tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ökovõlg

Ökovõlg on iga-aastaste puudujääkide summa, mis on tekkinud maa bioloogilist taastootmisvõimet ületavast loodusvarade tarbimisest. 
Maa ajaloos ületas inimese nõudlus loodusvarade järele taastootmisvõime 1980. aastate keskel.
Ökovõla moodustamisel on olulisel kohal maailma loodusvarade raiskamine ja ebaproportsionaalne kulutamine, keskkonna kahjustamine, ökoloogiline dumping, biopiraatlus neokolonialismi tingimustes.
Andrus Lillepea

Andrus Lillepea (sündinud 26. oktoobril 1975) on eesti löökpillimängija ja muusikapedagoog.
Ta on lõpetanud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia löökpillide erialal. 
Lasnamäe Muusikakoolis töötab Lillepea aastast 2001, aastast 2007 on ka Georg Otsa kooli pop-jazzosakonna trummikomplekti õpetaja, kus tema õpilaste hulgas on olnud näiteks Kaspar Kalluste. 
Alates 1992. aastast on Lillepea tegutsenud trummarina paljudes fungi-, pop-, kantri- ja džässansamblites (näiteks Estraadiraadio, House of Games, Led R, Blacky, Ultima Thule, Famagusta, Siim Aimla Grupp).
Sotsiaalne dumping

Sotsiaalne dumping (inglise keeles "social dumping") on ettevõtete üleviimine nõrgema tööjõuregulatsiooniga maadesse. Kunstlikult madalad tootja kulud annavad ebaausa eelise rahvusvahelises kaubanduses.
Ökoloogiline dumping

Ökoloogiline dumping (inglise keeles "ecological dumping") on keskkonda kahjustavate või ohustavate ettevõtete üleviimine nõrgema keskkonnaregulatsiooniga maadesse, enamasti arengumaadesse.
Mardi tänav

Mardi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Mardi tänav asub Keldrimäe asumis Liivalaia tänava ja Keldrimäe tänava vahel ning ristub Võlvi, Turu, Vana-Keldrimäe ja Liivamäe tänavaga. 
Ajalugu.
Tänav on saanud nime piirkonna kinnisvaraomaniku Diedrich Christian Martensi järgi, aja jooksul kasutati tänava kohta erinevaid nimekujusid: "Martena tänav" (1885), "Martensgasse" (1893), "Martinstraße" (1907), "Мартенская ул." (1907), "Martenstraße" (1913).
Mardi tänav oli tuntud kinnistuomaniku järgi nime saanud Ignatjevi sauna järgi, asutust tunti hiljem Eesti NSV ajal teeninduskombinaadi Kiir Lennuki tänava saunana (nr 6) ja paekivist Mardi tänava saunahoone (Mardi 1) on tänaseni alles. Mardi (endine Rügemendi ja Polgu) tänava saun rajati Juhkentali piirkonnas asunud sõjaväeosade jaoks. Muide, kohe sauna kõrvalt voolas kuni 1930. aastateni avatuna üle Mardi tänava mere suunas Härjapea jõgi.
Mardi tänav oli kurikuulus mitmete avalike lõbumajade poolest. Omaaegsest Tallinna punaste laternate piirkonnast on tänagi alles veel paar maja, kus omal ajal bordell asunud: 1885. aastal ehitatud Mardi tänav 3 asuv puumaja, mis oli algselt arhitekti Johann Nicolai Thamme projekteeritud tütarlaste pansionaat ja hiljem ostis hoone aga proua Jevdokia Blohhina, kes avas seal Tallinna ühe peenema lõbumaja. Hoone alumisel korrusel oli üks avar korter suurte esindusruumidega ja ülemisel korrusel oli keskne koridor-esik, millest kahele poole ritta olid kavandatud väikesed toakesed. Bordellihoones oli alumisel korrusel (endises pansionaadipidaja korteris) oli puhvet ja tutvumisruum koos esinemislavaga ja ülemisel korrusel 15 lõbutuba. Vannituba asus pesuköögi ja majateenijate eluruumidega kivist hoovimajas. 
1903. aastal jõustus uus, rangem bordellimäärus ja Mardi 3 bordell pandi kinni. Mardi tänava teises otsas keskturu kõrval on aga alles roosat värvi vana kivimaja, kus samuti bordell asunud. Hoones asus aastatel 1909–1914 Tallinna linna nakkusbarakk ning seejärel tuberkuloosihaigla. Pärast Teist maailmasõda muudeti hoone elamuks, seejärel sanitaar-epidemioloogiajaamaks ning hiljem oli Mardi tänav 3 majas Harjumaa Tervisekaitse Talitus ning AIDSi ennetuskabinet; 
Mardi tänav liideti 1925. aastal Lennuki tänavaga ja aastatel 1936–1991 ulatus Mardi tänava kohale Lennuki tänav, mis tänapäeval jääb Maakri asumisse teisel pool Liivalaia tänavat.
Imanta ja Mardi tänava vahel Härjapea jõe ääres oli Veski tänav ja umbes samas kohas on praegu Võlvi tänav.
Mardi tänava ajaloolise trassi müürisid aga kinni V. Kingissepa tänava äärde Tallinna Kaasani kiriku kõrvale ehitatud kõrged elumajad. 
1976. aastal lammutati suurem osa Mardi tänava vanadest puumajadest ja ehitati paneelmajad, samuti Mardi lasteaia hoone.
Lennuki tänav (Rakvere)

Lennuki tänav on tänav Rakveres.
Tänava teenumber on 6630052 ja pikkus 588 meetrit.
Lennuki tänaval asusid NSV Liidu strateegiliste raketivägede 23. kaardiväe raketidiviisi 304. kaardiväe raketipolgu ja hiljem NSV Liidu õhukaitsevägede 14. õhukaitsediviisi 207. seniitraketi- ehk õhutõrjeraketibrigaadi elamud.
Avalik pilv

Avalik pilv (inglise keeles "public cloud") on pilvandmetöötluse teenuse pakkumine kõigile.
Avalikus pilves jagab teenusepakkuja arvutusvõimsust dünaamiliselt kõigile soovijatele internetis iseteenindusega veebirakenduste ja -teenuste kaudu, maksustades tarbijaid ükshaaval.
Privaatpilv

Privaatpilv (inglise keeles "private cloud") on kliendi- või ettevõttepõhine pilvandmetöötlus.
Privaatpilv on üheainsa organisatsiooni tarbeks tegutsev infrastruktuur, mida haldab kas sama organisatsioon või teenusepakkuja. See võib asuda nii tarbija pinnal kui ka mujal.
Privaatpilvi on kritiseeritud, kuna kasutajad peavad arvutivõrke endistviisi ostma, ehitama ja haldama ning ei võida niimoodi ehitus- ja hoolduskulude arvelt. Seetõttu ei rajane privaatpilved samal majandusmudelil kui avalikud pilved.
Infrastruktuur teenusena

Infrastruktuur teenusena (inglise keeles "infrastructure as a service", "IaaS") on pilvandmetöötluse pakkumine kasutaja teenuse arenduseks ja osutamiseks teenusepakkuja määratud infotehnoloogilise infrastruktuurina.
Pilvandmetöötluse infrastruktuuri põhjal pakutakse teenuseid koos majutuse ja võrguga, enamasti virtuaalse platvormina. Kliendid ostavad mitte servereid, tarkvara, andmetöötluskeskuse ruumi või võrguseadmeid, vaid need kõik tervikteenusena. Tavaliselt küsivad teenusepakkujad klientidelt raha konkreetselt kasutatud arvutusvõimsuse eest, mistõttu teenuse maksumus sõltub tegevuse aktiivsusest.
Platvorm teenusena

Platvorm teenusena (inglise keeles "platform as a service", "PaaS") on pilvandmetöötluse pakkumine kasutaja teenuse arenduseks ja osutamiseks teenusepakkuja määratud andmetöötluse platvormina.
Pilvandmetöötluse põhjal pakutakse arvutusplatvormi teenusena, mis tihti hõlmab pilve infrastruktuuri ja rakendusi. Sel viisil saab klient rakendused, kulutamata raha ja tööd vajaliku riistvara ja tarkvara ostmiseks.
Tarkvara teenusena

Tarkvara teenusena ehk pilvelttarkvara (inglise keeles "Software as a service", "SaaS") on pilvandmetöötluse pakkumine teenusepakkuja määratud tarkvara rentimisena.
Sel viisil pakutakse tarkvara teenusena interneti kaudu, nii et tarbija ei pea rakendusi oma arvutitesse installima ja käitama, mis lihtsustab tarkvara hooldust.
Raadioamatöör

Raadioamatöör on inimene, kelle hobi on raadio teel sidepidamine amatöörraadiosideks eraldatud sagedusaladel.
Igal raadioamatööril on riiklikku raadiosidet kureeriva ametkonna väljastatud kutsung. Eestis väljastab raadiojaamadele kutsungeid Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet.
Amatöörraadiojaama kutsungi esimene osa ehk prefiks ehk eesliide näitab, millise riigi kutsungiga tegu on. Eesti raadioamatööride kutsungid algavad eesliitega "ES", millele järgneb regiooni number ja personaalne täht või tähekombinatsioon.
1934. aastal oli Eestis kaheksa ja 1936. aastal 16 raadioamatööri, 1935. aastal asutati Eesti Raadioamatööride Ühing.
Raadioside

Raadioside on informatsiooni edastamine ja vastuvõtmine raadiolainete vahendusel. Raadioside toimub raadiosaatja ja ühe või enama raadiovastuvõtja vahelise raadiokanali kaudu. Raadioliini vahepunktides võivad olla retranslaatorid ‒ signaale vastuvõtvad, võimendavad, muundavad ja edasisaatvad seadmed; satelliitsides nimetatakse neid seadmeid transponderiteks.
Raadioside on elektroonilise side liik traatside ja optilise side kõrval.
Lorenz Quist

Lorenz Quist (ka Lorenz Qwist; ? Ingerimaa – 1710) oli Eesti vaimulik.
Quist sündis 17. sajandi keskel Ingerimaal. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 6. juulil 1686) Turu Ülikoolis. Oli seejärel Moloskovitsas kaplan.
Aastal 1695 oli ta Tartus sõjaväevaimulik ja Tartu Maarja koguduse abivaimulik. Aastatel 1695–1700 oli ta Kanepi Jaani koguduse õpetaj. Aastatel 1700–1703 oli ta Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Pärast seda oli sõjaväevaimulik Riias.
Isiklikku.
Tema väimees Theophil Eichler oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja.
Teikovo

Teikovo on oblastilise alluvusega linn Venemaal Ivanovo oblastis, Teikovo rajooni keskus. Asub 35 km Ivanovost edelas Vjazma jõe ääres.
Asula rajati 17. sajandil ja sai linnaõigused 1918. aastal.
Teikovo on tekstiilitööstuse keskus. Linnas asub Venemaa strateegiliste raketivägede 54. kaardiväe raketidiviisi baas, kus paiknevad muuhulgas ballistilised raketid Topol-M.
Linna läbib raudtee.
Ingvar Pärnamäe

Ingvar Pärnamäe (sündinud 27. juulil 1977) on Eesti poliitik ja riigiametnik, alates 1. juulist 2018 kaitsetööstusettevõtte OÜ Milrem LCM juhatuse esimees. 
Aastatel 1999–2002 oli Ingvar Pärnamäe IX Riigikogu liige. Riigikogu liikmeks saades oli ta 21-aastane, mis teeb temast läbi aegade noorima Riigikogu liikme. Ta oli Isamaa ja Res Publica Liidu liige aastatel 1995–2017. Alates 2018. aastast kuulub ta Eesti 200 liikmete hulka. 
Ingvar Pärnamäe on Kindral Johan Laidoneri Seltsi liige, aastatel 2002–2004 oli ta seltsi tegevjuht. Samuti on ta Eesti NATO Ühingu asutajaliige ning Kaitseliidu Tallinna maleva liige.
Elulugu.
Ingvar Pärnamäe astus 1995. aasta Tartu Ülikooli. Ülikooli kõrvalt töötas ta 1999. aastani arvutispetsialistina Tamme Soojuse AS-is. 1999. aastal sai ta asendusliikmena Riigikokku, kus oli kuni 2002. aastani. Samal aastal lõpetas ta ka Tartu Ülikooli inimgeograafina.
2002. aastal asus ta tööle Kaitseministeeriumi, kus oli 2004. aastani ametis rahvusvahelise koostöö osakonnas ning aastatel 2005–2008 hangete osakonna juhataja. Järgnevalt teenis Pärnamäe 2008–2009 Eesti kaitsenõunikuna Afganistanis ning oli parlamendi asjade mentor Afganistani Kaitseministeeriumi juures 
Aastast 2009 oli ta osakonna juht riigi julgeoleku volitatud esindaja ("National Security Authority", "NSA") juures ning alates 1. jaanuarist 2011 kuni 30. septembrini 2016 Kaitseministeeriumi kaitseinvesteeringute asekantsler.
2015. aastal omandas ta magistrikraadi riikliku ressursi juhtimises USA Riigikaitseülikoolist Washingtonis.
Alates 1. oktoobrist 2016 kuni 30. juunini 2018 oli Pärnamäe Eesti Kaitsetööstuse Liidu juht, pärast mida asus ta ametisse kaitsetööstusettevõtte Milrem LCM tegevjuhina.
Imatra kosk

Imatra kosk (soome keeles "Imatrankoski") on kosk Soome kaguosas Imatra linnas Vuoksi jõel umbes 5 km kaugusel Venemaa piirist, Euroopa suurim kosk. Geograafilised koordinaadid on 61° 10′ N, 28° 46′ 18″ O.
Jõgi langeb seal umbes 500 m pikkuselt kitsas graniitkuristikus 18,4 m.
Alates 1929. aastast kasutatakse seda langust elektrienergia tootmiseks ning vesi suunatakse ümber. Ainult teatud aegadel avatakse lüüsid ja vana jõesäng ujutatakse üle. Kose vooluhulk on siis 500–600 m³/s.
Imatra kose järgi on nime saanud nii Imatrankoski linnaosa kui ka Imatra linn.
Teke ja ajalugu.
Imatra kosk tekkis umbes 4000–5000 aastat tagasi, kui Saimaa veemassid murdsid Salpausselkäst läbi. Salpausselkä moodustas kaua tõhusa takistuse vee voolamisele Laadogas, kuid maa kerke tõttu läänes tungis vesi kagusse.
Kose jõust annavad tunnistust arvukad hiiekirnud ja muud kõverused.
Kosk voolas aasta ringi ühesuguse vooluhulgaga. Siiski esines üleujutusi, neist suurim 1899, mil vooluhulk oli 1160 m³/s, ligi kaks korda suurem kui tavaliselt.
Turism.
Imatra kosk on üks Soome rahvusmaastikest, Soome vanim turismiobjekt.
Alates keisrinna Katariina II ja tema kaaskonna külaskäigust 1772 on Imatra kosk olnud populaarne vaatamisväärsus. 19. sajandi lõpus oli see üleeuroopaline, Eiffeli torniga võrreldav vaatamisväärsus. 
Koske uputas end vähemalt 94 inimest. 19. sajandil tegid venelased Imatra kose kaljudele grafiteid. 19. sajandi keskel rajati kose ümber Soome vanim looduspark Kruununpuisto. Jõge tuli algul ületada kas paadiga või köisteed mööda. Aastal 1892 ehitati sild. Aastal 1892 jõudis Imatrasse ka raudtee. Koske käis vaatamas ka Nikolai II.
Aastal 1903 rajati kahe põlenud puuhotelli kohale luksuslik kivist juugendstiilis lossitaoline hotell Valtionhotelli.
Tänapäeval toimuvad turismohooajal juuni keskpaigast augusti keskpaigani (83 korda) iga päev 20-minutilised kose demonstratsioonetendused. Vaatajad saavad looduse vaatemängu jälgida kaarsillalt või allavoolu paiknevast Kruununpuisto pargist. Lüüside avamise ajal lastakse traditsiooniliselt valjuhäälditest Jean Sibeliuse pala "Jõgi keeb".
Hüdroelektrijaam.
Imatra kose hüdroelektrijaama esimene järk ehitati 1922–1929. Selle avas 1929 president Lauri Relander.
See oli ja on Soome suurim hüdroelektrijaam.
Teine järk valmis 1951. Jaama projektvõimsus on 178 MW.
Juanes

Juan Esteban Aristizábal Vásquez (sündinud 9. augustil 1972 Medellínis), esinejanimega Juanes, on Colombia laulja.
Ta alustas lauljakarjääri ansamblis Ekhymosis ning on hiljem tegutsenud sooloartistina.
Juža

Juža on linn Venemaal Ivanovo oblastis, Juža rajooni keskus. Asub 95 km Ivanovost kagus.
Juža piirkonda on esmamainitud 1557. aastal ja Juža küla 1628. aastal. 1925 sai linnaõigused.
Južast sai 19. sajandi lõpus tekstiilitööstuse keskus. 20. sajandi lõpus oli ja 21. sajandi alguses on enamik vabrikuid suletud.
Pärast Talvesõda oli Južas sõjas soomlaste kätte vangi langenud ja pärast sõda NSV Liidule üle antud Nõukogude sõjaväelaste koonduslaager.
Elanike arv.
"Märkus:" * Rahvaloendus (ümardatud) ** Rahvaloendus
1930. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1930. aasta maavõistlus poksis toimus 14. detsembril Helsingis endise Soome Kaardiväe maneežis Kaartinkaupunki linnaosas (praeguse aadressiga Kasarmikatu 15). Soome võitis 7:1.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Paavo Savolainen (FIN) – Harry Reinthal (EST) 3 – 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Veikko Huuskonen (FIN) – A. Schwalbach (EST) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Uuno Miettinen (FIN) – Erich Taar (EST) 3 – 0
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Kaarlo Väkevä (FIN) – Arnold Lillemägi (EST) 2 – 1
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Urho Leskinen (FIN) – Karl Vahi (EST) DSQ 2
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Olavi Suhonen (FIN) – Roman Kuura (EST) DSQ 2
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Erhard-Alfons Misler (EST) – Hannes Koivunen (FIN) 2 – 1
Raskekaal (üle 79,4 kg): Wulff Gourewitsch (FIN) – Evald Lukkin (EST) TKO 1
1929. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti–Soome 1929. aasta maavõistlus poksis toimus 6. detsembril Tallinnas tollases Grand Marina kinos (hävinenud; selle kohal on Vene Kultuurikeskus, praeguse aadressiga Mere pst 5). Eesti võitis tulemusega 4:4, sest otsustav oli raskekaalu võit.
Püha Sinod

Püha Sinod on õigeusu kirikute ja orientaalsete kirikute kõrgeim juhtorgan kirikukogude vahelisel ajal, mitme organi lühendnimetus:
Eduerakond

Eduerakonna all võidakse mõelda alljärgnevaid:
Gai

Gai on linn Venemaal Orenburgi oblastis, Gai rajooni keskus. Linn asutati 1959. aastal ja oli algselt tööstuslinn.
Gai vapil on kirjas "Mäleta minevikku. Usu tulevikku".
Milvi Laid

Milvi Laid (kuni 1935. aastani Aleksandra Isak; 15. august 1906 Tallinn – 12. juuni 1976 Stockholm) oli eesti operetilaulja (sopran).
Ta lõpetas 1925. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi.
Aastatel 1923–1926 õppis ta Tallinna konservatooriumis klaverit ja hiljem Armanda degli Abbati laulustuudios laulmist.
Ta oli aastatel 1929–1944 Estonia teatri operetiprimadonna, esines sageli ka välismaal. Teda peeti võrdväärseks maailma silmapaistvaimate operetilauljatega. 
1935. aastal eestistas ta oma nime kokkuleppel Eerik Laidiga, kes oli oma perekonnanime perekonnanimede kaitseregistrisse kandnud.
Ta oli laulja Therese Raide-Masingu eeskuju ja õpetaja. 
1944. aastal põgenes Milvi Laid koos pojaga Rootsi, sest tema mees August Zimmermann (Eesti Autoklubi esimehe Jaan Zimmermanni poeg) oli sõja ajal Eesti Omakaitses ja Milvi isa oli juba Siberisse viidud ning sinna surnud. Ta isa arreteeriti venna asemel, keda kinnivõtjad kodust eest ei leidnud. Pooleli jäi töö unistusterolliga ooperis "Traviata". Kodumaale ta enam ei naasnud.
Toomemäe ohvrikivi

Toomemäe ohvrikivi on Tartus Toomemäel asuv kahe lohuga kivi, mida on sageli peetud ohvrikiviks.
Kirjeldus.
Nelinurkse kujuga rändrahnu kõrgus on 0,7 m, pikkus 1,65 m ja laius 1,3 m. Sileda ja murenemata pinnaga kivi peal on kaks suurt korrapärase kuju ja sileda põhjaga lohku. Vanad fotod näitavad, et võrreldes 1920.–1930. aastatega on kivi pealt kadunud umbes 5 cm paksune kiht, mistõttu on ka lohud jäänud väiksemaks ja madalamaks.
Ajalugu.
Varaseimad teated Toomemäe kivist pärinevad 1880. aastatest, mil ta oli paigutatud Vana Anatoomikumi juures olnud limonaadimajakese lähedusse. Matthias Johann Eiseni teatel kõrvaldati ohvrikivi 17. sajandil võitluses paganluse jäänuste vastu. Tartu Ülikooli õigeusklik professor Pavel Viskovatov kinnitas 1894. aastal peetud ettekandes, et kivisse olla katoliikluse ajal raiutud augud püha vee jaoks ja kivi pühitsetud. 1879. või 1880. aastal luterlasest ülikooli rektor Ottomar Meykov käskinud kivi hävitada, ent Viskovatovi sõnul hakanud käsutäitjal kivist kahju ning ta kaevas selle maasse. Viskovatovi algatusel kaevati ohvrikivi taas maast välja. Oma praegusele asukohale Toomemäe lääneosas asetati kivi 1926. aastal.
Lohkude päritolu.
Eesti arheoloogia- ja ajalookirjanduses on Toomemäe kivi tihti peetud ohvrikiviks. Kirjalikud teated või muud andmed kivil ohverdamise kohta siiski puuduvad. Oma kahe suure kunstliku lohuga oleks ta Eesti lohukivide seas erandlik.
Andres Tvauri hinnangul on Toomemäe kivi tõenäoliselt looduslikku päritolu. Tvauri osutab andmete puudumisele ohverdamise kohta, kivi erinevustele tüüpilistest ohvikividest ning selle ebatavaliselt siledale pinnale, mida ta seletab kivi üsna hiljutise maa seest väljakaevamisega. Ta pakub välja, et lohud kujutavad endast nn hiiukirnusid – jääsulamisvete poolt kaljusse kulutatud süvendeid, mida leidub palju Soomes ja Rootsis. Tvauri oletab, et Toomemäe kivi on üks mandrijääga Toomemäe piirkonda sattunud hiiukirnude jäänuseid sisaldav rändrahn. Tema arvates on legend ohvrikivist ajendatud ühelt poolt kivil leiduvatest lohkudest, teisalt Friedrich Robert Faehlmanni kunstmuistendite «Vanemuise laul» ja «Keelte keetmine» mõjul tekkinud arusaamast, et Toomemägi oli muistsete eestlaste kultuskoht.
Kersti Ala-Murr

Kersti Ala-Murr (sündinud 13. juulil 1973) on eesti laulja (sopran). 
2009. aastal sai ta magistrikraadi Norras Stavangeri Ülikoolis professor Elizabeth Norberg-Schulzi lauluklassis. 2010. aastal läbis ta sealsamas kraadijärgse diplomiprogrammi ("Postgraduate Diploma").
Lisaks soolokontsertidele Euroopas, Ameerika Ühendriikides ja Kanadas on laulja osalenud rahvusooperi Estonia, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ooperistuudio ning Karlsruhe Ooperikõrgkooli etendustes. Dirigent Per Kristian Skalstadi taktikepi all laulis ta Norras Vitellia osa Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis "Tituse halastus" ning Håkon Austbø juhatusel esitas ta Arnold Schönbergi melodraamade tsükli Kuu-Pierrot.
Kersti Ala-Murr on esinenud Nordfjordi Ooperiorkestri, Pärnu Linnaorkestri, UiSi ning Stavangeri Sümfooniaorkestri solistina, osalenud Arvo Pärdi muusikafestivalil, Olivier Messiaeni mälestusfestivalil ja festivalil Ny Musikk ja kandnud ette uudisteoseid.
Ta on olnud poolfinalist Rahvusvahelisel Ooperilauljate konkursil Rietis ning Iris Adami Corradetti konkursil Paduas. 2005. aastal pälvis ta auhinna Hendrik Krummi nimelisel konkursil Eestis. 2008. aastal oli ta Stavangeri Ülikooli solistide konkursi võitjate hulgas. Kersti Ala-Murri jaoks oluliste preemiate hulka kuuluvad ka Stavangeri Ülikooli kunstnikupreemia värvikate ja huvitavate interpretatsioonide eest ning Fredrikstadi valla Kultuuripreemia. Aastatel 2007 ja 2009 oli ta Eesti Interpreetide Liidu stipendiaat.
Tihedas koostöös akordionist Jaak Lutsojaga on aastal 2010 valminud CD-plaat "Vaikimine oleks vale..."
Tobias Plaschnig

Tobias Plaschnig (ka Tobias Plasnig; 26. detsember 1703 Haynau – 25. detsember 1757 / 5. jaanuar 1758 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Plaschnig sündis Sileesias Haynau lähistel Hermannsdorfis (praeguse haldusjaotuse järgi Alam-Sileesia vojevoodkonnas Legnica maakonnas Chojnówi lähistel). Ta õppis Halle vaeslastekoolis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 4. mail 1728) Halle Ülikoolis. Oli aastast 1729 koduõpetaja Peterburi Peetri koguduse õpetaja Heinrich Gottlieb Nazziuse juures. Ordineeriti 1732. aastal Tallinnas õpetajaks.
Ta oli aastatel 1732–1747 Peterburi jalaväekadetikorpuse saksa koguduse vaimulik. Aastatel 1747–1757 oli ta Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja, olles samal ajal ka linna konsistooriumi assessor.
Isiklikku.
Plaschnig oli kolm korda abielus. Tema teise abikaasa Katharina isa Carl Gustav von Staden oli Äksi Andrease koguduse ja Tartu Maarja koguduse õpetaja. Tema kolmanda abikaasa Bertha Gertrudi isa Martin Johann Roth oli algul Märjamaa ja Vigala Maarja koguduse, hiljem Puhja ja Rannu Püha Martini koguduse õpetaja, Bertha Gertrudi vend Martin Gottfried Roth oli Räpina Miikaeli koguduse õpetaja.
Quirinius Quasebart

Quirinius Quasebart (ka Quirinius Giesebrecht; 1575 Saaremaa – 1624 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta immatrikuleeriti 1. juunil 1602 Königsbergi Ülikooli.
Ta oli 17. sajandi alguses, kuni aastani 1608, Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Kutsuti 9. oktoobril 1608 Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetajaks. 3. veebruaril 1609 sai sama koguduse õpetajaks.
Helsingborgi lahing

Helsingborgi lahing toimus 1362. aasta aprillis Taani ja Hansa Liidu vägede vahel Sundi väina kitsas põhjaosas. Lahingu võitsid Taani väed kuningas Valdemar IV juhtimisel, vallutades 12 Hansa Liidu laeva.
Eellugu.
Taani kuningas Valdemar IV Atterdag üritas saavutada ülemvõimu põhjapoolsetel meredel ja see oli Hansa Liidule vastumeelt. 1361. aastal kogunesid Vendi Linnade Liidu ja Pommeri linnade riigipäevad Greifswaldis, et lahendada Taani küsimust. Otsustati peatada ärisuhted Taaniga ning alustati ettevalmistusi sõjaks. Sõja rahastamiseks kehtestati laevadele neljapennine maks iga naela kauba kohta ja maksustati ka kõik hansalinnadest väljaveetavad kaubad. Moodustati liidud Norra ja Rootsi kuningatega, Schleswigi vürsti ja Holsteini krahvkonnaga. Sõjas lubas kaasa lüüa ka Saksa ordu. Peagi tekkisid aga tagasilöögid, kuna ordu taganes oma lubadusest ning pakkus vaid finantsabi. Ka jätkasid Zuiderzee linnad Taaniga kauplemist ja blokaad kukkus läbi. Kogu sõjaretke koormus langes Vendi linnadele.
Lahing.
Aprillis 1362 asuti Saksamaalt teele Kopenhaageni suunas. Laevastik koosnes 52 laevast, neist 27 olid koged. Hansa Liidu väejuht Johann Wittenborg otsustas suure hulga mehi rannikule saata, et vallutada sõjaretke käigus lisaks Kopenhaagenile ka Helsingborg. See oli aga saatuslik viga. Taanlased asusid Valdemar IV juhtimisel ootamatult pealetungile ning ebavõrdses võitluses kandsid Wittenborgi väed suuri kaotusi. Valdemar IV sai enda valdusse 12 Hansa Liidu laeva. Väed sõlmisid vaherahu ning Wittenborg naasis alles jäänud laevadega Saksamaale, kus ta anti kohtu alla ja hukati.
Erich Petri Masalin

Erich Petri Masalin (ka Masalinus ja Mazalin; 1671 Tyrö, Ingerimaa – 15. november / 26. november 1723 Paide) oli Eesti vaimulik.
Masalin sündis Tyrös (praegu Martõškino, Lomonossovi linnaosa, Peterburi haldusalas) Ingerimaal. Ta õppis usuteadust Tartu ülikoolis (immatrikuleeriti 25. veebruaril 1692, oli aastatel 1694–1696 stipendiaat).
Ta oli aastatel 1696–1703 Kambja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1703–1704 oli ta Põlva ja Rõuge Maarja koguduse vikaarõpetaja. Seejärel oli ta aastal 1704 Tartus välipastor, põgenes venelaste sõjaretke eest Riiga. Oli aastal 1706 Eestimaa ratsaväe rügemendi pastor. Põgenes aastal 1710 Rootsi, oli aastatel 1714–1719 Nyköpingis pastor. Seejärel läks ta Soome, kust kutsuti 3. augustil / 14. augustil 1723 Paide Püha Risti koguduse õpetajaks. Aastal 1723 oli ta Paide Püha Risti koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema väimees Johann Heinrich Lange oli Tartu Jaani koguduse abiõpetaja ja Narva Johannese koguduse õpetaja. Tema isa Petrus Masalin oli pastor Tuutaris (aastast 1950 Možaisk Krasnoje Selo rajoonis Peterburi lähedal, Duderhofi järve idakaldal), Tyrös ja Turus.Tema vend Johannes Masalinus õppis Tartu ülikooli usuteaduskonnas.
Priit Aimla (trompetist)

Priit Aimla (sündinud 6. jaanuaril 1963 Pärnu-Jaagupis) on eesti trompetist, dirigent ja pedagoog.
Priit Aimla sündis 6. jaanuaril 1963 Pärnu- Jaagupis, Elmar Aimla ja Aino Aimla (Tõiste) perekonnas. Ta õppis Pärnu-Jaagupi Keskkoolis, Pärnu Lastemuusikakoolis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Lõpetanud Tallinna Riikliku Konservatooriumi.
Mängib Rahvusooper Estonia sümfooniaorkestris, kus on trompetirühma kontsertmeister, Põhjamaade Sümfooniaorkesteris ja Eesti Raadio Estraadiorkestris.
Queen Victoria

Queen Victoria on ettevõttele Carnival Corporation &amp; plc kuuluv Vista-klassi ristluslaev, mis on ehitatud 2007. aastal Fincantieri laevatehases Margheras (Veneetsia) Itaalias ja mida käitab laevakompanii Cunard Line.
Laeva ristiema on Camilla Rosemary Mountbatten-Windsor ja esimene kodusadam oli Southampton. 2011. aasta oktoobris sai laeva uueks kodusadamaks Hamilton Bermudal.
Ajalugu.
Laev telliti 2004. Kiil pandi 19. mail 2006. Vettelaskmistseremoonia toimus 15. jaanuaril 2007 ja 24. augustil lahkus reisilaev Veneetsiast.
Laev ristiti Southamptonis 10. detsembril 2007, aga šampusepudel, mis vastu laeva nina löödi, ei purunenud. Teisel katsel löödi pudel Veuve Clicquot käsitsi katki. Juba järgmisel päeval, 11. detsembril, tegi Queen Victoria esmareisi Põhja-Euroopa linnade advenditurgudele ja hiljem jõuluks Lissaboni. 6. jaanuaril startis Queen Victoria oma esimesele ümbermaailmareisile. 
Queen Victoria sõsarlaev on 2010. aastal ehitatud Queen Elizabeth.
Pljoss

Pljoss on linn Venemaal Ivanovo oblastis Privolžski rajoonis. Asub Privolžskist 18 km kaugusel Volga paremal kaldal.
1141. aastal rajas Juri Dolgoruki merjalaste maale tänapäeva Pljossi kohale piirikindluse. Linnuse juurde tekkis asula. Seega võib Pljossi pidada vanimaks linnaks tänapäeva Ivanovo oblasti alal. 1238 hävitas linnuse Batu-khaani sõjavägi.
1410 lasi Moskva suurvürst Vassili I rajada uue puulinnuse kaitsmaks Moskvat ja Kostromad tatarlaste rünnakute eest. Seda loetakse linna ametlikuks asutamisaastaks. 1429 hävitasid asula Kaasani tatarlaste väed. 1440 purustas venelaste vägi Pljossi lähedal tatarlaste väe. 1609 rüüstasid Pljossi Rzeczpospolita väed. 17. ja 18. sajandil kujunes asulast lina- ja muu tekstiili kaubanduse keskus. 1778 sai Pljoss linnaõigused.
19. sajandil Pljossi majanduslik tähtsus vähenes raudteede rajamise ja Volga jõekaubanduse vähenemise tõttu. Linnaõigused võeti ära. Küla muutus rikaste ja haritlaste suvituskohaks. 1888–1889 suvitas seal Issaak Levitan. 1925 linnaõigused taastati.
Tänapäeval on Pljoss üks Venemaa väiksemaid linnu. 2020. aasta alguses oli elanike arv 1732.
Tööstusettevõtteid linnas ei ole. Peamine majandusharu on turism.
Linnas on Issaak Levitani majamuuseum ja mitu kirikut. Linnas on säilinud palju 18. ja 19. sajandil ehitatud kaupmeeste maju.
Kogu linn moodustab ajaloolis-arhitektuurilise kaitseala.
Lembit Roosimölder

Lembit Roosimölder (5. september 1942 Suure-Jaani – 6. juuli 2011) oli eesti insener ja tehnikateadlane.
Haridus.
Roosimölder lõpetas Türi 1. Keskkooli 1961; Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna ehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja -instrumentide eriala "cum laude" 1966; Eksperimentaalse Metallilõikepinkide TU Instituudi (Moskva) aspirant 1969–1970; TPI masinaehitustehnoloogia kateedri aspirant 1970–1973.
Tehnikateaduste kandidaat (Исследование и расчет переходных процессов в автоматических коробках передач металлорежущих станков с числовым программным управлением), Московский станкоинструментальный институт, 1979; dotsent 1987; professor 2002.
Töökäik.
Puurija Tallinna Ekskavaatoritehases 1961–1963; TTÜs 1964–2011: masinaehitustehnoloogia kateedri vanemlaborant 1964–1965, assistent 1967; masinaehitustööstuse automatiseerimise kateedri assistent 1967–1969; konstrueerimis-eksperimentaalosakonna juhtivkonstruktor 1973–1974; toiduainete tehnoloogia kateedri assistent 1974–1975; peenmehaanika kateedri vanemõpetaja 1975–1984; masinaehitustehnoloogia kateedri dotsent 1984–1987; tööpinkide ja instrumentide/masinate projekteerimise kateedri dotsent 1987–1992; ehituse instituudi dotsent 1992–2002; masinaehituse instituudi tootearenduse professor ja õppetooli juhataja 2002–2011; masinaehituse instituudi direktor 2005–2011.
Teadustöö.
Loodusteadused ja tehnika. Mehhanotehnika, automaatika, tööstustehnoloogia: Tootearendus. Modulariseeerimine, Moodulsüstemide projekteerimine. Raskelt koormatud ja vastutusrikaste mehaaniliste struktuuride projekteerimine.
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, 14 patentse leiutise ja 1 kasuliku mudeli autor või kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 38 magistri- ja 3 doktoritööd. Teinud ettevõtetele mitmeid arendustegevusi ja ekspertiise.
Liikmesus.
TTÜ arengukomisjoni liige 1992–1996; Eesti Teadlaste Liidu juhatuse liige 1998–2001; Eesti Teadlaste Liidu volikogu liige 1998–2008; Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige 2000–2005; Eesti Masinaehitusinseneride Seltsi juhatuse esimees 2000–2006; Eesti Mehaanikainseneride Liidu juhatuse liige 2002–2007; Eesti Teadusfondi reaalteaduste ja tehnika ekspertkomisjoni liige 2002–2009; Eesti Masinatööstuse Liidu juhatuse liige 2006–2011; TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu liige 2000–2011; TTÜ mehaanikateaduskonna nõukogu liige 2001–2011; TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu esimees 2005–2011; rahvusvaheliste konverentside programmikomitee liige.
Isiklikku.
Tema poeg on kunstnik Tarmo Roosimölder. Tema harrastused olid fotograafia ja kalapüük.
Roland Petit

Roland Petit (13. jaanuar 1924 Villemomble, Seine-Saint-Denis' departemang – 10. juuli 2011 Genf, Šveits) oli prantsuse balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister.
Petit õppis Pariisi Rahvusooperi Balletikoolis Serge Lifari käe all. Pärast selle lõpetamist 1940. aastal tantsis ta Pariisi Ooperi kordeballetis. 1945. aastal asutas Petit Jean Cocteau toel omaenda balletitrupi Ballets des Champs-Élysées. 1948. aastal asutas ta juba uue balletitrupi Les Ballets de Paris, kus 1949. aastal spetsiaalselt oma priimabaleriini Zizi Jeanmaire'i jaoks lõi balletilavastuse "Carmen" (Bizet' muusikaga; Petit ise tantsis selles peaosa). 
1976. aastal asutas Petit Marseille meeri ettepanekul balletitrupi Ballets de Marseille (1981. aastast Marseille Rahvusballett). Petit juhtis truppi 26 aastat.
Juan María Bordaberry

Juan María Bordaberry Arocena (17. juuni 1928 Montevideo – 17. juuli 2011 Montevideo) oli Uruguay poliitik ja farmer.
Ta sündis juristi, poliitiku ja suurmaaomaniku Domingo Bordaberry perekonnas. Ta õppis õigusteadust ning enne poliitikasse siirdumist tegutses perekonnafarmis.
Aastatel 1963–1965 kuulus Bordaberry Valge Partei esindajana parlamenti. Aastal 1964 asutas ta partei, mis liitus 1969 Punase Parteiga. Samal aastal sai ta põllumajandusministriks. Ta oli selles ametis 1971. aastani ning valiti seejärel Punase Partei kandidaadina presidendiks, nagu hiljem on selgunud, valimispettuse toel. Ta astus ametisse 1. märtsil 1972. Aastal 1973 nõustus ta asuma sõjaväelise riigipöörde etteotsa, tühistas põhiseaduse, saatis laiali parteid ja parlamendi ning valitses seejärel aastani 1976, mil sõjavägi ta võimult kukutas.
Aastal 2006 Bordaberry vahistati; teda süüdistati mitme poliitiku tapmises 1976. aastal; aasta hiljem lisandus süüdistusele veel tapmisi. Veebruaris 2010 mõisteti talle tapmiste eest 30-aastane vanglakaristus.
Juan María Bordaberry poeg Pedro Bordaberry on Punase Partei esimees.
Tiina Põldmaa-Talv

Tiina Põldmaa-Talv (12. märts 1972 Pärnu – 28. juuli 2011) oli eesti võrkpallur.
Ta lõpetas aastal 1990 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1994 Soomes Pieksamäe kaubanduskõrgkooli.
Ta kuulus Eesti võrkpallikoondisse nii noorte- kui ka täiskasvanute klassis, aastatel 1990–1996 mängis ta Soomes klubis Pieksämäen Pyrintö.
Aastatel 1994 ja 1997 valiti ta Eesti aasta võrkpalluriks.
Rannavõrkpallis sai ta koos Ela Lillemaaga 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel kaheksanda koha.
HC Tallas

HC Tallas on Lasnamäel tegutsev käsipalliklubi.
Klubi on asutatud 1997. aastal mittetulundusühinguna endise spordiklubi ETK baasil. HC Tallase eestvedaja Jüri Lepp asutas klubi eesmärgiga luua noortele poistele võimalus tegeleda spordiga. Klubi nimi tuleneb kahe sõna lühendist: Tallinn ja Lasnamägi.
Esindusmeeskond Mistra (ühendvõistkond koos Aruküla SKga) mängib kodumänge Aruküla Põhikoolis. Osaletakse Käsipalli meistriliigas ja Balti liigas.
Peno rajoon

Peno rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblastis. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga.
Rajoonis on Peno alev ja 6 külaasundust 135 külaga.
Rajoonist saab alguse Daugava jõgi.
Teringi raba

Teringi raba on raba Viljandimaa lõunaosas Mulgi vallas Lilli külas ning on jaotatud kaheks osaks. Teringi rabas saab eristada põhja ja lõuna osa. Lisaks kuulub raba Teringi maastikukaitseala koosseisu. 
Raba maastikuga tutvumiseks on rajatud 4,5 km pikkune laudtee, mis kuulub riigimetsa majandamise keskuse, Sakala puhkealade sekka. Esialgu olid laudtee rabas asuva Alatsi järveni, kokku poolteist kilomeetrit, mis valmis 2001. aastal. Aasta hiljem ehitati ülejäänud osa. Matkarajal on võimalik puhata mitmes erinevas puhkekohas, mis on varustatud infotahvlitega ning raja läbimiseks kulub umbkaudu 3 tundi. 
Loodus.
Matkarajal võib näha raba koos kidurate soomändidega, puisraba, älved, laukad, põlismetsailmeline loodusmets, segametsad, kuusikud, kaasikud, männikud ja mitmekesine taimestik. Suvel on raja äärest võimalik leida murakaid, kukemarju, mustikaid, sinikaid, pohli ja jõhvikaid..
Teringi rabas elavad mitmesugused loomad. Kaitsealustest liikidest on esindatud metsis ja teder. Mõlema linnuliigi puhul on täheldatud ka pesitsuspaiga esinemist rabas. Lisaks võib näha kährikut, mäkra, nirki ja kärpi. Suvel on võimalik näha rästikuid, seega tuleb rajal liikudes olla ettevaatlik. Rästikud on tuntud paiksete loomadena, kes elavad kogu oma elu ühes kohas, liikudes kõige rohkem 100 m raadiuses. 
Matkarada on varustatud teabetahvlitega, mis tutvustavad inimestele sealset loodust. 
Rabasaared ja Alatsi järv.
Rabas esinevad rabasaared, mis jaotavad Teringi raba põhja ja lõuna osaks. Üheks silmapaistvamaks on edelanurgas asuv Ussisaar, mis on saanud oma nime seal elavate rästikute järgi. Omapärane Teringi rabale on saarte ümber tarna-madalsoo üleminek rabaks.
Raba kagunurgas on Alatsi järv, mille pindala on 4,4 hektarit. Järv on rabaveetoiteline ja üsna liigirikas. 2003. aastal avastati järvest üsna haruldane ujuri liik, "Cybister lateralimarginalis".
Teringi maastikukaitseala.
Teringi maastikukaitseala asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas. Kaitseala pindala on 322,4 ha ning esindatud on 6 elupaigatüüpi, mis teeb maastikukaitsealast ühe suurima loodusväärtustega ala Viljandimaal. Kaitseala moodustati 1999. aastal ning on loodud eriilmelise soo- ja metsamaastiku ning sealsete taimekoosluste kaitseks. Eesmärk on looduslike elupaikade ning loodusliku taimestiku ja loomastiku kaitse: soostuvate ja soo-lehtmetsade, huumustoiteliste järvede ja järvikute, rabade, siirde- ja õõtsiksoode ning vanade loodusmetsade kaitse.
Molokovo rajoon

Molokovo rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti kirdeosas.
Rajoonis on Molokovo alev ja viis külaasundust 184 külaga. 2023. aasta alguse seisuga oli rajoonis 3747 elanikku (2017 - 4100). Selle näitaja poolest on rajoon Tveri oblasti väikseim.
Pedak

Pedak on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pedak 273 inimesel: 123 mehel ja 150 naisel. Perekonnanimede levikult oli Pedak meeste puhul 615. kohal ja naiste puhul 523. kohal. Perekonnanime Pedak kandja oli keskmiselt 45 aasta vanune (mediaanvanus oli 47). Perekonnanimi Pedak on levinuim Järva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 4,72.
Heino Marrandi

Heino Marrandi (2. mai 1911 Anna vald – 29. august 1989 Tallinn) oli Eesti põllumajandustegelane, Eesti ühe edukama ühismajandi Estonia kolhoosi esimees.
Heino Marrandil oli kuus klassi haridust.
Aastatel 1949–1989 oli Marrandi Estonia kolhoosi esimees. Sellena pälvis ta terve rea autasusid ja aunimetusi.
Aastatel 1954–1962 oli Marrandi NSV Liidu Ülemnõukogu liige.
Isiklikku.
Tema isa Rein Marrandi oli Riiginõukogu liige; poeg on Eesti poliitik, endine põllumajandusminister ja Riigikogu liige Jaanus Marrandi.
Estonia (Paide rajooni kolhoos)

Estonia kolhoos oli Paide rajoonis tegutsenud kolhoos ja üks Eesti edukamaid ühismajandeid.
Kolhoosi kontor asus Oisus, mis jääb tänapäeval Järvamaale Türi valda. Enne Türi vallaga ühinemist 2005. aastal oli see Oisu valla territooriumil.
1949–1989 oli kolhoosi esimees Heino Marrandi, kes pälvis töö eest kahel korral Lenini ordeni, ühel korral sotsialistliku töö kangelase aunimetuse ja Eesti NSV teenelise põllumajandustöötaja aunimetuse ning muidki autasusid.
1988 sai isa juhitud kolhoosis peamelioraatoriks Heino Marrandi poeg, hilisem põllumajandusminister ja Riigikogu liige Jaanus Marrandi.
1993. aastal moodustas kolhoosi juhtkond senise kolhoosi alusel OÜ Estonia, mis on praeguseks edukas põllumajanduskontsern ja ühtlasi üks suuremaid põllumajandusettevõtteid Eestis.
Bologoje rajoon

Bologoje rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas ja läänes Novgorodi oblastiga.
Rajoonis on Bologoje linn, Kuženkino alev ja 9 külaasundust 158 külaga.
Rajooni läbib Msta jõgi.
Õllekeldriputš

Õllekeldriputš ehk Müncheni putš ehk Müncheni õllekeldriputš ehk Hitler-Ludendorffi putš oli Hitleri ja tema parteikaaslaste ebaõnnestunud riigipöördekatse 1923. aastal.
NSDAP juht Adolf Hitler, kindralkortermeister Erich Ludendorff ja teised Kampfbundi liikmed püüdsid haarata võimu Münchenis ja Saksamaal.
Riigipöörajate põhijõud oli "Sturmabteilung" (SA), nende vastas seisid Saksa armee ("Reichswehr") ja Baieri politsei. Ettevõtmine lõppes natsionaalsotsialistide juhtkonna arreteerimisega.
8. november.
Putši eelõhtul, 8. novembril 1923 kogunesid asjaosalised Müncheni Bürgerbräu õllekeldrisse. Nad murdsid keldrisse sisse. Relvastatud SA-laste rühma etteotsa astunud pikas mustas nahkpalitus fanaatiline Hitler. Adolf Hitler karanud tooli otsa, tulistanud püstolist õhku, nõudnud tähelepanu ja hüüdnud: "Münchenis on puhkenud rahvuslik revolutsioon (Eberle ja Uhl, 36:2006.). Saali ümbritseb 600 relvakandjat." (Tegelikult polnud see muidugi tõde, Delaforce, 25:2010). 
Edasi võtnud Hitler Baieri riigikomissari Gustav von Kahri, Baieri armee komandöri Otto von Lossowi ja Baieri riigipolitsei juhi, ooberst Hans Ritter von Seisseri 
9. november.
Erich Ludendorff vabastanud öösel Gustav von Kahri (29. november 1862 Weißenburg, Baieri – 30. juuni 1934 Dachau koonduslaager) ja Baieri armee komandöri Otto von Lossowi (15. jaanuar 1868 – 25. november 1938). Järgmisel päeval viinud Hitler, Ludendorff, Röhm ja Göring 2000 putši toetajat Müncheni Odeonsplatzile. Seal astusid neile vastu riigipolitsei ja sõdurid. 
Tapluses sai Hermann Göring kõhupiirkonda haavata ja Hitler nihestas kukkudes õlga. Göring põgenes Saksamaalt.
Münchenis toimunud õllekeldriputšist võttis osa ka Õde Pia.
Hitler vahistati Hanfstaengelite juures Uffingis Staffelsee ääres ja mõisteti viieks aastaks vangi. Landsbergi vanglast vabanes ta teadmata põhjusel enne tähtaega.
Kohtumõistmine.
26. veebruarist 1924 toimus 24 päeva jooksul Müncheni Blutenburgstrasse jalaväekooli kohtusaalis riigireetmisprotsess riigpöördekatse juhi Adolf Hitleri ja tema käsilaste, nende hulgas kindral Ludendorffi, Rudolf Hessi, Wilhelm Fricki, Hermann Kriebeli, Emil Maurice'i ja Ernst Röhmi üle. (Delaforce, 36:2010).
Olaus Georg Salenius

Olaus Georg Salenius (? Sala, Västmanlandi maakond – 1657) oli Eesti vaimulik.
Salenius sündis 17. sajandi algul Salas Västmanlandi maakonnas Svealandis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti märtsis 1627) Uppsala Ülikoolis.
Ta oli aastatel 1636–1651 Rõngu Mihkli koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema väimees oli Tarvastu ja Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Andreas Stålfot.
Yossi Benayoun

Yosef Shai Benayoun (sündinud 5. mail 1980 Dimonas) on endine Iisraeli jalgpallur, keskkaitsja.
Benayoun mängis klubikarjääri jooksul muuhulgas Inglismaa jalgpalliklubides West Ham United, Liverpool, Chelsea ja Arsenal.
Iisraeli jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1998–2017 kokku 102 korda ja lõi 24 väravat.
Ostaškovi rajoon

Ostaškovi rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblastis. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga.
Rajoonis on Ostaškovi linn ja 11 külaasundust 245 külaga.
Rajoonis on palju järvi. Neist suurim on Seliger. Volgoverhovje külast saab alguse Volga jõgi.
Läbi rajooni läheb Bologoje ja Velikije Luki vaheline raudtee.
Kristjan Sander

Kristjan Sander (sündinud 8. detsembril 1977) on eesti ulmekirjanik. 
Ta lõpetas 2012. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ajaloo eriala ning sai 2014. aastal samas magistrikraadi arheoloogias väitekirjaga "Kunda Lammasmäe kiviaja asulakoht" (juhendaja Aivar Kriiska). 2014. aastal astus samas doktoriõppesse.
Kristjan Sander on võrguajakirja Algernon toimetuse liige.
Sander tegeleb malega, ta on Tartu Ülikooli Maleklubi esimees.
Teoseid.
Sander on kirjutanud peamiselt ulmejutte, aga ta on avaldanud ka ühe romaani või jutukogumiku ("13 talvist hetke", sisaldab 4 temaatiliselt seotud juttu), ühe jutukogumiku ("Õhtu rannal") ja ühe lühiromaani ("Valguse nimel").
Kulosaari

Kulosaari (soome "Kulosaari", rootsi "Brändö") on saar Helsingi idaosas ja endine vald. Tänapäeval on see Helsingi linnaosa.
Kulosaari vald asutati aastal 1922. Aastal 1947 liideti see Helsingi linnaga.
Kulosaaris asub Kulosaari metroojaam, mis on tähtis transpordiühendus Kulosaari linnaosa ja Helsingi kesklinna vahel.
Lauttasaari metroojaam

Lauttasaari metroojaam (soome "Lauttasaaren metroasema", rootsi "Drumsö metrostation") on jaam Helsingi metroo 2017. aastal valminud Läänemetroo liinil. Ta asub Helsingi lääneosas Lauttasaari linnaosas.
Veliž

Veliž on linn Venemaal Smolenski oblastis, Veliži rajooni keskus. Asub Daugava kaldal.
Veliži kohale rajati 15. sajandil Leedu suurvürstiriigi piirikindlus. 1533 liideti Moskva vürstiriigiga. 1536 hakati vana linnuse kohale rajama uut. Seda loetakse tänapäeval linna asutamisaastaks. Jam-Zapolski vaherahuga 1582. aastal läks Rzeczpospolita valdusse. 1667 läks taas Venemaa valdusse. 1678 läks Rzeczpospolita koosseisu ja 1772. aastal liideti taas Venemaaga. Linnaõigused sai 1776. aastal.
2020. aasta alguses oli linnas 6636 elanikku.
Waterloo metroojaam

Waterloo metroojaam (inglise "Waterloo underground station") on metroojaam Londonis Waterloo raudteejaama lähedal.
Metroojaama kasutavad liinid Bakerloo Line, Jubilee Line, Northern Line ja Waterloo &amp; City Line.
Jaam avati 8. augustil 1898. Alguses kasutas seda ainult Waterloo &amp; City Line.
Ágota Kristóf

Ágota Kristóf (30. oktoober 1935 – 27. juuli 2011) oli ungari kirjanik. 
Ta elas alates 1956. aastast Šveitsis ja kirjutas peamiselt prantsuse keeles.
Ta alustas luuletaja ja näitekirjanikuna; hiljem kirjutas autobiograafiliste sugemetega romaane.
Eesti keeles on ilmunud tema esikromaan, triloogia "Kaustik. Katsumus. Kolmas vale" (Kupar, 1997) ja romaan "Eile" (Loomingu Raamatukogu, 2001).
Lokoja

Lokoja on linn Nigeerias, Kogi osariigi keskus.
Linn asub Nigeri jõe ääres.
Lokojas tegutseb Kogi tehnikainstituut.
Salomón Lerner Ghitis

Salomón Lerner Ghitis (ka Siomi Lerner; sündinud 4. veebruaril 1946 Limas) on juudi päritolu Peruu ärijuht ja poliitik. 
Ta oli 28. juulist kuni 10. detsembrini 2011 Peruu peaminister.
Ta on hariduselt insener.
Ta ei kuulu ühtegi parteisse.
Tshuapa

Tshuapa on jõgi Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo jõe lisajõgi.
Tshuapa on umbes 1000 km pikkune.
Renoveerimine

 
Renoveerimine on ehitise või rajatise põhjalik uuendamine ja kordategemine. Mõiste tuleneb ladinakeelsest sõnast "rĕnŏvo," mis eesti keelde tõlgituna tähendab uuendamist ja kordategemist.
Renoveerimise ulatus.
Renoveerimisel säilitatakse hoone või rajatise põhiparameetrid. Hoone puhul jäävad tüüpiliselt renoveerimisel alles kandekonstruktsioonid, samuti ei muudeta oluliselt mahulisi ja pinna põhiparameetreid. Enamasti jääb samaks ka kasutusotstarve, kuid objekti toimivus kaasajastatakse ja kasutusiga pikendatakse. Hoonete puhul on renoveerimise eesmärk tüüpiliselt ka kohandada olemasolev ehitis tänapäevaste kasutus-, ohutus-, ligipääsetavuse ja energiatõhususnõuetega. 
Renoveerimine on lai mõiste, hõlmates kahjustuste likvideerimist, osaliselt endise olukorra taastamist, vajadusel tarindite muutmist ja asendamist, kaasajastamist ja ka remonti. Tulenevalt tehnoloogia arengust ja uutest teadmistest võidakse hoone või tema osade paremaks toimimiseks kasutada uusi tehnilisi lahendusi. Renoveerimine on remondi, restaureerimise ja /või rekonstrueerimise kombinatsioon. 
Hoone renoveerimise käigus tehtavate tööde liigitus:
Renoveerimise käivitajad.
Renoveerimist ajendavad mitmed tegurid, mis tagavad hoonete ja rajatiste vastavuse kaasaegsetele nõuetele, nende funktsionaalsuse ning majandusliku ja keskkonnasäästliku kasutuse.
Renoveerimine pikendab hoonete kasutusiga, parandab nende kvaliteeti ning aitab vähendada keskkonnamõjusid.
Renoveerimise variandid.
Renoveerimist saab jagada erinevateks lähenemisviisideks sõltuvalt tööde ulatusest ja eesmärkidest.
Õigusraamistik ja riiklikud strateegiad.
Eestis reguleerivad renoveerimist mitmed ehitus- ja energiatõhususe nõuded, sealhulgas vastavus hoonete energiatõhususdirektiivile. Renoveerimisega seotud tegevust reguleerib ehitusseadustik, üldistatud kujul on selles toodud nõuded lahti kirjeldatud ka ehitusgiidis. 2020. aastal koostati Eesti hoonete pikaajaline rekonstrueerimiskava, mis seab eesmärgiks aastaks 2050 renoveerida vähemalt C klassi kõik enne 2000. aastat ehitatud hooned.
Konserveerimine (ehitus)

Konserveerimine ehitiste puhul on tegevus, millega takistatakse mälestise, muinsuskaitsealal asuva ehitise või nende osade edasist lagunemist. Konserveeritava objekti ehituslikel, arhitektuursetel ja dekoratiivsetel detailidel püütakse säilitada ajastute hindamatuid kihte. Puuduvaid osi ei taastata. 
Muinsuskaitse seaduse § 69 järgi peab muinsuskaitse valdkonnas tegutsemiseks olema isikul või ettevõtja töötajal asjakohane pädevus. Sobiva pädevusega on näiteks arhitektuuripärandi spetsialist, kes on läbinud Eesti Kunstiakadeemia muinsuskaitse ja konserveerimise õppekava.
Ajalugu.
Renessansi arenguga Euroopas hakati rohkem hindama klassikalist antiiki ja arhitektuuri. Hooneid hakati restaureerima sobilikele perioodidele vastavaks. Restaureerijad uskusid, et ajaloolisi hooneid on võimalik tollel ajal saadaolevate materjalide ja tehnoloogiatega parendada. Restaureerimisele vastandiks tekkis restaureerimisvastane liikumine, mis pidas tähtsaks hoonete konserveerimist, mitte restaureerimist. Liikumine kritiseeris restaureerimisarhitekte hoonete ajaloolise autentsuse hävitamise pärast ning võitles hoonete kaitsmise, säilitamise ja hooldamise eest. Eestvedajaks sai inglise kunstikriitik, kunstiteoreetik, kunstnik ja õpetaja John Ruskin (1819–1900).
Põhilised konserveerimise probleemid.
Antiikajal kasutati ehitusmaterjalidena põhiliselt orgaanilisi materjale. Orgaaniline materjal laguneb aja jooksul. Ajapikku võeti kasutusele mitteorgaanilised materjalid nagu kivi, metall, betoon ja savi. Need nii kergelt ei lagune. 
Konserveerimise põhimõtted.
Erinevate protsesside (füüsikalised, keemilised, bioloogilised jne) tõttu hakkab ka näiteks kivi ajapikku hävinema. Konserveerimise võib jagada järgnevatesse etappidesse:
Restaureerimine

Restaureerimine ehk ennistamine on ehitise, rajatise või eseme varasema kuju ja/või väljanägemise taastamine, kaotades hilisemaid sobimatuid täiendusi ja täiendades algseid kuid kahjustatud või muudetud osi.
Restaureerimisega tegelejat nimetatakse restauraatoriks.
Oguni osariik

Oguni osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Asub riigi edelaosas ja piirneb läänes Beniniga.
Osariiki läbib Oguni jõgi.
Oguni osariik moodustati 1976. aastal.
Osariik jaguneb 20 kohaliku omavalitsuse üksuseks.
Oyo osariik

Oyo osariik (joruba "Ìpínlẹ̀ Ọ̀yọ́") on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Asub riigi edelaosas ja piirneb läänes Beniniga.
Oyo osariik moodustati 1976. aastal. 1991 eraldati osariigist Osuni osariik.
Osariik jaguneb 32 kohaliku omavalitsuse üksuseks.
Valdav osa elanikest on jorubad.
Osuni osariik

Osuni osariik (joruba "Ìpínlẹ̀ Ọ̀ṣun") on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Asub riigi edelaosas.
Osuni osariik moodustati 1991 Oyo osariigi idaosast. Osariik on saanud nime Osuni jõe järgi.
Osariigis on 30 kohaliku omavalitsuse üksust.
Valdav osa elanikest on jorubad.