tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Árainn Mhór

Árainn Mhór (inglise k. "Arranmore") on saar Iirimaa loodeosas Donegali krahvkonnas.
Saar asub Iirimaa saare rannikust 5 km eemal ja on regulaarse parvlaevaühendusega.
Saarel on umbes 500 püsielanikku, suviti elab saarel üle 1000 inimese.
Saar on metsatu, ent rikka linnustiku ja taimestikuga.
State of War

"State of War" ('sōja väljakuulutamine') on ettevõtte Cypron Studios loodud ja Microsofti turustatav strateegiamäng. See anti välja 2001. aastal.
Siili

Siili on asum Tallinnas Mustamäe linnaosas. Asum piirneb Lilleküla, Tondi, Mustamäe ja Sääse asumiga. Siili asumi pindala on 0,26 km2.
Siili asum on saanud nime Siili tänava järgi, mis rajati 1935. aastal Tondi liivikule. Siili tänav paiknes algselt Sääse asumis, kuid 1970. aastatel muudeti tänava asukohta. Praegu jääb tänav Siili asumi territooriumile.
Ajalugu.
Sõpruse puiestee ja A. H. Tammsaare tee ristmiku kandis asus varasemal ajal Tondi mets. Praegune Parditiigi park on osa sellest metsast.
Siili asumit hakati hoonestama 1971. aastal, kui Mustamäe põhiosa oli juba valminud. Asumis on peamiselt viie- ja üheksakorruselised paneelmajad, mis moodustavad siseõuedega gruppe. Valdav osa ehitustöödest lõpetati 1994. aastaks.
Elanikkond.
Siili asumi elanikkond on võrdlemisi eakas: 2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 12–17% ja üle 68-aastased 20–31%; eestlasi oli asumi elanike seas 50–79%.
Loodus.
Siili asumis asub 5,9 hektari suurune Parditiigi park, mis on saanud nime sealse sinikaelpartide koloonia järgi. Pargis esineb veega täidetud lohke, milles kasvab vesistele aladele iseloomulikke taimi (nt hundinui, varsakabi jm). Pargis kasvab kõige rohkem sangleppa, kuid seal esineb ka muid puuliike, nagu remmelgas, sookask, toomingas jm. Pargi kirdeosas asub Parditiik.
Hooned ja elamud.
Siili asumi üldplaneeringu järgi on asum "avatud hoonetevahelise ruumiga korruselamumaa". Siili on hoonestatud peamiselt viie- ja üheksakorruseliste kortermajadega. Hoonete vahel moodustub ühiskasutuses olev avalik ruum haljasalade, puhkekohtade, kergliiklusteede, spordiplatside, mänguväljakute ja muuga. Asumi keskel on "üldkasutatavate ehitiste maa" (koolid, lasteasutused).
Haridus ja kultuur.
Siili asumis asub Vabaakadeemia Nord (Siili 14).
Siili asumi tänavad.
Siili asumit läbivad Siili tänav, Sõpruse puiestee ja A. H. Tammsaare tee.
Ettevõtlus.
Hoones Siili 25 asuvad Melissa ilusalong ja Raud OÜ kodumasinate hooldus. Uute ettevõtlusalade rajamist ette nähtud ei ole. Võimalik on arendada kodukontorite kasutamist, kui see ei too kaasa täiendava parkimisvajaduse tekkimist.
Ühistranspordiühendus.
Siili asumisse sõidavad liinibussid (Nõmme tee) 12, 13, 20, 20A,(Tammsaare tee); 11, 28, 72, 163, 24, 107(Sõpruse puiestee). Siili asumisse sõidavad trollid 3 ja 4 (9. liin on 2017. aastast suletud, 3 ja 4 liin on ajutiselt suletud). Siili asumisse jäävad peatused Tüve, Retke tee ja Siili.
Pihussüsteem

Pihussüsteem ehk pihus ehk dispersne süsteem on füüsikalises keemias kahe- või enamafaasiline süsteem, kus pihustunud aine (dispersne faas) asub dispersioonikeskkonnas.
Pihussüsteemid liigitatakse pihustunud aine osakeste mõõtmete järgi jämepihus- ehk jämedispersseteks ja peenpihus- ehk peendispersseteks süsteemideks (nimetatakse ka kolloidsüsteemideks). Esimesel juhul on pihuse mõõtmed suuremad kui 10−7 m, teisel juhul jäävad need suurusvahemikku 10−7...10−9 m. Sellest väiksemaid osakesi käsitletakse tõeliste lahuste komponentidena ja neis eristatakse ainult ühte faasi.
Tamara Sinjavskaja

Tamara Iljinitšna Sinjavskaja ("Тамара Ильинична Синявская"; sündinud 6. juulil 1943 Moskvas) on vene ooperilaulja (metsosopran), NSV Liidu rahvakunstnik (1982). 
Esinemised.
Aastail 1973–1974 stažeeris ta Itaalias (Milano La Scala). On esinenud ooperiteatrites Prantsusmaal, Hispaanias, Itaalias, Belgias, USA-s, Austraalias ja mujal, andnud kontserte ka Jaapanis ja Lõuna-Koreas.
Soolokontsertidega on ta esinenud suurimates kontserdisaalides nii Venemaal kui ka välismaal. 
On teinud koostööd selliste silmapaistvate dirigentidega nagu Jevgeni Svetlanov ja Valeri Gergijev.
Isiklikku.
Ta on ooperi- ja estraadilaulja Muslim Magomajevi lesk. Ühiseid lapsi neil ei olnud.
Miškino rajoon

Miškino rajoon on haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Asub Ufast põhja pool.
Läbi rajooni voolab Biri jõgi. Suurim järv on Tšurtanlõ-Kul. 33,1% pindalast on kaetud metsaga.
Rajoonis on 14 külaasundust, kus on kokku 78 asulat. Suuremad asulad on Miškino, Kamejevo, Irsajevo, Novoakbulatovo, Bajmurzino, Tšurajevo ja Bolšesuhhojazovo.
70,6% elanikest on marid, tatarlasi on 15,8%, venelasi 6,6% ja baškiire 6,5%.
Peamine tegevusala on põllumajandus.
Rajoonis ilmub ajaleht Družba vene ja mari keeles.
Heinrich von Böckenförde

 
Heinrich von Böckenförde, teise nimega Heinrich Schüngel (ka "Bockenvorde", "Bokenevorde" jne; surnud detsembri lõpus 1437) oli Liivi ordu maameister aastatel 1435–1437.
Heinrichi vanemad olid Degenhard von Böckenförde ja Wibbecke. Ta pärines Vestfaalist Kurkölnist Neheimist. Tema suguvõsa liikmed olid Kölni peapiiskopi juures mitmetes olulistes ametites. Orduvennad Heinrich ja Wilhelm von Böckenförde oli tema üpris lähedased sugulased.
1419. aastal oli Böckenförde Liivi ordu maamarssali kumpan, 1426 sai aga Narva foogtiks. 1430. aastal sai ta Aizkraukle ja 1432 Tallinna komtuuriks. 1434. aastal sai temast maamarssal ja aasta hiljem valiti ta ainsa kandidaadina maameistriks. Böckenförde ajas kõrgmeistrist sõltumatut poliitikat ja püüdis Poola-Leeduga rahu teha. Juba 1433 olid liivimaalased ta üheks oma kandidaadiks esitanud, kuid toona oli ta kaotanud reinimaalasele Frank Kirskorfile. Böckenförde suri ootamatult, olles teel kõrgmeistri juurde, kellega tal oli mitmeid lahkarvamusi.
Frank Kirskorf

Frank Kirskorf (surnud 1. septembril 1435) oli Liivi ordu maameister aastatel 1434–1435.
Kirskorf pärines Kleve hertsogkonnast Kleve lähedalt. Tema suguvõsa kuulus Gelderni ja Kleve läänimeeste hulka. Mitu tema sugulast olid Saksa ordu liikmed, vend Wolter Kerskoff - Preisi suurkomtuur.
Aastal 1427, võimalik ka, et juba 1424, oli Kirskorf Lihula komtuur, seejärel Karksi foogt ning Liivi ordu maamarssal. 1433. aasta 8. novembril valis Liivi ordu reinimaalaste "partei" ta ordumeistriks. Kõrgmeister kinnitas ta 1433. aasta detsembris või järgmise aasta jaanuaris. Sama aasta jaanuaris on Kirskorfi esimest korda selgelt ordumeistrina ka mainitud. Tema vastaskandidaadist Heinrich von Böckenfördest sai uus maamarssal. Kirskorf oli kõrgmeistri truu liitlane ja osales koos temaga Poola-Leedu vastases sõjas. Ta langeski Swienta lahingus, mille orduväed kaotasid.
Hiidplaneet

Hiidplaneedid ehk Jupiteri tüüpi planeedid on Päikesesüsteemi suure massiga planeedid, mis koosnevad valdavalt erinevatest gaasidest ning jääst. Hiidplaneetidel pole tahket pinda, vaadeldav on vaid pilvkatte välispind. Sisemuses asub tõenäoliselt vedelas olekus mineraalidest ja gaasidest tuum. 
Meie päikesesüsteemis on neli hiidplaneeti, mis kauguse järgi Päikesest järjestuvad järgmiselt:
Kõige suurem mass on Jupiteril (317,8 Maa massi), järgnevad Saturn (95,152 Maa massi), Neptuun (17,147 Maa massi) ja Uraan (14,536 Maa massi).
Päikesesüsteemi hiidplaneete iseloomustavad rõngad ja arvukad kaaslased. Teleskoobis silmaga nähtavad rõngad on vaid Saturnil, kuid täpsete maapealsete vaatluste või kosmoseaparaatide abil on avastatud rõngad ka Jupiteril, Uraanil ja Neptuunil.
Alates 1990. aastatest on ka teiste tähtede ümbert planeete avastatud. Suurem osa neist nn eksoplaneetidest on massilt ja läbimõõdult Jupiteri-sarnased või isegi suuremad, seega võiks ka neid liigitada hiidplaneetideks.
=Vaata ka=
Monoenergism

Monoenergism on Konstantinoopoli patriarhi Sergios I poolt välja töötatud kristlik hereetiline ja skismaatiline õpetus, mis on tihedalt seotud monofüsiitliku hereesiaga. 
Monoenergism tunnustas ühelt poolt Chalkedoni kirikukogu õpetust Kristuse kahest loomusest (jumalikust loomusest ja inimlikust loomusest), kuid lisas õpetuse, et Kristusel on üks energia (tegevus) ja üks tahe; ortodoksse õpetuse järgi on kummalgi loomusel oma energia ja oma tahe. Monofüsiitide seisukohast erines monoenergism selle poolest, et õpetus ühest loomusest asendati õpetusega, et kuigi Kristusel oli kaks loomust, olid nad nõnda omavahel seotud ja kooskõlastatud, et Kristuses toimis nii jumaliku kui ka inimliku loomuse tegevuses üks jumalinimese energia ja üks tahe. Energia mõiste aga jäeti meelega nii ebamääraseks, et see võimaldas suvalist tõlgendust. 
7. sajandi esimesel poolel tegi Pärsia vallutusi keisririigile kuuluvates Egiptuses ja Süürias (monofüsiitlikud Süüria ja Egiptus oleksid äärepealt läinud Pärsia rüppe) ning Bütsantsi keiser Herakleios I hakkas otsima lepitust ortodokssete düofüsitismi pooldajate ning monofüsiitide vahel. Tähtis oli mitte anda vaenlastele võimalust kasutada ära riigisisest usulist lõhet. 
Aastal 622 tuli Herakleios Armeenias esimest korda välja õpetusega, mille kohaselt Kristusel kui ühel isikul on küll nii jumalik kui ka inimlik loomus, kuid ainult üks tahe ("thelēma") ja üks energia (tegevus; "energeia").
Herakleios tegi Konstantinoopoli patriarhile Sergios I-le ülesandeks leida vormel, millega mõlemad pooled nõustuksid. Umbes 633 kiitis keiser heaks Sergiose poolt välja pakutud monoenergismi ning käskis seda kogu riigis levitada. 
Kuigi monoenergismi pooldasid keiser, Aleksandria patriarh Kyros (Egiptuses; kokkulepe saavutati umbes 633), Konstantinoopoli patriarh ja Antookia patriarh (Süürias) ning ka Armeenia Apostlik Kirik, ei õnnestunud ortodoksia ja monofüsitismi pooldajate vastuseisu tõttu seda juurutada. Süüria ja Egiptuse vaimulikkonnas kohtas monoenergism siiski vastuseisu. Eriti teravalt astus monoenergismi vastu välja Jeruusalemma patriarh Sophronios Jeruusalemmast, kes kuulutas selle lihtsalt monofüsitismi variandiks. Paavst Honorius I sallis algul seda õpetust, kuigi ta kirjutas Konstantinoopoli patriarhile Sergios I-le kirja, milles ta palus mõistete lähemat määratlemist ja kogu õpetuse valgustamist. Hiljem ta monoenergismi ei toetanud. 
Et toetust ei saadud, taganesid keiser ja Konstantinoopoli patriarh 638 monoenergismist, kuid kohe püüdsid nad juurutada uut dogmat Kristuse ühtsest tahtest, monoteletismi. 
Monoenergismi lükkas lõplikult tagasi Konstantinoopoli III kirikukogu (kuues oikumeeniline kirikukogu). See õpetus mõisteti hukka ning selle rajajad ja pooldajad tunnistati ketseriteks. Sõnastati, et Kristuses toimis kaks energiat (düoenergism) ja kaks tahet (düoteletism).
Düoenergism

Düoenergism on kristoloogiline õpetus, mille kohaselt Kristus teeb jumalikke ja inimlikke tegusid kahe energiaga, millest üks on jumalik ja teine inimlik. 
Selle õpetuse võttis dogmana vastu Konstantinoopoli III kirikukogu 480 vastukaaluks monoenergismile, mille ta hukka mõistis.
Düoteletism

Düoteletism on kristoloogiline õpetus, mille kohaselt Kristusel oli kaks tahet, millest üks on jumalik ja teine inimlik, kusjuures inimlik tahe on jumalikule tahtele allutatud, nii et nende vahel ei ole lõhet. 
Selle õpetuse töötas vastukaaluks monoteletismile välja Maximos Usutunnistaja, kes nägi monoteletismis hereesiat. 
Düoteletismi võttis dogmana vastu Konstantinoopoli III kirikukogu 680 ning mõistis ühtlasi hukka monoteletismi.
Grime

Grime on muusikastiil, mis kujunes välja 2000. aastate alguses Londonis "UK garage"'ist, "drum and bass"'ist, "dancehall"'ist ja hiphopist.
Boriss Rodoman

Boriss Borissovitš Rodoman ("Борис Борисович Родоман"; 29. mai 1931 Moskva – 26. detsember 2023 Moskva) oli vene geograaf.
Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks oli teoreetiline geograafia, kultuurmaastikud ja inimese ökoloogia.
Ta esitas kultuurmaastike geomeetrilise struktuuri tüpoloogia.
Tema tihe side eesti geograafidega on mõjutanud Eesti maastikuteaduse arengut.
Neelumandli hüpertroofia

Neelumandli hüpertroofia ehk neelumandli vohand ehk adenoidi hüpertroofia (ka: "adenoidid") on neelumandli suurenemine, millega kaasneb ninahingamise takistus, müra hingamisel, hääldus läbi nina, üldine arengupeetus, sagedased nina, ninakõrvalurgete ja keskkõrva nakkuslikud põletikud.
Neelumandli vohandiga lastel on iseloomulik lahtise suuga nägu ning sageli ebaõige hambumus. 
Neelumandli vohandid eemaldatakse kirurgiliselt (adenotoomia ehk adenoidektoomia).
Sündinud 27. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 27. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Kalmaarilised

Kalmaarilised ("Oegopsida"; varem kasutusel ka "Teuthida") on peajalgsete klassi kuuluv merelise eluviisiga kõrgelt arenenud selgrootute selts. Sellesse seltsi arvatakse kuuluvat umbes 300 liiki. 
Nagu teistelegi peajalgsetele omane, nii on ka kalmaaridel hästi eristatav pea, bilateraalsümmeetriline keha, mantel koos mantliõõnega ja kümme kombitsat ehk haaret koos neil paiknevate arvukate iminappadega. 
Süstemaatika.
WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulus seltsi seitse ülemsugukonda:
Kaheksahaarmelised

Kaheksahaarmelised ("Octopoda") on peajalgsete klassi kuuluv mere-eluliste selgrootute selts. 
Kaheksajalalised on laialt levinud paljudes ookeanipiirkondades, eriti aga korallrifialadel. 
Kaheksajalaliste tuntuim perekond on kaheksajalg ("Octopus"), kuhu kuulub seltsi tavalisim liik harilik kaheksajalg ("Octopus vulgaris"). 
Erinevalt kalmaarilistest on kaheksajalalistel kaheksa kombitsat ehk haaret. 
Kaheksajalalised on eranditult röövloomad.
Perekondi ja liike.
Kaheksajalalisi eristatakse umbes 300 liiki.
Jakob Michael Reinhold Lenz

Jakob Michael Reinhold Lenz (23. jaanuar 1751 Cesvaine – 4. juuni 1792 Moskva) oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik, tormi ja tungi rühmituse juhtfiguure.
Lenz sündis pietistliku pastori Christian David Lenzi peres ning õppis Tartu ja Königsbergi ülikoolis teoloogiat. 1771 katkestas õpingud ja läks vastu isa tahtmist Friedrich Georgi ja Ernst Nikolaus von Kleisti teenrina Strasbourgi. Seal võttis ta osa ühingu Société de philosophie et de belles lettres tegevusest. Seal tutvus ta Johann Wolfgang von Goethega. Aprillis 1776 läks ta Goethe juurde Weimarisse, kuid detsembris pidi tüli tõttu lahkuma. 1779 läks ta Riiga, hiljem töötas koduõpetajana Tartus, Peterburis ja Moskvas.
Isiklikku.
Tema isa Christian David Lenz oli Dzērbene ja Drusti (Cēsise kreisis) koguduste õpetaja, hiljem Cesvaine koguduse õpetaja, veel hiljem Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja lõpuks Liivimaa kindralsuperintendent. Vanaisa Michael Ewald Neoknapp oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja ja vend Friedrich David Lenz oli Tarvastu- ja Tartu Jaani koguduse õpetaja ning Tartu Ülikooli esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor. Õemees Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, Riia Jakobi koguduse abiõpetaja (olles samal ajal Riia lütseumi rektor) ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja.
Waveframe

WaveFrame AudioFrame on Glenn Edensi loodud, aastatel 1986–1992 toodetud ja ettevõtte Waveframe poolt turule toodud üleni digitaalses keskkonnas töötav heli sünteesimiseks, segustamiseks, signaali töötlemiseks ja "kõvakettasalvestuseks" integreeritud arvutipõhine süsteem ("audio workstation").
Aparaati peetakse esimeseks täiesti digitaalseks audioga tegelemiseks loodud süsteemiks.
Kickpoksija

"Kickpoksija" on 1989. aastal valminud Ameerika Ühendriikide märul, mille peategelast Kurt Sloane'i mängib Jean-Claude Van Damme.
Sisukokkuvõte.
Tai peaaegu et võitmatuks peetav kikkpoksija Tong Po teeb alatu võttega võitlusvõimetuks poksitšempion Eric Sloani. Seepeale pöördub Ericu vend Kurt Tais elava kikkpoksiõpetaja Zioni poole palvega, et viimane aitaks tal Tong Pod alistada.
Ill (Austria)

Ill (ILL) on jõgi Lääne-Euroopas Austria lääneosas, Reini parempoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 72 km. 
Saab alguse Silvretta aheliku põhjanõlvadelt ja voolab loode suunas läbi Vorarlbergi liidumaa. Läbib Montafoni ja Walgau oru ja Feldkirchi linna. Suubub Reini jõkke Feldkirchi linnast loode pool ("Illspitz") Šveitsi piiri lähedal. Illi jõel on mitu tammi hüdroelektrijaamadega.
Raymond Hallik

Raymond Hallik (18. detsember 1928 Karilatsi vald – 29. september 2008 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.
Ta õppis aastal 1943 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1943–1944 teenis Saksa lennuväe vaatlusjaamas, sai sügisel 1944 Sauel [Pitka-poiste relvastatud vastupanus pealetungivatele punaväelastele raskelt haavata. Ta lõpetas aastal 1948 Tartu meditsiinikooli ja aastal 1953 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli politoloog ja poliitik Klara Hallik.
Harujõgi

Harujõgi on peajõe kesk- või alamjooksul, tavaliselt suure settimisega alal (tavaliselt deltas) eraldunud haru. Harujõgi võib pärast lahknemist peajõega uuesti ühineda või suubub eraldi. 
Harujõed on sageli jõe bifurkatsiooni ehk kahenemise tagajärg.
Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee

Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee (registrinumber 11390) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ning Harku ja Lääne-Harju vallas.
Tee pikkus on 36,8 km, millest esimesed 2,6 km on Tallinna linnas (Rannamõisa tee).
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee 7. kilomeetril Tallinna linnas Haabersti liiklussõlmes; kulgeb läbi Tallinna linna, Tabasalu ja Keila-Joa aleviku ning Harkujärve, Tiskre, Rannamõisa, Ilmandu, Muraste, Suurupi, Viti, Vääna-Jõesuu, Naage, Türisalu, Meremõisa, Laulasmaa, Kloogaranna ja Tuulna küla ning lõpeb Tallinna–Paldiski maantee 36. kilomeetril Kloogaranna ja Tuulna küla piiril (Keila vald). Tee ületab 3 silda (autosild üle Vääna jõe tee 19. kilomeetril, Keila-Joa sild üle Keila jõe tee 27. kilomeetril, Treppoja sild üle Treppoja tee 36. kilomeetril) ja 28 truupi. Teele jäävad järgmised bussipeatused: Tiskre oja, Kaluri, Tiskre, Kallaste, Tabasalu, Mere tee, Rannamõisa, Sõrve, Maasika, Ilmandu, Ranna tee, Muraste, Suurupi, Vääna-Viti, Vääna-Jõesuu, Viti, Naage, Türisalu, Metsakool, Keila-Joa, Med.punkt, Meremõisa, Tornimäe, Laulasmaa, Side tee, Klooga II, Treppoja ja Klooga.
Teega ristub 7. kilomeetril Ranna tee, 9. kilomeetril Harku–Rannamõisa tee, 10. kilomeetril Liikva–Rannamõisa tee, 16. kilomeetril Suurupi tee, 17. kilomeetril Kiia – Vääna-Viti tee, 18. kilomeetril Viti tee, 27. kilomeetril Vääna – Keila-Joa tee ja Keila – Keila-Joa tee, 29. kilomeetril Keila-Joa siseteed, 33. kilomeetril Laulasmaa–Lohusalu tee ja Klooga aiandusühistu tee, 35. kilomeetril Klooga aiandusühistu tee ning 37. kilomeetril Klooga suvilate ja Kloogaranna mere tee.
Tee on täies ulatuses asfaltkattega. Tee on kuni tõusuni Rannamõisa pangale neljarealine eraldusribaga. Ringristmikud on Vana-Rannamõisa tee/Künka tee, Vahepere tänava ja Keskpäeva tee/Liiva tee ristumiskohtadel. Tee klass on kuni Liikva–Rannamõisa teeni III, edasi kuni Vääna jõeni on IV ja kuni Laulasmaa–Lohusalu teeni on V, kuid tõusul Türisalu pangale on tee klass III. Lõpuosa on klassita.
Kuni Suurupi külani on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi kuni Vääna-Jõesuu külani 3000–6000 autot ööpäevas ja tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas.
Kiiruspiirangud on Tabasalu alevikus (50 km/h), Liikva–Rannamõisa teeristil (70 km/h), Vääna-Jõesuus (50 ja 70 km/h), Keila-Joal (50 km/h) ja Kloogaranna külas (50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
2020. aasta liiklussageduseks hinnati selle maantee kolmel lõigul üle 10 000 auto/ööpäevas, millega see oli üks suurima liikluskoormusega kõrvalmaanteedest Eestis.
Suurupi tee

Suurupi tee (registrinumber 11392) on kõrvalmaantee Harku vallas Suurupi külas. Tee pikkus on 4,7 km.
Tee saab alguse Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 16. kilomeetril Suurupi, Muraste ja Viti küla piiril. Tee teeb Suurupi külas silmuse ja lõpeb iseenda 2. kilomeetril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Teele jääb 5 bussipeatust: Orase, Tuletorni, Suurupi, Kivi tee ja Sõpruse.
Tee on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas.
Albrecht von Brandenburg

Albrecht von Brandenburgi nime all võib olla tuntud mitu isikut:
Johann Albrecht von Hohenzollern

Johann Albrecht von Hohenzollern ehk Johann Albrecht von Brandenburg-Ansbach (ka "Johann Albrecht von Magdeburg" või "Johann Albrecht von Halberstadt"; 20. september 1499 – 15. mai 1550) oli Brandenburg-Ansbach-Bayreuthi mittevalitsev markkrahv ja Magdeburgi peapiiskop ning Halberstadti piiskop.
Tema isa oli Ansbachi markkrahv Friedrich II ja ema Kazimierz IV tütar Sophia. Tal oli 16 õde-venda, tema oli neist viieteistkümnes. Tuntumad tema vendadest olid Albrecht, kes oli Saksa ordu kõrgmeister ja hiljem esimene Preisimaa hertsog, ja Wilhelm, kes oli viimane Riia peapiiskop. Et Johann Albrecht oli vanuselt eelviimane vend, polnud tal ilmaliku pärandi saamiseks lootust ja talle valiti vaimuliku tee. 
1523. aastal nimetas tema onupoeg, kardinal, Mainzi peapiiskop, Magdeburgi peapiiskop ja Halberstadti piiskop Albrecht ta Magdeburgi koadjuutoriks. 1541. aastal nimetati ta Magdeburgi ja Halberstadti asehalduriks, 1545. aastal, pärast Albrechti surma, sai ta aga mõlema valduse valitsejaks. Karl V kinnitas need valdused talle 1548. aastal. Ta püüdis takistada protestantluse levikut oma piiskopkondades, kuid küllaltki edutult.
Kuigi veendunud katoliiklane, tegutses Johann Albrecht ka oma protestantliku venna Albrechti huvides, olles tema esindajaks nii paavsti kui ka keisri juures. Ta oli teatud aja orduprokuraatorina ametis ka Saksa ordu juures, kuid tal tekkisid tõsised vastuolud Saksa haruga, mis püüdis Preisimaad tema venna käest endale saada. Johann Albrecht toetas ka Wilhelmi saamist Riia peapiiskopiks.
Kolloidkeemia

Kolloidkeemia on füüsikalise keemia haru, mis uurib pihussüsteeme, asetades rõhu eelkõige kolloidsüsteemidele, kus dispersse faasi osakeste läbimõõt on 10-7...10-9 m. 
Kolloidkeemias on oluline rõhk erinevate faaside piirpinnanähtuste uurimisel, näiteks hõlmab see nende pindpinevus-, absorptsioon-, adsorptsiooninähtusi. 
See teadusharu uurib ka kolloidsüsteemide moodustumist ja nende püsivust ajas, selgitades võimalusi kolloidsüsteemide plaanipärasele muutmisele. 
Kolloidkeemias leiab kajastust ka disperssete süsteemide elektrilised lahendused, eriti nende piirpindadel.
Friedrich II (Brandenburg-Ansbach)

Friedrich II (ka Friedrich der Ältere (Friedrich vanem); 8. mai 1460 Ansbach – 4. aprill 1536 sealsamas) oli Brandenburg-Ansbachi markkrahv 1486–1515 ning Brandenburg-Kulmbachi markkrahv 1495–1515.
Elukäik.
Friedrich oli Brandenburgi markkrahvi ja kuurvürsti Albrecht Achillese ja tema teise abikaasa, kuurvürst Friedrich II tütre Saksimaa Anna vanim poeg. Kuurvürst Johann Cicero (1455–1499) oli tema poolvend.
1473. aastal otsustas Friedrichi isa päriluskorralduse, millega Brandenburg pidi minema Friedrichi vanemale poolvennale; tema ja ta nooremad vennad pidid pärima aga Hohenzollernide valdused Frangimaal. Tema lihastest vendadest aga vaid üks, Siegmund, kellest sai Brandenburg-Kulmbachi markkrahv, elas täisealiseks.
1479. aastal abiellus Friedrich II Poola kuninga Kazimierz IV tütre Sophiaga, kellega sai 17 last. 1486, pärast oma isa surma, sai temast Ansbachi markkrahv ja 1495, pärast vend Siegmundi surma, läksid talle ka Brandenburg-Kulmbachi ja Bayreuthi valdused. Pärast vaenust Guttenbergi aadlisuguvõsaga (1497–1502) tunnistasid viimased end Friedrichi vasallideks ning see tugevdas oluliselt tema mõju ja võimu markkrahvkonnas ja selle naabruses.
Friedrich II lasi Nürnbergi Püha Sebaldi kirikusse rajada nn markkrahvide akna, millel kujutatakse teda, tema abikaasat ning poegi. Vitraažaken valmis 1515. aastal ning selle looja oli kunstnik Hans von Kulmbach (tuntud ka kui Hans Süß).
1515. aastal kukutasid Friedrichi tema pojad Kasimir ja Georg, kes asusid ise tema valduseid valitsema. Põhjenduseks tõid nad, et Friedrichi priiskav elustiil tekitas markkrahvkonnale suuri võlgu, samuti olevat ta oma viimastel valitsusaastatel muutunud vaimselt tasakaalutuks. Järgmised 13 aastat, kuni Kasimiri surmani, oli ta vangistuses Plassenburgi linnuses. Viimased üheksa eluaastat veetis ta vabamates oludes Ansbachis, kuhu poeg Georg ta tema enda soovil üle viis, kuid ta oli jätkuvalt jäetud võimuta.
Järglased.
Friedrich II ja tema abikaasal Zofial oli 17 järglast, 10 poega ja 7 tütart:
Argikeel

Argikeel on keelekuju, mida kasutatakse igapäevases suhtluses. Argikeel erineb kirjakeelest selle poolest, et pole esitatud väga kindlaid vorminõudeid, rääkida võib vabamalt. Tihti kasutatakse palju ka fraseologisme ning slängi.
"Õigekeelsussõnaraamatus" tähistatakse argikeelseid sõnu märgendiga ARGI.
Johannes IV (paavst)

Johannes IV (ladinapäraselt Ioannes IV) oli paavst 640–642. Ta oli 72. paavst.
Johannes sündis Dalmaatsias ja võis mõnedel andmetel pärineda Solinist. Ta oli "scholasticus" Venantiuse poeg.
Ta siirdus Rooma, oli Honorius I ajal 636 diakon ja seejärel ülemdiakon (kardinaldiakon).
Paavstiks saamine.
Johannes IV pühitseti paavstiks jõululaupäeval 24. detsembril 640, kui Bütsantsi keiser Herakleios I oli teda tunnustanud.
Vakantsiperioodil saatis Johannes kirja Iiri vaimulikele. Tema nimi asus kirjas ülempreester Hilaruse järel. Samas kirjas nimetasid Hilarus ja "primicerius" Johannes end kiriku asevalitsejateks.
Monoteletismi taunimine.
Johannes IV pidas jaanuaris 641 sinodi, milles ta mõistis hukka monoteletismi kui ketserluse. Samuti mõistis ta hukka Konstantinoopoli eelmise patriarhi Sergios I, valitseva patriarhi Pyrrhos I ja Aleksandria patriarhi Cyruse.
Keiser Herakleios I teatas paavstile vahetult enne oma surma saadetud kirjas, et "Ekthesise" koostamise eest vastutas Sergios I.
Kui Pyrrhos I tunnustas "Ekthesist", taunis paavst teda keiser Konstantinos III-le saadetud kirjas. Paavst nõudis, et kõik Konstantinoopoli kuulutustulpadel asuvad "Ekthesise" tekstid tuleb maha rebida.
Liturgilised otsused.
Johannes IV saatis vakantsiperioodil aastal 640 kirja Iiri vaimulikele, Connori piiskopile Dimmale ja Roscrea abtile Cronanile, milles ta keelustas iiri tava pidada ülestõusmispühi juutide ajaarvestuse järgi. Ta hoiatas vaimulikke pelagianismi eest.
Tema ajal ehitati Lateraani palees kabel, mille paavst pühitses Dalmaatsia märtrite Venantiuse, Anastasiuse, Mauruse ja teiste märtrite auks. Sinna kabelisse viidi Dalmaatsia märtrite reliikviaid, mida polnud võimalik kodumaal hoida slaavlaste sissetungi tõttu.
Ordinatsioonid.
Johannes IV ordineeris 18 piiskoppi, 18 või 19 preestrit ja 5 diakonit.
Tema ajal sai diakoniks (kardinaldiakon) hilisem paavst Theodorus I.
Misjon.
Johannes IV soovis misjoneerida slaavlasi.
Kristlik eetika.
Johannes IV saatis abt Martinuse Dalmaatsiasse ja Istriasse, et ta vabastaks lunaraha eest slaavlaste poolt võetud kristlastest pantvangid.
Johannes IV kultuuriloos.
Johannes IV ajal kaunistati mosaiikidega San Venanzio kabel Lateraani basiilikas ja San Stefano kabel. Ta lasi San Venanzio kabeli dekoreerida kahe hõbeornamendiga kaunistatud võlvkaarega.
Surm.
Johannes IV suri 12. oktoobril 642 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Surres pärandas ta vaimulikele rahalise pärandi.
Pärnu Noorte Puhkpilliorkester

Pärnu Noorte Puhkpilliorkester arenes välja Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi puhkpilliorkestrist, kui dirigent Rein Vendla tõi kokku ühiselt pilli mängima mitmed andekad muusikahuvilised noored, kellest enamus olid pillimängu õppimist alles alustanud. Nii oli Pärnu Noorte Puhkpilliorkester algselt algajate ja juba edasijõudnumate koondorkester, kuid mängijate tase ja tahe on alati olnud märkimisväärne. 
Mitte kõik orkestri liikmed ei ole pärit Pärnust. Palju on ka mängijaid Sindist, Paikuselt, Viljandist, Vändrast, Suure-Jaanist ning Tallinnast ja Tartust. Igaüks käib kohal oma võimaluste piires siis kas ühel või mõlemal korral nädalas. 
Orkestrandid, kellest nüüdseks on saanud üliõpilased, leiavad samuti aega, et tulla korra või kaks Pärnusse orkestriproovi, mis näitab suurt pühendumust.
Pärnu Noorte Puhkpilliorkester on esinenud korduvalt Soomes, Poolas ja Saksamaal, osalenud suviti Tartus toimuval puhkpillimuusika festivalil Mürtsub Pill. 2007. aastal osales orkester Eesti Noorteorkestrite konkursil kus teeniti välja Kulddiplom ja I kategooria. Samuti võeti esmakordselt osalaulupeost ning võeti see omale traditsiooniks.
Orkester peab oma ametlikuks sünnikuupäevaks 29. aprilli 2005. aastal, mil osaleti konkursil Est-Nok 2005 (5. koht Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi puhkpilliorkestri nime all).
In Spe

In Spe oli progressiivset rokki viljelev Eesti ansambel. 
Ansambli algatas Erkki-Sven Tüür 1979. aastal. Algne nimi kuni 1979.a lõpuni oli Esra. In Spe algkoosseisu kuulusid peale tema veel Anne Tüür, Mart Metsala, Toivo Kopli, Arvo Urb, Riho Sibul ja Peeter Brambat. Ansambliga on musitseerinud Jaanus Nõgisto, Ilmar Laisaar, Alo Mattiisen jpt.
AMEX

American Stock Exchange ('Ameerika aktsiabörs', lühend "AMEX") on Ühendriikide aktsiabörs, mis asub New Yorgis. Kuni 1929. aastani oli ta tuntud kui "New York Curb Exchange". 17. jaanuaril 2008 teatas NYSE Euronext, et ostab American Stock Exchange'i 260 miljoni dollari eest aktsiates. 1. oktoobriks 2008 oli NYSE Euronext ostuprotsessi lõpule viinud. NYSE Euronext teatas, et börs ühendatakse Alternext Euroopa "small-cap" börsiga ja selle nimeks saab "NYSE Alternext U.S." 2016. aastast kannab ta nime "NYSE American".
Alklased

Alklased ("Alcidae") on kurvitsaliste seltsi kuuluv sugukond linde. Eristatakse 11 perekonda 22 tänapäevase liigiga.
Alklased meenutavad mustvalge sulestiku, suhteliselt püstise kehahoiaku ja mõne teise eluviisi iseärasuste poolest pingviine. Fülogeneetiliselt nad aga seotud pole. Erinevalt pingviinidest suudavad alklased lennata, välja arvatud üks hiljuti välja surnud liik - hiidalk ("Pinguinus impennis").
Alklased on kehaehituselt väga ühelaadsed linnud, kes on hästi kohastunud ujumiseks ja sukeldumiseks. Kere on neil kitsas ja pikenenud, kael lühike, ent liikuv, tiivad on kitsad, terava otsaga ja lühikesed, saba on lühike ja peaaegu taandarenenud. Jalad on samuti lühikesed, tahapoole nihutatud, kolme eesvarba vahel on ujulestad. Sulestik on paks ja tihke, eriti alapoolel. Seda on vaja eriti arktilistel liikidel kaitseks külma eest.
Alklased lendavad kiiresti ja sirgjooneliselt. Lindude suure kaalu tõttu on tiivalöökide sagedus suur, näiteks tirgul 8 lööki sekundis. Lennul pööramisel ei kasuta alklased tüürina saba, mis on lühike, vaid jalgu. Seetõttu on alklased õhus kohmakad ega suuda röövlindude eest kõrvale põigelda. Sel põhjusel eelistavad nad pageda vette sukeldudes.
Veest tõusevad alklased lendu pärast pikka hoojooksu, mille jooksul nad pladistavad tiibadega vastu vett. Tasaselt maapinnalt ei suudagi nad lendu tõusta, ainult järsaku servalt või kaldpinnalt. Maad mööda kõnnivad alklased kohmakalt vaarudes.
Alklased ujuvad ja sukelduvad hästi ja kiiresti. Vee all ujudes ei kasuta nad jalgu, vaid tiibu nagu pingviinid. Seejuures teevad nad 15–20 tiivalööki minutis. Vee alla jäävad nad keskmiselt 30–40 sekundiks, kuid võivad vee all viibida isegi üle minuti. Vees on nad palju osavamad kui õhus: nad suudavad kiiresti ja osavalt liikumissuunda muuta ning teha keerukaid pöördeid ja haake.
Fossiilseid alklasi tuntakse alates eotseenist. Nüüdisaegseid liike on leitud alates pleistotseenist.
Nüüdisajal elavate alklaste suurus ja kehapikkus ulatub 85 g ja 15 cm (kääbusörd ("Aethia pusilla") kuni 1 kg ja 45 cm-ni (põhjatirk ("Uria lomvia")).
Esimesena kirjeldas alklaste perekonda William Elford Leach 1820.
Cisse von dem Rutenberg

Cisse von dem Rutenberg (surnud oktoobris 1433) oli Liivi ordu maameister aastatel 1424–1433.
Cisse vanemad olid tõenäoliselt Dirk von dem Rutenberg ja Mechthild von Heerde. Ta pärines Overijsselist Utrechti stiftist Zalkist Zwolle lähedalt. Tema pereliikmed oli Utrechti piiskopi läänimehed. Tema ajal oli Liivimaal ka mitmeid teisi Rutenberge, Rudolf von dem Rutenberg kuulus ka Liivi ordusse. Cisse oli ainus Madalmaadest pärinev ordumeister ja kuulus reinimaalaste "parteisse".
1413 oli Cisse Miitavi komtuur, 1420 astus ta samasse ametisse Aluliinas, 1423 aga Tallinnas. 1424. aastal valiti ta Liivi ordu maameistriks. Tema ajal toimus palju vestfaallaste ja reinimaalaste tülisid ning mitmed Liivi orduharu liikmed olid kõrgmeistri ja reinimaalaste Poola-vaenuliku poliitika vastu. Esialgu hoidsid reinimaalased siiski ülekaalu ja kuni Cisse surmani ajas ordu selgelt Preisi-meelset poliitikat.
Johann von Krieckenbeck

Johann von Krieckenbeck, teise nimega Spor (surnud 1470 või 1471) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1468–1470.
Johanni vanemad olid Evert von Krieckenbeck-Spor Hertenist ja Hermann Dückeri tütar. Ta pärines Jülichist Reinimaalt Kirchhertenist. Tema suguvõsa kuulus Jülichi maa-aadli keskkihi hulka.
1439. aastal on Krieckenbecki märgitud kumpanina Paides, 1450 oli ta aga Dünaburgi komtuur. 1451 sai ta samasse ametisse Aizkraukles, 1453 Kuldīgas ja 1462 Tallinnas. 1468 valiti ta maamarssaliks. Kaks aastat hiljem tagandati ta aga ametist ja vangistati. Ta oli vangis Võnnus, kus ta peagi ka suri, ehkki tema surma-aasta pole täpselt teada. Tema hauakirja järgi võis see juhtuda 2. veebruaril 1471, ent see pole päris kindel.
Donegali krahvkond

Donegali krahvkond (iiri keeles "Contae Dhún na nGall") on krahvkond Iirimaa loodeosas Ulsteri provintsis.
Loodus.
Krahvkonnas asub Glenveagh' rahvuspark. Ranniku lähedal on ka mitmeid saari, nende seas Árainn Mhór.
Abaza vapp

Abaza vapp on Venemaa Hakassia Abaza linna vapp.
Vapil on kujutatud sepapõllega karu, vasar käpas. 
Vapi motiiv on seotud linna nime kahe tõlgendusega. Ühe järgi tähendab see Abakani [metalli]tehast, teise järgi hakassi keele põhjal karukäppa.
Edward Lucas

Edward Lucas (sündinud 3. mail 1962) on Briti ajakirjanik.
Ta on töötanud muu hulgas Moskvas, Berliinis, Prahas, Viinis ja Baltimaades.
2014. aastal sai Lucasest Eesti esimene e-resident.
Edward Lucase isa oli Oxfordi Ülikoolis tegutsenud filosoof John Lucas, kes pidas külma sõja aegses Ida-Euroopas filosoofialoenguid ja smugeldas sinna filosoofiakirjandust.
Nikolai Stepulov

Nikolai Stepulov (20. märts 1913 Narva – 2. jaanuar 1968 Tallinn) oli Eesti poksija.
Stepulov sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Imre Harangile (Ungari).
Stepulov sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Herbert Nürnbergile (Saksamaa). Ta osales kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Karl Schmedesile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Stepulov poksis märtsist 1938 kuni juunini 1939 elukutselisena. Ta pidas kokku 12 kohtumist, millest võitis 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 5 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Hilisem elukäik.
Osales 1940. aasta riigipöörde ajal Eesti-vastases tegevuses, oli üks Nõukogude okupante toetava nn töölisomakaitse juhte Raua tänava lahingus.
Enda väitel oli ta 8. Eesti laskurkorpuses luuraja. Viibis pärast sõda korduvalt vangis, kuritarvitas alkoholi ja suri vaid 54-aastaselt. Maetud Metsakalmistule sportlaste kvartalisse.
Renessanssfilosoofia

Renessansi filosoofia oli periood Euroopa filosoofia ajaloost, mis jäi umbes keskaja ja valgustusaja vahele.
Renessansiajastu oli alguseks uusaja filosoofilise mõtlemisele. 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi alguses toimus enamikus Lääne- ja Kesk-Euroopa riikidest vaimne ja kultuuriline murrang ning alguse sai tänapäevane teadus. Tolleaegse kultuuri iseloomulikud jooned on ilmalikkus, humanism ja antiikkultuuri juurde naasmine. 
Itaalias kestis renessansiajastu 14.–16. sajandini ja teistes riikides 15. sajandi lõpust kuni 16. sajandini. Tehti mitmeid avastusi ja leiutisi, ärkas rahvustunne ning tekkisid rahvusriigid ja suured usulis-poliitilised liikumised. 
Itaalia filosoofilist mõtlemist rikastasid uute ideede ja seisukohtadega Niccolò Machiavelli, Francesco Petrarca, Bernardino Telesio, Francesco Patrizzi, Tommaso Campanella ja Giordano Bruno.
Kui Itaalias leidsid viljastavat vastukaja peamiselt platonism ja uusplatonism, siis Prantsusmaal pigem hilisemad antiikfilosoofia suunad, eriti epikureism ja skeptitsism. Prantsusmaa tuntud filosoofid olid näiteks Michel Eyquem de Montaigne, Pierre Charron ja Francisco Sanches. 
Saksamaa ülikoolides kujunesid filosoofia põhijooned reformatsiooniga seotud sündmuste ja vaimsete otsingute taustal ning mõjutusel. Huvid olid olulisel määral seotud usulise ja teoloogilise mõttemaailmaga, mistõttu oli puhtfilosoofilised probleemid siin tagaplaanil. Näiteks Martin Luther oli algul pigem mõjustatud nn saksa müstika mõttesuunast. Saksa müstika üheks huvitavamaks kehastajaks oli Jakob Böhme. Protestiliikumine kirjatähe ortodoksliku kultuse vastu kujunes Saksa müstikast. Johann Calvin ilmutas augustinismi oma mõtlemises järjekindlamalt kui Luther. Üheks radikaalsemaks ortodoksluse vastaseks ja müstiliste taotluste toonitajaks oli Sebastian Franck.
Sõjatribunal

Sõjatribunal on rahvusvahelise õiguse kohtumõistmise süsteemi osa, mille jurisdiktsiooni alla kuuluvad sõjaväelaste ja sõjategevuse ajal toime pandud inimsusvastaste kuritegude ja sõjakuritegude ning mõnel juhul ka sõjaväe ja sõjaväelaste suhtes toime pandud õigusrikkumiste menetlemine ja õigusemõistmine.
Siseriiklike sõjaväega seotud süütegude ja sõjaväelaste ning sõjalise võimsuse, kehtestatud sõjaseisukorra vastu suunatud õigusrikkumistega tegelenud kohtuid:
Ridali lennuväli

Ridali lennuväli asub Põlva maakonna Põlva valla Suurküla aladel. Lennuvälja haldab MTÜ Ridali Lennuklubi. Lennuväljal alustati lende 1960. aastate alguses.
Lennurada.
Ridali lennuväli on murukattega väli, mille kõrgus merepinnast on 99 meetrit. Niidetud lennuvälja pikkus on 1200 meetrit ja laius on 300 meetrit. Lennuraja kandevõime on seitse tonni ning rajaja otste magnetkurss on 360 kraadi ja 180 kraadi.
Lennuklubi.
Ridali Lennuklubi on ainuke purilennu marsruutlendudega tegelev lennuklubi Eestis. Klubi omanduses on küllaltki suur lennukipark ja praegu aktiivses kasutuses kaks puksiirlennukit Wilga 35A ning purilennukitest viis Jantar Std, üks Jantar 2b, mitu LAK-12, üks ASW-15 ning üks kahekohaline SZD-50 Punchacz. Klubi liikmete eraomanduses on üks kahekohaline Grob G103 Twin Astir ja üks DG-1000 ning ühekohalistest üks Jonker JS1-B, üks Let L-33 Solo ja ASW-20.
Lennuhooaja esimesed lennud algavad tavaliselt aprillis, viimased lennud toimuvad veel ka oktoobris.
2010. aastal valminud klubihoone on klubi liikmete ja külaliste majutamiseks. MTÜ maa-alal asub neli angaari, millest viimane valmis aastal 2017, ja muid abiehitisi.
Nui

Nui on vahend materiaalse objekti pinna löömiseks, tampimiseks või tagumiseks võimaliku eesmärgiga objekt lömastada, purustada, pehmendada, peenendada, vormida vms. Nui oli inimese üks esimesi tööriistu ja relvi. 
Nuia töö eesmärk on olnud tavaliselt objekti mõjutamine objekti pinna mõjutamise kaudu, mitte objekti penetratsioon (vrd kirves). 
Nui ja vasar on sarnase ehituse, tööpõhimõtte ja funktsiooniga.
Ehitus.
Nui on tavaliselt pikliku kujuga ese, mille ühes otsas on raskem, tömbi kujuga pea ja teises otsas kergem vars. Nui võib olla valmistatud ühes tükis, aga pea võib olla kinnitatud ka varre külge. Vastavalt nuia kasutamise otstarbele võib nuia pea olla valmistatud näiteks metallist, puidust, plastikust, kummist või nailonist ning nuia vars näiteks puidust, metallist või plastist.
Tööpõhimõte.
Nuia töö põhineb energiatransformatsioonil: löögi hetkel siirdub nuia pea ja varre kineetiline energia löödava objektiga kokku puutuva koha kaudu löödavasse objekti. Löödava objektiga puutub tavaliselt kokku nuia tömbi kujuga pea. Nuia töö eesmärk on olnud tavaliselt objekti mõjutamine objekti pinna mõjutamise kaudu, mitte objekti penetratsioon (vrd kirves). 
Nuiade loend.
Erinevatel elualadel kasutatavate nuiade hulka kuuluvad näiteks:
Dilaila Nahkur-Tammiksaar

Dilaila Nahkur-Tammiksaar (sündinud 24. aprillil 1969) on eesti jurist. 
Ta on juulist 2010 juhtiv riigiprokurör. 2005–2010 töötas Viru ringkonnaprokuratuuri juhina. 
Ta on lõpetanud 1995. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja töötab prokuratuuris 1989. aastast.
Novembrist 2014 on ta Vabariigi Valimiskomisjoni liige.
Hans Viinapuu

Hans Viinapuu (4. november 1897 Kärstna vald, Viljandimaa – 27. juuli 1987 Göteborg) oli eesti arst.
Osales Vabadussõjas, lõpetas 1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, töötas Tartus, Nõmmel ja Jämejalal, oli Järvakandi jaoskonnaarst, Eesti rügemendi arst ja Viljandi sõjaväehaigla juhataja.
1931–1932 oli ta Kaitseliidu Tallinna maleva Nõmme malevkonna gaasikaitse pealik.
1944 põgenes Rootsi.
Kiltsi Mõisakool

Kiltsi Mõisakool (varem "Kiltsi Põhikool") on lasteaed-põhikool Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas Liivakülas.
Glehni rahula

Nikolai von Glehni perekonna rahula asub Tallinnas Nõmme linnaosas aadressil Lossi 13.
Nikolai von Glehn rajas kalmistu 1896. aastal pärast oma abikaasa Carolina Henriette Marie von Glehni surma. Hiljem maeti sinna ka tema poja Manfredi lapsed Barbara Maria ja Ulrich. 
Ka Glehn soovis leida seal oma viimase rahupaiga, aga elu viis ta Brasiiliasse, kus ta 1923. aastal suri.
Nõukogude ajal purustati rist ja kalmistu hävitati.
Augustis 2005 taastati park aiandusarhitektide Ülle Grišakovi ja Triin Järve projekti järgi. Puhastati tiigid, remonditi sillad ja rajati uued pargiteed. Esialgu paigutati parki puust rist.
21. mail 2008 avati taastatud marmorrist. Rist taastati Nõmme Koduloohuviliste Koja, mitme ettevõtte ja eraisikute abil.
Sündinud 28. oktoobril

"Siin loetletakse 28. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Akiharu Tsukiyama

Akiharu Tsukiyama (sündinud 5. jaanuaril 1984) on jaapani meeslaulja, ansambli An Cafe solist Miku nime all.
Info.
Miku liitus An Cafega mais 2003. Enne seda oli ta bändi Reverie laulja. Miku on kirjutanud peaaegu kõigi An Cafe laulude sõnad.
Reinhold Gideon von Mohrenschildt

Reinhold Gideon von Mohrenschildt (7. aprill (vkj 27. märts) 1786 Idavere mõis – 14. jaanuar (vkj 2. jaanuar) 1827 Kurisoo mõis) oli Kurisoo mõisnik ja Venemaa sõjaväelane (leitnant).
Perekond.
Reinhold Gideon von Mohrenschildt oli Kurisoo mõisniku Gideon Johann von Mohrenschildti ja Marie Helene von Mohrenschildti poeg.
Reinhold Gideon von Mohrenschildt oli abielus kahel korral:
1811. aastal abiellus ta Wilhelmine Charlotte von Ulrichiga (1783–1815), kes oli Haiba mõisniku Friedrich Johann von Ulrichi tütar. Abielust sündisid:
Hiljem abiellus Mohrenschildt Marianne von Scharnhorstiga (1796–1858). Abielust sündisid:
Lado Gurgenidze

Vladimer (Lado) Gurgenidze (gruusia keeles ვლადიმერ (ლადო) გურგენიძე; sündinud 17. detsembril 1970 Thbilisis) on Gruusia poliitik.
22. novembrist 2007 kuni 27. oktoobrini 2008 oli Lado Gurgenidze Gruusia peaminister.
Ta õppis Thbilisi Riiklikus ülikoolis, aga 1990. aastal jätkas haridusteed USA-s Middlebury kolledžis. Ta lõpetas USA Georgia osariigis Emory ülikooli haldusjuhtimise erialal.
Gurgenidze töötas rahanduse ja panganduse alal algul Hollandi pangas MeesPierson, alates 1997. aastast Londonis. 1998–2002 oli ta SRÜ rahanduskorporatsiooni ABN AMRO liitumiste ja ülevõtmiste osakonna juht Euroopa arenevatel turgudel ning seejärel selle korporatsiooni tegevdirektor. Alates 2003. aasta juulist oli ta Kanada riigipanga Euroopa piirkonna juht ja selle tütarettevõtte panga Putnam Lovell NBF tegevdirektor.
Alates 2004. aasta oktoobrist oli Gurgenidze Gruusia panga Sakharthvelos Banki peadirektor ja hiljem panga revisjonikomisjoni esimees. Tema juhtimisel suurenes pangas 3 aasta jooksul hoiuste maht 854%, aga puhaskasum koguni 1779%. Panga turuosa tõusis 18%-lt 34%-ni. Sakharthvelos Banki tõusis Gruusia suurimaks pangaks ja oma osakute käibe poolest Londoni börsil endise NSV Liidu territooriumi suuruselt teiseks pangaks. Sakharthvelos Banki oli esimene Gruusia pank, mis sai reitingu kolmelt suurelt reitinguagentuurilt (Standard &amp; Poor's, Moody's ja Fitch Group). Ajakiri The Banker valis 2006. ja 2007. aastal Sakharthvelos Banki Gruusia parimaks pangaks.
Grigol Mgaloblišvili

Grigol Mgaloblišvili (gruusia გრიგოლ მგალობლიშვილი; sündinud 7. oktoobril 1973 Thbilisis) on Gruusia poliitik ja diplomaat.
Grigol Mgaloblišvili oli Gruusia peaminister 1. novembrist 2008 kuni 6. veebruarini 2009.
27. oktoobril 2008 esitas Gruusia president Mihheil Saakašvili Grigol Mgaloblišvili peaministri kandidaadiks. Parlament kiitis ta heaks 1. novembril 2008.
Grigol Mgaloblišvili töötas alates 1995. aastast Gruusia välisministeeriumis, aastatel 2004–2008 oli ta Gruusia suursaadik Türgis.
30. jaanuaril 2009 teatas Grigol Mgaloblišvili, et astub neeruhaiguse tõttu peaministri ametist tagasi.
Karl Kortelainen

Karl Kortelainen (vene keeles Карл Ефремович Кортелайнен; 1. aprill 1930 Väike-Estonia küla, Kemerovo oblast – 3. mai 2020 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane ning riikliku julgeoleku organite töötaja ja piirivalvur. 1982–1990 oli ta Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees (kindralleitnant).
Kortelaise isa Erkki oli Kotkast pärit Soome kommunist, kes kodusõja ajal pages Siberisse. Seal sündis neil poeg Kalle, kes ametlikes dokumentides sai nimeks Karl Jefremovitš.
Vestluses Soome kaitsepolitsei tollase juhi Seppo Tiitisega väitis Kortelainen, et soome keelt ta ei oska, küll aga rääkivat seda tema naine, kes armastavat Soome televisiooni vaadata.
Teenistuskäik.
Karl Kortelainen alustas teenistust NSV Liidu riiklikes julgeolekuorganites 1948. aastast:
Kuigi Karl Kortelainen ja Karl Vaino olid mõlemad veendunud kommunistid, ei saanud nad omavahel hästi läbi. Kortelainen oli pisut tahumatu, kuid aus ja otsekohene mees, kes ütles otse välja, mida mõtles. KGB Eesti juhina pidi ta EKP Keskkomiteele koostama ettekandeid, kuid ütles Vainole suu sisse, et teatud materjale keeldub ta Keskkomiteele esitamast.
Kortelainen oli üks nendest, kellega konsulteeriti enne Karl Vaino väljavahetamist EKP juhi kohalt. Kuuldes, et uus kandidaat on kauaaegne EKP ideoloogiasekretär, NSV Liidu suursaadik Nicaraguas Vaino Väljas, ei näidanud Kortelainen üles mingeid emotsioone: kui nii, siis nii. Kuna tal vastuväiteid polnud, oligi Vaino mahavõtmine sisuliselt otsustatud.
Kortelainen pettus kiiresti ja põhjalikult Väljases, kes mahitavat natsionaliste ja separatiste ning lammutavat Nõukogude Liitu. Enne Eesti suveräänsusdeklaratsiooni vastuvõtmist palus Väljas talt sellele toetust, kuid Kortelainen keeldus otsustavalt ja kandis sellest kohe ette Moskvasse KGB ülemale Vladimir Krjutškovile.
Kortelainen oli eelkõige sõjaväelane, piirivalvur, poliitikasse ta ei sobinud ja kompromisse ei tunnistanud. Erinevalt Karl Vainost, kes veel paar päeva enne enese ametist vabastamist oli veendunud, et kontrollib olukorda ja omab suurt rahva toetust, mõistis Kortelainen, et riigi uus sisepoliitiline olukord nõuab tema ametikohal ilmselt teistsugust inimest, ja tunnistas seda ka kitsamas ringis.
1989. aastal NSV Liidu Ülemnõukogu detsembriistungi vaheajal palusid Arnold Rüütel ja Indrek Toome Krjutškovil Kortelainen Tallinnast ära kutsuda, sest ta segavat perestroika realiseerimist. Asemele pakkusid nad kohalikke eestlasi Anti Talurit või Rein Sillarit. 17. märtsil kutsutigi Kortelainen Moskvasse NSV Liidu piirivalvevägede peavalitsuse ülema esimese asetäitja ametikohale. Formaalselt oli see edutamine ja eeldanuks kindralpolkovniku auastet, mida Kortelainen siiski ei saanud. Tema asemele nimetatigi Rein Sillar.
1991. aasta Augustiputši ajal läks Kortelainen jäägitult putšistide poole, mille eest ta pensionile saadeti.