tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Essu aardeleid

Essu aardeleid (nimetatud ka "Essu ohvrileid") on aardeleid (või ohvrileid) Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Essu külas.
Aardeleid leiti 19. sajandil Essu turbarabast viis kuldripatsit ja üks kannaga münt. Mündi, Abassiinide dinaari on lasknud vermida Abbasiidide kalifaadi valitseja al-Musta´in Taškendis 250. aastal hidžra järgi, mis vastab kristliku ajaarvamise 864/5 aastale, seega pärines münt 9. sajandi teisest poolest.
Aardeleid viidi parun von Dellingshauseni kätte ning 1864. aastal tõi ta need Eestimaa Provintsiaalmuuseumisse.
Haapsalu aare

Haapsalu (hõbe)aare on aardeleid Haapsalust Haapsalu piiskopilinnuse varemetest.
Aare koosnes peamiselt müntidest. 5 määratud münti pärinesid 11. sajandist ja need olid vermitud Lääne-Euroopas. Peale müntide leiti ka filigraankaunistustega hõbenõu, hõbeplaadi katke ja teisi esemeid.
Kormlenije

Kormlenije ehk toitmine (ka "toitumine maast"). Venemaal keskajal kasutusele võetud süsteem, milles vürsti ja ta kaaskonna ülalpidamine lasus kohaliku elanikkonna õlul. Mõistet kasutati ja kasutatakse (Briti sotsioloogide
küsitluse põhjal) kohalike inimeste ja nüüd juba ka mõnede ajaloolaste poolt kirjeldamaks korruptsiooni NSVL-s ja Venemaal. 
Kuna Moskvast valitsevatel vürstidel polnud kaugemate piirkondade haldurite ülalpidamiseks ja neile alluvate alade elu korraldamiseks vahendeid, siis võimaldas see haldamisviis saata asevalitseja kaugetesse paikadesse täielikult kohalike toidule. Levis laialt 14. ja 15. sajandil. Selle tühistas ja kuulutas seadusevastaseks 1555-56 aasta maareformiga Ivan Julm, kes kehtestas vahetult riigikassasse laekuvad maksud, ent selle tühistamise teostamist ei suudetud tagada. Smuta paiku taastus see kombena ja püsis ka järgnevatel sajanditel. Korruptsioon oli ja jäi Romanovite dünastia ajal nii väikeste riigiteenistujate kui ka kõrgete riigiametnike oluliseks sissetulekuallikaks. Selle tunnused hakkasid taas ilmuma nõukogude valitsuse stagnaajal .
Toivo Jürimäe

Toivo Jürimäe (9. mai 1949 Tartu – 5. oktoober 2015) oli eesti spordipedagoog.
Ta lõpetas aastal 1969 ja aastal 1973 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastal 1980 kaitses ta bioloogiakandidaadi väitekirja.
Ta harrastas aastast 1965 kergejõustikku, tema treeneriteks olid Arvo Lillestik ja Rein Aule.
Ta oli aastatel 1973–1977 Tartu 5. Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja. Aastatel 1977–1992 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, vanemõpetaja ja (aastast 1987) dotsent. Aastatel 1992–1998 oli ta Tartu Ülikooli spordipedagoogika instituudi juhataja; lisaks oli ta aastast 1992 professor. Aastast 2003 oli ta Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi kinantropomeetria õppetoolis spordipedagoogika professor. Lisaks oli ta aastatel 2007–2010 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna teadusprodekaan.
Ta on teinud kaastööd ajakirjale Kehakultuur, ta on koostanud õppevahendeid. Ta oli Eesti Kehalise Kasvatuse Liidu esimehe asetäitja ja ICPAFR-i (kehalise aktiivsuse ja võimekuse uuringute kolleegium) liige.
Isiklikku.
Tema isa oli metsateadlane Arnold Jürimäe ja poolvend on sporditeadlane ja -pedagoog ning Tartu Ülikooli professor Jaak Jürimäe. Tütar Kadri Maikov, PhD (sünd. Jürimäe) on maastikuarhitekt, Eesti Maaülikooli lektor.
Javier Pastore

Javier Matías Pastore (sündinud 20. juunil 1989 Córdobas) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Katari kõrgliigaklubis Qatar.
Klubikarjäär.
Ta alustas klubikarjääri kodumaa klubides Talleres ja Huracán. 
2009. aastal suundus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Palermo. 
2011. aasta augustis suundus ta Paris Saint-Germaini. Üleminekusumma oli 42 miljonit eurot, mis oli Prantsusmaa klubide kalleim ost.
2018. aasta juulis sõlmis ta viie aasta pikkuse lepingu Romaga, kuid mängis seal vaid kuni hooaja 2020–21 lõpuni.
2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Elche.
Koondisekarjäär.
2009. aastal kutsus Argentina koondise toonane peatreener Diego Maradona Pastore rahvusmeeskonda, kus ta tegi debüüdi 25. mail 2010 mängus Kanadaga. 
Ta kuulus Argentina meeskonda 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, pääsedes väljakule kahes mängus. 
2015. aasta Copa América poolfinaalis lõi ta värava Paraguay vastu.
Ta kuulus Argentina koondisse veel ka 2011. aasta Copa Américal ja 2016. aastal Copa América Centenariol.
Łyskava Jumalaema Sündimise kirik

Łyskava Jumalaema Sündimise kirik või Lõskava Jumalaema Sündimise kirik (Valgevene keeles "Царква Раства Багародзіцы") on kirik Valgevenes Bresti oblasti Pružany rajoonis Zielanievičy külanõukogus Łyskavas. Kirikut kasutavad õigeusklikud.
Kirikuhoone.
Kirik on ehitatud juugendstiilis, täpsemalt selle Poola aladel levinud vormis, mida kutsutakse Zakopane stiiliks. Hoone on rajatud männipuust prussidest. Hoone pikkus on 21, laius 12 ja kõrgus 22 meetrit. Kiriku idaküljes asub kolmekorruseline kellatorn, idaküljes aga apsiid, mille kõrval asub käärkamber. Kiriku katusel asub kaheksanurkne tambur, mida katab sibulakujuline kuppel. Samasugune kuppel on ka kellatorni tipus.
Ajalugu.
Esimene õigeusu kirik ehitati Łyskavasse aastal 1725. See hoone lammutati XIX sajandi lõpus, kuna kirik oli halvas seisukorras. Kogudusele anti kasutamiseks katoliiklastelt konfiskeeritud kirikuhoone. Aastal 1922 lammutati ka see hoone ja kogudus käis kuni uue kiriku valmimiseni koos surnuaial asuvas kabelis.
Kirik valmis vahemikus 1930–1933. Uue zakopane stiilis hoone ehitamine maksis 40 000 zlotti. Kirik pühitseti 8. oktoobril 1933. Kiriku ikonostaas pärineb vanast aastal 1922 lammutatud hoonest.
Aastail 1962–1994 kasutas kirikut ka Zielzini Püha Risti Ülestõstmise kiriku kogudus. Tänapäeval on hoone arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.
Lemmu

Lemmu ("Lemmun", "Laemund") on Taani hindamisraamatus mainitud muinaskihelkond ajaloolisel Virumaal 13. sajandi alguses. Lemmu paiknes maakonna edelaosas, piirnedes lõunas Vaigaga, läänes Järvamaaga ning põhjas teiste Virumaa kihelkondade – Rebala, Mahu ja Askelega.
Kihelkonnas oli kaks asustuskeskust – üks selle põhjaosas, teine Pudiviruks kutsutud lõunaosas. Neid lahutav ala ja Tudulinna ümbrus olid väheasustatud. Lemmu keskne linnus võis asuda Äntu Punamäel, kus arheoloogilisi kaevamisi aga läbi viidud ei ole. Nooremal rauaajal võis kasutusel olla ka Rakke linnus. Keeleliselt eristus Lemmu ülejäänud Virumaa rannikumurdelisest hõimualast, jäädes keskeesti murde piirkonda.
Taani hindamisraamatu andmetel oli Lemmu põllumajandusliku maa suuruseks 564 adramaad.
Lemmu alast moodustati pärast Taani võimu alla minekut Viru-Jaagupi, Simuna ja Väike-Maarja ning osalt ka Rakvere kirikukihelkond.
Gonorivka (Pištšanka rajoon)

Gonorivka (ukraina keeles Гонорівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 1021. Pindala on 3,518 km².
Andres Arens

Andres Arens (sündinud 2. oktoobril 1992) on eesti muusik, trummar ja stuudiomees! 
Varem on ta trumme mänginud ansamblites Scansi, Apollo 14, Sheepers Creepers, Defrage ja Clavis.
Hetkel mängib Andres bändis nimega Metsik Lääs ning aastal 2023 liitus Andres bändiga August Urr
Zac Goldsmith

Zac Goldsmith (sündinud 20. jaanuaril 1975 Londonis) on inglise ajakirjanik ja poliitik. 
Esmakordselt valiti ta parlamendi alamkoja liikmeks 2010. aastal Richmond Parki valimisringkonnast.
Kuulub Konservatiivsesse Parteisse.
Mäetaguse aardeleid

Mäetaguse aardeleid on aardeleid Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Mäetaguse külast.
Aardeleid leiti 1908 Kubja talu põllult. Aardeleid sisaldas 16 pronkskaussi ja kasetohusse pandud hõbeehteid, samuti 4 kaela- ja 1 käevõru, 4 rinnalehte, 6 hõbekangi, 3 saksa ja 1 inglise münti 12.-13. sajandist. Tõenäoliselt maeti aare maha 12.-13. sajandi teisel poolel või 14. sajandi algul. 
Aardeleidu säilitatakse Peterburis Ermitaažis.
Paluküla leid

Paluküla leid on arheoloogiline leid Rapla maakonnas Kehtna vallas Palukülas.
1920. aastate algul leiti Kunilepa talu alalt mitmeid esemeid: 1 öökullsõlg, 5 hilist ambsõlge, 15 hoburaudsõlge, 2 rõngaspeaga ehtenõela, 2 jämenevate otstega kaelavõru, 2 tümmikotstega ja 1 spiraalne käevõru ja teisi esemeid. Kuna kõik esemed oli tükkidena ja osa neist põlemisjälgedega, siis arvatakse, et seal oli põletusmatus. Leidu dateeritakse 800. aastad juurde pKr.
Parivere aardeleid

Parivere aardeleid on aardeleid Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Parivere külas.
Aardeleid leiti 1930. aastatel Parivere küla kruusaaukudest. Aardeleiust jõudis Eesti Ajaloomuuseumisse 55 münti (54 Araabia münti ja üks 10. sajandi Bütsantsi münt), inimnäoline hõberipats.
Rebala kihelkond (Virumaa)

Rebala (Taani hindamisraamatus "Repel", Henriku Liivimaa kroonikas "Revelensis provincia") oli muinaskihelkond Virumaal 13. sajandi alguses.
Rebala paiknes Virumaa loodeosas, Revala idapoolseima kihelkonna, mida samuti Rebalaks kutsuti, kõrval. On oletatud, et kahe Rebala näol oli kunagi tegu ühtse hõimualaga, mille lääne- ja idaosa omavahelise loodusliku eraldatuse tõttu lähenesid maakondade tekkimise ajal vastavalt Revala ja Virumaa teistele kihelkondadele. Jagunemist soodustas asjaolu, et läänepoolse Rebala keskus nihkus kihelkonna lääneossa Pirita jõe alamjooksule ja Virumaa Rebala asustus koondus omakorda selle kihelkonna idaossa, hilisema Rakvere ümbrusse. Virumaa Rebalast idas ja kagus asusid sama maakonna Mahu ja Lemmu kihelkonnad, edelas Järvamaa Loppegunde kihelkond.
Rebala, võib-olla aga kogu Virumaa keskne linnus, oli Rakvere Vallimäel asunud Tarvanpää linnus. See paiknes Revalast Vadjamaale ja Toolse sadamakohast lõunasse viiva tee ristumiskohas ning linnuse juures oli tõenäoliselt ka kaubitsemiskoht. Seda kinnitavad Rakvere lähikonna suured aardeleiud. Rakvere piirkonna kõrval olid tihedamalt asustatud ka Kadrina-Neeruti ja Varangu-Haljala ümbrus. Rebala lääne ja loodeosa asustus oli hõre.
Kirjalikest allikatest mainivad Rebalat Taani hindamisraamat, mis annab ülevaate 13. sajandi alguse Virumaa kihelkondadest ja küladest ning mille andmetel oli Rebala põllumajandusliku maa suuruseks 1262 adramaad, ning Henriku Liivimaa kroonika, mis kirjeldab Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu juhtimisel toimunud 1219. aasta sõjakäiku Virumaale, kus Rebala kihelkond anti sakalastele rüüstata.
1220. aastatel, kui Rebala läks Taani võimu alla, loodi selle territooriumil ilmselt eri asustuskeskustest lähtudes kaks kirikukihelkonda – Kadrina ja Haljala, millele hiljem lisandus Rakvere kirikukihelkond, mis hõlmas samuti osaliselt endise Rebala maid.
Rohe leiud

Rohe leiud on arheoloogilised leiud, mis on leitud Jõgeva maakonna Jõgeva valla Rohe külast.
1936. aastal leiti Pedja jõe silla ehitamisel leidu, mis paiknesid teineteisest 25 m kaugusel. 
I leid sisaldas söetükikesi, kõdunenud luid, kaht kuljustega kaunistatud noatuppe ja kaht lainjat raudtraadist ripatsikandjat koos kuljustega. I leid dateeritakse 13. sajandisse. 
II leid koosnes 154 anglosaksi mündist, mis olid vermitud 11.-12. sajandil.
Łyskava Püha Kolmainu kirik

Łyskava Püha Kolmainu kirik või Lõskava Püha Kolmainu kirik (valgevene keeles "Касьцёл Найсьвяцейшай Тройцы") on kirik Valgevenes Bresti oblasti Pružany rajoonis Zielanievičy külanõukogus Łyskavas. Kirik on varemetes.
Kirikuhoone.
Kirik on ehitatud barokkstiilis ja on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all. Kirikuhoone projekteeris Jan Samuel Becker. Hoone on XX sajandi keskpaigast varemeis, ent kavas on hoone restaureerida. Kiriku juurde on maetud luuletaja Franciszek Karpiński.
Ajalugu.
Aastal 1527 lasi Viciebski vojevood Maciej Kłoczko Łyskavasse ehitada katoliku kiriku. Aastal 1751 lubas toonane asula omanik J. Bychowiec Łyskavasse asuda Congregatio Missionise mungaordul; ühtlasi andis ta ordu käsutusse vana puidust kirikuhoone. See hoone lammutati ja aastail 1763–1785 ehitati selle asemele uus kivist kirikuhoone. Aastal 1818 lisati sellele ka torn. Aastal 1841 sai kirikust kihelkonnakirik.
Aastal 1866 konfiskeeriti kirik katoliiklastelt ja see muudeti õigeusu kirikuks. Ühtlasi algasid ümberehitustööd, mille käigus lisati hoonele klassitsismi elemente. Aastal 1880 süttis kiriku puidust katus pikselöögist põlema; kõik kiriku puitdetailid hävisid seejärel tules. Kirik taastati aastail 1883–1884.
Aastal 1921 tagastati kirik katoliiklastele. 1950. aastatel põles kirik taas. Łyskava Püha Kolmainu kirik suleti ametlikult aastal 1960, pärast seda käis sealne kogudus koos Ružany Kõigepühama Kolmainu kirikus.
Arhitektuur.
Kirik on ühelööviline. Altar asub apsiidis; kiriku külgedel asuvad kabelid. Pühiruum on ruudukujuline, seda kattis ristvõlv. Ristvõlv oli ka käärkambri laeks.
Kirikutorn on neljakorruseline. Torni nurkades asuvad voluutidega pilastrid. Pilastrid palistavad ka kiriku enda seinu, nende vahel asuvad kaaraknad.
Põhjapoolses kabelis on säilinud ühevärvilise seinamaalingu fragmendid.
Pudrett

Pudret(t) on fekaalidest valmistatud põlluväetis. 
Tartus tegutses 19. sajandi lõpul pudretivabrik (Tartu pudretivabrik).
Gonorivka

Gonorivka on mitme küla nimi Ukrainas:
Roque Santa Cruz

Roque Luis Santa Cruz Cantero (sündinud 16. augustil 1981 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, kes mängib ründajana Paraguay kõrgliiga klubis Club Olimpia.
Santa Cruz alustas Club Olimpias klubikarjääri ja pääses põhimeeskonda 1997. aastal, kui oli 15-aastane. 1999. aastal suundus ta Saksamaa kõrgliiga klubisse Müncheni Bayern, kus lõi esimesel hooajal 28 mängus viis väravat. Ta oli vigastuse tõttu sunnitud mitmel korral mängimisest eemal olema ega pääsenud pärast poole sageli väljakule. Ta tuli Bayerniga mitu korda Saksamaa meistriks ja võitis karika, lisaks võideti hooajal 2001–2001 Meistrite Liiga ja 2001. aastal Intercontinental Cup.
2007. aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Blackburn Rovers. Esimesel hooajal lõi ta 19 väravat. 2009. aastal sõlmis ta neljaks aastaks lepingu teise Inglismaa klubiga Manchester City. Esimesel hooajal mängis ta 19 mängus ja lõi väravat. Järgmised hooajad veetis laenul Blackburn Roversis ning Hispaania klubides Betis ja Málaga. 2016. aastal suundus ta tagasi Club Olimpiasse.
Santa Cruz esindas Paraguayd noortekoondises 1999. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel neljas mängus, lüües kolm väravat. Tänu juunioride maailmameistrivõistlustel näidatud heale mängule kutsuti ta Paraguay täiskasvanute koondisse, kui ta oli veel 17-aastane. Debüüdi Paraguay jalgpallikoondises tegi ta 28. aprillil 1999 sõprusmängus Mehhikoga. Esimese värava lõi ta koondises sama aasta 17. juunil sõprusmängus Uruguayga. Ta esindas Paraguayd edukalt ka 1999. aasta Copa Américal, kus lõi kolm väravat. 1999. aastal valiti ta Paraguay aasta jalgpalluriks.
Santa Cruz on 32 väravaga Paraguay koondise kõigi aegade suurim väravakütt. Ta on esindanud Paraguayd koondvõistkonnas 2002., 2006. ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ning 1999., 2007., 2011. ja 2015. aasta Copa Américal.
Kuursaal

Kuursaal (harvem nimetatud "kuurhoone") on kuurordis asuv kontserdi- ja koosviibimishoone.
Kohvimäe talu

Kohvimäe talu on talu Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Pühajõe külas.
Talu kaks hoonet (rehielamu ja ait-laut) on nimetatud kultuurimälestisteks. Rehielamu ehitati 1870. aastatel ja ait-laut 1871.
Visja

Visja oli Eesti küla Harjumaal Hageri kihelkonnas. 1977 liideti Visja küla Pahkla külaga. Küla nime päritolu on ebaselge.
Asulat on mainitud 1433 (nimega Visne), 1468 (Viscry), 1725 (Wissia).
Külas sündis näitleja ja lavastaja Theodor Altermann.
Visja kõrts

Visja kõrts on endisaegne kõrts Rapla maakonnas Kohila vallas Kohila–Tuhala tee ääres.
Kõrts on varemetes. Kõrts kuulus Tammiku mõisale. 19. sajandi lõpus sai kõrtsi omanikuks Jüri Altermann (Theodor Altermanni isa).
Lihula Jaani kõrts

(Lihula) Jaani kõrts on endisaegne kõrts Lääne maakonnas Lihulas. Tänapäeval asub kõrtsihoones kauplus. 
Kõrts on tuntud 1905. aasta revolutsiooni sündmustega seotult, sest kõrtsis kuulasid karistussalklased vange üle, mõistsid nende üle kohut. Kõrtsi õuealal peksti vange keppidega. Lähedalolevas Palumetsas lasti vange ka maha.
Põdruse postijaam

Põdruse postijaam on endisaegne postijaam Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Tallinna–Narva maantee ääres.
Tallinna–Peterburi postimaantee Põdruse postijaama peahoone valmis 1813. Enne seda oli seal puidust peahoone, mis koos kõrvalhoonetega 1809. aastal põles. 
Postijaama peahoones tegutses kaua kool ja postijaama tallis kauplus.
Iluaed

Iluaed on aed, kus kasvatatakse peamiselt ilutaimi.
Vaskjala sild

Vaskjala sild on sild Harju maakonnas Rae vallas Vaskjala külas Jüri-Aruküla teel üle Pirita jõe.
Varem oli praeguse Vaskjala silla kohal ajutine sild, mis ehitati vaid suveks. Esimene püsiv sild ehitati 1920. aastate alguses.
Praegune sild on 34 m pikk ja 9 m lai.
2009 valmis silla kõrval uus kergliiklussild.
1944. aasta 22. septembri hommikul toimus Vaskjala silla juures väiksem lahing Eesti iseseisvuslaste ja Punaarmee vahel. Tulevahetuses hukkus 1 punaväelane ja 4 Eesti poolel sõdinut.
Vaskjala silla kohta on legend Vaskjala silla piigast.
Omedu sild

Omedu sild on sild Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Aovere-Kallaste-Omedu teel üle Omedu jõe.
Silla ehitas 1956–1957 ENSV Autotranspordi- ja Maanteede Ministeeriumi projektgrupp (insener T. Remmelt). Enne seda oli seal parv. Sild on kolmesildeline.
Maarja kabel (Viru-Nigula)

Maarja kabel on varemetes kabel Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Viru-Nigula alevikus. See on Virumaa vanim kivist sakraalehitis. Kabeli varemed on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kabel on pühitsetud neitsi Maarjale. 
Arvatakse, et kabel võis olla mälestustähis 1268. aastal Viru-Nigula lähedal toimunud Liivi ordu ja Vene vägede lahingule. Pärast reformatsiooni 16. sajandil kabelit enam ei hooldatud. Kuna kabelit hakati hiljem seostama rahvaliku ebausuga, siis 17. sajandil lammutati kabel osaliselt ja see jäigi lagunema.
Matías Fernández

Matías Ariel Fernández Fernández (sündinud 15. mail 1986 Buenos Aireses Argentinas) on Tšiili jalgpallur, kes mängib Colombia kõrgliiga klubis Atlético Junior ja Tšiili jalgpallikoondises poolkaitsjana.
Klubikarjäär.
Fernández alustas klubikarjääri 12-aastaselt kodumaa klubis Colo-Colo. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 2004. aastal. Ta lõi esimesel hooajal kaheksa väravat ja valiti hooaja parimaks noormängijaks. 2006. aasta kevad- ja sügishooajal aitas ta klubil tulla Tšiili meistriks. Samal aastal aitas ta klubi Lõuna-Ameerika karikavõistluste finaali, kus kaotati aga kahe mängu kokkuvõttes Mehhiko klubile Pachuca. 2006. aastal valiti ta Tšiili ja Lõuna-Ameerika aasta jalgpalluriks.
2006. aasta oktoobris suundus ta 8,7 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Villarreal. Ta ei saanud kolme hooaja jooksul märkimisväärselt mänguaega, kuid esindas hooajal 2007–08, mil liigas saadi teine koht, klubi 30 mängus ja lõi kolm väravat.
2009. aastal sõlmis ta neljaks aastaks lepingu Portugali klubiga Sporting. Aastatel 2009–2012 esindas ta klubi 69 mängus ja lõi 12 väravat.
2012. aasta juulis suundus ta 3,1 miljoni euro eest Itaalia klubisse Fiorentina.
Koondisekarjäär.
2005. aasta juunioride maailmameistrivõistelustel oli ta Tšiili noortekoondise kapten. Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi ta 2005. aasta oktoobris maailmameistrivõistluste viimases valikmängus Ecuadoriga. Peagi pääses ta Tšiili põhimeeskonda.
Ta on esindanud Tšiilit koondises 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2007., 2011. ja 2015. aasta Copa Américal. 2015. aastal võideti Copa América.
Michael Bradley

Michael Sheehan Bradley (sündinud 31. juulil 1987 Princetonis, New Jerseys) on USA jalgpallur. Ta mängib Major League Socceri klubis Toronto FC poolkaitsjana.
2015. aastal valiti ta USA aasta jalgpalluriks.
Tema isa Bob Bradley on jalgpallitreener.
Koondisekarjäär.
Debüüdi USA rahvuskoondises tegi Bradley 26. mail sõprusmängus Venezuela vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 17. oktoobril 2007 sõprusmängus Šveitsi vastu.
FIFA konföderatsioonide karikavõistluste viimases alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Egiptusele. USA pääses alagrupist kolme punktiga edasi poolfinaali. 24. juunil toimunud poolfinaalimängus sai USA üllatusvõidu, kui alistati valitsev Euroopa meister Hispaania. Mängu lõpus sai Bradley punase kaardi, mistõttu pidi ta finaalmängu Brasiilia vastu vahele jätma. USA kaotas finaalis Brasiiliale tulemusega 2:3.
2010. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus 18. juunil lõi ta värava Sloveeniale.
2011. aasta CONCACAF Gold Cupi finaalis 8. juulil viis ta USA 8. minutil Mehhiko vastu juhtima, kuid USA kaotas lõpuks tulemusega 2:4.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi viimases alagrupimängus 13. juulil lõi ta värava Panamale. Poolfinaalimängus 22. juulil lõi ta värava Jamaicale, kuid USA kaotas tulemusega 1:2. Kolmanda koha mängus kaotati penaltiseerias Panamale ja Bradley oli USA üks kolmest mängijast, kes oma penaltilöögil eksis. Alates 2015. aasta turniirist on ta koondise kapten.
Ta tuli USA koondisega võitjaks 2017. aasta CONCACAF Gold Cupil ning Bradley valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks. 2019. aasta CONCACAF Gold Cupi sai USA koondisega teise koha ja ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
The Beverly Hilton

The Beverly Hilton on hotell Beverly Hillsis. Hotell asub Santa Monica ja Wilshire Boulevardi ristmikul. Algselt Conrad Hiltonile kuulunud hotell avati ametlikult 12. augustil 1955. Hotelli projekteeris Welton Becket. Hotellis on 569 numbrituba. 
Hotellis on alates 1961. aastast peetud Kuldgloobuse auhinnagalat.
Zarvanka

Zarvanka (ukraina keeles Зарванка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tõvrivi rajoonis. Elanike arv on 8. Pindala on 0,12 km².
Kenneth Rüütli

Kenneth Rüütli (tuntud ka kui Kenny; sündinud 28. oktoobril 1990)) on Eesti muusikaprodutsent, endine ansambli Põhja-Tallinn räppar ning videograaf.
2014. aasta novembris lõi ta käed staarisaate kasvandiku Artjom Savitskiga – koos avaldati muusikavideo loole "Valin ise oma tee", mille juures Kenneth Rüütli oli video ja loo räpisõnade autor. Samasse aastasse jäi ka ühine lugu "Hurmur" koos laulja Merlyn Uuskülaga. Veebruaris ilmus räppar Metsakutsu ja ansambli State of Zoe laulja Anneliis Kitse koostöös lugu "Kristallid", mille muusika autor on Kenneth Rüütli. 
Ta on loonud režissööri, operaatori ja/või videograafina veel mitme Eesti näitlejaga muusikavideoid.
Tähtedevaheline lend

Tähtedevaheline reisimine on mehitatud või mehitamata reis ühe tähe juurest teise juurde.
Tähtedevahelise reisi teostamine on planeetidevahelise reisi teostamisest tunduvalt keerulisem, sest meie Päikesesüsteemis on planeedid üksteisest vähem kui 30 astronoomilise ühiku (AU) kaugusel, samas kui tähed asuvad üksteisest tuhandete või sadade tuhandete AU-de kaugusel. Suurte kauguste tõttu mõõdetakse neid vahemaid valgusaastates. Näiteks lähim täht, Proxima Centauri, asub Päikesest 268 332 AU ehk 4,24 valgusaasta kaugusel.
Suurte kauguste tõttu oleks tähtedevaheline reisimine võimalik ainult siis, kui kosmoselaevad liiguksid valguse kiiruse lähedasel kiirusel või kui teadlased avastaksid täiesti uue reisimisviisi, näiteks ussiaugud.
Koonuselõige

Koonuselõige ehk koonuslõige on joon, mis tekib, kaksikkoonuse (pinna) lõikamisel tasandiga. Kaksikkoonus on selline geomeetriline kujund, kus kaks koonust, mis asuvad samal sümmeetriateljel puutuvad tippudega kokku, moodustades ühise tipu. Tegemist on koonustega, millel põhi puudub. Kaksikkoonuse külgpinda moodustavaks sirgeks on lõpmatult pikk sirge.
Kui lõikepind sisaldab koonuse tippu, siis lõige on kas punkt, sirge või lõikuvate sirgete paar. Selliseid koonuste tippu läbivaid tasandi lõikeid nimetatakse koonuselõigete kidunud lahenditeks. Kui lõikepind ei sisalda koonuse tippu, siis tekib ellips, parabool või hüperbool. Traditsiooniliselt vaadeldakse koonuselõigetes ringjoont kui ellipsi erijuhtu, kui ellipsit, mille ekstsentrilisus on 0.
Seda, et siis tekivad tõesti need geomeetriliste kohtadena tasandil defineeritud jooned, saab ilma arvutusteta tõestada Dandelini kerade abil.
Koonuselõiget võib vaadelda ka kvadriku kahemõõtmelise erijuhuna ning kirjeldada koonuselõike üldvõrrandiga, mis on 2. astme võrrand.
Koonuselõigete võrrandid.
Koonuselõikeid saab sobivas "x"-"y"-koordinaadistikus kirjeldada 2. astme võrranditega:
formula_1 (vaata joonist). (Kui formula_2, saame ringjoone.)
formula_3 (vaata joonist).
formula_4 (vaata joonist).
formula_5
formula_6
formula_7
Täielikkuse huvides võetakse juurde veel kaks juhtumit, mis ei ole päris koonuselõiked, mida aga saab samuti kirjeldada 2. astme võrranditega:
formula_8
formula_9 või formula_10.
Viimased kaks juhtumit esinevad püstise ringsilindri tasandiliste lõigetena. Silindrit saab võtta koonuse erijuhuna, mille korral koonuse tipp on lõpmatuses. Sellepärast arvatakse ka need juhtumid koonuselõigete hulka.
Ühikkoonuse tasandilised lõiked.
Selleks et näidata, et ülalpool koonuselõigeteks nimetatud jooned ja punktid tõepoolest tekivad koonuse lõikamisel tasandiga, lõikame ühikkoonust (püstist ringkoonust) tasandiga, mis on paralleelne "y"-teljega. 
Kaksikkoonuse nurgad.
Koonuselõigete puhul vaadeldav põhjatu kaksikkoonus võib olla erinevate tipunurkadega, vahemikus 0 - 180 kraadi. Esimesel juhul võib mõelda, et nurk koonuse tipus muutub lõpmatult väikeseks, mis sisuliselt teeb kaksikkoonustest sirgjoone. Selline kaksikkoonuse moodustaja on sama, mis koonuse telg. Teises äärmuses muutub kaksikkoonuse tipunurk nürinurgaks, lähenedes 180 kraadile. Sellise koonuse moodustavad jooned lähenevad teineteisele ja kui need kattuvad, moodustavad kaks koonust tasapinna. Nende mõlema äärmusliku kaksikkoonuse puhul on kõik koonuselõiked kidunud/kõdunud lahendid. Kui oleks antud üks tipupunkt ja lõpmatult suur ruum ümberringi, siis saaks erinevate tipunurkadega kaksikkoonustega läbida kõiki punkte selles ruumis. Kui kaksikkoonustel oleks tipust samas kauguses, keskteljega risti olev põhi, moodustuks sama tipupunktiga ja kõikide võimalike erinevate tipunurkadega kaksikkoonustest kera. 
Kaksikkoonus ja astronoomia.
Kui teleskoobiga vaadelda meid ümbritsevat universumit, mis jääb Linnuteest väljapoole, siis näeme seda ligikaudu nürinurkse kaksikkoonuse kujulise ruumina. Meid ümbritsev galaktika ei võimalda näha külgede suunas, piki galaktika tasandit.
Viru-Nigula kirikumõis

Viru-Nigula kirikumõis (saksa keeles "Pastorat St. Nicolai" või "Pastorat" "Maholm") oli kirikumõis Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Viru-Nigula alevikus. 
Kirikumõisa mitmed säilinud ehitised (sild, laut, tõllakuur, leerimaja, kaev, pastorimaja, park, peahoone) on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Pastoraadi peahoones on tänapäeval Viru-Nigula Koduloomuuseum.
Torma kirikumõis

Torma kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Torma", ka "Kapstver") oli kirikumõis Tartumaal Torma kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Vanamõisa külas. 
Pastoraadi mitmed ehitised (peahoone, park, laut) on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Peahoone on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi alguses.
Järva-Jaani pastoraat

Järva-Jaani pastoraat oli pastoraat Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva maakonnas Järva vallas Järva-Jaani alevis. 
Pastoraadi peahoone asub Piibe maantee ääres (Pikk tänav 54) Järva-Jaani kiriku vastas. Pastoraat oli algul lihtne ühekorruseline kaunistusteta hoone. 
Paekivist peahoone ehitati 1860. aastatel historitsistlikus stiilis fassaadiga. Hoonel on viilkatus, nurgad ja aknad tellispiiretega, kelbad petikniššidega, peasissepääsul puitpitsdekooriga veranda. Peahoone ees on muruväljak, mida ääristavad põlispuud. 
Nõukogude perioodil oli hoone eri asutuste valduses, mistõttu tehti selles mitmeid ümberehitusi. 1990. aastatel hoone remonditi ja pärast seda on seda järjepidevalt korras hoitud. Pastoraadis on säilinud tall-tõllakuur, rohtaed ja mitmed majandushooned.
Peetri kirikumõis

Peetri kirikumõis (saksa keeles "Pastorat St. Petri") oli kirikumõis Järvamaal Järva-Peetri kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva maakonnas Järva vallas.
Kirikumõisa peahoone ehitati 18. sajandi I poolel. Peahoone on kivist ja ühekorruseline.
Keila kirikumõis

Keila kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Kegel") oli kirikumõis Harjumaal Keila kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Kumnas.
1862. aastal püstitati kirikumõisa juurde Martin Lutheri pronksist mälestussammas, mille rahastaja oli Kumna mõisnik parun Georg von Meyendorff (1794–1879). Kuue meetri kõrguse mälestusmärgi skulptor oli Peter Clodt von Jürgensburg (1805–1867). Kuju hävitati Nõukogude võimu poolt 1949. aastal.
Säilinud Keila pastoraadi peahoone on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Välislingid.
__SISUKORRATA__
Kuusalu kirikumõis

Kuusalu kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Kusal") oli kirikumõis Harjumaal Kuusalu kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Pastoraadi peahoone ehitati 18. sajandi lõpus ja on sellisena üks vanemaid pastoraadihooneid Eestis.
Pastoraadi mitmed ehitised (peahoone, karjakastell, kelder, ait, tall-tõllakuur, saun) on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Peahoone kannatas 24. aprillil 2014 puhkenud tulekahjus. Tänaseks on hoone saanud uue katuse, vahelaed, aknad ja uksed.
Lüganuse pastoraat

Lüganuse pastoraat oli pastoraat Virumaal Lüganuse kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Lüganuse alevikus.
Pastoraadi mitmed säilinud ehitised (peahoone, kaev, abihoone, ait, kelder) on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Mihkli kirikumõis

Mihkli kirikumõis (saksa keeles "Pastorat St. Michaelis" või "Soontak") oli kirikumõis Läänemaal Mihkli kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne maakonnas Lääneranna vallas Mihkli külas.
Mitmed kirikumõisa ehitistest (peahoone, tall-tõllakuur, kelder, park, pargi vaas) on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
1919. aasta maaseadusega määrati Mihkli kirikumõis riigistamisele. Ametlikult kinnistati mõis riigile 14. augustil 1922.
Välislingid.
__SISUKORRATA__
Simuna pastoraat

Simuna pastoraat, ka Katküll (saksa keeles "Pastorat St. Simonis") oli pastoraat Virumaal Simuna kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Simuna alevikus.
Pastoraadi peahoone ehitati 18.-19. sajandi vahetuse aegu. Peahoone on varaklassitsistlik, ühekorruseline ja puidust. Pastoraadi enamik kõrvalhooneid on hävinud. Pastoraadist lõunas asub allikatiik, kust algab Pedja jõgi.
Vigala kirikumõis

Vigala kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Fickel") oli kirikumõis Vigala kihelkonnas Läänemaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi on mõisa süda Naravere külas Märjamaa vallas Rapla maakonnas.
Mõisaansambel.
Kirikumõisa ühekorruseline historitsistlik puidust pastoraat ehitati 1881. aastal. Praegu asub endises pastoraadis hooldekodu. Selle ees on ringteega väljak ja taga paisutatud Enge jõgi.
Pastoraati ümbritsev kirikumõisa park on looduskaitse all.
Viru-Jaagupi pastoraat

Viru-Jaagupi pastoraat, ka Jakobi kiriku mõis (saksa keeles "Pastorat St. Jakobi, Kehl, Jakobi-Pastorat") oli pastoraat Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Viru-Jaagupi alevikus.
Pastoraadi peahoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Läänemaa Vabatahtlik Jäägrikompanii

Läänemaa Vabatahtlik(e) Jäägrikompanii (ka Läänemaa Vabatahtlik(e) Jäägerkompanii) oli Asso Kommeri 1993 moodustatud ja samal aastal laiali saadetud Eesti väeüksus.
25. juulil astus jäägrikompanii Eesti kaitsejõudude koosseisust välja ja alguse sai Pullapää kriis.
27. juulil saatis Eesti valitsus jäägrikompanii laiali, kuna see ei allunud Eesti kaitseväele ja tegutses põhiseadusevastaselt.
Väeosa asutaja ja ühtlasi selle esimene ülem oli Asso Kommer. Hiljem oli ülem Jaak Mosin.
Jääger (perekonnanimi)

Jääger on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Jääger Eestis 114 mehel ja 127 naisel.
Blacky

Blacky oli Eesti ansambel, mis tegutses aastatel 1998–2013.
Blacky asutas ansambli solist Lea Dali Lion (varasemate nimedega Lea Teemets, Lea Liitmaa). Blacky esimene kontsert toimus Islandil noorte muusikute kokkutulekul 1999. aasta oktoobris. Blacky esimeseks hitiks sai lugu "Ära piina mind", mis ilmus aastal 1999. 
Aastal 2000 tuli ansamblil välja omanimeline debüütalbum "Blacky". Sellelt albumilt on pärit ka tuntud laul: "Kanna mind veelkord kätel".
Sellelt albumilt pärineb ka Blacky hitt "Ära piina mind", mis oli Lea läbimurdeks Eesti muusikamaastikul ning millest sai mängituim Lea lugu Eesti raadiojaamades.
2000. aastal liitusid ansambliga Blacky naisrokkmuusikud, millega sellest sai Eesti esimene vaid naistest koosnev rokkansambel.
Kolm aastat hiljem tuli ansamblil välja teine plaat "Kui me päikeseloojangut ootama peaks". Vahetult pärast albumi ilmumist tulid välja ansambli Blacky muusikavideod: "Kui me päikeseloojangut ootama peaks", "Ja põleb maa" ja "Vaata vaid mu poole".[]
"Soft rock"'i ansambel oli tuntud ka välismaal. Näiteks käis Blacky 2003. aastal Läti turneel koos lõunanaabrite bändiga Brainstorm, samuti esinesid nad Stockholmi Eesti Majas, Helsingis ja Moskvas. 2006. aastal andis Blacky kontserdi Eesti rahusõduritele Kosovos, 2011. aastal anti kontserte USAs.
2006. aastal ilmus Blacky kolmas album "See on me meeltele" ja samal aastal ka singel "12".
2009. aasta novembris tähistas Blacky oma 10. sünnipäeva, andes suurejoonelise kontserdi klubis Rock Cafe. Sellel kordumatul kontserdil astusid üles ligi 20 muusikut, kes on kuulunud Blacky ansamblisse läbi aegade. Kontserdist ilmus 2009. aasta detsembris DVD "X".
Kuigi ansambel lõpetas tegevuse juba 2013, ilmus 2017. aasta lõpus kogumikalbum "Viimane", mis sisaldas Blacky lugusid, mis varasemate albumite peal polnud ilmunud.
Liikmeid.
Koosseis 1998–2000 
Koosseis 2000–2005
Koosseis 2006–2013
Aastatel 2002–2012 tegutses ansambel Blacky LAG muusikaagentuuri ehk Live Agency Group'i tiiva all. 
Diskograafia.
DVD
Transilvaania vürstkond

Transilvaania vürstkond võib olla:
Linnustik

Linnustik ehk ornitofauna on mingi ala linnud (linnuliigid ja isendid kokku võetult).
Sõltuvalt vaadeldavast alast saab rääkida metsa-, mere-, soo-, vee- jne linnustikust.
Pärnumaa Linnuklubi Buteo

Pärnumaa Linnuklubi Buteo on Pärnumaal tegutsev linnuklubi.
Koos Läänemaa Linnuklubi ja Saaremaa Linnuklubiga antakse välja ajakirja Linnurada.
Linnuklubi eestvedajaid on olnud Eedi Lelov.
Läänemaa Linnuklubi

Läänemaa Linnuklubi on Läänemaal tegutsev linnuklubi.
Koos Pärnumaa Linnuklubi Buteo ja Saaremaa Linnuklubiga antakse välja ajakirja Linnurada.
Tsensuurikomitee

Tsensuurikomitee on asutus, mis vaatab üle ja kontrollib (tsenseerib) trükitooteid.
Eestis on ajalooliselt tegutsenud näiteks Tartu Ülikooli Tsensuurikomitee, millest 1826. aastal sai Tartu Tsensuurikomitee.
Tartu Tsensuurikomitee

Tartu Tsensuurikomitee oli Tartus tegutsenud tsensuurikomitee.
Tartu Tsensuurikomitee moodustati 10. juunil 1826 Tartu Ülikooli Tsensuurikomitee asemele. Tartu Tsensuurikomitees töötas kolm tsensorit. Tsensorid valis välja Tartu õpperingkonna kuraator ja tsensorid nimetas ametisse Haridusministeerium. 
Pärast Riia Tsensuurikomitee moodustamist 1850. aastal Tartu Tsensuurikomitee kaotati ja 1851. aastast määrati selle asemele Tartu üksiktsensor. 1906. aastal nimetati Tartu üksiktsensor ümber Tartu trükiasjade inspektoriks.
David Brandes

David Brandes (varem ka David Brändle; sündinud 9. detsembril 1968 Baselis Šveitsis) on juudi rahvusest Saksa laulukirjutaja ja muusikaprodutsent.
Ta on olnud produtsendiks sellistele artistidele nagu E-Rotic, Bad Boys Blue, Chris Norman, Lemon Ice, Fancy, Vanilla Ninja, Maarja, Shanadoo, Gracia. 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel võistlesid korraga kaks tema artisti: Gracia esindas lauluga "Run &amp; Hide" Saksamaad ja Vanilla Ninja lauluga "Cool Vibes" Šveitsi.
Cocktail E-Rotic

"Cocktail E-Rotic" on Saksa "eurodance"-ansambli E-Rotic üheksas ja seni viimane stuudioalbum. Album ilmus 2003. aastal.
Raavitse raudteepeatus

Raavitse raudteepeatus oli raudteepeatus Valga maakonna Raavitsas Tartu–Valga raudtee ääres. Tänapäeval jääb peatuse asukoht Valga valda.
Peatus asus Sangaste ja Valga raudteejaama vahel (kilometraaž 502,6) – Sangaste raudteejaamast umbes 5,9 ja Valga raudteejaamast ligi 7,8 km kaugusel (mööda raudteed). Avamisajal jäi peatus Kaagjärve valda. Viimast korda peatus reisirong Raavitse peatuses 2001. aastal.
Raavitse raudteepeatus oli varustatud nii reisijate ooteplatvormi kui ka ooteruumiga, mis on nüüdseks lammutatud.
The Fleur de Lys

The Fleur de Lys (algselt Les Fleur de Lys /ongi kirjaveaga/) oli Southamptonist pärit Briti ansambel. Bänd tegutses aastail 1964–1969. Bändi muusika jäi stiililt biidi ja psühhedeelse rocki vahepeale ning seda hakati hiljem nimetama "freakbeat". Bändi koosseis muutus sageli, ainus püsiv liige oli trummar Keith Guster. Bändis mängisid aegade jooksul Pete Sears (tegi kaasa mitmel varasemal Rod Stewarti albumil ning oli Jefferson Starshipi asutajaliige), Gordon Haskell (mängis hiljem King Crimsonis), Phil Sawyer (hiljem Spencer Davis Groupis), Bryn Haworth, Frank Smith, Danny Churchill, Alex Chamberlain, Tony Head, Tago Byers ja Tim "Chris" Andrews.
TAOK rogain

TAOK rogain [tee-aa-oo-k'aa rog'ain] on Eesti vanim ja osalejarohkeim rogain. 
Võistlus toimub tavapäraselt oktoobri esimesel laupäeval. Rogaini korraldab TA Orienteerumisklubi. 
Võistlusmaastikule paigutatakse 40–45 kontrollpunkti, mille väärtus varieerub sõltuvalt keerukusest ja kaugusest vahemikus 2–5 punkti. Võistlusest võtavad osa 2–5-liikmelised võistkonnad. Võistluse kontrollaeg on 8 tundi. Võistluse eesmärk on kontrollaja jooksul koguda maksimaalne punktisumma kontrollpunktide läbimisest. Liikuda võib ainult jalgsi, kasutades kaarti ja kompassi.
Esimene TAOK rogain toimus 2000. aastal Mägede külas, kuid 1999. aastal korraldati samas väiksemale rühmale katsevõistlus.
2006. aastal toimunud võistlus 914 osavõtjaga oli maailma osavõturohkeim rogain. See rekord ületati aga juba järgmisel, 2007. aastal, mil osales 437 võistkonda kokku 1157 võistlejaga, mis on seni kõrgeim osalejate arv. TAOK rogain on mitmel aastal olnud ka osavõturohkeim Eesti Orienteerumisliidu kalendri võistlus.
2008. aastast toimub TAOK rogain vaheldumisi ühel aastal Lõuna-Eestis ja teisel Põhja-Eestis. 2020. aastal võistlust koroonapandeemia tõttu ei toimunud.
Betti Alveri mälestusmärk

Betti Alveri mälestusmärk "Rotunde" on Betti Alverile pühendatud mälestusmärk Jõgeval Betti Alveri Muuseumi juures mälestuspargis. Mälestusmärgi skulptor on Terje Ojaver. Mälestusmärk ja mälestuspark avati 1996. aastal Betti Alveri 90. sünniaastapäeval.
Polaarekspress

"Polaarekspress" on 2004. aastal esilinastunud animafilm. Filmi lavastaja oli Robert Zemeckis. See oli viimane film, milles osales näitleja Michael Jeter, kes suri aasta enne filmi esilinastust. Film põhineb Chris Van Allsburgi samanimelisel lasteraamatul.
2006. aastal sai film Guinnessi rekordite raamatusse kui maailma esimene täiesti digitaalselt tehtud film. 
Sisu.
Üks poiss on hakanud jõuluvana olemasolus kahtlema. Ootamatult kihutab jõuluõhtul poisi maja ette vana aururong Polaarekspress, mille konduktor kutsub ta kaasa reisile põhjapoolusele jõuluvana juurde.
Klaverimeister

Klaverimeister on pillimeister, kes valmistab klavereid.
Veeseadus

Veeseadus (lühend VeeS) on Eesti seadus, mis reguleerib Eestis veega seotut. Seadus võeti vastu 11. mail 1994 ja jõustus 16. juunil 1994. 
Seaduse järgi reguleerib see "vee kasutamist ja kaitset, maaomanike ja veekasutajate vahelisi suhteid ning avalike veekogude ja avalikuks kasutamiseks määratud veekogude kasutamist". 
Veeseaduse ülesanne on tagada Eesti sise- ja piiriveekogude ning Eesti põhjavee puhtus ja veekogudes ökoloogiline tasakaal.
Soome sõjalapsed

Soome sõjalapsed (soome keeles "sotalapset", rootsi keeles "(finländska) krigsbarn") olid Soome lapsed, kes saadeti Teise maailmasõja ajal Soomest teistesse Põhjamaadesse, eelkõige Rootsi.
Talve- ja Jätkusõja ajal aastatel 1939–1945 saadeti Rootsi, Taani ja Norrasse kokku üle 70 000 Soome lapse. Umbes 15 000 evakueeritud last ei naasnud hiljem Soome.
2005. aastal valmis sõjalastest rääkiv Klaus Härö film "Emadest parim". Film põhineb romaanil, mille avaldas Heikki Hietamies 1992. aastal.
Roheline miil

"Roheline miil" on 1999. aastal esilinastunud film, mille lavastaja oli Frank Darabont ja peaosades olid Tom Hanks, David Morse, Bonnie Hunt, Michael Clarke Duncan ja James Cromwell. Film põhineb Stephen Kingi samanimelisel romaanil.
Sisu.
Cold Mountaini vangla surmamõistetute osakonnas hukatakse vangid elektritoolil. Teekond vangikongist hukkamiskambrisse on kaetud rohelise linoleumiga ning kannab nime "Roheline miil". Kui vanglasse satub topeltmõrva eest surma mõistetud John Coffey, ei usu keegi, isegi mitte valvurid, et ta oleks midagi sellist teha suutnud. Coffeyl on mingid ennenägematud võimed ning soov teha head ja teisi aidata. Ta sõbruneb valvur Paul Edgecombiga, kes üritab meest aidata, kui mõistab, et Coffey on ekslikult süüdi mõistetud.
Eesti Erastamisettevõte

Eesti Erastamisettevõte oli 1992 asutatud Eesti riigiettevõte, mis korraldas riigivara erastamist. 
1993 moodustati Erastamisettevõtte ja Riigivaraameti ühendamisel nende kahe õigusjärglasena Eesti Erastamisagentuur
Valge luik

Valge luik võib tähendada mitut asja
Tartu pudretivabrik

Tartu pudretivabrik oli Tartus fekaalidest põlluväetist (pudretti) tegev vabrik. Vabriku asutas 1887 arvatavasti Jaama mõisa valitseja Johann Hansu poeg . Aastast 1919 kuulus vabrik Tartu linnale. 
Vabrik sai toorme linna lahtistest käimlatest. Vabriku tegevus hakkas vähenema enne II maailmasõda, sest Tartus hakati rajama kanalisatsioonivõrku ja suurenes vesikäimlate arv. Vabrik tegutses ka 1950. aastatel. Vabrik on hävinud, ent säilinud on selle töölistemaja Jaama tänava ja Sõpruse puiestee ristmiku lähedal.Pudretivabrik lõpetas tegevuse 1966.aastal.
Nobeli laureaat

"Nobeli laureaat" on kirjastuse Eesti Raamat aastast 1989 välja antav raamatusari, mis pakub valikut Nobeli kirjandusauhinna laureaatide teostest. 
Seda võib lugeda kirjastuse Loodus poolt aastail 1935–1939 ilmunud raamatusarja "Nobeli laureaadid" jätkuks, kuid samahästi ka eraldiseisvaks sarjaks.
Nukuke

"Nukuke" on Tiiu 1990. aastatel esitatud hittlugu. Ta avaldati 1996. aasta Tiiu sooloalbumil "Magusad huuled". Laulu peetakse 1990. aastate eesti diskomuusika (päkapikudisko) eredaks stiilinäiteks. Tuntud on ka laulu parodeerimine Koit Toome esituses saatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt".
Laulu viisi kirjutas Ivar Must ja sõnad Valli Ojavere.
Eesti keelenõukogu

Eesti keelenõukogu on 2001. aastal Eesti Haridus- ja Teadusministeeriumi juurde loodud nõukogu, mis nõustab Eesti valitsust keelepoliitika arendamisel ja elluviimisel.
Keelenõukogu esitab koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga iga kahe aasta järel Vabariigi Valitsusele ülevaate Eesti keeleolukorrast ning eesti keele arengukava ja teiste strateegiliste keelekavade täitmisest.
2005. aastast on nõukogu esimees olnud Birute Klaas-Lang. Ta kinnitati järgmiseks viieks aastaks selle komisjoni esimeheks ka 2022. aasta aprillis.
Pensionäride meeleavaldus jaanuaris 1993

Pensionäride meeleavaldus jaanuaris 1993 oli pensionäride kolm päeva kestnud meeleavaldus Tallinnas Lossi platsil Toompeal, kus protestiti madala elatisraha (pensioni) vastu. 
Meeleavaldus algas 11. jaanuaril. Toompeale kogunes tuhatkond pensionäri, kes nõudsid valitsuselt elatisraha suurendamist. Pensionärid polnud võimelised elama 260 krooni suuruse elatisrahaga. Meeleavaldajad kandsid loosungeid "Kuidas nälgid, pensionär? Mõõdukalt, ikka mõõdukalt" (vihje tollasele sotsiaalministrile Marju Lauristinile, kes kuulus Mõõdukate erakonda) jms. Meeleavaldus kulges agressiivselt, raevunud pensionärid ähvardasid Marju Lauristini. 13. jaanuaril nõudis peaminister Mart Laar kolmandat päeva kestnud meeleavalduse lõpetamist, sest selle käigus kasutati vägivalda ja ähvardati Vabariigi Valitsuse ja Riigikogu liikmeid. 16. jaanuaril kohtusid peaminister Mart Laar ja sotsiaalminister Marju Lauristin Pensionäride Ühenduse ja Pensionäride Liidu esindajatega ja jõudsid otsusele, et pensione ei suurendata, kuid töötavatelt pensionäridelt pensione ära ei võeta.
Akadeemiline Ühistegevuse Selts

Akadeemiline Ühistegevuse Selts on Eesti selts ja ühtlasi kirjastus, mis tegeleb ühistegevuse valdkonnaga. Selts tegutses Eestis enne II maailmasõda ja tegutseb uuesti pärast taasiseseisvumist.
Selts annab koos Tartu Hoiu-laenuühistu ja Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistuga välja Ühistulehte. Akadeemiline Ühistegevuse Selts korraldab igal sügisel alates 2012. aastast Ühistukonverentse, kus kohtuvad ühistegelased üle Eesti. 
Seltsi välja antud raamatud ja jätkväljaandeid:
Transilvaania vürstkond (1711–1867)

Transilvaania vürstkond, aastast 1765 Transilvaania suurvürstkond, oli Habsburgide monarhia kroonimaa ja Austria keisririigi osa.
Ajalugu.
Suures Türgi sõjas okupeeris Habsburgist keiser Leopold I Osmanite vasalli Transilvaania vürstkonna ja sundis Ungari kuningana vürst Mihály I Apafit tema ülemvõimu tunnistama. Pärast Mihály surma aastal 1690 andis keiser Leopold välja "Diploma Leopoldinum", mis liitis Transilvaania territooriumi Habsburgide monarhiaga. Aastal 1697 loobus Mihály poeg ja pärija, vürst Mihály II Apafi lõpuks Transilvaaniast Leopoldi kasuks; üleminek Habsburgide maade hulka kinnitati 1699. aasta Karlowitzi rahuga Püha Liiga ja Osmanite riigi vahel.
Pärast Rákóczi vabadussõja nurjumist sõlmiti aastal 1711 Szatmári rahu: Habsburgide kontroll Transilvaania üle kindlustus ja Transilvaania vürstid asendati Habsburgide keiserlike kuberneridega ("Gubernatoren"). Aastal 1765 kuulutasid Maria Theresia ja tema poeg keiser Joseph II välja Transilvaania suurvürstkonna, kindlustades Transilvaania eristaatust Habsburgide monarhias, mis loodi "Diploma Leopoldinumiga" aastal 1691.
Umbes 1734. aastast alates muutus Lõuna-Transilvaania saksakeelsete väljasaadetute "Siebenbürger Landler" asustusalaks, kes olid krüptoprotestandid Habsburgide Ülem-Austria, Steiermargi ja Kärnteni pärusvaldustest, kes pagendati Habsburgide monarhia idapiirile. Ala ümber Sibiu ("Hermannstadt") oli Transilvaania sakside poolt koloniseeritud keskajast saati; siin pidid "Landler" leppima piirkondadega, mis laastati Suure Türgi sõja ajal.
Enamus Transilvaania rahvastikust olid rumeenlased, paljud neist talupojad, kes töötasid Ungari magnaatidele pärisorjuse ebakindlatel tingimustel. Kuid 1784. aasta Horea, Cloșca ja Crișani ülestõus ning kõik poliitilise võrdsuse nõudmised olid tulutud.
1848. aasta revolutsioonide ajal kutsusid Ungari mässulised üles Transilvaania ja Ungari taasühendamisele — selle vastu olid Avram Iancu juhitud Rumeenia (Valahhia) revolutsionäärid —, aga ka pärisorjuse kaotamisele. Pärast Ungari ülestõusu purustamist jäi Transilvaania mitmeks aastaks sõjaväe haldusesse. Aastal 1853 kaotati Transilvaania sõjaväestatud piiriala, mis eksisteeris aastast 1762, ja liideti taas Transilvaaniaga.
Aastal 1866 hääletas Transilvaania Riigipäev Ungariga ühendamise poolt, mis saavutati jaanuaris 1867. Sellele järgnenud Austria-Ungari kompromissiga ("Ausgleich") lõppes Ungari aadli, seekelite ja Transilvaania sakside sajanditepikkune autonoomne staatus ja Transilvaania suurvürstkond liidendati Ungari kuningriigiga, mis ise oli István Püha krooni maade koosseisus Kaksikmonarhias.
Piirid.
Enne oma kaotamist aastal 1867 piirnes Transilvaania vürstkond loodes ja läänes Habsburgide Ungari kuningriigiga, kirdes Habsburgide Bukoviinaga, edelas Habsburgide sõjaväestatud piirialaga ning lõunas ja idas Moldaavia ja Valahhia ühendatud vürstkondadega.