tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neerusäsi

Neerusäsiks (ladina keeles "medulla renis"; ka "medulla renalis") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel neeru parenhüümi osa, milles paikneb rohkelt neerutorukesi ja veresooni, aga mitte neerukehakesi. 
Neerusäsi koosneb üksikutest neerupüramiididest ja on jutja struktuuriga.
Neerusäsi areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Neerusäsis sünteesitakse ja vabastatakse rohkelt prostaglandiini E2.
Süstemaatiline anatoomia.
Kehtivas loomaanatoomia standardis Nomina Anatomica Veterinaria liigitatakse neerusäsi urogenitaalsüsteemi.
Kehtivas inimese anatoomia standardis Terminologia Anatomica kuulub neerusäsi kuseelundite hulka. 
Varem liigitati neerusäsi kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).
Nefroloogia ja uroloogia.
Patoloogia.
Neerusäsiga seostatakse kaasasündinud tsüstiliste muutustega tsüstneeru (sh nefronoftiis). 
Kasvajad.
Inimestel seostatakse mitmeid kasvajavorme.
Raevu päev (film, 1985)

"Raevu päev" on 1985. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Ühel looduskaitsealal hakkavad professor Fiedleri katsete tulemusena paljunema inimese intellektiga loomataolised olendid. Kuid need ilma emotsioonide ja moraalita olendid kujutavad endast inimkonna jaoks suurt hädaohtu. Ajakirjanik Betley otsustab paljastada maa-aluse laboratooriumi saladuse.
Diego Godín

Diego Roberto Godín Leal (sündinud 16. veebruaril 1986 Rosarios) on Uruguay endine jalgpallur, kes mängis kaitsjana Uruguay, Hispaania, Itaalia, Brasiilia ja Argentina klubides ning Uruguay jalgpallikoondises.
Aastatel 2010–2019 mängis Godín Hispaania La Liga klubis Madridi Atlético. Hooaegadel 2013–2014 ja 2015–2016 valiti ta Hispaania kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2016. aastal valiti ta La Liga aasta parimaks kaitsjaks.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Milano Inter. 2020. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Cagliariga. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Atlético Mineiro, kuid vähese mänguaja tõttu otsustas ta osapoolte kokkuleppel klubist lahkuda. 2022. aasta juunis sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu.
Suvel 2023 teatas Godin profikarjääri lõpetamisest.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Uruguay rahvuskoondises tegi Godín 26. oktoobril 2005 sõprusmängus Mehhiko vastu.
Esimese värava lõi ta Uruguay rahvuskoondises 27. mail 2006 sõprusmängus Serbia ja Montenegro vastu.
2011. aastal tuli ta Uruguay koondisega Copa América võitjaks.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta viimases alagrupimängus 24. juunil värava Itaalia vastu.
2016. aastal lõi ta Copa América Centenario esimeses alagrupimängus värava Mehhiko vastu.
Ta on kuulunud Uruguay koondisse veel ka 2010. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2007., 2015., 2019. ja 2021. aasta Copa Américal ning 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
2022. aasta juuni seisuga on Godín mänginud Uruguay koondises 159 korda, millega on ta Uruguay koondise rekordinternatsionaal.
Suguselts

"Suguselts" on 1981. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Lihtne ja südamlik maanaine Maria Konovalova sõidab oblastikeskusesse külastama oma tütart Niinat ja lapselast Iriškat. Kuid Marial on väga raske mõista oma tütre ellusuhtumist ja mentaliteeti.
Andres Kull

 
Andres Kull (sündinud 5. detsembril 1970) on Eesti laskesportlane. 
Ta on tulnud Eesti meistriks jahilaskmises aastatel 2010–2014 ning onud Eesti parim meeslaskur 2012. ja 2013. aastal.
Andres Kull on pärit Tõrvast. Laskespordiga tegeleb juba 31 aastat, noorpõlves tuli mitu korda ka Nõukogude Liidu juunioride meistriks. Laskespordiga tegeleb ka Andrese vanem vend Arno Kull.
Saavutused.
Veel saavutusi
Algusaastad.
Andres Kull täitis 1984. aastal esimesena noorima sportlasena Nõukogude Liidus meistersportlase normatiivi. Ta tegi seda lausa kaks korda, enne kui saavutus ametlikult kinnitati, sest alla 16-aastastel ei läinud tulemused arvesse.
Aastatel 1989–1991 teenis Andres Kull aega Vilniuses nõukogude sõjaväes, millest suurema osa ajast viibis jahilaskmise võistlustel ja treeningulaagrites üle Nõukogude Liidu. 
Eesmärgid aastateks 2017–2020.
2017. aastal on Andres Kulli eesmärk võistelda maailma karikasarjas Indias, Mehhikos, Küprosel ja Saksamaal, Euroopa meistrivõistlustel Aserbaidžaanis Bakuus, maailmameistrivõistlustel Venemaal Moskvas ning jõuda 2020. aastal Tokyo olümpiamängudele. 
Töö.
Andres Kull töötab G4S Eestis, olles 2001. aastast ametis autohooldespetsialistina ja 2014. aasta lõpust haldusspetsialistina. Turvavaldkonnaga on ta olnud seotud kogu töise elu. 1993. aastal sai tema karjäär alguse Hansapangas rahavedajana ja sealt edasi 1997. aastal endise Sularahakeskuse rahaveo vahetuse ülemana. 
Isiklikku.
Andres Kullil on kolm last: tütred Lisett-Kristlyn ja Anett ning poeg Ander. Koos käiakse jalgratastega sõitmas ja Eestimaad avastamas. 
Andres Kull on kirglik jahimees.
Franz Otto

Franz Otto (1530–1559) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst ning valitses aastast 1555 kuni oma surmani. Ta juhatas vahevalitsust.
Surm lendutõusul

"Surm lendutõusul" on 1982. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Noor teadlane Igor Krõmov on ametis salajases instituudis, kus ta töötab välja soomusterase eksperimentaalseid sorte. Krõmov tutvub noore naise Noraga, kes räägib, et ta on etnograaf Baltikumist. Tegelikult on ta aga välismaa luureagent "Gilbert". Nora kingib Krõmovile käekella, mis on tegelikult pealtkuulamisseade. Pahaaimamatult salvestab Krõmov oma käekellaga salajasi koosolekuid. Välismaa luureagendid püüavad Krõmovit värvata, kuid ta keeldub kategooriliselt. Krõmov hukkub luureagentide käest põgenedes liiklusõnnetuses. KGB töötajad peavad välismaa luurajad lennujaamas kinni.
Heinrich (Braunschweig-Dannenberg)

Heinrich III (1533–1598) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst ning valitses aastast 1559 kuni oma surmani hertsogkonna Dannenbergi osa üle.
Abielu ja lapsed, kes jõudsid täisikka.
Aastal 1569 abiellus Heinrich Ursula von Sachsen-Lauenburgiga, Franz I von Sachsen-Lauenburgi tütrega. Neil olid järgmised lapsed:
Christian Ludwig (Braunschweig-Lüneburg)

Christian Ludwig (25. veebruar 1622 Herzberg am Harz – 15. märts 1665 Celle) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastatel 1641–1648 ning Lüneburgi vürst 1648. aastast kuni surmani.
NanoID

 NanoID on Eestis väljatöötatud varakaitsemoodus, mis võimaldab unikaalsete turvaelementide abil oma jalgratta märgistada ja registreerida. 
NanoID idee seisneb jalgrattale paigutavates ilmastikukindlates reflektorturvakleebises ja mikromärkides, mis kannavad jalgratta registreerimisnumbrit. Märgid on valmistatud titaanist, millele on seerianumbrid peale graveeritud.
Turvamärkidele esitati patendiavaldus 2013 detsembris.
NanoID teeb koostööd politseiga.
Jevgeni Samoilov

Jevgeni Samoilov (vene Евгений Валерианович Самойлов; 16. aprill 1912 Peterburi – 17. veebruar 2006 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja.
Tema tütar Tatjana Samoilova oli samuti tuntud näitleja.
Ida-Hiina Pedagoogikaülikool

Ida-Hiina Pedagoogikaülikool (hiina lihtsustatud kirjaviisis 华东师范大学, traditsioonilises kirjaviisis 華東師範大學, pinyinis Huádōng Shīfàn Dàxué) on ülikool Hiina Rahvavabariigis Shanghais.
1951. aastal asutatud ülikool on üks Hiina prestiižsemaid ülikoole.
Lustivere II maailmasõja matmispaik

Lustivere II maailmasõja matmispaik oli Teise maailmasõja aegne matmispaik Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonna Põltsamaa valla Lustivere külas.
Matmispaik paiknes Lustivere mõisa pargis. Väidetavalt oli Lustiverre maetud Teises maailmasõjas Nõukogude poolel langenud sõjaväelased. 
Viimane mälestusmärk püstitati 1975. aastal (kujur Ole Ehelaid) ning nimetahvlitel oli 38 langenu nimi. 1997. aastast oli matmispaik riiklik ajaloomälestis.
Väljakaevamistel 26. septembril 2023 leiti 51 inimese säilmed. Need maeti 17. novembril 2023 ümber Põltsamaa II maailmasõja matmispaika. Mälestusmärk teisaldati samuti Põltsamaa II maailmasõja matmispaika, kust eelnevalt oli eemaldatud sealne 1947. aasta mälestusmärk.
Fox Plaza (Los Angeles)

Fox Plaza (ka 20th Century Fox Plaza) on 35-korruseline 150 meetri kõrgune postmodernistlik pilvelõhkuja Los Angeleses Century Citys aadressil 2121 Avenue of the Stars. Hoone valmis 1987. aastal ning selle arhitektid on Scott Johnson, Bill Fain ja William L. Pereira. 
Hoone kuulub Orange'i maakonnas tegutsevale kinnisvarafirmale Irvine Company ning seal asub filmistuudio 20th Century Fox peakontor. Hoone 34. korrusel oli pärast Ameerika Ühendriikide presidendi Ronald Reagani erruminekut aastaid tema apartement.
Pilvelõhkuja on tuntud mitmest filmist. Nimega Nakatomi Plaza oli hoone filmi "Die Hard" (Visa hing, 1988) peamine sündmuspaik. Hoone ja selle kõrvalhoone oli peamisteks võttepaikadeks komöödiafilmis "Airheads" ("Eetrihullud", 1994). Hoone fuajee oli ka filmi "Speed" ("Kiirus", 1994) avastseeni toimumispaik.
Teabevastupanu

Teabevastupanu (ukraina keeles "Інформаційний спротив") on Ukraina valitsusvälise organisatsiooni "Sõjalis-poliitiliste uuringute keskus" (Kiiev) algatusel ellu kutsutud projekt, mille peaülesandeks on avaldada vastumõju Ukraina infoväljale peamistelt sõjalisel, majanduslikul ja energeetilisel, samuti infoturbe alal tekkivatele välisohtudele. Teabevastupanu alustas tegevust 2014. aasta 2. märtsil (Venemaa sõjaline invasioon Krimmi).
Teabevastupanu koordinaatoriks on "Sõjalis-poliitiliste uuringute keskuse" direktor Dmõtro Tõmtšuk, kes teatas grupi loomisest oma Facebooki lehel 2014. aasta 5. märtsil, ja teised.
10. novembril 2014 teatas Teabevastupanu kevadel alanud koostöö lõpetamisest Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni esindajatega Ida-Ukrainas.
Georg Wilhelm (Braunschweig-Lüneburg)

Georg Wilhelm (26. jaanuar 1624 Herzberg am Harz – 28. august 1705 Wienhausen) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst ning Lüneburgi vürst. Aastal 1689 okupeeris ta Saksi-Lauenburgi hertsogkonna.
Aleks Raja

Aleks Raja (24. veebruar 1928 – 7. juuni 2014) oli eesti tantsupedagoog.
Aleks Raja juhendas rahvatantsurühmi Jõgeva-, Valga- ja Tartumaal ning oli üks maakonna laulu- ja tantsupidude korraldajaid. 
Ta oli lasterühmade liigijuht ja assistent noorte- ja üldtantsupidudel.
Johann Friedrich (Braunschweig-Calenberg)

Johann Friedrich (25. aprill 1625 Herzberg am Harz – 18. detsember 1679 Augsburg) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastast 1665 kuni oma surmani. Pöördus aastal 1651 katoliiklusse, olles ainus oma perekonnast.
Lapsed.
Johann Friedrich abiellus 30. novembril 1668 Benedicta Henriette von der Pfalziga. Nad said neli tütart:
Keila kultuurimälestiste loend

See artikkel loetleb üles kõik Keila linnas asuvad kultuurimälestised.
Loendis on 5 ajaloomälestist, 4 arheoloogiamälestist, 10 ehitismälestist ja 40 kunstimälestist ehk kokku 58 kultuurimälestist (kuna Keila kirikuaed on arvel nii arheoloogia- kui ka ehitismälestisena).
Orange'i maakond

Orange'i maakond (inglise keeles Orange County) on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Kes koputab mu uksele

"Kes koputab mu uksele" on 1982. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Näitleja Gera juures on koos sõpruskond. Parajasti ennustatakse vaha valamisega tulevikku, kui korraga heliseb uksekell. Sisse tormab tüdruk Alja, kes väidab, et pätid ajavad teda taga. Hoovil ongi näha kahte kahtlast tüüpi, kes varsti ära lähevad. Alja räägib, et ta läinud külla ühtedele poistele, keda ta pealiskauselt tundnud. Nende juures aga läinud jamaks, üks poiss võtnud noa välja ning Alja pidanud põgenema, nii et isegi ta jope jäänud nende juurde ja koduvõtmed jope taskusse. Alja jääb seetõttu Gera korterisse ööbima. Hommikul käib Gera vastasmajast asuvast korterist Alja jopet ära toomas. 
Varsti ilmub näitleja korteri ukse taha tundmatu tüüp, kes küsib Alja järele. Niina vastab, et ei tea Aljast midagi. Mõni aeg hiljem küsivad ühed kahtlased tüübid kodumaja lähedalt Gera käest Alja järele. Nad tahavad teada ta elukohta. Nad teavad, et Alja olevat ühele Gera külalisele oma aadressi öelnud. Selgub, et arst Viktor Pavlovitš küsiski Aljalt aadressi. Niina läheb koos sõbranna Lauraga sellelt aadressilt Aljat otsima, et selgust saada, miks teda taga otsitakse ja milles probleem üldse on. Korteriperenaine laseb nad sisse, seejärel aga lukustab ukse ja kutsub miilitsa. Selgub, et Alja oli oma üüritoast lahkunud, jättes kahe kuu üüri maksmata. Samuti viis ta kaasa korteriperenaise asju. Saabuvad miilitsad ja viivad Niina ja Laura jaoskonda, kust nad küll Igori sekkumisel varsti vabastatakse.
Aljale aga meeldib Gera ja ta käib mitmel korral teatris, et teda näha. Ühel õhtul läheb Gera pärast etendust Alja juurde ja alustab temaga juttu. Lõpuks räägib Alja, et ta sai tuttavaks kurjategijatega ning abistas neid. Põhiliselt müüs edasi varastatud ja röövitud asju. Lahkuda aga nende juurest ei saa, see neile ei meeldiks. Alja oleval tehnikumi pooleli jätnud ja ühiselamust oli ta välja visatud. Gera on kuuldust vapustatud. Korraga ilmuvadki pätid kohale. Keegi olevat neile rääkinud, et Alja käib viimasel ajal palju teatris. Pätikamp lahkub koos Aljaga. Gera jääb küll esialgu vaatama, kuid läheb neile siis järele. Tal tekib ühe pätiga rüselus ja see pussitab teda.
Gera sattub haiglasse. Alja käib arsti juures ja küsib, et kas ta ei saaks verd anda. Arst vastab, et neil pole seda vaja. Filmi lõpus tulevad Gera ja Alja kohtuhoonest välja ja vaatavad, kuidas militsionäärid pätid ja Alja ära viivad.
Villem Ahas

Villem Ahas (20. veebruar 1925 Räpina vald – 17. juuni 2014) oli soomepoiss ja Soome Sõjaveteranide Eesti Ühenduse juhatuse liige.
Ta lõpetas 1943. aastal Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 
Kuna ta ei soovinud teenida Saksa sõjaväes, läks ta Soome, kus astus oktoobris 1943 vabatahtlikuna Soome armeesse ja oli Rajajoel rindel 47. jalaväerügemendi kolmanda pataljoni koosseisus. Seejärel oli ta väljaõppel Porokyläs ja Taavettis, kus lõpetas ohvitseride kursuse lipnikuna. Seejärel võitles ta JR 200 koosseisus Vuoksi rindel. Augustis 1944 tagasi Eestisse ja saadeti Tartu rindele, kus sai 28. augustil Pupastvere lahingus haavata. 
Sakslaste taganemisel otsustas ta kodumaale jääda, kuid mobiliseeriti 1945. aasta jaanuaris Punaarmeesse, kus saadeti tööpataljoni. Siis tuli ilmsiks tema teenimine Soome armees ja ta arreteeriti aprillis 1945; talle mõisteti 15 aastat vangistust ja 5 aastaks asumisele saatmine. Oktoobris 1955 vabanes ta Vorkuta vangilaagrist Komi ANSV-s.
Pärast vabanemist töötas ta Tallinna Ehituskeraamika Tehases, tehases Silikaat ja Silikaltsiidi Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi katsetehases.
Ta oli Soome Sõjaveteranide Eesti Ühenduse juhatuse liige aastast 1998, aastast 2012 oli ta ühingu juhatuse esimees ja 8. aprillil 2014 valiti ta auesimeheks.
Villem Ahas suri 17. juunil 2014 ja ta maeti 26. juunil 2014 Metsakalmistule.
Sisefotoefekt

Sisefotoefekt on niisugune valguse vm elektromagnetkiirguse põhjustatud nähtus, mis tekib tahkes aines, harilikult pooljuhis, kui selles neelduvate footonite energia ületab aine aatomi keelutsooni laiuse.
Sisefotoefekti kirjeldavad põhimõisted on fotojuhtivus ja fotogalvaaniline efekt.
Fotojuhtivus.
Neeldunud valgus tekitab aines täiendavalt laengukandjaid ‒ elektrone ja auke. Sellest tulenevat lisaelektrijuhtivust nimetatakse fotojuhtivuseks. Footonite energia tõstab elektronid valentstsoonist energeetiliselt kõrgemasse juhtivustsooni. Kuna seejuures ületatav keelutsooni laius sõltub materjalist, siis on erinevad ka valguse maksimaalsed lainepikkused (vastavalt minimaalsed sagedused), mis fotojuhtivuse esile kutsuvad: galliumarseniidil 0,85 µm (mikromeetrit), ränil 1,1 µm, germaaniumil 1,8 µm.
Fotogalvaaniline efekt.
Kui valgus langeb pn-siirdele või pooljuhi ja metalli pinna vahelisele tõkkekihile, kaasneb fotojuhtivusega fotoelektromotoorjõu tekkimine: valguse toimel moodustuvad aatomitest vabastatud laengukandjapaarid, mille elektronid lähevad siirde n-kihti ja augud p-kihti, moodustades fotovoolu. Niiviisi muundub valgusenergia vahetult elektrienergiaks. Seda nähtust nimetatakse fotogalvaaniliseks efektiks (inglise k "photovoltaic effect") ehk ventiilfotoefektiks.
Sisefotoefekti kasutamine.
Fotojuhtivusel põhinevad fototakistid, fotodioodid, fototransistorid ja pildisensorid (CCD- ja CMOS-sensorite valgustundlik pind koosneb miljonitest fotodioodest). Fotodioodi vastuvool on suures ulatuses võrdeline dioodile langeva valgusvooga.
Fotogalvaanilise efekti põhiline rakendusala on Päikese kiirgusenergia muundamine elektrienergiaks suurepinnalistes fotodioodides ‒ päikeseelementides ja neist koostatud päikesepatareides.
Giovani dos Santos

Giovani dos Santos Ramírez (sündinud 11. mail 1989 Monterreys) on Mehhiko jalgpallur.
Ta mängib poolkaitsjana Major League Socceri klubis Los Angeles Galaxy. Alates 2007. aastast on ta kuulunud Mehhiko jalgpallikoondisse.
Klubikarjäär.
Dos Santos alustas oma klubikarjääri Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona, tulles läbi klubi noorteakadeemia La Masia.
Pärast ühte hooaega Barcelona põhimeeskonnas siirdus ta Premier League'i klubisse Tottenham Hotspur.
Dos Santos mängis Tottenhamis 2012. aastani ning oli sel ajal laenul ka Ipswich Townis, Galatasarays ja Racing de Santanderis.
2012. aastal liitus ta Hispaania klubiga Mallorca, kust ta hooaeg hiljem siirdus Villarreali.
2015. aastal liitus ta MLS-i klubiga Los Angeles Galaxy.
Koondisekarjäär.
2005. aastal tuli dos Santos Mehhiko noortekoondisega noorte maailmameistriks. Ta võitis turniiril Hõbedase Palli.
Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi ta 9. septembril 2007 mängus Panamaga.
Esimese värava lõi ta Mehhiko rahvuskoondise eest 23. juunil 2009 sõprusmängus Venezuela vastu.
2009. aasta CONCACAF Gold Cupi veerandfinaalis 19. juulil lõi ta värava Haitile. 26. juulil toimunud finaalis lõi värava USA-le, aidates koondisel turniiri võita. Dos Santos valiti lisaks turniiri parimaks mängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.
2011. aasta CONCACAF Gold Cupi teises alagrupimängus 9. juunil lõi ta kaks väravat Kuubale. 25. juunil toimunud finaalis lõi taas värava USA-le ning Mehhiko võitis turniiri.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta kaheksandikfinaalis 29. juunil värava Hollandi vastu.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi esimeses alagrupimängus 9. juulil lõi ta värava Kuubale. Ta võitis Mehhiko meeskonnas kolmandat korda turniiri.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiakoondisega kuldmedali.
Ta kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2011. aasta Copa Américal ning 2013. ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlusel.
Isiklikku.
Ka tema isa Geraldo Francisco dos Santos (tuntud mängijanimega Zizinho) oli jalgpallur. Giovanil on kaks venda: Éder (sündinud 1984) ja Jonathan, kes mõlemad on samuti jalgpallurid.
Ahmed Musa

Ahmed Musa (sündinud 14. oktoobril 1992 Josis) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib parema äärepoolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Fatih Karagümrük ja Nigeeria jalgpallikoondises.
Aastatel 2012–2016 ja hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta Venemaa kõrgliiga klubis Moskva CSKA, millega tuli kolmel korral Venemaa meistriks. Hooajal 2016–17 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Leicester City. 2018. aasta augustis liitus ta Saudi Araabia kõrgliiga klubiga Al-Nassr, kellega tuli kohe esimesel hooajal Saudi Araabia meistriks.
Hooaja 2020–21 lõpus mängis ta Nigeeria kõrgliiga klubis Kano Pillars, kus oli mänginud ka karjääri algusaastatel. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Fatih Karagümrükiga.
Koondisekarjäär.
Nigeeria jalgpallikoondises mängib Musa alates 5. augustist 2010; seal läks ta väljakule vahetusena mängus Madagaskariga. Esimese värava Nigeeria meeskonnas lõi Musa märtsis 2011 sõprusmängus Keenia vastu. 
2013. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste poolfinaalis lõi ta värava Mali vastu. Finaalis võideti Burkina Fasot ja tuldi kolmandat korda Aafrika meistriks.
Musa oli esimene Nigeeria jalgpallur, kes suutis jalgpalli maailmameistrivõistlustel ühes mängus kaks väravat lüüa (2014. aasta MM-il alagrupimängus Argentina vastu).
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus võitis Nigeeria 2:0 Islandit ja Musa lõi Nigeeria mõlemad väravad.
Tsink Plekk Pang

Tsink Plekk Pang oli Tartus aadressil Küütri 6 1999–2014 tegutsenud hiina restoran-pubi.
Tsink Plekk Pang saavutas kiiresti populaarsuse ja oli tuntud mitte üksnes köögi poolest. Söögikoha ruumes toimusid ka näitused (nt Nerva ja Riin Liivamägi), kontserdid, tantsu- ja moeüritused. Kolmandale korrusele rajati vesipiibu-"lounge". Tsink Plekk Pang pakkus toitlustust ka väljaspool Tartut toimuvail üritustel, sealhulgas Viljandi Pärimusmuusika Festivalil. Tähelepanu pälvisid ka hoone välimus ja Martti Ruusi kavandatud sisekujundus.
Kui Tsink Plekk Pang 1999. aasta oktoobris avati, olid omanikud vene taustaga naftaärimees Valeri Nadjuk ning hiljem Muhumaal OÜ-s Muhu Pagarid leivatootmisega tegelenud Martin Sepping, kes oli ka restorani tegevjuht. 2003 omandas ettevõtte Eva Kaitsale kuuluv OÜ Bop Direct. Maja kuulub Korneelia OÜ-le, mille omanik on pikaaegne Salvesti juht Tamara Gubenko. Restoran sulges uksed 29. juunil 2014, omaniku sõnul tuleb selle asemele Tartus Võru tänava alguses tegutsev Asian Chef, mida haldab Tartu ettevõtjale Naresh Modyle kuuluv OÜ Naan.
Enne Hiina söögikohta tegutses samades ruumides ettevõtjale ja muusikule Lauri Laubrele kuulunud söögikoht Dyrrelmatt, nõukogude ajal aga dieetsöökla Tempo.
Saduküla kalmistu

Saduküla kalmistu on kalmistu Kursi kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Saduküla külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas.
Õigeusu kogudus asutati Kursi kihelkonnas 1849. aastal. Tõenäoliselt asutati kalmistu umbes samal ajal, sest kihelkonnakalmistu asetses kaugel. Kalmistu algne suurus oli 1 Riia vakamaa (umbes 0,37 ha). 
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 1,5 km loode suunas. Praegu (juuni 2014) on kalmistu väheses kasutuses, kuid üldiselt hooldatud.
Valdek Jürisoo

Valdek Jürisoo (12. september 1926 Pärispea – 15. detsember 1987 Stockholm) oli eesti zooloog.
Ta on õppinud Tallinna Reaalkoolis, kuid seoses põgenemisega Rootsi lõpetas ta aastal 1947 Sigtuna Eesti Gümnaasiumi. 1958. aastal kaitses ta Stockholmi Ülikoolis filosoofiakandidaadi väitekirja, 1961. aastal samas filosoofialitsentsiaadi väitekirja ja 1961. aastal tööga "Agro-ecological studies on leafhoppers (Auchenorrhyncha, Homoptera) and bugs (Heteroptera) at Ekensgård farm in the province of Hälsingland, Sweden" filosoofiadoktori väitekirja. Ta oli korporatsiooni Ugala vilistlane.
Valdek Jürisoo töötas aastail 1955–1961 Rahvuslikus Taimekaitse Instituudis (Statens Växtskyddsanstalt). Seejärel töötas ta lektorina Sundbybergi Gümnaasiumis.
Ta oli E.E.L.K. Stockholmi koguduse juhatuse liige ja organisatsiooni Eesti Teaduslik Selts Rootsis liige. Tema hobiks oli laulmine (ta kuulus bassi häälerühma).
Isiklikku.
Valdek Jürisoo tutvus oma tulevase abikaasa Ingrid Seimiga (1930–2014) Stockholmis Eesti Noortekooris, neil sündisid poeg Mart (1950–2014) ja tütar Ann (1963–).
PiibeLeht

PiibeLeht on Aravete Keskkooli koolileht. Nime on see saanud kooli juurest kulgeva Piibe maantee järgi. Koolimaja aadress on nimelt Piibe maantee 21.
Ajaleht ilmub alates 1993. aastast (välja arvatud aastad 2010-2012).
Polioviirus

Polioviirus (inglise "poliovirus") on viirus, mida peetakse lastehalvatuse tekitajaks inimestel ja eksperimentaalselt muudelgi imetajatel. 
Varem on laste seljaajuhalvatust tekitavat viirust nimetatud ka neurotroopseks ultraviiruseks. 
Klassifikatsioon.
Polioviirusel klassifitseeritakse tänapäeval kolm serotüüpi: "PV1", "PV2", ja "PV3". 
Morfoloogia ja kirjeldus.
Reservuaarid.
Viiruse looduslikuks reservuaariks on harilikult inimesed.
Elulemisvõime ja paljunemine.
Polioviirus säilitab virulentsuse mitme kuu vältel ka väljaspool peremeesorganismi: vees kuni 100 päeva ja roojas kuni 6 kuud. Polioviirus talub hästi külmutamist (laboritingimustes säilib viirus aastaid). 
Varem (1957) on viirust leitud ka toiduainetest, näiteks piimast ja võist.
Arvatakse, et polioviirus hävib kuumutamisel, keetmisel, kuivatamisel, ka UV-kiirguse ja formaldehüüdi sisaldavate desinfitseerivate vahendite toimel.
Polioviirus siseneb organismi küll enamasti epiteelkudede kaudu, kuna viirus asub tervete, haigete inimeste ja rekonvalestsentide nina limaskestal. Soolte kaudu siseneb polioviirus vistseraalsete närvikiudude kaudu ganglionidesse ja seljaajusse. Sealt liigub viirus (oletati varem) lümfiteede kaudu rakuvälises ruumis ja perifeersetes närvides olevate veresoonte kaudu seljaajju ning tekitab seal lümfotsütaarset põletikku. Põletiku tagajärjel arenevad rakkude nekroosid, neurogliia vohamine, sklerootilised ja atroofilised protsessid. . 
Arvatakse, et paljuneb viirus lümfisüsteemi kudedes ja närvisüsteemi rakkudes (sh motoneuronid).
Lastehalvatus inimestel.
Polioviirused on obligatoorsed intratsellulaarsed parasiidid, kes võivad vastuvõtlikele inimestele üle kanduda kas fekaal-oraalse või oraalse kontakti kaudu, ja lastehalvatust põhjustada.
Laste seljaajuhalvatuse aluseks on seljaaju eessarvede ja ka peaaju osade osaline kahjustus..
Raskekujuline müasteenia inimestel.
Mõne raskekujulist müasteeniat põdeva müasteeniku tüümuses on tuvastatud polioviirusega nakatunud makrofaage.
Biomeditsiin.
Polioviiruse kunstlikuks reservuaariks on inimeste poolt loodud laboratooriumid ja 'elavat' metsikut polioviirust sisaldavad preparaadid. 
1908. avastasid Karl Landsteiner ja Erwin Popper polioviiruse.
1948. aastal avastas dr John Franklin Enders koos kolleegide dr Thomas Huckle Welleri ja dr Frederick Chapman Robbinsiga, et külmikust võetud polioviirus kasvas hästi imikutelt kirurgiliste protseduuride käigus eemaldatud neerukudedel. Hilisemad katsed näitasid, et viirus kasvas ka aju-, naha-, lihas- jt kudedes. Nimetatud doktorid said oma avastuse eest 1954. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Patogeense biopreparaadina.
Kinnitamata andmetel on Nõukogude Liidus püütud valmistada ka polio- ja "Ebolavirus"'e geneetiliselt muundatud "hübriidviirust" "Ebolapox", mida oleks võimalik kasutada biorelvana.
KidZoneTV

KidZone Max on eestikeelne lastele suunatud telekanal. See alustas tegevust 13. juunil 2013. Tütarkanal on KidZone mini.
Kanal edastab saateid ka Lätti ja Leetu, kus saateid edastatakse läti ja leedu keeles.
ZALA 421-08

ZALA 421-08 on Venemaal Iževskis ettevõtte ZALA Aero arendatav ja toodetav mitmeotstarbeline pisidroon.
Ajalugu.
Üks ZALA 421-08 tulistati alla 2014. aasta juuni lõpul Ukrainas Luhanski oblastis Venemaa piiri lähedal.
Paik (lapp)

Paik on riide-, naha- vm tükk või lapp, millega parandatakse või tugevdatakse katkist või kulunud kohta esemel, ehitisel vm.
Ühe või mitme paiga kinnitamist nimetatakse paikamiseks või lappimiseks. Paigatakse riideesemeid, eriti kohtadest, kus need kõige rohkem kuluvad, näiteks püksipõlved ja -tagumik, varrukate küünarnukikohad, jalanõude tallaalused. Paigatakse ka näiteks katkist katust.
Jüri Tiidus

Jüri Tiidus (sündinud 15. detsembril 1986 Pärnus) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (24. lend). Ta oli aastatel 2010–2012 vabakutseline näitleja. Aastast 2012 on ta Eesti Draamateatri näitleja.
Raevu päev

Raevu päev, ka viha päev, on ladinakeelse fraasi dies irae tõlge. Raevu päev kanda mitut tähendust.
Raevu päev on mitme teose pealkiri:
Macroscelides micus

Macroscelides micus on torukoonlaste sugukonda torukoonu perekonda kuuluv imetaja.
Liigi esindajaid on kohatud ainult Namiibia loodeosa kivises kõrbes väga piiratud alal. Esimesed leiud tehti 2006. aastal ning 2014. aastal tunnistasid John Dumbacher ja tema kolleegid selle uueks liigiks.
"Macroscelides micus" näeb välja nagu pika toruja koonuga hiir. Ta on umbes 19 cm pikkune ja kaalub keskmiselt 28 grammi. Tal on punakas karvkate ning suhteliselt pikad ja peenikesed jalad.
"Macroscelides micus" toitub putukatest.
Lalsi kalmistu

Lalsi kalmistu on kalmistu Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lalsi külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Õigeusu kogudus asutati Kolga-Jaani kihelkonnas 1847. aastal. Õigeusklikke maeti algul Põltsamaa vanale õigeusu kalmistule, kuni rajati Kolga-Jaani õigeusu kalmistu Lalsi külla, mis pühitseti 11. detsembril 1850. 
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes kolmveerand kilomeetrit põhja suunas. Praegu (juuni 2014) on kalmistu kasutuses ja üldiselt hooldatud.
Christian Ludwig

Christian Ludwigi nime on kandnud mitu valitsejat:
Linda Sõber

Linda Sõber (26. aprill 1911 Rannu vald, Tartumaa – 4. aprill 2004 Sanremo, Itaalia) oli eesti skulptor.
Elukäik.
Talurentniku perekonnast pärit Linda Sõber lõpetas 1930. aastal Tartu Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlastegümnaasiumi ning astus 1931. aastal Kõrgemasse Kunstikooli Pallas, kus õppis skulptuuri peamiselt Anton Starkopfi skulptuuriklassis. Ta lõpetas Pallase 1938 ning töötas aastail 1938–1944 Tartus vabakunstnikuna, kuuludes koos Amanda Jasmiini, Lydia Laasi, Salme Riigi ja Leontine Lind-Karuga Pallases kunstihariduse omandanud esimesse eesti naisskulptorite põlvkonda. 
Põgenes kolmanda Nõukogude okupatsiooni eest Suure põgenemise lainel 1944. aastal Saksamaale ja siirdus sealt 1950. aastal koos pojaga Itaaliasse Sanremosse.
Looming.
Linda Sõber esines kunstinäitustel juba õpinguaastail, olles üks 1930. aastate II poole tunnustatumaid ja lootustandvamaid noori skulptoreid. Vabaloomingu aastaist Tartus on säilinud aktifiguure ja büste peamiselt kipsis, vähemal määral pronksi valatuna.1940.aastal pälvis ta auhinna Stalini büsti eest, mille koopiatega kaeti Eestis kogu avalik ruum. 1943. aastal pälvis ta auhinna Lydia Koidula ausamba projekti eest. Tema tegevusest paguluses on väga vähe andmeid. Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis asuvad tema teosed "Tantsijatar Helle Viidase portree" (1938), "Istuv tüdruk" (1938), "Naise büst" 1930. aastaist jt.
Isiklikku.
Oli abielus skulptor Endel Kübarsepaga.
Alexandre Brongniart

Alexandre Brongniart (10. veebruar 1770 Pariis – 7. oktoober 1847 Pariis, Prantsusmaa) oli prantsuse keemik, mineraloog ja zooloog. 
Tema kirjeldatud taksonid on tähistatud nimega Al.Brongn.
Haridus ja töö.
Ta töötas Pariisis École de Minesis juhendajana. 1800. aastast surmani töötas ta Sèvre'i portselanitehase direktorina.
Panus teadusse.
Brongniart avaldas 1800. essee "Essai d’une classification naturelle des reptiles", milles kirjeldas roomajate uut klassifikatsiooni. Roomajate klassi liigitas ta neli seltsi: "Batrachia" (tänapäeval klass "Amphibia"), "Chelonia", "Ophidia" (tänapäeval on maolised soomuseliste seltsi alamselts) ja "Sauria".
Lisaks avaldas ta kirjatöid mineraloogia ja keraamika vallas.
Alexandre Brongniart'd peetakse esimeseks, kes järjestas kronoloogiliselt tertsiaari geoloogilised üksused ja kirjeldas need.
Isiklikku.
Arhitekt Alexandre-Théodore Brongniart oli Alexandre Brongniart' isa. Brongniart abiellus Jeanne Cécile de Coquebert Montbret'ga. Neil sündis üks poeg Adolphe-Théodore Brongniart (elukutse botaanik) ja tütred Hermine Brongniart ja Mathilde Brongniart.
Tunnustus.
1823. aastal valiti ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Salme Rosalie Riig

Salme Rosalie Riig (ka Riig-Schönberg ja Riig-Reiman 12. august 1903 Pärnu – 5. september 1973 Palo Alto, California) oli eesti skulptor ja graafik.
Ta lõpetas 1922 Pärnu tütarlastegümnaasiumi ja 1924 Stettini (Szczecini) kodumajanduskooli ning töötas Tartus majapidamisõpetajana. 1934. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kunstiajaloolasena ning 1943. aastal kunstikooli Pallas skulptuuriosakonna, kus õppis Anton Starkopfi juhendamisel. Kunstinäitustel hakkas esinema juba 1938. aastal. Tema väikesed aktifiguurid ja uusasjalikud seinapannood oli 1930. aastate teisele poolele omaselt natuurilähedased. 
Põgenes Eestist 1944. aastal. Asus esmalt Rootsi, sealt edasi 1949 Argentinasse ja 1968 USA-sse. Jätkas kunstnikuna tegutsemist ka Argentinas, pälvides 1951 Salon Nationali välismaalaste preemia ja 1957 Buenos Airese Salon Municipali Yrurtua auhinna. Käsitles oma loomingus mütoloogilisi ja Piibli teemasid.
Jackson Martínez

Jackson Arley Martínez Valencia (sündinud 3. oktoobril 1986 Quibdós) on Colombia jalgpallur, kes mängib ründaja Portugali kõrgliiga klubis Portimonense.
Ta mängis karjääri algusaastatel kodumaal Independiente Medellín. 2009. aastal suundus ta Mehhiko klubisse Chiapas. 2012. aastal liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Porto, kus mängis kolm hooaega ja oli kõigil neil hooaegadel Portugali liiga suurim väravakütt, lüües kõigil hooaegadel liigas vähemalt 20 väravat.
2015. aastal siirdus ta Madridi Atléticosse, kuid ei suutnud seal enam nii edukalt esineda. Hooajal 2015–16 pääses ta Hispaania kõrgliigas väljakule 15 mängus ja lõi vaid kaks väravat. Juba samal hooajal liitus ta 42 miljoni euro eest Hiina kõrgliiga klubiga Guangzhou Evergrande. Hiinas läks Martínezel veel halvemini, sest ta jäi vigastuse tõttu eemale kogu 2017. aasta hooajast. 2018. aasta augustis suundus ta laenule Portimonensesse.
Debüüdi Colombia rahvuskoondises tegi Martínez 2009. aasta 5. septembril 2010. aasta MM-i valikmängus Ecuadori vastu. Samas mängus lõi ta ka rahvuskoondises esimese värava.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta viimases alagrupimängus 24. juunil kaks väravat Jaapani vastu.
Rahvuskoondises mängis Martínez kuni 2015. aastano
Zenit

Zenit ('seniit') võib tähendada mitut asja.
Viil (perekonnanimi)

Viil on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Viil 188 inimesel (93 mehel ja 95 naisel). Perekonnanimede levikult on Viil meeste puhul 898. ja naiste puhul 1012. kohal.
Pääru Oja

Pääru Oja (sündinud 16. mail 1989 Tallinnas) on eesti näitleja.
Haridus ja töökäik.
Pääru Oja lõpetas 2008. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi. 2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (25. lend). 
Aastatel 2012–2020 töötas ta Eesti Draamateatris näitlejana, pärast seda on olnud vabakutseline. Ta mänginud mitmete teatrite ja etendusasutuste lavastustes: Emajõe Suveteater / Karlova Teater, VAT Teater, Lavastusprojektid, Kanuti Gildi Saal, Kellerteater, Ekspeditsioon.
Oja on osalenud noortele filminäitlejatele mõeldud programmides "Black Nights Stars" (2018 Pimedate Ööde filmifestivalil) ja "European Shooting Stars" (2020 Berliini filmifestivalil).
2024. aasta seisuga on Pääru Oja mänginud kümmekonnas filmis. Tema filmirollidest peetakse üheks jõulisemaks Juhan Liivi kehastamist filmis "Vari" (2024). Ta on esimene eesti näitleja, kes on mänginud kahes Netflixi sarjas („Vikings: Valhalla“, 2022, ja „Shadow and Bone“, 2023).
Koos Mikk Saare, Jaan Söödi ja Allan Vainolaga on Pääru Oja osalenud aastalõpukontserditel "Sinus endas talv" ja suvekontserdisarjas "Igavest elu lõppevas öös".
Isiklikku.
Tema isa on näitleja Tõnu Oja ja vend on Kaarel Oja. Näitleja ja teatrijuht Rein Oja on tema onu.
Pääru Oja elukaaslane on kunstnik Rebeca Rosalie Parbus.
Kristjan Üksküla

Kristjan Üksküla (sündinud 10. augustil 1987 Tallinnas) on eesti näitleja.
Haridus.
Ta lõpetas aastal 2006 Vanalinna Hariduskolleegiumi ja aastal 2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (24.lend).
Elukäik.
Kristjan Üksküla oli aastatel 2010–2020 Tallinna Linnateatri näitleja ning hiljem vabakutseline. 2022. aastast on ta Theatrumi näitleja.
Üksküla on olnud aastast 2012 Vanalinna Hariduskolleegiumi Teatrikooli ja aastast 2013 Tallinna Balletikooli näitlejameisterlikkuse õpetaja.
Lisaks on ta vokaalansambli Kiivad Armastajad asutaja ja kunstiline juht (aastast 2009), andnud omaloomingu kontserte Vanalinna Muusikamajas, Kloostri Aidas, Tallinna Linnateatris jm (ilmunud on heliplaadid). Ta on avaldanud luulekogu "Kevadekuulutus" (2011, 2. trükk 2016).
Isiklikku.
Tema vanaisa oli näitleja Aarne Üksküla ja vanaema näitleja Siina Üksküla. Tema õde on näitleja Sandra Uusberg.
Kristjan Üksküla abikaasa Ketter on õpetaja ja neil on tütred Stella ja Sofia.
Kuseelundid

Kuseelundid ( ladina "organa urinaria") on paljude selgroogsete loomade urogenitaalsüsteemi osa. Kuseelundite hulka kuuluvad neerud, kusejuhad, kusepõis ja kusiti (nii mees- kui naiskusiti). 
Kuseelundid on embrüoloogiliselt päritolult sarnased suguelunditega(Roosalu, 2010: 127).
Vahel liigitatakse kuseelundid ka kuseteede ("viae urinariae") kaupa: alumised kuseteed moodustavad kusepõis ja kusiti ning ülemised kuseteed neeruvaagnad ja kusejuhad. 
Süstemaatiline anatoomia.
Kuseelundid moodustavad suguelunditega tervikliku urogenitaalsüsteemi ja need on kantud kehtivasse looma anatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria.
Patoloogia inimestel.
Uroloogia.
Kuseelunditega seostatakse inimestel mitmeid haiguslikke seisundeid nagu tsüstiit, neeruvaagnapõletik ja eesnäärmehaigused.
Vladimir Penart

Vladimir Penart (10. detsember 1925 – 1. september 2015) oli Eesti NSV Siseministeeriumi töötaja.
Penart töötas Eesti NSV Siseministeeriumi Elva Rajooniosakonna ülemana ning 1953. aasta suvel valmistas ette ja korraldas Oskar Rudolf Rummi tapmise, kes varjas ennast okupatsioonivõimude repressioonide eest.
23. juunil 1953 kohtus Penart Elvas ennast kriminaalvastutuse eest varjava Rudolf Tuviga, kelle värbas NSV Liidu Siseministeeriumi mõrvaragendiks (agent–bojevik) hüüdnimega "Aus" ja tegi talle ülesandeks tappa Rumm. Lisaks Tuvi põhjalikule instrueerimisele kuidas tapmist korraldada, siseministeeriumi töötajatega sidet pidada ja ohvriga kontakti saavutada – andis Penart Tuvile ka püstoli TT ja 16 lahingpadrunit. Tuvi tappis Rummi lasuga kuklasse 3. augustil 1953, kasutades Penartilt saadud püstolit.
Järgmisena pidi Tuvi uurima välja Vendo Saksi asukoha ja tema abistajate nimed. Eesti NSV Siseministeeriumi Elva Rajooniosakond viis Tuvilt saadud info alusel 17. septembril 1953 Palupera valla Kure küla Kasemäe talus läbi "tšekistliku-sõjaväelise operatsiooni", mille käigus tapeti vastupanu mitteosutanud Vendo Saks sihilikult tulirelvalaskudega. Operatsiooni läbiviimise eest vastutas Eesti NSV Siseministeeriumi Elva Rajoonikomitee ülemana Penart.
Järgmisena pidi Tuvi selgitama välja metsavend Paul Miksi asukoha. 17. veebruaril 1954 viidi Palupera valla Astuvere küla Piiri talus läbi "tšekistlik operatsioon", mille käigus vastupanu mitteosutanud Paul Miks tapeti tulirelvalaskudega, kusjuures Penart võttis isiklikult tulistamisest osa.
Kohtupidamine Penarti üle.
Ta oli Venemaa kodanik. 2002. aastal Valga maakohtus Penart ennast inimsusvastastes kuritegudes süüdi ei tunnistanud ja kaebas süüdimõistva otsuse edasi nii ringkonnakohtusse ja esitas kaebuse Euroopa Inimõiguste Kohtusse. 24. jaanuar 2006 jõudis kaebus Penart "versus" Eesti arutamisele Euroopa Inimõiguste Kohtus, mis sedastas: "Kohus leiab, et kaebus on ilmselgelt põhjendamatu ning tuleb jätta läbi vaatamata vastavalt konventsiooni artikli 35 lõigetele 3 ja 4. Sellest lähtuvalt tunnistab kohus ühehäälselt kaebuse vastuvõetamatuks".
Neeruvärat

Neeruvärat (ladina keeles "hilum renalis", "hilus renalis") on paljude selgroogsete loomade kuseelund. Neeruvärat paikneb süvendina neeru nõgusas servas ja tema kaudu kulgevad neeruarter, neeruveen, kusejuha, närvid ja lümfisooned. 
Süstemaatiline anatoomia.
Neeruvärat on kantud kehtivasse loomaanatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria. 
Varem liigitati inimeste anatoomias neeruvärat kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).
Imetajatel.
Inimestel.
Neerul on nõgusal küljel lülisamba suunas süvend neeruvärat, mis suundub neeru sees olevasse neeruurkesse ("sinus renalis"), kus paiknevad neeruvaagen koos väikeste ja suurte neerukarikatega.
Neerunäsa

Neerunäsaks (ladina "papilla renalis") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel neeru säsi moodustavate neerupüramidi tippu, mis ulatub neeruurkesse. 
Neerunäsades paiknevad näsajuhad ("ductus papillares"). 
Süstemaatiline anatoomia.
Neerunäsa on kantud kehtivasse looma anatoomia standardisse "Nomina Anatomica Veterinaria"-sse. 
Imetajatel.
Inimestel.
Neerunäsad on neerupüramiidide tipud, mis ulatuvad neeruurkesse.
Patoloogia.
Nefroloogia.
Inimestel seostatakse neerunäsadega peamiselt nefrotoksiliste keemiliste ainete (sh mittesteroidsed põletikuvastased ravimid nagu ibuprofeen, atsetüülsalitsüülhape jpt koos vedelikupuudusega) toimel tekkivat neeru medullaarnekroosi.
Roomamine

Roomamine on kulgemisviis, mille puhul organism liigub edasi kehaga pinnale toetudes. Saab eristada neljajalgsete loomade roomamist, mille puhul kõht on pinnaga kontaktis või sellele väga lähedal, ning edasiliikumine toimub kõigi nelja jäseme abil (nt inimesel, krokodillil), ning jäsemeteta loomade roomamist, mis toimub keha venitamise, lühendamise, painutamise, looklemise abil (nt maod).
Inimesel on roomamine esimene omandatav liikumisviis.
Neeru fibrooskihn

Neeru fibrooskihn (ladina keeles "capsula fibrosa renis") on paljudel selgroogsetel loomadel neerule kinnituv ja seda ümbritsev sidekoekiht. 
Neeru fibrooskihnu peal paikneb neeru rasvkihn ("capsula adiposa renis"). Seda omakorda ümbritseb neerufastsia ehk tihe sassiskiuline sidekude, mis seob neeru ümbritsevate organitega. 
Neeru fibrooskihnu areng, anatoomia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Süstemaatiline anatoomia.
Neeru fibrooskihn on kantud kehtivasse loomaanatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria. 
Käesoleval ajal kehtivas inimese anatoomia standardis Terminologia Anatomica kuulub neeru fibrooskihn kuseelundite süsteemi. 
Varem liigitati neeru fibrooskihn kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).
Imetajatel.
Inimestel.
Neeru fibrooskihnu varustavad verega neeru-sagaratevahearterid ja innerveerivad sümpateetilise närvisüsteemi närvid. 
Patoloogia.
Inimestel seostatakse neeru fibrooskihnuga mitmeid pahaloomulisi kasvajaid.
Kiievi ja kogu Vene metropoliit

Kiievi ja kogu Vene metropoliit (ukraina keeles "Митрополит Київський та всієї Русі", vene keeles "Митрополит Киевский и всея Руси") oli Kiievi-Vene riigis ja selle järglasriikides Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi alluvuses tegutsenud Kiievi metropoolia eestseisja tiitel aastatel 988–1461.
Ajalugu.
Õigeusu vastuvõtmisega Bütsantsist Kiievi suurvürsti Vladimir Püha poolt 988. aastal laienes ristiusk riigiusuna Kiievi-Vene riigis.
Kiievi metropoolia oli Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi alluvuses. 9. sajandist olid idakirik ja läänekirik hakanud üksteisest eralduma, kui Rooma patriarhid hakkasid teistelt patriarhidelt allumist nõudma. Et Bütsantsi kirik ei soovinud alluda ega muuta usutunnistust, nagu soovis paavst, viis see kirikulõheni aastal 1054. 
Kiievi-Vene riigi lagunemise ja võimukeskuse tähtsuse kadumisega pärast Mongolite invasiooni Venemaale püüdis Galiitsia-Volõõnia vürst Danilo Romanovitš muuta Galiitsia-Volõõnia ühe uue võimukeskusena ka õigeusu kiriku keskuseks. Tema toetusel valiti vürstiriigi pealinna Chełmi piiskop Kirill II 1243. aastal Kiievi ja kogu Vene metropoliidiks. 1251. aastal tegi Kirill reisi Konstantinoopolisse oikumeenilise patriarhi juurde, kes kinnitas tema staatust metropoliidina. Kuid patriarh nõudis, et metropoliidi residents ei tohi asuda vürstiriigi pealinnas, kuna Danilo Romanovitš oli mongolivastase koalitsiooni moodustamisel lähenenud Rooma paavstile. Kuna senine metropoliidi asukoht Kiiev oli laastatud, siis valis Kirill 1299. aastal uueks residentsiks teise tähtsama võimukeskuse Vladimiri-Suzdali vürstiriigi pealinna Vladimiri Kljazma ääres.
Kuigi metropoliidid ei resideerinud Kiievis alates 1299. aastast, kasutasid nad 1461. aastani jätkuvalt Kiievi ja kogu Vene metropoliidi tiitlit.
Metropoliit Pjotr viis 1325. aastal Kiievi ja kogu Vene metropoliidi residentsi üle Moskva suurvürstiriiki, Moskva suurvürsti kaitse alla.
Gray anatoomia

"Gray anatoomia"' (ingliskeelse täispealkirjaga "Henry Gray's Anatomy of the Human Body") on Henry Gray anatoomiaõpik, mille esmatrükk ilmus 1858. aastal. Raamatu oli illustreerinud Henry Vandyke Carter (1831–1897). 
2015. aastal ilmus raamatu 41. trükk.
Tõeteooria

Tõeteooria on mingi filosoofiline positsioon, mis selgitab tõesuse mõistet või sõna "tõene" tarvitust või tähendust, enamasti tõesuse definitsiooni või tõene olemise piisavate ja tarvilike tingimuste abil.
Shinji Okazaki

Shinji Okazaki (jaapani keeles 岡崎 慎司, "Okazaki Shinji"; sündinud 16. aprillil 1986 Takarazukas) on Jaapani jalgpallur, ründaja. Alates 2019. aastast mängib ta Hispaania kõrgliiga klubis Huesca.
Aastatel 2015–2019 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Leicester City. Hooajal 2015/2016 tuli ta Leicester Cityga Inglismaa meistriks. 2016. aastal valiti ta Aasia aasta jalgpalluriks.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Okazaki 9. oktoobril 2008 mängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 20. jaanuaril 2009 Aasia meistrivõistluste valikmängus Jeemeni vastu.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Taanile.
2011. aasta Aasia meistrivõistluste viimases alagrupimängus 17. jaanuaril tegi ta Saudi Araabia vastu kübaratriki. Okazaki tuli Jaapani koondisega Aasia meistriks ja valiti lisaks turniiri sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 19. jaanuaril lõi ta värava Itaaliale ja viimases alagrupimängus 22. juunil värava Mehhikole.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Colombiale.
2015. aasta Aasia meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 12. jaanuaril lõi ta värava Palestiinale.
2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.
Luigeprintsess

"Luigeprintsess" ("The Swan Princess") on 1994. aastal valminud muusikaline animafilm. Film põhineb balletil "Luikede järv".
Maiken Pius

Maiken Pius (kuni 2019. aastani Maiken Schmidt; sündinud 17. aprillil 1985) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi, 2006. aastal Tallinna Ülikooli koreograafia erialal ning 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (25. lend).
Ta on 2012. aastast Tallinna Linnateatri näitleja.
Isiklikku.
Tema abikaasa on näitleja Priit Pius, nad abiellusid juulis 2019. Neil on poeg (2018) ja tütar (2020).
National Geographic Eesti

National Geographic Eesti oli Eesti ajakiri, ajakirja National Geographic eestikeelne väljaanne. Seda andis välja meediaettevõte AS Äripäev.
Alates oktoobrist 2011 kuni detsembrini 2021 ilmus eestikeelne väljaanne kord kuus. Alates 2022. aastast ilmus eesti keeles kuus erinumbrit aastas. Viimaseks eriväljaandeks jäi 2024. aasta lõpus ilmunud "Jeesus. Illustreeritud elulugu". Alates 2025. aastast ajakirja National Geographic eesti keeles enam välja ei anta.
Ajakirja peatoimetaja oli Erkki Peetsalu. Eesti keel oli 33. kohalik keel, milles ajakirja National Geographic lisaks inglise keelele välja anti.
Raivo Lugima

Raivo Lugima (17. juuni 1965 – 2. juuli 2014 Tallinn) oli eesti teleprodutsent.
Raivo Lugima on õppinud Eduard Vilde nimelises Juuru Keskkoolis ja G. Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis.
Ta oli teleproduktsioonifirma Filmimees asutaja, režissöör ja produtsent. Ta on režissööri või produtsendina osalenud näiteks telesaadete "Unistuste prints" (1999, TV3), "Naistevahetus" (TV3), "Jazzi kokakool" (2003-2004, Kanal 2) jm tegemisel.
Raivo Lugima vend oli muusik, ansamblis Günf klahvpille mänginud Ivar Lugima.