Horst Wessel

Horst Ludwig Georg Erich Wessel (9. oktoober 1907–23. veebruar 1930) oli saksa natsionaalsotsialistlik aktivist, üksuse "Sturmabteilung" (SA) "sturmführer", luuletaja, Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei (NSDAP) hümni "Horst Wessel Lied" teksti autor.
Elulugu.
Horst Wessel oli luteri pastori dr Wilhelm Ludwig Georg Wesseli (1879–1922) poeg, kes teenis 1913. aastast Berliini Püha Nikolai kirikus. Ka tema ema kuulus luteri pastorite perekonda. 
Wessel õppis algkoolis "Cöllnis" (1914–1922) ja seejärel "Königstädtische Gymnasium"'is. Peale gümnaasiumi lõpetamist 1926. aastal astus Horst Wessel Friedrich Wilhelmi Ülikooli õigusteadust õppima, kuid jättis hiljem õpingud pooleli.
Wesseli perekond, keda mõjutasid isa poliitilised seisukohad, toetas innukalt monarhistlikku Saksa Rahvuslikku Rahvaparteid (DNVP, "Deutschnationale Volkspartei"). 15-aastaselt liitus Wessel DNVP noorterühmaga "Bismarckjugend" (Bismarcki noored). Hiljem astus ta poolsõjalisse rühmitusse "Wiking Liga", mille eesmärk oli "Saksamaa taaselustamine rahvuslikul ja etnilisel alusel". Wessel ise ütles, et rühmituse lõplik eesmärk oli "rahvusliku diktatuuri kehtestamine". Peagi sai Wesselist kohalik liider, kes osales tänavalahingutes vaenulike rühmituste vastu, kus tegutsesid Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) ja Saksamaa Kommunistliku Partei (KPD) noorliikmed. 
Tegevus SA-s.
7. detsembril 1926. aastal liitus ta Adolf Hitleri juhitud NSDAP poolsõjaväelise üksusega SA. Berliini 400-mehelist rühma juhtis Joseph Goebbels. Paar aastat elas Wessel topeltelu, olles ülikoolis õigusteaduse üliõpilane ja üksuse "Sturmabteilung" liige. 1928. aastal värbas Wessel Berliinis kohalikke noori ning aitas ellu viia NSDAP struktuuri ümberkorraldamist. Wessel tegi seda hoolimata SA reeglitest, mis keelasid selle liikmetel partei heaks töötada.
Joseph Goebbels ja Berliini natside juhtliikmed tunnustasid Wesselit tõhusa tänavakõnelejana, kes 1929. aastal esines 56 korda. Aastatel 1929–1930 toimusid pidevalt vägivallaaktid Berliinis natsionaalsotsialistliku partei tänavavõitlejate, teiste paremäärmuslike rühmituste ning kommunistliku partei ja muude vasakpoolsete parteide vahel. Wessel sai kommunistide seas tuntuks, kui ta juhtis Goebbelsi korraldusel mitmeid SA sissetunge vaesematesse Berliini linnaosadesse, kus kommunistid tegutsesid koos kriminaalse elemendiga. Politsei ei suutnud olukorda kontrollida. 
Wessel ei olnud füüsiliselt tugev. Talle anti koolis alaline vabastus kehalisest kasvatusest, kuna ta oli ratsutades mitu korda kukkunud ning käe murdnud, mis selle tagajärjel jäi vigaseks. Sellegipoolest ta poksis ja harjutas võitluskunste. Oma füüsilise puude kompenseerimiseks kasutas ta tänavakonfliktides retoorikat. 1929. aastal sai Wessel SA ringkonnajuhiks "Sturmführer"'i auastmega. Ta kirjutas SA-le laule, millest tuntum on "Die Fahne hoch!" ("Tõstke lipp!"), mida hakati nimetama "Horst Wesseli lauluks"("Horst Wessel Lied"). Hiljem esitati natsionaalsotsialistlikul Saksamaal ametlikult kahte hümni – "Deutschlandlied" ja "Horst Wessel Lied".
Surm ja märtristaatus.
1930. aasta jaanuaris läks Horst Wessel maksmata üüri pärast tülli naissoost majaomanikuga, kelle juures ta korterit üüris. Omanik pöördus oma surnud abikaasa kommunistidest sõprade poole, kes nõustusid Wesseli läbi peksma ja korterist välja tõstma. 14. jaanuaril avas Wessel korteriukse kahele mehele, kellest üks teda tulistas, tabades Wesselit vasakult poolt suukoopasse. Raskelt haavatud Wessel viidi haiglasse, kus ta algul paranes, kuid 23. veebruaril suri tekkinud veremürgistusse. Tulistaja, hiljuti vanglast vabanenud Albrecht Höhler, tabati ning kohtus mõisteti talle kuus aastat vangistust. Kolm aastat hiljem, pärast natside tulekut võimule 1933. aastal, viis "Gestapo" Höhleri fiktiivsel ettekäändel vanglast välja ning mees hukati ebaseaduslikult. 
Goebbels oli otsinud kedagi, kellest saaks natside märter ning ta nägi Wesseli tulistamises võimalust propaganda suurendamiseks. Tema plaan oli muuta Wesseli matused massimeeleavalduseks, mis sisaldaks kõnesid ja mundris SA meeste rongkäiku, kuid ta ei saanud selleks vajalikku politseiluba. Wessel maeti Berliinis 1. märtsil 1930. Matustel kõnelesid Joseph Goebbels, Hermann Göring ja teised. Adolf Hitler ei osalenud julgeoleku kaalutlustel. Vastupidi natside väidetele ei rünnatud matuserongkäiku, kuid seda filmiti ja natsionaalsotsialistlik partei muutis need suureks propagandaürituseks.
Hitler kõneles Wesseli haual mälestusmärgi pühitsemisel 22. jaanuaril 1933, ligi kolm aastat peale tema surma, nimetades Wesselit "veretunnistajaks", kelle laulust oli saanud "lahinguhümn miljonite jaoks" ja kelle eluohver oli "kivist ja pronksist kestvam monument". Wesseli surm ja "Horst Wesseli laulu" levik oli natside märtrikultuse, mis sai alguse 1923. aasta õllekeldriputšis tapetud 19 natsionaalsotsialistist, oluliseks arenguks. Natsid kasutasid Wesseli nime sageli, et toetada natsionaalsotsialistliku ideoloogia põhialuseid natsliku Saksamaa ülejäänud eksisteerimise ajal. 
Pärast Teist maailmasõda Wesseli mälestusmärk purustati ja tema säilmed hävitati. Selline tegevus oli Ida-Saksamaale maetud natside haudade suhtes tavaline. Hauaplatsi tähistas pikka aega vaid osa Horst Wesseli isa Ludwigi hauakivist, millelt oli eemaldatud perekonnanimi Wessel. 2011. aastal ründas rühm natside vastaseid aktiviste Wesseli hauakohta. 2013. aasta augustis eemaldati hauakivi ja tasandati ka Wesseli isa haud.