tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rodrigues

Rodriguese saar on Mauritiusele kuuluv saar India ookeanis. See paikneb Mauritiuse saarest 580 km idas. Saare pindala on 109 km2, pealinn Port Mathurin. Saare ametlik keel on prantsuse keel, suhtluskeel prantsuse keelel baseeruv kreoolkeel "rodriguais". Saar kuulub Maskareenide saarestikku. Rodriguesel elab üle 40 000 elaniku, enamik neist Aafrika päritolu, lisaks Euroopa ja tamili päritolu vähemus.
Loodus.
Saar on vulkaanilise päritoluga ning seda ümbritseb igast küljest lai, korallrifiga piiratud laguun. Kõrgeim punkt Mont Limon on 398 meetrit merepinnast. Kliima on karmim kui Mauritiusel: suved on kuumemad (29–33 °C), talved külmemad ja tsüklonid nende hooajal tugevamad. Ilma iseloomustab võrreldes Mauritiusega suurem kuivus, esineb pikki vihmasadudeta perioode.
Rodriguesel elas algselt palju ainult saarele iseloomulikke endeemliike, kuid alates 17. sajandist on selle elustikku hävitanud inimesed ja sissetoodud loomad. Välja surnud liikide hulka kuuluvad lennuvõimetu tuvilane rodriguese dront ("Pezophaps solitaria"), rodriguese sinituvi ("Alectroenas payandeei"), rodriguese metsruik ("Aphanapteryx leguati"), tuvi "Nesoenas rodericanus", rodriguese kuldnokk ("Necropsar rodericanus"), rodriguese ööhaigur ("Nycticorax megacephalus"), rodriguese pruunpapagoi ("Necropsittacus rodricanus") ja rodriguese kaeluspapagoi ("Psittacula exsul"). Endeemne nahkhiir "Pteropus rodricensis" on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus väljasuremisohus liikide kategoorias, kaks endeemset linnuliiki rodriguese kangurlind ("Foudia flavicans") ja maskareeni roolind ("Acrocephalus rodericanus") on ohulähedased liigid. Ohustatud taimeliigid saarel on koldpuuliik "Zanthoxylum paniculatum", tarasarik "Polyscias rodriguesiana", "Badula balfouriana" ja "Gouania leguatii".
Selleks, et säilitada metsi, on Grande Montagne, Anse Quitor koos François Leguat'-nimelise hiidkilpkonnade kaitsealaga ja lähedal asuvad väikesaared Île aux Cocos ja Île aux Sables muudetud 1983. aastast looduskaitsealadeks.
Raphinae

Raphinae (varem peetud omaette sugukonnaks "Raphidae"), on India ookeanis Maskareenidel elanud kahte endeemset, nüüdseks välja surnud linnuliiki dodo ja rodriguese dronti ühendav tuvilaste ("Columbidae") sugukonna alamsugukond.
Taksonoomia.
Alamsugukonda kuulub kaks monotüüpset (üheainsa liigiga) perekonda:
Ajaloost.
Esimene teadlane, kes märkas nende 17.–18. sajandil väljasurnud liikide sugulust tuvidega, oli taani zooloog Johannes Theodor Reinhardt. Tema tähelepanekuid toetasid briti ornitoloog Hugh Edwin Strickland ja võrdlev anatoom Alexander Gordon Melville, kes avaldasid 19. sajandi keskel töö "The Dodo and Its Kindred (1848)".
37 tuviliigi, dodo ja rodriguese drondi DNA järjestuste uurimise tulemusena 21. sajandil tehti kindlaks, kus "Raphinae" alamsugukond teiste tuvilaste perekondade suhtes paikneb. "Raphinae" liigid ei osutunud DNA järjestuste alusel evolutsiooniliselt kõige primitiivsemateks, vaid nende lähimaks sugulaseks osutus Nicobaril ja mujal Kagu-Aasia saartel elav lakktuvi perekond, läheduselt järgmisteks kroontuvi ja hammastuvi perekond. Seda asetust näitab 2002. aastal avaldatud kladogramm:
19. sajandil paigutati, lähtudes 17. sajandi kujutistest, dodo perekonda ekslikult ka réunioni iibis, tänaseks väljasurnud liik, kes kuulub tegelikult perekonda "Threskiornis" (vana nimetus "Raphus solitarius", tänapäeval "Threskiornis solitarius").
Lakktuvi (perekond)

Lakktuvi ("Caloenas") on lindude perekond tuvilaste ("Columbidae") sugukonnas. Ainus tänapäeval elav liik on Kagu-Aasias ja Okeaanias elav lakktuvi ("C. nicobarica").
Perekonna nimetus on tuletatud vanakreekakeelsetest sõnadest "kalos" 'ilus' ja "oenas" 'tuvi'.
Liigid.
Lisaks lakktuvile ("Caloenas nicobarica") on teada üks või kaks väljasurnud liiki sellest perekonnast. Suur-lakktuvi ("Caloenas canacorum") oli suurekasvuline liik, kes elas Uus-Kaledoonial ja Tongal ning kes on kirjeldatud subfossiilide järgi; tõenäoliselt suri ta küttimise tagajärjel välja saarte varaste asukate ajal umbes 2500 aastat tagasi.
Teine liik "Caloenas maculata", kellest on üks päritolumärketa eksemplar Liverpooli Muuseumis, on lakktuviga veidi sarnane, eriti kaelasulgede poolest ja ornitoloogid paigutavad ta enamasti samuti lakktuvi perekonda, kuid leidub ka eriarvamusi.
Dmõtro Deljatõtskõi

Dmõtro Deljatõtskõi ("Дмитро Євгенович Делятицький"; sündinud 14. augustil 1976 Habarovskis) on Ukraina sõjaväelane, Ukraina merejalaväe ülem, kindralmajor.
Teenistuskäik.
2018–2023 oli ta Ukraina merejalaväe ülema asetäitja ning aastal 2023 Odessa Sõjaväeakadeemia ülem. Veebruaris 2024 määrati ta Ukraina relvajõudude juhtkonna ulatusliku muutuse ajal Ukraina relvajõudude merejalaväe ülemaks.
Matīss Kaudzīte

Matīss Kaudzīte (sünninimi Matīss Kaudze; 18. august 1848 Vecpiebalga kihelkond – 8. november 1926 Vecpiebalga vald) oli läti kirjanik ja kooliõpetaja. Ta oli esimese lätikeelse romaani "Maamõõtjate ajad" ("Mērnieku laiki") kaasautor (koos venna Reinisega).
Ta sündis aastal 1848 Vecpiebalga kihelkonnas. Algselt kandis ta koos vennaga isa perekonnanime Kaudze, kuid hiljem muutsid selle mõlemad vennad Kaudzīte'ks. Ta õppis Vecpiebalga kihelkonnakoolis. Aastal 1868 ilmus tema esimene kirjutis ajalehes Mājas Viesis. Ta sooritas koduõpetaja eksamid, aastast 1868 oli ta õpetaja Vecpiebalga Kalna Kaibēni kihelkonnakoolis. Aastast 1868 oli ta Riia Läti Seltsi liige ja oli selles tegev kogu elu. Ta töötas ka Vecpiebalga laulu (hiljem heategevus) seltsis, osales aktiivselt kohalikus kultuurielus ja teatrietendustel.
1870. aastatel kirjutas ta mitu väikest näidendit, avaldas mitmeid luulekogusid, sealhulgas rahva seas väga populaarseks saanud luuletuse "Tautas mīlestība" (1879), mitu kirjanduskriitikat, raamatu vennastekogudusest. Aastal 1879 ilmus koos venna Reinis Kaudzītega kirjutatud romaan "Maamõõtjate ajad" ("Mērnieku laiki"), mis on esimene realistlik lätikeelne romaan. Aastal 1911 etendati seda esimest korda teatris. Ta koostas ka antoloogiaid ja õpikuid. 1880. aastatel ilmus ajalehtedes tema vennaga koos kirjutatud reisikirjeldusi Saksamaa, Austria, Šveitsi, Itaalia, Prantsusmaa ja teiste Euroopa riikide kohta.
Ta läks 1911. aastal pensionile, elas venna ostetud majas Kalna Kaibēnis, põgenes aastal 1915 Venemaale, naasis 1917 Lätti.
Aastal 1929 asutati Kalna Kaibēnis muuseum – esimene memoriaalmuuseum Lätis.
Lakktuvi

Lakktuvi ("Caloenas nicobarica") on tuvilaste sugukonda kuuluv linnuliik. Ta oma perekonna ainus retsentne liik. 
Lakktuvi kehapikkus on umbes 40 cm. Tema pea on hallikas, samuti kaela ülaosa. Saba on väga lühike ja valge. Ülejäänud sulestik on metallroheline. Jalad on tuhmpunased. Emased on isastest veidi väiksemad ning nende keha alapool on pruunikam.
Lakktuvi pesitsusala hõlmab Andamanide ja Nicobaride saared Indias, Mergui saared Birmas, Tai edelaosa rannikusaared, Lääne-Malaisia, Lõuna-Kambodža ja -Vietnami ning paljud Kagu-Aasia saared Sumatrast Saalomoni Saarteni. Belau saarel elab alamliik "C. n. pelewensis ".
Lakktuvi liigub saarelt saarele parves. Ta veedab öö tavaliselt rannikuäärsetel laidudel, kus ei esine kiskjaid, ja päeva aladel, kus on parem kättesaadavus toidule, sh inimasustuse lähedal. Ta toitub peamiselt taimede seemnetest, viljadest ja pungadest. Lakktuvi pesitseb rannikulähedal tihedas metsas, sageli suures koloonias. Pesa rajab puu otsa. Korraga muneb ühe kahvatult sinise varjundiga valge muna. Haudeperiood kestab 30 päeva, hauvad mõlemad vanemad. Linnupojad saavad lennuvõimeliseks 70–80 päevaga.
Lakktuvid kuuluvad üleküttimise, elupaikade hävimise ja suureneva vaenlaste arvu tõttu ohulähedaste liikide sekka.
Rustem Umjerov

Rustem Umjerov (ukraina keeles Рустем Енверович Умєров, krimmitatari keeles "Rustem Enver oğlu Umerov"; sündinud 19. aprillil 1982 Bulunguris) on krimmitatarlasest Ukraina ettevõtja, poliitik ja riigiametnik, alates 18. juulist 2025 Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär. 6. septembrist 2023 kuni 16. juulini 2025 oli ta Ukraina kaitseminister ning eelnevalt 2022. aasta sügisest Ukraina Riigivarade fondi juht.
Elukäik.
Umjerov sündis 19. aprillil 1982 Usbekistanis Bulunguris (tänapäevase Samarqandi vilajeti territooriumil) Aluštast pärit krimmitatarlaste järeltulijana.
2019. aastal valiti Umjerov Ülemraada liikmeks parteituna erakonna Holos nimekirjas. Parlamendiliikmena osales ta ka Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee tegevuses. 2022. aasta 7. septembril nimetati Umjerov Riigivarade fondi juhiks.
Umjerov on krimmitatarlaste Kurultai liige ja tegutsenud Mustafa Džemiljevi nõunikuna.
3. septembril 2023 teatas Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi plaanist esitada Umjerov kaitseministri kandidaadiks. Ülemraada kinnitas Umjerovi ametisse 6. septembril ja seega vahetas Umjerov selles ametis välja Oleksi Reznikovi.
16. juulil 2025 tagandati ametist Denõss Šmõhali valitsus ning selle käigus vabastati kaitseministri ametist ka Umjerov. 18. juulil 2025 nimetas president Zelenskõi ta Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretäriks.
Kollane köök Dnipros

"Kollane köök Dnipros" (ukraina keeles "Жовта кухня у Дніпрі") on Jan Dobronossovi 2023. aasta foto 2023. aasta Dnipro korterelamule õhurünnakus hävinud korteri köögist. Korter oli samas rünnakus hukkunud poksitreeneri Mõhhailo Korenovskõi perekonna kodu. Fotot jagati veebis laialdaselt 2023. aasta jaanuaris.
Taust.
Olga ja Mõhhailo Korenovskõi ning nende kaks tütart elasid Ukrainas Dnipro 9-korruselises elamukvartalis. Mõhhailo (ukraina keeles Михайло Кореновський) oli Dnipropetrovski oblasti poksitreener.
Kirjeldus ja ringlus.
"Kollane köök Dnipros" on droonipilt, mille tegi Jan Dobronossov 15. jaanuaril 2023. Pildil on Korenovskõi pere köök ja keskel laud, mille peal on kauss puuviljadega.
Dobronossov pildistas kööki esmalt ilma droonita, kuid naasis pärast tööpäeva ülevaatamist asukohta, et teha droonifoto. Pildil on jäädvustatud 2023. aasta Dnipro elumaja õhurünnakust põhjustatud hävingud, mis tabasid saatuslikult perekond Korenovskõite kööki. 2023. aasta jaanuaris jagati pilti veebis laialdaselt. Ukraina armee teatas, et löök anti Kh-22 Vene raketi abil.
Mõhhailo Korenovskõi suri rünnakus, Olga ja nende tütred olid sel ajal väljas jalutamas ja jäid ellu.
Kriitiline vastuvõtt.
Pildid tekitasid sotsiaalmeedia kasutajates mõtisklusi. Ukraina parlamendi liige Zoja Jaroš kirjutas fotot kommenteerides: "Siin tegid inimesed süüa, pidasid köögivestlusi, tähistasid pühi, naersid, vaidlesid... Need on haavad Ukraina kehal. Haavad meie kodudel." Wall Street Journal kirjeldas kööki kui "Vene julmuse sümbolit."
Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen kommenteeris: "Venemaa terrori värskeim sümbol on kollane köök."
Mihhail Anikušin

Mihhail Konstantinovitš Anikušin (vene keeles Михаил Константинович Аникушин; 2. oktoober (vkj 19. september) 1917 Moskva – 18. mai 1997 Peterburi) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa skulptor.
Oktoober 2023

Oktoober 2023, kroonika.
2023. aasta oktoober algas pühapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem teisipäeval.
Novi pazar

Novi pazar on linn Bulgaaria kirdeosas Šumeni piirkonnas.
1883. aastal sai linnaõigused.
Munakooresinine

Munakooresinine (inglise keeles "Robin egg blue", ka "eggshell blue") on üks sinakasrohelisi värvitoone, Ameerika punarind-rästa ("Turdus migratorius") muna koore värvus. Toon sarnaneb Ostwaldi värvisüsteemi jääsinisega.
Värvinimetus on kasutusel peamiselt ingliskeelses ruumis ja esimest korda on seda seal kasutatud 1873. aastal.
Nimetust "munakooresinine" on eesti keeles kasutatud näiteks Annie Sloani kriidivärvide seeria ühe tooni värvuse kirjeldamiseks.
Variatsioonid.
Pantone värvitoon 14-4809 "Eggshell Blue" on tuhmjas helesinine , Pantone Smart 15-5416X "Robin's Egg Blue" on lõunameresinisega sarnanev erk hele sinakasroheline , sama toon esineb ka nime all 15-5416 "Florida Keys".
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi võivad munakooreroheline ja munakooresinine ("Eggshell Green", "Eggshell Blue") mõlemad olla kas kahvaturoheline või hele sinakasroheline , "Robin Egg" väga hele sinakasroheline , "Robin's Egg Blue" kahvaturoheline , hele sinakasroheline või hele rohekassinine .
Veebivärv "Pale Robin Egg Blue" on hele sinakasroheline , "Robin's Egg Blue" erk sinakasroheline mitmes variandis.
Staabiseersant

Staabiseersant ("Staff sergeant") on mitmes riigis kasutatav allohvitseri auaste.
Lenini monument Turus

Lenini monument oli Vladimir Lenini mälestusmärk Soomes Turus. Monumendi autor oli skulptor Mihhail Anikušin. Kuju kinkis Leningrad oma sõsarlinnale Turule 1977. aastal ning see avati Leningradi päeval, 13. novembril 1977.
Turu linn otsustas 26. aprillil 2022, et monument ja mälestustahvel eemaldatakse ning viiakse linna muuseumiteenuste lattu. Linnapea Minna Arve sõnul ei ole "büst iseenesest kellelegi ohuks", vaid "esindab tänapäeval inimkonna ajaloo ebademokraatlikku ja traagilist faasi, mis ei ole ideoloogiliselt kooskõlas Turu linna väärtusbaasiga".
Airat Ichmouratov

Airat Rafailovich Ichmouratov (, tatari kirillitsa : Айрат Рафаил улы Ишмурат,) sündinud 28. juunil 1973) on Volga tatari päritolu vene / kanada helilooja, dirigent ja Klezmer klarnetimängija. 
Ta oli Longueuili sümfooniaorkestri resident ja helilooja (2018–2021), Montrealis asuva klezmeri rühma Kleztory klarnetist ja kutsutud professor Lavali ülikooli Quebecis, Kanadas.
Punarind-rästas

Punarind-rästas ("Turdus migratorius") on laululind rästaslaste sugukonnast, levinud peaaegu kogu Põhja-Ameerika mandril, esinemissageduselt võrreldav musträstaga Euroopas; pesitseb sageli asulates. Linnu nimetus viitab tumeoranžile värvusele kõhupoolel, mis sarnaneb Euroopa punarinna värvusega.
Kirjeldus.
Punarind-rästa kehapikkus on ligikaudu 25 cm ja kaal umbes 77 g, seega on ta Ameerika suurim rästas. Kehakujult sarnaneb ta Euroopa musträstaga.
Hundsulestikus on isaslind tumehalli kuni tumepruuni ülaküljega. Pea on mustja värvusega, mille taustal eristuvad silmast ülal- ja allpool kaks valget poolkaart. Silma ees paikneb osaline valge silmatriip. Nokk on kollane. Põsk ja kurgualune on valge peenikeste mustade pikitriipudega. Alakülg on põhiliselt tumeoranž kuni punakaspruun, saba alune valkjas. Välimiste sabasulgede tipud on valged. Emaslind on värvunud mõnevõrra kahvatumalt.
Noorlinnud sarnanevad täiskasvanutega, kuid on alaküljel tumedate ja ülaküljel heledate laikudega. ka nende pea on heledama värvusega, puhta valkja kurgualusega ja hajusa valkjasbeeži silma- ja habetriibuga.
Taksonoomia.
Punarind-rästal on seitse alamliiki. Kõige enam eristub nende hulgas Baja California Suri osariigis elav "Turdus migratorius confinis", kelle alapool on kahvatut hallikaspruuni värvi.
Ökoloogia.
Punarind-rästas toitub aastaajati erinevalt. Suvel moodustavad toidust põhiosa selgrootud, eriti mardikate vastsed, vihmaussid ja röövikud. Sügisel ja talvel on marjad ja muud viljad oluline osa tema toidust. Osa populatsioone on paigalinnud, teised rändavad talvel suurte rühmadena lõunasse või mägedes madalamatesse piirkondadesse.
Lind on aktiivne enamasti päeval ja moodustab ööseks suuri parvesid. Ta on üks varajasemaid munejaid, hakates pesitsema kohe pärast pesitsusalale jõudmist talve lõppedes. Pesa on ehitatud pikkadest rohukõrtest, okstest, paberist ja sulgedest, määritud poriga ja pehmendatud seestpoolt pehmema rohuga ja muu pehme materjaliga. Punarind-rästas on üks varasemaid lauljaid koidikul. Laul koosneb mitmest lühemast ühikust, mida kordab mitu korda.
Täiskasvanud punarind-rästaid ohustavad enim kodukassid; teised tema arvukust mõjutavad kiskjad on kullilised ja maod.
Muud.
Punarind-rästas on Wisconsini osariigi sümbollind.
Punarind-rästa muna värvus on ingliskeelses ruumis andnud värvinimetuse "eggshell blue" või "Robin's egg blue", mis on kasutusel alates 19. sajandist. Eesti keeles on selle vasteks "munakooresinine".
Réunioni iibis

Réunioni iibis ("Threskiornis solitarius") on India ookeanis Réunioni saarel elanud endeemne, juba 18. sajandi alguses välja surnud iibiseliik. Esimesed subfossiilid leiti 1974. aastal ja liik kirjeldati 1987. aastal. Réunioni iibise lähimaks sugulasliigiks peetakse Madagaskari valgesilm-iibist, pühaiibist ja kaelusiibist. 17. ja 18. sajandi rändurite teadete järgi Réunionil elanud valgest linnust, kes vaevalt lendas ja eelistas üksindust, oletati, et lind on drondi sugulane, "valge dodo" või "réunioni dront".
Väljasuremine.
Arvatakse, et kui Réunionile saabusid asunikud, tõrjuti réunioni iibis mäetippude metsadesse. Sisse toodud võõrliigid nagu kassid, sead ja rotid tapsid kindlasti osa linde ja nende järelkasvu; oma panuse andis üleküttimine, sest palju kaasaegseid teateid kõneleb lindude tapmisest söögiks. 1625. aastast pärineb John Tattoni kirjeldus sellest, kui taltsas on see lind ja kui lihtne on teda küttida, samuti kütitud iibiste suurest hulgast.
"Seal on metslinde väikeseid ja suuri, rikkalikult tuvisid, suuri papagoisid ja nendetaolisi, ja kalkuni suurune suur lind, väga rammus, ja nii lühikeste tiibadega, et nad ei saa lennata, valget värvi ja tasase loomuga: ja nii olid kõik linnud, muretud ega kartnud laske. Meie mehed lõid neid maha keppide ja kividega. Kümme meest võisid küttida linde nii palju, et neid jätkus neljakümnele päevaks."
Viimane Réunioni "drondi" nimetamine pärineb Jean Feuilley'lt aastast 1708, osutades, et ilmselt on liik millalgi sajandivahetusel välja surnud. 1820. aastatel päris Prantsuse meresõitja Louis de Freycinet ühelt vanalt orjalt drontide kohta ning sai tollelt vastuse, et see lind elas Saint-Josephi kandis siis, kui tema isa oli veel laps. See võis olla umbes sajand varem, kuid aruanne ei pruukinud olla usaldusväärne. Anthony Cheke ja Julian Hume on arvanud, et metsistunud kassid hävitasid iibise populatsiooni esmalt saare madalamatel aladel ja seejärel liikusid alles jäänud lindude järel kõrgemale sisemaale, kus võis olla Réunioni iibise viimane pelgupaik; kus nad ja nende pesad olid vähemalt sissetoodud sigadele kättesaamatud. Liik arvatakse olevat välja surnud umbes aastate 1710–1715 paiku.
Siobhan Fahey

Siobhan Maire Fahey (sündinud 10. septembril 1958 Meathi krahvkonnas Iirimaal) on iiri laulja. Ta on tuntud eelkõige ansamblitest Bananarama (1981–1988) ja Shakespears Sister (1988–1996). Tema ja Marcella Levyga koos laulud muusikapalast “Stay” sai Ühendkuningriigi edetabelites 1992. aasta esikohahitt.
Noorus.
Ta vanemad pärinesid Tipperary krahvkonnast. Fahley isa Joseph astus Briti armeesse, kui ta kolm tütart olid veel lapseealised. Koos ema Heleniga kolisid lapsed siis Suurbritanniasse ja edasi Saksamaale ning tagasi Inglismaale. 16-aastaselt lahkus ta kodust Hertfordshire'i krahvkonnas ning suundus lähedal asuvasse pealinna Londonisse, kus suhestus 1970. aastatel linnale omase punk-skeenega, New Romanticutega ja Blitz Kidsidega.
Tuntust kogudes alustas ta moeajakirjanduse õppimist London College of Fashionis, mille järgnes karjäär muusikuna. Tema samanimeline õde Maire kehastas pearolli Dexys Midnight Runnersi muusikavideos “Come On Eileen” (1982).
Isiklikku.
Tal on varem olnud suhtes põhjaiiri trummari Jim Reillyga ja šoti laulja Bobby Bluebelliga. The Bluebellsiga kahasse kirjutas Fahey hitina edetabelites esikoha saavutanud muusikapala “Young At Heart” (1983).
1987. aastal abiellus ta Eurythmicsist tuntud Dave Stewartiga, nad lahutasid abielu 9 aastat hiljem. Nende lapsed on vennad Samuel (1987) ja Django James (1991), kes 2010. aastal asutasid kahekesi "indie rock" ansambli Nightmare and the Cat.
Marcella Detroit

Marcella Detroit (kodanikunimega Marcella Levy, sündinud 21. juunil 1952 Detroitis Michigani osariigis) on Ameerika Ühendriikide kitarrist, laulja ja laulukirjutaja.
Ta on üks 1977. aastal kirjutatud laulu "Lay Down Sally" kaasautoreid; laul sai Eric Claptoni esituses hitiks.
1982. aastal debüteeris ta endanimelise stuudioalbumiga "Marcella".
1988. aastal lõid Briti saartel nad Siobhan Faheyga koos ansambli Shakespears Sister. Briti edetabelite esikümnesse jõudsid nende esimesed stuudioalbumid "Sacred Heart" (1989) ja "Hormonally Yours" (1992).
1992. aasta jaanuaris avaldatud hitt "Stay" püsis Ühendkuningriigi edetabelites esikohal 8 nädalat järjest. Mais järgnes muusikapala "I Don't Care", mis pälvis 7. koha ja püsis edetabelites 11 nädalat. Oktoobris järgnenud "Hello (Turn Your Radio On)" pälvis 14. koha ja püsis edetabelites 6 nädalat.
1993. aastal lahkus ta lahkhelide tõttu ansamblist ning alustas soolokarjääri, järgmisel aastal jõudis ta edetabelitesse hitiga "I Believe".
2002. aastal asutas ta ansambli Marcy Levy Band.
2010. aasta ITV meelelahutussaatesarjas "Popstar to Operastar" jõudis ta kolmandale kohale.
Isiklikku.
Marcella Levy on juut, kelle juured ulatuvad Lätti ja Poolasse.
Ta on abielus briti muusiku Lance Astoniga. Neil on poeg Maxwell (sündinud 1991).
Kukuryki

Kukuryki (ukraina keeles Кукуріки) on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Biała Podlaska maakonnas Terespoli vallas. Kukuryki asub Valgevene piiri ääres, Lõuna-Bugist lõuna pool, Terespolist 5 km põhjaloodes ja Biała Podlaskast ligikaudu 31 km idas.
Kukurykit läbib maantee DK68. Külas asub piiriületuspunkt.
Viktorija Amelina

Viktorija Jurijivna Amelina (ukraina keeles Вікторія Юріївна Амеліна, neiupõlvenimega Viktorija Šalamai; 1. jaanuar 1986 Lviv – 1. juuli 2023 Dnipro) oli ukraina kirjanik. Temalt ilmus kaks romaani ja lasteraamat. 
Ta oli Euroopa Liidu kirjandusauhinna finalist.
Ta sai vigastada 2023. aasta 27. juuni raketirünnakus Kramatorskile ja suri vigastuste tõttu 1. juulil haiglas.
Antti Lindtman

Antti Ilmari Lindtman (sündinud 11. augustil 1982 Vantaas) on Soome poliitik (Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Antti Lindtman lõpetas gümnaasiumi 2002. aastal. 2002–2003 töötas ta betooniauto juhina. 2003–2007 töötas ta Soome Ametiühingute Keskliidus projektisekretärina ja 2007–2011 noorsoosekretärina. Alates 2009. aastast on ta Vantaa linnavolikogu esimees. 2011. aastal valiti ta Eduskunna liikmeks. 2012–2017 oli ta Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei aseesimees. Alates 23. aprillist 2015 on ta sotsiaaldemokraatide parlamendifraktsiooni esimees. 2016. aastal omandas ta töö kõrvalt Helsingi Ülikoolis riigiteaduste kandidaadi kraadi.
1. septembril 2023 valis Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei Antti Lindtmani erakonna uueks esimeheks.
Anatoli Sass

Anatoli Sass (vene keeles "Анатолий Фомич Сасс"; 22. detsember 1935 Moskva – 31. august 2023 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõudja.
Sass võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos paarisaerulisel kahepaadil koos Aleksandr Timošininiga kuldmedali.
Melnik (Bulgaaria)

Melnik (bulgaaria keeles Мелник) on linn Bulgaarias Blagoevgradi piirkonnas Sandanski vallas. Melnik asub Pirini mäestiku edelanõlval, Kreeka piirist 14 km kaugusel, Blagoevgradist ligikaudu 59 km lõunas.
Melnik on Bulgaaria kõige väiksema elanike arvuga linn.
1964. aastal kuulutati Melnik linn-muuseumiks ja arhitaktuurikaitsealaks.
Bor (Lõuna-Sudaan)

Bor on linn Lõuna-Sudaanis, Jonglei osariigi halduskeskus. Asub Valge Niiluse idakaldal.
Linn on saanud nime linnas ja selle ümbruses elava dinkade hulka kuuluva bori hõimu järgi.
Mais 1983 sai Boris toimunud mässust alguse teine Sudaani kodusõda. 1991. aastal toimus linnas veresaun, milles Riek Machari juhitud mässuliste rühmituse SPLA-Nasir ja rühmituse Nuer White Army liikmed tapsid umbes 2000 rahulikku elanikku.
Jonglei osariik

Jonglei osariik (inglise Jonglei State, araabia "جونقلي" "Junqali") on 1. järgu haldusüksus (osariik) Lõuna-Sudaanis. Piirneb idas Etioopiaga.
Osariigis on 9 maakonda: Bor, Akobo, Ayod, Uror, Duk, Nyirol, Pigi, Twic East ja Fangak.
Peamised rahvused on dinkad ja nuerid.
2015. aastal eraldati osariigist Boma osariik, mis 2020. aastal kaotati ja moodustati Pibori erihalduspiirkond.
Aleksandr Timošinin

Aleksandr Timošinin (vene keeles "Александр Иванович Тимошинин"; 20. mai 1948 Moskva – 26. november 2021) oli Nõukogude Liidu sõudja.
Timošinin võitis koos Anatoli Sassiga paarisaerulisel kahepaadil 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos kuldmedali ja Gennadi Koršikoviga 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis samuti kuldmedali.
Tarasarik

Tarasarik ("Polyscias") on õistaimede perekond araalialiste ("Araliaceae") sugukonnast. Perekonda kuulub 150–173 liiki, kes asustavad Vana Maailma troopilist regiooni Aafrikast Vaikse ookeani piirkonnani.
Kirjeldus.
Tarasarikud on igihaljad puittaimed, kujult nii väikesed kui ka suured põõsad või puud. Neil puuduvad kaitsvad kohastumused (karvad, ogad, soomused) ja taime maapealsed osad on sageli paljad. Mõne liigi vegetatiivsed osad on tugeva terava aroomiga.
Vastakud, tihti võrse tippu koondunud lehed koosnevad lehelabast ja -varrest. Lehelaba on lihtne või jagunenud paaritusulgjalt kuni viieks paariks lehekesteks. Lehed on terveservalised või lõhised või saagjad. Kaks abilehte on mõnikord lehevarrel sellega kokku kasvanuna või on redutseerunud soomusteks.
Õied on harva kahesugulised, enamasti ühesugulised. Liitõisik koosneb sarikjatest, nutjatest või tähkjatest osaõisikutest. Mõnel liigil on omaette kahesuguliste õitega sarikõisik ja lisaks üks või mitu ühesugulist isasõit. Õis on liigendatud õieks ja õieraoks, harva on õied istuvad.
Õied on radiaalsümmeetrilised ja nelja-viie, harva kuni kaheksa- või enamaosalise kaheli õiekattega. Neli, viis, harva kuni 8 või enam tupplehte moodustavad lainelise pärja või on näha vaid väikeste hammastena. Kroonlehti on neli või viis, harva kaheksa või enam. Ringina paiknevaid tolmukaid on samuti neli või viis, harva 8 või enam. Tolmukapea avaneb pikisuunalise piluga. Neli, viis, või kaheksa, harva rohkem viljalehte on koondunud vastavalt mitmekambriliseks sigimikuks.
Ühe seemnega luuviljad on silindrilised või ümarad või külgedelt lapiku kujuga.
Vinapuu

Vinapuu ("Dysoxylum") on puu- ja põõsakujuliste õistaimede perekond meelialiste ("Meliaceae") sugukonnast.
Perekonnas arvatakse olevat umbes 80 liiki. Vinapuuliikide looduslik leviala on Uus-Guinea, Ida- ja Põhja-Austraalia, Uus-Kaledoonia, Fidži, Kagu-Aasia ja Lõuna-Hiina, Hindustani poolsaar, Filipiinid, Taiwan, Vaikse ookeani lääneosa saared kuni Karoliinide, Uus-Meremaa ja Niueni.
Perekonna nimi "Dysoxylum" on tuletatud vanakreekakeelsetest sõnadest "dys" 'halb' (ebameeldivale lõhnale viitav) ja "xylon" 'puu'.
Jan Wienese

Henri Jan Wienese (sündinud 4. juunil 1942 Amsterdamis) on endine Hollandi sõudja.
Jan Wienese võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos meeste ühepaadil kuldmedali.
1966. aastal Bledis toimunud sõudmise maailmameistrivõistlustel võitis ta ühepaadil hõbemedali.
Ta on prantsuse endise elukutselise korvpalluri Tony Parkeri vanaonu (vanaema vend).
Sargapuu

Sargapuu ("Entandrophragma") on meelialiste sugukonda kuuluv Aafrika troopiliste heitlehiste puude perekond.
Kirjeldus.
Sargapuu perekonna liigid kasvavad ainult Aafrika troopikavööndis. Osa liike võib kasvada väga kõrgeks, ulatudes 40–50 m kõrguseni, erandina ka 60 meetrini, ja tüve läbimõõt võib küündida kahe meetrini. 2016. aastal avastati Kilimanjaro kandis üks hiid-sargapuu, mis oli 81,5 m kõrgune, tüve läbimõõduga 2,55 meetrit.
Sargapuu on kahekojaline, ta isas- ja emasõied paiknevad eri puudel. Lehed on sulgjad, 5-9 lehekeste paariga, iga leheke 8–10 cm pikk ja teritunud tipuga. Õied on hõredates õisikutes, õis on väike, viie kollaka 5 mm pikkuse kroonlehega ja kümne tolmukaga. Vili on viieosaline kupar hulga tiivuliste seemnetega.
Liigid.
Perekonnas on 11 liiki:
Kasutamine.
Mitme sargapuuliigi puit on oluline kaubaartikkel. Kuna sargapuu puit sarnaneb mitme omaduse poolest päris mahagoniga, kasutatakse seda vahetevahel mahagoni asemel, tuntuimad puiduliigid on sapell ja sipo.
Eesti maatragunieskadron

Eesti maatragunieskadron (rootsi k. "Estländsk landtdragonskvadron") oli Rootsi ratsaväeüksus, mis tegutses aastatel 1700–1701, kuulus Wolmar Anton von Schlippenbachi armeesse ning osales Põhjasõja ajal Eesti sõjategevuses. Üksus hävis Räpina lahingus. 
Üksuse teenistusajalugu.
Eesti maatragunieskadron moodustati 1700. aasta Eestimaal riigirentnike poolt. Üksuse ülemaks sai major Andreas Ludwig von Rosen. 
1701. aasta mais tegeles üksus Roosna-Alliku ja Viisu mõisa talupoegade protesti summutamisega. Samal aastal korraldas Hans Heinrich von Lieweni jalaväepataljon Võrumaale sõjakäigu, mis kulmineerus lahinguga Muska veski juures. Lahingus osales ka ligi 100 tragunit Roseni rügemendist, kes olid Liewewnile appi läinud. Lahing lõppes Rootsi võiduga. 
Sama aasta septembris alustasid Vene väed Boriss Šeremetevi juhtimisel sõjategevust Kagu-Eestis. Roseni umbes 490-meheline maatragunieskadron, millele oli appi saadetud veel 60 sõdurit, paiknes Räpina ümber. Rosen liikus oma väega Võhandu jõe äärde, kust avas kahe kahuriga venelase pihta tule. Lõpuks piirati aga tema üksus ümber ning paljud kogemusteta värvatud põgenesid. Mitu tundi kestnud võitlus lõppes venelaste võiduga. Lahingus hukkus ka Rosen ja veel mitu ohvitseri. Pärast seda liideti üksuse riismed Saaremaa maatragunieskadroniga.
Leendert van Dis

Leendert Frans van Dis (sündinud 20. augustil 1944 Amsterdamis) on Hollandi endine sõudja.
Dis võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos paarisaerulisel kahepaadil koos Harry Droogiga hõbemedali. Kuldmedali võitsid Anatoli Sass ja Aleksandr Timošinin, pronksmedali USA sõudjad William Maher ja John Nunn.
Krasnystawi maakond

Krasnystawi maakond (poola keeles "powiat krasnostawski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Krasnystawi linnas.
1946. aastal taastatud Krasnystawi maakond likvideeriti 1975. aastal. Krasnystawi maakond loodi uuesti haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Izbica ja Krasnystaw.
Krasnystawi maakonnas on üheksa valda:
Henricus Droog

Henricus Antonius Droog (kasutatud ka nimekuju Harry Droog; sündinud 17. detsembril 1944 Beemsteris) on Hollandi endine sõudja.
Droog võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos paarisaerulisel kahepaadil koos Leendert van Disiga hõbemedali. Kuldmedali võitsid Anatoli Sass ja Aleksandr Timošinin, pronksmedali USA sõudjad William Maher ja John Nunn.
Julija Fediv

Julija Fediv (sündinud 20. detsembril 1986 Tšernivtsis) on Ukraina kultuuri- ja meediajuht, avaliku elu tegelane, Hromadske TV direktor, 2021. aasta ÜRO naiste kultuurijuhtimise auhinna laureaat, Ukraina riikliku kultuurifondi esimene tegevdirektor ning Euroopa Liidu kultuuri- ja loomemajanduse programmi "Loov Euroopa" riikliku büroo juht Ukrainas.
Romelli napsik

Romelli napsik ("Pluteus romellii") on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seen.
Rõngasvöödik

Rõngasvöödik ("Cortinarius armillatus") on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.
Seent peetakse mürgiseks.
Lindmaa

Linmaa on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel võeti Lindmaa aastatel 1935–1940 uueks perekonnanimeks 26 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Durst, Kelindemann, Liidermann, Linde, Lindeberg, Lindeman (3 juhul), Lindemann, Lindemann-Mullika, Lindman (3), Lindmann (8), Lindter, Linkmann, Linkstein ja Muhhin.
Statistika.
1. jaanuari 2024. aasta seisuga on perekonnanimi Lindmaa 37 mehel ja 36 naisel. Perekonnanimede levikult on Lindmaa meeste puhul 3068. ja naiste puhul 3483. kohal. Kõige levinum on perekonnanimi Lindmaa vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,95, ja Rapla maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 2,35.
Saaremaa maatragunieskadron

Saaremaa maatragunieskadron (rootsi k. "Öselsk landtdragonskvadron") oli aastatel 1700–1709 tegutsenud Rootsi ratsaüksus, mis kuulus algul Wolmar Anton von Schlippenbachi ja pärast Adam Ludwig Lewenhaupti armeesse. Üksus likvideeriti pärast Poltava lahingut.
Üksuse teenistusajalugu.
Saaremaa maatragunieskadron loodi 1700. aastal Saaremaal riigirentnike ja vaimulike poolt. Eskadroni esimeseks ülemaks sai ooberstleitnant Heinrich Johann von Brandt. 1701. aastal liideti üksusega Eesti maatragunieskadroni riismed.
Üksus osales 1702. aastal Valmiera lahingus, kus langes vangi ka Brandt. Sama aasta detsembris oli eskadronis 16 ohvitseri, 15 allohvitseri, 181 reameest ja 155 hobust. Samal aastal sai järgmiseks ülemaks Jakob von Kaulbars. Tema all viidi üksus Schlippenbachi armeest üle Lewenhaupti armeesse. 1705. aastal osales eskadron Gemauerthofi lahingus, kus Kaulbars ka surma sai. Pärast teda sai ülemaks Mathias Giezing. Eskadron marssis Lewenhaupti armee koosseisus Ukrainasse ning osales Poltava lahingus. Pärast seda langesid üksuse riismed venelaste kätte vangi.
Rodriguese kangurlind

Rodriguese kangurlind ("Foudia flavicans") on kangurlindlaste sugukonda kuuluv haruldane linnuliik, Rodriguese saare endeem. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus on ta ohulähedaste liikide kategoorias.
Kirjeldus.
Linnu kehapikkus on 12–13 cm. pea ja alapoole sulestik on kollane, näopiirkond oranž ning selg, saba ja tiivad pruunid.
Eluviis.
Rodriguese kangurlind tegutseb puuvõrades vähemalt 5 meetri kõrgusel. Mõnikord liigub ta parvedes. Lindu saab seostada Cunninghami araukaariaga ("Araucaria cunninghamii") ja mõne sissetoodud taimeliigiga. Rohkem isendeid leidub piirkondades, kus on tihedamad ja liigirikkamad puistud kõrgematest puudest. Rodriguese kangurlind toitub putukatest, ämblikest, seemnetest, nektarist ja viljadest.
Populatsiooni olukord.
Kunagi saarel arvukas lind oli teatud ajal väljasuremise piiril, sest 1968. aastal oli neid jäänud vaid 5–6 paari. Kaitsemeetmete tõttu tõusis liigi arvukus 1999. aastaks 911–1200 isendini. Liigile on peamiseks ohuks tema elukeskkonna hävimine. Metsad raiuti maha alepõllunduseks ja karjamaade tegemiseks; liigi konkurent on saarele sissetoodud võõrliik, kinaver-kangurlind ("Foudia madagascariensis"). Ka tsüklonid ja põud vähendavad lindude toidubaasi.
Kaitsemeetmeteks on metsade uuendamine ja alade tarastamine hoidmaks eemal kariloomi.
Mõkola Palas

Mõkola Palas ("Микола Дмитрович Палас"; sündinud 26. mail 1980) on Ukraina sõjaväelane.
Sõjaväeteenistus.
Juhtis aastatel 2018–2021 35. merejalaväebrigaadi.
Heinrich Silber

Heinrich Silber (1938–1947 Henrik Sillapere; 8. oktoober 1900 Tallinn – 4. mai 1959 Leicester) oli eesti laskesportlane ja raamatupidaja. 
Elulugu.
Silber lõpetas 1916. aastal Tallinna Linna Poeglaste Kaubanduskooli, õppides raamatupidajaks. Ta osales Tallinna Kooliõpilaste Pataljonis Vabadussõjas, lõpetas aastal 1920 sõjakooli sõjaaegse kursuse, 1921 Tallinna Reaalkooli ning õppis 1921–1926 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas (ei lõpetanud), Üliõpilasselts Concordia vilistlane. 
1916. aastal alustas ta Tallinna Kalevis jalgpalli- ja kergejõustikutreeninguid. 1924. aastal astus Kaitseliitu ja hakkas tegelema laskespordiga, kuuludes aastatel 1934–1937 Eesti koondisse ning püstitas meeskonna koosseisus neli Eesti rekordit. 1937. aastal sai ta MM-il kaks meeskondlikku hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Tema laskmisteemalisi kirjutisi ilmus ajakirjas Kaitse Kodu! 
Silber töötas aastatel 1916–1917 Eestimaa kubermanguvalitsuses raamatupidajana ja 1917–1918 Sadamatehases ametnikuna, hiljem Rakvere Liimivabrikus, Tallinna Kompvekivabrikus ja Tallinna Piirituslakivabrikus raamatupidajana. 
Ta oli ka Kaitseliidu Tallinna maleva instruktor, tegeles skautluse ja kohtunikutööga. 
1933. aastal oli ta auastmelt leitnant, 1942. aastal major. Teises maailmasõjas oli ta Saksa sõjaväes julgestuspataljoni ülem, põgenes 1944. aastal Saksamaale, andis end 1945. aastal inglaste kätte vangi ja oli 1946. aastani vangilaagris. 1947. aastal kolis ta Inglismaale, kus ta töötas Leicesteris Hostel-Corporationis arveametnikuna.
Ida-Kavango piirkond

Ida-Kavango piirkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (piirkond). Piirneb põhjas Angolaga ja kagus ning lõunas Botswanaga.
Ringkond jaguneb seitsmeks valimisringkonnaks. Halduskeskus ja suurim asula on Rundu.
Ringkond moodustati 2013. aastal, kui Kavango piirkond jagati Ida-Kavango ja Lääne-Kavango piirkonnaks.
Lääne-Kavango piirkond

Lääne-Kavango piirkond Namiibia 1. järgu haldusüksus (piirkond). Piirneb põhjas ja kirdes Angolaga.
Piirkond jaguneb kaheksaks valimisringkonnaks. Halduskeskus ja suurim asula on Nkurenkuru.
Piirkond moodustati 2013. aastal, kui Kavango piirkond jagati Ida-Kavango piirkonnaks ja Lääne-Kavango piirkonnaks.
Rundu

Rundu on linn Namiibias, Ida-Kavango piirkonna halduskeskus. Rundu asub Okavango jõest lõunas, Angola piiri ääres.
Rundu kesklinn asub 1105 meetri kõrgusel merepinnast.
Hammastuvi (perekond)

Hammastuvi ("Didunculus") on lindude perekond tuvilaste sugukonnas. Perekonnas on tänapäeval vaid üks liik.
DNA uuringud on näidanud hammastuvi lähedast sugulust väljasurnud tuvilase dodoga ning perekonna ladinakeelne nimi "Didunculus" tähendabki "väikest dodo" ("Didus" on dodo vanem nimetus).
Liigid.
Teada on kaks liiki:
Välja surnud "Didunculus placopedetes" on kirjeldatud subfossiilide alusel, mida on leitud mitmest 2700–2850 aasta vanusest muistisest Tonga saartel. Samoal elav hammastuvi ("Didunculus strigirostris") on IUCNi punase nimestiku järgi kriitilises seisundis.
Eugen Puusepp

Eugen Puusepp (15. november 1905 Iisaku – 14. aprill 1985 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane.
Elulugu.
Puusepp oli kooliõpetaja poeg. Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1936. aastal Tallinna kõrgema tehnikumi elektrotehnika osakonna insener-elektrikuna. 
Pärast tehnikumi lõpetamist oli ta Haapsalu Tööstuskooli õpetaja, Riigiringhäälingu ja Türi ringhäälingu valvetehnik, Türi raadiojaama insener, Volta tehase insener, proovisaali juhataja ja TKO juhataja ning Eesti Energia projekteerimis-konstrueerimisbüroo juhataja.
Alates 1947. aastast töötas Puusepp Tallinna Polütehnilises Instituudis assistendi, vanemõpetaja ja dotsendina. Ta õpetas elektrimasinate, elektrotehnika teoreetiliste aluste, elektrimõõtmiste ja üldelektrotehnika kursusi. 1963. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja, mille järel nimetati ta dotsendiks. Ta saavutas teaduslikus töös märkimisväärseid tulemusi elektromagnetiliste pumpade ja vahelduvvoolu lineaarsete mootorite uurimisel. 
Ta juhtis üliõpilaste konstrueerimisbüroo tööd ja korraldas magnethüdrodünaamiliste masinate alaste teaduslike tööde kogumiku väljaandmist, oli elektrotehnika aluste kateedri vanim õppejõud ning mitme õpiku autor.
Isiklikku.
Tema poeg oli insener ja tehnikateadlane Märt Puusepp.
Giórgos Gerapetrítis

Giórgos Gerapetrítis (kreeka keeles "Γιώργος Γεραπετρίτης"; sündinud 26. juunil 1967 Kárpathose saarel) on Kreeka jurist, õigusteadlane ja poliitik. Ta on 27. juunist 2023 Kreeka välisminister.
Ta sündis aastal 1967 Kárpathose saarel. Üles kasvas ta Pireuses. Pärast juuraõpinguid Ateena ülikoolis õppis ta Edinburghi ülikoolis magistriõppes ja sai doktorikraadi Oxfordi ülikoolist. Oma akadeemilise karjääri raames on ta olnud ka külalisprofessor Oxfordi ülikoolis ja London School of Economics and Political Science'is. Temast sai Ateena ülikooli õigusteaduskonna riigiõiguse professor ja ta töötas ka juristina.
Ta on Pireuse Advokatuuri liige ja on kohtuasju menetlenud Kreeka Riiginõukogus, Euroopa Liidu Kohtus ja Euroopa Inimõiguste Kohtus. Tema spetsialiseerumisvaldkonnad on avalik õigus ja EL õigus, eelkõige haldusõigus, inimõigused ja telekommunikatsiooniõigus.
Oma tööalase karjääri jooksul on ta töötanud olulistel ametikohtadel rahvusvahelistes ja riiklikes organisatsioonides ning töötanud ka paljudes seadusandlikes organites. Ta on kirjutanud kreeka, inglise ja prantsuse keeles teaduslikke raamatuid ja artikleid Kreeka ja rahvusvahelistes teadusajakirjades. 2005. aastal oli ta Kreeka telekommunikatsiooniettevõtte OTE juhatuse liige.
Kyriakos Mitsotakis nimetas Gerapetritise 2016. aastal põhiseadusõiguse eksperdiks seitsmeliikmelisse nõuandvasse kogusse, et jälgida uue parteiprogrammi Uue Demokraatia koostamise protsessi.
Juulist 2019 kuni maini 2023 oli ta Kreeka parlamendi liige ja Kyriákos Mitsotákise esimeses valitsuses riigiminister. Alates 1. märtsist 2023, pärast Kostas Karamanlise lahkumist transpordiministri kohalt Témpi rongiõnnetuse tõttu, juhtis ta peaministri otsusel taristu- ja transpordiministeeriumi haldusala.
Pärast 2023. aasta Kreeka parlamendivalimisi sai tast 27. juunist 2023 Kreeka välisminister (Kyriákos Mitsotákise teises valitsuses).
Isiklikku.
Ta on abielus ja kahe lapse isa.
Ligipääsmatuse poolus

Ligipääsmatuse poolust ehk ligipääsmatuspoolust tähistavad geograafilised koordinaadid, kuhu jõudmine on vastavalt ligipääsvuse kriteeriumile igati raskendatud. Maal tähistavad äärmuspunktidena need rannajoontest kõige kaugemaid distantse, maksimaalselt kas ookeaniliselt või kontinentaalselt. Täpsed ligipääsmatuse poolused nihkuvad pidevalt ajas ja ruumis seoses planeedi omapäradega: veetasemega, erosiooniga ning geoloogiliste protsessidega, vms.
Äärmused.
Ligipääsmatuse põhjapoolus.
Äärmuspunkt on pidevas nihkumises vastavalt triivjää oludele ~ 85° 48′ N 176°9′ W koordinaatidel Põhja-Jäämeres.
Ligipääsmatuse lõunapoolus.
Kempi maal asus 1958. aasta detsembris tollal väljaarvutatud ligipääsmatuse lõunapooluse kõrval Nõukogude Liidu samanimeline uurimisjaam "Полюс недоступности". 12-päevase uurimise järgselt pakiti laager kokku ja lahkuti mootorsaanidel. Hiljem on ka rahvusvaheliselt naasvad ekspeditsioonid tunnistanud lumme jäätunud riismeid, mahavõtmata antenne ja büsti Leninist. 82° 6′ 0″ S, 54° 58′ 0″ E koordinaatidel paikneb see 3718 m kõrgusel merepinnast, ja ligikaudu 1301 km kaugusel lõunapoolusest.
Mandrilised ligipääsmatuspunktid.
Euraasia.
43° 40′ 52″ N, 87° 19′ 52″ E
Aafrika.
5° 39′ 0″ N, 26° 10′ 12″ E
Põhja-Ameerika.
43° 21′ 36″ N, 101° 58′ 12″ W
Lõuna-Ameerika.
14° 3′ 0″ S, 56° 51′ 0″ W
Austraalia.
23° 10′ 12″ S, 132° 16′ 12″ E
Nemo ligipääsmatuspunkt.
Eikellegi ligipääsmatuspunkt (inglise ja prantsuse keeles "Point Nemo", mis on tuletatud ladina sõnast "nemo" ehk "eikeegi") on rannajoontest kaugeim veeline äärmuspunkt. Selle asukoht Lõuna-Vaikses ookeanis on võrdselt 2688 km kaugusel kolmest punktist maismail: päikselises Ducie atollis (põhjast), kaljusel Motu Nuil (kirdest) ning Adeelia pingviinide pesitsemiseks sobival vähem külmal Maheri saarel (lõunast).
Ümbritsevasse eikellegimerre juhivad ja kukutavad mitmed riigid kanderakette, tehiskaaslasi ja mehitamata kosmoselaevu, kosmoseprügi tõttu kutsutakse sealset sügavat ookeanipõhja "kosmoseprügilaks" või "kosmosekalmuks". Hüdrosfääri sajavad ja lekivad reoained põhjustavad reostusi, paiksemaks jäämisest olenemata on need vägagi halvasti veelduvad ja lahustuvad. 2018. aasta analüüsides sisaldab sealne vesi kuupmeetri kohta keskmiselt 26 mikroplastiosakest. 2020. aastatel/2030. aastateks uputatakse NASAst sinnasamma rahvusvaheline kosmosejaam ISS, millega ligi 400 km kõrgusel ülesööstvad meeskonnaliikmed ongi lähimateks inimesteks punktile Nemo. 
Lõuna-Vaikse ookeani keerlus hoiab sealt eemale toitained ja nende ringluse, liigse kauguse tõttu on sealsed veed ja nende abüssaalsed sügavused üsna eluvaesed. Lõhevulkaanides ookeanipõhjas on täheldatud vaid baktereid ja vähilaadseid.
Roman Hollmann

Roman Hollmann (30. oktoober 1907 Tallinn – 17. detsember 1998 Tallinn) oli eesti sporditegelane.
Ta lõpetas 1925. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1934. aastal elektriinsenerina Tallinna Tehnikumi.
Aastatel 1925–1931 oli Hollmann Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tallinna osakonna (ÜENÜTO) spordiklubi juhatuse liige ja 1928–1940 EKRAVE Liidu kergejõustikuosakonna ja Eesti Kergejõustikuliidu kohtunikekogu aseesimees ning määrustekomitee esimees. Ta osales Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu võistlusmääruste tõlkimisel ja Kergejõustlikuliidu käsiraamatu koostamisel. Ta tegutses jalg-, korv ja võrkpalli- ning kergejõustikukohtunikuna. 
Hollmann töötas aastatel 1934–1941 Volta tehases, oli 1942–1943 Tallinna Tehnikaülikoolis vanemõpetaja, 1945. aastast dotsent, aastatel 1948–1950 elektroenergeetika kateedri juhataja ja 1957–1985 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Geoloogiavalitsuse vaneminsener.
Ta oli mitme õpiku autor.
Mikmakid (film)

"Mikmakid" on 2009. aasta Prantsusmaa mängufilm.
Režissöör Jean-Pierre Jeunet, peaosas Dany Boon.
Liivimaa tragunirügement (Schlippenbach)

Liivimaa tragunirügement (rootsi k. "Livländskt dragonregemente") oli 1700–1709 tegutsenud Rootsi ratsaväeüksus, mis osales Põhjasõjas ning kuulus algul Wolmar Anton von Schlippenbachi ja pärast Adam Ludwig Lewenhaupti armeesse. Üksus likvideeriti peale Poltava lahingut.
Üksuse teenistusajalugu.
Liivimaa tragunirügement moodustati 1700. aasta juunis Liivimaal. Rügemendi ülemaks määrati Wolmar Anton von Schlippenbach. Üksus osales Kagu-Eesti sõjategevuses, peale mida oli see väga halvas seisus. 9. septembril 1701 toimunud sõjanõukogu ajal ütles Arvid Johann von Kaulbars (üks tragunirügemendi ohvitser), et rügemendis on vaid 100 võitlusvõimelist sõdurit. 1702. aastal oli Schlippenbachi rügemendist puudu 200 meest ning peale Hummuli lahingus saadud kaotusi oli 1703. aastal koosseisus vaid 79 meest ja 271 hobust. Peale lahingut viidi tragunirügement Tallinna, kust ta aprillis täiskoosseisus välja ratsutas.
Mõlemad rügemendi osad liikusid Ukrainasse ning ühinesid Poltava lahingu eel. Lahingus üksus hävis ning ellujäänud sõdurid võeti koos von Schlippenbachiga vangi.
Toronto filmifestival

Toronto filmifestival võib tähendada mitut asja:
Psyche

Psyche /saiki:/ on NASA Discovery programmi kosmoseaparaat, mis suundub uurima metallasteroidi 16 Psyche.
4. jaanuaril 2017 valiti Psyche missioon NASA Discovery programmi 14. missiooniks ja start oli kavandatud mitte varem kui 20. septembril 2022, kuid see lükati edasi. Psyche startis 13. oktoobril 2023. Psyche missiooni panustavad ka Arizona Osariigi Ülikooli teadlased ning seda käitab JPL.
Świdniki maakond

Świdniki maakond (poola "powiat świdnicki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Świdniki linnas.
Świdniki maakond moodustati 1. jaanuaril 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Piaski ja Świdnik.
Świdniki maakonnas on neli valda:
Polyscias rodriguesiana

Polyscias rodriguesiana (vanem nimetus "Gastonia rodriguesiana", kohalikus keeles "bois blanc" – 'valge mets', 'valge puit') on India ookeanis Rodriguese saarel (Mauritius) kasvav araalialiste ("Araliaceae") sugukonda tarasariku perekonda kuuluv haruldane taimeliik. IUCNi punases nimestikus on liik kantud kriitilises seisundis olevate taimede kategooriasse.
Kirjeldus.
Tarasarikul on pehme, pundunud tüvi ja jämedad oksad. Ta võib kasvada 6–8 meetri kõrguseks, kuid tavaliselt on ta madalam ja kompaktsema kujuga.
Lehed on sulgjad, umbes 30 cm pikad, viie kuni üheksa pikliku, nahkjalt läikiva, nürija ning alusel ümardunud lehekesega. Täiskasvanud puu lehed on erkrohelised.
Lehtedel esineb heterofüllia, nagu ka ta Mauritiusel kasvaval lähedasel liigil "Polyscias maraisiana"l. 
Õisik on lehtedega ühepikkune pöörisjas liitõisik, millel õied paiknevad sarikatel külgraagude otstes. Õis on korrapärane kollakasrohelist värvi, kahesuguline. Õietupp on sigimikuga kokku kasvanud, kellukja õiekrooniga, millel 6–8 kroonlehte, emakasuuet ja tolmukat. Viljad on ümara kujuga.
Puu õitseb ja viljub valdavalt oktoobris, kuid õitsemist ja viljumist on täheldatud juulist novembrini-detsembrini.
Kasvukoht.
"Polyscias rodriguesiana" on Rodriguese saare endeemne liik. Kunagi oli selle kasvukohti üle kogu saare, kuid eriti tavaline oli see rannikul, vanadel korallisetetel ja lubjasel pinnal. Siiski on ajaloolistest teadetest järeldatud, et puu polnud saarel kunagi arvukalt levinud.
Ryki maakond

Ryki maakond (poola "Powiat rycki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna loodeosas. Maakonna keskus asub Ryki linnas.
Ryki maakond moodustati 1. jaanuaril 1956. 1975. aastal Ryki maakond likvideeriti, kuid taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Dęblin ja Ryki.
Ryki maakonnas on viis valda:
Lubartówi maakond

Lubartówi maakond (poola "powiat lubartowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Lubartówi linnas.
Lubartówi maakond moodustati 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on neli linna: Kamionka, Kock, Lubartów ja Ostrów Lubelski.
Lubartówi maakonnas on 11 valda:
Łęczna maakond

Łęczna maakond (poola "powiat łęczyński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Łęczna linnas.
Łęczna maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Łęczna.
Łęczna maakonnas on kuus valda:
Radzyń Podlaski maakond

Radzyń Podlaski maakond (poola "powiat radzyński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna keskus asub Radzyń Podlaski linnas.
Radzyń Podlaski maakond loodi 1810. aastal, kuid kaotati 1816. aastal. Maakond taastati 1842. aastal. 1975. aastal Radzyń Podlaski maakond likvideeriti, kuid taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Radzyń Podlaski.
Radzyń Podlaski maakonnas on seitse valda: