Bioväetis

Bioväetis on aine, mis sisaldab elusaid mikroorganisme, mis mullale lisatuna tõstavad selle viljakust ning soodustab taime kasvu, muutes vajalikud toitained peremeestaimele kättesaadavamaks. Bioväetised suurendavad toitainete hulka lämmastiku sidumise kaudu, fosfori lahustamise abil ning läbi taimede kasvu soodustavate ainete sünteesi stimuleerimisel. Bioväetistes sisalduvad mikroorganismid taastavad mulla loomuliku toitaineringe ja loovad mulla orgaanilist ainet. 
Bioväetiste kasutamine tagab tervete taimede kasvu, parandades samal ajal mulla jätkusuutlikkust. Eeldatavasti tulevikus vähendavad bioväetised sünteetiliste väetiste ja pestitsiidide kasutamist, kuid hetkel ei suuda need veel nende kasutamist täielikult asendada. Selliste kasulike bakterite teaduslik nimetus on "taimekasvu soodustavad risobakterid".
Bioväetised tänapäeval.
Bioväetised pakuvad " ökosõbralikku " mahepõllumajanduslikku lahendust. Bioväetised nagu "Rhizobium", "Azotobacter", "Azospirilium" ja sinivetikad on kasutuses olnud pikka aega. "Rhizobium" inokulanti kasutatakse kaunviljade jaoks. "Azotobakterit" saab kasutada selliste põllukultuuridega nagu nisu, mais, sinepitaim, puuvill, kartul ja muud köögiviljad. "Azospirillum" on soovitatav peamiselt sorgole, hirsile, maisile, suhkruroole ja nisule . Sinivetikad, mis kuuluvad üldistesse tsüanobakterite perekondadesse "Nostoc", "Anabaena", "Tolypothrix" ja "Aulosira", seovad õhus leiduvat lämmastikku ja neid kasutatakse nii mägistes kui ka madalates tingimustes kasvatatavate koorimata põllukultuuride puhul. Merevetikad sisaldavad mitmesuguseid mineraalseid elemente (kaalium, fosfor, mikroelemendid jne), mistõttu rannikualade inimesed kasutavad neid laialdaselt väetisena. Merevetikad aitavad ka savi lagundada. Fucust kasutavad enamasti iirlased väetisena. Troopilistes maades kasutatakse põldudel tihtipeale väetisena kuivanud tiikide põhjamuda, mis sisaldab ohtralt sinivetikaid. Ideaalseks väetiseks võib olla merevetikate ja sinivetikate segu.
Fosfaate lahustavad bakterid.
Muud tüüpi bakterid, niinimetatud fosfaate lahustavad bakterid, nagu "Pantoea agglomerans" tüvi P5 või "Pseudomonas putida" tüvi P13, on võimelised lahustama lahustamatut fosfaati orgaaniliste ja anorgaaniliste fosfaatide allikatest. Tegelikult on fosfaadi immobiliseerimise tõttu mineraalioonide, nagu Fe, Al ja Ca või orgaaniliste hapete poolt, saadaoleva fosfaadi (P i ) sisaldus mullas tunduvalt madalam taimede vajadustest. Lisaks immobiliseeritakse pinnasesse ka keemilised P i väetised kohe, nii et alla 20 protsendi lisatud väetisest imendub taimedesse. Seetõttu on ühelt poolt P i ressursside vähenemine ja teiselt poolt nii keemilise P i väetise tootmisest kui ka kasutamisest tulenev keskkonnareostus juba nõudnud fosfaate lahustavate bakterite või fosfaatbioväetiste kasutamist.&lt;/link&gt;[ "tsitaat vaja" ]
Parendamist vajavad valdkonnad.
Bioväetistel on erinevates keskkondades ja isegi samas keskkonnas erinev toime. Paljud teadlased on selle kallal töötanud, kuid seni pole leitud ideaalset lahendust. Siiski on tõestatud, et neil on kõige efektiivsem mõju kuivemas kliimas. Tulevikus loodetakse bioväetiste mõju erinevates keskkondades paremini kontrollida.