tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tulemaa provints (Tšiili)

Tulemaa provints on Tšiili 2. järgu haldusüksus (provints) Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonnas.
Provints hõlmab Tulemaa saare lääneosa Magalhãesi väinast lõunas.
Provintsi halduskeskus on Porvenir.
Nimi.
Provintsi nimi on pärit 1520. aastast, mil Fernão de Magalhães nimetas selle koha Tulede ja Suitsude maaks rannal näha olnud lõkete järgi, mille olid süüdanud onad. Hispaania kuningas Carlos I jättis sellest nimest alles ainult "Tulemaa" ("Tierra de Fuego"), sest suits pidi niikuinii tulest lähtuma.
Ajalugu.
Saare siseosa jäi tundmatuks 1879. aastani, mil Tšiili sõjaväe leitnandi Ramón Serrano ekspeditsioon läbis selle Gente Grande lahest kuni San Sebastiáni laheni Atlandi ookeanis.
Rohtlates (pampades), mis katavad saare peaaegu täielikult väina suudmest kuni Darwini mägede nõlvadeni lõunas, kus ilmuvad põõsastikud ning seejärel tihe Magallãese mets, elas 4000 onadest põliselanikku. Need olid suurt kasvu ja tüsedad nomaadid, kes osavalt käsitsesid lingu ning vibu ja noolt, millega nad guanakosid ega linde küttisid. Nad olid sissetungijate vastu vaenulikud: lõid poole sajandi jooksul tagasi Punta Arenase koloonia sissetungikatsed. Nende auks nimetasid esimesed meresõitjad lahe Gente Grande laheks ('Suure Rahva laht').
Aastal 1881 fikseeriti Tšiili ja Argentina vaheline piir. Need maad olid nii vähe tuntud, et põhja–lõunasuunaline piir, mis lõikab saare pooleks, kulges algul nii, et ta üks osa sellest jäi Dungenessi neeme juures San Sebastiáni lahte.
Ramón Serrano 1879. aasta ekspeditsioon tegi kindlaks, et tegu on suurepäraste karjakasvatusaladega.
Järgmisel ekspeditsioonil 1880 avastas Jorge Porter Porveniri lahe ja leidis Boqueróni mägedest kulda. Alates 1882. aastast saabus piirkonda Euroopast ja Ameerikast sadu kullaotsijaid. 20. sajandi alguseks muutus kullakaevandamine tööstuslikuks (võeti kasutusele mehaaniline traalimine). Aastaks 1909 sai kuld otsa.
Saialill (perekond)

Saialill ("Calendula") on korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- ja mitmeaastaste rohttaimede perekond.
Ladinakeelne nimetus on tõenäoliselt tuletatud sõnast "calendae" 'kalendid', millega tähistati iga kuu esimest päeva. Taim oli pühendatud neitsi Maarjale, sellest tuleb tema ingliskeelne rahvapärane nimetus "marygold".
Saialilli on 12–20 liiki, mis on levinud Vahemere maadest ida poole Iraanini ja lääne poole Makroneesiani. 
Saialille õisik on kollane või oranž ja paikneb varrel üksikult. Õisik koosneb paljudest õitest, mis ei ole päris ühesugused. Välimised, õie äärel olevad õied on pika emakasuudmega ja viljuvad. Seesmised, õie keskel olevad õied on viljatud ja lühema emakasuudmega.
Saialille viljad on seemnised. Need on heteromorfsed ehk mitmekujulised ja asuvad samal taimel mitmes reas. Seemnised on nii kõverad, et võivad olla koguni rõngakujulised. Välimised seemnised erinevad kuju ja ehituse poolest seespool asuvatest.
Kasutamine.
Saialill kõlbab ka süüa. Tema kroonlehed sobivad värskena salatisse. Neid võib ka kuivatada ja pärast kasutada juustu värvimiseks või safrani asemel. Nimelt sisaldavad õielehed karotinoide ja flavonoide.
Farmakoloogilised uurimused on näidanud, et saialilleekstraktil on viiruste, genotoksiinide ja põletike vastane toime. Saialilletinktuuri kasutatakse akne vastu, verejooksu peatamiseks ja ärritatud kudede rahustamiseks. Saialillešampooniga pestakse kuivi ja hapraid juukseid.
Tubakas (aine)

Tubakas on tubaka taimeperekonna ("Nicotiana") lehtedest saadud aine.
Eurooplaste esimesest kokkupuutest tubakaga on ülestähendusi leitud Chr. Kolumbuse laevapäeviku 1492. aasta 6. novembri sissekandes. Kolumbuse nimetatud San Salvadori saarel kinkisid pärismaalased Kolumbusele sõpruse märgiks mõned kuivatatud tubakalehed, kuid admiral ei osanud nendega midagi peale hakata. Kui oli randutud Kuubal, nägid Bartholome de las Casase päeviku andmeil Rodrigo de Jerez ja Luis de Torres esimeste eurooplastena tegelikku tubaka suitsetamist. Torukesi, mille kaudu tõmmati sisse suitsu, hakati nimetama hispaaniakeelse sõnaga "tabacos".
Algul kultiveeriti tubakat ta kaunite õite pärast ilutaimena. Veidi hiljem hakati teda kasutama ravimtaimena, eriti hambavalu, peavalu ja podagra vastu. Seda rohtu hakati nimetama nicotiana’ks ja siit tulenebki tubaka hilisem ladinakeelne nimetus Nicotiana, samuti temas leiduva tugeva närvimürgi nikotiini nimetus.
Senjöör

Senjöör (prantsuse "seigneur" &lt; ladina "senior" – vanem) oli keskajal suurfeodaal, kellest olid sõltuvuses feodaalses hierarhias madalamal seisvad feodaalid ehk vasallid. Senjööril kui maaomanikul oli oma valdustes nii poliitiline, kohtu- kui ka haldusvõim. 
Teatud piirkonna senjööriks võis olla ka korporatsioon kloostri või linna näol.
Territooriumi kõrgemat senjööri (kuningat, vürsti, hertsogit) nimetati ka süserääniks. Kõrgeim feodaal ehk süserään omas nominaalselt kogu maad riigis. Feodaalses hierarhias allpool seisid hertsogid (kunagiste hõimupealike järglased) ja krahvid (kuninga piirkondlikud asevalitsejad) ning neist omakorda allpool väikefeodaalidena parunid ja rüütlid. 
Senjööri ainuõiguseks (inglise "seigniorage") oli raha vermimine ja selle kasutuse kohustuslikuks muutmine maksustamisõiguse läbi, s.t senjöör võttis oma alamatelt vastu maksusid vaid selles, tema poolt käibele lastud rahas. Tekitades nõudluse raha järele, oli senjööril võimalik tasuda oma alamatele ostetud kaupade ja teenuste eest enda poolt käibele lastud rahas. Kui raha omahind (metall + tootmiskulud) oli madalam, kui selle nominaalväärtus, siis tekkis selle emisioonist märkimisväärne rahaline tulu, mida võib käsitleda ka raha emisioonimaksuna. Paberrahast tekkiv tulu on veelgi suurem.
Tarastamine

Tarastamine (inglise keeles: "enclosure") on Inglismaal hiliskeskajal ja varauusajal tööstusrevolutsiooni ajal toimunud protsess, mille käigus suur hulk külakogukondade ühiskasutuses olnud põllumaad muudeti suurmaaomanike eraomandisse kuuluvaks ning taradega piiratud lambakarjamaadeks, mistõttu seni põllumajandusega elatist teeninud maapiirkondade elanikud olid sunnitud vahetama elukutset ja kolima linnadesse, kus asusid palgatöölistena tööle manufaktuurides ja tehastes. Paljud endised ühismaa kasutajad seevastu kaotasid mitte ainult maa, vaid ka elamu ja said hulkuriteks ja pauperiteks.
Brunswicki poolsaar

Brunswicki poolsaar on poolsaar Lõuna-Ameerika mandril Tšiili lõunaosas Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonnas. 
Seal paikneb osa Patagoonia Andide lääneosast. 
Sealsed mullad on maaharimiseks soodsad, kuid maad kasutatakse lambakasvatuseks. 
Brunswicki poolsaarel leidub suuri maavarade varusid, sealhulgas sütt ja vaske (viimase oluline leiukoht on Cutter Cove poolsaare edelaosas. 
Et poolsaarel asub piirkonna halduskeskus Punta Arenas, on sinna kogunenud palju inimesi ja tööstusettevõtteid. Viimastest on märkimisväärsed hiilgevähiliste ja lambaliha töötlemise ettevõtted, samuti laevaehitus ja -remont Magalhãesi väina ääres.
Tsunft

Tsunft (vananenud termin "amet") on käsitööliste vennaskond.
Langus.
Pärast Prantsuse revolutsiooni kaotati kogu Euroopas järk-järgult tsunftikord. Selle, ja vabrikutööstuse arengu, tagajärjel langes käsitööliste ühiskondlik positsioon, kutseoskused ja majanduslik kindlustatus. Arenev tööliskond ja tema institutsioonid (ametiühingud) nägi käsitöölistes konkurenti, nende mõjul võeti vastu iseseisvatele käsitöölistele kahjulikke sotsiaalseadusi. Käsitöölised hakkasid uuesti organiseeruma pärast 1868. aastat, mil Austrias asutati esimene käsitööstuskoda. Samal ajal hakati ka väärtustama käsitöötooteid kui midagi aristokraatset ja hinnalist (vastandina vabrikutoodetele), Inglismaal tekkis Arts and Crafts Movement. 
Eestis.
Eesti linnades kehtis tsunftikord keskajast kuni 19. sajandini. Enim teateid Eesti tsunftidest on säilinud Tallinnast. Keskaegses Tallinn as domineerisid suurkaupmeeste Suurgildi, Mustpeade vennaskond, kes koosnes kohalikest vallalistest kaupmehesellidest ning noortest välismaistest hansakaupmeestest ning kaks nn. väikegildi, mille moodustasid käsitöölised ja väikeste kraamipoodide pidajad. Tallinna all-linnas oli kaks «väikegildi» – Oleviste gild ja Kanuti gild. 
Käsitööliste seisuse ametlikeks esindajaiks rae ees olid gildid, neil oli 15. sajandil küllaltki tugev ühiskondlik positsioon ja kaasarääkimise õigus linna haldusküsimustes, eriti finantsilisel alal. Käsitöölised olid vastavate kutsealade järgi koondatud ametitesse ehk tsunftidesse, mille liikmete arv oli rangelt piiratud. Väljaspool seda kutseorganisatsiooni ei tohtinud keegi töötada. Nn. tsunftijäneseid jälitati ning nad langesid karistuse alla. Ametid olid ühendatud gildi, mille eesotsas oli vastav oldermann koos mitme laekahoidja ja paljude teiste ametimeestega. Tsunftides juhtisid käsitöömeistrid oma huvides tsunftiliikmete kutselist ja isiklikku elu, otsustades õpipoisiks võtmise, selliks ja käsitöömeistriks saamise üle ning taotledes tsunftide monopoolset valitsemist vastavas käsitööharus. Tsunftiskraa kohaselt Meister võis pidada 1–2 õpipoissi ja niisama palju selle. 
Lõplikult kaotati tsunftid 1920. aastal Seisuste kaotamise seadusega. Käsitöölised organiseerusid uuesti kutsealase omavalitsusena Käsitööstuskotta, mis valiti 1936. aastal.
Hoorni neem

Hoorni neem (hollandi keeles "Kaap Hoorn"; hispaania keeles "Cabo de Hornos"; nimetatud Hoorni linna järgi Hollandis) on Tulemaa saarestiku kõige lõunapoolsem neem Tšiili lõunaosas. Asub Hoorni saarel, mille pindala on u 25 ruutkilomeetrit. Kuigi seda neeme peetakse sageli Ameerika kõige lõunapoolsemaks tipuks, on too tegelikult Diego Ramíreze saartel.
Hoorni neem on ka kõige lõunapoolsem kolmest "suurest neemest" ning on Ameerikat Antarktikast eraldava Drake'i väina põhjapiir.
Palju aastaid on Hoorni neem olnud üks peamisi orientiire purjelaevade navigatsioonis, kuigi Hoorni neeme ümbruse veed on tugevate tuulte, murdlainetuse ning jäämägede tõttu eriti ohtlikud. Seetõttu oli tava, et meremehed, kes esimest korda ümber Hoorni neeme purjetasid, said kuldse kõrvarõnga kõrva.
Neeme avastasid 1616. aastal hollandi meresõitjad Jacob Le Maire ja Willem Schouten. Nad andsid sellele nime Schouteni kodulinna Hoorni järgi.
Kliima on mõõdukas. Ilmastik on tuuline ja pilvine. Sajab palju kogu aasta jooksul.
Maailma lõunapoolseimad puud kasvavad Hoorni saarel Hoorni neeme läheduses. 
Hoorni neemel asub tuntud tuletorn, mille meeskond koosneb mitmest inimesest.
Neemest on kirjutatud mitmes ilukirjandusteoses. Üks tuntumaid on Jules Verne'i teos "En Magellanie".
Pukktuulik

Pukktuulik on tuulikutüüp, mis koosneb tuuliku jalast ja selle otsas asuvast täielikult ümber telje pööratavast tuulikukerest. Pukktuulikul on üks paar veskikive. Tuulik on jaotatud enamasti kaheks korruseks: ülemisel korrusel asetsevad liikuvad mehhanismid (veskikivid ja hammasrattad), esimesele korrusele suunatakse valmis jahu. Pukktuulikud on oma konstruktsioonilt ja sisseseadelt primitiivsemad tuulikud kui hiljem levima hakanud hollandi tüüpi tuulikud.
Pukktuulikud on Eesti aladel levinud eelkõige saartel ja Lääne-Eestis. Tänapäeval on pukktuulikuid säilinud enim Saaremaal ja Hiiumaal. Pukktuulikuid on võimalik vaadelda oma algses asukohas grupina paiknevana Saaremaal Anglas. Muuseumidesse ületoodud pukktuulikuid on võimalik näha Eesti Vabaõhumuuseumis ja Eesti Põllumajandusmuuseumis.
Pukktuuliku ehitus.
Pukktuulik toetub kogu kere raskusega emapuule, mis on 30–50 cm jämedune puitpost. Emapuu on vanematel pukktuulikutel rammitud otsapidi maasse, uuematel algab see maapinnalt alusraamiga samalt kõrguselt. Pukktuulikutel on enamasti raud- või paekivist sideaineta laoga kivijalg, mille sees asuvad alusraami ja emapuu vahele kiilutud diagonaaltoed - titsid.
Tuulikukere põhilise raskuse võtab enda kanda emapuu otsa ümartapi abil kinnitatud söömer. Söömer kinnitub mõlemast otsast kere raamistikule ning söömri peal on kohe ülemise korruse põrand, mille peal asuvad veskikivid. Tuuliku nurgapostid ja paarid on kere jäigastamiseks omavahel seotud diagonaalidega. Tuuliku kere alla kinnituvad sõle või raudpoldi abil põlvepakud, mille otsad ulatuvad tahapoole kere alt välja. Põlvpakkude pealne on harilikult vormistatud piirdega ääristatud platvormina, mille ühest servast tuleb trepp maapinnalt platvormini. Põlvpakkude vahele on kiilutud vihmer (tuuliku saba), millest tuulik on võimalik tuulde pöörata.
Tuulikukere ja ka katus on kaetud laudadega. Katuselauad on valmistatud kuusest ning on veesoontega, seinalaudis on poolpunnlaudis. Tiivad on pukktuulikutel kaetud laudluukide või purjedega. Tuuliku tiib ei ole igas lõigus ühesuguse kaldenurgaga, vaid nurk tiiva erinevates lõikudes muutub, olles üldjuhul tiiva keskel suurim. Kõik neli tiiba on aga täpselt samasugused. Tiivad kinnituvad tiivavõllile igede vahendusel rangide ja raudpoltide abil.
Tiivavõll ulatub läbi tuulikukere ja kinnitub sabaga tuuliku tagumise seina ülemisele paarile. Tiivavõlli kael toetub esiseinal kaelakivile, mis on pealt kaarjas paekiviplokk. Tiivavõlli külge kinnitub suur ratas. Suure ratta ümber asetseb puidust pidur – pärss, mis võimaldab tuulikut jahvatamiselt maha pidurdada. Pärssi vajutatakse tuulikus sees oleva pärsikangi abil. Suur ratas annab tuule jõu edasi värklile, mis on ümar kodaratega hammasratas. Värkel on kinnitatud rauast võllile (harkpillile), mis ajab ringi pealmist veskikivi. Alumine kivi seisab jahvatamise ajal paigal. Kivide ümber on kivitõrs, mis suunab jahvatatud jahu põrandas asuva jahutoru kaudu esimesel korrusel asuvasse jahukirstu.
Andrus Kallastu

Andrus Kallastu (sündinud 17. aprillil 1967 Pärnus) on eesti helilooja ja dirigent.
Elulugu.
Õppinud klaverit Pärnu Lastemuusikakoolis Maimu Partsi ja Tallinna Konservatooriumis Toivo Nahkuri juures, dirigeerimist Tallinna Konservatooriumis Olev Oja ja Sibeliuse Akadeemias Jorma Panula, Eri Klasi ja Ilja Musini juures ning kompositsiooni Tallinna Konservatooriumis Eino Tambergi ja Sibeliuse Akadeemias Paavo Heinineni, Olli Kortekangase ja Erkki Jokineni juures. Pärast Sibeliuse Akadeemia lõpetamist aastal 1999 tegutseb vabakutselise helilooja ja dirigendina. Andrus Kallastu on üks Pärnu Nüüdismuusika Päevade ja Pärnu Ooperi loojatest.
Andrus Kallastu heliloomingu võib jaotada kahte perioodi: enne ja pärast aastat 1991. Esimese perioodi loomingut iseloomustab vaba atonaalne helikeel, motoorne, tihti ostinaatne rütmika, neoklassitsistlik kõlakäsitlus, teise perioodi teoseid seriaalne tekstuur, väljatehnika, mittepulseeriv rütmika, muusikalise heli ja müra piire kompav kõla.
Tegutsenud ka muusikaalaste tekstide koostaja ja tõlkijana. 
1. Psalm 130 "Põhjatuma häda seest hüüan sinu poole"
2. "Oh võitlejad, et käige peale"
3. Psalm 42 "Otsekui hirv"
4. Psalm 47 "Rõõmulaul Kristuse taevaminemisest"
5. "Passacaglia"
6. Motett. Psalm 115 "Taevas on Jehoova taevas"
Isiklikku.
Andrus Kallastu abikaasa on ooperilaulja Kai Kallastu. Nende tütar on muusik Maria Kallastu ja poeg pianist Karl Kallastu.
Vaimulik rüütliordu

Vaimulik rüütliordu oli rüütlite sõjaline vennaskond, mille liikmed andsid mungatõotused (vaesus, abielutus ja kuulekus oma ülematele) ning pühendusid kiriku huvide või usu kaitsmisele ja levitamisele relvaga või muule vagale tegevusele. 
Vaimulikud rüütliordud olid ka Vanal Liivimaal tegutsenud Mõõgavendade ja Liivi ordu.
Tänapäeval tegutsevad ajaloolistest rüütliordudest veel Johanniitide ordu ja Saksa ordu, mis mõlemad tegelevad heategevusega ja pole üle 200 aasta sõdu pidanud.
Vakus

Vakus (ka: vakk) oli maksustuspiirkond keskaegsel Vana-Liivimaal ja tõenäoliselt ka hilisrauaaegses Eestis.
Bathasar Russowi Liivimaa kroonika kohasel olid Vana-Liivimaa isandate ja aadlike külad jagatud vakustesse: suuri ja jõukaid külasid oli ühes vakuses üks või kaks, väikesi ja vaesemaid aga enam kui üks, nii et isandatel ja aadlikel oli tema külade arvu järgi mitu vakust. Läänistamata maadel oli vakused enamasti ühe kihelkonna piires ja allusid ametimõisadele. Ametimõisates kehtis kohati veel 16. sajandi keskpaiku kord, et mitte talud, vaid vakused pidid saatma inimesi korratööle vastavalt mõisa vajadustele.
Keskajast on teada, et maksu koguti vakuselt enamasti kaks korda aastas: talvel ja sügisel. Sel puhul said maksukoguja ja talupojad (talumehed javabatalupojad) kokku ning lisaks maksude (hinnuse) maksmisele peeti ka pidu. Seda üritust on nimetatud vakusepeoks ehk vakuseks.
Maksustuspiirkonnana säilis vakus ka varauusajal Eestimaa Taani Saaremaa halduskonnas, mis oli jagatud ametkondadeks (15) ja vakusteks ja Rootsi valitsusajal. 1570. aastate arvukad läänistamised nõrgendasid tugevasti vanu vakusepõhise halduskorralduse tavasid, kuni Södermanlandi hertsog Karl 1601. aastal kehtestas uue maksusüstseemi (ilma vakuandamiteta).
Nimetus.
Sõnad "vakus" ja "vakk" maksustuspiirkonna tähenduses lähtuvad vakast kui anumast ja mahuühikust. Sõna on eesti/liivi päritolu. Alamsaksa keeles on "wacke" laensõna, mis levis kogu keskaja Liivimaal. Läti keeles oli vastav sõna vene keelest laenatud "pagasts", mis tänapäeval tähistab valda.
Vana-Liivimaa linnadepäev

Vana-Liivimaa linnadepäev oli Vana-Liivimaa kohalike hansalinnade võimuorgan. 
See kujunes välja 14. sajandi keskpaigaks ning oli esimene selgepiiriline üleliivimaaline seisuslik institutsioon. 
Perioodil 1350–1404 peeti teadaolevalt 55 linnadepäeva.
Abtiss

Abtiss (ladina keeles "abbatissa") on kristliku läänekiriku traditsioonis tavaliselt nunnakloostri naissoost ülem.
Peamiselt kasutatakse abtissi ametinimetust selles tähenduses katoliku ja anglikaani kirikus. Luterlikus traditsioonis võib mõnel pool Saksamaal ja Skandinaavias abtiss olla ka kloostris elanud nunnade asemele tekkinud vallaliste aadlidaamide usuühingu ("stifti") juhi ametinimetus. Kaasaja luterluses, kus kloostritraditsioon on taaselustatud, võib abtissi ametinimetus olla samuti kasutusel kloostriülema tähenduses.
Mungakloostris vastab abtissi ametile meessoost abt. Mõlemad nimetused pärinevad arameakeelsest sõnast "abba", mis tähendab "isa".
Generaalstaadid

Generaalstaadid oli seisuste esinduskogu Prantsusmaal.
Esimest korda kutsus 1302. aastal kokku seisuste esinduskogu ehk generaalstaadid Philippe IV Ilus, vastuolude tõttu Rooma paavstiga, katoliku kiriku maksustamise üle Prantsusmaal. Keskaegsesse seisustekogusse Prantsuse kuninga juures kuulusid esindajad kolmest seisusest, igal seisusel oli vaid üks hääl.
Generaalstaatides, mis tegelesid koos kuningaga uute maksude kehtestamisega, olid esindatud vaimulikud, aadlikud (feodaalid) ja linlased. Kõik seisused kogunesid ja hääletasid eraldi.
Dofään Charles viis läbi generaalstaaditide reformi, kui generaalstaadid nõudsid 4 piiskopist, 12 aadlikust ja 12 linnakodanikust koosneva valitava nõukogu moodustamist kuninga juurde ning kontrolli maksude laekumise ja rahavääringute üle. 
Aastal 1614 saadeti generaalstaadid laiali, ainuvõim läks seega kuninga kätte, Prantsusmaal algas absolutismiajastu.
Vili

Vili ("fructus") on õistaimede organ, mis sisaldab seemneid. Vili koosneb viljakestast ja seemnest.
Vilja teke.
Kui tolmlemine – õietolmu kandumine tolmukatelt emakasuudmele – on olnud edukas, hakkavad tolmuterad idanema ja tungivad sigimikku. Õiest hakkab sõltuvalt emakate arvust arenema kas lihtvili või koguvili. Õisikust omakorda hakkab arenema vilikond. 
Vilja areng ja valmimine.
Kasvavat ja arenevad tillukest vilja nimetatakse viljahakatiseks. Viljahakatised kasvavad ning hakkavad seejärel valmima. Olenevalt sellest, kas vilja veesisaldus valmimisel suureneb või väheneb, jagatakse vilju lihakviljadeks ja kuivviljadeks. Kuivviljadest kasvatatakse kultuuris teravilju, kaunvilju, pähkleid, seemneid jne. Lihakvilju kannavad hinnatud puuviljakultuurid (luu-, õun- ja pomerantsviljad) ning marjakultuurid. 
Aiakultuuride viljadel eristatakse kolme küpsusastet: 
Seemned.
Sigimikus olevatest seemnealgmetest arenevad vilja sisemuses seemned. Bioloogiliselt küps seeme on uue taime alge. Kui vili on tekkinud viljastumata munarakust ehk partenokarpselt, siis seemneid ei moodustu. Vastavalt seemnete arvule jagunevad viljad üheseemnelisteks ja mitmeseemnelisteks. 
Viljade ja seemnete levik.
Bioloogilise küpsuse saavutanud viljad jagunevad avaviljadeks ja sulgviljadeks. Valminud avavili avaneb ja pillab seemned laiali, sulgviljal jääb viljakest seemne ümber ning vili ise kukub emataime lähedusse. Et aga emataime vahetus läheduses napib noore taime arenguks vajalikke toitaineid, valgust ja ruumi, on taimedel välja kujunenud mitmeid levimisviise. Viljade ja seemnete levimisel tuntakse mõisteid autohooria ehk iselevi ja allohooria ehk tegurlevi. Iselevi vahendid ongi eelkõige paiskviljad, mis heidavad avanedes seemned emataimest võimalikult kaugele. Tegurlevi puhul kasutavad taimed teiste elusolendite (loomad, inimesed) ning loodusnähtuste (tuul, vesi) abi.
Kümnis

Kümnis, tuntud ka kui kirikukümnis oli maks, üks kümnendik saagist/tulust, mida maksti ilmalikule võimukandjale või kirikule.
Tänapäeval on üks tuntumaid kirikukümniseid näiteks Ameerika Ühendriikides Viimse Aja Pühade Jeesuse Kristuse Kirikus – paljud mormoonid maksavad 10% oma sissetulekutest kirikule. Preestriks saamiseks või mormoonide templitesse pääsemiseks on kiriku liikmetel vajalik kümnise maksmine. Mitte osagi kogutud kümnisest ei maksta kiriku ametnikele, seda kasutatakse vaid Viimse Aja Pühade kirikute ehitamiseks ja hooldamiseks, ning mormoonluse laiendamiseks. Ka Brigham Youngi ülikooli Utah's, mis kuulub Viimde Aja Pühadele ning mille õpilased on praktiliselt eranditult (99%) mormooni kiriku liikmed, rahastatakse valdavalt just mormoonide kümnisest, mistõttu on seal näiteks madalam õppemaks kui teistes Ameerika Ühendriikide eraülikoolides.
Koormis

Koormis (ebasoovitatav termin: "koormatis") on kohustus kellegi kasuks. 
Ajalooliselt olid koormised talupoegade kohustused isanda, see tähendab antud mõistes riigi, mõisniku ja kiriku (kirikukoormis) ees. Peamiselt kasutatavad koormiste liigid olid eri aegadel erinevad.
Eesti talupoegadel olid kanda järgmised koormised:
Loonusrent

Loonusrent ehk naturaalrent on talupoegade või teiste maakasutajate tasu feodaalühiskonnas kasutatava maa eest maaomanikule. Sisuliselt tähendas loonusrent kohustust anda maaomanikule osa oma talumajapidamise saagist, mis põhiliselt tasuti teraviljaga.
Lööv

Lööv on kummaltki poolt välisseina või toenditega piiratud pikisuunaline siseruum pikiehitistes, nagu näiteks kirikutes. Lööve võib olla üks või mitu ning kas paaris- või paaritu arv; paarituarvulise asetuse puhul eristatakse ruumis kesklöövi ja kõrvallööve.
Löövide arvu järgi jaotatakse kirikud ühelöövilisteks, kahelöövilisteks, kolmelöövilisteks jne. Kesk- ja külglöövide kõrguse järgi eristatakse kirikute ruumitüüpe nagu basiilika, kodakirik, pseudobasiilika, astmeskirik jne. Kõik need ruumitüübid eeldavad vähemalt kolme löövi olemasolu; erinevalt neist on saalkirik alati ühelööviline.
Kesklööv ja külglöövid.
Kesklööv ehk pealööv asetseb ehitise keskel; see on tavaliselt kõige laiem, kõige kõrgem ja vahel ka kõige pikem ruum kirikus. Kesklööv oli mõeldud jumalateenistuse jälgijatele; sealt avaneb vaade peaaltarile. Kesklööviga külgnevaid, sellest sammaste või piilaritega eraldatud lööve nimetatakse kõrvallöövideks või külglöövideks. Kesklööv ja kõrvallöövid koos moodustavad kiriku põhiplaanil pikihoone.
Ka kiriku kooriosa ja transept võivad olla jagatud pea- ja kõrvallöövideks. Kesklöövi ja kõrvallööve eraldavad enamikus kirikutes sammastikud või arkaadid.
Kui külglöövi kohal on lööviga ühelaiune teine korrus, nimetatakse seda kirikuarhitektuuris empooriks.
Majordoomus

Majordoomus (ladina "major" 'suurem, ülem' + "domus" 'maja') oli Frangi riigis Merovingide dünastia ajal Frangi riigi ja alamkuningriikide (Neustria, Austraasia) kuninga kojaülem ning tema majapidamise juhataja ja ka kuninga sõjalise kaaskonna ülem. 
7. sajandil muutusid majordoomused Frangi riigi tegelikeks valitsejateks, kuna nende kätte oli koondunud kogu võimutäius. 751. aastal võttis majordoomus Karl Martelli poeg Pippin III, hüüdnimi Pippin Lühike aristokraatide toel kuninga tiitli ja rajas riiki valitsenud Karolingide dünastia. Pippin III oli Frangi kuningas Karl Suure isa.
Hilisemal ajal oli majordoomuse nimetus kasutusel majaülema ehk maja või lossi ülemteenri tähenduses.
Minarett

Minarett on mošee kõrval asuv torn, millest islami vaimulikud kutsuvad usklikke palvusele.
Minaretid on enamasti kõrged ja peened ning koonuse- või sibulakujulise tipuga. Minarett võib olla eraldiseisev ehitis või ehitatud põhiehitise (mošee) külge. Ehitusstiilid on piirkonniti ja ajastuti erinevad. Minarett võib olla koonusekujuline, silindriline, neli- või hulknurkse põhiplaaniga. Lisaks palvusele kutsumise funktsioonile on minaretid oluliseks visuaalseks maamärgiks.
Tänapäeval on paljudes mošeedes sisse seatud nüüdisaegne süsteem, kus palvusele kutsuja hääl võimendatakse ja edastatakse minaretti mikrofoni ja kõlarite kaudu.
Algselt ei olnud mošeedel minarette. Esimesed minaretid ilmusid umbes 80 aastat pärast Muḩammadi surma.
Viimne kohtupäev

Viimne kohtupäev on aegade lõpus toimuv lõplik kohtumõistmine kõigi inimhingede üle, eelneb jumalariigi tulekule maa peale.
Kristliku usutunnistuses kohaselt toimub viimsel kohtupäeval kõigi surnute ülestõusmine, Kristuse taastulek ja viimne kohtumõistmine ning algab igavene elu. Üksikasjalikku kirjeldust viimsest kohtupäevast sisaldab Johannese ilmutuse raamat, samuti leidub eskatoloogilisi sugemeid Vana Testamendi prohvetiraamatutes jm. 
Viimset kohtupäeva on käsitletud paljudes kunsti-, kirjandus- ja muusikateostes. Kujutavas kunstis on keskseks Kristus kohtumõistjana, tema kõrval on neitsi Maarja ning kas Ristija või apostel Johannes. Nende jalge ees põlvitavad kohtumõistmise all olevad inimhinged, keda kas inglid taevasse või deemonid põrgusse saadavad. Sageli on hingede kaalujana kujutatud peaingel Miikaeli. Reekviemis (leinamissas) sisaldub kohustusliku osana "Dies irae", keskaegne luuleline nägemus viimsest kohtupäevast.
Aniisiviin

Aniisiviin on aniisiga maitsestatud liköör. 
Kreekas ja Küprosel kannab jook nimetust "ouzo", Armeenias "oghi", Prantsusmaal "pastis" ja "pernod", Türgis "arak" ja raki. Kreeka raki ei ole aniisiga maitsestatud. 
Aniisimaitselised alkohoolsed joogid on näiteks ka "sambuca" Itaaliast ja "patxaran" Hispaaniast. Aniisi on lisatud ka absindi ja "mastiha" koostisse. 
Aniisiviina juuakse kas puhtalt või veega lahjendatult.
William Kidd

William Kidd (umbes 1645 Dundee – 23. mai 1701 Wapping) oli šoti piraat.
Ta sai kaaperkirja 1695. aastal Inglismaa kuninga William III käest. 1701. aastaks, kui ta piraatluse eest kohtu alla anti, oli ta selle aga kaotanud. Kaaperkiri leiti 200 aastat pärast Kiddi hukkamist Londoni riiklikust dokumendihoidlast.
Bartholomew Roberts

Bartholomew Roberts, hüüdnimega Must munk (1682 – 10. veebruar 1722) oli üks ajaloo edukamaid piraate. 
Tema edu seisnes arvatavasti selles, et ta polnud huvitatud alkoholist. Kolme aasta jooksul vallutas ta üle 400 laeva. 
1722. aastal tabasid tema laeva kaks Briti sõjalaeva ning Roberts suri kartetšitabamusest silmapilkselt. Meeskond viskas kapteni vastavalt tema soovile merre.
Henry Avery

Henry Avery (ka Every või Evory; 23. august 1659 – pärast 1696) oli inglise piraat.
Ta teenis 1694. aastal sõjalaeval, millel oli luba rünnata Prantsuse kaubavedajaid. Meeskond hõivas laeva, kui kapten oli purjus ja valis kapteniks Avery. Suunduti piki Aafrika rannikut lõunasse ja peagi vallutati prantsuse piraadilaev, millel oli rikkalikult saaki. Enamik selle meeskonnast liitus Averyga, nii et tal oli juba üle 170 mehe.
Kohtu alla antuna püüdsid Avery mehed tagajärjetult ära osta nii Jamaica kui ka Barbadose kuberneri, et nood neile armu annaksid, ja põgenesid lõpuks. Ehkki 14 tema meeskonna liiget hiljem tabati ja 6 neist poodi üles, jäi Avery ise koos suure röövsaagiga kadunuks.
Rio Negro

Rio Negro tähendab portugali keeles 'musta jõge'.
Rio Negro nime kannavad:
jõed
Río Negro

Río Negro tähendab hispaania keeles 'musta jõge'.
Río Negro nime kannavad:
jõed
haldusüksused
omavalitsusüksused
Peeter Kümmel

Peeter Kümmel (sündinud 11. aprillil 1982 Tartus) on eesti suusasportlane. Tema treener on Christoph Schmid.
2011. aastal võitis ta Davosis Red Bull Nordixi murdmaasuusakrossi.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2006 Torinos
2010 Vancouveris
2014 Sotšis
Maailmameistrivõistlustel.
2009 Liberecis 
2011 Oslos 
2013 Val di Fiemmes 
Maailma karikasarjas.
Peeter Kümmel on osalenud 103 maailma karikasarja etapil (). Tema parim koht MK-sarjas on 10. veebruaril 2008 Otepääl saadud 5. koht klassikasprindis.
Isiklikku.
Peeter Kümmeli isa on ajakirjanik, geograaf ja poliitik Toomas Kümmel.
Konnajärv

Konnajärv (ka "Kurtna Konnajärv, Konnjärv") on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas, üks Kurtna järvedest.
Mätasjärv

Mätasjärv on Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Lasila külas asuv järv.
Kurtna Mätasjärv

Mätasjärv (ka "Kurtna Mätasjärv") on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas, üks Kurtna järvedest.
See on umbjärv, veevahetus on väga nõrk.
Aastal 2000 tõmmati järvest välja tank T-34.
Krauschwitz

Krauschwitz on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis, Poola piiri ääres.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi.
Xiamen Shi

Xiamen Shi (lihtsustatud hiina kirjas 厦门市, traditsioonilises hiina kirjas 廈門市) on allprovintsilinn Hiinas Fujiani provintsi kaguosas Taiwani väina ääres. See piirneb põhjas Quanzhouga ja lõunas Zhangzhouga.
Haldusüksuse keskus on Simingi linnarajoon. 
Xiamen on tuntud ülemerehiinlaste kodukohana. 
Xiameni pindala on 1640,2 km² ja elanike arv 1,57 miljonit (2004).
Linnas on Xiameni Ülikool. 
Xiamen oli 10.–13. sajandil kaubasadamalinn, Qingi dünastia ajal sõjalaevastiku baas. 16.–17. sajandil eksporditi Xiameni kaudu teed. 1842. aastal sõlmitud Nankingi rahulepinguga avati sadam rahvusvaheliseks kaubanduseks.
Pannjärv

Pannjärv (ka "Panijärv, Pannijärv") on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas, üks Kurtna järvedest.
Xi'an Shi

Xi'an on (西安; "Xī'ān") on allprovintsilinn Hiinas, Shaanxi provintsi pealinn. 
Xi'an on üks Hiina neljast ajaloolisest pealinnast. Vanaajal kandis ta nime Chang'an (traditsioonilises hiina kirjas 長安, lihtsustatud hiina kirjas 长安; "Cháng'ān" 'igavene rahu'). 
Xi'an on tuntud ka Qini dünastia aegsete terrakotasõdalaste asukohana ning Siiditee alguspunktina. 
Xi'ani pindala on 9983 km², elanike arv 8,252 miljonit (2006).
Xiangtan Shi

Xiangtan (湘潭市 "Xiāngtán Shi") on ringkonna õigustega linn (2. järgu haldusüksus) Hiinas Hunani provintsi keskosas. 
Linna keskus on Yuetangi linnarajoonis.
Xiangtan Shi pindala on 5006 km² ja elanike arv umbes 2,81 miljonit (2004).
Xiangtan Shis paikneb Mao Zedongi sünnikoht Shaoshan.
Linn jaguneb kaheks linnarajooniks, kaheks maakonna õigustega linnaks ja üheks maakonnaks.
Xi Jiang

Xi Jiang (西江; "Xī Jiāng" 'läänejõgi') on jõgi Hiina lõunaosas, Zhu Jiangi läänepoolne lähtejõgi, Lõuna-Hiina tähtsaim jõgi. 
Jõe pikkus on 2197 km (kaasa arvatud Xun Jiang, Qian Jiang, Hongshui He ja Nanpan Jiang). Valgla hõlmab 425 700 km². Keskmine vooluhulk on 7410 m³/s.
Xi Jiang on Jangtse ja Huang He järel pikkuselt Hiina kolmas jõgi ja vooluhulgalt Hiina teine jõgi. 
Jõgi saab alguse Yunnani provintsi idaosas Lianwan Shanis. Tema lähe on Kunmingist kirdes ja Qujingist pisut põhjast. Jõgi voolab läbi Yunnani provintsi ning Guizhou ja Guanxi provintsi, millele ta on osalt piirijõeks, ning Guangdongi provintsi. 
Ta kannab algul Nanpan Jiangi, hiljem Hongshui He, Qian Jiangi ja Xun Jiangi nime. Ta voolab alguses lõuna poole, seejärel peamiselt ida poole. Xi Jiangi nime kannab jõgi alates Xun Jiangi ja Gui Jiangi ühinemiskohast Wuzhou juures (geograafilised koordinaadid 23°28′9″ N, 111°18′44″ E). Veel ida pool suubub temasse Sanshui juures Bei Jiang. Seal jõgi hargneb: peaharu voolab läbi Jiangmeni lõunasse ning suubub Macaust lääne pool Lõuna-Hiina merre (suudme geograafilised koordinaadid on 22°3′37″ N, 113°28′45″ E); peale selle hargneb Xi Jiang bifurkatsiooni käigus paljuharuliseks jõestikuks, mis Guangdongis läheb üle 177 km pikkuseks Zhu Jiangiks, mis suubub suure estuaarina Lõuna-Hiina merre. Jõe delta hõlmab 16 900 km².
Harry Potter ja tarkade kivi (film)

"Harry Potter ja Tarkade kivi" (ingl "Harry Potter and Philosopher's Stone") on inglise kirjaniku J. K. Rowlingu samanimelise raamatu järgi tehtud film. Filmi valmistas filmistuudio Warner Bros. Film esilinastus 2001. aastal ja on seitsmeosalise Harry Potteri filmide sarja esimene osa. Sellele järgnev osa on "Harry Potter ja Saladuste kamber".
Xinhai revolutsioon

Xinhai revolutsioon oli Tongmenghui juhitud ülestõus Hiinas Qingi dünastia kukutamiseks. 
See algas 10. oktoobril 1911 Wuchangi garnisoni ülestõusuga ning lõppes keiser Puyi troonist loobumisega 12. veebruaril 1912. 
Revolutsioon sai nime "xinhai" aasta järgi 60-aastases tsüklis.
Xining Shi

Xining (lihtsustatud hiina kirjas 西宁, traditsioonilises hiina kirjas 西寧; "Xīníng") on ringkonna õigustega linn (2. järgu haldusüksus) Hiinas, Qinghai provintsi pealinn. 
Xiningi pindala on 7472 km², elanike arv 1,84 miljonit (1994. aasta lõpp).
Haldusjaotus.
Xining jaguneb halduslikult neljaks linnarajooniks, kaheks maakonnaks ja üheks autonoomseks maakonnaks:
Durandi liin

Durandi liiniks nimetatakse Afganistani ja Pakistani piiri. Piiri kehtestati 1893. aastal Durandi leppega, algselt eraldas see Afganistani ja Briti Indiat. Durandi liin kulgeb puštu hõimualadel, jagades need kahe riigi vahel.
Durandi liin on nime saanud Briti India välissekretäri Mortimer Durandi järgi.
Chauncey Billups

Chauncey Ray Billups (sündinud 25. septembril 1976 Denveris) on Ameerika Ühendriikide endine korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 17 hooaega. Billups tuli 2004. aastal NBA meistriks ja valiti samal aastal ka finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks (MVP).
Karjäär.
Billups mängis keskkooli- ja ülikoolikorvpalli USA Colorado osariigis ning ta valiti 1997. aasta NBA "draft"'i 3. valikuna Boston Celticsisse. Keset debüüthooaega vahetati Billups Toronto Raptorsisse, misjärel veetis ta kaks hooaega nii Denver Nuggetsi kui ka Minnesota Timberwolvesi koosseisus. Püsivama mängupaiga leidis Billups 2002/03. hooajaks, kui siirdus kuueks aastaks Detroit Pistonsi ridadesse.
Detroit Pistonsi koosseisus tuli Billups 2004. aastal koos Ben Wallace'i, Rasheed Wallace'i, Tayshaun Prince'i ja Richard Hamiltoniga NBA meistriks, kui finaalseerias alistati mängudega 4 : 1 Los Angeles Lakers. 2006. aastal valiti Billups esimest korda NBA tähtede mängule. 2006. aastal, kui Ben Wallace siirdus Chicago Bullsi, sai Billupsist ühtlasi ka Detroit Pistonsi kapten.
2008. aasta 3. novembril vahetati Chauncey Billups koos meeskonnakaaslase Antonio McDyessiga Allen Iversoni vastu Denver Nuggetsisse, kus ta kogus hooajal 2009/10 oma karjääri parimad 19,5 punkti mängus. Karjääri lõpusirgel vigastustega maadelnud Billups veetis viimased hooajad New York Knicksi ja Los Angeles Clippersi meeskondades ning lõpetas NBA karjääri Detroit Pistonsis, kellega veetis oma kõige edukamad aastad.
Isiklikku.
Billupsil on kolm last: Cydney, Ciara ja Cenaiya. Tema noorem vend Rodney oli samuti korvpallur, kes mängis NBA tütarliigas, D-liigas.
Oskar Suursööt

Oskar Albert Suursööt (18/30. mai 1893 Saku vald, Harju kreis Eestimaa kubermang – 3. veebruar 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, NSV Liit) oli Eesti poliitik.
Oskar Suursööt õppis Saku vallakoolis ja Tallinna Nikolai I gümnaasiumis, mille lõpetas 1915. aastal. Seejärel astus Peterburi ülikooli õigusteaduse fakulteeti, kuid mobiliseeriti sõjaväkke 1916. aastal.
1918. aastal oli ta Kaitseliidu organiseerija Tallinnas ja Harjumaal. 
1920. aasta omavalitsuste esituskogude valimistel valiti Oskar Suursööt Tallinna linnavolikogu, revisjonikomisjoni ja Harju maakonnanõukogu liikmeks ning ühtlasi Harju maakonnavalitsuse esimeheks, oli aastatel 1920–1922 Harju Maakonnanõukogu esimees. Oskar Suursööt oli üks Eesti Maakondade Liidu asutajaid ja esimene liidu juhatuse esimees, kuni hakkas õppima Saksamaal.
1924. aastal lõpetas ta Detmoldis Saksamaal asuva Fürst Leopold-Akademie für Verwaltungswissenschafteni omavalitsuse erialal, cand. rer. poi.
1925–1928 Kaitseliidu Harju maleva pealik. IV ja V Riigikogu liige. Majandusminister 1932. Aastast 1935 Isamaaliidu keskjuhatuse esimees. 1938–1940 I Riigivolikogu liige. 
Vahistati NKVD poolt 24. juulil 1940. Peeti kinni Vjatlagi vangilaagris Kirovi oblastis. Suri vangistuses.
Punta Arenase vald

Punta Arenase vald asub Tšiili lõunaosas Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonna Magalhãesi provintsis.
Suurem osa elanikest elab halduskeskuseks olevas Punta Arenase linnas ja selle naaberasulates.
Harilik vesitäht

Harilik vesitäht ("Callitriche cophocarpa") on vesitäheliste (süsteem APG II järgi teeleheliste) sugukonda vesitähe perekonda kuuluv üheaastane veetaim. 
Taime vars on 4–30 cm pikk. Taime vili on ümar, diameetriga 1,0–1,5 cm. Taimele on omane heterofüllia: veesisesed lehed on lineaalsed, ujulehed aga laiemad, rombi- või ellipsikujulised.
Harilik vesitäht on igihaljas. 
Õitseb maist septembrini.
Eestis esineb teda hajusalt. 
Ta kasvab seisuveelistes mageveekogudes, tihti näiteks ajutistes lompides.
Ahtalehine hundinui

Ahtalehine hundinui ("Typha angustifolia") on hundinuialiste sugukonda kuuluv mitmeaastane veetaim. 
Ahtalehine hundinui kasvab parasvöötmes ja eelistab märgi toiteaineterikkaid kasvukohti. Taim on introdutseeritud ka Põhja-Ameerikasse.
Taim sarnaneb väga samasse perekonda kuuluva laialehise hundinuiaga ("Typha latifolium"). Ahtalehise hundinuia vars on 150–300 cm pikk, lehtede laius kuni 1,2 cm (laialehisel 1,5–3,5 cm). 
Taim on ühekojaline ja moodustab tõlviku (nuia).
Eestis esineb teda hajusalt.
Armastus kolme apelsini vastu (ooper)

"Armastus kolme apelsini vastu" (vene keeles "Любовь к трём апельсинам") on Sergei Prokofjevi ooper. 
Ooper on kirjutatud aastal 1919 ja selle libreto põhineb Carlo Gozzi näidendil "Armastus kolme apelsini vastu". Libreto kohandasid Prokofjev ja Vera Janacopoulos Gozzi näidendist, mille tõlkis Vsevolod Meyerhold.
Absurdne, "commedia dell'arte" stiilis lugu jutustab noorest printsist, kellel lasub õela nõia pandud needus. Ta on suremas ravimatusse hüpohondriasse. Et ellu jääda, on ta sunnitud rändama kaugele maale otsima kolme võluapelsini, mille sees on printsessid. Adaptatsioonis on kaasajastatud "commedia dell'arte" mõjusid ja üsna suur annus sürrealismi.
"Armastus kolme apelsini vastu" on Prokofjevi ooperitest kõige esitatum ja kuulub paljude ooperistuudiote püsirepertuaari.
Ooper esietendus Chicagos 30. detsembril 1921 ja seda juhatas Prokofjev ise. Esietendusel esitati ooperit prantsuse keeles pealkirjaga "L'amour des trois oranges".
Ooperi kõige tuntum number on "Marss". Seda on kasutanud ka CBS-i seriaalis "The FBI in Peace and War" (1944–1958).
Luigelill

Luigelill ("Butomus umbellatus") on luigelilleliste sugukonda luigelille perekonda kuuluv mitmeaastane veetaim, oma sugukonna ainus liik.
Levila ja kasvukoht.
Luigelill on pärit Euraasiast, kus tema levila ulatub Arktikasse, aga mägedes ainult 1 km kõrgusele. Eestis kasvab ta hajusalt. 
Ta kasvab seisva või aeglaselt liikuva veega veekogu kaldal kuni 3 m sügavusel vees. Põhja-Ameerikasse viidi ta ilutaimena, aga muutus Suure järvistu kandis invasiivseks liigiks. Seevastu Iisraelis on ta võetud looduskaitse alla, sest teda ohustab elukohtade kadumine.
Kirjeldus.
Taim on helofüüt. See tähendab, et tema varre ja lehtede alumine osa on kevadest sügiseni vee sees, aga sügisel tema maapinnast kõrgemal olev osa sureb ja taim talvitub risoomis.
Taimevars on 60–300 cm pikk. Tal on kuni meetripikkused või pikemadki lineaalsed terava tipuga lehed, mis on kolmnurkse läbilõikega ja kasvavad tavaliselt 1,5–2 cm paksusest risoomist välja kahes reas. Lehed on sileda serva ja paralleelsete leheroodudega.
Õievarrel lehti ei ole. Õievarred kasvavad samuti risoomist välja. Ühest risoomist võib kasvada mitugi õievart, mis sel juhul on üksteisest 4–7 cm kaugusel. Õievarred on silindrikujulised.
Roosakasvalgete õite läbimõõt on kuni 2,5 cm ja need moodustavad sarika. Õied on mõlemasoolised ja neil on kolm kroonlehe moodi tupplehte.
Tolmukaid on 9, neist 6 välimist ja 3 sisemist. Luigelill on võimeline isetolmlemiseks, aga sellele eelneb protandria, mis taimeriigis tähendab tolmukate valmimist enne emakat. Kõigepealt valmivad äärmised tolmukad, seejärel sisemised. Tolmukad on suunatud alguses üles, pärast kõrvale. Pärast seda, kui tolmuterad on tuulde lastud, valmib ka emakas. Selleks kasvavad viljalehed võrreldes õitsemise algusega poole suuremaks. Kui selleks ajaks on veel tolmukapeadesse tolmuterasid jäänud, siis on võimalik isetolmlemine.
Luigelille õied meelitavad ligi mitmesuguseid putukaid, näiteks kiletiivalisi, kärbseid ja põrnikaid. Neid meelitab ligi ohter nektar. Meenäärmed ehk nektaariumid asuvad viljalehtede alaosade vahelistes pragudes, kust nektaritilgad välja imbuvad. Nektar sisaldab palju suhkrut ja seda leidub ka taimemahlas, mida eraldab emakasuue, nii et emakasuudmed toimivad täiendavate meenäärmetena. Luigelill on ka meetaim. Luigelill on peamiselt putuktolmleja, kuigi võimalik on ka tuultolmlemine.
Viljalehti on 6–9 ja need on alusel kergelt kokku kasvanud. Küpsena on nad munajad ja nende kohal on vastupidav emakakael. Sigimikud on arvukad ja asuvad hajusalt kõikjal viljalehe sisepinnal, kuid mitte selle keskrool ega servadel. Luigelille vili on kukkurvili. Selle seemnetel puudub endosperm.
Taim suudab paljuneda ka vegetatiivselt. Risoomile tekivad pungad, millest võivad välja kasvada külgharud ja neist omakorda tekkida uued risoomid. Viimased kaotavad emataimega suhteliselt kergesti kontakti ja muutuvad täiesti iseseisvaiks taimedeks.
Kasutamine.
Luigelille jäme ja tärkliserikas risoom on küpsetatult söödav, näiteks süüakse luigelillerisoomi Venemaal. Tema lehtedest tehakse matte ja muid punutisi.
Konrad Gesner

Konrad Gesner (kasutatud ka nimekujusid "Conrad Gessner", "Conrad Geßner", "Conrad von Gesner", "Conradus Gesnerus"; 6. märts 1516 – 13. detsember 1565) oli Šveitsi loodusteadlane, arst ja bibliograaf. Tema kolmeköiteline teos "Historiae Animalium" (1551–1558) pani aluse tänapäevasele (teaduslikule) zooloogiale. Tema järgi on nimetatud taimeperekond "Gesneria" (kuulub "Gesneriaceae" sugukonda).
Sergei Prokofjev

Sergei Prokofjev (vene "Сергей Сергеевич Прокофьев"; 23./27. aprill 1891 Sonzovka mõis Jekaterinoslavi lähedal Ukrainas – 5. märts 1953 Moskva) oli vene helilooja, kes on tuntud omapärase muusikastiili poolest.
Prokofjev õppis Peterburi Konservatooriumis komponeerimist, klaverit ja orkestrijuhtimist. Muuhulgas oli tema õpetajaks ka Nikolai Rimski-Korsakov, kes andis talle kompositsiooni- ja orkestratsioonitunde. 
1918 emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse. Elas ka Pariisis, kuid tuli Nõukogude Liitu tagasi 1936. aastal.
Tema tuntumate teoste seas on ooperid "Sõda ja rahu", "Armastus kolme apelsini vastu", ballett "Romeo ja Julia" ning sümfooniline jutustus "Petja ja hunt" lugejale ja sümfooniaorkestrile. Ta on kirjutanud 7 sümfooniat. Samuti on ta kirjutanud 5 klaverikontserti, neist neljas on kirjutatud vaid vasakule käele. Selle teose tellis heliloojalt sõjas parema käe kaotanud pianist Paul Wittgenstein. Teost ta siiski ei esitanud, kuna polevat Prokofjevi muusikast mõistnud ainsatki nooti.
Prokofjev suri samal päeval Jossif Staliniga. Ta on maetud Novodevitšje kalmistule.
Snežnogorsk

Snežnogorsk on kinnine linn Venemaa Murmanski oblastis.
Asub Koola lahe ääres, 8 km Poljarnõist lääne pool.
Rajati 1970. aastal. Nõukogude ajal kandis nime "Vjužnõi" ("Вьюжный") ja "Murmansk-60".
Linnas asub aatomiallveelaevade remondi ja utiliseerimisega tegelev tehas "Nerpa".
Vidjajevo

Vidjajevo on kinnine asula Venemaa Murmanski oblastis. Asub Koola poolsaare põhjaosas. Moodustab linnaringkonna, kuigi on maa-asula.
Asulas asub allveelaevade baas.
Ura lahe ääres asuv Vidjajevo rajati 1958. aastal ja kandis algselt nime Uritsa ("Урица"). Praegune nimi on aastast 1964.
Dziecinów

Dziecinów on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Otwocki maakonnas Sobienie-Jeziory vallas.
Egiptuse mau

Egiptuse mau on kassitõug.
See tõug on lühikarvaline ja suhteliselt väikest kasvu. Mau on üks vähestest kodukassi tõugudest, mille karvastik on täpiline.
Tema tagajalad on esijalgadest veidi pikemad, mis võimaldab tal liikuda kiiremini kui teised kassitõud.
Ookerkass

Ookerkass (inglise keeles "ocicat") on kodukassi tõug.
Leoparditähniline ookerkass näeb välja nagu miniatuurne metskass. Nimetuse on ta saanud sarnasuse tõttu kauge metsiku esivanema otselotiga. 
Esimene ookerkass sündis USA-s Michigani osariigis 1964. aastal. Siiami kasside aretamisega tegelev Virginia Daly ristas siiami ja abessiinia-siiami tõu, et saada tähnilist kassi. Nii saadigi kreemi karva kuldsete tähnidega kassipoeg, kelle kasukas sarnanes metskassi otseloti omaga. See kassipoeg, kes hiljem küll kastreeriti ja maha müüdi, ristiti nimega Tonga ning teda peetakse oma tõu esiisaks. Tõukassiaretajad töötasid välja ookerkassi aretusprogrammi. Ookerkass on segu abessiinia, siiami, ameerika lühikarvaliste ja veel paarist tähnilisest tõust. 1987. aastal registreeriti kassitõug Ühendriikides ja hiljem ka teistes riikides. 
Ookerkass on suurt kasvu ja tugeva kehaehitusega. Keha ja saba on ühtlaselt tähnilised, käppadel rõngakesed, kaelal "lahtine kaelus". Kassi kõrvad on suured ja tugevad, mandlikujulised silmad kas kullakarva, rohelised või taevasinised. 
Ookerkass on mänguhimuline, väga kiinduv ja lahkeloomuline. Teda kutsutakse ka "kasskoeraks", kuna ta käitub sageli koera kombel: toob palli, reageerib nimele ning käib omanikule "pai tegemas" nagu koer. Ta talub hästi reisimist ja harjub kiiresti uue elupaigaga. 
Eesti leidub ookerkasse 2001. aasta suvest.
Sljuda

Sljuda (vene 'vilk') on endine asula ("посёлок") Venemaa Murmanski oblasti Kovdori rajoonis. Asustatud hooajaliselt. 
Sljuda rajati 1938. aastal tolleaegse Nõukogude-Soome piiri vahetusse lähedusse (Nõukogude poolele).
Rikolatva

Rikolatva on kaevandusalev Venemaa Murmanski oblasti Kovdori rajoonis.
Rajatud 1939. aastal. Rikolatvas asub muskoviidikaevandus.
Poljarnõje Zori

Poljarnõje Zori on linn Venemaa Murmanski oblastis.
Rajatud seoses Koola AEJ ehitusega. Linna staatus 1991. aastast.
Klahvpillid

Klahvpillid on muusikainstrumendid, mida mängitakse klaviatuuri ehk klahvistiku abil. 
Klahvpillidel on heli tekitajateks keeled (kordofonidel), õhusammas (aerofonidel), kogu instrumendi võnkumine (idiofonidel) või tekitatakse heli elektrooniliselt (elektrofonidel). 
Klahvpillide liigitus heliallika järgi:
Kirovsk (Murmanski oblast)

Kirovsk on linn Venemaa Murmanski oblastis. 
Asutatud 1929. aastal. Kuni 1934. aastani kandis nime Hibinogorsk.
Kirovsk on linnaringkonna keskus, mille pindala on 3600 km² ja kuhu kuuluvad veel asulad Koašva, Oktjabrski ja Titan.
Alakurtti

Alakurtti on küla Venemaa Murmanski oblastis Kandalakša rajoonis, Alakurtti külaasunduse keskus.
Kuulus enne Teist maailmasõda Soomele. Talvesõja järel läks Nõukogude Liidule Karjala-Soome NSV koosseisu. Murmanski oblastisse kuulub 1953. aastast alates.
Alakurttis asub sõjaväebaas, kus paiknevad 194. raadiotehniline polk ja 6. õhuarmee 85. üksik helikopteripolk.
Alakurttis on ajateenistuses olnud Priit Pullerits.
Peipsi siig

Peipsi siig ehk ihes ("Coregonus lavaretus maraenoides") on lõhelaste sugukonda kuuluva merisiia alamliik. 
Peipsi siig on merisiiast veidi jässakam. Nagu nimigi ütleb, pärineb kala mandrijääst (pärast viimast jääaega) vabanenud Peipsi-Pihkva järvest. Teda on edukalt introdutseeritud mitmes Aasia järves (näiteks Sevani järv), Eestis pole ta teistesse veekogudesse lastuna enamasti järglasi andnud. 
Algupärases levilas on ta nüüdseks säilinud vaid Peipsi järve põhjaosas, kus üldine eutrofeerumine ja hapnikutingimused on mõneti paremad.
Highland Park

Highland Park on linn Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis Wayne'i maakonnas. Asub Detroiti linna keskel, kagus on lühike lõik ühist piiri Hamtramcki linnaga. 
1930. aastal elas linnas 52 959 inimest, hiljem on elanike arv vähenenud. Highland Park oli autotööstuse keskus. Seal asus suur Fordi autotehas, kus 1913. aastal lasti käiku esimene konveier. 2000. aastal oli linna elanike arv 16 746 ning 93,44% linnaelanikest olid afroameeriklased. 
1970. aastateni oli linn tiheda haljastusega, kuid siis tuli suur osa linnas kasvanud jalakatest haigestumise tõttu maha võtta.
Peipsi tint

Peipsi tint ehk tint ("Osmerus eperlanus" morfa "spirinchus") on tintlaste sugukonda kuuluv meritindi morfa (vorm).
Välisehituselt meenutab suuresti meritinti, kuid on sellest palju väiksem (kääbusvorm). Kalade keha on sale, enamasti hallikaskollakas, suu suhteliselt suur.
Peipsi tint on levinud mitmes Läänemere valgla veekogus (Eesti veekogudest on püsiv populatsioon Peipsi järves) ja mõnedes Petšora ja Volga jõe valgla järvedes. 
Enamasti koeb kala vaid ühe korra elus, vähesed pikemaealised ka mitu korda.
Kildinstroi

Kildinstroi on alev Venemaa Murmanski oblasti Kola rajoonis.
Asula on rajatud 1936. aastal, alevi staatuse sai 1937. aastal.