tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Öötla

Öötla on küla Järva maakonnas Järva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kareda valda.
Küla piirneb Vodja, Koordi, Esna ja Kareda külaga.
Küla läbib Paide–Järva-Jaani ja Anna–Peetri maantee. Öötla on Paidest 15 km kaugusel.
Öötla mõisahoones tegutseb MTÜ Viru Küla Selts.
Öötla külavanem on ka Vodja külavanem Lembit Annus.
2003. aastal oli rahvaarv 93.
Atom Egoyan

Atom Egoyan (armeenia keeles Ատոմ Էգոյան; sündinud 19. juulil 1960 Kairos) on armeenia päritolu Kanada filmirežissöör.
Tunnustus.
Auhinnad.
Cannes'i filmifestivalil 
Toronto filmifestivali auhind Parim Kanada film
Kanada filmiauhind Genie parima filmi kategoorias
Nominatsioonid.
Oscari nominatsioon
Karupoeg Puhh

Karupoeg Puhh on tegelane Alan Alexander Milne'i lasteraamatutes.
Tegelane on saanud nime mängukarult, mille kirjanik Alan Alexander Milne kinkis 21. augustil 1921 oma pojale Christopher Milne'ile sünnipäevaks. Nime, mis originaalis on "Winnie-the-Pooh", sai karupoeg alles kolm aastat hiljem, seni kutsuti mängukaru Edwardiks. Mängukaru omakorda on saanud nime "Winnie" Londoni loomaaias elanud baribali Winnipegi järgi, keda kirjanik oma pojaga korduvalt vaatamas käis.
1924. aastal hakkas Milne karupojast lugusid kirjutama. 1926 valmis raamat "Winnie-the-Pooh" ja 1928 "The House at Pooh Corner". Milne kirjutas Puhhist ka lasteluuletusi, millest esimene ilmus 1924 raamatus "When We Were Very Young" ja veel 11 raamatus "Now We Are Six" (1927).
Nende juttude tegelased on Christopher Robin, kelle tegelaskuju aluseks oli kirjaniku poeg Christopher, ning poja mänguloomade põhjal loodud põrsas Notsu, eesel Iiah, Jänes, Öökull, känguru Kängu oma poja Ruuga ja Tiiger. Lisaks mainitakse aeg-ajalt veel paljusid loomi, kes ei ole aga lugude seisukohalt kuigi tähtsad ning keda nimetatakse kokkuvõtlikult Jänese sõpradeks ja sugulasteks.
Tõlgetes on Karupoeg Puhhil palju nimekujusid: Pu der Bär, Medvídek Pú, Winnie l'ourson, Kubuś Puchatek, Micimackó, Peter Plys, Ole Brumm, Nalle Puh, Kahropoig Puhh ja Mikė Pūkuotukas. 1958 avaldas Alexander Lenard Karupoeg Puhhi lugude ladinakeelse tõlke. Eesti keeles ilmus "Karupoeg Puhh" kirjastuse Eesti Raamat väljaandel 1968. aastal, tõlkis Valter Rummel, värsid tõlkis Harald Rajamets, kaane kujundas Ede Peebo; tuntuima Puhhi-illustraatori Ernest H. Shepardi illustratsioonid olid pärit raamatu algupärandeist: A.A. Milne, Winnie-the-Pooh, Bernhard Tauchnitz, Leipzig, 1933 ja A.A. Milne, The House at Pooh Corner, Methuen and Co. Ltd., 36 Essex Street, London, 1936. 1968. aasta eestikeelses väljaandes olid Milne'i mõlemad algselt eraldi ilmunud raamatud koos.
Seto keeles on "Karupoeg Puhh" ilmunud pealkirja "Kahropoig Puhh" all 2021. aasta jaanuaris kirjastuse Seto Kiri väljaandel, tõlkija Lea Ojamets.
Karupoeg Puhh on saanud mitme filosoofilise, psühhoanalüütilise ja satiirilise käsitluse aineks. Tuntuim neist on Puhhi kujutamine taoistina. Milne ise ei soovinud Puhhiga kujutada mingit filosoofilist maailmavaadet.
Puhhi on kujutatud vähemalt 18 riigi postmarkidel. Poola pealinnas Varssavis on temanimeline tänav Ulica Kubusia Puchatka ja Ungari pealinnas Budapestis on temanimeline tänav Micimackó utca. Tartus tegutseb Puhhi lasteaed.
Aruvälja

Aruvälja on mitme küla nimi Eestis:
Aruvälja (Pärnu)

Aruvälja on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Pringi

Pringi on Eestis mitme küla nimi:
Pringi on perekonnanimi.
Kaasiku (Lääne-Nigula)

Kaasiku on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Alexandra Connaught

Alexandra Victoria Alberta Edwina Louise Connaught (sünninimi Duff; 17. mai 1891 Richmond (London) – 26. veebruar 1959 London) oli Briti kuningliku perekonna liige, Edward VII tütretütar. Alexandra ja tema õde Maud Carnegie olid ainsad Briti monarhi tütretütred, kes said Suurbritannia ja Iirimaa printsessi tiitli nimetusega "kõrgus". 
Sünd.
Alexandra isa oli Fife'i 1. hertsog Alexander Duff ning ema printsess Louise, kuningas Edward VII ja kuninganna Alexandra vanim tütar. 
Kuninganna Victoria pojatütretütrena ei kuulunud Alexandrale sünni järgi tiitel "Suurbritannia printsess" ega "kuninglik kõrgus". Selle asemel oli ta hertsogi tütrena leedi Alexandra Duff. Sünni ajal oli ta troonipärimisjärjekorras neljandal kohal.
Printsess Alexandra.
1889. aastal oli Alexandra isast saanud Fife'i hertsog ja MacDuffi markii. Kui sai selgeks, et hertsogil ei sünni enam poega, tegi kuninganna Victoria 1900 temast uuesti Fife'i hertsogi ja MacDuffi markii. Teist hertsogkonda sai pärandada ka naissoost pärijale, kui meessoost pärija puudus. 
5. novembril 1905 sai Alexandra emast kuninglik printsess. Seejärel tegi Edward VII Alexandrast ja tema õest Maudist Suurbritannia ja Iirimaa printsessid tiitliga "kõrgus". Sellest peale oli Alexandra "Tema Kõrgus Fife'i printsess Alexandra". Ta ei saanud seda tiitlit isalt, vaid valitsevalt monarhilt. 
Fife'i hertsoginna.
1911. aasta detsembris elasid Duffid Maroko lähedal üle laevaõnnetuse. Ehkki keegi viga ei saanud, haigestus hertsog kopsupõletikku ning suri 22. jaanuaril 1912 Egiptuses Aswānis. Alexandrast sai Fife'i hertsoginna ja MacDuffi krahvinna.
Suhted ja abielu.
1910. aasta paiku alustas Alexandra suhet Kreeka printsi Christophorosega, kes oli Alexandra emapoolse vanaema (kuninganna Alexandra) vennapoeg. Kuigi Alexandra ja Christophoros lootsid abielluda, katkestati kihlus, kuna kummagi vanemad polnud abieluga nõus. 
15. oktoobril 1913 abiellus Alexandra prints Arthur Connaughtiga St Jamesi palees. Arthur oli kuninganna Victoria vanuselt kolmanda poja Arthuri ainus poeg. See oli teine abielu, mis sõlmitud Suurbritannia printsi ja printsessi vahel. Eelmine oli sõlmitud 1816 ja jäänud lastetuks.
Abielupaaril oli üks laps: Alastair Connaught, hilisem McDuffi krahv ja teine Connaughti hertsog (9. august 1914 – 26. aprill 1942). 
Pärast abiellumist oli Alexandra "Tema Kuninglik Kõrgus Connaughti printsess Arthur" või, mõningates ametlikes dokumentides "Tema Kuninglik Kõrgus Connaughti printsess Arthur (Fife'i hertsoginna)". Sellega jälgiti traditsiooni, mille kohaselt naine võtab oma abikaasa tiitli ja nimetuse, ehkki Alexandral oli ka isiklik tiitel.
Hilisem elu.
Esimese maailmasõja ajal töötas Alexandra õena Saint Mary haiglas Londonis. Kui Arthurist sai 1920 Lõuna-Aafrika kindralkuberner, sõitis Alexandra temaga koos Pretoriasse ning töötas kohalikes haiglates. Inglismaale naasid nad 1923. aastal. 1937–1944 oli Alexandra riiginõunik.
Ta suri oma kodus Londonis Primrose Hillis 1959 ning maeti Mar Lodge'i kabelisse. 
Kuna Alexandra ainus laps, hertsogkonna pärija Alastair oli surnud 1942, läks Fife'i hertsogkond edasi Alexandra õepojale James Carnegiele.
Kus on tõde?

"Kus on tõde?" on 2005. aasta film, mis on valminud Rupert Holmesi romaani "Where the Truth Lies" põhjal.
Film esilinastus 13. mail 2005 58. Cannes'i filmifestivalil.
Kaasiku

Kaasiku on mitme küla nimi Eestis.
Abstsess

Abstsess (ladina keeles "abscessus") ehk mädanik ehk mädakolle on koondnimetus sidekoelise kihnu ehk kapsliga piirdunud mädakogumi kohta osadel loomadel (sh inimestel), mis võib paikneda kas koe või elundi sees, nahal või elundite vahel paiknevas vastmoodustunud õõnes. 
Mädakolde täpseid mehhanisme ja tekkepõhjusi seni veel ei tunta. Mädakolle võib tekkida põletiku tagajärjel; kihnuga isoleeritakse mäda tervest koest.
Inimestel.
Põhjused ja teke.
Abstsess võib olla iseseisev haigus või olla mõne haiguse (kopsupõletik, angiin, trauma) tüsistus.
Kude kahjustub enamasti tõvestavate mikroobide (tavaliselt bakterite), mõnikord ka võõrkeha toimel. Tõvestajad võivad olla stafülokokid (nt "Staphylococcus aureus"), streptokokid, soolekepikesed, seened, algloomad jt mikroobid. Mikroobid tungivad koesse nahavigastuse või limaskestavigastuse tõttu või hingamisteede või soolte kaudu või vere või lümfiga (metastaatiline abstsess).
Abstsessi võivad põhjustada ka mõned närvikoesse (näiteks ajju) migreerunud amööbilised.
Patoloogia.
Abstsessi teket soodustab organismi vastupanuvõime vähenemine. 
Abstsess on kehas asuva elava koe rakkude signaalide tulemusel esile kutsutud kaitsereaktsioon, takistamaks potentsiaalselt ohtlike tõvestajate levikut ja paljunemist. Mikroobide eritatavad ained suretavad välja lokaalseid keharakke, mille tulemusel vabastatakse tsütokiine. Tsütokiinid edastavad immuunvastuseks vajalikud signaalid lümfoid(-immuun)süsteemi rakkudele ja moodustatakse sidekoeline kihn. 
Sümptomid.
Sümptomid olenevad asukohast. Tüüpilised on valu ja palavik. Külma abstsessi korral põletikule omased sümptomid puuduvad.
Nahaaluse abstsessiga kaasneb naha punetus, turse ja valulikkus.
Sügaval asuv abstsess tekitab perioodilist palavikku, üldist nõrkust ja kaalulangust.
Abstsess võib avalduda ka elundi talitlushäirena. 
Diagnostika.
Diagnoosimiseks kasutatakse ultraheliuuringut ja punkteerimist, millega saadakse mädanäidis.
Sügaval asuva abstsessi diagnoosimiseks võidakse kasutada näiteks kompuutertomograafiat, magnettomograafiat või isotoopuuringut. 
Ravi.
Mäda eemaldatakse kirurgiliselt või dreeni kaudu.
Prognoos.
Prognoos on raviga enamasti hea, kuid sõltub abstsessi asukohast.
Ennetamine.
Nahavigastuse hoidmine puhta ja kuivana aitab vältida nahaaluse abstsessi teket.
Liike.
Aju abstsess, Brodie abstsess, Douglase süvendi abstsess, eesnäärme-, epiduraal-, hambasäsi- ja hambasombuabstsess, hüpostaatiline abstsess, istmikuluu-pärakuabstsess, keskseinandi- ja klaaskehaabstsess, kõhukelmemädanik, koljusisene abstsess, kopsuabstsess, kusitiümbruseabstsess, lülisambakanali abstsess, maksa-, mandliümbruse-, mediastinaalabstsess, munajuha- ja munasarjaabstsess, nahaabstsess, neelukõrvalkoe abstsess, neeruümbrise-, päraku-, periodontaal-, rinnanäärme-, seljaaju-, suupõhjaabstsess, tuberkuloosibakterite tekitatud abstsess, tüümuseabstsess, ussripikuümbruse abstsess, äge abstsess jt.
Jõeküla (Türi)

Jõeküla on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda.
1977. aastal liideti Jõeküla külaga Allipa, Lõmmelu ja Toosikõnnu küla.
Maud, Southeski krahvinna

Maud Alexandra Victoria Georgina Bertha Carnegie (sündinud Duff; 3. aprill 1893 London – 14. detsember 1945 London) oli Briti kuningliku perekonna liige, kuningas Edward VII tütretütar. Maud ja tema vanem õde Alexandra Connaught olid ainsad Briti monarhi tütretütred, kes Suurbritannia ja Iirimaa printsessi tiitlit nimetusega "kõrgus". 
Sünd.
Maudi isa oli Alexander Duff, esimene Fife'i hertsog, ema Louise oli Edward VII ja kuninganna Alexandra vanim tütar. 
Talle kui kuninganna Victoria pojatütretütrele ei kuulunud Maudile sünnijärgselt Suurbritannia ja Iirimaa printsessi tiitel ega nimetus "Kõrgus". Selle asemel oli ta hertsogi tütrena leedi Maud Duff. Sünni ajal oli ta troonipärimisjärjekorras 5. kohal.
Printsess Maud.
1900 muutis kuninganna Victoria Maudi isale kuuluvate Fife'i hertsogi ja MacDuffi markii tiitlite statuuti, andes meessoost pärija puudumise korral pärimisõiguse ka naissoost pärijale. Maudist sai oma õe Alexandra järel pärilusjärjestuses teine. 
5. novembril 1905 sai tema emast kuninglik printsess. Selle järel andis ta Maudile ja Alexandrale 'Suurbritannia ja Iirimaa printsesside" tiitli nimetusega "kõrgus". Seega oli Maud saanud tiitli mitte isalt, vaid valitsevalt suveräänilt.
Abielu.
12. novembril 1923 abiellus Maud 11. Southeski krahvi Charles Carnegiega Londonis Royal Military kabelis. Charles päris krahvitiitli 10. novembril 1941 oma isalt.
Pärast abiellumist loobus Maud printsessitiitli kasutamisest ning teda kõnetati kui leedi Maud Carnegied, hiljem ka Southeski krahvinnat. Maudi onu George V pani oma isale pahaks, et too oli Maudile ja Alexandrale andnud printsessitiitli, ning justkui kuninga soovidele vastu tulles loobus Maud selle kasutamisest. Tiitel jäi talle siiski kuni surmani alles. 
Charles ja Maud Carnegiel oli üks laps: James Carnegie, kolmas Fife'i hertsog (sündinud 23. septembril 1929).
Hilisem elu.
Maud Carnegie ei täitnud kuninglikke kohustusi. Siiski oli ta 1943 mõnda aega riiginõunik. Oma surma ajal oli ta troonipärilusjärjestuses 13. ning hertsogkonna päriluses teine, kuna tema õepoeg Alastair oli surnud. 1959 sai järgmiseks Fife'i hertsogiks Maudi poeg James, kes 1992 päris ka oma isa tiitlid. 
Maud Carnegie suri Londoni hooldekodus detsembris 1945 bronhiiti.
Angerja

Angerja on küla Rapla maakonnas Kohila vallas.
Angerja küla paikneb Kohila–Tuhala tee ääres Juuru teeristi juures; Tallinnast u 30 km, Raplast ligi 25 km kaugusel. Külast voolab läbi Angerja oja, mille käärus on säilinud Angerja vasall-linnuse varemed. Angerja-Pahkla alade asustus pärineb ilmselt juba muinasajast, 10.–12. sajandist. Seda tõestavad arvukad kultusekivid ja muud muistised ümbruskonnas, samuti mitu aardeleidu viimastel aastakümnetel.
Küla ja oja pole nime saanud siiski selle järgi, nagu oleks ojast püütud angerjaid, vaid Angerja mõisa ühe esimese omaniku von Angeri järgi. Küla (Anger) on esimest korda mainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus. Muistse vabadusvõitluse ajaks 13. sajandi alguses oli seal juba elanikkond varaliselt kihistunud ning esimeseks Taani kuninga vasalliks sai kohalik eesti soost ülik Haenrich fan Angern. 
Angerja küla staatus ja piirid taastati 1999. aastal.
Külaelanike algatusel moodustati 2001. aasta kevadel Angerja ja Pahkla küla ühine eestseisus ning valiti külavanem.
2002. aasta septembris taasasutati Angerja-Pahkla Haridusselts.
Salutaguse (Kohila)

Salutaguse on küla Rapla maakonnas Kohila vallas, asub Tallinnast 26 km kaugusel. Kohila valla jätkuv areng ning Tallinna lähedus on toonud positiivset mõju ka Salutaguse küla arengule. 
Salutaguse on 17. sajandil rajatud vasalliüksuse järgne küla. Salutaguse küla on kirjalikes allikais esmamainitud 1324. aastal (Salletake), mõis Sallentack eraldati Angerjast 1700. aastal. 1879. aastani kuulus mõis Meyendorffidele. 1879. aastast oli ta Ungern-Sternbergide ja Rammide valduses. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Fridolf von Ramm. Mõisasüdame järgmine omanik Konstantin Busch asutas 1930. aastal sinna (Eestis siiani ainsana) tegutseva pärmitehase. 
Pärast 1980. aastatel toimunud põlengut mõisa peahoonet ei taastatud, ohtlikud varemed lammutati lõplikult 23. veebruaril 2012. Salutaguse mõisast on seni alles pargis olev aiapaviljon, mis on tihti külaürituste keskuseks ja abihooned.
1860. aastal rajati Salutaguse pärmitehas, mis 1994. aastast kuulub Kanada ettevõttele Lallemand.
Eesti Vabariigi 100. aastapäeva tähistava juubeliaasta kevadel istutati Salutagusele tammeallee, kus kasvab 100 tamme. Salutaguse tammeallee avati pidulikult 1. juunil 2018.
Salutagusel on sündinud baltisaksa ajaloolane ja Venemaa keisririigi ametnik Axel von Gernet.
Salutagusele soovivad arendajad luua uue ökoelamurajooni.
Pringi (Viimsi)

Pringi on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Külas on Viimsi Püha Jaakobi kirik, Viimsi talveaed ja Rannarahva Muuseum.
Pringi (Otepää)

Pringi on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Külas asub Pringi ohvrimägi, millel on ohvrikivi ja olid pühaks peetud tammed.
Vaata ka.
Pringi mõis
Pärnamäe

Pärnamäe on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Alates 24. maist 2016 on külavanemaks Siiri Visnapuu.
Pärnamäe külast saab alguse Mähe oja.
Randvere (Viimsi)

Randvere on küla Harju maakonnas Viimsi vallas Muuga lahe läänekaldal.
Esmamainitud 1397. aastal Maardu mõisaomaniku Johan von Scerembeke valdusi loetlevas ürikus (Randyver). Aastatel 1496–1507 kuulus Randvere vakus Jaani seegile. 1693. aastal oli Randvere külas 11 talu, 1704. aastal 19 talundit ühtekokku 105 inimesega.
Randveres on Randvere kalmistu, mille keskel on kivisse raiutud esimese matuse aasta 1803.
Randvere kiriku ehitamist alustati kalmistu lõunaküljele Jõelähtme koguduse õpetaja Gustav Heinrich Schüdlöffeli ametisoleku ajal 1848. Kirik valmis 1852. aastal ja selle ehitust toetas rahaliselt Maardu mõisnik Christoph von Brevern. Kiriku juures tegutseb Randvere kogudus.
Jõelähtme koguduse pastor Paul Loppenowe eestvedamisel alustas sügisel 1864 Randvere kirikumajas tegevust kool. Randvere vana kool suleti 1971. Uus Randvere Kool avati 2013. aastal. Kooli juures tegutseb Randvere raamatukogu.
1970. aastatel hakati Randveres eraldama maalappe suvila- ja aianduskooperatiivide rajamiseks ning sellega hakkas tõusma asula elanike arv.
Küla läbib Viimsi–Randvere tee. Küla territooriumi põhjaosa juures ja maantee lähistel asus kaitsealune Tädu kuusk.
Rohuneeme

Rohuneeme on küla Harju maakonnas Viimsi vallas Viimsi poolsaare tipus.
Küla territooriumile jäävad Kumbli ja Kräsuli saar.
Külas asub Rohuneeme kalmistu.
Küla territooriumil asub suuruselt viies hiidrahn Eestis Rohuneeme rändrahn ehk Maisiniidi kivi.
Rohuneemest on pärit astronoom Tõnu Viik.
Jõelähtme valla vapp

Jõelähtme valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Jõelähtme valla vapp.
Vapi kinnitas riigiminister Uno Veering 5. mail 1992.
Vapi autor on Priit Herodes.
Vapi kirjeldus.
Punasel kilbil hõbedane lainelõikeline piit ja hõbedane liilia.
Põhjendus.
Värvid viitavad Harjumaale, lainelõikeline piit valla seotusele veega (meri, jõgi, kosk). Liilia neitsi Maarja sümbolina sümboliseerib Jõelähtme 14. sajandil neitsi Maarjale pühitsetud kirikut.
Soo-otsa

Soo-otsa on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Gei wo laoye mai yugan

"Gei wo laoye mai yugan" (给我老爷买鱼竿 ("Gěi wǒ lǎoyé mǎi yúgān"; ligikaudne tõlge 'õngeridva ostmine minu vanaisale') on Gao Xingjiani 1989. aastal ilmunud novellikogu. See sisaldab järgmisi novelle:
Raamatu niminovell ilmus esimest korda Pekingi ajakirjas Renmin wenxue, 1986, nr 9.
Pärnamäe (täpsustus)

Pärnamäe võib tähendada mitut asja.
Ädu

Ädu (kirjakeeles varem ka Hädu) on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Enne kui Ädu 1920. aastatel sai asunduseks, oli see Pringi mõisa karjamõis (Ädu mõis). 1930. aastatel muudeti asundus külaks.
Küla territooriumile jääb Mägiste raudteepeatus, kus peatuvad reisirongid liinil Tartu–Valga.
Vanaküla (Lääne-Nigula)

Vanaküla on küla Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Vanaküla

Vanaküla nime kannab või on kandnud mitu kohta:
Saksa mark

Saksa mark (saksa keeles "Deutsche Mark") oli Saksamaa rahaühik, tähis olenevalt situatsioonist kas DM või DEM.
Saksa mark võeti riigimarga asemel kasutusele kolmes Lääne-Saksamaa (USA, Suurbritannia, Prantsusmaa) okupatsioonitsoonis 21. juunil 1948. Pärast majandus-, valuuta- ja sotsiaalliidu rakendumist Saksamaa Liitvabariigi ja Saksa Demokraatliku Vabariigi vahel 1. juulil 1990 sai Saksa mark seaduslikuks maksevahendiks Ida-Saksamaal, vahetades välja Saksa DV marga.
Kuna 1923. aasta hüperinflatsiooni peeti üheks natsionaalsotsialismi tekke peapõhjuseks, sai sõjajärgse Bundesbanki üheks põhieesmärgiks inflatsiooni madala hoidmise, mistõttu marga inflatsioon tavaliselt püsis alla 5%.
Euro võeti käibele 1. jaanuaril 1999 virtuaalselt ja 1. jaanuaril 2002 reaalselt kursiga 1 euro (€) = 1,95583 DEM.
1965. aastal oli Saksa mark maailmas neljas reservvaluuta (osatähtsus 0,17%) USA dollari, Suurbritannia naelsterlingi ja Prantsuse frangi järel. 1970. aastatel hakkas marga osatähtsus aga kiiresti kasvama ja euro kasutuselevõtu ajaks oli mark teine reservvaluuta (13,8%).
Kupüürid.
Saksa marga paberraha toodeti kolmes seerias. Esimene seeria tuli käibele 1948. aastal ja pangatähed meenutasid USA dollarit. 1948. aastal võeti käibele paberrahad väärtustega 5 ja 10 penni ning 1/2, 1, 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 marka. 1949. aastal vahetati välja 5- ja 10-pennised ning 1/2-margased paberrahad 5-,10- ja 50-penniste müntidega. 1950 vahetati välja ka 1- ja 2-margased kupüürid samaväärtuseliste müntidega. Viimastena kadusid seeria rahatähtedena käibelt 5- ja 10-margased 31. juulil 1966.
Teine seeria tuli käibele 1960–1965 ja pangatähtedel olid kujutatud saksa kunstnike maalid, peamiselt inimestest, lisandusid 500- ja 1000-margased rahatähed. Seeria muutus kehtetuks 30. juunil 1995.
Paralleelselt teise seeriaga trükiti aastatel 1963–1974 ka reservseeria, mis tuli käiku lasta juhul, kui idablokk peaks püüdma Lääne-Saksamaa majandust halvata massiliselt teise seeria rahatähti võltsides. Seeria koosnes 10-, 20-, 50- ja 100-margastest rahatähtedest, kokku trükiti 670 miljonit rahatähte koguväärtusega 25 miljardit marka, millest 15 miljardit hoiti Cochemis Rheinland-Pfalzis Deutsche Bundesbanki maa-aluses punkris, ülejäänud 10 miljardit oli Frankfurdis Bundesbanki varakambris. Lääne-Berliini jaoks trükiti eraldi reservseeria (115 miljonit rahatähte, 4 miljardit marka), millele lisandus ka 5-margane.
Kolmas seeria tuli käibele 1991–2000 ja pangatähtedel oli kujutatud kuulsaid sakslasi, lisandus 200-margane. 1970. aastatel said ringluses ülekaalu 5-margased mündid; sama väärtusega kupüürid säilisid, kuid olid eriti harva saadaval.
Kolmanda seeria rahatähed käibisid kaheksa kupüürina:
Mündid.
Üks mark jagunes 100 penniks ("Pfennig").
Münditähised.
Saksamaa kasutab viit münditehast (rahapaja):&lt;br&gt;
A – Berliin (kuni 1990 Saksa Demokraatliku Vabariigi mündid), D – München, F – Stuttgart, G – Karlsruhe, J – Hamburg.
Kabeli (Lääne-Nigula)

Kabeli küla asub Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Pšiš

Pšiš (vene "Пшиш" (Pšiš), adõgee "Пщыщ" (Phšõš)) on jőgi Põhja-Kaukaasias Adõgee ja Krasnodari krai alal. 
Algab Suur-Kaukasuse põhjanõlvadel Väike-Pšiši ja Suur-Pšiši ühinemisel. Ülemjooksul voolab mägijőena valdavalt kirdesse. Alamjooksul laskub tasandikule, pöördub loodesse ja suubub vasakult Kubanisse.
Pikkus 270 km (koos Suur-Pšišiga), valgla 1850 km².
Batz

Batz (prantsuse "île de Batz", bretooni "Enez Vaz", "Enez-Vaz") on saar La Manche'i väinas Bretagne'i poolsaare ranniku lähedal. 
Saare pindala on 305 hektarit. 
Batz kuulub Prantsusmaale ja moodustab Île-de-Batzi valla Finistère'i departemangus.
Keskküla (Lääne-Nigula)

Keskküla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Piirneb Kirbla, Kasari, Võhma, Rumba, Kastja, Üdruma, Laiküla ja ühes punktis Allikotsaga.
Küla edela-, kagu- ja idapiiriks on Kasari jõgi. Küla idapiiril suubub Kasari jõkke vasakult Vigala jõgi ning läänetipus paremalt Liivi jõgi.
Lähedal asub Keskküla raba.
Keskküla läbib Risti–Virtsu maantee.
Kokre

Kokre on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Tammiku (Lääne-Nigula)

Tammiku on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Mustanina

Mustanina on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. Asub Sillamäest 6 km lõuna pool.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Seal asub Vaivara metskonna keskus.
Aamse

Aamse (kohakääne Aamsesse) (varem ka Aamsi) on küla Lääne maakonnas Haapsalu linnas.
Lähimad külad on läänes Tammiku, lõunas Rummu, kagus Nihka ja idas Kirimäe. Pisut kaugemal läänes on Üsse ja põhjas Taebla.
Osalt jäävad Aamse külla Kirimäe Jaanisoo ja Kaarupipealne soo. Kirimäe Jaanisoost on väljavool läbi Kaarupipealse soo Alba järve. 2010 algatati Aamse looduskaitseala loomise menetlus – see kaitseala hõlmaks Kirimäe Jaanisoo, kuid mitte Kaarupipealse soo.
Ajalugu.
Aamset on esmamainitud 1586. aastal kujul "Haombechs". Veel on seda mainitud 1686. aastal kujudel "Hambache" ja "Aambachs", 1782 kujul "Ahms" ja 1913 kujul "Amsi". Küla kuulus Ridala kihelkonda.
Aastatel 1977–1997 oli Aamse ametlikult Üsse küla osa.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
2000. aastal oli külas seitse elanikku.
Nime päritolu.
Tegu on liitsõnalise nimega. Nime esiosa tuleb kas sõnast "hagu : hao" või "haga : haa" ('hagu, oks'). Tagaosa algas p-ga, tõenäoliselt oli see "pääks" ('soosaar, tihe mets, padrik'). Tagaosa omastav lõppes -se. Rahvasuus on nime lühenemise käigus sõnatüvi kadunud ja üksnes sõnalõpp alles jäänud. Esiosa omastav lõppes vanaeesti keeles n-iga, ent järgnenud p mõjul muutus see m-iks, sest häälikuühendit "mp" on lihtsam hääldada kui ühendit "np".
Samasugune on Saaremaal asuva Haamse küla nime päritolu.
867

867. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 862 863 864 865 866 - 867 - 868 869 870 871 872
Vangerdus

Vangerdus on kuninga ja vankri samaaegne käik males.
Vangerdusel käib kuningas algseisust kahe välja võrra vasakule või paremale ja vanker tõstetakse üle kuninga naaberväljale. Alati alustatakse vangerdust kuningaga, sest vankriga alustamist võidakse lugeda lihtsalt vankrikäiguna.
Vangerdus on võimalik, kui:
Vangerdus liputiivale on pikk vangerdus (märgitakse 0–0–0), sest vanker nihkub 3 välja võrra, vangerdus kuningatiivale on aga lühike vangerdus (märgitakse 0–0), sest vanker nihkub 2 välja võrra.
Vangerdatakse sellepärast, et paigutada kuningas laua keskelt, kus ta on ohustatum, äärele, kus vanker teda kõrvalt ja etturid eest kaitseksid. Lühike vangerdus on sagedasem, sest selleks on vaja vähem välju vabastada ning kuningas satub pärast vangerdust rohkem nurka.
Vangerdus ei ole võimalik varem kui 4. käigul.
866

866. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 861 862 863 864 865 - 866 - 867 868 869 870 871
865

865. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 860 861 862 863 864 - 865 - 866 867 868 869 870
864

864. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 859 860 861 862 863 - 864 - 865 866 867 868 869
863

863. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 858 859 860 861 862 - 863 - 864 865 866 867 868
862

862. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 857 858 859 860 861 - 862 - 863 864 865 866 867
Ruugerüdi

Ruugerüdi ehk ruugerisla ("Calidris subruficollis") on linnuliik.
Välimus.
Ruugerüdi on 18–20 cm pikk, soorüdist veidi suurem lühikese noka ja kollaste jalgadega kahlaja, kes välimuselt sarnaneb tutkaga. Ruugerüdi ülapool on kõigis sulestikes mustriline pruun ja alapool põhiliselt heleruuge.
Levik.
Ruugerüdi pesitsusaegne levila hõlmab tundrapiirkonna põhiliselt Kanada Loodealadel. Väljaspool pesitsusperioodi on ta laialt ringihulkuv lind, keda kohatakse preeriates, golfiväljakutel, lennuväljadel ning muudel murustel lagealadel ja rannikul. Ruugerüdi rändab väga pikki vahemaid. Ta pesitseb Põhja-Ameerika tundraaladel ja talvitub peamiselt Lõuna-Ameerikas, eriti Argentinas. Ta rändab põhiliselt läbi Põhja-Ameerika keskosa. Eksikülalisena satub ta regulaarselt Lääne-Euroopasse. Näiteks Iirimaal ja Suurbritannias on ruugerüdi Põhja-Ameerika kahlajatest üks tavalisemaid juhukülalisi, keda kohatakse seal peamiselt sügiseti.
Ökoloogia.
Ruugerüdi teeb pesa maapinnale, muneb neli muna.
Toitub putukatest ja teistest selgrootutest.
Leiud Eestis.
Eestis on ruugerüdi kohatud ühel korral: linnuvõistluse Estonian Open käigus vaadeldi 19. augustil 2006 üht isendit Lääne-Virumaal Natturi küla juures mererannas.
Ovariohüsterektoomia

Ovariohüsterektoomia on kirurgiline menetlus, mille käigus eemaldatakse emaslooma emakas koos munasarjadega.
Menetlust nimetatakse kõnekeeles ka steriliseerimiseks, kuigi õigupoolest on tegemist kastreerimisega.
Ovariohüsterektoomia on eelistatuim meetod tiinuse vältimiseks loomadel, kellelt ei soovita järglasi. Alternatiivne meetod tiinuse vältimiseks on innatsükli mõjutamine hormonaalsete preparaatidega.
Menetlust kasutatakse sagedamini kassidel, harvem koertel. Steriliseeritakse ka tuhkruid, merisigu ja teisi eksootikuid.
Vastunäidustused.
Koertel ei ole ovariohüsterektoomiat soovitatav teha kahe kuu jooksul pärast poegimist ja ebatiinuse ajal. Esimesel juhul tekib ebatiinus ja teisel juhul võib jätkuda piima sekretsioon imetitest, mis allub halvasti ravile.
Tüsistused.
Õige operatsioonitehnika kasutamisel esineb tüsistusi harva.
Muuga (Viimsi)

Muuga on küla Harju maakonnas Viimsi vallas. Asub Muuga lahe ääres.
Külas asub osaliselt Muuga sadam, mis kuulub ASi Tallinna Sadam koosseisu. Muuga sadama kõrval asub ka Muuga ülemine tulepaak, mis ehitati 1986. aastal.
Küla territooriumil asub Eesti suuruselt teine hiidrahn Kabelikivi ning Hansumäe kivikülv (sealhulgas Hansumäe Keldrirahn).
Muuga praegune külavanem on Andrus Pihel, kes valiti ametisse 16. juunil 2018.
Küla idaosas Maardu tee ääres paikneb toidupood Meriste kauplus, lähedal Muuga aedlinnas Kallavere tee ääres asub ka toidupood Sinu Pood.
Transport.
Muuga külas asuvat Muuga bussipeatust teenindab Tallinna bussiliin 38 ja Viimsi valla bussid V6, V7, V7A ja V9. Muuga küla idaosa elamupiirkonna kõrval paiknevad bussipeatused Kabelikivi, Uus-Muuga ja Maardu veehoidla, mida teenindavad: Viimsi valla bussid V6 ja V7A, Maardu linna bussid 102, 103, 172, 173 ja Jõelähtme valla bussid J3, J6, J9, J16N ja J16T. Kabelikivi peatuses peatub ka Tallinna bussiliin 34A.
Küla edelapiiril on Muuga tee kagupoolne osa.
Miiduranna

Miiduranna on küla Harju maakonnas Viimsi vallas. Külas asub Miiduranna sadam.
Asula valiti 2024. aastal Harjumaa aasta külaks.
Tammneeme

Tammneeme on küla Harju maakonnas Viimsi vallas Viimsi poolsaare idarannikul. Küla on mere ja metsa vahel paiknev pikk ja kitsas asustusala – idas külgneb asula Muuga lahega, põhjas Leppneeme ja lõunas Randvere külaga. Läänes ulatub küla keskosa ligi kilomeetri jagu poolsaare siseossa. Viimsi poolsaare metsane siseala eraldab läänes Tammneemet Lubja külast. 
Külavanem on 2005. aastast Raivo Kaare. Tammneemes tegutseb Tammneeme külaselts. Tammneemes asub Tammneeme paljand, Tiirukivi ja Leppneeme-Tammneeme maastikukaitseala. 
Ajalugu.
Esimesed märgid inimtegevusest Tammneemel pärinevad nooremast pronksiajast: 1898. aastal leiti Kalda talu rabapõllu kündmisel kivikirves. Kirjalikult mainitakse 1491. aastal Maardu mõisa müügidokumentides Iversbacki küla, mille asukoht jäi arvatavasti Tammneeme keskossa. Esimesed elanikud võisid olla rannarootslased, alates 16. sajandi keskpaigast lisandusid eestlased. Rannarootslaste küla nimi oli Turisnäs (1376 Thurnes või Thusnes).
Tammneeme nime sarnast kuju Tammonimi mainitakse 1682. aastal paralleelselt kohanimega Iversback.
Kuni 1891. aastani kuulus Tammneeme Maardu valla alla, seejärel liideti Nehatu vallaga ja tekkis Iru vald. 1919. aastal liideti Tammneeme Viimsi vallaga. Nõukogude perioodil kuulus Tammneeme Viimsi külanõukokku, 1990. aastast jälle Viimsi valda.
Varasema kaluriküla üksikud kalurid sundkollektiviseeriti 1940. aastate teisel poolel, mil Tammneeme ja Randvere kalurid koondati artelli Randlane. 1950. aastal liideti neli Viimsi artelli üheks S. M. Kirovi nimeliseks kalurikolhoosiks. Nõukogude perioodil tegutses Tammneeme sadam ja kala vastuvõtupunkt, mis suleti 1968. aastal – pärast sadama sulgemist hakkas ka küla seni põhitegevuseks olnud kalastustegevus hääbuma. 2000. aastatel on sadama kohal mänguväljak ja jaanituleplats, samas toimuvad ka külakoosolekud.
18. sajandi lõpuaastatel elas külas ligi 50 inimest, 19. sajandi keskpaigaks oli elanike arv ligikaudu 70.1975. aastal oli külas 121 elanikku ja selles asus filmistuudio Tallinnfilm nukufilmipaviljon. Küla 2000. aastate kuju on mõjutanud 1960.–1970.aastate suvila- ja aianduskooperatiivid, 2000. aastatel on piirkond kujunenud püsivaks elupiirkonnaks.
Äigrumäe

Äigrumäe on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Cork

Cork (iiri keeles Corcaigh, tuleneb sõnast "corcach", mis tähendab 'soo') on linn Iirimaal Lee jõe suudmes, Munsteri provintsi suurim linn ja Corki krahvkonna halduskeskus. 2022. aasta rahvaloenduse andmetel elas Corkis 224 004 inimest. Rahvaarvult on see Iirimaa teine ja Iirimaa saare suuruselt kolmas linn.
Corki linn rajati 6. sajandil kloostriasulana, mida laiendasid umbes 915. aastal sinna saabunud viikingid. Linnaõigused andis Corkile 1185. aastal prints John Maata. Keskajal oli Cork täielikult müüriga ümbritsetud ning keskaegse linna jälgi on tänapäeval näha South Main Streeti ja North Main Streeti ümbruses. Cork sai oma toetuse eest Yorki dünastiale Rooside sõjas hüüdnime "mässuliste linn" ("The Rebel City"). Kohalikud kutsuvad Corki vahel ka "tõeliseks pealinnaks", viidates linna vastuseisule Anglo-Iiri lepingule Iiri kodusõja ajal.
Linn oli 2005. aastal Euroopa kultuuripealinn.
Metsakasti

Metsakasti on küla Harju maakonnas Viimsi vallas. 
Rahvastikuregistri andmetel on Metsakasti külas 579 elanikku (seisuga 01.10.2015).
Lubja

Lubja on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Külas asub kultuuri- ja hariduskeskus Viimsi Artium.
Lubja mäel asub Viimsi ülemine tuletorn.
Haabneeme ja Lubja küla ühendab Põhjakonna trepp.
Külas asus 1939. aastal kaitse alla võetud Tädu kuusk, mis oli tuntud selle poolest, et kasvas kivi otsas.
Leppneeme

Leppneeme on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Külas asub Leppneeme sadam.
Laiaküla

Laiaküla on küla Harju maakonnas Viimsi vallas.
Küla piirneb põhjas ja idas Maardu linnaga, lõunas Iru külaga ja läänes Tallinna Laiaküla asumiga.
Külas asus varem puukool. Tänapäeval on pool endise puukooli alast täis ehitatud.
Kelvingi

Kelvingi on küla Harju maakonnas Viimsi vallas, see asub Rohuneeme ja Leppneeme küla vahel. 
Kelvingi küla asutati 1993. aastal endise Nõukogude Liidu sõjaväe lasketiiru alale, millest tuleneb ka küla ristkülikukujuline plaan. Külas on väike sadam, lasteaed ja külaseltsi maja (endine lasketiiru hoone). 2011. aastal elas asulas 518 inimest. 
Küla ümbritseb kolmest küljest mets ja ühest küljest piirneb küla merega. Sadamas on ruumi ligi 56 väikelaevale. 
Nime päritolu.
Kelvingi nimi on tuletis rannast poole kilomeetri kaugusel asunud saare rootsipärasest nimetusest: Kellynckholmi saart on mainitud 1497. aastal seoses Maardu ja Viimsi mõisate vahelise piiri mahamärkimisega. 200 aastat hiljem valminud rootsiaegsele kaardile on joonistatud Kelli Kori Sahr. 19. sajandi keskpaiku veeti aga saare pinnas Tallinna sõjasadama ehituseks ja saare asukohta tähistavad nüüd üksikud suured kivid ja veealused karid.
Tunnustus.
2005. aastal võitis Kelvingi Harjumaa Omavalitsuse Liidu "Ilusa küla" konkursil esikoha, aasta hiljem sai presidendi tunnustuse "Kauni kodu" konkursil, 2017. aastal valiti see kõige iseseisvamaks külaks.
Haabneeme

Haabneeme on alevik Harju maakonnas Viimsi vallas, umbes 9 km Tallinna kesklinnast, Tallinna lahe idakaldal.
Haabneeme on elanike arvult (5634 elanikku 2011. aasta rahvaloenduse andmetel) Viimsi valla suurim asula. 2021. aasta rahvaloenduse järgi elas seal 7265 inimest, millega see on suurima elanike arvuga alevik Eestis.
Haabneemet on esmamainitud 1271. aastal nimega "Apones". XVII sajandi algusest pärinevad esimesed andmed Haabneeme (saksa "Habbinem") mõisa kohta. 1763. aastal müüs Fabian von Tiesenhausen Haabneeme mõisa koos Lubja mõisaga krahv Karl Magnus von Stenbockile, kes oli ka naabruses asuva Viimsi mõisa omanik. Sellest ajast alates olid Haabneeme, Lubja ja Viimsi mõisal samad omanikud, mistõttu mõisasüdamena kasutati ainult Viimsit, Haabneeme ja Lubja jäid kõrvalmõisateks.
Asulast jäävad lõunasse Miiduranna ja Viimsi, itta Lubja ja põhja Pringi.
Asulat läbib põhja–lõunasuunaliselt Viimsi–Rohuneeme tee ja selle edelanurka läbib Tallinna–Viimsi–Randvere tee. Haabneeme aedlinn, mis paikneb mõlemal pool Rohuneeme maanteed, tekkis 1960. aastatel. Aedlinnast idas paiknes S. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi keskus. Aedlinna territooriumile jääb Viimsi alumine tulepaak.
Haabneemes asuvad Viimsi Kool, Haabneeme Kool ja Viimsi Raamatukogu. Seal tegutsevad veel näiteks Viimsi haigla ja SPA Viimsi Tervis. Asula lõunaosas paikneb Viimsi staadion.
Asulani ulatub Haabneeme klindiastangu maastikukaitseala ja mere ääres asub kaitsealune Viimsi sanglepik.
Tänavad.
Alevikus asuvad 2025. aasta seisuga järgmised tänavad:
Viimsi

Viimsi () on alevik Harju maakonnas, Viimsi valla keskus.
Kihmla

Kihmla on küla Harju maakonnas Anija vallas. 
Kihmla küla nimi oli kunagi hoopis Uusküla. 
Kihmla küla piirneb ühel pool Parilaga, kus asub Parila rongipeatus ning seal peatuvad ainult Tallinna–Aegviidu liinil sõitvad rongid. Sellel küla poolel on ka metsa sees Kihmla soo. Kohalikud elanikud teavad rääkida legendi, et sohu on peidetud teise maailmasõja ajal suur tank.
Teisel pool piirneb Kihmla küla Salumäe külaga. Kihmla ja Salumäe küla piiril asub kahe küla külaplats, kus aeg-ajalt tähistatakse koos külaelanikega erinevaid tähtpäevi. Sinna on asetatud mälestuskivi seal tegutsenud Harju-Jaani kihelkonnakooli auks.
Ajalugu.
Kihmla ja Salumäe külaplatsi juures asus aastatel 1874–1885 Harju-Jaani kihelkonnakool. Koolimaja oli 1866. aastal ehitatud kivist elamu. Kihelkonnakooli asutamise algatas Anija mõisniku poeg, noor parun Rudolf Ungern-Sternberg. Ainuke õpetaja koolis oli Raasiku köstrikooli viimane koolmeister Carl Gustav Reinwald, sest Raasiku köstrikool oli lõpetanud tegevuse ja nii ta suunduski edasi kihelkonnakooli. Kooli pidulikust avamisest kajastati sellest tollel ajal ka Eesti Postimehes. Kohale tulid veel Anija, Kiviloo ja Raasiku mõisnikud ja kirikuõpetaja. 
Õppimine oli kihelkonnakoolis tasuline, maksta tuli viis rubla aastas. Õpetati rehkendamist, laulmist, geograafiat, usuõpetust, vene ja saksa keelt. Õpilased elasid koolis ja õppetöö kestis septembrist juuni lõpuni. Esimesel aastal õppis seal seitse poissi ja kaheksa tüdrukut, kuid järgnevatel aastatel enam tüdrukuid selles koolis teadmata põhjustel ei õppinud. 1879. aastal õppis koolis 27 poissi, mis oli kõige suurem arv ning viimasel, 1885. aastal oli koolis 10 poissi. Kool lõpetas tegevuse, sest Aruküla vene õigeusu kihelkonnakool saavutas suurema populaarsuse.
Algselt jäi koolimaja köstri eluasemeks edasi, kuid 1906. aastal ta seal enam ei elanud, vaid kolis oma majja Kure tallu Haljava külas. 1907. aastal lasi kirikuõpetaja G. Steinfeldt köstrimaja remontida, et seal saaks uus köster elama tulla. Köstrimajas elati kuni 1940. aastate lõpuni, kui lahkusid viimased elanikud ning 1950. aastate keskel hooneid enam ei olnud.
Kuusemäe

Kuusemäe on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Linnakse

Linnakse on küla Harju maakonnas Anija vallas.
1977. aastal liideti Linnakse külaga Kaiesoo.
TM-34

TM-34 oli Eesti tankitõrjemiin. Seda toodeti alates 1934. aastast.
TM-37

TM-37 oli Eesti tankitõrjemiin. Miini tootmist alustati 1937. aastal ja see oli edasiarendus TM-34-st.
SK-39

SK-39 oli Eesti sõjaväe seljakott, mis võeti kasutusele 1939. aastal.
Looküla

Looküla on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Paasiku

Paasiku on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Ajalooline Paasiku küla asus praeguse Paasiku mõisasüdame lähikonnas Kehra–Kihmla–Raasiku (Kehra–Kihmla–Parila) tee äärtes. Kui Jägala mõisa omanik eraldas 1858 Paasiku ümbruse maad eraldiseisvaks rüütlimõisaks, rajati varasema küla asupaika mõisakeskus ning küla siirdati kilomeetri jagu edelasse teisele poole praegust Tallinna–Narva raudteed. Praeguse Paasiku küla moodustavad kunagine mõisakeskus ning sellest pärast 1919. aasta maareformi eraldatud asundustalud; teisel pool raudteed asunud ajalooline Paasiku küla kannab tänapäeval Salumetsa küla nime.
Paasiku mõisa puidust ühekorruseline peahoone lagunes ja varises 1950.–1960. aastatel. Alles on vaid kõrvalhooneid ja mõisapark.
Vikipalu

Vikipalu on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Küla territoorium hõlmab suure osa Kehra ja Aegviidu vahelisest maa-alast. Küla piirid ulatuvad Tallinna–Tapa raudteest Jägala–Käravete maanteeni. Küla mõõtmed põhjast lõunasse on ligikaudu 8,5 km ning läänest itta 10,5 km.
Alates mai lõpust 2009 kannab Vikipalu raudteepeatus taas Lahinguvälja nime. Nime vahetamisel viidati ajaloolise eestipärase nime taastamisele.
Partsaare

Partsaare on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Pillapalu

Pillapalu on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Küla sai alguse 1930. aastatel, mil Piibe maantee äärde kunagise samanimelise maanteekõrtsikoha asemele rajati põlismetsade sisse riigi poolt asundus: üle 40 talu ja koolimaja. Kõik hooned ehitati enam-vähem sama projekti järgi, mille koostas Erika Nõva.
Pillapalu küla on väga suure pindalaga. See on moodustatud asustuskeskusena toimivast endisest Pillapalu külast, selle naabruses asuvatest Apuparra ja Rekka külast ning praeguse Anija valla piiresse jäänud Nõukogude armee polügooni alal asunud küladest: Kõrveveski, suurem osa Koitjärvet, Lepsilla, Nahe, Pruunakõrve, suurem osa Koolme küla. Sellise komplekteerimise tulemusena on praegu Pillapalu küla territoorium pikkuselt kolmas Eestis – 20,87 km Vainupea ja sarnaselt moodustatud naaberküla Koitjärve järel.
Küla idaosa paikneb Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala maadel. Selle territooriumile jääb muuhulgas mitu raba, olulisemad neist on Koitjärve raba, Püüsaare raba, Riistakõrve raba ja Salu raba. Küla alal Koitjärve rabas asub Pillapalu Kivijärv. Teised olulisemad järved on Koitjärv, Venejärv, Venemäe Mustjärv, Sillaotsa järved, Elsejärv, Rohusaare Mustjärv, Harakajärv, Änni järv ja Änni Linajärv. Koitjärve rabas on mitu suuremat laugasjärve.
Pillapalu asundusse sai preemiatalu (Kungla nr A-94) Berliini olümpiamängude võitja Kristjan Palusalu.
Praegusel Pillapalu alal Kulli metsatalus elas Kulli Jüri, oluline Vennastekoguduste liikumise tegelane 18. sajandi lõpus.
Pikva

Pikva on küla Harju maakonnas Anija vallas.
Külas asuvad looduskaitse alla võetud Kruusiaugu kivid.
Kiiu

Kiiu on alevik Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Kiiu (esmamainitud 1241. aastal, "Kithę"), mille alla kuulus vanasti ka lähedal asuv Allika küla, oli suuruselt teine küla Kuusalu piirkonnas. Kiiu küla oli 13. sajandil Taani hindamisraamatu andmetel üle keskmise suurusega, 30 adramaad. Kiiu keskuse moodustavad Kiiu mõis ajaloolise Kiiu vasallilinnuse ja mõisapargiga. Kiiu mõisa on esimest korda mainitud 1348. aastal ("Kida in Kirchspiel Kusal").
Kuni 2005. aastani oli Kiiu küla. Kuusalu valla ja Loksa valla ühinemisel muudeti Kiiu alevikuks. Selle põhjus oli, et kahe valla ühinemisel oleks tekkinud ühte valda Kolga küla ja Kolgaküla; säärase segaduse ärahoidmiseks muudeti Kolga küla (501 elanikku) ja Kiiu küla (kui Kolgast veelgi suurem asula) alevikeks. Kuni selle ajani oli Kiiu olnud Eesti kõige suurem küla. Kiiu aleviku pindala on 8,9 km³.
Kiiu mõisahoones asuvad Kuusalu vallavolikogu ja vallavalitsus. Kiius on veel mitu ettevõtet ja organisatsiooni.
2007. aasta jaanuaris avati Kiius ettevõttele WeeRec kuuluv elektri- ja elektroonikajäätmete käitlustehas.
Kiius on sündinud afrikanist Leonhard Blumer (1878–1938).
Borrby

Borrby ("`borbi", rootsi "`borrbü", kohalikus pruugis "Borrbe") on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1526 nime "Borchbue", aastal 1565 "Boorby", aastal 1590 "Borby" ja aastal 1598 "Borgby". Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Borbi. Rootsi kohanimedes tähendab sõna "borg" linnust, kantsi või mõnd kaitseotstarbelist looduslikku moodustist. Küla nimi on sellest moodustunud häälikuarengu "borg › borr" tagajärjel.
Carl Russwurm poolt kirja pandud vana pärimuse kohaselt kirjutab olid Vormsi esimesed asukad näljahäda sunnil tulnud Soomest rootsikeelselt Uusimaalt: Kyrkslättist, Borgåst ja Saxbyst. Nad olevat esimesena asustanud saare lääneosa ja toonud nimed kodumaalt kaasa. Need nimed ongi Vormsil Kersleti, Borrby ja Saxby kujul säilinud. 
Borrby oli enne rannarootslaste lahkumist Vormsi kõige suurem küla. 1944. aastal põgenes Borrby küla 335 elanikust 328 Rootsi. Tänapäeval ei ela külas ühtegi inimest, kes oleks sõjaeelsete elanike järglane või otsene identiteedi kandja. Ka suurem osa küla endisest hoonestusest (sh 14 tuulikut) on hävinud.
Külas leidub veel ilusaid maakivimüüre, endiste lautade ja tallide jäänuseid. Borrby küla huvitavamaid pärandkultuuri objekte on Dombackan (tuulikute asemed), palvemaja ja kooli ase, masinahoone, milles oli rehepeksumasin, ja küla viimane sepikoda ning Kabelimägi, kus kunagi põletati lupja ja tõrva. Külas asub kaitse alla võetud rabakivi Smen. Borrbysse jääb ka osa Vormsi maastikukaitsealast.
Diby

Diby ("diibi", rootsi "`diibü", kohalikus pruugis "Dibe (diibe)") on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1540 nime "Důderbw", aastal 1564 "Duyderbuy", aastal 1565 "Dödderby" Aastal 1567 nimetati küla "dorp tho Dudder", Aastal 1613 kasutati nimekuju "Dudderby", aastal 1627 aga "Dyby". Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Diibi.
Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna "by" küla. Nime algusosa tuleneb rootsi uurijate arvates vanarootsi sõnast "dudher" või "dudhre" , mille tähendus oleks aeglaselt voolav vesi, soine maa. Taolist sõna tuntakse tänapäeva Rootsis küll ainult kohanimedes, ent võib siiski oletada, et sõna on olnud kasutusel ka Vormsisse ümber asunute kõnepruugi. Küla on arvatavasti nime saanud selle põhjaküljel asuva Dibyträsketi soo järgi, millele viitab ka vana nimekuju dorp tho Dudder.
Külas on Diby bussipeatus.
Dibysse jääb osa Vormsi maastikukaitsealast.
Fällarna

Fällarna on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1637 nime "Fellen", aastal 1651 "Fäll-Engen", aastal 1667 "Fællengien" ja aastal 1741 "Fällana". Kirjakeeles on kasutusel olnud ka nimekujud "Fällorna" ja "Fellana". 
Küla nimi tuleneb ilmselt kesksoovormist "fälle" või naissoovormist "fälla", mis tähistab mitmuses metsaraiet. Küla liitkujuline nimi "Fäll-Engen" lubab nime mõista ka kui raieniitu. Nimi võis tekkida sellest, et naabruses asuva Suuremõisa (aastail 1977–1997 oli Fällarna ametlikult ka Suuremõisa osa) rahvas käis seal küttepuid varumas.
Förby

Förby ("förbi", rootsi "`föörbü", kohalikus pruugis "Ferbe (`feerbe)") on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.
Küla kohta kasutati 1540. aastal nime "Voerbuͤ", 1590. aastal "Före By", 1595. aastal "Föör by", 1637. aastal aga nimekujusid "Vorby" ja "Födherby". Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Förbi. 
Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna "by" küla. Algusosa päritolu kohta on mitu versiooni. Ühe kohaselt tuleneb esiosa kas rootsi eessõnas "för(e)" või saksa vastavast sõna "vor(der)" ehk eespoolne, mis viitaks küla asukohale Vormsi läänerannikul. Teine seletus on rootsi omadussõna "för" ehk sõidukõlblik, mis viitaks heale sadamakohale. Hilisemad uurijad on jõudnud keeleliselt usutavamale tulemusele, mille kohaselt on nime kaasa toonud ümberasujad Soome lahe rootsikeelselt põhjakaldalt, kus on kirja pandud kolm samanimelist keskaegset küla: 1540. aastal "Fföörby" või "Föreby" Särkisalo piirkonnast, 1534. aastal "Föreby" Siuntio ümbruskonnast ja aastail 1546–1553 "Föreby" või "Förby" Inkoo piirkonnast. Turu toomkiriku nn mustas raamatus on ka veel sissekanne 1329. aastast, milles mainitakse Särkisalo naabervallast Olle Före nimelist maaomanikku. Lisanimi Före võib sel juhul olla moodustatud rootsi omadussõnast "för", mis tähendab tervet, reibast, tugevat.
Külas on Förby bussipeatus.
Küla territooriumile jääb Harilaid, saar Hari kurgus, mis kuulub Väinamere hoiualasse. Förby kaguossa jääb endine Suuremõisa asunduspiirkond Bynäs.