tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kulu

 
Kulu (inglise keeles "cost", "expense") on kauba või teenuse eest makstav hind. Kulud tekivad enamasti kasutatavate ressursside rakendamisest ja ressursside väärtusest kaupade tootmisel ja teenuste osutamisel. 
Kulu on kõige üldisemas mõttes raha või mistahes majandusressursi loovutamine teisele isikule.
Eesti raamatupidamise seaduse järgi on kulu aruandeperioodi väljaminekud, millega kaasneb varade vähenemine või kohustuste suurenemine ja mis vähendavad raamatupidamiskohustuslase omakapitali, välja arvatud omanikele tehtud väljamaksed omakapitalist.
Surnud 20. oktoobril

"Siin loetletakse 20. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Eesti Teaduskompetentsi Nõukogu

Eesti Teaduskompetentsi Nõukogu (lühend TKN) oli kuni veebruarini 2012 Eesti haridus- ja teadusministri nõuandev organ, mis:
Eesti Teaduskompetentsi Nõukogu moodustas ja selle koosseisu kinnitas kuni kolmeks aastaks Vabariigi Valitsus Eesti haridus- ja teadusministri ettepanekul. TKN oli 9-liikmeline, liikmeteks olid omal alal tunnustatud teadlased.
Alates 2012. aastast jätkas TKNi ülesannete täitmist osaliselt Eesti Teadusagentuuri hindamisnõukogu.
Kirill Käro

Kirill Valerjevitš Käro (vene keeles Кирилл Валерьевич Кяро; sündinud 24. veebruaril 1975 Tallinnas) on Eestis sündinud vene teatri- ja filminäitleja.
Ta on lõpetanud 1992. aastal Tallinna 12. Keskkooli ning õppinud B. Štšukini nimelises Teatriinstituudis Moskvas.
Filmid.
Ta on mänginud Eestis filmides "Punane elavhõbe" ja "Rotilõks". Samuti mängis ta Soome-Eesti-Saksamaa koostööfilmis (režissöör Klaus Härö) "Vehkleja" ja Andres Puustusmaa 2017. aasta filmis "Rohelised kassid". 
Venemaal mängib ta seriaalis "Nuuskur" nimiosa, eraklikku ja kummalisevõitu detektiivi.
Kümneosalises Vene teleseriaalis "Konsultant" mängis ta psühholoog-konsultanti. Seriaal, mis valmis 2016. aastal, on tehtud NSV Liidu jõhkraima sarimõrvari Andrei Tšikatilo kuritegude avastamise ainetel.
Näitleja populaarsusele aitas kaasa detektiivisari ("Нюхач"), kus ta mängis peaosa eriuurimisbüroo (SBR) vabakutselise eksperdina.
Isiklikku.
Volli Käro on tema vanaonu poeg.
MTÜ Tartu Kristlik Noortekodu

MTÜ Tartu Kristlik Noortekodu (lühend TKN) on 2000. aastal loodud organisatsioon (mittetulundusühing), mille eesmärk on aidata lapsi ja noori, kes on kaotanud oma kodu või kelle vanemad ei saa neid mingil põhjusel kasvatada. TKNi hoole all on praegu (2014) 48 last ja noort.
TKNil on oma eesmärkide elluviimiseks Tartus Era tänaval asuv maja.
Ebatsuugaallee Tartu sõjaväekalmistul

Ebatsuugaallee Tartu sõjaväekalmistul (ka Pseudotsuugaallee) on Tartu Raadi kalmistu sõjaväekalmistu Aasa tänava poolses küljes asuv allee. Allee võeti kaitse alla 4. oktoobril 1957 Tartu Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee (Tartu TSN TK) otsusega nr. 306. See on üks esimesi looduskaitse alla võetud objektidest Tartu linnas. Hinnanguliselt on puud üle saja aasta vanad.
Perekonnapildid

"Perekonnapildid" on 1989. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Valentin Kuigi jutustuse "Valem" ainetel.
Süžee.
Filmi tegevus toimub 1960. aastate esimesel poolel ühes Eesti väikelinnas. Väikelinna abiturientidel on ootusärev aeg. Keskkool saab kohe läbi ja ees on iseseisev elu. Kalle ja Inna vahel on midagi, kuid nad pole oma suhteid selgitanud ja korraga lähevad need hoopis sassi. Siimu ja Evi suhted oleks justkui selged, kuid nendegi vahel tekib arusaamatus. Viimase paari koolinädala jooksul pannakse proovile lootused, armastus, usaldus ning noorte ettekujutused heast ja halvast.
Filmi retseptsioon.
Film langes suhteliselt terava kriitika alla. Ka need, kes suhtusid filmi heatahtlikult (Mati Unt, Tiina Lokk jt.) tõid paratamatult esile töö nõrgu kohti. Üks kõige tõsisemaid etteheiteid oli filmi tegevusaja muutmine võtteldes jutustusega "Valem", mille tegevus toimus 1980. aastate keskpaiku. Filmi olid toodud 1960. aastad, aga käsitletud tollele ajastule mitteomaselt noorte sõnakasutust, nende kõnemaneere ja käitumismalle.
Marta Rudzīte

Marta Rudzīte (4. november 1924 – 19. juuli 1996) oli läti keeleteadlane (muuhulgas eesti ja liivi keele uurija). Ta oli abielus eestlasest bibliograafi Tõnu Karmaga (lätipäraselt Tenu Karma).
Rudzīte õppis 1944–1948 Riia Pedagoogilises Instituudis läti keele ja kirjanduse osakonnas, mille lõpetas kiitusega. Seejärel töötas ta läti keele õpetajana. 1951. aastal, pärast doktoritöö kaitsmist, asus ta õppejõuna tööle Läti Riiklikus Ülikoolis. 1957 sai ta dotsendiks, 1977 professoriks. Eriti uuris Rudzīte läti keele dialektoloogiat. 
1988–1989 osales Läti NSV keeleseaduse koostamises.
1984. aastal anti talle Läti NSV teenelise teadlase aunimetus.
Urele linnus

Urele linnus on üks Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Idumea linnustest.
Kroonika nimetab linnust kahel korral. 1218. aastal peatus selle juures kaheks päevaks Liivimaale sõjakäigu teinud Novgorodi ja Pihkva vürstide vägi. 1223. aastal toimus selle lähistel lahing Tālava üliku Rameko juhitud latgalite salga ja rüüsteretkel olevate Waremari juhitud venelaste ja eestlaste vahel.
Peetakse tõenäoliseks, et Urele asus Läti Pārgauja piirkonna Kudumsi Baznīckalnsi mäel Ungursi järve põhjakaldal, 12 km Cēsisest loodes, tolleaegse Idumea territooriumil. Nimetatud linnamägi on 30 m kõrge ja 30x55 m lai ning selle lähedal asub läänemeresoomepärane kivikalme. Linnamäe staatust kinnitavaid arheoloogilisi väljakaevamisi seal siiski tehtud pole.
Surnud 21. oktoobril

"Siin loetletakse 21. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Kuzebai Gerd

Kuzebai Gerd (kodanikunimega Kuzma Tšainikov; 14. jaanuar 1898 – 1. november 1937) oli udmurdi kirjanik ja ühiskonnategelane, esimene erialahariduse saanud udmurdi folklorist ja etnograaf.
Kuzebai Gerd sündis talupoja perekonnas Udmurtias (tolleaegse haldusjaotuse järgi Vjatka kubermangus) Kogo-Dokja (Suur-Dokja) külas (praeguse haldusjaotuse järgi Vavoži rajoonis Udmurtias). Põhikooli lõpetamise järel õppis õpetajate seminaris. Seejärel töötas õpetajana.
Aastatel 1922–1925 õppis ta Moskvas kirjandusinstituudis, 1926–1929 oli NSV Liidu idarahvaste instituudis aspirantuuris.
Kuzebai Gerd oli üks udmurdi kirjanduse rajajatest. 1920. aastal asutas ta lasteajakirja Muš ja 1926. aastal udmurdi kirjanike organisatsiooni. Ta avaldas kolm luulekogu. Lisaks luulele kirjutas ta ka näidendeid ja proosat. Samuti avaldas ta etnoloogia- ja rahvaluulealaseid töid.
Kuzebai Gerd oli üks esimesi Venemaa soome-ugri rahvaste haritlasi, kes haakus hõimuliikumise ideedega. Ta pidas väga oluliseks udmurtide suhtlemist Eesti, Soome ja Ungari hõimuaktivistidega. Lisaks oli ta veendunud leninist ja marksist, kes leidis, et Oktoobrirevolutsioon andis udmurdi rahvale suured võimalused.
13. mail 1932 arreteeriti Kuzebai Gerd süüdistatuna kontrrevolutsioonilises kodanlik-natsionalistlikus tegevuses. 9. juulil 1933 mõisteti ta surma mahalaskmise läbi, kuid Maksim Gorki sekkumisel asendati surmaotsus 10-aastase vangistusega. Kuid 1. novembril 1937 lasti ta vangilaagris NKVD troika otsuse põhjal maha. Kuzebai Gerd rehabiliteeriti postuumselt 1958. aastal.
Eesti keeles on 2009. aastal ilmunud Kuzebai Gerdi teoste valimik "Olen udmurt". 2012. aastal ilmunud kogumikus "Varsti on jälle kevad : valik udmurdi proosat : 39 lugu 34-lt autorilt aastatest 1890-2010" on avaldatud ta jutustus "Matii : ühe udmurdi neiu elu".
Uulutilaid

Uuluti laid (32 ha) asub Virtsu poolsaare lõunaosast 370 meetri kaugusel väga madalaveelises Uuluti lahes ning kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu. 
Uuluti laiu (ka Uuluta; 1871 Ullota) nime aluseks võib olla mugand eesnimest "Olav" või "Olof". 
U-kujulise Uuluti laiu ja mandri vahel paikneb 16 väikest roostikku kasvanud saarekest: Oovaalse, Ümmarguse, Kandilise, Loperguse, Trapetsi, Hulknurga, Magu, Sileda, Muna, Tilga, Üla-Pesa, Ala-Pesa, Tõugu, Nälkja, Piilupargi ja Jäänuka. Sopilise rannajoonega Uuluti laiu rannikul on arvukalt eri suuruses rüsijää poolt kokku kantud rändrahne ning Vilsandil ja Vaika saartel leiduvatega sarnaseid karridega kaetud lubjakive. Varem lagedat Uuluti laidu katab tänapäeval suures osas kadastik, mis on saare lõunaosas raskesti läbitav. Saare keskosas paikneb 2,2 ha suurune, osaliselt roostikku kasvanud madalaveeline järv. Lindudest leidub seal kõige enam värvulisi, saare kirdeosas asuvatel roostikualadel aga kõrkja-roolindu. 4,8 kilomeetri pikkune rannajoonematk pakub kõige nauditavamaid looduspilte varakevadel.
Anaïs Nin

Anaïs Nin [ana'is n'in] (sünninimi Angela Anaïs Juana Antolina Rosa Edelmira Nin y Culmell; 21. veebruar 1903 Neuilly-sur-Seine, Prantsusmaa – 14. jaanuar 1977 Los Angeles, California, USA) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Ta kirjutas romaane, esseid, jutustusi ning erootilist kirjandust. Suur osa tema teostest avaldati postuumselt.
Rahvuskultuuriselts Kirmas

Rahvuskultuuriselts Kirmas on Pärnus tegutsev kultuuriselts, mis alustas tegevust 1985. aastal Pärnu Metsakombinaadi Klubis, alates 1999. aastast tegutsetakse mittetulundusühinguna. Seltsi asutaja ja pikaajaline juht oli Ülle Jaeger, alates 2010. aastast on rühmade tantsujuhendajaks Raivo Erm. 
Kirmases on läbi tegevusaja tegutsenud rahvatantsurühm, rahvamuusikakapell ja laulusolistid. 
Läbi aastakümnete on Kirmas esitanud folkloorseid kavasid, rahvapärimuslikke tantsu- ja laulukavasid, samuti ka seatud rahva- ja lavatantse. Rahvatantsurühm on osalenud paljudel festivalidel, sh Baltica folkloorifestivalil, ning Eesti üldtantsupidudel. Selts on korraldanud rahvatantsuvõistlust "Pärnu Labajalg", viimati aastal 2013. 
Kirmase embleemil on suur juurtega puu – Kirmas on läbi aastate järginud tava, et säiliks järjepidevus, et meie laulud ja tantsud pärandataks vanematelt põlvedelt meie lastele. 
Tegevus.
2020/2021. a. hooajal on seltsis neli rahvatantsurühma - kaks segarühma, naisrühm ja lasterühm.
Tegutsetakse Pärnus Raeküla Vanakooli Keskuse ruumides.
Diskor

Diskor (inglise keeles DJ [diidžei] ("disc jockey")) on inimene, kes miksib ja töötleb salvestatud muusikat ja esitab seda kuulajatele. 
Diskor võib töötada raadios, üritustel ja ööklubides või oma töötlusi välja anda salvestistena.
Diskoritel on tihti esinejanimed, mille ees on lühend DJ.
Ludwig II (Baieri kuningas)

Ludwig II, sünninimega Ludwig Otto Friedrich Wilhelm (25. august 1845 München – 13. juuni 1886 Starnbergi järv) oli Baieri kuningas 1864. aastast kuni surmani.
Troonile saades oli ta 18-aastane. Saksamaa ühendamise järel jäi ta Baierimaa kuningaks, kuid riigivalitsemise asemel hakkas põhiliselt tegelema ekstravagantsete kunsti- ja arhitektuuriprojektidega. Tema huvi arhitektuuri vastu polnud üllatav: tema vanaisa, kuningas Ludwig I, oli Müncheni ümber ehitanud nn Isari Ateenaks. Ka tema isa, kuningas Maximilian II, jätkas Münchenis ehitustöid ja laskis ehitada Hohenschwangau lossi, mis oligi Ludwig II lapsepõlvekoduks. Ludwig tellis mitme suursuguse lossi rajamise ning oli Richard Wagneri ustav toetaja. Ta kavatses ka Münchenis Isari kaldale ehitada suure ooperimaja, millega aga Baieri valitsus nõus ei olnud. Küll ehitati sarnaste plaanide põhjal hiljem Wagneri kodulinnas Bayreuthis samalaadne teater. Ludwig II kulutas niimoodi suuri summasid (oma isiklikust varast, mitte riigikassast, nagu tihti arvatakse), võttes laene ja tõrjudes ministrite katseid teda takistada. Teda peeti mõistuse kaotanuks ja võeti printsregent Luitpoldi eestkoste alla. 
Surm.
Ludwig viidi 12. juunil 1886 Starnbergi järve äärde kuningaperele kuulunud Bergi lossi. Päev pärast sinna saabumist kutsus ta pärast õhtusööki kella 18 ajal doktor Bernhard von Guddeni (Müncheni vaimuhaigla peaarst, üks neljast doktorist, kes kuulutas ta mõistuse kaotanuks) jalutama. Gudden nõustus ja käskis hooldajatel mitte kaasa tulla. Viimati nähti jalutajaid umbes kella 18.30 ajal. Neid oodati tagasi kella 20-ks, kuid nad ei tulnud. Tormisel ja vihmasel õhtul otsiti neid rohkem kui kaks tundi. Kell 22.30 leiti mõlemad mehed järvest kaldaäärsest madalast veest surnuna. Ludwigi käekell oli seisma jäänud 18.54 peal.
Ametlikult kuulutati surma põhjuseks enesetapp uppumise läbi, kuigi lahkamisel ei leitud tema kopsudest üldse vett. Lisaks oli ta noorena olnud väga hea ujuja, vesi oli surnukehade leidmiskohas talle vaid vööni ja tal ei olnud suitsiidseid mõtteid. Samas Guddeni surnukehalt leiti lööke pähe ja kaela ning kägistamise jälgi, mispeale kahtlustati, et ta kägistati surnuks, kuigi asitõendeid ei leitud. Levinud on spekulatsioon, et Ludwigi tapsid tema vaenlased, kui ta üritas Bergist põgeneda. Kuninga isiklik kalur Jakob Lidl (1864–1933) väitis, et ta oli end koos oma paadiga põõsas peitnud ja kuningat oodanud, et viia ta järvele, kus poolehoidjad aidanuks tal põgeneda. Kuid kui kuningas pannud jala paati, tulistatud teda kaldalt ja ta kukkunud seepeale üle vööri. Teise teooria kohaselt surnud kuningas südameinfarkti või insulti, kui üritas külmas, 12-kraadises vees põgeneda.
Kuningaks sai tema noorem vend Otto, kelle aga von Gudden oli samuti kuulutanud mõistuse kaotanuks. Tema asemel valitses regendina nende onu Luitpold.
Kuigi Ludwigi lossid viisid ta rahalise hävinguni, on Herrenchiemsee, Neuschwansteini ja Linderhofi loss osutunud Baierile vägagi tulusateks turismiatraktsioonideks, kui kroonprints Ruprecht need 1923. aastal Baieri vabariigile annetas.
Rahvarinne (Ukraina)

Rahvarinne on Ukrainas 31. märtsil 2014 Arseni Jatsenjuki ja Oleksandr Turtšõnovi asutatud poliitiline partei.
Rahvarinne registreeriti 31. märtsil 2014, asutamiskongress toimus 10. septembril 2014.
Partei osales edukalt 2014. aasta Ukraina parlamendivalimistel ja sai 82 kohta.
Muusikavideo

Muusikavideo ehk muuvi on lühike videofilm, mille heliribaks on muusikateos (enamasti laul) ja visuaalne filmimaterjal on loodud pildiliselt seda muusikateost saatma. Kui muusikavideote algusaastakümnetel loodi neid eeskätt muusikateoste reklaamimise eesmärgil, siis heliteoste digikandjatele paljundamise ja selliste salvestiste müügi ajastul moodustatakse muusikavideotest enamasti terviklik levitatav/müüdav muusikatoode (nt DVD-l levitatav singel või album). 
Kuigi muusikalisi lühifilme tehti ka varem, tõusid need eriti esile 1980. aastatel just videolindile filmituna, kui videoformaat oli televisioonis jõudsalt populaarsust kogumas ning telekanal MTV oma väljundi sellele keskendas. Video populaarsus aga tulenes suuresti sellest, et videolindile on võrreldes klassikalise filmilindiga lihtsam ja odavam salvestada ning digitaalne videotöötlus andis videokunstnike ja monteerijate käsutusse tohutu arsenali uusi töötlusvõtteid ja -võimalusi. Ammune mõiste "filmitrikk" sai alles videofilmi tulekuga tõelise tähenduse, sest digitaalne videotöötlus võimaldas loomeinimestel ellu viia ka kõige utoopilisemaid ideid nii videofilmi kui terviku kui ka selle detailide-nüansside tasandil.
Muusikavideod võivad olla kõrgete kunstiliste taotlustega ning neid tehes võidakse kasutada kõikvõimalikke filmikunsti tehnikaid.
Muusikavideo visuaalne sisu võib olla inspireeritud laulu sõnadest. Üks muusikavideo tüüpe on ka pala kontsertesituse salvestis.
Sünonüümi "muuvi" poolt ja vastu.
Kui 1980. aastatel hakati Eesti Televisioonis näitama (ja ka tootma) muusikavideoid, võeti nende kohta kasutusele tehissõna "muuvi", mis on moodustatud sõnade "muusika" ja "video" esisilpidest ning mis on kaasatud ÕS-i kirjakeelse sõnana – sõna "muusikavideo" sünonüümina. Näiteks 1987. aasta 22.–24. aprillil korraldati ETV-s regionaalne muusikavideote konkurss "Muuvi '87", millest võtsid osa Läti, Ukraina, Valgevene, Leningradi ja Eesti telestuudiod. Idee autorid olid Riho Raie ja Heiki Meeri, saatejuht oli Urmas Reitelmann. Sama konkurssi peeti ka 1988. aastal. Lisaks tegi Heiki Meeri ETV-s sarisaadet "Muuvi TV".
Ajakirjanik Aigi Viira on ajalehes Õhtuleht väitnud, et "muuvi on sõna, mida üritati juurutada, kuid mis ei jäänud rahva suhu pidama. Ehkki muusikarežissööride arvates oli see päris hea sõna. Mitte halvem kui "levimuusika", mis on eestlaste suhu kenasti juurdunud".
Filmiajakirjanik Tristan Priimägi on aga Eesti Ekspressis olnud sõna "muuvi" saatuse suhtes lootusrikkam: "Mäletate, kunagi Vigla ja Kersna ajal oli käibel sõna "muuvi", ehk muusikavideo? Sõna on lähifolkloorist kadunud, kuna muusikavideod pole juba mõnda aega olnud eriliseks teemaks. Nüüd aga... Aasta 2006 tundub Eesti muusikavideo ajaloos olevat murrangulise tähtsusega, sest Baltimaades avati MTV Baltic. Mõju veel näha pole, aga eks muutused võtavad alati veidi aega. Äkki on nüüd põhjust jälle muuvidest rääkida."
Tata Steeli maleturniir

Tata Steeli maleturniir (varasemate nimedega Hoogovensi maleturniir ja Coruse maleturniir) on üks olulisemaid iga-aastasi maleturniire. Turniiri peetakse juba 1938. aastast. 
Algselt oli turniiri toimumiskoht Beverwijk, alates 1968. aastast võisteldakse Wijk aan Zees. Turniiri nimi on muutunud seoses turniiri peasponsori nimemuutustega. 2014. aastal peeti arvult 76. turniir.
Turniiri pika ajaloo jooksul on turniiri võitnud viiel korral Viswanathan Anand. Neljakordsed võitjad on Max Euwe, Lajos Portisch, Viktor Korchnoi ja Levon Aronjan. 1964. aastal jagasid turniiril esikohta eestlased Paul Keres ja Iivo Nei. 1966. aastal sai Nei 5. koha.
Julius Vaks

Julius Vaks (16. jaanuar 1893 Tartu – 27. jaanuar 1952 Suure-Jaani) oli eesti trompetimängija ja õppejõud.
Lõpetas 1917. aastal trompeti ja korneti erialal Peterburi konservatooriumi Schuberti nimelise preemia, hõbedase trompetiga. 1917–1924 mängis ta Estonia teatri orkestris. 1919–1924 ja 1929–1944 oli Tallinna Konservatooriumi õppejõud ja professor. Ta töötas pikemat aega ka Eesti Lauljate Liidus puhkpillide muusikasektsiooni esimehena ja hiljem puhkpillide ala üldkorraldajana. Võttis osa Vabadussõjast luues ja juhtides Tallinna Kooliõpilaste Pataljoni orkestrit. 1924–1929 oli Viljandi Ugala teatri muusikajuht ja Olustvere põllutöökooli koorijuht. 1937. aastal avaldas puhkpilliõpiku "Puhkpilliorkester". 1944. aastal astus ta vabatahtlikuna Saksa sõjaväkke rivisõduriks.
Pärast II maailmasõja lõppu töötas Suure-Jaani Tarbijate Kooperatiivis. Moodustas kooperatiivi 26-liikmelise puhkpilliorkestri, organiseeris meeskoori, juhatas Ilmatari segakoori ja Lõhavere kutsekooli naiskoori.
Joule'i-Thomsoni efekt

Joule'i-Thomsoni efekt (ka Joule'i-Kelvini efekt) on gaasi temperatuuri muutumine poorsest materjalist või ventiilist läbi surumisel adiabaatilisel protsessil. Toatemperatuuril kõik gaasid peale lämmastiku, heeliumi ja neooni jahtuvad Joule'i-Thomsoni efekti mõjul. See efekt on võimalik tänu reaalse gaasi mitteideaalsusele, mis tuleneb Van der Waalsi jõust. ideaalse gaasi mudeli põhjal ei tohiks sellise protsessi käigus gaasi temperatuur muutuda.
Füüsikaline mehhanism.
Sõltuvalt Van der Waalsi jõu suunast (kas tõmbuv või tõukuv) võib Joule'i-Thomsoni efekt gaasi temperatuuri tõsta või langetada.
Gaasi ruumala suurendades suurenevad molekulidevahelised kaugused. Tõmbejõudude tõttu gaas paisub ja kasvab ka tema potentsiaalne energia. Kuna tegemist on adiabaatilise protsessiga, peab see kasv tulema kineetilise energia arvelt. Seetõttu tõmbejõudude domineerimisel langeb gaasi temperatuur paisumisel.
Paralleelselt töötab ka vastupidine protsess. Molekulide omavaheliste põrgete ajal muutub tõukejõudude toimel kineetiline energia lühiajaliselt potentsiaalseks. Molekulidevahelise kauguse suurenemisel väheneb põrgete sagedus ja potentsiaalse energia arvelt kasvab kineetiline.
Temperatuuri, millest alates paisumisel hakkab temperatuur kahanemise asemel kasvama, nimetatakse inversioonitemperatuuriks. 
Joule'i-Thomsoni koefitsient.
Joule'i-Thomsoni efekti kvantitatiivseks kirjeldamiseks kasutatakse Joule'i-Thomsoni koefitsienti, mis on defineeritud kui temperatuuri tuletis rõhu järgi konstantsel entalpial. Avaldises 
formula_1
on formula_2 gaasi soojusmahtuvus isobaarilisel protsessil ja formula_3 on soojuspaisumistegur. Efekti suuruse arvutamiseks on vaja leida esmalt soojuspaisumistegur, mille saab parasjagu gaasi jaoks kasutatavast mudelist.
formula_4
Kirmas

Kirmas (Võru murdes "kirmask" (saksa sõnast "Kirchmesse" 'kirikulaat')) on endisaegne suvel Kagu-Eestis peetud külapidu.. 
Peo sugemed pärinevad kiriku sisseõnnistamise või kiriku nimepäevast, mida pidulikult tähistati. Eesti alal püsis kirmase seostumine kirikupühaga kõige kauem Setumaal.
Heino Müller

Heino Müller (2. september 1935 Tallinn – 9. august 2012 Tallinn) oli eesti metallikunstnik.
Heino Müller sündis Tallinnas kullassepa perekonnas. Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 21. keskkooli ja 1962. aastal Tartu Kunstikooli. 1962–1964 oli kultuuritöötaja laeval Johannes Vares ning õppis aastatel 1964–1969 Eesti Kunstiakadeemias. 
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ARSis ja AS Ars-Sepas. 1991. aastast töötas Kunstiakadeemias metalliosakonnas õppejõuna.
Aastast 1980 kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu ning oli aastast 2009 Kunstnike Liidu auliige.
Müller on sepistanud tuulelipu Pika jala väravatornile, kus asus aastakümneid tema ateljee.
Osa 1971–1988 loodud suurejoonelistest sepistest on valminud koostöös Tõnu Lauguga. Muu hulgas valmisid Laugu ja Mülleri ühistööna Tallinna Suur-Karja 8 hoone sepisvärav (1979), Pirita kloostri sepistatud väravad (1980), Lühike jalg 9 akna- ja väravavõred (1983), Niguliste kiriku Antoniuse kabeli väravate võred (1982), Edise mõisa "Valge Hobu" trahteri sepised (1982), Karja Keldri interjöörisepised (1972), Karika baari interjöörisepised (1978), Soome firma Puolimatka Kirkkonummi nõupidamissaali valgustid (1984) ning Narva Hermanni kindluse valgustid ja kaminad (1986).
Lisaks tarbesepistele lõi Heino Müller koostöös arhitektidega ka monumentaalteoseid. Muu hulgas on tema loodud Tallinna vanalinnas Mündi baari sepissilt (1968), diplomitööna Taani kuninga aia "Kuningas" (1969), restorani Gloria rippsilt (1988). 1994. aastal püstitati Kloogale Eestis hukatud juutide mälestusmärk, mille Heino Müller lõi koos arhitekt Rein Luubiga. Tema viimane suurem töö oli 2000. aastal koos arhitekt Tiit Kaljundiga valminud Sinimägede memoriaalkompleksi mälestusrist.
Otepää lahing (1210)

Otepää piiramine oli 1210. aastal toimunud Otepää linnuse ja seal varjunud ugalaste piiramine Novgorodi ja Pihkva vürstide väe poolt.
Novgorodi ja Pihkva valitsejate Mstislav Mstislavitši ja Vladimir Mstislavitši sõjakäik võis olla seotud nende tolleaegse liidusuhtega Riia piiskopi Albertiga, kes oli alates 1208. aastat ugalastega sõjajalal. Otepää alistamisega aidati piiskoppi, kuid püüti samas ennetada tema pretensioone sellele piirkonnale, mis varemgi oli Novgorodi ja Pihkva huvisfääri kuulunud. Viimati hävitati Otepää linnus nt 1191/1192. aastal. Veidi enne 1210. aasta sõjakäiku Otepääle oli Mstislav käinud rüüsteretkel ka Virumaal Tõrmas (teise tõlgenduse järgi Tormas).
Henriku Liivimaa kroonika järgi kestis piiramine 8 päeva, kuni seesolijad vee ja toidu nappuse tõttu rahu palusid. Ugalased maksid piirajatele 400 nogaatat (tõenäoliselt umbes 80 kg hõbedat). Mõned ugalased ka ristiti, kuid laiaulatuslikum ristimise lükati tulevikku ja vürstide vägi lahkus. Vene kroonikate järgi võis 1211./1212. aastal toimuda veel üks sõjakäik Otepääle, kuid üldiselt arvatakse, et tegu on Läti Henriku kirjeldatud retke eksliku dateerimisega. Kuna hiljem, 1215. aastal lasi Ugandi ristida ja oma võimule allutada Riia piiskop, siis tekitas see konflikti ja sõja tema ning Novgorodi ja Pihkva valitsejate vahel, kuna kumbki pool pidas piirkonda endale kuuluvaks.
Tasandi inversioon

Tasandi inversioon ehk tasandi peegeldus ringjoone suhtes on üks tasandi teisendustest. 
Erinevalt tavalistest peegeldustest on inversiooni puhul peegeldustelje asemel inversiooniringjoon. Olgu selleks ringjoon keskpunktiga koordinaatide alguspunktis "O" ja raadiusega "r". Sellise ringjoone võrrand on "x²+y²=r²".
Inversiooni mõiste on üldistatav kõrgemamõõtmelistesse ruumidesse.
Definitsioon.
Tasandi teisendust, mis seab igale punktile X vastavusse punkti X' kiirel OX ja mille kohavektori pikkusel on omadus |OX|•|OX'|=r2, nimetatakse tasandi inversiooniks ringjoone "x²+y²=r²" suhtes.
Karl Fischer

Karl Albert Otto Franz Fischer (24. märts 1901 München – 16. aprill 1958) oli saksa keemik.
Ta sündis aastal 1901 Pasingis (praegu Müncheni linnaosa). Aastatel 1918–1924 õppis ta Leipzigi Ülikoolis keemiat.
Frants Oper

Frants Oper (21. aprill 1930 Räpina vald – 16. oktoober 2014) oli eesti pedagoog, koolijuht ning Eesti NSV partei- ja riigiametnik.
Ta lõpetas 1948. aastal Otepää Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemia erialal.
Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle õpetajana Tallinna 1. Keskkooli, 1956. aastast oli ta samas koolis õppealajuhataja ja aastatel 1957–1959 direktor. Seejärel töötas ta EKP Tallinna Linnakomitees instruktorina. Aastatel 1961–1970 töötas ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee haridusosakonna juhatajana. Hiljem töötas ta Eesti NSV Haridusministeeriumis, sealhulgas haridusministri asetäitjana. Aastatel 1993–1996 töötas ta Riigi Kooliameti hariduskorralduse osakonnas nõunikuna, kust siirdus pensionile.
Frants Operi poeg on Indrek Oper ja tütar Margit Oper (Heinikari).
Eesti Kujurite Kutseühing

Eesti Kujurite Kutseühing oli aastatel 1939–1940 Tallinnas tegutsenud kujureid ühendav kutseühing.
Eesti Disainerite Liit

Eesti Disainerite Liit (lühend EDL) on Eesti disainereid ühendav organisatsioon. 
EDLi kuulub 2014. aasta seisuga 145 toote-, tekstiili-, moe- ja graafikadisaineri.
EDL annab välja Eesti Disainiauhindade raames tootedisainiauhinda BRUNO.
EDL korraldab disainifestivali Disainiöö ja Eesti disaini päeva.
Kunsti Edendamise Selts

Kunsti Edendamise Selts oli kunstirühmitus, mis tegutses 1920. aastate algul Tartus. 
Selts registreeriti Tartu-Võru rahukohtus 7. oktoobril 1920. Selts võttis endale ülesandeks kunsti "ligendamise" rahvale kunstinäituste korraldamise ja kirjastamise teel. Tartus Lai tn 1 avati kunstimagasin, mille juures tegutses tööbüroo, mis võttis tellimusi illustreerimiseks, dekoratsioonide valmistamiseks, plakatite kujundamiseks jne.
Vesilinnus

Vesilinnus on veega ümbritsetud linnus.
Eestis on vesilinnused olnud näiteks Tarvastu ordulinnus ja Koluvere piiskopilinnus.
Aino Suviste

Aino Suviste (1. detsember 1929 Tallinn – 12. oktoober 2014) oli eesti pedagoog ja koolijuht.
Ta sündis 1929. aastal Tallinnas. Ta lõpetas Tallinna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi ja hiljem õppis kaugõppes Tallinna Pedagoogilises Instituudis.
1. septembrist 1947 töötas ta eesti keele ja kirjanduse õpetajana Harmi koolis. 1. septembril 1949 suunati ta tööle Valtu 7-klassilisse Kooli. Aastatel 1952–1964 oli ta sama kooli direktor ja 1964–1984 Kehtna 8-klassilisse Kooli direktor.
Boko Haram

Boko Haram ("Raamatud on patt; Lääne hariduse keeld; moodne kasvatus on keelatud") on Põhja-Nigeeria islamistlik terroriorganisatsioon. Nad on tapnud ja röövinud palju kristlasi ja muslimeid Nigeerias.
Boko Haram kuulutas 25. augustil 2014 Nigeeria kirdeosas Gwoza linnas välja islamiriigi. See on teine 2014. aastal välja kuulutatud islamikalifaat (esimese kuulutas välja äärmusrühmitus Islamiriik Iraagis ja Süürias 2014. aasta juunis). Nad soovivad kehtestada Nigeeria kirdeosas islami šariaadiseadustel põhinevat riiki ja keelata kogu Nigeerias läänelik haridus ja valimised. Märtsi alguses 2015 vandus Boko Harami esindaja helifailil truudust ISISe äärmuslaste juhile kaliif Abu Bakr al-Baghdadile ja terroriorganisatsioonile Islamiriik.
Äärmusislamistlik Boko Haram asutati 2002. aastal eesmärgiga takistada lääneliku elustiili ja hariduse jõudmist Nigeeriasse. Boko Haram tähendab kohalikus hausa keeles "läänelik õpetus keelatud". Boko Haram alustas relvastatud võitlust islamiriigi loomiseks 2009. aastal. USA pani sekti terroriorganisatsioonide nimekirja 2013. aastal.
2009. aastal alustas Boko Haram alade hõivamist loomaks oma islamistlikku riiki. 265 000 elanikuga Gwoza on suurim Boko Harami kontrolli all olev linn. 2009–2014 on Nigeeria põhjaosas on vägivallas hukkunud üle 13 000 inimese, sajad tuhanded on jäänud kodutuks. Boko Harami tegevuse tõttu on kannatanud peaaegu kolm miljonit nigeerlast.
Alates 2010 kannab nimetust "Islami ja džihaadi sunniitlik liit" ("Jama'atu Ahlis Sunna Lidda'awati wal-Jihadi") aga lääne meedia kasutab edasi nimetust Boko Haram.
Boko Haram on hõivanud alates augustist 2014 Nigeeria kirdeosas kümneid linnu ja külasid ning hoiab kontrolli all väidetavalt Borno osariigi piirialasid Nigeri, Tšaadi ja Kameruniga. Kamerun saatis detsembris 2014 esmakordselt Boko Harami vastu sõjalennukid pärast seda, kui pühasõdalaste üksus tungis üle piiri ja hõivas Kameruni sõjaväelaagri.
Boko Harami äärmuslased on 2015. aastal korraldanud mitmeid piiriüleseid rünnakuid Nigeeriast Kameruni ja Tšaadi.
3.–7. jaanuari 2015 rünnakuga hävitati kõik Baga elanikud, umbes 2000 inimest.
Kameruni armee sõdurid tapsid detsembri keskel 2014 aastal riigi põhjaosas 116 Nigeeria äärmusrühmituse Boko Haram võitlejat.
2009. aasta juulis tapsid Bauhi linnas 780 inimest.
Wagneri suvemõis

Wagneri mõis (läti keeles "Vāgnera muižiņa", ka "Šarlotes muiža") oli suvemõis Lätis Riia linnas Centrsi asumis peahoone aadressil Šarlotes iela 3. 
Mõis on saanud nime Wagnerite suguvõsa järgi, kellele see XIX sajandi algul kuulus. Praegu on maja korporatsiooni Latvia valduses.
Suvemõisa hoone pärineb 18. sajandi lõpust. On võimalik, et mõis on sellest hoonest vanem, kuna Johann Christoph Brotze kaardil aastast 1700 on just selle mõisa kohal kujutatud mõisa nimega "Berneckens Hof". Selle kohta, kas tegemist on sama mõisaga, siiski kindlad andmed puuduvad.
Wagneri mõis on üks väheseid hooneid, mis Centrsis 1812. aasta tulekahju üle elas. Hoone on barokne, hobuserauakujulise põhiplaaniga. Hoone fassaadid on erinevad. Algselt puidust hoone on hilisemal ajal krohviga kaetud.
UNMEER

UN Mission for Ebola Emergency Response (lühend UNMEER) oli ÜRO poolt septembris 2014 loodud rahvatervise alase hädaolukorra kriisimissioon, mille tegevuse eesmärgiks oli koordineerida riikide ja koostööpartnerite tegevust piiramaks Ebola viiruse levikut ja peatamaks 2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia ning ravida nakatunuid. 
UNMEER-i peakorter asus Accras ja missiooni juht oli Anthony Banbury.
2015. aastal määrati uueks juhiks Ismail Ould Cheikh Ahmed. 31. juulil 2015 lõpetas missioon tegevuse.
Statistilised rahvatervist puudutavad näitajad.
2013/2014/2015. aasta ebolaepideemia ajal haiguskahtlusega, võimaliku haiguskahtlusega ja kinnitatud haigusjuhtumite ja surnute kohta (harilikult peetakse silmas 8 riiki, alates 15. detsembrist 3 suurema levikuga riiki):
Alusmüür

Alusmüür (ka "kivivundament") on vundament, mis on enamasti laotud kividest.
Laitse mõisa park

Laitse mõisa park on kaitsealune park Harjumaal Saue vallas Laitse külas. Pargi pindala on 6,2 ha. Park on muinsuskaitse all.
Pargi vanem osa asus Laitse mõisa varasema peahoone juures ja oli regulaarse kujundusega. Uue peahoone rajamisel muudeti see algselt puidust taraga, hiljem aga kivimüüriga ümbritsetud puuvilja- ja marjaaiaks. Praegune vabaplaneeringuga park rajati peale uue härrastemaja valmimist. Varaseimast teedevõrgustikust võib seal aimu saada põlispuude järgi. Pargis on säilinud kuivenduskraavid ja tiik, ent tiigile ja pargiaasadele avanenud avarad vaated on tänapäevaks kinni kasvanud. Peahoone esikülg on planeeritud põõsarindeliselt.
Laitse mõisa pargis kasvab 22 liiki puittaimi, nende seas 9 liiki võõrliike. Põlispuudest on suuremad üks harilik jalakas (ümbermõõt 268 cm, kõrgus 22 m) ja saared (jämedaima ümbermõõt 373 cm, kaheharulise saare üks haru 206, teisene 147 cm). Võõrliikidest on silmapaistvaim suur eurojaapani lehis ("Larix × marschlinsii") ümbermõõduga 257 cm.
Nähtamatud Loomad

Nähtamatud Loomad on loomakaitseorganisatsioon, mis tegeleb põllumajandusloomade kaitsega Eestis. 
Organisatsiooni algatas sotsioloog ja loomakaitseaktivist Kristina Mering 2017. aasta suvel.
Organisatsiooni Nähtamatud Loomad eesmärgiks on pakkuda pragmaatilisi lahendusi, et vähendada ja ennetada loomade kannatusi ning tuua kaasa süstemaatiline sotsiaalne muutus ühiskondlikes hoiakutes ja valikutes. Ühingu peamiseks sihiks on tõsta loomade heaolu tähtsust ühiskonnas ning suurendada tarbijate teadlikkust loomatööstuste tagamaadest. 
MTÜ Nähtamatud Loomad kuulub organisatsiooni Open Cages ja koostöövõrgustikku Open Wing Alliance.
Tegevus.
Oma tegevuses lähtub Nähtamatud Loomad efektiivse altruismi filosoofiast.
Ühingu Nähtamatud Loomad tegevuse hulka kuulub materjalide kogumine Eesti tööstusfarmide olukorra kohta, avalike ettekannete korraldamine, infomaterjalide levitamine, lobitöö, infolaudade ja -ürituste korraldamine ning koostöö teiste organisatsioonide ja ettevõtetega. Eesmärkide saavutamiseks korraldatakse ka avalikke teavitus- ja mõjutuskampaaniaid. 
Üks organisatsiooni mainekamaid tegevusi 2017. aastal oli Rimi jaemüügiketi puurikanade munade müügi vastane kampaania, mille lõppedes otsustas Rimi Baltic 2025. aastaks loobuda puurikanade munade müügist. Samal aastal alustati ka Taimse Teisipäeva kampaaniat ning igakuiste avalike ürituste korraldamist Tartus.
Loomakaitseorganisatsioone hindav Animal Charity Evaluators andis 2017. aastal koostöövõrgustikule Open Cages, mille üks liikmeid on MTÜ Nähtamatud Loomad, silmapaistva organisatsiooni auhinna.
2019. aastal anti Nähtamatutele Loomadele kodanikuühiskonna aasta tegijate tunnustusüritusel aasta vabaühenduse auhind.
Tiigerhai

Tiigerhai ("Galeocerdo cuvier") on hallhailaste sugukonda kuuluv liik.
Tiigerhai võib inimest rünnata.
Demultiplekser

Demultiplekser on kommuteerimislülitus, millel on üks infosisend ja mitu juhitavat väljundit. Vastavalt juhtsignaalile lülitab demultiplekser infosisendi signaali ühte mitmest väljundist. Kommuteeritavate väljundite arv on 2"n", kus "n" on juhtsisendite arv. Näiteks saab kahe juhtsisendiga ehk kahebitise koodiga kommuteerida neljaväljundit, kolme juhtsisendiga kaheksat väljundit jne. Strobeeritaval ehk keelusisendiga demultiplekseril on täiendav juhtsisend väljundi sulgemiseks. 
Demultiplekser nagu ka sellega kommuteerimissüsteemi moodustav multiplekser on elektroonikalülitus, mis koosneb loogikalülitustest (varasemates analoogseadmetes releeest või transistoridest).
California Ülikool San Franciscos

California Ülikool San Franciscos (inglise keeles "University of California, San Francisco"; "UCSF") on California ülikoolide süsteemi kuuluv riiklik ülikool Ameerika Ühendriikides. UCSF on üks maailma juhtivaid biomeditsiinialaseid uurimisasutusi. UCSF-i ülikoolihaigla on järjepidevalt olnud Ameerika Ühendriikide 10 parima haigla seas. UCSF-i õppejõudude seas on viis Nobeli auhinna laureaati.
Propriotseptsioon

Propriotseptsioon ehk süvatundlikkus on võime tunnetada jäsemete asendit neid vaatlemata. Vahel arvatakse propriotseptsiooni alla kuuluvaks ka tasakaaluaistingud.
Kvantitatiivne analüüs

 
Kvantitatiivne analüüs on keemiline analüüs, mille eesmärk on teatud aine või ainete sisalduse kvantitatiivne määramine proovis.
Pirita kloostri kirik

Pirita kloostri kirik oli kirik keskaegse Pirita kloostri juures. Kirik valmis ja pühitseti 1436. aastal.
Kiriku sisemõõtmed olid 24 × 56 m, lääneviilu kõrgus 35 m, pindala 1360 m². See oli suurim kirikuhoone keskaegses Eestis. 
Kodakirik oli põhiplaanilt pikk mitmevõlvikuline ristkülik, mille jagas kaheks võrdseks osaks – konvendi- ja rahvakirikuks – vahevõre; esimesse pääses ainult kloostrist, teise ka maanteepoolsest portaalist. Suurpühade ajal, mil kõik külastajad kirikusse alati ära ei mahtunud, peeti jutlust väliskantslist, selle avaus on senini näha fassaadi ülaosas. Õdede koor paiknes põhjapoolses löövis, portaalist sisenedes vasakul. Õdedekoori all paiknes viis pihikambrit.
Kirikus oli vastavalt Birgitta ordu eeskirjadele 13 altarit, mis kandsid apostlite nimesid, nii et igal preestril oli nii-öelda oma altar ja apostel. Lisaks oli kirikus veel mitu kõrvalaltarit, sealhulgas püha Birgitta altar.
Postkast

Postkast on kast, kuhu kirjakandja paneb adressaadile mõeldud posti.
ASi Eesti Post (nüüdne Omniva) universaalse postiteenuse tüüptingimustes oli 2017. aastal kirjakast määratletud kui "posti kogumisvõrgus olev püsivalt paigaldatud vahend lihtsaadetisena edastatavate kirisaadetiste kogumiseks" ning postkast kui "saaja valduses olev vahend kirisaadetise ja postisaadetiste saabumise teadete kättetoimetamiseks".
Kirjakast

Kirjakast ehk postkast on piluga kast, mis on mõeldud kirjade postitamiseks.
ASi Eesti Post (nüüdne Omniva) universaalse postiteenuse tüüptingimustes oli 2017. aastal kirjakast määratletud kui "posti kogumisvõrgus olev püsivalt paigaldatud vahend lihtsaadetisena edastatavate kirisaadetiste kogumiseks" ning postkast kui "saaja valduses olev vahend kirisaadetise ja postisaadetiste saabumise teadete kättetoimetamiseks".
Munalaskme mõis

Munalaskme mõis (saksa keeles "Munnalas") oli rüütlimõis Harjumaal Nissi kihelkonnas. 
Tänapäeval jääb mõisakompleks Harju maakonna Saue valla maadele Munalaskme küla lähedal.
Ajalugu.
Munalaskme mõis eraldati Ruila mõisast 17. sajandil. Mõis kuulus 18. sajandil von Ullrichidele ja alates 1805. aastast kuni võõrandamiseni von Hueckidele.
Mõisaansambel.
Nüüdisajal on mõisa peahoone lagunemas. Mitu kõrvalhoonet on kas ümber ehitatud või varemetes. Mõisa peahoone ja Munalaskme oja vahel asub Munalaskme mõisa park, mille pindala on 13,7 ha. Park on kaitse all.
Eesti sõjaväelised auastmed

Eesti sõjaväeline auaste on Eesti Vabariigi nimel kaitse- või reservväelasele antav nimetus, mis sõltub tema sõjaväelisest väljaõppest, haridusest, sõjaväelisest ametikohast, tegevteenistuse staažist ning põhiväeliigist. 
Kõrgeim võimalik Eesti õhu- ning maaväe auaste on kindral, mereväes admiral.
Ülo Tärno

Ülo Tärno (sündinud 22. mail 1936. aastal Haapsalus) on eesti ehitusteadlane ja poliitik. IX Riigikogu liige aastatel 1999–2003. 
Ta on Tallinna Tehnikaülikooli emeriitprofessor.
Haridus.
Ta on lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli (J. Westholmi Gümnaasium) 1955, Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal 1960; TPI aspirant 1963–1966, doktorant 1974–1976. Tehnikakandidaat 1967 (TPI); dotsent 1973; tehnikadoktor 1984 (Moskva Ehitusinseneride Instituut); professor 1985.
Täiendusõpe: Eesti NSV TA Küberneetika Instituut 1979/80; 1990–2002 riigi- ja linnajuhtimisalased koolitustel Eestis, Soomes, Rootsis, Taanis, Norras, Ungaris ja Saksamaal.
Töökäik.
Eesti Tööstusprojekti insener ja projekti peakonstruktor 1959–1963.
TTÜs 1964–2005: ehituskonstruktsioonide kateedri kursuse- ja diplomiprojektide juhendaja (tunnitasu alusel) kevadsemestril 1964/65; ehituskonstruktsioonide kateedri assistent 1966–1968; matemaatika kateedri vanemõpetaja 1968–1972; ehituskonstruktsioonide kateedri dotsent 1972–1974; ehitusmaterjalide laboratooriumi vanemteadur 1974–1976; ehitusmehaanika kateedri dotsent 1976–1983, professor 1983–1992; ehitusteaduskonna teadusprodekaan 1989–1990; mehaanikainstituudi ruumkonstruktsioonide erakorraline professor 1992–1995; ehitusmehaanika professor 1995–2000; ruumkonstruktsioonide professor 2000–2005, emeriitprofessor 2005. aastast.
Teadustöö põhisuunad.
Raudbetoonist õhukeseseinalised koorikkonstruktsioonid; suureavalised ruumsed liitkonstruktsioonid; tema uurimustulemused on leidnud rakendamist ehitamisel. Koorikute arvutamise ekspertmeetodi SEM ja translatoorsete ehituskoorikute universaalse arvutusmeetodi YLOTAR looja.
Avaldanud üle 350 publikatsiooni, sealhulgas raamatuid, artikleid insenerihariduse ja kutse, linnamajanduse ja -juhtimise alal.
Teadusorganisatoorne ja inseneritegevus.
Rahvusvahelise Koorikute ja Ruumiliste Konstruktsioonide Assotsiatsiooni (IASS) tegevliige; ajakirja Space Structures (London) toimetuskolleegiumi liige; rahvusvaheliste teadusfoorumite orgkomiteede liige ja sektsioonide juhataja; endise NSV Liidu IASSi regionaalkomitee liige; Eesti Mehaanika Komitee ja Eesti Ehitusinseneride Liidu liige. Osalenud mitmete ehitiste projekteerimisel (endise Eesti Kaabli peakorpus Narva mnt ja Eesti Tööstusprojekti hoone Rävala 6, Viru hotell, Narva mööblivabrik, TTÜ aula ja spordihoone 1975, Oru Turbabriketikombinaat, suureavalised konstruktsioonid Moskvas). Von Glehni lossi taastamise algataja, projekteerija ja ehitustööde juhendaja 1970–1977.
Ühiskondlik tegevus.
Tallinna Linnavolikogu liige, linnamajandusekomisjoni esimees 1989–1993, 1996–2002; Mustamäe halduskogu liige, 1993–1999, esimees 2002; Riigikogu IX koosseisu ja majanduskomisjoni liige 1999–2003. Euroopa Asjade komisjoni, Euroopa Parlamendi ja Riigikogu ühiskomisjoni ning Euroopa Liidu Tulevikukonvendi liige. Tegutsenud kergejõustiku vabariikliku kategooria kohtunikuna. Tallinna Raeklubi ja Tallinna Teadlaste Maja liige.
Huvialad.
Sport, muusika, ehitamine, kirjutamine ja Euroopa ajalugu. TTÜ Akadeemilise Meeskoori liige 1956–2005.
Vello Vinn

Vello Vinn (sündinud 4. oktoobril 1939 Kaimris Saaremaal) on eesti graafik.
Elukäik.
Ta on lõpetanud Kingissepa Keskkooli ja õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise filoloogiat. Aastatel 1963–1968 õppis ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis klaasehistööd. 
Kunstnikuna sai temast hoopis graafik. Vello Vinn hakkas Eesti kunstielus kaasa lööma 1960. aastate lõpul. Tema esimene isikunäitus oli 1970. aastal, Tallinna graafikatriennaalil on ta osalenud aastatel 1968–1995, ka 2007. aastal.
Vello Vinn on Eesti Kunstnike Liidu (1970), Kunstirühmituse PARA (1989) ja Eesti Vabagraafikute Ühenduse (1992) liige. Ta elab ja töötab vabakutselise kunstnikuna Tallinnas.
Looming.
Graafikuna arendas ta välja isikupärase stiili nii ofordi- kui ka kuivnõelatehnikas. Vello Vinna loomingu erijooneks on terviklik ja rõhutatult isikupärane kujutav süsteem. Vinna omanäoline visuaalne maailm põhineb graafikatehnika meisterlikul valdamisel, peenel kujutisekäsitlusel ja teravmeelsetel seostel. Tema oskus kasutada ruumi- ja kujundimänge, märgata detaile ja eri tähendustasandeid ning luua kõige selle põhjal uusi tervikuid, pakub unikaalset vaatamiskogemust. Pildimängude kõrval leiab tema töödes aset leidlik sõnamäng ja heatahtlik absurdihuumor, läbi mille saab vaatajast kunstnikule kaasamõtleja ja tema loomingus osaleja. Isikupärase kujundisüsteemi abil on Vello Vinn ühtlasi käsitlenud oma ajastu olulisi probleeme: globaalsed sõjalised konfliktid, tehnikakeskse maailma mõju keskkonnale ja linnastumisega kaasnev võõrandumine.
Vello Vinna loomingut on seostatud sürrealismiga. 1989. aastal kutsuti ta sürrealiste ühendavasse kunstirühmitusse Para. Ta on loonud arvukalt Eesti vabagraafika ajalugu ilmestavaid teoseid, ent ka meeldejäävaid raamatuillustratsioone autoritele Ilmar Laaban, Helvi Jürisson ja Hans Magnus Enzenberger.Vello Vinn on viljakas kunstnik: estampgraafika kõrval on ta kujundanud plakateid, postkaarte, vinüülplaadiümbriseid, raamatuillustratsioone ja väikegraafikat. Ta on teinud ka maale („Mälestus I–III”, 1994). Tema teoseid on sellistes maailmakuulsates kunstikogudes nagu Tretjakovi galerii, Puškini muuseum, Ludwig-Forum für Internationale Kunst Aachenis, Ljubljana moodsa kunsti muuseum, Norton Dodge’i kollektsioon Zimmerli kunstimuuseumis New Jerseys, rääkimata kodumaistest kogudest.
Hingu oja

Hingu oja on oja Harjumaal, Munalaskme oja parempoolne lisajõgi.
Hingu oja saab alguse Mõnuste külas ja suubub Munalaskme ojja 6,7 km enne selle suuet. Oja on 13,2 km pikk ja 54,7 km² valgalaga.
Tibor Palánkai

Tibor Palánkai (sündinud 1. märtsil 1938) on Ungari majandusteadlane, professor ja akadeemik. 
Szécheny auhinnaga pärjatud majandusteadlane Palánkai on Ungari Teaduste Akadeemia liige. Tema uurimisvaldkonnaks on Euroopa ja regionaalse integratsiooni majandusteaduse ja rahvusvahelise tööjaotuse teemad. 1977–1983 töötas Karl Marxi nimelises Majandusülikoolis akadeemilise prorektorina. Aastatel 1997–2000 oli Budapesti Majandusülikooli rektor. 2001. aastast on ta sama ülikooli nõukogu liige. Ta on ka Euroopa Komisjoni ekspert, osalenud Jean Monnet' ning teiste Euroopa Liidu programmide hindamisel.
Uurimisvaldkond.
Tema uurimisvaldkond on rahvusvahelise integratsiooni protsess ja majandusteadus, integratsiooni teooria, arenenud riikide majandus-ja rahvusvahelise tööjaotuse analüüs. Ta keskendub peamiselt rahalisele integratsioonile, integratsiooni küpsusele ja laiendamisele, eriti selles osas, mis puudutab Ungari liitumist Euroopa Liiduga. Ta on uurinud maailma energiamajanduse, majandussõda ja sõjatööstuse konversiooni. Palánkailt on ilmunud üle kolmesaja teaduspublikatsiooni.
Juhan Muks

Juhan Muks (õieti Joann Muks 6. juuli 1899 Tuhalaane – 23. november 1983 Viljandi) oli eesti maalikunstnik.
Muks sündis Viljandimaal talupidaja perekonnas. Alustas ta 1917. aastal Tallinna Kunsttööstuskoolis, seejärel õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis. Aastatel 1919–1925 õppis Pallases Konrad Mäe ja hiljem Ado Vabbe käe all, 1921–1922 täiendas end Läti Kunstiakadeemias. Aastail 1925 ja 1926 oli Muks stipendiaadina Pariisis, kus täiendas end vabaakadeemiates. Aastatel 1929–1933 elas kunstnik isakodus ja Viljandis. Aastad 1933–1939 veetis Muks jälle Pariisis. Teise maailmasõja eel naasis ta Viljandisse, kuhu jäi elu lõpuni.
Juhan Muks maalis portreid, maastikumaale, natüürmorte ja kompositsioone. Linnapea tellimusel valmis Muksilt Viljandi raekoja saalile suur pannoo ja 1932. aastal toimus seal kunstniku esimene isikunäitus. Tema 1920. aastate loomingus domineerivad portreed. 1950. aastate lõpust valmis tal hulgaliselt maastikuetüüde ja loodusmotiive. Tema loomingusse ilmusid sarjad, näiteks Viljandi järvedest. Aastakümneid inspireeris kunstnikku kodumaja aknast avanenud vaade Viljandi järvele. Aastail 1961–1983 oli Muks aktiivne esineja Tartu, Tallinna ja Viljandi kunstielus. 
1979. aastal sai Muks esimesena Eestis kõrgeima tunnustuse maastikumaali valdkonnas – Konrad Mäe preemia.
Otto Keppe

Otto Keppe (8. veebruar 1903 Moskva – 7. august 1987 Tallinn) oli eesti arhitekt.
Lõpetas 1920 Rževis gümnaasiumi ning õppis Moskva Kõrgemas Tehnikakoolis, mille lõpetas 1930 arhitektina. Töötas 1931–1939 Moskvas linnaplaneerimise ning 1940–1944 Moskvas, Siberis ja Kaug-Idas tööstusehituse alal. 
1944 tuli Tallinna, kus asus tööle projekteerimisinstituudi peaarhitektina. Tema kaastööl valmis Tallinna esimene sõjajärgne generaalplaan. Hiljem koostas Otto Keppe Narva, Kiviõli ja Rakvere generaalplaanid ning detailplaneerimise projektid. 1953–1959 töötas Tallinna peaarhitektina. Ta oli Nõukogude Eesti Arhitektide Liidu esimees ning kuulus aastatel 1950–1955 NSVL Arhitektide Liidu juhatusse.
Otto Keppe suri 7. augustil 1987 Tallinnas ja ta maeti 12. augustil 1987 Metsakalmistule.
Rauma koolitulistamine

Rauma koolitulistamine leidis aset 25. jaanuaril 1989 Soomes Rauma linnas. 
14-aastane poiss tulistas tunni ajal kaht kaasõpilast, kes surid samal päeval haiglas. Politsei võttis tulistaja kinni, aga kuna ta oli alla 15-aastane, ei saanud teda kriminaalvastutusele võtta. Tulistaja isikut pole kunagi avaldatud, aga arvatakse, et tema motiiviks võis olla koolikiusamine. Rauma koolitulistamine oli Soome ajaloo esimene koolitulistamine.
Ene Sarap

Ene Sarap (neiuna Ene Kiis; 5. veebruar 1958 – 27. oktoober 2014 Viljandi) oli Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi saksa keele õpetaja.
Ta kasvas üles Tallinnas, lõpetas Tallinna 8. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna saksa filoloogia erialal.
27. oktoobril 2014 tulistas 9. klassi õpilane teda saksa keele tunni ajal revolvrist. Selle tagajärjel suri Sarap sündmuskohal enne kiirabi saabumist. Tulistaja andis pärast õpetaja pihta tulistamist vabatahtlikult relva koolitöötajatele ära ja kohale saabunud politseinikele kinnipidamisel vastupanu ei osutanud.
Endiste õpilaste sõnul oli Ene Sarap range, kuid väga hooliv inimene, kellele läks korda, kuidas ta endistel õpilastel läheb.
Ene Sarap oli abielus ja tal oli kaks täiskasvanud tütart.