Nice

Nice [niiss] (oksitaani keeles "Nissa" (kohalik kirjapilt) ja Niça (ametlik); itaalia ja saksa "Nizza" [n'itsa] (eesti keeles mööndav); itaalia keeles ka "Nizza Marittima", ladina "Nicaea") on linn Lõuna-Prantsusmaal, Alpes-Maritimesi departemangu halduskeskus.
Nice asub Vahemere ääres, Prantsuse Rivieras Provence-Alpes-Côte d’Azuri piirkonnas, Prantsuse Alpide jalamil, umbes 13 km kaugusel Monacost ja 32 km kaugusel Itaalia piirist. Linn paikneb Baie des Anges’i (tõlkes 'inglite laht') ääres, kuhu legendi järgi jõudis paadis püha Reparata ihu, olles inglite hingeõhu abil juhitud. Püha Reparatat peetakse linna kaitsepühakuks.
Nice on Prantsusmaa elanike arvult viies suurim linn. Kui 2004. aastal elas seal umbes 339 000 inimest, siis 1. jaanuari 2022. aasta seisuga oli elanikke 353 701. Nice'i linnastu ("aire d’attraction") ulatub aga oluliselt linna halduspiiridest kaugemale, hõlmates mitmeid ümbritsevaid omavalitsusi ning ulatudes ligi miljoni elanikuni. Suurlinnastu pindala on ligikaudu 744 km².
Nice on tuntud eelkõige kui kuurortlinn, kuid on samal ajal oluline piirkondlik majanduskeskus. Olulised valdkonnad on turism, teenindus, samuti lõhnaõli-, elektroonika- ja masinatööstus. Viimastel aastakümnetel on märkimisväärselt arenenud ka teadus- ja tehnoloogiapõhine ettevõtlus, mida koondab linna lähedal asuv Sophia Antipolise tehnoloogiapark – üks suurimaid omataolisi Euroopas.
Nice'i Côte d’Azuri rahvusvaheline lennujaam (Aéroport Nice Côte d’Azur) asub umbes seitse kilomeetrit linna keskusest edelas, Promenade des Anglais'i vahetus läheduses. See on Prantsusmaa suuruselt teine lennujaam reisijate arvu poolest pärast Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaama, teenindades 2024. aastal ligi 15 miljonit reisijat. 
Nice lisati 2021. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kui Prantsuse Riviera talvepuhkuse linn, mida iseloomustavad 18.–20. sajandil kujunenud kuurortarhitektuur ja kultuuriline mitmekesisus.
Ajalugu.
Nice'i asutasid umbes 350 eKr Fokaia kreeklased, kes nimetasid linna Nikaiaks (vanakreeka keeles Νικαία) võidujumalanna Nike auks pärast võitu kohalike liguuride üle. Rooma võimu all tunti linna ladinakeelse nimega Nicæa, ning see kujunes oluliseks sadamaks ja kaubanduskeskuseks Vahemere rannikul.
Keskajal oli Nice sageli Pisa liitlane ja Genova konkurent, kuuludes 12.–14. sajandil mitmesuguste piirkondlike poliitiliste võimude mõjusfääri. 1388. aastal otsustas linn vabatahtlikult minna Savoia hertsogkonna kaitse alla, et vältida Genova domineerimist. Sestpeale kuulus Nice pikka aega savoialastele ning hiljem ka Sardiinia kuningriigi koosseisu.
Aastatel 1814–1860 oli Nice ametlikult Sardiinia kuningriigi alluvuses. 1860. aastal, pärast Prantsusmaa ja Sardiinia kuningriigi vahel sõlmitud Torino lepingut ning kohaliku rahvahääletuse tulemusel liideti linn ametlikult Prantsusmaaga, mida toetas ka Napoleon III. Liitmine põhjustas piirkonnas olulisi kultuurilisi ja keelelisi muutusi, kuna piirkonna varasem itaaliapärasus hakkas järk-järgult taanduma.
20. sajandil arenes Nice kiiresti turismi- ja kultuurikeskuseks, eriti pärast raudteeühenduse loomist Pariisiga. Linn oli ka tähtis tagala Esimese ja Teise maailmasõja ajal ning hiljem sai sellest üks Prantsusmaa olulisemaid Vahemere-äärseid kuurortlinnu.
Haldusjaotus.
Nice on jagatud üheksaks ametlikuks linnaosaks ("quartiers administratifs").
Olulisemad linnaosad:
Nice on ühtlasi Métropole Nice Côte d’Azur’i keskus – see on suurem haldusüksus, mis hõlmab lisaks Nice'ile veel 50 ümbritsevat omavalitsust.
Vaatamisväärsused ja arhitektuur.
Nice on tuntud oma ajaloolise arhitektuuri, kaunite promenaadide ja rikkaliku kunstipärandi poolest. Linn peegeldab mitmekesist ajalugu, ühendades Vahemere maade, Itaalia ja Prantsuse kultuurimõjusid. 
Üks Nice'i linna sümboleid on 1822. aastal inglaste poolt rajatud Promenade des Anglais – umbes seitsme kilomeetri pikkune rannapromenaad, mis kulgeb piki Baie des Anges’i põhjakallast alates Nice'i Côte d'Azuri lennujaama lähedusest lääne pool kuni Quai des États-Unis’ni vanalinna ja sadama piirkonnas ida suunas. Promenaad on populaarne jalutajate, ratturite ja rulluisutajate seas ning pakub kauneid vaateid Vahemerele.
Nice'i lossimägi (prantsuse keeles Colline du Château) tähistab linna ajaloolist tuuma. Kunagine keskaegne linnus on tänaseks küll varemetes, kuid sellelt mäelt avaneb panoraamvaade nii Nice'i linnale kui ka Vahemere rannikule. Siin on mitmeid puhkealasid, vaateplatvorme ning ajaloolisi varemeid. Üks pargi silmapaistvamaid elemente on Lossimäe juga (prantsuse keeles Cascade du Château) – 19. sajandi lõpul rajatud kunstlik kosk, mille toiteallikaks on Vésubie kanali vesi.
Vanalinna (Vieux-Nice) ilmet kujundavad kitsad tänavad, värvikad fassaadid ja baroksed kirikud, millest silmapaistvaim on Nice'i Püha Reparata katedraal (Cathédrale Sainte-Réparate de Nice, 17. sajand). Mitmekesist sakraalarhitektuuri täiendab Püha Nikolause vene õigeusu katedraal – Lääne-Euroopa suurim omataoline. Katedraal valmis 1912. aastal ja on ehitatud traditsioonilises vene stiilis, mida iseloomustavad värvilised sibulkuplid, kuldne ikonostaas ning rikkalik sisekujundus. Hoone pühitseti Venemaa keisri Aleksander II vanema poja, troonipärija tsarevitš Nikolai mälestuseks, kes suri Nice'is 1865. aastal. Nice'i vanalinnas paiknev Chapelle de la Miséricorde on üks kaunimaid 18. sajandi barokkarhitektuuri näiteid ja oluline osa linna kultuuripärandist.
"Belle époque"'i ja "art déco" perioodi hooned, mis on ehitatud peamiselt 19. ja 20. sajandi vahetusel, annavad linnale elegantse ilme. Tüüpilised näited on Negresco hotell, Masséna muuseum ning mitmed esinduslikud elamud Promenade des Anglais'il.
Nice’is leidub ka modernistlikku ja kaasaegset arhitektuuri, eriti kultuurihoonete seas – näiteks Kaasaegse kunsti muuseum (MAMAC) ja ainulaadne kuubikujuline raamatukogu Tête Carrée Jean-Médecini linnaosas ning Allianz Riviera staadion.
Haridus.
Nice on tähtis haridus- ja teaduskeskus, kus asub mitu kõrgkooli. Peamine avalik-õiguslik ülikool on Côte d'Azuri Ülikool (Université Côte d’Azur), mille eelkäijaks oli 1965. aastal asutatud Nice'i Ülikool (Université de Nice), tuntud ka kui Sophia Antipolise ülikool (Université Nice Sophia Antipolis). 
Ülikool on tihedalt seotud Sophia Antipolise tehnoloogiapargiga, mis on üks Euroopa suurimaid teadus- ja innovatsioonikeskusi. 2020. aastal reorganiseeritud ülikool koondab mitmeid teadus- ja õppeasutusi ning on rahvusvaheliselt tunnustatud teadusülikool.
Nice'is on ka mitu eraõiguslikku ja rahvusvahelist kõrgkooli, sealhulgas:
Kultuur.
Muuseumid.
Nice'is asub arvukalt muuseume ja kunstigaleriisid, millest mitmed on pühendatud 19. ja 20. sajandi silmapaistvatele kunstnikele. 
Teatrid.
Nice'is tegutseb mitmeid teatreid.
Kultuuriüritused.
Nice'is toimub mitmeid traditsioonilisi kultuuri- ja rahvapidustusi.
Sport.
Nice'i esindusjalgpalliklubi on OGC Nice (Olympique Gymnaste Club Nice Côte d’Azur), mis asutati 1904. aastal. Klubi mängib Prantsusmaa kõrgeimas liigas Ligue 1 ja on tulnud mitmel korral Prantsusmaa meistriks, eriti edukalt 1950. aastatel. OGC Nice'i kodustaadion on Allianz Riviera, mis avati 2013. aastal ja mahutab umbes 35 000 pealtvaatajat.
Lisaks jalgpallile on Nice'is esindatud muudki spordialad. Linnas tegutseb käsipalliklubi OGC Nice Handball, mille naiskond mängib Prantsusmaa kõrgeimas käsipalliliigas. Samuti on linnas populaarsed veespordialad, näiteks purjetamine ja ujumine, mida soosib Vahemere rannik.
Nice on olnud ka rahvusvaheliste spordisündmuste võõrustaja. 2016. aasta jalgpalli Euroopa meistrivõistluste raames peeti Allianz Rivial viis kohtumist. Igal aastal toimub Nice'is ka triatlonivõistlus Ironman France.
Transport ja taristu.
Nice on Lõuna-Prantsusmaa oluline transpordisõlm.
Lennuliiklus ja helikopteriühendus.
Nice'i Côte d’Azuri rahvusvaheline lennujaam (Aéroport Nice Côte d’Azur) asub umbes seitse kilomeetrit linna keskusest edelas, Promenade des Anglais’ vahetus läheduses. See on Prantsusmaa suuruselt teine lennujaam reisijate arvu poolest pärast Pariisi Charles de Gaulle’i lennujaama. 2024. aastal teenindas lennujaam rekordiliselt 14,8 miljonit reisijat, ületades esimest korda pandeemiaeelse 2019. aasta taseme (14,5 miljonit). Kui jätta arvestusest välja ärilennundus ja helikopteriliiklus – mis on eriti aktiivsed Côte d'Azuri piirkonnas –, liikus kahe terminali kaudu ligikaudu 14,7 miljonit reisijat.
Lennujaamas on kaks terminali ning see täidab olulist rolli ka Monaco vürstiriigi lennuväravana, olles sellele lähim suur lennujaam. Helikopteriühendus Monacoga on kiire ja regulaarne – teenust osutavad Heli Air Monaco ja Monacair.
2024. aastal sai sellest lennujaamast lennata 122 sihtkohta 45 erinevas riigis, sealhulgas toimus seitse otselendu Põhja-Ameerikasse ja kuus Lähis-Ida riikidesse.
Lennuühendus Eestiga.
2025. aasta suvehooajal (tavaliselt mai lõpust kuni oktoobri alguseni) pakub airBaltic otselennuühendust Tallinna (TLL) ja Nice'i (NCE) vahel. Lennud toimuvad kaks korda nädalas, kasutades Airbus A220-300 lennukeid.
Rongiliiklus.
Nice on oluline raudteesõlm Lõuna-Prantsusmaal, mille kaudu kulgevad nii riiklikud kui ka rahvusvahelised rongiühendused. Linn kuulub Prantsusmaa riiklikku rongivõrku SNCF, pakkudes ühendusi suurte linnade ning naaberriikidega.
Peamine rongijaam on kesklinnas paiknev Nice-Ville, kust väljuvad TGV-d ehk kiirrongid, mis ühendavad Nice'i Pariisi ja Põhja-Prantsusmaaga (sõiduaeg alla kuue tunni). Esimene raudteeühendus Pariisi ja Nice'i vahel avati umbes 1864. aastal, kuid TGV kiirrongiühendus käivitati alles 2001. aastal. Lisaks teenindab jaam kohalikke TER-rongiliine (Trains Express Régionaux), mis tagavad ühendused Marseille’, Vahemere rannikulinnade ja Monaco vürstiriigiga. TER-võrk katab suure osa Prantsuse Rivierast.
Lisaks tegutsevad linnas mitmed eeslinnajaamad, sealhulgas Nice St-Augustin, Nice St-Roch, Nice Pont-Michel ja Nice Riquier, mis toetavad igapäevast pendelrännet ja tagavad ligipääsu linna eri osadele.
Nice'il on rongiühendus mitme Euroopa riigiga, sealhulgas Itaalia, Šveitsi ja Belgiaga.
Lisaks standardsetele raudteeühendustele on Nice'i Chemins de Fer de Provence nimelise kitsarööpmelise raudteeliini lõppjaam. See liin ühendab linna Digne-les-Bains'iga, kulgedes läbi Vari oru ja Route Napoléon'i piirkonna. Sõit kestab umbes neli tundi, ent liini lõunapoolses osas toimib teenus linnalähiliinina, täites osaliselt metroo funktsiooni.
Sadam ja meretransport.
Nice'i peamine sadam rajati 1745. aastal ning on tänapäeval üks Lõuna-Prantsusmaa olulisi meretranspordi sõlmpunkte. Sadamast väljuvad regulaarsed parvlaevad peamiselt Korsika saarele, mida teenindab ettevõte Corsica Ferries – Sardinia Ferries, võimaldades nii reisijate kui ka sõidukite transpordi. Nice'ist on võimalik sõita ka teistesse Vahemere sihtkohtadesse, näiteks Sardiinia saarele, Hispaania rannikule (näiteks Barcelonasse) ning hooajaliselt mõnele muule Vahemere saarele või sadamasse.
Lisaks peamisele sadamale asub Carrasi linnaosas väiksem sadam, mis teenindab peamiselt purjelaevu ja väiksemaid kaubalaevu.
Trammiliiklus.
Nice'i trammivõrgul on pikk ja mitmekesine ajalugu. Esimesed hobujõul töötavad trammid alustasid linnas tööd 1879. aastal. 1900. aastal elektrifitseeriti kogu liin, ning 1930. aastaks ulatus trammivõrgu kogupikkus 144 kilomeetrini, tehes sellest ühe ulatuslikuma Prantsusmaal. Ajavahemikus 1948–1953 asendati trammid järkjärgult trollibussidega.
Kaasaegne trammivõrk Tramway de Nice taasavati 2007. aastal. 
Tänapäeval on Nice'is kolm peamist trammiliini ning üks eraldi teenindusliin:
Lisaks on planeeritud neljas trammiliin, mis hakkab kulgema TGV Nice Saint-Augustin jaamast Cagnes-sur-Merini.
Bussiliiklus.
Nice'i linnaliiklust teenindab hästi arenenud bussivõrk umbes 70 liiniga, mida haldab ettevõte Lignes d’Azur. Bussid ühendavad linnaosasid ja lähialasid, tagades ligipääsu kesklinnale, randadele, turismiatraktsioonidele ja äärelinnadele. Lisaks regulaarliinidele sõidavad ööbussid nimega Noctambus ning mitmed liinid on ühendatud trammi- ja rongisüsteemiga, pakkudes mitmekülgset ühistransporti kohalikele ja turistidele.
Kergliiklus.
Nice'is on suurt rõhku pandud kergliiklusteede rajamisele ja arendamisele. Ulatuslik jalgrattateede võrgustik ühendab linnaosi omavahel ning tagab turvalise ja mugava liikumise nii kohalikele kui ka turistidele. Varasem jalgrattalaenutuse süsteem Vélobleu asendati 20. veebruarist 2024 uue teenusega, mida korraldavad teenusepakkujad Lime ja Pony. Uus süsteem hõlmab 2000 jagamisratast, millest 1800 on elektrilised, ning on saadaval 12 omavalitsuses, sealhulgas Nice's. Lisaks neile osutab teenust ka sõidujagamisettevõte Bolt.
Nice soodustab aktiivselt keskkonnasõbralike liikumisviiside kasutamist eesmärgiga vähendada liiklusummikuid ja õhusaastet.