tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaarel Adamberg

Kaarel Adamberg (sündinud 21. juunil 1977) on toiduainetehnoloog, Tallinna Tehnikaülikooli Keemia ja biotehnoloogia instituudi vanemteadur. 2004. aastal kaitses ta TTÜ-s doktorikraadi teemal "Mittestarter laktobatsillide kasvu sõltuvus keskkonnatingimustest". Tema peamised uuringusuunad on süsteemibioloogia, bioprotsesside optimeerimine, uute fermentatsioonitehnoloogiate arendus, toidu mikrobioloogia ja oomikameetodid, seedetrakti mikroobikoosluste metabolism, tervist toetavate toidutehnoloogiate arendus.
Tunnustus.
2014 – tänukiri 2014. a. Eesti üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil peapreemia pälvinud Kaspar Valgepea doktoritöö juhendamise eest 
2012 – Tallinna Tehnikaülikooli parim noorteadlane
Martin Vällik

Martin Vällik (sündinud 1970) on füüsik ning skeptilist ja kriitilist mõtlemist ning teaduse meetodeid toetava MTÜ Skeptik asutajaliige. Ta on Tallinna Inglise Kolledži füüsika õpetaja, fotograaf ja astronoomiahuviline. Vällik korraldab Kuufestivali ning tal on olnud mitu Kuu teemalist fotonäitust.
Tunnustus.
2009 – Teaduse populariseerimise III koha preemia skeptik.ee eest
Igor Ljakin-Frolov

Igor Semjonovitš Ljakin-Frolov (vene keeles Игорь Семёнович Лякин-Фролов; sündinud 10. septembril 1948) on Venemaa (varem Nõukogude Liidu) diplomaat, erakorraline ja täievoliline suursaadik (2005). 
Ljakin-Frolov lõpetas 1972. aastal NSV Liidu Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi.
Ta on diplomaatilisel tööl alates 1978. aastast. Aastatel 1995–1999 oli ta suursaadik Burundis ja 2003–2008 Botswanas. Aastatel 2010–2013 oli ta Venemaa Föderatsiooni täievoliline esindaja Kollektiivse Julgeoleku Lepingu Organisatsiooni juures. Alates 1. augustist 2013 on ta erakorraline ja täievoliline suursaadik Tadžikistanis.
Ljakin-Frolov valdab inglise, prantsuse ja hiina keelt.
Tõnno Jonuks

Tõnno Jonuks (sündinud 21. aprill 1974) on eesti usundiuurija ja religiooniarheoloog. 
Jonuks kaitses 2009. aastal Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja teemal "Eesti muinasusund". 
Tema peamised uurimissuunad on Skandinaavia saagad ja eesti muinasusund. 
Jonuksi aastatepikkune töö muinasaegse religiooni uurimisel on kokku võetud monograafias „Eesti muinasusundid“ ([Tallinn]: Postimees Kirjastus, 397 lk), mis pälvis 2022. aastal ajalookirjanduse aastaauhinna. Teos käsitleb siinset religioonilugu inimasustuse algusest mesoliitikumis (u 8600 eKr) kuni 13. sajandi ristisõdadeni, käsitledes ka selle järellugu. Jonuks püüab välja murda rahvuslikest eeldustest lähtunud uurimistraditsioonist, mille kohaselt nähakse eestlaste muinasusundit ajas püsivana ja tõlgendatakse ka kristlikku rahvausundit pigem muistse paganluse, mitte kristluse rahvaliku vormina. Raamatu põhiväide peegeldub juba pealkirjas: eri ajastutel ja ühiskondades olid erinevad usundid – ühte, aastatuhandeid püsinud Eesti muinasusundit pole kunagi olemas olnud. Alustades küttide-korilaste ja lõpetades „sõjakate pealike“ religiooniga, tuvastab Jonuks viis muinasusundit. Üleminekud nende vahel olid pigem sujuvad, nagu näitlikustatakse kristluse elementide osalise omaks­võtuga juba ristisõdade ja misjoni eel, ning kristianiseerimine oli sedavõrd kõikehõlmav religioonimuutus, et tõi kaasa varasema usundi asendumise kristliku rahvausundiga oma esmalt katoliiklikes ja seejärel luterlikes vormides.
Tõnno Jonuks töötab alates 2001. aastast Eesti Kirjandusmuuseumis alates 2023. aasta novembrist teadusdirektorina, aastail 2020–2024 on Tallinna Ülikooli teadur. Ta on Muinsuskaitseameti arheoloogia eksperdinõukogu liige ja ajalooliste looduslike pühapaikade komisjoni liige.
Alcatel

Alcatel on Prantsusmaa ettevõte, mis toodab mobiiltelefone. 
Nokia on Alcateli emafirma.
Harry Kattai

Harry Kattai (sündinud 29. mail 1971) on Eesti riigiametnik. Ta on olnud siseministeeriumi kodakondsus- ja rändepoliitika osakonna nõunik. Ta oli seotud ettevalmistustega Suurbritannia lahkumisega Euroopa Liidust.
Tunnustus.
2019 – välisministeeriumi tunnustus hõbemärgiga koostöö eest ettevalmistusel Suurbritannia lahkumiseks Euroopa Liidust
Natalia Pervjakova

Natalia Pervjakova (sündinud 27. november 1987) on Eesti geneetik ja pseudoteaduslike ravimeetoditega võitleja. 
Pervjakova on kaitsnud doktoriväitekirja "Geneetilise vermimise mõju komplekstunnustele" ning tema peamised uurimissuunad on biotehnoloogia, molekulaarbioloogia, rakubioloogia, biofüüsika, majandus- ja tehnoloogiauuringud. Ta on Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu spetsialist.
Orina Jakovleva

Orina Jakovleva (sündinud 12. juulil 2001) on Tartu Ülikooli arstiteaduse üliõpilane ja koroonateabe jagaja (n-ö suunamudija kasutajanimega oreo.kypsis) ühismeediaplatvormil TikTok ja muus meedias.
Tunnustus.
2020 – kuldmedal Kohtla Järve Gümnaasiumi lõpetamisel
2020 – tunnustatud kooli väärtuste kandja
Erik Abner

Erik Abner (sündinud 25. juunil 1986) on eesti geneetik, Tartu Ülikooli genoomika instituudi funktsionaalse genoomika teadur ning amatöör-paleontoloog.
Haridus.
Ta on Tallinna Saksa Gümnaasiumi 2005. aasta vilistlane. Doktoritöö kaitses ta 2016. aastal Pompeu Fabra ülikoolis teemal "Identification of HIV-1 reactivating quinoline compounds as bromodomain inhibitors".
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Abneri peamised uurimissuunad on kliiniline bioloogia, geneetika, epigeneetika, farmakoloogia ja viroloogia. Teadustöö kõrval keskendub ta teadusliku mõtteviisi levitamisele, pseudoteaduslikule teabele vastandumisele ja valeinfoga võitlemisele. 
Ta on Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liige ning valiti 2023. aastal organisatsiooni kommunikatsioonijuhiks.
Tunnustus.
2020 – Marie Skłodowska-Curie individuaalgrant
2016 – "Cum Laude", Biomeditsiin, Pompeu Fabra Ülikool (Barcelona), Hispaania
2016 – "International Doctor" äramärkimine doktorantuuri diplomis
Abdul Ghani Baradar

Mulla Abdul Ghani Baradar (puštu/dari keeles عبدالغنی برادر‎, ka Mulla Baradar Akhund ja Mulla Vend; sündinud 1968) on Afganistani Talibani kaasasutaja ning praegune Afganistani riigipea. Ta oli Moḩammad ‘Omari asetäitja. Baradar vahistati veebruaris 2010 Pakistani Inter-Services Intelligence'i (ISI) ja Ameerika Ühendriikide Luure Keskagentuuri (CIA) agentide poolt Pakistani pinnal. Oktoobris 2018 lasti ta Ameerika Ühendriikide nõudmisel vabaks. Vabadusse saades on ta enda mõjukust Afganistani Talibani liikumises järk-järgult kasvatanud.
Eduard Aarna

Eduard Aarna (enne nime eestistamist Eduard Akkermann; 3. mai 1909 Vana-Antsla vald – 22. mai 1996) oli eesti õpetaja, koolijuht ja kooridirigent.
Ta õppis Võru Õpetajate Seminaris ja Tartu Ülikoolis filoloogiat. 
Aastatel 1928–1930 oli ta õpetaja Vana-Antsla Kaika algkoolis, aastatel 1931–1934 Lusti algkoolis. Alates 1935. aastast töötas Kurenurme koolis direktorina ja alates 1. septembrist 1945 Antsla Keskkooli esimese direktorina, hiljem oli õppealajuhataja ja täitis teisi ülesandeid. Oli peaasjalikult eesti keele ja kirjanduse õpetaja. 
Kirjutas esseesid, luuletusi jms tollastes ajalehtedes (Kolhoosi Elu, Töörahva Elu jt). Olnud Antsla meeskoori dirigent ja organiseerinud laulupidusid. Antslaga seotud kuni oma elu lõpuni. Maetud Antsla Metsakalmistule.
Krista Ojasaar

Krista Ojasaar (sündinud 22. novembril 1975) on eesti luuletaja, Tartu Ülikool kirjanduse ja kultuuri doktorant ning Eesti Kirjandusmuuseumi personalijuht. 
Ojasaar kuulub Eesti Kirjanduse Seltsi, Eesti Kirjanike Liitu, Õpetatud Eesti Seltsi ja Eesti PEN-klubisse. Tema uuringusuunad on kultuuriuuringud, üldine ja võrdlev kirjandusteadus, kirjanduskriitika, kirjandusteooria.
Tunnustus.
2005 – Tartu Kultuuri Kandja aunimetus produtsendi kategoorias 2004
Martin Bristol

Martin Bristol (sündinud 21. juunil 1981) on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia ettevõtluse konsultant, ettevõtja, Esna galerii asutaja ja puusepp.
Medrese

Medrese (araabia keeles مدرسة 'õpetamise koht') on islami­usuliste noormeeste kesk- või kõrgemat haridust andev õppeasutus. Seal koolitatakse vaimulikke, mektebi (algkooli) õpetajaid, Lähis- ja Kesk-Idas ka riigiametnikke, mh kohtunikke. 
Araabia maades hakati medreseid asutama 7.–8. sajandil, Aasia maa­des 9. sajandil. Keskajal olid paljud medresed tähtsad kultuurikolded. Tänapäeval on mainekad medresed näiteks Kairos ja Buhhaaras.
GlaxoSmithKline

GlaxoSmithKline (GSK) on 2000. aastal ettevõtete Glaxo Wellcome ja SmithKline Beecham ühinemisel rajatud hargmaine Briti farmaatsiaettevõte.
2021. aasta augustis andis ettevõte teada edust uue koroonavaktsiini loomisel.
Indrek Tammeaid

Indrek Tammeaid (sündinud 27. juulil 1966) on strateegia- ja juhtimisnõustaja, innovatsiooniekspert, ettevõtja ning investor. 
Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 2. Keskkooli, sai Tartu ülikoolis 1991. aastal geoloogias "cum laude" magistrikraadi, lisaks MBA Helsingi majandusülikoolis Hanken Svenska handelshögskolan ning läbis juhtimis- ja täienduskoolitused USA Harvardi, Columbia, Berkeley ülikoolis ja Singapuri riigiülikoolis NUS.
Tammeaid on teadmuse ja teadustulemuste ärisse suunamise valdkonnas töötanud Helsingi Ülikoolis, viis aastat ettevõtlussuhete juhina, olnud välisnõunik Tartu ülikooli rektoraadis, 2019. aastal innovatsiooninõunik majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumis. Samuti olnud juhtimis-, strateegia- ja innovatsiooninõustaja teadus- ja arendusmahukatele suurettevõtetele ja Skandinaavia maade ülikoolidele. 
Indrek Tammeaid on Euroopa teadus- ja arendustegevusintensiivsete ettevõtete liidu EIRMA personaalliige.
Tunnustus.
2015 Tartu ülikooli aumärk
2013 Välisministeeriumi aukiri
Kalpa

Kalpa (sanskriti keeles "kalpa " ‘aegkond’; paali keeles "kappa"; tiibeti keeles "bskal pa"; hiina keeles 劫 "jie"; jaapani keeles "kō") on india õpetustes mõiste, millega tähistatakse väga pikka ajaperioodi, mis hõlmab suure hulga ajastuid (sanskriti keeles "yuga").
Hinduistlikus mütoloogias on kalpa üks päev Brahma elus, mille jooksul maailm luuakse, kestab ja lõpuks hävib igal õhtul. Pärast seda maailma ei eksisteeri, kuid ta luuakse järgmisel päeval uuesti. Selline kalpade tsükkel on alguse ja lõputa, mistõttu Budismis nimetatakse nende hulka tihti ‘loendamatuks’ (sanskriti keeles "asaṃkhyeya").
Budistlikus mütoloogias nimetatakse kalpat, kus buddhasid ei ole, ‘tühjaks aegkonnaks’ (sanskriti keeles "śūnyakalpa"). Praeguses kalpas on juba olnud neli buddhat (Krakutšanda, Kanakamuni, Kāšjapa ja Gautama) ning üks buddha, Maitreja, on veel tulemas.
Priit Vellak

Priit Vellak (sündinud 8. jaanuaril 1992) on Eesti Maaülikooli Metsandus- ja maaehitusinstituudi doktorant, investor ning ettevõtja. Ta on töötanud ettevõtte Milrem AS arendusjuhina ja tema teadustöö uurimissuunad on metsakasvatus, metsandus, metsandustehnoloogia. Tema doktoritöö keskendub robotite kasutusvõimaluste uurimisele metsanduses. 
Alates 2025. märtsist on ta ettevõtte Saunum Group AS juhatuse liige. 
Tunnustus.
2017 – RMK preemia parima metsandusliku magistritöö eest
Katrin Poom-Valickis

Katrin Poom-Valickis (sündinud 24. aprillil 1969) on eesti pedagoogikateadlane ja õppejõud.
Ta kaitses 2008. aastal Tallinna Ülikoolis doktoritöö "Algajate õpetajate professionaalne areng kutseaastal", mis keskendus õpetaja erialasele arengule ja seda mõjutavatele teguritele. 
Ta on Tallinna Ülikooli õpetajahariduse professor.
Isiklikku.
Tema noorem vend on jalgpallur Mart Poom.
Mart Soonik

Mart Soonik (sündinud 21. juunil 1976) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna ja sai samas 2009. aastal magistrikraadi ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal.
Ta on töötanud ajakirjanikuna, kommunikatsioonijuhina ning avalike suhete osakonna juhina Sotsiaalministeeriumis ja Keskkonnaministeeriumis.
Ta on Tallinna Ülikooli avalike suhete lektor, koolitaja ja kommunikatsiooniettevõtte MSMedia juhataja.
Laineli Parrest

Laineli Parrest (sündinud 19. detsembril 1979) on kunstiteadlane ja -pedagoog. 
Ta on lõpetanud 2003. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas. 2007. aastal sai interdistsiplinaarsete kunstide alal magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias.
Ta on olnud Linnagalerii kuraator ja alates 2020. aastast on Viljandi kunstikooli direktor. Kunstiõpetajana õpetab ta eeskätt kaasaegset kunsti ja juhendab loovtöötube.
Alba (riietus)

Alba (ladina keeles "albus" – 'valge') on kandadeni ulatuv kitsaste käistega pikk valge rüü, jumalateenistusel teenijate põhiline liturgiarõivas, mida kantakse alusrüüna. Ka valget ristimisrüüd võidakse nimetada selle sõnaga.
Ajaloost.
Alba kujunes Vana-Rooma põlvini ulatuvast, vöötatud, enamasti linasest kangast tuunikast (ladina keeles "tunica alba", "tunica linea"), mida nii rooma kodanikud kui ka orjad kandsid alusrüüna, ja mille peal kanti toogat või "paenula"'t. Umbes 4. sajandi algul läks ülemkihtides moodi kanda alustuunika pikemat, pahkluudeni ulatuvat varianti, mis võis olla Lähis-Ida riietusest mõjutatud. Seda pikka rüüd nimetati "tunica talaris", aga ka värvust kirjeldava nimetusega "alba".
Liturgilises kontekstis oli alba algselt vaimuliku pealisrõivas, hiljem hakati selle peal kandma kaasulat, dalmaatikat või pluviaali. Keskajal võisid alba varrukatel, rinnal ja alläärel olla tikandid, mis sümboliseerisid Kristuse viit haava.
Tänapäeval kannavad vaimulikud albat enamasti nöörvööga ("cingulum") vöötatult sutaani peal liturgilise alusrüüna, kuumal ajal võib seda kanda ka sutaanita. Ka ministrandid kannavad albat, kuid see erineb vaimulike albast lõikelt.
Sümboolika.
Alba sümboliseerib Kristuse antud puhtust, ristimises saadud uut elu ja lunastatute igavest rõõmu (Ilm 3:5).
Josh Magennis

Joshua Brendan David Magennis (sündinud 15. augustil 1990 Bangoris) on Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Hull City ja Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises.
Hooajal 2009–10 debüteeris ta Inglismaa esiliigas Cardiff City meeskonnas.
Aastatel 2010–2014 mängis ta Šotimaa kõrgliiga klubis Aberdeen. Hooaja 2013–14 teises pooles oli ta Aberdeenist laenul St Mirrenis. Aastatel 2014–2016 mängis Šotimaa kõrgliigas kaks hooaega Kilmarnocki ridades. Magennise kõige edukam hooaeg Šotimaal oli 2015–16, mil ta lõi kümme väravat.
2016. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Charlton Athletic. Nii hooajal 2016–17 kui ka 2017–18 lõi Magennis liigas kümme väravat. Hooajal 2018–19 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Bolton Wanderers.
2019. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Hull Cityga. Hooajal 2020–21 tegi Magennis oma klubikarjääri seni kõige edukama hooaja, kui lõi Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas 18 väravat ja aitas Hull Cityl liiga võiduga tagasi esiliigasse pääseda. 2021. aasta mais pikendas ta Hull Cityga lepingut ühe aasta võrra.
Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises tegi Magennis debüüdi 26. mail 2010 sõprusmängus Türgi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Kreeka vastu. Ta kuulus Põhja-Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 8. juunil 2019 lõi ta EM-i valikmängus värava Eesti vastu.
Baltupiai

Baltupiai (poola keeles "Bołtupie") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Baltupiai piirneb lõunas Šnipiškėsega, läänes Fabijoniškėse ja Šeškinėga, idas Žirmūnaiga ning põhjas Trinapolise ja Jeruzalėga.
Linnaosa asub Baltupise ehk Cedronase oja kaldal. Baltupiais asub Jamontase või Jomantase park, mis sai sealse mõisniku järgi Jomantase pargiks, ent nimetati Nõukogude perioodil ümber Jamontase pargiks. Linnaosa lääneosa jääb Verkiai regionaalparki ja Kalvarijose ajaloolisele kaitsealale.
Linnaossa jääb piirkond, kus kasvavad kaitsealused taimed kuradi-sõrmkäpp, laialehine kareputk ja parthein "Glyceria nemoralis".
Baltupiais asub Cedronase paisjärv. Haridust annab progümnaasium.
Baltupiai on kujunenud kujunenud Vilniusega liidetud mõisa aladele. Mõisa kohta on esimesi teateid XIV sajandist. Aastail 1505–1842 kuulus sealne mõis domiiniiklastele. 1812. aastal põletasid taanduvad Vene väed sealse mõisakompleksi maha. 1905. aastal oli mõisas ja selle juures olevas asulas 52 elanikku. Linnaosa aladele jääb ka mõisast edelas olnud Naujakiemise asula. Sisuliselt oli tegemist sellesama asulaga, mida uuemad elanikud kutsusid oma kodukülana Naujakiemiseks, vanemad Baltupiaiks. 1931. aastaks oli moodustatud küla, kus oli 341 elanikku. 1978. aastal asuti sinna rajama uut Vilniuse elamurajooni, samas jäeti paljud uuselamute vahel asunud vana küla hooned alles.
Gregor Kobel

Gregor Kobel (sündinud 6. detsembril 1997 Zürichis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib väravavahina Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia.
2014. aastal liitus ta Saksamaa klubiga TSG 1899 Hoffenheim. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2017. aasta augustis Saksamaa karikavõistluste mängus Rot-Weiß Erfurti vastu. Hoffenheimi meeskonnas mängis Kobel ainsal korral Saksamaa kõrgliigas 25. septembril 2018 mängus Hannover 96 vastu. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta laenul Saksamaa kõrgliiga klubis FC Augsburg.
Hooaja 2019–20 eel läks ta Hoffenheimist laenule VfB Stuttgardi, mis mängis toona Saksamaa esiliigas. 2020. aasta juulis sõlmis ta Sttugardiga püsiva lepingu.
2021. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Dortmundi Borussiaga. Üleminekusumma oli 15 miljonit eurot.
Aastatel 2014–2018 mängis Kobel Šveitsi noortekoondistes. Ta kutsuti Šveitsi jalgpallikoondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus ta asendas varuväravavahi kohal Jonas Omlini.
Nick Powell

Nicholas Edward Powell (sündinud 23. märtsil 1994 Crewe'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või ründajana Inglismaa esiliiga klubis Stoke City.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Crewe Alexandra, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. Hooajal 2010–11 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt neljandas liigas. Kui esimesel hooajal ei löönud ta liigas ühtegi väravat, siis hooajal 2011–12 koguni 14.
2012. aasta juulis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Manchester United. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas 15. septembril 2012 mängus Wigan Athleticu vastu, sekkudes mängu 71. minutil Ryan Giggsi asemele. 82. minutil lõi Powell Javier Hernándeze söödust Manchester Unitedi neljanda värava selles mängus. Vaatamata edukale debüüdile Inglismaa kõrgliigas sai Powell pärast seda Manchester Unitedi meeskonnas väljakule väga harva. Hooajal 2013–14 oli ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Wigan Athletic, kus jäi tema arvele 31 liigamänguga seitse väravat. Hooaja 2014–15 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Leicester City ja hooaja 2015–16 teises pooles Inglismaa esiliiga klubis Hull City, kuid ühtegi väravat neis klubides ei löönud.
2016. aasta juulis naasis Powell Wigan Athleticu, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Hooajal 2017–18 lõi ta Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas 15 väravat ja valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2019. aasta juunis liitus ta Stoke Cityga. Hooajal 2020–21 tegi Powell oma seni edukaima hooaja Inglismaa esiliigas, kui lõi 12 väravat. Hooaja lõpus valiti ta Stoke City hooaja parimaks mängijaks.
Aastatel 2009–2013 mängis Powell Inglismaa noortekoondistes.
Doku Zavgajev

Doku Gapurovitš Zavgajev (vene keeles Доку Гапурович Завгаев; tšetšeeni keeles Докка ГӀапурович Завгаев "Dokka Zavgajev"; sündinud 22. detsembril 1940 Tšetšeeni-Inguši ANSV-s Nõukogude Liidus) on tšetšeeni rahvusest Venemaa riigitegelane ja diplomaat; viimane nõukogudeaegse Tšetšeeni-Inguši ANSV juht, hiljem (1995–1996) venemeelse administratsiooni juht Tšetšeenias.
Ta oli aastatel 1997–2004 Venemaa erakorraline ja täievoliline suursaadik Tansaanias, veebruaris-augustis 2004 Venemaa välisministri asetäitja (vastutas haldus- ja finantsküsimuste eest), augustist 2004 septembrini 2009 Venemaa välisministeeriumi peadirektor (amet, mis staatuselt vastas ministri asetäitja omale ja mille tööülesannete hulka kuulus ministeeriumi finants- ja haldusküsimustega tegelevate allüksuste juhtimine), 2009–2019 erakorraline ja täievoliline suursaadik Sloveenias. Majandusteaduste kandidaat, õigusteaduste doktor.
Kadri Lind

Kadri Lind on Linnafestivali UIT, tänavakunstifestivali Stencibility ja linnafilmide festivali Linnad Filmides korraldaja. Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2016. aastal urbanistika erialal magistrikraadiga. Lind pälvis 2016. aastal Tartu Noore Kultuurikandja tiitli ning oli 2019. aastal TEDxTartu kõneleja. Ta on alates 2017. aastast tänavakunsti valikaine õpetaja Tartu Kunstikoolis.
Merle Karro-Kalberg

Merle Karro-Kalberg (sündinud 17. novembril 1981) on eesti ajakirjanik ja maastikuarhitekt. 
Haridus.
Ta lõpetas 2000. aastal Tallinna Kunstigümnaasiumi hõbemedaliga. Ta sai magistrikraadid Eesti kunstiakadeemiast arhitektuuri alal 2011. aastal ja Eesti maaülikoolist maastikuarhitektuuri erialal 2005. aastal. Hiljem õppis magistriõppes Tartu ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Karro-Kalberg on olnud ajakirja Õu peatoimetaja, 2015. aastast on ta ajalehe Sirp arhitektuuritoimetaja. Ühtlasi on ta AB Artes Terrae maastikuarhitekt. 
Ta on Tartu projekti "Kureeritud elurikkus" üks eestvedajaid.
Nju-Jork

Nju-Jork (ukraina keeles Нью-Йорк) on linnalist tüüpi asula Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis.
Ajalugu.
New Yorgi järgi nimetatud asula ilmus Nju-Jorki nime all kaartidele 1846. aastal. 1859. aastast pärinevate andmete järgi olnud asulas tol ajal 13 majapidamist, elanikke 45 meest ja 40 naist.
19. sajandi lõpul asusid Nju-Jorki elama mennoniitidest sakslased. Ekslikult on ka arvatud, et asulale andsidki nime nemad. 1941. aastal küüdidati asulas veel elanud sakslased Kasahstani.
1951. aastal sai asula uueks nimeks Novgorodske, kuna senine nimi mõjus liiga kapitalistlikuna. 1. juulil 2021 hääletas Ukraina Ülemraada Nju-Jorki nime taastamise poolt.
Alates 2014. aastast on Nju-Jork olnud Donbassi sõja rindejoone vahetus läheduses.
2023. aasta 21. juulil hukkus asulas Venemaa rünnaku tõttu vähemalt neli tsiviilelanikku, kolm sai raskelt vigastada.
Raphael Veiga

Raphael Cavalcante Veiga (sündinud 19. juunil 1995 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.
Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2016. aastal Coritiba meeskonnas. Esimese värava lõi ta Brasiilia kõrgliigas 4. augustil 2016 mängus Vitória vastu.
2016. aasta detsembris sõlmis ta viieaastase lepingu Palmeirasega.
2018. aastal oli ta Palmeirasest laenul Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Paranaense. Samal aastal võitis ta klubiga Copa Sudamericana.
2020. aastal tegi Veiga Palmeiseses oma seni kõige edukama klubihooaja. Brasiilia kõrgliigas lõi ta sel hooajal 11 väravat, millega oli klubi suurim väravakütt. Samal hooajal võitis ta Palmeirasega São Paulo osariigi meistrivõistlused, Lõuna-Ameerika klubide sarja Copa Libertadorese ja Brasiilia karikavõistlused. Veiga valiti 2020. aasta Brasiilia karikavõistluste kõige parimaks mängijaks.
2021. aastal võitis ta Palmeirasega taas Copa Libertadorese. Finaalis alistati 2:1 Flamengo ning Veiga lõi selles mängus esimese värava. Samal hooajal valiti ta Copa Libertadorese hooaja sümboolesse koosseisu. Brasiilia kõrgliigas lõi Veiga 2021. aastal kümme väravat ja valiti ka Brasiilia kõrgliigas hooaja sümboolesse koosseisu.
Rony

Ronielson da Silva Barbosa (tuntud lihtsalt kui Rony; sündinud 11. mail 1995 Magalhães Baratas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.
2014. aastal mängis ta Brasiilia tugevuselt neljanda liiga klubis Remo. Seejärel liitus ta Cruzeiroga, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. 2016. aastal oli ta laenul Brasiilia esiliiga klubis Náutico, lüües liigas 11 väravat.
2017. aastal mängis Rony Jaapani kõrgliiga klubis Albirex Niigata, kus tema arvele jäi seitse väravat.
2018. aastal naasis Rony Brasiiliasse, liitudes kõrgliiga klubiga Athletico Paranaense. 2018. aastal võitis ta klubiga Copa Sudamericana ja 2019. aastal Brasiilia karikavõistlused.
2020. aasta veebruaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Palmeirasega. 2020. aasta hooajal võitis ta Palmeirasega São Paulo osariigi meistrivõistlused, Lõuna-Ameerika klubide sarja Copa Libertadorese ja Brasiilia karikavõistlused. 2020. aastal hooajal valiti Rony Lõuna-Ameerika klubijalgpalli sümboolsesse koosseisu.
Marie Valgre

Marie Valgre (2023. aastani Marie Kliiman; sündinud 7. juulil 1990) on produtsent, Tartu Uue Teatri loomenõukogu liige ja pressiesindaja ning linnafestivali UIT peakorraldaja. 
Haridus.
Kliiman kaitses Tartu ülikoolis teatriteaduse bakalaureusekraadi tööga "Alastus eesti nüüdisteatris".
Elo Kiivet

Elo Kiivet (sündinud 21. august 1982) on Eesti arhitekt ja munitsipaalpoliitik, 2023–2025 Tartu abilinnapea, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 
Ta on keskendunud avaliku ruumi, ruumihariduse ja kodupoliitikaga seonduvate teemadega tegelemisele.
Haridus.
Kiivet on lõpetanud 2009. aastal Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri alal ja saanud magistrikraadi.
Arhitektina.
Kiivet on töötanud mitmes arhitektuuribüroos, Tartu Linnavalitsuses ja Paide linnavalitsuses (2019–2021 oli ta Paide linnaarhitekt).
On olnud lektor Tallinna Tehnikakõrgkoolis, Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, Tallinna Kunstigümnaasiumis, Eesti Kunstiakadeemias ja Tallinna Ülikoolis. Ta on töötanud ka Sirbi arhitektuuritoimetajana. 
Kiivet on korraldanud linnaruumiteemalisi töötube ja muid üritusi. 2012. aastast on ta TEDxTallinna korraldusmeeskonna liige, 2016. aastal osales Tartu Valgusfestivali TAVA korraldamises. 
Ta on 2017. aastast Eesti Arhitektide Liidu eestseisuse liige ning Arvamusfestivali väliruumi kujunduse kuraator. Linnalaboris tegutsenud aastast 2015. 
Aastatel 2021–2023 juhtis Kiivet Tartu Linnavalitsuse Südalinna Kultuurikeskuse projekti.
Poliitiline karjäär.
23. jaanuaril 2023 esitas SDE Kiiveti Tartu abilinnapea kandidaadiks ning 9. veebruaril kinnitas volikogu ta uueks Tartu linnaplaneerimise valdkonna abilinnapeaks. 
2025. aasta mais nimetas Sotsiaaldemokraatlik Erakond Elo Kiiveti Tartu linnapea kandidaadiks.
Isiklikku.
Tema isa oli Raul-Allan Kiivet.
Vassili Tšapajev

 Vassili Ivanovitš Tšapajev (ven. Васи́лий Ива́нович Чапа́ев; 9. veebruar V.k. 28. jaanuar 1887 – 5. september 1919) oli tuntud Punaarmee komandör Vene kodusõja ajal. 
Tuntud on temast ja ta abilisest Petkast pajatavad anekdoodid. Ta on ka paljude raamatute ja filmide kangelaseks.
Maarin Ektermann

Maarin Ektermann (sündinud 26. juunil 1983) on eesti kunstiteadlane ja kuraator. Kunstikriitikuna kasutab ta nime Maarin Mürk.
Elukäik.
Maarin Ektermann on õppinud Haapsalu Kunstikoolis ning lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal bakalaureuse- ja magistriõppe "cum laude" ning täiendanud end CUNY kraadiõppekeskuses New Yorgis (CUNY Graduate Center) ja Berliini Kunstiülikoolis (Universität der Künste). Ta on töötanud Kumu kunstimuuseumi hariduskeskuse juhatajana, Eesti Kunstiakadeemias galerii juhatajana ja Eesti Kunstimuuseumi maalikogu assistendina.
Ta juhib Eesti Kunstiakadeemia üldteoreetiliste ainete keskust ning on tuntud haridusprojektide eestvedajana, kunstikriitika ja kuraatoritöö kaudu. Aastatel 2010–2022 oli ta Klassikaraadio saate "Kunstiministeerium" üks autoreid ja toimetajaid. 2025. aasta aprillis valiti ta Eesti Kunstnike Liidu presidendiks.
Ta on kunstikriitika blogi Artishok üks asutajaid ning oli aastatel 2019–2021 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali nõukogu esimees.
Jeruzalė

Jeruzalė on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Jeruzalė piirneb lõunas Baltupiaiega, edelas Fabijoniškėsega, loodes Visoriaiga, kirdes Santariškėsega ning idas Kalvarijose ja Trinapolisega.
Linnaosa idaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osalt asub see Kalvarijose ajaloolisel kaitsealal, osalt aga Verkiai arhitektuurilisel kaitsealal.
Linnaosa populaarsemad kunstirajatised on Jeruzalė skulptuuride park, Regina Violeta Šimulynienė maja-galerii ja 2003. aastast tegutsev Jeruzalė galerii. Haridust annavad keskkool, Püha Joosepi vaimulik seminar ja riiklik energeetikakool. Jeruzalės on Kalvarijose kirik ja Jeruzalė kalmistu.
Jeruzalė küla kohta on esimesi teateid 17. sajandi teisest poolest. 1905. aastal asus sellel kohal Verkiai mõisa Jeruzalė karjamõis, kus oli 17 elanikku. 1930. aastal sai see taas küla staatuse. Aastal 1949 nimetati piirkond ümber Verkiaiks, kuna tauniti vana nimetuse religioosset tausta (tähendab leedu keeles Jeruusalemma). Selsamal aastal suleti ka Jeruzalė kirik. 1970. aastatel asuti kavandama skulptuuride väljakut, 1980. aastal hakati kunstnik Vladas Vildžiūnase initsiatiivil seda päriselt rajama. Aastail 1990–1997 rajati piirkonda punastest tellistest korterelamuid.
Osa linnaosast jääb Verkiai mõisa kaitsevööndisse, osa Kalvarijose kompleksi kaitsevööndisse. Muinsuskaitse all on maja aadressil Jeruzalės g. 9, Verkiai mõisa kontorihoone, kirik, dominiiklaste kloostrihoone ja kirikaed.
Trinapolis

Trinapolis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Trinapolis piirneb kagus Žirmūnaiga, lõunas Baltupiaiga, läänes Jeruzalėga, põhjas Kalvarijosega, idas aga üle Nerise Valakampiaiga.
Linnaosa asub Baltupise ehk Cedronase oja kaldal. Trinapolis jääb Verkiai regionaalparki ja Kalvarijose ajaloolisele kaitsealale.
Trinapolises asuvad Trinapolise kirik ja endine trinitariaanide klooster. Aastal 1905 oli kloostrile kuulunud Trinapolise külas 11 elanikku. Sealset kloostrikompleksi kasutati aastast 1846 õigeusu arhieireie suveresidentsina, aastast 1926 aga Vilniuse piiskoppide suveresidentsina. Aastal 1948 sealne kirik suleti, kloostrihoone võeti aga kasutusele haiglana. Aastal 1959 avati seal turismibaas. Aastast 1992 on sealne kompleks Vilniuse peapiiskoppide haldusalas, sealne kirik avati taas aastal 1997. 
Trinapolis jääb Kalvarijose kompleksi muinsuskaitsevööndisse. Muinsuskaitse all on sealne kirik ja kloostrihoone ning Kalvarijose ristitee algus.
Kalvarijos

Kalvarijos on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Kalvarijos piirneb lõunas Trinapolisega, läänes Jeruzalėga, põhjas Verkiaiga ja idas üle Nerise Valakampiaiga.
Kalvarijos jääb Verkiai regionaalparki ja Kalvarijose ajaloolisele kaitsealale. Seal asub Kalvarijose parkmets.
Kalvarijoses asub ristitee, mis kujutab Jeesuse viimast teekonda. Tegemist on Žemaičių Kalvarija analoogse kompleksi järel vanuselt teise analoogse kompleksiga Leedus.
Vene-Poola sõjas laastatud piirkond kuulus Verkiai mõisale. 1662. aastal eraldas Vilniuse kapiitel sinna Jeesuse teekonda Kolgata mäele kujutava kompleksi rajamiseks iga-aastase toetussumma. Ühtlasi said sealsed künkad nimeks Kolgata, Maarja, Siion ja Õlimägi. Esimene puidust kirik ja kabel püstitati sinna 1689. aastal. Aleksandras Kazimieras Sapiega initsiatiivil asuti ala edendama kui palverännakute piirkonda. 1688. aastal rajati sinna dominiiklaste klooster, mis asus piirkonna eest hoolitsema. Hiljem rajati teekonna algusse Trinapolises ka trinitariaanide klooster. 1675. aastal põles sealne kompleks maha, ent sinna asusid varssavi dominiiklased, kes püstitasid uued kivist kiriku- ja kloostrihooned. 1683. aastal valmis esimene kivist kabel.
Kokku valmis Kalvarijoses 22 kivist kabelit, sinna rajati seitse puidust väravat ja puidust sild. XVIII sajandil kuulus seal Verkiai mõisale 52 peret. Kalvarjose elanikud tegelesid kalapüügi, metsanduse ning seente ja marjade korjamisega, hoolitsedes ka mõisa vesiveski eest. 1905. aastal oli Kalvarijose külas (sisulisel kloostris) 9 elanikku. 1962. aastal sulgesid Nõukogude võimuorganid peaaegu kõik sealsed kabelid, järgmisel aastal lõhuti suletud kabelid maha. Säilis vaid neli kabelit. Aastail 1990–2002 rajati lõhutud kabelite asemele uued.
Kalvarijos jääb Kalvarijose kompleksi muinsuskaitsevööndisse. Muinsuskaitse all on sealne pansionaat, Kalvarijose kompleksi piirdemüür ja säilinud Kalvarijose ristitee kabelid.
Riigi peaprokurör

Riigi peaprokurör on Eesti riigiametnik, kes juhib prokuratuuri. Ta esitab kord aastas justiitsministrile prokuratuuri tegevuse kohta aruande. Riigi peaprokurör esitab igal aastal Riigikogu põhiseaduskomisjonile ülevaate seadusega prokuratuurile pandud ülesannete täitmise kohta eelmisel kalendriaastal. Riigi peaprokuröri nimetab ametisse Vabariigi Valitsus justiitsministri ettepanekul, olles ära kuulanud Riigikogu õiguskomisjoni arvamuse. Üks ametiaeg kestab viis aastat. Riigi peaprokuröri ettepanekul nimetab justiitsminister ametisse juhtiva riigiprokuröri, riigiprokuröri ning juhtivprokuröri. 
Alates aprillist 2025 on riigi peaprokurör Astrid Asi.
Tõrma (Kadrina)

Tõrma oli endine küla Kadrina kihelkonnas ja Kadrina vallas.
Koplimetsa, Tõrma ja Vanamõisa liideti 1977. aastal Ridakülaga.
Ridaküla on Põima tütarküla, mis kannab Ridaküla nime alates 1977. aastast.
Aleksandra Elbakjan

Aleksandra Elbakjan (vene keeles "Александра Асановна Элбакян"; sündinud 6. novembril 1988) on Kasahstanist pärit programmeerija ja tasuta teadusartiklite jagamise keskkonna Sci-Hub looja. Ta eelistab kodeerida PHP keele abil, kuid valdab ka HTML-i, JavaScripti, Linuxit, nginx-i ja mysql-i. Elbakjanil on bakalaureusekraad arvutitehnoloogias ning magistrikraad lingvistikas.
Ta on nimetanud Sci-Hubi kommunistlikuks projektiks ning öelnud, et armastab kommunismi ideaale, ehkki ei piirdu nende tõlgendamisel vaid marksistliku perspektiiviga. 2021. aastal ütles ta, et soovis "paar aastat tagasi" ühineda Venemaa Föderatsiooni Kommunistlik Partei või Venemaa Piraadi Parteiga, kuid ei saanud seda Vene kodakondsust omamata teha. 2012. aastal toetas ta Vladimir Putini poliitikat ja pidas end Vene patrioodiks.
2019. aasta detsembris teatas The Washington Post, et Ameerika Ühendriikide justiitsministeeriumii viib läbi juurdlust, uurimaks Elbakjani võimalikku koostööd Vene sõjaväeluure GRU-ga.
Lauri Tankler

Lauri Tankler (sündinud 28. detsembril 1982) on eesti ajakirjanik ja riigiametnik. 
Tegevus.
Ta töötab 2023. aasta seisuga Riigi Infosüsteemi Ameti (RIA) teaduse ja arenduse koordinatsiooniosakonna juhatajana.
Varem on ta töötanud küljendajana, Eesti Päevalehe ajakirjanikuna ja olnud Eesti Rahvusringhäälingu korrespondent Ameerika Ühendriikides. Jätkanud USA poliitika vaatlusi hiljemgi, kommenteerib ta meedias selles piirkonnas toimuvat. 
Aastatel 2008–2011 õpetas ta Tartu Forseliuse gümnaasiumis inglise keelt ja meediat. Koos Eve Tisleriga on ta koostanud gümnaasiumi meediaõpiku "Meedia mõjutamine".
Triinu Kööba

Triinu Kööba (sündinud 25.12.1990) on raamatupoe Puänt kaasasutaja. Lisaks on ta fotograaf ja võttepaiga kujundaja. 2021. aastal anti tema kaasautorlusel välja raamat "Armastus pärast ja teisi lugusid". Ta on 2016. aastal kaitsnud bakalaureusekraadi Eesti Kunstiakadeemias.
Vladimir Tšurov

Vladimir Jevgenjevitš Tšurov (vene keeles Владимир Евгеньевич Чуров; 27. märts 1953 Leningrad (praegune Peterburi) – 22. märts 2023 Moskva) oli Venemaa kõrgem riigiametnik, Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimees aastatel 2006–2017, president Vladimir Putini lähikondne.
Elukäik ja tegevus.
Ta sündis Leningradis mereväeohvitseri ja õpetlase Jevgeni Tšurovi ning filoloogi ja toimetaja Irina Tšurova (Brežneva) perekonnas. Emapoolsed esivanemad olid tsaariarmee kindralid.
1973. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli kaheaastase ajakirjanduskursuse ja 1977. aastal sama ülikooli füüsikateaduskonna. Aastatel 1977–1991 töötas ta erinevatel ametikohtadel Leningradi Riikliku Ülikooli lennundus- ja kosmoseseadmete disainibüroos Integraal. Aastatel 1982–1991 kuulus NLKP-sse.
1991. aastal asus ta tööle Peterburi linnavalitsuse välissuhete komiteesse, mille eesotsas oli Vladimir Putin, töötas viis aastat viimase alluvuses. Aastatel 1995–2003 oli ta nimetatud komitee esimehe asetäitja – Peterburi linnavalitsuse rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja.
2003. aastal valiti ta parteituna Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas Riigiduuma liikmeks. Duumas kuulus ta liberaaldemokraatide fraktsiooni, jäädes samal ajal parteituks. 2004. aastal määrati ta Riigiduuma Sõltumatute Riikide Ühenduse ja kaasmaalastega suhtlemise komisjoni aseesimeheks.
27. märtsil 2007 valiti ta Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimeheks, sellele ametikohale jäi ta kaheks ametiajaks kuni märtsini 2016.
Juunis 2016 nimetati ta Venemaa välisministeeriumi eriülesannetega suursaadikuks ülesandega jälgida valimisi välisriikides. 1. oktoobril 2019 nimetas Venemaa president ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks.
Kriitika.
Ta oli poliitilistelt vaadetelt monarhist. Ta lõi endast algusest peale imidži kui president Putinile lõpuni lojaalsest isikust. Oma ametiajal tegi ta mitmeid vastuolulisi avaldusi, mida tõlgendati kui tema valmisolekut kinnitada Putinile soodsaid valimistulemusi isegi siis, kui teatati laialdastest rikkumistest. 2011. aasta Venemaa Riigiduuma valimistel väitis Tšurov, et valimistel ei olnud võltsinguid, kuigi meedia teatas mitmest juhtumist, kui Venemaa Keskvalimiskomisjoni andmed erinesid valimisringkondade protokollidest. Üks aastatel 2011–2013 toimunud Venemaa meeleavalduste nõudmisi oli Tšurovi tagasiastumine.
Reet Lubi

Reet Lubi (sündinud 12. mail 1979 Viljandis) on eesti raamatukogundustegelane, Viljandi Linnaraamatukogu direktor. 
Ta lõpetas 2000. aastal Viljandi Kultuurikolledži raamatukogunduse erialal, samuti Tallinna Ülikooli infoteaduse erialal, Tartu Ülikoolist on tal magistrikraad kultuurikorralduse alal. Ta on õppinud ka Viljandi Jakobsoni Koolis ja Mainori kõrgkoolis.
Koos Reet Sinimaaga andis ta 2011. aastal välja raamatu "Kirjanduslikud ekskursioonid".
Kelli Ilisson

Kelli Ilisson (sündinud 14. veebruaril 1995) on Eesti riigiametnik. 
Ta on sotsiaalministeeriumi tööhõive osakonna nõunik ja Tartu Ülikooli külalislektor.
2020. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis magistritöö "Vaimse tervise kogemuslugude jagamine: täisealiste noorte perspektiiv" ja sai magistrikraadi.
2015. aastal mängis ta Eesti naiste jalgpalli II liigas klubi Viljandi JK Tulevik naiskonnas.
Keiu Virro

Keiu Virro (sündinud 2. detsembril 1987) on eesti kultuuriajakirjanik ja teatrikriitik. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 2006. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 2009. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria erialal ning 2012. aastal Tallinna Ülikooli kultuuriteooria erialal (magistritöö "NO99 projekt Ühtne Eesti – teatri ja poliitika piiridel", juhendaja Luule Epner). 2024. aasta septembrist on ta Tallinna Ülikoolis sotsiaalteaduste doktorant. 
Töö ja looming.
Aastatel 2010–2013 oli ta ajalehe Müürileht teatritoimetaja, 2014. aastast Klassikaraadio saate "Teatriluup" toimetaja-saatejuht ja 2015. aastal ETV saate "Ringvaade" toimetaja. Aastatel 2016–2020 töötas ta ajalehe Eesti Päevaleht kultuuritoimetuses.
Kultuuriajakirjanikuna on ta muu hulgas käsitlenud põhjalikult erivajadustega inimestele suunatud teatrit ning noore vaataja etenduskunste. 
Aastatel 2021–2022 töötas ta Häirekeskuse meediasuhete juhina. Kuni aprillini 2024 töötas ta Tallinna linnavalitsuses kultuurivaldkonna abilinnapea nõunikuna.
2024. aasta septembrist töötab ta Tallinna Ülikoolis nooremteadurina. 
Virro osaleb sageli kultuuriteemalistel meediaaruteludel ja avaliku diskussiooni üritustel (sh Arvamusfestivalil). Ta on siiani üks joogikultuuriteemalise taskuhäälingu "Vala välja!" saatejuhte. 
2023. aastast on ta koostöös Liis Allmäe ja Paul Ojaga teinud lähisuhtevägivalda ja seksuaalharidust käsitlevat taskuhäälingusaadete sarja "Jagatud ruum". 
Ta on kuulunud teatriauhindade žüriisse.
Liikmesus.
Ta on Eesti Teatriliidu ning Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse liige.
Marina Jentaltseva

Marina Jentaltseva (vene keeles Марина Валентиновна Ентальцева; sündinud 10. jaanuaril 1961 Leningradis) on Venemaa presidendi Vladimir Putini endine protokolliülem.
Elukäik ja tegevus.
Ta lõpetas 1984. aastal molekulaarfüüsikuna Leningradi Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna. Aastatel 1984–1991 töötas ta insener-tehnoloogina Leningradi teadus- ja tootmisühenduses VNIITVTš (ВНИИТВЧ).
Aastatel 1991–1996 oli ta Peterburi linnavalitsuse välissuhete komitee esimehe (selles ametis oli tollal tulevane Venemaa president Vladimir Putin) assistent. Sel perioodil sõbrunes ta lähedalt Putini perekonnaga.
Aastatel 2000–2004 oli ta Venemaa presidendi Putini administratsiooni protokollivalitsuse esimehe asetäitja ja esimene asetäitja (2002–2004), 2004–2008 protokolli- ja organisatsioonivalitsuse esimees. 2008–2012 Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi protokolliülem. 2012–2018 Venemaa peaministri Medvedevi protokolliülem, valitsusaparaadi asejuhataja.
Pavel Borodin

Pavel Borodin (Павел Павлович Бородин; sündinud 25. oktoobril 1946 Šahhunja linnas Gorki oblastis on Venemaa kõrgem riigiametnik.
Elukäik ja tegevus.
1972 lõpetas Uljanovski Põllumajandusinstituudi ökonomistina, 1972–1973 raamatupidamise ja majandusstatistika õppejõud instituudis. 1973–1975 piirkonnaökonomist Ust-Nera külas Jakuutias. 1975 astus NLKP-sse. 1975–1979 ettevõtte Jakutgeologia kapitaalehituse osakonna juhataja, 1979–1980 peadirektori asetäitja. Alates 1980 Viljui rajooni (Jakuutia ANSV), hiljem Jakutski linna täitevkomitee esimees (1990–1993 linnapea). 1985 lõpetas Kõrgema Parteikooli Habarovskis.
Veebruarist 1993 oli ta Vene Föderatsiooni presidendi administratsiooni sotsiaal- ja tööstuse peavalitsuse juhataja esimene asetäitja, septembrist 1993 peavalitsuse ülem. 15. novembrist 1993 (ameti loomise hetkest) kuni 10. jaanuarini 2000 oli Venemaa presidendi haldusosakonna ülem. 26. jaanuarist 2000 kuni 2011. aastani Venemaa-Valgevene riikide liidu riigisekretär.
Kriitika.
Jaanuaris 2001 vahistati ta New Yorgi lennujaamas süüdistatuna rahapesus. Pääses aprillis 2001 vabadusse 5 miljoni Šveitsi frangi suuruse kautsjoni vastu, raha selleks eraldas Venemaa-Valgevene riigiliidu täitevkomitee. 2002. aastal loobuti süüdistusest Borodini vastu ja tagastati tema vabastamise eest tasutud kautsjon.
Ene-Mai Luur

Ene-Mai Luur (sünninimi Ene-Mai Vares; 12. november 1942 – 6. august 2021) oli eesti keraamik ja portselanimaalija, alates 1977. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Elukäik.
Ta sündis Viljandis 1942. aastal Viljandi linavabriku elektriku Helmut Varese ja eesti keele õpetaja Maria Varese peres. 1964. aastast õppis ta Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituudis keraamikat. Pärast instituudi lõpetamist 1969. aastal asus ta kunstnikuna tööle Tallinna Kunstitoodete Kombinaadi ARS monumentaalkunsti ateljeesse.
Looming.
Näitustel osales ta alates 1970. aastast nii Eestis kui ka välismaal, sealhulgas aastatel 1979–1988 I–IV Baltimaade tarbekunstitriennaalidel Tallinnas. Tema isikunäitused toimusid 1978. aastal Tallinna Kunstisalongis, 1988. aastal Adamson-Ericu Muuseumis, 1991. aastal Haapsalu Linnagaleriis ja 1992. aastal Tallinna Raemuuseumis.
Aastatel 1970–1974 võttis ta osa NSV Liidu keraamikute loomingulise töörühma sümpoosionist Dzintaris Lätis ja 1992. aastal rahvusvahelisest portselanisümpoosionist Kaunases Leedus. Tema teoseid on Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi ja Eesti Kunstnike Liidu kunstikogus ning paljudes erakogudes.
Isiklikku.
Tema abikaasa August Luur oli ajakirjanik ning kirjastuse Kunst peatoimetaja ja direktor.
Aleksandr Kolpakov

Aleksandr Sergejevitš Kolpakov (vene keeles "Александр Сергеевич Колпаков"; sündinud 25. mail 1967 Bašmakovo rajoonis Penza oblastis) on Venemaa kõrgem riigiametnik, 12. maist 2014 Venemaa presidendi administratsiooni haldusosakonna ülem.
Elukäik ja tegevus.
Peale ajateenistust KGB-le alluvas Kremli valveteenistuse polgus teenis KGB 9. osakonnas (valitsusasutuste kaitse), a-st 1992 Venemaa juhtkonna julgeoleku eest vastutavas Venemaa Föderaalses Valveteenistuses (FSO). Hiljem juhtis Venemaa presidendi julgeolekuteenistuse osakonda "V". 2013–2014 FSO informatsiooniteenistuse juhataja asetäitja. 12. maist 2014 Venemaa presidendi administratsiooni haldusosakonna ülem.
Yuga

Yuga (sanskriti keeles ‘ajastu’) on india õpetustes ülipikk ajaühik, millega mõõdetakse maailmade kestvust. Hinduismi mütoloogias on maailma olemasolu tsükkel jagatud neljaks ajastuks.
Hinduismi mütoloogia järgi kestab praegu neljas ajastu, mis algas 3102 e.m.a «Mahābhāratas» kirjeldatud Kurukšetra lahinguga.
Iga "yuga "kestab eelmisest lühemat aega. Kui "kṛtayuga "olevat kestnud 1 728 000 inimaastat, siis "tretāyuga "1 296 000, "dvāparayuga "864 000 ja praegune, "kaliyuga "kestab sellestki ainult poole ehk 432 000 aastat.
Neli ajastut moodustavad kokku ühe "mahāyuga "(‘suurajastu’), mis on aga ainult üks päev jumal-looja Brahma elus.
Erinevates allikates võivad andmed "yuga"de kestvuse ja nende suhte osas veelgi pikemasse ajaühikusse – kalpasse – üsna oluliselt erineda.
Marek Laane

Marek Laane (sünninimi Marek Moissejev; 23. september 1969 – 19. august 2021) oli eesti tõlkija ja mälumängur.
Ta õppis 1987. aastal Tartu Ülikoolis ajalugu. 
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Ta töötas ajakirjanikuna. Alustas 1996. aastal Postimehes. 
Vabatahtlikuna tõlkis Laane vabavaralise Linux Mageia operatsioonisüsteemi ja KDE tarkvara – 2002. aastast oli ta peamine Mandriva Linuxi tõlkija ja koordinaator ning alates 2007. aasta sügisest võttis ta üle ka KDE tõlkimise koordineerimise. Teistes IT-tõlkeprojektides (nt OpenOffice.org, Mozilla tooted) on ta olnud peamiselt korrektor. Samuti on tema tõlgitud küljendamisrakendus Scribus ja trükkimiskeskkond CUPS.
Esimese tõlke avaldas 1995. aastal. Ta tõlkis valdavalt ajaloo-, eriti sõjaajaloo ja välispoliitikateemalisi teoseid ning artikleid ajakirjandusväljaannetele, samuti ulmeteoseid.
Ta osales mitu korda Postimehe arvamusliidrite lõunal.
Ristsõnade lahendamine.
Marek Laane sai 1987. aastal Eesti NSV ristsõnade lahendamise esivõistlusel parima noore auhinna. 2018. aastal võitis ta ristsõnade lahendamise Eesti meistrivõistlused.
Tunnustus.
Lindsey Hughes'i teose "Romanovid. Venemaa valitsejad 1613–1917" tõlkimise eest oli ta nomineeritud ka kultuurkapitali 2017. aasta mõttetõlkekirjanduse auhinnale.
Tõlkeid.
Loetelu pole täielik. Lisaks on ta tõlkinud rohkesti artikleid.
Pippi Lotta Enok

Pippi Lotta Enok (sündinud 19. augustil 2002) on eesti mitmevõistleja. 
Haridus.
Enok on lõpetanud Audentese Spordigümnaasiumi 2021. aastal hõbemedaliga. Ta õpib Ameerika Ühendriikides Oklahoma Ülikoolis kommunikatsiooni erialal.
Sportlik karjäär.
Enok hakkas kergejõustikku harrastama Jõhvis isa suunamisel ja sõbrannade eeskujul 2009. aastal. Tema esimene treener oli Lilia Schmidt, hiljem on ta treeninud Hanno Kolli (2014–2018), Liivi Eeriku (2018–2021) ja Jerel Langley (aastast 2021 Oklahomas) juhendamisel.
Rahvusvahelised võistlused.
Euroopa noorte olümpiafestivalil 2019. aastal saavutas ta 4. koha ning 2018. aasta noorte kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel 11. koha.
Kergejõustiku juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas juulis 2021 sai ta seitsmevõistluses isikliku rekordi 5634 punktiga viienda koha. 
Nairobis peetud juunioride kergejõustiku MMil võitis ta 2021. aasta 19. augustil 5746 punktiga hõbemedali ja Euroopa U23 meistrivõistlustel kergejõustikus Espoos 6002 punktiga pronksmedali.
USA üliõpilasmeistrivõistlused.
Ta on võitnud USA üliõpilasmeistrivõistlustel seitsmevõistluses 2023. aastal kuldmedali isikliku rekordiga 6165 punkti ja 2025. aastal samuti kuldmedali Eesti rekordiga 6285 punkti. NCAA üliõpilaste sisemeistrivõistlustel on ta saavutanud viievõistluses aastatel 2023 ja 2025 pronksmedali.
28. veebruaris 2025 võidutses ta Texases College Stationis peetavatel SEC konverentsi sisemeistrivõistlustel viievõistluses Eesti rekordiga 4593 punkti.
Eesti meistrivõistlusewd.
2020. aasta Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus võitis Enok seitsmevõistluses hõbemedali.
Eesti meistriks seitsmevõistluses on ta tulnud kahel korral: 2022. aasta meistrivõistlustel tulemusega 5731 punkti ja 2024. aasta meistrivõistlustel tulemusega 6057 punkti.
Isiklikku.
Ta on pärit Jõhvist. Jalgpallur Jasper Jonel Enok on tema vend. Pippi Lotta Enoki elukaaslane on korvpallur Ralf Küttis.
Visoriai

Visoriai (poola keeles "Wyszary") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Visoriai piirneb lõunas Baltupiaiga, edelas Fabijoniškėsega, loodes Bajoraiga, põhjas Skersinėga, idas aga Santariškėse ja Jeruzalėga.
Linnaosa koosneb kahest eriilmelisest osast. Põhjapoolse osa moodustavad korterelamud, sinna rajati 2002. aastal ka Visoriai infotehnoloogia park. Lõunapoolse osa moodustab endine suvilakooperatiivide territoorium.
Linnaosa nimi on tuletatud paikkonna poolakeelsest nimest Wyszary.
Visoriaid on kutsutud ka teaduslinnakuks. 1978. aastal rajati sinna Keemiainstituudi katsebaas. 1980. aastal rajati sinna biokeemia instituut, 1982. aastal zooloogia- ja parasitoloogiainstituut ning 1985. aastal matemaatika- ja küberneetikainstituut. Ka tänapäeval on Visoriais teadusasutusi.