Tallinna lennujaam

Lennart Meri Tallinna lennujaam (ka "Tallinna lennujaam", varem "Ülemiste lennujaam"; ICAO: EETN, IATA: TLL) on Eesti suurim lennujaam. Lennujaamast, mis asub Tallinna kesklinnast nelja kilomeetri kaugusel Ülemiste järve idakaldal, toimuvad nii kodumaised kui ka rahvusvahelised lennud.
Lennujaamas on üks 3480 m pikkune ja 45 m laiune asfaltbetoonkattega lennurada, mis võimaldab maanduda ja startida sellistel laiakerelistel lennukitel nagu Boeing 747 ning Airbusi suurimal lennukil A380. Lennuväljal on viis ruleerimisrada ja 14 terminaliväravat.
29. märtsil 2009 nimetati lennujaam Eesti teise presidendi auks Lennart Meri nime kandvaks lennujaamaks.
Ajalugu.
Seoses reisijateveo mahtude kasvuga tekkis 1920. aastate lõpul vajadus rajada tsiviillendude tarvis Tallinna uus lennuväli. Tollal polnud veel selge, kas lennunduses kuulub tulevik maismaalt startivatele lennukitele või vesilennukitele. Seetõttu leiti, et uues lennujaamas peaks olema vastuvõtuvõimalus mõlemale. Pärast Aeronaudi pankrotistumist võttis uue eralennuvälja rajamise enda hoole alla Teedeministeerium. Sobivaks osutus üksainus koht, milleks oli Dvigateli tehase tagune Sõjamäe mõisa heinamaa. 
26. märtsil 1929 võttis Riigikogu vastu Tallinna avaliku lennuvälja alla maade sundvõõrandamise seaduse. Kuna Tallinnas puudus korralik, linna lähedal paiknev tsiviillennuväli, otsustasid EV riigikogu ja valitsus, et Ülemistele tuleb rajada nii lennuväli kui ka lennusadam. Lennuvälja tarvis otsustati sundvõõrandada enam kui 32 hektarit maad Ülemiste järve kaldal Dvigateli tehase, Mõigu kanali ja Ülemiste järve vahel. Lennuvälja tarbeks sundvõõrandati üle 10 ha tehase Dvigatel halduses ja 22 ha Wagnerite pärijate käes olnud maad. 
Teedeministeerium otsustas Ülemiste järve kõrval Dvigateli vabriku ja endise Mõigu mõisa kanali vahel asuva maa (26 ha) anda tasuta Tallinna avalikuks lennuväljaks. Uus plaanitav lennuväli asus maa-alal, mida piiras lõunast endise Mõigu mõisa Mõigu kanal, põhjast Dvigateli tehased, ning mille ühe külje moodustab Ülemiste järv. Eraldatud maa tasandamine ja kordaseadmine läks lisaks maksma viis miljonit senti. 
Asukoha suurimaks puuduseks oli asjaolu, et lume sulamise ajal ja vihmastel sügistel oli heinamaa olnud osaliselt lausa vee all. Seetõttu tuli alustada Ülemiste lennuvälja rajamist kõigepealt mahukate maaparandus- ja kuivendustöödega. 
Lennuvälja ehitustöid alustati 1931. aasta novembris, tööd kestsid kuni lume tulekuni ja jätkusid järgmisel kevadel. Maa kuivendamiseks paigaldati kolme kilomeetri jagu drenaažtorustikku. 1932. aasta maiks oli murukattega lennuväli enam-vähem valmis, kuid angaari ja muude hoonete ehitamine lükati rahapuudusel edasi. 
Riigi eraldatud hädaabitöödeks määratud summadest osa läks lennuvälja väljaehitamiseks. Lennuvälja maa-alal Ülemiste kaldal püstitati angaar ühes töökojaga, bensiinikelder, ja kavandati võimaluse korral ehitada ka administratiivhoone. 
1932. aasta juuni algul sooritati Ülemiste lennuväljal esimene proovimaandumine. Esimeseks Ülemiste lennuvälja kasutanud reisilennukiks oli Poola firma LOT lennuk, mis maandus seal 18. augustil 1932. Järgneva paari aasta jooksul kolisid kõik Tallinna lendavad lennufirmad Nehatu lennuväljalt üle Ülemistele. Alates 1. juulist 1933 hakkasid Derulufti lennud toimuma Ülemistelt. Lennuvälja hoonete puudumisel anti Derulufti käsutusse üks ajutistest ehitistest. 
1932. aastal puhastati lennusadama akvatoorium vee all olevatest kividest ja 1933. aasta talvel ehitati valmis sadamasild. Järve põhja rammiti tugivaiad, millele kinnitati 200 m kaugusele järve ulatuv lennusadama sild. 7. septembril 1933 hakkasid Aero OY vesilennukid randuma riigile kuuluvas lennusadamas ning endine Aeronaudi ja Aero kasutatud Ülemiste järve lennusadam suleti. 
Lennuvälja angaar sai katuse alla jaanuaris 1934. Selles oli põrandapinda 1440 m², millele mahtus 4–6 lennukit. Veel samal aastal valmis ka lennujaama ajutine administratiivhoone. Lennuväli varustati elektriga, ehitati alajaam ja paigaldati valgustid. Lennuväljale rajati ka vesivarustus ja kanalisatsioon, angaari juurde ehitati töökoja- ja abiruumid. Ülemiste lennuväli avati kuivendatud ja tasandatud muruplatsil tavalennukitele 2. mail 1934. 
Lennuohutuse suurendamiseks otsustati rajada Tallinna peilimisjaam ja panna tööle raadiojaam lennuliikluse teenindamiseks. Peilimisjaama rajas Deruluft 1934. aasta oktoobris. Raadiojaama hankis lennufirma LOT Poolast ja selle antenn paigaldati Koplisse senise rannaraadiojaama asukohta. Vastavate summade ulatuses vabastati Deruluft ja LOT lennujaama maksudest. 
1934/1935. aasta talvel jätkusid lennuvälja laiendustööd peamiselt lennusadamas. Suuremad vesilennukid ei saanud olemasolevat sadamat kasutada, mistõttu otsustati järve maabumissilla asukohas süvendada ja ehitada uus maabumissild. Uus sild oli poolringi kujuline puidust rajatis, mis võimaldas silduda samaaegselt kolmel lennukil. Vesilennukid said nüüd pärast järvel maandumist liikuda otse maabumissilla äärde. 
1935. aasta aprillis valmisid Ülemiste järve ääres uus 200 m pikkune puidust sadamasild ja tollihoone. Ülemistelt alustasid lendamist ka seni merelennusadamat kasutanud vesilennukid. 
1935. aasta suvel maandus Ülemistel iga päev kuus lennukit. Nendega saabus lennujaama või lahkus sealt keskmiselt 45 reisijat päevas, vahel ka sada ja enam. Tallinnast võis jõuda lennukiga poole tunniga Helsingisse, pooleteist tunniga Leningradi, nelja tunniga Stockholmi ja seitsme tunniga Berliini. 
Pinnasekattega lennuvälja polnud võimalik kevadel ja sügisel pehme pinnasega kasutada. Vesilennukid ei saanud maanduda jää tekkimise ja lagunemise ajal. Lennuväljal olid lennurajad välja ehitamata ja murukamar sedavõrd pehme, et kevadel ning sügisel seal lennukid alati maanduda ei saanud. Siis jäid lendama vaid Ülemiste järve kasutanud vesilennukid. Kõva kattega lennuradade rajamine oleks võimaldanud kasutada lennuvälja kõigil aastaaegadel. Samuti oleks saanud loobuda vesilennukitest ja ehitada need ümber ratastelikule. Kõva kattega lennuraja ehitamine muutus möödapääsmatuks. 
1936. aastal rajati kolm üksteise suhtes teravnurga all kolmnurkselt paiknevat 300–800 m pikkust ja 40 m laiust lennurada. Tolleaegsed propellerlennukid olid võimelised tõusma õhku küll lühikeselt rajalt, kuid olid väga tundlikud külgtuule suhtes. Sel põhjusel ehitati tollastes lennujaamades välja mitu üksteise suhtes nurga all asetsevat lennurada, mis võimaldas lennukitel startida ja maanduda kuues suunas. Ruleerimisrada viis lennurajalt angaari ja administratiivhoone ees olevale perroonile. 
Tallinna Lennujaama ametlikuks avamisajaks loetakse 1936. aastat, mil valmisid betoonkattega lennurajad. 20. septembril 1936 avati Ülemiste lennuväljal uued stardi- ja maandumisrajad. Tegemist oli esimeste Eestis ehitatud betoonist lennuradadega, milleks kulus 5396 m3 kuupmeetrit kive, 4100 m3 killustikku ja 137 t tsementi. 
16. detsembril 1936 valmis Helsingis Malmi lennuväli ja samast päevast alustati ka ratastelikute lennukite liiklust Stockholmi–Turu–Helsingi liinil. Soome lennukid ehitati ümber ratastelikutele ja Tallinna liinil algas regulaarne lennuliiklus ratastelikutel lennukitega 1937. aasta jaanuaris. Ülemiste lennusadam töötas kuni 1937. aastani, kuid seda kasutati teatud määral militaarsetel eesmärkidel ka Teise maailmasõja ajal. 
1937. aasta suvel alustati Ülemiste lennujaamast regulaarlende Helsingisse ja Berliini. 1936. aastal Deruluft likvideeriti ja 1937. aastal hakkas Tallinna lendama Lufthansa. Leningradi lendamisest loobuti ja Lufthansa hakkas lendama Tallinnast edasi Helsingisse. Lufthansa kasutas lennukeid Junkersi JU-52 ja poolakate LOT lennukeid Lockheed 14. 1938. aastast hakkas ka Aero OY lendama Tallinnast Berliini oma uute lennukitega Kaleva ja Sampo. Ülemiste kujunes lennufirmadele ja reisijatele osaliselt transiitlennujaamaks. 
Ülemiste lennujaam sai vabalt tegutseda vaid mõned aastad, kui 1940. aasta juulis võttis lennujaama üle Nõukogude Liidu lennuvägi. 17. juunil kästi vabastada Ülemiste lennuväli Nõukogude Liidu lennuväe tarvis ja kõik seal paiknenud lennukid viidi üle Lasnamäe sõjaväelennuväljale. Lasnamäele lendasid Poolale kuulunud reisilennuk Lockheed 14, lennufirmale AGO kuulunud kaks JU-52 reisilennukit ning Aeroklubi PTO-4 õppelennukid. 22. juunil 1940 anti Ülemiste lennuväli üle nõukogude lennuväeüksusele. 
Ülemiste lennuvälja hakkas kasutama Nõukogude Liidu merelennuväe salk ning reisijate- ja postivedu hakkas toimuma Nehatu lennuväljalt. See ei sobinud aga lühikese lennuraja ja pehme pinnase tõttu reisilennukite teenindamiseks. Mõne aja möödudes Eestis asutatud kohaliku Aerofloti esinduse taotlusel jäeti Ülemiste lennujaam siiski tsiviil-militaar ühiskasutusse ja Nehatu lennuvälja kasutamine reisilendude teenindamiseks lõpetati. 
1944. aasta augustis Tallinnast taganemisel purustasid sakslased Ülemiste lennuväljal olnud hooned, mistõttu olid seal sõja järel kasutada olnud ehitised peamiselt ajutised puidust barakid. Alates sõja lõpust polnud lennuvälja tarbeks ehitatud ühtki statsionaarset hoonet ega remonditud lennuradasid. Kulus veel mitu aastat, enne kui asuti parandama lennuradade katet ja pikendama kolmest olemasolevast kaht rada. 1947. aasta märtsis anti Ülemiste lennuväli üle tsiviillennusalgale ja seal paiknenud mereväe transpordilennukid viidi mujale. 
Ülemiste lennujaam kavatseti lõplikult välja arendada 1940. aastaks. Ajakavasse pidid mahtuma nii lennujaama reisiterminaali ja teenistushoone projektikonkurss kui ka ehitamine. 14 kavandi hulgast valis komisjon 1938. aastal välja arhitekt Artur Jürvetsoni eskiiskavandi. 1939. aastal alustati eestlastest arhitektide A. Jürvetsoni ja R. Koolmani projekti järgi Tallinna lennujaama reisijatehoone ehitamist. Vahele tuli Teine maailmasõda ja lennujaama reisijatehoone valmis alles pärast sõda 1954. aastal. Sõjakahjustuste tõttu muudeti pärast sõda muudeti veidi reisiterminali esialgset projekti ja tsiviillennujaama hoone ehitati stalinistlikus stiilis. Tallinna lennujaam oli tegutsenud esimesed 20 aastat ilma korraliku reisiterminalita. Hoone üldplaneering ja välisilme põhinesid küll sõjaeelsel projektil, kuid välisseinte plaatidega katmise asemel kasutati terrasiitkrohvi. 
Peafassaadil domineerivad kõrged sambad, hoone lennuväljapoolne külg on funktsionalistlikus stiilis. Hoone kõrgeima osa moodustas kaarjas lennujuhtimistorn. Interjööris domineeris esinduslik, läbi kahe korruse ulatuv reisijate ootesaal. Vastvalminud terminalihoones olid lennureisijate tarvis olemas kõik mugavused. Hoone on eeskujulikult rekonstrueeritud ja seda kasutab tänapäeval Tallinna Lennujaam AS-i administratsioon. 
Muinsuskaitseamet on hinnanud Tallinna Lennujaama vana reisijatehoonet kui Eesti kontekstis erilist hoonet, osa kirevast lennundusajaloost.
Nõukogude periood.
1956. aastal pikendati Ülemiste lennuvälja ida-läänesuunalist lennurada 1650 meetrini, pärast mida jäi see kasutusse ainukese tõusu- ja maandumisrajana. Alustati ka lennuradade rekonstrueerimisega, kuna olemasolevad rajad jäid reaktiivlennukite tarvis lühikeseks. Kaks tõusu- ja maandumisrada kaotati ning käiku jäi ainult ida-läänesuunaline rada, mida hiljem korduvalt pikendati. 1976. aastal toimunud ehitustööde käigus pikendati lennurada 2760 meetrini ja 48 m laiuseni. Laiendati ka lennuvälja perrooni ja ruleerimisteid. 
1962. aastal väljus Tallinnast esimene reaktiivlennuk, reisilennuk oli Tu-124. 1964. aastal ehitati Ülemiste lennuväljale uued hooned reaktiivlennukite hoolduse ja remondi tarvis. 1972. aastal pikendati rada 2500 meetrile, 1975. aastal valmis lennujaama hoone paviljon-tüüpi juurdeehitus. 
Aastatel 1960–1972 tegutses Ülemiste lennuväljal Aerofloti remonditehas, mis remontis väikelennukeid JAK-12, JAK-18 ja AN-2. Kahe esimese jaoks oli Tallinna tehas juhtivaks remondiettevõtteks kogu Aerofloti jaoks. 1973. aastal jäi remonditehas ette lennuvälja territooriumi laiendamisele, mistõttu otsustati ainult AN-2 lennukeid remontima jäänud väike tehas sulgeda. 
Aastatel 1945–1989 oli Tallinna lennujaamast võimalik lennata ainult Nõukogude Liidu territooriumil paiknevatesse lennujaamadesse. Reisija- ja kaubavedusid teostas ainukesena lennuvedaja Aeroflot Nõukogude Liidus toodetud lennukitega. Vaatamata sihtkohtade piirdumisega ainult Nõukogude Liidu linnadega, liikus läbi lennujaama palju reisijaid. 1980. aastate lõpul oli Tallinna lennujaamal lennuliiklus kolmekümne Nõukogude Liidu sihtkohaga ja aastas teenindati umbes 800 000 reisijat. 
Moskva olümpiamängude Tallinnas läbiviidava purjeregati tarvis alustati 1976. aastal uue lennujaama reisiterminali projekteerimist ja ehitamist. Uue reisiterminali ehitus võeti ette Moskva olümpiamängude Tallinnas toimunud purjeregatti lennukiga vaatama saabuvate välismaalaste tarvis. Uus ja tolle aja mõistes moodne terminal avati 1980. aastal. 
1989. aastal leidis aset tähendusrikas sündmus Tallinna lennujaama ajaloos, kui pärast poole sajandi möödumist maandus siin esimene rahvusvaheline regulaarlennuliini teenindav lennuk. 25. novembril 1989 avati Tallinna ja Stockholmi vaheline lennuliiklus. Liinide avamise tava järgides alustas ka Aeroflot alates 2. märtsist 1990 sama liini teenindamist. 
26. märtsil 1990 alustas Soome lennufirma Finnair regulaarlende Helsingi ja Tallinna vahel. 1. aprillil 1990 alustas Aeroflot omakorda lende Tallinna–Helsingi suunal. 3. juulil 1991 alustati lende liinil Tallinn–Budapest ja 6. juulil liinil Tallinn–Frankfurt. Kõiki neid liine teenindasid Aerofloti TU-134A lennukid. 
Taasiseseisvumine.
1991. aastani allus Eesti tsiviillennundus NSV Liidu Tsiviillennunduse Ministeeriumile, mille territoriaalseks organiks oli Eesti Tsiviillennunduse Valitsus, mille alluvuses olid kõik tsiviillennujaamad ja lennuväljad ning kõik lennukid kandsid Aerofloti logot ja NSV Liidu registritunnust. Eesti taasiseseisvumise järel 1991. aastal reorganiseeriti Aerofloti Eesti filiaal Eesti Vabariigi Transpordi- ja Sideministeeriumile alluvaks riigiettevõtteks Eesti Lennuliinid ning 1992. aastal moodustati sellest iseseisvad üksused riigiettevõte Eesti Lennujaamad ja riiklik aktsiaselts Eesti Lennuliinid".
1. juulil 1997 võttis vabariigi valitsus vastu korralduse, mille alusel moodustati riigiettevõtte Eesti Lennujaamad jagunemiskava teel: aktsiaseltsid Kuressaare Lennujaam, Kärdla Lennujaam, Pärnu Lennujaam, Tartu Lennujaam ja Tallinna Lennujaam. Ühtlasi lõpetas sellega oma tegevuse riigiettevõte Eesti Lennujaamad.
2000. aastad.
Esimest kaubaterminali (Cargo 1) ehitati septembrist 1997 märtsini 1998. Reisijate terminal uuendati täielikult 1999. aastal, sellega kasvas lennujaaama reisijate läbilaskevõime 1,4 miljoni reisijani aastas. 2008. aastal laiendati lennujaama veelkord, tõstes reisijate läbilaskevõime 2,3 miljoni reisijani aastas. Suurenenud nõudlus kaubapindade järele tekitas vajaduse laiendada kaubaterminali, mistõttu ehitati kaubaterminal Cargo 2. 2012. aastal avati lennukihoolduse angaar ja täitus kahe miljoni aastase reisija piir. 11. jaanuaril 2013 võttis Rahvusvaheline Lennuväljade Nõukogu (ACI) Tallinna lennujaama lennujaamade süsinikualase akrediteerimise programmi liikmeks. Peale selle võeti kasutusele automaatne piiriületussüsteem ja ärilennukite angaaride kompleks.
2010. aastal tellis Eesti Pank Helsingist Tallinna kolmemootorilise Finnair Cargo MD-11F-i, et Eestisse eurosid tuua.
2008. aasta laienemine.
Jaanuarist 2006 septembrini 2008 läbis lennujaam suure laiendusetapi. Terminali laiendati kolmes suunas. Ehitustööde tulemus oli T-kujuline laiendatud lennujaamahoone, 9 reisijasilda, 18 uut väravat, Schengeni ja mitte-Schengeni alade eraldamine, kümme registreerimisletti ning uued söögikohad ja kohvikud. Ehitatud terminaliala võimaldab rahvusvahelistele reisijatele kahetasandilist liiklust. Väljaspool hooneid renoveeriti ja laiendati perrooni ning ehitati uus ruleerimistee. Uus terminal, mis avati 19. septembril 2008, suurendas lennujaamas reisijate läbilaskevõimet kaks korda.
Ümbernimetamine.
Pärast Eesti presidendi Lennart Meri surma 14. märtsil 2006 käis Eesti Ekspressi ajakirjanik Argo Ideon välja idee nimetada lennujaam president Lennart Meri auks temanimeliseks. Ideon tõi mitmeid näiteid lennujaamadest, kus nii on toimitud: John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaam, Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam, Istanbuli Atatürki lennujaam jt.
Nimemuutust arutati lennujaama juhatuse koosolekul 29. märtsil 2006. Uue terminali avamisel 19. septembril 2008 teatas peaminister Andrus Ansip, et nimi vahetatakse märtsis 2009.
Läänemere pööringud.
2011. aastal sõlmiti koostööleping Tallinna lennujaama, Tallinna sadama ja Happy Cruisesi vahel. Kruiisireisijad toimetati lennukitega Tallinna, kust nad saadeti kruiisilaevadele puhkust veetma. Puhkusereisi lõpetanud said lennukitega tagasi Hispaaniasse lennata. Esimesel, 2011. aastal reisis üle 7000 Hispaania turisti tšarterlendudega Tallinna lennujaama ja tagasi. Kuna lennujaam asub sadamast ainult viie kilomeetri kaugusel, kulus turistidel selle vahemaa läbimiseks alla tunni.
2012. aastal alustas tšarterlende Madridi-Barajase lennujaamast kolme Airbus A321 ja kahe-kolme Boeing 747-ga Pullmantur Air. 2012. aasta suvega toimetati Tallinna ja tagasi umbes 16 000 turisti. Ka järgmisel aastal jätkati tšarterlende ning viie pööringuga lennutati 25 000 turisti. Samuti toimus üks osaline pööring kruiisilaevaga MS Deutschland, mida haldas Peter Deilmann Cruises.
2020. aastad.
25. novembril 2020 hakati Tallinna lennujaamas ehitama päikeseparki. Need plaaniti rajada kõikidesse lennujaamadesse eesmärgiga vähendada elektritarbimisest tuleneva süsiniku kogust ning liikuda taastuvenergia kasutamise suunas. Eesti oli koroonapandeemia ajal Hiinast saabuvatele lennukitele teekonnal Euroopasse esimene Euroopa Liidu riik.
Tuleviku laiendusplaanid.
Tallinna lennujaama juhatuse liikme Erik Sakkovi andmetel plaanitakse lennuraja pikendamist 600–700 meetri võrra, et teenindada kaugmaalende, uue ruleerimisraja, ladude, odavlennufirmade terminali ehitamist ja olemasoleva terminali laiendamist. 21. veebruaril 2013 algatati lennuliiklusala arendusprojekti keskkonnamõjude hindamisprojekt, milles uuritakse muutusi, mida põhjustaksid olemasoleva lennuraja rekonstrueerimine ja pikendamine 720 meetri võrra ning sademevee- ja kuivendussüsteemide ehitamine ja laiendamine idas ja lõunas; põhjapoolse ruleerimisraja pikendamine ja lõunapoolse paralleelse ehitamine; lennurajaga ristuvate ruleerimisteede pikendamine; CAT II navigatsioonisüsteemide paigaldamine; lõunapoolsete lennukite perroonide ehitus koos vajalike kommunikatsioonide rajamisega; perimeetriaia rajamine ja tehniliste valvesüsteemide paigaldamine; osaline patrull- ja hooldetee ehitus, lumekogumise platside, jäätõrje tegemise ala, rajahooldustehnikale manööverdusala vabastuse platsi ja mootorite testimise ala rajamine. Need muudatused võimaldavad lennukitel Tallinna kohalt kõrgemalt üle lennata ja vähendavad sellega mürataset. Avalik arutelu lennuraja pikendamise keskkonnamuutuste projekti kohta toimus 16. detsembril 2013, lennuraja laiendustööd pidid algama 2015. aasta alguses. 12. juunil 2013 kinnitas Tallinna linnavalitsus detailplaneeringu, millega lubati Tallinna lennuväljal ehitada 0,91 hektari suurusele maa-alale lennukiremondihoone. Lennujaama viie aasta pikkuse investeerimisplaani kogumaksumus on üle 100 miljoni euro. See hõlmab peale lennukiremondihoone ehitamise ka 2,5 miljoni euro eest lennujaamahoones ümberehitusi ja laiendusi ning turvalisuse, mahutuse ja VIP-alade suurendamist.
Aastatel 2016–2022 plaanib Tallinna lennujaam arendada lennuliiklusala, laiendada reisiterminali ja sealset julgestusala ning ehitada 1200-kohalise parkimismaja.
Terminalid.
Lennujaamas on üks reisiterminal ja neli kaubaterminali. Tallinna lennujaamas on iga aastaga järjest rohkem reisijaid, terminali on raske aastas mahutada rohkem kui 2 500 000 reisijat.
Reisijate asutused lennujaamas.
Lennujaam avas 9. mail 2013 raamatukogu värav 1 juures. Kõik raamatud raamatukogus annetati avalikult, osa raamatutest annetasid endine Eesti president Toomas Hendrik Ilves ja tema abikaasa Evelin Ilves. Raamatukogus on raamatuid kümnes keeles, peamiselt eesti, vene ja inglise keeles. Seal on ka valik lasteraamatuid. 16. augustil 2013 avas Tallinna lennujaam kunstigalerii, mida saavad kõik saabuvad ja lahkuvad reisijad näha.
Septembris 2013 avati Tallinna lennujaamas automaatne piiriületussüsteem, mis on kasutusel Schengeni alast väljalendamisel.
Nordea Lounge on äriklassi ootesaal Tallinna lennujaamas. Nordea Lounge on mõeldud Aerofloti, Air Balticu, Finnairi, LOT Polish Airlinesi, Lufthansa, Nordica ja Turkish Airlinesi äriklassi reisijatele. Maailma suurim sõltumatu lennujaamade ootesaalide liikmesust pakkuv programm Priority Pass hääletas Tallinna lennujaama äriklassi ootesaali Euroopa parimaks 2017. aastal.
Tallinna lennujaamas on alates 2017. aasta oktoobrist kõigile reisijatele avatud jõusaal. Jõusaali eesmärk on inimesi rohkem liigutama panna.
Lennufirmad ja sihtkohad.
Regulaarlennud.
Lennufirmad, mis teenindavad regulaarlende Tallinna lennujaamast.
Liinilendude sihtkohad täpsemalt.
Siin on kuvatud osa Tallinna lennujaamast toimunud liinilendude andmetest 2025/2026. aasta talvise seisuga.
Magnetic MRO lennukihoolduses käivad lennufirmad.
Magnetic MRO on Tallinna lennujaamas asuv lennukite hooldusfirma. Allpool on loetletud lennufirmad, kes kasutavad Magnetic MRO teenust.
Statistika.
Aastast 1998 on lennujaama läbinud reisijate arv kasvanud igal aastal 14,2%. 20. septembril 2005 Tallinna Lennujaamast sai miljoni-jaam. 16. novembril 2012 ületati Tallinna lennujaamas esimest korda tegutsemisajal aastas kahe miljoni reisija piir. 31. detsembril 2018 Tallinna Lennujaama aastane reisijate arv ületas kolme miljoni piiri.
2016. aasta populaarseimad sihtkohad olid Frankfurt ja Helsingi. Frankurti lendas 12% reisijatest, Helsingisse 12%, Riiga 10%, Oslosse 7%, Stockholmi 7%, Londonisse 5%, Moskvasse 5%, Amsterdami 4%, Milanosse 4% ja Kopenhaagenisse 4%. Need sihtkohad moodustasid 70% Tallinna lennujaama sihtkohtadest.
Reisijate statistika.
Baltimaade hõivatumad lennujaamad
Ühistransport.
Nii tramm kui ka bussid väljuvad lennujaamahoone põhjapoolse otsa juurest (trammiterminali eest), kuid kesklinna ja reisisadama suunas väljuva nr 2 bussi peatus asub Tartu maanteel, teisel pool ehitatavat parkimismaja ega ole ühistransporditerminalist (trammiterminalist) otse nähtav. Seetõttu on turistil lihtsam kasutada kesklinna sõiduks trammi kui bussi. Trammiterminali juurest väljuvad nr 2 liini bussid suunduvad Mõiku, mitte kesklinna/sadamasse. Liin nr 65 viib Lasnamäele.
Trammid väljuvad enamasti 6-minutilise intervalliga, nr 2 buss 20-minutilise intervalliga.