes (1588–1679) esitles mõistet psühholoogiline hedonism, mis väidab, et "kõikide inimeste tegevuse põhiline motivatsioon on soov saada naudinguid." Baruch Spinoza (1632–1677) nägi vastandina Hobbesile, et "loomulikud himud on orjuse üks vorme", mida isik ei vali omast vabast tahtest. David Hume (1711–1776) väitis, et soovid ja kired on mittekognitiivsed, automaatsed kehalised reaktsioonid ja ta väitis, et ratsionaalne mõtlemine on "võimalik üksnes siis, kui lõpuni välja mõelda see, mida [keha] ihaldab".
Immanuel Kant (1724–1804) nimetas kõiki tegevusi, mis põhinevad himudel, hüpoteetilisteks imperatiivideks, mis tähendab, et see on põhjendatud käsk vaid juhul, kui keegi himustab seda eesmärki, millest on jutt. Kant näitas ka kauni ja naudingu omavahelist seost oma töös "Otsustusvõime kriitika". Georg Wilhelm Friedrich Hegel väitis, et "eneseteadvus on himu".
Teatame mõrvast

"Teatame mõrvast" (algupärandi pealkiri "A Murder is Announced") on Agatha Christie 1950. aastal ilmunud kriminaalromaan.
Eestikeelses tõlkes on romaan ilmunud 1995. ja 2015. aastal.
Chipping Cleghorni aleviku kohalikus ajalehes ilmub kuulutus, kus antakse teada peatselt toimuvast mõrvast. Elevil aleviku elanikud peavad seda kutseks seltskondlikule mänguõhtule. Väljakuulutatud ajal kogunetaksegi. Ootamatult kustuvad tuled ja kõlavad päris ehtsad revolvripaugud. Kui lambid uuesti põlema lähevad, lebab põrandal surnukeha. Juhtumit asub lahendama miss Jane Marple, ent enne veel, kui ta mõrvari tabab, jõuavad toimuda juba järgmised kuriteod.
Gavrilov Possadi rajoon

Gavrilov Possadi rajoon (vene keeles "Гаврилово-Посадский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Gavrilov Possadi linn.
Rajoon piirneb põhjas Iljinskoje rajooniga, idas Teikovo rajooniga ning lõunas ja läänes Vladimiri oblastiga.
Rajooni pindala on 960 km².
Gavrilov Possadi rajooni asulad kuuluvad ühe linna (Gavrilov Possadi), ühe linna tüüpi asula ja kolme külaasunduse koosseisu.
Muusikalavastus

 
Muusikalavastus muusikaline lavastus. Muusikalavastused on operett, ooper ja ballett, kuid ka folkloorsed vabaõhu laulu- ja tantsupeod. Muusikalavastusel on tavaliselt süžee, mis on kirja pandud stsenaariumi või libreto ehk käsikirjana. Eskiisid muusikalises lavastuses viiakse täiuseni helilooja, lavastaja ja juhtija poolt.
Surnud 1871

"Siin on loetletud 1871. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Säärepael

Säärepael on etnoloogias värvilisest villasest lõngast kalasabakirjas palmitsetud pael, mis seotakse ümber sääre põlve ja püksisääre alt (harvem pealt). Paelaotsad pisteti pükste sääreotste aukudest läbi ning kinnitati sõlme, nii et otstes olevad tutid jäid sääre välisküljele rippuma. Säärepaelad hoiavad üleval sukki.
Säärepaelte kasutamine Kihnus.
Kihnu kultuuriruum on kantud UNESCO inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja. See on toonud suurema tähelepanu alla Kihnu käsitöö, mille oskusi hoiab meeles ja edendab SA Kihnu Kultuuriruum. 
Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse on kantud ka Kihnu säärepaelte tegemine ja kasutamine, kihnu keeles: "Kihnu siärepaeldõ tegemine ning kasutamine".
Kihnus ei kanta säärepaela nii nagu Mandri-Eestis, ümber sääre seotuna. Neid valmistatakse pulmadeks, kus pruut seob paela ümber veimede, mida ta kingib peigmehe sugulastele. Tähtsamad pulmategelased saavad veimed, mis on seotud vööga, ülejäänutele antakse säärepaelaga seotud veimed. Meestele seotakse veimed säärepaelaga üle õla. Säärepaela kutsutakse Kihnus ka pulma- või laulupaelaks. Viimati mainitud nimetus tuleneb sellest, et laulunaistele kingitakse mitmepäevase pulmas laulmise eest samuti säärepael.
Salapulk

Salapulk ehk salatapp on puupulk pikkusega 15–20 cm ja läbimõõduga 3–4 cm, millega ühendatakse palkmaja ehitamisel palke, et need ei vajuks seinast välja.
Semmipuu

Semmipuu on endisaegne tööriist, millega tehti villa lahedaks (vatkuti villa). Semmipuu oli kraaside eelkäija.
Eesti talupojakultuuris vatkuti villa külmal talvepäeval, sest siis läks vill hästi lahedaks. 
Eesti alal kasutati semmipuud 19. sajandi teisel poolel veel vaid kaguosas.
Teikovo rajoon

Teikovo rajoon (vene keeles "Тейковский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Teikovo linn (ei kuulu Teikovo rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Komsomolski rajooniga, kirdes Ivanovo rajooniga, idas Ležnevo rajooniga, lõunas Vladimiri oblastiga, läänes Gavrilov Possadi rajooniga ja loodes Iljinskoje rajooniga.
Rajooni pindala on 1290 km².
Haldusjaotus.
Teikovo rajoonis on 142 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna tüüpi asunduse ja viie külaasunduse koosseisu.
Renn

Renn on nõgusalt, kandiliselt või kolmnurkselt millessegi õõnestatud vagu või mingist materjalist (näiteks kividest, laudadest) tehtud vagujas süvend millegi (näiteks vee) juhtimiseks.
Renni tüüpe: rentsel.
Renniks nimetatakse ka valamistoru ehk tila.
Mahlatila

Mahlatila on kase või vahtra külge kinnitatud väike puurenn (tila), millega kevadel nõrutatakse anumasse taimemahla (nt kasemahla).
Malid

Malid (rootsi keeles "malja") on tinast valatud kaunistused, mida Eestis kasutatakse eeskätt Saaremaa naiste abu ehk liistiku hõlmadel.
Kirjeldus.
Malid on ažuurse pinnaga ratta- või rataste kujulised ning varustatud rõngakujulise aasaga. Tina värvi tuhkjashallid metallnaastud õmmeldakse vastamisi mõlemale hõlmale punasest kaleviribast alusele, nii et aasad ulatuvad üle siilu serva.
Mustjala kihelkonna naised panid liistikule 4-5 paari malisid, Karja ja Püha kihelkonna naised liistikule või kampsunile ühe paari malisid.
Ajaloost.
Nagu nimetus osutab, on Saaremaa malid rootsi algupära: Rootsi Dalarna maakonna neidude rahvariietel on sarnased kaunistused. Kostüümiajalooliselt on Saaremaa abude malid mälestus eest nööritava pihiku moest, mis levis kõrgema seltskonna naiste seas 16. sajandi teisel poolel. Liistik on kogu Euroopas kasutatava pealisrõivana tuntud 17. sajandist. Eestis tuli see linnamoe mõjul kasutusele 18. sajandil.
Varem kasutati malisid rootslaste eeskujul hõlmade kinninöörimiseks aasadest läbiaetud paela abil, kuid 19. sajandiks oli neil vaid kaunistusotstarve. Abu peetigi rohkem iluasjaks – oli see ju malidega ehitud. Malide all oli punane kaleviriba, mille hõlmast kaugema ääre alt paistsid välja erivärvilised riideservad, nt must ja kollane. Mali aasadest seoti läbi punane pael ja sõlmiti lehvi. Räägitakse, et leina ajal kanti musta paela. Niisuguseid paelu ei mäletata ega kasutata enam.
Igas peres oli oma malide vorm ja malisid valmistati ise. Valmistajateks olid mehed. Ka malide vorm oli ise tehtud. Enamasti tahuti muster terava noaotsa või peitliga kivi ühele küljele. Mõned vormid olid aga uuristatud neljakandilise paekivi külgedele mitme eri suurusega. Vormi tegemiseks kasutati peamiselt põllukivi, mõnel pool ka dolomiiti. Malid valati seatinast, millele lisati inglistina, sest seatina üksi oli liiga pehme. Kohalikud vanemad inimesed räägivad, et tina toodi laevadega üle mere, seatina aga saadi Tuiu rauasaatmemägedest kaevandatud soomaagist.
Nõukogude ajal valmistati rahvariideid rahvakunstimeistrite koondises Uku, malid populaarsetele Mustjala rahvariietele telliti Saare tootmiskombinaadi kaudu. Tinast malide valmistajaid oli sel ajal mõni üksik. Tehti ka masinatega plekist malisid, neid tegijaid oli rohkem. Malide valmistamise oskus on ununemas – tänapäeval on mõnes kodus vorm küll olemas, kuid neid, kes malisid valada oskaks, on vähe. Samuti ei pruugi inimesed mali vorme ära tunda, pidades neid lihtsalt mustriga kivideks.
2015. aastal kanti malide valmistamine rahvusliku metallitööna Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse.
Mamuša

Mamuša on linn Lõuna-Kosovos Prizreni ringkonnas. 
Geograafiliselt asukohalt jääb Mamuša pealinnast Prishtinast umbes 52 kilomeetrit edelasse ja Prizrenist 19 km põhja. Linn asub 333 meetri kõrgusel merepinnast ja selle pindala on 23,3 ruutkilomeetrit. Elanikke on nüüdseks enam kui 5,5 tuhat (umbes 500 leibkonda), kellest ligikaudu 90% on Kosovo türklased ja vähemuse moodustavad Kosovo albaanlased. 
Lähim lennujaam on Priština lennujaam (37 km) ning rahvusvahelistest Skopje lennujaam Põhja-Makedoonias (84,5 km), Podgorica lennujaam Montenegros (121,4 km) ja Tirana Ema Teresa nimeline rahvusvaheline lennujaam Albaanias (131,8 km). 
Mamušas asutati juulis 2005 pilootomavalitsusüksus kui osa ÜRO poolt edendatavat detsentraliseerimist Kosovos. Munitsipaliteediks Mamuša sai 2008. aastal.
Ležnevo rajoon

Ležnevo rajoon (vene keeles "Лежневский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Ležnevo alev.
Rajoon piirneb põhjas Ivanovo rajooniga, kirdes Šuja rajooniga, idas Savino rajooniga, lõunas Vladimiri oblastiga ja läänes Teikovo rajooniga.
Rajooni pindala on 772,52 km².
Haldusjaotus.
Ležnevo rajoonis on 132 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe (Ležnevo) alevi ja nelja külaasunduse koosseisu.
Anton Rop

Anton Rop (sündinud 27. detsembril 1960 Ljubljanas) on Sloveenia poliitik ja pankur. Ta on Euroopa Investeerimispanga asepresident. Ta oli aastatel 2002–2004 Sloveenia peaminister.
Ta sündis aastal 1960 Ljubljanas. Ta lõpetas aastal 1984 Ljubljana ülikooli majandusteaduskonna.
Ta oli 7. veebruarist 1996 kuni 7. juunini 2000 Sloveenia töö, pere ja sotsiaalküsimuste minister (Janez Drnovšeki teises ja kolmandas valitsuses). 30. novembrist 2000 kuni 19. detsembrini 2002 oli ta Sloveenia rahandusminister (Janez Drnovšeki neljandas valitsuses). 19. detsembrist 2002 kuni 3. detsembrini 2004 oli ta Sloveenia peaminister.
Artur Vainola

Artur Vainola (enne eestistamist Artur Sandt; 20. aprill 1901 – 6. mai 1944 Tallinn) oli eesti õpetaja ja looduskaitse usaldusmees.
Osales Vabadussõjas Kalevlaste Maleva koosseisus.
Antsla algkooli õpetaja alates 1922. ja juhataja alates 1932. aastast, skaudijuht, Võru maavolikogu liige, Antsla alevivolikogu liige ja alevivanem, looduskaitse usaldusmees, Eesti Turistide Ühingu usaldusmees, Eesti Kirjanduse Seltsi usaldusmees.
Nõukogude okupatsioonivõimu poolt määratud Petseri maavanemaks 29. juunil 1940, astus ametisse sama aasta 2. juulil. Hiljem Petserimaa täitevkomitee sekretär ja haridusosakonna juhataja, EK(b)P liikmekandidaat. 
Arreteeriti 10. juulil 1941 Petseris, oli kuni 25.08.1943 vangis Petseris, Tallinnas ja Ellamaa ning Ulila laagris, siis saadeti Tartu TKLi, surmakuupäev 6. mai 1944 on oletuslik. Sooritas enesetapu.
WannaCry

WannaCry oli 2017. aasta mais küberrünnakus kasutatud lunavara, mis levis üle maailma ja ründas opsüsteemiga Microsoft Windows arvuteid. 
Suurbritannia turvaekspert Marcus Hutchins (blogijanimega MalwareTech) koos Darien Hussiga turvafirmast Proofpoint suutsid aktiveerida "kill switch"'i ehk tapalüliti, mis oli lunavarasse WannaCry sisse ehitatud, juhuks kui selle autor peaks tahtma ise lunavararünnakut katkestada. Tapalülitiks oli ebaloogilise nimega domeeninimi, millele lunavara esitas päringu: kui see päring tuleb tagasi positiivselt ja tõestab domeeni olemasolu, siis lunavararünnaku levik katkeb. Infoturbeekspert, kes koodist vihje leidis, registreeris domeeni kohe enda nimele ja peatas sellega praeguseks lunavara ülikiire edasise leviku. Lunavara WannaCry ('tahad nutta') esimesi versioone oli näha juba veebruaris. Esialgse info põhjal ei ole veel võimalik öelda, kuidas erinevates organisatsioonides nakatumine toimus, kuid kahtlustatakse (sihitud) õngitsuskirjade kampaaniat.
Kräkkerite korraldatud rünnakus kasutati USA luureagentuurilt NSA varastatud tarkvara EternalBlue (avalikustati internetis Shadow Brokers häkkerigrupi poolt), millega murti sisse haiglatesse, ülikoolidesse ja riigisasutustesse ning nõuti iga süsteemi taastamise eest 300–600 dollarit. Lunavara nakatas enam kui 125 000 arvutit üle kogu maailma. Pahavara kasutas ära aegunud operatsioonisüsteemide haavatavust nagu Windows XP (tootjapoolne tugi lõpetati 8. aprillil 2014), Windows Vista, Windows Server 2003 ja 2008. 15. mai seisuga oli lunavaraga nakatunud üle 200 000 kasutaja ning enam kui 230 000 arvutit, lunavaranõuded ulatusid 1200 dollarini. Kurjategijatel on õnnestunud seni kätte saada üle 40 000 dollari "bitcoin"'ides.
Microsofti juhi Brad Smithi sõnul "usuvad kõik asjaga kursis olevad ringkonnad", et Põhja-Korea lasi lahti pahavara, mille oli varastanud USA riiklikult julgeolekuagentuurilt (NSA).
Eestist selle lunavara rünnaku kohta ametlikke teateid esialgu polnud. Siiski oli ründe sihtmärkide seas 12 Eestis asuvat IP-aadressi ja MalwareTechi andmebaas näitas, et ka Eestis oli sellega nakatunud arvuteid. 
19. mail teatati WannaCry dekrüptorist. Benjamin Delpy, Matt Suiche ja Adrien Guinet lõid tööriista WanaKiwi, mille on heaks kiitnud keskkriminaalpolitsei kõrval ametlikult ka Euroopa Liidu õiguskaitseagentuur (Europol). Tarkvara põhimõte on otsida arvuti vahemälust krüpteerimiseks kasutatud infot ning selle abil failid taas lukust avada.
Braille kirjutusmasin

Braille kirjutusmasin (inglise keeles ka Perkins Brailler vanima ja tuntuima tootja järgi) on kirjutusmasin, mida kasutavad pimedad ja nägemispuudega isikud. Nii Eesti õigekeelsussõnaraamatus kui ka Haridussõnastikus puudub sõna punktkirjamasin. Samas on just see termin eesti keeles tihti käibel. Silmalaegas Abivahendikeskus kasutab oma e-poes ka termineid punktkirjakirjutusmasin ja punktkirja kirjutusmasin.
Braille kirjutusmasin kasutab Braille klaviatuuri, mille abil trükitakse paberile Braille kirja. Braille kirja punkte on tavaliselt kuus (on olemas ka kaheksa punktiga punktkiri). Lisaks punktkirjaklahvidele on olemas veel vaheklahv, tagasimineku klahv ja tühikuklahv. Paber asetatakse kirjutusmasinasse sarnaselt tavakirjutusmasinaga. Sarnaselt tavakirjutusmasinaga toimub ka reavahetus.
Ajalugu.
Esimese Braille kirjutusmasina tegi 1951. aastal David Abraham (1896–1978), kes oli puutöö õpetaja Perkinsi Pimedate Koolis. Kooli rahvusvaheliselt tuntuim vilistlane on Helen Keller.
Mountbatten Braille kirjutusmasin.
Mountbatten Braille kirjutusmasin on Braille kirjutusmasina moodsam versioon. Braille kirjutusmasina arendamiseks jättis oma testamendis
raha Lord Mountbatten. Selle Braille kirjutusmasina autor on Ernest Bate ja hilisemad tehnilised täiustajad Michael Ridley ja John Brown. Mountbatten Braille kirjutusmasinaga saab teha kõike, mida algse Perkins Braille kirjutusmasinaga. Lisaks võimaldab see kirjutusmasin aga ka tekstitöötlust, audio tagasisidet ja reljeeftrükki.
Algselt toodeti Mountbatten Braille kirjutusmasinaid Austraalias firmas Quantum Technology Pty Ltd. Alates 2010. aastast toodab neid kirjutusmasinaid Poola ettevõte Harpo.
Perkins Braille kirjutusmasinad tänapäeval.
Braille kirjutusmasin areneb pidevalt. Lisaks 1951. aastal leiutatud algsele versioonile Classic Perkins Brailler müüakse Perkins Brailler veebilehel seisuga mai 2017 veel alljärgnevaid kirjutusmasinaid:
Kirjutusmasinal on SimBraille kirjaga videoekraan. Olemas on ka audio.
Kasutaja saab muuta, salvestada ja saata dokumente USB-pordi kaudu.
Kaasas on tasuta tarkvara Braille kirja õppijate jaoks.
Kirjutusmasinat saab kasutada ka nagu tavalist Braille kirjutusmasinat.
Keeled: inglise, briti inglise, hispaania, prantsuse, saksa, vene, rootsi, poola, türgi, araabia, portugali.
Braille kirjutusmasin Eestis.
Eesti Vabariigis on võimalik nägemispuudega õpilastel kasutada Braille kirjutusmasinat ka riigieksamitel.
Eestis vajab Braille kirjutusmasin nägemispuudega isikute seas tihti veel tutvustamist. Ajaleht Lääne Elu kirjutab 17. oktoobril 2013. aastal, kuidas Eesti Pimedate Raamatukogu teabejuht Priit Kasepalu tutvustas Läänemaa nägemispuudega isikutele lisaks raamatukogule ka Braille kirjutusmasinat. Kasepalu mainis, et Braille kirjutusmasinaga saab kirjutada sama kiiresti kui tavalise kirjutusmasinaga.
Eestis müüb Braille kirjutusmasinaid ja muid nägemispuudega isikutele mõeldud abivahendeid Silmalaegas Abivahendikeskus. Toodete puhul on ära mainitud nii täishind kui ka soodushinnad täiskasvanutele ja lastele.
Ivanovo rajoon

Ivanovo rajoon (vene keeles "Ивановский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Ivanovo linn (ei kuulu Ivanovo rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Furmanovi rajooniga, kirdes Rodniki rajooniga, idas Šuja rajooniga, lõunas Ležnevo rajooniga, kagus Teikovo rajooniga ja läänes Komsomolski rajooniga.
Rajooni pindala on 1080 km².
Haldusjaotus.
Ivanovo rajoonis on 204 asustatud punkti ja nad kuuluvad üheteist külaasunduse koosseisu.
Videomapping

Videomapping (inglise "projection mapping") on tehnoloogia, mis kasutab objekte, tihtilugu mittekorrapäraseid nelinurki, videoekraanina.
Videoprojektsiooni ja videomappingu vahe seisneb selles, et videoprojektsioon on enamasti lihtsalt videopildi kuvamine klassikalisele nelinurksele ekraanile. Videomapping kujutab endast juba keerukamat projitseerimist –selleks võivad olla keerulised komplekssed ehitised, lavakujundused kui ka pisemad igapäevaobjektid. Viimase jaoks oli tehnoloogia olemas juba varastel 1960. aastatel "shader lamps"-i näol. See kujutas endast graafilise pildiga projektorit, millega projitseeriti füüsilisele 3d objektile videopilti või muud sellelaadset struktuuri.
Spetsiaalsed tarkvaraprogrammid võimaldavad videopildi lõikamist vastavalt projitseeritava pinna kujule ja vormile. Selleks võivad olla suured komplekssed ehitised kui ka väikesed igapäevaobjektid. Laialdaselt kasutatakse videoprojektsiooni muusikakontserditel, reklaaminduses, installatiivses kunstis, nüüd üha enam ka teatris ja teistes etenduskunstide vormides. Loomaks teistsuguseid dimensioone, optilisi illusioone ning elustmaks liikumatuid objekte. Videopilt on tihtilugu kombineeritud heliga, loomaks audiovisuaalset narratiivi.
Ajalugu.
Videomappingu tehnika ulatub tagasi 1960. aastatesse, mil üheks esimeseks avalikuks videomappinguks võib pidada aastal 1969 Disneylandi Haunted Mansion Ride. Analoogse tehnikana enne praeguseid tehnoloogiaid on kasutatud näiteks shader lampse.
Acoussion Live

Acoussion Live on aastast 2015 toimuv akustilise suunitlusega "pop-up"-muusikafestival. 
Igal suvel uues asukohas aset leidval muusikaüritusel astuvad keset imekaunist loodust improviseeritud lavadel üles eri žanre viljelevad muusikud Eestist ja mujalt maailmast. Acoussioni puhul on tegemist n-ö butiikfestivaliga, kuhu müüakse piiratud koguses pääsmeid.
Nimetus "acoussion" tuleneb sõnadest "acoustic" ja "session" ning festivali kontseptsiooni aluseks ja eeskujuks ongi akustilised sessioonid, mida YouTube'ist ja teistest muusikakanalitest ohtralt leida võib.
Ajalugu.
Festival sai alguse privaatüritusena 13. juunil 2015, mil Pudisoo Puhkemaja aeda kogunenud sadakonnale külalisele esinesid Tarmo Sick, Dagmar Mäe, Sten-Olle Moldau, Ella Stone, Taat ja Empiré.
2016. aastal toimus esimene avalik üritus. Seekord peatuti 23. juulil Vana-Veski Puhkekeskuses ning võõrustati ligikaudu 500 külastajat. Esinesid Kalev Rajangu, WhoKris?, EIXD (hilisema nimega EiK), Robin Juhkental, Silver Sepp, Alise Joste (Läti), Ziggy Wild, Kristjan Üksküla, Mari Jürjens, Mauno Meesit, Janno Reim (Super Hot Cosmos Blues Band), Frankie Animal, Levski ning DJ-d Liisi Voolaid ja Jon Mikiver.
7. aprillil 2017 sai festival kevadise kaaslase: linnafestival Acoussion Spring leidis aset Tallinnas Lennusadamas ning seda väisas ligikaudu 600 muusikasõpra. Üles astusid Vaiko Eplik, Marie ja Raul Vaigla, Sive (Iirimaa), The Boondocks, Dillon (Saksamaa) ja NOËP.
2017. aastal aset leidnud Acoussion Live 2017 toimumispaigaks valiti Küla Villa Saku vallas Harjumaal. Seekord oli festival kahepäevane ning vältas 21. juulist 23. juuli varahommikuni. Kümnel laval esines 20 artisti: Bill Laurance (Suurbritannia) , IIRIS (Iiris Vesik), Estonian Voices, Pomme (Prantsusmaa), Maarja Nuut, Elephants From Neptune, Mick Pedaja, Reket (Tom-Olaf Urb), Richard Walters (Suurbritannia), Svidanie (Venemaa), SUMRA, The Notes, The Jingles, Lepatriinu, RObAM (Markus Robam), Tintura, Rake, Lucas Christopher Varema, DJ Girti Suun ning DJ-d Sander Mölder ja Peeter Ehala (Tiks).
9. veebruaril toimus Tallinnas endise kino Helios ruumides talvefestival Acoussion Winter. Festivalil esinesid Panbeats, Elias Kahila (Soome), Siiri Sisask, Pomme (Prantsusmaa), Frankie Animal, Rainer Ild, The Boondocks ning DJ-d Girti Suun ja Liisi Voolaid.
Leedutuli

Leedutuli oli Muhu saarel ja Saaremaal algselt heinamaarjapäeval (2. juuli), ent hiljem jaaniõhtul (jaanituli) tehtud tuli.
Leedutuld tehes loodeti muu hulgas, et looduse elujõud kanduks ka inimestesse ja kariloomadesse ning et oleks kalaõnne.
Leem

Leem (murdes ka "roog") on tangudest, ubadest, hernestest, läätsedest, kapsastest, kalast, lihast või käkkidest ja veest keedetud vedel toit.
Ajaloost.
Paljud leemed olid tavanditoidud: pulma lõppedes pakuti tavaliselt kapsa- ja käkileent (saartel lisaks herne- ja oaleent), matustel herne-, kapsa- ja käkileent, mardipäeval oa- ja hanerupskileent.
Alates 19. sajandi keskelt levis selline leeme tegemise viis, et keedeti kartuleid koos nisupüülist klimpide, manna ja riisiga. Sellist leent (samuti körti) hakati hiljem kutsuma supiks. Sõna supp on eesti keeles suhteliselt uus, see võeti kasutusele alles 19. sajandi lõpus ja on laenatud saksa keelest. Rahvas kasutas varem sõna leem ja ka rahvaluules on juttu leemekulbi liigutajatest. Esmaspäevad, teisipäevad, reeded ja pühapäevad olid talurahval supipäevad.
Leen

Leen ehk toolileen on tooli seljatugi.
Eesti rahvakultuuris tehti leen enamasti tervest lauast ja see oli kaunistatud lihtsate lõigetega.
Lehepill

Lehepill ehk tohupill on mänguriistana kasutatav üldtuntud improvisatsiooniline pill. Sireli- või haavaleht või kasetohuriba pingutatakse kahe pöidla ja huulte vahele või vastu huuli ning puhutakse servale. Serv vibreerib ning tekitab heli. Selle pilliga saab imiteerida linnuhääli ning mängida lihtsat meloodiat. 
Lehepilliga võidi mängida soolot või mängida kokku teise pilliga. Näiteks on teateid lehepilli ja kandle kokkumängimisest.
Heinapill

Heinapill oli rahvapill, enamasti laste mänguasi.
See valmistati lamedaks voolitud puupulgast, mille ülemise serva keskosas lõigati sileda põhjaga õnarus. Sisselõikesse pandi sobiva pikkusega liistuke ja õnaruse põhja orasheinaleht või kasetohulible. Kui seda ülemise liistuga kergelt vajutati ja prao vahele puhuti, tekkis heli.
Hobusetekk

Hobusetekk on hobuse katmiseks kasutatav tekk.
Eesti rahvakultuuris kasutati hobusetekina sageli vana, kulunud saani-, sõidu- või voodivaipa.
Seestütlev kääne

Seestütlev kääne ehk elatiiv on sisekohakäänete hulka kuuluv lähtekääne, mis esineb peamiselt soome-ugri keeltes.
Eesti keel.
Seestütleva käände tunnus on "st".
Seestütleva käändega väljendatakse:
Seestütlev väljendab verbide rektsioonilise laiendina:
Seestütlevas käändes sõnad esinevad lauses enamasti määruse või täiendina.
Volodõmõr Omeljan

Volodõmõr Omeljan (ukraina keeles "Омелян Володимир Володимирович"; sündinud 30. jaanuaril 1979 Lvivis) on Ukraina ametnik, mänedžer ja poliitik. 
Elu ja haridus.
Ta sündis aastal 1979 Lvivis. Ta lõpetas aastal 2000 Ivan Franko nimelise Lvivi Rahvusliku Ülikooli ja aastal 2001 Lvivi Rahvusliku Polütehnilise Ülikooli, kus ta õppis rahandust ja rahvusvaheliseid suhteid ning majandust ja ettevõtlust.
Töökäik.
Ta oli 14. aprillist 2016 kuni 29. augustini 2019 Ukraina taristuminister.
Tõnis Sildmäe

Tõnis Sildmäe (14. veebruar 1954 – 16. mai 2017) oli eesti pangandustegelane ja IT-spetsialist. 
Ta lõpetas aastal 1972 Tartu 2. Keskkooli.
Hansapanga loomisest alates oli ta selle panga tehnoloogiajuht.
Aastatel 1992–1995 osutas Sildmäe asutatud AS Crebit Hansapangale IT-teenust. 1995. aasta lõpus liideti Crebit Hansapangaga.
2004. aastal töötas ta Eesti Suusaliidu peasekretärina.
Tema isa Ilo Sildmäe oli õigusteadlane ja majandusajaloolane, ema Helga Sildmäe (neiuna Kaljumäe, 1927–1996) oli suusataja ja spordipedagoog. Tema vend Toomas Sildmäe on üks Hansapanga asutajatest ja hotelliärimees. 
Tõnis Sildmäe oli ka tuntud kunstikoguja, koos vennaga panid nad aluse märkimisväärsele Eduard Wiiralti ja teiste Eesti graafikute teoste kogule. 
Tõnis Sildmäe suri 16. mail 2017 ja maeti 20. mail 2017 Metsakalmistule.
Alaleütlev kääne

Alaleütlev kääne ehk allatiiv on väliskohakäänete hulka kuuluv sihikääne.
Eesti keel.
Alaleütleva käände tunnused on "le" ja "lle" (ainult kolme asesõnaga: mu/"lle", su/"lle" ja ta/"lle").
Alaleütleva käändega väljendatakse:
Alaleütlev kääne väljendab verbide rektsioonilise laiendina:
Alaleütlevas käändes sõnad esinevad lauses enamasti määruse või täiendina.
Tasandilised projektsioonid

Tasandiline ehk asimutaalne projektsioon on kaardiprojektsioon, mille normaalaspektis meridiaanid on kujutatud kiirjate vertikaalsete sirgjoontega ja paralleelid kontsentriliste horisontaalsete ringjoontega. Tasandilise projektsiooni puhul jääb meridiaanide nurk samaks, nagu tegelikkuses (10˚ nurk vastab ka kaardil 10˚). Enamasti kasutatakse tasandilist projektsiooni mingi keskse punkti suhtes koostatavate kaartide jaoks (näiteks pooluste kujutamisel). Tasandilise projektsiooniga ei saa kujutada kogu maaellipsoidi ühel kaardil. Siirdepinna asendi järgi võivad tasandilised projektsioonid olla normaalsed, horisontaalsed või ekvatoriaalsed.
Projektsiooni omadused.
Asimutaalsete projektsioonide põhiomadused: 
Asimutaalse projektsiooni näiteid.
 
Asimutaalsed projektsioonid jagunevad prespektiivseteks ja mitteperspektiivseteks projektsioonideks 
Perspektiivsed:
Mitteperspektiivsed:
Teised:
Käevõru

Käevõru on metallist või muust materjalist tehtud ehe (käeehe), mida kantakse ümber randme või käsivarre. 
Eesti alal kanti käevõrusid alates hilispronksiajast ja eriti laialdaselt I aastatuhandel ja II aastatuhande algul.
Käks

Käks (saarte– ja läänemurdes) on endisaegne väike pootshaagitaoline riist, millega liiguti jääl ja millegi tõmmati saaki ligi. Käksi kasutati hülgejahil ja selle teises otsas oli sageli hülgeraud.
Käkk

Käkk on odrajahust (harvemini rukkijahust) ning vee või petipiimaga segatud tihkest tainast umbes rusikasuurune pätsike, mida keedetakse soolases vees või lihaleemes (supis). 
Eesti.
Käkk oli varem põhiline eesti rahvatoit.
Mõnel pool lisati käkitainale ka rasva või pekitükke ning sibulat. Käkid tõsteti peale keetmist lihaleemest välja ning neid söödi keedust peale rüübates. Levinud ning veidi pidulikumaks toiduks olid verikäkid. Peale sügisest lamba- või seatappu valmistati verikäkke ka pikemaks ajaks varuks. Eesti loodeosas ja saartel oli 19. sajandi lõpuni kombeks käkitainas või tainapätsid hapendada ning aidas säilitada. Lõuna-Eestis valmistati ka kamakäkke.
Euroopa.
Käkk oli kogu Euroopas laialdaselt tuntud toit.
Kännujuurimine

Kännujuurimine on uudismaal tehtav töö, mille käigus maapinnast võetakse välja kände. 
Eesti rahvakultuuris kasutati kännujuurimisel algul kange, hoovasid ja labidaid. Kuni 20. sajandini kasutati eri tüüpe käsi- ja hobuseadmeid. Hiljem on kännujuurimisel kasutatud näiteks juurimismasinaid.
Karjalase

Karjalase ehk karjalaskmine on karja esmakordne karjamaale saatmine.
Eesti rahvakultuuris toimus karjalase algul karjalaskepäeval (1. aprill), ent hiljem (eriti Lõuna-Eestis) toimus karjalase jüripäeval (23. aprill). Karjaõnne tagamiseks tehti sel päeval mitmeid maagilisi toiminguid, samuti austati karjast.
Kassimärss

Kassimärss on endisaegne kasetohusugadest punutud piklik rööptahukakujuline mängukann. Kassimärss matkis lõõtspilli, ent see ei teinud häält. Kassimärsiga mängides tuli seetõttu endal vilistada.
Eesti alal oli kassimärss 19. sajandil laialdaselt tuntud.
Žadritsõ

Žadritsõ ("Жадрицы") on küla Venemaal Pihkva oblastis Novorževi rajoonis.
Aastal 2010 elas külas 239 inimest.
Savino rajoon

Savino rajoon (vene keeles "Савинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Savino alev.
Rajoon piirneb põhjas Šuja rajooniga, idas Juža rajooniga, lõunas Vladimiri oblastiga ja läänes Ležnevo rajooniga.
Rajooni pindala on 861 km².
Haldusjaotus.
Savino rajoonis on 134 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe (Savino) alevi ja viie külaasunduse koosseisu.
Epi Tohvri

Epi Tohvri (sündinud 12. märtsil 1970) on eesti kunstiteadlane ja arhitektuuriajaloolane, kes on uurinud peamiselt valgustusajastu (18.–19. sajandi) arhitektuuri, ülikoolide akadeemilist struktuuri ja ehituslugu ning ajaloolist pedagoogikat Atlandi-üleses võrdluses
Hariduskäik.
Epi Tohvri on lõpetanud 1988. aastal Otepää Keskkooli. Aastatel 1989–1997 õppis Tohvri Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes. 2002. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis kunstiajaloo õppetooli juures magistritöö "1809.–12. aasta Vene tüüpfassaadid ja nende rakendamine Tartu linnaruumis" (juhendaja Kaur Alttoa). 2009. aastal kaitses Tohvri TÜ ajaloo ja arheoloogia instituudis doktoritöö "Valgustusideede mõju Tartu arhitektuurikultuurile 19. sajandi alguses" (juhendaja Jaak Kangilaski).
Töökäik.
1999. aastast kuni 2019. aastani töötas Epi Tohvri kunstiajaloo õppejõuna Tartu Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, 2010. aastast dotsendina. Alates 2009. aastast kuni 2019. aastani töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis dotsendina. 2019. aastast on ta arhitektuuriajaloo dotsent TTÜ inseneriteaduskonna arhitektuuri ja urbanistika akadeemias.
2012. aastast kuulub ta ajakirja Acta Baltica Historiae et Philosophiae Scientiarum toimetuskolleegiumi.
Looming.
Tohvri on tegutsenud ka näituste kuraatorina, kureerides 1999. aastal koos Karin Hallas-Murulaga Eesti Arhitektuurimuuseumis näituse "Eesti puitarhitektuur" ning 2014. aastal koos Anne Unteraga Tartu Linnamuuseumis näituse "Kunst, arhitektuur, vabamüürlus. Rutikvere mõisa Pistohlkorsid".
Ta on juhendanud (koos Kristi Viidinguga) Jaanika Andersoni doktoritöö teemal "Reception of Ancient Art: the Cast Collections of the University of Tartu Art Museum in the Historical, Ideological and Academic Context of Europe (1803–1918)" (TÜ klassikalise filoloogia osakond, 2015).
Septembris 2019 ilmus Epi Tohvri 1072-leheküljeline monograafia "Georges Frédéric Parrot: Tartu Keiserliku Ülikooli esimene rektor" (väljaandja TÜ Kirjastus), seni kõige ulatuslikum tervikkäsitlus Georges Frédéric Parrot' elust ja tegevusest.
Hülgepüss

Hülgepüss (19. sajandil ka rihvelpüss) on endisaegne jahipüss, mida kasutati hüljeste laskmiseks.
Katlakook

Katlakook ehk pajakook oli puust vahend (kook) katla riputamiseks rehetoa või suveköögi lee kohale.
Katlakook pandi läbi katlapuu pilust, milles sai teda ka paremale või vasakule nihutada. Koogu varresse tehti augud, millesse käis koogupulk, millega kook katlapuule toetus. Koogupulga ümbertõstmisega eri aukudesse sai muuta katla kõrgust kolde kohal.
Karl Erjavec

Karl Viktor Erjavec (sündinud 21. juunil 1960 Aiseaus Belgias) on Sloveenia poliitik ja jurist.
Karl Erjavec sündis Belgias sloveeni immigrantide perekonnas, 1972. aastal pöördusid nad Sloveeniasse tagasi. 1985. aastal lõpetas ta Ljubljana Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta oli 3. detsembrist 2004 kuni 21. novembrini 2008 Sloveenia kaitseminister. 2008–2010 oli ta Sloveenia keskkonnaminister. Alates 10. veebruarist 2012 kuni 13. septembrini 2018 oli Karl Erjavec Sloveenia välisminister. Alates 13. septembrist 2018 kuni 13. märtsini 2020 oli ta Sloveenia kaitseminister.
Ikoonikapp

Ikoonikapp on enamasti klaasiga kaetud puidust kapp, millesse on asetatud ikoon, et viimast kaunistada ja kaitsta. Vene, ukraina jmt keeltes on see "kiot" või "kivot", mis tuleb kreekakeelsest sõnast κῑβωτός "kibōtos", 'kast, laegas'. Arvi Ränga etnograafiasõnaraamatus on seda nimetatud ka "kibotiks".
Ikoonikappe leidub õigeusklike kodudes, kirikutes ja kabelites (vastavalt setude tsässonates). Kirikute ikoonikapid on tavaliselt puunikerdustega rikkalikult kaunistatud.
Kildsann

Kildsann (kirjakeeles ka kildsaun) oli Lõuna-Eestis (eriti Puhja, Rannu, Otepää ja Tarvastu kihelkonna ümbruses) mihkli- ja mardipäeva vahel tavaks olnud tüdrukute laupäevaõhtune koosviibimine.
Kildsannadega tähistati sügistööde lõppu ja need toimusid saunades ja suveköökides. 
Kildsannadest on viimased teated 1870. aastast.
Kondid

"Kondid" ("Bones") on aastatel 2005–2017 toodetud 246-jaoline USA telesari, mis pajatab (ulmelisi elemente kasutades) politseiuurijate ja kriminalistide tööst kuritegude menetlemisel ning nende töise ja eraelu põimumisest.
Sarja esimene jagu oli esimest korda eetris 13. septembril 2005 ja viimane 28. märtsil 2017.
Tantsulavastus

Tantsulavastus on lavastaja/koreograafi loodud teos, milles väljendatakse tundeid, elamusi ja suhtumist liigutuste ja pooside kaudu. Tantsulavastuse puhul toetub lavastaja elulisusele nähtusele ja kujutlusele, tuues publiku ette kunstilise kontseptsiooni. Tantsulavastus on kõikide etenduste muutumatu ühisosa.
Tantsulavastuse loomisel on kaasatud koreograaf, tantsijad, näitlejad, kunstnikud, butafoorid, visuaal- ja valguskunstnikud, helitehnikud, muusikaprodutsent ja muusikud.
Ajalugu.
Tantsulavastuse kui žanri alguseks võib pidada liikumise keskseid etendusi, mis arenesid välja Vana-Kreeka teatrist Dionysose pühitsemistest (534. aastal eKr). Antiik-Kreeka ja -Rooma kutselised tantsijad – miimid – näitasid oma tantsuoskusi terves tollases tsiviliseeritud Euroopas. Professionaalne tantsukunst hakkas Euroopas arenema küll mõnevõrra hiljem – keskaja lõppedes. Renessansiajastul, 14.-15. sajandil korraldati Itaalias antiiketenduste eeskujul õukonnaetendusi. Sõna "balletto" kasutati seal sisuliselt ühendatud tantsude kohta. 17. sajandi Prantsusmaad valitsenud Louis XIV oli eriti tantsulembene kuningas, tema õukonnas oli tantsuõpetusel tähelepanuväärne koht.
Balletitantsude kõrval arenes tants kui omaette etendus publikule, milles sageli ka Louis XIV solistina ja õukondlased kaasa tantsisid. 18. sajandi teisel poolel suurenes oluliselt muusika roll tantsuetenduste sisu esiletoomisel. Tants koos muusikaga hakkas rohkem väljendama inimtundeid, samas suurenes ka pantomiimi osatähtsus. Prantsuse ballettmeistrist Jean Georges Noverre'ist (1727–1810) algas süžeelise draamaballeti tegelik ajalugu. Sestpeale tuuakse lavale ka otse kaasaegse eluga seotud probleemid. 
20. sajandil hakkas balletis arenema ka teisi uusi tantsustiile, mida hakati lavaliselt kujutama: moderntants; džässtants; nüüdistants ("contemporary") jt.
Riigikogu keskkonnakomisjon

Riigikogu keskkonnakomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "menetleb riigi keskkonnapoliitikat ja -kaitset, loodusressursside kasutamist ja looduskaitset, sh keskkonnaalaste rahvusvaheliste lepingute ratifitseerimist käsitlevaid eelnõusid". Oma töövaldkonna piires kontrollib komisjon ka Eesti valitsuse tegevust.
Riigikogu kultuurikomisjon

Riigikogu kultuurikomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "tegeleb haridust, teadust, noorsootööd, keelt, meediat, muinsuskaitset, sporti, loovisikuid, etendusasutusi, muuseume ja raamatukogusid käsitleva seadusloomega. Selleks valmistab ta ette seaduste ja otsuste arutelusid Riigikogus". Oma töövaldkonna piires kontrollib komisjon ka Eesti valitsuse tegevust.
Riigikogu maaelukomisjon

Riigikogu maaelukomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "suunab seadusandlikku tegevust ning arenguid maaelu- ja regionaalpoliitika, põllumajanduse, kalanduse, toidu, taime- ja loomakaitse, kohaliku omavalitsuse korralduse ning maareformi ja -korralduse valdkonnas". Oma töövaldkonna piires kontrollib komisjon ka Eesti valitsuse tegevust.
Riigikogu majanduskomisjon

Riigikogu majanduskomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "suunab seadusloomet ja kontrollib valitsust paljudes majandusega seotud või seda otseselt mõjutavates valdkondades. Komisjon tegeleb küsimustega, mis käsitlevad ehitust ja elamumajandust, postiteenuseid ja elektroonilise side temaatikat, energeetikat, transporti, turismi, riigivara ja riigihangetega seonduvat, nõudeid pakutavatele toodetele ja teenustele, majandusarengut, ettevõtlust jpm."
Riigikogu põhiseaduskomisjon

Riigikogu põhiseaduskomisjon (kuni 12.12.1994 riigiõiguskomisjon) on Riigikogu alatine komisjon, mille töövaldkond on piiritletud riigi põhiseadusliku korra seisukohalt tähtsust omavad riigi- ja haldusõiguse küsimustega.
Komisjon menetleb muu hulgas põhiseaduse muutmise seaduse eelnõusid ning Riigikogu otsuste, avalduste, deklaratsioonide ja pöördumiste, Vabariigi Presidendi, Vabariigi Valitsuse, Riigikontrolli, kohuste ja õiguskantsleri tegevust, kodakondsust, välismaalasi,valimisi, isikuandmete kaitset, avalikku teenistust, haldusmenetlust, riigivastutust ning kõiki teisi riigiõigust reguleerivaid eelnõusid. Ühtlasi menetleb põhiseaduskomisjon juhtivkomisjonina eelnimetatud valdkondi käsitlevaid välislepingute ratifitseerimise seaduseelnõusid.
Peale selle menetleb põhiseaduskomisjon Riigikogu erikomisjonide ning uurimis- ja probleemkomisjonide moodustamise otsuse eelnõusid, samuti põhiseaduses sätestatud riigi kõrgemate ametiisikute (riigikohtunikud, riigikontrolör, õiguskantsler) ametisse nimetamise eelnõusid.
Põhiseaduskomisjon annab oma töövaldkonna piires Euroopa Liidu asjade komisjonile ja väliskomisjonile arvamusi Euroopa Liidu õigusaktide eelnõude kohta. Komisjon kujundab ka seisukoha kõikide Vabariigi Presidendi poolt välja kuulutamata jäetud seaduste põhiseadusele vastavuse kohta.
Vastavalt "Riigkogu kodu- ja töökorra seaduse" § 25 määrab Riigikogu liikmete arvu põhiseaduskomisjonis kui alatises komisjonis Riigikogu juhatus. Näiteks, XIII Riigikogu puhul määras Riigikogu juhatus 06.04.2015 komisjoni 8 liiget, 18.08.2015 määras 9 liiget ning 10.03.2016 määras 11 liiget.
Riigikogu liikmete tööd komisjonis toetavad ametnikud: 1 nõunik-sekretariaadijuhataja, 2 nõunikku ja 2 konsultanti.
Riigikogu riigikaitsekomisjon

Riigikogu riigikaitsekomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "tegeleb riigi julgeolekut ja kaitset reguleerivate eelnõudega, kontrollib oma valdkonna piires täidesaatva võimu teostamist ning osaleb riigi julgeoleku- ja kaitsepoliitika kujundamisel.".
Riigikogu sotsiaalkomisjon

Riigikogu sotsiaalkomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "tegeleb töövaldkonda, sotsiaalhoolekannet, sotsiaalkindlustust ja tervishoidu reguleerivate eelnõudega. Peale selle kontrollib komisjon oma töölõigus valitsuse tegevust, algatab juhtivkomisjonina ise seadus- ja otsuse eelnõusid ning olulise tähtsusega riiklike küsimuste arutelusid."
Riigikogu õiguskomisjon

Riigikogu õiguskomisjon on Riigikogu alatine komisjon, "mille tööala on väga ulatuslik. Ta tegeleb eraõiguse, kriminaalõiguse- ja sisejulgeolekualaste eelnõudega, samuti politsei- ja piirivalveteenistust ning päästeteenistust reguleerivate eelnõudega. Komisjoni tööalas on ka advokaatide, notarite, vandetõlkide, kohtutäiturite ja pankrotihaldurite tegevust korraldavad seadused ning valitsuse tegevuse ja reformide rakendamise kontroll oma valdkonnas piires."
Riigikogu väliskomisjon

Riigikogu väliskomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis tegeleb Eesti välispoliitika teemadega.
Komisjoni enda sõnul osaleb see "Eesti välispoliitika kujundamisel ja välissuhtlemise põhimõtete väljatöötamisel ning kontrollib valitsuse välispoliitilist tegevust. Komisjon kujundab ka Riigikogu arvamuse Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika küsimustes, arutab vajaduse korral teisi olulisi Euroopa Liidu teemasid ning kinnitab Eesti seisukohad enne Euroopa Liidu välis-, kaitse-, arengu- ja kaubandusministrite kohtumisi."
Kokku on Riigikogus 11 alatist komisjoni. Sealhulgas on üks alalistest komisjonidest ka Euroopa Liidu asjade komisjon.
Anders Arborelius

Anders Arborelius (sündinud 24. septembril 1949) on 1998. aastast Stockholmi katoliku piiskop ja 2017. aastast kardinal. Ta külastas juulis 2022 Tallinna.
Arborelius sündis Šveitsis Luganos. Ta sai 1969 katoliiklaseks, ühines 1971 karmeliitidega ja ordineeriti 8. septembril 1979 Malmös preestriks.
Ta valiti 17. novembril 1998 Stockholmi piiskopiks ja ordineeriti 29. detsembril 1998. Paavst Franciscus pühitses ta 28. juunil 2017 Santa Maria degli Angeli kardinaldiakoniks.
Tuumaenergiast loobumine

Tuumaenergiast loobumine on tuumaenergia tootmist ebamõistlikuks pidav arusaam ja olemasolevate tuumaelektrijaamade järkjärgulise sulgemise protsess.
Paljudes riikides tuumajaamu pole ning nad on deklareerinud, et ei kavatsegi neid ehitada. 2016. aasta seisuga on sellised riigid Austraalia, Austria, Filipiinid, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Läti, Liechtenstein, Luksemburg, Malaisia, Malta, Norra, Portugal, Taani ja Uus-Meremaa. 
Mitu riiki, kus on tuumaelektrijaamu, on võtnud vastu otsuse need järk-järgult sulgeda ning uusi mitte ehitada. Sellised riigid on Belgia, Hispaania, Saksamaa ja Šveits.
Šuja rajoon

Šuja rajoon (vene keeles "Шуйский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis. Asub oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Šuja linn (ei kuulu Šuja rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Rodniki rajooniga, idas Palehhi rajooniga, kagus Juža rajooniga, lõunas Savino rajooniga, edelas Ležnevo rajooniga ja loodes Ivanovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1064,54 km².
Šuja rajoonis on 158 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe (Kolobovo) alevi ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Edith Kotka-Nyman

Edith Evelyn Kotka-Nyman (4. mai 1932 Tallinn – 7. aprill 2017 Stockholm) oli eesti keele õpetaja ja õpikute autor ning kultuuritegelane Rootsis.
Sündinud Tallinnas, kasvas Edith Kotka Rakveres ja Pärnus, kuni põgenes koos vanematega 1944. aasta sügisel Rootsi. 1952. aastast õppis ta Stockholmis gümnaasiumis, seejärel Stockholmi Ülikooli tarbekunstiteaduskonnas kunstiajaloo ja prantsuse keele erialal. Ülikoolist saadud joonistamisõpetaja kutsega asus ta tööle Uppsalas ning õpetas ka rootsi koolides eesti keelt kodukeelena.
Ajal, kui Edith Kotka-Nyman töötas Stockholmi Eesti Koolis, kirjutas ta koos kolleeg Mare Rebasega eesti keele õpikuid. Viimaseil aastail töötas ta Eesti Komitees büroo ja raamatukogu juhatajana ning oli Eesti Kultuuri Koondis Rootsis juhatuse liige, ühtlasi õpetas eesti keele kursustel.
Isiklikku.
Edith Kotka abiellus 1960. aastal Einar Nymaniga. Neil on kolm last: Hendrik, Katrin ja Helle.
Kubu

Kubu on suur kimp keskelt kokkuköidetud õlgi, linu, heinu, ube või hagu.
Linakoos oli 20-30 peod ja õlekoos oli umbes 5 vihku.
Kubu liike: fašiin.
Kuhjamaa

Kuhjamaa on rahvapärane heinamaa suurusemõõt, mis võrdus alaga, millelt koguti heinasid üks kuhi (keskmiselt 10 hobusekoormat ehk umbes 2,4 tonni heinasid). Kuhjamaa suurus olenes maa headusest.