tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Spilve lahing

Spilve lahing oli Põhjasõja käigus 21. (8). juulil (Rootsi kalendri järgi 9. juulil) 1701 Liivimaal Riia all Daugava ääres toimunud Saksimaa kuurvürstiriigi, Kuramaa hertsogiriigi ja Vene tsaaririigi sõjaväe ning Rootsi sõjavägede vahel toimunud lahing, mille tulemusel purustati Saksi-Rzeczpospolita-Moskva väed ja vabastati piiramisest Riia linn. 
21. (ukj, 8 vkj) juulil 1701 toiminud lahingus purustasid Rootsi väed kuningas Karl XII juhtimisel Saksimaa kuurvürstiriigi kaks korda suurema (20 000 meest) armee, mida juhatas Saksi vägede ülemjuhataja feldmarssal krahv Adam Heinrich von Steinau. Saksi vägede liitlastena osalesid lahingus ka Kuramaa regentvalitseja Ferdinand Kettler ja Rootsi riiki reetnud Liivimaa aadlik Johann Reinhold von Patkul. 
1701. aasta kevadel oli Venemaa tsaar Peeter I saatnud liitlase, Saksi vägede tugevdamiseks vürst Anikita Repnini 18 soldati- ja 1 streletsipolguga, milles oli ligi 20 000 sõdurit. Krahv Adam Heinrich von Steinau enesekindluse tõttu jäeti aga enamik vene vägesid Kokenhauseni piirkonda ja Saksi vägedega ühines Riia all vaid 4000 sõdurit. 
Lahingu käik.
Rootsi väed saabusid Daugava jõe vasakkaldale 20. (ukj,7 vkj) juulil 1701. Lahingu eel lasi Adam Heinrich von Steinau end pettemanöövrist (suitsukate jõe ületamiseks) ära petta ning killustas oma väeosad. Rootsi väed kuningas Karl XII juhtimisel ületasid jõe 21. (8) juuli varahommikul, kella 5 paiku Riia kindluse ja dessantlaevadele paigutatud kahurite kaitse all ning randusid Daugava Riiapoolsel rannal ning sundisid saksilaste väed käsivõitluses kell 7 taganema. Käsivõitluses purustasid Rootsi väed Saksi väed, võtsid vangi Kuramaa regentvalitseja Ferdinand Kettleri ning haavasid Patkulit, Saksi feldmarssal ja saksi väed põgenesid, jättes maha kõik suurtükid. Langenuid oli saksilastel 2000 sõdurit. 
Saksi vägesid toetanud üks vene väesalk oli paigutatud Daugava jões asuval Lucavsala (Lutzausholm) saarel. Vene väesalk jäi aga piiramisrõngasse ning pärast allaandmisest keeldumist hävitati Rootsi vägede poolt, Rootslaste kaotused oli ligi 100 tapetud musketäri, ooberst Magnus von Helmersen, major Karl Gustav von Lilienstierna, veel mõned ohvitserid ja raskesti haavatud sõdurid. Piiramisrõngasse jäänud venelastest jäi ellu ainult 12 inimest, kelle päästis selleks ajaks kohale jõudnud Karl XII. 
Lahingu tulemused.
Saksimaa kuurvürstiriigi väed taganesid Poolasse.
Lahingu mälestuse jäädvustamine.
Liivimaa tsiviilkuberner Mihhail Zinovjevi initsiatiivil püstitati sündmuse 190. aastapäeval 1891 Riias Daugava jões asuval Lucavsala (Lutzausholm) saarel, piiramisrõngas hukkunud 400 vene sõdurile tsiviilinsener B. Epingeri projekti järgi valminud 6 meetri kõrgune Soome graniidist õigeusu kabeli kujuline monument.
Jungent

Jungent on Eestis, Lätis ja Leedus tegutsev peamiselt hulgimüügi, turundus- ja logistikateenustega tegelev kontsern. Eestis alustas ettevõte tegevust 1991. aastal. Firma on Eesti Kaupmeeste Liidu ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liige. Jungenti tegevjuht on Mart Liibert.
Tuntumad tooted, mida Jungent Eestis esindab, on Colgate, Evian, Nivea, Snickers, Mars ja Shell. Lisaks müüb ettevõte tooraineid toitlustusettevõtetele ja osutab rahvusvahelisi veo-, lao- ning logistikateenuseid.
Äripäeva järgi on Jungent Eesti Edukamate Ettevõtete TOP-500 nimekirjas, Jungent Estonia oli 2016. aastal 119. kohal ja 2022. aastal 454. kohal. 2016. aasta seisuga olid umbes 5% Eesti inimeste ostetud esmatarbekaupadest teenindatud Jungent grupi firmade poolt.
2021. aasta juulist 2022. aasta juunini teenist Jungent 180 926 818 eurot müügitulu. Ettevõtte müügitulu 2008. aastal oli 1,88 miljardit Eesti krooni (120 miljonit eurot). 2000. aastal olid äritulud kokku 441 670 757 krooni.
Töötajate arv kontsernis on järjepidevalt kasvanud. Kui 2000. aastal oli töötajate keskmine arv 131, siis 2008. aastal töötas Jungenti grupis 363 töötajat. 2021. aastal oli töötajate keskmine arv taandatuna täistööajale 726. 2016. aastal oli Jungenti töötajate keskmine tööstaaž 10 aastat ja vanus 39 aastat.
Andja kivisild

Andja kivisild on Andja mõisniku poolt, arvatavasti 19. sajandi algupoolel ehitatud paekivist kaarsild üle Toolse jõe Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Andja külas.
Sild on kahe kaarega ja umbes 15 meetri pikkune. Hubert Matve andmeil on sild 4,95 meetrit lai ja kaarte sildeavad on 3,6-meetrised.
Konnatatar

Konnatatar ("Fallopia" Adans.) on nelgilaadsete seltsi tatraliste sugukonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede perekond.
Esimesena kirjeldas konnatatart teaduslikult šoti päritolu Prantsusmaa loodusteadlane Michel Adanson (1727–1806). Nime sai perekond Padua botaanikaaias töötanud Gabriele Falloppio (1523–1562) järgi, kes on üks tänapäevase anatoomia rajajatest.
Perekonda kuulub 15 liiki, kes kasvavad põhjapoolkera parasvöötmest lähistroopikani. Perekonda kuulub ka ronitaimi. 
Paljud konnatatraliigid on umbrohud. Nagu umbrohud ikka, kasvavad konnatatradki sööti jäänud maadel, jäätmaadel, liivastel nõlvadel, teepeenardel, jõgede kallastel jne.
Konnatatra lehed on terve servaga ja 2–8 cm pikad. Õied on rohelised ja asuvad 2–5 kaupa lehekaenaldes. Taim õitseb maist juulini. Vili on kolmekandiline pähklike.
Paljud konnatatrad on head meetaimed.
Mitut konnatatraliiki peetakse kahjulikuks, invasiivseks liigiks, eriti jaapani, sahhalini ja himaalaja konnatatart. Jaapani konnatatar toodi 19. sajandil ilutaimena Jaapanist Suurbritanniasse, kus pääses vabadusse. Samamoodi jõudis jaapani konnatatar hiljem USA-sse.
Konnatatar kasvab väga kiiresti väga kõrgeks. Üheainsa suvega saavutab sahhalini konnatatar kõrguse 4½ m ja jaapani konnatatar kõrguse 3 m. Himaalaja konnatatar on nende kõrval kääbus, kasvades 1½–2 m kõrgeks.
Konnatatar levib väga kiiresti oma laialdase juurestiku, täpsemalt risoomide abil. Juurestik võib emataimest ulatuda 7–20 m kaugusele ja 2 m sügavusele. Juure- ja varretükkidest, isegi kõigest 1 cm pikkustest, võib alguse saada uus taim. Suurvesi ja üleujutused võivad juurestikku ja taime maapealset osa lõhkuda ning selle tükke allavoolu kanda. Kui need jälle pinnast kohtavad, võivad need veekogu kaldal aluse panna uuele taimele. Nagu teisedki invasiivsed liigid, saab konnatatar suurepäraselt kasvada pinnasel, kus varem taimestikku polnud. Suure kasvu tõttu suudab konnatatar terve pinnase enda valdusse võtta, nii et teised liigid sellel kasvada ei suuda. Taime ei saa kergesti hävitada ka lõikamise, niitmise, väljakaevamise ja isegi mõnede taimemürkidega, sest kui taim katki teha, siis paneb see taime allesjäänud osas olevad uinunud pungad puhkema ning taim annab rohkesti juure- ja varrevõsusid, et taastada hävinud osa.
Eestis on levinud kaks liiki, mis võivad oma vahel anda ka hübriidseid järglasi:
Sahhalini pargitatar, vooljas pargitatar (vooljas kirburohi) ning nende hübriidid kuuluvad keskkonnaministri määruses toodud looduslikku tasakaalu ohustavate taimeliikide nimekirja. Ehk nende toomine Eestisse on keelatud ning neid ei tohi kasvatada ja levitada ilma keskkonnaameti loata.
Elmar Ilp (ohvitser)

Elmar Ilp (15. oktoober 1904 Tartu – 11. detsember 1941 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Pargitatar

Pargitatar ("Reynoutria" Houtt.) on tatraliste sugukonda kuuluv perekond, teise käsitluse järgi perekonna konnatatar ("Fallopia") sektsioon. Varasema taksonoomia järgi kuulus perekonda kirburohi. Pargitatar on invasiivne võõrliik ja selle kasvatamine on Eestis keelatud.
Eestis võivad metsistuda kaks liiki:
Tatar

Tatar ("Fagopyrum" Mill.) on taimeperekond tatraliste sugukonnas.
Perekonda kuulub 15–16 liiki, mis on looduslikult levinud Hindustani poolsaarel, Indohiina poolsaarel ja Hiinas.
Eestis kasvatatakse teraviljana harilikku tatart ("Fagopyrum esculentum"). Samuti esineb tulnukana idatatar ("Fagopyrum tataricum").
Nils Bielke

Nils Bielke nime kandsid mitmed ajaloolised isikud:
Michael Parki mälestusmärk

Michael Parki mälestusmärk on rallisõitja Michael Parkile püstitatud mälestusmärk Pirita tee ääres Tallinnas. Mälestusmärk avati 21. juunil 2006. 
Mati Karmini kujundatud mälestusmärk kujutab endast nurgal seisval kuupi, mille tahkudel on Michael Parki sünnidaatum, Suurbritannia lipu kujutis ning sõnad: "Julgele ja teotahtelisele Inglise rallisõitjale tänulikelt Eesti rallisõpradelt".
Lüganuse murrak

Lüganuse murrak on Lüganuse kihelkonnas kõneldud Jõhvi rannamurrakule lähedane murrak, mis on Alutaguse murrakuist suutnud kõige kauem (kuni 1930. aastateni) keskmurde ja koolihariduse tasandavale mõjule vastu panna. 
Seda on hakatud koguni taaselustama nagu lõunaeesti keelt ja Kihnu murrakut.
Harilik allikrohi

Harilik allikrohi ("Montia fontana") on portulakiliste sugukonna allikrohu perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik.
Harilik allikrohi eelistab veekogude, näiteks kraavide liivaseid või soostunud kaldaid. Eestis on ta hajusalt levinud.
Taime vars on tõusev ja dihhotoomselt harunev, tõustes 4–12 cm kõrgusele. Lihakad lehed on mõlajad ja varre ülemised lehed koltuvad viljumise ajaks. Valged õied on tipmised. Seemned on mustad, läikivad ja vaolised.
Iisaku murrak

Iisaku murrakud on Iisaku kihelkonnas kõneldud murrakud. Mari Must eristab siin lisaks kihelkonna põhjaosas kõneldud Alutaguse murde murrakuile idamurdelist Tudulinna-Metsküla murrakut ja kihelkonna loodeosas - endisel Viru-Jaagupi alal kõneldud keskmurdelist Oonurme murrakut . Iisaku kihelkonna kesk- ja lõunaosa Alutaguse murrakut on aastasadu mõjutanud sealne vene-vadja-isuri segarahvastik. See omanäolise häälikulise ehituse ja grammatikaga murrak vajab veel põhjalikumat käsitelu. .
Iisaku kihelkonna põhjaosas nagu ka Jõhvi kihelkonna lõunaosas kõneldud Alutaguse murrak oli keskmurde tugeva mõju all.
Kaitse Kodu!

Kaitse Kodu! on Kaitseliidu ajakiri. 
Üldandmed.
Ajakiri ilmub kaheksa korda aastas ja on kõigile soovijatele tasuta kättesaadav Kaitseliidu malevates ja Kaitseliidu Peastaabis. 
Kaitse Kodu! näol on tegemist vanuselt viienda tänapäevani ilmuva eesti ajakirjaga (vanemad on vanuse järjekorras Sõdur, Ajalooline Ajakiri, Looming ja Eesti Naine).
Täna ilmub Kaitse Kodu! 8 korda aastas tiraažiga 7000 eksemplari.
Kaitse Kodu! toimetusse kuuluvad praegu peatoimetaja Karri Kaas ja tegevtoimetaja Asso Puidet.
Ajalugu.
1925–1940.
Kaitseliidu ajakirja Kaitse Kodu! esiknumber ilmus 14. oktoobril 1925. 
Esimene katse Kaitseliidu häälekandjat asutada tehti juba 1920. aastal, mil ilmus küll vaid kaks numbrit väljaannet Kaitseliitlane. Pärast 1924. aasta 1. detsembri putšikatset hakati uuesti Kaitseliitu organiseerima. Kaitseliidu tegemisi kajastati esialgu 1925. aasta aprillist kuni juuli lõpuni ajakirja Sõdur 17. numbri eraldi lisana Kaitseliitlane.
11. septembril 1925 kinnitas Kaitseliidu keskjuhatus üksmeelselt Kaitseliidu häälekandja põhialused ja otsustas hakata välja andma oma, esialgu kaks korda kuus ilmuvat 24-leheküljelist ajakirja. Esimene number ilmus 14. oktoobril samal aastal 40-leheküljelisena, trükiarvuga 18 000 eksemplari ja seda levitati proovinumbrina üle maa. Esimese numbri kaanel oli Kalevipoja mõõtu muistne sõdalane, mõõk ühes ja kilp teises käes; kaanepildi autor oli ajakirja kujundaja Peet Aren.
Osava reklaami ja väljaande sisu väärtuslikumaks ning välimuse kaunimaks muutmisega kasvas KK! menu lugejaskonnas ning 1928. aasta lõpus võib seda pidada juba Eesti üheks loetavamaks ajakirjaks. 1929–1932 ilmus KK! senise kahe korra asemel kuus igal nädalal. 
KK! viimane sõjaeelne number ilmus 20. juunil 1940.
Pärast 1993. aastat.
KK! uus algus oli 1993. aastal, mil ajakiri taas Kaitseliidu hõlma all ilmuma hakkas. Ajakirja anti välja neli numbrit, kuni see 1995. aastal peatoimetajana tööle asunud Ivar Jõesaare juhtimisel taas perioodiliselt ilmuma hakkas. 
Kaitse Kodu! tegijad.
Vastutavad toimetajad / peatoimetajad:
Tegevtoimetajad
Liivkann

Liivkann ("Arenaria" L.) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Eestis on levikult sage harilik liivkann ("Arenaria serpyllifolia")
Palu-liivkann ("Arenaria procera") on haruldane ja esineb peamiselt Kagu-Eestis.
Pojaga restoranis

"Pojaga restoranis" on Jääääre 2009. aasta album. 
See on ansambli üheksas album. Album salvestati Lõuna-Eestis Leigo turismitalus.
Esitavas koosseisus olid Jaan Sööt, Riho Sibul, Tõnu Timm, Tarvo Jaaksoo ja Teet Velling.
Sideshow Bob

Robert Onderdonk Terwilliger noorem ehk Sideshow Bob on joonissarja "Simpsonid" tegelane.
Ta on Bart Simpsoni vaenlane. Ta on üritanud Barti ja Selma Bouvier'd tappa. Pärast ühte ebaõnnestunud katset tappa Bart kolis ta Toscanasse, leidis naise ning temast sai lapsevanem ja linnapea.
Sideshow Bobi häälnäitleja on "Frasieri" staar Kelsey Grammer. Leidub ka sarnasusi Bobi ja Frasieri vahel: mõlemad on õppinud Ivy League'i ülikoolides ja peavad lugu kõrgkultuurist, Bobi on iseloomustatud kui "arseenis marineeritud Frasieri" ("Frasier pickled in arsenic"); 8. hooajal saab esimest korda näha Bobi venda Cecilit, kelle häälnäitleja on David Hyde Pierce, kes kehastab "Frasieris" Frasieri vend Nilesi. 19. hooajal saab näha ka Bobi ja Cecili isa Robert vanemat, kelle häälnäitleja John Mahoney mängis "Frasieris" Frasieri ja Nilesi isa Martinit.
Podporožje

Podporožje (soome Koskenala) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Podporožje rajooni ja Podporožje valla keskus. Asub Sviri vasakul kaldal 285 km Peterburist kirdes.
Asula rajati 1936. aastal hüdroelektrijaama ehitusega seoses, linnaõigused sai 1956.
Linnas on puidutööstusettevõtted, sadam ja laevaremonditehas.
Ants Ainsoo

Ants Ainsoo (4. november 1940, Rae vald Harjumaal – 27. detsember 2023) oli eesti poksija. 
Ainsoo poksis aastatel 1956–1963 Tallinna "Dünamos", tema treenerid olid Nigul Maatsoo ja Heino Villum. Ta pidas 89 kohtumist ja võitis neist 72.
Ainsoo oli raskekaalus (üle 81 kg) kokku kahekordne Eesti NSV meister aastatel 1959 ja 1963.
Ainsoo osales raskekaalus (üle 81 kg) 1959. ja 1962. aastal Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel poksis ning võitis mõlemad oma kohtumised. Ta sai I ja II Roman Kuura mälestusvõistlustel raskekaalus (üle 81 kg) esikoha (1962 ja 1963).
Ainsoo sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1958. aasta "Dinamo" üleliidulistel noorte meistrivõistlustel esikoha.
SønderjyskE

SønderjyskE (ametlikult Sønderjysk Elitesport) on aastal 1906 asutatud Taani spordiklubi, mille jalgpallimeeskond mängib riigi kõrgliigas Superligaen. Klubi kodulinn on Haderslev.
Boulogne'i mets

Boulogne'i mets (prantsuse keeles "Bois de Boulogne") on 8,459 km² suurune park Pariisi lääneosas, kilomeetri kaugusel Triumfikaarest.
See on ainuke mets Pariisi lähistel, kus soovijad tohivad telkida.
Pargi põhjaosas on lõbustuspark Jardin d'Acclimatation.
Öösiti kogunevad Boulogne'i metsa prostituudid kliente otsima, ehkki viimastel aastatel on Prantsusmaa valitsus püüdnud prostitutsiooni pargist välja juurida.
Ajalugu.
Boulogne'i mets on jäänuk kunagisest suurest tammikust, mida on esmamainitud 717. aastal. Childerich II läänistas selle metsa Saint-Denis' abtile, kes lasi metsa mitu kloostrit ehitada. Philippe Auguste ostis metsa munkadelt tagasi ja lõi sinna kuningliku jahiala.
Saja-aastase sõja ajal oli mets röövleid täis. 1416–1417 põletas Burgundia hertsog osa metsa maha. Louis XI laskis metsaala jälle täis istutada ja rajas läbi metsa kaks teed.
Pärast seda, kui François I laskis 1526 metsa rajada Madridi lossi, muutus Boulogne'i mets pidustuste kohaks, ehkki teeröövlid jäid maanteedele alles. Henri II ja Henri III ehitasid jahiala ümber müüri, milles oli 8 väravat.
Novembris 1783 tegid Pilâtre de Rozier ja markii d'Arlandes Boulogne'i metsas esimese õnnestunud mehitatud lennu vendade Montgolfieride ehitatud kuumaõhupalliga.
1852. aastal muutis Napoleon III Boulogne'i metsa pargiks ja sinna istutati hulgaliselt puid, nii pärismaiseid kui ka eksootilisi. Loodi ülemine ja alumine järv, mida ühendas kosega jõgi. 1855–1858 rajati hipodroom. Ümberkujundamist juhtis Pariisi peaarhitekt parun Haussmann ja seda rahastati metsa põhjaosa müümisega elamukruntideks Neuilly-sur-Seine'is.
Boulogne'i mets arvati ametlikult Pariisi territooriumi hulka 1929. aastal. Paljud siiski ei pea seda (nagu ka Vincennesi metsa) Pariisi õigeks osaks, sest seal ei ela inimesi.
Silkeborg IF

Silkeborg IF (ametlikult Silkeborg Idrætsforening) on 1917 asutatud Taani jalgpalliklubi, mille kodulinn on Silkeborg.
Võitja (1): 1994
Võitja (1): 2001
Võitja: 2001
Henn Kuuskme

Henn Kuuskme (kuni 15. juulini 1936 Heinrich Kuuskmann ja kuni 29. juulini 1936 Henn Kuuskmann; 25. aprill 1905 Parasmäe küla, Jõelähtme vald, Harjumaa – 28. aprill 2000 Hamilton, Ontario, Kanada) oli Eesti poksija ja politseinik.
Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna Linna Ühisgümnaasiumi reaalharu ja läks sama aasta sügisel kaitseväkke. Ta teenis sidepataljonis telefonistina. Ta teenistusaeg sai läbi kevadel 1928, tema auaste oli reamees.
Poksijana.
Ta hakkas poksima, kui ta õppis aastatel 1917–1924 Tallinna Reaalkoolis. Kaitseväes hakkas ta korralikult treenima ja ta tuli 1927. aastal kaitseväe meistriks poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg). 
Ta oli Eesti meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1928. aastal. Ta sai Eesti meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 2. koha aastatel 1924, 1925 ja 1927 ning 3. koha 1923. aastal.
Ta osales kaks korda Eesti-Soome maavõistlustel poksis: 1926. aastal keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) ja 1927. aastal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) ning kaotas mõlemad oma kohtumised. 
Hilisem elukäik.
Kuuskme elas 1929–1932 välismaal ja töötas peamiselt meremehena. Ta töötas 1934. aastast poliitilises politseis Tallinnas ning 1939. aastast Haapsalus. 
Teda oli kavas küüditada 14. juunil 1941, kuid teadmata põhjusel seda ei tehtud. Küll aga küüditati tema abikaasa Hulda-Alice Kuuskme (sündinud Leiten, eestistatuna Leetaru, 1912–1988).
Ta põgenes hiljem Soome ja astus Soome sõjaväkke 17. septembril 1943. Oli väljaõppel Jalkalas 200. jalaväerügemendis. Oli rindel Rajajoel 47. jalaväerügemendis, osales lahingutes Karjala kannasel, Viiburi lahel ja Vuokse jõel. Vabastati teenistusest Soome sõjaväes 18. septembril 1944.
Jönköpings Södra IF

Jönköpings Södra IF (ametlikult Jönköpings Södra Idrottsförening) on 1922. aastal asutatud Rootsi jalgpalliklubi, mille kodulinn on Jönköping.
2. koht (1): 1949/50
Arktiline geograafiline vööde

Arktiline geograafiline vööde on Maa kõige põhjapoolsem geograafiline vööde, mille lõunapiir külgneb kõige soojema kuu (juuli või augusti) +5 °C isotermiga. 
Vöötmele on iseloomulikud polaaröö talvel ja polaarpäev suvel. Kiirgusbilanss on pidevalt negatiivne, ultraviolettkiirguse defitsiidiga. Aasta läbi valitsevad arktilised õhumassid. Põhja-Jäämere ja tema ääresmerede veemassid on külmad ja on kaetud jääga. 
Saartel ja poolsaartel esinevad mandriliustikud, arktilised kõrbed ja vähemal määral arktilised tundrad. 
Merevesi on hapnikurikas tänu madalale temperatuurile, mis soodustab planktoni ning selle seoses kalade ja mereloomade arengut. Loomad on mõõtmetelt suured, sest massi suurenemine soodustab soojuse säilitamist. Elutsevad jääkarud, morsad, hülged, harvem ka vaalad ja valgevaalad.
Arenaria

Arenaria on ladinakeelne sõna, mis tähendab 'liivaauku'.
Nimetusena tähistab Arenaria kaht perekonda:
Mikel Astarloza

Mikel Astarloza (sündinud 17. novembril 1979 Donostias) on Hispaania jalgrattur, rahvuselt bask. 
Ta sõidab alates 2007. aastast meeskonnas Euskaltel-Euskadi. Aastail 2002–2006 sõitis ta ag2r'i meeskonnas.
2003. aastal võitis Mikel Astarloza Tour Down Underi. 2007. aasta Tour de France'i lõpetas ta üldarvestuses 9. kohaga. 2009. aasta Tour de France'il võitis ta 16. etapi.
Rannamurre

Rannamurre on Virumaa läänerannal ja Harjumaa idarannal Viru-Nigula, Haljala, Rakvere, Kadrina, Kuusalu ja Jõelähtme kihelkonna saartel ja rannikul kõneldud kirderannikumurde hulka arvatud Eesti murre, mis on kujunenud tihedas vastastikuses seoses põhjaeesti keskmurde ja lõunapoolsete Soome murretega. 
Liigitus.
Kirderannikumurde idarühma Alutaguse murdest eristab rannamurret kõige silmatorkavamalt "e̮" ("õ") hääliku puudumine, mistõttu on selle hulka arvatud vahel ka ilma "e̮"-ta Vaivara murrakuid, mis kuuluvad pigem siiski tugeva Alutaguse substraadiga ingerisoome murrete hulka.
Racibórz

Racibórz [ratš'ibuš] on linn Poola edelaosas Sileesia vojevoodkonnas, Racibórzi maakonna keskus. 
2006. aasta 28. veebruari seisuga oli linnas 60 218 elanikku.
Ajalugu.
Kuni 5. sajandini elasid Racibórzi alal idagermaani hõimud. Suure rahvasterändamise käigus hõivasid selle ala slaavlased, kes rajasid sinna kindluse. Kindlust on esimest korda mainitud aastal 845. Kindlusest sai Ülem-Sileesia esimene pealinn.
Aastal 1172 rajas hertsog Mieszko I Racibórzi hertsogkonna. 1217 sai asula linna õigused. Alates 1299. aastast valitses Racibórzi oma linnanõukogu.
Viimane Piastide dünastiast pärit hertsog suri 1336 ja sellest ajast kuni 1521. aastani juhtis linna Přemysliidide dünastia kõrvalharu Opole hertsogid.
Teise maailmasõja ajal kandis linn saksapärast nime Ratibor.
1975–1998 oli Racibórz Katowice vojevoodkonnas.
Sõpruslinnad.
Racibórzi sõpruslinnad on Kaliningrad (Venemaa), Kędzierzyn-Koźle (Poola), Leverkusen (Saksamaa), Opava (Tšehhi), Roth bei Nürnberg (Saksamaa), Tõsmenõtsja (Ukraina) ja Wrexham (Suurbritannia).
Sport.
Naiste jalgpalliklubi RTP Unia Racibórz mängib kõrgliigas Ekstraliga Kobiet.
Kirderannikumurde idarühm

Kirderannikumurde idarühm on ühe käsitluse järgi Alutagusel ning põhja- ja idapoolses Vaivara kihelkonnas kõneldud kirderannikumurde murrakurühm . 
Teise käsitluse järgi jaguneb see Alutaguse ja rannamurde vahel. Paljud kirderannikumurde idarühma isoglossid hõlmavad ka Viru-Nigula ja Haljala Selja valla ehk Mahu rühma murrakuid, mida Mari Must nimetab seetõttu kirderannikumurde keskrühmaks .
Mädaoja mänd

Mädaoja mänd on looduskaitsealune põlispuu (harilik mänd), mis kasvab Lääne-Virumaal Vinni vallas Kõrma külas. Selle ümbermõõt oli 2001. aasta andmeil 3,03 m ja kõrgus 33 m.
Padaoru mänd

Padaoru mänd (ka Peetri mänd või Ulmi mänd) on kaheharuline looduskaitsealune põlispuu (harilik mänd), mis kasvab Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas Pada külas. 
Ümbermõõt (1997. a. andmed) 3,75 m, kõrgus 13 m. Vanus umbes 400 aastat.
Tema ümbermõõt poole meetri kõrgusel (teiste mändide mõõtmiskõrgus 1,3 m) on 5,20 m (1998).
Pada oru mänd

Pada oru mänd ehk Vanaveski mänd on looduskaitsealune põlispuu (harilik mänd), mis kasvab Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas Aasukalda külas.
Múm

múm (hääldatakse muːm) on eksperimentaalne Islandi bänd, kelle muusikat iseloomustavad mahe vokaal, elektroonilised "glitš"-biidid ja efektid ning valik traditsioonilisi ja ebatraditsioonilisi instrumente. 
Ajalugu.
Bändi moodustasid aastal 1997 Gunnar Örn Tynes ja Örvar Þóreyjarson Smárason, kellega liitusid aasta hiljem kaksikõed Gyða ja Kristín Anna Valtýsdóttir. Vastavalt Kristini jutule ei pidanud bändi nimi tähendama mitte midagi. Aastal 2002, pärast esimest Ameerika turneed, lahkus Gyða bändist, et naasta oma õpingute juurde Reykjavikis. Varsti pärast Gyða lahkumist liitus bändiga lauljanna Ásthildur Valtýsdóttir ning Serena Tideman vahetas Euroopa turneeks tšellol välja Gyða. Seejärel liitusid bändiga Ólöf Arnalds ja Hildur Guðnadóttir. 2006. aasta alguses lahkus ka Kristín bändist, kuigi sellest ei teatatud ametlikult enne sama aasta 23. novembrit.
Vaatamata mõnede oma liikmete lahkumisele on múm jäänud kokku kui muusikute kollektiiv. Nende neljas album "Go Go Smear the Poison Ivy", mis lindistati 2006. aasta jooksul, anti välja 24. septembril 2007.
Novembris 2007 tehti ringreis USA idarannikul koos Saksa muusiku Hauschkaga.
Nad naasid sinna kevadel 2008, mängides samu lugusid. Mõlemad turneed sisaldasid laule nende viimaselt albumilt "Go Go Smear the Poison Ivy".
9. augustil 2008 esines múm Leigo Järvemuusikal. Muuhulgas esitati ka uut lugu "Illuminated", mis antakse välja múm'i 2009. aastal ilmuval plaadil "Sing Along to Songs You Don't Know".
27. augustil 2008 teatas múm oma ametlikul kodulehel, et "múm töötab vaikselt, kuid kindlalt oma uue albumi kallal. Kindlat albumi väljaandmise kuupäeva ei ole kivisse raiutud, kuid iga päev toob selle lähemale". Lisaks avaldas múm oma MySpace'i lehel endast mitmeid salvestuse ajal tehtud pilte.
22. mail 2009 Hispaanias Burgoses toimunud kontserdil esitas múm laule oma varsti ilmuvalt albumilt "Sing Along to Songs You Don't Know". Kuigi album antakse ametlikult välja 24. augustil 2009, on see juba Internetti lekkinud.
Võsalill

Võsalill ("Moehringia" L.) on nelgilaadsete seltsi nelgiliste sugukonda kuuluv perekond.
Võsalilled kasvavad parasvöötme põhjaosas. Euroopas ja Lääne-Siberis kasvab ta põhja suunas kuni Arktikani.
Perekonna kirjeldas Carl von Linné aastal 1753. Perekond on nime saanud saksa arsti ja loodusuurija Paul Heinrich Gerhard Möhringi järgi.
1992. aastaks oli perekonnas kirjeldatud 31 liiki. 2007. aastal viidi 4 liiki üle perekonda "Arenaria", jättes alles 27 liiki.
Võsalille õiel on 4 või 5 kroonlehte. Vili on 4 või 6 kohaga kupar. Seemned on mustad.
Eesti liigid.
Eestis on levikult tavaline harilik võsalill ("Moehringia trinervia"). Haruldane on ida-võsalill ("Moehringia lateriflora"), mida seni on leitud vaid Narva jõe piirkonnas.
Tähthein

Tähthein ("Stellaria" L.) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Perekonda kuulub 90-120 liiki.
Igor Kurve

Igor Kurve (24. juuni 1945 Viljandi – 17. juuli 2009) oli eesti kergejõustiklane (kõrgushüppaja), näitleja ja ajakirjanik.
Kurve lõpetas C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ning asus Tartu Riiklikus Ülikoolis õppima vene keelt ja kirjandust. Teenis vahepeal Nõukogude armees, osa tema teenistusest möödus Riias spetsiaalses sportlaste väeosas. 
Sportlasena.
1963. ja 1964. aastal oli ta Eesti NSV meister kõrgushüppes. 30. juunil 1963 püstitas ta kõrgushüppes 2.01-ga Eesti NSV rekordi.
Näitlejana.
Aastal 1972 lõpetas Kurve Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris (5.lend). Seejärel võttis äsja Eesti Draamateatri peanäitejuhiks saanud Voldemar Panso ta koos kursusekaaslaste Kersti Kreismanni, Juhan Viidingu, Tõnis Rätsepa, Rein Kotkase, Martin Veinmanni ja Helle Pihlakuga sinna tööle.
Ajakirjanikuna.
Aastatel 1982–1986 õppis Kurve kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis, kus ta omandas ajakirjanikudiplomi.
Kakskümmend aastat töötas Kurve Eesti Televisioonis, kus ta oli režissöör, saatejuht ning paljude saadete ja telefilmide autor. Ta andis oma panuse rohkem kui tuhande saate valmimisse.
Kurve kirjutas aeg-ajalt arvamuslugusid päevalehtedele. 
Isiklikku.
Tema ema oli õpetaja ja koolijuht Niina Kurve.
Tema tütar on endine lapsnäitleja ja praegune tõlkija Anna-Liisa Kurve. Tema poeg on poliitik Kaspar Kurve.
Troopiline geograafiline vööde

Troopiline geograafiline vööde on geograafiline vööde Maa põhja- ja lõunapoolkeras peamiselt vastavalt 20. ja 30. laiuskraadide vahel.
Talvised keskmised õhutemperatuurid on üle +10 °C, suvised keskmised õhutemperatuurid on +30...+35 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 50–200 mm, ainult mussoonkliimaga mandrite idaosas ületab see 1000–2000 mm. Kuivades piirkondades on levinud kõrbed ja poolkõrbed, niisketes piirkondades troopilised lehtmetsad. Ookeanides on iseloomulikud kõrged veetemperatuurid ja suur soolsus.
Valitseb antitsüklonaalne õhuringlus, madal relatiivne õhuniiskus ja väike pilvisus. Selle tõttu on selles piirkonnas suur summaarne päikesekiirgus (140–220 kkal/cm² – suurim maakeral) ja samal ajal suhteliselt madal kiirgusbilanss – 60–70 kkal/cm² (suure soojuse kaotuse tõttu kiirguse kaudu) ning suured päeva ja kuu keskmiste ning äärmiste temperatuuride amplituudid.
Toivo Makk

Toivo Makk (3. veebruar 1939 Tartu – 17. juuli 2009 Tallinn) oli eesti raadioajakirjanik. 
Toivo Makk töötas Eesti Raadios algul spordireporterina, seejärel uudistereporterina ning tegi vanemtoimetajana uudistesaadet "Päevakaja". 
1990. aastate teisel poolel keskendus loodushoiuteemalistele saadetele.
Eesti Rahvusringhäälingu arhiivis on 430 Toivo Makiga seotud raadiosaatelõiku perioodist 1960–2005.
Ta oli üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Mihhail Pogodin

Mihhail Petrovitš Pogodin (vene "Михаил Петрович Погодин"; 23. jaanuar (vana kalendri järgi 11. jaanuar) 1800 Moskva – 20. detsember (vkj 8. detsember) 1875 Moskva) oli Venemaa ajaloolane, publitsist ja kollektsionäär.
Pogodini isa oli talupoeg, kes vabastati pärisorjusest 1806. 1821 lõpetas Pogodin Moskva ülikooli. 1823–1825 osales ta kirjanduslik-filosoofilise ringi "Tarkusearmastajate ühing" töös. 1827–1830 ilmunud väljaandes "Moskva Teataja" ("Московского вестник") avaldas ta jutustuse "Kerjus", milles võttis sõna pärisorjuse vastu. Umbes sellesse ajajärku jääb tema tegevus publitsistina, pärastpoole pühendus ta ajaloole.
Tema magistritöö (1825) teema oli "Venemaa rajamine"; seal püstitas ta teooria, et Venemaa riiklused rajasid Skandinaaviast pärit viikingid. Kuid hiljem lähendas huvi slaavluse vastu, Venemaa ajaloo ja selle omapära põhjalik mõistmine teda slavofiilidele.
Pogodin oli Moskva ülikoolis 1826–1835 üldajaloo professor ja 1835–1844 Venemaa ajaloo professor. Ta uuris vanavene ja slaavi ajalugu, vene talupoegade pärisorjastamise käiku ja Moskva Venemaa pealinnaks tõusmise põhjusi. 1834 kaitses ta doktoritöö "Nestori kroonikast". Ta avastas hulgaliselt varem tundmatuid Venemaa ajaloo allikaid.
Ta oli üks kõige tunnustatumaid ajaloolasi Venemaal enne Sergei Solovjovi.
Tema majas elasid Nikolai Gogol ja Afanassi Fet. Viimast valmistas Pogodin ette ülikooli astumiseks.
Oma elu jooksul omandas Pogodin suure vanavarakollektsiooni: ikoone, vasest ja hõbedast riste, münte, medaleid, relvi, käsikirju, vanu raamatuid, vene ja välismaa teadlaste, kirjanike, kunstnike, sõjaväelaste, poliitikute ja kirikutegelaste autograafe ning muud vanavara. Osa kogutust on säilinud Venemaa rahvusraamatukogus ja Ermitaažis.
Mihkel Anmann

Mihkel Anmann (15. juuli 1920 Tartu – 5. detsember 1983 Tartu) oli eesti poksija. 
Anmann oli kergekaalus (kuni 61,2 kg) kahekordne Eesti meister (1940 ja 1943). Ta sai Eesti meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 61,2 kg) II koha (1939).
Anmann osales II maailmasõjas Saksa sõjaväes. Ta arreteeriti Nõukogude võimu poolt septembris 1944 ja oli seejärel sõjavangis Siberis. 24. juunil 1946 tuldi talle sinna järele ja talle mõisteti kui kodumaa reeturile 26. augustil 1946 tribunalis 15 aastat vangistust ja lisaks 5 aastat asumist. Ta oli vangilaagrites Siberis, Karjalas ja Vorkutas, vabanes 30. septembril 1955.
Johannes Henno

Johannes Henno (kuni 25. septembrini 1939 Hennoch; 24. märts (vkj)/ 6. aprill 1916 Tartu – surmaaeg ja -koht on teadmata) oli eesti poksija.
Henno oli kokku kahekordne Eesti meister – poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) 1942. aastal ja keskkaalus (kuni 72,6 kg) 1943. aastal. Ta sai Eesti meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 72,6 kg) III koha (1938) ja poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) III koha (1940). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel raskekaalus (üle 79,4 kg) II koha (1941).
Henno oli 1939. aastal II Eesti mängude poksivõistluse poolraskekaalu (kuni 80 kg) võitja.
Kadakkaer

Kadakkaer ("Cerastium" L.) on nelgilaadsete seltsi nelgiliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub sadakond liiki, mis on levinud üle maailma, kuid enamik kasvab põhjapoolkera parasvöötmes. Nende seas leidub palju umbrohtusid, aga vastupidavate taimedena ka pioneerliike ja neid, mis suudavad kasvada reostunud pinnasel.
Mõne liblika vastsete jaoks on kadakkaerad toidutaimed. Näiteks "Coleophora chalcogrammella" võib toituda põld-kadakkaeral, aga "Coleophora striatipennella" vastseid on leitud harilikul kadakkaeral.
Eesti liigid.
Ilutaimena kasvatatakse veel kaht liiki, mis vahel metsistuvad:
Go Go Smear the Poison Ivy

"Go Go Smear the Poison Ivy" on Islandi ansambli múm album, mis ilmus 24. septembril 2007 ning mille andis välja plaadifirma Fat Cat.
Album tähistab muutust võrreldes bändi algse stiiliga, kuna siin kasutatakse reaalseid instrumente rohkem kui elektroonikat ja vokaali stiil erineb varasemast, sisaldades ka meeshääli. Peaaegu kaks aastat enne selle albumi väljaandmist lahkus bändist senine esilaulja Kristín Anna Valtýsdóttir. Arvustuste järgi usutakse, et stiilimuutuse tingis just tema lahkumine..
Kui albumil on seitsmenda loo pealkirjaks märgitud "Rhubarbidoo", siis singlil "Marmalade Fires" on selle loo pealkiri "Rhuubarbidoo".
Kesakann

Kesakann ("Sagina" L.) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Kesakanni perekonda kuulub 20–30 liiki.
Vaivara murrakud

Vaivara murrakud on Vaivara kihelkonnas kõneldud murrakud, mida on ühendatud rannamurdega. 
Kihelkonna kesk- ja lääneosa murrakud kuuluvad Alutaguse murde koosseisu . Seevastu põhja- ja idapoolsete külade Udria, Puhkova, Arumäe, Riigiküla ning Kudruküla ingeri- ja isuripärased murrakud moodustavad eraldi rühma. Mihkel Toomse on Vaivara murrakualal eristanud nelja alarühmitust: ranniku-, ida-, kesk- ja läänemurrakut. 
Kõige ingeripärasem on olnud Teise maailmasõja järel hääbunud Kudruküla murrak.
Iseärasused.
Udria, Puhkova, Arumäe, Riigiküla ning Kudruküla murrakut eristavad Alutaguse murdest:
Johan Stahl

Johan Stahl VR I/3 ja II/3 (6. detsember 1870 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 29. oktoober 1939 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Erakla

Erakla ehk ermitaaž (prantsuse keeles "ermitage") on eraku ehk eremiidi eluase. Sama sõnaga tähistatakse ka eraklat järeleaimavat üksildast väikest hoonet või lossi aias või pargis (eriti 18. sajandil).
Paljud kloostrid on sisuliselt eraklad, võimaldavad eraklust või ongi alguse saanud eraklast.
Ditleb von Alnpeke

Ditleb von Alnpeke olevat olnud 13. sajandil elanud ordukirjutaja. Isiku tegelik eksistents pole väljaspool kahtlust, on avaldatud seisukohti, et ta on genealoogia rikastamiseks välja mõeldud kroonik. 
Vanema kirjanduse järgi olevat ta kirjutanud "Liivimaa vanema riimkroonika".
Hilisemad uuringud on selgitanud Ditleb von Alnpeke väljamõtlejaks Lvovi bürgermeistri Johan Alnpechi, kes 1625. aastal selle nime endale kuulunud Liivimaa vanema riimkroonika ärakirjale kirjutas.
Abeli diferentsiaalvõrrand

Abeli diferentsiaalvõrrand on harilik esimest järku diferentsiaalvõrrand kujul
 formula_1
(esimest liiki Abeli diferentsiaalvõrrand) või 
 formula_2
(teist liiki Abeli diferentsiaalvõrrand),
kus y' on y tuletis x järgi ja f0(x), f1(x), f2(x), f3(x), g0(x) ja g1(x) on funktsioonid.
Esimest liiki Abeli diferentsiaalvõrrand on Riccati võrrandi üldistus. 
Ajalugu.
Need võrrandid võttis kasutusele Niels Henrik Abel elliptilisi funktsioone uurides. 
Üldistused.
Nii esimest kui ka teist liiki Abeli diferentsiaalvõrrandit on üldistatud suurema arvu analoogiliselt moodustatud liikmetega võrranditeks.
Alexander von Oettingen (1798–1846)

Alexander von Oettingen (29. märts (vkj 18. märts) 1798 Peterburi – 1. oktoober (vkj 19. september) 1846 Tartu) oli Liivimaa maamarssal ning Visusti ja Luua, Kuremaa, Vaimastvere ja Ripuka mõisnik.
Alexander von Oettingen sündis Visusti, Kõpu, "Puderküll"i ja "Ohlershof"i mõisniki Franz Georg von Oettingeni (1757–1832) ja Charlotte Ottilie von Buxhoevedeni (1780–1856) pojana.
Alexander von Oettingen sai hariduse Peterburis ning asus hiljem Tartu Ülikooli õigusteadust õppima.
Talle kuulusid Kuremaa, Visusti ja Luua, Vaimastvere ja Ripuka mõis Liivimaa kubermangus. Aastail 1824–1829 oli ta maakohtunik, 1830–1835 sillakohtu kreisikohtunik ja 1839–1842 Liivimaa maamarssal.
Kuremaal lasi ta välja ehitada mõisakeskuse ning algatas seal ulatusliku majandustegevuse. Oettingen käis sageli ka ise mõisa viinavooridega kaasas. 
Perekond.
Alexander oli abielus Kurisoo mõisniku Peter von Knorringi tütre Helene von Knorringiga. Abielust sündis 11 last:
Sugupuu.
Viited:
Pianist

Pianist ehk klaverimängija on instrumentalist, kelle mängitav pill on klaver.
Viiuldaja

Viiuldaja ehk viiulimängija on pillimängija, kes kasutab heliloomingu esitamiseks viiulit.
Rohuküla sadam

Rohuküla sadam on sadam Eestis, mis asub Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohukülas, ligi 8 km kaugusel Haapsalu keskusest. 
Sadamast algavad Rohuküla–Heltermaa ja Rohuküla–Vormsi laevatee.
Ajalugu.
Enne Esimest maailmasõda oli Rohukülas olemas üks jupike primitiivset silda ja rannas üks ait, mille oli oma tarvis ehitanud kohalik mõisaomanik. 
Vahetult sõja eel hakati Rohukülla rajama Vene Keisririigi sõjasadamat (osa Tallinna mereväebaasist). Rohuküla mereväebaasi ehitati kaid, mereveemagesti, selle jõujaam, aga ka remondikojad, mageveemahuti jms. Sadamas olid põhja- ja lõunabassein.
Samuti rajati kasarmud, ohvitseride elamu, konduktorite elamud, ohvitseride kasiino jms; aga ka miinilaod, suurtükkide laskemoonalaod jms. Peeter Suure Sadamale allus ka merelennubaas, millele omakorda allusid Tahkuna lennusadam ja Kõrgessaare lennusadam. 
Sadamasse rajati ka ulatuslik raudteede võrk ja raudteejaam.
Ulatuslike plaanide lõpuleviimise katkestas oktoobris 1917 taganevate Venemaa Ajutise Valitsuse vägede poolt sadamaehitiste hävitamine. Muu hulgas hävitati siis ka vaksalihoone.
Hiiumaale väljuvate ja saabuvate parvlaevade kai lähedal asub vees laevavrakk, mis kuivemal ajal on veest väljas.
Pärast Esimest maailmasõda ja Vabadussõda.
1920. aastatel korrastati basseinidevaheline muul.
Teise maailmasõja ajal.
1939. aastal sõlmitud Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahelise vastastikuse abistamise pakti alusel anti Eesti poolt sõjaväebaaside tarvis Rohuküla raudteejaama ja sadama rajoon (30 ha) – ümberlaadimise baas ladudega vägede varustamiseks Hiiumaal ja Saaremaal. Tingimusel, et sadam ja selle juurdeveoteed jäävad vabaks üldisele kasutamisele. Nõukogude relvajõududele anti Rohuküla sadamas õigus baseerida kergeid sõjalaevu, õigusega teostada hüdrotehniliste ehitiste remonti, samuti püstitada ajutisi ehitisi, töökodasid ja ladusid.
Eesti okupeerimise ja annekteerimise järel tunnistas NSV Liidu Merelaevanduse Rahvakomissariaat oma käskkirjaga 25. veebruarist Tallinna Merekaubasadama I järgu sadamaks (koos Kopli, Tsitre, Ülgase, Rohuküla ja Haapsalu sadamapunktidega).
Pärast Teist maailmasõda.
Sadamasild põles pärast Teist maailmasõda. NSV Liidu mereväele allus Eestis 1945. aastal Rohuküla sadam, mida 1945. aasta dokumentides nimetati Rohuküla mereväebaasiks.
1975. aastal ehitati uus sadamahoone.
1995. aastal valmis põhjabasseinis parvlaevade sildumiskai. Enne seda oli kasutamiskõlblik ainult lõunabasseini endine sild number 3. Samal aastal korrastati ka basseinidevaheline muul.
Ili Kasahhi autonoomne ringkond

Ili Kasahhi autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis.
2000. aastal oli elanikest 44,4% hiinlased, 25,6% kasahhid, 16,1% uiguurid, 8,9% hueid ja 1,6% mongolid.
Haldusjaotus.
Jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks, seitsmeks maakonnaks ja üheks autonoomseks maakonnaks:
Ili autonoomsele ringkonnale alluvad ka Altay ja Tachengi ringkond.
Debreceni VSC

Debreceni VSC (ametlikult Debreceni Vasutas Sport Club) on 1902 asutatud Ungari jalgpalliklubi, mille kodulinn on Debrecen ja -väljak Stadion Oláh Gábor Út.
Debrecen on olnud koduse kõrgliiga tooniandev meeskond alates 2000. aastate keskpaigast. Aastail 2004–2009 tuli meeskond neli korda Ungari meistriks ja korra meistrivõistlustel teiseks.
Meister (5): 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2008/09, 2009/10
Võitja (4): 1999, 2001, 2008, 2010
Finalist (2): 2003, 2007
Võitja (5): 2005, 2006, 2007, 2009, 2010
Võitja (1): 2010
Viiuli perekond

Viiuli perekond on pilliperekond, mis koosneb viiulisarnastest poogenkeelpillidest.
Viiuli perekond kujunes välja Itaalias 16. sajandil. Sellel ajal oli perekonna nimetus "violas da braccio", et eristada seda perekonnast "violas da gamba" (gamba perekond).
Nüüdisaegsesse viiuli perekonda kuuluvad viiul, vioola, tšello, kontrabass ja "octobass". Algselt tulenesid kõik perekonna pillide nimetused sõnast "viola" (mis omakorda arenes välja ladinakeelsest sõnast "vitula", mis tähendas keelpilli).
Viiuli perekonna pillide heliulatused osalt kattuvad, kuid pille eristatakse nii pilli suuruse kui ka toonikvaliteedi järgi.
Portsmouth (New Hampshire)

Portsmouth on linn Ameerika Ühendriikides New Hampshire'i osariigis Rockinghami maakonnas.
Portsmouth asutati 1630. aastal ning kandis algul Piscataqua nime (Piscataqua jõe järgi, mille suudme lähedale küla rajati). 
Linn on saanud nime Inglismaal Hampshire'i krahvkonnas asuva Portsmouthi linna järgi. Nimelt oli New Hampshire'i koloonia rajaja John Mason (eluaastad 1586–1635) olnud Inglismaal Portsmouthis sadamakapten.
1653. aastal sai Portsmouth linnaõigused. Linnast sai juba 18. sajandil laevaehituskeskus.
5. septembril 1905 sõlmiti linnas Portsmouthi leping, millega lõpetati Vene-Jaapani sõda.
Kaderohi

Kaderohi ("Scleranthus" L.) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Eestis on levinud kaks liiki:
Nälghein

Nälghein ("Spergula" L.) on rohttaimede perekond nelgiliste sugukonnas.
Nälgheinte vars on juba alusel harunenud. Lehed lineaalsed, peaaegu naaskeljad või niitjad. Abilehed väga väikesed, valkjad, kilejad, varisevad. Õied valged, hõredates tipmistes ebasarikates. Seemned mustad, kitsa või laiema äärisega.
Eestis on levikult tavaline harilik nälghein ("Spergula arvensis" L.). Väga haruldane on kevad-nälghein ("Spergula morisonii" Boreau).
Murrak

Murrak on murde paikkondliku eripäraga alajaotus. 
Eesti dialektoloogias peetakse murraku all silmas enamasti kihelkonnamurdeid. Mõnikord võib kihelkonnas olla rohkem kui üks murdepruuk. 
Suhteliselt sarnase keelestruktuuriga murrakuid ühendab murrakurühm.
Marmalade Fires

"Marmalade Fires" on teine singel ansambli múm 2007. aasta detsembris ilmunud plaadilt "Go Go Smear the Poison Ivy". Huvitav on märkida, et singli teise loo "Rhuubarbidoo" nimi on albumil kirjas kui "Rhubarbidoo".
Lugude nimekiri.
Plaadifirma: Fat Cat (7fat36). Formaat: 7" vinüül
Sõlmhein

Sõlmhein ("Spergularia") on rohttaimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Sõlmheinad on ühe- kuni mitmeaastased, sageli murusalt kasvavad, kuni 20 cm kõrgused rohttaimed. Lehed lineaalsed. Õied punakad, roosakad või valkjad.
Sõlmheina perekonda kuulub umbes 60 liiki.
Tulinelk

Tulinelk ("Lychnis" L.) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Perekonda tulinelk kuulub umbes 15–25 liiki rohttaimi ja puhmaid. Levilaks on põhjapoolkera paras- ja arktiline vööde. Mitut liiki tulinelke kasvatatakse aiailutaimena.
They Made Frogs Smoke 'Til They Exploded

"They Made Frogs Smoke 'til They Exploded" on singel ansambli múm 2007. aasta detsembris ilmunud plaadilt "Go Go Smear the Poison Ivy". 
Lugu "The Amateur Show" on saadaval ka lisaloona mainitud albumi Jaapani väljaandel.
Lugude nimekiri.
Plaadifirma: Fat Cat (7fat31, cd7fat31). Formaat: 7" vinüül/3" CD
Nightly Cares

"Nightly Cares" on singel ansambli múm 2004. aastal ilmunud plaadilt "Summer Make Good".
Lugude nimekiri.
Plaadifirma: Fat Cat (cd7fat14 / 7fat14). Formaat: 3" CD
Ida-mustvaeras

Ida-mustvaeras ("Melanitta americana") on partlane. Mõnes süsteemis käsitletakse teda mustvaera alamliigina – "Melanitta nigra americana".
Täiskasvanud emase kaal on keskmiselt umbes 980 g, täiskasvanud isase isendi keskmine kaal on 1100 g. Pikkus 43–49 cm.
Kõrbetüll

Kõrbetüll ("Charadrius leschenaultii") on tülllaste sugukonda kuuluv väike linnuliik.
Kõrbetüll on pesitsusajal levinud Türgi poolkõrbetes ida suunas kuni Kesk-Aasiani. Ta on rändlind ning talvitub Aafrika idaosa, Aasia lõunaosa ja Australaasia liivarandadel. Kõrbetüll on Lääne-Euroopas haruldane eksikülaline.
Eestis nähti kõrbetülli esimest korda 2009. aastal.
Põisrohi

Põisrohi ("Silene" L.) on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Põisrohu perekonnale on iseloomulik paisunud õietupp. Kroonlehed on tavaliselt valged, harvemini kollakad või rohekad, naastuosa enamasti tugevasti lõhestunud. Perekonda kuulub umbes 600 liiki.
Kipslill

Kipslill ("Gypsophila") on taimeperekond nelgiliste sugukonnas.
Ladinakeelse nimetuse on perekond saanud sõnadest "gypso" "lubi" ja "philos" "sõber", kuna selle perekonna liigid kasvavad hästi lubjarikkal mullal. 
Perekonda kuulub umbes 100 liiki, mille levila ulatub Vahemere maadest ja kuivadest Sise- ja Väike-Aasia aladest Euraasias, Türgi, Lõuna-Kaukaasia, Ukraina ja Põhja-Aafrikani. 
Perekonda kuuluvad ühe- ja mitmeaastased rohttaimed. 
Õisikud on kohevad pöörised, mis koosnevad väikestest õitest. Tupp enamasti kellukjas, viie tipmega (hambaga), tupplehed ühendatud kilejate vaheseintega. Kroonlehed valged või roosad, enamasti terved, vahel sämpunud tipuga. Õied lisakroonita. 
Lehed terveservalised, lantsetjad, väikesed.
Vili ühepesaline munajas kupar, avanenult nelja hambaga. Seemned ümardunud või neerjad. 1 grammis on kuni 1200 seemet.
Green Grass of Tunnel

"Green Grass of Tunnel" on Islandi ansambli múm laul, mis ilmus singlina bändi 2002. aasta plaadilt "Finally We Are No One". Kaver loost ilmus ansambli British Sea Power 2005. aasta singlil "It Ended on an Oily Stage".
Lugude nimekiri.
Plaadifirma: Fat Cat (cd7fat06 / 7fat06). Formaat: 3" CD/7" vinüül.
Muusikavideo.
Laulu "Green Grass of Tunnel" muusikavideo loodi arvutigraafika abil Briti kunstnike Joe Gerhardti ja Ruth Jarmani (ehk Semiconductor) meeskonna poolt ning see oli inspireeritud kohast, kus album loodi. Video järgib linnuparve ning näitab majakat, mis arvatavasti sarnaneb väga majaga, kus nad peatusid.
Lugu kasutati 2004. aastal Hispaania telekanali TVE1 klippides.
Lõvilõug

Lõvilõug ("Antirrhinum") on perekond teeleheliste sugukonnas.
Perekonna ladinakeelne nimi tuleneb sõnadest "rhinos" "nina", "koon" ja "ante" "sarnane", sest lõvilõugade õied sarnanevad lõua või koonuga.
Perekonnas umbes 40 ühe- ja mitmeaastast rohttaime või igihaljast poolpõõsast. Perekonna levilaks on Vahemere maad, mõned liigid levivad ka Põhja-Ameerikas. Varem kuulus lõvilõug mailaseliste sugukonda, uuemate DNA uuringute põhjal arvatakse perekonna liigid nüüd teeleheliste ("Plantaginaceae") sugukonda.
Levinud ilutaim on harilik lõvilõug ("Antirrhinum majus"), mida kasvatatakse Eesti suvelillena.
Odert von Poll

Balthasar Alexander Ludwig Odert von Poll (28. veebruar (ukj 12. märts) 1869 Kuressaare – 6. juuni 1935 Kuressaare) oli Saaremaa maanõunik, viimane Meedla ja Loona mõisnik.
Vukašin Poleksić

Vukašin Poleksić (sündinud 30. augustil 1982 Nikšićis) on Montenegro jalgpallikoondise väravavaht. 
2008. aastast mängib ta Ungari klubis Debreceni VSC ja tuli 2009. aasta Ungari meistriks. 2008. aastal võitis ta Ungari karikavõistlused jalgpallis, jäädes Ungari meistrivõistlustel ja liiga karika võistlustel teiseks.
2002–2005 mängis ta Itaalia klubis U.S. Lecce, esimesel hooajal Serie A-s, järgmistel Serie B-s, kuid kokku sai ta 3 hooajal platsile ainult 8 mängus. Seejärel mängis ta 2006–2008 Ungari klubis FC Tatabanya 2 hooajal 52 mängus.
Ta on mänginud Montenegro jalgpallikoondises 11. veebruari 2009 seisuga 15 korda. Tema debüüt toimus Montenegro jalgpallikoondise läbi aegade esimeses koondisemängus Ungari jalgpallikoondise vastu märtsis 2007.
Enne seda mängis ta ühe mängu Jugoslaavia jalgpallikoondises: sõprusmängus Ecuadori jalgpallikoondise vastu 8. mail 2002.
Poleksić on 192 cm pikk ja kaalub 92 kg.
Sing Along to Songs You Don't Know

"Sing Along to Songs You Don't Know" on Islandi ansambli múm viies täispikk stuudioalbum. Vastavalt mitmetele alates 2009. aasta mai lõpust ilmunud postitustele peaks plaadi 24. augustil 2009 välja andma plaadifirma Morr Music.. Lisaks Islandile ja Soomele lindistati plaati ka Eestis Leigo talus ning albumil teeb kaasa ka segakoor Suisapäisa. .
Lugude nimekiri.
Albumil leiduvad lood:
Emanuel von Lingen

Emanuel von Lingen (20. oktoober/1. november 1865 Peterburi – 31. juuli 1936 Berliin) oli Saaremaa konvendideputaat ja Kuusnõmme mõisnik.
Keskmurde kirderühm

Keskmurde kirderühm on Virumaal ja Harjumaal kõneldud põhjaeesti keskmurde murrakurühm. Selle moodustasid Jõelähtme ja Kuusalu maapoolsed osad, Kadrina põhjaosa, Haljala lõunaosa, Rakvere põhjaosa, Viru-Jaagupi põhjaosa ja Iisaku loodeosa murrakud. 
Neil on hulk ühisjooni kirderannikumurdega. 
Väidetavalt kattub see murrakurühm Mari Musta kasutatud Virumaa maamurrakute mõistega , kuigi Mari Must eristab viru maamurrakuid harju kirdemurrakuist .
Kardhein

Kardhein ("Ceratophyllum" ) on taimeperekond kardheinaliste sugukonnast.
Perekonnas eristatakse kuut kuni kümmet liiki.
Eesti liigid.
Eestis on levikult tavaline räni-kardhein ("Ceratophyllum demersum"). Väga haruldane on sile kardhein ("Ceratophyllum submersum").
Luce

Luce (vene keeles "Люце") oli Saksimaalt Hassefeldest pärit aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Luced olid pärit Saksimaalt Hasselfeldest. Johann Wilhelm Ludwig Luce (1756−1842) siirdus 1781. aastal Saaremaale. 1795. aastal omandas ta Püha Rooma keisrilt aadlitiitli ja 1797. aastal immatrikuleeriti Saaremaa rüütelkonda. Tema järeltulijad Saaremaaga seotuks ei jäänud, vaid siirdusid Venemaale, kus tegid karjääri riigi- ja sõjaväeteenistuses.