Lamekatus

Lamekatus on katus, mille kalle on 10° ja väiksem. Lamekatuse kandeelemendiks on rõhtne või veidi kaldu alustarind.
Konstruktsioon.
Lamekatuse alus annab katusekattele vajaliku toe lumest, tuulest ja liiklusest põhjustatud koormuse talumiseks. Kate kinnitatakse aluse külge nii, et tuuletõste ei mõjuta katet ja katusekate ei saa nihkuda. Vee ärajooksu parandamiseks antakse katusele väike kalle. Kui katuse kalle on väiksem kui 2,50, kasutatakse tavalisest kvaliteetsemaid materjale ning katusekate on kahekihiline. Sisemise äravoolu korral juhitakse vesi torude kaudu läbi hoone. Selleks, et katusematerjal päikese käes liigselt ei kuumeneks, kaetakse see heleda värviga või ühtlase jämedateralise kruusa kihiga. 
Levinuimaks lamekatuste katteks on modifitseeritud bituumenist rullmaterjalid. Bituumenist katusekatted sisaldavad elastomeerseid või plastomeerseid aineid, mis on elastsed ning UV-kiirguse kaitseks kaetud kiltkivipuistega. Seda materjali saab katusele kinnitada ühe-, kahe- või kolmekihiliselt. Ühekihilised katusekatted on kõrgete füüsikaliste omadustega, elastsed, pika elueaga ning omavad kindlat ja garanteeritud kvaliteeti. Mitmekihiline katusekate saavutatakse sellega, et asetatakse ühekihilist materjali mitu korda. On oluline, et katusekate tagab hüdroisolatsioonikihi, mis talub vähemalt 1,0 kPa suurust veesurvet. Tänapäeval esineb ka muru ja kasvava taimestikuga katuseid. 
Liigitus.
Lamekatused jagunevad soojustamata katusteks ja tarindsoojustusega katusteks. Soojustamata katuse katusealuse ruumi temperatuur ja niiskus peab olema selline, et katuse aluspinnale ei tekiks tarindeid kahjustavat kondensatsioonivett. Kondensatsioonivee teket saab vältida katusealuse ruumi õhutuulutusega. Tarindsoojustusega lamekatuse soojustuskiht tagab katuslae soojapidavuse ning rahuldab muud tehnilised tingimused, sõltuvalt katuslae konstruktsioonist ja kasutusviisist. Eelistatavalt kasutatakse tuulutatavaid katuslagesid, et vältida kondensatsioonivee tekkimist.
Katuslaed.
Pööratud katuslaes paikneb hüdroisolatsioonikiht soojustuskihi all, olles ühtlasi ka aurutõkkeks. Soojustuskiht peab olema kaetud kaitsekihiga. Kaitsekiht võib olla monoliitbetoonist, betoon- või keraamilistest plaatidest, asfaltbetoonist, kivipuistest või esineda murupinnana. 
Tuulutuseta lamekatus ei ole vastupidav ja laguneb kiiresti. Samas teeb tuulutuse tegemine lamekatuse ehitamise keerukaks ja kalliks. Kui katus on tuulutuseta, tekib ohtlik kondensatsioonivesi, mille tulemusena väheneb soojustusmaterjali soojapidavus. Kui niiskust tekkib liiga palju, imbub see läbi lae ning rikub maja siseviimistluse.Tuulutatavas katuslaes on soojustuskihi ja katusekatte vahel tuulutusruum, mille kaudu eemaldatakse katusekatte alla sattunud niiskus. Tuulutusruum ühendatakse räästas olevate tuulutusavade või -piludega. Kui tuulutustee pikkus on üle 10 m või tuulutusteel on takistusi, peab rakendama abinõusid.
Suletud katuslaes on soojustuskiht paigutatud aluskonstruktsiooni ja katusekatte vahele ilma tuulutusvaheta. Soojustuskihi alla paigaldatakse auruisolatsioon. Niiskuse väljajuhtimiseks rajatakse räästatuulutus või tuulutuskorstnad, mille arv, asukoht ja mõõtmed määratakse projekteerimise käigus. 
Tarindsoojustusega katuslagedes on kandetarind ühtlasi soojustuskihiks. Seda tüüpi katuslage võib lugeda suletud katuslae erikujuks, kus reeglina puudub aurutõke. Selle tulemusena saab niiskus tarindist eemalduda ruumi suunas. Sellist lahendust ei kasutata niiskete ruumide puhul. Põhilisteks soojustuselementideks on gaasbetoon-, kergbetoon- või mitmekihilised paneelid.
Käidavatel katustel on ette nähtud inimeste või sõidukite liiklus (terrassid, rõdud, õuealad). Liikluspindadel peab olema kattekiht, mis tagab all paiknevale soojustus- ja hüdroisolatsioonikihile vajaliku kaitse mehaaniliste mõjutuste vastu .Nende katuste veeäravool toimub tavaliselt sisemise veeäravoolusüsteemi abil.