Euroopa Liidu tulevane laienemine

 
Euroopa Liidu tulevane laienemine hõlmab järgmistel aastakümnenditel riike Kagu- ja Ida-Euroopast, mis ei ole Euroopa Liidu (EL) kahekümne seitsme liikmesriigiga veel majandusliku ja poliitilise koostöö osas ühtlustunult integreeritud. Ühinemiseks alustasid hiljuti läbirääkimisi Ukraina, Moldova ja Georgia. Armeenia, Šveitsi, Norra ja Islandi liikmesust peetakse võimalikuks, Ühendkuningriigi taasliitumine ei ole välistatud pärast Brexitit.
Lääne-Balkani riikide liitumine on siiani olnud komplitseeritud, eriti seoses korruptsiooni, organiseeritud kuritegevuse, vaesuse, naaberriikide vaheliste suhete, separatistlike liikumiste ning 1990. aastail toimunud Jugoslaavia sõdade tagajärgedega. Tõenäoliselt lubatakse esimesed kandidaatriigid ühendusse aastast 2027. Kosovo ei ole ühinemiseks läbirääkimisi veel taotlenud.
Türgi Vabariigi liitumise võimalikkus on siiski seatud kahtluse alla. Arvestades, et riik asub koos Ida-Traakia piirkonnaga ja suurima linna İstanbuliga (tegu on bikontinentaalse linnaga) küllaltki väheldaselt Euroopas. Samuti on takistavateks asjaoludeks president Recep Tayyip Erdoğani tagurlik administratsioon ning Süüria kodusõda koos rändekriisiga.
Liikmeks astumine.
EL-i liikmesriigiks saamine eeldab keerulisi menetlusi. Taotlejariik täidab liikmeks saamiseks vajalikud tingimused ning peab kandidaatriigina kõigis valdkondades hakkama rakendama EL-i määrusi ja eeskirju. Taotluse võib esitada iga riik, kes täidab liikmeks astumise tingimusi, mida teatakse kui Kopenhaageni kriteeriume.
EL-i liikmeks saada sooviv riik esitab liikmeks saamise taotluse Euroopa Liidu Nõukogule, kes palub komisjonil hinnata, kas taotleja on suuteline täitma Kopenhaageni kriteeriume. Kui komisjoni arvamus on positiivne, siis peab nõukogu tegema otsuse läbirääkimisvolituste kohta. Alles siis avatakse ametlikult valdkonnapõhised läbirääkimised.
Läbirääkimised.
Läbirääkimised on aeganõudvad, sest iga kandidaatriik peab siseriiklikku õigusesse üle võtma väga palju EL-i eeskirju ja määrusi. Kandidaatriike toetatakse rahaliselt, halduslikult ja tehniliselt kõnealuse ühinemiseelse perioodi jooksul.
Agenda.
Liikmesust ootavad Türgi ning Põhja-Makedoonia, Montenegro, Albaania ja Serbia. Lisaks on potentsiaalsed kandidaatriigid Bosnia ja Hertsegoviina kui ka Kosovo.
Türgi.
Türgi kandidatuur EL-iga ühinemiseks on olnud märkimisväärsete poleemikatega teema alates taotluse esitamisest 1987. aastal ja selle vastu võtmisest 1999. aastal. Türgil on olnud EL-iga ajalooliselt tihedad sidemed, omades assotsiatsioonilepingut alates 1964. aastast, olles samas alates 1995. aastast EL-iga tolliliidus. Alles pärast 17. detsembril 2004 Brüsselis toimunud tippkohtumist (Euroopa Liidu 2004. aasta laienemise järel) teatas Euroopa Ülemkogu, et ühinemisläbirääkimised Türgiga avati ametlikult 3. oktoobril 2005.
Lääne-Balkan.
Liidult ootavad ametlikult ühinemist kõik Lääne-Balkani riigid (v.a Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni liikmete enamuse poolt tunnustatud iseseisvusega Kosovo), kuigi seoses piirkonna omavaheliste suhetega, pingetega, korruptsiooni ja elukorraldusega on nende ühinemine siiani olnud raskendatud.
Regioonile on ajalooliselt tugevat mõju avaldanud nii antiikkreeka, antiikrooma, bütsantsi, veneetsia kui ka osmanite kultuur ning õigeusu, katoliku ja islami usundid. Euroopa Liidule vastukaaluks mõjutab tänapäeval neid välispoliitiliselt Venemaa Föderatsioon, püüdes tagada eelkõige Belgradi kui endise Jugoslaavia pealinna huve.
Montenegros ja Kosovos võeti vahetult pärast iseseisvumist 2006. ja 2008. aastal valuutana kasutusele euro.
Idapartnerlus.
Euroopa Liit võttis 2009. aastal ametlikult suuna tihendada koostööd ning integreerida Armeeniat, Aserbaidžaani, Georgiat, Moldovat, Ukrainat ja Valgevenet. Euroopa Liidu laienemisest soovivad osa saada:
Ukraina.
Ukrainal puudub ametlik staatus Euroopa Liidu tulevase laienemise kandidaadina. 2019. aasta uuringu järgi kiitnuks Euroopa Liiduga ühinemise referendumil heaks 68,1% ukraina rahvastikust.
Takistavateks asjaoludeks on Krimmi okupeerimine Venemaa poolt ja sõda Donbassis.
Seoses 2022. aasta Venemaa sissetungiga Ukrainasse avaldas viimane sama aasta 28. veebruaril soovi saada erandkorras Euroopa Liidu kandidaatriigi staatuse. Euroopa Parlament toetas seda 1. märtsil peaaegu üksmeelselt.
Moldova.
Moldova, mille riigikeel on rumeenia keel, ühinemist ei ole peetud veel prioriteetseks. Kuigi riigil on viisavabadus peaaegu kõikide liikmesriikidega, on siiski takistavateks asjaoludeks Transnistria ja Gagauusia küsimused, sõltudes suuresti Venemaa gaasist.
Georgia.
Georgial puudub ametlik staatus Euroopa Liidu tulevase laienemise kandidaadina, kuid 2011. aastal avaldas Georgia president Mihheil Saakašvili soovi, et riik saaks EL-i liikmeks. Seda seisukohta on mitmel korral selgesõnaliselt väljendatud, kuna sidemeid USA-ga, EL-iga ja NATO-ga on tugevnenud, püüdes eemalduda Venemaa Föderatsiooni mõjusfäärist.
Takistavateks asjaoludeks on Abhaasia ja Lõuna-Osseetia okupeerimine Venemaa poolt.
Ajalugu.
Euroopa Nõukogu on pühendunud laienemisele, mis on endiselt üks Euroopa Liidu olulisemaid poliitikavaldkondi, kooskõlas Euroopa Ülemkogu poolt 14.–15. detsembril 2006 heaks kiidetud uuendatud laienemiskonsensusega ja pärast seda vastu võetud nõukogu järeldustega. Tegu on endiselt, hoolimata senisest laienemisest, strateegilise investeeringuga rahusse, demokraatiasse, jõukusse, julgeolekusse ja stabiilsusse Euroopas.
Balkani maadest on seni liitunud Sloveenia (Euroopa Liidu 2004. aasta laienemisega), Bulgaaria ja Rumeenia (Euroopa Liidu 2007. aasta laienemisega) ning Horvaatia (Euroopa Liidu 2013. aasta laienemisega).
Peatatud taotlusega riigid.
Šveits, Norra ja Island on taotlejariikideks esitatud, kuid nende liitumisprotseduur on peatatud.