Munster (Saksamaa)

Munster (ka Munster (Örtze)) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis, Hamburgist ja Hannoverist peaaegu võrdsel kaugusel. Linna pindala on 193,42 km². 31. detsembril 2017 elas seal 14 983 inimest. Linnas asub Saksamaa maaväe suurim garnison ja see paikneb kahe polügooni vahel (Munster-Nord ja Munster-Süd). See on ka suuruselt neljas garnison Saksa relvajõududes.
Linna loomust kujundavad sõdurid ja teised valitsustöötajad, kes moodustavad enamuse selle elanikkonnast, ja ümbritsevad sõjalised tsoonid piiravad linna kasvu, säilitades selle maalise iseloomu.
Munster asub Lüneburgi nõmme keskosas Örtze jõe ääres Soltau ja Uelzeni vahel. Munsteri polügoonid, mis moodustavad ligi 50% linna kogupindalast, on antud sõjaväe kasutusse. Piiratud ligipääsu tõttu ümbritsevatele aladele võib sellest piirkonnast leida palju haruldasi liike ja elupaiku. Piirkonna haruldaste liikide populatsioone on eelnevalt kasutatud, et taastada populatsioone teistes piirkondades, kus sellised liigid on ohustatud.
Ajalugu.
Munsterit on esmamainitud 1252. aastal. Keiserliku Saksamaa pataljon tulevase Saksa riigi presidendi Paul von Hindenburgi juhtimisel hakkas seda ala polügoonina kasutama 1893. aastal. Bundeswehr taastas oma garnisoni Munsteris 1956. aastal, mida laiendati 1990. aastal, ja taas Bundeswehri ümberkujundamise ajal. Täna on Munster Saksa armee suurim garnison. Aastatel 1950–1984 oli osa garnisonist Briti armee baas Dennis Barracks.
1916. aastal avas Saksa keisririik Gasplatz Breloh' ('Breloh' gaasirajatis'), keemiarelvade uurimiseks ja tootmiseks püstitatud ala. Pärast Esimest maailmasõda paik suleti ja siin hoitud laskemoon viidi ära. Selle eemaldamise ajal lendas kogu keemiliste relvade rong 1919. aastal õhku, selle katastroofi põhjuseid ei avastatud kunagi. 1935. aastal taasavas Kolmas riik paiga eksperimentaalse uurimis- ja tootmispiirkonnana, samuti keemiliste relvade pommitamisulatusena nimega Heeresnebelfüllstelle Raubkammer ('armee udutäidise tehas, Raubkammer'), "udu" kasutati keemiliste ainete sünonüümina. Teise maailmasõja ajal toodeti siin suures koguses väävlisinepigaasi ja uut närvigaasi GA. Sõja lõppedes oli Saksamaal pidev tootmisliin GB jaoks valmis võrku minema; see tehas lammutati Briti okupatsioonivägede poolt ja viidi hiljem Suurbritanniasse Porton Downi.
1958. aastal võttis Saksa Bundeswehr ala uuesti kasutusele, luues asutuse, mis mõeldud kaitseks massihävitusrelvade vastu. 2009. aastast on selle asutuse nimetus Wehrwissenschaftliches Institut für Schutztechnologien – ABC-Schutz (WIS) (Bundeswehri Kaitsetehnoloogia ja Massihävitusrelvade Kaitse Uurimisinstituut)
Majandus.
Suurim majanduslik tegur ja tööandja Munsteris on Bundeswehr. Piirkondliku tähtsusega ettevõtted on Meyer Breloh (ehitusmaterjalid ja aknad) ja Abels Consulting und Technology GmbH. Munster asub liidumaanteel B 71 Soltau ja Uelzeni vahel, mitte kaugel kiirteest A 7. Kõige olulisem ühistranspordi lüli Bremenisse, Hamburgi ja Hannoverisse on Munsteri jaam vanal Uelzeni–Langwedeli raudteel, mis algselt kulges kui Amerikalinie Berliinist Uelzeni kaudu Bremenisse ja Bremerhavenisse. Täna sõidavad kohalikud rongid liinil Bremenist Soltau kaudu Uelzenisse. Pikamaarongid (IC) sõidavad ainult reedeti ja pühapäeviti Berliinist ja need on mõeldud peamiselt pendeldavatele Bundeswehri sõduritele.
Sõjavägi.
Munster on suuruselt neljas garnison Bundeswehris. Alatest 2007. aastast on Bundeswehri ümberkujundamise käigus Munsterisse majutatud 6675 sõdurit ja nende perekonnad. Koos väljaõppekeskuse stažööridega on seal kokku umbes 10 000 sõdurit. Munsterit kutsutakse väljaõppekeskuse, paljude väljaõppedemonstratsioonide (mõned ka külastajatele avatud) ning uue varustuse ja uue taktika katsetamise tõttu sageli "Saksa armee vitriiniks".
Alates 2006. aastast on Munsteri väljaõppekeskuse alluvuses kolm kadetipataljoni. Bundeswehri ümberkujundamise käigus tsentraliseeriti baasväljaõpet kõigile kadettidele, nii et kolmandik saab nüüd väljaõppe Munsteris.
Kemikaalireostus.
Esimese maailmasõja ajal katsetas Saksa sõjavägi keemiasõja aineid Gasplatz Breloh's. Esimest korda kasutati neid operatiivselt 1915. aastal Läänerindel. 1919. aasta oktoobris lendas desarmeerimise käigus pärast sõja lõppu õhku relvadega koormatud kaubarong. Raubkammeri sõjalise katsepaiga ("Heeresversuchsstelle Raubkammer") loomisega Munster-Nordi väljaõppealal alustas Wehrmacht 1935. aastal taas keemiliste relvade katsetamist ja käivitas katseplatsi tabuuni ja sariini tootmiseks. Pärast Teist maailmasõda lammutati need rajatised Briti vägede poolt; kuid see põhjustas reostuse. Pärast seda, kui Bundeswehr võttis Munster-Nord väljaõppeala üle, loodi massihävitusrelvade kaitse katserajatis, millest tekkis Wehrwissenschaftliches Institut für Schutztechnologien – ABC-Schutz. Alates 1982. aastast on WWD käitanud tuhastamispaiga suure hulga reostuse kõrvaldamiseks, mis tekkis keemiliste relvadega töötades. 17. detsembrist 1997 on selle ja teise põletuskoha käitamist korraldanud Gesellschaft zur Entsorgung chemischer Kampfstoffe und Rüstungs-Altlasten (GEKA mbH), eraõiguslik äriühing, mis kuulub 100% riigi omandisse. Need rajatised on kinnitatud rahvusvaheliste relvastuskontrolli lepingutega.