tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Diakroonia (keeleteadus)

Diakroonia on keeleteaduses keele uurimine ajalooliselt, selle arengu kirjeldamine ja analüüsimine.
Mõiste pärineb Ferdinand de Saussure'ilt ning tähistas tema jaoks ajalooliste grammatikate uuringuid. Saussure kasutas paralleelselt diakroonia mõistega ka sünkroonia oma. Sünkroonia ja diakroonia tähistasid tal kahte erinevat viisi, kuidas läheneda lingvistilisele fenomenile. Saussure mõtestas ka diakroonia ja sünkroonia opositsiooni ümber. Enne Saussure'i suhtuti neisse kui vastandusse strukturaalse suhtumise ja ajaloolise lähenemise vahel. Saussure'i jaoks kujutas opositsioon endast omavahel seotud ajalis-teaduslike uuringute dimensioone.
Niko Hurme

Niko Hurme (esinejanimed Kalma ja Nick Gore; sündinud 10. novembril 1974 Karkkilas) on soome muusik. Ta oli aastatel 2002–2005 ansambli Lordi basskitarrist, 1997. aastast on ta rokkansambli Stala &amp; SO. basskitarrist. 
Hurme hakkas basskitarri mängima 18-aastaselt, tema esimene basskitarr oli Vestone. Lordis mängides kasutas ta basskitarre Ibanez Ergodyne ja ESP Ltd Viper-304.
Oma suurimateks iidoliteks peab ta Gene Simmonsit ja Lenny Kravitzit.
Ansamblis Lordi oli tema esinejanimi Kalma ning ta kandis zombimootorratturi kostüümi.
Kalma tegi kaasa Lordi albumitel "The Monsterican Dream" ja "The Arockalypse". Ta astus üles ka muusikavideotes "The Devis Is A Loser" ja "Blood Red Sandman" ning lühiõudusfilmis "Lordi's the Kin".
Kalma mängis kõik bassipartiid albumil "The Arockalypse" ning laulis ka tausta, kuid kuna ta lahkus bändist enne plaadi ilmumist, ei ole teda plaadiümbrisel kujutatud. Tema asemel on kujutatud juba uut basskitarristi OX-i (Samer el Nahhal). Sarnaselt oli Kalma pilt albumi "Get Heavy" ümbrisel, kuigi sel albumil ei mänginud tema, vaid eelmine bassist Magnum (Sami Wolking).
Kalma kirjutas koos Mr. Lordiga laulu "Kalmageddon".
2006. aastal astus ta paaril Lordi kontserdil üles üllatuskülalisena.
Abyle

Abyle (ladina keeles "Abyla", "Mons Abyla", rööpvormid "Abile", "Abila") oli vanaaja geograafias üks Heraklese sammastest, nimelt Aafrika-poolne.
Tänapäeva geograafias vastab see Jabal Mūsá mäele Ceuta kõrval Marokos või Monte Hachole Ceuta territooriumil.
Live aus Berlin

"Live aus Berlin" on Saksa bändi Rammsteini kontsertsalvestis aastast 1998. Album ilmus 1999. aasta augustis. Seda on avaldatud mitmes formaadis:
Dolmen

Dolmen (bretooni "toal men", 'kivilaud') on kiviplaatidest tehtud hauarajatis, mida ka katab kiviplaat.
Dolmenisse maeti inimesi peamiselt neoliitikumis.
Sami Wolking

Sami Wolking, esinejanimega Magnum (sündinud 15. augustil 1973 Helsingis) on soome muusik, ta oli ansambli Lordi basskitarrist aastatel 1996–2002. 
Ta tegi kaasa albumil "Get Heavy" ja muusikavideos "Would You Love a Monsterman?". Ta aitas salvestada ka Lordi esimest stuudioalbumit "Bend Over And Pray The Lord". Bändis kehastas ta teiselt planeedilt pärit küborgi.
Pärast Magnumi lahkumist bändist sai uueks bassimängijaks Kalma (Niko Hurme).
2006. aastal lõi Sami oma uues kodulinnas Espoos koos sõber Jonesiga bändi Naked Idol, ja jätkab bändis esinejanime Magnum all, kuid mitte enam küborgina.
Tobolsk

Tobolsk on linn Venemaal Tjumeni oblastis, Tobolski rajooni keskus. Asub Irtõši ääres, Toboli jõe suudmes. 
Ajalugu.
Tobolsk on asutatud 1587. aastal kasakate poolt Siberi khaaniriigi pealinna Kašlõki varemete lähedale. 1590. aastal sai linnaõigused. 16.–18. sajandil oli Tobolsk Siberi peamine sõjaline, haldus- ja religioosne keskus. Tobolskis asub Siberi ainus kividest ehitatud kreml.
1917. aasta augustist kuni 1918. aasta aprillini viibis seal vahi all viimane vene keiser Nikolai II koos oma perekonnaga.
2004. aastal liideti linnaga 9 linnalähedast asulat, millega linna rahvaarv tõusis üle 100 000 ja Tobolskist sai formaalselt suurlinn.
1804. saadeti Tobolskisse asumisele mitme Hiiumaa mõisa omanik Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg, kes seal ka 1811 suri. 
Tobolskis on sündinud Dmitri Mendelejev ja Vassili Perov.
Mošovce

Mošovce on vald Kesk-Slovakkias Žilina maakonnas.
Vallas on 1380 elanikku.
Mošovces on palju ajaloomälestisi.
Küla on esmamainitud 1233 Ungari kuninga András II omandina. Keskajal oli see tähtis käsitöökeskus, kus tegutses 15 gildi, ja kuningas oli andnud linnale privileege.
Aastal 1527 või 1534 andis Saksa-Rooma keiser Ferdinand I Mošovce Révay suguvõsa kätte, mis võttis asulalt linna õigused. See suguvõsa valitses Mošovces katkematult kuni Esimese maailmasõjani.
Tänapäeval on Mošovce eeskätt turismikeskus, mis on tuntud kauni looduse, lossi ja pargi poolest.
Haeska (Haapsalu)

Haeska on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda. 
Nüüdisajal elatakse pidevalt 40 talus, suvekodusid on 26. Viimase rahvaloenduse järgi elab külas pidevalt 89 elanikku.
Küla piirneb läänes Saardu, Sinalepa ja Puiatu, loodes Ammuta, põhjas Vätse, idas Oonga, Tuka ja Keravere külaga ning lõunas Matsalu lahega.
Külas asuvad Haeska ohvrikivi ja Tõllukivi.
Ajalugu.
Haeska küla on esimest korda mainitud 1278. aastal. 
Haeska mõisa on esimest korda mainitud 1560. aastal ning kool on asutatud 1860. aastal.
15. detsembri 1939 seisuga oli Haeskas 369 elanikku, kes valdade reorganiseerimisel jäid Ridala valla elanikeks. 
Haeska küla koosnes kolmest külast: Haeska 1, Haeska 2, Haeska 3. 23. veebruari 1977 seadusega toimus külade liitmine, mille tulemusena vähendati külade arvu ning kolm küla liideti üheks Haeska külaks.
Haeskas tegutseb 29. jaanuaril 2000 loodud külaselts.
Loodus.
Haeska küla lõunaosa asub Matsalu rahvuspargi territooriumil. Matsalu lahe rannikul paikneb linnuvaatlustorn.
Rhodose koloss

Rhodose koloss oli vanakreeka päikesejumala Heliose auks püstitatud kuju, mis asus Kreekas Rhodose saarel. Selle täpne asukoht pole teada, sest pole leitud selle jäänuseid.
Rhodose koloss oli üks vanaaja seitsmest maailmaimest.
Koloss ehitati aastatel 292 eKr–280 eKr, mis tähendab, et ehitus kestis kokku 12 aastat. Kolossi kõrgus oli 37 meetrit.
Koloss hävis maavärinas aastal 226 eKr. Seega oli ta kõige lühemat aega püsinud maailmaime (60 aastat).
653. aastal müüdi kolossi jäänused vanametallina Süüria kaupmehele. Nende ära vedamiseks olevat vaja olnud 900 kaamelit.
Mooste valla vapp

Mooste valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Mooste valla vapp.
Vapp kinnitati 16. veebruaril 1998.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil hõbedane sarikas, milles kolm viie õielehega sinist hõbedase südamikuga linaõit 1 + 2.
Kolm linaõit sümboliseerivad valla kolme suuremat asulat - Mooste, Kauksi, Rasina. Linaõis viitab Moostele kui ühele linakasvatuse keskusele.
Orava valla vapp

Orava valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Orava valla vapp.
Vapp on kinnitatud 17. mail 1999.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel kilbil punane orav.
Põlva vapp

Põlva vapp oli Eesti haldusüksuse Põlva linna vapp.
Vapp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995.
Vapi kirjeldus.
Hõbedase vapikilbi keskel seisab roheline kukk. Vapi ülaossa jäävad kaks sinist viieharulist õit. Kukk suundub paremale, hoides ülestõstetud jalas kaardikeppi, teise jalaga toetub ta neerja kujuga rohelisele jalgealusele.
Põhjendus.
Kukk on sümbolina kahe tähendusega. Ühelt poolt on ta heraldikas vabaduse sümbol ja Põlva oli taastatud Eesti Vabariigis esimene alev, mis end linnaks kuulutas. Teisalt, eriti koos kaardikepiga, on kukk hariduse ja kooliõpetuse sümbol.
Põlva linn on alguse saanud kihelkonnakiriku ümber kujunenud külast. Põlva kirikus on töötanud pikka aega õpetajana Eesti haridusajaloos silmapaistvat kohta omavad Johann Georg Schwartz, kes andis välja õpikute sarja "Koli-ramat" ning Gustav Adolph Oldekop. Lisaks on Põlvaga seotud üks rahvusliku liikumise juhte ja folkloori kogumise algataja Jakob Hurt ning eesti rahvusliku pedagoogikateaduse üks rajajaid Johannes Käis. Põlva on pikka aega olnud vähemalt oma lähema ümbruse hariduskeskuseks, siin asus 1688. aastal üks kahest Võrumaa koolist, 1833. aastal avatud kihelkonnakool oli tol ajal esimene Võrumaal.
Neerja kujuga roheline jalgealune sümboliseerib Põlva linna asumist paljudel küngastel ja Ora ürgoru pervedel. Kaks sinist viieharulist õit on stiliseeritud linaõied, mis viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegadele peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest saadud tuludega hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX sajandil oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pöörata rohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Ka sümboliseerivad kaks õit Põlva koosnemist kahest osast, millest üks on kujunenud kirikuküla laienemisel ja teine paari kilomeetri kaugusel raudteejaama ümber.
Põlva lipp

Põlva lipp oli Põlva maakonnas asuva Põlva linna lipp.
Lipp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995.
Lipu kirjeldus.
Ülalt algavad võrdse laiusega triibud; roheline, valge, sinine kuni keskkohani ja siis keskelt alla sinine, valge ja roheline. Kuna lipu keskel kohtuvad kaks sinist, moodustub nendest lai triip, mille keskel paikneb Põlva linna vapp.
Põhjendus.
Lipu värvid viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegade peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest saadud tuludega hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX sajandil oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pöörata rohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Värvid sümboliseerivad järgmist: roheline – linataime vart, sinine – linataime õit, valge – linakiust saadud toodangut.
Raido Värik

Raido Värik (sündinud 22. mail 1987) on eesti kabetaja. 
Aastal 2002 tuli ta kadettide maailmameistriks rahvusvahelises kabes.
Maailmameistrivõistlused.
Mehed: Brasiilia kabe 10. koht 2004
Tsooniturniiri 7. koht 2007. aasta maailmameistrivõistluste B-tsooni valikturniiril
Mõttespordi maailmamängud (100): alagrupi 19. koht 2008
Noormehed (B19): 7. koht 2003, 2-8. koht 2004 , 7. koht 2005
Kadetid (B16): 3-4. koht 2001, 1. koht 2002 ja 2. koht 2003
Meeste kabeolümpia: Eesti võistkonna koosseisus võistkondlik 8. koht 2006
Euroopa meistrivõistlused.
Klubid: Nõmme Kabeklubi 10. koht Euroopa klubide meistrivõistlused 2004, Remii 5. koht 2007
Noormehed (B19): 2. koht Euroopa noorte meistrivõistlused 2004 5. koht 2005, 6. koht põhiturniiril ja 2. koht välkturniiril 2006
Kadetid (B16): 1. koht 2003 välkturniiril ( Seal juures 17 punkti 18 võimalikust) 
Minikadetid (B13): 8. koht 2000
Eesti meistrivõistlused.
EMV (100): 9. koht 2000, 10. koht 2001, 6. koht 2002, 7. koht 2003, 4. koht 2004, 1. koht 2005, 2. koht 2006, 2007, 2008 ja 2009
EMV kiirkabes (100): 1. koht 2006, 1. koht 2007, 1. koht 2008
EMV kiirkabes (64): 4. koht 2006 ja 3. koht 2007
EMV välkkabes (100): 8. koht 2006, 4. koht 2007 ja 3. koht 2008
EMV välkkabes (64): 4. koht 2006, 8. koht 2007 ja 3. koht 2008
Klubide EMV (100): Nõmme Kabeklubi I võistkonnas 1. koht 2000 ja 2007, 2. koht 2008
Klubide EMV (64): Nõmme Kabeklubi I võistkonnas 4. koht 2005 ja 2008
EMV juunioridele (100): 1. koht 2001, 1. koht 2002, 1. koht 2003, 1. koht, 2004, 1. koht 2005, 1. koht 2006 – Poiste finaalturniir
EMV juunioridele (64): 1. koht 2000, 1. koht 2001, 1. koht 2002, 1. koht 2003, 1. koht, 2004, 1. koht 2005, 1. koht 2006
EMV kadettidele (100): 1. koht1999, 1. koht 2001, 1. koht 2002, 1. koht, 2003 1. koht
EMV kadettidele (64): 1. koht1999, 1. koht 2000, 1. koht 2001, 1. koht 2002, 1. koht 2003 
Noorte EMV klubidele (100): Nõmme Kabeklubi I võistkonnas 1. koht 2003, 1. koht 2004, 1. koht 2005 ja 2006
Noorte EMV klubidele (64): Nõmme Kabeklubi I võistkonnas 1. koht 2003, 1. koht 2004, 1. koht 2005 ja 1. koht 2006
Muud võistlused.
Tallinn (100): 3.-5. koht 2005, 5.–6. koht 2006, 7.–8. koht 2007 
Tallinna meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (100): 1. koht 2007
Nõmme Kevad (100): 1. koht 2004, 1. koht 2005, 1. koht 2007, 2. koht 2008
Nõmme Sügis (64): 4. koht 2008
Paul Kerese Malemaja 30 (100): 1. koht 2005
Balti MV üliõpilastele 3. koht 2007
Piksevarras

Piksevarras ehk välguvarras on metallist varras, mis asub hoone katusel või selle kõrval ning on juhtme abil ühendatud maanduriga. Piksevarda ülesanne on kaitsta ehitisi välguvoolu kahjustava toime eest.
Kasutusele võeti see 18. sajandil, kui elektriõpetus hakkas arenema. Piksevarda esmaleiutaja pole täpselt teada. 1753. aastal demonstreeris seda Benjamin Franklin Ameerikas, kuid umbes samal ajal leiutas sõltumatult piksevarda Euroopas.
Buss (saade)

"Buss" oli 2005. aasta suvel Kanal 2 eetris olnud Eesti tõsielusari. Saadet juhtis "Baari" saates osalenud Maarit Kõrgekivi.
Tõsielusarja reisiseltskond, neli naist ja neli meest sõitsid oma väikebussiga mööda Eestit ringi. Igas saates lahendati erinevaid ülesandeid. Saate lõpus hääletati keegi välja ning tema asemele tuli siis samast soost uus mängija. "Bussi" viimasest seltskonnast valiti vaatajahääletusega sarja võitja.
"Buss" võitjaks osutus Mari Pennaste.
Üks osalejatest, 22-aastane Nele Viilup sooritas varsti pärast saate näitamise lõppemist enesetapu. Põhjuseks peeti saate tõttu nurjunud lähisuhet. See kutsus esile kriitikalaine selletaoliste saadete aadressil: osalevatel noortel ei olevat täit teadlikkust niisuguses saates osalemise võimalikest tagajärgedest.
Põlva valla vapp

Põlva valla vapp on Põlva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Põlva valla vapp.
22. oktoobril 2017 Ahja valla, Mooste valla, Laheda valla, Põlva valla ja Vastse-Kuuste valla ühinemisel moodustatud Põlva valla vapp oli ametlikult kinnitatud 1. aprillil 2018 jõustunud uue Põlva valla põhimääruses.
Vapi kirjeldus.
Põlva valla vapp on kaldjaotatud roheliseks ja valgeks väljadeks kilp. Rohelisel väljal on kujutatud valge mänd ja valgel väljal on kujutatud sinine jäälind.
Mänd sümboliseerib piirkonna võimsaid metsamassiive, roheline värv sümboliseerib sealset looduslähedast elukeskkonda. Sinine jäälind viitab puhtale loodusele ja veekogudele. Kaldjaotus näitab künklikku maastikku ja Taevaskoda. Valge on hea vaimsuse värv.
Põlva valla vapp 1995–2013.
Põlva valla esimene vapp kinnitati 17. veebruaril 1995 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui ühineti Põlva linnaga.
Hõbedase vapikilbi keskel asus roheline mänd. Vapi ülaossa jäi kolm sinist viieharulist õit. Männi juurestiku ülakontuur moodustas kilbil horisontaalse korrapärase lainelõike. Vapi kilbi allosa oli poolringikujuline, mõõtude suhe on 5:4.
Põlva valla vapp 2013–2018.
20. oktoobril 2013 ühinenud Põlva valla ja Põlva linna ühinemisel ühtseks Põlva vallaks võeti kasutusele Põlva linna vapp. 
Vapi kirjeldus.
Hõbedase vapikilbi keskel seisab roheline kukk. Vapi ülaossa jäävad kaks sinist viieharulist õit. Kukk suundub paremale, hoides ülestõstetud jalas kaardikeppi, teise jalaga toetub ta neerja kujuga rohelisele jalgealusele.
Põhjendus.
Kukk on sümbolina kahe tähendusega. Ühelt poolt on ta heraldikas vabaduse sümbol ja Põlva oli taastatud Eesti Vabariigis esimene alev, mis end linnaks kuulutas. Teisalt, eriti koos kaardikepiga, on kukk hariduse ja kooliõpetuse sümbol.
Põlva linn on alguse saanud kihelkonnakiriku ümber kujunenud külast. Põlva kirikus on töötanud pikka aega õpetajana Eesti haridusajaloos silmapaistvat kohta omavad Johann Georg Schwartz, kes andis välja õpikute sarja "Koli-ramat" ning Gustav Adolph Oldekop. Lisaks on Põlvaga seotud üks rahvusliku liikumise juhte ja folkloori kogumise algataja Jakob Hurt ning eesti rahvusliku pedagoogikateaduse üks rajajaid Johannes Käis. Põlva on pikka aega olnud vähemalt oma lähema ümbruse hariduskeskuseks, seal asus 1688. aastal üks kahest Võrumaa koolist, 1833. aastal avatud kihelkonnakool oli tol ajal esimene Võrumaal.
Neerja kujuga roheline jalgealune sümboliseerib Põlva linna asumist paljudel küngastel ja Ora ürgoru pervedel. Kaks sinist viieharulist õit on stiliseeritud linaõied, mis viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegadele peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest teenitud rahaga hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX sajandil oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pöörata rohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Ka sümboliseerivad kaks õit Põlva koosnemist kahest osast, millest üks on kujunenud kirikuküla laienemisel ja teine paari kilomeetri kaugusel raudteejaama ümber.
Vastse-Kuuste valla vapp

Vastse-Kuuste valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vastse-Kuuste valla vapp.
Vapp kinnitati 22. augustil 1998.
Vapi kirjeldus.
Ülalt lainelõikelise ja alt sirglõikelise sinise langetatud talaga kaldjaotatud vapikilbi ülemisel, hõbedasel väljal roheline mänd, alumine väli on kuldne.
Veriora valla vapp

Veriora valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Veriora valla vapp.
Vapp kinnitati 9. aprillil 1999.
Vapi kirjeldus.
Kaldjaotusega paremalt poolitatud hõbe-sinisel kilbil sinine ja hõbedane laineline varras. Saatetunnusena ülemisel, hõbedasel väljal sinine kuldse ringikujulise südamikuga rukkililleõis ning alumisel, sinisel väljal viieharuline hõbedane heraldiline okaspuutaim.
Värska valla vapp

Värska valla vapp oli Põlva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Värska valla vapp.
Vapp on kinnitatud Värska valla volikogus, kuid kinnitamata Riigikantselei poolt.
Vapi kirjeldus ja põhjendus.
Valla vapil on rohelisel taustal (maa) kollane ring (päike). Maa ja päikese taustal Seto sõle (hõbe) lillemotiiv. Kõik ääristused ja lillemotiivi sisemine muster on must.
Misso valla vapp

Misso valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Misso valla vapp.
Vapp kinnitati 2. juunil 1994.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel hõbedase lainelise päisega kilbil on hõbedane põdrapea. Päises on kolm rohelist võru.
Põhjendus.
Põdrapea viitab kohalikule legendile Pulli järvest. Laineline ülaosa tähistab künklikku moreenmaastikku ja metsajärvi. Rõngad märgivad Võrumaad ja tema rahvast.
Kämara

Kämara on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laeva valda.
Kärevere (Tartu)

Kärevere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laeva valda.
Ajalugu.
Kärevere (saksa keeles "Kerrafer") eravald asus Tartumaal Äksi kihelkonnas. 1883. aastal seisis Kärevere valla hingekirjas 814 inimest ning valla maadel asus 25 talu. Iseseisev Kärevere vald eksisteeris ajavahemikus 1874–1892.
Käreveres asub Kärevere Kangelaskalmistu.
Laeva

Laeva on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste 2017. aasta haldusreformi oli küla Laeva valla halduskeskus.
Külas asub Laeva kalmistu ja ohvrikivi.
Kohanimi Laeva hääldub kolmandas vältes (nagu sõna "laev" sisseütlevas käändes).
Siniküla

Siniküla on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laeva valda.
Valmaotsa

Valmaotsa on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laeva valda.
Küla läbib Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee ja külas asub maantee ääres paiknev bensiinijaam. Selle kõrval on nn Hollywoodi küngas.
Valmaotsas asub üks kahest Valio Eesti tehasest (Laeva Meierei).
Küla läbib Laeva jõgi.
Väänikvere

Väänikvere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Laeva valda.
Sõmerpalu valla vapp

Sõmerpalu valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sõmerpalu valla vapp.
Vapi kirjeldus ja tõlgendus.
Valla vapi sinise vapikilbi jaotab kaheks mõtteline diagonaal. Ülemisel mõttelisel väljal on kolm laia kuldset lainejoont, mis sümboliseerivad küpset viljapõldu, nende all vasakul on alumisel mõttelisel väljal kaks hõbedast lainet sümboliseerimaks Võhandu jõge. 
Valla lipu üht originaali ja valla vapi etaloni hoitakse ning säilitatakse vallamajas. 
Vapi kasutamise kord.
Valla vappi kasutatakse värvilisena või must-valgena:
Valla vapi kujutisega pitsat on sõõr, mille keskel on vapp ja äärtel asutuse nimetus.
Sõmerpalu valla endine vapp.
Sinisel kilbil kolm kuldsed linakupart ja päises kaks lainelõikes latti.
Margus Saar

Margus Saar (sündinud 20. aprillil 1966 Tallinnas) on eesti teleajakirjanik ja -produtsent.
Haridustee.
Margus Saar on õppinud Tallinna 8. Keskkoolis ja lõpetanud 1988. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna ökonomistina tööstuse juhtimise ja planeerimise erialal.
Töökäik.
Margus Saar on olnud Tallinna linnavalitsuse osakonnajuhataja ja tegutsenud eraettevõtluses. Eesti Televisiooni jõudis ta 1990. aastal diktorite konkursi kaudu. Tema esimene teleteadustus läks eetrisse 1990. aasta 7. juuli hommikul kell 9.
Kaasautorina juhtis ta 1991. aastal ETV-s majandussarja "Plaani ja turu vahel" ning mälumängusarja "Trilemma". Saar on juhtinud ja toimetanud majandus-, sotsiaal-, meelelahutus- ja portreesaateid, kommenteerinud ja juhtinud ülekandeid laulupidudelt, riiklike tähtpäevade tähistamiselt ja muudelt suursündmustelt. Ta on lugenud kaadritaguseid tekste dokumentaal- ja loodussaadetele. 
Aastail 1998–2008 oli ta Vikerraadio saatejuht saadetes "Vikerhommik", "Margus Saare jutusaade" jt.
2003. aastast on ta töötanud Eesti Televisioonis / Eesti Rahvusringhäälingus koosseisulisena: uudistesaate "Aktuaalne kaamera" saatejuht-toimetajana ning alustas tegutsemist teleprodutsendina. Aastatel 2008–2017 oli Margus Saar ETV lastesaadete toimetuse juht. Pärast seda on ta ETV saatesarjade ja suursündmuste ülekannete produtsent.
Tele- ja raadiosaateid.
Saar on juhtinud ja toimetanud raadiosaateid Raadio Topis, Raadio Pulss B3-s ja Vikerraadios: "Vikerhommik", "Jutusaade", "Kolmest kuueni" jt.
Isiklikku.
Margus Saare õde on Tiivi Tüür.
Margus Saarel ja tema endisel elukaaslasel ajakirjanik Grete Lõbul on kaks tütart Sofia Margaret ja Anna Magdaleena.
Urvaste valla vapp

Urvaste valla vapp on 2017. aastani Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Urvaste valla vapp.
Vapi kirjeldus.
Kollasel kilbil on valla piire kujutav kontuur, mille peal on Tamme-Lauri tamme kujutis.
Varstu valla vapp

Varstu valla vapp on Võru maakonnas asnud endise Eesti haldusüksuse Varstu valla vapp.
Vapp kinnitati 5. aprillil 2002.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil ratasrist ja lainelõikeline vapitüvi, mõlemad kuldsed.
Kersti Lust

Kersti Lust (sündinud 17. augustil 1976 Lemmatsi, Tartu maakond) on eesti ajaloolane. 
Ta on koolis käinud Tartus ja lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1999. aastal. Akadeemiliselt on ta EÜS Põhjala vilistlane. 
Aastal 2001 kaitses ta magistritööd "Talurahva maakasutus Saaremaa kroonuvaldustes aastatel 1841–1919" ja aastal 2005 doktoritööd "Pärisorjast päriskohaomanikuks: talurahva emantsipatsioon eestikeelse Liivimaa kroonukülas 1819–1915".
Teadustöö.
Kersti Lusti uurimused puudutavad põhiliselt Eesti talurahva sotsiaal- ja majandusajalugu 19. sajandil ning 20. sajandi alguses.
Kuura (Viru-Nigula)

Kuura on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.
Markland

Markland (Metsamaa, vanaislandi sõnast "mark" 'mets') on maa, mille avastas Islandi-Gröönimaa meresõitja Leifr Eiríksson umbes aastal 1000. Islandi saagade andmetel oli see maa tasane ja kaetud suurte metsadega, milles elas rohkesti loomi. Maa kallas oli pikk ja kaetud helevalge liivaga. Leifr nimetas maa seal kasvava metsa järgi Marklandiks.
Arvatavasti sõideti keskaja jooksul Gröönimaalt korduvalt Marklandi, et sealt puid tuua. Viimane teade sellest pärineb Islandi annaalides aastast 1347, nimelt olevat torm toonud Islandi rannikule laeva, mis oli teel Gröönimaalt Marklandi.
Arvatakse, et Markland oli Labradori poolsaar.
Helluland

Helluland (kivi-, kalju- või pangamaa, vanaislandi sõnast "hella" 'lame kivi või kalju') on maa, mille Islandi-Gröönimaa meresõitja Leifr Eiríksson avastas umbes aastal 1000.
Saagades on öeldud, et see maa oli kõrge kaldaga ja kaljune ning selle peal lasusid suured liustikud. Kaldast kuni liustikeni olevat maa olnud kivine ja tasane, rohtu seal ei kasvanud. Leifr pidas seda maad kasutuks, kuid läks siiski maale ja nimetas selle Hellulandiks.
Arvatakse, et Leifri Helluland oli Baffini saar.
Vormsi tuletorn

Vormsi tuletorn ehk Saxby tuletorn Vormsi lääne-looderannikul on Eesti esimene monteeritud Gordoni süsteemi malmplaatidest tuletorn ja ühtlasi Vormsi vanim tuletorn. 
See asub Vormsi kõrgeimal kaldal, millelt avaneb vaade ka Hiiumaale.
Tuletorn ehitati 1864. aastal. See on 24 meetrit kõrge. Torni läbimõõt on soklil 4,6 meetrit, laternaruumis 2,35 meetrit.
Tuletorni lähedal metsas on osaliselt säilinud 20. sajandi algul rajatud Peeter Suure merekindluse kaitseehitised.
Tuletorni juures on päästejaama paadikuur, puitelamu, saun ja muud kõrvalhooned.
Tule omadused.
Tuletorn töötab pimedal ajal läbi aasta.
Vormsi tuletorn moodustab Vormsi ülemise tulepaagiga sihi, mis juhatab merel liikleja turvaliselt Väinamerre ning Vormsi alumise tulepaagiga sihi, mis aitab juhatada meresõitja Hari kurgu kaudu Väinamerelt välja. Esimesel juhul on Vormsi tuletorn sihi alumine märk ja teisel juhul sihi ülemine märk.
Tooni

Tooni ehk Mana on eesti mütoloogias surmajumal, allilma (Toonela, Manala) valitseja. 
Tooni on soome surmajumala Tuoni analoog.
Tuoni

Tuoni (ka Mana või Tooni) on Soome mütoloogias surnuteriigi Tuonela valitseja.
Tuoni valitseb Tuonelat koos oma hirmuäratava naise Tuonetariga. Neil on neli tütart: Kalma, Kipu-Tyttö, Loviatar ja Vammatar ning poeg Surma.
Tuonit, allilma isandat, on kirjeldatud kui kalgi südamega, halastamatut ja hirmuäratavat vana tegelast, kelle kummalgi käel on kolm raudset sõrme.
Erumäe linnamägi

Erumäe linnamägi ehk Erumäe Kants ehk Aru Erumäe linnamägi asub Tartumaal Elva vallas, Kavilda ürgoru (Maioru) idakaldal. Aru mõisast umbes poolteist kilomeetrit põhja pool.
Metsaserva peitunud võimsa otsavalliga linnamägi kujutab endast väljaulatuvat mäeneemikut, mille kõrgus ulatub kuni 18 meetrini. Põhiplaanilt ovaalse linnuseõue pikkus loode-kagu suunas on 80 m, laius umbes 40 m, pindala 2500 m². Õue lõuna- ja kaguserva ääristab kaarjalt kulgev kuni 4,4 m kõrgune otsavall. Valli jalamil on 1–1,5 m sügavune ja 6–8 m laiune vallikraav. Õue lääneküljel on 1–2 m kõrgune äärevall. Põhjast ja idast külgneb linnuseala järsu orunõlvaga ning seal valli pole.
Linnusel puudub kultuurikiht, puuduvad ka leiud. Kaitseehituse välise ilme järgi võib arvata, et need on rajatud I aastatuhande algul. 2008. aastal plaanitakse linnusel väljakaevamisi.
Alt-Laari linnamägi

Alt-Laari linnamägi asub Tartumaal Elva vallas Maiorus.
Kirjeldus.
Muinaslinnus asub omaette 9–10 m kõrguse künkana esiletõusval neemikul. Tasase pinnaga kolmnurkse kujuga õueala pindala on 1200 ruutmeetrit. Linnuse ülaäärt on kunstlikult üles tõstetud ning nõlvu järsumaks kaevatud. Vall küll puudub kuid sellele vaatamata asusid ülestõstetud ülaäärtel puust kaitserajatised. Seda tõestab kultuurikihist leitud sütt ja tukke, põlenud kive.
Selle kõrval on muinasasula, mida arvatakse olevat pärit 1. sajandi teisest poolest. Harri Moora 1927. aastal tehtud proovikaevamised näitavad, et seal elati pikemat aega. Leitud on sütt, kive, loomaluid ja savinõukilde.
Sellest umbes 300 meetri kaugusel asub veel üks linnamägi – Erumäe linnamägi.
Akupere linnus

Akupere linnus (ka Haagupere maalinn) asub Pärnumaal Tori vallas Niidu külas.
Esimesed üleskirjutised sellest paigast pärinevad aastast 1253.
=Kirjeldus=
Tegemist on kõrgema kohaga soisel alal. Kuna muistisel puuduvad linnusele omapärased tehislikud vallid ning muud märgid, siis kuulub arheoloogiliselt pelgupaik-linnuse alla.
Amerigo Vespucci

Amerigo Vespucci [am'eerigo vesp'utši] (9. märts 1454 Firenze – 22. veebruar 1512 Sevilla) oli itaalia päritolu kartograaf, kaupmees ja maadeavastaja, kelle järgi on oletatavasti nime saanud Ameerika maailmajagu.
Amerigo sündis rahavahetajate gildi notari kolmanda lapsena. Ta töötas vendade Lorenzo di Piefrancesco de' Medici ja Giovanni de' Medici juures, kes saatsid ta 1491 oma ettevõtte Sevilla osakonda.
Vespucci tegi aastail 1497–1504 Hispaania (toona Aragóni ja Kastiilia) krooni teenistuses olles mitu uurimisretke Ameerikasse. 1501-1502 ekspeditsiooni Brasiilia rannikule tegi ta Portugali kuningriigi teenistuses. Aastal 1504 kirjutas ta kirjad "Uus maailm" (Lorenzo di Pierfrancesco de' Medicile) ja "Amerigo neli reisi" (Piero Soderinile), mis peatselt trükiti ning levisid Euroopas laialdaselt. Kirjade järgi olevat ta neli korda Ameerikas käinud. Teistes allikates on kinnitus ainult teise ja kolmanda reisi toimumisele, esimene ja neljas on arvatavasti väljamõeldised. On oletatud, et Vespucci valetas teadlikult, et iseenda rolli suurendada; neid kirju on ka teiste kirjutatuiks peetud.
Reisidel jõudis ta 25. lõunalaiuskraadini ning taasavastas tähed "α Centauri" ja "β Centauri" ja Lõunaristi tähtkuju, mida põhjapoolkeral näha pole. (Nende olemasolust teati Vana-Kreekas, kuid keskajal nad Euroopas unustati.)
Vespucci oli nähtavasti esimene eurooplane, kes taipas, et tegu on uue mandriga, mitte Aasiaga, kuhu Christoph Kolumbus arvas end olevat jõudnud. Martin Waldseemüller avaldas 1507 maailmakaardi, millel ta esimesena nimetas äsja avastatud piirkondi Atlandi ookeanist läänes Ameerikaks.
Vespucci ise kasutas oma nime kujul "Americus Vespucius". Amerigo on italiseeritud kuju keskladina nimest "Emericus". See arvatakse pärinevat saksakeelsest nimest Heinrich, mis omakorda pärineb germaani nimest Haimirich.
Heiki Sibul

Heiki Sibul (sündinud 16. juulil 1963) on Eesti riigiametnik.
Sibul töötas 1991–2012 Riigikogu kantseleis. Ta oli nii kantselei direktor kui ka Vabariigi Valimiskomisjoni (VVK) esimees.
2012. aasta septembris valiti Sibul Eesti Interneti Sihtasutuse juhatuse esimeheks.
Oktoobris 2019 nimetati Heiki Sibul Erakondade rahastamise järelevalve komisjoni (ERJK) liikmeks.
Sibul on reservohvitser, sai 1998. aastal lipniku auastme.
Markus Teeäär

Markus Teeäär (sündinud 16. märtsil 1978) on eesti muusik, ansambli Metsatöll asutajaliige, laulja ja kitarrist.
Ta lõpetas 1996. aastal Tallinna Nõmme Gümnaasiumi.
Jack Shea

Jack Shea [džäkk šii] (õieti John Amos Shea; 7. september 1910 Lake Placid – 22. jaanuar 2002) oli USA kiiruisutaja. 
1932. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis tuli ta olümpiavõitjaks 500 m ja 1500 m kiiruisutamises. Ta oli esimene, kes saavutas ühtedel taliolümpiamängudel kaks esikohta.
Ta andis ka 1932. aasta taliolümpiamängude olümpiatõotuse. 
Shea otsustas 1936. aasta taliolümpiamängudel Garmisch-Partenkirchenis tiitleid mitte kaitsta, sest üks Lake Placidi rabi leidis, et on halb maitse olla nii üliagar.
2002. aasta taliolümpiamängude eel liikus olümpiatuli ka läbi Lake Placidi. John Shea süütas 1932. aasta (rekonstrueeritud) olümpiastaadioni suure tõrviku.
Tema poeg osales taliolümpiamängudel 1964 Innsbruckis murdmaasuusatajana ja pojapoeg tuli 2002 Salt Lake Citys olümpiavõitjaks skeletonis. Jack Shea seda ei näinud, sest hukkus kuu aega varem autoõnnetuses, olles sellal USA vanim elusolev taliolümpiamängude võitja.
Jack Shea isiklikud rekordid erinevatel distantsidel:
John Shea

John Victor Shea III (sündinud 14. aprillil 1949 North Conways New Hampshire'i osariigis) on USA näitleja ja lavastaja, kes on olnud tegev nii teatrilavastustes, filmides, seriaalides kui ka kuuldemängudes. Tema tuntuim roll on Lex Luthori osa 1990. aastate teleseriaalis "".
Probo Koala

Probo Koala oli Panama lipu all sõitnud tanker-puistlastilaev, mis kuulus Madalmaade firmale Trafigura Beheer BV. Laev oli valminud 16. detsembril 1985. 
2007. aastal sai laev uue nime Gulf Jash, 2011. aastal Hua Feng. Alates 2012. aastast oli laeva (IMO nr 8309816) nimi Hua Wen, see oli klassifitseeritud puistlastilaevaks ehitusaastaga 1989, mis kuulus Hongkongi laevakompaniile. Laev lammutati 2013. aastal.
Probo Koala pikkus oli 182,8 m, laius 31,95 m ja dedveit 37 000 t.
Roll Elevandiluuranniku massimürgituses.
Augustis 2006 jättis laev Elevandiluurannikule maha jäätmelasti, mis Abidjani prügimäele viiduna põhjustas seal toksiliste aurude eritumise tõttu kümnete tuhandete inimeste haigestumise ja kaheksa inimese surma.
Probo Koala püüdis juba juulis settetankidesse kogunenud 400 tonni jäätmeid Amsterdamis ära anda, kuid see ei õnnestunud. 
2006. aasta septembri algul jõudis laev Läänemerre, tegi peatuse Ventspilsi sadamas ja jõudis 15. septembril Paldiski Lõunasadamasse. Veeteede Amet, mis oli laeva 15. septembril kontrollinud, väitis esialgu, et neil pole seaduslikku alust laeva kinni pidada, ja lubas laeval pärast protseduuride lõppu lahkuda. Laevale ei olnud etteheiteid ka Keskkonnainspektsioonil.
25. septembril saabusid Paldiski Lõunasadamasse jäälõhkujaga Arctic Sunrise Greenpeace'i aktivistid, kes nõudsid Eesti võimudelt laeva arestimist ja takistasid laeva väljasõitu sadamast. Politsei pidas isiku tuvastamiseks kinni mitu Greenpeace'i aktivisti.
27. septembril pöördus Keskkonnaministeerium laeva kinnipidamiseks Justiitsministeeriumi poole, sest Probo Koala kütusetankide pesuvee proovides tuvastati aineid, mis sarnanevad Elevandiluurannikul mürgistuse põhjustanud ainetega. Euroopa Liidu keskkonnavoliniku Stávros Dímase sõnul näitasid laevameeskonna vereproovid, et teatavate mürgiste ainete kontsentratsioon nende veres on tavalisest 60 korda suurem. Probo Koala laevapere koosnes peamiselt Vene kodanikest.
Riigiprokuratuur alustas Probo Koala asjas kriminaalmenetlust 27. septembril. Kriminaalasi algatati ka Elevandiluurannikul ja Madalmaades.
28. septembril külastas keskkonnavolinik Paldiskit, tutvus olukorraga ning tänas Eesti valitsust ja õiguskaitseorganeid kiire ja tulemusliku tegevuse eest.
13. oktoobril lahkus laev Paldiskist ja võttis Keskkonnainspektsiooni järelevalve all suuna Sillamäele. 15. oktoobril andis Probo Koala ohtlikke aineid sisaldavad jäätmed ära Sillamäe sadamas, kust need viidi Vaivara ohtlike jäätmete kogumiskeskusse. Jäätmete kahjutustamine maksis vähemalt 2,5 miljonit Eesti krooni. Seejärel anti laevale luba Eesti vetest lahkuda.
Juhtumist ajendatult selgitasid Eesti Televisiooni saate "Pealtnägija" ja Eesti Ekspressi toimetus koostöös Norra Ringhäälinguga NRK välja skeemi, mille kohaselt segati Aafrika riikide jaoks sealsetele normidele vastavat vedelkütust, et suurendada selle oktaaniarvu. Probo Koala osales selles skeemis muude tankerite hulgas.
Loiret

Loiret [luar'ee] on jõgi Euroopas. 
Ta algab allikaist, voolab valdavalt läände ning suubub vasakult Loire'i jõkke.
Ago Pajur

Ago Pajur (sündinud 24. märtsil 1962 Türil) on Eesti ajaloolane. 
Ta on Tartu Ülikooli õppejõud, alates 1999. aastast ajaloodoktor.
Pajur tegeleb põhiliselt kahe maailmasõja vahelise Eesti Vabariigi ajaloo uurimisega. Ta on ka mitme kooliõpiku ja ajalooülevaate kaasautor.
Juho Kusti Paasikivi

Juho Kusti Paasikivi (1887. aastani Johan Gustaf Hellstén; 27. november 1870 Huljala, Koski HI. vald – 14. detsember 1956 Helsingi) oli Soome poliitik, Soome president aastail 1946–1956.
22. maist 1907 kuni 31. maini 1909 ning 1. märtsist 1910 kuni 1. veebruarini 1914 oli ta Soome kindralkubermangu Eduskunna liige (Soome Erakond). 
1. augustil 1908 valiti Paasikivi Hjelti senati rahandussenaatoriks. Tal õnnestus saada Inglismaalt Soomele riigilaenu. 
Aastatel 1914–1934 juhtis Paasikivi panka Kansallis-Osake-Pankki. Aastatel 1915–1918 oli ta Helsingi linnanõukogu liige. 
1918. aastal astus Paasikivi Rahvuslikku Koonderakonda. Temast sai Soome teine peaminister (maist novembrini 1918). 
Tema järgi on nimetatud Paasikivi-Kekkose joon, mis põhines heade suhete sisseseadmisel ja hoidmisel Nõukogude Liiduga ning seda ka teatud riigisiseste piirangute (sh sõnavabaduse piiramise) hinnaga. Seda poliitikat jätkas Soome järgmine president Urho Kaleva Kekkonen; see aitas Soome majandust kaubanduse laienemise teel NSV Liiduga.
1930. aastal sai ta riiginõuniku aunimetuse.
Paasikivi on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Kolgujev

Kolgujev (neenetsi "Холңгов") on saar Barentsi meres. 
Saare pindala on umbes 3700 ruutkilomeetrit. 2011. aastal oli elanike arv 436. Seal elavad neenetsi põhjapõdrakasvatajad, kalurid ja kütid.
Kolgujev on künklik, kõrgus merepinnast on kuni 166 meetrit. 
Kuulub Venemaale. Saare lõunakaldal asub Bugrino küla.
Saarel tegeleb naftapuurimisega Arktikneft, kellel on seal umbes 250 töötajat. Töötajad vahetuvad iga 52 päeva tagant.
Pildiküla

Pildiküla "(ka Pildi)" on küla Harju maakonnas Rae vallas.
Pildiküla kohal oli Suur-Lehmja muinasasula, varajase rauaaja asula. Asula ja 4. sajandist eKr pärinev matusepaik leiti väljakaevamistel 1965 Pildiküla lõunaosas.
Aastal 1985 toimunud suurema arheoloogilise väljakaevamise käigus leiti 1591. aastal vermitud 2-öörine münt, hollandi savipiibu kaha ja varre tükk, majapidamis- ja tööriistu, haruldane mõõk ja palju muid esemeid.
Küla territooriumil asub tarandkalme.
Praeguse küla asutas 1954 Feliks Pilt, kes hakkas koos nelja Sommerlingi sovhoosi töötajaga Tallinna–Tartu maantee äärde oma kodu rajama.
Praeguse nime sai küla elanike soovil ja nimi kinnitati Vabariigi Valitsuse 18.12.1997 määrusega nr 244.
Külal on välja kujunenud oma traditsioonid: uue aasta vastuvõtt, hoogtööpäev, jaanipäeva tähistamine, laste spordipäev.
Džohhar Dudajev

Džohhar Dudajev (tšetšeeni ladina "Dƶoxar Dudayev"; vene "Джохар Мусаевич Дудаев"; 15. veebruar 1944 – 21. aprill 1996) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (Nõukogude armee lennuväe kindralmajor) ning Tšetšeenia sõjaväelane (auastmelt Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi generalissimus) ja riigitegelane, 1991–1996 Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi esimene president. 
Elulugu.
Dudajev pärines paljulapselisest perest: tal oli üheksa venda ja õde. Kaheksa päeva pärast tema sündi 1944. aastal küüditati ta pere Pavlogradi oblastisse Kasahstani, kust neil lubati tagasi pöörduda alles 1957. aastal.
1962–1966 õppis Dudajev Tambovi Kõrgemas Lennuväekoolis ja 1971–1974 Juri Gagarini nimelises Lennuväeakadeemias administratiivjuhtimist.
1966. aastast teenis Dudajev Nõukogude armees Kaluuga oblastis lennukikomandöri abina. 1967. aastal abiellus ta Alla Kulikovaga. 1986–1987 osales ta Nõukogude vägede tegevuses Afganistanis, sh vaippommitamises. Dudajev ise eitas hiljem oma osalust Afganistani okupeerimises.
1987–1990 oli Dudajev Tartus asuva Eestis asunud 326. Kutuzovi ordeniga Tarnopoli raskepommituslennuväe diviisi ülem. Seal õppis ära eesti keele. Tema suhtumine Eesti laulvasse revolutsiooni oli soosiv.
Novembris 1990 sai Dudajevist Tšetšeeni Rahvakongressi esimees, mis taotles Tšetšeenia muutmist üheks Nõukogude liiduvabariigiks. Oktoobris 1991 valiti ta vast iseseisvaks kuulutatud Tšetšeenia esimeseks presidendiks. Riik kuulutati Venemaast täiesti sõltumatuks, mis tõi kaasa sõjategevuse aastail 1994–1996. 1996. aastani jäi Dudajevi naine Alla koos lastega siiski Eestisse. 
Hukkumine.
Esimese Tšetšeenia sõja lõpus hukkus Dudajev Vene sõjaväeluure korraldatud raketirünnakus. Et muud tagaotsimisviisid ei andnud tulemusi, selgitati Dudajevi asukoht välja tema kasutatud satelliittelefoni positsioneerimise teel. 
Mälestuse jäädvustamine.
1996. aastal nimetati tema järgi tänav Lätis Riias ja Ukrainas Lvivis. 
1997. aastal avati Tartus praeguse Barclay hotelli, Dudajevi endise tööhoone ukse kõrval mälestustahvel. 
2005. aastal nimetati tema järgi ringtee Poolas Varssavis. 
2014. aastal loodi Ukrainas tšetšeeni vabatahtlikest Džohhar Dudajevi pataljon. 
2022. aastal nimetati tema järgi tänav Ukrainas Kiievis. 
Välislingid.
Vastseliina valla vapp

Vastseliina valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vastseliina valla vapp.
Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1999.
Vapi kirjeldus.
Hõbedase kilbi keskel põigiti kaks sinist lainelõikelist varrast, nendel kaarjast tüvimikust tõusev viie müürisakmega linnusetorn – mõlemad punased. Torni ülaosas kolm kaksikteravkaare ja sõõriga petiknišši ning allpool kaks teravkaarelist aknaava, viimaste vahel rõngasrist – kõik hõbedased.
Põhjendus.
Vastseliina valla vapi põhikujundiks on 14. sajandi esimesel poolel rajatud Vastseliina piiskopilinnuse (Castrum Novum; Neuhausen; "Uus linnus") tänaseni säilinud hobuserauakujuline kirdetorn. Linnusel olid kogu Vana-Liivimaa kindlusarhitektuuris unikaalsed paaristeravkaarte ja sõõridega valgepõhjalised dekoratiivsed petikud. 
Vastseliina oli Tartu piiskopkonna võimsaim piirikindlus, mis oli paljude lahingute tallermaa Liivi sõjast kuni Põhjasõjani. Linnusega samanimeline alev kujunes Ida-Võrumaa tähtsaimaks majandus- ja kultuurikeskuseks ning kihelkonna- ja vallakeskuseks. 
Pärimuse järgi toimunud 1353. aasta septembris linnuse kabelis ime: altari kohal seisnud ilma igasuguse toeta rist ja kaks vahaküünalt, mis säranud üleloomulikus valguses. Selle peale alanud sinna palverändurite vool nii Liivi- kui ka Saksamaalt. Paljud pimedad saanud tagasi nägemise ja kurdid kuulmise. Seda Vastseliinale laialdast kuulsust toonud ilmutust tähistab vapil olev rõngasrist, mis on ühtlasi kristluse üldine sümbol. 
Kaks sinist lainelõikelist varrast sümboliseerivad Vastseliina linnuse asukohta piiravaid Piusa jõge ja Meeksi oja. Hõbe sümboliseerib puhtust ja ustavust; punane tuld ja verd aga samuti vaprust ja julgust.
Võru lipp

Võru lipp on Võru maakonnas asuva Eesti linna Võru lipp.
Lipp on kinnitatud 19. septembril 1994.
Lipu kirjeldus.
Võru linna lipp on ristkülikukujuline roheline kangas, mille üla- ja allääres on kollane horisontaalne laid. Lipu normaalmõõtmed on 1650×1050 mm. Pikkuse ja laiuse suhe on 11:7.
Põhjendus.
Lipule võeti vapi värvid.
Võru valla vapp

Võru valla vapp on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Võru valla vapp.
2017. aastal ühinesid Võru vallaks Lasva, Orava, Sõmerpalu, Võru ja Vastseliina vald. 14. märtsil 2018 võttis valla volikogu vastu uue Võru valla põhimääruse, millega kinnitati ka valla sümboolika.
Vapi kirjeldus.
Võru valla vapil on kuldse ja sinisega lainelõikes kaldjaotatud kilbil sinine võru ja kuldne kaldasendis tammeoks.
Põhjendus.
Kuldne kaldjaotus on tuletatud ühinenud Lasva, Võru ja Orava valla vappidest, sinine laineline pool Sõmerpalu vapist ja Vastseliina vapil esinevast jõe motiivist. Sinine sümboliseerib piirkonna veerohkust ning puhast loodust. Kuldne tähistab piirkonna kaunidust ja kuldset tulevikku, samuti Piusa kvartsliiva ning põllumajandust.
Võru valla endine vapp.
Vapp kinnitati 22. veebruaril 1999.
Vapi kirjeldus.
Kaldjaotusega vasakult kuldse ja paremalt rohelise heraldilise kilbi kuldsel väljal on roheline ristikuleht ja rohelisel väljal kuldne võru.
Kannel

Kannel on näppekeelpillide hulka kuuluv muusikainstrument. Kannel on olnud eestlaste sajandeid vana rahvapill ning sellesarnaseid pille on ka paljudel teistel Põhja- ja Ida-Euroopa rahvastel. 
Kandleid on kolme põhitüüpi: vanem kannel, uuem kannel ehk viisikannel ja duurkannel. Kandle põhiosad on kõlakast ja sellele tõmmatud pillikeeled.
Vanematel kanneldel oli ainult viis või kuus keelt. Sellesse liiki kuuluvad ka väikekanneldeks ja niinimetatud setu labaga kanneldeks kutsutud pillid. Uuematel kanneldel võib keelte arv ulatuda kuni poolesajani. Kandlekeeled tõmmatakse helisema sõrmede või plektroniga. 
Esimene kirjalik teade Eesti kandle kohta pärineb 1579. aastast, kuid kandle vanuseks arvatakse olevat isegi paar tuhat aastat.
Veljo Tormise ärgitusel on Tallinna Klaverivabrik tootnud kuuekeelseid väikekandleid. Tallinna Klaverivabrik on tootnud ka kromaatilisi kandleid ja rahvakandleid, kuid lõpetas tootmise 1990. aastate alguses.
Kannel rahvamütoloogias.
Friedrich Reinhold Kreutzwald nimetas kannelt eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" algusvärssides: "Laena mulle kannelt, Vanemuine!" Teine 19. sajandi rahvusliku ärkamisaja suurkuju Carl Robert Jakobson kasutas kannelt oma koolilugemike ja noodikogude kujunduses. 
Tallinna Nõmme linnaosa Kivimäe asumis on Kandle tänav, mis sai selle nime 1927. aastal samas kandis asuva endise Kreutzwaldi tänava (praeguse Lauliku tänava) mõjul (lauluisa ja tema kannel).
Lisajõgi

Mingi jõe lisajõgi on sellesse jõkke suubuv jõgi. Teistel veekogudel lisajõgesid ei ole.
Terminoloogia.
Jõe parempoolsed lisajõed suubuvad sellesse jõkke lähte poolt vaadates paremalt, vasakpoolsed lisajõed lähte poolt vaadates vasakult.
Tarva (Lääneranna)

Tarva on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Seal elab 31 inimest. 1. jaanuaril 2010 elas külas 27 inimest.
Küla ümbritseb mets. Tarva ümbruskonnas on kartulipõllud ja aedviljapeenrad.
2009. aastal alustati kaevandamist Tarva dolomiidimaardlas. Seoses sellega ehitati küla ja Pärnu-Lihula maanteed ühendav tee asfaltteeks.
Nõukogude ajal oli Tarval Oidremaa sovhoosi Mihkli osakond, töökoda, kauplus, söökla, 8-klassiline kool, raamatukogu, sidejaoskond. 
Tänapäeval need enam ei tööta.
Kabina

Kabina on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Kakumetsa

Kakumetsa on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Kavastu (Luunja)

Kavastu on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Kavastul Emajõe alamjooksul asub nüüdisajal Eesti ainus praamiga (Kavastu praam) jõeületuskoht. Praamil on enam kui sajandivanune käsitsi ringiaetav mehhanism. 
Praamiületuskoha läheduses jõe põhjakaldal asub kunagine mõisakeskus (Kavastu mõis). 19. sajandi lõpul püstitatud kahekorruseline uusbarokne luksuslik häärber hävis 1944. aasta lahingutes. Säilinud on suur park ja alleed.
Kavastu idaosas asub Emajõe-Suursoo looduskeskus, mis on rajatud Uue-Kastre piiskopilinnuse varemetele.
Kikaste

Kikaste on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Kõivu

Kõivu on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Kõivu külas on sündinud viiuldaja Julius Eduard Sõrmus.
Muri (Luunja)

Muri on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Pajukurmu

Pajukurmu (varem ka Pajupuustuse) on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Pilka

Pilka on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
1977. aastal liideti Pilka külaga Aravuste ja Jansu.
Pilka asus Päästeameti Tartu Päästekompanii ja konteinerilao hoone, lõhkeaineladu, laskemoonaladu, kasarm, söökla-klubi, vahtkonnahoone koos pääslaga, garaaž, juurviljahoidla, külmhoone, rajatis eritehnika jaoks, varikatus tehnika hoidmiseks, varjend, kasvuhoone, 2 vaatlustorni, katlamaja koos töökodadega, saun koos spordisaaliga, vallitatud juhtimispunkt, balloonihoidla, pumbamaja, diiselgeneraatori hoone, alajaam, tuletõrje veehoidla, tankla, vallitatud betoonrajatis.
Poksi

Poksi on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Põvvatu

Põvvatu on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Rõõmu

Rõõmu on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Sava küla

Sava on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Savikoja

Savikoja on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Sirgu

Sirgu (varem ka "Sirgo") on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Luunja valla Sirgu külas endise Nõukogude armee Eestis Raadi lennuväljal baseerunud pommituslennuväe väeosade lahingumoona hoidla, 128. remondi- ja tehnikabaas (s/o 21061) territooriumil paikneb 2. jalaväebrigaadi staap. 
Kuni 2005. aastani tegutses samas linnakus Tartu Üksik-Päästekompanii.
Sirgumetsa

Sirgumetsa on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Sääsekõrva

Sääsekõrva on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Sääsküla (Luunja)

Sääsküla on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Sääsküla

Sääsküla on mitme Eesti küla nimi:
Veibri

Veibri on küla Tartu maakonnas Luunja vallas. Asub Emajõe vasakul kaldal ja piirneb Tartu Ihaste linnaosaga.
Külast on leitud mitu kiviaegset matusekohta, mis on Eesti ala vanimad (kõige vanem umbes 7200 aastat).
Viira (Luunja)

Viira on küla Tartu maakonnas Luunja vallas.
Luunja

Luunja on alevik Tartu maakonnas, Luunja valla keskus.
Roy Strider Records

Roy Strider Records oli Šveitsi-Eesti sõltumatu plaadifirma.
Firma asutas 2005. aastal Roy Strider alternatiivroki salvestiste väljaandmiseks.
Esimesena anti välja ansambli Les Diamants album "Fortune Fools" (29. detsembril 2005). Samuti on välja antud ansambli Depoo plaat "Amazing!".
Pallas (täpsustus)

Pallas on mitme vanakreeka mütoloogia tegelase ning paljude objektide nimi.
Mütoloogilised tegelased:
Muu: