tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Göran von Sperling

Krahv Göran von Sperling (6. detsember 1630 Rådmansö, Roslagen – 22. september 1691 Narva) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane. 
Sündis Mecklenburgist pärit ja Rootsi teenistusse astunud Södermanlandi rügemendi ülema Kasper Otto von Sperlingi (1596–1655) ja Elin Ulfsparre pojana.
Skåne sõja ajal teenis välja kindralmajori auastme ja oli aastatel 1676–1678 Hallandi lääni maavanem, 1677. aastast ka Skåne, Blekinge ja Hallandi kindralkuberner.
Aastast 1679 Norrlandi kuberner Gävles, kuni 1683. aastal sai kindrali auastme ning määrati Ingerimaa, Karjala ja Käkisalmi lääni kindralkuberneriks. 1687 anti talle kuningliku nõuniku ja krahvi tiitel ning 1690. aastal ülendati ta feldmarssaliks. 
Talle kuulus isalt päritud Sperlingsholmi mõis (rootsi "") Halmstadi lähedal, mis püsis järglaste käes 1747. aastani, mil selle omanikuks sai Görani tütretütrega abiellunud Rootsi feldmarssal Georg Bogislaus Staël von Holstein (1685–1763), kes Põhjasõja ajal oli osalenud muuhulgas ka 1704. aasta Narva piiramisel ja seal koos tulevase äia Narva komandandi Henning Rudolf Horniga vangi langes.
Perekond.
Abiellus 1661. aastal Ingeborg Johansdotter Lilliehöökiga (surnud 1675), kes oli riigikahurmeistri Johan Nilsson Lilliehööki (1598–1642) tütar. Abielust sündisid:
1676. aastal abiellus ta Åminne vabapreili Christina Horniga (surnud 1683), kes oli Täyssinä rahuläbirääkimiste komissari Krister Klasson Horni (1554–1612) poja, Turu õuekohtu viitsepresidendi Svante Christersson Horni (1602–1645) ja Märta Eriksdotter Ribbingi (1611 – u 1662) tütar.
Kolmas abikaasa aastast 1684 oli Märta Fleming (surnud 1704), kes oli Laiuse vabahärra, kindralmajor Henrik Henriksson Flemingi (1625–1697) ja Carin Cruus af Edeby tütar. Abielust sündis:
Aleksander Vernik

Aleksander Vernik (17. detsember 1896 Valga – 6. oktoober 1942 Norillagi vangilaager, Norilsk, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
NKVD arreteeris A. Verniku 14. juunil 1941. Ta mõrvati Norillagi vangilaagris Venemaal.
Haridus.
Õppis 1924–1929 Tartu Ülikoolis majandust ja 1925–1927 (lõpetas) Kõrgemas Sõjakoolis.
Troadi Lango

Troadi Lango (kuni 1924. aastani Troadi Loom; 28. märts 1896 Sõmerpalu, Vastse-Antsla vald, Võrumaa – 29. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Õppis 1923–1930 Kõrgemas Sõjakoolis ja 1934–1937 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Alates 1935. aastast oli ta Sõjavägede Staabi 5. osakonna ülem.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941. Hukati Norillagis.
Olaf Utt

Olaf-Knut Utt (3. juuni 1929 Tartu – 15. september 2016) oli eesti publitsist ja ajakirjanik, endine Eestimaa Kommunistliku Partei funktsionäär.
Elulugu.
Ta töötas aastail 1945–1948 ajalehe Valgamaalane kirjandusliku kaastöölisena. Aastail 1948–1952 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust, lõpetas õigusteaduskonna kaugõppe 1952. aastal. 
1950. aastast kirjutas ta ajakirjandusele kirjandus- ja teatrikriitikat, temalt ilmus ka ideoloogilise kallakuga kirjutisi kultuuri ja kultuurielu kohta. Aastail 1951–1955 oli ta Rahva Hääle Tartu korrespondent, aastail 1955–1961 ajalehe Edasi toimetaja asetäitja (toimetuse asejuht), aastail 1961–1964 nädalalehe Sirp ja Vasar toimetaja (toimetuse juht).
Aastatel 1964–1969 töötas Utt EKP Keskkomitee teaduse ja kultuuri osakonna juhataja asetäitjana ja 1969–1983 EKP Keskkomitee kultuuriosakonna juhatajana, EKP Keskkomitee liige. Aastail 1983–1990 töötas Utt ajakirja Tallinn peatoimetajana.
Olaf Utt oli NLKP liige aastail 1953–1992. Ta võeti Eesti NSV Ajakirjanike Liitu aastal 1957 ja Eesti NSV Kirjanike Liitu aastal 1962. 
1975–1985 oli Utt Eesti NSV Ülemnõukogu IX ja X koosseisu saadik. 
Olaf Utt suri 87-aastaselt.
Isiklikku.
Tema poeg on plokkflöödi- ja barokkoboemängija Taavi-Mats Utt, tütar on muusikateadlane Tiina Mattisen.
Rein Põder

Rein Põder (7. juuli 1943 Mõniste vald – 23. oktoober 2018) oli eesti kirjanik ja kirjastustöötaja.
Ta õppis aastani 1953 Krabi koolis, lõpetas aastal 1957 Saru 7-klassilise kooli ja aastal 1961 Varstu Keskkooli. Aastal 1961 astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli, mille bioloogia-geograafiateaduskonna lõpetas aastal 1969 geograaf-hüdroloogi kutsega. Üliõpilasena võttis ta osa kolmest rahvusvahelisest mereekspeditsioonist, ta on käinud ka hiljem kaugmatkadel.
Ta töötas aastatel 1969–1971 Eesti Looduskaitse Seltsis instruktorina.
Looming.
Rein Põder on kirjutanud nii pikemat kui ka lühemat proosat. 
Tõlked.
Naeris. Vene muinasjutte. 1979.
Isiklikku.
Tema abikaasaks oli laulja ja teatrinäitleja Mare Jõgeva. Rein Põdra kaks poega on õpetaja ja luuletaja Neeme Põder ja mälumängur Ove Põder.
Jaak Rähesoo

Jaak Rähesoo (30. september 1941 Pärnu – 23. juuli 2019) oli eesti tõlkija ja teatrikriitik. 
Haridus ja elukäik.
Rähesoo lõpetas 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal, oli 1966–1969 samas aspirant ja 1969–1970 õppejõud. 1970. aastast on ta olnud vabakutseline tõlkija Pärnus, aastast 1998 Tartus. 1995. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor, aastatel 1996–1997 New Yorgis Fulbrighti fondi stipendiaat.
Temalt on ilmunud artikleid teatri ja kirjanduse kohta, ta on kirjutanud saatesõnu tõlgetele ning tõlkinud peamiselt inglise ja ameerika kirjandust (T. S. Eliot, William Faulkner, John Fowles, James Joyce, George Bernard Shaw, Tennessee Williams, Virginia Woolf).
Svetlan Semenenko

Svetlan Semenenko (vene keeles "Светлан Андреевич Семененко") (26. november 1938 Leningrad – 18. mai 2007) oli Eestis elanud vene päritolu luuletaja ning eesti kirjanduse vene keelde tõlkija. 
Ta lõpetas 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogina. 
Ta töötas aastatel 1967–1978 ajalehe Sovetskaja Estonija, 1978–1991 ajakirja Tallinn toimetuses.
Aarne Biin

Aarne Biin (4. august 1942 – 26. juuli 2022) oli eesti prosaist.
Peeter Urm

Peeter Urm (sündinud 25. aprillil 1949) on eesti arst ja kirjanik.
Hannes Varblane

Hannes Varblane (18. juuni 1949 – 5. juuli 2022) oli eesti luuletaja.
Ta lõpetas 1967. aastal Nõo Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna.
Karl Käbi

Karl Käbi (19. märts 1914 Samara kubermang, Venemaa – 11. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1932–1950.
Käbi oli kokku viiekordne Eesti meister: kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) aastatel 1933–1934 ja sulgkaalus (kuni 57,2 kg) aastatel 1938–1940. Ta oli kokku neljakordne Eesti NSV meister aastatel 1941 ja 1945–1947.
Käbi osales neli korda Eesti-Soome maavõistlustel ning võitis kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) oma kohtumise (1932), kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) kaotas oma kohtumised (1936 ja 1937) ning sulgkaalus (kuni 57,2 kg) võitis oma kohtumise (1938).
Käbi osales kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) IV Euroopa meistrivõistlustel 1934. aastal Budapestis, kuid kaotas esimese kohtumise punktidega. Tema vastane Laurie Case (Inglismaa) langes välja veerandfinaalis. Ta osales sulgkaalus (kuni 57,2 kg) VI Euroopa meistrivõistlustel 1939. aastal Dublinis, kuid kaotas esimese kohtumise kolmandas raundis tehnilise nokaudiga. Tema vastane Antoni Czortek (Poola) sai hiljem II koha.
Käbi osales NSV Liidu meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 53,5 kg), kuid ei jõudnud auhinnaliste kohtadeni (1945 ja 1947). Ta sai NSV Liidu meeskondlikel meistrivõistlustel Tallinna meeskonnas III koha (1945).
Mihhail Veller

Mihhail Jossifovitš Veller (ka Weller) (; sündinud 20. mail 1948 Kamjanets-Podilskõis Ukrainas) on Moskvas ja Eestis elav vene keeles kirjutav kirjanik.
Sündis Kamjanets-Podilskõis (tollane Ukraina NSV) sõjaväelase perekonnas. Ta on rahvuselt juut.
Ta lõpetas Magiljovis (tollane Valgevene NSV) keskkooli 1966 kuldmedaliga. Lõpetas 1972. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli vene filoloogina.
1979. aastast töötas ajakirjanikuna Eestis. Aastatel 1987–1990 oli ta Vikerkaare venekeelse osakonna juhataja.
Ta on Eesti Kirjanike Liidu liige.
Aime Hansen

Aime Hansen (sündinud 16. augustil 1962) on eesti luuletaja, proosakirjanik ja kunstnik.
On kirjutanud luule- ja reisiraamatuid. Tema luulet on tõlgitud soome ja vene keelde.
Elulugu.
Hansen sündis 1962. aastal Tallinnas elektriinseneri ja projekteerija tütrena. Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1987. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogina.
Aastatel 1986–1987 töötas ta TPI teadusraamatukogus ja 1988–1991 tõlgina Mainoris. Seejärel oli ametis vabakutselise tõlgi ja keeleõpetajana. 1994–1995 oli kultuuriosakonna toimetaja ajalehes Rahva Hääl, pärast seda on olnud vabakutseline.
Aime Hansen on Eesti Kirjanike Liidu liige. Olnud ka Tartu NAKi liige.
Looming.
Alates 1981. aastast on avaldanud ajakirjanduses luuletusi. Seejärel ilmusid luulekogud "Koduaja tuul", "Kalade kuninga maa" ja "Teekond madude saarele". Arvustajad neile enamasti kõrgeid hinnanguid ei andnud ning pidasid neid segasteks ja kitšilikeks. Piret Viires on rõhutanud autori luuleloomingu olulisust aga just religioosses vaates, kui inimese teed jumala juurde.
On harrastanud happeninge ja tantsuetendusi ning nende mõju nähakse ka tema luuleloomingus. Huvitub Ida teatrist.
2009. aastal ilmunud proosaraamat "Jaipur-Delhi-Himaalaja: reisikohvrist leitud lood" sisaldab kolmteist lugu, mis on inspireeritud autori elu- ja rännukogemustest, kokkupuutest teiste kultuuridega, aga ka tema pikaajalisest huvist idareligioonide, müstika ja psühholoogia vastu.
2011. aastal ilmus tema neljas luulekogu "Ma olin mereingel".
Kirjandusteadlane Brita Melts iseloomustab teda kui omailmas rändavat elukunstnikku, "kes näeb maailma liigutusi ja reageerib nendele, kes läbib "maagilisi teekondi" ja jäädvustab neid lugudeks, kes mõtestab oma sisemist kulgu ja vahendab seda, kes tungib võõrastesse kultuuridesse ning loob neist kogemustest läbitunnetatud luulekujundeid", kuid küsib samas, kas ei jää selle kõige teostus luules siiski veidi diletantlikuks.
5. oktoobrist 24. novembrini 2013 oli Kiek in de Köki tornis Hanseni idamaa-aineliste digimaalide näitus "Maagilised peeglid". Lisaks on tal toimunud mitu näitust välismaal.
Teoseid.
Teos "Kalade kuninga maa" ilmus 2012. aastal ka soome keeles ("Kalojen kuninkaan maa", kirjastus NyNorden, tõlkija Anniina Ljokkoi).
Aksel Jaanisoo

Aksel Jaanisoo (kuni 13. veebruarini 1939 Aksel Jaanpark, ka Jaanberg; 8. november 1924 Tallinn – 18. mai 1995 Võru) oli eesti poksija ja veemootorisportlane.
Poksijana.
Ta oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1943. aastal nii Eesti noorte- kui ka täiskasvanute meister.
Ta oli kahekordne Eesti NSV meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1945 ja 1946 ning sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) Eesti NSV meistrivõistlustel 1947. aastal II koha.
Ta sai Tallinna meeskonna koosseisus NSV Liidu meeskondlikel meistrivõistlustel 1945. aastal III koha.
Veemotosportlasena.
Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel veemootorispordis erinevates paadiklassides aastatel 1967 ja 1969 kokku 2 kuldmedalit ja 1 hõbemedali.
Ino fort

Ino fort (alates 1915 "Nikolai fort", vene keeles "Николаевский форт") oli Venemaa Keisririigi Soome Suurvürstiriigis Terijoe piirkonnas Ino küla lähedal Soome lahe põhjarannikul kuni 1920. aastani olnud fort. 
Fort oli osa Vene pealinna Peterburi kaitseks loodud vööndist, mille käigus Soome lahe põhjakaldale loodi Ino fort ja lõunakaldale Krasnaja Gorka küla (soome Yhinmäki) lähedale Krasnaja Gorka fort.
Fort ehitati aastail 1909–1916 Peterburist 60 kilomeetri kaugusele. Fordi kõige suurema kaliibriga suurtükid olid kahes 305 mm kahuripatareis, millest üks oli tornpatarei ja teine oli lahtine patarei.
Fort desarmeeriti Soome ja Vene NFSV vahel sõlmitud 1920. aasta Tartu rahulepingu kohaselt.
Kalju Kääri

Kalju Kääri (21. veebruar 1921 Tartu – 21. veebruar 1982 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik. 
Kalju Kääri oli pärit aedniku perekonnast. Ta lõpetas 1941. aastal Tartu kommertskooli. Mobiliseeriti samal aastal Punaarmeesse ja võttis suurtükiväelasena osa Teisest maailmasõjast. Pärast demobiliseerimist astus 1946. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda eesti filoloogia erialale, mille lõpetas kaugõppes 1954. aastal. Töötas 1947–1952 Postimehe (hiljem Edasi) tööstus-, edaspidi kultuuriosakonna juhatajana ja 1954–1956 Tartu linna Gogoli-nim. Raamatukogus. 1956–1957 oli ajalehe Sirp ja Vasar toimetuses kirjandusosakonna juhataja. 1957–1960 oli Keele ja Kirjanduse Instituudis eesti kirjanduse aspirant, 1960–1962 samas teadur. Ta oli alates 1962. aastast Kirjanike Liidu liige ja samast aastast kuni surmani Kirjanike Liidu Tartu osakonna sekretär.
Koostaja.
Kalju Käärilt pärineb algatuslik ja asjatundlikult koostatud kogumike sari "Kirjandus kriitiku pilguga.
Artikleid, arvustusi ja aastaülevaateid," ülevaade (koos Harald Peebuga) "Pilk Nõukogude Eesti kirjandusse" jm 
Pere.
Tema abikaasa oli lastearst Haldja Kääri (1921–2008) ja tütar bioloog Merle Kääri.
Henning Rudolf Horn

Krahv Henning Rudolf Horn af Rantzien (1651 – 9. mai 1730 Stockholm) oli Rootsi sõjaväelane, Põhjasõjas (1700, 1704) Narva kaitse ülem. 
Henning Rudolf Horn sündis Pommeris asunud Ranzini, Oldenburgi ja Klotzowi mõisniku Balzer Horni ja Magdalena Sofia von Redeni pojana.
Teenis Rootsi sõjaväes: 1664. aastal vabatahtlikuna kahurväes, aastast 1679 kolonelleitnant ja 1681 Käkisalmi komandant. 1695. aastal sai ta kindralmajori auastme, ning määrati Narva komandandiks ja kõigi Ingerimaa kindluste ülemkomandandiks. Peale Põhjasõja 1700. aasta edukat Narva kaitsmist piiramisel ja võidukat Narva lahingut sai ta 1701. aastal vabahärratiitli.
Tema abikaasa Helena hukkus 1704. aasta Narva piiramise käigus. Peale linna vallutamist venelaste poolt kaevati ta kirst abikaasa silme all välja, rüvetati surnukeha ja heideti Narva jõkke. Henning Rudolf aga vangistati ja viidi koos lastega Venemaale. Sealt pääses tagasi alles 1714. aastal, mille järel ülendati Rootsis 1715 ülemkindralkahurmeistriks. 31. detsembril 1719 anti talle riiginõuniku ja krahvitiitel. 
Rootsi saatkonna kaudu anti 1936. aastal Narva linnale üle tema õlimaali portree koopia, mille suurus 100x73 cm. Narva linnavalitsuse korraldusel paigutati Horni õlimaal linna muuseumi. Originaal sellest maalist asub Rootsi kuninga lossis Stockholmis.
Perekond.
Abiellus Helena von Sperlingiga (1668–1704), kes oli Göran von Sperlingi (1630–1691) tütar. Abielust sündisid:
Karl-Johann Laurits

Karl-Johann Laurits VR II/2, VR II/3 (1. märts 1892 Mätta talu, Tõstamaa kihelkond, Pärnumaa – 23. juuni või 29. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1933). Teda on nimetatud Eesti sõjaväeluure rajajaks.
Elulugu.
Ta õppis Peterburis koduõpetajaks, esimese maailmasõja alguses mobiliseeriti ja õppis Põhjarinde lipnikekoolis. Sõdis Daugavpilsi ja Riia lähistel nooremohvitseri, roodu- ja pataljoniülemana. 
1917. aastal oli ta tegev XII armee eesti sõjaväelaste komitees Riias, olles mõnda aega, juunist 1917 komitee esimees. Hiljem oli ta Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee esindaja Põhjarinde staabis.
1918. aastal tuli ta Eestisse ning ta määrati 16. novembrist 1918 Kaitseliidu Pärnu ja Pärnumaa maleva ülemaks. 
Vabadussõja puhkedes saadeti ta aprillis 1919 Pärnu kaitsepataljoni. 9. jalaväepolgus oli leitnant Laurits II pataljoni ülem. Ta võitles Lõunarindel nii Läti kui ka Nõukogude Venemaa Punaarmee ning Landeswehriga. 
1920 – 15. märtsini 1921, oli Karl Laurits Politsei Peavalitsuse ülem.
31. jaanuarist 1928 kuni 1. juulini 1934 oli sõjaväeluure ülem (Kindralstaabi, hiljem Kaitseväe staabi, II osakonna ülem). 
Õppis aastatel 1933–1935 Prantsuse Kõrgemas Sõjakoolis.
1. juunil 1934. aastal määrati ta kaitseväe esindajaks Prantsusmaal ja Belgias arvates 1. juulist samal aastal.
Arreteeriti NKVD poolt 20. septembril 1940 ja hukati Tallinnas 23. juunil 1941. Teistel andmetel hukati 29. juunil.
Tunnustus.
Vabadussõja teenete eest anti Lauritsale II liigi 2. järgu ja II liigi 3. järgu Vabadusrist ning Läti Karutapja III klassi orden.
Mälestuse jäädvustamine.
23. juunil 2010 avati Tõhelas Lauritsa sünnikodus Mätta talus temale mälestusmärk.
Muud.
Karl Lauritsale kuulus Mätta talu Männikuse külas Tõstamaa vallas
Abikaasa alates 24. juunist 1920 Maria Laurits (sündinud Kangur, 1896–1981), tütar Naima Laurits (1921–1991) ja poeg Orm Laurits (1924–1999).
Karl-Johann Laurits oli korporatsioon Ugala vilistlane.
Thorbjørn Egner

Thorbjørn Egner (12. detsember 1912 – 24. detsember 1990) oli norra näitekirjanik, laulukirjutaja ja illustraator. 
Ta sai tuntuks eelkõige lasteraamatute, näidendite ja muusikalidega.
Egner kasvas üles Oslo töölispiirkonnas Kampenis. Tuntuks sai ta 1950. aastatel laste raadiosaates "Barnetimen for de minste".
Sünergia

Sünergia ehk sünergism (kr συνεργός ("synergos") 'koostöötamine') on summaarse (või lõpp-) efekti suurenemine mitme mõjuri koostoimel. Sünergia kui samasuunalise koostoime tõttu on lõppefekt (sünergiline mõju) suurem kui üksikmõjutuste summa (liitmõju). Igor Ansoffi raamatus „Corporate Strategy“ on esimest korda selgitatud sünergia mõistet: see tähendab, et ettevõtte allüksuste koostöös saavutatakse midagi paremat kui seda üksi tehes. 
Sõna on kasutusel ka terminina:
Hermann Rorschach

Hermann Rorschach (8. november 1884 – 2. aprill 1922) oli Šveitsi psühhiaater ja psühhoanalüütik, kes on tuntud eeskätt oma 1921. aastal loodud psühholoogilise projektiivtesti järgi, mida hiljem hakati nimetama Rorschachi tindiplekitestiks.
Testi eesmärgiks oli testitäitjas esile tuua tema isiksuse teadvustamata osad, mis kandusid üle esitatud stiimulitele. Rorschachi testis näidatakse inimesele ühekaupa kümmet abstraktset tindiplekki ning palutakse öelda, mis objekte või kujutisi piltidel nähakse.
Elulugu.
Rorschach sündis Šveitsis Zürichis. Koolikaaslaste seas oli ta tuntud kui "Klecks" ("tindiplekk"), kuna talle meeldis kleksograafia ehk tindiplekipiltide tegemine.
Rorschachi isa, kes oli kunstiõpetaja, julgustas teda loovale eneseväljendusele läbi maalimise ja joonistamise. Keskkooli lõpus ei suutnud Rorschach otsustada, kas valida kunstniku või teadlase karjäär. Ta kirjutas kirja saksa bioloogile Erns Haeckelile ja sai soovituseks minna õppima teadust. Sellest ajendatuna asus ta õppima meditsiini Zürichi ülikoolis. Rorschach õppis psühhiaater Eugen Bleuleri käe all, nagu seda oli teinud varem ka Carl Jung. Tol perioodil intellektuaalsetes ringkondades populaarsust kogunud psühhoanalüütik tuletas Rorschachile meelde tindiplekke oma lapsepõlvest. Huvitudes sellest, miks erinevad inimesed näevad sama tindipleki peal tihti väga erinevaid asju, hakkas ta arstiõpingute kõrvalt näitama koolilastele tindiplekke ning analüüsima saadud vastuseid.
Aastal 1857 oli saksa doktor Justinus Kerner avaldanud populaarse luuleraamatu, kus iga värss oli inspireeritud juhuslikust tindiplekist. On spekuleeritud, et Rorschach oli sellest raamatust teadlik. Lisaks oli tindiplekke kasutanud loovustestina varem ka prantsuse psühholoog Alfred Binet.
1921 avaldas Rorschach raamatu "Psychodiagnostik", millel tema tindiplekitest suuresti rajanes. Hiljem on testi kritiseeritud kui pseudoteadust ja selle kasutamine võib olla vastuoluline.
Rorschachi test

Rorschachi test on 1921. aastal Hermann Rorschachi loodud psühholoogiliatest, mille eesmärk on hinnata inimese psühholoogilist seisundit, isikuomadusi ja emotsionaalset toimimist. Test seisneb patsiendile erinevate kaartide näitamises, millel on eri värvi ja kujuga tindiplekid.
Rorschach ei kavatsenud kasutada seda meetodit tavalise isiksusetesti tegemisel, vaid üritas sellega diagnoosida skisofreeniat.
Rorschachi hindamissüsteemi edasi arendanud Bruno Klopfer.
Tänapäeval kasutatakse John E. Exneri loodud Exneri hindamissüsteemi (Exner Scoring System)‏.
Test.
Testitavale näidatakse järjest kümmet tindiplekki. Ta võib plekke erinevat pidi keerata ning seejärel peab ütlema, mida ning kus ta midagi näeb või mida konkreetne plekk talle kõige enam meenutab.
Tegelikult ei kujuta konkreetselt ükski tindiplekk midagi ning Rorschach tegi plekid spetsiaalselt sellised, et neile oleks võimalikult raske ühest tähendust anda.
Psühholoog kirjutab üles kõik, mida testitav testi ajal teeb, ja seejärel tõlgendab saadud andmeid.
Osa psühholooge arvab, et vastus ""See on..." on halb. Vastus, mis algab "See tundub/näib..."", on parem.
Oodatakse lihtsaid ja selgeid vastuseid. Fantaasiarikkaid ja üliseksuaalseid ning liiga kiireid või aeglasi vastuseid peetakse ebasobilikeks.
Eesti kirjanduskriitikute loend

"Siin on loetletud eesti ja Eesti kirjanduskriitikuid.
Koolialmanahh

Koolialmanahh on koolielu kajastav ja õpilaste loomingut sisaldav kogumik.
Eestis on paljud koolid ja õpilasorganisatsioonid avaldanud trükiseid, mida on enamasti nimetatud almanahhideks või ajakirjadeks, hilisemal ajal ka aastaraamatuteks. Viimasega on kaasnenud ka kooliväljaannete iseloomu muutumine: need on tihti kroonikalised. Koolialmanahhid on sisult ja vormilt lähedased õpilasajakirjadele, mida avaldavad õpilasorganisatsioonid kas iseseisvalt või koolide toel. Pärast Teist maailmasõda ilmus esimesena N.V. Gogoli nimelise Tallinna 21. Keskkooli almanahh.
 Õige pea hakkas koolide almanahhe ilmuma mitmel pool üle Eesti.
Pärnumaa.
Pärnu kandi kooliõpilaste loomingut sisaldavaid trükiseid ilmus enne Teist maailmasõda arvukalt. (Edaspidi nimetatakse esiknumbrite ilmumisaastaid.) Päris trükialmanahhide eelloona ilmus 1923. aastal (šapirograafil paljundatuna) Meie Noored, vististi Pärnu IX algkooli väljaanne. Samal 1923. aastal hakkas ilmuma ka Merkuur (paljundatuna mimeograafil ja opalograafil), õppurite ühingu Kiir väljaanne. Ei ole kindel, kas hilisem 1937. aasta almanahh Merkuur valmis trükitoodanguna või mitte (kaaned trükitud, sisu arvatavalt opalograafil). Pärnu tütarlaste gümnaasiumi ning selle juures tegutsenud õpilasühingu ja kirjandusringi väljaandena ilmus 1929. aastal ajakiri Lotos (seda nimetatute seas ilmselt kõige kauem ilmunud ajakirja paljundati ja trükiti eri trükikodades). 1935. aastal ilmus Saa Paremaks, Pärnu skautide maleva II hundipoegade karja ajakirja esiknumber (paljundatud šapirograafil). Karske Noorus ilmus 1925. aastal Häädemeeste algkooli karskusringi väljaandena (arvatavasti üks eksemplar, ja käsitsi kirjutatud). Pärast 1928. aastal asutatud Pärnu kristlike noorte naisühingu Pärnu Girl Reserve asutamist sündis veel mitu laste- ja noorteorganisatsioone, nood paljundasid oma väljaandeid arvatavasti kirjutusmasinal. 1920. aastatel alanud vaimustus viis ajakirjade, almanahhide, “aegkirjade” ja albumite buumini. Oma häälekandjad olid noorkotkastel ja skautidel (väljaanded Virgats, Peo Sosin, Õppur, Hüüd) ja muudelgi organisatsioonidel ja noorterühmadel (väljaanded Noorus, Õitsev Elu, Helk, Siniroheline, Pungad, Vemmalvärsid, Koit, Lootus jt).
Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasium
Pärnu Ühisgümnaasium (Pärnu 1. Keskkool)
Teisi õpilasväljaandeid
Deutsche Bank

Deutsche Bank on Saksamaa suurim pank. 
Selle peakorter asub Frankfurdis.
Ajalugu.
Deutsche Bank asutati 1870. aastal. 
Aastatel 2002–2012 oli Deutsche Banki juht Josef Ackermann. Pangas tuvastati sellel ajavahemikul mitu rikkumist, mistõttu trahviti panka 2017. aastal vähemalt 670 miljoni dollariga.
Norra peaministrite loend

"Siin loetletakse Norra peaministrid."
Norra peaministrid (1814–1905).
Peaministrid (1814–1873).
Aastal 1874 liikus Norra peaministri kontor Stockholmist Christianiasse (Oslosse).
Norra peaministrid (alates 1905. aastast).
Aastal 1905 tühistati liit Norra ja Rootsi vahel. Sellest alates on olnud Norra peaministri kontor Oslos, välja arvatud Saksa okupatsiooni aastad Teises maailmasõjas, kui Norra valitsus oli Londonis eksiilis.
Frode Grytten

Frode Grytten (sündinud 11. detsembril 1960) on norra kirjanik ja ajakirjanik. Ta kirjutab peamiselt uusnorra keeles.
Frode Grytten on üles kasvanud tööstuslinnas Oddas.
Eesti keeles on Maarja Siineri tõlkes ilmunud novellikogu "Mesilastaru laul", mis võitis Brage kirjandusauhinna ("Brageprisen"). Novellikogu oli ka Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna kandidaat ning see lavastati teatris.
Frode Grytteni luule ja novellid on ilmunud kogumikes. Tema teoseid on tõlgitud rootsi, taani, soome, saksa, hollandi, albaania, horvaadi ja hiina keelde.
Ajakirjanikuna on ta peamiselt töötanud Bergeni kohalikus ajalehes Bergens Tidende, kuid kirjutanud ka üleriigilisele lehele Dagbladet.
Ivar Lykke

Ivar Lykke (9. jaanuar 1872 Trondheim – 4. detsember 1949 Trondheim) oli Norra poliitik. 
Ivar Lykke sündis kaupmehe perekonnas, kellele kuulus üks Trondheimi vanemaid firmasid, 1830. aastal asutatud IK Lykke AS. Ettevõttele kuulub tänapäeval jaekaubanduskett Bunnpris. Aastal 1908 sai Ivar Lykkest ettevõtte juht.
Aastatel 1905–1935 kuulus Ivar Lykke "Høyre" esindajana Trondheimi linnavolikokku ning oli kaks aastat ka selle aseesimees. Stortingi liikmeks valiti ta esimest korda aastal 1916. Aastal 1919 sai temast Stortingi esimees. Aastatel 1923–1926 oli ta "Høyre" esimees.
Aastatel 1926–1928 oli Ivar Lykke Norra peaminister ja välisminister.
Temporoloogia

Temporoloogia on teadusharu, mis tegeleb aja fenomeni interdistsiplinaarse uurimisega.
Vaikne nädal

Vaikne nädal ehk suur nädal ehk kannatusnädal on nädal palmipuudepühast ülestõusmispühani. Tähtsamad pühad sel nädalal on palmipuudepüha, suur neljapäev, suur reede ja vaikne laupäev, millele järgnevad ülestõusmispühad.
Vaikne nädal on Jeesus Kristuse viimane avaliku tegevuse nädal, pärast ristisurma ja ülestõusmist on ta ilmunud vaid valituile.
Kirjeldus.
Vaikne nädal algab Kristuse triumfaalse Jeruusalemma sisenemise mälestamisega palmipuudepühal, tähistab Jeesuse reetmist suurel kolmapäeval, jätkub suurel neljapäeval viimase õhtusöömaaja mälestusega ja suurel reedel Jeesuse kannatuse mälestusega. Vaikne nädal lõpeb Kristuse puhkamisega surmas ja surnute maailma laskumisega suurel laupäeval. Kristlased usuvad, et Jeesus puhkas surmas suure reede üheksandast tunnist (15.00) kuni pühapäeva hommiku koiduni oma surmast ülestõusmise päeval, mida tuntakse ülestõusmispühana.
Suure nädala liturgiatel kogunevad aasta suurimaid rahvahulgad. Kristlikel kultuuridel on suure nädala tähistamisel erinevad traditsioonid, liturgiad või jumalateenistused, milles kajastub Kristuse elu taasesitus, tema reetmine, kinni võtmine ja ristilöömine. Esitatakse ka dramaatilisi lavastusi, mis kujutavad Jeesuse Kristuse kannatusi, katsumusi ja surma. Lavastuste vaatamine ja neis osalemine on paastuaja traditsiooniline osa mitmes kristlikus konfessioonis.
Vaikne nädal rahvakultuuris.
Vaiksel nädalal nõuti vaikust. Keelatud olid ehitustööd, puuraiumine ja -lõhkumine, kurikaga pesupesemine (puunõusid võidi pesta), käsikiviga jahvatamine, kangakudumine. Ei tohtinud pidutseda, laulda, pilli mängida, tantsida ega mingit muud mürarikast toimetust ette võtta. Rannaaladel ei lubatud vaiksel nädalal paate vette lasta, parandada ega ehitada. Lastel oli keelatud vallatus ja vali naer. Hingedele viitas ubade-herneste keetmine söögiks. Mõnel pool öeldi, et suurel neljapäeval ja suurel reedel ei tohi toitu laualt koristada.
Vaikuse nõue oli otseselt seotud piksega. Mürarikkad tegevused võisid saada karistatud suvise äikeserohkuse või pikseõnnetustega. Vaiksel nädalal ehitatud maja võidi põletada pikse poolt maha.
Vaiksel nädalal olid lubatud möödapääsmatud ja pühade ettevalmistusega seotud toimetused. Nädal oli kiikede üles seadmise ajaks, sest ülestõusmispühadest algas Lõuna-Eestis ja Lääne-Eestis kiikumisaeg.
Suurel nädalal oli hea aeg kalavõrke kududa või muid püügiriistu korda seada, sest need pidid siis andma alati saaki.
Suurt nädalat, eriti aga neljapäeva peeti suurpuhastuse ajaks. Neljapäeval pidi hästi vara tõusma ja ette võtma koduse suurpuhastuse. Ühtlasi oli see kõige kurja ja soovimatu tõrjumise ning eemalepeletamise päev. Kui neljapäeval polnud võimalik suurpuhastust ette võtta, sobis selleks ka laupäev. Laupäeval tuli tingimata käia saunas. Lisaks tuli keeta munad ja valmis teha mitmeid piduroogi – munavõi ja munapuder ning praad.
Vaikse nädala ilmad ennustasid ette kevade ja suve ilma ning saaki. Külmade päevade järel pööravat ilm soojaks. Soojadele päevadele järgnes aga külm kevad. Kuivale nädalale järgnes kuiv suvi, vihmasele seevastu vihmane, kuid saagirikas suvi.
August Eelmäe

August Eelmäe (kuni 1936. aastani August Eifel; 28. oktoober 1931 Holdre vald – 7. detsember 2020 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane ja -kriitik.
Ta uuris 20. sajandi eesti kirjanduse ajalugu ja Tuglase majamuuseumi juhatajana eriti Friedebert Tuglase loomingut; osales Tuglase "Kogutud teoste" 7. (1996), 9. (2001) ja 10. (2004) köite väljaandmises. 
Ta oli 1981. aastast Kirjanike Liidu liige.
Isiklikku.
Tema vend oli näitleja Lembit Eelmäe.
Magnus Paljasjalg

Magnus Paljasjalg (vanapõhja "Magnús berfœttr", norra "Magnus Berrføtt", ka Magnus Olavsson või Magnus III; 1073 Norra – august 1103 Ulster) oli Norra kuningas aastail 1093–1103 ja Manni ja Saarte kuningas aastail 1099–1102.
Valitsusaeg.
Magnus sündis Norra kuninga Olav Kyrre vallaspojana. Isa surma järel sai ta troonile, kuid kuningaks kuulutas end ka tema onupoeg Håkon Magnusson Torefostre. Magnust pooldasid Vikeni piirkonna elanikud ning Håkonit Trøndelagi Trondheimi rahvas. Kodusõda Norras paistis olevat vältimatu, kuid Håkon suri ootamatult 1094. aastal, ning Magnus võis end pidada Norra ainuvalitsejaks.
Kuningaks saanuna lõpetas Magnus Olav Kyrre võimuloleku ajal valitsenud rahu, alustades sõda Rootsi ja Taaniga ning üritades Iiri mere äärseid alasid Norra võimule allutada.
1093. aastal juhatas ta laevastiku sõjakäigule Gwyneddi kuningriigi aladele. Anglesey väina lahingus lõid norralased parasjagu Gwyneddis sõjakäigul viibinud normanne. Magnus isiklikult lasi lahingus vibuga surnuks Shrewsbury krahvi. Norralaste ootamatu ja tõhus rünnak nõrgestas ja demoraliseeris normannide armeed.
1098. aastal vallutas Magnus Orkney saared, Hebriidid ja Mani saare.
Ulsteri sõjakäik ja Magnuse surm.
1099. aastal läks ta Norrasse tagasi. 1102. aastal asus Magnus uuesti sõjakäigule, et hõivata Iirimaa. Ta õnnestus vallutada Dublin ja seda ümbritsevad alad.
Seejärel pööras Magnus oma tähelepanu põhjapoolsematele aladele. 1103. aastal asus ta teele Ulsteri poole koos oma uue liitlase, Iirimaa kuninga Muirchertach Ua Briainiga.
Magnuse ja Iirimaa kuninga väge saatis edu, ning vastaseid võideti mitmes lahingus. Muirchertach Ua Briain aga otsustas, et siirdub oma vägedega Connaughti, ning Magnus otsustas, et ta naaseb Norrasse, jättes osa oma mehi Dublinit ja selle ümberkaudseid alasid kaitsma. Enne ärasõitu, oodates Iirimaa kuningalt reisiks vajalikku moona, ründasid Magnust ja tema väesalka varitsuses olnud iirlased. Lahingus läbistas oda Magnuse mõlemad reied ning surma sai ta kirvelöögist kaela. Ellujäänud norralased asusid kohe Norra poole teele. Magnuse surmakoht ei ole täpselt teada, kuid on oletatud mitut kohta Põhja-Iirimaal.
Perekond.
Magnus abiellus 1101. aastal Kunghällas Rootsi kuninga Inge Stenkilssoni tütre Margaretaga. Varasemast abielust oli Magnusel juba kolm poega:
Magnuse surma järel väitsid Harald Gille ja Sigurd Slembedjakn end olevat tema vallaspojad (ja ühtlasi troonipärijad).
Askim

Askim on linn Norras Østfoldi maakonnas Indre Østfoldi vallas, endise Askimi valla keskus.
Linnastaatuse sai 1996. aastal. Elanike arv 14 259 (2017).
Askimis on sündinud näitleja Vivika Polin ja laskesuusataja Halvard Hanevold.
Eidsbergi vald

Eidsbergi vald oli vald Norras Østfoldi maakonnas. Valla keskus oli Mysen.
Eidsbergi vald loodi 1. jaanuaril 1838. 1. juulil 1920 eraldati sellest Myseni linn, mis sai eraldiseisvaks omavalitsusüksuseks. 1. jaanuaril 1961 ühendati need taas omavahel. 2020. aastal liideti Eidsbergi vald Indre Østfoldi vallaga.
Nimi.
Eidsbergi vald on saanud nime vana Eidsbergi talu (muinaspõhja: "Eiðsberg") järgi, kuna sinna rajati paikkonna esimene kirik. Talu nime esimene osa "eið" omastavas käändes tähendab 'tee ümber joa' ja lõpp "berg" tähendab 'mägi'.
Sõpruslinnad.
Eidsbergi vallal on järgmised sõpruslinnad:
Ipoh

Ipoh on linn Malaisias, Peraki osariigi keskus. Asub Malaka poolsaare lääneranniku lähedal Kinta jõe orus, 200 km Kuala Lumpurist põhja pool.
Linnaelanikest on 70% hiinlased, 17% malailased ja 12,5% India päritolu.
Ipoh kasvas jõudsalt 1920.–1930. aastatel seoses linna lähedal asuvate tinamaagikaevandustega. 1970. aastatel linna kasv peatus seoses tina hinna langusega.
Almanahh

Almanahh on regulaarselt, ebaregulaarselt või ainukordselt avaldatav koguteos, mis tihtipeale käsitleb mingit valdkonda või eluala. Näiteks koolialmanahh, kirjandusalmanahh, bibliofiilia ja raamatuloo almanahh, mulkide almanahh jne.
Hans Kuben

Hans Theodor Kuben (21. mai 1878 Kamara, Viljandi vald, Viljandimaa – 25. september 1942 Karlagi vangilaager, Karaganda, Kasahhi NSV) oli Eesti politseinik.
Ta sündis taluomaniku peres.
Ta lõpetas 1901 nooremleitnandina Moskva sõjakooli ja teenis kuni 1910. aastani Venemaa keisririigi sõjaväes, seejärel siirdus politseiteenistusse, teenis Rakveres ja Peterburis.
1917. aastal teenis ta Venemaa sõjaväes, oli seejärel bolševike käes pantvangis kuni Vabadussõja lõpuni.
1920. aastal astus Eesti politsei teenistusse, oli 1920–1921 Tallinna Linna Politseivalitsuse ülem ja 15. aprillist1921–1923 Politsei Peavalitsuse ülem, seejärel läks erru. 1928. aastal astus ta uuesti politsei teenistusse raudteede politseikomissari ja hiljem raudteede prefektina.
Arreteeriti NKVD poolt 16. septembril 1940.
Lars Rasch

Lars Rasch (24. mai 1797 Eiker – 12. jaanuar 1864) oli Norra jurist ja poliitik.
Ta oli Christiania (Oslo) linnapea 1845 ja 1847–1852.
1853. aastal kuulutati ta Püha Olavi ordu rüütliks.
Hans Riiberg

Hans Riiberg VR I/3 (14. detsember 1901 Luiste vald, Läänemaa – 14. aprill 1933) oli Eesti sõjaväelane.
Teenis Vabadussõjas laiarööpmelisel soomusrongil nr. 3, õppis Tartu Ülikoolis 1921–1927 õigusteadust ja 1927–1928 majandusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Mo i Rana

Mo (lõunasaami "Måehvie" või "Måefie", põhjasaami "Muoffie") on linn Norras Nordlandi maakonnas Rana vallas, mis asub paar kilomeetrit põhjapolaarjoonest lõunas. Linna kutsutakse sageli (mitteametlikult) Mo i Ranaks, et eristada seda teistest samanimelistest asulatest. 1. jaanuari 2008. aasta seisuga oli Mo linnas 17 750 elanikku.
Mo i Ranas on kaevandatud rauamaaki. 1946 asutati linnas tööstusettevõte Norsk Jernverk. 1942. aastast on linnal raudteeühendus.
1989. aastast asub seal osa Norra Rahvusraamatukogust.
Linnaõigused sai 1997. aastal.
Mo i Ranast on pärit suusataja Kristin Størmer Steira.
Karl Robert Ruus

Karl Robert Ruus (4. märts 1899 Pangodi vald, Tartumaa – 22. mai 1946 Magadan) oli Eesti poliitik.
Karl Robert Ruus õppis aastatel 1920–1932 ja 1936 Tartu Ülikoolis agronoomiat (lõpetas); Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas. 
Aastatel 1930–1933 oli Karl Robert Ruus Valga, 1936–1940 Harju ja 1941–1944 Lääne maavanem. 10. juunil 1940 valiti ta Eesti Maapanga direktoriks . Ta oli Rahvuskogu teise koja liige.
Arreteeriti NKVD poolt, suri nõukogude vangilaagris.
Paul Martmaa

Paul Martmaa (kuni 1935. aastani Paul Martinov; 17. veebruar 1899 Rapla vald, Harjumaa – 6. märts 1943 Permi oblast) oli eesti advokaat.
Võttis Vabadussõjast osa laiarööpmelisel soomusrongil nr. 3. 
Õppis 1920–1924 Tartu Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli 1924. aastal.
Alates 1931. aastast oli ta Elvas vandeadvokaat. 
1922. aastast abielus Marie Martmaaga, kes oli ka tuletõrjuja (Elva kompanii naisrühma pealik).
Ta arreteeriti 28. jaanuaril 1941 ja suri vangistatuna Venemaal.
Fredriksstad Blad

Fredriksstad Blad on Norras Fredrikstadis ilmuv kohalik ajaleht. Ilmub seitse korda nädalas.
Leht asutati 1889. aastal, kuid sel oli eelkäija "Ugeblad for Fredriksstad, Sarpsborg og Omegn", mis hakkas ilmuma 1843. aastal. 
1905. aastast ilmus kuus korda nädalas ja 1997. aastast seitse korda nädalas. 1986. aastast ilmub tabloidformaadis. 
Lehe trükiarv oli 2008. aastal 22 877.
Fredriksstad Bladi omanik on Mediehuset Østfold, mille aktsiatest 99,3% kuulub Edda Mediale.
Lehe peatoimetaja on Erling Johannes Omvik.
Stavanger Aftenblad

Stavanger Aftenblad (otsetõlkes 'Stavangeri õhtuleht'; tuntud ka kui Aftenblad) on Norras Stavangeris ilmuv päevaleht. Ajalehe asutas 1893. aastal preester Lars Oftedal ja see oli pikka aega Norra Liberaalse Partei (Venstre) väljaanne. 2005. aasta seisuga oli trükiarv 68 186.
Stavanger Aftenblad läks 16. septembril 2006 suurelt formaadilt üle tabloidformaadile.
Kvaløya

Kvaløya on saar Norras Tromsi maakonnas Tromsø vallas. Saare pindala on 737 km², mis teeb sellest Norra põhiosa suuruselt viienda saare. See on ühendatud Tromsøyaga idast Sandnessundi silla kaudu, Ringvassøyaga põhjast Kvalsundi tunneli kaudu, Sommarøyga läänest Sommarøy silla kaudu. Sommarøy, edelarannik, on oma suurepärase maastikuga populaarne puhkusepiirkond.
Kvaløya on mägine saar. Vähemalt kümme mäge on kõrgemad kui 700 m ja kolm ulatuvad kõrgemale kui 1000 meetrit, millest kõige kõrgem on Store Blåmann (1044 m). Samuti leidub seal väikesi fjorde, mis jaotavad saare peaaegu kaheks või kolmeks osaks. Rystraumen on fjord, mis lahutab Kvaløya mandrist. Ryøya on saar Rystraumeni keskel, kus elavad muskusveised. See on ainuke muskusveiste populatsioon Põhja-Norras.
Saarel elab umbes 10 000 inimest, enamik neist idaosas Kvaløyslettas.
Dovrebanen

Dovrebanen on raudtee Norras.
See kulgeb Oslo ja Trondheimi vahel Dombåsi kaudu. Kogupikkus on 553 km. Raudteel on 25 jaama.
Dovrebanen on elektrifitseeritud ja seda kasutatakse rohkem kui Rørosbanenit.
Raudtee omanik on Jernbaneverket.
Rööbastevahe on 1435 mm.
Oslo–Eidsvolli lõik, mis valmis 1854, oli esimene Norra raudtee. Dovrebanen avati täies ulatuses 17. septembril 1921. Avamispidustustelt lahkunud rong tegi järgmisel päeval Trondheimi lähedal avarii, mis sai tuntuks kui Nidareidi rongiõnnetus. Norra ajaloo suurim rongiõnnetus toimus Dovrebanenil 22. veebruaril 1975, kui kahe rongi kokkupõrkes hukkus 27 inimest ja 25 sai vigastada.
Lähitulevikus on kavas ehitada teine rööpapaar Eidsvolli ja Hamari vahele.
Bergeni linnapeade loend

See on Bergeni linnapeade loend.
"Norra Liberaalne Partei - V; Norra Konservatiivne Partei - H; Progressipartei - FrP; Norra Kristlik-Demokraatlik Partei - KrF; Tööpartei - A"
Mysen

Mysen on linn Norras Østfoldi maakonnas Indre Østfoldi vallas, endise Eidsbergi valla keskus.
Aastatel 1920–1961 oli Mysen eraldi vald. 1997. aastal sai linnaks.
Nimi.
Linn on saanud nime vana talu Myseni (muinaspõhja "Mysin", "Mosvin"ist) järgi, mille maadele ta oli rajatud. Talu nime esimene osa "mosi" tähendab 'soo' ja lõpp "vin" 'luht, heinamaa, karjamaa'.
Ainārs Kovals

Ainārs Kovals (sündinud 21. novembril 1981 Riias) on läti odaviskaja. Ta võitis 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis tulemusega 86,64 m hõbemedali. See on ka tema isiklik rekord.
2005. aasta universiaadil İzmiris tuli ta esimeseks tulemusega 80,67. 2007. aasta universiaadil Bangkokis tuli ta kolmandaks.
Isiklikku.
Ta on abielus Sinta Ozoliņa-Kovalaga.
Norra lennujaamade loend

See on Norra lennujaamade loend, rühmitatud maakondade kaupa, järjestatud asukoha järgi..
Norra hundihammas

Norra hundihammas ("Astragalus norvegicus") on mitmeaastane rohttaim liblikõieliste sugukonnast hundihamba perekonnast.
Levik.
Liik on levinud Euraasia põhjaosas – Euroopas Skandinaavias ja Koola poolsaarel. Eestis ei esine.
Norra hundihammas on Norras suhteliselt haruldane. Ta kasvab Norras Vestlandi ja Innlandeti maakonnas ning neist põhja pool mägedes ja sisemaal, kuid üksnes hajusalt Finnmargi maakonnas. Seda leidub hajusalt ka Rootsis Dalarna ja Jämtlandi läänis.
Taim eelistab niisket ja lubjarikast pinnast, kasvab piki jõe- ja ojakaldaid, võsades ja niitudel.
Esimene teadaolev norra hundihammas leiti Lapimaal 1807. aastal.
Kirjeldus.
Norra hundihammas kasvab 20–40 cm kõrguseks. Vars on püstine ja jäik, neljakandilise ristlõikega.
Taimel on paaritusulgjas liitleht 5–7 paari sulglehekestega. Lehekesed on suhteliselt suured, munajad ja tömbiotsalised.
Taim õitseb juulis-augustis. Õied on kahvatusinised või lillakassinised ja moodustavad keraja nuti.
Magnus Olavsson

Magnus Olavsson on kahe Norra kuninga nimi:
Håkon Magnusson

Håkon Magnusson on mitme Norra kuninga nimi:
Kvitøya

Kvitøya (norra keeles 'valge saar') on Norrale kuuluv asustamata saar Põhja-Jäämeres Teravmägede saarestikus Kirdemaast ida pool.
Saarel on Norra Kuningriigi idapoolseim punkt. Selle geograafilised koordinaadid on . Lähim naaber ida pool on Venemaale kuuluv Victoria saar 62 km kaugusel.
Saare pindala on 682 km².
Saar on peaaegu üleni kaetud klassikalise kuplikujulise jääkilbi Kvitøyjøkuleniga, mille pindala on 705 km². Selle järgi on saar ka nime saanud. Jääst vabu alasid on mõni ruutkilomeeter ning see ala on väga aher ja kaljune. Suurim jäävaba piirkond on Andréeneset saare edelaosas. Kvitøya on Kirde-Svalbardi looduskaitseala osa.
Arvatakse, et Kvitøya avastas hollandlane Cornelis Giles 1707. aastal, sest pikka aega nimetati seda saart kaartidel Gilesi maaks. Praeguse nime pani saarele Tromsø vaalakütt Johan Kjeldsen 1876. aastal.
Kvitøyal on arktiline kliima. Kui Teravmägede lääneossa toob Golfi hoovuse põhjapoolne haru, Teravmägede hoovus veel laiuskraadile ebakohase aasta läbi jäävaba mere ja palju niiskust, siis Kvitøyale see ei jõua. Külm Ida-Teravmägede hoovus ümbritseb Kvitøya aasta läbi külma vee- ja jäämassiga. Isegi suvel jääb temperatuur saarel alla nulli.
Saare elustik koosneb sammaldest ja samblikest. Saarel on randtiirukoloonia. Aeg-ajalt jõuavad saarele jääkarud.
Andrée polaarekspeditsioon.
Saarel lõppes Salomon August Andrée polaarekspeditsioon, mille käigus Andrée lootis vesinikuga täidetud õhupalliga lennata üle põhjapooluse. Õhupall startis 11. juulil 1897, kuid ei pidanud reisile vastu ja maandus 14. juulil paakjääl kolmsada kilomeetrit Kvitøyast põhjas. Ekspeditsiooni liikmed Andrée, Nils Strindberg ja Knut Frænkel jõudsid 6. oktoobril jalgsi saarele ning seadsid end sisse selle suurimas jäävabas osas, mida tänapäeval nimetatakse ekspeditsiooni juhi järgi Andréenesetiks. Ekspeditsiooni saatus oli palju aastaid teadmata, kuni 1930. aastal leiti ekspeditsiooni liikmete säilmed, päevikud ja fotod. Selgus, et nad olid surnud mõne nädala jooksul pärast saarele jõudmist. Veekindlatesse kastidesse pandud 240 fotost 93 õnnestus taastada.
Tänapäeval on Andrée ekspeditsiooni kolme liikme mälestuseks saarele püstitatud mälestussammas. 1997 püstitati ekspeditsiooni 100. aastapäevaks teinegi mälestussammas, kuid selle lasid Teravmägede võimud kõrvaldada, kuna see olevat rajatud ebaseaduslikult.
Hof (täpsustus)

Hof on mitme koha nimi:
Belek

Belek on väike kuurortlinn Türgis Antalya lähedal Vahemere ääres.
Belek on üks Türgi populaarsemaid turismisihtpunkte, kus on ligi kolmkümmend hotelli ja väga palju randu.
Populaarne spordiala on golf, mida saab mängida iga Beleki hotelli juures. Beleki golfiväljakutel on mänginud ka maailmakuulsad mängijad.
Beleki vaatamisväärsuste hulka kuulub Kurşunlu juga. Selle ümbruses pesitseb üle saja linnuliigi.
Beleki ümbruses on palju ajaloolisi vaatamisväärsusi. Iidne Aspendose amfiteater mahutab ligi 20 000 inimest. Teater on 2000 aastat vana, kuid seal toimuvad siiani klassikalise muusika, ooperi- ja balletifestivalid.
Andebu vald

Andebu vald ['annebü] oli vald Norras Vestfoldi maakonnas.
Suurim asula oli Andebu küla, mis oli ka vallakeskus.
Peamised tegevusalad olid põllu- ja metsamajandus.
Valla endisel alal on kolm kirikut, mis kõik on ehitatud keskajal: Andebu kirik, Høyjordi püstpalkkirik (Vestfoldi ainuke püstpalkkirik, ehitatud 1150–1200) ja Kodali kirik. Andebus on säilinud Norra vanim kirikuraamat aastatest 1623–1738.
Vallas oli kolm põhikooli (1.–7. klass): Andebu kool, Kodali kool ja Høyjordi kool ning Andebu Noortekool (8.–10. klass).
Valla vapp võeti kasutusele 1986. aastal. Selle kolm hõbedast kolmnurka sümboliseerivad valla kolme kihelkonda. Kolmnurgad moodustavad A-tähe, mis on valla nime algustäht. Roheline värv sümboliseerib põllumajandust ja metsa.
2017. aastal liideti Andebu vald Sandefjord vallaga.
Hardangeri fjord

Hardangeri fjord (norra "Hardangerfjorden") asub Norras ja on suuruselt kolmas fjord maailmas.
Hardangeri fjord saab alguse Atlandi ookeanist, Bergeni linna lõuna osast. Lookleb põhja-ida suunas kogu pikkusega 179 km. 
Suurim sügavus on üle 800 m.
Külgfjordid, mis on ühenduses Hardangeri fjordiga.
Läänest itta:
Sofie maailm

"Sofie maailm" (norra keeles ("bokmål") "Sofies verden") on norra kirjaniku Jostein Gaarderi 1991. aastal Aschehougi kirjastuses ilmunud romaan filosoofia ajaloost. 
Sisu.
Raamatu peategelane on 14-aastane koolitüdruk Sofie Amundsen, kes hakkab saama salapäraseid kirju filosoofiliste küsimuste ja mõtlemisülesannetega, mis panevad teda juurdlema enda ja oma suhte üle maailmaga (esimeses kirjas küsitakse temalt, kes ta on). Selgub, et kirjade taga on vanem mees Alberto Knox. Kirjad moodustavad terve filosoofia kursuse alates kreeka müütidest, Sokratesest, Platonist ja Aristotelesest läbi keskaja filosoofia kuni Darwini, Freudi ja tänapäevani välja. Leiab aset seletamatuid juhtumeid, mis viitavad sellele, et Sofie maailm pole see, mis ta oli arvanud. Nõnda seab Sofie küsimuse alla oma koha maailmas. 
Lõpuks saab Sofie teada, et ta on väljamõeldud tegelane, osa raamatust, mida kirjutab Liibanonis teeniv ÜRO rahujõudude major Albert Knag oma tütrele Hildele sünnipäevakingiks. See paneb Sofie veel rohkem iseenda ja oma elu üle järele mõtlema. Alberto võtab temaga isiklikult ühendust ja hakkab oma kodus talle filosoofia ajaloo tunde andma. 
Alberto püüab majorit üle kavaldada, ja Sofie 15. sünnipäeval õnnestub neil raamatust põgeneda. 
Menu.
Autor on öelnud, et teosel on olnud pedagoogilised sihid. Kirjastus reklaamis seda noorsooromaanina. 
See oli 1995. aastal maailmas ostetuim ilukirjandusteos. Seda on tõlgitud vähemalt 54 keelde, sealhulgas urdu, suahiili ja bengali keelde, ja müüdud üle 30 miljoni eksemplari. Eriti populaarne oli raamat Saksamaal, Prantsusmaal ja Jaapanis. Nendes maades ning ka näiteks Itaalias, Hispaanias ja Hollandis oli see kaua aega suurim menuk. Raamatu suurt menu pole osatud hästi seletada. Lugejaskonnas on suur osakaal täiskasvanutel. Eesti keeles ilmus romaan 1996. aastal Katrin Portnovi, Henno Sonni ja Karel Zova tõlkes.
Raamatu põhjal valmis 1999 film "Sofie maailm". Sama filmimaterjali põhjal valmis 2000. aastal kaheksajaoline telesari "Sofie maailm". 1997. aastal anti välja CD-ROM. 1999. aastal esietendus muusikal "Sofie maailm", teose põhjal on tehtud ka lauamäng ja arvutimäng. Norra Rahvamuuseumis ("Norsk Folkemuseum") on olnud selle teose teemaline näitus.
Nøtterøy

Nøtterøy on saar Oslo fjordi lääneservas Norras. See on üks kolmest suuremast saarest, millel asub Nøtterøy vald.
Nimekujud läbi ajaloo.
Algselt Vananorra keeles "Njótarøy", Njót(ar)+øy(mõnus+saar).
Nøtterøy vald

Nøtterøy vald oli kohalik omavalitsusüksus (vald) Norras Vestfoldi maakonnas. Selle keskus oli Borgheim, mis paikneb Nøtterøy keskel. Omavalitsusüksus asus kolmel suuremal saarel, Nøtterøyl, Veierlandil ja Føynlandil, ning 175 väiksemal saarel. Valla naabervallad olid Tønsbergi vald põhjas, Tjøme vald lõunas ja Stokke vald läänes ning piiriveekogudeks on Oslofjord idas ja Tønsbergfjord (Vestfjorden) läänes. Nøtterøy vald loodi omavalitsusüksusena 1. jaanuaril 1838. Stokke vallast liideti Nøtterøyga hiljem veel kaks saart, Håøya (1901) ja Veierland (1964). Vallas asus osa Tønsbergi asulast, milleks on Nøtterøy saare põhjaosas olev Teie linnaosa.
2018. aastal liideti Nøtterøy vald Færderi vallaga.
Transport.
Lähimad lennujaamad asuvad Sandfjordis (Torp) ja Tønsbergis.
Georg Johannesen

Georg Johannesen (22. veebruar 1931 Bergen – 24. detsember 2005 Egiptus) oli norra kirjanik ja kirjandusteadlane.
Alates 1996. aastast oli ta Bergeni ülikooli II retoorikaprofessor.
Ajalehe Dagbladet poolt kokku pandud žürii valis 2008 tema raamatu "Om den norske tenkemåten" ('Norra mõttelaadist'; 1975) sõjajärgse Norra tähtsaimaks mitteilukirjanduslikuks teoseks.
Frogneri linnaosa

Frogner on linnaosa Oslos. 
Linnaosas on peamiselt villad ja pargid. See on üks kallimaid Oslo linnaosasid.
Frogneri ala sai Oslo osaks 1878. aastal. Praegune linnaosa moodustati 1. jaanuaril 2004 Uranienborg-Majorstua ja Bygdøy-Frogneri liitmise teel. Linnaosa on nime saanud Frogneri mõisa järgi, kus tänapäeval asub Oslo Linnamuuseum.
Linnaosa asumid on Bygdøy, Frogner, Gimle, Hegdehaugen, Majorstua, Homansbyen, Briskeby, Uranienborg, Bak Slottet, Ruseløkka, Skarpsno, Skillebekk, Filipstad, Tjuvholmen, Aker Brygge ja Vika.
Frogneris asub Frogneri park, mis hõlmab ka Vigelandi parki.