tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Väino Sammelselg

Väino Sammelselg (sündinud 13. novembril 1949 Tallinnas) on eesti füüsik, keemik ja materjaliteadlane. Ta on Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia professor ja anorgaanilise keemia õppetooli juhataja.
Elulugu.
Väino Sammelselg on teenistuja poeg. Ta on lõpetanud 1968. aastal Kohtla-Järve Keemiatehnikumi ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1981–1985 kaugõppes aspirant Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI) juures. Füüsika-matemaatikakandidaat (1989, FI), väitekiri "Электронно-зондовые исследования твердых растворов AIGaAsSb и создание на их основе гетероэпитаксиальных структур".
Täiendas end 1976 röntgen-mikroanalüüsi alal Leningradi A. F. Joffe nimelises Füüsika-Tehnoloogia Instituudis, 1987 läbivalgustava elektronmikroskoopia alal Moskva Riikliku Haruldaste Muldmetallide Instituudis, 1993 aatomijõu- ja tunnelmikroskoopias Helsingi Tehnikaülikoolis, 1994 Åbo Akadeemias, 1996 Lundi Ülikoolis.
Oli 1972–1973 Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika kateedri laborant, 1975–1990 FI pooljuhtide füüsika labori ja kiletehnoloogia töörühma insener, vaneminsener, rühmajuht ja teadur, 1990–2003 FI kiletehnoloogia töörühma vanemteadur, 1997–2002 ka korduvalt (lühiajaliselt) Helsingi Tehnikaülikooli külalisteadur, 2003– Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia professor, õppetooli juhataja. Pidanud 1992. aastast Tartu Ülikoolis loengukursusi pinna mikroskoopiast, füüsikalise analüüsi meetoditest, tahkise keemiast, tahkispinna omadustest jm.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: tahkiste, polümeersete ja bioorgaaniliste (üli)õhukeste kilede ja -struktuuride mikroskoopia ja lokaalne spektroskoopiline analüüs, nende kilede baasil loodud hetero- ja hübriidstruktuuride tehnoloogia.
Juurutanud esimesena Eestis skaneeriva elektronmikroskoopia ja elektronsond-mikroanalüüsi meetodid, uurinud viimase meetodi lokaalsuse probleeme ning täiustanud õhukeste kilede ja heterostruktuuride elementse koostise analüüsi ning struktuuridefektide uurimise metoodikaid. Võtnud esimesena Eestis kasutusele teravikmikroskoopia tahkispinna, oksiid- ja polümeerkilede nanotasemel karakteriseerimiseks. Juurutanud metoodikad üliõhukeste kilede ja siirdekihtide uurimiseks sünkrotronkiirgusergastusega fotoelektronspektroskoopia ja -mikroskoopia abil. Tähtsamateks uurimis- ja rakendustulemusteks on mitmete mikroskoopia, spektroskoopia ja füüsikaliste mikroanalüüsi meetodite arendamine ja kombineeritud rakendamine (üli)õhukeste kilede lokaalsete füüsikaliste ja keemiliste omaduste määramiseks, ka oksiid- ja polümeerkilede kasvu algfaasi ja edasise kasvu iseloomustamiseks ja selle abil kiletehnoloogiate arendamisele kaasaaitamine ning eriomadustega seadiste (pooljuhtlaserid, valgusdioodid, gaasisensorid) ning funktsionaalsete pindade ja katete (korrosioonivastased katted) väljatöötamisel osalemine. Mitme rahvusvahelise projekti täitja ja juht.
Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige ja Euroopa Mikrosondanalüüsi Seltsi (EMAS) liige.
Üle 200 teaduspublikatsiooni, 3 autoritunnistust (kaasautor).
Jaak Sammet

Jaak Sammet (8. juuli 1940 Tallinn – 19. aprill 2014 Lihula) oli eesti ajaloolane.
Elulugu.
Jaak Sammet oli konstaabel Alfred Sammeti ja eesti keele ja kirjanduse õpetaja Linda-Armilda poeg, jazzpianist Rein Sammeti noorem vend. Kasvas üles Kullamaal.
Lõpetas 1959 Tallinna Kalandustehnikumi, 1970 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna kaugõppes. 1959–1962 ajateenija Nõukogude armees, 1963–1976 töötas kalamajanduses, 1976–1979 oli Kirovi-nimelise Näidiskalurikolhoosi muuseumi (Viimsi Koduloomuuseum) juhataja, 1979. aastast 2000. aastate lõpuni Eesti Meremuuseumis kõigepealt teadusdirektor, hiljem asedirektor. Oli osa meeskonnast, mis 1988. aastal tõi jäämurdja Suure Tõllu tagasi Eestisse.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti merenduse ajalugu. Töid kalamajanduse, laevanduse, merejõudude ajaloost, ka Eesti-Soome suhete merenduslikest aspektidest ning museoloogiast. 3 Eesti ja 1 Soome merendusajaloolise dokumentaalfilmi teksti autor, ajalookonsultant. Eesti Meremuuseumi Toimetiste (1–4) toimetaja. Eesti mereterminoloogia komisjoni liige, Eesti Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi asutajaliige. Üle 30 teaduspublikatsiooni, arvukalt aineartikleid.
Georg Samolevski

Georg Samolevski (25. oktoober 1922 Krivoje Ozero rajoon, Podolski kubermang, Ukraina – 11. märts 1982 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Georg Samolevski ema (hiidlanna, Eesti-Rootsi perekonnast) töötas Tallinna kalevivabrikus Rauaniit riide prakeerijana, isa (ukrainlane) töötas Tallinna sadamas diiselmootorite motoristina.
Lõpetas 1939 Tallinna Linna Vene Gümnaasiumi, 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektriinsenerina, 1956 Leningradi Elektrotehnika Instituudis aspirantuuri, tehnikakandidaat (1957, samas), väitekiri käsitles laeva elektriseadmeid. Oli 1957–1958 TPI elektrimasinate kateedri ja elektrotehnika aluste kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1958–1982 dotsent, ühtlasi 1958–1965 energeetikateaduskonna dekaan, 1965–1968 elektrotehnikateaduskonna dekaan ja 1972–1977 elektrimasinate kateedri ning elektrotehnika aluste kateedri juhataja. Õpetas elektrimasinate ja eritüüpi elektrimasinate kursusi; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: permanentmagnetitega elektrimasinad. Korraldas elektrimasinate uurimist. 31 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus.
Hermann Claudius Samson von Himmelstiern

Hermann Claudius Samson von Himmelstiern (29. september 1826 Olustvere mõis, Viljandimaa – 20. jaanuar 1908 Tartu) oli Eesti baltisaksa poliitikategelane ja publitsist.
Elulugu.
Hermann Claudius Samson Von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.
Õppis aastatel 1845–1849 Tartu Ülikoolis loodusteadust, lõpetas . Jätkas õpinguid Saksamaal ja 1850–1853 Pariisis, kus omandas tsiviil- (ehitus-) inseneri kutse. 
Ta oli aastatel 1853–1860 Peterburis tapeedivabriku direktor, 1860. aastast Urvaste mõisa omanik, ühtlasi 1868–1872 Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi (LÜÖS) sekretär ja LÜÖS-i nädalakirja Baltisches Wochenschrift für Landwirtschaft, Geverbfleisses und Handel toimetaja, osales mitme seltsi (Liivimaa Tööstuse Edendamise Selts jm) tegevuses, samuti Tartu–Riia ja Tartu–Tapa raudteeliini ehitamisel. 
Ta oli tuntud Tartu sakslaste organiseerija ja poliitika juht (mh 1878 ja 1882 toimunud Tartu linnavalimistel saksa valijate komitee juhataja).
Teadustöö.
Töid tsaarivalitsuse ja Liivimaa rüütelkonna põllumajandus- ja maapoliitikast, maaõigusest ja -omandist Liivi- ja Eestimaal. 
Tema aastatel 1878–1879 avaldatud tööd Liivimaa poliitika probleemidest põhjustasid baltisaksa ringkondades elava poleemika. Väljaastumisega Eesti Aleksandrikooli asutamise kavatsuse vastu (soovitas selle asemel asutada põllutöökooli) kaasnenud poleemika andis vastupidise tulemuse, tuues kaasa idee laialdase arutamise ja tutvustamise.
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern

Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern (27. juuni 1778 Urvaste mõis Urvaste kihelkond Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 26. november 1858 Urvaste Urvaste kihelkond Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eesti jurist ja Liivimaa aadli liberaalse rühmituse juhte.
Elulugu.
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern oli Liivimaa maamarssal 1803–1806 ja Liivimaa maanõunik 1805–1812, Urvaste, Palupera ja Tilsi mõisnikniku, Carl Gustav von Samson-Himmelstjerna (1750–1825) poeg.
Õppis 1796–1798 Leipzigi Ülikoolis õigusteadust ja filosoofiat. Oli 1798 Liivimaa rüütelkonna kantseleis konsultant, 1802–1807 Liivimaa rüütelkonna notar ja Liivimaa ülemkonsistooriumi assessor, 1808–18 Tartu-Võru kaksikkihelkonna maakohtunik ja majanduskomissar, 1818–1827 Tartu, hiljem Pärnu kreisi kreisisaadik, ühtlasi 1824–34 Liivimaa õuekohtu asepresident, 1827–1851 Liivimaa maapäeva liige.
Töötas 1819 kohalike seaduste kodifitseerimiskomisjonis ja 1829–1840 Keiserliku Kantselei II Balti õiguse kodifitseerimise alal. Osales 1804. aasta Liivimaa talurahvaseaduse koostamisel, tõstatas 1818 Liivimaa talurahva isiklikust orjusest vabastamise küsimuse, võttis osa 1819. ja 1849. aasta talurahvaseaduste ettevalmistamisest ning etendas määravat osa Balti provintsiaalseadustiku kodifitseerimisel. Tartu Ülikooli auliige (1852).
Aastatel 1843–51 Liivimaa luteri kiriku konsistooriumi ilmalik president, 1849–1855 Liivimaa õuekohtu liige, 1851–1856 Liivimaa õuekohtu president.
Woldemar Samson von Himmelstiern

Woldemar Samson von Himmelstiern (ka Himmelstjern, Himmelstjerna; 23. juuni 1812 Liivimaa – 1893 Tallinn) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Woldemar Samson Von Himmelstiern oli baltisakslane.
Ta õppis aastatel 1829–1832 Tartu Ülikoolis meditsiiniõigust, 1832–1836 Saksamaal arstiteadust, meditsiinidoktor (1838, TÜ), väitekiri "Melemata quaedam de forcipe obotetrica" (Dorpat, 1838). Oli aastatel 1839–1842 Moskva linnahaigla arst, 1843–1856 Meditsiinikirurgia Akadeemia adjunktprofessor, ühtlasi Moskva leidlastekodu arst, 1856–1881 Tallinnas arst.
Henrik Sandblad

Henrik Sandblad (22. oktoober 1912 Göteborg – 6. juuli 1991 Göteborg) oli rootsi idee- ja teadusajaloolane.
Õppis Göteborgi Ülikoolis, "cand. phil." (1934), "lic. phil." (1939), "dr. phil." (1942, Göteborgi Ülikool), väitekiri "De eskatologiska förestallningama i Sverige under reformation och motreformation". Oli aastast 1942 Göteborgi Ülikooli dotsent ning 1966–79 idee- ja teadusajaloo professor, aastast 1979 pensionil. 
Teadustöö.
1940. aastail avaldas kaks põhjapaneva tähtsusega uurimust Koperniku ja Galilei tööde vastuvõtust Rootsis. Eesti kultuuriloo jaoks on olulise tähendusega uurimus Tartu Ülikooli ajaloo kõige varasemast perioodist (1632–56), milles käsitletakse kõigi sel ajal ülikoolis töötanud professorite teadustegevust. 1985 avaldas ka monograafia olümpialiikumise ajaloost.
Enel Sander

Enel Sander (1976. aastani Enel Jaanits; 24. märts 1953 Tartu – 18. oktoober 2015 Tallinn) oli eesti botaanik ja lihhenoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna, aastatel 1999–2004 oli EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudi doktorant. 
Töötas 1976–2005 Tallinna Botaanikaaias (2005. aastast kodune).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lihhenoloogia, bio(lihheno- ja brüo-)indikatsioon. Inventeerinud Eesti parkide viie kodumaise puuliigi (jalakas, pärn, saar, tamm, vaher) lihhenofloorat. Osalenud rahvusvahelistes projektis Athmospheric heavy metal deposition in Europe. 39 teaduspublikatsiooni, aimeartikleid.
Isiklikku.
Enel Sander oli Lembit Jaanitsa tütar, Kaarel Jaanitsa õde, Heldur Sanderi abikaasa ja Kristjan Sanderi ema.
Andreas Sandhagen

Andreas Sandhagen (ka: , juuni 1612 Nordhausen, Tüüringi – 1657 Tallinn) oli Eesti ajaloolane ja politoloog.
Elulugu.
Andreas Sandhagen oli sakslane.
Ta õppis aastast 1623 Leipzigi Ülikoolis, siis Helmstedti ja Greifswaldi (1634) ning Königsbergi Ülikoolis (aastast 1637). Tartu Ülikooli immatrikuleeriti ta 1639. aastal. Oli aastatel 1639–1642 Tartu Ülikooli sekretär, 1643–1645 ja 1649–1650 ajaloo ja poliitika professor, ühtlasi aastast 1645 Tallinnas Oleviste kiriku diakon.
Helmuth Sandström

Helmuth Sandström (sündinud 3. märtsil 1931 Pärispea küla, Kuusalu kihelkond, Harjumaa) on eesti päritolu geofüüsik ja okeanograaf.
Elulugu.
Helmuth Sandström on kaluri poeg.
Põgenes 1944 koos perekonnaga Soome kaudu Rootsi. Lõpetas 1949 Göteborgis keskkooli.
Siirdus 1950 Kanadasse. Lõpetas 1957 Toronto Ülikooli füüsika alal, "M.A." (geofüüsika, 1958, samas), väitekiri ""Geophysical methods in glaciology". "Ph.D." (okeanograafia, 1966, California Ülikool, San Diego), väitekiri "The importance of topography in generation and propagation of internal waves"".
Oli 1957–1958 Toronto Ülikooli füüsika abiõpetaja, 1958–1959 McGilli Ülikooli (Montreal) geofüüsik, 1951–1961 Scrippsi Okeanograafia Instituudi (La Jolla, California) ja 1964–1966 California Ülikooli (San Diego) abiteadur okeanograafias, 1961–1964 Ottawas Kaevanduste ja Tehniliste Uuringute Ministeeriumii teaduslik uurija, 1966–1994 Bedfordi Okeanograafia Instituudi (Nova Scotia) teadur, aastast 1994 emeriitteadur; ühtlasi oli 1967–1976 Dalhousie Ülikooli (Halifax, Nova Scotia) ja 1973–1974 Kieli Ülikooli mereteaduse instituudi (Saksamaa) külalisteadur.
Teadustöö.
Uurimusi okeanograafia alalt, ka Läänemere ökoloogia seisundist. American Geophysical Union'i, European Geophysical Union'i, ja liige.
Erwin Erne

Erwin Erne (hiljem ka Frank Erne; 8. jaanuar 1875 Zürich – 17. september 1954 New York) oli Šveitsi poksija. Ta oli 7-aastane, kui ta pere emigreerus USA-sse ning ta elas hiljem Buffalos ja New Yorgis.
Erne poksis novembrist 1891 kuni veebruarini 1908 elukutselisena. Ta osales kokku 54 kohtumisel ning võitis neist 31 (neist 14 nokaudiga), kaotas 6 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 16 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate maailmameister aastatel 1896–1897 ja 1899–1902.
Arto Järvinen

Arto Järvinen (sündinud 8. juunil 1979 Pirkkalas) on soome muusik, "heavy metal"'i bändi Teräsbetoni kitarrist ja taustalaulja.
Bernhard Below

Bernhard Richard Below (1611 Rostock – 15. märts 1692 Stockholm) oli saksa päritolu Rootsi arst.
Below õppis Rostocki Ülikoolis, kus kaitses ka meditsiinidoktori kraadi. Kuberner Schering Rosenhane kutsel läks ta 1639. aastal Norrköpingisse linnaarstiks. Seejärel oli ta 1645. aastast Skånes sõjaväearst ja 1647. aastast arst Rootsi saatkonnas Venemaal. 1648. aastast oli ta Rootsi kuninganna Kristiina, seejärel Karl X Gustavi, Hedvig Eleonora ja Karl XI ihuarst. Sel ajal oli ta ka Magnus Gabriel De la Gardie perearst. 1663. aastal oli ta üks Collegium medicumi asutajaist ja selle assessor.
Bernhard Below oli Tartu Ülikooli rektori ja Vene tsaaride ihuarsti Johannes Belowi vend ja Tartu Ülikooli rektori Jakob Friedrich Belowi isa.
See on 40

"See on 40" on 2012. aasta Ameerika komöödiafilm. Käsikirja kirjutas Judd Apatow, kes oli ka filmi kaaslavastaja. Filmivõtted tehti 2011. aastal, kuid film esilinastus Põhja-Ameerikas 21. detsembril 2012. 
Filmi levitab Universal Pictures.
"See on 40" sai kriitikutelt nii positiivset kui ka negatiivset tagasisidet: kiideti näitlemist, näitlejaid ning samas ka koomilisi momente ja perspektiivseid stseene, aga kritiseeriti filmi liigset pikkust ja vahepealset mõtte puudumist.
Sisu.
Film algab stseeniga, kus Debbie (Leslie Mann) ja Pete (Paul Rudd), keda esmakordselt nähti filmis "Kõht ette", on vahekorras Debbie 40. sünnipäeva puhul. Seejärel Pete avaldab, et ta võttis viagrat, mille ta oli saanud oma sõbra Barry (Rob Smigel) käest, mille peale Debbie vihastab ja nad lõpetavad. Debbie on pahane, et ta on 40, kuid eirab seda fakti siiski.
Iru jõekivi

Iru jõekivi ehk Näkikivi on kaitsealune kivi, mis asub Pirita jõeoru maastikukaitsealal Iru linnamäe taga. Kivi on järskude külgede ja katusetaolise laega kõva, hea säilivusega gneissgraniitrahn. Kivi mõõtmed on 6,0 x 3,6 x 2,7 meetrit ja ümbermõõt on 17,6 meetrit.
Legend.
Pirita jões linnuse ligidal on Näkikivi, mille juures ei tohtinud ujuda. Kes sellest keelust üle astusid, uppusid Pirita jõkke.
Harilik ingver

Harilik ingver ("Zingiber officinale") on ingveriliste sugukonda ingveri perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Hariliku ingveri looduslikuks levilaks on Lõuna-Aasia. Harilikku ingverit kasvatatakse Hiinas, Indias, Indoneesias, Sri Lankal, Austraalias, Lääne-Aafrikas ja Jamaica Barbadosel põhiliselt vürtsi- ja ravimtaimena. 
Harilik ingver on kuni 2,5 m kõrgune püsik. Risoom on harunenud ning sellest kasvavad välja vahelduvalt asetsevate lehtedega võrsed ja ka lehtedeta õisikuvarred. Kollakaspunased õied asetsevad tihedas õisikus. Lõhnavat (sisaldab eeterlikku õli) ja kibeda maitsega vaigust risoomi müüakse koorimata või kooritult ning tarvitatakse värskelt või kuivatatult.
Harilik ingver on hinnatud ravimtaim. Ta soodustab seedimist, tõrjub sooleparasiite, tugevdab südant ja immuunsüsteemi, kaitseb külmetushaiguste eest. Samuti on taimel iiveldus- ja põletikuvastane toime.
Keemilised omadused

Aine keemilised omadused on aine omadused, mis ilmnevad keemilistes reaktsioonides, milles see aine osaleb.
Keemilised omadused on aluseks ainete klassifitseerimisel, näiteks metallid, halogeenid, happed, alkoholid, alkeenid, areenid jne. Mingit aineklassi iseloomustavad vastavale ainegrupile ühised keemilised omadused. Erinevused ainete keemilistes ja füüsikalistes omadustes võimaldavad aine identifitseerimist, ainete segu komponentide üksteisest lahutamist ja puhastamist.
Aine keemilised omadused on tema keemiline stabiilsus, reaktsioonivõime, oksüdeeruvus, happesus, broomiarv, polümeriseeruvus, toksilisus jne. Aine keemilisi omadusi saab kindlaks teha, mõjutades seda keemiliselt. Keemilisi omadusi määratakse tihti klassikalise keemilise analüüsi meetoditega nagu maht- ja kaalanalüüs.
Ainete keemilisi omadusi põhjustavad nende ainete aatomite tuumalaeng ja välisel elektronkihil olevad elektronid (valentselektronid), oktetireegel. Ainete keemilistes omadustes ilmneb perioodilisus, mis tuleneb elektronide väliskihi konfiguratsiooni perioodilisest kordumisest. Seda näitab ilmekalt keemiliste elementide perioodilisuse tabel.
Aegviidu lastekoor

Aegviidu lastekoor on Aegviidu Kooli koor.
Koori lauljad salvestasid koos Põhja-Tallinnaga loo "Meil on aega veel", mis kogus 2012. aasta R2 Aastahiti edetabelis kõige rohkem hääli (1385).
Aegviidu lastekoori juht on Reet Kanger.
Peterburi riiklik metsandusülikool

Peterburi riiklik metsandusülikool (ametlik nimi "S. M. Kirovi Peterburi Metsandusülikool" (Санкт-Петербу́ргский госуда́рственный лесотехни́ческий университе́т им. С. М. Ки́рова, СПбГЛТУ), vene keeles ka Лесотехническая академия (ЛТА, 'metsandusakadeemia') on kõrgem õppeasutus Venemaal Peterburis. 
Kool asutati keiser Aleksander I ukaasiga 1803. aastal.
1929. aasta 26. novembrist kuni 2011. aasta 9. veebruarini oli õppeasutuse nimetuseks Metsandusakadeemia.
1827. aastal õppeasutuse juurde rajatud 65 ha suurune park on kultuuripärandina kaitse all.
Männiku hiidrahn

Männiku hiidrahn on rabakivist hiidrahn Tallinnas Männikul Raku järve läänepoolsaarel.
Kivi pikkus on 11,9 m, laius 9,5 m, kõrgus 5,7 m, ümbermõõt 34,4 m ja maapealse osa maht 238 m³.
Kivi ulatub maa sisse enam kui 1,5 m sügavuselt. Rahn on täis pragusid ja tugevasti porsunud pinnaga, väikesteks tükikesteks murenev. Kivis on loode-kagusuunaline lõhe. Edelaküljel on 0,9 m kõrgusel maast mürsu lõhkemise jälg.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Gustav Saar (kirjandusteadlane)

Gustav Saar (30. juuni/13. juuli 1901 Lustivere vald, Viljandimaa – 5. juuni 1930 Seli sanatoorium) oli eesti kirjandusteadlane.
Elulugu.
Gustav Saar oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi ja 1928. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, "mag. phil." (1930, samas), väitekiri "Johann Heinrich Wilhelm Witschel'i "Hommiku- ja õhtuohvrite" eestindused". 
Oli 1919. aastal Vabadussõjas Viljandi Kooliõpilaste Pataljonis, pärast ülikooli lõpetamist ühe semestri Tapa gümnaasiumi õpetaja, seejärel tuberkuloosihaigena Seli sanatooriumis. 
Avaldas artikleid Loomingus, väitekiri ilmus (August Annisti trükkitoimetatuna) 1936. aastal. 
Oli eesti ülikoolis ettevalmistuse saanud kirjandusteadlaste esimese põlvkonna lootustandvamaid esindajaid, kelle töö katkes juba algusjärgus. Üliõpilasena oli 1924 lühikest aega ka Üliõpilaslehe toimetaja.
Gustav Saar (tehnikateadlane)

Gustav Saar (29. aprill 1920 Petrograd – 28. aprill 1972 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1937. aastal Tallinnas J. Westholmi Gümnaasiumi ja 1948. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-mehaanikuna. 
Oli aastatel 1940–1947 TPI juures asuva Riikliku Katsekoja mehhaano-tehnilise ja soojustehnilise osakonna ning soojusenergeetika kateedri abijõud, 1947–1960 TPI soojusenergeetika kateedri tunnitasuline õppejõud, 1960–1966 vanemõpetaja, 1966–1968 matemaatika kateedri tunnitasuline õppejõud.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: soojusenergeetika – soojusvõrkude arenguprobleemid Tallinnas; soojustehnilised mõõtmised; soojusprotsesside automatiseerimine; kütused, nende omadused ja põletamine (eriti eesti põlevkivi). Uurinud ka soojusprotsesse sulfaattselluloosi tootmisel. Loonud Gustav Saare valemina tuntuks saanud valemi Eesti põlevkivi kütteväärtuse määramiseks. Kuulus Ilmar Öpiku koolkonda. Tegeles energeetika küsimuste tutvustamise ja propageerimisega. 14 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Gustav Saar oli teenistujate poeg.
Franz Dorfer

Franz Dorfer (20. mai 1950 Waidhofen an der Ybbs, Alam-Austria liidumaa – 8. jaanuar 2012 Mödling, Alam-Austria liidumaa) oli Austria poksija.
Dorfer oli neljakordne Austria meister I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1973–1976.
Dorfer osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja
Dorfer sai I keskkaalus (kuni 71 kg) pronksmedali 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Wiesław Rudkowskile (Poola) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta on seni viimane Austria poksija, kes on saanud Euroopa meistrivõistlustelt medali.
Dorfer poksis märtsist 1977 kuni detsembrini 1986 elukutselisena. Ta osales kokku 36 kohtumisel ning võitis neist 23 (neist 19 nokaudiga), kaotas 11 (neist 5 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste Austria meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1982–1983.
Anton Schnedl

Anton Schnedl (sündinud 17. juulil 1942 Viinis) on Austria endine poksija.
Dorfer sai I keskkaalus (kuni 71 kg) pronksmedali 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Angel Dojčevile (Bulgaaria) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. 
Dorfer poksis märtsist 1977 kuni detsembrini 1986 elukutselisena. Ta osales kokku 31 kohtumisel ning võitis neist 16 (neist 5 nokaudiga), kaotas 11 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 4 kohtumist. Ta on olnud 1971. aastal keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) elukutseliste Austria meister.
Diebitsch

Diebitsch oli Sileesiast pärit baltisaksa aadlisuguvõsa Venemaa keisririigis.
Vabahärrad Diebitschid olid kantud Balti kubermangude: Eestimaa- (nr. 14), Liivimaa (nr. 331) ja Kuramaa aadlimatriklisse. Diebitschite suguvõsaliin katkes 1831. aastal.
Doktor Martin

"Doktor Martin" on inglise telesari. Nimiosalise, doktor Martin Ellinghami rollis on Martin Clunes. Teise peaosalise, algkooliõpetaja Louisa Glassoni rollis astub üles Caroline Catz. Sarja tegevus toimub väljamõeldud Portwenni rannikukülas. Võtted toimusid Inglismaal Cornwallis Port Isaaci kalurikülas ja selle ümbruses.
Eestis on sarja näidanud ETV.
Sisu.
Londoni Imperial College'is töötaval andekal ja edukal vaskulaarkirurgil doktor Martin Ellinghamil areneb välja hemofoobia ning tal tuleb leida endale uus töökoht. Ta hakkab pidama külatohtri ametit Cornwalli rannikul asuvas unises Portwenni kalurikülas, kus ta oli lapsena veetnud koolivaheaegu oma tädi Joan Nortoni (Stephanie Cole) juures.
Doktor Martin Ellinghami meditsiinialased teadmised on kümnepalliskaalal hinnatavad maksimaalse kümne palliga, tema suhtlusoskus ja käitumislaad aga vaevalt ühe palliga.
Hooajad.
2004. aasta 2. septembril esilinastunud sarja esimesed viis hooaega olid ekraanil aastatel 2004–2011. Sarja kuuenda hooaja võtted algasid 2013. aasta kevadel ning selle osad jõudsid teleekraanile sama aasta sügisel. Seitsmenda hooaja viimane osa oli ekraanil 2. novembril 2015. Kaheksas hooaeg jõudis vaatajateni 2017. aastal, üheksas 2019. aastal ning kümnes ja ühtlasi viimane hooaeg 2022. aastal.
Tiit Rähn

Tiit Rähn (sündinud 12. juulil 1940 Tartus) on eesti arstiteadlane ja neurokirurg.
Elulugu.
Tiit Rähn on arhitekti ja näitleja poeg.
Meditsiinidoktor (1980, Stockholm, Karolinska Instituut), väitekiri "Stereotacti Radiosurgery in Cushing's Disease". 1943 põgenes perega Rootsi, 1960 lõpetas Stockholmis Enskede Gümnaasiumi, 1968 Stockholmis Karolinska Instituudi arstina, 1968–74 spetsialiseerus neurokirurgias Karolinska Instituudis, oli 1974–2007 samas neurokirurgia . 1974 juurutas endoskoopilise neurokirurgia Karolinska Instituudis, 1975–92 hüpofüüsikirurgia meeskonnas. 1997 konsultant Dahrani Tervise Keskuses Saudi Araabias. 
Teadustöö.
Õpetanud ja juurutanud sterotaktilist neurokirurgiat Rootsis, Saksamaal, Itaalias, Egiptuses, Prantsusmaal, USA-s, Hispaanias, Hongkongis ja Jordaanias. Scandinavian Neurosurgical Society, European Association of Neurosurgical Society ja European Society for Stereotactic and Functional Neurosurgery liige. Uurinud hüpofüüsi patoloogiat, gammanoa ja stereotaktilise kirurgia rakendamist mitmesuguste ajuhaiguste, eriti hüpofüüsikasvajate ravis. Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Karl Rube

Karl Rube (eesnime rööpkuju: Carl; 26. juuni 1901 Tallinn – 10. aprill 1946 Berliin) oli Eesti keemik-tehnoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1918. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1926. aastal Tartu Ülikooli keemia osakonna tehnoloogia haru; "mag. chem. techn." (1927, TÜ), väitekiri "Versuche über die Trennung der gesättigten und ungesättigten Verbindungen des Leinöls mit Schwefeldioxyd". Oli Tallinnas Riikliku Katsekoja keemik (1930–1935) ja vanemkeemik (1936–1939).
1939. aastal lahkus Saksamaale, kus töötas Berliinis Materjalide Kontrolli Ametis keemikuna.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: linaseemneõli keemiline koostis ja orgaaniliste ühendite eraldamine sellest.
Władysław Rothert

Władysław Karol Rothert (vene Карл-Владислав Адольфович Ротерт; 25. juuli 1863 Vilno – 16. jaanuar (vkj 3. jaanuar) 1916 Petrograd) oli poola botaanik, mükoloog, tsütoloog, taimeanatoom ja -füsioloog.
Elulugu.
Władysław Rothert oli poolakas ja pangadirektori poeg.
Lõpetas 1880 Riias gümnaasiumi ja 1885 Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna loodusteaduse alal; botaanikamagister (1885, TÜ), väitekiri "Vergleichend-anatomische Untersuchungen über die Differenzen im primären Bau der Stengel und Rhizome krautiger Phanerogamen, nebst einigen allgemeinen Betrachtungen histologischen Inhalts" (Dorpat, 1885), bioloogiadoktor (1893, Kiiev), väitekirjas käsitles heliotropismi. Täiendas end Pariisis, Peterburis, 1885–1888 Strasbourgis ning 1891–1892 ja 1899–1900 Leipzigis laboris. 
Oli 1889–1897 Kaasani Ülikooli erakorraline dotsent, 1897–1902 Harkovi Ülikooli professor, 1902–1908 Odessa Ülikooli professor. 1908–1910 osales Peterburi Teaduste Akadeemia toetusel ekspeditsioonidel troopikamaadesse. 1910–1915 Krakowi Ülikooli professor, 1915–1916 Kiievi Ülikooli professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: taimede liikumine – tropismid (geo-, foto-, hüdro-, aero-, termo-, kemotropism), taimede koekatete, kudede peenehituse, vegetatiivsete taimeosade kromoplastide, alamate seente bioloogia jm probleemid. Uuris esimeste seas kasvuainete liikumist kaera koleoptiilides. Avaldas mitu taimefüsioloogia õpikut. Krakowi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1899) ja liige (1913), Berliini Botaanikaühingu korrespondentliige (1907).
Elmar Rosenthal

Elmar Rosenthal (24. märts (vkj 12. märts) 1873 Kroonlinn – 16. jaanuar 1919 Jekaterinoslav) oli Eesti meteoroloog ja seismoloog.
Elulugu.
Elmar Rosenthal sündis 1873. aastal Kroonlinnas eesti rahvusliku liikumise tegelase ning arsti Heinrich Rosenthali ja Eugenie Rosenthali pojana. Tema emapoolne vanaisa oli ühiskonnategelane Johann Voldemar Jannsen ja tädi luuletaja Lydia Koidula. Elmar Rosenthali vend oli raudteeinsener Walther Rosenthal.
Lõpetas 1894 TÜ astronoomia erialal; astronoomiakandidaat (1895), geograafiamagister (1906, TÜ), väitekiri "Материалы к метеорологии свободной атмосферы: сопоставление наблюдений над морем с атмосферными условиями над сушею" (Зап. Имп. АН. Série 8, По физико-математическому отделению; С.-Петербург 19 (1906) 7). Aastast 1894 oli astronoom Kroonlinnas ja Peterburis, aastast 1899 füüsik Peterburis Füüsika Peaobservatooriumis; 1907 viibis lähetusel Saksamaal Strassburgi seismoloogiaobservatooriumis, edaspidi tegeles seismoloogiaga. Töötas 1908–11 Tiflisi (Tbilisi) meteoroloogia observatooriumis, aastast 1911 Varssavi ülikooli geofüüsika professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: seismoloogia, maavärinate kolde sügavuse määramine, aeroloogia.
Helje Riives

Helje Riives (aastani 1970 Helje Kapsta; 1. juuli 1937 Valjala vald, Saaremaa – 13. märts 2023 Koeru) oli eesti bibliograaf.
Elulugu.
Helje Riives oli talupidaja tütar.
Lõpetas 1955. aastal Haapsalu Pedagoogika Kooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. 
Töötas aastatel 1955–1958 Saareküla koolis, 1958–1962 Orissaare raamatukogus ja 1962–1965 Tartu linnaraamatukogus. Oli 1965–88 Tartu Riikliku Ülikooli teadusraamatukogu liigitamise osakonna juhataja, juhendanud üliõpilaste raamatukogupraktikat ja pidanud TRÜ-s bibliograafiaõppusi. 1988. aastast töötanud Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogus: 1988–2004 osakonnajuhataja, 2004–2010 peabibliograaf.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Tartu Ülikooli raamatukogu kataloogisüsteemi kujunemine; Tallinna Tehnikaülikooli publikatsioonide ja Eesti tehnikaartiklite andmestiku kogumine ning vastavate trükibibliograafiate ja andmebaaside koostamine/toimetamine.
Riste Ridala

Riste Ridala (14. detsember 1932 Tartu – märts 2022 Zürich) oli eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu.
Riste Ridala oli Elfriide Ridala ja Vassil Ridala tütar. 
Lõpetas 1951 Tartu 2. Keskkooli ja 1957 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; täiendas end 1992–1993 Göttingeni Ülikoolis Saksamaal. Oli 1957–1958 TRÜ kehakultuuriteaduskonna vanemlaborant-arst, 1958–1967 Vabariikliku Tartu Kliinilise Haigla kardioloog, 1967–1992 TÜ sisehaiguste propedeutika kateedri assistent, 1992–1994 TÜ südamekliiniku assistent sisehaiguste propedeutika alal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kardioloogiline diagnostika. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Gustav Reinhold Georg von Rennenkampff

Gustav Reinhold Georg von Rennenkampff (2/13. september 1784 Helme mõis, Liivimaa – 6. veebruar 1869 Bocardi mõis Helme lähedal) oli Eesti baltisaksa poliitik ja majandusteadlane.
Elulugu.
Gustav Reinhold Georg von Rennenkampff oli Liivimaa aadlik ja Helme mõisniku Jakob Johann von Rennenkampffi (1753–1794) poeg.
Rennenkampff teenis 1804–1808 Saksi-Coburg-Saalfeldi hertsogi sõjaväes, reisis seejärel mitmes Euroopa riigis ja elas aastast 1812 oma Helme kodumõisas, mille omanik oli (1818–1866). 
Tema peateos oli "Bemerkungen über die Leibeigenschaft in Liefland und ihre Aufhebung" (Kopenhaagen, 1818), milles ta pooldas talupoegade kohest pärisorjusest vabastamist koos talumaa mõisale jätmisega, kuid koos 2/3 maa andmisega talupoegadele rendile ning teorendilt raharendile üleminekut.
Olles aastast 1819 Liivimaa uue talurahvaseaduse elluviimise komisjoni liige (1819–1827), avaldas Rennenkampff oma tegevusega mõju edaspidisele agraarseaduste loomele.
1827–1836 oli ta Liivimaa aadli krediidiseltsi ülemdirektsiooni nõunik, 1836 Pärnu-Viljandi kreisisaadik ja valiti 1847 Liivimaa maanõunikuks, millest ta aga loobus. Elas vahelduvalt Helmes, Riias, Tartus, Peterburis, Oldenburgis, Kreekas, Alžeerias ja Egiptuses. Oli ka 1833. aastal Riia ajalooseltsi asutajaliige ja 1839. aastal Pärnu Põllumajandusseltsi asutaja.
Arvid Reinwaldt

Arvid Reinwaldt (23. juuli 1883 Tallinn – 5. detsember 1964 Berliin) oli Eesti metsateadlane.
Elulugu.
Arvid Reinwaldt oli ametniku poeg.
Lõpetas 1903 Tallinnas Peetri Reaalkooli ja 1910 Peterburi Metsainstituudi. Oli 1910–21 Venemaal metsakorraldaja ja metsaülem. 1921–25 Järva maakonna metsaülem, 1925–31 Voltveti Metsakooli juhataja, 1931–34 Riigimaade ja -metsade Valitsuse metsainspektor, 1934–39 samas metsakorralduse büroo juhataja. Asunud 1939 Saksamaale, oli 1939–44 Poznanis ja Krakovis metsakorraldusasutuste juhataja, 1945–49 NSVL poolt okupeeritud Saksamaal haldusosakonna metsaosakonna ametnik, 1949–52 Saksa DV Põllu- ja Metsamajanduse Ministeeriumi ametnik, 1953–63 Eberswalde Metsaakadeemia venekeelse metsanduskirjanduse tõlkeasutuse juht. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsakasvatus, -kaitse ja -korraldus, sh metsatüpoloogia.
Aivo Reinart

Aivo Reinart (15. september 1960 Kuressaare – 24. jaanuar 2018 Tartu) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1979. aastal Kuressaare 1. Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. 
Oli aastatel 1984–1991 Tartu Riikliku Ülikooli aeroelektrilabori nooremteadur ja 1991–1996 keskkonnafüüsika instituudi teadur, 1996–2002 vaneminsener ja arvutispetsialist, 1999–... Radiant Dyes Laser Acc GmbH füüsik-elektroonik (Saksamaal). 2002–2003 oli stipendiaat Uppsala Ülikoolis. Alates 2009. aastast töötas Tartu Observatooriumis erakorralise teaduri, teaduri ja arvutispetsialistina.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: atmosfääriaerosool, aerosooli optilised omadused, aerosooli mõju UV-kiirgusele, atmosfääri aerosooli modelleerimine, teadusliku aparatuuri väljatöötlus. Osalenud mitmes kõrgtehnoloogilises arendusprojektis Saksamaal. Ligi 20 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Aivo Reinart on töölise ja õpetaja poeg. Tema abikaasa oli füüsik Anu Reinart.
Vilhelm Reiman

Vilhelm Reiman (eesnimi ka Villem, 29. märts 1903 Pihkva – 5. oktoober 1977 Tallinn) oli eestlasest NSV Liidu ajakirjanik ja Eesti NSV kõrgkoolide õppejõud.
Elulugu.
Vilhelm Reiman oli tööliste poeg.
Ta lõpetas 1929. aastal J. Marchlewski-nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli Leningradi osakonna. 1949 sai ta väitekirjaga "Большевики Эстонии в борьбе за власть Советов (1917/1918 гг.)" ("Bolševikud Eestis võitluses nõukogude võimu eest 1917-18") Moskvas ajalookandidaadi kraadi.
1929–1934 oli ta Leningradi eesti kirjastuse Külvaja juhataja, 1934–1936 Välismaa Tööliste Kirjastuse Leningradi osakonna Eesti sektsiooni juhataja, 1936–1937 Leningradis kirjastustöötaja, 1938–1940 Leningradi masinatööstuse varumiskontori juhataja, 1940 Leningradi Raadiokomitee eesti toimetuse juhataja. 
1940–1941 Eesti Raadiokomitee asejuhataja ja kirjastuse Poliitiline Kirjandus peatoimetaja asetäitja, 1941–1942 Leningradi Raadiokomitee eesti saadete peatoimetaja, 1942–1943 Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) Keskkomitee propagandaosakonna instruktor Moskvas ja 1943–1944 Üleliidulise Raadiokomitee eestikeelsete saadete peatoimetaja asetäitja ja peatoimetaja.
1944–1961 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli NLKP ajaloo kateedri (aastani 1956 marksismi-leninismi aluste kateedri) juhataja, aastast 1950 dotsent, 1949–56 ajaloo-keeleteaduskonna dekaan, 1951–1953 õppeprorektor ning 1961–1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo kateedri dotsent.
1951–1953 oli ta EKP KK liikmekandidaat.
Teoseid.
Ta avaldas ligi 80 trükist.
Peter Otto Zoege von Manteuffel

Peter Otto Zoege von Manteuffel (1777 Võisiku mõis – 1847 Võisiku mõis) oli Eesti baltisaksa mõisnik ja helilooja.
Muuhulgas viisistas ta Heinrich Heine luuletuse "Mir träumte". Tänapäeval on esitatud ka tema "Sonatiini vanade meistrite stiilis" ("Sonatina im Style der alten Meister").
Peter Otto Zoege von Manteuffel esineb ühe tegelaskujuna Jaan Krossi teoses "Keisri hull", olles raamatu peategelase Timo von Bocki õe Elisabethi abikaasa.
Hilja-Liivia Paris

Hilja-Liivia Paris (1946. aastani Hilja-Liivia Jaska; 4. juulil 1922 Tartus – 23. september 2020) oli Eesti spordipedagoog.
Elulugu.
Hilja-Liivia Paris lõpetas 1941. aastal Tartu 3. Keskkooli, 1946 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Oli 1945–1953 Tartu Riikliku Ülikooli sportmängude kateedri õpetaja, 1953–1964 kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, 1964–1971 spordimeditsiini kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1971–1978 spordifüsioloogia kateedri vanemõpetaja.
Isiklikku.
Hilja-Liivia Paris oli advokaat Rudolf Jaska tütar, Peeter Parise abikaasa, Jaan Parise, Peeter Paris juuniori ja Andres Parise ema.
Teadustöö.
Hilja-Liivia Paris on uurinud kehalise kasvatuse metoodikat. Avaldanud 12 teaduspublikatsiooni.
Riviereni linnus

Riviereni linnus on keskaegne linnus Belgias Brüsselis Ganshorenis.
Umbes 10 hektari suuruses pargis asuval saarel paiknev linnus on hiljem osaliselt ehitatud ümber lossiks.
Arhitektuurimälestisena on see kaitse all alates 1983. aastast. Linnus ei ole külastajatele avatud.
Kusta Rumma

Kusta Rumma (19. september 1895 Velise – 6. oktoober 1944 Läänemeri) oli Eesti arst ja arstiteadlane.
Elulugu.
Kusta Rumma oli talupidaja poeg, Jaan Rumma vend.
Lõpetas 1921 Tallinna Linna Õhtukeskkooli, 1926 TÜ arstiteaduskonna. Õppursõdur Vabadussõjas. Meditsiinidoktor (1939, Lausanne'i Ülikool), väitekiri "Les modifications des proteines du serum sanguin au cours de la disparition d’oedemes cardiaques traites par le Digilanide C". Arstipraksis Tartus ja Tallinnas. 1936–40 ja 1941–44 TTÜ-s tööstusliku tervishoiu õppejõud (dotsent 1940).
Hukkus sõjapõgenikuna aurikul "Nordstern".
Kusta Rumma (tehnikateadlane)

Kusta Rumma (12. märts 1942 Märjamaa – 8. aprill 2017 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elukäik.
Kusta Rumma lõpetas 1960. aastal Märjamaa Keskkooli ja 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsikuna; oli tehnikakandidaat (1981, Moskva Üleliiduline Elektrotehnika Instituut), väitekiri "разработка методов и аппаратуры и исследование неоднородных электрофизических процессов в силовых кремниевых полупроводниковых приборах путем регистрации рекомбинационного излучения". 
Ta töötas 1965. aastast TRÜ elektromeetria labori lepingulise töötajana. Aastatel 1965–1998 oli ta Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi insener, vaneminsener, peainsener, nooremteadur, vanemteadur, elektrofüüsika sektori juhataja ja osakonnajuhataja, 1998–1999 Tallinna Tehnikaülikooli lepingulise töö vastutav täitja, 2000– ettevõtte Tartu Tehnoloogiad OÜ vanemteadur. 
Ühtlasi oli ta aastatel 1970–1980 Tallinna Polütehnilise Instituudi füüsikaõppejõud ja 1984–1986 Tallinna Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja. 2005. aastast oli ta Eesti Mereakadeemia matemaatika-füüsika õppetooli juhataja ja professor.
Kusta Rumma suri 8. aprillil 2017 Tallinnas ja maeti 15. aprillil 2017 Metsakalmistule.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: pooljuhtide elektrofüüsika. 50 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus.
Artur Hermann von Rühl

Art(h)ur Hermann von Rühl (ukj 17. veebruar 1899, Laiksaare vald Pärnumaa – 2. juuli 1975 Göttingen) oli Eesti metsateadlane ja geobotaanik.
Elulugu.
Art Rühl oli baltisakslane ja riigimetsaülema poeg.
Lõpetas 1917 Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi ja 1926 TÜ metsandusosakonna; diplomitöö "Pärnumaa parkides ja metsades leiduvatest võõramaa puuseltsidest", magistritöö (1927, TÜ) "Kilingi metskonna metsatüüpidest"; metsandusdoktor (1935, TÜ), väitekiri "Studien über die Bodenvegetation der Wälder der Pärnu-Niederung und West-Alutaguse mit besonderes Berücksichtigung waldbaulicher Fragen". Oli 1918–20 Kilingi metskonna metsnik ja abimetsaülem, 1923–24 Polli metskonna abimetsaülem, 1924–28 Kilingi abimetsaülem ja metsaülem, 1928–31 Pärnu ringkonna metsarevident, 1931–39 Püssi metskonna revident-metsaülem. Asunud 1939 Saksamaale, töötas 1939–40 Preisimaal Buchbergi metskonna assistendina, 1940–44 Liebuschi metskonna metsavalitsejana, 1945–51 Reinhauseni metskonna assistendina, olles samal ajal Göttingeni linna ja maakreisi metsa- ja puidumajanduse volinik. 1951–53 Göttingeni Ülikooli metsandusteaduskonna assistent, 1953–59 dotsent ja 1959–65 professor metsakasvatuse põhialuste alal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: metsabotaanika ja metsanduslik geobotaanika, metsatüpoloogia ja dendroloogia, metsakasvatus. Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Tõnu Roolaht

Tõnu Roolaht (sündinud 12. juulil 1972 Viljandis) on eesti majandusteadlane (rahvusvaheline ettevõtlus).
Elulugu.
Tõnu Roolaht on ehitusinseneride poeg.
Ta on lõpetanud 1991. aastal Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli ja 1995. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna; M.A. (majandusteadus), väitekiri "Tootestrateegiad rahvusvahelises marketingis"; Ph.D. (majandusteadus, 2002, TÜ), väitekiri "The Internationalization of Estonian Companies: an Exploratory Study of Relationship Aspects". 
Aastatel 1999–2003 oli ta Tartu Ülikooli rahvusvahelise ettevõtluse osakonna teadur, 2004–2008 juhtimise ja turunduse instituudi rahvusvahelise ettevõtluse ja innovatsiooni õppetooli vanemteadur ja projektijuht, 2008– dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ettevõtete rahvusvahelistumine, rahvusvahelised juhtimisstrateegiad, eurointegratsiooni ettevõtlusaspektid. Umbes 60 teaduspublikatsiooni.
Tartu sillad

Kõige tähtsamad sillad Tartus on seitse Emajõge ületavat silda. Mõned neist sildadest on linna jaoks eluliselt üliolulised, kuna jõgi jagab linna kaheks.
Kui linnas oli vaid üks sild (nüüdse Vabadussilla kohal), toimus suur osa liiklusest kahe kalda vahel parvedega. Kui sillad sõdades purustati, ehitati ajutisi pontoonsildu. Tänapäeval on liikluskoormuse kasvu tõttu rajatud Tartus seitse silda üle Emajõe, samuti mõned viaduktid ning jalakäijate sillad.
Emajõe sillad on tänapäeval allavoolu lugedes järgmised: Kroonuaia sild, Vabadussild, Kaarsild, Rahu sild, Turusild, Sõpruse sild ja Ihaste sild. Praeguse Kaarsilla kohal paiknes Katariina II ajal ehitatud Kivisild, mille venelased Teises maailmasõjas õhku lasid. Linna lähedal ülesvoolu paikneb Emajõel Jänese raudteesild.
Linna liiklusvoogude seisukohalt on olulised ka viaduktid: Riia tänava raudteesild ja Variku viadukt. Idaringtee projekti raames lisandusid veel Võru tänava viadukt, Ihaste teed ületav viadukt, Soojuse teed ületav viadukt ja kolm kergliiklusteed ületavat viadukti. Riia ringristmiku eritasandiliseks ehitamise käigus rajati veel Riia viadukt, kaks viadukti üle Aardla tänava ja 7 kergliiklusteed ületavat viadukti.
Toomemäele rajati pargi väljaehitamise käigus kaks maalilist jalakäijate silda: 1816. aastal Inglisild ja 1913. aastal Kuradisild. Ka Toome Musumäe groti ees paikneb istmetega ehissillake, mis algselt viis üle väikese tiigi. 2021. aastal avati Riia tänava raudteesilla kõrval kergliiklussillana Vaksali sild.
Tartu sildu on korduvalt kujutatud kunstis, samuti postmarkidel. Ainsana on kahel korra postmargile jõudnud Kivisild (1941 ja 1997).
2014. aasta juunist novembri alguseni oli Eesti Rahva Muuseumi Postimuuseumis avatud näitus Tartu sildadest ja nende kujutamisest postmarkidel. Näitus tähistas 230 aasta möödumist Kivisilla avamisest ja 460 aasta möödumist Emajõe esimese püsisilla esmamainimisest.
Edvin Hiedel

Edvin Hiedel (3. detsember 1930, Tallinn – 31. detsember 2012) oli eesti tõlkija ja toimetaja.
Hiedel lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas eesti filoloogina 1954. aastal. 
Aastatel 1954–1963 töötas ta Eesti Riiklikus Kirjastuses korrektori ja toimetajana, 1963–1973 Loomingu Raamatukogu toimetuses ning 1976–1991 kirjastuses Eesti Raamat tõlkekirjanduse toimetajana. Ta tõlkis ja toimetas veel pensionipõlveski.
Eriti silmapaistev oli Hiedel ungari kirjanduse tõlkijana, kuid ta on tõlkinud ka näidendeid, kuuldemänge, lastejutte jms lühiproosat. Koos Helmi Tillemanniga tõlkis ta Aleksandr Solženitsõni "Gulagi arhipelaagi" III köite.
Edvin Hiedel oli 1986. aastast Eesti Kirjanike Liidu ja 1996. aastast Isamaaliidu liige.
Isiklikku.
Aastatel 1953–1986 oli Edvin Hiedel abielus toimetaja ja tõlkija Lembe Hiedeliga. Sündisid tütar Katrin ja poeg Siim.
Mälestuse jäädvustamine.
Alates 2015. aastast annavad Eesti Kirjanike Liit ja Eesti Keeletoimetajate Liit välja Edvin ja Lembe Hiedeli nimelist toimetajaauhinda, mille eesmärk on juhtida tähelepanu toimetaja olulisele panusele ilukirjandusliku või filosoofilise teksti keelelisel ja sisulisel õnnestumisel ning tõsta esile teenekaid toimetajaid.
Tõlkeid.
Avaldamata jäid Sándor Márai tõlked:
Martin Clunes

Alexander Martin Clunes (sündinud 28. novembril 1961) on inglise koomik ja näitleja. 
Clunes on peaasjalikult tuntud tänu osatäitmistele sarjades "Men Behaving Badly", "Doktor Martin", "Reggie Perrin" ja "Inimjaht".
Kirjastaja

Kirjastaja on isik, ettevõte või asutus, kes tegeleb kirjastamisega, valmistades trükiks ette mitmesuguseid trükiseid (raamatuid, ajalehti, ajakirju vms). Kirjastamisega tegelevat ettevõtet nimetatakse kirjastuseks.
Esimesed kirjastajad pärast trükikunsti leiutamist olid trükkalid või trükikodade omanikud. Trükikunsti levides, trükitavate teoste arvu ja tiraažide kasvades kirjastamisprotsess spetsialiseerus: tekkisid eraldi toimetajad, raamatukaupmehed jpt elukutsed. Kirjastajatest said inimesed, kes küll enamasti ise raamatuid ei kirjutanud, tõlkinud, toimetanud, kujundanud ega trükkinud, kuid juhtisid kogu protsessi, tihti otsustades ka trükitavate raamatute valiku. Tänapäeval on valik suuremates kirjastustes läinud siiski enamjaolt toimetajate või projektijuhtide kätte, välja arvatud eriti oluliste või kulukate trükiste korral.
Kirjastaja võib, aga ei pruugi olla ühtlasi ka mõne enda kirjastatava trükise väljaandja. Kui kirjastus ise ei ole väljaandja, võib trükise väljaandja tellida kirjastuselt kas täieliku või osalise protsessiga kirjastamisteenust. Nii näiteks on tavaline praktika, et kõrget trükise kvaliteeti taotlev suurettevõte tellib oma regulaarselt ilmuvate kliendiajakirjade ja/või teenusekataloogide väljaandmisel kirjastuselt täieliku kirjastuspaketi, kuid jääb ise nende trükiste väljaandjaks.
Promootor (keemia)

Promootorid on ained, mille lisamisel katalüsaatorile selle aktiivsus ja selektiivsus suureneb. Katalüsaatori mõjutamiseks piisab üliväikestest kogustest. 
Kuigi vahetevahel nimetatakse neid aineid "katalüsaatorite katalüsaatoriteks", pole tegemist siiski katalüsaatoritega.
Promootorite vastandiks võib lugeda katalüsaatorimürke.
Tartu Ülikooli füüsikahoone

Tartu Ülikooli füüsikahoone on Tartu Ülikooli õppehoone Tartus Tähe tänava alguses (Tähe 4), kus tegutseb ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskond (enne reaalteaduskondade liitmist asus seal füüsikateaduskond). 1977. aastal valmis hoone I, 1982. aastal II järk.
2012. aastal asuti ülikoolile ehitama uut füüsikahoonet Maarjamõisa linnakusse.
Katalüsaatorimürk

Katalüsaatorimürk on aine, mis lisamisel katalüsaatorile vähendab selle aktiivsust. 
Aktiivsust vähendavad katalüsaatormürgid katalüsaatori pinnale adsorbeerumise tõttu. Katalüsaatori mõjutamiseks piisab tavaliselt üliväikesest kogusest.
Levinumateks "katalüsaatorite inhibiitoriteks" on väävli-, arseeni- ja seleeniühendid (nt (olenevalt katalüsaatorist) As2O3, H2S, kuid ka HCN, CO, Sb-ühendid jne). Et katalüsaatorimürkide negatiivset toimet vältida, peavad lähteained olema võimalikult puhtad (ilma ohtlike lisanditeta). 
Katalüsaatorimürkide vastandiks võib lugeda promootoreid.
Eduard Vilde nimeline Tartu Rahvateater

Eduard Vilde nimeline (Tartu) Rahvateater oli Tartus aastatel 1959–1991 tegutsenud harrastusteater. Teater sai nime kirjanik Eduard Vilde järgi.
Teatri eelkäijaks oli 1949. aastal ametiühingute nõukogu kultuurihoones loodud näitering, mis nimetati 1959. aasta sügisel ümber Eduard Vilde nimeliseks rahvateatriks. Rahvateatri järjepidevuse jätkajaks peab end MTÜ Vilde Teater.
Rahvateatri kunstilised juhid olid aastatel 1959–1968 Aksel Kallas ja 1969–1987 Venda Päi.
Rahvateatril oli mitu eesti- ja venekeelset truppi.
Tartu ülikooli pedagoogilis-filoloogiline seminar

Tartu ülikooli pedagoogilis-filoloogiline seminar (kuni 1820. aastani üldine õpetajate ehk pedagoogiline instituut) oli Tartu ülikooli juures aastatel 1803–1856 töötanud õppeasutus, mis koolitas õpetajaid kolme Balti kubermangu tarvis, eeskätt kreiskoolidele ja gümnaasiumidele.
Üldine õpetajate ehk pedagoogiline instituut (1803–1820).
Üldine õpetajate ehk pedagoogiline instituut asutati Tartu ülikooli 1803. aasta põhikirja alusel (eesmärgiga varustada õpetajatega kolme Balti kubermangu koole) ametlikult 5. detsembril 1803, õppetöö agas 1804. aasta esimesel semestril. Selle asutuse loomise algataja ja esimene juhataja oli Karl Morgenstern. 
Instituudi õpilasteks (arvult 10, keda nimetati seminaristideks) võeti hoolsuse ja andekuse poolest silmapaistvaid noormehi niihästi üliõpilaste hulgast kui ka väljastpoolt. Seminariõpe vältas 2-3 aastat ja lõppes eksamiga. Tavaliselt läbiti esimesel aastal teoreetilised õpingud ning teisel aastal toimusid praktilised harjutused koolis. Seminaristid said stipendiumi, mille eest nad kohustusid õpetajatena töötama vähemalt 6 aastat.
Pedagoogilis-filoloogiline seminar (1821–1856).
Ülikooli uue põhikirja kohaselt sai institituut 1821. aastal uue põhimääruse ja nimetati nüüd pedagoogilis-filoloogiliseks seminariks. Uue seminari peamine õppesuund oli filoloogia, alles paarkümmend aastat hiljem hakati õpetama ka matemaatikat. 
Pedagoogikakursusi õpetasid filosoofia- või kirjandusloo professorid, väljapaistvamaks pedagoogikaõppejõuks oli nimetatud perioodil Ludvig Strümpell (1812–1899). 
Tartu ülikooli pedagoogilis-filoloogilise seminari on teiste seas lõpetanud keeleteadlane Ferdinand Johann Wiedemann ja läti rahvusliku liikumise tegelane Kaspars Biezbārdis. 
Seminar likvideeriti 1856. aastal, sest õpilasi polnud. 
Aastatel 1861–1867 olid Tartu ülikoolis pedagoogikakursused ja 1911–1915 keskkooliõpetajate ettevalmistamise kursused.