tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Locarno filmifestival

Locarno filmifestival on rahvusvaheline filmifestival, mis toimub Šveitsis Locarnos. Festivali loetakse Euroopa filmifestivalidest tähtsuselt neljandaks (tähtsamad on Cannes'i, Veneetsia ja Berliini filmifestival); kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Festival toimus esimest korda 1946.
Festivali raames antakse välja Leopardi-nimelisi auhindu. Parima filmi kategoorias antakse välja peaauhind Kuldne Leopard (inglise keeles Golden Leopard).
Kosjaleht (1923)

Kosjaleht oli huumoriajaleht, mis ilmus 1923. aastal Tallinnas. Vastutav toimetaja oli Adolf Lippo.
Kokku ilmus 34 numbrit ilmumissagedusega 2 korda nädalas.
Väljaandjateks olid Adolf Lippo (nr 1–34) ning A. Under ja G. Under (nr 32–34).
Ajalehte trükiti Tallinnas trükikojas Vaba Maa.
Hiljem muudeti ajalehe nimi Rahvaleheks, mis jätkas senist numeratsiooni.
Marian Konieczny

Marian Adam Konieczny (13. jaanuar 1930 Jasionów – 25. juuli 2017) oli Poola skulptor.
Marian Konieczny teoste hulgas on nn "Varssavi Nike" Varssavis ja märtrite memoriaal (araabia مقام الشهيد; Maqām ash-Shahīd) Alžeeria pealinnas Alžiiris.
Svetlana Fedossejeva

Svetlana Aleksandrovna Fedossejeva (vene keeles Светлана Александровна Федосеева; 6. august 1936 Vladivostok – 30. juuli 2017) oli Sahha arheoloog, Jakuutia ja Kirde-Aasia esiaja uurija, Sahha teaduste akadeemia auliige.
Ta oli aastatel 2004–2017 Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse direktor. Teadlasena olid tema peamised uurimisteemad: biokultuurse inimese kohanemise põhietapid Arktika äärmuslikes tingimustes; adaptiivse radiatsiooni tekkimise põhjused Jakuutia rahvastel vanaaja erinevatel etappidel; Kirde-Aasia ja Ameerika asustamine inimese poolt ning primitiivse ateismi ja erinevate usuliste veendumuste tekkimine.
Ta oli osa võtnud paljudest arheoloogilistest väljakaevamistest. Ta avastas koos Juri Motšanoviga 1963. aastal Ihine asulakoha Aldani jõe ääres ja 1964. aastal Aldani jõe ääres seeria mitmekihilisi asulakohti. 2000. aastal avastas ta keskpaleoliitikumisse kuuluva Viljui asulakoha.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas Kiievi Riikliku Ülikooli ajaloo-filosoofiateaduskonna. 1965. aastal kaitses ta Novosibirskis NSV Liidu TA Siberi osakonna ajaloo, filoloogia ja filosoofia instituudis kandidaadiväitekirja "Древние культуры Верхнего Вилюя". 1984. aastal kaitses ta samas ajaloodoktori kraadi väitekirjaga "Ымыяхтахская культура Северо-Восточной Азии".
Alates 1965. aastast oli ta juhtinud Prilenskoje arheoloogilise ekspeditsiooni erinevaid rühmi.
1972. aastal määrati ta NSV Liidu TA Siberi osakonna keele, kirjanduse ja ajaloo instituudi arheoloogialabori juhatajaks. Aastatel 1992–1994 käis ta USA ja Kanada ülikoolides (Bostoni, Washingtoni, Oregoni, Arkansase, Toronto ja Vancouveri ülikool) pidamas loenguid Kirde-Aasia arheoloogiast. Alates 2004. aastast oli ta Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse direktor.
Tunnustus.
Ta oli valitud Sahha teaduste akadeemia auliikmeks.
Isiklikku.
Tema abikaas oli arheoloog Juri Motšanov.
Kiir (Peterburi ajaleht)

Kiir oli revolutsiooniline, osaliselt eestikeelne ajaleht, mida anti välja 28. detsembrist 1906 kuni 9. märtsini 1907 Peterburis. Selle väljaandja oli Otto Peterson ja vastutav toimetaja H. Palson. Tegelikult toimetas lehte Peeter Speek. Kaastööd tegid Hans Pöögelmann ja teised sotsiaaldemokraadid.
Ilmumissagedus oli 2 korda nädalas.
Ajalehte tükiti Peterburis trükikojas Слово.
Ajaleht suleti võimude poolt pärast 16. numbri konfiskeerimist.
Ajalehel ilmusid lisaks järgmised lisad:
Jeeriko Pasun

Jeeriko Pasun / "Luft, Schuft ja Ko" oli huumoriajaleht, mis ilmus 1934. aastal Narvas.
Seda andis välja Narva Kirjastusühisus. Toimetajad olid Juhannes Killip ja Randolph A. Hearst.
Ilmus vaid üks number.
Kaja nalja ja pilke-lisa Siil

Kaja nalja ja pilke-lisa Siil oli huumoriajaleht, mis ilmus Narvas (jaanuar – detsember 1910) ajalehe Kaja lisana.&lt;br&gt;Vastutav toimetaja ja väljaandja oli Tõnu Martin Franzdorf.&lt;br&gt;Ilmus sagedusega 1 kord kuus.
Bolderāja II raudteejaam

Bolderāja II raudteejaam on raudteejaam Riia–Bolderāja raudteeliinil Riia linnas Spilve ja Kleisti asumi piiril. Jaam allub tänapäeval administratiivselt Bolderāja raudteejaamale. 
Jaam asub Riia keskraudteejaamast 13,8 km kaugusel. Jaamas on kaheksa teed. Tegemist on sorteerimisjaamaga.
Jaam avati 10. veebruaril 2015. Samal ajal avati ka jaamast algav 8,5 kilomeetri pikkune harutee Daugava äärde uude kaubaterminali. Jaam rajatigi sealt ja Bolderājast saabuvate kaubavagunite sorteerimiseks ja rongide koostamiseks.
Spilve raudteepeatus

Spilve raudteepeatus oli raudteepeatus Riias Riia–Bolderāja raudtee ääres.
Peatus avati 1930. aastal. Algul kandis see lihtsalt nimetust "Pietura 10. km", ent peagi nimetati see ümber Spilve raudteepeatuseks. Peatus asus Nordeķi raudteepeatuse ja Bolderāja raudteejaama vahel. Pärast seda, kui Riia–Bolderāja raudteel reisiliiklus 1959. aastal lõpetati, suleti ka see peatus. Kui Bolderāja raudteejaam 1970. aastatel rekonstrueeriti, kujunes selle uueks asupaigaks just endise Spilve raudteepeatuse ala.
Skanste raudteepeatus

Skanste raudteepeatus oli raudteepeatus Riias Riia-Bolderāja raudtee ääres Daugavgrīvas.
Peatus avati aastal 1873. Algselt kandis see Dinamünde peatuse või Ustdvinski platvormi nime, Skansteks nimetati peatus aastal 1919. Pärast Esimese maailmasõja lõppu kujunes reisirongide lõpp-peatuseks Bolderāja raudteejaam, see tõi kaasa ka peatuse sulgemise.
Daugavgrīva raudteejaam

Daugavgrīva raudteejaam oli raudteejaam Riias Riia-Bolderāja raudtee ääres Daugavgrīvas. Jaam oli varem selle raudtee lõppjaamaks.
Jaam avati aastal 1873. Algselt kandis see Дамба-Гавань või Ostas Dambis. Aastal 1876 rajati sealt harutee laevatehase muulile. Daugavgrīva raudteejaama nime hakkas jaam kandma aastal 1919. Pärast Esimese maailmasõja lõppu kujunes reisirongide lõpp-peatuseks Bolderāja raudteejaam, see tõi kaasa jaama kujunemise raudteejaamaks. Seejärel valmisid haruteed sealse sadama piirkonda ja Daugava jõesuudmes paiknenud Läti sõjaväe rannakaitsepatareide juurde. Pärast Nõukogude võimu kehtestamist jaam suleti ja sealsed raudteed läksid Punaarmee käsutusse. Pärast Läti taasiseseisvumist on sealsed haruteed Bolderāja raudteejaama alluvuses
Austraalia siiditerjer

Austraalia siiditerjer on Austraaliast pärinev koeratõug.
Eesti Kennelliidu avaldatud standardis on koera kohta öeldud järgmist: "Julge ja väärikas kääbusterjer, seltsikoerana ei leidu talle võrdset."
Hans Rainer Sepp

Hans Rainer Sepp (sündinud 9. septembril 1954, Rottenbuch) on saksa filosoof.
Ta on tegelenud fenomenoloogiaga.
Bolderāja raudteejaam

Bolderāja raudteejaam on raudteejaam Riia–Bolderāja raudteeliinil Riia linnas Bolderājas. Bolderāja raudteejaamale alluvad tänapäeval administratiivselt ka Bolderāja II raudteejaam, Lāčupe raudteejaam, Iļģuciemsi raudteejaam ja Zasulauksi raudteejaam. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 16 km kaugusel. Jaamas on neli teed. Tegemist on kaubajaamaga.
Jaam avati aastal 1873. Tol ajal oli see Riia raudteejaama järel suuruselt teine raudteejaam Lätis. Aastal 1884 valmis esimene harutee, mis teenindas kohalikku saekaatrit, ühtlasi ka Hertwigi leivavabrikut. Hiljem valmisid haruteed ka raudtee saekaatri, vineerivabriku, keraamikatehase, silikaattelliseid valmistava vabriku ja gaasihoidla juurde. Enne Esimest maailmasõda järgnes jaamale Skanste raudteepeatus, sõja järel kujunes jaam reisirongiliikluse lõppjaamaks. Teise maailmasõja järel põles vana jaamahoone maha, selle funktsioone asus täitma endine pagasi hoiuruum. Aastal 1954 lõpetati ka Riia ja Bolderāja vaheline reisirongiliiklus. Vanadest jaamahoonetest on säilinud vaid rohtukasvanud perroon. 1970. aastatel ehitati vanast jaamast 1,7 kilomeetrit Riia poole endise Spilve raudteepeatuse kohale uued jaamahooned. Kui aastal 2015 avati 8,5 kilomeetri pikkune harutee Daugava äärde uude kaubaterminali, siis valmis ka seda Bolderāja raudteejaamaga ühendav harutee, ühtlasi valmis harutee alguse juurde uus rongide koostamiseks mõeldud Bolderāja II raudteejaam.
Gülbahar Hatun

Gülbahar Hatun (osmantürgi keeles: کل بهار خاتون, tuntud ka: Ayşe Hatun, u 1453 – u 1505) oli sultan Bayezid II naine ja Selim I ema. Tema pojapoeg oli sultan Suleiman I.
Ta abiellus 1469. aastal. Selim sündis 1470. aastal.
Pärast Mehmed II surma 1481. aastal kolis Bayezid II koos perega Konstantinoopoli, kus temast sai uus Türgi sultan.
1495. aastal saadeti Selim Trabzoni piirkonna asevalitsejaks ning tema ema läks temaga kaasa.
Gülbahar Hatun suri Trabzonis, kuhu rajati 1514. aastal tema mälestuseks mošee.
Danyangi-Kunshani sild

Danyangi-Kunshani sild on 164,8 km pikkune sild Ida-Hiinas Jiangsu provintsis.
Danyangi Kunshaniga ühendav viadukt asub Pekingit Shanghaiga ühendaval 1317 km pikkusel raudteeliinil ja kulgeb Jangtse deltas rööpselt jõega. Ekspressrongide liikluseks kavandatud trass avati ametlikult 2011. aasta 30. juunil.
Sild kanti 2011. aasta juunis Guinnessi rekordite raamatusse maailma pikima sillana. Samal liinil asuv Tianjini sild on kirjas pikkuselt teise sillana.
Siidisellid

Siidisellid oli huumoriajaleht, mis ilmus 20. veebruaril 1937 Tallinnas. Väljaandja oli tekstiilivabriku Eestisiid töölis-ametnike ring "Estar". Vastutav toimetaja oli Georg Hagi, väljaanne trükiti Tallinnas J. ja A. Paalmanni trükikojas. 
Ajalehte ilmus ainult üks number ja selle hind oli 10 senti. Järgmine number avaldati 1938. aastal juba nimega Restid ja Kupongid.
Restid ja kupongid

Restid ja kupongid oli huumoriajaleht, mis ilmus 6. märtsil 1938 Tallinnas. Osa ajalehest oli vene keeles. Ajalehe varasem pealkiri oli Siidisellid. Väljaandja oli tekstiilivabriku Eestisiidi töölisametnike ring Estar. Vastutav toimetaja oli O. Guščik. Ajalehte trükiti Tallinnas trükikojas Libris. Ilmus ainult 1 number.
Naerev Narva

Naerev Narva ("alapealkirjaga "Erapooletu veste- ja naljaleht nr. 2"") oli huumoriajaleht, mis ilmus alates märtsist 1931 Narvas.
Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Ervin Martinson.
Ajalehte trükiti Narvas "O. Nieländer" trükikojas.
2018. aasta spordis

Siin on loetletud 2018. aastal toimunud spordiüritusi.
Barcelona mammutimuuseum

Barcelona mammutimuuseum (katalaani keeles "Museu del Mamut"; hispaania keeles "Museo del Mamut de Barcelona") oli paleontoloogiamuuseum Barcelonas, mis tutvustas jääaja loomastikku (mammut, karvane ninasarvik, ürgpiison, tarvas jt).
Muuseum avati 2010. aastal ja suleti rahaliste raskuste tõttu 2016. aasta oktoobris.
Muuseum asus Barcelona vanalinna gooti kvartalis, hoones, mis on arhitektuurimälestis.
Muuseumi ekspositsioon oli valmistatud rikkaliku paleontoloogilise kogu baasil, mis oli hangitud ekspeditsioonides Ameerikas, Kanadas, Tšuktšimaal ja Jakuutias.
Koidula (Kemerovo oblast)

Koidula (vene keeles Кайдулы "Kaidulõ") on eesti küla Kemerovo oblastis Venemaal.
Jurjevka (Kemerovo oblast)

Jurjevka ehk Jurjev on eesti küla Kemerovo oblastis Venemaal.
Kazatšje

Kazatšje (jakuudi keeles Хаһаачыйа; vene keeles Казачье) on küla Venemaal Sahha Vabariigi Ust-Janski ulussis, Kazatšje naslegi halduskeskus.
Kazatšje on Kazatšje naslegi (külaasunduse) ainus asula, asub Kirde-Jakuutias põhjapolaarjoonest põhja pool Jana jõe paremal kaldal. Kazatšje jääb ulussi halduskeskusest Deputatskist 213 km loode suunas ja vabariigi pealinn Jakutskist enam kui 1600 km kirde suunas. Laptevite mere rannikule jääb asulast 140 km.
Kazatšje on elanike arvult ulussi suuruselt teine asula. Küla elanike arv on 1367 (2010). 
Külas on jõekai, põhjapõdrakasvatusmajand, jaoskonnahaigla, kultuurimaja, raamatukogu, keskkool (310 õpilasega), spordisaal, muusikakool, diiselelektrijaam, hoiukassa, apteek, leivaküpsetuse töötuba, tuletõrjeüksus, eraettevõtted ja mitu kauplust. Ulussikeskusega toimib kopteriühendus. Põhiline majandustegevus on põhjapõdrakasvatus ja kalapüük.
Küla jääb lähisarktilisse kliimavöötmesse. Küla jääb igikeltsa alale.
Küla asustasid 1636. aastal vene kasakad. Kazatšje oli lähtepunktiks Jakov Sannikovi, Eduard Tolli ja Aleksandr Koltšaki ekspeditsioonidele.
Tianjini sild

Tianjini sild on 113,7 km pikkune sild Hiinas Hebei provintsis ja Tianjin Shis.
Langfangi ja Qingi maakonna vaheline viadukt asub Pekingit Shanghaiga ühendaval 1317 km pikkusel raudteeliinil. Kiirrongide liikluseks kavandatud trass avati ametlikult 2011. aasta 30. juunil.
Tianjini sild kanti Guinnessi rekordite raamatusse maailma pikkuselt teise sillana, samal raudteeliinil asub ka maailma pikim, Danyangi-Kunshani sild.
Ayşe Hafsa Sultan

Ayşe Hafsa Sultaana (5. detsember 1479 – 19. märts 1534) (osmantürgi keeles: حفصہ سلطان) oli Selim I naine ja Suleiman I Toreda ema. Ta oli aastatel 1520–1534 esimene Valide Sultaana ja üks mõjukamaid isikuid Osmanite riigis.
Ewald von Stackelberg

Ewald Otto Alexander von Stackelberg (Venemaal tuntud kui "Evald Antonovitš", vene keeles "Эвальд Антонович Штакельберг") (9. veebruar 1847 Putkaste mõis – 29. august 1909 Putkaste mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi mereväelane (viitseadmiral), vabahärra.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Pärines nimekast baltisaksa põlisaadlisuguvõsast. Ta oli Putkaste mõisniku vabahärra Otto Alexander von Stackelbergi (1812–1887) ja tema abikaasa Katharina Johanna von Breverni (1816–1887) neljas laps. Hariduse omandas Šveitsis Genfis. 
Mereväeteenistus.
1866. aastal astus Venemaa mereväeteenistusse. 1871. aastal lõpetas mereväe kadetikorpuse ja 1876. aastal miiniohvitseri klassi (selles koolitati mereväeinsenere). 1877−1878 osales ta Vene-Türgi sõjas, kus teda autasustati kahe ordeniga. Aastal 1886 oli ta korveti Askold, 1886–1889 fregati General-Admiral ja seejärel taas Askoldi vanemohvitser. 1890. aastal anti tema juhatuse alla kahuripaat Groza ja seejärel kuni 1893 Gremjaštši. 1893–1894 oli ta õppelaeva Skobelev komandör. 1. järgu kapteniks ülendatuna oli ta 1896–1902 keiserliku jahi Poljarnaja Zvezda komandör. 1901. aastal ülendati ta kontradmiraliks ja 1902. aastal sai ta Venemaa Vaikse ookeani eskaadri nooremflagmaniks. Samal ametikohal oli ta aastast 1904 1. mereväedivisjonis ja aastast 1905 Balti laevastikus. 1907. aastal ülendati viitseadmiraliks ja temast sai Vaikse ookeani eskaadri juhataja. Läks 1908. aastal erru.
Kirjandus.
Lenz, Wilhelm. "Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710-1960". Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 747.
Lübecki aukodanike loend

Lübecki aukodanike loend sisaldab inimesi, kes on valitud Lübecki hansalinna aukodanikeks. Loend sisaldab kahte 1913. aastal Lübeckiga liidetud Travemünde aukodanikku. Poliitilistel põhjustel on aukodanikuks valimine tühistatud viiel juhul.
1 (Szczecini trammiliin)

1. trammiliin on Szczecini trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Głębokie – Potulicka. Liin avati 1905. aastal marsruudil Westend – Lastadie.
Hamburgi aukodanike loend

Hamburgi aukodanike loend on loend inimestest, kes on valitud Hamburgi vaba- ja hansalinna aukodanikeks, samuti 1938. aastal Hamburgiga liidetud Altona, Harburgi ja Wandsbeki aukodanikeks.
Niederweningeni mammutimuuseum

Niederweningeni mammutimuuseum (saksa keeles "Mammutmuseum Niederweningen") on paleontoloogiamuuseum Niederweningeni vallas Dielsdorfi ringkonnas Zürichi kantonis, üks viiest Euroopas asuvast mammutimuuseumist. 
Lisaks mammutile tutvustab muuseum Šveitsi territooriumil leitud (esimesed mammuti luud kaevati välja 1890. aastal) teisi Jääaja fauna esindajate fossiile (karvane ninasarvik, stepipiison, metshobune, hunt, koopahüaan jt). 
2003. aastal leiti Niederweningeni lähistel mammuti jäänused (skelett). See ja sellele järgnenud leiud ajendasid 2005. aastal Niederweningenis mammutimuuseumi rajamise.
Bolugur

Bolugur (vene keeles Болугур) on küla Venemaal Sahha Vabariigi Amga ulussis, Bologuri naslegi halduskeskus.
Bolugur on Boluguri naslegi (külaasunduse) ainus asula, asub Jakuutia lõunaosas Amga jõe vasakul kaldal. Bolugur jääb ulussi halduskeskusest Amgast 53 km edela suunas ja vabariigi pealinn Jakutskist 184 km kagu suunas. 
Küla elanike arv on 1507 (2010).
TAWS

TAWS ("Terrain Awareness and Warning System") on lennuki piloote maa lähedusest ja takistustest hoiatav süsteem. 
TAWS loodi CFIT-tüüpi õnnetuste vältimiseks, mille puhul piloodid ei suuda olukorda adekvaatselt hinnata. TAWS annab visuaalse ja audiohoiatuse.
Hạ Longi laht

Hạ Longi laht (vietnami keeles Vịnh Hạ Long) on merelaht Vietnami põhjaosas, Quảng Ninhi provintsis Hạ Longi linna lähedal. Laht kuulub Lõuna-Hiina mere koosseisu ja on osa suuremast Tongkingi lahest. 
Lahe pindala on üle 1500 km² ning selle ligikaudne saarte arv ulatub peaaegu 2000-ni. Enamik saari on moodustunud lubjakivist.
Hạ Longi laht on üks Vietnami populaarsemaid turismisihtkohti. 1994. aastal lisati see UNESCO maailmapärandi nimistusse, tunnustamaks lahe ainulaadset looduslikku ilu ja geoloogilist väärtust.
Raimond Põder

Raimond Põder (3. jaanuar 1903 Tallinn – teadmata) oli Eesti jalgpallur.
1920. aastal mängis ta ühe mängu Eesti jalgpallikoondises. 
1925. aastal mängis ta Tallinna Kalevipojas, pärast seda on tema jäljed kadunud. 1930. aastal kirjutas ajakiri, et ta olevat Brasiilias.
Heinrich George

Heinrich George (kodanikunimi kuni 1932. aasta oktoobrini Georg August Friedrich Hermann Schulz; 9. oktoober 1893 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 25. september 1946 Sachsenhauseni vangilaager, Oranienburg) oli saksa näitleja.
Georg Schulz (hilisema nimega Heinrich George) oli pärit mereväeohvitser August Schulzi perest. 
Ta lõpetas näitlejaõpingud 1912. aastal ja töötas seejärel Kolbergi (tänapäeval Kolobrzeg), Brombergi (tänapäeval Bydgoszcz) ja Neustrelitzi teatrites. 
1914–1917 võttis ta vabatahtlikuna osa Esimesest maailmasõjast ja sai raskelt haavata. 
1917–1921 töötas ta Dresdeni ja Frankfurdi teatrites. 1921. aastal kutsus Max Reinhardt Heinrich George tööle Berliini Saksa Teatrisse (Deutsche Theater). Samal aastal tegi Heinrich George esimesed kõrvalrollid tummfilmides. 1922. aastal mängis ta külalisnäitlejana Viini Linnateatris (Wiener Burgtheater). 
1923. asutas Heinrich George Berliinis koos Alexander Granachiga Näitlejate Teatri (Schauspieler-Theater), et vabaneda kommertslikust repertuaarist. 
1923–1934 oli Heinrich George Preisi Riigiteatri (Preußisches Staatstheater) näitleja. Sel ajal sai temast üks Weimari vabariigi tunnustatumaid näitlejaid. Aastatel 1925–1928 mängis George ka Erwin Piscatori juhitud teatri Berliner Volksbühne lavastustes. Koos Piscatori ja Bertolt Brechtiga tegi George vasakpoolset agitatsiooniteatrit. Tol ajal oli George oma vaadetel lähedane Saksamaa Kommunistlikule Parteile. 1927. aastal mängis ta Fritz Langi lavastatud tummfilmis "Metropolis" esimese suurema filmirolli. 1931. aastal mängis ta peaosa filmis "Berliin Aleksanderplats" ja tõusis juhtivate saksa filminäitlejate hulka. 
Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel 1933. aastal oli Stefan George lühikest aega poliitilistel põhjustel näitlejatööst Preisi Riigiteatris eemaldatud, kuid ta suutis oma suhted uute võimudega kiiresti korda seada. 1933. aastal mängis ta filmis "Hitlerinoor Quex". 1938–1944 oli George Berliini Schilleri Teatri (Berliner Schiller-Theater) intendant. Ta pakkus tööd ka näitlejatele, kes olid poliitilistel põhjustel taga kiusatud.
1937. aastal sai Heinrich George Joseph Goebbelsilt riiginäitleja aunimetuse.
Teise maailmasõja järel vahistas NKVD Heinrich George 1945. aasta juunis. Ta saadeti Sachsenhauseni vangilaagrisse, kus ta 1946. aasta septembris suri.
Alternatiivne RnB

Alternatiivne RnB ehk moodne soul on muusikastiil.
Alternatiivse RnB lood on inspireeritud indimuusikast.
Kristaps Porziņģis

Kristaps Porziņģis (sündinud 2. augustil 1995 Liepājas) on Lätist pärit korvpallur, kes mängib 2025. aastast NBA klubis Atlanta Hawks.
Karjäär.
Enne NBA-sse siirdumist mängis Porziņģis Hispaania klubis Baloncesto Sevilla.
Porziņģis valiti 2015. aasta NBA "draft"'ist neljandana New York Knicksi. Kolm hooaega Knicksis mänginud Porziņģis tõi oma statistiliselt parimal, 2017/18. hooajal keskmiselt 22,7 punkti, 6,6 lauapalli ja 2,4 viskeblokeeringut mängus, kuni vigastas 6. veebruaril 2018 eesmist ristatisidet. Porziņģis pidi vigastuse tõttu jätma hooaja pooleli ja järgmise tervenisti vahele.
2019. aasta jaanuaris vahetati Porziņģis Dallas Mavericksi, kus ta tõi hooajal 2019/20 keskmiselt 20,4 punkti, 9,5 lauapalli ja 2 blokeeritud viset mängus.
Rahvuskoondis.
Kristaps Porziņģis oli Läti korvpallimeeskonna liige 2013. aasta FIBA U-18 Euroopa meistrivõistlustel.
Läti koondisse kuulunud Porziņģis kogus 2017. aasta korvpalli EM-il keskmiselt 23,6 punkti, 5,9 lauapalli ja 1,9 viskeblokeeringut mängus. Läti teekonna lõpetas 97 : 103 kaotusmäng veerandfinaalis tulevasele Euroopa meistrile Sloveeniale.
Walther Rathenau

Walther Rathenau (29. september 1867 Berliin – 24. juuni 1922 Berliin) oli juudi rahvusest Saksamaa tööstur ja poliitik.
Walther Rathenau oli juudi rahvusest suurtöösturi Emil Rathenau poeg. 1886–1889 õppis ta Berliinis ja Straßburgis füüsikat, keemiat ja filosoofiat. 1889–1990 õppis Rathenau Müncheni Tehnikaülikoolis masinaehitust ja keemiat. 1893–1898 töötas ta Bitterfeldis elektrokeemiatehase ärijuhina. Alates 1899. aastast tegutses ta oma isa asutatud firma AEG juhatuses, alates 1915. aastast oli selle president.
Walther Rathenau kuulus 1918. aastal asutatud Saksa Demokraatlikku Parteisse ("Deutsche Demokratische Partei").
Alates 1921. aasta maist oli ta Saksamaa ülesehitusminister. Alates 31. jaanuarist 1922 oli ta välisminister. Genova konverentsil sõlmis ta 1922. aasta aprillis Nõukogude Venemaaga Rapallo lepingu.
1922. aasta 24. juuni hommikul mõrvati autoga tööle sõitnud Walther Rathenau paremäärmuslaste poolt.
Uno Kärbis

Uno Kärbis (19. mai 1926 – 29. juuli 1998) oli eesti teatrikunstnik.
1951. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi Voldemar Haasi ja Natalie Mei õpilasena. 
Ta töötas 43 aastat Estonia teatri kunstnikuna, tegutsedes kujundaja ja dekoratsioonimaalijana.
Enno Ootsing

Enno Ootsing (sündinud 18. aprillil 1940 Räpinas) on eesti graafik, raamatukunstnik ja akvarellist.
Ta on lõpetanud 1958. aastal Räpina Keskkooli, 1961. aastal Tartu Kunstikooli maali ja kunstipedagoogika erialal ning 1966. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal. 
Aastatel 1965–1972 oli ta ajakirja Kultuur ja Elu kunstnik-kujundaja, 1972–1976 Eesti Kunstnike Liidu vastutav sekretär, 1976–1980 vabakutseline kunstnik. 
1980. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli, 1995. aastast Eesti Kunstiakadeemia) õppejõud, sealhulgas 1982. aastast graafikaosakonna juhataja, aastatel 1984–2005 professor, 2005. aastast emeriitprofessor.
Ta on kuulunud kunstirühmitusse ANK '64. 
Ootsing on esinenud paljudel rahvusvahelistel suurnäitustel ja pälvinud tunnustust, sealhulgas peapreemia Riia I miniatuurgraafika triennaalil (1983).
Jevgeni Tšekin

Jevgeni Aleksejevitš Tšekin (vene keeles Евгений Алексеевич Чекин; sündinud 24. augustil 1973 Jaroslavli oblastis) on Venemaa riigitegelane, Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees (2016–2018). 
Tšekin on lõpetanud Jaroslavli riikliku meditsiiniakadeemia ja Ülevenemaalise kaugõppe rahandus-majandusinstituudi.
Ta töötas aastatel 1998–2002 kiirabiarstina, 2002–2003 sanatoorium-prüfülaktooriumi peaarstina, 2005–2007 kommertspanga Binpank peaökonomisti, peamänedžeri ja vanemkrediidieksperdina. 2009. aastast töötas ta avaliku ja erasektori koostöö valdkonnas Jaroslavli oblastivalitsuses osakonna ülemana ja 2011. aastast Sahha Vabariigi majandusministeeriumi osakonna juhina.
Aastatel 2012–2016 oli ta Sahha majandusministri asetäitja. 2016. aastal kooskõlastas Sahha Vabariigi parlament Il Tümene Sahha Vabariigi pea Jegor Borissovi otsuse määrata vabariigi valitsuse esimeheks Jevgeni Tšekin.
Valitsuse esimehena töötas ta kuni 20. juunini 2018 (tema asemele määrati Vladimir Solodov). 2018. aastast töötab Tšekin Venemaa Föderatsiooni Kontrollkoja esimehe Aleksei Kudrini abina.
2 (Szczecini trammiliin)

2. trammiliin on Szczecini trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Dworzec Niebuszewo – Turkusowa. Liin avati 1905. aastal marsruudil Berliner Tor – Hauptfriedhof.
Peatused.
1 → Turkusowa
Jegor Borissov

Jegor Afanasjevitš Borissov (jakuudi keeles Охонооһой уола Барыыһап Дьөгүөр; vene keeles Егор Афанасьевич Борисов; sündinud 15. augustil 1954 Tšuraptšas Tšuraptša rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane, majandusdoktor. 
Ta oli aastatel 2003–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees ja 2010–2014 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president. Aastatel 2014–2018 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea. Ta on Ühtse Venemaa liige.
Haridus ja töökäik.
Ta lõpetas 1979. aastal Novosibirski põllumajandusinstituudi insener-mehaanikuna.
1991. aastal määrati ta Sahha põllumajandusministri asetäitjaks, 1992. aastal Sahha valitsuse aseesimeheks. Aastatel 1993–1995 oli ta valitsuse esimehe esimene asetäitja, 1998–2000 põllumajandusminister, 1997–2002 Jakutski põllumajanduse teadusliku uurimisinstituudi direktor, 2002–2003 Sahha valitsuse esimehe esimene asetäitja.
2010. aastal andis Sahha parlament Il Tümene talle vabariigi presidendi õigused viieks aastaks. 2014. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi peaks viieaastaseks perioodiks. 28. mail 2018 esitas ta Venemaa presidendile Vladimir Putinile ametist tagasiastumiseavalduse. See rahuldati.
Miss Universum

Miss Universum (Miss Universe) on iga-aastane iludusvõistlus. 
Esimene konkurss toimus 1952. aastal Ameerika Ühendriikides ja selle võitis Miss Soome Armi Kuusela.
Grigori Savvinov

Grigori Nikolajevitš Savvinov (vene keeles Григорий Николаевич Саввинов; sündinud 20. novembril 1957Verhneviljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) onjakuudi geokrüoloog ja rakendusökoloog, igikeltsa uurija; bioloogiadoktor.
Ta on 2011. aastastAmmossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli Põhja rakendusökoloogia teadusliku uurimisinstituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geokrüoloogia, igikeltsa ökoloogia, geoökoloogia ja Põhja rakendusökoloogia.
Haridus.
Ta lõpetas 1980. aastalJakutski Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafina ja 1987. aastalNSV Liidu TA SO Jakuudi filiaali aspirantuuri.
Ta kaitses 1997. aastalNSV Liidu TA SO üldbioloogia instituudis kandidaadikraadi väitekirjaga "Гидротермический режим мерзлотных лугово-черноземных почв при осенних влагозарядковых поливах". 2006. aastal kaitses ta bioloogiadoktori kraadi väitekirjaga mullateaduse alal "Эколого-почвенные основы рационального использования и восстановления нарушенных земель криолитозоны Якутии" (doktoritöö juhendajad bioloogiadoktor Dmitri Savvinov ja geoloogia-mineraloogiadoktor Juri Šumilov ).
Dmitri Savvinov

Dmitri Dmitrijevitš Savvinov (vene keeles Дмитрий Дмитриевич Саввинов; 29. märts 1932 Njurba rajoon, Jakuudi ANSV – 2018) oli jakuudi rakendusökoloog ja geokrüoloog, igikeltsa uurija, Sahha teaduste akadeemia liige.
Ta oli Sahha teaduste akadeemia presidendi nõunik ja Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli Venemaa Põhja-uuringute kateedri professor. Aastatel 1993–2007 oli ta Sahha teaduste akadeemia Põhja rakendusökoloogia instituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on Põhja rakendusökoloogia, keskkonnakaitse, üldmullateadus, geokrüoloogia, pinnaste hüdroloogia ja igikeltsa agrofüüsika.
Haridustee.
Ta lõpetas 1958. aastal Tomski riikliku ülikooli bioloogia-mullateaduse teaduskonna mullateaduse erialal.
Ta sai 1966. aastal Irkutski Riiklikus Ülikoolis kandidaadikraadi väitekirjaga " Особенности водного режима лугово-черноземных почв Центральной Якутии". 1982. aastal sai ta NSV Liidu TA SO mullateaduse ja agrokeemia instituudis bioloogiadoktori kraadi väitekirjaga mullateaduse alal "Гидротермический режим мерзлотных почв и его регулирование (на примере Якутии)".
Vadi kool

Vadi kool oli õppeasutus Mustvee vallas Vadi külas. 
Vadi kooli ajalugu algab 1774–1775 aastal, mil Torma koguduse õpetaja Johann Georg Eisen von Schwarzenbergi eestvõttel alustati Vadil koolihariduse andmist. Kool oli Avinurme piirkonna esimeseks kooliks. 1834. aastal õppis koolis 130 last.
Uus koolihoone valmis 1888. aastal. Kool likvideerit 1963. aastal. (mõningatel andmete 1965 ). Koolihoone on arvatud ehitismälestiseks.
Aastail 1917–1941 oli kooli direktor Joosep Paljak.
Reinhold Rehbinder

Krahv Reinhold Fabian von Rehbinder (12/24. jaanuar 1831 Udriku – 27. märts/9. aprill 1905 Udriku) oli Eestimaa rüütelkonna peamees aastail 1878–1881.
Tema vanemad olid Udriku, Imastu, Polli, Neeruti, Jõetaguse, Võduvere, Pala, Venevere ja Käravete mõisnik, Eestimaa rüütelkonna maanõunik Karl Gustav von Rehbinder (1793–1851) ja Ernestine von Ungern-Sternberg (1794–1886).
Ta oli Udriku, Imastu ja Polli mõisnik, Virumaa kreisisaadik, Eestimaa rüütelkonna peamees 1878–1881 ja 1881–1899 Eestimaa rüütelkonna maanõunik.
1858. aastal (lahutatud 1866) abiellus ta Stella von Ungern-Sternbergiga (1838–1903), nende ainus poeg oli Heinrich Karl Eduard von Rehbinder (1860–1929), Udriku, Polli ja Imastu mõisnik. 
Ta on maetud Udriku mõisa kalmistule.
Mario

Mario on samanimelise videomängusarja peategelane, mille lõi 1981. aastal Jaapani videomängudisainer Shigeru Miyamoto. Mario on tuntud eeskätt videomängusarjast "Super Mario".
Mario riietuseks on tavaliselt punane pluus, rinnatrukkide ja traksidega sinised tunked, valged kindad ja M-tähega punane müts.
Voldemar Olup

Voldemar Aleksander Olup (19/31. jaanuar 1895 Tallinn – 28. juuli 1933 Soome laht) oli Eesti prokurör.
Tema vanemad olid Aleksander Olup ja Julie Uussild (1867–1928).
Ta lõpetas aastal 1915 Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi, õppis 1915–1916 Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, 1916 lõpetas Peterhofi lipnike kooli, 1921–1925 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige.
Ta teenis 1916–1918 Vene sõjaväes, 1918–1921 oli politseinik, alates 1925 Tallinna-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat, hiljem abiprokurör. Reservalamleitnant (1920).
Tema abikaasa oli Marta Krimm (1896–1962).
28. juuli õhtul 1933 asus ta purjepaadil Argo teele Tallinnast Haapsallu Theodor Rõugu juurde, kellele ta oli oma paadi müünud, ja jäi tormis teadmata kadunuks.
Pirjo Jonas

Pirjo Jonas (kuni 2015. aastani Pirjo Püvi; sündinud 8. juulil 1980) on eesti ooperilaulja (koloratuursopran) ja näitleja. 
Alates 2010. aastast on ta Vanemuise teatri ooperisolist.
Jonas on teinud koostööd selliste dirigentidega nagu Nikolai Aleksejev (Venemaa), Anu Tali, Toomas Siitan, Lauri Sirp, Ants Soots, Risto Joost, Jüri Alperten, Erki Pehk ja Mihkel Kütson. 
2018. aastal lõi ta näitlejana Maria keskse rolli Mart Sanderi ajaloolises draamasarjas "Litsid" (TV3). Samal aastal mängis ta teleseriaalis “Siberi võmm”. 2019. aastal mängis ta krimikomöödiasarjas "Kättemaksukontor".
Isiklikku.
Tema abikaasa on lavastaja ja näitleja Tanel Jonas. Tema õde on ratsutaja Grete Püvi Ayache.
Viited.
3. https://elu.ohtuleht.ee/886531/teatripaar-pirjo-ja-tanel-jonas-nii-ei-saa-et-kodus-me-toost-ei-raagi
4. https://eestinaine.delfi.ee/artikkel/93038165/pirjo-jonas-minult-on-palju-kusitud-et-kui-laulmine-on-nii-raske-miks-sa-siis-seda-teed
Välislingid.
https://www.operabase.com/artists/pirjo-jonas-84157/en
Postipunkt

Postipunkt on postiettevõtte koostööpartneri hallatav postiasutus, mis osutab postiteenuseid postiettevõtte nimel. Postipunkt on postkontoriga võrdväärne postiasutus, kus on võimalik teha samu toiminguid, mida postkontoriski.
Postipunkte luuakse tavaliselt väljaspool suuremaid linnu asula kaubandus- või teenindusasutusse või muusse ühiskondlikku hoonesse (näiteks kauplusse, raamatukokku või vallamajja), kus postipunkti teenuseid hakkab osutama koostööpartneri esindaja – vastava väljaõppe saanud töötaja enamasti ühitatult muude tööülesannetega.
Postipunktid Euroopas.
Postipunktide süsteemi on mitmes Euroopa riigis praktiseeritud juba aastaid. 
Peamine põhjus, miks traditsioonilisi postkontoreid järjest suletakse ja pannakse nende asemel tööle postipunktid, on selles, et postiteenuste struktuur on viimaste aastakümnete jooksul suuresti muutunud – paberkirju saadetakse oluliselt vähem, postipakke aga rohkem jne. Seega on mõttekas osutada postiteenust seal, kus inimesed nagunii sageli käivad. Teisalt aga optimeeritakse postipunktide abil tööjõukasutust.
Nii töötab (2016. aasta seisuga) Taanis üle 900 postipunkti, kus postiteenust osutavad Taani Posti koostööpartnerid, postkontoreid on Taani Postil aga alla 30. Iirimaal tegutseb 52 postkontorit ja üle 1200 postipunkti, Hollandis 2 postkontorit ja üle 2500 postipunkti, Portugalis 621 postkontorit ja ligi 1700 postipunkti.
Postipunktid Eestis.
Eestis hakkas Eesti Post postipunktide süsteemi looma 2006. aastal, esimene postipunkt pandi tööle Räpina lähedal Leevaku A ja O kaupluses 1. augustil 2006.
2016. aasta seisuga oli Eestis 163 postkontorit ja 159 postipunkti.
2020. aasta augusti seisuga oli Omnival Eestis 96 postkontorit, 167 postipunkti ja 257 pakiautomaati.
Peep Linno

Peep Linno (sündinud 6. novembril 1970) on eesti arhitekt ja karikaturist.
Peep Linno on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1994. aastal Georg Otsa nimelise muusikakooli saksofoni erialal ja Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri erialal 2004. aastal.
Ta on töötanud Eesti Ekspressi lisalehe Kulutaja toimetajana, ajakirja Mihkel vastutava sekretäri ja küljendajana, Õhtulehe, Eesti Sõnumite, Sõnumilehe ja Linnalehe karikaturistina ning BNS-i reporterina. 2017. aasta juunist töötas ajalehes Virumaa Teataja reporteri ja karikaturistina. 
Ta on töötanud 13 aastat arhitektina: arhitektuuribüroos Kosmos, seejärel AS-is Riigi Kinnisvara, KPME Inseneribüroos ja Anija Vallavalitsuses.
Peeter Erg

Peeter Erg (27. märts 1898 Abja vald, Pärnumaa – 7. aprill 1944 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti notar.
Tema vanemad oli Peeter Erg (1865–1939) ja Ann Masing (1868–1915).
Ta õppis 1917–1918 ja 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala liige.
Ta osales 1919–1920 Vabadussõjas Kaitseliidu ülema kantseleis ja 3. Diviisi staabis, sõjaväeametnik (1919). 1924–1927 vandeadvokaat Jaan Teemanti abi Tallinnas. 1927–1928 Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni esimehe asetäitja, 1928–1932 esimees. Alates 1932 notar Võrus. 
Tema abikaasa oli Elisabeth-Johanna Västrik (1902–1986).
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941.
Benno Mikkal

Benno Mikkal (28. juuli 1912 Valtina, Võrumaa – 13. oktoober 1981 Tartu) oli eesti näitleja.
1926. aastal lõpetas ta algkooli. Pärast algkooli lõpetamist töötas sulase, kraavikaevaja ja metsatöölisena ning paar aastat Tallinnas Eesti Kunstsarve Vabrikus. 
Aastatel 1935–1937 õppis Tartu Näitekunsti Stuudios. 
Aastatel 1937–1938 oli Tartu Töölisteatri, 1938–1940 Narva Teatri, 1940–1942 Draamateatri ja 1942–1981 Vanemuise teatri näitleja. Õpetas lavakõnet Tartu Õpetajate Instituudis, Vanemuise õppestuudios ja Tartu Rahvateatris. Juhendas ka näiteringe.
Tegi kaasa mängufilmis "Valgus Koordis" ja telemängufilmis "Kolme katku vahel".
Isiklikku.
Tema tütar on dramaturg ja teatripedagoog Epp Mikkal.
Jevgeni Pavlov

Jevgeni Pavlov (25. detsember 1913 Tver, Venemaa – 15. detsember 1983 Tallinn) oli vene rahvusest Eesti näitleja.
Aastatel 1951–1982 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.
Riigipäev

Riigipäev on või on olnud esindajate kogu mitmes riigis:
Ajapaik

Ajapaik (inglise keeles "timepatch") on ühisloomeplatvorm, mille eesmärk on koguda lisainfot ajaloolisele pildimaterjalile (eeskätt fotodele, aga ka maalidele, graafikale, filmidele). 
Lisainfo all peetakse silmas näiteks pildimaterjali sidumist konkreetsete kohtadega kaardil (geokodeerimine ehk asukohamärgendamine) ja pildimaterjalile nüüdisajal tehtud fotode lisamine (refotografeerimine ehk ülepildistamine), et enne ja nüüd tehtud pildimaterjali kõrvutamisel näidata elukeskkonna muutusi ajas.
Ajapaiga looja ja haldaja on MTÜ Eesti Fotopärand. Keskkond keskendub Eestiga seotud piltidele.
Ajalugu.
Ajapaik sai alguse 2011. aasta veebruaris toimunud üritusel Garage48 Public Services. Meeskonda kuulusid Ahti Heinla, Jaen Saul, Kristjan Heinaste, Leen Videnski, Kaupo Kõrv, Jelena Savinen, Sven Tiirusson ja idee autor Vahur Puik. 
2015. aasta kevadel otsustati, et Ajapaigast saab Eesti Vabariigi 100. aastapäeva kingitus.
2016. aastal külastati Ajapaika keskmiselt 13 500 korda kuus.
2016. aasta teises pooles alustati koostööd Norra Muinsuskaitseametiga ja käivitati Ajapaiga platvormi koopia fotodugnad.ra.no.
2016. aasta detsembri seisuga oli Ajapaika lisatud üle 90 000 pildi ja neist kaardistatud (geokodeeritud) oli üle 51 000.
2017. aastal tunnustati Ajapaika (MTÜ Eesti Fotopärand) ettevõttenime võistlusel "Ehe Eesti 2017", kus Ajapaik tunnistati võitjaks vabaühenduste kategoorias.
August 2017

August 2017, kroonika
2017. aasta august algas teisipäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem neljapäeval.
Reinuwader

Reinuwader "(Reinuvader)" oli pilke- ja satiirileht, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas.
Toimetaja oli Juhan Lilienbach. Kaastöölised olid Ants Laikmaa, Eduard Vilde, Hans Pöögelmann, Karl Merilaid-Schnell.&lt;br&gt;Ajalehte trükiti Tallinnas "M. Antje" trükikojas tiraažiga 3500 eksemplari. Numbri hind oli 15 kopikat.
Pontchartraini järv

Pontchartraini järv on riimveeline estuaar Ameerika Ühendriikides Louisiana kaguosas.
Järve lõunakaldal asuvat New Orleansi ühendab põhjakaldaga 38,3 km pikkune Pontchartraini järve sild.
Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane

Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane (vene keeles Заслуженный деятель науки Российской Федерации) on Venemaa teadlastele antav riiklik aunimetus.
Aunimetuse võib saada väljapaistev teadlane, kellel on teeneid Venemaa teaduse ees. Eelduseks on, et aunimetuse saaja on varem saanud doktorikraadi. Aunimetus asutati 1995. aastal ja anti esimest korda välja 1996. aastal. Aunimetus määratakse Venemaa Föderatsiooni presidendi seadlusega. Aunimetusega kaasneb rinnamärk.
Ka aastatel 1992–1996 anti välja samanimelist aunimetust, kuid Vene NFSV teenelise teadlase aunimetuse õigusakti alusel.
Neeme sadam

Neeme sadam on väikesadam Harjumaal Jõelähtme vallas Neeme külas, jääb Ihasalu poolsaare idakaldale.
Sadamakood: EE NME
Sadamateenuseid osutatakse vaid alla 24-meetrise kogupikkusega veesõidukitele.
Pärnu vangla

Pärnu vangla oli vangla Pärnus ametliku aadressiga Sillutise tänav 1. 
Hoonetest vanim ehitati aastal 1861. Kõigepealt ehitati see hullumajaks, hiljem on seal olnud ka vanadekodu.
Vangla oli seal kuni 1965. aastani, siis see väikevangla suleti. Edaspidi oli seal alkohoolikute sundravi- ja tööprofülaktoorium.
Uuesti vangla.
Endine Pärnu vangla kohaldati taas vanglaks 1990. aastate algul. 1995. aastal oli seal 60 kohta.
1998. aastaks renoveeriti vangla, sinna kavandati kohti kuni 120 kinnipeetavale ühe-, kahe- ja neljakohalistes kambrites. Augustis 2001 oli vanglas 100 vangi. Veebruaris 2002, pärast Keskvangla sulgemist, toodi Pärnusse ka neli eluks ajaks mõistetut. Aprillis 2002 oli Pärnu vangla vangide arv 113. Mais 2003 alustati Pärnu vanglas remonti ja vangla administratsioonihoones ja vanas majas tehti ümberehitused, renoveeriti vastuvõtuosakonna ja eeluurimisvangla ruumid. 
Seoses Viru vangla valmimisega suleti Pärnu vangla 31. jaanuaril 2007.
Vanglas oli enam kui 5500 ruutmeetrit pindala ja seal oli 7 hoonet: administratiivhoone, 1. elukorpus, 2. elukorpus, katlamaja-söökla-kauplus, saun, klubihoone, töökoda-meditsiinipunkt-spordisaal, juurviljahoidla, ladu ja garaaž.
Meelelahutuskoht.
Alates 2017. aasta algusest tegutsevad vanglas "CCCP Põgenemistoad", kes on vanglas teinud Põhja- ja Baltimaade suurima põgenemistubade kompleksi.
Oreella

Oreella on perekond loimureid.
Liigid.
Perekonda kuulub kolm liiki.
Juri Motšanov

Juri Aleksejevitš Motšanov (vene keeles Юрий Алексеевич Мочанов; 8. november 1934 Leningrad – 20. oktoober 2020 Kiiev) oli Sahha arheoloog, Jakuutia ja Kirde-Aasia esiaja uurija, Sahha teaduste akadeemia liige. 
Ta oli 2004. aastast Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor. Teadlasena olid tema peamised uurimisteemad biokultuurse inimese kohanemise põhietapid Arktika äärmuslikes tingimustes; liigiteke areaalide ääremaal; paleoliitikumi asulakohad ning Ameerika asustamise algetappide probleemid. 
Ta võttis osa paljudestarheoloogilistest väljakaevamistest. Ta avastas koos Svetlana Fedossejevaga 1963. aastal Ihine asulakoha Aldani jõe ääres ja 1964. aastal Aldani jõe ääres seeria mitmekihilisi asulakohti.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1957. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistikateaduskonna. 1966. aastal kaitses ta MoskvasNSV Liidu TA arheoloogia instituudis kandidaadiväitekirja ""Многослойная стоянка Белькачи 1 и периодизация каменного века Якутии". 1979. aastal kaitses ta samas väitekirja "Древнейшие этапы заселения человеком Северо-Востока Азии" ja sai ajaloodoktori kraadi.
1964. aastast töötasNSV Liidu TA Siberi osakonna keele, kirjanduse ja ajaloo instituudi arheoloogialaboris. Ta osales 1964. aastast Prilenkskoje arheoloogilistel ekspeditsioonidel teaduri, vanemteaduri, peateadurina ja ülemana.
Alates 2004. aastast oli ta Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor.
Isiklikku.
Tema abikaas oli arheoloog Svetlana Fedossejeva.
Reichstag

Reichstag on olnud mitme esindajate kogu nimetus:
Sahha teaduste akadeemia kuldmedal

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia kuldmedal (vene keeles Золотая медаль Академии наук Республики Саха (Якутия)) on Sahha teaduste akadeemia kõrgeim autasu.
Sahha TA kuldmedal asutati 1997. aastal. Autasu antakse silmapaistvate teaduslike tööde, avastuste ja leiutiste eest.
Põhjatähe orden (Sahha)

Põhjatähe orden (jakuudi keeles «Хотугу Сулус» уордьан; vene keeles oрден «Полярная Звезда») on Sahha (Jakuutia) Vabariigi kõrgeim riiklik autasu, mis on nimetatud Põhjanaela järgi.
Orden asutati 1997. aastal. Seda kantakse kaelalindil.
Aastatel 1997–2015 on Põhjatähe ordeni pälvinud 77 füüsilist isikut ja 1 juriidiline isik (Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi osakond).
Ida-raudrohi

Ida-raudrohi ("Achillea salicifolia", sünonüüm "Achillea cartilaginea") on raudrohu perekonda kuuluv taimeliik.
Eestis kasvab ida-raudrohi Peipsi järve ja Emajõe kallastel.
Karl Merilaid-Schnell

Karl Merilaid-Schnell ("Carl Friedrich Merilaid / Schnell", 5. jaanuar 1882 Ärina, Virumaa – 1948) oli eesti maalikunstnik ja karikaturist.
Õppis Kaasani Kunstikoolis. Oli esimeseks eesti soost õpetaja venekeelses Rakvere Õpetajate Seminaris, kus tema õpilasteks olid kubistid Märt Laarman ja Arnold Akberg. Illustreeris ja joonistas karikatuure pilkeajakirjadele Pilkeleht (1906), Reinuwader (1906), Walinali (1907) ja Õnnewalaja (1908). Oma karikatuuride pseudonüümiks kasutas "Rakvere Sõnnikuhark".
Kirde föderaalülikool

Kirde föderaalülikool on ülikool Sahha Vabariigi pealinnas Jakutskis, üks Venemaa 10 föderaalülikoolist.
1956. aastal asutati Jakutski Riiklik Ülikool. 1990. aastal nimetati ülikool ümber Jakuutias sündinud nõukogude parteijuhi Maksim Ammossovi auks Ammossovi-nimeliseks Jakutski Riiklikuks Ülikooliks. 2009. aastal loodi Jakutski Riikliku Ülikooli baasil föderaalülikool, mille koosseisu läksid ka Jakutski riiklik tehnikainstituut, Sahha riiklik pedagoogikaakadeemia, Põhja regionaalökonoomika instituut, Põhja rakendusökoloogia instituut, Jakutski matemaatikainstituut ja Jakutski terviseinstituut. Ülikooli ametlik nimi on Ammossovi-nimeline Kirde Föderaalülikool, lühend SVFU (jakuudi keeles М. К. Аммосов аатынан Арассыыйа Бэдэрээссийэтин Хотугулуу-Илиҥҥи үнүбэрсиэтэ (ХИФУ), vene keeles Северо-Восточный федеральный университет имени М. К. Аммосова (СВФУ)).
Ülikoolis õpib enam kui 17 000 üliõpilast. 
Rektoraat.
Alates 2019. aastast on ülikooli rektoriks bioloogiadoktor Anatoli Nikolajev, enne teda oli rektor pedagoogikadoktor Jevgenija Mihhailova. Rektoraadi koosseisu kuuluvad veel:
Struktuur.
Ülikooli koosseisu kuulub 13 instituuti, 5 teaduskonda, 3 filiaali, 5 muuseumi, teadusraamatukogu ja muud struktuuriüksused.
Instituudid.
Õppetööga on seotud 13 instituuti, sealhulgas:
Teadusuurimisinstituudid.
Ülikooli juures asuvad 5 teadusuurimisinstituuti (TUI) ja 1 teadushariduslik struktuuriüksus:
Brigitte Zypries

Brigitte Zypries (sündinud 16. novembril 1953 Kasselis) on Saksamaa poliitik, ta kuulub Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli alates 27. jaanuarist 2017 kuni 14. märtsini 2018 Saksamaa majandus- ja energiaminister.
Ta lõpetas aastal 1977 Gießeni ülikooli õigusteaduskonna.
Ta oli 22. oktoobrist 2002 kuni 27. oktoobrini 2009 Saksamaa justiitsminister.
27. jaanuarist 2017 kuni 14. märtsini 2018 oli ta Saksamaa majandus- ja energiaminister.
Afanassi Savvin

Afanassi Afanasjevitš Savvin (vene keeles Афанасий Афанасьевич Саввин; sündinud 7. mail 1986) on jakuudi ettevõtja ja haridustegelane.
Ta oli 2013–2017 Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli (üks 10 Venemaa föderaalülikoolist) prorektor innovatiivse arengu ja teaduslike uurimistööde kommertseerumise alal. Ta kureerib ülikoolis arktilist innovatsioonikeskust (Арктический инновационный центр), investeerimiste ja innovatsiooni valitsust, ühte kolmest ülikooli filiaalist – Nerjungris asuvat SVFU tehnikainstituuti, ülikooli innovatiivseid väikeettevõtteid ning lastele orienteeritud arvutiakadeemiat (Малая компьютерная академия).
Haridus ja töökäik.
Ta lõpetas 2004. aastal Jakutski riikliku ülikooli matemaatika ja informaatika instituudi kiitusega erialal "rakendusmatemaatika majanduses". Pärast ülikooli lõpetamist asus ta samas assistendina tööle arvuti- ja matemaatilise modelleerimise kateedris. Ühtlasi õppis ta aastatel 2004–2007 ülikooli rahandus-majandusinstituudi aspirantuuris erialal "ökonoomika ja rahvamajanduse juhtimine".
Aastatel 2005–2013 töötas ta tehnoloogiaettevõtetes vastutaval ametikohal. 2013–2017 oli ta Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli prorektor ja SVFU arktilise innovatsioonikeskuse direktor.
2014. aastal täiendas ta end Skolkovos, kus läbis Moskva Skolkovo juhtimiskoolis kursuse "kõrghariduse uued liidrid".
2017 asutas ettevõtte Replio Technologies, alates 2018. aastast on AS Sahha Vabariigi Arengukorporatsiooni (Корпорация развития Республики Саха (Якутия)) peadirektor.
Teaduskorralduslik tegevus.
Ta on Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea juures asuva infotehnoloogia arendamise nõukogu liige ja Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea juures asuva imagoloogilise poliitika nõukogu liige. Ta kuulub liikmena Ülevenemaalise IT-direktorite liitu.
Isiklikku.
Tal on kolm peamist huviala – jalgpall, lugemine ja reisimine. Ta on külastanud enam kui 30 riiki.
Uus Kosjaleht

"Uus Kosjaleht: mitmekesise sisuga jutu-, pilke- ja naljaleht" oli huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1930–1935 ebaregulaarselt Tallinnas. Ajakiri oli jätkuks 1917–1919 ilmunud Kosjalehele.
Ajalehe toimetus asus Tallinnas Magasini tänav 4. Väljaandja oli Julius Ernst Meigas ja vastutav toimetaja Harald C. Pitsahl. 
Ajalehte trükiti trükikodades J. E. Meigas &amp; Ko (Tallinnas Pärnu mnt 5) ja Kiirtrükk.
Üksiknumber maksis 10 senti ja aastane tellimishind oli 1,20 krooni.
Dani Ceballos

Daniel Ceballos Fernández (sündinud 7. augustil 1996 Utreras) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Premier League'i klubis Arsenal (laenul Madridi Realist).
Klubikarjäär.
Aastatel 2014–2017 mängis Ceballos Hispaania jalgpalliklubis Real Betis ning sai 98 mänguga kirja 7 väravat. 2017. aastal siirdus ta 17 miljoni euro eest Madridi Reali, sõlmides kuue aasta pikkuse lepingu. 2019. aasta juulis suundus ta laenule Arsenali.
Koondisekarjäär.
2017. aastal tuli ta Hispaania alla 21-aastaste koondisega Euroopa juunioride meistriks. Ta valiti turniiri parimaks mängijaks.
Mati Kahru

Mati Kahru (sündinud 12. veebruaril 1954) on eesti okeanograaf.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina, õppides ülikoolis aastail 1972–1978. Seejärel töötas ta Ain Aitsami mereuuringute töörühmas.
Ta on töötanud pikka aega Scrippsi okeanograafia instituudis California Ülikoolis San Diegos.
Tema teadustöö on seotud peamiselt ookeanide satelliitseirega ja kaugseire andmetöötlusega.