tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaia Kulla

Kaia Kulla (1981. aastani Kaia Suup, aastatel 1981–2000 Kaia Mesipuu; sündinud 20. septembril 1961 Tallinnas) on eesti ujuja.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna 2. Keskkooli, 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna, 2012 Eesti Infotehnoloogia Kolledži IT süsteemide administreerimise ja 2014 Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppe äriinfotehnoloogia erialal.
Kulla õppis ujuma lasteaias Vaike Strandbergi käe all, aastatel 1967–1969 tegeles sportvõimlemisega, 1970–1976 treenis Dünamo ujumiskoolis Ulvi Indriksoni ja Vilma Soosaare juhendamisel. Ta tuli 1974. aastal 2-kordseks Eesti meistriks rinnuliujumises, on 1987. aastast Meisterujumise U-klubi liige, kuulub 2011. aastast klubi juhatusse, lõi ja haldab U-klubi kodulehte. Ta võitis aastal 2019 meisterujumise MM-il rinnuliujumises 50 m-s hõbe- ja 100 m-s pronksmedali, 2011 EM-il rinnuliujumises 50 m-s ja 100 m-s kuld-, 2024 50 m-s ja 100 m-s, 1995 ja 2011 200 m-s hõbe- ja 2024 200 m-s pronksmedali ning 2018 4 x 50 m vabaujumises hõbe- ja 4 x 50 m kombineeritud teateujumises pronksmedali. Ta osales aastatel 1994–2000 mäesuusatamises Euroopa Firmaspordi karikavõistlustel. 
Ta on töötanud Sideameti peadirektori asetäitjana, Tallinna Pensioniameti direktori kohusetäitjana, Kodakondsusameti osakonnajuhataja ja Harju büroo juhina ning Statistikaameti juhtivmeetodikuna.
Isiklikku.
Tema abikaasa on endine Norma spordiklubi esimees Elmo Kulla.
Gilberto Teodoro

Gilberto Eduardo Gerardo “Gilbert”/“Gibo” Cojuangco Teodoro, Jr. (sündinud 14. juunil 1964 Manilas) on Filipiinide jurist, ärijuht ja poliitik. Ta on 5. juunist 2023 Filipiinide kaitseminister.
Ta õppis kaubandust "De La Salle ülikoolis" ja õigusteadust "Filipiinide Dilimani Ülikooli" juures asuvas õigusteaduse kolledžis (asukohaga Quezon Citys); ta sooritas aastal 1989 advokatuurieksami. Seejärel omandas ta Harvardi ülikooli juures asuvas "Harvard Law School"'i juures õigusteaduse magistrikraadi. Seejärel tegutses ta advokaadina, kuni valiti Tarlaci 1. ringkonna (asub Luzoni saarel Kesk-Luzoni piirkonnas) esindajaks, teenistuses aastatel 1998–2007.
Teda on kirjeldatud tehnokraadina. Kaitseministriks oleku ajal oli ta tuntud oma jõupingutuste poolest riikliku katastroofi koordineerimisnõukogu (NDCC) esimehena, kui Manila linnastut tabas taifuun Ketsana (Ondoy).
Isiklikku.
Tema isa Gilberto Teodoro seenior oli Filipiinide Sotsiaalkindlustussüsteemi administraator, ema oli Mercedes Cojuangco-Teodoro. Ta on abielus Monica Prieto-Teodoroga, neil on poeg.
Périgueux

Périgueux [peʁiɡø] (oksitaani keeles "Peireguers" [pejɾeˈɣɥes, pejɾeˈɡœː] või "Periguers" [peɾiˈɣɥes, peɾiˈɡœː]) on linn Edela-Prantsusmaal Uus-Akvitaanias Dordogne'i departemangus. See on Dordogne'i departemangu suurim linn ja selle halduskeskus (prefektuur).
Périgueux on ajaloolise provintsi Périgordi pealinn. Linnas asub roomakatoliku piiskopkonna keskus.
Linna vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Périgueux' Frontusele pühitsetud Périgueux' katedraal, keskaegne vahitorn Tour Mataguerre, rida 15. sajandist säilinud elumaju, näiteks Hôtel de Ladouze (rue Aubergerie 16) ja maja Rue des Farges 4–6, kus olevat elanud Bertran du Guesclin, Maison du Pâtissier (Rue St. Louis). Vanalinnast eemale jäävad Prantsuse revolutsioonis purustatud Château Barrière varemed.
Linnas on Périgueux' kohal asunud Rooma linna Vesunna ajaloole pühendatud Musée gallo-romain ja Périgordi kunsti- ja arheoloogiamuuseum (MAAP, Musée d'Art et d'Archéologie du Périgord).
Ferdinand Johann Wiedemanni tänav (Haapsalu)

F. J. Wiedemanni tänav tekkis 1923. aastal Rüütli tänava Suur-Mere ja Lahe tänava vahelise lõigu ümbernimetamise tulemusel. Sellel tänaval paiknev väidetav Wiedemanni sünnimaja on tähistatud mälestustahvliga.
Ferdinand Johann Wiedemanni tänav 15 asub Läänemaa Ühisgümnaasium. Enne riigigümnaasiumi moodustamist tegutses samal kohal Haapsalu Wiedemanni Gümnaasium.
Rohusilmik

Rohusilmik ("Aphantopus hyperantus") kuulub liblikaliste seltsi ja on "Nymphalidae" sugukonnast.
Levik.
Rohusilmik on palearktilise levikuga liblikaliik. Euroopas on ta levinud enamikus riikides. Väljaspool Euroopat leidub rohusilmikut Aasias, sealhulgas Venemaal, Siberis, Mongoolias, Hiinas ja Koreas. 
Kirjeldus.
"Aphantopus hyperantus" on keskmise pikkusega liblikas, kelle tiibade siruulatus on kuni 35–42 millimeetrit. Tiibade ülemised ja alumised küljed on ühtlaselt pruunid, kollase äärisega silmtäppidega. Äsja koorunud rohusilmiku tiivad on sametised ja peaaegu mustad, valge servaga. Silmtäppide arv ja suurus varieeruvad ning täpid võivad puududa tiibade ülemisel pinnal. Kesk-Euroopas ja Lõuna-Inglismaal esineb rohusilmiku haruldane vorm "arete". Tema munad on algul kahvatukollased, hiljem muutuvad kahvatupruuniks.
Röövikud võivad kasvada kuni 25 millimeetri pikkuseks. Nad on tihti hallid või punakaspruunid, tumedate punakaspruunide väga väikeste täppidega. Seljal on tume pikitriip. Pea on tumedam ning sellel on mitu õrna pikitriipu.
Elupaik.
Rohusilmik elab metsaservades, kus tema meeliselupaik on põldmurakapõõsastel. Rohusilmik on levinud ka põldohaka või hariliku pune kasvukohtades.
Lennuperiood.
Üksik isend lendab juuni keskpaigast augusti lõpuni. Isased lendavad värskelt koorunud emasloomade otsinguil ning tiirutavad rohttaimede kohal.
Röövikute toitumine.
Röövikud toituvad rohttaimedest. Toidutaimede hulka kuuluvad: 
Areng ja bioloogia.
Emane muneb munad rohttaimedele. Munad ei ole kleepuvad ega kinnitu pinnale. Vastne on öise eluviisiga. Toimub neli kestumist. Vastne talvitub kolmandas kasvujärgus, katkestades diapausi, et toituda. Toitumine jätkub kevadel. Nukk asetseb tavaliselt püsti, õrnas siidist kookonis. See staadium kestab kaks nädalat.
Oliivkõrv

Oliivkõrv ("Chlorencoelia versiformis") on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente liik.
Tallinna keskmine muhamedi kalmistu

Tallinna keskmine muhamedi kalmistu on endine kalmistu Tallinnas Kesklinna linnaosas Juhkentali asumis. 
Kalmistu pindala 1930. aastatel oli umbes 0,15 hektarit.
Tänapäeval on kalmistuala säilinud umbes 0,1 hektarit. Kinnistu, millel kalmistu asub, ametlik aadress on Tehnika tänav 171 ja pindala on umbes 0,26 hektarit.
Ajalugu.
Kalmistu rajati 18. sajandil järjekorras teise muhamedi kalmistuna. Miks ei saanud laiendada ja pidi sulgema vana kalmistu Hundipeal, pole teada.
Kalmistu võõrandati ja suleti Nõukogude teise okupatsiooni ajal 1941. aastal. Saksa teise okupatsiooni ajal linnapea otsustas 1942. aastal uuesti sulgeda kalmistu alates 1. jaanuarist 1944.
Märtsipommitamises sai kalmistu kannatada, kuid piirdemüür ja värav taastati. Väravapostid tehti küll oluliselt lihtsamad, kuid algsed väravalehed ja postiotste poolkuud säilisid.
Matmisi toimus ka hiljem. Praegu teadaolevalt uusim hauakivi on Fateh Zakerovi matuselt 4. juunist 1951. Praegu teadaolevalt oli viimane tema abikaasa Bebefaticha Zakerovi matus 7. jaanuaril 1953. Kalmistu suleti matmiseks 1955. aastal.
Kalmistu kaguküljele hakati 1960. aastatel rajama ladusid ja tõenäoliselt hävis siis ka kagumüür. Peavärav edelaküljel oli säilinud veel 1980. aastal.
Kalmistu ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all.
Johan Rekand

Johan Rekand (20. juuni 1885 – juuli 1944) oli eesti pedagoog, ühiskonnategelane ja omavalitsusjuht.
Ta sündis Holstre vallas talupidaja pojana, hariduse omandas Pirmastu vallakoolis ja Paistu kihelkonnakoolis. Õpetaja kutse omandas ta Valgas, seejärel tegutses koolijuhina Morna, Pirmastu ja Mõnniste koolides. 1914–1917 teenis Vene sõjaväes. 1917. aastal sooritas ta drogisti eksamid ja tegutses rohu- ja värvipoe omanikuna Mustlas. Ta oli Tarvastu Vabatahtliku Tuletõrjeseltsi esimees (1921–1924 ja 1928–1929), Tarvastu Põllumajandusseltsi juht (1921–1940), Tarvastu Ühispanga asutaja ja nõukogu esimees.
1923. aastast oli ta Mustla alevivolikogu liige ja alates 1933. aastast Mustla alevivanem. 1938. aastal sai Mustla linnaks ja Johan Rekand linnavanemaks. Enamlased tagandasid ta 1940. aastal linnavanema ametikohalt, ent Saksa okupatsiooni ajal jätkas ta linnavalitsuse juhina kuni oma haigestumise ja surmani. 
Johan Rekand on maetud Paistu kalmistule.
Anastassia Sinitsina

Anastassia Sinitsina (ka Anastassia Sinitsõna; vene keeles Анастасия Сергеевна Синицына; sündinud 2004) on endine Eesti maletaja, kes alates 2025. aastast esindab males Venemaad; naiste rahvusvaheline meister (2024). 
Oktoobris 2014. aastal võitis Sinitsina klassikalises males pronksmedali Bathumis peetud Euroopa noorte meistrivõistlustel neidude kategoorias vanusegrupis U10. Sama aasta novembris Tallinnas peetud Euroopa noorte kiir- ja välkmale meistrivõistlutel tuli Sinitsina vanusegrupis U10 Euroopa noortemeistriks nii kiir- kui ka välkmales. Ta võitis kõik mängitud partiid.
Eesti naiste malemeistrivõistlustel on ta võitnud kolm kuld- (2021, 2022, 2023) ja Eesti meeste/"open" meistrivõistlustel hõbemedali (2023. aastal Kaido Külaotsa järel).
2022. aastal Indias peetud 44. maleolümpial mängis ta Eesti naiskonnas teisel-kolmandal laual ja kogunud seitse punkti kümnest mängitud partiist, osutus naiskonna resultatiivseimaks mängijaks. 
2023. aastal osales ta 201 osavõtjaga Riia Tehnikaülikooli A-maleturniiril, kus saavutas naistest parima tulemuse. 
2025. aastast, pärast Venemaale elama asumist, esindab ta males Venemaad.
Haapsalu Kreiskool

Haapsalu Kreiskool oli Haapsalus 1805–1888 tegutsenud saksakeelne kreiskool. 
1802. aastal loodi Venemaa Rahvahariduse Ministeerium ja korraldati ümber kogu Venemaa keisririigi ja Eesti haridussüsteem. 1803. aastal kinnitatud rahvahariduse esialgsete eeskirjade ja neid täpsustava ülikoolidele alluvate koolide määrustik seadustasid linnades 1-klassiliste elementaarkoolide ja 3-klassiliste kreiskoolide asutamise. Venemaa keisririigi Rahvahariduse Ministeerium töötas välja uued koolikorralduse alused ja 5. novembril 1804. aastal kinnitatud ülikoolidele alluvate õppeasutuste põhimäärus nägid ette ka igas kubermangulinnas ja maakonnalinnas, maakonna- ehk kreiskooli asutamise.
Kreiskool reorganiseeriti ümber Haapsalu linnakooliks. 1918. aastal loodi samasse koolimajja eestikeelne Haapsalu Poeglaste Gümnaasium, millest kasvas hiljem välja ajalooline Läänemaa Ühisgümnaasium/Haapsalu Gümnaasium. Tänapäeval asub siin 2013. aastal rajatud riigigümnaasium, Läänemaa Ühisgümnaasium.
Väävelkollane jumikas

Väävelkollane jumikas ("Centaurea sulphurea") on üheaastane rohttaim korvõieliste ("Asteraceae") sugukonnast. Taim on looduslikult levinud Lääne-Euroopas, kuid sisse toodud liigina on esindatud ka teistel mandritel. 
Väävelkollane jumikas kuulub Põhja-Ameerikas Californias üliinvasiivseks muutunud kiirja jumika ("Centaurea solstitialis") lähisugulaste hulka. Kuigi väävelkollane jumikas introdutseeriti Californiasse juba 19. sajandil, ei ole liik seal invasiivseks kujunenud.
Botaaniline iseloomustus.
Üheaastane rohttaim, kasvab 30–90 cm kõrguseks. Täiskasvanud taime vars on harunenud, noorel taimel on vaid üks vars. Lehed on vahelduvad.
Paljunemine.
Paljuneb seemnetega. Pole uuritud, kui kaua seemned elujõulised püsivad, kuid sarnaste liikide seemned säilivad mullas kuni kolm aastat. 
Kasvukoht.
Kasvab peamiselt avatud, päikesepaistelistel ja inimtegevusest mõjutatud aladel, sealhulgas rohumaadel, põldudel, karjamaadel, teeservadel ja jäätmaadel. 
Sarnased liigid.
Teistest Kirde-Ameerikas esinevatest sarnastest jumikaliikidest eristub väävelkollane jumikas okastega õisikute poolest. Kollased õied eristavad seda liiki lillaõielistest jumikatest. Ehkki ka liikidel "Centaurea melitensis" ja "Centaurea solstitialis" (kiirjas jumikas) on kollased õied, on neil väävelkollasest jumikast erinevad lehed, mis on valgete vatjate karvakeste tõttu hallikasrohelised. Samuti on väävelkollase jumika õisikud suuremad kui liikide "Centaurea melitensis" ja "Centaurea solstitialis" õisikud ning seemned on kaks korda suuremad ja tumedamad.
Shigeru Ishiba

Shigeru Ishiba (jaapani keeles 石破 茂 "Ishiba Shigeru"; sündinud 4. veebruaril 1957 Yazus) on Jaapani poliitik, alates 1. oktoobrist 2024 Jaapani peaminister ja alates 27. septembrist 2024 kuni 4. oktoobrini 2025 Liberaaldemokraatliku Partei esimees. 
Ta oli 26. septembrist 2007 kuni 2. augustini 2008 Jaapani kaitseminister.
Muusikaline hetk

Muusikaline hetk (otsetõlge prantsuse keelest "moment musical") viitab hetkemeeleoludele, mis valdavad heliloojat pala luues.
Viljandi juudi kalmistu

Viljandi juudi kalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Võidu külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Kirjeldus.
Kalmistu peavärav asub Viljandi linna piirist umbes 1 km kaugusel Tartu maantee vana lõigu ääres. Tee on hiljem õgvendatud ning kalmistu asub praegu hõreda liiklusega tee ääres.
Kalmistu on piiratud terasvõrkaiaga. Kahe poolega värav on kaetud puitlippidega.
Kalmistu pindala on olnud 1 vakamaa (suuruse järgi otsustades pigem tallinna vakamaa). Praegu on kalmistu kinnistu pindala umbes 0,09 hektarit, taraga piiratud kalmistuala on 0,062 hektarit.
Kalmistul asub ka mälestusmärk Viljandis 1941. aastal Saksa teise okupatsiooni algul hukatud juutidele.
Kalmistu territooriumil tohivad mehed vastavalt juudi tavadele viibida ainult peakattega.
Kalmistu ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all. 
Ajalugu.
Kalmistu on rajatud umbes 1870. aastal.
Tartu muhamedi kalmistu

Tartu muhamedi kalmistu on endine kalmistu Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas. 
Tänapäeval on kalmistuala säilinud osa pindala umbes 0,015 hektarit. Raadi kalmistute kinnistu, millel muhamedi kalmistu asub, ametlik aadress on Kalmistu tänav 18a, kuid kalmistu ise asub Surnuaia tänava ääres.
Kalmistu eraldi ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all, kuid kuulub kultuurimälestise nr 4322 "Tartu Vana-Juudi kalmistu" koosseisu.
Ajalugu.
Kalmistu rajati millalgi 18. sajandil. Kalmistu kasutamise lõppemise ajast ja asjaoludest pole midagi teada.
1937. aastal oli kalmistul veel näha suuri puid ja kolm kalmu.
Tartu vana juudi kalmistu

Tartu vana juudi kalmistu on endine kalmistu Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas.
Kalmistu on muudest Raadi kalmistutest eraldi kultuurimälestis nr 4322 "Tartu Vana-Juudi kalmistu", kuid selle koosseisu kuulub ka Tartu muhamedi kalmistu.
Algselt on kalmistuala pindala olnud umbes 0,16 hektarit, tänapäeval on kultuurimälestisena kaitstud osa pindala on umbes 0,145 hektarit (ei sisalda muhamedi kalmistut). Raadi kalmistute kinnistu, millel vana juudi kalmistu asub, ametlik aadress on Kalmistu tänav 18a, kuid kalmistu ise asub Surnuaia tänava ääres.
Praeguseks on säilinud üks hallist graniidist ümara ülaosaga hauakivi. Kalmistule on 2010. aastate keskel paigutatud teabetahvel.
Ajalugu.
1859. aastal rajati Jaani kalmistu kaguküljele juudi kalmistu. Esimene juut, kes siia maeti, oli Kaunase kubermangust tulnud ja Tartu ümbruses tegutsenud külakaupmees Dov Ber br' David Hakohen Wainrok. Aastal 1870 laiendati kalmistut, kuid peagi polnud siin enam matmisruumi.
Linnalt saadi 1895. aastal tasuta maad vanausuliste kalmistu kõrval, kuhu rajati uus juudi kalmistu. Vana kalmistut matmiseks enam ei kasutata.
1937. aastal oli kalmistul veel näha suuri puid ja mitu kallihinnaliste hauatähistega kalmu.
1970. aastatel oli arhitekt Udo Tiirmaa teatel kalmistul alles veel kaks hauakivi.
Eve Mikson

Eve Mikson (sündinud 12. aprillil 1974 Viljandis) on eesti koolijuht.
1. veebruarist 2023 on ta Rapla Gümnaasiumi direktor. Enne direktoriks saamist töötas ta samas koolis meedia- ja noorsootööjuhina. Miksonil on üle kümne aasta juhtimiskogemust, sealhulgas Gustav Adolfi Gümnaasiumis, kus ta osales mitmesugustes algatustes, et edendada kehalist aktiivsust ja keskkonnateadlikkust.
Ta osaleb aktiivselt Raplamaa Ettevõtlike Naiste ühenduses ning Naiste Ööde filmifestivali (NÖFF) korraldustiimis.
MTÜ Ettevõtlikud Naised Raplamaal

Ettevõtlikud Naised Raplamaal MTÜ on 2009. aastal asutatud ettevõtlike naiste ja
ettevõtjate ühendus. MTÜ on võtnud oma eesmärgiks aidata tuua senisest enam naisi
ettevõtlusesse ning teha naiste hääl kuuldavaks laiemas ühiskondlikus elus.
2022. aasta lõpul on ühingul üle 8o liikme. Suur osa liikmetest on Raplamaal
tegutsevad ettevõtjad, ettevõtete võtmepositsioonidel töötavad naised, aga ka autorid,
loojad, õpetajad ning ühiskondlikult aktiivsed inimesed.
Ühingu liikmeid ühendab soov edendada oma kodukandi elu. Peamiselt tehakse seda
läbi erinevate ürituste korraldamise ja oma liikmeskonna ning avalikkuse harimise.
Ettevõtlike naiste eestvedamisel on seni toimunud arvukalt koolitusi, teemaõhtuid,
kontserte, matku ja muid tegevusi.
Naiste Ööde filmifestival

Naiste Ööde filmifestival ehk NÖFF on Raplas toimuv filmifestival, mis keskendub naistele ja nende lugudele. Festival toimub varakevadel ja selle eesmärk on tuua esile naiste võim ja vägi läbi erinevate filmide ja kultuuriprogrammide. 
NÖFFi korraldab vabaühendus Ettevõtlikud Naised Raplamaal alates 2019. aastast. Festival annab välja Leida Laiuse nimelist rändauhinda silmapaistvatele Eesti naisfilmitegijatele. Tunnustuse on pälvinud Marianne Kõrver, Katrin Kissa, Moonika Siimets, Elen Lotman, Anna Hints ja Eeva Mägi.
NÖFFi patrooniks on Pimedate Ööde filmifestivali juht Tiina Lokk.
Roosa mütsik

Roosa mütsik ("Mycena rosella") on mütsikuliste sugukonda kuuluv seeneliik.
The Sphere

The Sphere (ametlikult Große Kugelkaryatide N.Y.) on saksa kunstniku Fritz Koenigi (1924–2017) pronksist valatud monumentaalskulptuur.
Maailma suurim kaasaja pronksskulptuur seisis 1972. aastast kuni 11. septembri rünnakuteni New Yorgi Maailma Kaubanduskeskuse Austin J. Tobin Plazal kaksiktornide vahel. 25 tonni kaaluv teos on ainus kunstiteos, mis on kokkuvarisenud kaksiktornide varemetest suures osas tervena leitud. Pärast skulptuuri kompleksi rusudest eemaldamist ja John F. Kennedy rahvusvahelise lennujaamas hoiustamist, paigutati The Sphere 2002. aastal Battery Parki. 
2017. aastal kolis New Yorgi ja New Jersey Sadamaamet selle Liberty Parki, kust avaneb vaade 11. septembri memoriaalile ja selle algsele asukohale. The Sphere on pärast rünnakuid olnud sellises seisukorras nagu päästjad selle rünnakujärgselt leidsid ning sellest on saanud üks rünnakute mälestusmärke.
Roostepunane pisisirmik

Roostepunane pisisirmik ("Cystodermella granulosa") on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seen.
Grete Olde

Grete Olde (sündinud 26. aprillil 2002 Tallinnas) on eesti maletaja ja malekohtunik, FIDE arbiiter (2024). 
Ta on lõpetanud 2021. aastal Tallinna Reaalkooli. Maletajana on ta esindanud Eestit rahvusvahelistel tiitlivõistlustel alates 2009. aastast. Tegutsenud 2018. aastast ka kohtunikuna, sealhulgas 2019. aastal kiir- ja välkmale Euroopa meistrivõistlustel. Töötanud 2018. aastast Tallinna Euroopa Koolis maleõpetajana. Ta on 2021. aastast Maleklubi Gambiit juhatuse liige ja treener.
Ta on võitnud 2016. aasta EM-il vanusegrupis U-14 võistkondliku pronksi, 2017. aasta MM-il vanusegrupis U-16 kiirmales hõbeda ja välkmales pronksi, 2018. aasta EM-il kiirmales vanusegrupis U-16 hõbeda ning 2018. aasta EM-il välkmales vanusegrupis U-18 hõbeda ja naiskondliku pronksi. 
Isiklikku.
Ta on Margit Brokko ja Hendrik Olde tütar.
Hambune sistotreem

Hambune sistotreem ("Sistotrema raduloides") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Sofia Blohhin

Sofia Blohhin (sündinud 2006) on Eesti maletaja, naiste FIDE meister (2022). 
Ta on võitnud Eesti naiste malemeistrivõistlustel kulla (2019) ja hõbeda (2021).
Budapestis peetud 45. maleolümpial, kus Eesti naiskond saavutas 169 võistkonna hulgas 33. koha, mängis Blohhin naiskonna kolmandal laual.
Priit Sarv

Priit Sarv (sündinud 4. jaanuaril 1962 Tartus) on eesti füüsik.
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal ja 1988. aastal aspirantuuri. 1998. aastal kaitses ta füüsikas filosoofiadoktori väitekirja “High resolution solid-state NMR studies of zeolites” ("Tseoliitide uurimine kõrglahutusliku tahkiste TMR meetodil").
Sarv oli aastatel 1984–1998 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi nooremteadur ja teadur, 1999. aastast keemilise füüsika labori vanemteadur, ühtlasi Vendomar AS-i tehnikadirektor. Tema uurimisvaldkond on mikropoorsed ja mesopoorsed materjalid, tahkise tuumamagnetresonants. Ta on avaldanud üle 30 teaduspublikatsiooni.
Sarv oli aastatel 1994–2013 Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
Isiklikku.
Tema isa oli vabadusvõitleja, tõlkija ja matemaatik Enn Sarv, vend on matemaatik ja arvutiteadlane Laur Sarv.
Joakim Helenius

Joakim Johan Helenius (sündinud 24. novembril 1957) on soome päritolu Eesti ettevõtja ja maletegelane.
Ta on lõpetanud Cambridge'i Ülikooli majandusteaduse erialal.
Ta on investeerimisettevõtte Trigon Capital omanik ja juhatuse esimees ning 2023. aastast Eesti Maleliidu president.
Sai 2022. aastal Eesti kodakondsuse.
Äripäeva 2025. aasta rikaste edetabelis hinnati tema vara väärtuseks 59,6 miljonit eurot, millega ta paigutus edetabelis 100. kohale.
Leo Sauemägi

Leo Sauemägi (1. jaanuar 1928 Tallinn – 23. detsember 1987 Tallinn) oli eesti arstiteadlane, pulmonoloog.
Ta lõpetas aastal 1947 Tallinna 2. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, oli 1962–1965 Moskvas Tuberkuloosi Teadusliku Uurimise Keskinstituudi aspirant, sai 1966 meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Kopsutuberkuloosihaigete kopsude verevarustuse ja ventilatsiooni elektrokümograafiline iseloomustus”.
Sauemägi oli aastatel 1953–1962 Vabariikliku Tuberkuloosidispanseri ftisiaater, 1965–1973 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis tuberkuloosi sektori (hilisema pulmonoloogia osakonna) nooremteadur, 1973. aastast vanemteadur, 1975–1986 ühtlasi ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid teadustoimetaja. Ta uuris krooniliste mittespetsiifiliste kopsuhaiguste probleeme.
Codex Cavensis

Codex Cavensis ehk La Cava piibel on 9. sajandil Hispaanias, oletatavasti Alfonso II aegses Astuuria kuningriigis kirja pandud ladinakeelne illumineeritud piibel. Käsikiri asub La Trinità della Cava kloostris Cava de' Tirreni lähedal Campanias Itaalias (kohaviidaga Biblioteca statale del Monumento Nazionale Badia di Cava, Ms. memb), kuhu ta võidi tuua 12. sajandil. 
Kirjeldus.
Käsikiri koosneb 330 pärgamentlehest mõõdus 320 × 260 mm. Tekst on üks tähtsamaid näiteid Hispaanias kirja pandud Vulgata tekstist selle Hispaaniale iseloomulike lühendite, ortograafia, kirjastiili ja kaunistustega. Vana testamendi tekst sisaldab viiteid väga vanadele Itaalia eeskujudele. Käsikirjas on leheküljel 166v kirjutaja nimi "Danila scriptor".
Kuna peetakse ebatõenäoliseks, et nii luksuslik käsikiri saadi valmistada muslimite kontrolli all olevatel Hispaania aladel, on tõenäolisim käsikirja loomise koht Astuuria kuningriik, tolle perioodi suurim kristlik riik. Käsikirja kaunistuste hulgas esineb neljas kohas risti kujutis, ainus eksplitsiitselt kristlik sümbol kogu käsikirjas.
Käsikirja kaunistuste hulka kuuluvad lisaks ülalnimetatud neljale ristile pealkirju ja "explicit"-teksti ümbritsevad raamid ning kaunistatud initsiaalid. Frontispissil fo 1 verso ja prohvetite raamatute alguses fo 143 recto on kaks sirkli abiga joonistatud lineaarset risti. Fo 100 verso lehel on Psalmide pealkirja raam ristikujuline. Ristikujulisena on vormistatud ka tekst leheküljel fo 220 verso, milles on Hieronymuse eessõna Uuele testamendile. See tekst on kollase, valge ja punase tindiga kirjutatud siniseks värvitud taustale. Käsikiri sisaldab veel üht siniseks ja kolme purpurseks värvitud lehte. Kaunistatud initsiaalid meenutavad stiililt Merovingide illuminatsiooni ja mõningaid näiteid läänegooti kirja initsiaalidest.
Peetakse võimalikuks, et kirjutaja Danila kopeeris La Cava piibli varasemast, kaduma läinud Läänegootide kuningriigi käsikirjast. Sellele viitavad pealkirjade ja "explicit"i raamid, milletaolisi leidub varasemates käsikirjades, ja värvilisel taustal värvilise tindiga leheküljed sarnanevad hilisantiiksete käsikirjadega, milles on kuld- või hõbetindiga kirjutatud tekst purpurpärgamendile (näiteks Rossano purpurkäsikiri).
Naiste FIDE meister

Naiste FIDE meister (inglise keeles "Women FIDE Master"; lühend WFM) on males sportlike saavutuste eest tulemustepõhiselt antav nimetus, mida 1978. aastast annab Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) oma liikmesliitude naismaletajatele vastavate nõuete täitmisel.
Nõuded naiste FIDE meistri nimetuse saamiseks on madalamad kui naiste rahvusvahelise meistri nimetuse saamiseks.
FIDE meistri nimetusest madalam nimetus on naiste meistrikandidaat.
2022. aastal Indias peetud 44. maleolümpial kuulusid Eesti naiskonda kolm (Anastassia Sinitsina, Triin Narva ja Sofia Blohhin) ning 2024. aastal Budapestis toimunud 45. maleolümpial kaks naiste FIDE meistrit (Triin Narva ja Sofia Blohhin).
La Trinità della Cava klooster

La Trinità della Cava klooster (ladina keeles "Abbatia Territorialis Sanctissimae Trinitatis Cavensis") ehk Badia di Cava on benediktlaste klooster Lõuna-Itaalias Salerno provintsis Cava de' Tirreni lähedal.
Ajaloost.
Kloostri asutas 1011. aastal Alferius Pappacarbonest, Salerno aadlik, kellest sai Cluny munk. Ta elas erakuna Arsiccia koopas; tema järgijad panid aluse esimestele kloostrihoonetele. Paavst Urbanus II andis kloostrile rohkelt privileege, sealhulgas oma jurisdiktsiooni ümbritsevate alade üle.
1394. aastal Bonifatius IX ajal sai kloostrist piiskopkonna keskus.
1796. aastal moderniseeriti kloostri hoonetest suurem osa. Säilinud on gooti ristikäik ja vanad sarkofaagid kirikus. Kirikus on kuninganna Burgundia Sibylla (suri 1150), Sitsiilia kuninga Roger II teise abikaasa haud, samuti arvukalt silmapaistvate vaimulike haudu.
Napoleoni ajal klooster suleti, kuid kogukond säilis tänu abt Carlo Mazzacane tegevusele ja taastati hiljem. 
Paavst Leo XIII kanoniseeris kloostri esimesed neli abti – Alferius; Leo I (1050–1079); Peetrus Pappacarbonest (1079–1122) ja Constabilis (1122–1124) – 1893. aastal pühakutena.
Raamatukogu.
Kloostris asub rikkalik raamatukogu, tänapäeval nime all Biblioteca statale del Monumento Nazionale Badia di Cava. Selle kogus on enam kui 80 000 raamatut ja enam kui 15 000 pärgamentkäsikirja. Kogus leidub suur hulk ajaloolisi riiklikke ja eradokumente alates 8. sajandist, sealhulgas Codex Legum Longobardorum 1004. aastast ja 9. sajandil loodud "Codex Cavensis", samuti arvukalt hällitrükiseid 16. sajandist.
FIDE meister

FIDE meister (inglise keeles "FIDE Master"; lühend FM) on males sportlike saavutuste eest tulemustepõhiselt antav nimetus, mida 1978. aastast annab Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) oma liikmesliitude maletajatele vastavate nõuete täitmisel.
Nõuded FIDE meistri nimetuse saamiseks on madalamad kui rahvusvahelise meistri nimetuse saamiseks.
FIDE meistri nimetusest madalam nimetus on meistrikandidaat.
2022. aastal Indias peetud 44. maleolümpial kuulus Eesti meeskonda ka üks FIDE meister (Kirill Chukavin), kes mängis teisel laual ja kohtumises Argentinaga esimesel laual. Chukavin sai FIDE meistri nimetuse 16-aastaselt.
Cieszyni maakond

Cieszyni maakond (poola keeles "powiat cieszyński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna halduskeskus on Cieszyni linn. Cieszyni maakond piirneb läänes Tšehhiga ja lõunas Slovakkiaga.
Cieszyni maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on viis linna: Cieszyn, Skoczów, Strumień, Ustroń ja Wisła.
Cieszyni maakonnas on üheksa valda:
Andrei Timošin

Andrei Timošin (sündinud 2003) on Eesti maletaja. 
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 2021. aastal pronksmedali ja 2022. aastal hõbemedali. Ühtlasi täitis ta 2022. aasta meistrivõistlustel rahvusvahelise meistri normi.
2024. aastal Budapestis toimunud 45. maleolümpial kuulus ta Eesti võistkonda. Ta tegi kaasa seitsmes voorus (11-st) ja kogus 2,5 punkti.
Ta on Kohtla-Järve spordiklubi Kalev mängija.
Cava de' Tirreni

Cava de' Tirreni ([ˈkaːva de tirˈrɛːni]) on linn ja "comune" Salerno provintsis Campanias Itaalias, 10 km Salernost loodes. Koht on populaarne turismipiirkond ja seal asub rikkaliku ajaloolise raamatukoguga La Trinità della Cava klooster.
Pildid.
Cava de' Tirreni sõpruslinnad on
Częstochowa maakond

Częstochowa maakond (poola keeles "powiat częstochowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna keskus asub Częstochowa linnas, mis maakonna koosseisu ei kuulu.
Częstochowa maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on neli linna: Blachownia, Koniecpol, Olsztyn ja Przyrów.
Częstochowa maakonnas on 16 valda:
Ladakh

Ladakh on piirkond Indias, mis halduslikult on liiduterritoorium ja moodustab suurema Kashmiri piirkonna idaosa, mis on olnud India ja Pakistani vahelise vaidluse objektiks alates 1947. aastast ning India ja Hiina vahel alates 1959. aastast. Ladakh piirneb idas Hiina Tiibeti autonoomse piirkonnaga, lõunas Himachal Pradeshi osariigiga, läänes nii India hallatava liidu territooriumiga Jammu ja Kashmiriga ning Pakistani hallatava Gilgit-Baltistaniga läänes ja Xinjiangiga üle Karakorami põhjas. See ulatub Siacheni liustikust Karakorami ahelikus põhjas kuni Himaalaja peaahelikunini lõunas. India valitsus väidab, et idapoolne piirkond, mis hõlmab asustamata Aksai Chini tasandiku on osa Ladakhist, kuid see on Hiina võimu all.
2019. aasta augustis vastu võetud seadusega reorganiseeriti Jammu ja Kashmiri osariik 31. oktoobril 2019 kaheks liiduterritooriumiks – Jammu ja Kashmir ning Ladakh.
Pihtkond

Pihtkond on suurema linnakoguduse alajaotus, harilikult oma õpetajaga.
Pihtkondi võidakse tähistada järjekorranumbriga, näiteks I, II, III pihtkond, või rahvuse alusel, näiteks eesti, saksa, rootsi, vene pihtkond.
Juurkõrges

Juurkõrges ("Phaeocollybia") on šampinjonilaadsete seltsi "Hymenogastraceae" sugukonda kuuluv seente perekond.
Seeneperekond sai uue nime aastal 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.
Ruske juurkõrges

Ruske juurkõrges ("Phaeocollybia lugubris") on šampinjonilaadsete seltsi "Hymenogastraceae" sugukonda kuuluv seeneliik.
Seen on kibeda maitsega. 
Seen sai uue nime aastal 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.
Gliwice maakond

Gliwice maakond (poola keeles "powiat gliwicki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Gliwice linn.
Gliwice maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on neli linna: Knurów, Pyskowice, Sośnicowice ja Toszek.
Gliwice maakonnas on kuus valda:
Chicago lipp

Chicago lipp on esinduslipp, mida kasutab Chicago suurlinn Illinoisi osariigis Ameerika Ühendriikides.
Lipp võeti kasutusele 1917. aastal ja selle kujundas linnavolikogu korraldatud ideekonkursi võitja Wallace Rice. Algselt oli lipul kaks punast tähte, kolmas täht lisati 1933. aastal ja neljas 1939. aastal. Lipust on saanud populaarne ja tuntud linna sümbol. Põhja-Ameerika juhtiv liputeaduseorganisatsioon NAVA valis selle Washingtoni lipu järel paremuselt teiseks lipuks USA-s.
Sümboolika.
Lipul on valgel taustal kaks helesinist triipu, mille vahel on neli punast kuueharulist tähte.
Tähed sümboliseerivad nelja sündmust linna ajaloos: Fort Dearborni rajamist aastal 1803, Chicago suurt tulekahjut aastal 1871 ning aastatel 1893 ja 1933–1934 Chicagos toimunud maailmanäitusi.
Kaks rööpset horisontaalset helesinist triipu sümboliseerivad Chicago jõge.
Sierra Nevada de Santa Marta

Sierra Nevada de Santa Marta on Andide mäestikust eraldi asuv mäeahelik Colombia põhjaosas, mille maksimaalne kõrgus on 5730 m. 
Mäeahelik jääb Kariibi mere rannikust mõnikümmend kilomeetrit lõunasse. Sierra Nevada on kompaktne mäerühm, mille pindala on suhteliselt väike (17 000 km²) ja mida ümbritsevad alad, mille kõrgus on alla 200 m.
Mäeaheliku kõrgeim tipp võib olla kas Pico Cristóbal Colón või Pico Simón Bolívar (asuvad teineteisest vaid 680 meetri kaugusel). Mõlemad asuvad merepinnast umbes 5730 meetri kõrgusel. Üks neist kahest on ühtlasi Colombia kõrgeim mäetipp.
Kłobucki maakond

Kłobucki maakond (poola keeles "powiat kłobucki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna halduskeskus on Kłobucki linn.
Kłobucki maakond moodustati 12. aprillil 1952, kuid kaotati 1. juunil 1975. Kłobucki maakond taastati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Kłobuck ja Krzepice.
Kłobucki maakonnas on üheksa valda:
Lublinieci maakond

Lublinieci maakond (poola keeles "powiat lubliniecki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Lublinieci linn.
Lublinieci maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Lubliniec ja Woźniki.
Lublinieci maakonnas on seitse valda:
Grey Daze

Grey Daze on Ameerika rokkansambel, mis alustas tegevust 1993. aastal. See oli Linkin Parki vokalisti Chester Benningtoni üks esimesi bände.
Ajalugu.
Grey Daze'i asutas 1993. aastal trummar Sean Dowdell koos Chester Benningtoniga. Lisaks liitusid bändiga kitarrist Steve Mitchell ja bassimängija Jonathan Krause. Kuigi koosseisus toimus mitmeid muudatusi, püsis bänd koos viis aastat, andes välja kaks täispikka albumit: "Wake Me" 1994. aastal ja "...No Sun Today" 1997. aastal. 1998. aastal lahkusid Bennington ja Beyers bändist sisemiste konfliktide tõttu, mis viis lõpuks Grey Daze'i laialiminekuni. 1999. aastal liitus Bennington ansambliga Xero, millest hiljem sai Linkin Park.
Bänd ei tegutsenud, kuni Benningtoni kavandatud taasühinemiseni 2017. aastal. Benningtoni surma tõttu taasühinemist siiski ei toimunud. Peagi algas töö albumi "Amends" jaoks. Album ilmus 2020. aasta juunis. Albumil kasutati Benningtoni vokaali 1994 ja 1997. aastal ilmunud lugudelt, millele lindistati uued instrumentaalid.
Dead by Sunrise

Dead by Sunrise oli Ameerika rokkansambel, mis alustas tegevust 2005. aastal. Nende debüütalbum "Out of Ashes" ilmus 13. oktoobril 2009.
Chicago metroo

Chicago metroo ehk Chicago "L" (lühend sõnast "elevated" ehk "kõrgendatud") on metroo, mis teenindab Ameerika Ühendriikide Illinoisi osariigi Chicago linna ja mõnda seda ümbritsevat eeslinna. Metrood haldab Chicago Transpordiamet (CTA). See on 2014. aasta seisuga 165,4 km pikkusega suuruselt neljas ning kasutajate arvult New Yorgi metroo ja Washingtoni metroo järel kolmas metroosüsteem Ameerika Ühendriikides. Chicago metroorongid teevad iga päev umbes 1888 reisi, teenindades 145 metroojaama kaheksal liinil. 2023. aastal oli kasutas metrood 117 447 000 sõitjat ning 2024. aasta teises kvartalis kasutas seda ligikaudu 400 000 inimest päevas.
"L" pakub 24-tunnist teenindust punasel ja sinisel liinil ning sellega on Chicago koos New Yorgi ja Kopenhaageniga ainsad kolm linna maailmas, mille metrood pakuvad 24-tunnist teenust mõnel oma liinil kogu oma linna piirides. Chicago metroo vanimad lõigud alustasid tööd 1892. aastal. 
Chicago metrood on tunnustatud Chicago tiheda linnatuumiku kasvu soodustamise eest, mis on üks linna eripäradest. "L" sai oma nime, kuna enamik süsteemist töötab kõrgendatud rööbasteel. Mõned metroolõigud asuvad ka tunnelites.
What I've Done

"What I've Done" on ansambli Linkin Park singel, mis ilmus 2007. aasta aprillis.
Laulu "What I've Done" live versioon, albumilt "", kandideeris 52. Grammy auhindade jagamisel parima hard rock esituse kategoorias, kuid ei võitnud. See on ühtlasi 2007. aasta ulmefilmi "Transformers" lõputiitrite lugu. Lugu saavutas Billboard Hot 100 edetabelis 7. koha.
Lood.
CD 1
CD 2 • Austraalia singel • iTunes EP
Mikołówi maakond

Mikołówi maakond (poola keeles "powiat mikołowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna keskosas. Maakonna halduskeskus on Mikołówi linn.
Mikołówi maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Łaziska Górne, Mikołów ja Orzesze.
Mikołówi maakonnas on kaks valda:
Given Up

"Given Up" on ansambli Linkin Park singel, mis ilmus 2008. aasta märtsis. See on neljas singel albumilt Minutes to Midnight. 
Loo tipphetkeks peetakse Chester Benningtoni oskust hoida nooti 17 sekundit (2:27-2:44).
Lood.
Euroopa singel
iTunes EP
Myszkówi maakond

Myszkówi maakond (poola keeles "powiat myszkowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna keskosas. Maakonna halduskeskus on Myszkówi linn.
Myszkówi maakond moodustati 1. jaanuaril 1956, kuid likvideeriti 1975. aastal. Myszkówi maakond taastati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Koziegłowy, Myszków ja Żarki.
Myszkówi maakonnas on neli valda:
Andri Barõšpolets

Andri Vadõmovõtš Barõšpolets (ukraina keeles Андрій Вадимович Баришполець; sündinud 16. jaanuaril 1991 Kiievis) on ukraina maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2013). 
Ta on lõpetanud Kiievi Mogila Akadeemia. 
Barõšpolets sai suurmeistriks 22-aastaselt 2013. aastal. Neli aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta võitis 2015. aastal 13. Parsvanthi rahvusvahelise suurmeistrite maleturniiri.
2022. aastal kandideeris Barõšpolets Rahvusvahelise Maleliidu (FIDE) presidendiks, kuid neljast kandidaadist osutus edukaks senine president Arkadi Dvorkovitš.
Karlheinz Deschner

Karl Heinrich Leopold Deschner (23. mai 1924 – 8. aprill 2014) oli saksa uurija ning kirjanik, kes pälvis Euroopas avaliku tähelepanu oma terava ja karmilt kriitilise käsitlusega kristluse, eriti katoliku kiriku vastu, nagu see väljendus mitmetes artiklites ja raamatutes, kulmineerudes tema 10-köitelises "Kristluse kriminaalne ajalugu" (Kriminalgeschichte des Christentums, Rowohlt Verlag, Reinbek).
Haapsalu tapamaja

Haapsalu tapamaja oli lihakombinaat, mis tegutses Haapsalus 20. sajandil.
Tapamaja rajati 1902. aastal, hiljem lisandusid siia elektrijaam, külmhoone ja vorstitsehh. Nõukogude ajal oli tegemist Tallinna Liha- ja Konservikombinaadi Haapsalu tsehhiga. Linna südames asunud tapamaja tekitas elavaid arutelusid nii halva lõhna kui ka puuduliku hügieenitingimuste tõttu. 1995. aastal lõpetas pankrotistunud ettevõte oma tegevuse, enamus tootmishoonetest lammutati 2005. aastal. Kompleksis on säilinud 1907. aastast pärinev kontorihoone, mis on arvatud XX sajandi arhitektuuripärandi loendisse.
Hele Siimon

Hele Siimon (1978. aastani Hele Otsmaa; 8. märts 1959 Tallinn – 18. veebruar 2024) oli eesti füüsik ja õpetaja.
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1983 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal ja 1989 aspirantuuri ja kaitses 1993. aastal füüsikas filosoofiadoktori väitekirja “Atomic layer molecular beam epitaxy of A2B6 compounds described on the basis of kinetic equations model” ("A2B6 ühendite aatomkihtepifaksia molekulaarkimpudest. Modelleerimine kineetiliste võrrandite põhjal").
Siimon oli aastatel 1983–1986 Aluvere 8-klassilise Kooli õpetaja. 
Aastatel 1986–1989 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli elektroluminestsentsi ja pooljuhtide labori nooremteadur, 1989–1992 teadur, 1993–1996 eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi ning tehnoloogiakeskuse vanemteadur, 1995–1996 ühtlasi AS Renteks arvutikonsultant, 1996–2004 Tartu Ülikooli materjaliteaduse instituudi lektor, 2004–2007 füüsika instituudi erakorraline teadur, ühtlasi 2006–2024 materjaliteaduse õppekava programmijuht Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas (2007. aastast loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas). Tema uurimisvaldkond oli siirdekihtide tekkemehhanismid, siirde- ja pinnakihtide osa üliõhukestel oksiidkihtidel, kristallide kasv, arvutisimulatsioonid. Ta on avaldanud 19 teadusartiklit.
Isiklikku.
Tema isa oli tehnikateadlane Vello Otsmaa, ema oli majandusteadlane Svea Otsmaa.
Lihula linnuselään

Lihula linnuselään oli Läänemaal Rootsi riigi võimu alla minekul Eestimaa hertsogkonnas moodustatud linnuselään, mis hõlmas Lihula, Kirbla, Karuse, Hanila, Mihkli ning osaliselt Martna kihelkonna mõisaid ja külasid. 
Linnuseläänide alla arvati Rootsi riigile kuuluvaid läänistamata alasid, linnuseläänid jagati omakorda mõisaläänideks. Linnuselääne valitsesid linnuseasehaldurid. Rootsiaegses Eestimaa hertsogkonnas oli 16. sajandi lõpul, 7 linnuselääni.
Rootsi väed vallutasid 1562. aastal Põhjamaade seitsmeaastases sõjas Läänemaa. Rootsi väe kontrolli alla läksid ka Lihula, 1. juunil 1562 ja Koluvere loss. Piirkonna kaitse anti üle kohalikele aadlikele, kuid 5. oktoobril 1563 vallutasid poolakate väed linnuse. Haimre Dietrich Fahrensbach, Clas Aderkas, Henrik Liewen ja Jürgen Uxkull vangistati rootslaste pool ja viidi vangidena Stockholmi, Läänemaa stiftifoogt (1561–1570) Tagavere mõisnik Claus Aderkas põgenes ja mõis riigistati, Lieveni ja Fahrensbachi mõisad võeti neilt ära, kuna ei allunud Rootsi kuningale vaid toetas Põhjamaade seitsmeaastases sõjas Taani kuningat.
Rootsi riigile kuulunud läänistamata aladega linnuselääni ei suudetud aga koos hoida, sest Lihulast ei kujunenud tugevat keskust. Juba 1615. aastaks oli lään juba osadena välja jagatud, mida sõdiv Rootsi riik ei suutnud enam välja lunastada. Rootsi riik hakkas majandusolukorra leevendamiseks Harju-Viru õiguse järgi Rootsi kõrgaadlile maid müüma. 
Aastatel 1631–1691 oli Lihula linnuselään läänistatuna Totti suguvõsa valduses. 1630/31. aastal ostis Lihula mõisalääni Rootsi sõjaväelane ja poliitik Åke Henriksson Tott (1598–1640), kes asus kokku koguma endise linnuselääni maid. Tema poeg, Liivimaa kindralkuberner (1666–1671) krahv Claes Tott (1630–1674), kellele kuulusid muu hulgas Läänemaal isalt päritud Lihula kihelkonna Lihula ja Karuse kihelkonna Matsalu, ning Kirbla kihelkonna Keskküla mõis, on tuntud oma 1668. aasta maapolitseikorralduse poolest, millega piirati talupoegade liikumisvabadust ning juurutati sunnismaisust.. 
Krahv Totti surma järel päris tema Läänemaal asunud mõisad päris tema onu, vabahärra, admiral ja Rootsi reduktsioonikollegiumi president Sten Nilsson Bielke (1624–1684).
Raigo Soidra

Raigo Soidra (14. veebruar 1929 Tartu – 5. oktoober 2005 Tartu) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1947 Tallinna 2. Keskkooli, 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna tööstustsiviilehituse insenerina, sai 1965 tehnikakandidaadi kraadi väitekirjaga “Pindaktiivsete plastifikaatorite mõju põlevkivituhk-tsementmörtide ja betoonide omadustele”, täiendas end 1982 Läti Põllumajanduse Akadeemias ehitusõpetuse alal.
Soidra oli aastatel 1952–1954 Eesti Põllumajandusakadeemia kujutava geomeetria ja graafika kateedri assistent, 1954–1967 ehitusmehaanika kateedri vanemõpetaja, 1967–1969 dotsendi kohusetäitja, 1969–1992 dotsent, 1992–1994 Eesti Põllumajandusülikooli põllumajandusehituse õppetooli dotsent, 1994–1999 maaehituse instituudi dotsent, 2000. aastast pensionil. Ta õpetas tehnilist joonestamist, tugevusõpetust, insenerikonstruktsioone, ehitusõpetust, projekteerimise aluseid, ehitusökonoomikat ja organiseerimist, koostas õppevahendeid, avaldas töid betooni ja mördi omaduste parandamise, põllumajandushoonete kujunduse ja konstruktsioonide alalt, umbes 20 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli keemik Kadri Soidra, vend oli majandusteadlane ja diplomaat Ivo Soidra, isa ametnik Agu Soidra.
Toivo Keinänen

Toivo Keinänen (sündinud 2. oktoobril 2002) on soome maletaja, rahvusvaheline meister (2019). 
Ta sai 14-aastaselt FIDE-lt meistri ja 17-aastaselt rahvusvahelise meistri nimetuse. 2019. aastal tuli ta Soome malemeistriks. 
2021. aastal võttis Keinänen osa Poolas Katowices Euroopa meistrivõistlustest kiir- ja välkmales, kus saavutas kaks kaheksandat kohta.
2023. aastal osales ta koos abikaasa Anastasia Keinäneniga Viljandis peetud Ilmar Raua 57. mälestusturniiril, mille ta võitis.
2023. aasta Ilmar Raua mälestusturniir

Ilmar Raua 57. mälestusturniir oli 2023. aastal Viljandis peetud Ilmar Raua mälestusturniir males. 
2.–9. juulini 2023 Viljandis toimunud 57 osavõtjaga rahvusvahelise turniiri koosseisus oli maletajaid peamiselt Eestist. Väljastpoolt Eestit osales turniiril 15 maletajat, sealhulgas kolm suurmeistrit ja neli rahvusvahelist meistrit.
Turniiri korraldaja oli Toomas Valgemäe, peakohtunik FIDE arbiiter Tarmo Tuul ja kohtunik Gert Elmaste. Turniiril mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.
Turniiri lõplik paremusjärjestus (1.–10. koht).
1. IM Toivo Keinänen (Soome) [7p 9-st]; 2.–4. GM Normunds Miezis (Läti), GM Nikita Maiorov (FIDE/Valgevene) ja IM Vaidas Sakalauskas (Leedu) [6,5p]; 5.–10. GM Tomas Laurušas (Leedu), GM Meelis Kanep (Eesti), GM Kaido Külaots (Eesti), IM Tarvo Seeman (Eesti), IM Ido Porat (Iisrael) ja WFM Anastassia Sinitsina (Eesti) [6p].
Naistest oli edukaim Eesti maletaja Anastassia Sinitsina (üldarvestuses 5.–10. koht). Järgnesid Mai Narva (11. koht) ja Soomest Anastasia Keinänen (15. koht).
2023. aasta Eesti meistrivõistlused.
57. mälestusturniir oli ühtlasi klassikalise male Eesti meeste/"open" ja naiste meistrivõistlusteks ning U20 vanuseastme noormeeste/"open" ja neidude Eesti meistrivõistlusteks.
Mehed/"open": 1. GM Kaido Külaots; 2. WFM Anastassia Sinitsina; 3. GM Meelis Kanep
Naised: 1. WFM Anastassia Sinitsõna; 2. IM Mai Narva; 3. WFM Triin Narva.
U20 "open": 1. WFM Anastassia Sinitsõna; 2. Nikita Rõtšagov; 3. CM Dion Krivenko.
U20 neiud: 1. WFM Anastassia Sinitsõna; 2. WFM Sofia Blohhin.
Sportronimine 2024. aasta suveolümpiamängudel

Sportronimine 2024. aasta suveolümpiamängudel toimus 5.–10. augustini Saint-Denis's Le Bourget Sport Climbing Venue'is. 
Sportronimine oli võetud olümpiamärgude kavva uuesti pärast spordiala ametlikku debüüti kolm aastat varem Tokyos 2021. aastal. Medalivõistluste koguarv kahekordistus eelmise olümpiamängude kahega võrreldes, kuna seinalronimine ("bouldering") ja köisjulgestusega ronimine oli kiiruse formaadist eraldatud. Lisaks suurenes sportronijate arv 40-lt 68-le.
Võistluse formaat.
Alates sportronimise kaasamisest 2020. aasta suveolümpiamängudele on Rahvusvaheline Sportronimise Föderatsioon (IFSC) toetanud kolme eraldi medalivõistlust: köisjulgestusega ronimine, seinalronimine ja kiirusronimine; 2020. aasta Tokyos ronimine piirdus aga iga soo jaoks ühe kombineeritud formaadiga. Formaat koos punktisüsteemiga pälvis sportlaste kriitikat, põhjustades märkimisväärset kattumist köisronimise- ja seinalronimise ning kiirronimise vahel.
2024. aasta Pariisi puhul otsustas Rahvusvaheline Olümpiakomitee välja anda neli medalit kahel alal soo kohta, nimelt kombineeritud ronimise ja kiirusronimisega.
Kiirusronimine.
Kiirusronimine oli iseseisev võistlus, mis järgib praegust standardset ühe võistluse kiirronimise formaati, kus sportlased ronivad kõrvuti mööda 15-meetrist seina üles. Kiirusronimine, toimub kiiruse peale. Sportlased ronivad-jooksevad seinast üles ja peavad tabama stopp-plaati, mis paneb aja kinni.
Kombineeritud ronimine.
Kombineeritud ronimine ehk "bouldering" ja köiejulgestusega ronimine on aga tehnilisemad ning taktikalisemad. Olümpiamängudel näeb see välja nii, et kõik võistlejad kõigepealt ronivad bouldering'i radasid. Neid on neli rada, mis kokku annavad 100 punkti. Peale väikest puhkust liiguvad nad edasi köiejulgestusega ronimise juurde, seal nad peavad ronima ühe raja ja see üks rada annab maksimaalselt 100 punkti. Punktid liidetakse ja see, kellel on kõige suurem summa, see võidab.
Bouldering'is on kuni nelja ja poole meetri kõrgused rajad, ronijad on ilma köieta. Neil on aega neli minutit, et ronida ühte rada. See tähendab seda, et nad võivad proovida mitu korda seda rada ronida. Kui kohe ei tule välja, saab taktikat muuta ja uuesti alustada. Köiejulgestusega ronimine toimub 15 meetri pikkusel rajal, võistlejatel on aega kuus minutit. Kui bouldering'is on võimalik mitu korda seinale minna, muuta taktikaid, siis köiejulgestusega ronimisel seda teha ei saa. Kui kukud rajalt alla, siis on võistlus läbi ja rohkem edasi ronida ei saa.
Medalitabel.
 Korraldajariik (Prantsusmaa)
&lt;br&gt;Finaal: 10. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 20
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2020: Janja Garnbret, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused: Finaal 
&lt;br&gt;Pärast mõlemat poolfinaali liideti iga sportlase punktid, et selgitada koondskoor. Finaali pääsesid kaheksa suurima punktisumma saanud võistlejat.
Pszczyna maakond

Pszczyna maakond (poola keeles "powiat pszczyński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Sileesia vojevoodkonna keskosas. Maakonna halduskeskus on Pszczyna linn.
Pszczyna maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Pszczyna
Pszczyna maakonnas on kuus valda: