La gazzetta

"La gazzetta" (itaalia keeles "Ajaleht") on Gioachino Rossini koomiline ooper ("opera buffa") kahes vaatuses Giuseppe Palomba ja Andrea Tottola libretole Carlo Goldoni "Il matrimonio per concorso" (1763) järgi. Esmaettekanne toimus 26. septembril 1816 Napoli Teatro dei Fiorentinis. 
Ajalugu.
Rossini oli seni Napoli teatrite jaoks komponeerinud peamiselt tõsiseid oopereid. Pärast "Elisabetta, regina d'Inghilterra" edu Napoli Teatro San Carlos 1815. aasta sügisel, tellis tollal nelja Napoli teatrit juhtinud impressaario Domenico Barbaia Rossinilt koomilise ooperi kevadhooaja avamiseks lihavõttepühade ajal Teatro dei Fiorentinis. Seda teatrit peeti "opera buffa" Napoli erivormi sünnikohaks. 
Rossini saabumine Napolisse venis. Ta jõudis sinna Roomast alles märtsis 1816 ning komponeeris kõigepealt kuningliku pulmakantaadi "Le nozze di" – "Teti e di Peleo" ja alustas alles juunis tööd uue ooperi kallal. Barbaia nõudis, et ooper oleks valmis sügishooaja avamiseks 26. septembril. Tähtaeg pressis peale. Proovid juba käisid, kuid Rossini alles lõpetas orkestreerimist. Pealegi häiris Rossinit, et libretist Palomba, kes oli hästi kursis Napoli publiku kõrgete nõudmistega, püüdis neile meeldida ning kasutas Don Pomponio rolli tekstis napoli dialekti. Seetõttu olid publikul teose suhtes eriti suured ootused. Ajapuuduses ei jäänud Rossinil muud üle, kui laenata muusikanumbreid oma teistest teostest. Nii sisaldabki "La Gazzetta" kaheksa muusikanumbrit või nende elemente Rossini varasematest ooperitest "La pietra del paragone", "Torvaldo e Dorliska", "La scala di seta", "Il barbiere di Siviglia" ja "Il turco in Italia", ehk teostest, mida Napolis veel esitatud polnud. Nii avamängu kui ka mõnda lugu kasutas Rossini hiljem aga palju edukamas "La Cenerentolas".
Ooperi esietendus oli menukas ja tuli Teatro dei Fiorentinis ettekandmisele 21 korda. Ajakirjandus aga kritiseeris, et tegemist on vulgaarse libretoga ning muusika pidavat olema nõrk. Solistid said kiita. Hiljem kinnitasid kriitikud, et teos kukkus hoopiski läbi.
Napoli dialekti pärast seda mujal Itaalias (va Palermos 1828) ja Euroopas ei esitatud. 20. sajandil on "La Gazzetta" leidnud ettekandmist Pesaros Rossini festivalil (2001, 2015), Wildbadis (2007), Bostoni New Englandi konservatooriumis (2013) ja Liège'is (2014).
Ooper on erinevate solistide koosseisudega helisalvestatud 1987., 2001., 2005., 2007. ja 2016. aastal.
Süžee.
Tegevus toimub Pariisis Filippo võõrastemajas. Sündmuste toimumise aeg on määramata. Ambitsioonikas ja kelmikas Napoli aadlik don Pomponio paneb kohalikku ajalehte "La Gazzetta" teate, et otsib oma tütrele Lisettale meest. Lisette on küll flirtimishimuline, kuid armastab kohalikku võõrastemaja omanikku Filippot. Sinna hotelli peavad ajalehekuulutuse järgi tulema ka pretendendid don Pomponio väimehe kohale. Samas hotellis, kus Filippo ja Lisette aega veedavad, saabub ka varakas, kuid saamatu Alberto, et leida endale abikaasat. Hotelli tuleb ka don Anselmo oma tütre Doralicega. Doralicele heidab silma liiderlik elumees Monsù Traversen. Seal on ka aina ringi sagiv madama la Rose, kes pingutab kõigest väest, et armutehingutes otsi kokku sõlmida, kuid pidevalt võimalikult palju segadusi tekitada. Järgneb rida arusaamatusi, intriige, duelle, hullumeelsushoogusid ja salakavalaid intriige. Lõpuks asetub kõik oma rööbastele. Lisette abiellub Filippoga ja Anselmo saab Doralice.