Otto Tief

Otto Tief VR II/3 (14. august 1889 Sildema talu, Uusküla, Rapla vald – 5. märts 1976 Ahja) oli Eesti poliitik, jurist ja sõjaväelane (kapten), Vabariigi Valitsuse moodustaja ja peaministri asetäitja 1944. aastal. 
Elukäik pärast arreteerimist.
NKVD vahistas 10. oktoobril 1944 Tiefi ja 2.–3. juulil 1945 mõistis NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium Moskvas talle kodumaa reetmise eest kümneaastase vangistuse – 10+5 (ehk vabadusekaotus tööparanduslaagris kümneks aastaks, millele lisandus poliitiliste õiguste kaotus viieks aastaks). 
Pärast vangilaagrist vabanemist elas Tief aastatel 1954–1956 Ulutau rajoonis Kasahstanis, kus töötas maakorraldajana. Tal oli keelatud Eestisse tulla.
1955. aasta diagnoositi Tiefil korduv infarkt, ta sai II grupi invaliidsuse. Ta lahkus töölt ja hakkas taotlema luba Eestisse asuda. 15. mail 1956 sai ta Ulutaust tähtajatu passi ning sõitis Tallinna, kuhu tal alaliselt jääda polnud võimalik, kuna puudus sissekirjutus, mille hankimine karistuse tõttu oli keeruline. Lihtsam oli saada sissekirjutust maale ja nii asuski ta elama oma õe Leena Massovi juurde Rapla rajooni. 1956. aasta sügisel õnnestus saada ka kvalifikatsioonile vastavat tööd maakorraldusinsenerina sovhooside peavalitsuses.
Eesti NSV-s otsustas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee (KGB) Tiefi saada oma teenistusse, kuid kohtumisel Eesti NSV RJK esimehe Ivan Karpoviga keeldus Tief kaastööst, mille tulemusel sovhooside peavalitsus vallandas Tiefi 1. juulil 1958 töölt ja ta lahkus Eestist sugulase juurde Donbassi Mospõne linna. Elades seal, käis ta siiski igal suvel Eestis. Selle eest viis KGB ta 1959. aastal esialgu oma hoonesse Pagari tänavale ja edasi Moskvasse. Tiefile tehti ettepanek asuda elama Rootsi ja töötada seal KGB heaks.
1965. aastal kolis Tief Läti NSV-sse Heinastesse. Elu lõpuaastal asus Tief taas Eestisse ning oli ravil Ahja haiglas, kus ta suri 5. märtsil 1976.
Iseloomustus.
Koolipõlves.
Otto Tiefi koolivend Pihkva maamõõdukoolis, Artur Adson, kirjeldab noorukieas Tiefi nii:
Eesti Vabadussõjas.
Vabadussõja-aegsed Kalevlaste Maleva kaasohvitserid on teda iseloomustanud:
28. jaanuaril 1920 Kalevlaste Maleva polgu ülemaks saanud alampolkovnik Oskar Luiga on teda iseloomustanud: 
Soomusrongide diviisi ülema abi alampolkovnik Arnold Hinnom lisas atestatsioonile omakorda oma hinnangu: 
Erinevalt ülematest ei pidanud aga Kalevlaste Maleva sõdurid Tiefi üleliia "pehmeks" või liberaalseks. Vastupidi, teda on kirjeldatud kui karmi käega juhti. Näiteks reamees Tõnis Künnapuu meenutas, et Tief oli lubanud ta sõjakohtu alla anda, kui mees ei saanud hakkama laskemoona transportimiseks vajalike hobuste hankimisega. Mälestuste koguja aga kommenteeris, et pealik Tief kasutas vajaduse korral sageli selliseid ähvardusi, mis ka mõjusid.
Kalevlaste Maleva võitlejate seas oli Tief igatahes hinnatud pealik ja tema läbisaamine sõduritega hea. Seda näitab oktoobris 1919 ilmunud malevlaste ajakiri, milles pealik Tiefi iseloomustatakse tögamisi nii: 
Eesti Vabariigis.
Augustis-septembris 1925 läbis Tief kahekuulised reservohvitseride täienduskursused ja osales pioneeripataljoni koosseisus Otepää manöövritel. Kursuste lõpetamise järel otsese ülemuse koostatud hinnangus kapten Otto Tiefi kohta pole varasemate iseloomustustega võrreldes suurt midagi uut:
Alates 1930. aastast Otto Tiefi alluvuses Eesti Maapanga juriidilises osakonnas töötanud Theodor Männik iseloomustab Eesti Maapanga juriskonsult (juriidilist nõuandjat) Otto Tiefi järgmiselt:
Vangilaagris.
Koos Otto Tiefiga GULAG-i vangilaagris viibinud Arnold Susi kirjutab oma mälestuste raamatus, et Tief jäi iseendaks ka äärmuslikes vangilaagri tingimustes: 
Füüsiline töö ja tervisesport.
Füüsiline töö ja tervisesport olid Otto Tiefi kui Kalevi spordiühingu "eluaegse liikme" jaoks tähtsal kohal. Tief armastas üle kõige ujuda ja harrastas seda kõrge vanuseni. Tema sõber ja koolikaaslane Pihkva maamõõdukooli päevilt, Artur Adson, meenutas veel aastaid hiljem, kuidas Ott olnud kõigist poistest ainus, kes julges ujuda üle Velikaja jõe (Pihkva Emajõgi), ehkki Tief ise seda eriliseks saavutuseks ei pidanud, sest oli ujunud ka jõge mööda Pihkvast Korõtovo külla, mis tegi oma kolm-neli kilomeetrit.
Otto Tiefi tütar Lilian mäletab, et isa ujus Narva jões vastuvoolu ühe jutiga seitse kilomeetrit ning armastas kõrgus- ja kaugushüpet ning jooksmist. 
Samuti armastas Tief puid lõhkuda, mida ta tegi samuti kõrge vanuseni.
Terves kehas terve vaim.
Füüsise kõrval ei saanud aga ka vaimu tegevuseta jätta. Tief luges palju – lisaks eesti ja vene keelele ka inglise, saksa ja prantsuse keeles. Otto Tiefi lemmikraamat olevat olnud Fjodor Dostojevski "Idioot".
Mälestuse jäädvustamine.
Otto Tiefi sünnikohas Uuskülas Sildema talus püstitati hävinenud maja asukohta 1989. aastal Eestis ainulaadne korstenmonument. Mälestusplaadi kavandi autor on kunstnik Ott Herodes.
Otto Tief maeti Tallinna Pärnamäe kalmistule, aga 4. aprillil 1993 maeti ümber Tallinna Metsakalmistule.