tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Põlva Eksperimentaalteater

Põlva Eksperimentaalteater on Põlva kultuuri- ja huvikeskuses tegutsev teatritrupp. Teater sai alguse 2006. aastal sõprade ringist.
Esimene lavastus oli "Tagasi pooles lootuses". Algusest peale on kõikide näidendite lavastaja või autor olnud Rivo Veski. Viiendast hooajast (2010/2011) lisandus teatri senisele koosseisule keskastmetrupp 7.–9. klassi õpilastest, keda juhendab Kati Kirikal. Teater kuulub ka Eesti Harrastusteatrite Liitu.
Viimastel aastatel on harrastusteater oma mahuka programmiga näidanud, et kutseliste teatrite külalisetendustele Põlva kultuuri- ja huvikeskuses võivad konkurentsi pakkuda ka asjaarmastajad. Keskmine etenduste arv hooajal küündib paarikümneni ning keskmine külastajate arv ühel etendusel ulatub sadakonnani. Nii näeb ühel hooajal teatri lavastusi ligi 2000 vaatajat. Teater tegutseb mittetulunduslikel alustel.
Lavastus "Minu Põlvamaa".
Meie Stuudio ja Põlva Eksperimentaalteatri ühine projekt avas mõttetalgud juba 2010. aasta juulis, mil kogunes ajurünnakuks esimene kinnine koosolek. Ideedelennust sündis Põlvamaa murekohti lahkav lugu, mida ilmestasid Meie Stuudio tantsuõpetaja Andre Laine seaded. "Minu Põlvamaa" etendus vaid kahel korral – 7. ja 8. detsembril 2010. Pea kolmetunnises lavasõus tegi kaasa ka riigikogulane ja keskerakondlane Heimar Lenk. Lavastust käis kokku vaatamas ligi 800 pealtvaatajat. Meie Stuudio ja teatri koostöös sündinud lavaloo talletas DVD-le operaator Vaidu Vidil.
Põlvamaa loos parodeeriti kohalikke kultuuri- ja poliitikategelasi, kelle suhu panid näitlejad "kohvilauajutud". Näiteks sai Heimar Lengi pruudiks Jakob Hurda nimelise Rahvahariduse Seltsi juhataja ja kohalik kultuuritegelane Sirje Vill, võitlust pidasid Tarmo-Onu ja Tilga-Onu (vastavad pseudonüümid Põlva endisele linnapeale Tarmo Tammele ja praegusele Põlva vallavanemale Aarne Tilgale). Materdati ka Sibulpoissi kui jõuetut põngerjat kahe suure "onu" kõrval (Sibulpoiss kujutas toonast Põlva maavanemat Priit Sibulat).
Karolina Gočeva

Karolina Gočeva (makedoonia Каролина Гочева; sündinud 28. aprillil 1980 Bitolas) on Põhja-Makedoonia laulja. Ta on esindanud oma maad kahel Eurovisiooni lauluvõistlusel.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel sai tema laul "Od nas zavisi" ("Од нас зависи") 19. koha. 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel pääses ta poolfinaalist edasi finaali lauluga "Mojot svet". Poolfinaalis sai ta 9. ning finaalis 14. koha.
Maas

Maas (prantsuse keeles "Meuse", hollandi keeles "Maas", vallooni keeles "Mouze", ladina keeles "Mosa") on jõgi Prantsusmaal, Belgias ja Hollandis. Jõe pikkus on 925 km, valgala pindala 36 000 km².
Maasi jõgi saab alguse 409 m kõrguselt Kirde-Prantsusmaalt Langresi platoolt Bassigny mikropiirkonnast Le Châtelet-sur-Meuse'i vallast Pouilly-en-Bassigny külast, voolab põhjasuunas Sedani ja Charleville-Mézièresini, läbib Ardennid, edasi voolab Belgia territooriumil. Namuri juures pöörab kirdesse, voolab Ardennidest lääne pool, pärast Liège'i pöörab põhja. Belgias suubuvad Maasi ka suuremad lisajõed Sambre ja Ourthe. Seejärel voolab ta mööda Belgia ja Hollandi piiri. Hollandi territooriumil voolab põhjasuunas Venloni ja pärast pöörab läände. Reini haruga ühinedes moodustab ühise delta ja suubub Hollandsch Diepi, endisse Põhjamere lahte.
Jõgi toitub sademetest ja sulaveest. Alamjooksul on keskmine äravool 300–400 m³/s, suurim kuni 3000 m³/s.
Laevatatav ülemjooksuni, kanalite kaudu ühenduses Schelde, Seine'i, Reiniga jt. Sedanist ülesvoolu on rajatud lüüsid. Alamjooksul ületab jõe veetase tasandiku maapinna taset, seetõttu on üleujutuste kaitseks Maasi jõesäng piiratud tammidega.
Maasi kaldal asuvad Neufchâteau, Commercy, Verdun, Sedan, Charleville-Mézières, Nouzonville, Revin, Givet, Dinant, Namur, Andenne, Huy, Liège, Maasmechelen, Maastricht, Ruremonde, Venlo.
Maasis on Belgia suurim saar l'île de Dave.
Sulgpilved

Sulgpilved ehk "cirrus vertebratus" ("Ci vertebratus" ehk "Ci vert") on kiudpilvede vorm. Nad on tavaliselt läänest itta ulatuvad kõrgel (parasvöötmes kõrgusel 7–10 km, troopikas kõrgusel 17–18 km) paiknevad pikad kitsad pilveribad, mis koosnevad jääkristallidest. 
Sulgpilved on läbipaistvad ega kata kogu taevast, neil on iseloomulik katkendlik struktuur: keskel on tihedam pilveriba ja sellest hargnevad kahele poole pilveniidid. Nad esinevad tavaliselt juhul, kui ilm on hea ning on olemas tõusvad õhuvoolud ja õhu turbulentsus. 
Sulgpilved said oma nime selle järgi, et sageli sarnanevad nad linnusulega, mille keskset rootsu ümbritsevad kahest küljest õrnad suleebemed. 
Pilved meenutavad ka vanaaegset kaartega laeva ja seetõttu on neid kutsutud ka Noa laevaks.
Mõnikord on neid võrreldud ka kala skeletiga, sest nad meenutavad kala selgroogu roietega.
Nende kuju võib meenutada ka mäeahelikku satelliidipildil, kus pilved sarnanevad lumikattega mäeahelikuga, mille harjalt voolavad kahes suunas alla jõed.
Kui taevas on sulgpilved, võib ennustada, et mõne aja pärast, näiteks järgmisel päeval, saabub vihm.
Tarni departemang

Tarni departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. 
Departemang on nime saanud Tarni jõe järgi.
Tarni departemang jaguneb Albi ringkonnaks (keskus Albi) ja Castresi ringkonnaks (keskus Castres), 23 kantoniks ja 314 vallaks.
Departemangu number on 81.
2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.
Kärla Maarja-Magdaleena kogudus

EELK Kärla Maarja-Magdaleena kogudus on luterlik kogudus Kärlal, mis kasutab Kärla kirikut.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse õpetaja on Rene Reinsoo, organist Ülle Vallaste, juhatuse esimees Paavo Mändar.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 13 Kärla kirikus.
Käru kogudus

EELK Käru kogudus on luterlik kogudus Kärus, mis kasutab Käru kirikut.
Kogudus kuulub Järva praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Jaanus Noormägi, organist Meeli Rammul, juhatuse esimees Merje Parts.
Iseseisva Käru koguduse alguseks saab lugeda 1749. aastat, kui valmis esimene Käru puukirik. Praegune kirik valmis 1860. aastal, kui eelmine kirik oli kogudusele kitsaks jäänud ja lammutatud.
Käsmu kogudus

EELK Käsmu kogudus on luterlik kogudus Käsmus Haljala kihelkonnas, mis kasutab Käsmu kirikut.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse õpetaja on Urmas Karileet, organist Külli Erikson, juhatuse esimees Heino Laanemets.
Jumalateenistused toimuvad pühapäeviti kell 15 Käsmu kirikus.
Neljas Kuriili väin

Neljas Kuriili väin (vene keeles Четвёртый Курильский пролив) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Onekotani ja Makanruši saart Paramuširi ja Antsiferovi saarest ning ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga.
Väina pikkus on umbes 30 km, vähim laius 1,5 km, suurim sügavus üle 1100 m. Rannik on järsk, kaljune.
Põhjas on ühendatud Lužini väina ja Jevreinovi väinaga. 
Loodete keskmine kõrgus 1,0 m.
Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis ja selle rannik on asustamata.
Loksa Püha Neitsi Maarja kogudus

EELK Loksa Püha Neitsi Maarja kogudus on luterlik kogudus Loksal, mis kasutab Loksa kirikut.
Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Ahti Udam, organistid Harri Roopenani ja Kai Peterson, juhatuse esimees Eivolt Genergard.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.30 Loksa kirikus.
Köstrid-koolmeistrid.
Kuni 1920 oli köstri asemel ametis laulumees.
Leesi Katariina kogudus

EELK Leesi Katariina kogudus on luterlik kogudus Leesil, mis kasutab Leesi kirikut.
Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Jaanus Jalakas, organist Harri Roopenani, juhatuse esimees Karli Lambot.
Jumalateenistused on kaks korda kuus kell 13.00 Leesi kirikus.
Kõpu Peetri kogudus

EELK Kõpu Peetri kogudus on luterlik kogudus Kõpus, mis kasutab Kõpu Peetri kirikut.
Kogudus kuulub EELK Viljandi praostkonda.
Koguduse õpetaja on Hedi Vilumaa, organist on Mihkel Pajupuu, juhatuse esimees Taivo Lehesmets.
Jumalateenistused algavad pühapäeviti kell 11 või vastavalt kavale Kõpu Peetri kirikus.
Püha Jakobi kogudus

EELK Püha Jakobi kogudus on luterlik kogudus Pühal.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Anti Toplaan. Juhatuse esimees on Mati Mägi.
Jumalateenistus on igal pühapäeval algusega kell 15.00 Püha Jakobi kirikus.
Lüganuse Ristija Johannese kogudus

EELK Lüganuse Ristija Johannese kogudus on luterlik kogudus Lüganusel.
Kogudus kuulub EELK Viru praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, koguduse diakon on Tõnis Tamm. Organist on Inge Kasesalk. Juhatuse esimees on Risto Lindeberg.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Lüganuse kirikus, lisaks on kuu 1. ja 3. pühapäeval algusega kell 09.30 teenistus Kiviõlis.
Gerhard Alexander Robert Plath

Gerhard Alexander Robert Plath (13. oktoober 1897 Käina – 2. juuni 1983 Paderborn) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1915 Tallinna Toomkooli. Õppis aastatel 1915–1916 ja 1920–1924 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 1916–1917 ja 1918–1920 oli sõjaväeteenistuses. Ordineeriti 3. jaanuaril 1926 õpetajaks.
Oli aastatel 1926–1927 Peetrimõisa koguduse abiõpetaja ja 1927–1939 sama koguduse õpetaja. Töötas aastatel 1923–1939 lisaks kooliõpetajana.
Siirdus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 pastor Lüderitzis (praegu Łabiszyn Żnini maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Poolas) ning aastatel 1941–1945 Wehrmachti juures. 1945–1953 oli sõjavangis. 1954–1956 oli ametis Bielefeldi läheduses Eckardtsheimis Betheli kiriklikus abiorganisatsioonis. 1956–1964 oli ta pastor Rietbergis (Nordrhein-Westfaleni liidumaal). Läks aastal 1964 emerituuri. Suri aastal 1983 Paderbornis.
Isiklikku.
Tema isa Paul Wilhelm Ernst Plath oli Käina Martini koguduse õpetaja, vend Werner Arthur Wolfgang Plath oli arst. Tema poeg Volker Plath on pastor Saksamaal.
Õunapuu-võrgendikoi

Õunapuu-võrgendikoi ("Yponomeuta malinellus") on võrgendikoilaste sugukonda kuuluv liblikas.
Ta on Euroopas levinud viljapuukahjur. Ta elab peamiselt õunapuudel, harvem pirnipuudel.
Koi talvitub röövikuna. Kevadel ja suve algul söövad röövikud puude pungi ja lehti ning mässivad lehed ja hiljem terved oksad paksu võrgendisse. Kollakasrohelised röövikud kogunevad võrgendist kootud pesadesse. Juulis koovad nad igaüks endale hõbevalge kookoni, mille sees nad nukkuvad. Juuli lõpul või augustis kooruvad nukkudest liblikad. Liblikas muneb okstele kuni sajast munast koosnevaid kogumikke ning katab need näärmenõrega, mis moodustab oksaga värvuselt sarnaneva tugeva kilbi. Kilbi all munadest koorunud röövikud taluvad isegi kuni −37 kraadini ulatuvat pakast.
Turrialba

Turrialba on asula Costa Ricas Cartago provintsis.
Asula geograafilised koordinaadid on .
Turrialba elanike arv on 32 752 (2010, arvutuslik).
Kai Kai

Kai Kai (1840. aastate lõpp – umbes 1940) oli kitsai keelejuht, viimane kitsai keele kõneleja, kes keelt vabalt valdas. Tema käest pärineb peaaegu kogu teadaolev kitsai keeleaines.
Elulugu.
Kai Kai täpne sünniaasta ei ole teada. 1929. aastal, kui algas Kai Kai koostöö keeleteadlase Alexander Lesseriga, oli ta veidi üle 80-aastane. Kai Kai oli olnud mitu korda abielus, kuid pärast oma viimase abikaasa surma pidas ta üle 40 aasta elu lõpuni lesepõlve. Kai Kai elas kauem kõikidest oma lastest ja lastelastest. Pärast 1900. aastat elas Kai Kai üksinda Oklahomas, Anadarkost 8 miili põhjas enne Indiaaniterritooriumi kaotamist valitsuse antud hingemaal asuvas rohtelamus. Aastal 1923 lasi Kai Kai Anadarkos resideerival indiaanivolinikul endale kõrvalhoonega puumaja ehitada. Kai Kai elatas ennast peamiselt valgetele talunikele väljarenditud hingemaalt saadavast tulust, enda kasutada jättis ta ühe aakri. Pärast Saint Louise maailmanäitusel käimist 1904. aastal vältis Kai Kai linnu ja rahvahulki ning rohkem ta kodust ei lahkunud, välja arvatud kord nädalas Anadarkos toidukraami järel käimine. 1932. aastal kirjutas ajakiri Time Kai Kaist lühikese portreeloo, esitledes teda "viimase kitsaina". Kai Kai suri kas 1930. aastate lõpus või 1940. aastate alguses.
Töö keelejuhina.
1928. aastal tuvastas Oklahomas välitöödel viibiv Alexander Lesser vaid neli võimalikku kitsai keele kõnelejat. Kuna kitsai keel oli viiest kado keelkonda kuuluvast keelest väljasuremisele kõige lähemal, tegi Lesseri doktoriväitekirja juhendaja Franz Boas talle ülesandeks igakülgselt kitsai keeleainest koguda ja kirjeldada. 1929. aasta suvel naasis Lesser Oklahomasse, kus töötas kahe nädala jooksul viie keelejuhiga, keda peeti kitsai keele kõnelejateks. Töö toimus vitšita keele tõlgi vahendusel, sest keelejuhtidest keegi inglise keelt ei vallanud. Lesser tegi peatselt kindlaks, et Anadarko ümbruses hajutatult vitšitate seas elavatest viimastest kitsaidest suutis vaid Kai Kai kitsai keelt vabalt kõnelda. Kuna vaid kitsai ja vitšita keelt rääkiv Kai Kai inglise keelt ei osanud, toimus Lesseri töö ka Kai Kaiga alguses vitšita keele tõlgi Tom Haddoni vahendusel. Aja jooksul omandas Lesser kitsai keele põhialused ning tõlgi abi kasutati edaspidi vaid pisteliselt uute sõnade ja tekstide tõlkimiseks.
Lesser dokumenteeris Kai Kai abiga kitsai keelt 1929. ja 1930. aasta suvel ning pisteliselt veel järgnenud sügisel ja talvel. Analüüsitud interlineaarsete kitsai tekstide maht ületas lõpuks 750 lehekülge, millele lisandub üle 500 lehekülje muid märkmeid ja muuteparadigmasid. Kokku kirjutas Lesser Kai Kailt üles umbes 25 eri pikkusega teksti. Lisaks koostas Lesser tekstides leiduvast ja keelejuhi käest süstemaatiliselt kogutud sõnavarast põhjaliku sedelkogu.
Antarktiline kliima

Antarktiline kliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik antarktilisele kliimavöötmele. Aasta läbi valitsevad siin antarktilised õhumassid, mis põhjustavad madalaid õhutemperatuure. Seda põhjustab ka päikesekiirte väike langemisnurk, kuni poole aastani kestav polaaröö ning valge jää ja lumega kaetud pinna tõttu suur albeedo ehk peegelduva kiirguse osakaal. Samuti on Antarktise keskmine üldkõrgus üle 3000 m, mis tähendab, et õhutemperatuurid on keskmiselt 18 kraadi võrra madalamad kui meretasemel. Antarktist ümbritsev Läänetuulte hoovus takistab soojema veega veemasside liikumist rannaaladele.
Antarktilise kliimaga piirkondades on väga madalad õhutemperatuurid nii talvel (keskmine õhutemperatuur mandri keskosas −60...−70 °C (mererannikul on õhutemperatuur kõrgem – umbes −30...−35 °C), absoluutne miinimum −89,2 °C oli registreeritud Vostoki polaarjaamas 21. juulil 1983) kui ka suvel (jaanuari keskmine õhutemperatuur mandri keskosas on umbes −25...−45 °C, mere rannikul umbes −5...+2 °C). Absoluutne maksimum Antarktises (+14,6 °C) on registreeritud Hope Bay rannikul ja Vanda polaarjaamas 5. jaanuaril 1974.
Aasta keskmine sademete hulk on umbes 166 mm, aga see kõigub kliimavöötme ulatuses suurtes piirides (suurim on üle 600 mm Antarktika poolsaarel, madalaim 50 mm aastas Antarktise keskosas). Sademed on peaaegu alati lume kujul.
Tüüpilised kliimadiagrammid.
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab antarktilisele kliimatüübile E polaarkliima kõige soojema kuu keskmise temperatuuriga alla +10 °C, kus eristatakse kaht kliimatüüpi: ET – tundrakliima kõige soojema kuu keskmise temperatuuriga 0 °C ja +10 °C vahel ja EF – külmakõrbe kliima, kui ühegi kuu keskmine temperatuur ei ületa 0 °C.
Johannes (Rinne)

Johannes (kodanikunimega Johannes Wilho Rinne; 16. august 1923 Turu – 1. juuli 2010 Turu) oli Soome Õigeusu Kiriku pea tiitliga Karjala ja kogu Soome peapiiskop, aastatel 1996–1999 ühtlasi Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku pea "locum tenens".
Ta oli 1987–2001 Soome õigeusu kiriku peapiiskop ning täitis aastatel 1996–1999 ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhi ülesandeid. 2001. aastal andis president talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi.
Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh Bartholomeos I ülendas Johannese 2001. aastal Nikea metropoliidiks. Selles ametis sai temast ajaloo esimene soomlasest piiskop, kes osales Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhaadi Püha Sinodi töös.
2002. aastal anti talle Püha Piiskop Platoni orden.
Kara

Kara (korea keeles 카라) on Lõuna-Korea popmuusikaansambel. Ansambel loodi 2007. aastal.
Bändi nimi tuleb kreeka sõnast χαρά, mis tähendab rõõmu, kuid mida bänd tõlgendas meeldiva meloodiana.
2005. aastal lõpetas tegevuse Lõuna-Korea populaarne tüdrukutebänd Fin.K.L ja mõnda aega ei olnud Lõuna-Koreas väga menukat tüdrukutebändi. Selle niši pidi täitma Kara ja avalikkuse ootused olid kõrged. Bändi liikmed valis välja Lõuna-Korea tuntuim muusikaagentuur DSP Media, kes valis ka nende laulud ja otsustas nende kuvandi üle.
2007. aastal hakkas bänd tegutsema, esialgu kvartetina, avaldas singli "Break it" ja sama aasta märtsis plaadi "The First Blooming". Bänd püüdis läbi lüüa tugeva naise kuvandiga ning teha muusikat rütmi ja bluusi stiilis. Kuid avalikkus ei võtnud neid hästi vastu ja ärilises mõttes esikplaat äpardus. Järgmisel aastal lahkus Kim Sung-hee bändist oma vanemate survel ja tema asemele võeti kaks uut liiget Go Ha-ra and Kang Ji-young.
Bänd muutis oma kuvandit, püüdes välja näha loomulik ja armas, ning muusikastiili. 2008. aasta juulis ilmus neilt minialbum "Rock U". 2009. aastal ilmunud "Honey" oli bändi esimene laul, mis jõudis Lõuna-Korea edetabeli tippu. Sama aasta juuli ilmus nändi teine stuudioalbum "Revolution" ja sellelt sai hitiks laul "Mister".
Kara laiendas oma tegevust Jaapanisse ja osutus sealgi ülimalt populaarseks. Laulu "Mister" müüdi seal 2,4 miljonit eksemplari, millega osutus Jaapani kõigi aegade edukaimaks tüdrukutebändi singliks. Mittejaapanlastel on raske Jaapanis läbi lüüa, kuid Karat aitas see, et nad laulsid jaapani keeles ja nägid ka ise jaapanlaste moodi välja. Nende rekordi ületas juba järgmisel aastal jaapani tüdrukutest koosnev bänd AKB48. Ent Lõuna-Korea kõigi aegade edetabelis ei tõusnud "Mister" ega Kara järgnevad singlid ega albumid kõrgele kohale, sest bänd tegutses põhiliselt Jaapanis.
15. märtsil 2012 sai Karast esimene bänd, mis laskis müügile neid endid kujutavad nukud. Neid müüdi Jaapanis ja Lõuna-Koreas. 18. juunil 2012 lisandus bändi oma lõhnaaine. See töötati välja Pariisis ja oli väidetavalt mõeldud kingituseks lojaalsetele fännidele, ent seda ka müüdi.
2014 otsustasid Kara kaks liiget DSP Mediaga lepingut mitte pikendada. Nicole hakkas sooloartistiks ja Jiyoung Jaapanis näitlejaks. DSP Media otsustas nende asemele uue liikme võtta ja korraldas telekonkursi, mille võitja sai bändi uueks liikmeks. Osales 7 lauljat, neist 3 olid lagunenud tüdrukutebändi Puretty liikmed ja veel 2 olid varem osalenud laulustaarisaates. 1. juulil 2014 kuulutati võitjaks ja Kara uueks liikmeks Heo Youngji. Kuid Ahn Sojin, keda ei valitud, sooritas 8 kuud hiljem enesetapu.
15. jaanuaril 2016 teatas DSP Media, et Gyuri, Seunyeoni ja Hara leping lõppes ning kompanii neid ei pikendanud. Sellega saatis DSP Media bändi laiali. Youngji, kellel on DSP Mediaga endiselt leping, jätkab sooloartistina.
2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste koosseisud

2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalturniirile Saksamaal pääses 32 meeskonda 8 alagrupis. "Mängude ja väravate arv on uuendatud enne turniiri."
Grupp A.
Costa Rica.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Alexandre Guimaraes
Ecuador.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Luis Fernando Suárez
Poola.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Paweł Janas
Saksamaa.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Jürgen Klinsmann
Grupp B.
Inglismaa.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Sven-Göran Eriksson
Paraguay.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Anibal Ruiz
Rootsi.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Lars Lagerback
Trinidad ja Tobago.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Leo Beenhakker
Grupp C.
Argentina.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Jose Pekerman
Elevandiluurannik.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Henri Michel
Holland.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad
Peatreener: Marco van Basten
Serbia ja Montenegro.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Ilja Petković
Grupp D.
Angola.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Luís Oliveira Gonçalves
Iraan.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Branko Ivanković
Mehhiko.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Ricardo La Volpe
Portugal.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Luiz Felipe Scolari
Grupp E.
Ghana.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Ratomir Dujkovic
Itaalia.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Marcello Lippi
Tšehhi.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Karel Brückner
USA.
Väravavahid :
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Bruce Arena
Grupp F.
Austraalia.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Guus Hiddink
Brasiilia.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Carlos Alberto Parreira
Horvaatia.
Väravavahid:
Kaitsjad
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Zlatko Kranjčar
Jaapan.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Zico
Grupp G.
Lõuna-Korea.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Dick Advocaat
Prantsusmaa.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Raymond Domenech
Šveits.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Koebi Kuhn
Togo.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Otto Pfister
Grupp H.
Hispaania.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Luis Aragonés
Saudi Araabia.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Marcos Paquetá
Tuneesia.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Roger Lemerre
Ukraina.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Peatreener: Oleg Blohhin
Lähisantarktiline kliima

Lähisantarktiline kliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik lähisantarktilisele kliimavöötmele. See on levinud Lõuna-Jäämeres ning Vaikse, Atlandi ja India ookeani lõunaosas. 
Talvel valitsevad siin antarktilised õhumassid, mis põhjustavad madalaid õhutemperatuure. Suvel esinevad parasvöötme õhumassid, mis on soojemad ja niiskemad.
Suvised õhutemperatuurid on kogu kliimavöötme ulatuses ühtlased – umbes 0 ˚C. Talvised õhutemperatuurid alanevad kliimavöötme põhjapiirist lõuna poole minnes ning ulatuvad kuni −20 ˚С ja madalamale. Selles piirkonnas esinevad sageli tsüklonite keskused. Selle tõttu on pilvisus päris suur, tihti esineb udu ja sajab.
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastavad lähisantarktilisele kliimatüübile Dfc, Dwc, Dfd ja Dwd.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste koosseisud

2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalturniirile Lõuna-Aafrika Vabariigis pääses 32 meeskonda 8 alagrupis. Igas meeskonnas on 23 mängijat. Alaliidud pidid teatama mängijate nimekirja 1. juuniks 2010.
Grupp A.
Lõuna-Aafrika Vabariik.
Peatreener: Carlos Alberto Parreira
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Grupp E.
Holland.
Peatreener: Bert van Marwijk
Väravavahid:
Kaitsjad:
Poolkaitsjad:
Ründajad:
Bert Pringi

 
Bert Pringi (sündinud 6. juulil 1976) on eesti laulja ja hääletreener/pedagoog.
Tema esimene suurem avalik ülesastumine oli ETV lauljate võistlusel "Kaks takti ette" (1998/1999). Pringi pääses võistluse finaali ja jäi 5.-6. kohta jagama oma parima sõbra Maikeniga.
Ta on osalenud solistina ja ka taustalauljana Eesti Laulu konkursil.
Suurema tuntuse on Pringi saavutanud rollidega muusikalides. Tal oli peaosa Tallinna linnahallis etendunud lavastuses "Hull sinu järele" (2004, Linnahall), samuti on ta laulnud muusikalides "Kuningas ja mina" (1998, Linnahall) ,"La Cage Aux Folles ehk Linnupuur" (1999, Linnahall), "Väike õudustepood" (1999, Eesti Draamateater), "Vampiiride tants" (2000, Linnahall), "Miss Saigon" (2001, Linnahall), "Hüljatud" (2002, Linnahall), "West Side Story" (2004, Vanemuine), "Tuhkatriinu" (2005, Linnahall), "Cats" (2005, Vanemuine) , "Grease" (2003, Eesti Nukuteater), "Cabaret" (2003, Vene Draamateater), "Tutvumiskuulutus" (2007, Vene Draamateater), "Nii on meil moes" (2008, Linnahall).
Pringi on esinenud meelelahutajana ka kruiisilaevadel. Ta oli solist ja tantsija Tallinki meelelahutusprogrammis. 
Ta on õppinud G. Otsa nim. Tallinna Muusikakoolis aastatel 1995–1998 ja erialaliselt täiendanud end Taanis Complete Vocal Institute 'is Catherine Sadolin'i juures. Bert Pringi töötab hääletreenerina huvikoolis [https://waf.ee/ WAF ja erialaõpetajana ning hääleseadjana Tallinna Muusika- ja Balletikoolis.
Bert on lõpetanud 2020. aastal Tallinna Ülikooli kutsepedagoogika erialal.
TV3 saate "Su nägu kõlab tuttavalt" 6. hooaja 1. saates (1.10.2017) parodeeris Bert Pringi Heli Läätse laulu – "Kaunid baleriinid". 8. oktoobril edastatud 2. saates aga Nicki Minaji laulu "Anaconda". 15. oktoobri saates (kolmas) esitas Bert Sam Smithi laulu "Lay Me Down". 6. hooaja neljandas saates (21.10.17) parodeeris Pringi Eesti ansambli Dagö laulu "Muusik".
29. oktoobri saates sai parodeeritavaks Onu Bella ja tema laul "Ma võtsin viina".
2011. aasta Riigikogu valimised

2011. aasta Riigikogu valimised olid Riigikogu kaheteistkümnenda koosseisu valimised. Need toimusid 6. märtsil 2011.
Elektrooniline hääletamine toimus alates 24. veebruarist 2011 kell 9.00 ööpäev läbi kuni 2. märtsi kella 20ni. Eelhääletamine toimus 28. veebruarist 2. märtsini.
Kandidaadid.
20. jaanuariks esitasid Vabariigi Valimiskomisjonile dokumendid 9 erakonda ja 34 üksikkandidaati. Valimiskomisjon registreeris 9 erakonna nimekirja (kokku 757 inimest) ning 32 üksikkandidaati. Üksikkandidaatide arv oli pärast Nõukogude okupatsiooni toimunud Riigikogu valimistel suurim.
Valimistel kandideerisid erakondadest Erakond Eestimaa Rohelised (122 kandidaati), Erakond Isamaa ja Res Publica Liit (125), Sotsiaaldemokraatlik Erakond (125), Eesti Reformierakond (125), Eesti Keskerakond (125), Vene Erakond Eestis (16), Eesti Iseseisvuspartei (16), Eestimaa Rahvaliit (88) ja Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid (15).
Üksikkandidaatidena kandideerisid Svetlana Ivnitskaja, Andres Ergma, Mart Helme, Anti Poolamets, Anne Eenpalu, Taira Aasa, Martin Helme, Ilmar Ibragimov, Toomas Trapido, Henn Põlluaas, Ragnar Nurmik, Leo Kunnas, Siiri Sisask, Aare Siir, Koit Luus, Priit Tammeraid, Ege Hirv, Raimond Ellik, Rein Teesalu, Eugen Veges, Üllar Õun, Aivar Koitla, Mihhail Derbnev, Andreas Reinberg, Valdo Paddar, Kalle Hiob, Märt Meesak, Ingvar Tšižikov, Veiko Rämmel, Sten-Hans Vihmar, Heiki Merirand ning Mark Soosaar.
Valimisringkonnad.
Eesti jagati 12 valimisringkonnaks:
Kokku oli hääletamiseks avatud 625 valimisjaoskonda.
Prognoosid.
TNS Emori veebruaris tehtud prognoosi järgi oleks Reformierakond kogunud 29% häältest, IRL 25%, Keskerakond 23%, sotsiaaldemokraadid 14%, rohelised 3%, Rahvaliit 2% ja üksikkandidaadid 4% häältest.
Valimisaktiivsus.
Eelhääletusel osales 249 811 inimest ehk 27,4% hääleõiguslikest kodanikest, neist 140 846 inimest ehk 15,4% hääleõiguslikest hääletas elektrooniliselt. 6. märtsi keskpäevaks oli valimas käinud 342 936 hääleõiguslikku kodanikku, mis moodustab 37,6% valijate üldarvust. Valimiste lõpuks kujunes valimisaktiivsuseks 63,0%, mis on suurem kui eelmistel Riigikogu valimistel. Kõige suurem aktiivsus oli Tallinnas (69,8%) ja kõige väiksem Ida-Virumaal (55,4%).
Kaootilised kiudpilved

Kaootilised kiudpilved ("cirrus intortus" ehk "Ci intortus" ehk "Ci int") on kiudpilvede vorm, mis avastati 1951. aastal. Need koosnevad väga erilisel kombel omavahel läbipõimunud niitidest, mis moodustavad taevas valgeid tompe ning kerajaid või lilletaolisi kujundeid. 
Kaootilised kiudpilved koosnevad jääkristallidest, mis tekivad jäätunud veepiisakestest. Nad esinevad hea ilma ja tõusva õhuvoolu korral, kui saabub soe front. Parasvöötmes paiknevad need 7–10 km ja troopikas 17–18 km kõrgusel. Pilvekihi paksus ulatub mitmesajast meetrist kuni mitme kilomeetrini. 
Kaootilised kiudpilved on tavaliselt läbipaistvad ning päevavalgust ei vähenda. Sademeteks on väikesed jääkristallid, millest pilved koosnevad. Jääkristallid kukuvad aeglaselt ja tavaliselt aurustuvad kõrgel õhus maapinnale jõudmata.
Jevreinovi väin

Jevreinovi väin ehk Viies Kuriili väin (vene keeles пролив Евреинова ehk Пятый Курильский пролив) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Onekotani Makanruši saarest ning ühendab Ohhoota merd Neljanda Kuriili väinaga.
Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis.
Jevreinovi väin on saanud nime valgevene maadeavastaja Ivan Jevreinovi järgi.
Antratsiit

Antratsiit (ladina keeles "anthracites", vanakreeka keelest ἄνθραξ – 'süsi; karbunkul') on vanim ja kõrgema moondetasemega kivisöe modifikatsioon.
Antratsiidile on iseloomulik suur tihedus (1500–1700 kg/m³) ja metalliläige. Selle süsinikusisaldus on üle 86%. Antratsiiti kasutatakse suure kütteväärtusega tahkekütusena (kütteväärtus 8100–8350 kcal/kg), see põleb peaaegu suitsuta.
Maailma uuritud antratsiidivarud on 28,2 miljardit tonni, sealhulgas Venemaal 6,7 miljardit tonni ja USAs 6,3 miljardit tonni. Peamised söebasseinid on Pennsylvanias (USA), Albertas (Kanada), Vitbankis (LAV), Donbassi idaosas (Ukraina) ning Venemaal Kuzbass, Tungusk, Taimõr, Gorlovsk ja Ida-Donbass.
Antratsiiti kasutatakse energeetikas, mustas ja värvilises metallurgias, muu hulgas ka adsorbentide, elektroodide, elektrokorundi ja süsimikrofonide tootmiseks.
Antratsiidi liigid.
Rahvusvahelise söeklassifikatsiooni järgi on antratsiite kolme liiki:
Paul Plath

Paul Wilhelm Ernst Plath (9. mai 1865 Pärnu – 8. jaanuar 1935 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja koolmeister.
Lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1883–1889. Korporatsioon Neobaltia liige.
Oli prooviaastal Vändra ja Käina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 10. juunil 1890.
Oli aastal 1890 Käina Martini koguduse adjunkt ja 1890–1891 Rõuge Maarja koguduse adjunkt. 1891–1921 oli ta Käina Martini koguduse õpetaja, olles aastatel 1902–1920 lisaks Saarte-Lääne praostkonna praost. Oli aastatel 1915–1917 Siberisse asumisele saadetud. 1921–1927 oli ta Tallinna Toomkooli ülemõpetaja.
Isiklikku.
Tema poeg Gerhard Alexander Robert Plath oli Peetrimõisa koguduse õpetaja, teine poeg Werner Arthur Wolfgang Plath oli arst, pojapoeg (Gerhard Alexander Roberti poeg) Volker Plath on pastor Saksamaal.
Risti kogudus

EELK Risti kogudus on luterlik kogudus Harju-Ristil.
Kogudus kuulub Lääne-Harju praostkonda. Risti kogudusele kuulub Risti kirik.
Koguduse õpetaja on Annika Laats, organist Helle Suurlaht, juhatuse esimees Anneli Pärlin.
Jumalateenistused on kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 13.00 Risti kirikus.
Kuigi kogudus tegutseb väikeses maakohas, kus inimesi jääb järjest vähemaks, oli see 2016. aastal EELK kõige kiiremini kasvav kogudus.
Ajalugu.
1638. aastal sai Risti kihelkonnakirik endale omaette vaimuliku, keda nimetati ainult diakoniks, sisuliselt Harju-Madise koguduse abipastoriks Ristil. Põhjasõja järel jäi Risti enam kui pooleteiseks sajandiks Harju-Madise kirikuõpetajate teenida. 1870. aastal eraldati Harju-Madisest iseseisev Risti kogudus. 1653. aastal liideti Risti kogudusega Nõva, Lääne-Nigula kihelkonnast ja Pakri saarte kirikud, mis arvati Risti koguduse abikirikuteks. Suur- ja Väike-Pakri saarte kogudused liideti 1897. aastal Tallinna Rootsi-Mihkli kogudusega.
Vaata ka.
, Padise klooster, Risti kihelkond, Risti kirikumõis - Arumõisa
Viru-Nigula kogudus

EELK Viru-Nigula kogudus on luterlik kogudus Viru-Nigulas, mis kasutab Viru-Nigula kirikut.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on alates 15. juunist 2025 Aili Ilves, diakon Ahti Bachblum, juhatuse esimees Veiko Oder. 
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14 Viru-Nigula kirikus.
Viru-Nigula (Mahu) koguduse õpetajate loend.
Loend on mittetäielik:
Chahār Maḩāll va Bakhtīārī provints

Chahār Maḩāll va Bakhtīārī provints 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Jaguneb seitsmeks maakonnaks. 
Provintsis asub Z̄āgrose mäestiku kõrgeim tipp Zardkūh (4548 m).
Pealinn on Shahr-e Kord. Teised suuremad linnad on Shahrekian, Hafshejan, Borūjen, Lordegan ja Farsan.
Lisaks pärsia keelele räägitakse provintsis ka bahtiari ja luri keelt.
Paide Püha Risti kogudus

EELK Paide Püha Risti kogudus on luterlik kogudus Paides, mis kasutab Paide kirikut.
Kogudus kuulub Järva praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Andres Tšumakov, juhatuse esimees Aivar-Joel Rikk ja organist Olaf Lääne.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.00 Paide kirikus.
Paide Püha Risti koguduse vaimulikud.
Loend on mittetäielik:
Joosep Meeri

Joosep Meeri (4. veebruar 1870 Viljandimaa – 23. oktoober 1929 Reigi) oli eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1896 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, tehes küpsuseksamid eksternina Narva kroonugümnaasiumi juures. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1896–1901. Prooviaastal oli ta Anseküla ja Püha koguduses. Ordineeriti õpetajaks 15. veebruaril 1904.
Oli aastatel 1903–1926 Muhu Katariina koguduse õpetaja. Valekaebuse põhjal süüdistati teda aastal 1915 Vene riigi äraandmises ja ta viidi Neevalinna Peeter-Pauli kindlusesse kaheks nädalaks vangi ja edasi asumisele Nižni Novgorodi. Pääsenud 1917 aasta suvel koju tagasi, ei saanud ta kodus ollagi: sõdurid viisid ta koos abikaasaga oktoobris Kroonlinna (kusjuures neid taheti teel tappa), sealt edasi Staraja Russasse. Muhusse tagasi sai ta 1918. aasta suvel. 1926–1929 oli ta Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Reigis ta ka suri. Joosep Meeri maeti Muhu kalmistule.
Mark Nerling

Mark Nerling (18. märts 1916 Turkestan – 5. juuni 1983 Hamburg) oli saksa ja Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis ja Tartu gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1933–1937. Lõpetas ülikooli teoloogiamagistri kraadiga. Magistritöö teema oli "Eestimaa konsistoriaalringkonna kiriklik tegevus 1836–1914 sinodiprotokollide põhjal". 1950. aastal kaitses Kieli ülikoolis teoloogiadoktori väitekirja teemal "Christian Hoburgs Streit mit den geistlichen Ministerien von Hamburg, Lübeck und Lüneburg. Ein Beitrag zur Auseinandersetzung zwischen Spiritualismus und Orthodoxie im 17. Jahrhundert". Ordineeriti õpetajaks 15. oktoobril 1939 Konrad von zur Mühleni poolt Tallinna Niguliste kirikus (koos Burchard Liebergi ja Gert Gustav August Rennenkampffiga).
Vabastati 7. detsembril 1939 EELK teenistusest seoses sõja jalust põgenemisega Saksamaale. 
Alates 1940 teenis Lääne-Preisimaal Raudeni kogudust Marienwerderi kreisis (praegu Kwidzyni maakonnas, Pomorze vojevoodkonnas), aastatel 1942–1945 oli sõjaväeteenistuses. 1945. aastal oli ta Ansbachis ja Hamburgi Püha Peetri kirikus pastor. 1945. aasta detsembrist kuni aastani 1952 oli ta pastor Nettelnburgis (Hamburgi linnaosa). Aastatel 1952–1957 oli ta Hamburgi Evangeelse Akadeemia õppejuhataja. Aastatel 1957–1968 oli ta Hamburgi maakiriku sotsiaalameti juhataja ja kirikuvalitsuse liige. Aastatel 1968–1974 oli ta Hamburgi Bergedorfi linnaosa Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Aastatel 1974–1979 oli ta Hannoveri maakirikus sotsiaalpastor. Jäi 1979. aastal emerituuri.
Boris Merilain

Boris-Angelo Merilain (kuni 27 märts 1935 Merguljev; sündinud 25. juulil 1932) on eesti endine poliitvang ja kirjamees.
Aastatel 1959–1975 oli ta Moskva jääballeti artist.
Ta töötas aastaid Nõmmel postiljonina.
Ta on avaldanud erinevates ajalehtedes (ka maakonnalehes Hiiu Leht) reisikirjeldusi, raamatuarvustusi jms.
Isiklikku.
Tema teine abikaasa on meteoroloog Merike Merilain.
Juhan Kivirähk

Juhan Kivirähk (sündinud 2. juulil 1957 Tallinnas) on eesti sotsioloog.
Ta töötas Turu-uuringute ASi uuringujuhina.
Haridus.
Ta on õppinud Tallinna 32. Keskkoolis. Ta on lõpetanud 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal ning on õppinud Eesti Teaduste Akadeemia mittestatsionaarses sihtaspirantuuris Leningradi Sotsiaalmajanduslike Probleemide Instituudis. 
Töö.
Avaliku arvamuse uuringuid hakkas ta tegema Televisiooni- ja Raadiokomitee Informatsiooni- ja Arvutuskeskuses, töötades 1984–1988 sealses auditooriumi uuringute osakonnas. Ta on turu- ja arvamusuuringute ettevõtete AS Emor (1990) ja OÜ Uuringukeskus Faktum (2002) asutajaid ning olnud kolme ettevõtte juht: AS Emor asedirektor aastatel 1990–1995, Turu-uuringute AS asedirektor 1998–2002 ja Uuringukeskus Faktum juhataja 2003–2005. Aastatel 1995–1998 töötas Kivirähk pool aastat siseministri nõunikuna, seejärel sama kaua Sõnumilehe arvamustoimetajana ja pisut üle kahe aasta peaministri nõunikuna / valitsuse pressibüroo direktorina. Hiljem on ta olnud Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse sotsioloogilise uurimissuuna vanemteadur.
Ta osales 2001. aastal Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. 
Ta kuulub Eesti Sotsioloogide Liitu.
Isiklikku.
Tema ema oli nukunäitleja Ingrid Kivirähk, vend on kirjanik Andrus Kivirähk ja õde ajakirjanik Tiina Vapper. Ta on abielus, peres on poeg ja tütar.
Cirrus radiatus

Cirrus radiatus ("Ci radiatus" ehk "Ci rad") on kiudpilvede vorm. Pilved moodustavad ribasid, mis näivad koonduvat horisondil ühte punkti või kahte punkti teineteise vastas. 
Tavaliselt ulatuvad "cirrus radiatus"e vöödid kõrgemale kui 45 kraadi; kõrgemal nad tihenevad. 
Vanarahva poolt sai see pilvenähtus nime Noalaev. 
"Cirrus radiatus"e ilmumine taevasse näitab, et läheneb tsüklon ja lähiajal hakkab sadama.
Makanruši saar

Makanruši saar (vene keeles Маканруши ehk Маканру ehk Макансу, jaapani keeles 磨勘留島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu. 
Jevreinovi väin eraldab Makanruši saart Onekotani saarest, mis asub 29 km kaugusel kagus, Neljas Kuriili väin eraldab seda Paramuširist (60 km kirdes). 20 km kaugusel läänes asuvad Avosi kaljud.
Saare pindala on 49 km², pikkus põhjast lõunasse 10 km, läänest itta 7,5 km. Saare moodustab kustunud vulkaani (Makanruši mägi, 1169 m) veepealne osa. 
Kvaliteetse joogiveega Pitjevoi oja suubub Vostoki lahte saare kaguosas. Teiste ojade vesi sisaldab palju väävlit.
Saarel elutsevad rebased ja väikesed närilised. Mäe jalamil kasvavad lepad, rannikul on niidud, kus kasvavad murakas, kukemari, kirju liilia, nõges, lobeli upsujuur. Ranna ääres kasvab lehtadru.
Krenitsõni väin

Krenitsõni väin ehk Kuues Kuriili väin (vene keeles пролив Креницына ehk Шестой Курильский пролив) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Makanruši saart Harimkotani saarest ning ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga.
Krenitsõni väina laius on 15 km.
Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis ja selle rannik on asustamata.
Krenitsõni väin on saanud nime maadeavastaja Pjotr Krenitsõni järgi.
Parasvöötme kliima

Parasvöötme kliima ehk paraskliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik paraskliimavöötmele. See on levinud nii põhja- (Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaosas ning Vaikse ja Atlandi ookeani vastavatel laiuskraadidel) kui ka lõunapoolkeral (Lõuna-Ameerika lõunaosas ning Vaikse, Atlandi ja India ookeani vastavatel laiuskraadidel). 
Kuna parasvöötmes suubuva päikesekiirguse hulk muutub aastaajati, siis eristatakse seal selgelt nelja aastaaega. Suvel on kiirgusbilanss kõrge ja väikese pilvisusega piirkondades sarnaneb see troopika omaga. Talvel on kiirgusbilanss mandritel negatiivne.
Samuti on parasvöötmes aktiivne tsüklonite tegevus, sest vöötmes esinevad polaarsed ja arktilised frondid. Seetõttu on ilm seal väga muutlik. Tihti suubuvad sinna nii arktilised kui ka troopilised õhumassid, mille tõttu võib õhutemperatuur järsult muutuda.
Kuna parasvöötme ulatus on mitu tuhat kilomeetrit, siis erinevad eri kohtade kliimatingimused suuresti. Selle tõttu eristatakse paraskliima sees mitut kliimatüüpi:
Tüüpilised kliimadiagrammid.
Põhjapoolkeral esinevad kõik need kliimatüübid, aga lõunapoolkeral mandrilist paraskliimat peaaegu pole. Ookeanide piirkondades kujuneb mereline paraskliima, mandrite siseosas mandriline paraskliima. Väga erinev on mandrite lääne- ja idarannikute kliima. Läänerannikute kliima kujuneb mereliste õhumasside mõjul, neile on iseloomulik üleminekuline paraskliima. Mandrite idarannikutel, eriti Aasias, kujuneb mussoonparaskliima.
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastavad paraskliimatüübile kliimatüüpide variandid Df ja Dw.
Falkirk

Falkirk on linn Suurbritannia põhjaosas Šotimaal, see on Falkirki omavalitsuse halduskeskus.
Ajalugu.
Falkirki tänane asustusala oli strateegilise tähtsusega juba 2. sajandil, kui roomlased ehitasid Clyde'i lahe ja Forthi lahe vahele Antoninuse valli, mille üks kindlustornidest asus praeguses linnas. 6. ja 7. sajandil sinna jõudnud kristlikud misjonärid ehitasid kiriku, mille järgi sai linn oma nime. Šoti keeles tähendab "Fawkirk" tõlkes 'täpilist kirikut'.
22. juulil 1298 said Falkirki lahingus šotlased William Wallace'i juhtimisel lüüa kuningas Edward I vägedelt.
7. jaanuaril 1746 said Teises Falkirki lahingus valitsusväed lüüa jakobiitidelt.
18. sajandi lõpus rajati linna rauasulatustehas ja hakati rajama Forthi-Clyde'i kanalit.
Sport.
Linna jalgpalliklubi FC Falkirk mängib Šotimaa esiliigas.
Revolutsioonilised Rakud

Revolutsioonilised Rakud (saksa keeles "Revolutionäre Zellen", lühend "RZ") oli üks tähtsamaid vasakäärmuslikke terroriorganisatsioone Lääne-Saksamaal.
Revolutsioonilised Rakud asutati 1973. aastal Lääne-Saksamaa iseseisvatest sõjaväegruppidest, nagu Autonomen ja Rote Zora.
1976. aastal kaaperdasid Revolutsiooniliste Rakkude terroristid Wilfried Böse ja Brigitte Kuhlmann koos kahe palestiina terroristiga Kreeka õhuruumis Air France'i reisilennuki Airbus A300 260 inimesega pardal, mis lendas Tel Avivist Pariisi vahepeatusega Ateenas. Lennuk suunati Entebbe lennujaama Uganda pealinnas Kampalas. Neid aitas sealne diktaator Idi Amin. Kuid kui Iisraeli sõdurid päästsid pantvangid, hukkusid nii Böse kui ka Kuhlmann.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ning Lääne- ja Ida-Saksamaa taasühendamist hakkas organisatsiooni tähtsus vähenema. Nende viimane terroriakt toimus 1993. aastal.
Revolutsioonilised Rakud on küll vähem tuntud kui Punaarmee Fraktsioon, aga oma 20 tegevusaasta jooksul korraldasid nad rohkem terroriakte. Korraldati 186 rünnakut, sealhulgas 40 Lääne-Berliinis.
Käina Martini kogudus

EELK Käina Martini kogudus on luterlik kogudus Käinas, mis kasutab teenistusteks Käina kogudusemaja (Lootuse 4), kuna Käina kirik on ikka veel varemetes, ja Kassari kabelit.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Hüllo-Kristjan Simson, organist Siiri Rüütelmaa, juhatuse esimees Tiina Veem.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 15 Käina kogudusemajas või Kassari kabelis.
Lihula Eliisabeti kogudus

EELK Lihula Eliisabeti kogudus on luterlik kogudus Lihulas, mis kasutab Lihula kirikut.
Kogudus kuulub EELK Lääne praostkonda.
Koguduse õpetaja on Kaido Saak, organist Raili Küttmann, juhatuse esimees Jaak Kastepõld.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Lihula kirikus.
1728. aastal ühendati Lihula ja Kirbla kogudused, kokkuliidetud kihelkonnas säilisid kaks kirikut ja kaks pastoraati
Forthi laht

Forthi laht (inglise keeles "Firth of Forth", gaeli keeles "Linne Foirthe") on Forthi jõe estuaar Šotimaal Põhjamere rannikul. Sellest põhja poole jääb Fife ning lõuna poole West Lothian, Edinburgh ja East Lothian.
Struve geodeetiline kaar

Struve geodeetiline kaar on Friedrich Georg Wilhelm Struve eestvõtmisel aastatel 1816–1855 Maa kuju ja suuruse mõõtmiseks rajatud triangulatsiooniahel, mis ulatub Põhja-Jäämere äärest Musta mere äärde.
Kaare ulatus põhjast lõunasse on 2821,833 km (= 25°20'08"). Loomise ajal ja veel rohkem kui sajand hiljem oli see pikim mõõdetud meridiaanikaar. See läbib praeguse Norra, Rootsi, Soome, Venemaa, Eesti, Läti, Leedu, Valgevene, Moldova ja Ukraina territooriumi.
Kaare moodustanud võrgustik koosnes 258 põhikolmnurgast ja 265 peamisest mõõdupunktist, kasutati kümmet baasijoont. Katko (Simuna) – Võivere baasijoone merepinnale taandatud pikkuseks sai Struve 4512,280 m, GPS-mõõtmised 2002. aastal 4512,293 m, erinevus oli 14 mm.
Mõõtmistulemusi avaldas Struve "Arc du Méridien de 25° 20’ entre le Danube et la Mer Glaciale mésure depuis 1816 jusqu’en 1855" 1860. aastal kahes köites, tulemusi kokkuvõttev kolmas köide jäi Struve haigestumise tõttu avaldamata.
Kogu kaar on jaotatav 12 segmendiks, igaüht neist saab kasutada ühe meridiaanikraadi pikkuse määramiseks. Need 12 kaarelõiku näitasid, et Maa ei ole sfäär. Struve sai lapikuse parameetri väärtuseks 1:294,73. Tänapäevaste tulemustega võrdlus annab kogu mõõdetud kaare veaks 1/200000, ehk 5 mm kilomeetri kohta.
Struve kaar UNESCO maailmapärandis.
Alates 2005. aastast on Struve geodeetiline kaar UNESCO maailmapärandi nimistus.
Algsetest mõõtepunktidest valiti välja 34; neist neli on Norras, neli Rootsis, kuus Soomes, kaks Venemaal, kolm Eestis, kaks Lätis, kolm Leedus, viis Valgevenes, üks Moldovas ja neli Ukrainas.
Lohusuu kogudus

EELK Lohusuu kogudus on luterlik kogudus Lohusuus.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda ja kasutab Lohusuu kirikut. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Aivo Prükk, organist Eha Haamer. Juhatuse esimees on Jüri-Henn Uuetoa.
Jumalateenistused on igal kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14.00 Lohusuu kirikus.
Martna Püha Martini kogudus

Martna Püha Martini kogudus on EELK kogudus Martnas, mis kasutab Martna kirikut. 
Kogudus kuulub EELK Lääne praostkonda.
Koguduse õpetaja on Küllike Valk, juhatuse esimees Anu Huusi, organist Lia Salumäe. 
Jumalateenistused toimuvad Martna kirikus.
Pärast Põhjasõda oli Martna kogudus mõnda aega Ridala vaimuliku teenida
Woldemar Paul Sielmann

Woldemar Paul Sielmann (23. märts 1875 Tõstamaa – 3. august 1942 Burgdorf Hannoveri lähedal) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1888–1892 Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden) ja 1892–1894 Kuressaare gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1894–1899. Prooviaastal oli ta Puhja ja Palamuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 23. novembril 1901.
Oli aastatel 1902–1906 Pärnu Nikolai koguduse diakonõpetaja ja 1907–1919 Tallinna Oleviste koguduse diakonõpetaja. Oli aastatel 1907–1919 veel Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi usuõpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1910–1915 Tallinna Linnamisjoni juhataja. Aastatel 1915–1917 oli ta Siberisse Jenisseiskisse välja saadetud.
Siirdus aastal 1919 Saksamaale. Oli aastal 1919 kirikutööl Vienenburgis (Alam-Saksi liidumaal), 1919–1923 oli ta Iberi (Einbecki lähedal, Alam-Saksi liidumaal) ja 1923–1942 Frankfurdi Püha Luuka kirikus pastor.
Isiklikku.
Tema isa Burchard Georg Sielmann oli Tõstamaa ja Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja, vanaisa Woldemar Friedrich Sielmann (1802–1866) oli Straupes luterlik vaimulik, äi Elieser Traugott Hahn oli Valjala, Rõuge ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, naisevend märterpastor Traugott Hahn oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor, naisevend Carl Hugo Hahn oli Risti ja Nissi Maarja koguduse pastor, hilisem Saksimaa piiskop.
Veiko Tubin

Veiko Tubin (sündinud 1. juunil 1983 Tallinnas) on eesti lavastaja, näitleja ja helilooja. 
Ta õppis Tallinna 21. Koolis ja 2006. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXII lennus, kursuse juhendaja Priit Pedajas). 
Ta töötas Tallinna Linnateatris 2017. aastani. Pärast seda on vabakutseline.
Veiko Tubin oli 2017. aastal toimunud XII noorte laulupeo algideekavandi "Noored juured" üks autoreid ja laulupeo lavastaja.
Ta on loonud muusikalise kujunduse ja originaalmuusika ligi 50 teatrilavastusele. Lisaks on ta juhtinud Eesti Televisioonis teatrisaadet "Kontakt" ning taskuhäälingusaateid "Armastusest".