Maite Carranza

Maite Carranza Gil-Dolz del Castellar (sündinud 25. veebruaril 1958 Barcelonas) on kirjanik, stsenarist ja stsenaristikaõppejõud. 
Elulugu.
Ta lõpetas ülikoolis antropoloogia erialal ning oli 1990. aastate keskpaigani keskkooli hispaania keele ja kirjanduse õpetaja. Sel ajal ilmus tema esimene noorsooromaan "Ostres tu, quin cacau" (1986), mis pälvis Serra d’Or kriitikaauhinna. Sellele järgnes 1987. aastal Folch i Torrese auhind "La revolta dels lactants""" eest ja 1989. aastal Joaquim Ruyra auhind "La nit dels arutams" eest. 
Pärast Barcelona Autonoomses ülikoolis stsenaristika õppimist ja 1991. aastal magistrikraadi saamist loobus ta õpetajatööst ning kirjutas 1992. aastal stsenaariume Televisión Española saatele "Pinnic" ja 1993. aastal Televisión de Cataluña seebiooperile "Poblenou". Aastatel 1995–2007 ühitas ta stsenaristika ja loovkirjutamise õppejõu ametiga. Ta oli Barcelona Autonoomse ülikooli, Barcelona ülikooli, Valencia UIMP (Universidad Internacional Menéndez Pelayo) ja FES de Olot magistristrantuurides stsenaristika ja loovkirjutamise õppejõud. 
Tal on ilmunud enam kui viiskümmend teost, mille hulgast tõusevad esile "Mauro ojos brillantes", "Frena Cándida, frena!" või "¿Quieres ser el novio de mi hermana?", kuid rahvusvaheliselt sai ta tuntuks oma ulmetriloogiaga "La guerra de las brujas" ("El clan de la loba", 2005; "El desierto de hielo", 2006 ja "La maldición de Odi", 2007), mis tegi ta üheks enim tõlgitud hispaania naisautoriks. Teos "Palabras envenenadas" (2010), seitse auhinda võitnud ja 12 keelde tõlgitud põnevik laste seksuaalsest väärkohtlemisest, pälvis kriitika tunnustuse. 2013. aastal avaldas ta oma teise täiskasvanutele suunatud raamatu "El fruto del baobab", mis räägib naisimmigrantide kultuurišokist Euroopas; tema esimene täiskasvanutele mõeldud romaan oli "Sin invierno" (1999, Editorial Planeta). 
Maite Carranza loomingust on eesti keeles ilmunud fantaasiatriloogia "Nõidade sõda" ("La guerra de las brujas") kirjastuselt Varrak Kret Kaasiku tõlkes. Triloogia esimene raamat "Emahundi klann" ("El clan de la loba") ilmus 2007. aastal, teine raamat "Jäine kõrb" ("El desierto de hielo") 2008. aastal ning samal aastal ilmus ka viimane raamat "Odi needus" ("La maldición de Odi"). 
Oma raamatutes vaheldab ta muretut ja transgressiivset huumorit fantaasia ja ühiskonnakriitikaga. Tema uusimad romaanid "Caminos de libertad" ja "La película de la vida" käsitlevad ajaloolist mälu ja laste vaesust.
Maite Carranza on võitnud Hispaania laste- ja noortekirjanduse kõige olulisemaid auhindu, nagu näiteks Premio Nacional de Literatura Infantil y Juvenil (2011) ja Premio Cervantes Chico (2014). Teda on neli korda tunnustatud Müncheni Judgeni raamatukogu White Raveni auhinnaga ja Kataloonias on ta võitnud järgmised auhinnad: Premios Folch i Torres (1986), Crítica Serra d'Or (1987 ja 2010), Joaquim Ruyra (1989), EDEBÉ (2002 ja 2010), Protagonista Jove (2006) y Vaixell de vapor (2016). Ta on saanud ka muid preemiaid ja auhindu (nt Premio Templo de las Mil Puertas, Premio Políglota, Premio Fada ja Premio Banco de Libros de Caracas).
Stsenaristina on ta alates 1990. aastatest teinud kaastööd mitmele telekanalile (TVC, TV1, T5, A3), kirjutades stsenaariume telesaadetele ja seriaalidele nagu "Pinnic", "Poblenou", "Secrets de Família", "Nissaga de Poder", "Rosa", "El joc de viure", "Laura", "Homenots", "Moncloa", "¿dígame?", "Abuela de verano", "El cor de la ciutat", "Isabel" või "39+1" ja telefilmidele nagu "Valeria", "Hermanas de sangre", "La mujer de hielo", "Las hijas de Mohamed" ja "La Atlàntida". Mõned koos teiste stsenaristidega kirjutatud stsenaariumid on pälvinud auhindu, näiteks Premio Ondas, Premio TP, Premio ILC, Premio Festival de Biarritz, Premio GAC ja kõige hilisem Premio Nacional, ka veel mitmed teised auhinnad seriaali "Isabel" eest.
Osa tema teostest on kohandatud teatri jaoks, nagu "Cleques" (Barcelona, 1994) ja "Sopa de piratas" (Buenos Aires, 2007).
Maite Carranzal on kolm last ja ta elab Kataloonias Barcelona provintsis San Feliú de Llobregati linnas.