tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vene-Balti sadam

Vene-Balti sadam (sadama kood: EE VEB) on sadam Tallinnas. See asub Kopli lahe kirdeosas Kopli poolsaare edelarannikul Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Kopli tänav 103.
Sadam maa-ala on 581 965 m2. Sadamas on 21 kaid üldpikkusega 2430 meetrit ja 3 Tallinna Laevatehase ujuvdokki. Suurim sügavus kai ääres on 11,4 meetrit.
Vene-Balti sadam saab vastu võtta kuni 200 m pikki ja kuni 35 m laiusi laevu, mille süvis on kuni 11,0 m või kuni 7,5 m (põhjapoolseimas basseinis). Põhjapoolseima basseini kõrval asub naftatoodete terminal Dekoil, kus laaditi varasemail aastail laevadele kuni 3 miljonit tonni naftatooteid.
Teenused sadamas.
Laevadele osutatavad põhiteenused: 
Sadamas asuvatele asutustele osutatavad täiendavad teenused:
Sadamas on võimalik:
Vene-Balti sadamal on kaks eraldi sissepääsuga basseini.
Ajalugu.
Sadam ehitati 1911. aastal asutatud Vene-Balti laevaehitustehase sadamaks.
Nõukogude armee topograafilistel kaartidel (o42, 1:25 000) (1961, 1987) on tänast Vene-Balti sadamat ja Piirivalvesadamat kokku nimetatud Kopli Põhjasadamaks.
Ajaloolise Vene-Balti sadama lõunapoolseimast sadamabasseinist on moodustatud iseseisev Piirivalvesadam.
Perestroika ajal olid tehase töötajad detsembris 1989 asutanud rendiettevõtte, mis hakkas remontima ka kauba- ja reisilaevu. 1989. aastal remonditi tehases esimene välismaa reederi laev – Soome kuivlastilaev Trаde Wind. 1995. aastal loodi AS Balti Laevaremonditehas. 2001. aastal omandas BLRT Grupp nii Tallinna Meretehase kui ka Klaipeda laevaremonditehas. Balti Laevaremonditehas nimetati ümber kontserniks BLRT Grupp. Nii ettevõtte peakontor kui ka hulk Tallinnas asuvaid tütarettevõtteid tegutsevad Tallinnas Kopli poolsaare lõpus ja Vene-Balti sadamas.
UEFA kõrgliigaklubide loend

UEFA kõrgliigaklubide loend loetleb Euroopa jalgpalliliidu UEFA liikmete kõrgliigasse kuuluvaid klubisid.
Euroopa riikidest ei kuulu nimekirja Monaco ja Vatikan. Inglismaa, Põhja-Iirimaa, Šotimaa ja Wales on jalgpalliajaloo traditsioonide kohaselt sõltumatud, samuti on omaette Taanile kuuluvad Fääri saared. Ainsa UEFA liikmena puudub oma kõrgliiga Liechtensteinil, mis korraldab aga riigi karikavõistlusi.
Meistrid on toodud esile paksus kirjas.
Mõne UEFA liikme tippklubid ei mängi oma kodumaal, vaid osalevad naaberriigi liigasüsteemis.
Liechtenstein.
"Hooaeg 2008–2009"
San Marino.
San Marino ainus profiklubi on San Marino Calcio, mis mängib Itaalia liigasüsteemis.
Haavik

Haavik ehk haavamets on mets, kus domineerivad haavapuud.
Eestis võib haavikuid kohata näiteks Väinameres asuval Vareslaiul.
Bronisław Geremek

Bronisław Geremek (sünninimega Benjamin Lewertow; 6. märts 1932 – 13. juuli 2008) oli Poola ajaloolane ja poliitik.
Geremek oli Poola Demokraatliku Liidu üks rajajaid ja Demokraatliku Liidu parlamendifraktsiooni esimees aastatel 1990–1997. 1991. aastal tegi president Lech Wałęsa Geremekile ülesandeks moodustada valitsus, kuid see ei õnnestunud.
Aastatel 1989–2001 oli Geremek Poola parlamendi alamkoja liige, juhtides põhiseaduskomisjoni (1989–1991), välisasjade komisjoni (1989–1997) ning Euroopa asjade komisjoni (2000–2001). Aastatel 1997–2000 pidas Geremek välisministri ametit Jerzy Buzeki valitsuses. Geremek kirjutas alla Poola NATOga liitumise lepingule (1999).
2004. aastal valiti Geremek Euroopa Parlamenti.
Geremeki isa oli rabi, kes suri Auschwitzi koonduslaagris.
Geremek hukkus liiklusõnnetuses.
Linzi kollektsioon

Linzi kollektsioon on Adolf Hitleri erakunstikogu. Erakogu kavatses Hitler kasutada suure „Führermuseumi” tuumikuna, mis pidi ehitatama 1950. aastaks Austriasse Linzi. Erakogu sisaldas 4731 teost, lisaks maalidele ka gobelääne, skulptuure, mööblit ja portselani. Kogusse koguti Teise maailmasõja ajal okupeeritud Euroopa riikide kunstimuuseumitest ja erakogudest rekvireeritud kunstiteoseid.
Holden

Holden, varem tuntud ka kui General Motors-Holden, oli Austraalia automark ja autosid tootev ettevõte asukohaga Port Melbourne'is.
Ettevõtte J.A Holden and Co asutas James Alexander Holden 1856. aastal. Algul oli see naha- ja sadulsepaettevõte. 1908 hakati tegelema autode hooldusega ja hakati tootma mootorrattakülgkorve. 1913 valmistati esimene auto. 1919 hakati valmistama autokeresid erinevatele automarkidele, peamiselt Chevrolet'le. 1931. aastast oli Holden see General Motorsi (GM) tütarettevõte. 2005. aastast on ettevõtte ametlik nimi GM Holden Ltd.
2007. aasta novembris oli ettevõtte palgal 6500 inimest.
Holdeni turuosa Austraalias oli 2000. aastal 27,5% ja 2006. aastal 15,2%.
17. veebruaril 2020 teatas General Motors, et Holdeni nime kandvate autode tootmine lõpetatakse 2021. aastaks. Uudis ilmus pärast seda, kui General Motors oli teatanud, et ei tooda enam parempoolse rooliga sõidukeid. Seejärel lahkuti Austraalia ja Uus-Meremaa turult.
Mudelid.
Mitmed Austraalias Holdeni kaubamärgi all müüdavad mudelid vastavad teise General Motorsi tütarettevõtte, Opeli mudelitele.
Grinda

Grinda ("Globicephala") on delfiinlaste sugukonda kuuluv veeimetajate perekond. 
Perekonda kuulub kaks liiki: tavagrinda ("Globicephala melas") ja troopikagrinda ("Globicephala macrorhynchus").
Nad toituvad peamiselt väikestest kaladest ja taimedest.
Grindad kuuluvad väheste menopausiga imetajate hulka.
Epilimnion

Epilimnion (ka "pealisvesi") on kihistunud veekogu (enamasti järve) kõige ülemine veekiht (limnion), mis asetseb allpool oleva hüpolimnioni peal (kui eristatakse ka metalimnioni, siis viimase peal). 
Epilimnion on hüpolimnioniga võrreldes soojem, enamasti kõrgema pH ja lahustunud O2 kontsentratsiooniga. Et epilimnion on veekogu kõige pealmine kiht, on see tugevasti mõjutatud tuulest ja sageli sellest tingitud turbulentsusest. Epilimnionis leiab aset lahustunud gaaside (O2 ja CO2) vahetus atmosfääriga.
Hüpolimnion

Hüpolimnion (eesti keeles nimetatud ka "alusveeks") on kihistunud veekogu (enamasti sügava järve) kõige alumine veekiht.
Üldjuhul on see kiht kõige külmem suvel ja kõige soojem talvel, mil veekogu võib olla jääga kaetud.
Sügavates parasvöötme järvedes on hüpolimnioni veemassiiv aasta ringi 4 °C ringis. Väiksematel laiuskraadidel (soojema kliimaga aladel) võib hüpolimnioni veemassiivi temperatuur olla palju kõrgem kui 4 °C.
Eufootne vöönd

Eufootne vöönd (ka "foot(ili)ne vöönd", "eufoot(ili)ne (sügavus)vöönd") on järves või mere sügavusvöönd, kuhu jõuab fotosünteesiks piisavalt päikesekiirgust.
Eufootilise kihi paksus võib vaadeldavas veekogus mingil ajaperioodil läbipaistvuse vähenedes suuresti muutuda. 
Eufootilise kihi "vastand" on afootiline kiht, kuhu päikesevalgust praktilist ei jõua; nende vahele jääb düsfootne ehk valgusvaene vöönd.
Eufootsel vööndil saab eristada trofogeenset kihti, kus fotoautotroofide (taimede, fütoplanktoni) poolt läbi viidud fotosüntees on intensiivsem kui energiatarbimine.
Afootne vöönd

Afootne vöönd (ka "afoot(ili)ne sügavusvöönd", "valguseta sügavusvöönd") on see osa veemassiivist, kuhu päikesekiirgust ei jõua või jõuab seda üliväikestes kogustes. 
Kokkuleppeliselt loetakse afootseks kihiks seda osa veesambast, kuhu langeb vähem kui 1% päikesekiirgusest. Järelikult on selles veekihis ainsaks valguseks bioluminestsents. Afootse kihi sügavus oleneb suuresti vee läbipaistvusest ja aastaajast. 
Afootset vööndit eraldab eufootsest vööndist vahekiht – düsfootne vöönd.
Abüssopelagiaal

Abüssopelagiaal on maailmamere ökoloogiline vertikaalne vöönd, pelagiaali osa.
Abüssopelagiaali algab kokkuleppeliselt umbes 2500–3000 meetrist ja ulatub kuni maailmamere süvikuteni (umbes 11 000 m). 
Sealsesse kihti ei jõua kunagi päikesevalgus, seetõttu puuduvad seal ka taimed. 
Abüssiopelagiaali elustik on suhteliselt liigivaene, seal elavad organismid peavad taluma ülisuuri rõhkusid (300–1100 at). 
Kitsamas tähendus peetakse abüssopelagiaali all silmas sügavust kuni 6000 m, suuremate sügavustega vööndit nimetatakse siis ultraabüssopelagiaaliks.
Abüssopelagiaali all lasuvat vastavat bentaali sügavusvööndit nimetatakse abüssaaliks.
Coimbatore

Coimbatore (tamili கோயம்புத்தூர், "Kōyamputtūr") on linn Indias Tamil Nadu osariigis, Coimbatore ringkonna keskus ja elanike arvult osariigi teine linn. Asub Noyyali jõe ääres Nīlgiri mäestiku lähedal.
Coimbatore on tekstiilitööstuse ja masinaehituse keskus. Linnas toodetakse muuhulgas päikesepatareisid.
Éowyn

Èowyn on J. R. R. Tolkieni kolmikteose "Sõrmuste Isand" tegelasi.
Taust.
Éowyni isa Eomund oli Ratsuri Margi juht ja ema Theodwyn oli Rohani kuningas Théodeni õde. Éowyni vanem vend Eomer sündis aastal 2991. Nende isa Eomund tapeti 3002. aastal orkide poolt. Nende ema aga haigestus ja suri varsti pärast seda. Orvuks jäädes oli Èomer umbes 11-aastane ja Èowyn 7-aastane.
Pärast vanemate surma viis nende onu kuningas Thèoden lapsed enda juurde elama ja kasvatas nad üles koos oma poja Théodrediga. Onu oli neile päris isa ja Théodred lihase venna eest.
Èowyn kasvas kauniks naiseks. Tal olid pikad blondid juuksed ja hallid silmad. Ta õppis hobusega ratsutama ja mõõka käsitlema. Ta armastas palavalt oma rahvast ning oli tugev ja kartmatu. Samuti oli temas Lossarnachi vanaema Morwnilt päritud uhkus ja graatsia.
3014. aastal jääb kuningas Thèoden haigeks. Ta vananeb enneaegu ja tema otsustusvõime on häiritud. Tema nõunik Grima on aga tema ja Rohani rahva teadmata Sarumani käsilane. Grima kasutab ära kuninga nõrkust ning mürgitab ta meeli, et kiirendada veelgi kuninga allakäiku ning nõrgestada Rohani riiki. Grima ihaldab palavalt Èowyni ning võis olla, et Saruman on Grimale Èowyni lubanud kui tema teenete tasu.
Haige Thèodeni eest hoolitsemise kohus laskub Èowyni õlule. Viis aastat näeb Èowyn, kuidas tema armastatud jääb üha viletsamaks, abitumaks. Èowyni mure oma onu pärast seguneb pettumusega, sest tema jääb haiget onu põetama samal ajal kui Èomer ja Thèodred kaitsevad Rohani piire vaenlase eest. Grima teravad sõnad tekitavad veelgi enam Èowynis meeleheidet ja masendust, justkui oleks tema ja Rohani kuninglik koda kaotanud oma au. Èowyni käitumine muutub aina külmemaks ja eemalolevamaks. Ta on justkui kaunis lill, mida puudutanud pakane.
25. veebruaril 3019 Thèorded tapetakse. Hiljem selgub, et see oli Sarumani soov, et kõrvaldada kuninga ainus poeg ja pärija.
2. mail, kui Èowyn ootab Thèodeni, saabuvad Kuldsesse Halli Gandalf, Aragorn, Legolas ja Gimli. Gandalf vabastab Thèodeni Sarumani mõju alt ja Thèoden tõuseb ja läheb välja ning hingab taas vaba õhku. Èowyn aitab oma onul kõndida, kuid Thèoden ütleb, et enam pole midagi karta, ja Èowyn usaldab oma onu Gandalfi hoolde.
Siis märkab Èowyn esimest korda Aragorni. Aragorn paistab talle kuninglik – täis elujõudu ja väge, kõike mida ta on ihaldanud, ja Èowyn armub temasse.
Troofsus

Troofsus ehk toitelisus on mingis veekogus selle aineringes liikuvad orgaanilised (humiinained) ja anorgaanilised ained (mineraalained ja biogeenid), mis ringlevad nii veesambas kui ka veekogu setteis, kusjuures see väljendab nende ühendite hulka, liikumiskiirust ja põhjasetteisse akumuleerumise intensiivsust. 
Troofsuse alusel saab eristada järvetüüpe, mille hulka kuuluvad näiteks oligotroofsed, düstroofsed ja eutroofsed järved.
Anoksiline keskkond

Anoksiline keskkond ehk hapnikuvaba keskkond ehk hapnikuta keskkond on elukeskkond, kus puudub vaba hapnik, kuid hapnik võib esineda keemilistesse ühendeisse seostatuna, näiteks sulfaatides, nitraatides. Sellist keskkonna seisundit nimetatakse anoksiaks. 
Anoksilist keskkonda asustavad anaeroobid.
Antonio Negri

Antonio Negri (1. august 1933 – 16. detsember 2023), ka Tony Negri, oli Itaalia marksistlik poliitiline filosoof. Negri tuntumate teoste hulka kuuluvad koos Michael Hardtiga kirjutatud "Impeerium" (inglise keeles "Empire") ning tema tööd Spinozast.
Ta sündis Itaalias Padovas, mille ülikoolis sai temast poliitilise filosoofia professor. Negri asutas 1969. aastal koos Oreste Scalzone ja Franco Pipernoga kommunistliku rühmituse Potere Operaio ('tööliste jõud') ja oli Autonomia Operaia juhtiv liige. 1970. aastatel süüdistati teda mitmes kuriteos, sealhulgas rühmituse Punased Brigaadid nõustamises ja mais 1978 toimunud Aldo Moro atentaadis. Ta mõisteti 1984. aastal 30 aastaks vangi riigivastase tegevuse eest. Kaks aastat hiljem lisati karistusele veel 4,5 aastat. Selle vastu protestisid nii Amnesty International kui ka paljud filosoofid, kes mõistsid hukka Itaalia terrorismivastase võitluse seadused. Ta valiti 1983. aastal parlamenti, millega seoses sai puutumatuse.
Negri läks Prantsusmaale ja õpetas Université de Vincenneses ja Collège International de Philosophies koos Jacques Derrida, Michel Foucault' ja Gilles Deleuze'iga. 1997 pöördus ta tagasi Itaaliasse, et oma karistus lõpuni kanda. Ta vabanes vangist 2003. aastal. Ta elas vaheldumisi Veneetsias ja Pariisis koos elukaaslase, prantsuse filosoofi Judith Revaliga.
Algitsiid

Algitsiid ehk vetikatõrjeaine on mürkkemikaal, mis hävitab või pärsib vetikate kasvu.
Algitsiide kasutatakse sageli ujumisbasseinides, kus seetõttu võib kasutada vähem kloriide.
Fjodor Taranovski

Fjodor Taranovski (vene keeles "Федор Васильевич Тарановский"; 24. mai 1875 Płońsk, Poola – 23. jaanuar 1936 Belgrad) oli õigusteadlane.
Ta sündis Varssavi lähedal segaperekonnas: isa oli venelane ja ema poolatar. 
Fjodor (Theodor) Taranovski õppis Varssavis gümnaasiumis, 1896. aastal lõpetas kuldmedaliga Varssavi ülikooli õigusteaduskonna, kuhu jäi ka pärast lõpetamist tööle. Aastatel 1902–1903 stažeeris Heidelbergi, Göttingeni ja Berliini ülikoolis. 
1905. aastal kaitses Peterburi ülikoolis magistritöö. 1908. aastal valiti Taranovski Jaroslavli juriidilise lütseumi erakorraliseks professoriks, 1911. aastal kaitses ta Peterburi ülikoolis doktoriväitekirja. 
Oli aastatel 1908–1917 Tartu ülikooli vene õiguse ajaloo professor. 1917. aasta sügisest töötas Petrogradi ülikoolis vene õiguse ajaloo korralise professorina. 1920. aastal lahkus Venemaalt ning töötas Belgradi ülikoolis professorina.
Gustav Tammann

Gustav Heinrich Johann Apollon Tammann (28. mai 1861 Jamburg – 17. detsember 1938 Göttingen) oli baltisaksa keemik.
Gustav Tammann oli baltisakslane (mõnedel andmetel isa poolt eesti päritolu). Sündis Peterburi kubermangus Jamburgi linnahaigla arsti perekonnas.
Pärast Tartu Kubermangugümnaasiumi lõpetamist alustas ta 1879. aastal füüsikaõpinguid Tartu Ülikoolis, kuid õppejõudude Carl Ernst Heinrich Schmidti ja Wilhelm Ostwaldi mõjul valis lõpuks keemia. Lõpetamise järel jäi Tammann tööle ülikooli keemiakateedri juurde, sai seal 1885. aastal magistrikraadi ning 1890. aastal doktorikraadi. Oli 1887–1889 eradotsent, 1889–1892 dotsent, 1892–1902 professor Tartus, 1903–1929 professor Göttingenis.
Gustav Tammann lõi Tartus laialdase tunnustuse võitnud füüsikalise keemia koolkonna ning oli üks füüsikalis-keemilise analüüsi rajajaid.
Aastal 1900 avastas ta jää erinevate struktuursete vormide olemasolu. Need erinevad vormid moodustuvad kõrgel rõhul.
Isiklikku.
Tema lapselaps on astronoom Gustav Andreas Tammann.
Piiumetsa mõis

Piiumetsa mõis (saksa keeles "Piometz") oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Türi valda Järva maakonnas.
Ajalugu.
Piiumetsa mõis rajati 1623. aastal ning selle esimene omanik oli Kiltsi mõisnik Otto von Uexküll. Hiljem läks see tema tütrele Sophie Gertrudele ja tolle abikaasale Fabian von Zoegele. 
1678. aastal müüsid Zoeged mõisa Otto Reinhold von Taubele, kes selle 1686. aastal Gustav Johann von Essenile edasi müüs. Essenite valdusse jäi Piiumetsa mõis 1732. aastani, mil selle sai endale endine Rootsi sõjaväelane ooberstleitnant Toomas Jõerist (1677– u 1750). 
Toomas Jõerist võitles vabatahtlikuna 1700. aastal Narva lahingus ning pärast pooleaastast kosumist haavatasaamisest (Jörist) kuulus Põhjasõja ajal Rootsi armee Smalandi, seejärel Meyerfeldti tragunirügemendi koosseisu, võitles poolakate, saksilaste ja venelaste vastu Poltava all. Langes venelaste kätte vangi ja viibis Siberis vangistuses 1723. aastani. Vabanenult asus elama Kadrinasse ja tegutses seal 1732. aastani, mil sai endale Piiumetsa mõisa. Ta asutas talurahva lastele kooli, vabastas osa talupoegi ka pärisorjusest ning tegutses Türi kiriku vöörmündrina.
1750. aastal läks mõis Adam Friedrich von Stackelbergile ja 1799. aastal Carl Alexander von Sternile.
19. sajandil kuulus mõis Helffreichidele. 1899. aastal ostsid mõisa Rausch von Traubenbergid Lokuta mõisast. Nende kätte jäi see kuni võõrandamiseni. Mõisakeskus kuulus neile kuni 1939. aastani.
Mõisakompleks.
Piiumetsa mõisa uus peahoone valmis 1903. aastal. Heimatstiilis hoone esimene korrus on kivist ja teine puidust. Pärast mõisa võõrandamist rajati sinna korterid, kuhu majutati peamiselt 9. Mai kolhoosi töötajaid, sealhulgas mujalt Nõukogude Liidust sisserännanuid. Mõisa saalis peeti kolhoosipidusid. Hoone taheti 1980. aastate algul renoveerida kultuurikeskuseks, kuid seoses Eesti iseseisvumisega jäid tööd pooleli ning hoone on seisnud aastaid tühjana.
Mõisa endine peahoone ja ka suurem osa kõrvalhooneid jääb uuest härrastemajast umbes sada meetrit loodesse. Enamikust kõrvalhoonetest on alles varemed.
2016. aasta sügisel põles mõisa peahoone, järele jäid vaid esimese korruse kiviseinad.
Moodne viievõistlus 2008. aasta suveolümpiamängudel

Moodne viievõistlus 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 21. ja 22. augustil, mängus oli 2 komplekti medaleid, üks meestele ja teine naistele. Võisteldi individuaalses arvestuses ja osa võttis 72 sportlast. Avaala vehklemine peeti Olümpia pargis asuvas vehklemishallis, laskmine toimus laskehallis. Kolmas ala ujumine peeti Yingdongi veealade kompleksis. Ratsutamine ja viimase alana peetav jooks toimusid olümpia spordikeskuses.
Tulemused.
Mehed.
 
&lt;br&gt;Finaal: 21. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2004: Andrei Moissejev, Venemaa 5480
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused: Finaal 
Naised.
 
&lt;br&gt;Finaal: 22. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2004: Zsuzsanna Vörös, Ungari 5448
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused: Finaal
Assali järv

Assali järv asub Djibouti keskosas Adeni lahe lähedal. 
Järve vee soolsus on 34,8%, mis ületab kümnekordselt maailmamere soolsuse. Järve pindala on 54 km² ja see asub 153 (teistel andmetel 155) m allpool merepinda. Järve toidavad maa-alused allikad.
Suvel on järve vee temperatuuriks mõõdetud 57 °C, keskmine temperatuur on 33–34 °C.
Järve ümbritseb soolaväli, kust kogutud soola viiakse karavanidega Etioopiasse.
Ujumise olümpiarekordid

 Ujumise olümpiarekordid 
Rahvusvaheline Olümpiakomitee kinnitab olümpiamängudel basseinipõhistel ujumisvõistlustel kiireimaid aegu olümpiarekorditena. Meeste ujumine on kuulunud suveolümpiamängude ametlikku programmi alates kaasaegsete olümpiamängude loomisest 1896. aastal Ateenas; alates 1912. aastast lubati naisi osalema olümpiamängudel. 1896. aasta olümpiamängude ujumisvõistlused toimusid Egeuse mere lahes, kus ujujatelt oodati kaldale ujumist - Ungari ujuja Alfréd Hajós võitis sel aastal kaks kuldmedalit, öeldes: „Minu tahe elada ületas täielikult minu soovi võita ." 1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis ujumisvõistlused toimusid Seine'i jões ja 1908. aasta suveolümpiamängude ujumisvõistlused peeti 100-meetrises basseinis, mida ümbritses kergejõustikurada Valge linna staadionil Londonis. 
Võistlused toimuvad neljas ujumiskategoorias: vabaujumises, seliliujumises, rinnuliujumises ja libliujumises, erinevatel vahemaadel ja kas individuaalsel või teatevõistlusel. Samuti peetakse nii kompleksujumise ujumisvõistlusi, nii individuaalselt kui ka teatevõistluses, kus kasutatakse kõiki nelja ujumise kategooriat. Rio de Janeiros toimunud 2016. aasta suveolümpiamängudel ujumises võistlesid nii mehed kui naised kuueteistkümnel võistlusel, mõlemast soost samadel võistlustel, välja arvatud 800 m vabaujumises (ainult naistele) ja 1500 m vabaujumises (ainult meestele). 32-st basseinipõhisest võistlusest on USA ujujatel kaheksateist olümpiarekordit, sealhulgas üks on kahasse Kanadaga. Austraalia ja Hiina ujujatel on igaühel kolm rekordit, Ungarile kuulub kaks rekordit ja ühe rekordiga on tabelis Hollandi, Brasiilia, Jaapani, Suurbritannia, Singapuri ja Rootsi. 2016. aasta suveolümpiamängudel püstitati kolmteist praegust olümpiarekordit.
Eesti-Haginsk

Eesti-Haginsk (vene keeles "Эсто-Хагинское") oli eesti küla, mis rajati 1877. aastal Stavropoli kubermangu kalmõkkide maadele. Küla on saanud nime umbes 5 km lõuna pool paikneva Hagin-Sala jõe järgi.
Eestist väljarännanud rentisid kõigepealt maad väidetavalt kohalikult Kalmõkkia vürstilt. Küla hiilgeaegadel elas seal ja selle ümbruses umbes 600 eestlast ja 200 sakslast. Neil oli kaks puhkpilliorkestrit, kool (eesti keelt õpetati peaaegu kuni Teise maailmasõjani), kirik, muuseum ja tuuleveskid.
Küla naabrid lõunas olid sakslased. Nende küla kandis eesti keeles nime Saksa-Haginsk, saksa keeles "Deutsch-Haginsk" või "Kronental". Tänapäeval on küla nimi Uljanovskoje. Ka Eesti-Haginskis oli umbes 25% elanikest sakslased.
Läänes paiknes umbes 8 km kaugusel venelaste Romanovka küla. Põhjas ja idas paiknesid osalt rändava eluviisiga kalmõki hõimud.
Eesti-Haginskist lähtunud väljarändajad asutasid 1922. aastal külast lõuna poole Esto-Altai asula ja külast kagu poole Vinogradnoje asula.
Eesti- ja Saksa-Haginsk liideti 1924. aasta algul kalmõkkide nõukogude riigitaolise moodustisega, millest tänapäeval on tekkinud Kalmõkkia Vabariik. Kui 1944. aastal likvideeriti kalmõkkide autonoomia ja nad küüditati, nimetati eesti küla ümber, uueks nimeks sai Stepnoje. Kui 1950. aastate keskel kalmõkkide autonoomia taastati, nimetati küla taas ümber, sedakorda naabruses paiknenud kalmõki asula (Jašlt) järgi – Jašalta. Seda nime kannab ta ka tänapäeval. Omaaegne Jašlt sai kunagi ümbernimetuste käigus uue nime – "Soljonoje" – ja tagasinimetamisel jäi selle küla nimi muutmata.
Üks kuulsamaid Eesti-Haginskist pärit eestlasi oli Nõukogude armee Eesti Laskurkorpuse juht, kindralleitnant Lembit Pärn.
1995. aastal asutati kohalik koduloomuuseum, mille väljapanekust suure osa võtab enda alla eestlastega seotu.
Jašaltas oli 2003. aastal umbes 5200 inimest, kellest 89 olid eestlased (umbes 1,7% asula elanike üldarvust). 2012. aasta seisuga on eestlasi hinnanguliselt alles veel umbes 50, kellest vaid viis-kuus vanemat inimest eesti keelest aru saab; eesti päritolu elanikke on siiski rohkem. Küla on Jašalta rajooni keskus.
György Lukács

György Lukács ("György Szegedy von Lukács (Löwinger)" (13. aprill 1885 Budapest – 4. juuni 1971 Budapest) oli Ungari filosoof, kirjandusteadlane ja kirjanduskriitik. Lukácsi peetakse (koos Ernst Blochi, Antonio Gramsci ja Karl Korschiga) üheks olulisemaks marksistliku filosoofia ja -teooria loojaks 20. sajandi esimesel poolel. 1956. aasta Ungari revolutsiooni ajal oli kultuuriminister.
Üks tema tuntumaid teoseid on 1923. aastal ilmunud "Geschichte und Klassenbewusstsein" ("Ajalugu ja klassiteadvus").
Aastal 1970 sai ta Goethe auhinna.
Clement Attlee

Clement Richard Attlee, esimene krahv Attlee (3. jaanuar 1883 – 8. oktoober 1967) oli Briti poliitik, Ühendkuningriigi peaminister aastatel 1945–1951 ning leiboristide liider aastatel 1935–1955. Attlee oli asepeaminister Winston Churchilli sõjaaegses koalitsioonivalitsuses. Aastatel 1935–1940 ja 1951–1955 oli ta opositsiooni juht. Ta on siiani pikimalt ametis olnud leiboristide partei liider. 
Atlee juhitud leiboristid tulid võimule pärast ülekaalukat võitu 1945. aasta üldvalimistel, kandideerides lubadustega riik sõjajärgsetest kitsikustest välja tuua. Suurele tööhõivele ja segamajandusele orienteeritud uus valitsus laiendas ka märkimisväärselt riigi pakutavate sotsiaalteenuste ulatust, riigistades selleks erinevaid tööstuseid ja avalikke teenuseid ning tehes sotsiaalseid reforme (Riikliku Tervisehoiuteenistuse rajamine 1948, National Insurance Act 1946, National Assistance Act 1948). Reforme tehti ka ametiühinguid ja töötingimusi puudutavates õigusaktides ning rajati rahvusparkide süsteem. Attlee välispoliitika keskendus dekoloniseerimisele, seejuures India jagamisele (1947), Birma ja Ceyloni iseseisvumisele ning Briti mandaatide likvideerimisele Palestiinas ja Transjordaanias. Ta toetas Marshalli plaani, ärgitas Ameerika Ühendriike osalema külmas sõjas ning propageeris NATO loomist Nõukogude Liidu juhitud idabloki vastu. Tema juhtimise all asus Ühendkuningriik 1947. aastal looma omaenda tuumaheidutusvõimet ning samuti osalesid Briti väed Malaia kriisis (1948), Berliini õhusillas ning pärast nappi leiboristide võitu 1950. aasta valimistel ka Korea sõjas lõunakorealaste poolel.
Reformidest hoolimata ei õnnestunud Attlee valitsusel toidu-, elamispinna- ja ressursipuudust siiski täielikult lahendada. Lisaks sõltus riik üsna tugevalt Ameerika Ühendriikide abirahadest ning mitmel korral räsisid seda valuutakriisid. Leiboristid said 1951. aasta üldvalimistel napilt lüüa, kogudes küll konservatiividest napilt rohkem hääli. Attlee jäi edasi parteijuhiks, kuid pani pärast 1955. aasta valimiste kaotamist ameti maha. Seejärel kutsuti ta Lordide koja liikmeks, kus ta töötas kuni surmani 1967. aastal.
Aleksei Severtsov

Aleksei Nikolajevitš Severtsov (vene keeles "Алексей Николаевич Северцов"; 29. september 1866 Moskva – 19. veebruar 1936 Moskva) oli Vene zooloog ja evolutsiooniteoreetik.
Lõpetas 1889 Moskva ülikooli professor M. A. Menzbieri õpilasena, jäi seejärel tema juurde tööle ja kaitses samas 1895 magistri- ja 1898 doktoriväitekirja. Töötas seejärel lühikest aega Moskva ülikoolis zooloogia eradotsendina, kust kutsuti 1898. aastal Tartu Ülikooli erakorraliseks professoriks. 1902 nimetati TÜ zooloogiakateedri korraliseks professoriks, kuid siirdus veel samal aastal Kiievi ülikooli, kus töötas 1911. aastani. Aastatel 1911–1930 oli Moskva ülikooli zooloogiaprofessor. NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1920), Ukraina NSV Teaduste Akadeemia akadeemik (1925). On loomade evolutsioonilise morfoloogia rajajaid.
Tartu Ülikooli professor 1899–1902.
Alexander Schmidt

Hermann Adolf Alexander Schmidt (27. mai 1831 Muhu saar – 22. aprill 1894 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane ja füsioloog. Aastatel 1885–1890 oli ta Tartu ülikooli rektor.
Alexander Schmidt lõi vere hüübimise fermentatiivse teooria, näidates, et fibrinogeeni muutumine fibriiniks on ensümaatilise protsessi tulemus. Ta nimetas vastavat veel avastamata ensüümi trombiiniks ja selle lähteainet protrombiiniks. Ta pani hüübimisvastaste süsteemide loomisega aluse kliinilise hematoloogia ja vereülekande edenemisele. Veel uuris ta vere hingamisfunktsioone ja seda, kuidas oksüdeerumisprotsessid muudavad vere värvust.
Elulugu.
Schmidt lõpetas 1858. aastal Tartu ülikooli meditsiinidoktori kraadiga. Seejärel töötas ta Felix Hoppe Seyleri assistendina Berliinis ja Carl Ludwigi assistendina Leipzigis. Aastatel 1862–64 töötas ta Tartu ülikoolis füsioloogilise keemia ja füsioloogia eradotsendina, 1864–69 dotsendina, olles ühtlasi Tartu Veterinaariakooli õppejõud. Aastatel 1869–1894 oli ta Tartu ülikooli professor ja füsioloogiakateedri juhataja (Friedrich Bidderi järeltulijana), 1877–1880 arstiteaduskonna dekaan ja 1885–1890 Tartu ülikooli rektor.
1884 võeti ta Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina liikmeks.
Mälestuse jäädvustamine.
Tartu Ülikooli Uude Anatoomikumi on paigaldatud Schmidti mälestustahvel, õppehoonest teisel pool Näituse tänavat seisab aga Kassitoome pargis Alexander Schmidti monument.
Isiklikku.
Tema poeg oli matemaatik Erhard Schmidt.
Georg Loeschcke

Georg Loeschcke (Löschcke) (28. juuni 1852 Penig, Saksimaa – 26. november 1915 Baden-Baden) oli saksa filoloog ja kunstiajaloolane.
Õppis Leipzigi ja Bonni ülikoolides klassikalist filoloogiat ning arheoloogiat. Kaitses 1876 Bonni ülikoolis doktoriväitekirja "De titulis aliquot Atticis quaestiones historicae". Täiendas end 1877–1878 kunstiajaloo, arheoloogia ja antiikkeelte alal Itaalias ja Kreekas. Oli 1879–1889 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia professor. Pöördus 1889 tagasi Saksamaale, oli 1890. aastast Bonni ning 1912. aastast Berliini ülikooli professor. 
Kaevas koos Pavel Viskovatoviga 1888. aastal Jaagupi tarandkalmet. 
Preisi Teaduste Akadeemia liige. Uuris kreeka skulptuuri ja keraamikat. Võttis osa Rooma piirikindluste väljakaevamistest. Osales EÕSi tegevuses.
Wilhelm Lexis

Wilhelm Hector Richard Lebrecht Lexis (17. juuli 1837 Eschweiler, Preisimaa kuningriik – 24. august 1914 Göttingen) oli saksa majandus- ja statistikateadlane.
Ta lõpetas 1855. aastal Kieli gümnaasiumi, õppis 1855–1859 Bonni ülikoolis õigus- ja kameraalteadusi, matemaatikat ja loodusteadusi; filosoofiadoktor (1859, Bonni ülikool). Täiendas end Pariisi ülikoolis sotsiaalteaduste ja poliitökonoomia alal. 
Ta töötas 1872–1874 Strasbourgi Ülikoolis riigiteaduste ning 1874–1876 Tartu Ülikoolis geograafia, statistika ja etnograafia erakorralise professorina. Õpetas Tartus kõiki põhilisi statistikakursusi. 
Aastatel 1876–1883 oli ta Freiburgi ülikooli majandusprofessor, 1883–1887 Breslau (Wrocławi) ülikooli kateedrijuhataja, 1887–1907 Göttingeni ülikooli õppejõud.
Étienne Laspeyres

Ernst Louis Étienne Laspeyres (ka Ernst Ludwig Stephan Laspeyres; 28. november 1834 Halle – 4. august 1913 Gießen) oli saksa majandusteadlane.
Lõpetas Halle gümnaasiumi ning õppis 1853–1859 Tübingeni, Berliini, Göttingeni ja Heidelbergi ülikoolides õigusteadust ja kameraalteadusi; õigusteaduse doktor (1857, Halle ülikool), filosoofiadoktor (1860, Heidelbergi ülikool). Töötas 1860–1864 Heidelbergi ülikoolis eradotsendina, 1864–1866 Baseli ülikoolis ja 1866–1869 Riia Polütehnikumis poliitökonoomia professorina, 1869–1873 Tartu Ülikoolis, 1873–1874 oli Karlsruhe Polütehnikumi ja 1874–1900 Giesseni ülikooli professor. Sai tuntuks agregaatindeksite teooria loojana.
Ta oli Tartu Ülikooli geograafia, etnograafia, statistika ja poliitökonoomia professor 1869–1873.
Batüpelagiaal

Batüpelagiaal on maailmamere ökoloogiline sügavusvöönd, pelagiaali osa. 
Selle vööndi sügavusvahemik on 750–1000 kuni 2500–3500 m. 
Batüpelagiaali peal lasub mesopelagiaal, all aga abüssopelagiaal; selle all olevat bentaali osa nimetatakse batüaaliks.
Batüaal

Batüaal on maailmamere ökoloogiline sügavusvöönd, bentaali osa. 
See asub merepõhja sügavusel 500...1000 (3000) m.
Geomorfoloogilisest aspektist vaadatuna asub see bentaali osa maailmamere mandrinõlval.
Batüaali ei ulatu valgus ning seetõttu puudub seal ka floora.
Batüaali kohal lasuvat veemassiivi nimetatakse batüpelagiaaliks.
Neriitiline vöönd

Neriitiline vöönd (ka neriitiline pelagiaal, neriitiline ala) on maailmamere ökoloogiline horisontaalne sügavusvöönd, mis ulatub mõõnavee alapiirist mandrilava ääreni (umbes 200 m sügavuseni). 
Neriitiline vöönd lasub sublitoraali kui bentaali osa peal. 
Neriitilist vööndit iseloomustab hapnikurikas vesi, madal rõhk ja suhteliselt stabiilne veetemperatuur ja soolsus. Kuna neriitilisse vööndisse jõuab alati päikesevalgus, toimub seal (aktiivne) fotosüntees. Neriitilises vööndis (koos sublitoraaliga) on maailmamere kõige külluslikuma elustikuga ala.
Soojuskihistus

Soojuskihistus (ka "soojuskihitus") on mingi veekogu veemassiivi jaotumus temperatuuri alusel kihtideks (veekogude stratifikatsioon). 
Soojuskihistus sõltub eelkõige vee erinevast tihedusest kraaditi ja veekogu laiuskraadist Maal. 
Kuna Eesti asub parasvöötmes, saab eristada veekogude (järvede ja veehoidlate) 2 stratifikatsiooni- ja 2 tsirkulatsiooniperioodi: suvine ja talvine stratifikatsioon ning kevadine ja sügisene tsirkulatsioon; sellest tulenevalt nimetatakse parasvöötme veekogusid dimiktiliseks.
Dimiktiline veekogu

Dimiktiline veekogu on parasvöötmes olev veekogu (tavaliselt järv), kus aasta ringi esineb 2 veekogu stratifikatsiooniperioodi (suvine ja talvine) ning 2 tsirkulatsiooniperioodi (kevadine ja sügisene); holomiktilise veekogu erijuht.
Et Eesti järved on valdavalt suhteliselt madalad, on nad dimiktilised.
Manolo Fábregas

Manolo Fábregas (kodanikunimega Manuel Sánchez Navarro; 15. juuli 1921 Vigo, Hispaania – 4. veebruar 1996 México, Mehhiko) oli hispaania päritolu Mehhiko filmi- ja teatrinäitleja ja -lavastaja. Ta on mänginud rohkem kui 50 mehhiko mängufilmis.
Ta võttis esinejanime oma vanaema Virginia Fábregasi järgi, kes oli nii Hispaanias kui Mehhikos tuntud näitleja.
Jaani-Tooma suurkivi

Jaani-Tooma suurkivi on kaheks osaks lõhenenud rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Kasispea külas. 
Tegemist on kujult püramidaalse rahnuga. Rahnu poolitav lõhe on alt 10-20 cm lai ja ülespoole laieneb. Rahnu suurema, läänepoolse osa ümbermõõt maapinnal on 27,6 m, maksimaalselt 31,8 m, pikkus on 11,8 m, laius 8,6 m, kõrgus 7,5 m ja maapealse osa maht 274 kuupmeetrit. Idapoolse, väiksema osa ümbermõõt maapinnal on 19,3 m, maksimaalselt 21,0 m, pikkus, 7,8 m, laius, 5,6 m, kõrgus 5,0 m ning maapealse osa maht 53 kuupmeetrit.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Jaani-Tooma suurkivi on kirjeldatud kui Lahemaa rahvuspargi omapäraseima kujuga rändrahnu, mis meenutab maasse löödud hiidkivikirvest kadakasel karjamaal.
Painuva rändrahn

Painuva rändrahn ehk Painuva kivi on rabakivist hiidrahn Eru lahes, Harju maakonnas Kuusalu vallas Turbuneeme küla territooriumii.
Rahnu ümbermõõt on 34,1 m, pikkus 12,2 m, laius 11,0 m ja kõrgus 5,2 m ja maht 340 kuupmeetrit.
Rahnu küljed on järsud, kusjuures merepoolne külg on kumer. Kivi lagi on läänepoolses osas lame ja tasane, idapoolne osa kallak nagu tee mäkke, kumerusega kellaosuti liikumise suunas. Kivisse on puuritud augud ja nendesse löödud kaks umbes 70 cm pikkust raudora, mille külge olevat vanasti jaanipäeviti kased kinnitatud. Rahnu peale edelapoolse nurga lähedale on raiutud ankru kujutis. Merepoolne külg on lainete mõjul muutunud nii krobeliseks, et sealt on võimalik üles ronida.
Rahvapärimuse järgi on see üks Kalevipoja viskekividest. Kalevipoeg olevat tahtnud sellega Vanapaganat visata, kuid see olevat tal ebaõnnestunud, ja ta torisenud seetõttu: "Osudin Odakivesse, paiskasin aga Painuvasse".
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Elton

Elton (vene Эльтон) on soolajärv Venemaal Volgogradi oblastis, Kasahstani piiri lähedal. 
Elton on Euroopa suurim soolajärv. Järve pindala on 150 kuni 182 km² ja sügavus 0,3 kuni 0,6 m, kevadel kuni 1,5 m.
Abdulino

Abdulino on linn Venemaal Orenburgi oblastis Baškortostani piiri lähedal.
Abdulinot on esmamainitud 1795. aastal. Linnaõigused sai 1923. aastal.
Abdulino on raudteesõlm Moskva-Tšeljabinski raudteel.
Max Runge

Max Heinrich Runge (2. september 1849 Szczecin – 27. juuli 1909 Göttingen) oli saksa arstiteadlane, günekoloog.
Ta õppis Jenas, Bonnis, Leipzigis, Viinis ja Strasbourgis arstiteadust, promoveeriti 1875 ja habiliteerus 1879 Berliini ülikooli juures sünnitusabi ja günekoloogia alal. Ta oli professor Tartu Ülikoolis 1883–1888 ja 1888–1909 Göttingenis. Göttingenis oli ta kolmel korral dekaan.
Sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste professorina kaasajastas ta Tartu naistekliiniku, rajades sellele juurdeehitise. Ta avas uuesti Tartu ämmaemandate kooli. Ta tõi günekoloogiasse kirurgilise suuna. Tema ajal tehti Tartu naistekliinikus esimesed tolle aja kohta keerulised kõhuõõneoperatsioonid ja seati esmakordselt Venemaal sisse rasedate polikliiniline sünnitusabi. 1896 asutas ta Göttingeni uue naistehaigla.
Runge oli mõjukate sünnitusabi ja günekoloogia alaste õpikute autor. Tema teadustöö keskendus sellele, kuidas sooja vee abil ravida emaka atooniat, samuti lapsevoodipalaviku, loodete haiguste ja nabaväädinakkuste ravile ning laparotoomiale.
Ta sai riiginõuniku auastme ja Püha Stanislavi ordeni 2. järgu. 1887 valiti ta Saksamaa teaduste akadeemia Leopoldina liikmeks.
Hüppekiht

Hüppekiht on suhteliselt sügavate veekogude (järved, mered jne) veekiht, enamasti õhuke, kus vee füüsikalised ja/või keemilised omadused kiiresti muutuvad. 
Hüppekiht on näiteks termokliin, kus temperatuur võrreldes muu veemassiiviga hoopis järsemini muutub.
Carl Wilhelm von Kupffer

Carl (Karl) Wilhelm von Kupffer (2./14. november 1829 Lestene, Kuramaa – 16. detsember 1902 München) oli baltisaksa arstiteadlane, võrdleva embrüoloogia rajaja.
Ta omandas üldhariduse kodus ja lõpetas 1853. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna meditsiinidoktori kraadiga. 
Ta oli aastatel 1856–1857 Tartu Ülikooli prosektori abi, 1858–1865 prosektor ja erakorraline anatoomiaprofessor. Õpetas Tartu Ülikoolis kirjeldavat anatoomiat, tundeorganite anatoomiat ja füsioloogiat, füsioloogilist optikat jm. 
Läks 1865. aastal Kieli ülikooli histoloogia eradotsendiks, 1867 oli anatoomia- ja histoloogiaprofessor, 1872–1874 rektor. Aastatel 1875–1880 töötas professorina Königsbergi ülikoolis ning 1880–1897 Müncheni ülikoolis.
Johann Georg Dragendorff

Johann Georg Noël Dragendorff (20. aprill 1836 Rostock – 26. märts 1898 Rostock) oli saksa farmatseut.
Dragendorff sooritas Rostocki ülikoolis 1856 apteekriabilise- ja 1858 apteekrieksami. Ta õppis Heidelbergi ja Rostocki ülikoolis loodusteadusi ning kaitses 1861 doktoriväitekirja. Ta asus 1862 tööle Peterburi Farmaatsiaseltsi väljaande "Pharmaceutische Zeitschrift für Russland" toimetajana, seltsi labori juhatajana ja farmaatsiakooli õpetajana. Dragendorff oli 1864–94 Tartu Ülikooli farmaatsiaprofessor, 1883–1887 ka prorektor ning 1888–1893 arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1890–93 Eesti Loodusuurijate Seltsi president. Ta läks 1894 tagasi Saksamaale.
Dragendorff uuris põhjalikult Turkestani, Tiibeti, Hiina ja Aafrika ravimtaimi. 1898 avaldas ta suurteose "Kõigi aegade ja rahvaste ravimtaimed: kasutamine, toimeained ja ajalugu" ("Die Heilpflanzen der verschiedenen Völker und Zeiten. Ihre Anwendung, wesentlichen Bestandtheile und Geschichte").
Dragendorff pani aluse ravimtaimede fütokeemiale. Ta töötas välja ravimtaimede toimeainete tundmaõppimise põhimõtted ja 1882 avaldas vastava käsiraamatu "Ravimtaimede kvalitatiivne ja kvantitatiivne analüüs ("Die qualitative und quantitative Analyse von Pflanzentheilen"). Suurt tähelepanu pööras ta seostele ravimtaimede keemilise koostise ja bioloogiliste tunnuste vahel ning pani sellega aluse fülogeeniale.
Tema järgi on nimetatud Dragendorffi reaktiiv. See on kaaliumvismutjodiidi K2BiI5 vesilahus, mida kasutatakse alkaloidide olemasolu kindlakstegemiseks. Samuti töötas ta välja vastava Dragendorffi testi: see on kvalitatiivne test, mida kõigepealt kasutati sapi uurimiseks. Kui testitav lahus sisaldab alkaloide, siis reageerivad need Dragendorffi reaktiiviga ja tekib oranž või punakasoranž sade.
Karl Dehio

Karl Gottfried Constantin Dehio (27. mai (vkj 15. mai) 1851 Tallinn – 26. veebruar 1927 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, Tartu Ülikooli rektor 1918. aastal.
Dehio lõpetas 1869 Tallinna kubermangugümnaasiumi ja 1876 Tartu Ülikooli meditsiinidoktori kraadiga.
Arstina osales Dehio 1876 Serbia-Türgi sõjas ja 1877 Bulgaarias Vene-Türgi sõjas; uuris sisehaigusi ja malaariat. 1879–83 töötas ta Peterburis. 1883–1886 oli Dehio Tartu Ülikooli dotsent, 1886 valiti ta ülikooli polikliiniku erakorraliseks ning 1888 eripatoloogia ja kliiniku korraliseks professoriks. 1903. aastani juhatas ta Tartu Ülikooli hospitaalsisehaiguste kliinikut, 1888–98 ja 1903–17 teaduskonnasisehaiguste kliinikut (polikliinikut).
Karl Dehio oli Tartu Ülikooli (Landesuniversität Dorpat) ainus rektor Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal, ühtlasi oli ta ülikooli viimane sakslasest rektor.
1899–1901 oli Dehio Eesti Looduseuurijate Seltsi president. Eesti Vabariigi ajal tegutses ta eraarstina. Eriti silmapaistev on tema osa leepra uurimises ja selle tõrje korraldamises.
Dehiole kuulus maja Toomemäel aadressil Oru 2, kus 1955–2000 tegutses Tartu linnamuuseum.
Isiklikku.
Karl Dehio teine abikaasa Olga Anna Elisabeth Treffner oli pedagoog Hugo Treffneri vennatütar.
Tema tütar oli ajakirjanik Adelina Augusta Dehio (1894–1949).
Jääkate

Jääkate on parasvöötme ja külmvöötme veekogudele tekkiv jääst moodustuv kiht. 
Jää tekib veekogudele üksnes sellistel atmosfääritingimustel, kui veetemperatuur veesamba pinnakihil on 0 oC või alla selle. Parasvöötme järved on jääga kaetud enamasti talvel, külmvöötme veekogud sageli aga aasta ringi. Sellist jääkatet, mis püsib kogu aasta, nimetatakse igijääks.
Jääkatte tõttu aeglustub tunduvalt veekogude jahtumine. 
Eesti veekogud on tavaliselt jääga kaetud detsembrist aprillini, ehkki esineb küllaltki suuri kõrvalekaldeid. 
Viimasel ajal on peamiselt globaalsest soojenemisest tingituna veekogude jääkatte all olev ajavahemik lühenenud.
Carl Claus

Carl Ernst Claus (11./22. jaanuar 1796 Tartu – 12./24. märts 1864 Tartu) oli baltisaksa keemik, botaanik ja farmatseut, kes on ennekõike tuntud ruteeniumi avastajana.
Ta sündis maalermeistri peres. Kaotas varakult vanemad ning siirdus Peterburi apteekriõpilaseks. Õppis vabakuulajana Tartu Ülikoolis botaanikat, keemiat ja muid aineid, õiendas 1816 samas proviisorieksami. Oli seejärel Peterburis ja Saratovis apteeker, 1821–1829 pidas Kaasanis, 1830–1831 Saratovis oma apteeki. 1827. aastal osales teadusekspeditsioonil (koos E. Eversmanniga) Uurali ja Volga vahelisel alal, täites botaaniku, kunstniku ja tõlgi ülesandeid.
Ta naasis 1831. aastal Tartusse ja täiendas end keemia alal, töötas keemiakabineti assistendina. Osales 1834. aastal professor Carl Christoph Göbeli juhitud ekspeditsioonil Volga steppides. Ühiselt koostatud ekspeditsiooniaruanne pälvis Demidowi preemia. 1835 "cand. phil.", 1837 kaitses magistritöö ja siirdus Kaasani ülikooli adjunktprofessoriks. 1838 sai Kaasani ülikoolis doktorikraadi keemias. Oli 1839–1852 Kaasani, 1852–1864 Tartu ülikooli farmaatsiaprofessor ja ühtlasi Farmaatsiainstituudi direktor.
Töötas peamiselt keemilise analüüsi ja plaatinametallide keemia alal. Uuris Uurali plaatinamaake eelkõige nende tööstusliku kasutamise vaatenurgast. Ruteeniumi (Ru) avastaja 1844.
Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1861) ja Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1863).
Kavandatud suurtöö plaatinametallidest jäi lõpetamata, säilinud käsikirjade järgi koostatud "Fragment einer Monographie des Platins und der Platinmetalle" avaldamine katkes, osa käsikirju läks kaduma. 1883. aastal ilmus säilinud materjalide põhjal sama pealkirja all monograafia, mille koostas professor Butlerov.
Järvetüübid

Järvetüübid on järvede tüpidiseerimise käigus moodustunud objektid (tüübid).
Järvi saab tüüpideks jaotada mitmesuguste kriteeriumide järgi, millest üks üldlevinumaid on troofsuse ehk toitelisuse arvestamine. Mõne tüübi puhul on arvesse võetud mitut kriteeriumi.
Järvede tüpoloogia troofsuse järgi (mittetäielik loend):
Järvede tüpoloogia temperatuuri- ja tsirkulatsioonirežiimi järgi.
G. E. Hutchinson (1957) tüpiseeris järvi temperatuuri- ja tsirkulatsioonirežiimi järgi. Need on
Lisaks neile tõi G. E. Hutchinson eraldi välja holomiktilised (segunevad põhjani) ja meromiktilised järved (segunevad osaliselt) ning polümiktilised järved (segunevad aastas üle kahe korra, jääkatet ei teki).
Eesti järvede tüpidiseerimisest.
Praegu liigitatakse Eesti järved kompleksnäitajate järgi 12 tüübiks: 
Varem jaotati toitainete, orgaaniliste, mineraalainete sisalduse, toitumistüübi, suuruse ja sügavuse, hapnikurežiimi, vee kihistuse ja elustiku koosseisu järgi järved 8 põhitüüpi ja 27 alamtüüpi 
Mõnikord tuuakse välja ka 9. põhitüüp:
Tiina Tõnis

Tiina Tõnis (sündinud 17. septembril 1959 Voka külas) on eesti näitleja.
Tõnis on lõpetanud 1974. aastal Tudulinna 8-klassilise Kooli ja 1977. aastal Mustvee 1. Keskkooli, 1979. aastal Viljandi Kultuurikooli näitejuhtimise eriala (kursuse juhendaja Elle Are) ja 1985. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala (kursuse juhendaja Rudolf Allabert).
Ta oli aastatel 1980–1981 Karksi-Nuia kultuurimaja direktor. Aastast 1985 töötab Eesti Noorsooteatris näitlejana.
Army of the Pharaohs

Army of the Pharaohs (AOTP) on Ameerika Ühendriikidest, Philadelphiast pärinev hiphopi ja "hardcore"räpi bänd. Bändi asutas 1998. aastal Jedi Mind Tricks MC Vinnie Paz. AOTP sarnaneb paljude liikmete ja muusika poolest legendaarse Wu-Tang Claniga.
Albumid.
"The Five Perfect Exertions"
Rare Shit, Collabos and Freestyles (kogumikalbum)
The Torture Papers
Ritual of Battle
Andres Roosileht

Andres Roosileht (sündinud 30. jaanuaril 1976) on eesti näitleja, lavastaja, dubleerija ja helindaja. 
Ta on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli 1994. aastal, Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (juh. Priit Pedajas, 18. lend) näitleja erialal 1998. aastal ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli nukukunsti magistriõppe 2005. aastal. 
Aastatel 2001–2024 töötas Roosileht näitlejana Eesti Nukuteatris ning alates 2019. aastast on ta mänginud ja lavastanud Kellerteatris. Alates septembrist 2024 on ta Kellerteatri kunstiline juht.
Looming.
Muud.
Mänginud eesti seriaalides ("Köök", "Nukumaja"), dubleerinud seriaale ja filme ning audioraamatuid. 
Lavastanud: "Herakles" (Andres Roosileht, Triin Voorel; 2004), "Mõmmik" (sh idee autor ja kunstnik, 2005), "Markuse evangeelium" (monolavastus, 2006; sh esitaja), "Klaabu" (2009), "Õhtusöök vampiiridega" (sh kaasautor, 2012), "Muinasjutud paberil" (koos Sandra Langega, 2013), “Miisu” (sh dramatiseerija 2015), "Afäär" (Kellerteater, 2022), "Misery" (Kellerteater, 2024)
Tõlkinud näitemänge.
Isiklikku.
Tema poolvend Allan Roosileht on diskor ja raadio muusikasaadete saatejuht. Tal on endise abikaasa Katriniga tütred Helen ja Annika.
Anti Kobin

Anti Kobin (sündinud 25. veebruaril 1977) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1996. aastal Viljandi Maagümnaasiumi ja 2001. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (3. lend, juhendaja Andres Noormets). 
Alates 2002. aastast on Anti Kobin Eesti Noorsooteatri näitleja. 
Ühtlasi on ta õpetanud Tallinna 32. Keskkoolis teatriõpetust (2006–2008). Aastatel 2009–2013 oli ta ka NUKU teatri noortestuudio juht ja õppejõud. 
Isiklikku.
Anti Kobin on abielus, tal on tütar Kioko ja poeg Luke.
Laura Nõlvak

Laura Nõlvak (sündinud 19. mail 1980) on eesti näitleja. 
Ta on lõpetanud 1998. aastal Haljala Keskkooli, 2002. aastal Eesti Muusikaakadeemia kõrgema lavakunstikooli näitleja eriala (XX lend, juhendaja Elmo Nüganen) ja 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia kõrgema lavakunstikooli nukukunsti magistriõppe. 
Alates 2002. aastast on ta Eesti Noorsooteatri näitleja.
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased]]
[[Kategooria:Sündinud 1980]]
Gluuon

Gluuon on elementaarosake , mis vahendab tugevat vastasmõju ehk värvusjõudu kvarkide vahel. Nagu footonid kuuluvad ka gluuonid vaheosakeste hulka ja nad on bosonid (nende spinn on 1).
Teooria järgi on gluuoni mass 0 (katseliselt pole seda veel tõestatud, kuid kui gluuonil on mass, siis jääb see alla paari MeV/c2). Kuna gluuon ei osale elektromagnetilises vastasmõjus, siis on tema elektrilaeng 0.
Eksisteerib kaheksa võimaliku "värvuskombinatsiooniga" gluuonit. Kui kvargid kannavad positiivset ja antikvargid negatiivset värvilaengut, siis gluuon kannab korraga ühte värvilaengut ja ühte antivärvilaengut. Et osa värvilaengu ja antivärvilaengu kombinatsioone pole gluuoni jaoks võimalikud, siis reaalselt eksisteeribki kaheksa gluuoni tüüpi. (Seda nimetatakse ka gluuonite oktektiks).
Et erinevalt footonist (mis on ise elektriliselt neutraalne) omab gluuon ise värvilaengut, siis osaleb ta ka ise tugevas vastasmõjus, mitte ainult ei vahenda seda.
Gluuoni nimi tuleneb ingliskeelsest sõnast "glue" ('liim').
Gluuon vahendab tugevat vastastikmõju nukleoni (prootoni, neutroni) sees ega osale nukleonidevahelises vastastikmõjus. Nukleone kooshoidev jõud aatomi tuumas teostub läbi mesonite.