tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harriet Tubman

Harriet Tubman (sünninimi Araminta Ross; umbes 1822 Dorchesteri maakond, Maryland – 10. märts 1913 Auburn, New Yorgi osariik, Ameerika Ühendriigid) oli Ameerika abolitsionist. Teda hüüti ka "oma inimeste Mooseseks".
Aastal 1849 põgenes ta Marylandi osariigis orjusest. Ta tegi umbes 13 reisi orjanduslikesse lõunaosariikidesse, et päästa vabadusse seal ikke all olevaid sõpru ja perekondi. Tema vabadusreise nii põhjaosariikidesse kui ka Kanadasse on kutsutud maa-aluseks raudteeks.
Oma elu jooksul oli ta puuraidur, pesunaine, põetaja ja kokk. Abolitsionistina aitas ta paljudel orjadel pääseda vabadusse ning inspireeris paljusid seda tegema ka iseseisvalt.
Ameerika kodusõja ajal oli ta nii luuraja, rahakorjaja, põgenike organisaator kui ka meditsiiniõde.
2020. aastast hakatakse Tubmani kujutama USA 20-dollarisel rahatähel.
Jeremy Rifkin

Jeremy Rifkin (sündinud 26. jaanuaril 1945 Denveris) on ameerika visionäär.
Ta on avaldanud 17 raamatut erinevatel teemadel, näiteks Ameerika unelma ja töö lõpust.
1997. aastal üritas ta koos Stuart Newmaniga patentida kimääri. 2005. aastal jättis USA patendi- ja kaubamärgiamet taotluse rahuldamata.
Alates 2005. aasta septembrist ilmub Rifkini kolumn igakuiselt Eesti Päevalehes.
Uno Lõhmus

Uno Lõhmus (30. oktoober 1952 Mõisaküla – 7. august 2024) oli eesti jurist. 
Ta lõpetas 1971. aastal Abja Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ning sai 1986. aastal Leningradi ülikoolist õigusteaduste kandidaadi kraadi. 
Ta oli aastatel 1977–1998 advokatuuri liige, 1994–1998 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik ja 1998–2004 Riigikohtu esimees. Oli ka Tartu Ülikooli kriminaalõiguse professor. Alates 11. maist 2004 kuni 23. oktoobrini 2013 oli ta Euroopa Kohtu kohtunik.
Isiklikku.
Uno Lõhmus oli abielus, tal on kaks last.
José Manuel Durão Barroso

José Manuel Durão Barroso, GCC (sündinud 23. märtsil 1956 Lissabonis) on Portugali poliitik. Aastatel 2004–2014 oli ta Euroopa Komisjoni president.
1992–1995 oli ta Portugali välisminister ja 2002–2004 Portugali peaminister.
Paulus VI moodustatud piiskopkonnad

Paavst Paulus VI moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Paulus VI kanoniseerimised

Paavst Paulus VI kanoniseeris 86 isikut ja kuulutas õndsaks 62 isikut.
Jaan Eilart

Jaan Eilart (24. juuni 1933 Pala küla, Kirna vald, Türi kihelkond, Järvamaa – 18. mai 2006) oli eesti biogeograaf, maastikuökoloog ja kultuuriloolane.
Lapsepõlv ja õpingud.
Jaan Eilart sündis Reegla talus Hans ja Alma Eilarti esimese pojana.
Ta õppis Kirna mõisas tegutsenud Kirna Algkoolis, mille lõpetas 1946. aastal. Pärast Türi Keskkooli lõpetamist õppis ta aastatel 1952–1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemias metsamajandust ja Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiat (lõpetas TRÜ 1957 "cum laude").
Looduskaitsetegevus.
1957. aastal asuti tema eestvedamisel Tartu Riiklikus Ülikoolis õpetama looduskaitset õppeainena, aine õppejõud oli Jaan Eilart ise.
1958. aastal asutas ta Tartu Üliõpilaste Looduskaitseringi (TÜLKR), väidetavalt maailma vanima üliõpilaste looduskaitseühenduse.
1966. aastal asutati tema eestvedamisel Eesti Looduskaitse Selts, mille tegevesimees oli ta ise kuni 1988. aastani, esimees aastatel 1988–1996 ja aseesimees aastast 1997.
1969. aastal juhtis Jaan Eilart Lahemaa rahvuspargi, mis oli rahvuspargina Nõukogude Liidus esimene, rajamist ning osales hiljem juhendajana ka Komi, Armeenia ja Tadžikistani rahvusparkide loomisel.
1978. aastal valiti ta Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) Ida-Euroopa Komitee presidendiks. Teaduskonverentsid ja seminarid viisid Jaan Eilarti rohkem kui 60 riiki. 
Temalt ilmus üle 1000 looduskaitsealase, kultuuri- ja kodu-uurimisalase ning teaduskirjutise.
Muud kultuuriloolist.
Jaan Eilart kuulus koos Voldemar Panso, August Sanga, Karl Adra, Juhan Smuuli, Friedebert Tuglase ja teistega oma kaasaegsete eesti kultuuritegelaste sõpruskonda, kellega koos käidi ajaloolistel kultuuri- ja loodusmatkadel.
Isiklikku.
Kirikuõpetaja Anton Eilart oli Jaan Eilarti onu. Ajakirjanik Andres Eilart on Jaan Eilarti vennapoeg.
Seladon

Seladon ehk seladonglasuur (hiina: 青瓷; pinyin: qīngcí; jaapani: 青磁 "seiji", korea: 청자 "cheongja") on läbipaistev enamasti õrnroheline või helesinine keraamikaglasuur, mis pärineb Hiinast.
Seladonglasuur sulab temperatuuril 1250–1350 °C.
Seladonglasuuri kasutamine on iseloomulik Songi dünastiast (960–1279) pärit keraamilistel nõudel.
Roheka värvuse saavutamine.
Seladonglasuuri värvus saadakse punase raud(III)oksiidi (Fe2O3) lisamisega glasuurile. Põletus toimub redutseerivas keskkonnas.
Raud(III)oksiidi sisaldusest sõltub glasuuri värvitoon. Vähese raud(III)oksiidi koguse puhul on glasuur heleroheline, suure raud(III)oksiidikoguse puhul (üle 2%) pruunikasroheline.
Koostis.
Vanimad seladonglasuurid koosnesid valdavalt kolmest põhikomponendist, milleks olid põldpagu (päevakivi), kriit ja savi. Tänapäeval on seladonglasuuride koostist tunduvalt mitmekesisemaks muudetud.
Glasuurile alumiiniumi-, baariumi- ja magneesiumiühendite lisamisega on võimalik saavutada hallikam värvitoon ning glasuuri parem katvus.
Kasseli ahi

Kasseli ahi on Saksa päritolu risttõmbega (horisontaalse tõmbega) keraamikapõletusahi.
19. sajandi Saksamaal kasutati Kasseli ahje eelkõige telliste tootmiseks. Ahje köeti nii puidu kui ka söega. Kasseli ahje kasutasid 20. sajandi alguses ka Eesti pottsepad ja keraamikud, küttes vaid puiduga.
Sarnase põhimõttega on Newcastle'i ahi.
Sulandaja

Sulandaja on aine, mida lisatakse keraamilise massi või glasuuri koostisse, et alandada selles oleva kvartsi ning alumiiniumoksiidi sulamistemperatuuri. Keraamilise massi või glasuuri sulamistemperatuur alaneb, kuna sulandaja sulamistemperatuur on madalam kui ainetel, millele seda lisatakse.
Sulandajate lisamise tulemuseks on peale massi sulamistemperatuuri alandamisele ka valmistoodete mehaanilise tugevuse suurenemine ja veeimavuse vähenemine.
Sulandajaid kasutatakse põhiliselt kõrgkuumuskeraamikas.
Sulandajatena toimivad näiteks põldpagu (päevakivi), liitiumkarbonaat, kriit, dolomiit, talk, magnesiit, nefeliinsüeniit, baariumkarbonaat, strontsiumkarbonaat ja tsinkoksiid.
Golda Me'ir

Golda Me'ir (ka Golda Meir; heebrea גּוֹלְדָּה מֵאִיר; sündinud Golda Mabovitš, tuntud ka nimega Golda Meyerson; 3. mai 1898 Kiiev, Venemaa Keisririik (praegu Ukraina) – 8. detsember 1978 Jeruusalemm, Iisrael) oli Iisraeli riigitegelane ja diplomaat, üks võtmeisikuid Iisraeli riigi loomisel.
Ta oli Iisraeli töö- ja sotsiaalkindlustuse minister, välisminister ning neljas peaminister 17. märtsist 1969 kuni 3. juunini 1974. Margaret Thatcher nimetas teda "raudseks leediks". Ta oli esimene (ja seni ka ainus) Iisraeli naispeaminister ja kolmas naispeaminister maailmas.
Elulugu.
Golda Mabovitš sündis puusepp Moiše Mabovitši ja Blume Naiditši perekonnas. Peres oli kaheksa last, kellest viis suri lapsepõlves. Golda ja tema õed Šeine ja Tsipke olid alatihti näljas. Samuti olid elamistingimused viletsad. 1903. aastal siirdus Golda isa Ameerikasse tööle, ülejäänud pere jäi Pinskisse. 1906 kolisid õed koos emaga samuti USAsse.
Perekond seadis end sisse Wisconsini osariigis Milwaukee linnas. Golda isa töötas puusepana, ema pidas toidupoodi. Golda alustas õpinguid koolis Fourth Street Grade School (praegu kannab see Golda Me'iri nime). Kuigi Golda algul inglise keelt ei vallanud, lõpetas ta kooli parimate hulgas. 
1910. aastate keskel astus ta noorte rahvusvahelisse sionistlikku organisatsiooni Po'ale Tsiyyon.
1917. aastal abiellus ta Maurice Meyersoniga. Koos otsustasid nad siirduda Palestiinasse Tel Avivi. Seal andis Golda inglise keele eratunde. 
Palestiinas sidus Golda Me'ir end asurkonna juhatusega ning ta valiti kibutsi (põllumajanduslik ühistu) esimeeste kongressi delegaadiks. Kongressil tutvus ta ka hilisema Iisraeli peaministri David Ben-Guriyyoniga. 
1929. ja 1930. aastal viibis ta sageli välismaal. Aastail 1932–1934 esindas ta Palestiina juutide naisteorganisatsiooni USAs.
Pärast Palestiinasse naasmist valiti ta juutide ametiühingu Histadrut täitevkomiteesse. 
1940. aastatel võitles Golda Me'ir Iisraeli riigi loomise eest ning 29. novembril 1947 kiideti ÜRO istungijärgul heaks Palestiina jagamise kaheks riigiks.
1948. aasta septembris alustas Golda Me'ir Iisraeli esimese diplomaatilise esindajana tööd Moskvas.
1949. aastal valiti Golda Me'ir vasakpoolse Mapai partei esindajana Knessetisse. Aastatel 1949–1956 oli ta tööminister.
1955. aastal kandideeris ta Tel Avivi linnapeaks, kuid ei leidnud piisavat toetust. Ben-Guriyyoni liitlased religioossest blokist ei olnud nõus naissoost kandidaati toetama.
Võlaõigus

Võlaõigus on kontinentaaleuroopa õigussüsteemides eraõiguse haru, mis reguleerib võlasuhteid. 
Võlaõigus jaguneb lepinguõiguseks ja lepinguväliste võlasuhete õiguseks. 
Eestis reguleerib mõlemat võlaõigusseadus.
Perekonnaõigus

Perekonnaõigus on perekondlikke suhteid reguleerivate eraõiguslike õigusnormide kogu. Perekonnaõiguse reguleerimisalasse jäävad abielust ning põlvnemisest tulenevad suhted, samuti eestkoste ja hooldus. Eestis reguleerib perekonnaõigust perekonnaseadus.
Võlasuhe

Võlasuhe (inglise keeles "obligation") on õigussuhe, millest tuleneb võlgniku kohustus teha võlausaldaja kasuks tegu või sellest hoiduda ning võlausaldaja õigus nõuda võlgnikult kohustuse täitmist.
Võlasuhe.
Võlasuhte sisu.
Võlasuhe on võlaõiguse keskne mõiste. Võlasuhteid tuleb eristada viisakussuhetest, kus pooltevahelised kohustused ei ole õiguslikult siduvad. Viisakussuhted on eelkõige kokkulepped, mille sisuks on tavaline suhtlus. Näiteks ei teki võlasuhet kutsest õhtusöögile. Võlausaldajat kui õigustatud isikut nimetatakse ka kreeditoriks. Võlgnik ehk kohustatud isik on deebitor. Võlasuhte mõiste puhul saab eristada kitsast ja laia tähendust. Võlasuhe kitsas tähenduses koosneb kohustusest ja sellele vastavast nõudest. Laias tähenduses on võlasuhe õigussuhete kompleks, mis koosneb mitmetest kohustustest ja nõuetest. Võlasuhe laias tähenduses on näiteks müügileping.
Kohustus võib olla nii kindlal viisil käitumine (positiivne sooritus) või ka käitumisest hoidumine (negatiivne sooritus). Võlasuhe võib piirduda kohustusega arvestada teatud viisil teise poole õiguste ja huvidega. Võlasuhe tekib ainult võlgniku ja võlausaldaja vahel ning üldreegli järgi kolmandad isikud võlasuhtest õiguseid ei omanda (võlasuhte relatiivsus). Erand on näiteks leping kolmanda isiku kasuks.
Võlasuhteid reguleerib eelkõige võlaõigusseadus.
Võlasuhte tekkimise alused.
Kõige olulisem võlasuhte tekkimise alus on leping. Võlasuhte aluseks võib olla ka kahju õigusvastane tekitamine, alusetu rikastumine, käsundita asjaajamine, tasu avalik lubamine või näiteks lepingueelsed läbirääkimised.
Võlasuhte lõppemine.
Võlasuhe lõpeb, kui kohustus täidetakse, tehakse tasaarvestus, võlgnik ja võlausaldaja langevad kokku ehk üks isik on samaaegselt nii võlgnik kui ka võlausaldaja, pooled lepivad kokku võlasuhte lõppemises, lepingust taganetakse, leping öeldakse üles või füüsilisest isikust võlgnik sureb. Lepinguga võib kokku leppida täiendavates võlasuhte lõppemise alustes.
Võlasuhete liigid.
Tehingulised ja seadusest tulenevad võlasuhted.
Tekkimisealusest lähtudes jagunevad võlasuhted tehingulisteks ja seadusest tulenevateks võlasuheteks. Tehingulised võlasuhted tekivad peamiselt lepingutest ja seetõttu nimetatakse seadusest tulenevaid võlasuhteid ka lepinguvälisteks võlasuheteks.
Kestvusvõlasuhted ja ühekordsesele toimingule suunatud võlasuhted.
Ajaliselt saab võlasuhteid liigitada kestvusvõlasuheteks ja ühekordse toimingu vahetamisele suunatud võlasuheteks. Tavaline näide kestvusvõlasuhtest on üürileping. Müügileping on enamasti ühekordsele toimingule suunatud. Kui eristamine on keeruline, tuleb välja selgitada, milline oli poolte tahe lepingut sõlmides.
Surmav lask

"Surmav lask" on mitme filmi pealkiri:
Paranaíba jõgi

Paranaíba on jõgi Lõuna-Ameerikas. 
Voolab Brasiilia mägismaal valdavalt edelasse, moodustades kärestikke ja koski. 
Ühinedes Rio Grandega, moodustab Paraná jõe.
Mary Harris Jones

Mary Harris Jones (tuntud ka nimega ema Jones; 1. august 1837 – 30. november 1930) oli Ameerika kooliõpetaja, õmbleja ja ühiskonnategelane. Ta oli üks ametiühingu Industrial Workers of the World (IWW) asutajaid.
Elulugu.
Mary Harris sündis katoliiklasest farmeri peres. Encyclopædia Britannica annab tema sünnikuupäevaks 1. augusti 1837. Ta ise luges oma sünnipäevaks aga 1. maid 1830 – arvatavasti usu tõttu, et varasem sünniaasta annab talle emalikuma väljanägemise. 1. mai oli valitud ka seetõttu, et see on rahvusvaheline töörahvapüha. 
1861. aastal abiellus ta terasetöölise George E. Jonesiga.
Tema tegevuses oli kaks pöördepunkti. Esimene neist oli kollapalaviku epideemia, mille ajal Tennessees surid tema abikaasa ja neli last, teine aga Suur Chicago põleng 1871. aastal, milles ta kaotas kogu oma varanduse. Pärast seda osales ta töölisliikumises Knights of Labor, mis oli organisatsiooni Industrial Workers of the World eelkäija. Sajandi algul oli ta seotud ka organisatsiooniga United Mine Workers (UMW) ja Ameerika Sotsialistliku Parteiga. 
1903. aastal juhtis ta laste tööd veskites ja kaevandustes. Mary Harris viis läbi ka nn Laste Ristiretke, marsi, mis sai alguse Kensingtonist ning lõppes Oyster Bay linnas New Yorgi osariigis, kus asus president Theodore Roosevelti kodu. Mary Harrise juhtimisel lehvitasid lapsed plakateid, kus nõudsid endale rohkem mänguaega ja võimalust minna kooli. Ehkki president keeldus kohtumast marsil osalejatega, leidis laste töötamine ja nende vabaduse äravõtt suurt vastukaja mitmetes Ameerika ajalehtedes.
Friedrich Georg von Bunge

Friedrich Georg von Bunge (13. märts (vana kalendri järgi 1. märts) 1802 Kiiev – 9. aprill 1897 Wiesbaden) oli baltisaksa õigusteadlane, ajaloolane ja publitsist.
Bunge oli oluline baltisaksa 19. sajandi ajaloolane ja silma­paistvamaid jõude Tartu keiserliku ülikooli õigusteaduskonnas 19. sajandi esimese veerandi lõpust kuni 1842. aastani. Ta avaldas trükis suure hulga seni avaldamata allikaid ja avaldas publikatsioonisarju, mille kaudu teisedki ajaloolased (näiteks Carl Schirren ja Karl Heinrich von Busse) said oma töid ja allikpublikatsioone avaldada.
Ta sündis Kiievis apteekri, Andreas von Bunge (1766–1814) pojana, kuid pärast isa surma (märtsis 1814) tõi ema ta Tartusse (1815). Alates 1819 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust. 1823 habiliteerus ta seal eradotsendina. 1826 sai Heidelbergis doktorikraadi õigusteaduse alal. 
Oli 1825–1827 Tartu rae raehärra, 1827–1831 sündik ja 1831. aastal justiitsbürgermeister.
1831. aastast oli Tartu Ülikooli Liivi-, Eesti- ja Kuramaa provintsiaalõiguse erakorraliseks ja 1832 korraliseks professoriks. Oli 1839. aastast Tartu Ülikooli raamatukogu direktor, 1833., 1838. ja 1842. aastal Tartu keiserliku ülikooli õigusteaduskonna dekaan. 1842. aastal viidi üle Kaasani ülikooli, kus pensioneerus 1843. aastal.
1843 sai ta Tallinna rae bürgermeistriks ja sündikuks. 1844–1858 oli ta Tallinna bürgermeister, aastatel 1847–1854 rae eesistuja ja linnakonsistooriumi president, 1856–1864 töötas ta Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei II osakonnas provintsiaalõiguse kodifitseerimise alal. 
Ta oli Balti provintsiaalseadustiku kolmanda jao (Balti eraseaduse) koostaja, mis hakkas kehtima 1865. aastal ning kehtis Lätis 1937. ja Eestis 1944. aastani. Teenete eest Balti eraseaduse kodifitseerimisel immatrikuleeriti Friedrich Georg von Bunge 15/27. märtsil 1865 Eestimaa ja 14/26. juunil 1865 Kuramaa rüütelkonda. 
Ta oli Riia ja Tallinna aukodanik ning Tartu Ülikooli auliige. Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige ja Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo ja Arheoloogia Seltsi auliige.
Jäänud pimedaks, lõpetas ta teadustegevuse ja elas aastast 1865 Saksamaal, kus suri 1897. aastal Wiesbadenis.
Isiklikku.
Tema vend Alexander Georg von Bunge (1803−1890) oli silmapaistev botaanik.
Friedrich Georg von Bunge abiellus Tartus 11/23. detsembril 1825 apteekri tütre Wilhelmine Wegeneriga (1804–1876). Neil oli kolm poega ja neli tütart.
Kilo (Espoo)

Kilo on linnaosa Espoos Soomes. Kuulub Suur-Leppävaara piirkonda.
Piirneb läänes Kauniaise linnaga.
Vanimad hooned pärinevad 19. sajandi algusest, neist tuntuim on Albert Edelfelti maja.
Kosrae

Kosrae (varem ka "Kusaie") on saar Mikroneesias, üks Karoliinidest. 
Saare pindala on 109 ruutkilomeetrit.
Saar on mägine, kõrgus kuni 628 meetrit. 
Kuulub Mikroneesia Liiduriikidele.
Andres Lõo

Andres Lõo (sündinud 6. juulil 1978 Tartus) on eesti kunstnik ja muusik.
Trilobiidid

Trilobiidid ("Trilobita") on lülijalgsete hõimkonda kuulunud väljasurnud loomade klass.
Trilobiidid olid merelised lülijalgsed, kellest enamik kuulusid põhjaelustiku hulka. Trilobiidid tekkisid Kambriumi ajastul ning surid lõplikult välja Permi lõpus 250 Ma.
Välisskeleti olemasolu ning merelise eluviisi tõttu on säilinud väga palju trilobiitide kivistisi. Tänapäevaks on teada umbes 15 000 liiki trilobiite. Ka Eesti Paleosoikumi vanusega settekivimeis on rohkelt trilobiitide kivistisi.
Ambla valla vapp

Ambla valla vapp on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Ambla valla vapp.
Vapp on kinnitatud 15. novembril 1995.
Vapi autor on Jaak Poom.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil neljaharuline ristikuleht, otsatornide ja rohelise põikitriibuga hoone siluett ning lainelõikeline langetatud varras - kõik hõbedased; varda all sinine vapitüvi.
Põhjendus.
Neljaharuline ristikuleht sümboliseerib põllumajandust; ühendatud südamete kujundina tähendab üksmeelset tegevust majanduses ja vaimses valdkonnas; kujund meenutab ka risti - kristliku maailma tähtsaimat sümbolit. Hoone siluett on kohaliku kultuurielu keskuse, Ambla rahvamaja, võrdkuju. Lainelõikeline varras meenutab Ambla jõge. Hõbe lootust ja puhtust; roheline - looduskeskkonda mille osaks on ka inimene. Sinine - vett, looduse koostisosana, samuti ka noorust oma energia ja tulevikulootusega.
Kabala valla vapp

Kabala valla vapp oli Järva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kabala valla vapp.
Vapi kirjeldus.
Horisontaalselt poolitatud kilbi ülemisel, kuldsel väljal kolm rohelist kuuske ja alumisel, rohelisel väljal kuldne viljapea.
Triin Reemann

Triin Reemann (sündinud 6. veebruaril 1982) on eesti tantsija ja koreograaf.
Ta lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia diplomilavastusega "Hea kuudis", mis sai auhindu ka välismaal (kolmas preemia Saksamaa festivalil, kümne parima seas Londonis festivalil "Aerowaves" ja Moskvas festivalil "Personal Profiles").
Ta ise nimetab oma tantsustiili “trykkimiseks” ning tantsuseadeid “koreograafikaks”.
Uhtekuhik

Uhtekuhik on lehvikukujuline vooluveeline pinnavorm, mis tekib kitsas jõeorus voolava mägijõe väljumisel laia orgu või tasandikule.
Orus või tasandikul on jõe setetekandmisvõime vähenenud voolukiiruse tõttu oluliselt väiksem, mistõttu settivad vooluvee poolt kantud purdosakesed ning moodustavad lehvikulaadse kujuga pinnavormi. Uhtekuhiku nõlv on oru suunas väheneva kaldega.
Oisu valla vapp

Oisu valla vapp oli Järva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse endise Oisu valla vapp.
Vabariigi Valitsuse 30. juuni 2005 a. määrus nr 153 "Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla haldusterritoriaalse korralduse ja sellega seonduvalt Vabariigi Valitsuse määruste muutmine" alusel senise Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla ühinemisel on moodustatud uus kohaliku omavalitsuse üksus Türi vald. 
Vapp oli kinnitatud 11. aprillil 1995.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil püstine viljapea ja ristikulõikeline vapitüvi, mõlemad kuldsed.
Põhjendus.
Vapikilbi roheline ja kuldne, samuti ristikulõige ja viljapea sümboliseerivad Oisu valla elanike traditsioonilist tegevusala - loomakasvatust ja põllundust ning ühtlasi põlist looduslähedast elamisviisi.
Paide vapp

Paide vapp on Järva maakonnas asuva Paide linna vapp.
Vapp oli kinnitatud 24. juulil 1992.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil on hõbedane müüritud torn kolme ülestikku asetseva laskeava ja punase koonusekujulise katusega. Kummalgi pool torni asub hõbedane heraldiline kiviplaat.
1940. aastal koostatud Vabariigi Presidendi otsuse kavas on vapi kirjeldus järgmine: Paide linna vapiks kilbi musta välja keskel kolmetahuline hõbedane torn, punase koonusekujulise katusega ja kolme musta aknaavausega esiküljel. Kummalgi pool torni, kilbiflangil, neljatahuline hõbedane paekivi.
Põhjendus.
Paide ajalooliselt kujunenud vapi torn viitab linna dominandile – Paide ordulinnusele. Saateks olevad heraldilised kiviplaadid tähistavad paekivi.
Eesti omavalitsuste haldusreform tulemusena ühinesid pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi Paide linn, Paide vald ja Roosna-Alliku vald. Moodustunud haldusüksuse vapina jäi kasutusele Paide vapp.
Ajalugu.
Esimest korda kasutati linnusetorni kujutist Paide vapina 1441. aastal.
Leedi Hallimägi

Leedi Hallimägi (ka "Kedre Linnamägi") on Muinas-Eesti linnamägi Lääne-Nigula vallas Kedre külas.
Kirjeldus.
Linnamägi asub liivase seljandiku kõrgemas osas. Nõlvade kõrgus on 6–7 m. Ovaalse kujuga 1200 ruutmeetri suuruse pindalaga õueala piirab siseküljelt 1,5 ja välisküljelt 2,5 m kõrgune liivasegune vall. Õueala keskel on kividega lohk, mis võis olla kaev. Vallidel tehtud proovikaevamiste käigus selgitati välja puitrajatiste põlemisjäänused (tume pinnas). Muinaslinnuse kasutusajaks on süsinikprooviga dateeritud 11.–13. sajandile.
Looduslikud kaitseomadused.
Linnusemägi oli rajatud juba looduslikult hästi kaitstud kohta. Linnamäge piirasid kahelt poolt soo.
Mootorratas

 
Mootorratas (kõnekeeles ka motikas, tsikkel, mototsikkel; van. mototsüklett ja ingliskeelse laensõnana ka baik) on liiklusseaduse mõistes külghaagisega (ehk külgkorviga) või külghaagiseta kaherattaline mootorsõiduk, mille sisepõlemismootori töömaht on üle 50 cm³ või valmistajakiirus on üle 45 km/h. 
Arengumaades kasutatakse väikesekubatuurilisi mootorrattaid põhiliselt soodsa ja kättesaadava transpordivahendina. 58% kõikidest maailma mootorratastest asub Aasia maades. Arenenud riikides loetakse mootorratast luksusesemeks ning see leiab kasutust vaba aja veetmisel, elustiili aksessuaarina või identiteedi sümbolina. Erandi moodustab Ühendkuningriik, kus mootorratas leiab laialt kasutust igapäevase transpordivahendina, sest on teatud olukordades autost praktilisemad ja ökonoomsemad. Levinud mootorratta kasutusviis on motokuller. 
Lisaks sellele, et mootorrattasõit on transpordiviis või spordiliik, on sellest saanud omaette subkultuur ja elustiil. Kuigi mootorrattasõit on tegevus, mida enamjaolt harrastatakse üksi, võib ta olla vägagi sotsiaalne: mootorratturitel on tavaliselt tugev kokkuhoidmis- ja kogukonnatunne. Mootorratturid organiseeruvad tihtipeale klubidesse või väheformaalsetesse ühendustesse kas mootorratta tüübi, kasutusviisi (matkamine, mootorrattaehitus, maastikusõit jms), harrastatava spordiala (motokross, võidusõit ringrajal jms) või isiklike tõekspidamiste alusel. Eesti suurim ja vanimmootorratturite ühendus on Motokommuun Biker.ee (alates 2003). Vanima nimetusele pretendeerib ka vanatehnika klubi UNIC, aga see pole puhtakujuline mootorratturite ühendus, vaid ühendab kõiki vanatehnika entusiaste, nende hulgas mootorrattureid.
Paide valla vapp

Paide valla vapp on Järva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Paide valla vapp.
Vapp kinnitati 11. aprillil 1995.
Vapi kirjeldus.
Mustal hõbedase äärisega kilbil on neli kaldristina paigutatud kuldset viljapead.
Põhjendus.
Vapi värvid ja kujundid tähistavad Püha Annat (Anna kihelkond ja kirik) ning valla maade põllumajanduslikku tähtsust. Must ja hõbe on ka Eestimaa kaitsja neitsi Maarja värvid ning tema kaudu ka orduriigi ja Eesti lipu värvid.
Paide lipp

Paide valla lipp on Paide linna lipp.
Lipp on kinnitatud 24. juulil 1992.
Lipu kirjeldus.
Paide linna lipp koosneb kahest osast. Lipu vardapoolne 1/3 pikkune osa koosneb kahest rohelisest ja ühest valgest laiust järgmise asetusega: peal ja all 2/5 laiused rohelised laiud ja nende vahel, lipu keskel 1/5 laiune valge laid. Lipu teine, 2/3 pikkune osa koosneb samalaiustest laidudest vastandasetuses nii, et ülemine ja alumine 2/5 laiused laiud on valged ja nende vahel keskmine 1/5 laiune laid on roheline. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.
Pedagoogika mõisteid

"Siin on loetletud pedagoogika ehk kasvatusteaduse mõisteid. Eripedagoogika mõisteid on loetletud ka leheküljel Eripedagoogika mõisteid."
Piret Aava

Piret Aava (sündinud 8. juulil 1980) on eestlasest endine modell.
Ta oli 26. novembrist 3. detsembrini 2001 Playboy nädala kübertüdruk.
Praegu töötab ta New Yorgis kosmeetikuna. Ta on esinenud teleseriaali "Seks ja linn" massistseenis ekraaniajaga 2 sekundit.
Isiklikku.
Pireti pikkus on 175–176 cm ning kaal teadaolevatel andmetel 56,6–58 kg.
Tema rinnaümbermõõt on 34 B või C, vööümbermõõt 24 ja puusaümbermõõt 34.
Silmad on sinised, juuksed blondid.
Välislingid.
Playboy pildid:
Harry Egipti pildid:
Tarmo Rajamets:
Paavo Kangur:
Paleokliima

Paleokliima on antud geoloogilise aja lõigul valitsenud kliima.
Paleokliimat uuriv teadusharu on paleoklimatoloogia.
Praeguseni kestvat kvaternaari on 1,8 miljoni aasta jooksul iseloomustanud jääaegade ja jäävaheaegade vaheldumine. Viimast 130 000 aastat saab jagada kolmeks suuremaks paleoklimaatiliseks epohhiks: jäävaheaeg ligikaudu 130 000 – 70 000 aastat tagasi, jääaeg 70 000 – 11 500 aastat tagasi ning seejärel alanud jäävaheaeg ehk holotseen, mis kestab praeguseni.
Apple Desktop Bus

Apple Desktop Bus ehk ADB oli aastatel 1986–1998 (2005 asendati lõpuks ka "powerbook"'i sisene ühendus) kasutusel olnud Apple'i arvutite välisseadmete (arvutihiired/klaviatuurid/skannerid jne) ühendamise standard.
Pärast seda mindi üle USB-le.
Kostroma (täpsustus)

Kostroma on mitme koha ja asja nimi.
Kaitseala (luulekogu)

"Kaitseala" on Kristiina Ehini 2005. aastal ilmunud luulekogu.
Luulekogu on kujundanud ja illustreerinud Eve Kask ning selle andis välja kirjastus Huma.
Luulekogu sai Kultuurkapitali luuleauhinna.
Simunapäev (luulekogu)

"Simunapäev" on Kristiina Ehini 2003. aastal ilmunud luulekogu.
Luulekogu on kujundanud Marek Allvee ning selle andis välja kirjastus Huma.
Sakudi

Sakudi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Sandi

Sandi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Sapi

Sapi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Savioja (Rõuge)

Savioja on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Savioja

 Savioja on mitme koha või muu objekti nimi:
Savioja (Võru)

Savioja on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) kuulus küla Vastseliina valda.
Halla

Halla on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Heinasoo

Heinasoo on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Hinniala

Hinniala on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas. 1940. aastal asus küla Vastseliina vallas Võrumaal.
Hinsa

Hinsa on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Külas asub looduskaitsealune Hinsa mänd.
Küla läbib Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee.
Holsta

Holsta on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Illi (Võru)

Illi on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Elanike arv oli 2000. aastal 50.
Illi vaatluspunktis on 1974. aastal mõõdetud Eesti ajaloo suurim ööpäevane sajuhulk – 154 mm.
Külas asub Lagakivi ja looduskaitse all olnud Illi hõberemmelgas.
Indra küla

Indra on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Elanike arv oli 2000. aastal 23.
Jeedasküla

Jeedasküla on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Juraski

Juraski on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Küla lõunapiir jookseb mööda Piusa jõge ja põhjapiir mööda Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteed.
Külas asuvad Juraski tiigid, millest suurim on Kolmõpinijärv.
Teisel pool maanteed Külaoru külas asub Juraski karjäär.
Kaagu

Kaagu on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Külas asuvad looduskaitse all olnud Pedajamäe männid.
Kapera

Kapera on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–1997 asus küla Meremäe vallas ja aastatel 1998–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) Vastseliina vallas. Sealt on pärit olümpiavõitja Aavo Pikkuus.
Kerepäälse

Kerepäälse on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–1997 asus küla Meremäe vallas ja 1998–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) Vastseliina vallas.
1684. aasta kaardi järgi oli Kerepäälse koht veel asustamata. 18. sajandi lõpul oli seal aga juba mitme perega talurühm ja 1782. aastal on nimetatud isikut "Kerepelse Ado", mis on ka asula esimene mainimine. 1820. aastal on nimetatud juba "Kerrepelse" küla. See asus Vastseliina kihelkonnas ja kuulus Vastseliina mõisale.
Küla on saanud nime samanimelise looduskoha järgi, mille nime tähendus on teadmata, sest sõnal "kere" pole sobivat tähendust. Marja Kallasmaa võrdles seda Saaremaal asuva loodusnimega Kõrepealne, mis tähendab 'kõrge kuiv maa'. See võib sobida Kerepäälselegi, kus maa on liivane ja kuiv. Võrumaal tuntakse kõrget kuiva maad sõnaga "korõndik". Kuid Kerepäälse nimes on teine täht algusest peale olnud just e, mitte o või õ, sest 1820. aasta kirjutaja on juba ilusasti kasutanud õ-tähte seal, kus seda hääldati. Kerekunnu mägi Haanja kandis sisaldab sedasama teadmata tähendusega sõna "kere".
Kirikumäe

Kirikumäe on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Kornitsa

Kornitsa on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Kornitsas asub Kapera mänd (ka Koobaskõsõ pettai). Kornitsas on ka Raadi palvemaja varemed.
Kõo (Võru)

Kõo on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Käpa

Käpa on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Külas on 1 elanik.
Külaoru

Külaoru on küla Võru maakonnas Võru vallas Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee ääres.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Külas asuvad Vastseliina kirik ja Vastseliina mõisa kalmistu. Seal tegutseb ka Juraski karjäär.
2000. aastal oli elanike arv 125.
Kündja

Kündja on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Lindora

Lindora on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Lindoral peetakse Lindora laata.
Jõeveere talus tegutseb eramuuseum, kus eksponeeritakse kohalikku vanavara.
Lindora ja Tabina küla vahel asuvad Võru–Petseri ürgoru lõunaveerul Lindora kääbaskalmistud.
Luhte

Luhte on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Saareniidu talu maadel on Luhte linnamägi.
Mäe-Kõoküla

Mäe-Kõoküla on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Möldri (Võru)

Möldri on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–1997 asus küla Meremäe vallas ja 1998–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) Vastseliina vallas.
Ortuma

Ortuma on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Maavarade geoloogia

Maavarade geoloogia on geoloogia rakendus, mis kasutab teiste geoloogiliste teadusharude (sedimentoloogia, petroloogia, struktuurigeoloogia, geokeemia, geofüüsika) teadmisi maavarade otsimisel.
Cixi

Cixi [tšõsi] (hiina 慈禧太后 "Cixi Taihou" ("Cíxǐ Tàihòu"); 29. november 1835 – 15. november 1908) oli Qingi dünastia keisrilesk ja üks mõjukamaid poliitilisi isikuid 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse Hiinas. Ta oli Qingi dünastia "de facto" valitseja, ehkki riiki juhatasid ametlikult keisrid Tongzhi ja Guangxu. Tegelik võim oli valdavalt Cixi käes.
Cixi osales riigiasjade juhtimises üle 47 aasta, alates 1861. aastast kuni surmani 1908. aastal. Tema valitsemisperioodi iseloomustasid konservatiivsed poliitilised hoiakud ning ettevaatlik suhtumine reformidesse ja lääne mõjudesse. Ajaloolaste hinnangud Cixi rollile on vastuolulised: osa peab tema poliitikat pidurdavaks ja autoritaarseks, teised rõhutavad tema suutlikkust hoida Qingi riiki püsimas sisemiste kriiside ja välissurvete tingimustes.
Pärast Cixi surma nõrgenes Qingi dünastia kiiresti ning 1911. aasta Xinhai revolutsiooniga langes monarhia. Selle tulemusel kuulutati välja Hiina Vabariik.
Rakendusgeoloogia

Rakendusgeoloogia (inglise "applied geology") on geoloogiliste teadmiste rakendamine praktiliste probleemide lahendamiseks.
Rakendusgeoloogia alla kuuluvad näiteks maavarade geoloogia, ehitusgeoloogia ja keskkonnageoloogia.
Paloveere (Võru)

Paloveere on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas.
Paloveere (Setomaa)

Paloveere on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Koolina nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Härmä

Härmä on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Mokornulka.
Külas asub Härmä Kalmepettäi, Härmä I kalmistu, Härmä II kalmistu, Härmä tsässon.
Küla nimetatakse setu traditsioonilises meestelaulus "Härmä Ivokõnõ".
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 9.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Ignasõ

Ignasõ on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Mokornulka.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 2.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Liliuokalani

Liliʻuokalani (sündinud Lydia Liliʻu Loloku Walania Wewehi Kamakaʻeha, tuntud ka nimega Lydia Kamakaʻeha Paki, hiljem kasutatud ka nimekuju Lydia Dominis; 2. september 1838 – 11. november 1917) oli Hawaii Kuningriigi viimane monarh ja ainus valitsev kuninganna. 
16. septembril 1862 abiellus ta John Owen Dominisiga, kes sai O'ahu ja Maui saarte kuberneriks. Neil oli kolm lapsendatud last, kellel ei olnud aga pärimisõigust; lihaseid lapsi neil ei olnud. Abielu lõppes 27. augustil 1891 Dominisi surmaga. Liliuokalani ei abiellunud uuesti.
Liliuokalani nimetas oma pärijaks oma õetütre Victoria Kaʻiulani, kes aga suri 6. märtsil 1899 23-aastaselt vallalise ja lastetuna. Pärast tema surma ei nimetanud Liliuokalani uut pärijat ning rohkem õelapsi tal polnud ka. Niisiis suri koos Liliuokalaniga välja kogu Havai kuningasugu.
17. jaanuaril 1891 päris Liliuokalani trooni oma vennalt Kalākaualt, kellel polnud lapsi.
Liliuokalani kukutati riigipöördega 14. jaanuaril 1893. Riigipöörde korraldas rühm eurooplasi ja ameeriklasi, keda pahandas kuninganna soov muuta põhiseadust, et anda havailastele tagasi hääleõigus. 1. veebruaril kuulutas endine USA saadik Hawaiil endise Hawaii kuningriigi USA protektoraadiks.
Riigipöörde järel palus Liliuokalani USA presidendilt Grover Clevelandilt, et see taastaks Hawaii iseseisvuse. President möönis, et riigipööre polnud seaduslik, kuid ei taastanud Hawaii iseseisvust.
Moodustati komisjon, kes uuris riigipööret. 26. veebruaril 1894 avaldati Morgani aruanne, mille kohaselt olid kõik riigipöörde osapooled, välja arvatud kuninganna Liliuokalani, käitunud seaduspäraselt ja vabad vastutusest.
4. juulil 1894 kuulutati välja Hawaii Vabariik, mille presidendiks sai Sanford Dole, üks esimesi, kes kutsus üles keelustama Hawaiil monarhiat ja kuulutama välja vabariiki.
16. juunil 1895 leiti Liliuokalani kodust käsitulirelvi. Kuninganna väitis, et ei teadnud nende olemasolust, kuid ta mõisteti riigipöördekatse eest 5 aastaks sunnitööle. Hiljem muudeti see karistus 1 aastaks koduarestiks.
Jaanimäe (Setomaa)

Jaanimäe on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Üle-Pelska nulka.
Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 19 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 17.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Küla lõunaosa on Simaski.
Jaanimäe (Rõuge)

Jaanimäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Hämkoti

Hämkoti on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Ihatsi

Ihatsi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Hara saar

Hara saar on Hara lahes asuv 10,1 hektari suurune väikesaar, mis on Juminda poolsaarest eraldatud kitsa salmega. Saar on tänapäeval inimasustuseta. Halduslikult kuulub saar Harju maakonna Hara küla koosseisu.
Loodus.
Saarel kasvab nii okasmetsa kui ka segametsa.
Ajalugu.
1860. aastal rentis Voldemar Sörensen saare, kuhu rajas kalatööstuse. Sörenseni tööstuses hakati 1870. aastatel kilu soolama plekktoosidesse. 1912 ostis tööstuse eestivene tööstur Feodor Malahhov, kelle ettevõte tegutses saarel 1932. aastani. Kala osteti kokku ümberkaudsetelt kaluritelt Virve ja Hara külast. Malahhovi ettevõttes suitsutati lesta ja tehti sprotte. Saarel kuulus tööstusele 20 hoonet.
Enne Teist maailmasõda oli saarel püsiasustus mitme perega. Saarel asus kõrts. Saarele rajati 1909. aastal tuletorn, mille eest hoolitses saare- ehk majakavaht. Eesti Kultuurfilmi ringvaate nr 76, 5/5 alusel oli 1939 saare ainsaks asukaks jäänud majakavaht Voldemar Lindström.
Hara saar oli ka populaarne (peamiselt Tallinna) baltisakslaste suvituskohana – selleks olid ehitatud puidust suvemajakesed ning tegutses ka kahekorruseline pansionaat.
Saart ühendas mandriga kastsild.
Hara lahe rannikul saarest lääne tegutses väike külasadam. Pärast Teist maailmasõda muudeti see sobivate loodusolude (Hara laht on väga sügav) tõttu Nõukogude Liidu mereväe poolt Suurpea baasi osaks (rahvapäraselt eksliku nimega "Hara allveelaevasadamaks").
Saare püsiasustus likvideeriti Nõukogude mereväe ja piirivalve poolt. Saar moodustas koos rannikul ja lahel asuva mereväebaasi polügooni osade ning mereväe- ja piirivalvelinnakuga kinnise tsooni.
Foxtrot-klassi allveelaevad

Foxtrot-klassi allveelaevad (nimetus NATO klassifikatsiooni järgi) (vene keeles "Подводные лодки проекта 641"] ) olid endises Nõukogude Liidus alates 1957. aastast valmistatud diiselallveelaevad.
Ajalugu.
Allveelaeva hakati välja töötama veidi pärast Teise maailmasõja lõppu. Projekti koondnimetuseks sai "Projekt 641". Väljatöötamisel püüti eelkõige vältida eelmiste allveelaevade vigu. Vähendati laevade tekitatavat müra, mis oli Nõukogude Liidu senistel allveelaevadel tunduvalt suurem kui lääneriikide omadel. Lisaks täiustati sonareid, uuendati torpeedoaparaate, suurendati kütusevaru ning koos sellega ka tegevusraadiust jpm. 30 aasta jooksul ehitati kokku 79 sellist allveelaeva.
Kirjeldus.
Foxtrot-klassi allveelaev on ehitatud kahekerelisena. Sisemine kere on jagatud seitsmeks veekindlaks sektsiooniks. Keredevaheline ruum täidab sukeltankide otstarvet. 
Snorkli kasutamisel võis allveelaev kiirusel 8 sõlme läbida 20 000 kilomeetrit. Seda tüüpi allveelaevadel oli snorkel umbes 7 meetrit pikk. Allpool snorkli sügavust liikus laev elektrimootorite jõul, et säästa hapnikku. Vee all sai allveelaev olla kuni neli päeva, seejärel pidi ta hapnikuvaru täiendamiseks ja akude laadimiseks tõusma vähemalt snorkli sügavuseni.
Allveelaeva meeskond koosnes 78 liikmest, neist 22 olid ohvitserid ja 56 madrused. Kui ohvitseridele olid ette nähtud kajutid, siis madruste jaoks oli torpeedoruumi taga 27-kohaline magamisruum, kus sai vahetuste kaupa kolmekohalistel naridel puhata.
Jõuallikatena kasutati kolme Kolomna 2D42M-tüüpi 2000-hobujõulist diiselmootorit, mis tagasid vee peal kiiruse kuni 16,6 sõlme. Vee all liikumiseks kasutati kolme elektrimootorit – üks 2700 ja kaks 1350 hobujõudu. Sõukruvisid oli kolm, need olid kuuelabalised. Igat sõukruvi käitas omaette mootor.
Allveelaevad olid relvastatud kümne 533 mm torpeedotoruga, millest kuus paiknesid vööris ja neli ahtris. Torpeedosid oli kaasas 22 tükki. Torpeedoaparaadid olid võimelised raskekaalulisi torpeedosid tulistama kuni 15 km kaugusele kiirusega 40 sõlme tunnis. Rakettrelvastust allveelaevadel polnud.
Allveelaeva pikkus oli 91,5 meetrit, laius 7,5 ja kõrgus tornita 6 meetrit. Laeva veeväljasurve sukeldunult oli 2470 tonni.
Kaaratautsa

Kaaratautsa on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Kaldemäe

Kaldemäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Vodi

Vodi on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Haanja valda ja kandis nime Kallaste.
Kaloga

Kaloga on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Seal asub ka muistne linnusekoht Kaloga Jaanimägi.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Kergatsi

Kergatsi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Kilomani

Kilomani on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Kilomani lääneosa kutsutakse Kikriks, mis oli 1930. aastatel omaette küla.
Fokstrott

Fokstrott (inglise keeles "foxtrot" sõna-sõnalt 'rebasesörk') on seltskonnatants.
Fokstrotti iseloomustavad pikad sujuvad liikumised mööda tantsupõrandat. Seda tantsitakse bigbändimuusika (tavaliselt koos lauluga) saatel. Tantsu taktimõõt on 4/4.
Fokstrott arenes välja 1910. aastatel ning jõudis oma populaarsuse tippu 1930. aastatel. 20. sajandi teisel veerandil oli fokstrott populaarseim kiireloomuline seltskonnatants ning enamik ilmunud helisalvestisi olid fokstrotid. Fokstrotti tantsitakse ka tänapäeval. 
Tantsu nimetuse täpne päritolu on ebaselge, kuid ühe teooria kohaselt nimetas selle tantsu populariseerija, näitleja Harry Fox. Fokstroti juured on mustanahaliste tantsus, mille saateks oli "ragtime". 
Aja jooksul jagunes fokstrott aeglaseks ja kiireks versiooniks, viimast hakati kutsuma "quickstep"'iks.
Monadoloogia

"Monadoloogia" on Gottfried Wilhelm Leibnizi filosoofiline teos, mis ilmus prantsuse keeles 1714. Raamat koosneb 90 paragrahvist.
Teos on Leibnizi filosoofia lühikokkuvõte.
Väljaanded.
Leibnizi eluajal "Monadoloogiat" välja ei antud. Et töö autoritekstis pealkirja ei olnud, on olemas erinevate pealkirjadega publikatsioonid. Esimest korda anti see teos välja saksa keeles: "Lehrsätze über die Monadologie…", Frankfurt-Leipzig 1720, ning uustrükk ilmus 1740. Seejärel ilmus tõlge ladina keelde pealkirjaga "Principia philosophiae…" sarjas "Acta eruditorum Lipsiae publicantur", "Supplemente", kd. 7, "sect." 11, 1721. Töö prantsuskeelse originaali andis Erdmann koos "Uute esseedega" välja alles 1840 ("Opera philosophica…", kd 1–2, В.). Originaali parimad väljaanded kuuluvad Guyot'le (1904) ja Robinet'le. Parimaks saksakeelseks väljaandeks peetakse 1956. aasta väljaannet.
Sisu.
Monadoloogia on õpetus monaadidest, st reaalsuse algelementidest, lihtsatest substantsidest. See on Leibnizi metafüüsika.
Ürgmonaad on Jumal. Kõik teised monaadid on tema loodud. Ainult Jumal võib neid hävitada või luua; nad ei saa ise tekkida ega hävida.
Maailm koosneb paljude monaadide agregaatidest. Kõik monaadid on omavahel erinevad. Nad on otsekui entelehhiatena autonoomselt tegevad. Neil on tajumise himu ja võime.
Iga taim, iga mineraal ning koguni iga mateeria osake (kuni lõputult väiksemani, mis on monaad ise) on keha, mille juurde kuulub monaad; neil monaadidel on teadvustamata kujutluste erinevad astmed. Ka inimese hing (vaim) on monaad, mis erineb loomadest ainult selle poolest, et tal on mõistus. Tajumustele ja himudele lisandub veel apertseptsioon (enesetaju, eneseteadvus) ning paratamatute ja igaveste tõdede taipamine, millega on seotud võimalik kujutlus jumalast endast. Leibniz seostab sellega ka inimeste (vaimude) kalduvust ühiselule Jumala riigi moraalses maailmas.
Ainult Jumalal on adekvaatsed ja täielikud monadoloogilised kujutlused, sest temal kui ülimal ja absoluutselt täiuslikul substantsil on ka kõrgeim reaalsuse määr: tema reaalsus ei ole millegagi piiratud.
Iga monaad jääb enese piiridesse: miski ei tule temast välja ja miski ei lähe temasse sisse. Neil ei ole "aknaid", mistõttu nad ei saa ka üksteist mõjutada. Ometi on igaüks neist omaette universumi alaline elav peegel. Iga monaad väljendab vastavalt oma olemise astmele elava peeglina oma vaatepunktist kogu maailma. Siiski ei taju ükski monaad (peale Jumala, kes on hoolitsenud täieliku proportsionaalsuse eest) universumit kunagi täielikult, sest ta kujutleb enda juurde kuuluvat keha alati selgemalt kui kõike muud.
Monaadidevaheline seos tagatakse eelkehtestatud harmoonia teooriaga, mille järgi jumal monaadide täiuslikkust (otsekui asjade algusest peale ja kõikideks aegadeks) omavahel võrdleb. Sellest võrdlusest tuleneb nende mõju aste: mida täiuslikum mingi olend on (st mida rohkem tal on reaalsust), seda rohkem on tema loomuse poolest "a priori" aluseid, et ta teist olendit mõjutab.
Seeba kuninganna

Makeda (etioopia traditsioonis; araabia keeles "Malekat sabaa" ملكة سبأ , gezi keeles "Nigista Saba", islami kontekstis "Bilqis" või "Belqees", ka "Nikaul"e või "Nicaul"a) oli müütiline Seeba kuninganna u. 10. sajandil eKr
Ta esineb Piibli Esimeses Kuningate Raamatus ja Teises Ajaraamatus, Matteuse (12:42) ja Luuka (11:31) evangeeliumis, koraanis, Flavius Josephuse teoses "Antiquitates Judaicae" ning Etioopia ajalooraamatus Kebra Negast. 
Seeba kuningriik arvatakse olevat asunud tänapäeva Etioopia, Jeemeni ja/või Eritrea aladel. 
Legendide kohaselt oli Seeba kuninganna külastanud Iisraeli kuningat Saalomoni Jeruusalemmas ja imetlenud tolle tarkust. Nad olid teinud teineteisele suure hulga kallihinnalisi kingitusi. Lahkudes oli Seeba kuninganna olnud kuningas Saalomonist lapseootel. Tal sündis poeg, kellest sai esimene Etioopia kuningas Menelik I ja Etioopia kuningate dünastia alusepanija. 
Seeba kuninganna on inspireerinud paljusid legende, kirjandusteoseid jm. On arvatud, et Piibli Saalomoni ülemlaul on temale pühendatud. Rudyard Kiplingu muinasjutus "Liblikas, kes trampis jalaga" esineb Seeba kuninganna (Balkis) Saalomoni (Suleiman-ibn-Daoud) lemmiknaisena. Etioopia ajalooraamat Kebra Negast nimetab hinnalist sõrmust, mille Saalomon olevat kuningannale kinkinud. See sõrmus on kesksel kohal Henry Rider Haggardi seiklusromaanis "Seeba kuninganna sõrmus". Rastafarianismis usutakse, et viimane Etioopia keiser Haile Selassie I oli, vastavalt ettekuulutustele, Taaveti (ja Saalomoni) soost taaskehastunud Messias. Rastafari legendi kohaselt olevat Haile Selassie kinkinud Seeba kuninganna sõrmuse Bob Marleyle.
Kirbu (Rõuge)

Kirbu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Küla idapiiril asub Kirbu järv. Küla lõunaosast voolab läbi Piusa jõgi.
Külas asuvad Suurmägi, Pedäjämägi ja Kirbu Esändamägi.
Kotka (Rõuge)

Kotka on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Kriguli

Kriguli on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.
Küla põhjapoolses osas asub Kriguli mägi. Edelanurgas paikneb Sarise järv, mis jääb osaliselt Sarise küla territooriumile. Asula läänepiiri märgib Luutsniku–Ruusmäe tee.
Kuiandi

Kuiandi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda.