tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Järvekomisjon

Järvekomisjon on Eesti Looduseuurijate Seltsi (ELUSi) vanim erialane allüksus. See loodi 1905. aastal.
Järvekomisjon loodi Eesti siseveekogude (eriti järvede) kompleksseks ja koordineeritud uurimiseks. Saadud andmeid on avaldatud paljudes trükistes, näiteks "Eesti Loodusuurijate Seltsi aastaraamatutes" ja kogumikus "Abiks loodusevaatlejale".
Järvekomisjoni töös on osalenud/osaleb mitmeid nimekaid teadlasi, teiste seas Max von zur Mühlen, Heinrich Riikoja, Henn Timm.
Komisjoni praegune (2025) esimees on Henn Timm ja sekretär Helle Mäemets
Els Aarne

Els Aarne (õieti Else, kuni 1936 Aarmann, 1940. aastast Paemurru; 30. märts 1917 Makiivka (praegu Ukraina, Donetski oblast) – 14. juuni 1995 Tallinn) oli eesti helilooja ja pedagoog.
Ta lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1939 muusikapedagoogika erialal (Gustav Ernesaksa klass), 1942 klaverierialal (Theodor Lemba klass) ja 1946 kompositsiooni erialal (Heino Elleri klass). 1939–1945 oli ta Tallinna Õpetajate Seminari, 1944–1974 Konservatooriumi ja lühemat aega Tallinna Muusikakeskkooli muusikateoreetiliste ainete ja üldklaveriõppejõud.
Kirjutanud peamiselt kammermuusikat, aga ka kaks sümfooniat, koorimuusikat ja puhkpillimuusikat.
Ta oli Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1945.
Isiklikku.
Tema isa oli tehnikateadlane Jaan Aarmann.
Tema abikaasa oli Mart Paemurru, nende poeg on Peeter Paemurru.
Kakumäe poolsaar

Kakumäe poolsaar asub Harju maakonnas, halduslikult jääb Tallinna Haabersti linnaossa. 
Poolsaare pikkus on 4 km.
Poolsaar piirneb läänes Kakumäe lahega ja idas Kopli lahega. Poolsaare tipus on Kakumäe nina, mida liigestab Kakumäe pank.
Meyendorff

Meyendorff, ka Meijendorff von Yxkull, Uexküll-Meyendorf, Uexküll-Meyendorff, Meyendorff von Yxkull (vene "Мейендорф") on Uexküllide suguvõsast põlvnev vabahärrade aadlisuguvõsa.
16. aprillil 1679 said Vaeküla mõisnik kindralleitnant Jakob, ooberst Otto Johann, Angerja mõisnik rittmeister Wolter Reinhold ja Lage von Uexküll Rootsi vabahärra tiitli ja immatrikuleeriti 1680. aastal Meijendorff von Yxkull nime all Rootsi rüütelkonda vabahärrade suguvõsana nr. 74. Hilisemalt kasutati saksapäraselt nimekuju Meyendorff von Uexküll.
Meyendorffid immatrikuleeriti 1746. aastal nr. 38 all Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse, 1747. aastal nr. 29 all Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ja nr. 233 all ka Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Vitali Teleš

Vitali Teleš (sündinud 17. oktoobril 1983 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (väravavaht), kes mängib Eesti klubis Nõmme JK Kalju. Varasemad meeskonnad on TJK, Tallinna FC TVMK ja FF Jaro .
Robin Hobb

Robin Hobb (kodanikunimega Margaret Astrid Lindholm Ogden; sündinud 5. märtsil 1952 Californias) on USA ulmekirjanik. Ta kirjutab peamiselt imeulmet, kuid on kirjutanud ka teadusulmet.
1983–1992 kasutas ta pseudonüümi Megan Lindholm. Robin Hobbi nime all hakkas ta kirjutama 1995. aastal. Praeguseks kasutab ta mõlemat varjunime ja elab USA-s Washingtoni osariigis Tacomas. 2003. aasta seisuga on tema 9 esimest Robin Hobbi nime all avaldatud romaani müüdud üle miljoni eksemplari.
Teosed.
Megan Lindholmina
Robin Hobbina
Banaanivabariik

Algselt kasutati banaanivabariigi (inglise keeles "banana republic") mõistet Kesk-Ameerika riikide kohta, kelle majandus põhines puuviljakasvatusel ja kes sõltusid majanduslikult USA ettevõtetest. Tänapäeval kasutusel halvustava mõistena vaese ja korruptiivse riigi kohta.
Seda mõistet kasutati kõige rohkem Hondurase kohta, mille majandus põhines ainult banaanikasvatusel üheainsa Ameerika firma United Fruit Company kasuks, kes kontrollis kõiki riigis ja otsustas ka kes riiki juhib.
Põhivajadused

Põhivajadused on inimesele minimaalselt vajalik toit, riietus ja eluase.
Arengumaade vaesuse hindamisel ja leevendamisel kasutatav mõiste tähendab inimeste materiaalsetel ja vaimsetel väärtustel (nt inimõigused) põhinevaid vajadusi, mis tagavad inimese ellujäämise või heaolu. Mõiste vastandub arengutaseme määratlemisele makroökonoomiliste näitajate põhjal (nt majanduskasv).
Põhivajadused on oluline mõiste vaesuse vähendamisele suunatud arenguprogrammides. Ellujäämise toetamiseks antakse humanitaarabi, heaolu saavutamise toetamiseks arenguabi. Arenguprojektide põhimõtteks peaks olema nende suunamine esmaste ja füüsiliselt elutähtsate põhiliste vajaduste kindlustamiseks (nt elatis, algharidus, toitumine, tervishoid jms).
20/20

20/20 on 1995. aastal Kopenhaagenis peetud konverentsil World Summit for Social Development (WSSD) tehtud soovitus, mille järgi kahevahelistes lepingutes doonori ja sihtriigi vahel peaks doonor olema nõus, et 20% tema antud abist (ODAst) läheks esmastesse sotsiaalteenustesse, juhul kui sihtriik lubab panustada 20% oma eelarvest selleks, et riigi kodanikel oleks universaalne õigus ja ühtlane juurdepääs nendele teenustele.
Põhilised sotsiaalteenused

Põhilised sotsiaalteenused ("ingl. k. basic social services, BSS") 20/20 initsiatiivi juurutamise käigus loodud mõiste, mis hõlmab haridus-, tervise-, toitumis-, puhta joogivee ja sanitaarteenuseid.
Pekingi deklaratsioon

Pekingi deklaratsioon ja tegevuskava (inglise "Beijing Declaration and Action Plan") on 1995. aasta septembris Pekingis toimunud neljanda maailma naistekonverentsi tulemusena vastu võetud deklaratsioon. Konverentsil arutati naiste- ja inimõiguste, vaesuse, osaluse ning tüdrukute heaolu ja vägivallaga seotud küsimusi. Konverentsi arutelude tulemusena koostati lisaks Pekingi deklaratsioonile ka tegevuskava, mis rõhutas naise jõutamise olulisust.
Võimestamine

Võimestamine, ka jõutamine (inglise keeles "empowerment") on ühiskonnas inimeste, kogukondade ja organisatsioonide tegutsemisvõime, sealhulgas tahte, vastutustunde, õigusteadlikkuse, pädevuse ja oskuste sihipärane edendamine, et neil tekiks rohkem võimalusi osaleda aktiivsemalt ja sisulisemalt arendustöös, planeerimises, korraldamises ja juhtimises. 
Võimestamisest mõeldakse eelkõige naiste õiguste, kogukondliku säästva arengu, looduskaitse ja säästva looduskasutuse kontekstis.
Termin.
Ingliskeelne sõna "empowerment", mis tuleneb sõnast "power", viitab võimule, mõjule ja mõjujõule, mitte füüsilisele jõule või tugevusele. 
Tuletatud sõna "võimestumine" viitab ühiskondlike gruppide sees toimuvale võimestumisele.
Kahepoolne ametlik arenguabi

Kahepoolne ametlik arenguabi (ingl. k. "bilateral official development aid, ODA") on OECD Arenguabi komitee (DAC) määratletud ametliku arenguabi kriteeriumitele vastav arengu- või humanitaarabi, mida doonorriik annab DAC arenguabi sihtriikide nimekirjas arenguriigina määratletud riigile.
Mitmepoolne arengukoostöö

Mitmepoolseks ehk multilateraalseks arengukoostööks (inglise keeles "multilateral development cooperation") nimetatakse koostööd riikide, mitmepoolsete arengupankade ja asutuste vahel, mille eesmärk on sotsiaalse ja majandusliku arengu edendamine arenguriikides.
Kahepoolne arengukoostöö

Kahepoolne arengukoostöö (inglise keeles "bilateral development co-operation") on arenguabi, mida doonorriik või -riigid koostöös annavad abisaajariigile. 
Kahepoolne arengukoostöö katab kõiki tegevusi, mis ei hõlma mitmepoolset koostööd, kuid täidab arengukoostööle määratud tingimusi. 
Kõige tavalisem kahepoolse arengukoostöö näide on sihtriigi ja doonorriigi vaheline kokkulepe, mille eesmärgiks on toetada sihtriigi majanduslikku ja sotsiaalset arengut.
Biopiraatlus

Biopiraatlus (inglise keeles "biopiracy") on loodusvarade ja teadmiste patenteerimine suurkorporatsioonide, riikide ja teadusasutuste poolt ilma võrdse tunnustuse ja hüvituseta neid varasid kasutanud ja teadmisi loonud kohalikele kogukondadele
Sageli on biopiraatluse juhtumite keskmes tegemist põlisrahvaste biomeditsiiniliste teadmiste patenteerimisega.
Biopiraatlusena käsitatav patenteerimine, samuti patenteeritud geneetiliselt muundatud kultuuride tootmine, on uued viisid kolmanda maailma koloniseerimise jätkamiseks.
Bretton Woodsi institutsioonid

Bretton Woodsi institutsioonid (inglise keeles "Bretton Woods institutions") moodustasid rahvusvahelise majanduse valitsemissüsteemi ehk Bretton Woodsi süsteemi aastatel 1944–1971, mille eesmärk oli hoida maailmamajandus seotud dollariga ja valuutakursid stabiilsena. 
Teise maailmasõja liitlaste poole esindajad kogunesid 1944. aastal Bretton Woodsi konverentsile (Bretton Woodsi küla Carrolli linnas) USAs, et leppida kokku sõjajärgse maailma majandus- ja kaubandusarhitektuur, sealhulgas fikseerida valuutakursid ja luua loodava süsteemi institutsionaalsed alustalad. Nendeks sai kolm niinimetatud Bretton Woodsi institutsiooni:
CARE

CARE on rahvusvaheline humanitaarabi ja arengukoostöö organisatsioon (lühendina esmalt ""Cooperative for American Remittances to Europe", hiljem "Cooperative for Assistance and Relief Everywhere""), kelle erilise tähelepanu all on vaeste kogukondade, sealhulgas naiste jõutamine. Lisaks kogukonnapõhisele tegevusele põhihariduse, puhta joogivee ja sanitaartingimuste ja tööhõive valdkondades, tegutseb CARE ka hädaabi andmisel relvakonfliktide ja looduskatastroofide ohvritele.
Ausland

Ausland on küla Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas Gjerstadvatneti järvest kirdes. Ta on Gjerstadiga kokku kasvanud.
Külas on järv Gunnustadtjenn.
CARDS

CARDS oli 2000. aastal alustatud Euroopa Komisjoni regionaalne rahastusprogramm, mis töötas 2006. aasta lõpuni. Programmi eesmärk oli toetada Lääne-Balkani maade stabiilsust ja nende lähendamist Euroopa Liidule. Programm kattis Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, endise Jugoslaavia (FRY) ja Põhja-Makedoonia. 
Uue rahastusraamistiku (2007–2013) tõttu lõpetasid 2007. aastal tegevuse ka teised regionaalsed rahastusprogrammid, sealhulgas ALA, MEDA, PHARE ja TACIS.
Eksportvili

Eksportvili ehk müügivili ehk ekspordiks kasvatatavad põllumajandussaadused (inglise keeles "cash crop") on sellised põllumajandussaadused, mida arengumaad kasvatavad eelkõige ekspordiks, mitte oma tarbeks. 
Paljud vähimarenenud riigid sõltuvad ühe põllumajandussaaduse ekspordist ja on seetõttu väga haavatavad maailmaturuhindade kõikumise jm välistegurite tõttu. Näiteks moodustab kohviekspordi osa kogu ekspordist Burundis 79%, Etioopias 54%, Ugandas 43%, Rwandas 31%. Ghana ja Elevandiluuranniku ekspordisissetulekutest moodustab kakao 30–40%.
Eestis on teraviljadest kõige suurema ekspordikäibega nisu ja oder, mille osa tervikust moodustas näiteks 2015. aastal vastavalt 58% ja 35%.
Ühine põllumajanduspoliitika

Ühine põllumajanduspoliitika, ÜPP (inglise "Common Agricultural Policy", CAP), oli esimene ühine Euroopa poliitika, mis võeti vastu Rooma leppega 1958. aastal.
Seda nähakse kui kompensatsiooni Prantsusmaale tolliliidu eest, mis hõlmas Saksamaale huvipakkuvaid tööstustooteid.
Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika eesmärk on kindlustada piisav heaolu põllumajandussektoris töötavatele inimestele ja mõõdukad põllumajandustoodete hinnad tarbijatele. Põllumajanduspoliitika, mis tagab maailmaturu hindadest kõrgemad hinnad ühisel põllumajandustoodete siseturul, vastutab hinnatoetussüsteemide eest ja jagab toetusi. Kõrgemad hinnad on konkurentsivõimelised, sest imporditud põllumajandustoodetele kehtestatakse tollimaks ja lõivud. Euroopa Liidu ekspordifirmad saavad ekspordihüvitist ühisest Euroopa Liidu eelarvest, kui nad müüvad põllumajandustooteid väljaspool Euroopa Liitu.
Viimastel aastatel on viidud ellu palju reforme, et muuta ÜPP-d keskkonnasõbralikumaks ja sotsiaalpoliitikale suunatumaks. Bürokraatlikke reegleid määrab nõukogu kvalifitseeritud häälteenamus. ÜPP-d hallatakse läbi mitmete töögruppide ja juhtimiskomiteede, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad. 
Alates Lissaboni lepingu jõustumisest otsustavad põllumajandust puudutavate õigusaktide vastuvõtmise Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament koos.
2017. aasta septembris Tallinnas ja Matsalus toimunud Euroopa Liidu ühtse põllumajanduspoliitika tulevikku käsitleval konverentsil tõdeti, et praegune põllumajanduspoliitika ei taga põllumajanduse säästvat arengut ning see vajab põhjalikku muutust.
Inna Põltsam-Jürjo

Inna Põltsam-Jürjo (sündinud 23. augustil 1969) on eesti ajaloolane, alates 2008. aastast doktor.
Põltsam astus Tartu Ülikooli 1987. aastal ja 1992 lõpetas ta selle ajaloo erialal, 1996 sai samas magistrikraadi. Alates 1993. aastast töötab ta Ajaloo Instituudis Tallinnas. 
19. juunil 2008 kaitses ta doktoritöö Uus-Pärnu ajaloost 16. sajandil. Tema juhendaja oli Jüri Kivimäe, oponendid aga Juhan Kreem ja Enn Küng.
Põltsam-Jürjo uurib keskaegse Liivimaa ajalugu, eriti linnade ajalugu.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 2004–2009 abielus ajaloolase Indrek Jürjoga.
Kesk- ja Ida-Euroopa riigid

 
Kesk- ja Ida-Euroopa riikide (inglise: CEEC ehk "Central and Eastern European Countries") gruppi kuuluvad peamiselt endised idabloki riigid, mis on läbinud üleminekuprotsessi plaanimajanduselt turumajandusele 1990. aastatel.
ÜRO hädaabi keskfond

ÜRO hädaabi keskfond ("Central emergency response fund, CERF") on fond, mis annab abi akuutsete humanitaarkriiside kiireks leevendamiseks või varasemates humanitaarkriisides kannatanute toetamiseks. Kuigi CERF asutati 1991. aastal fondina (algse nimetusega "Central Emergency Revolving Fond"), kust ÜRO humanitaarabiorganisatsioonid said humanitaarkriisi puhul kohe reageerimiseks vahendeid laenata, loodi 2006. aasta uuendamise käigus CERF-i ka tagastamatu abi osa, kust ÜRO humanitaarabiorganisatsioonid saavad toetust nii kiireks reageerimiseks katastroofide puhul kui ka varasemate humanitaarkriiside kahjude leevendamiseks. 2008. aastaks on doonorid lubanud panustada 419 miljonit USD, mis on veidi alla planeeritud 450 miljoni USD.
Laste suremus

Laste suremuse (inglise keeles "child mortality") all mõistetakse tavaliselt ühe kuni viie aasta vanuste laste suremust, kuid demograafias puudub ühtne kokkulepe, millist vanuserühma see mõiste puudutab.
Laste suremuse intensiivsust väljendab laste suremuskordaja.
Imikusuremus

 
Imikusuremus ehk rinnalaste suremus (inglise keeles "infant mortality") on kuni üheaastaste laste suremus. 
Imikusuremuse intensiivsust iseloomustab imikusuremuskordaja.
Tsiviil-sõjalise koostöö koordineerimine

Tsiviil-sõjalise koostöö koordineerimine ("ingl. k Civil-military coordination", lühend CMCoord) on humanitaarkriisi olukorras toimuv tsiviilorganisatsioonide ja sõjaväeüksuste suhtlemine eesmärgiga vähendada omavahelist konkurentsi, vältida võimalikke konflikte ja vajadusel tegutseda ühiste eesmärkide nimel. 
Suhtlemise peamised elemendid on teabevahetus, ülesannete jagamine ja ühine planeerimine. Põhilised strateegiad on kooseksitseerimine ja ühine vastutusala, mida vahendavad CMCoordi ametnikud. CMCoordi aetakse aeg-ajalt segi tähise/ühendusega CIMIC ("Civil Military Cooperation"), mis on sõjaväeline koostöökogu, mille kaudu väejuhatus proovib luua kontakti sõjaliste operatsioonide piirkonna tsiviilühiskonnaga, et suurendada toetust enda tegevusele.
Kobarlõime

Kobarlõime ehk klasterkäsitlus (inglise "cluster approach") on ÜRO 2005. aastal loodud mehhanism, millega parandatakse humanitaarmissioonidel koostööd ÜRO allasutuste, rahvusvahelise Punase Risti ja Punase Poolkuu liikumise ja mittetulundusühingute vahel. 
Üks asutus määratakse teatud sektori (või klastri) juhiks ja vastutajaks. Klasterkäsitlus peaks aitama täita lünki teatud valdkondade (näiteks vesi ja sanitaar, laagrite haldamine ja kaitse) haldamises ning suurendama globaalset võimekust humanitaarkriisidele reageerimisel.
Ühine humanitaaroperatsioonide plaan

Ühine humanitaaroperatsioonide plaan (inglise "Common humanitarian action plan, CHAP") on riigi või piirkonna strateegiline plaan humanitaarseks operatiivseks tegutsemiseks.
CHAP-i koostab humanitaarkoordinaatori juhtimisel ÜRO agentuuridevahelise alalise komitee ("Inter-Agency Standing Committee, IASC") piirkondlik üksus.
Komplekskriis

Komplekskriis ehk liitkriis ehk mitmikkriis (inglise "complex emergency") on riigis või piirkonnas riigisisese või väliskonflikti tõttu tekkinud humanitaarkriis, mille tagajärjel riigivõim on osaliselt või täielikult lakanud toimimast ja mis eeldab rahvusvahelist sekkumist, mida ei suuda ükski organisatsioon ega käimasolev ÜRO programm eraldi hallata. Võib sisaldada nii looduskatastroofi tagajärjel kui ka relvakonfliktide tulemusel tekkinud olukorda.
CONCORD

CONCORD on Euroopa arengukoostööga tegelevate organisatsioonide katusorganisatsioon, mis 2007. aasta seisuga esindab rohkem kui 1600 arengukoostööga tegelevat kodanikuühendust ja 20 rahvusvahelist võrgustikku. 2003. aastal asutatud CLONGi järglane. 
CONCORD-il on kaheksa alalist töörühma: 
Eestist osaleb CONCORD-i töös Arengukoostöö Ümarlaud.
Ühine hädaabi palve

Ühine hädaabi palve on humanitaarabi koordineerimise meede, mida algatab ÜRO kriisiabi koordinaator ("Emergency Relief Coordinator", ERC) ja ÜRO agentuuride vaheline alaline komitee ("Inter-Agency Standing Committee", IASC).
Lapse õiguste konventsioon

Lapse õiguste konventsioon on laste õigusi tagav konventsioon.
Lapse õiguste konventsioon võeti vastu 1989. aastal ÜRO Peaassambleel. Aastal 2009 on konventsiooniga ühinenud 191 riiki (kõik riigid peale USA ja Somaalia). Ühtki teist ÜRO inimõiguste-alast dokumenti ei ole nii laialdaselt heaks kiidetud. Konventsiooni on kirja pandud rahvusvaheliselt tunnustatud õigused, mis kuuluvad igale lapsele kogu maailmas, alates sünnihetkest kuni 18-aastaseks saamiseni. Selle koostamisel lähtuti põhimõttest, et ühiskonnal on kohustus tagada lapse põhiliste vajaduste rahuldamine ning pakkuda tuge lapse isiksuse, annete ja võimete arenguks. 
Konventsiooniga ühinenud riik peab oma seadusandluse viima kooskõlla konventsiooni põhimõtetega. Konventsiooni põhimõtete elluviimiseks peab riik koostama tegevuskavasid ning tagama ressursid nende täitmiseks.
Eesti ühines ÜRO lapse õiguste konventsiooniga 1991. aastal ning samal aastal hakkas konventsioon ka Eesti suhtes kehtima.
Harald Busch

Harald Busch (23. august 1902 Tallinn – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant) ja piirivalvur. 
Busch võttis osa Vabadussõjast. Ta sai 1919. aastal lipniku ja 1923. aastal nooremleitnandi auastme.
Busch lõpetas Tallinna Reaalkooli 1919. aastal, õppis Tartu Ülikoolis agronoomiat 1920–1922 ja õigusteadust 1922–1924. Ta kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Busch astus 21. detsembril 1923 Piirivalve teenistusse, jätkates samal ajal õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta täitis siseministri adjutandi ülesandeid. 
1. detsembri riigipöördekatse sündmused.
Busch tapeti kommunistide poolt 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse ajal 10. rügemendi staabis.
Busch maeti sama aasta 4. detsembril. Matusetalitus toimus Tallinna Kaarli kirikus. Kirstud viidi vankritel mööda Kaarli puiesteed Vabaduse väljakule. Sealt viidi osa kirste Tallinna garnisoni ja Vana-Kaarli kalmistule. Busch maeti Vana-Kaarli kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli ajakirjanik ja kirjastaja August Busch.
Imikusuremuskordaja

Imikusuremuskordaja (ebatäpses sõnastuses "imikusuremus" või "imikute suremus") on aasta jooksul esinenud imikute (alla üheaastaste laste) surmajuhtude ja sama aja jooksul aset leidnud elussündide suhe rahvastikus. Seda väljendatakse tavaliselt 1000 elussünni kohta (promillides). 
Imikusuremuskordaja on imikusuremuse intensiivsuse näitaja. 
Imikusuremuskordaja on üks tähtsamaid demograafilise ja sotsiaalse arengu näitajaid, sest imikud on eriti tundlikud sotsiaalsete ja ökoloogiliste tingimuste suhtes.
Aadu Lüüs

Aadu Lüüs (16. november 1878 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 12. veebruar 1967 Stockholm) oli eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli professor, esimene eesti soost lastehaiguste õppetooli juhataja.
Elukäik.
Aadu Lüüs sündis Võrumaal, Vana-Antsla vallas, Lüüsi talus, kus ta vanemad olid rentnikuks. Lüüs õppis Hugo Treffneri eragümnaasiumis ja asus 1901. aastal õppima arstiteadust Tartu ülikooli, mille lõpetas 1907. aastal "cum laude". Pärast ülikooli lõpetamist oli ta kaks aastat arstiks Laiusel ja Võrus ning siirdus siis Riiga, kus töötas assistendina J. Armitsteadi lastehaiglas 1909–1911. Edasi jätkus Lüüsi arstlik tegevus Tallinnas, kus ta oli ühtlasi linna vaestearstiks ja 1917. aastast alates linna tervishoiubüroo juhatajaks.
1919. aasta sügisel valiti dotsendi kohustetäitjaks lastehaiguste alal Tartu Ülikooli juures ning Tartu Ülikooli lastekliiniku juhatajaks. Ta kaitses meditsiinidoktori kraadi 1922. aastal. 1923. aastal valiti ta erakorraliseks professoriks ja 1925. aastal korraliseks professoriks. Aastatel 1931–1934 oli ta TÜ arstiteaduskonna dekaan.
1944. aastal lahkus ta Rootsi. Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule. 16. november 1967 püstitati tema hauale kujur Ernst Jõesaare loodud mälestusmärk. Punakast graniidist hauakivil on pronksreljeefina peaingli figuur õnnistavate kätega.
Ühiskondlik tegevus.
Peale oma teadusliku töö ülikoolis tegutses professor Lüüs mitmesugustel seltskondliku ja ühiskondliku elu aladel. Eriti viljakas oli tema tegevus emade- ja lastekaitse küsimuste viljelemisel ja arendamisel Eestis. 1932. aastast oli ta sihtasutus "Eesti Lastekaitse" juhatuse esimees. Aadu Lüüs oli Eesti Lastekaitse Ühingu asutajaliige ja mitme rahvusvahelise lastekaitseseltsi liige.
1901. aasta sügisel liitus ta Eesti Üliõpilaste Seltsiga ja oli selle esimees 1906. aasta sügissemestril. 1945. aastal valiti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlaseks. 1950–1960 oli ta EÜSi vanematekogu esimees.
Ta oli muu hulgas Eesti Eugeenika ja Genealoogia Seltsi asutaja ja pikemat aega selle esimees. 1937. aasta veebruarist oli Lüüs ka Eesti Arstide Seltside Liidu esimees ja õdede-kooli kuratooriumi esimees kooli algaastatest peale. Arstide Koja liige. Ta oli Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis juhatuse liige ja auliige.
Professor A. Lüüs on avaldanud rea teaduslikke töid, raamatuid ja artikleid, eriti lastehaiguste alalt.
Nikolai Maasing

Nikolai Maasing (10/22. mai 1900 Tartu – 9. veebruar 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli eesti keemik.
Lõpetas 1927 Tartu Ülikooli.
Uuris loomasöötade keemilist koostist ning selle mõju piima ja või kvaliteedile.
Arreteeriti NKVD poolt 1941 Tartus, suri eeluurimisel Vjatka vangilaagris.
Ottomar Maddison

Ottomar Julius Martin Maddison (31. märts 1879 Tallinn – 30. jaanuar 1959 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946).
Elukäik.
Maddison lõpetas 1898. aastal Tallinna Reaalkooli ja õppis aastatel 1899–1906 Peterburi teedeinseneride instituudis ja 1918. aastal kaitses samas doktoriväitekirja. Sama õppeasutuse teenistuses oli ta aastatel 1909–1921, aastast 1920 oli ta tehnilise mehaanika professor. Peterburis oli ta ka esimese ja teise polütehnikumi ning sõjaväeinseneride akadeemia õppejõud.
1921. aastal naasis ta Tallinna, kus sai tehnikumi õppejõuks. Ühtlasi oli ta aastatel 1930–1936 Tartu ülikooli õppejõud, 1935. aastast mehaanika ja raudkonstruktsioonide professor. Aastatel 1936–1950 oli ta tehnikaülikooli professor ja 1946. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks tehnika alal, kus ta oli ka tehniliste teaduste osakonna esimees. 
Maddison oli tegev mitmes ühiskondlikus organisatsioonis, muu hulgas oli ta Riigi Põlevkivitööstuse nõukogu esimees (1927–1931), Tallinna linnavolikogu liige (1927–1934) ning Insenerikoja liige ja selle nõukogu liige. Ta kuulus ka Rahvusvahelise Materjalide Proovimise Ühingu ja Rahvusvahelise Sildade ja Kõrgehitiste Ühingu alatistesse komiteedesse.
Teadustöö.
Instituudi lõpetamisest esimese maailmasõjani projekteeris Maddison Venemaal rohkelt suuri sildu. Koos Andrzej Pszenickiga projekteeris ta Peterburi Dvortsovõi silla ning koos Nikolai Beleljubskiga Kaasani lähe­dal ja Uljanovskis raudteesillad, mis olid esimesed suurte silletega sillad Venemaal. Samuti projekteeris ta kaks silda üle Dnepri jõe, Almatõ lähedal terassilla üle Mašati jõe oru, Pavlodari lähedal silla üle Irtõši jõe ning raudteesildu ja viadukte mujal.
Tunnustus.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 16. juuli 1950 otsusega võeti talt Eesti NSV teenelise teadlase aunimetus ära. Teenelise teadlase aunimetus taastati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 27. oktoobri 1956 seadlusega.
Isiklikku.
Õigusteadlane Eugen Maddisoo oli Ottomar Maddisoni vend.
Välislingid.
Georg Martinoff

Georg Olaf Martinoff (8/21. aprill 1910 Tallinn – 7. oktoober 1981 Vancouver) oli eesti arstiteadlane (neuroloog).
Tema isa Bernhard Martinoff oli kaupmees. 1928. aastal lõpetas Georg Martinoff Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1928–1934 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, 1940. aastal sai meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Spontaansed subarahnoidaalsed verevalumid". Martinoff kuulus EÜS Põhjalasse.
Ta töötas Tartu Ülikooli närvikliinikus assistendina. 1944. aasta algul läks Soome, kus oli Helsingi nn Eesti intelligentide klubi president, ning siis Rootsi, kus oli 1946. aastal Eesti Rahvusfondi laekur ning juhtis ka Balti Humanistliku Ühingu bürood. Rootsist läks ta 1950. aastal Kanadasse, kus tegutses Vancouveris ärimehena.
Leonhard Mardna oli tema poolvend.
Laste suremuskordaja

Laste suremuskordaja on kuni viieaastaste (teise kontseptsiooni järgi 1–5-aastaste) laste suremuskordaja, tavaliselt väljendatuna 1000 elussünni kohta. 
See on riigi sotsiaalse arengu ja rahva heaolutaseme üks täpsemaid näitajaid, mis on suur vaestes riikides, aga ka näljahäda, haiguste või sõja tõttu kannatavates ühiskondades ning mis väheneb rahvastiku elatustaseme üldise tõusuga.
2006. aastal olid UNICEFi andmeil suurima laste suremuskordajaga riigid järgmised:
Andres Mathiesen

Andres Mathiesen (kuni 1932 Andrei Mathiesen; 19. november / 1. detsember 1890 Sindi – 3. mai 1955 Stockholmi lähistel) oli eesti metsateadlane.
Haridus.
Ta lõpetas 1904. aastal Sindi ministeeriumikooli, 1911. aastal Pärnu linna gümnaasiumi ja 1915. aastal Peterburi metsainstituudi. Aastatel 1925–1926 viibis Rockefeller Foundationi stipendiaadina Austrias, Saksamaal, Šveitsis ja Itaalias. 
17. novembril 1928 kaitses ta esimesena Tartu Ülikoolis metsateaduse doktori (dr. rer. silv.) väitekirja.
Töö.
Aastatel 1915–1918 oli ta sõjaväeteenistuses. 1918 Tori-Võlla riigimetsa ülem, 1919 Lääne maakonna metsaülem. 1920. aasta veebruarist Metsade Peavalitsuse ülema abi, hiljem ülema kohusetäitja. 1920. aasta augustist Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna metsakorralduse õppetooli metsaasjanduse ja geodeesia õpetaja. Õpetas metsatakseerimise, dendroloogia, metsakorralduse ja geodeesia aineid. 1921. aastast metsakorralduse dotsendi kohusetäitja, 1924. aastast erakorraline professor, 1929. aastast metsakorralduse õppetooli korraline professor. 1922. aastast ka põllumajandusteaduskonna dekaani asetäitja, 1927. aastast teaduskonna sekretär, 1928–1937 põllumajandusteaduskonna dekaan. Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna juhataja.
Jaan Mets

Jaan Mets (21. detsember 1890 / 2. jaanuar 1891 Vana-Kariste vald, Pärnumaa – 18. september 1969 Uppsala) oli eesti põllumajandusteadlane.
Tema koostatud ja toimetatud "Põllumajanduslik entsüklopeedia: eesti põllumehe teatmik tähestik-sõnastikulises järjestuses" ilmus 1938-1940 Tallinna kirjastuse Agronoom väljaandel 3 vihikus (märksõnad A-istuti), kuid ilmumine katkes Nõukogude okupatsiooniga.
Mets oli alates 1909. aastast üliõpilasseltsi Liivika liige.
Alexander Mickwitz

Alexander Woldemar Leopold Mickwitz (4. september 1892 Uusikirkko kund, Halila, Viiburi lään – ?) oli Eesti agrokeemik.
Paul Mielberg

Paul Jegor Eugen Mielberg (6. (vkj)/ 18. märts 1881 Thbilisi – 16. aprill 1942 Gmünd) oli Eesti arhitekt, aastatel 1922–1936 Tartu ülikooli arhitekt.
Elukäik.
Ta lõpetas Peterburi Kunstiakadeemia 1910. aastal kunstniku-arhitektina. Ta töötas aastatel 1911–1916 Peterburis arhitektide Fredrik Lidvalli, Vladimir Seidleri ја Oskar Munzi juures. Aastatel 1916–1920 töötas Kiievi linnavalitsuse teenistuses.
Aastatel 1922–1936 oli ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna ehitusõpetuse dotsent, seejärel eradotsent, alates 1938 uuesti dotsent. Ta osales paljude Tartu Ülikooli hoonete ehitamisel. Paul Mielbergi akvarellid olid esil mitmel näitusel. 
Aastal 1940 lahkus ta Eestist.
Looming.
Olisemad hooned, mille Mielberg Tartu ülikoolile projekteeris, olid võimla, mitu kliinikuhoonet ja instituutide hooned. Aastate 1928–1929 projekti järgi Jakobi ja Lutsu tänava nurgale rajatud läbi kahe korruse ulatuv võimla hävis 1941. aastal. 1935. aasta projekti järgi valmis silma- ja nina-kõrva-kurgukliinik Kuperjanovi tänava alguses ning instituudihoonetest valmis vaid kahas Harald Sultsoniga projekteeritud vana keemiahoone.
Mielberg projekteeris Tartusse ka elumaju, muu hulgas ülikooli professorite elumaja Raadil ja hospitaalkliinikute ametnike elumaja Maarjamõisas. 1920. aastatel oli tema projekteeritud elumajadele eeskätt omane heimatstiil ja juugendijärgne teisenemine, nii ka näiteks 1929. aastal Oru tänavale projekteeritud professor Piibu villa puhul. Suurem osa Mielbergi projekteeritud elumajadest on projekteeritud 1930. aastatel ja asuvad Tähtveres, need on ajastule omaselt eeskätt funktsionalismi sugemetega.
Mielbergi projekti järgi ehitati aastatel 1927–1928 Toomemäel ümber ülikooli ajaloomuuseum, tollane raamatukogu, muu hulgas viidi hoone sissepääs lõunaküljele, ehitati uus trepikoda ja raamatute vedamiseks lift. Samuti valmis 1924. aastal Mielbergi projekti järgi Pauluse kiriku uue altariruumi kujundus ning aasta-kaks hiljem omandas tema projekti järgi uue välisilme ülikooli vana kohvik, tollane üliõpilasmaja.
Hermann Michelson

Hermann Michelson (20. detsember 1909/2. jaanuar 1910 Tartu – 11. september 1971 Saku) oli eesti agrokeemik.
Eivere mõis

Eivere mõis (saksa keeles "Eyefer") oli rüütlimõis Anna kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna territooriumile Järva maakonnas.
Ajalugu.
Eivere mõisat on esmamainitud 1552. aastal, mil see kuulus Zoegedele. 1621. aastal sai mõisa omanikuks Pärnu kreisiülem ooberst Richard Rosencrantz. 17. sajandi lõpus kuulus mõis Saaremaa kuberner Georg (Jürgen) von der Osten-Sackeni (1617–1690) lesele Anna Maria Rosencrantz af Granhammarile (surn.1695). Rosencrantzidele kuulus mõis 1726. aastani. 
1776. aastal omandasid mõisa Pilar von Pilchaud. 1836–1919 kuulus mõis Stackelbergidele.
Mõisakompleks.
Osa mõisa peahoone müüridest pärineb 18. sajandist, kuid on võimalik, et leidub ka 17. sajandist pärit müüriosi. 19. sajandil hoonet laiendati ja uuendati. Eivere mõisahoone sai praeguse väliskuju 1912. aastal lõppenud ehitustööde käigus.
1942. aastal viidi senise Imastu sõjainvaliidide kodu hoolealused invaliidid üle Paide lähedal asuvasse Eivere mõisa.
Kuni 2000. aastani asus endises härrastemajas lastekodu ja vanurite hooldekodu. 1999. aastal liideti Eivere Hooldekodu Koeru Hooldekoduga. 
2003. aastal läks mõisahoone eraomandusse ja seda hakati restaureerima, mille eesmärgiks on taastada mõis sellisena, nagu see oli 20. sajandi alguses. Alates 2016. aastast on mõis külastajatele üldiselt suletud, sest seal tegutseb hotell, kuid mõisaga saab tutvuda näiteks igal aastal seal korraldatava Eivere klaverifestivali aegu. Eesti Mõisate Ühenduse hinnangul kuulus Eivere mõis 2019. aasta seisuga viie parema Eesti mõisa hulka. Mõisa omanik on jaapanlane Hiodeki Ogawa.
Mõni kõrvalhoone on säilinud, mõnest on alles varemed.
William Muld

William Muld (11/24. aprill 1914 Rõuge vald, Võrumaa – 11. september 1984 Stockholm) oli eesti füüsik.
Ta valiti 1966. aastal, 1968. aastal ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Jaan Mägi

Jaan Mägi (14/26. juuli 1883 Tarvastu vald, Viljandimaa – 25. juuli 1939 Elva) oli eesti põllumajandusteadlane.
Jaan Mägi kuulus Eesti Rahvaerakonda ja ta valiti selle liikmena I Riigikokku, kuid ta astus tagasi juba 7. jaanuaril 1921. Teda asendas Oskar Karl Johann Liigand.
Julius Mägiste

Julius Mägiste (kuni 1922. aastani Julius Mälson, 6/19. detsember 1900 Kudina vald, Tartumaa – 11. märts 1978 Lund) oli eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Julius Mägiste oli pärit talupidaja perekonnast. Ta õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis 1913–1915 ja Aleksandri Gümnaasiumis 1915–1918, lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1919. aastal. 1919–1923 õppis Julius Mägiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas algul antiikkeeli ja seejärel soome-ugri keeli, lõpetas magistrina eesti ja läänemeresoome keelte alal.
Ta oli 1920. aastal üliõpilasseltsi "Veljesto" ja Akadeemilise Emakeele Seltsi asutajaid.
Aastatel 1923–1926 oli ta Tartu Ülikooli stipendiaat (doktorant). Dr. philos. kraadi sai ta 1928. aastal väitekirjaga "oi-, ei- deminutiivid läänemeresoome keelis". Ta oli õppeülesandetäitja aastast 1925 ja erakorraline professor aastast 1929. Aastatel 1932–1944 oli Julius Mägiste Tartu Ülikooli professor. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, sealt asus 1945. aastal elama Rootsi. Täitis alates 1947. aastast Lundi Ülikoolis õppeülesandeid, oli aastatel 1950–1967 dotsent. Julius Mägiste algatusel loodi Lundi Ülikooli juurde soome-ugri keelte seminar (instituut), mida ta juhatas aastatel 1954–1967.
Koostas 12-köitelise etümoloogiasõnaraamatu käsikirja "Estnisches etymologisches Wörterbuch" (üle 4000 masinakirjas lehekülje).
Mägiste oli ka Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis Lõuna-Rootsi Osakonna auliige.
August Mätlik

August Voldemar Mätlik (15/27. juuni 1881 Palu vald, Järvamaa – 9. september 1956 Tartu) oli eesti aiandus- ja mesindusteadlane, teadusliku aianduse ja mesinduse rajajaid Eestis.
August Mätlik oli aastatel 1923–1951 Tartu Ülikooli ja 1951–1956 Eesti Põllumajandusakadeemia aianduse õppejõud. Aastal 1924 rajas ta Raadile aianduskatsejaama. Muu hulgas toimetas ta aiandus- ja mesindusalaseid ajakirju.
Aastatel 1930–1937 oli ta "Eesti Entsüklopeedia" aianduse ja mesinduse teema põhiautor ja toimetaja.
Prenool

Prenool ehk 3-metüül-2-buteen-1-ool ehk 3,3-dimetüülallüülalkohol on allüülne alkohol, mille keemiline valem on (CH3)2C=CHCH2OH. 
Prenool on vees lahustumatu, kuid enamikus orgaanilistes lahustites lahustuv õlijas värvitu vedelik, mille keemistemperatuur on 140 ºC.
Prenool on paljude looduslike isoprenoidsete alkoholide (geraniool, farnesool), terpeenide ja steroidide struktuuris esinev lüli ("ehituskivi"). Prenooli polümeriseeritakse dehüdratiseerimisreaktsioonide abil. Sealjuures tekivad molekuli isopenteenile vastavad lülid, kusjuures ahela lõpetab hüdroksüülrühm. Niimoodi saadavad polümeerid, mida nimetatakse polüprenoolideks, võivad sisaldada kuni sada isopenteenlüli. Need isoprenoidalkoholid on tähtsad proteiinide, karotenoidide, A-, E- ja K-vitamiini, samuti kolesterooli tekkimisel. Kolesterooli koosseisus on 6 isopropeenrühma.
Prenoolil on puuviljalõhn, mistõttu teda kasutatakse parfümeerias.
Prenool, geraniool, farnesool ja geranüülgeraniool klassifitseeritakse kui "prenoolid".
Kaneelaldehüüd

Kaneelaldehüüd ehk 3-fenüülprop-2-enaal on küllastumata aldehüüdide klassi kuuluv aine keemilise valemiga C6H5-CH=CH-CHO.
See ühend annab kaneelile iseloomuliku maitse ja lõhna. Looduslikult esineb ainult transkaneelaldehüüd. Kaneelipuu koorest saadud eeterlikes õlides on kaneelaldehüüdi umbes 90%.
Kaneelaldehüüdi ekstraheerisid esimesena Jean-Baptiste Dumas ja Eugène-Melchior Péligot 1834. aastal kaneeliõlist. Laboratoorselt sünteesis seda esimesena Luigi Chiozza 1856.
Kaneelaldehüüd on kollane õline veest viskoossem vedelik, mis lõhnab tugevalt kaneeli järele. Kontsentreeritud kaneelaldehüüd ärritab nahka ja on suures koguses mürgine, kuid ükski teadusasutus ei nimeta seda ainet vähki tekitavaks ega pikaajalisel kasutamisel tervist kahjustavaks. Enamus kaneelaldehüüdist väljutatakse kehast kaneelhappe kujul koos uriiniga.
Kerttu Soans

Kerttu Soans (kodanikunimega Kerttu Soans-Tammisto; sündinud 9. oktoobril 1961 Tallinnas) on eesti kirjanik, ajakirjanik, dokumentalist ja maalikunstnik. 
Kerttu Soans on lõpetanud 1979. aastal Keila 1. Keskkooli ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi kunstiõpetuse erialal ja Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal kaugõppes 1992. aastal. 
Ta on töötanud Eesti Raadios, mitmes ajalehes ja ajakirjas. Alates 1999. aastast on ta vabakutseline kirjanik. 
Ta on Kirjanike Liidu liige.
Looming.
Raamatud.
Kõigi nimetatud lasteraamatute (v.a "Ingli kübaratrikk" ja "Suur või väike Ingel?", mille illustratsioonid on teinud Katrin Ehrlich) kunstnik on Urmas Viik. 
Armen Tõuguga kahasse on Kerttu Soans kirjutanud antroposoofiast lähtuva kasvatusalase raamatu "Indigolapsed. Kas uus põlvkond?" See raamat on tõlgitud leedu, vene ja heebrea keelde ja saksa keelde.
2006. aastal ilmus Eesti Raadio 80. aastapäevaks kogumik "Rääkiv plekk-kruus ja teisi raadiojutte", mille on koostanud Kerttu Soans.
Filmid.
Kerttu Soans on nelja dokumentaalsarja "Eesti lood" kuuluva dokumentaalfilmi stsenarist ja režissöör: 
Tunnustus.
Kolmel korral (raamatutega "Kruubi-Ruudi ja tema inimesed" (2004), "Teistmoodi Sirel" (2005) ja "Külaline vannis" (2008) on Kerttu Soans olnud Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia nominent ning kahel korral Keila linna kultuuripreemia nominent. 
Isiklikku.
Tema vanemad on Olev Soans ja Helvi Jürisson. Tema poolvend on Peeter Volkonski.
Tema abikaasa on ajaloolane Peeter Tammisto. Tal on tütred Olivia Soans ja Sirel Tammisto.
Tara Correa-McMullen

Tara Correa-McMullen (õieti Shalvah McMullen; 24. mai 1989 – 21. oktoober 2005) oli USA filminäitleja. 
Correa-McMullen sündis Vermonti osariigis Westminsteris Devra Correa ja Thomas McMulleni peres. Los Angeleses keskkoolis käies laulis ta kooli kooris. Talle meeldis ka tantsida.
Surm.
Correa McMullen suri 21. oktoobril 2005 Inglewoodis toimunud tulistamise tagajärjel. Ta oli vaid 16 aastat vana. Kuriteos kahtlustatavana peeti kinni 20-aastane Damien Watts, kellele esitati süüdistus 1. märtsil 2006 ning ta mõisteti süüdi 23. jaanuaril 2009. Teda süüdistati samal ajal ka ühes teises tulistamises.
Kuigi politsei usub, et Tara surm võis olla seotud grupeeringutevahelise võitlusega, võis ka olla, et ta oli lihtsalt vales kohas valel ajal.
Elmar Emil Leppik

Elmar Emil Leppik (aastani 1950 Lepik; 21. november / 3. detsember 1898 Painküla-Väljaotsa küla, Laiuse khk – 4. veebruar 1978 Beltsville, Maryland, USA) oli eesti bioloog, botaanik, fütopatoloog ja algoloog.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli aastal 1926 ja kaitses väitekirja aastal 1928 Zürichis. Aastast 1929 töötas ta Tartu Ülikooli õppejõuna, aastail 1938–1944 professorina. Ta oli ühtlasi Tartu Fütopatoloogia Jaama juhataja aastast 1929. 
Aastast 1947 töötas ta Saksamaal ning aastast 1950 Ameerika Ühendriikides. 
Tal on rida olulisi töid teoreetilise bioloogia alal.
Elmar Leppik

Elmar Leppik (11. juuli 1904 Tartu – 20. aprill 1949 Pühajärv) oli eesti maalikunstnik.
Õppis Tartu kaubanduskoolis ja töötas metsanduse alal. Maalimist õppis 1935–1940 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas ja lõpetas 1943. aastal Kõrgemad Kujutavkunstide Kursused (Pallase kunstikooli nimi õppeaastal 1942/1943). Tema peamine juhendaja oli Aleksander Vardi. Kunstnik uppus Pühajärve.
Leppik viljeles peamiselt maastikumaali. Ta maalis hallikates-pruunikates, aga ka sinakates-rohekates toonides, meelisteemadeks olid Lõuna-Eesti põllud, metsad ja järved.
Lidia Kopania

Lidia Kopania-Przebindowska (sündinud 13. mail 1978 Koluszkis) on poola laulja.
Ta esindas Poolat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas lauluga "I Don't Wanna Leave", mis finaali ei pääsenud.
Jaan Miländer

Jaan Miländer (29. august 1866 Pati vald, Pärnumaa – 25. märts 1940 Tartu) oli eesti akušöör-günekoloog. 
Ta õppis Jäärja vallakoolis ja Saarde kihelkonnakoolis, 1878–1880 Pärnu linna algkoolis, 1880–1885 Pärnu linna gümnaasiumis. 1886. aastal sooritas eksternina lõpueksamid Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi juures. Aastatel 1887–1893 õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust (lõpetas). Ta kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaskonda. 
Aastatel 1894–1896 töötas Tartu Ülikooli naistekliinikus assistendina. 1896. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja ja sai meditsiinidoktori kraadi. 
Aastail 1897–1920 oli ta Penza kubermangu semstvohaigla naisteosakonna ja heitlaste varjupaiga juhataja, ämmaemandate kooli õpetaja ja Penza arstide seltsi üks asutajaid. Aastatel 1901, 1907 ja 1912 töötas lühemat aega kirurgia- ja naistekliinikutel Berliinis, Breslaus ja Münchenis. Korduvalt täiendas end Moskvas ja Peterburis. 1920. aastal valiti ta Tartu Ülikooli sünnitusabi ja naistehaiguste professoriks ja ülikooli naistekliiniku juhatajaks ning töötas selles ametis 1937. aastani. 1920–1935 oli ta ka naistekliiniku juures asunud ämmaemandate kooli juhataja. 
Ta rajas röntgen- ja raadiumravi kabineti. 
Aastatel 1921–1924 oli ta Tartu Eesti Arstide Seltsi esimees.
Teadustöö.
Tema uurimistöö teemade hulka kuulusid sünnitusjärgne aeg, emakaväline rasedus, abort ja selle mõju naise tervisele, emaka- ja munasarjakasvajad ning vähktõve ravi röntgenkiiritusega. 
Jaan Miländer on maetud Tartus Vana-Jaani kalmistule.
Loodusajakiri

MTÜ Loodusajakiri on Eesti kirjastus (mittetulundusühing), mis annab välja Eestis ilmuvaid loodus- ja teadusteemalisi ajakirju. Need on Eesti Loodus, Horisont, Eesti Mets ja venekeelne Gorizontõ Estonii. Aastail 2007–2015 ilmus ka Loodusesõber (1997–2006 nimega Loodus). 
MTÜ asutati 2001. aasta juulis Tallinnas. Asutajaliikmed olid tollane keskkonnaminister Heiki Kranich, Keskkonnainvesteeringute Keskus (Kalev Aun) ja Keskkonnauuringute Keskus (Enn Otsa). Sama aasta sügisel andsid asutajaliikmed MTÜ üle keskkonnaorganisatsioonidele Eesti Looduskaitse Selts, Eesti Ornitoloogiaühing, Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjon, Eesti Looduseuurijate Selts, Pärandkoosluste Kaitse Ühing, Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering, Eesti Geenivaramu, OÜ Horisont ja OÜ Looduskiri. 2014. aastal liitus mittetulundusühinguga MTÜ Estonia Maritima.
Vastutavad väljaandjad on olnud 2001–2013 Indrek Rohtmets, 2013–2015 Tiina Talvi ja 2015–2017 Triinu Raigna. Alates 2017. aasta märtsist on kirjastuse tegevjuht Riho Kinks. 
MTÜ Loodusajakiri juhatuse liikmed on Toomas Kukk ja Ulvar Käärt.
Loodusajakirjade ilmumist on toetanud Keskkonnainvesteeringute Keskus, kelle toel on mittetulundusühing kirjastanud ka looduse ja teaduse aastaraamatu sarja "Lehed ja tähed" ning raamatusarja "Looduse raamatukogu". Horisondi väljaandmist toetab alates 2017. aastast Haridus- ja Teadusministeerium.
2018. aasta 22. jaanuaril uuendati Loodusajakirja kodulehte. Lisati Kuku Raadio saate "Loodusajakiri" järelkuulamisvõimalus.
Uudistaja.
MTÜ annab välja e-postiga saadetavat uudiskirja Uudistaja. Uudiskiri sisaldab muu hulgas MTÜ välja antud ajakirjade sisukokkuvõtteid. Uudiskiri ilmub vähemalt kaks korda kuus reedeti. Esimene uudiskiri ilmus 22. novembril 2005.
Keibu laht

Keibu laht on laht Läänemaa ja Harjumaa piiril, Soome lahe mereosa.
Lahesuue on Toomanina (läänes) ja Ristinina (kirdes) vahel. Lahe laius ninade vahel on umbes 4,5 km. Suurim sügavus sellel joonel on 11,6 m. Laht on 3 km pikkune. Keibu lahe veepeegli pindala on 13,56 km². Lõunarannas laskub merepõhi suhteliselt laugelt, 2 m sügavusjoon asub seal kaldast kuni 500 m kaugusel. Sügavus lahe keskel on umbes 7–8 m. Lahe kirde- ja edelakalda lähedal on meres palju suuri rändrahne, kagukallas on liivane. Toomanina juures on Nõva sadam.
Keibu lahte suubuvad Keibu peakraav, Lepajõgi, Veskijõgi ja Nõva jõgi.
Lahte hõlmab Nõva-Osmussaare hoiuala. Lahe idakaldale jääb Keibu-Ristna hoiuala ja kagukaldale Nõva maastikukaitseala. Lõunakaldast umbes 250 m lõunasse jääb Lepaauk (rannajärv).
Keibu lahe keskkonnaregistri kood on VEE3143000.
Sotsiaalmaks

Sotsiaalmaks on Eestis riiklik maks pensionikindlustuse ja ravikindlustuse rahastamiseks . Sotsiaalmaksu maksavad tööandjad töötajatele väljamakstud töötasudelt ja muudelt tasudelt ning füüsilisest isikust ettevõtjad oma ettevõtlusest saadud tulult.
Sotsiaalmaksu määr on 33 protsenti maksustatavatelt summadelt, millest 20 protsendi suurune osa kantakse üle riikliku pensionikindlustuse vahenditesse ja 13 protsendi suurune osa riikliku ravikindlustuse vahenditesse. Kui isik on liitunud kohustusliku kogumispensioni süsteemiga (pensioni II sambaga), siis jaguneb sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa 20 protsenti riikliku pensionikindlustuse ja kohustusliku kogumispensioni vahel, nii et riikliku pensionikindlustuse vahenditesse kantakse 16 protsendi suurune osa ja 4 protsendi suurune osa kantakse isiku pensionikontole Eesti väärtpaberite keskregistris.
Sotsiaalmaks moodustab osa tööjõukuludest. Igalt brutopalga 100 eurolt peab tööandja maksma täiendavalt 33 eurot sotsiaalmaksu ja 0,8 eurot töötuskindlustusmakset (aastatel 2021–2024). Seega tööandja tööjõukulud brutopalga iga 100 euro kohta on 133,8 eurot. 
Sotsiaalmaksu halduriks on Maksu- ja Tolliamet.
Risfjell

Risfjell on mägi Norras Agderi maakonnas Gjerstadi valla põhjaosas.
Kõrgus merepinnast on 503 m.
Mäel on kivionni ("Steinhytta") jäänused. Tipust paistab loodes Solhomfjelli torn. Mäele korraldatakse matku.
Evjevatnet

Evjevatnet ehk Evjevatn on järv Norras Agderi maakonnas.
Kõrgus merepinnast on umbes 240 m.
Drivheia

Drivheia on mägi Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas.
Kõrgus merepinnast on 441 m.
Mäe juures korraldatakse suusatamis- ja orienteerumisvõistlusi.
Kleivvatn

Kleivvatn‎ ehk Kleivvatnet ehk Kleivvannet on järv Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas.
Ta on jõekese kaudu ühendatud Otertjerni järvega.
Järvel tegeldakse sportliku kalapüügiga.
La Digue'i saar

La Digue on saar India ookeanis, Seišellide pindalalt neljas ja elanike arvult kolmas saar. Saar kuulub Graniidisaarte hulka.
La Digue'i geograafilised koordinaadid on .
Saar paikneb umbes 6 km Praslini saarest ida pool ja umbes 43 km kaugusel kirdes peasaarest Mahést. La Digue'i naabersaar kirdes on Félicité saar umbes 3 km kaugusel. Koos põhja ja ida pool paiknevate valdavalt asustamata väiksemate saartega (Petite Sœur, Grande Sœur, Marianne, Félicité ja Cocos) moodustab La Digue'i saar La Digue'i ringkonna.
La Digue'i saare pindala on umbes 10 km². Saar on umbes 5 km pikkune ja 3 km laiune. Saarel elab üle 2000 inimese, suurem osa neist läänerannikul La Passe'is ja La Réunionis. Saarel on laevaühendus Praslini ja Mahé saarega.
Saarel asub Veuve'i looduskaitseala, kus elab haruldane lind, värvuline "Terpsiphone atrocaudata". La Digue'i kõrgeim tipp on Belle Vue (300 m).
Saare elanike peamine sissetulekuallikas on turism. Ajalooliselt tegelesid nad peamiselt kopra ja vanilli tootmisega.
La Digue'i saarel on muu hulgas kool, lasteaed, kirik, politseijaoskond ja polikliinik.
Surnud 1996

"Siin on loetletud 1996. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Allüülkloriid

Allüülkloriid ehk 3-kloroprop-1-een on orgaaniline ühend, mis kuulub allüülsete kloriidide klassi, olles selle rea esimene lihtsaim esindaja. Allüülkloriidi keemiline valem on CH2=CHCH2Cl. See on vees lahustumatu värvitu vedelik, mille keemistemperatuur on 45 ºC. 
Allüülkloriidi saadakse propeeni kloorimisel temperatuuril 500 ºC ning kasutatakse orgaanilises sünteesis, tihti vastava lüli sisseviimiseks molekuli.
Hermann Rossländer

Hermann Rossländer VR III/3 (10. detsember 1886 Härjanurme vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 2. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Rossländer õppis Tšugujivi (praegu Ukrainas) junkrukoolis 1906–1908 ja sai selle lõpetamisel nooremleitnandi auastme. Ta läks Venemaa Keisririigi sõjaväe koosseisus esimesse maailmasõtta, kuid langes 31. augustil 1914 vangi. Ta oli terve sõja Saksamaal sõjavangis ja tuli Eestisse tagasi, kui Novembrirevolutsiooni tõttu vangist vabanes.
Rossländer võttis osa Vabadussõjast 2. jalaväerügemendis. Ta pidas hiljem sõjakoolis loenguid. Ta teenis kindralstaabis alates 1. augustist 1924 ja määrati hiljem sõjaväe kehalise kasvatuse ala juhatajaks.
Rossländer sai haavata 1. detsembri riigipöördekatse ajal Balti jaamas ning suri selle tagajärjel 2. detsembril 1924. 
Rossländer maeti 4. detsembril. Matusetalitus toimus Tallinna Kaarli kirikus. Kirstud viidi vankritel mööda Kaarli puiesteed Vabaduse väljakule. Sealt viidi tema kirst rongile. Rossländer maeti Tartu Jumalaema Uinumise kalmistule.
Krotüülalkohol

Krotüülalkohol ehk but-2-en-1-ool on allüülset tüüpi küllastumata alkohol keemilise valemiga CH3CH=CHCH2OH.
Tavaliselt esineb transisomeer.
Krotüülalkohol on värvitu vedelik, mis vees lahustub mõõdukalt. Selle keemistemperatuur on 121,2 ºC.