Päästeamet

Päästeamet on Siseministeeriumi valitsemisalas olev valitsusasutus, mille tegevusvaldkond on ennetustöö, ohutusjärelevalve, pääste- ja demineerimistöö ning kriisireguleerimise korraldamine.
Päästeamet juhib Eestis päästeala tööd, korraldades päästetöid, teostades tuleohutuse järelevalvet ning kohaldades vajaduse korral riiklikku sundi seadustes ette nähtud juhtudel ja korras.
Alates 2. aprillist 2023 on Päästeameti peadirektor Margo Klaos.
Ajalugu.
1990. aastal nimetati Eesti NSV Siseministeeriumi Tuletõrje Valitsus ümber Siseministeeriumi Tuletõrjeametiks. Eesti NSV Valitsuse määrusega nr. 10 16. jaanuarist 1990. aastal moodustati Tuletõrje- ja Päästeamet ja Vabariigi Valitsuse 4. veebruari 1991. aasta määrusega nr 26 moodustati EV Riiklik Tuletõrjeamet. Eesti Vabariigi Riikliku Tuletõrjeameti peadirektoriks nimetati endine Siseministeeriumi koosseisus olnud Tuletõrjeameti peadirektor Ants Muna.
Vabariigi Valitsuse 5. veebruari 1991. aasta korraldusega nr 30-k kohustati Siseministeeriumi 10. veebruariks 1991. aastal andma loodavale EV Riiklikule Tuletõrjeametile 1. oktoobri 1990. aasta seisuga üle Siseministeeriumi koosseisus olev Tuletõrjeamet koos kõigi allüksustega ning kohustati EV Riikliku Tuletõrjeametit andma üle kutselised tuletõrjemalevad ja sõjaväestatud tuletõrjeüksused maakondade ning vabariikliku alluvusega linnade valitsustele.
10. septembril 1991 otsustas Eesti Vabariigi Valitsus moodustada Eesti Vabariigi Riikliku Päästeamet (Eesti Päästeamet) Eesti Vabariigi siseministri valitsemisalas. Eesti Vabariigi Riikliku Päästeameti poolt võeti ka üle NSV Liidu Kaitseministeeriumi väeosade 258. üksiku mehhaniseeritud tsiviilkaitsepolgu s/o nr. 75222 Kohtla-Järvel/Jõhvis, Kose lähedal Ravilas asunud tsiviilkaitse väeosa ja tsiviilkaitse sidesõlme nr. 68315 Kosel materiaalne baas ja tehnikavahendid.
Eesti Vabariigi Tsiviilkaitse Staabi tegevus vabariigi territooriumil lõpetati 13. novembrist 1991. aastal. Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehele allunud tsiviilkaitsesüsteemi juhtis Tsiviilkaitse staap. Eesti Vabariigi Tsiviilkaitse Staabi käsutuses olnud materiaalsed väärtused ja ametiruumid: Tallinnas, Raua tänav 2 asuva hoone IV korrus, Erika tänav 3 ja Energia tänav 6a asuvad hooned ning Eesti NSV Tsiviilkaitse Staabi vabariiklik juhtimispunkt Rannamäe tee 1, anti üle Eesti Päästeametile.
1991. aasta detsembris EV Valitsuse määrusega nr 256 kinnitatud "EV ühtse päästeteenistuse kontseptsiooni" alusel Kodanikukaitse ja tuletõrje struktuuride ühinemiseks anti välja Vabariigi Valitsuse määrus nr 159, 25. maist 1992.a. EV Riikliku Tuletõrjeameti likvideerimiseks ja tema funktsioonide üleandmiseks EV Riiklikult Päästeametile. 1. jaanuaril 1992. aastal moodustati Jõhvi Päästerügement ja Tallinna Pääste- ja Juhtimiskompanii. Siseministeeriumi 3. juuni 1992. aasta käskkirjaga nr 63 moodustati komisjon EV Riikliku Tuletõrjeameti funktsioonide, varade ja allüksuste üleandmiseks Päästeametile. 3. novembri 1994 EV Valitsuse määrusega nimetati 1. novembrist 1994 senine Riiklik Päästeamet ümber Riigi Päästeametiks. 
Ühendatud Päästeameti peadirektoriks määrati Harry Hein, tema asetäitjateks, Eesti Vabariigi Riiklikus Päästeametis töötanud, Kalev Timberg ning Ants Rööp. Tuletõrje- ja päästeteenistuse ning erivarustuse valdkonna peadirektori asetäitjaks nimetati Mati Raidma.
Päästeameti haldusse kuulusid:
Oluline oli Päästeameti juurde demineerimisrühmade loomine 1992. aastal, sest koos Nõukogude armeega olid Eestist lahkunud ka Vene demineerijad. 1996. aastal viidi läbi sõjaväestatud päästeüksuste ümberkorraldamine ja Jõhvi Päästerügement ning Tallinna Pääste- ja Juhtimiskompanii reorganiseeriti Riigi Päästeameti Jõhvi Üksik-Päästekompaniiks, Kohtla-Järvel ja Tartu Üksik-Päästekompaniiks, Luunja vallas Sirgu külas ning Tallinna Üksik-Päästekompaniiks, Kose vallas Vardjal.
Sõjaväestatud päästekompaniid kaotati 2005. aastal ja nende asemele loodi riiklikud päästekomandod. Kolme üksik-päästekompanii tegevuse lõpetamisel moodustati 1. oktoobril 2005 üleriigiline nelja regionaalse pommigrupiga demineerimiskeskus. 2006. aastal ühendati 15 Eesti maavalitsuste hallatavat päästeteenistust nelja regionaalse päästekeskuse alla: Põhja-Eesti Päästekeskus, Lõuna-Eesti Päästekeskus, Ida-Eesti Päästekeskus ja Lääne-Eesti Päästekeskus, liideti Tallinna Tuletõrje- ja Päästeamet ning Harjumaa Päästeteenistus.
2012. aasta alguses eraldati Häirekeskus Päästeametist Siseministeeriumi valitsemisalas olevaks iseseisvaks valitsusasutuseks ning seni Päästeameti haldusalasse kuulunud neli päästekeskust liideti Päästeameti ühtse juhtimise alla. Ümberkorralduste eesmärk oli suurendada elupäästevõimekusega komandode arvu.
Tegevusvaldkonnad.
Päästeametil on viis peamist tegevusvaldkonda.
Päästeameti juhtkond.
Päästeameti juhtkond on kolmeliikmeline: peadirektor ja kaks peadirektori asetäitjat.
Päästeameti struktuur.
Päästeameti struktuuriüksused:
Päästeametil on kokku 71 riiklikku päästekomandot, 4 pommigruppi, 119 vabatahtliku päästekomandot.
Päästeameti aumärgid.
Kaks korda aastas tunnustab Päästeamet päästeteenistuse aumärkidega inimesi, kes on üles näidanud vaprust elude päästmisel või panustanud päästeala arengusse.
Ettepaneku aumärgi andmiseks võivad päästeasutusele teha: päästeasutuse ja struktuuriüksuse juht; kõik päästeteenistujad, kooskõlastades ettepaneku struktuuriüksuse juhiga, kellele aumärgi kandidaat vahetult allub;
Siseministeeriumi kantsler; Sisekaitseakadeemia rektor ja Päästekolledži juht; vallavanem ja linnapea.
Päästeteenistuse aumärgi liigid ja kirjeldus ning päästeteenistuse aumärgi andmise ja kandmise ning äravõtmise kord.