tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amuri sild

Amuri sild, ka Vanasild (ukraina Амурський міст, Старий міст) on kahekorruseline raudtee- ja autosild üle Dnepri jõe Dnipros; vanim sild Dnipros.
Silla nimi.
Jekaterinoslavi lähedal Dnepri vasakkaldal tekkis 1875. aastal metallurgiatehaste juurde Amuri asundus kui töölisasula. Amuri järgi sai ka sild nime. Praegu on Amur üks Dnipro Amur-Nižnjodniprovski rajooni linnaosi.
Silla rajamine.
Sild ehitati Katariina raudteele üle Dnepri jõe Jekaterinoslavis 1884. aastal ja valmimisel oli see pikim raudteesild Venemaal.
Silla pikkus on 1395 m, koos pealesõitudega 2397 m, laius 15,5 m.
Paljuavalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris insener Nikolai Beleljubski. Sild on kahekorruseline – ülemine tasand oli linnatranspordi tarbeks, alumine üheteelisele raudteele.
1914. aastal silla kandekonstruktsioone tugevdati.
1935. aastal ehitati silla ülemisele korrusele trammitee.
Silla taastamine.
Vene kodusõjas kannatada saanud sild taastati 1920. aastal.
Teises maailmasõjas sild purustati. 1943. aastal rajati kõrvale ajutine sild puittugedel. 1955. aastal taastati sild kapitaalselt, keskmine ava rekonstrueeriti tõstetavaks.
1977. aastal rajati Vanasilla kõrvale uus 14-avaline sõrestikfermidega raudteesild.
Vanasild

Vanasild on mitme silla eestikeelne rööpnimi:
Geotermiline aste

Geotermiline aste on sügavusvahemik, mille jooksul maakoore kivimite temperatuur tõuseb 1 kraadi võrra (Celsiuse skaalal).
Keskmine geotermiline aste on 30–40 m, suurim 120–200 m (vanadel kilpidel).
Jacques Hamel

Jacques Hamel (30. november 1930 Darnétal Seine-Inférieure'i departemang – 26. juuli 2016 Saint-Étienne-du-Rouvray) oli Prantsusmaa katoliku preester, kes mõrvati kahe ISIS-e võitleja poolt.
Ta sündis aastal 1930 Darnétalis Seine-Inférieure'i departemangus (praeguse haldusjaotuse järgi Seine-Maritime'i departemangus).
Ta pühitseti preestriks 30. juunil 1958. Pärast pühitsemist teenis ta vikaarpreestrina Püha Antoniuse kirikus Le Petit-Quevilly'is Seine-Maritime'i departemangus. Aastast 1967 teenis ta vikaarpreestrina Lourdesi Jumalaema kirikus Sotteville-lès-Rouenis (Seine-Maritime'i departemangus). Aastast 1975 teenis ta preestrina Saint-Pierre-lès-Elbeufis (Seine-Maritime'i departemangus). Aastast 1988 teenis ta preestrina Cléonis (Seine-Maritime'i departemangus). Aastast 2000 teenis ta preestrina Saint-Étienne-du-Rouvrays, aastast 2005 samas koguduses teise preestrina.
26. juulil 2016 pidas ta kirikus missat, kui kaks nugadega relvastatud ISIS-e võitlejat tungisid kõrvaluksest kirikusse, võtsid viis inimest pantvangi ja mõrvasid preestri, lõigates tal noaga kõri läbi.
Amélie Rorty

Amélie Oksenberg Rorty (20. mai 1932 Belgia – 18. september 2020) oli Poola juudi päritolu USA filosoof. Ta on kirjutanud vaimufilosoofiast (eriti emotsioonidest), filosoofia ajaloost (eriti Aristotelesest, René Descartesist ja Benedict de Spinozast) ja moraalifilosoofiast (sealhulgas armastusest). 
Ta emigreerus oma vanemate Israel ja Klara Oksenbergiga USAsse ja kasvas üles farmis Virginia osariigis. Ta sai bakalaureusekraadi 1951 Chicago Ülikoolist ning magistri- ja doktorikraadi 1954 ja 1961 Yale'i Ülikoolist. 
Isiklikku.
Ta tutvus Chicagos Richard Rortyga. Nad läksid koos õppima Yale'i ülikooli ja abiellusid 1954 hoolimata Amélie vanemate vastuseisust. Aastal 1961 sündis neil poeg James (Jay). Aastal 1972 abielu lahutati.
Jan Vapaavuori

Jan Pellervo Vapaavuori (sündinud 3. aprillil 1965 Helsingis) on koonderakondlik Soome poliitik, alates 7. juunist 2017 Helsingi linnapea. 
Ta oli aastatel 2003–2015 Eduskunna liige. Aastatel 2012–2015 oli ta Soome majandusminister (nii Jyrki Kataineni kui ka Alexander Stubbi valitsuses. Aastatel 2007–2010 oli ta Soome eluasememinister Matti Vanhaneni teises valitsuses. 
Septembrist 2015 kuni 2017 töötas ta Euroopa Investeerimispangas asedirektorina.
Ta lõpetas aastal 1984 Põhja-Helsingi lütseumi. Aastal 1989 lõpetas ta Helsingi Ülikooli.
Katre Õim

Katre Õim (25. august 1970 – 20. juuli 2016) oli eesti keeleteadlane. 
Ta lõpetas 1994 Tartu Ülikooli, 1997 sai samast magistrikraadi tööga eesti võrdluste kohta ja 2004 doktorikraadi tööga "Võrdluste struktuurist ja kujundisemantikast". 
Ta töötas 1994. aastast Tartus Eesti Keele Instituudi rahvaluule osakonnas, 2000–2004 Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonnas teadurina ning 2004. aastast Tallinna Ülikoolis eesti keele dotsendina. 
Ta uuris eesti fraseologismide ehitust ja tähendust ning metafoorseid tähendusülekandeid. Ta oli eesti kõnekäändude ja fraseologismide andmebaasi ja elektroonilise alussõnastiku üks loojaid ning muutuva keele päeva korraldaja.
Isiklikku.
Ta oli Asta Õimu tütar.
Sagamihara massimõrv 26. juulil 2016

Sagamihara massimõrv (jaapani keeles 相模原障害者施設殺傷事件) toimus 26. juulil 2016 erivajadustega inimeste hooldekodus Tsukui Yamayuri En Sagamiharas Kanagawa prefektuuris Jaapanis.
Öösel umbes 2:10 (kohaliku aja järgi) tungis 26-aastane noaga relvastatud mees Satoshi Uematsu (jaapani keeles 植松 聖 "Uematsu Satoshi") haamriga akent purustades hooldekodusse, võttis tubade võtmed, kõndis seejärel ruumist ruumi ja lõikas magavatel patsientidel kõrisid läbi. Ta tappis 19 inimest ja haavas 26 inimest (neist 13 raskelt). Umbes kell 2:30 (kohaliku aja järgi) sai politsei teate, et hooldekodusse on sisenenud noaga relvastatud isik. Kahtlusalune andis end politseile üle umbes 3:00. Ülekuulamisel politseile ütles ta: "Kõik puudega inimesed peavad kaduma." 
Satoshi Uematsu oli töötanud ligi kolm aastat, kuni veebruarini 2016 samas hooldekodus. Veebruaris 2016 saatis ta Jaapani parlamendi alamkoja spiikrile Tadamori Oshimale kirja, milles ta kutsus üles puudega inimeste suhtes eutanaasiat rakendama ja lubas nende tapmise enda peale võtta. Uematsu mainis ka hooldekodu nime ja märkis, et plaanib rünnata öösel, kui tööl on vähem hooldajaid. Spiiker teavitas kirjast politseid ja see omakorda hooldekodu, mille juht palus Uematsul töölt lahkuda. 19. veebruaril 2016 võeti mees ravile psühhiaatrihaiglasse, kus tal diagnoositi kanepipsühhoos ja luululine häire; 2. märtsil 2016 (pärast sümptomite taandumist) võis ta haiglast lahkuda.
Lasnaja

Lasnaja on agrolinnake Valgevenes Mahiloŭ oblastis Słaŭharadi rajoonis Łapacičy külanõukogus. 
Lasnaja asub merepinnast 156 m kõrgusel. Asulas on lasteaed-algkool, kultuurimaja ja muuseum-raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on Põhjasõja Lesnaja lahingu memoriaalkompleks. 
Ajalugu.
1708. aastal toimus küla all Põhjasõja Lesnaja lahing. Langenud maeti küla kalmistule, ellujäänud sõdurid ehitasid sinna nende mälestuseks aga kiriku.
1783. aastal läks küla Tihnovetskite valdusse, hakates kuuluma Mogiljovi kubermangu Bõhhovi maakonda. Kuna küla maad olid liivased ja väheviljakad, siis asusid paljud sealsetest elanikest Stolõpini reformide ajal ümber Siberisse.
1908. aastal otsustas valitsus Lesnaja all saadud võidu tähistamiseks rajada külla mälestusmärgi. See kujutas endast kivirahnu, mille tippu seati skulptuur, mis kujutas oma küünte vahel Rootsi madu hoidvat pronkskotkast. Skulptuuri autor oli Artemi Ober. Külakalmistule püstitati hukkunute mälestuseks graniidist mälestuskivi ja külla ehitati kivist pühakoda. Kirik tegutses 1930. aastani, seejärel anti see kohaliku kolhoosi käsutusse ja muudeti laoks.
Teise maailmasõja ajal hävis küla täielikult, pärast sõda ehitati vanade majade asemele uued. Lahingutes küla pärast hukkus 780 Nõukogude sõdurit.
1958. aastal, Lesnaja lahingu 250. aastapäeval, muudeti kirik muuseumiks. Muuseum suleti 1990. aastatel ja hoonest sai taas kirik. 2008. aastal, lahingu 300. aastapäeval, võeti ette kirikuhoonete ja mälestusmärkide rekonstrueerimine.
Kitsevöödik

Kitsevöödik ("Cortinarius caperatus"), varem kitsemampel, on vöödikuliste sugukonda kuuluv seen, mis kasvab Euroopa ja Põhja-Ameerika põhjapiirkondades. See kuulus varem mampli perekonda.
Kitsevöödikut tunti varem ladinakeelse nimega "Rozites caperatus" ning liigitati perekonda "Rozites", kuid geenianalüüsi tulemusena liigitati vöödiku ("Cortinarius") perekonda.
Kitsevöödik kasvab augustis-septembris liivastes männikutes ja rabastuvates metsades, tihti massiliselt.
Kübar on ookerkollastes toonides, 10–15 cm laiune, radiaalselt vaoline, keskel kühmuga. Noortel kübaratel on tipus helkiv kirme. Jalg on kübaraga sama värvi, rõngaga. Rõngast kõrgemal on jalg valgete kiududega. Rõngas on õrn ja habras. Seeneliha on pehme ja valge, jalas kiuline.
Kitsevöödik on väga hea mahedamaitseline söögiseen, mida pole vaja kupatada. Kasutatakse suppides, kastmetes, küpsetistes jm. Säilitatakse sügavkülmutatuna, marineerituna ja hapendatuna. Kuivatamisel maitse halveneb ja võib muutuda kibedaks.
Amatino Manucci

Amatino Manucci oli itaalia kaupmees, kelle tänini säilinud märkmetest võib välja lugeda raamatupidamisarvestuse kahekordse kirjendamise põhimõtte rakendamist 13/14. sajandi vahetusel Itaalias.
Manucci oli Firenzes tegutsenud kaubandusettevõtte Giovanni Farolfi &amp; Company kaasomanik. Selle firma Salon-de-Provence'is asuva filiaali aastatest 1299–1300 säilinud finantsandmed räägivad ettevõttes peetud kahekordse kirjendamisega raamatupidamisest.
Słaŭharad

Słaŭharad (transkribeerituna Slavgarad, vanasti Prapojsk (Прапойск), poola keeles vanasti "Propojsk", vene keeles vanasti Пропойск ("Propoisk") on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Słaŭharadi rajooni halduskeskus. Słaŭharad asub Mahiloŭ linnast 76 kilomeetri kaugusel Soži jõe kaldal. Linna läbib Žłobini ja Mahiloŭ vaheline raudtee.
Haridust annavad kaks keskkooli, laste spordikool ja muusikakool. Linnas on kultuuri- ja rahvaloomingu keskus ja kaks raamatukogu. Linnas on toiduainetetööstus, seal valmistatakse ka ehitusmaterjale. Linnas on jõesadam.
Vaatamisväärsusteks on vanalinn, XIX sajandil valminud postijaama hoone, aastail 1791–1793 valminud õigeusu kirik ja kaitsealune park.
Ajalugu.
Vanemad kasutusel olnud nimekujud on Прупой ja Пропошеск.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1136, mil see kuulus Smolenski vürstiriiki.. Aastal 1197 läks asula Mstislavi vürstiriigi koosseisu. XIII sajandil rajati sinna linnus, mis oli kasutuselö XVI sajandini. XIV sajandil sai asula Leedu osaks.
Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Prapojsk kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda, kus sellest sai alev. Aastail 1601–1602 laastasid seda näljahäda ja epideemia, Uputuse ajal aga Moskva väed. Lesnaja lahingu järel toimus linna all lahing Adam Ludwig Lewenhaupti vägedest maha jäänud Rootsi sõdurite ja Vene peavägede vahel.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Bõhhovi maakonda. Katariina II kinkis selle asula Golitsõnide suguvõsale. Aastal 1787 oli alevis kaks õigeusu kirikut, lisaks veel katoliku kirik.
Aastal 1924 läks Prapojsk Valgevene NSV koosseisu. 25. mail 1945 sai Prapojskist linn, ühtlasi muudeti selle nimi Słaŭharadiks. Põhjus on oletatavalt linna vana nime sarnasus venekeelse sõnaga «пропойца», mis tähendab väejooksikut (valgevene keeles sellist sõna ei ole). Aastal 1944, mil asula ümbruses peeti lahinguid, tundus taoline nimetus demoraliseerivana ja propagandasse mittesobivana.
Słaŭharadi rajoon

Słaŭharadi rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1318 km². 2016. aasta seisuga elas seal 13 238 inimest.
Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Hiženka, Kabina Hara, Łapacičy, Svienski ja Vaśkavičy külanõukogu. Halduskeskus on Słaŭharadi linn.
Rajooni suurimad jõed on Sož ja selle lisajõed Pronja ning Kasalanka. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 140-170 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Kulšyčy külas (189 m). Maavaradest leidub seal turvast, dolomiiti, kriiti, savi, liiva, kruusa.
2009. aasta seisuga olid elanikest 93,63% valgevenelased, 3,86% venelased ja 1,51% oli teistest rahvustest. 60,24% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 37,61% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 23,52% elanikke, vene keelt aga 66,37%.
Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber.
Slobodskoi

Slobodskoi on linn Venemaal Kirovi oblastis, Slobodskoi rajooni ja Slobodskoi linnaringkonna keskus. Asub Vjatka jõe paremkaldal 35 km Kirovist kirdes.
Linna asutamise aastaks peetakse aastat 1505, mil asulat mainiti Ivan III ürikus. Aastal 1599 sai Slobodskoi linna õigused.
Slobodskois sündis kirjanik Aleksandr Grin. Läti luuletaja Jānis Rainis oli 1899–1903 seal asumisel.
Valgevene tuumaelektrijaam

Valgevene tuumajaam ehk Astravieci tuumajaam on ehitatav tuumaelektrijaam Valgevenes.
Tuumajaam rajatakse Astravieci linna lähedale, mis asub Leedu piiri ligidal. 
Jaama ehitamise plaan pärineb 1980. aastate algusest, kuid seoses Tšornobõli katastroofiga see külmutati. Otsust jaama ehitamise kohta uuendati 2011. aastal. Esimene etapp peaks valmima aastal 2020, teine aastal 2021.
Jaama paigaldatakse Venemaa päritolu varem katsetamata tuumareaktorid VVER 1200.
Kriitika.
Leedu on tuumajaama ehitamisele väga vastu selle suure ohtlikkuse tõttu ning püüab ehitust peatada. Jaam paikneb 45 km kaugusel Vilniusest. Jaama jahutusvesi hakkab voolama Vilniust läbivasse Nerise jõkke. Vastu on võetud seadus, mis keelab selle elektrit osta, juhul kui tuumajaam peaks valmima.
Panoteriai

Panoteriai on alev Leedus Jonava rajoonis Šilai vallas. Alevis on põhikool. Vaatamisväärsuseks on sealse kiriku XIX sajandil ehitatud kellatorn.
Ajalugu.
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud 1441. aastal. Toona asus see Siesikai kihelkonnas ja kuulus Siesikai mõisale. Siesikai mõisnik andis siis pastoraadile veidi maad, et sellele kabel ehitataks.
XVI sajandil on esmamainitud Panoteriai mõisa. Sama sajandi teisel poolel muudeti kabel kalvinistide kirikuks, mis 1700. aastal maha põles. 1744. aastal ehitati selle asemele uus kabel, mille järgi selle juures olev asula XVIII sajandil ja XIX sajandil kandis nime "Koplyčiomis". XIX sajandil sai asulast alev.
XIX sajandil kuulus Panoteriai mõisale 210 hektarit maad. Selle juurde tekkinud külas oli 1859. aastal kuus maja. Mõis kuulus Domejkode perele. Seoses maareformiga ühendati mõis ja selle juures asunud küla kabeli juures asuva aleviga. 
1936. aastaks oli Panoteriai saanud omaette kihelkonna keskuseks. Teise maailmasõja ajal põles sealne kabel maha. Nõukogude ajal oli Panoteriai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Mahapõlenud kabeli asemele valmis uus kirik alles 1994. aastal.
Žeimiai

Žeimiai on alev Leedus Jonava rajoonis, Žeimiai valla halduskeskus. Alev asub Lankesa jõe kallastel.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1906 valminud kirik ja Žeimiai mõisa hoonetekompleks.
Ajalugu.
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1319 Maciej Stryjkowski kroonikas ("Zeymen"). Aastal 1522 ehitati asulasse esimene kirik, mis aastail 1565 - 1631 oli kalvinistide valduses. Uus kirik ehitati asulasse aastal 1720. Aastal 1777 avati selle juures kihelkonnakool. 
Žeimiai oli üks Novembriülestõusu keskuseid. Tsaariajal kasutati vene keeles alevi kohta nimekujusid Жейме ja Жеймы.
Rukla

Rukla on alev Leedus Jonava rajoonis, Rukla valla halduskeskus. Alev asub Nerise jõe vasakul kaldal.
Alevis on keskkool.
Ruklas asub XIV sajandil kasutusel olnud linnamägi. XVII sajandil ehitati seal asunud surnuaiale kabel. Aastal 1970 oli Ruklas vaid 133 elanikku. Alev tekkis XX sajandi teisel poolel sõjaväelinnakuna, mille Leedu kaitsejõudude väeosad Venemaa väeüksustelt üle võtsid ja kus paiknevad mitmed Leedu sõjaväeüksused. Aastal 1996 püstitati sinna kirik ja sellest sai kohaliku kihelkonna keskasula. Alevis asub ka Leedu pagulaskeskus.
Gavin McInnes

Gavin Miles McInnes (sündinud 17. juulil 1970 Hitchinis) on Kanada kirjanik, näitleja ja paremäärmuslik poliitiline kommentaator.
Ta on Vice Media ja ajakirja Vice kaasasutaja. 2016. aastal asutas ta paremäärmusliku meesteorganisatsiooni Proud Boys.
Žeimiai mõis

Žeimiai mõis (leedu "Žeimių dvaras") on endine mõis Leedus Jonava rajoonis Žeimiai vallas Žeimiais.
Ajalugu.
1397. aastal andis Jogaila Žeimiai mõisa Skirgailale. Hiljem läks mõis Zaviszade valdusse. XVII sajandil hakkas mõis kuuluma Medekšadele. 1780. aastast oli mõis Kossakowskite (neist esimene oli Liivimaa piiskop Józef Kossakowski) omanduses.
Mõisakompleks.
Mõisa klassitsistliku peahoone lasi ehitada D. Medekša, see valmis aastail 1676–1690. Pärast võõrandamist 1940. aastal töötas seal raamatukogu, hiljem oli see aga põllumajandustehnikumi hoone. Tänapäeval on see kultuurimälestisena kaitse all. Hoone on eravalduses; omanikul on kavatsus see restaureerida.
Mõisakompleksist on veel säilinud ait (varasem kontorihoone), XIX sajandi teisel poolel ehitatud jääkelder, samast ajast pärinevad teenijatemaja ja tall, XIX sajandi alguses ehitatud silotorn ja kabel. Üks kontorihoone hävis Esimese maailmasõja ajal. Mõisakompleksi juures paikneb park, mis sai oma praeguse ilme aastal 1907; selle väravate juures kasvavad kaks põlist pärna. Park rajati XVIII sajandil barokse pargina, mis järgmisel sajandil metsapargiks ümber kujundati. Valdavalt kasvavad seal kuused, saared, vahtrad ja pärnad. Pargis on üks tiik. Pargist viib eemale 500 meetri pikkune pärnaallee.
Ait valmis XVIII sajandil. Aida fassaadil on kivi kirjaga "1893", see tähistab aastat, mil endine kontorihoone aidaks ümber ehitati. Aida fassaadi ehivad pilastrid, esimese korruse kohal paikneb antresool.
Kabeli lasi rajada T. Medekša ja see valmis 1768. aastal tema Bari konföderatsiooni poolt võidelnud poja mälestuseks. Novembriülestõusu ajal kahtlustasid kohalikud elanikud, et mõisnik toetab venelasi, nii võtsid nad mehe kinni ja poosid kabeli juures üles. Hoone on kolmekorruseline ja kaheksanurkse põhiplaaniga; see on kultuurimälestisena riikliku kaitse all. 2014. aastal kabel restaureeriti ja elektrifitseeriti.
Kooli põik (Narva)

Kooli põik on tänav Narvas Kreenholmi linnaosas. Tänav algab Vassili Gerassimovi tänavalt, kulgeb põhjast lõunasse ja lõpeb Haigla tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 183 m. Majad numbritega 2, 2A, 4 ja 4A asuvad Kreenholmi tänava idaküljel.
Tänav on saanud nime oletatavasti lähedal asunud Narva 4. Keskkooli järgi.
Jonava rajoon

Jonava rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedu keskosas endise Kaunase maakonna aladel.
Rajooni pindala on 944 km². 2014. aasta seisuga elas seal 44 481 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Bukonysi, Kulva, Rukla, Šilai, Šveicarija, Žeimiai, Upninkai ja Užusaliai vald. Omaette haldusüksuse moodustab veel Jonava linn.
Halduskeskus on Jonava linn. Teised tähtsamad asulad on Panoteriai, Rukla ja Žeimiai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 87,86% leedulased, 8,23% venelased, 1,17% poolakad, 0,74% ukrainlased, 0,57% valgevenelased, 0,24% mustlased, 0,13% sakslased ja 1,06% oli teistest rahvustest. Rajooni suurimad jõed on Neris ja selle lisajõgi Šventoji koos Širvintaga, lisaks veel Lankesa.
Mississippi tules

"Mississippi tules" on 1988. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb reaalselt aset leidnud sündmustel.
Sisu.
Filmi tegevus toimub 1964. aastal. Mississippi osariigis jäävad kadunuks kolm New Yorgist saabunud inimõiguste aktivisti. Kaduma jäänud aktiviste saadetakse otsima FBI agendid Anderson ja Ward. Mississippis on rassivastuolud väga teravad, Ku Klux Klan tegutseb. Ühe indiaanlase vihje põhjal leitakse soost kaduma jäänud isikute auto. Anderson ja Ward jätkavad uurimist. Asešerif Pelli naine räägib lõpuks ühele agendile, kuhu mõrvatud isikud maetud on. Seepeale peksab asešerif Pell oma naise nii rängalt läbi, et see sattub haiglasse. Andersonil ja Pellil õnnestub kindlaks teha, et tapmistes ja muudes kuritegudes on osalised olnud ka linnapea, šerif ja asešerif. Süüdlased õnnestub kohtu alla anda ja nad lähevad aastateks vangi.
Tarah Montbélialtz

T.G.M. Xaintorxare (kodanikunimi Tarah Geoffre Montbelialtz Orgusaare; sündinud 1972 Tallinnas) on Eesti päritolu luuletaja, kunstnik ja eesti luule prantsuse keelde tõlkija. Elab Prantsusmaal.
Ta on kasutanud mitmeid pseudonüüme, sealhulgas Karassev, Karassev-Orgussaar, T.G. Karasjov Orgusaar, Montbélialtz ja Orgusaare Xaintorxare.
Elulugu.
Tarah on näitleja Ene Rämmeldi ning filmilooja ja publitsisti Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaare poeg.
1981. aastal jõudis ta emaga Pariisi, sellest ajast alates elab Prantsusmaal.
2011. aastal käisid Ene Rämmeld, Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaar ja Tarah Tartus Athena kinos Karasjov-Orgusaare filmide autoriõhtu tarbeks.
Looming.
Tarah' luuletajanimi Xaintorxare on Orgusaare prantsuskeelne variant, nime Montbelialtz kasutab ta kui fotograaf ja tõlkija. Tema Pariisis ilmunud debüütkogu "Oeuvre Inadmissible" (Arcam 2004) leidis estofiilidest huviliste seas tunnustavat vastuvõttu. Seejuures nimetati autor 21. sajandi luuletajaks. Eelkõige Prantsusmaal avaldanud ja esinenud Xaintorxare jõudis Eesti publiku ette 2005. aastal luulekoguga "Another Secret: luuletusi". Ülikoolis rahvusvahelisi suhteid õppinud literaat on avaldanud Prantsusmaal viis luulekogu. 
Prantsusmaal on ta tõlkinud Triin Soometsa, Tõnu Trubetsky, Johnny B. Isotamme, Doris Kareva, Hando Runneli, Paul-Eerik Rummo, Leelo Tungla , Karl Ristikivi ja paljude teiste luulet. 
Ristikivi luulekogu tõlge (La Guillotine 2002) ilmus Prantsusmaal pealkirjaga "Chemin terrestre" ('Maine teekond'). 
Tarah on töötanud Pompidou kultuurikeskuses. Ta tegeleb nii kirjanduse, fotograafia kui ka lühifilmidega. 
YouTube’ist võib leida videote seeria, kus ta parodeerib ülbete kunstnike kohta käivaid klišeesid. 
2013. aastal toimus Tarah' aktifotode näitus "Hermann Johanni nägemus" Viljandis Kondase keskuses.
2016. aastal osales näitustel Veneetsias ja Pariisis, jaanuaris 2017 Tallinnas. Fotonäitus olnud ka tema ema Ene kodulinnas Türil.
Sybaris

Sybaris (Σύβαρις) oli Suur-Kreeka linn, mis asus Taranto lahe ääres.
Linn asutati 720 eKr ning eksisteeris kuni aastani 445 eKr.
Praegu on see paik Cosenza provintsis Itaalias.
Linna varemed leiti 1960. aastatel.
Vladimir Berezin

Vladimir Iljitš Berezin (kuni 1868 Vladimir Berezovski, vene Владимир Ильич Березин; 1841 Poltava kubermang – 2. august 1900 Pariis) oli Venemaa insener, ettevõtja ja sillaehitaja. Tõeline riiginõunik (1884).
Haridustee.
Ta oli aadli päritolu. Ta lõpetas Orjoli Bahtini Kadetikorpuse allohvitseri auastmes (1859), seejärel astus sõjaväkke, kust 1862. aastal komandeeriti Peterburis asuvasse Nikolai inseneriakadeemiasse, mille ta lõpetas kiitusega 1864. aastal.
Töökäik.
1868. aastal asus sõjaväeinsener Berezin tööle Nikolai insenerikoolis ehitusmehaanika ja matemaatika õppejõuna. Sama aasta lõpul komandeeriti ta Kiievisse Amand Struve alluvusse Dnepri silla ehitusele (valmis 1870). Ta võttis osa ka Struve teise Dnepri silla rajamisest (Krementšukis, valmis 1872). 
1875. aastaks, kui ta hakkas sildu ehitama töövõtukorras, oli ta juba jõudnud töötada inspektori, tööjuhataja ja ehituse ülemana. 1875. aastal lahkus ta sõjaväest ja astus Teedeministeeriumi teenistusse.
Väga viljakaks osutus Berezini koostöö inseneride Nikolai Beleljubski, Konstantin Mihhailovski ja Eugen Karl von Knorrega 1880. aastal käiku antud Aleksandri silla rajamisel üle Volga Sõzrani juures. 
1880. aastal ülendas teedeminister Konstantin Possiet eruinsenerpolkovnik Berezini kolleegiuminõunikuks. 
Aastatel 1881–1884 võttis Berezin osa Beleljubski projekti järgi kahekorruselise metallsilla ehitamisest üle Dnepri Jekaterinoslavi juures (Amuri sild). Töö käigus kasutati ära Aleksandri silla ehitusel juurutatud uuenduslikud Knorre ja Berezeni ehitustehnoloogiavõtted.
Aastatel 1884–1886 oli ta Teedeministeeriumi riigiraudteede osakonnas tehnilise nõukogu liige. Seejärel tegutses 10 aastat eraettevõtjana sillaehituse valdkonnas
Ta oli peatöövõtja rollis 1892–1897 ehitatud üle Obi jõe esimese raudteesilla ehitusel.
Krimmis.
1896. aastal läks ta erru ja asus naisega elama Jaltasse. 1897. aastal ostis maatüki Musta mere äärde Suuk-Susse. 
Kõrivähki haigestunud Berezin suri 2. augustil 1900 Pariisis pärast ebaõnnestunud operatsiooni. 
Tunnustus.
Kolm kuud pärast Aleksandri silla käikuandmist (1880) kutsuti Berezin keiser Aleksander II pidulikule vastuvõtule, kus tsaar andis talle Püha Vladimiri ordeni 4. järgu.
Isiklikku.
1868. aastal astus ta õigeusku ja sai loa vahetada perekonnanime.
Relvakaubandusleping

Relvakaubandusleping (inglise keeles "Arms Trade Treaty", lühend ATT) on tavarelvastuse rahvusvahelist kaubandust reguleeriv rahvusvaheline leping, mis jõustus 24. detsembril 2014. 2018. aasta oktoobri seisuga on lepingu ratifitseerinud 97 riiki.
ÜRO Peaassamblee võttis lepingu vastu 2013. aasta 2. aprillil. Eesti ratifitseeris lepingu 2014. aasta 2. aprillil.
Lepingu vastuvõtmise eel hinnati rahvusvahelise relvakaubanduse aastakäive ligi 70 miljardile dollarile.
Penkivka

Penkivka on mitme küla nimi Ukrainas Vinnõtsja oblastis:
Ulica Kubusia Puchatka

Ulica Kubusia Puchatka ('Karupoeg Puhhi tänav') on tänav Varssavis Śródmieście (Kesklinna) linnarajoonis. See saab alguse ulica Świętokrzyskalt ('Püha Risti tänav') otse Poola rahandusministeeriumi vastas ning kulgeb lõunasse ulica Wareckani.
Tänav rajati 1950. aastate esimesel poolel ulica Nowy Świati ('Uue Maailma tänav') hoonete sõjaaegsete varemete kohale. Tänava pikkus on 149 meetrit, laius 23 meetrit. Seda ääristavad neljakorruselised elamud, mille esimesel korrusel asuvad ärid; hooned rajati arhitekt Zygmunt Stępiński ja Varssavi Tehnikaülikooli ("Politechnika Warszawska") arhitektuuritudengite Grzegorz Chruścielewski, Stanisław Kubicki, Zbigniew Kłopotowski ja Andrzej Milewski projektide järgi. 1954. aastal istutati tänavale kaks rida Szczecinist toodud pärnasid. Tänava põhjaotsas, vahetult ulica Świętokrzyska kõrval paikneb Varssavi metroo liini M2 jaam Nowy Świat–Uniwersytet.
Tänava nimi valiti välja ajalehe Express Wieczorny ('õhtuekspress') lugejate seas korraldatud võistluse põhjal 1954. aastal. Enne seda kandis tänav V. I. Lenini nime.
Lisaks Varssavile on samanimelised tänavad Poolas ka Olsztynis, Poznańis ja Gdańskis.
Pilviškiai vald

Pilviškiai vald (leedu keeles "Pilviškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis.
Valla pindala on 159 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4471 inimest. Valla keskus on Pilviškiai alev (2011. aastal elas seal 2305 inimest). Vallamaja asub aadressil Mokyklos g. 1, vallavanem on Vytautas Judickas.
Bartninkai vald

Bartninkai vald (leedu keeles "Bartninkų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis.
Valla pindala on 128 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2238 inimest. Valla keskus on Bartninkai alev (2011. aastal elas seal 390 inimest). Vallavanem on Violeta Raulinaitienė.
Gižai vald

Gižai vald (leedu keeles "Gižų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis.
Valla pindala on 39 km². 2011. aasta seisuga elas seal 884 inimest. Valla keskus on Gižai küla. Vallamaja asub aadressil Liepų g. 1, vallavanem on Romas Kučiauskas.
Gražiškiai vald

Gražiškiai vald (leedu keeles "Gražiškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis. Vald piirneb lõunas Poolaga.
Valla pindala on 120 km². 2011. aasta seisuga elas seal 921 inimest. Valla keskus on Gražiškiai alev (2011. aastal elas seal 349 inimest). Vallavanem on Ramutė Didvalienė.
Ääsmäe liiklussõlm

Ääsmäe liiklussõlm on Harju maakonnas Saue vallas Ääsmäe külas Tallinna–Pärnu–Ikla maanteel asuv liiklussõlm.
Liiklussõlmest algavad Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee, Ääsmäe–Kernu tee. Liiklussõlmel asub 0,8 km pikkune Ääsmäe traktori tee.
Arthur Puksovi Fond

Arthur Puksovi Fond on 1975. aastal Eesti Üliõpilaste Seltsi vanematekogu Kanadas Montréalis asutatud fond, mille aluseks on Eesti keemik-tehnoloogi Arthur Puksovi testament. Fondi eesmärk on toetada Eesti vanema ajaloo (muinasajast kuni 1920. aastani, eelistavalt kuni 1721. aastani) teaduslikke uurijaid ja nende teadustööde kirjastamist. Fondil on oma valitsus. Fond annab ebaregulaarselt aastast 2004 välja Arthur Puksovi auhinda.
Balti soojuselektrijaama settebasseinid

Balti soojuselektrijaama settebasseinid (ka Balti SEJ settebasseinid) on Balti soojuselektrijaama lähedal asuvad settebasseinid. Basseine on kokku 16 ja nende kogupindala on 46,3 ha.
Basseinid pole avalikud ega avalikult kasutatavad.
Ma olen siin

"Ma olen siin" on 2016. aastal valminud Läti mängufilm.
Sisu.
Filmi peategelane on 17-aastane Raja, kes elab oma vanaema Olga ja 12-aastase vennaga maal. Raja isa on surnud, tema ema on aga Inglismaale tööle läinud. Vanaema tahab talu maha müüa, kuid lapselapsed on selle vastu. Ootamatult vanaema sureb. Raja ja ta vend peavad seda varjama, et mitte lastekodusse sattuda. Raja on nüüd raskes olukorras, lisaks koolis õppimisele peab ka perekonda ülal pidama.
Keturvalakiai vald

Keturvalakiai vald (leedu keeles "Keturvalakių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis.
Valla pindala on 93 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1690 inimest. Valla keskus on Keturvalakiai alev (2011. aastal elas seal 113 inimest). Vallavanem on Gintautas Urbšys.
Klausučiai vald

Klausučiai vald (leedu keeles "Klausučių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis.
Valla pindala on 117 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2921 inimest. Valla keskus on Klausučiai küla. Vallamaja asub aadressil Klausučių g. 20, vallavanem on Gema Skystimienė.
Pajevonysi vald

Pajevonysi vald (leedu keeles "Pajevonio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis.
Valla pindala on 116 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1353 inimest. Valla keskus on Pajevonysi küla. Vallamaja asub aadressil Jevonio g. 62, vallavanem on Gediminas Bisikirskas.
Sander Rebane

Sander Rebane (sündinud 2. septembril 1991 Mõisakülas) on eesti näitleja, saatejuht ja muusik.
Elulugu.
Sander Rebane lõpetas 2011. aastal Saku Gümnaasiumi.
Ta on lõpetanud 2015. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (10. lend, eriala õppejõud Kalju Komissarov). 
Ta oli 2014. aastal üks teatri Must Kast asutajaist. Aastatel 2014–2025 oli ta Endla teatri koosseisuline näitleja. 2025. aastast on ta Tallinna Linnateatri turundusjuht.
Aastatel 2017–2018 õppis ta Venemaal Peterburi Kunstide Akadeemias lavastamist (eriala õppejõud Lev Erenburg).
Ta on mänginud ka filmides ("Nullpunkt" 2014; "Supilinna Salaselts" 2015) ja seriaalides ("Vabad mehed" 2015; "Padjaklubi" 2015; "Kättemaksukontor" 2015–2016; "Pank" 2018; "Elu võimalikkusest maal" 2023–2024; "Von Fock" 2025), samuti tegelenud õhtujuhina ning ürituste konfereerimise ja modereerimisega.
2019. aasta sügishooajal oli ta TV3 paroodiasaate "Su nägu kõlab varsti tuttavalt" saatejuht.
Aastatel 2020–2021 oli ta ETV saate "Noor meister" kaassaatejuht.
Isiklikku.
Sander Rebase elukaaslane on Karolin Jürise. Juunis 2025 sündis neil poeg Maru.
Venemaa Keisririigi Teedeministeerium

Venemaa Keisririigi teedeministeerium (vene keeles Министерство путей сообщения Российской империи; lühend MPS) oli 1865. aastal Venemaa keisririigis keisri ukaasiga loodud valitsusasutus, mis pidi tagama ühtse poliitika vee-, maantee- ja raudteetranspordi sfääris ning ellu viima üldjuhtimist transpordiühenduse valdkonnas. 
Ministeerium asus Peterburis aadressil Fontanka kaldapealne 117. Esimeseks teedeministriks määrati Pavel Melnikov, Peterburi–Moskva raudtee projekti üks autoreid ja kes oli MPS-i eelkäija Teede peavalitsuse juht.
Melnikovi juhtimisel töötati ministeeriumis välja Venemaa raudteevõrgu arengukava. Kavandati rajada Lõunaraudtee – Moskvast Sevastopolini; Idaraudtee – Orjolist Saratovini; Lääneraudtee – Orjolist üle Smolenski ja Viciebski Daugavpilsini; Kaguraudtee – Jekaterinoslavist Rostovini. Raudteede kogupikkus pidi ulatuma 4816,7 kilomeetrini. 
Ministeeriumis säilitati juba 1842. aastal (siis nimetati MPS-i eelkäijat Vene keisririigi teede ja ühiskondlike hoonete peavalitsuseks) loodud Raudteede osakond (departemang). Juurde loodi Eraraudteede peainspektori valitsus, Ehitusvalitsus (1867), Riigiraudteede valitsus (1880) ja Raudteede inspektsioon (1892).
Raudteede kogupikkus ulatus 1900. aastal 44 900 ja 1913. aastal 58 500 kilomeetrini.
Viimane Vene Keisririigi teedeminister oli Eduard Krieger-Voinovski, kes 28. veebruaril (vkj) 1917 arreteeriti Veebruarirevolutsiooni käigus (mõne aja pärast siiski vabastati). Ministeerium nimetati ümber Venemaa Ajutise Valitsuse teedeministeeriumiks (Министерство путей сообщения Временного правительства России).
Teedeminister.
Ministeeriumi juhiks oli minister. Aastatel 1865−1917 oli ametis 11 teedeministrit, ajuti täitis ministeeriumi juhi kohuseid ministeeriumi direktor. Ministrite hulgas oli mitu baltisakslast.
Kybartai vald

Kybartai vald (leedu keeles "Kybartų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis. Vald piirneb läänes Venemaa Kaliningradi oblastiga.
Valla pindala on 154 km². 2011. aasta seisuga elas seal 7960 inimest. Valla keskus on Kybartai linn (2011. aastal elas seal 5631 inimest). Vallamaja asub aadressil J. Basanavičiaus g. 54a, vallavanem on Romas Šunokas.
Šeimena vald

Šeimena vald (leedu keeles "Šeimenos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis. 
Valla pindala on 164 km². 2011. aasta seisuga elas seal 5606 inimest. Valla keskus on Vilkaviškise linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil JJ. Basanavičiaus a. 7, vallavanem on Gintas Bakūnas.
Virbalise vald

Virbalise vald (leedu keeles "Virbalio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis. 
Valla pindala on 47 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1797 inimest. Valla keskus on Virbalise linn (2011. aastal elas seal 1095 inimest). Vallamaja asub aadressil Vilniaus g. 17, vallavanem on Zitas Lasevičius.
Vištytise vald

Vištytise vald (leedu keeles "Vištyčio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Vilkaviškise rajoonis. Vald piirneb lõunas Poolaga, läänes aga Venemaa Kaliningradi oblastiga. Suur osa valla aladest jääb Vištytise regionaalpargi aladele.
Valla pindala on 94 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1116 inimest. Valla keskus on Vištytise alev (2011. aastal elas seal 436 inimest). Vallamaja asub aadressil Taikos g. 1, vallavanem on Bronislovas Polita.
Gudeliai vald

Gudeliai vald (leedu keeles "Gudelių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Marijampolė omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 56 km². 2011. aasta seisuga elas seal 993 inimest. Valla keskus on Gudeliai alev (2011. aastal elas seal 340 inimest). Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 8, vallavanem on Algirdas Murauskas.
Mac App Store

Mac App Store on Apple'i e-pood, mis on mõeldud Apple'i tooteplatvormidel kasutatavate rakenduste levitamiseks. E-poodi tutvustati 20. oktoobril 2010 Apple'i üritusel "Back to the Mac". Esimeste toodetena hakati 6. jaanuaril 2011 Mac App Store'is müüma rakendusi Mac OS X Snow Leopardile. Ainuüksi esimese 24 tunni jooksul pärast e-poe avamist laaditi sealt rakendusi alla üle miljoni korra.
Apple'i nõuded.
Kui arendaja tahab oma tarkavara Mac App Store'i laadida, peab ta olema liitunud Apple'i arendajaprogrammiga. 2016. aasta seisuga on sealne liikmemaks 99 USA dollarit kuus ning liige peab kinni pidama Apple'i reeglitest.
Tarkvara ei võeta vastu, kui:
Apple'i kasutus.
Esimene operatsioonisüsteem, mis Mac App Store'is ilmus Apple'i poolt, oli Mac OS X Lion. Operatsioonisüsteemi ei müüdud poodides ega ka DVD-l nagu selle järglasi.
Apple müüb Mac App Store's ka oma tarkvara.
Alates OS X Mountain Lion-ist väljastab Apple ka uuendusi operatsioonisüsteemile.
Ajalugu.
Mac App Store'is oli väljalaskekuupäeval (6. jaanuar 2010) üle tuhande rakenduse. Sealsamas oli ka iLife ja iWork. Kõige populaarsemad rakendused olid "Angry Birds", Twitter for Mac, Things ja Flight Control.
OS X Mountain Lionis tutvustas Apple virtuaalset üllatusmuna. See oli esimene üllatusmuna pärast seda, kui Steve Jobs oli keelanud üllatusmunad Apple'i toodetes. Üllatusmuna seisnes selles, et kui mõni rakendus laaditi alla ja mindi rakenduste kohvrisse, oli seal rakenduse allalaadimise ajana kirjas 24. jaanuar 1984 kell 02:00. See oli kuupäev ja kellaaeg, mil müüki läks esimene Macintosh.
Karamelli tänav

Karamelli tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis.
Karamelli tänav sai nime 29. aprillil 2013. Tänav on saanud nime sealkandis asunud kompvekivabriku Kalev järgi.
Igliauka vald

Igliauka vald (leedu keeles "Igliaukos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Marijampolė omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 97 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2217 inimest. Valla keskus on Igliauka küla. Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 19, vallavanem on Vytautas Baltušnikas. Teine tähtsam asula on Daukšiai alev (2011. aastal elas seal 275 inimest).
Ahingu tänav

Ahingu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Ahingu tänav on Kaladi tänavalt algav ligikaudu 80 meetri pikkune kagu-loodesuunaline umbtänav.
Ahingu tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime kalastusvahendi ahingu järgi.
Toomapere tänav

Toomapere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Tiskre asumis.
Toomapere tänav on Rannamõisa teelt algav edela-kirdesuunaline lõpus kaheks hargnev umbtänav.
Toomapere tänav sai nime 19. oktoobril 2005. Tänav on saanud nime Tooma talu järgi.
Liudvinavase vald

Liudvinavase vald (leedu keeles "Liudvinavo seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Marijampolė omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 168 km². 2011. aasta seisuga elas seal 5135 inimest. Valla keskus on Liudvinavase alev (2011. aastal elas seal 966 inimest). Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 6, vallavanem on Jolanta Maceikienė.
Kaladi tänav

Kaladi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Kaladi tänav algab Tiskre teelt, ristub Piiritsa tänavaga ja lõpeb ristudes Ahingu tänavaga. Kaladi tänav on lõunaedela-põhjakirde suunaline ja ligikaudu 170 meetri pikkune.
Kaladi tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime kalastusvahend kaladi (võrgukudumispulk) järgi.
Kuhja tänav

Kuhja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Kuhja tänav algab Pikaliiva tänavalt, ristub Rangu tänavaga ja lõpeb Sarra tänaval. Kuhja tänav on põhiosas kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 225 meetri pikkune.
Kuhja tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime heinakuhja järgi.
Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis

Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis (algne nimi Eesti Ühiskond Saksa Liiduvabariigis, lühend EÜSL) on Saksamaal elavaid väliseestlasi ühendav organisatsioon.
EÜSLi asutasid eestlastest sõjapõgenikud 16. märtsil 1952 Augsburgis. Asutamise ajal oli EÜSLi tegevus suunatud eesti kultuuri alalhoidmisele paguluses ja selle edasikandmisele järeltulijatele. Selleks moodustati tantsukollektiive, laulukoore, korraldati laulupidusid, tegutses mitu kooli.
EÜSL annab 1945. aastast välja ajalehte Eesti Rada.
Pärast Eesti taasiseseisvumist on EÜSL jätkanud eesti kultuuri edendamist Saksamaal. 
Praegu on EÜSLis üle 400 liikme. Kõige aktiivsemad eestlaste rahvuskoondised tegutsevad Hamburgis, Kölnis ja Münchenis.
On tegutsenud EÜSLi projektkoor.
Umboja tänav

Umboja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe asumis.
Umboja tänav on Vabaõhumuuseumi teelt algav peaaegu kirde-loodesuunaline ligikaudu 315 meetri pikkune umbtänav.
Umboja tänav sai nime 19. veebruaril 1999. Tänav on saanud nime Umboja talu järgi.
Sõõru tänav

Sõõru tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Sõõru tänav on loogakujuline tänav, mis algab ja lõpeb Alemaa tänaval. Sõõru tänav on ligikaudu 670 meetri pikkune.
Sõõru tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on saanud nime alepõllunduse termini sõõrd (ale, mullaga katmata kütis) järgi.
Tartu Ülikooli kuratoorium

Tartu Ülikooli kuratoorium oli Tartu Ülikooli nõuandev kogu, mille ülesanne oli siduda ülikooli ja ühiskonda (kuratoorium). Kuratooriumi tegevus lõpetati 2011. 
Kuratooriumi viimane koosseis valiti 15. jaanuaril 2009 ja see oli järgmine:
Põltsamaa portselanimanufaktuur

Põltsamaa portselanimanufaktuur oli Põltsamaa kihelkonnas 18. sajandi lõpus tegutsenud portselantooteid valmistanud manufaktuur. Selle manufaktuuri tooted on tuntud kui Põltsamaa portselan. 
1782. aastal rajas Vana-Põltsamaa mõisa omanik Johann Woldemar von Lauw (1708–1786) Põltsamaa ordulinnuse õuele, idamüüri äärde portselanimanufaktuuri, mis tegutses 1800. aastani. Esimese omaniku surma järel omandas 1794. aastal Põltsamaa lossi koos peegli- ja portselanimanufaktuuriga Katariina II abieluväline poeg Aleksei Bobrinski, kes tööstuse taas jalule aitas.
Manufaktuuris töötasid kuus Saksamaal väljaõppinud meistrit ja kolm eestlast. Kõige olulisemaks peetakse arkanisti (lad. arcanum “saladus”) ehk portselani valmistamise saladuse teadjat Carl Friedrich Wohlfahrti. Veel on mainitud pottseppa, vormijat, kujurit, sinimaalijat ning maalijat. 
Põltsamaa portselan on võrdlemisi haruldane. Mitmed leitud portselanesemed asuvad Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis ja Põltsamaa Muuseumis.
Lillevälja tänav

Lillevälja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Haabersti asumis.
Lillevälja tänav on Vabaõhumuuseumi teelt algav põhiosas poolkaarekujuline enam-vähem põhja-lõunasuunaline umbtänav. Tänav on ligikaudu 220 meetri pikkune. Lillevälja tänava ääres asub Hans Lepa puukool-aed.
Lillevälja tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav on saanud nime Lillevälja talu järgi.
Lõuka tänav

Lõuka tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe ja Haabersti asumis.
Lõuka tänav algab Rannamõisa teelt, ristub Tanuma ja Tuluste tänavaga ning lõpeb Vabaõhumuuseumi teel. Lõuka tänav on enam-vähem edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 580 meetri pikkune.
Lõuka tänav sai nime 19. septembril 1958. Tänav on saanud nime tuletegemisega seotud termini lõugas (koldeesine istemüür või lahtine keedukolle) järgi.
Tänaval asub Teras Beach siserannahall.
Tanuma tänav

Tanuma tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe asumis.
Tanuma tänav algab Lõuka tänavalt, ristub Tulekivi tänavaga ja Hälli põiguga ja lõpeb Tuleraua tänaval. Tanuma tänav on enam-vähem kagu-loodesuunaline ja ligi 840 meetri pikkune.
Tanuma tänav sai nime 31. juulil 1959. Tänav on saanud nime lähedalasuva Eesti Vabaõhumuuseumi mõjul. Tanum on külatänav (murdes).
Jaan Rõõmus

Jaan Rõõmus (sündinud 18. septembril 1943 Tallinnas) on eesti fotograaf.
1965. aastast töötas Eesti Televisioonis valgustajana ja ka mittekosseisulise fotograafina, 1967. aastast. Põhitöö kõrvalt omandas 1971. aastal fotograafi eriala Tallinna Tehnikakoolis nr. 2. Alates 1979. aastast oli ta ETV koosseisuline fotograaf ja aastatel 1982–2001 Eesti Vabaõhumuuseumi fotograaf ning aastatel 1998-2012 töötas foto- ja videospetsialistina Piirivalveametis (hilisemas Politsei- ja Piirivalveametis). 
Esimene suurem isikunäitus toimus 1978. aastal Tallinnas. Väljapanekutel on leidnud kajastust paljud Eesti eluvaldkonnad ja fotožanrid. Näitused on toimunud lisaks Eestile veel ka Soomes ja Lätis, aga ka kaugemal. 
Jaan Rõõmuse fotosid ja videomaterjali on talletatud Riigiarhiivi Filmiarhiivis, paljudes Eesti muuseumides, Eesti Rahvusringhäälingu arhiivis, ETV fotoarhiivis ja Eesti Vabaõhumuusemi foto- ja videokogus.
Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine

"Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine. Kuidas saada heaks õpetajaks?" on dokumentaalse taustaga Kinoteatri monolavastus, mis esietendus 2015. aasta septembris. 
Monolavastuse peaosatäitja oli Priit Kruus, Tallinna Ülikooli kirjandusõppejõud, kes oli töötanud aastaid ka eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Kaasautorid ja lavastajad on Diana Leesalu, Henrik Kalmet, Paavo Piik ja Paul Piik. Lavastus on dokumentaalse taustaga ja selle loomiseks koguti lugusid põneva koolikogemusega inimestelt, õpetajatudengitelt ja tegevõpetajatelt. Märkimisväärne osa lavastusest oli inspireeritud Priit Kruusi isiklikest kogemustest.
„Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine“ oli lugu noorest õpetajast, kel on veel hästi meeles oma põhikooliaegsed õpetajad – vana kooli pedagoogid, raudse kaardikepi ja terava ütlemisega. Teda kannustas soov saada heaks õpetajaks, aga mitte muutuda nendesugusteks. Meil kõigil on olnud oma õpetaja Tammik, kes kõigi karmide õpetaja koondkujuna on meie edasist elu mõjutanud. „Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine“ on hariv võimalus vaadata, mismoodi paistavad asjad klassi eest. Teisalt on see elust võetud teater. 
Septembrist 2015 juunini 2016 mängiti “Õpetaja Tammiku rehabiliteerimist” 59 etendust, kokku jõuti umbes 8500 vaatajani 22 Eesti linnas ja väiksemas asulas.
Seto kuningriigipäev

Setu kuningriigi päevad on iga aasta augustis mõnes ajaloolise Setumaa asulas toimuvad setu kultuuri päevad. See üritus on setude iga aasta kõige tähtsam üritus. Üritusel valitakse setu ülemsootska. 
Esimesed setu kuningriigi päevad toimusid 1994 Aare Hõrna eestvedamisel.
Tulekivi tänav

Tulekivi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe asumis.
Tulekivi tänav algab Vana-Rannamõisa teelt, ristub Tanuma tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Tulekivi tänav on peaaegu lääneedela-idakirdesuunaline ja ligi 250 meetri pikkune.
Tulekivi tänav sai nime 31. juulil 1959.
Viggo Mortensen

Viggo Peter Mortensen Jr. (sündinud 20. oktoobril 1958 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide näitleja, proosakirjanik, luuletaja, maalikunstnik, fotokunstnik, muusik.
Ta tegi näitlejadebüüdi filmis "Tunnistaja" ("Witness"; 1985). Filmitriloogias "Sõrmuste Isand" kehastas ta Aragorni. Tema teised tuntumad osatäitmised muu hulgas on filmides "Lubadused idast" ("Eastern Promises"; 2007), "Appaloosa " (2008), "Tee" ("The Road"; 2009) ja "Ohtlik meetod" ("A Dangerous Method"; 2011). 
Mortensen lõpetas 1980. aastal St. Lawrence University kahe bakalaureusekraadiga: hispanistikas ja politoloogias.
Ta räägib vabalt inglise, taani, hispaania ja prantsuse keelt. Luuletusi kirjutab inglise, taani ja hispaania keeles.
Tartu Agenda 21

Tartu Agenda 21 on Tartu jätkusuutliku arengu edendamise strateegia ja tegevuskava, mis on koostatud projekti Agenda 21 kohaliku agendana.
Agenda koostamist alustati 1994. aastal, töid korraldas ja rahastas Tartu Linnavalitsuse Linnaplaneerimise osakond. Agenda sai valmis 1999. aastal.
Agenda toimetuskolleegiumisse kuulusid Toomas Frey (kolleegiumi esimees), Aleksander Maasik, Ülo Mander, Uku Alakivi.
Tõnismäe apteek

Tõnismäe apteek on Tallinna kesklinnas Tõnismäe asumis aadressil Tõnismäe tänav 5 asuv apteek. Apteeki haldab OÜ Pharma Holding.
Apteek asub endisaegse Tallinna Ühise Haigekassa hoones, mis valmis 1939 (arhitekt Elmar Lohk). Hoones on tänapäeval nii Tõnismäe polikliinik kui ka Tõnismäe apteek.
Mihhail Saltun

Mihhail Mihhailovitš Saltun (15. märts 1967 Lüübnitsa – 21. juuni 2016 Narva) oli Eesti õigeusu vaimulik.
Saltun sündis toonases Põlva rajoonis ohvitser Mihhail Saltuni perekonnas. Vaimuliku hariduse omandas ta Moskvas vaimulikus seminaris ja Õigeusu Püha Tihhoni Humanitaarülikoolis.
15. veebruaril 2004 pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius ta diakoniks. Preestriks pühitseti isa Mihhail 12. juunil 2005, ta kuulus Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku vaimulikkonda.
Aastatel 2005–2013 teenis ta preestrina Nina Jumalaema Kaitsmise kogudust. Seejärel oli ta 2013. aastast kuni surmani Narva-Jõesuu Jumalaema Kaasani Ikooni koguduse esipreester ja teenis ühtlasi ka Narva-Jõesuu Püha Vladimiri kirikus.
Vaimuliku teenistuse kestel pälvis ta mitmeid vaimulikke autasusid – puusaehte, kamilavka ja rinnaristi.
21. juuni öösel 2016 tungiti Saltunile tema kodus terariistaga kallale. Raskete kehavigastustega preester toimetati Narva haiglasse, kus ta suri saadud haavadesse. Rünnakus kahtlustatavana peeti kinni tema 20-aastane poeg Daniil Saltun. Vahejuhtum pälvis laialdast meediakajastust nii eesti- kui ka venekeelses ajakirjanduses. Daniil suunati hiljem Viru Maakohtu otsusega psühhiaatrilisele ravile.
Mihhail Saltuni matusetalitus toimus 28. juunil 2016 Narva-Jõesuu Jumalaema Kaasani Ikooni kirikus, selle viis läbi Narva ja Peipsiveere piiskop Laatsarus. Tema surnukeha maeti Kuremäe kloostri kalmistule.
Vanamõisa paisjärv

Vanamõisa paisjärv (ka Vanamõisa järv, Vanamõisa-Saadu järv, Saadu järv ja Pärsti Vanamõisa järv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Vanamõisa külas.
Järve pindala on 6,3 ha, keskmine sügavus 2,3 m, suurim sügavus 4 m, vee maht 156 000 m³, kaldajoone pikkus 1,853 km ja kõrgus merepinnast 93,5 m. Järv on paisutatud Lemmjõele. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Ajalugu.
Järv on ehitatud aastatel 1972-1973 Viljandi Näidissovhoosi tellimusel ja Viljandi EPT poolt ja kandis algselt nime Vanamõisa-Saadu järv. Põhja ja nõlva ettevalmistamiseks veeti pinnasest välja turvast. Järve pais on 4,80 m kõrgune ja 80 m pikkune muldkehand, filtratsioonitõkkeks on saviekraan. Järv võeti kasutusse 1973. aastal.