tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antonín Dvořák

Antonín Leopold Dvořák (8. september 1841 Nelahozeves Praha lähedal – 1. mai 1904 Praha) oli tšehhi helilooja.
Elukäik.
Antonín Dvořák sündis kõrtsmiku ja mõisateenija peres. Ta õppis muusikat külakooliõpetajate juures, hiljem Praha orelikoolis, ning mängis teatriorkestris vioolat. Muusika kirjutamise kõrvalt teenis ta elatist muusikatundide andmisega ja orelimänguga kirikus. 
1891. aastal oli Antonín Dvořák Praha konservatooriumi õppejõud ning aastatel 1892–1895 New Yorgis Riikliku Konservatooriumi juhataja ja õppejõud. 
Elu lõpuaastatel, 1901–1904, juhtis ta taas Praha Konservatooriumi. 
Antonín Dvořák oli populaarne ja austatud helilooja nii kodu- kui ka välismaal, ta on tänini kõigi aegade tuntuim tšehhi helilooja. Tema sünnimaal on tema ja ta loomingu tutvustamiseks rajatud mitu muuseumi ning püstitatud mitu mälestusmärki.
Looming.
Dvořáki looming on stiililt mõõdukas romantism märgatavate tšehhi ja teiste slaavi rahvaste rahvamuusika mõjudega. 
Antonín Dvořáki loomingust peegeldub Beethoveni ja Schuberti, hiljem ka näiteks Wagneri ning helilooja lähedase sõbra ja toetaja Brahmsi eeskuju. 
Huvitavaid mõjusid andis tema loomingule Ameerika-periood, mil helilooja huvitus nii mustanahaliste spirituaalidest kui ka Ameerika põliselanike muusikast. 
Antonín Dvořák on kirjutanud 9 sümfooniat, 11 ooperit (sealhulgas "Näkineid"), sümfoonilisi poeeme, hulgaliselt vokaal- ja kammermuusikat, ühtekokku üle saja heliteose. Tema populaarsemate teoste hulka kuuluvad üheksas sümfoonia e-moll op. 95 "Uuest maailmast" (1895), tšellokontsert ja "Slaavi tantsud".
Idas ja Lynkeus

Idas ja Lynkeus olid vanakreeka mütoloogias Aphareuse ja Arene pojad, Messeene kuningapojad.
Väidetavalt oli Lynkeusel nii terav nägemine, et ta isegi maa alla näha võis.
Idas ja Lynkeus olid kuulsad kangelased, kes osalesid Kalydoni metsseajahil ja argonautide retkel. Nad olid kihlatud oma onu Leukippose tütarde Hilaeira ja Phoibega. Kuid nende isa poolvenna Tyndareose pojad Kastor ja Polydeukes röövisid neiud. Idas ja Lynkeus läksid kätte maksma. Kokkupõrkes tappis Idas Kastori ja Polydeukes Lynkeuse. Pärast seda loobus Polydeukes vabatahtlikult maapealsest elust ning ka Idas ei tahtnud enam Leukippose tütardega abielluda.
Selle asemel sai Idas teada, et Aitoolia kuningal Evenosel on imekaunis tütar Marpessa, kelle Evenos lubas anda naiseks mehele, kes teda sõjavankrivõitluses võidab. Sõjavankrivõitlus lõppes tol ajal sageli kaotaja surmaga ning Evenos oligi kõik kosilased tapnud. Idas oli enda käsutusse saanud tiivulise hobuse Pegasose, kellel ratsutas läbi õhu lossi, tõstis Marpessa enda taha sadulasse ja lendas tagasi. Evenos hakkas teda taga ajama, kuid Lykormase jõe ületamisel uppus. Sellest ajast nimetatakse seda jõge Evenoseks.
Nad ei olnud veel pääsenud. Enne kui nad Messeenesse jõudsid, peatas nad Apollon, kes tahtis Marpessat naiseks. (See on ainus kord, kus Apollon abielluda tahtis.) Idas ei loovutanud neidu ja asus Apolloniga maadlema. Jumal ei saanud temast sugugi jagu. (Samamoodi võitles jumalaga Joosep Esimeses Moosese raamatus.) Võitlus oli nii äge, et nad peatusid alles siis, kui Zeus välgunoole nende vahele virutas. Kui Zeus oli kakluse põhjuse ära kuulanud, lubas ta Marpessal valida, kumba tahab. Marpessa valis sureliku Idase, kahtlustades (ja kindlasti põhjusega), et jumal ei jää talle truuks.
Idasel ja Marpessal oli üks tütar, kelle nimi oli Kleopatra. See nimi tähendab kreeka keeles 'isa järgi kuulus' ja sobis neiule, sest ta ei saanud kuidagi kuulsaks.
Marpessa

Marpessa oli Aitoolia kuninga Evenose imekaunis tütar.
Evenos lubas Marpessa anda naiseks sellele, kes teda sõjavankrivõitluses võidab. Sõjavankrivõitlus lõppes tol ajal sageli kaotaja surmaga ning Evenos oligi kõik kosilased tapnud. Marpessa oli sellest masenduses ja lubas mitte abielluda; liiati ei tahtnud ta sugugi abielluda oma isa tapjaga. Seetõttu oli ta meeldivalt üllatunud, kui tema juurde ratsutas läbi õhu tuntud kangelane, Messeene kuningapoeg Idas Pegasosel. Marpessa nägi selles võimalust oma isa elu päästa ja nõustus põgenema. Ta istus Idase taha sadulasse ja nad lendasid ära. Evenos nägi seda ja hakkas neid taga ajama, kuid uppus Lykormase jõe ületamisel. Sellest ajast nimetatakse seda jõge Evenoseks.
Nad ei olnud veel pääsenud. Enne, kui nad Messeenesse jõudsid, peatas nad Apollon, kes tahtis Marpessaga abielluda. (See on ainus kord, kus Apollon abielluda tahtis.) Idas ei loovutanud neidu ja asus Apolloniga maadlema. Jumal ei saanud temast sugugi jagu. (Samamoodi võitles jumalaga Joosep Esimeses Moosese raamatus.) Võitlus oli nii äge, et nad peatusid alles siis, kui Zeus välgunoole nende vahele virutas. Kui Zeus oli kakluse põhjuse ära kuulanud, lubas ta Marpessal valida, kumba tahab. Marpessa valis sureliku Idase, kahtlustades (ja kindlasti põhjusega), et jumal ei jää talle truuks. Liiatigi oli Idas olnud niivõrd peenetundeline, et polnud Evenost tapnud.
Idasel ja Marpessal oli üks tütar, kelle nimi oli Kleopatra. See nimi tähendab kreeka keeles 'isa järgi kuulus' ja sobis neiule, sest ta ei saanud kuidagi kuulsaks.
Evenos

Evenos (vanakreeka Εὔηνος) oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia prints ja jõejumal. Evenose järgi on nimetatud Évinose jõgi.
Elulugu.
Evenos oli Arese ja Demonike poeg. Tal olid vennad Thestios, Molos ja Pylos. Ta abiellus Pisa kuningatütre Alkippega, kellega sai ainsa lapsena tütre Marpessa.
Evenost on nimetatud Aitoolia kuningaks, ehkki ta ei kuulu Aitoolia kuningate nimestikku. Ta võis valitseda mõnd teist Aitoolia linna peale pealinna Kalydoni. Näiteks Pleuroni valitseja Thestios võis linna pärida oma vennalt Evenoselt.
Müüt.
Evenos otsustas oma ainsa lapse Marpessa süütust säilitada, kuni tema elab. Kuna Marpessa oli üks piirkonna ilusamaid naisi, proovisid mitmed neiut kosida. Evenos lubas ta naiseks sellele, kes teda sõjavankrivõitluses võidab. Evenos suutis lihtsasti võita kõik sõjavankrivõitlused, mis lõppesid kosilaste surmaga. Hukkunud kosilaste pead pani ta hoiatuseks järgmistele ja tütrele seinale.
Olukord muutus, kui Marpessat otsustas kosida Messeene kuningapoeg Idas. Tegelikult Poseidoni poeg olev Idas oli saanud oma pärisisalt kingiks tiibhobused ja kuldvankri. Kui Evenos keeldus tütrest loobumast, haaras Idas Marpessa ja lendas minema. Evenos hakkas neid taga ajama, kuid surelikud hobused ei suutnud müütilistel olevustel järel püsida. Kui ta jõudis Lykormase jõe äärde, andis ta alla. Ta tappis oma hobused ja uputas end jõkke.
Mõne versiooni järgi muutus Evenos Lycormase jõe jumalaks, teistes versioonides nimetati jõgi tema auks ümber. Sellest ajast nimetatakse seda jõge Evinose jõeks.
Ühiskond

Ühiskond on inimeste kooselu vorm ja sellest tulenevate sotsiaalsete suhete ja institutsioonide kogum.
Lähtuvalt toidu tootmisest hakkasid inimesed moodustama ühiskondi u 10 000 aastat tagasi. See viis jõukuse ja pärimiseni. Rohkem jõukust tõi kaasa rohkem võimu ja tekkis ühiskondlike tegevuste astmestus.
Inimeste sotsiaalsed struktuurid on keerukad ja väga kooperatiivsed, neid iseloomustab tööjaotus sotsiaalsete rollide kaudu. Ühiskonnad loovad rollid ja käitumismudelid, pidades teatud tegevusi või kontseptsioone aktsepteeritavateks või mitteaktsepteeritavateks – need käitumise suhtes ühiskonnas kehtivad ootused on tuntud kui ühiskondlikud normid. Kuna ühiskond on koostööle rajatud, võib see võimaldada oma liikmetel saada kasu viisil, mis oleks individuaalselt raske saavutada.
Ühiskonnad erinevad tehnoloogia taseme ja majandustegevuse liigi poolest. Suuremad ühiskonnad, kus on suuremad toiduvarud, näitavad sageli kihistumise või domineerimise mustreid. Ühiskondadel võib olla palju erinevaid valitsusvorme, erinevaid sugulussuhete mõistmise viise ja erinevaid soorolle. Inimeste käitumine on eri ühiskondades väga erinev; inimesed kujundavad ühiskonda, ühiskond aga omakorda kujundab inimesi.
Definitsioone
USA korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

USA korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
USA meeskondade varasemad saavutused olümpiamängudel:
1936 Berliin olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1948 London olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1952 Helsingi olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1956 Melbourne olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1960 Rooma olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1964 Tokyo olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1968 Mexico olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1972 München hõbemedal 
&lt;br&gt;1976 Montreal olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1984 Los Angeles olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1988 Seoul pronksmedal
&lt;br&gt;1992 Barcelona olümpiavõitja 
&lt;br&gt;1996 Atlanta olümpiavõitja 
&lt;br&gt;2000 Sydney olümpiavõitja
Diatoonilisus

Diatoonilisus on kuuluvus diatoonikasse.
Cantus firmus

Cantus firmus (ladina keeles 'kindel laul') on keskaja- ja renessanssmuusikas enamasti varasemast muusikast laenatud meloodia, mida kasutati uue polüfoonilise heliteose alusena. "Cantus firmus" võis põhineda kas gregooriuse koraalil, varasemal vaimuliku või ilmaliku polüfoonilise teose partiil või olla helilooja enda loodud. 
"Cantus firmus" kõlas enamasti tenoris ja pikemates helivältustes.
"Cantus firmus" kontrapunktiõpetuses.
Kontrapunktiõpetuses on "cantus firmus" esimene hääl, millele hakatakse lisama teisi hääli. Selleks, et üksteisele järgnevatest helidest moodustuks terviklik ja mõttekas üksus, peavad helid olema iseloomulikul viisil üksteisega seotud. Helide lineaarsete seoste selgeks väljatoomiseks noteeritakse need meloodia käsitlemise algfaasis täisnootidena, et jätta kõrvale rütmiline ja meetriline aspekt. Selliselt noteeritud n-ö meloodia elementaarkujule viidatakse kontrapunktiõpetuses mõnikord ka kui püsivale häälele ehk "cantus firmus"’ele, sest seda kasutatakse muutumatu häälena, millele ülejäänud ehk muutuvad hääled hiljem lisatakse. "Cantus firmus" põhineb üldreeglina mõnel vanal kirikulaadil. Meloodiliselt tasakaalustatud ja tervikliku "cantus firmus"’e komponeerimisel tuleb kontrapunktiõpetuses järgida kindlaid reegleid.
Noodikiri

Noodikiri ehk muusika notatsioon on muusika kirjapanemiseks kasutatav märgisüsteem.
Seoses muusika sisuliste ja tehniliste omaduste muutumisega on noodikiri olnud muusika ajaloo jooksul pidevas muutumises. Muusika ülesmärkimiseks on kasutatud sõnu (vt verbaalne notatsioon), tähti, numbreid (vt numbernotatsioon) või erilisi märke (vt graafiline notatsioon), mis võivad tähistada näiteks meloodia liikumissuunda, helivältusi, kuid ka jooniseid konkreetse muusikainstrumendi jaoks (vt tabulatuur). 
Charles Seeger on jaganud noodikirja selle eesmärgi alusel kaheks: preskriptiivseks ja deskriptiivseks. Preskriptiivne ehk ettekirjutav noodikiri näitab, kuidas teatud teost tuleks mängida. See on suunatud interpreedile, kes on antud muusikateose stiiliga juba tuttav. Deskriptiivne ehk kirjeldav noodikiri on ülestähendus selle kohta, kuidas teose teatud esitus reaalselt kõlas. Selle eesmärk on anda muusikule infot sellise teose iseloomu ja detailide kohta, mille stiiliga ta ei ole kokku puutunud.
Tänane lääne muusika noodikiri arenes preskriptiivsest neumade süsteemist, mida kasutati Gregoriuse koraali ülesmärkimiseks. Neumad olid teksti kohale kirjutatud kriipsude või konksude kujulised märgid, mis viitasid eelkõige meloodia liikumissuunale. Hiljem lisati neumadele horisontaalne joon, mis aitas meloodia kulgu täpsustada. Seejärel lisati veel teine, kolmas, neljas ja viies joon, millest tekkis tänapäeval tuntud viiejooneline noodijoonestik. Neumadest arenesid välja tänapäeva noodikirja märgid ehk noodid, mille abil on võimalik üles märkida ka näiteks helivältust.
Tänapäeva lääne muusika ülesmärkimiseks kasutatavas noodikirjas kasutatakse tavaliselt viiejoonelist noodijoonestikku koos abijoontega, noodivõtmeid, võtmemärke ja alteratsioonimärke, taktimõõtu ja taktijooni ning erinevate vältustega noote ja pause. Muusika esitamise täpsustamiseks on olemas noodikirja märgid tempo, dünaamika, artikulatsiooni ja agoogika jaoks. Eri noodikirja märgid on olemas ka muusikainstrumentide mänguvõtete jaoks: näiteks keelpillidel näiteks poogna liikumise suuna või klaveril pedalisatsiooni tähistamiseks. Noodikirja mahu vähendamiseks kasutatakse mitmesuguseid kordamismärke.
Ka suur osa etnograafilisi noodistusi on tehtud Lääne-Euroopa klassikalist noodikirja aluseks võttes. Sellisel juhul on stiililiste nüansside ülestähendamiseks kasutusele võetud lisamärke. Näiteks kasutatakse eesti pärimusmuusika noodistustes helikõrguslike mikroalteratsioonide märkimisel üles või alla suunatud nooli või ka pluss- ja miinusmärke noodipeade kohal. Noodi vältuse pikendamiseks ja lühendamiseks on kasutusel kaarekesed noodipeade kohal.
Noodikirja käsikirjalise või trükitehnilise teostamise meetodeid ning selle tulemust nimetatakse noodigraafikaks.
Noodivõti

Noodivõti ehk võti on noodikirja märk, mis määrab teatud helikõrguse noodijoonestikul.
Tänapäeval kasutatakse noodikirjas põhiliselt G-võtit, F-võtit ja C-võtit, mis määravad vastavalt esimese oktavi G (sol), väikese oktavi F (fa) ning esimese oktavi C (do) asukoha noodijoonestikul.
JO-võti.
Zoltán Kodály loodud relatiivses noodisüsteemis kasutatakse JO-võtit, mis määrab JO asukoha noodijoonestikul.
Noot

Noot (ladina "nota" – 'tähis, märk') on muusika noodikirjas heli tähistav märk. 
Ingliskeelses traditsioonis võidakse noodi all mõista ka heli ennast.
Traditsioonilises muusika noodikirjas fikseerib noot helikõrguse ja helivältuse. Selleks kirjutatakse noot noodijoonestikule. Noodid kirjutatakse noodijoontele ja noodijoonte vahedesse. Noodijoonestikust väljapoole jäävate nootide märkimiseks kasutatakse abijooni, mis kirjutatakse üksteise suhtes võrdsele kaugusele noodijoonestiku kohale või alla.
Noot tähistab kindlaksmääratud kõrgusega helisid ainult siis, kui noodijoonestiku algusse on kirjutatud noodivõti (näiteks viiulivõti, bassivõti jne).
Traditsioonilises muusika noodikirjas koosneb noot noodipeast, mis noodijoonestikul märgib heli kõrgust, noodivarrest ja noodilipust. Noodipea, noodivars ja noodilipp koos näitavad ühtlasi helivältust. Täisnoodil puudub noodivars. Pool- ja veerandnoodil puudub noodilipp.
Noodipea.
Seest tühi või täis ovaal, mis asub noodijoonestikul, märgib kõrgust ja kestust (seest täis, seest tühi, mõlemad punktiga).
Noodivars.
Joon, mis tõmmatakse noodipea paremale küljele.
Noodivarre pikkus on umbes 2½–3 joonevahet ehk käsitletavast noodist oktaav alla või üles. Kolmandast noodijoonest kõrgemal asuvatel nootidel märgitakse noodivars alla ja noodipeast vasakule.
Kui noodijoonestikule on kirjutatud kahehäälne muusikapala, kirjutatakse ülemise hääle varred üles ja alumise hääle varred alla.
Noodilipp.
Kirjutatakse noodivarrest paremale (kui noodivars suundub alla, siis vasakule).
Kõrvuti asuvate nootide lipud ühendatakse instrumentaalmuusika puhul noodivarsi siduvaks jooneks. Näiteks = 
Noodinimetus.
Noodinimetused, mis näitavad helikõrgust, on tähtnimetused ja silpnimetused:
"Ut" on "do" varasem nimetus. Inglise keelt kõnelevates maades on silpnimetuse "si" asemel kasutusel "ti" ja tähtnimetuse "h" asemel "b".
Altereerimine.
Nooti kõrgendatakse või madaldatakse altereerimise teel.
Noodi vältus.
Noodivältused tähistavad kindlaksmääratud pikkusega helisid ja pause ainult siis, kui noodijoonestiku algusse on kirjutatud tempo (näiteks 110 (lööki minutis), "allegro", "andante" jne). Kui tempo on määramata, võib interpreet kasutada enda valitud tempot ja näiteks veerandnoot võib vastavalt valitud tempole kesta liialdatud näitena kas pool tundi või 0,1 sekundit.
Pausid.
Noodivältustele vastavad noodikirjas samade vältustega pausid.
1530. aastad

1530. aastad on ajavahemik 1530. aasta algusest kuni 1539. aasta lõpuni.
1510. aastad

1510. aastad on ajavahemik 1510. aasta algusest kuni 1519. aasta lõpuni.
Edward Elgar

Sir Edward William Elgar, esimene baronet, (2. juuni 1857 – 23. veebruar 1934) oli hilise romantismiajastu briti helilooja. 
Elukäik.
Edward Elgar sündis klaverihäälestaja ja muusikakaupmehe peres. Ta oli andekas iseõppija, kes õppis mängima paljusid pille. 16-aastaselt hakkas ta andma klaveri- ja viiulitunde ning mängis mitmes orkestris viiulit. 
Pärast abiellumist kolis ta Londonisse, kus üritas peret heliloominguga elatada, kuid kuna Victoria-aegsel Inglismaal oli suhteliselt madalat päritolu iseõppijal raske läbi lüüa, pidi ta pöörduma tagasi Worcestershire'i ja töötama õpetajana. 
Elgari tuntus suurenes 1890. aastatel. Tema esimese suure orkestriteose "Enigma variatsioonid" ettekanne Londonis aastal 1899 tegi temast ühe oma ajastu menukaima briti helilooja. Järgnenud aastatel sai ta oma tööde eest tiitleid ja autasusid. 
Aastatel 1905–1908 oli Elgar Birminghami ülikooli muusikaprofessor. 
Edward Elgari populaarsus kestis Esimese maailmasõjani. Pärast abikaasa surma 1920. aastal ta enam märkimisväärseid teoseid ei loonud. Elgari viimane, 3. sümfoonia jäi lõpetamata. Järelejäänud visandite põhjal kirjutas selle 1997. aastal lõpuni Anthony Payne.
Looming.
Kokku on Elgar kirjutanud umbes 90 helitööd. Neist tuntuimad on "Enigma variatsioonid", 1. sümfoonia ja tšellokontsert. Elgari marss, millele Arthur C. Benson kirjutas teksti pealkirjaga "Land of Hope and Glory", on saanud brittide mitteametlikuks teiseks hümniks. 
Elgar armastas anagramme, mõistatusi ja koode. Neid on põimitud ka tema muusikasse. "Enigma variatsioonid" ("Variations on an Original Theme (Enigma)") on siiani omamoodi muusikaline mõistatus. See orkestrisüit koosneb põhiteemast ja selle 14 variatsioonist, millest igaüks portreteerib muusikaliselt mõnda helilooja sõpra või lähedast. Esimene variatsioon kujutab Elgari abikaasat Alice'it, üheksas ja ehk kõige populaarsem nimega "Nimrod" tema kirjastajat August Jaegerit (Nimrod – Piibli suur kütt, "Jäger" – saksa keeles jahimees). Viimane variatsioon kujutab heliloojat ennast. Peateema ise on ühe tuntud teema variatsioon ja Elgar ei avaldanud kuni surmani, millise nimelt. Ta nimetas vaid, et see on väga tuntud, ja andis ka üksikuid muid vihjeid, kuid uurijate hulgas pole seni lahenduse suhtes üksmeelt. Välja on pakutud nii "Auld Lang Syne" kui ka "Rule, Britannia". 
Elgar oli andekas meloodiameister. Tema muusikast on leitud Saksa romantismi, eriti Brahmsi mõjusid, samuti Wagneri-järgset kromatismi ühendatuna inglispärase mõõdukuse ja distsipliiniga.
Ülendamine.
Edward Elgar löödi 1904 rüütliks ja 1931 baronetiks, kuid kuna tal ei olnud poega, kustus see tiitel ühes temaga.
Hüperborea

Hüperborea on kreeka mütoloogias maa kaugel põhjas Okeanose ääres. Kaartidel paigutati Hüperborea Kreekast ja Mustast merest otse põhja, seega enam-vähem Baltimaade ja Soome kohale ning ulatudes neist põhja poole ja kirdesse. Usuti, et Apollon elab seal talviti, aga muusad enam-vähem pidevalt. Samuti usuti, et Hüperboreasse ei saa jõuda laevaga ega jalgsi, vaid näiteks läbi õhu. Hüperboreas käis küll Perseus, keda saatis Hermes; neid kandis sinna põhjatuul Boreas.
Hüperborealased elasid igaveses õndsuses. Nad ei tundnud haigusi ega vanadust. Põhiliselt veetsid nad aega muusika, tantsu ja laulu saatel.
Diatoonika

 
Diatoonika (kreeka keeles "dia" + "tonos", "dia tonikos" – 'tooniste vahedega') on helisüsteem, mis moodustub ainult alushelidest. Diatoonilises helisüsteemis on oktav jagatud seitsmeks helikõrguseks. Helistike, transponeerimise ning duur-moll-süsteemi kasutuselevõtuga 17. sajandil on laienenud ka diatoonika mõiste: diatooniline helisüsteem võib põhineda "mis tahes helistikus oleva helilaadi altereerimata" helidel.
Diatoonika mõiste algne tähendus seostub vanakreeka mõistega "diatoonilist liiki ("genus") tetrakord", mis sisaldas ühe pooltooni ja kaks tervetooni. Tetrakordi teisteks liikideks olid kromaatiline ja enharmooniline tetrakord.
Ka Guido Arezzost poolt defineeritud keskaja helisüsteemi aluseks olevad heksakordid sisaldasid täistoonide poolt ümbritsetud pooltooni (tervetoon + tervetoon + pooltoon + tervetoon + tervetoon) ning olid seetõttu vastavalt antiiksele definitsioonile diatoonilised. Kuna aga Guido helirida, mis põhines G, C ja F helist üles ehitatud kattuvate helidega heksakordidele, sisaldas tihti helisid B, mida lisati moduleerimise vältimiseks A-st algavate heliridade puhul, siis erineb Guido süsteem hilisemast diatoonilisest "musica ficta" süsteemist.
Diatoonilised on kõik seitsmehelilised heliread, mis on oktavi ulatuses täidetud viie tervetooni ja kahe pooltooniga, kusjuures pooltoonid on teineteisest eraldatud tervetoonidega. Diatoonilised on näiteks duur-moll-süsteemiloomulik mažoorne helirida (tervetoon + tervetoon + pooltoon + tervetoon + tervetoon + tervetoon + pooltoon),loomulik minoorne helirida (tervetoon + pooltoon + tervetoon + tervetoon + pooltoon + tervetoon + tervetoon) ning kirikuheliread.
Diatooniline helirida

 
Diatooniline helirida on muusikas helirida, mille kõik helid kuuluvad diatoonikasse. Diatoonilised heliread on näiteks kirikuheliread, loomulik mažoor ja loomulik minoor.
Diatoonilisel helireal on seitse astet.
Diatoonilise helirea helid võivad olla põhi- või tulendnimetustega. 
Põhiliikideks on
Seitsmeastmelise diatoonika (heptatoonika) erinevaid astmeid esihelina (tugihelina) kasutades ning esiheli oktavi võrra kõrgemal korrates on võimalik moodustada seitse diatoonilist helirida:
Diatoonilise helirea moodustavad näiteks klahvpillide klaviatuuri valged klahvid. 
Klassikalised diatoonilised heliread on tonaalsed heliread:
Nende kõrval hakati kasutama ka nende teisendeid ehk altereeritud helirida.
Mažoorsed heliread, diatoonilised mažoorid:
Minoorsed heliread, diatoonilised minoorid:
Diatooniline helilaad

Diatooniline helilaad on diatoonilise helirea astmetest koosnev helilaad (joonia, dooria, früügia, lüüdia, miksolüüdia, eoolia või lokria). 
Tänapäeval kasutatakse peamiselt jooniat (mažoor ehk duur) ja eooliat (minoor ehk moll).
Oš

Oš on keskalluvusega linn Kõrgõzstanis, Oši oblasti halduskeskus. Asub Alai aheliku jalamil Fergana oru idaosas. 
Linnas tegeldakse puuvilla töötlemise ja siidi tootmisega.
Rahvastik.
Oš on Kõrgõzstani suuruselt teine linn. Linna elanike arvuks 2017. aastal oli hinnanguliselt 281 900, koos eeslinnadega kuni 500 000.
2009. aasta andmetel oli elanike seas 43% kirgiise ja 48% usbekke. 80% elanikest valdas vene keelt.
Ošist on pärit Ukraina krimmitatari lauljatar Džamala, kes võitis 2016. aastal Ukraina esindajana Eurovisiooni lauluvõistluse.
Ajalugu.
Oš kuulub Kesk-Aasia vanimate linnade hulka. Kirjalikes allikates on teda mainitud 9. sajandil. 10. sajandil kuulus ta kolme suurema linna hulka Fergana orus ning teda läbisid kaubateed Kesk-Aasiast Indiasse ja Hiinasse. 
Pärast Kokandi khaaniriigi vallutamist venelaste poolt 1876. aastal läks Oš Venemaa valdusse. Samal aastal sai Ošist Fergana oblasti koosseisu kuuluv maakonnalinn.
Oši oblasti keskus on linn alates 1939. aastast.
 "vaata ka: 1990. aasta etnilised kokkupõrked Kõrgõzstanis"
Etnilised kokkupõrked 1990. aastal.
1990. aasta juunis kasvas etniline konflikt usbekkide ja kirgiiside vahel Ošis ja selle ümbruses verevalamiseks. Sündmuste otseseks vallandajaks olid tülid elamumaa pärast. Seni valdavalt usbekkidega asustatud Ošis nõudsid elamispinda maapiirkondadest linnadesse suunduvad kirgiisid. Pahameelt äratas ka Džalalabati oblasti usbeki vanemate poolt Nõukogude Liidu Ülemnõukogule edastatud autonoomianõue Kõrgõzstani lõunaosa usbekkidele.
Ametlikel andmetel hukkus konfliktis 300 inimest, üle tuhande sai haavata, hävisid sajad hooned. Rahutuste peatamiseks viidi linna Nõukogude armeeüksused, piir Usbeki NSV-ga suleti.
 "vaata ka: 2010. aasta etnilised kokkupõrked Lõuna-Kõrgõzstanis"
Etnilised kokkupõrked 2010. aastal.
2010. aasta 11. juunil puhkesid Ošis tapatalgud kirgiiside ja usbekkide vahel, mis levisid ka teistesse Kõrgõzstani lõunaosa piirkondadesse. Mitu päeva väldanud vägivallalaines hukkus ametlikel andmetel 403 inimest.
Kõrgõzstani ajutise valitsuse väitel provotseerisid vägivalla kukutatud president Kurmanbek Bakijevi poolehoidjad.
Linnavalitsuse teatel süüdati rahutuste käigus põlema 70% linna hoonetest.
Patoloogiline füsioloogia

Patoloogiline füsioloogia ehk patofüsioloogia on teadus patoloogiliste protsesside arengust ja nende kõrvaldamisest.
Patofüsioloogia käsitleb järgmisi probleeme:
Patofüsioloogia võib jagada üldiseks patofüsioloogiaks ja elundkondade patoloogiaks. Esimene käsitleb selliseid protsesse, mis toimuvad rakkudes, kudedes ja organismides ning on ühised paljudele või kõikidele haigustele. Elundkondade patofüsioloogia tegeleb elundispetsiifiliste protsesside uurimisega. 
Patofüsioloogia eriteadlane on patofüsioloog.
Nõmmeveski juga

Nõmmeveski juga on juga Harju maakonnas Kuusalu vallas 1,2 m kõrgune, kärestikune ja Lahemaa kõige veerikkam juga. Nõmmeveski juga asub Valgejõel.
Vee kulutaval toimel taganeb juga pidevalt, seda märgib ka kanjonorg peaastangust allpool.
Veejõu paremaks kasutamiseks ehitati 1920. aastate lõpul Nõmmeveskile varasema vesiveski asemele hüdroelektrijaam.
Joa järgi on nime saanud Loobu kihistu Nõmmeveski kihistik.
Neeru patofüsioloogia mõisteid

Siia on koondatud alfabeetilises järjekorras neeru patofüsioloogia valdkonda käsitlevad artiklid.
E.
Essentsiaalne hüpertensioon
H.
Hüperkaleemia -
Hüpernatreemia -
Hüpokaleemia -
Hüponatreemia
K.
Krooniline neerupuudulikkus
M.
Maliigne hüpertensioon -
Metaboolne alkaloos -
Metaboolne atsidoos
N.
Neerukivitõbi -
Nefrootiline sündroom
O.
Ortostaatiline proteinuuria
R.
Respiratoorne alkaloos -
Respiratoorne atsidoos
S.
Sekundaarne hüpertensioon
Ä.
Äge neerupuudulikkus -
Äge nefriitiline sündroom
Padise valla lipp

Padise valla lipp oli Eesti haldusüksuse Padise valla lipp.
Lipp kinnitati 20. mail 1992.
Lipu kirjeldus.
Padise valla lipp oli täisnurkne sinine kangas, mille vardapoolses servas paiknevad kahes reas puna-valged maleruudud. Lipu sinise välja keskel on valge kolmeharuline kuuseoks.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalsuurus 105×165 cm.
Padise valla vapp

Padise valla vapp oli Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Padise valla vapp.
Vapp kinnitati 20. mail 1992.
Vapi kirjeldus.
Musta kilbi ülaosas kahes reas puna-hõbedased maleruudud. Selle all kolmeharuline kuuseoks ja lainelõikeline vapitüvi, mõlemad hõbedased.
Põhjendus.
Kilbi värv ja maleruudud on tsistertslaste vapilt, kusjuures punane ja hõbe on ühtlasi Harjumaa värvid. Kuuseoks ja lained tähistavad metsarikast mereäärset maakohta.
Hermann Hesse

Hermann Karl Hesse (2. juuli 1877 Calw – 9. august 1962 Montagnola) oli saksa proosakirjanik, luuletaja, esseist ja kriitik. Ta tegutses ka kujutava kunsti ja muusika vallas. 
Ta teosed on näiteks "Stepihunt", "Siddhartha" ja "Klaaspärlimäng". Ta sai 1946. aastal Nobeli kirjandusauhinna. 
Päritolu.
Hesse vanemad olid misjonärid Indias. Tema isa Johannes Hesse oli baltisakslane, kes sündis Paides ja kasvas Eestis 11 aastat. Seetõttu sai Hermann sündides nii Saksamaa kui ka Venemaa kodakondsuse. Hesse sõnul oli tema isapoolsetel baltisaksa juurtel väga oluline osa tema enda identiteedi väljakujunemisel.
Isapoolne vanaisa Carl Hermann Hesse oli lõpetanud Tartu ülikooli ja töötanud Paides kreisiarstina, onu Benjamin Hermann Karl Hesse oli Rõngu Mihkli koguduse, Tallinna Toomkoguduse ja Tallinna Oleviste koguduse pastor ning Tallinna Linnamisjoni asutaja. Ema Marie Gundert oli Württembergi indoloogi tütar.
Isa lood Eestist sisendasid nooresse Hermannisse vastandliku religioossuse tunde. „[See oli] äärmiselt rõõmsameelne ja kogu oma kristluse juures rõõmus maailm ... Me ei soovinud midagi nii igatsevalt, kui et meil lubataks näha seda Eestit ... kus elu oli nii paradiislik, nii värvikas ja õnnelik.“
Elulugu.
Hermann Hesse sündis Calwi linnas Württembergis Saksamaal misjonäri perekonnas. 
Tal oli 5 õde-venda, kellest kaks surid juba imikueas. 
Hesse kasvas üles Švaabimaa pietistide perekonnas, milles kehtis põhimõte koondada usklikke väikestesse mõttegruppidesse. 
1890. aastast õppis Hesse Göppingeni ladina koolis, mille lõpetamise ("Landexamen") järel sai ta õiguse õppida tasuta evangeelses seminaris. Aastal 1891 põgenes ta evangeelsest seminarist. Hiljem vahetas ta sageli töökohti (raamatukaupluse õpipoiss, mehaaniku õpipoiss, antiigikaupmees jne). 1904. aastal pühendas ta end kirjandusele Gaienhofeni külas (praegu asub seal üks paljudest Hessele pühendatud muuseumidest).
Aastal 1905 abiellus Hesse Maria Bernoulliga, neil sündis kolm poega. Aastatel 1910–1912 reisis ta palju: Austriasse, Itaaliasse, Šveitsi ja Indiasse. Aastal 1911, pärast reisi Indiasse, asus ta koos perega elama Berni. Alates 1919. aastast elas Hermann Hesse peamiselt Montagnolas Tessini kantonis. Neli aastat hiljem sai temast Šveitsi kodanik. Mõni aeg pärast seda lahutas ta end abikaasast, 1924. aastal abiellus Ruth Wengeriga, hiljem kunstiajaloolase Ninon Dobliniga. Hesse elas Montagnolas surmani 9. augustil 1962.
Looming.
Kirjanduslikku tegevust alustas luulega ja impressionistliku proosaga. Varasemas loomingus huvitus ta peamiselt inimese eneseleidmisest (nt "Peter Camezind"). Hesse oli luuletaja, jutustaja, esseist (näiteks esseed Novalisest, Goethest, Hölderlinist), kriitik ja maalikunstnik, aga ta huvitus ka muusikast.
Teosed.
Eesti keeles on ilmunud veel proosavalimikud "Eelkevad" (1929), "Unenäokingitus" (1970) ja "Lõputu unenägu: muinasjutte, autobiograafilist" (1990), esseevalimik "Fantaasiad" (1995), tsitaadivalimik "Võluri sõnad" (2000) ning kogumik "Muusika: tähelepanekud, luuletused, retsensioonid ja kirjad" (2005).
Anarhofuturism

Anarhofuturism on kirjandus- ja kunstivool, mis organiseerus 1910 ("Võidusõiduauto on kaunim Samothrake Nikest"). Anarhofuturismile, millele avaldas mõju revolutsioonivõitlus, on iseloomulik anarhistlik mässuvaim, püüe epateerida kodanlast. Anarhofuturistide loomingut iseloomustab anarhistlik ideelis-esteetiline karakteristika. Anarhofuturismile on omane vanade kultuuritraditsioonide hülgamine; eesmärgiks seati uue, industriaalsele tsivilisatsioonile vastava kirjanduse loomine. Kõrvuti uue elutunde kajastamisega taotlevad anarhofuturistid poeesia väljendusvahendite rikastamist, kasutavad rohkesti varem ebapoeetiliseks peetud väljendeid ja kujundeid. Poeesias hülgasid anarhofuturistid loogilise mõttearenduse ja eiravad tihti keelereegleid. Seda iseloomustab traditsioonilise süntaksi eiramine ja julge, kõlaefektidele rajatud sõnajärjestus. Poeetilise elamuse saavutamiseks püüavad nad toetuda üksiku sõna vahetule mõjule. Värssidesse põimitakse märke, valemeid ja sümboleid. Proosale on iseloomulik katkendlik ja närviline telegrammstiil.
Ühisjooni anarhofuturismiga on ka küberpungil.
Hüpernatreemia

Hüpernatreemia on organismi patoloogiline seisund, mille korral on Na+-ioonide kontsentratsioon kehavedelikes on võrreldes veesisaldusega liiga suur. Hüpernatreemia on tingitud neerude kontsentratsioonivõime häirumisest. Selle haigusega kaasnevad peapööritus, kooma, hallutsinatsioonid ja nõrkushood.
Etioloogia ja patogenees.
Hüpernatreemia võib olla tingitud mitmest tegurist, peamiselt vee ebapiisavast tarbimisest, liigsest veekaost ja Na+ kuhjumisest organismis.
Ebapiisav vee tarbimine.
Ebapiisava vee tarbimise põhjused võib liigitada järgmiselt:
Liigne veekadu.
Veekadu võib olla ekstrarenaalne ja renaalne.
Ekstrarenaalset veekadu esile kutsuvad tegurid on järgmised:
Renaalsed veekaod liigitatakse kaheks: 
"Diabetes insipidus"'e 2 vormi.
Omandatud nefrogeense "diabetes insipidus"'e tekke teguriteks on kroonilise neeruhaiguse olemasolu ning samuti ka liitiumi tarvitamine (liitium takistab ADH toimet).
Na+ kuhjumine organismis.
See on kolmas võimalus hüpernatreemia kujunemiseks, mille kutsuvad esile:
Elektronegatiivsus

Elektronegatiivsus on dimensioonita suurus, mis iseloomustab aatomi suhtelist võimet siduda endaga molekulis või keemilises ühendis elektrone. Suure elektronegatiivsusega elementide aatomid seovad tekkinud molekulides elektrone tugevalt. Kokkuleppeliselt võetakse ühikuks liitiumi aatomi elektronegatiivsus XLi = 1. Teiste elementide elektronegatiivsused leitakse võrdluse teel. 
Tabelis on esitatud mõne elemendi elektronegatiivsus.
Tinglikult saab elektronegatiivsuse põhjal eristada metalle ja mittemetalle. Elemendid elektronegatiivsusega alla 1,7 on metallilised, elektronegatiivsusega üle 1,7 mittemetallilised. Elektronegatiivsuste vahe alusel saab ka kindlaks teha valdava sideme liitaine molekulides ning ühendeis. Elemendid, mille elektronegatiivsuste vahe on alla 1,7, moodustavad kovalentse sideme, teised ioonilise sideme. 
Ühendites täiendavad suurema elektronegatiivsusega elemendid oma välist elektronkihti kuni oktetini (8 elektronini) nende valentselektronide arvel, mida loovutavad väiksema elektronegatiivsusega elementide aatomid. Erandiks on vesinik, mis täiendab elektronide arvu kuni kaheni.
Suhteline kõrgustähistus

Suhteline kõrgustähistus ehk relatiivne noodisüsteem on muusika õpetamisel ja ettekandmisel kasutatav süsteem, kus noodi nimetus ei sõltu tema absoluutsest kõrgusest, vaid tema astmelisest väärtusest antud helistikus. 
Algselt olid nootide silpnimetused (do, re, mi, fa, sol, la, si) kasutusel relatiivsetena ning nende tähtnimetused (c, d, e, f, g, a, h) absoluutsetena. 
Inglise keelt kõnelevates maades on relatiivne noodisüsteem ("do-re-mi") väga levinud. Tänapäeval kasutatavad relatiivsed noodisüsteemid hakkasid levima Inglismaalt, kus nendele pani aluse muusikaõpetaja Sarah Ann Glover (1785–1867) ja arendas edasi vaimulik John Curwen (1816–1880). Relatiivset noodisüsteemi koos Curweni käemärkidega ning Aimé Paris' (1798–1866) ja Emile Chevé väljatöötatud rütmisilpidega kasutas Zoltán Kodály oma muusikaõpetuse meetodis. Eesti jaoks kohandas selle meetodi JO-LE-MI-süsteemina Heino Kaljuste ning seda õpetati Tallinna Konservatooriumi muusikapedagoogika osakonnas kõigile üldhariduskoolide muusikaõpetajatele. Eestis kasutatakse nootide silpnimetusi ("do-re-mi") ja tähtnimetusi ("c-d-e") sünonüümselt. 
JO-LE-MI-süsteem on Eesti üldhariduskoolide muusikaõpetuses tänapäeval valdav, kuid muusikakoolides peetakse üldiselt sobivamaks absoluutset noodisüsteemi.
Vulkaaniline pomm

Vulkaaniline pomm on vulkaanist väljapaiskunud ja tahke või peaaegu tahke kehana maapinnale langenud ümardunud kivi, mille läbimõõt ületab 64,72 mm.
Vulkaaniline pomm kuulub püroklastiliste setete hulka.
Vulkaanilise pommi tardumine on toimunud õhulennu jooksul, mistõttu ta on ümar. See eristab teda vulkaanilisest plokist, mis oli tahke juba enne vulkaanist väljalendamist ja seetõttu on kandiline. Vulkaanilised pommid võivad sisaldada tühemikke ehk kaverne.
Vulkaanilised pommid võivad lennata vulkaanist mitme kilomeetri kaugusele. Lennu käigus omandavad nad sageli voolujoonelise kuju. Vulkaanilised pommid võivad olla õige suured: 1935 toimunud Asama vulkaani purske käigus lendasid 5–6 meetri läbimõõduga pommid kuni 600 m kaugusele vulkaanist. On täheldatud juhtumeid, kus vulkaaniliste pommidega pihta saanud inimesed on hukkunud.
On juhtunud, et vulkaanilised pommid on oma sisemuses olevate gaaside surve tõttu jahtumise käigus plahvatanud. Seda on näidatud näiteks 1997. aasta filmis "Vulkaan", aga vastupidi filmis väidetule on see üsna haruldane nähtus. Ka vulkaaniliste pommide plahvatustest tekkiv kahju ei ole kuigi oluline võrreldes muu kahjuga, mida vulkaanilised pommid tekitavad.
Konfliktiteooria

Konfliktiteooria on sotsioloogilise uurimise vaatenurk, mis põhineb eeldusel, et ühiskond on keeruline süsteem, mida iseloomustab ebavõrdsus ja konflikt, mis põhjustab ühiskondlikku muutust.
Konfliktiteoreetikutest on tuntumad
Konfliktiteooria uurib:
Konfliktiteooria sotsiaalsest struktuurist
Konfliktiteoreetiline lähenemine seksuaalsusele
Konfliktiteooria vormid.
Frankfurdi koolkond:
Frankfurdi koolkonda loetakse sotsioloogias neomarksismi konfliktiteoreetikuteks. Nende peamisteks huvideks oli ortodoksse marksismi majandusliku determinismi kriitika, freudistliku psühhoanalüüsi ja marksistliku ühiskonnakäsitluse ühendamine, kaasaegse kapitalismi kriitilise epistemoloogia väljatöötamine.
Konfliktiteooria puudused: ühiskondlike pingete ja vastuolude liigne rõhutamine, suutmatus selgitada majanduse ja võimu temaatikaga vähem seotud ühiskonnaelu valdkondi, alluvate gruppide mõjutamis- ja osalemisvõimaluste alahindamine.
Kasahhi ANSV

Kasahhi ANSV oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik – kasahhide rahvusautonoomia Vene SFNV koosseisus. 
Kasahstani nõukogude autonoomne vabariik moodustati Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee ja Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu otsusega 26. augustil 1920 kui ""Kirgiisi" Autonoomne Nõukogude Sotsialistliku Vabariik". Kasahhi ANSV kandis 26. augustist 1920 kuni 25. maini 1925 Kirgiisi ANSV nime. Venemaa keisririigis nimetati kasahhe kirgiisideks või kirgiiskaisakkideks ("киргизкайсак"), kirgiise aga karakirgiisideks ("кара-киргиз"). Kasahhe nimetasid kirgiisideks ka nõukogude võimu esindajad selle algusaastail, seetõttu nimetati ka haldusüksust algselt Kirgiisi ANSV-ks, alles 1925. aasta V Kasahstani Nõukogude kongressil nimetati see ümber Kasahhi ANSV-ks.
22. septembril 1920 liideti Venemaa Kesktäitevkomitee dekreediga Kirgiisi (Kasahhi) ANSV koosseisu Orenburgi kubermang ning Orenburg määrati haldusüksuse pealinnaks. 1925. aastal viidi Kasahhi ANSV pealinn üle Kõzõlorda linna, 1929. aastal aga lõplikult Almatõsse.
5. detsembril 1936 võeti vastu Nõukogude Liidu uus konstitutsioon, niinimetatud stalinlik konstitutsioon, millega Kasahhi ANSV sai liiduvabariigi staatuse ja muudeti Kasahhi NSV-ks.
Ülevaade.
Asutatud algselt kui Kirgiisi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik Vene SFNV koosseisus 26. augustil 1920 pealinnaga Orenburg, nimetati ümber aprillis 1925 Kasahhi Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks. Veebruaris 1925 viidi Orenburgi piirkond Kirgiisi Autonoomsest Nõukogude Sotsialistlikust Vabariigist välja ja läks Vene NFSV koosseisu ning pealinn viidi Kõzõlrdasse (1925) ja seejärel Alma-Atasse (1927). Selle tulemusena rahvuslikud asualad piiristati Kesk-Aasias aastail 1924–1925. Kõik kasahhide maad ühendati. Siis nimetati Kirgiisi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik ümber Kasahhi ANSV-ks. Märtsis 1930 eraldati Karakalpakkia ja viidi hiljem üle Usbeki NSV koosseisu. 5. detsembril 1936 anti Kasahhi ANSV-le liiduvabariigi staatus nimega Kasahhi Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. 10. detsembril 1991 nimetati "Kasahhi Nõukogude Sotsialistlik Vabariik" ümber "Kasahstani Vabariigiks." 16. detsembril 1991 kuulutas Kasahstan viimasena Nõukogude Liidu liiduvabariikidest välja iseseisvuse. Aastal 1998 viidi pealinn üle Akmolasse, mis sai uue nime – Astana.
Kasahhi Nõukogude Sotsialistlik Vabariik – suuruselt teine liiduvabariik pärast Vene NFSV-d. Pindala 2 717 300 km². Elanike arv 16 536 000 inimest (1989). Pealinn – Alma-Ata.
Itaalia korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Itaalia korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
Itaalia varasemad saavutused olümpiamängudel:
1980 Moskva hõbemedal
Thar

 
Thar (urdu تھار (Thār)) on kõrb Lõuna-Aasias. Piirneb läänes Indusega, loodes Panjnadi ja Sutlejiga, kagus Aravalli mägedega. Valdavalt liivakõrb.
Amboni saar

Amboni saar on üks Maluku saartest. Asub Serami edelaranniku lähedal. Pindala 761 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 1038 meetrit (Mount Salhatu). Kuulub Indoneesiale.
Hispaania korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Hispaania korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
Hispaania varasemad saavutused olümpiamängudel
1984 Los Angeles hõbemedal
Julius Oengo

Julius Oengo (1936. aastast Julius Õngo; pseudonüümid J. Oro ja Oro; 16. märts 1901 Pleesi talu Harju küla Suuremõisa vald, Pühalepa kihelkond – ametlik surmaaeg 25. august 1941, arvatavasti Paldiski; kenotaafil on surmaaeg 24. august 1941) oli eesti luuletaja ja lastekirjanik.
Elukäik.
Tema isa oli kaugsõidukapten Gustav Oengo. Esimesed eluaastad kasvas väike Julius vanaisa juures Hiiumaal Kuri külas. Kui vanaisa suri, pidi kuueaastane Julius minema elama Haapsallu oma vanemate juurde. Alates 1907. aastast õppis ta Haapsalu alg- ja linnakoolis, seejärel Tallinna kõrgemas algkoolis ja Tallinna õhtureaalkoolis.
Julius Oengo naasis Hiiumaale ja oli Aruküla algkoolis õpetaja. 1920. aastal sooritas ta õpetaja kutseeksami.
Aastatel 1920–1922 töötas ta õpetajana Tartus ja õppis Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, mis jäi kopsuhaiguse tõttu lõpetamata. 1923. aastal kolis ta Tallinna ja sealt 1926. aastal Vasalemma, kuhu jäi püsivamalt elama. Julius Oengo töötas Vasalemmas õpetajana, õpetades kirjandust, saksa keelt ning töö- ja kunstiõpetust.
23. augustil 1941. aastal arreteerisid ta Eestist taganevad punased. Ilmselt hukati ta hiljem Paldiskis.
Looming.
Julius Oengo on kirjutanud üle 400 luuletuse, millest 40 on viisistatud, ja mitukümmend lasteraamatut. Temalt on ilmunud ka luulekogusid täiskasvanutele.
Tema esimesed luuletused ilmusid ajakirjas Laste Rõõm, mille tegevtoimetaja ta aastatel 1923–1934 oli. Samuti on ta kaasautorina kirjutanud mitu lugemikku ja aabitsat.
Eesti Kirjanikkude Liidu liikmeks võeti Julius Oengo 1927. aastal.
Isiklikku.
Julius Oengo vend oli tehnikateadlane (ehitusinsener) ja Eesti Metodisti Kiriku vaimulik Hugo Arnold Oengo. Tema õde oli koolijuhataja ja kooliuuendustegelane Adele Oengo-Johanson. 
Julius Oengo tädi Marie abikaasa oli hüdrograaf, geodeet ja sõjaväelane (kolonelleitnant) Johan Mey. Nende kolm tütart olid kunstnikud Natalie, Kristine ja Lydia Mei.
Julius Oengol oli kahest abielust üheksa tütart. Kuues tütar oli tõlkija ja toimetaja Lembe Hiedel ning kaheksanda tütre Aave (1931–1989) teine abikaasa oli kirjanik Raimond Kaugver.
Mälestuse jäädvustamine.
1999. aastal otsustas Vasalemma vallavalitsus hakata välja andma J. Oro nimelist lastekirjanduse preemiat. Esimesena sai selle 1999. aastal Jaan Rannap.
Vasalemma mõisa peahoone juures on Julius Oengo mälestuskivi. Selle juures ka tema mälestuspink.
13. märtsil 2001 (Julius Oengo 100. sünniaastapäeva auks) paigaldati Julius Oengo mälestuskivi ka Hiiumaale endise Kuri õigeusu kiriku koolimaja juurde.
Valgma talu kalmistul asub tema kenotaaf (kalmistule on maetud tema teine abikaasa ja neli tütart).
Mait Metsanurk

Mait Metsanurk (kodanikunimega Eduard Hubel; 19. november 1879 Tartumaa – 21. august 1957 Tallinn) oli eesti kirjanik.
Elukäik.
Töötas kantseleiametnikuna, kooliõpetajana ja 1906. aastast ajakirjanikuna. Viimastel eluaastatel elas ta Tallinnas. Metsanurk on maetud Metsakalmistule.
8. märtsil 1938 valiti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali poolt Riiginõukogu liikme valijameheks.
20. aprillil 1939 valiti Eduard Hubel Tallinna Kirjanike Ühingu esimeheks.
Eduard Hubel oli vabamüürlane.
Stan Laurel

Stan Laurel (sünninimega Arthur Stanley Jefferson; 16. juuni 1890 Ulverston, Cumbria, Inglismaa – 23. veebruar 1965 Santa Monica, California osariik) oli inglise komöödianäitleja. Koos Oliver Hardyga moodustas filmiajaloo tuntud koomikutepaari Laurel ja Hardy.
Kersti Merilaas

Kersti Merilaas (sündinud Eugenia Moorberg, kodanikunimi aastast 1936 Kersti Sang; 7. detsember 1913 Narva – 8. märts 1986 Tallinn) oli eesti luuletaja, laste- ja näitekirjanik.
Elukäik.
Ta veetis oma varajase lapsepõlve Peterburis (kuni 1917), koos ema ja noorema õe Lidiaga, ja osa lapsepõlvest veetis Moora talus Väike-Maarja vallas Äntu Valgejärve ja Äntu Linaleojärve lähedal. Õppis Väike-Maarja koolides – 1921–1927 Kiltsi algkoolis, ühe aasta Väike-Maarja gümnaasiumis ning kolm ja pool aastat Rakvere erakommertsgümnaasiumis, kust ta 27.veebruaril 1932 välja heideti. Lõpetas 1932. aastal Tapa keskkooli. Hiljem elas Tartus ja töötas raamatukogus. 
Isiklikku.
Tema abikaasa oli August Sang, tütred olid Liina Pihlak (1937–2019) ja lastearst Maarja Panov (1939–2007) ning poeg on Joel Sang. Tema lapselaps on Kristina Pai.
Äge nefriitiline sündroom

Äge nefriitiline sündroom on haigus, mille korral esinevad mõõdukas proteinuuria, äge hematuuria ja GFK vähenemine.
Etioloogia ja patogenees.
Ägedal nefriitilisel sündroomil saab eristada mitut alavormi:
Oliver Hardy

Oliver Hardy (kodanikunimega Norvell Hardy; 18. jaanuar 1892 Harlem (Georgia), Georgia osariik – 7. august 1957 North Hollywood, California osariik) oli USA komöödianäitleja. 
Koos Stan Laureliga moodustas filmiajaloo tuntuima koomikutepaari Laurel ja Hardy.
Charles Middleton

Charles Brown Middleton (3. oktoober 1874 Elizabethtown, Kentucky – 22. aprill 1949 Los Angeles, California) oli USA filminäitleja.
Middletoni filminäitlejakarjäär algas 46-aastaselt ja kestis ligi 30 aastat. Ta mängis ligi 200 filmis, lisaks arvukates teatrilavastustes.
Middleton töötas nooruses rändtsirkustes, vodevillides ja teatrites, enne kui ta hakkas 1920. aastast mängima filmides.
Middletoni kuulsus puhkes õitsele helifilmi tulekuga. Tema pahaendeline bariton sobis hästi pahalaste rollidesse ning ta mängis sageli koos koomikute Harold Lloydi, Eddie Cantori, Bert Wheeleri ja Robert Woolsey ning Stan Laureli ja Oliver Hardyga.
Ta on tuntud eelkõige Flash Gordoni filmidest, kus ta mängis 1935–1947 peategelase Flash Gordoni peamist vaenlast Halastamatut Mingi. Ta mängis ka teistes seriaalides.
Kuldne Seitse

Kuldne Seitse (ka: Kuldne 7) oli aastatel 1936–1947 tegutsenud publiku seas kõrgelt hinnatud eesti džässansambel. Bändi juht oli aastast 1938 klarnetist, saksofonist, akordionist ja arranžeerija Hans Speek (1920–2008) ning aastast 1941 hilisem tuntud dirigent Erich Kõlar. Ansambli liikmete hulka on kuulunud muuhulgas järgmisi muusikuid:
Orkester mängis tõenäoliselt esimese kollektiivina Eestis originaalseadetes Count Basie ja Artie Shaw' repertuaari.
Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite Džässorkester

Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite Džässorkester oli teise maailmasõja-aegne (1942–1944) orkester, mis tegutses Nõukogude Liidu tagalas Jaroslavlis. Orkestri juht oli Rostislav Merkulov (1912–1978).
Serbia ja Montenegro korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Serbia ja Montenegro korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
Serbia ja Montenegro varasemad saavutused olümpiamängudel
1996 Atlanta hõbemedal
Metaboolne atsidoos

 
Metaboolne atsidoos on häire, mis väljendub organismi vereplasmas oleva bikarbonaadi sisalduse vähenemises.
Metaboolse atsidoosi vormid.
Metaboolsel atsidoosil on kaks vormi. Ühel juhul anioonide vahe plasmas jääb normaalseks, teisel juhul see suureneb.
Metaboolne atsidoos normaalse anioonide vahega.
See vorm on põhjustatud bikarbonaadi gastrointestinaalsetest ja renaalsetest kadudest. Gastrointestinaalsete kadude hulka kuuluvad, nagu eelpool mainitud, oksendamine ja kõhulahtisus. Renaalsete kadude alla kuuluvad proksimaalne renaalne tubulaaratsidoos ja distaalne renaalne tubulaaratsidoos.
Proksimaalne renaalne tubulaaratsidoos.
Proksimaalne renaalne tubulaaratsidoos tekib siis, kui bikarbonaadi tagasihaarde mehhanism proksimaalses tuubulis on kahjustunud. See kujuneb välja järgmistel põhjustel:
Distaalne renaalne tubulaaratsidoos.
Distaalse renaalse tubulaaratsidoosi kutsub esile kogumistorukeste talitlushäire ning kahjustatud on H+ tagasihaarde mehhanismid. See on tingitud järgmistest haigustest:
Metaboolne atsidoos suurenenud anioonide vahega.
Metaboolse atsidoosi korral on vereplasmas anioonide vahe suurenenud. Põhjused:
Organismi reaktsioonid metaboolse atsidoosi kõrvaldamiseks.
Organism vastab metaboolsele atsidoosile kolmel viisil. Esiteks püüab ta taastada vereplasma normaalse pH, teiseks langetada kopsude vahendusel PaCO2 ja neerude kaudu takistada bikarbonaadi liigekskretsiooni.
Integriteetkond

Integriteetkond on ühikelemendiga kommutatiivne assotsiatiivne ring, milles pole nullitegureid.
Näiteks moodustab integriteetkonna täisarvude ring.
Meditsiiniline mikrobioloogia

Meditsiiniline mikrobioloogia on laboratoorse meditsiini allharu, mis tegeleb mikroorganismide poolt põhjustatud haiguste diagnostikaga. 
Meditsiinilise mikrobioloogia harud on:
Nakkushaiguste mõisteid

A.
Adenoviirusinfektsioon - 
AIDS - 
Antiseptika - 
Aseptika - 
Askariaas
B.
Bakteriaalsed kopsuinfektsioonid -
Bakterieemia - 
Bakteriostaatiline aine
Botulism - 
Brutselloos
D.
Difteeria - 
Difüllobotriaas - 
Düsenteeria
E.
Ehhinokokkoos -
Endeemia - 
Enterobiaas - 
Enteroviirusinfektsioon - 
Epideemia
G.
Gripp
H.
Hospitaalinfektsioon
I.
Immuunsus - 
Immuunsüsteem - 
Infektsioon
K.
Katk - 
Kohortimine -
Kontaktnakkus - 
Koolera - 
Kõhutüüfus
L.
Leetrid - 
Leptospitoos - 
Lihtohatis - 
Listerioos -
Lõppdesinfektsioon
M.
Malaaria - 
Marutaud -
Meningiit - 
Mikroobikandlus
P.
Paragripp - 
Paratüüfus -
Patogeensus - 
Piisknakkus - 
Punetised - 
Puukborrelioos - 
Puukentsefaliit
R.
Rinoviirusinfektsioon
S.
Sarlakid - 
Siberi katk
Z.
Zoonoos
T.
Teetanus - 
Teniaas - 
Toksoplasmoos - 
Tolmnakkus - 
Trihhiaas - 
Trihhuriaas - 
Tuberkuloos - 
Tuulerõuged
V.
Viirushepatiit A - 
Viirushepatiit B - 
Viirushepatiit C - 
Viirushepatiit D - 
Viirushepatiit E - 
Vöötohatis
LisaGay Hamilton

LisaGay Hamilton (kasutatud on ka nimekujusid Lisa Gay Hamilton ja Lisagay Hamilton; sündinud 25. märtsil 1964 Los Angeleses) on ameerika näitleja.