tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johan Chalenius

Johan Chalenius (sünd. Soome – 4. juuli 1776 Pühalepa Pühalepa kihelkond Hiiumaa) oli Eesti luteriusu vaimulik.
Johan Chalenius (ka Johannes Chalenius) õppis Pori gümnaasiumis ja Turu Akadeemias 1735. Ordineeriti 25. veebruaril 1741 Tallinnas pastoriks.
Aastatel 1740/1741–1776 oli ta Eestis Hiiumaa Pühalepa Laurentsiuse koguduse pastor.
Podofüllotoksiin

Podofüllotoksiin (PPT) on orgaaniline aine, mida leidub jalglehtedes ("Podophyllum"). Saadakse jalglehe alkohoolsest fraktsioonist podofülliin. Podofüllotoksiin on valge pulbriline aine, sulamistemperatuuriga 183−184 °C. Esimesena isoleeris aine Valerian Podvõssotski (kes oli Tartu Ülikooli eradotsent) 1880. a kilpjast jalglehest ("Podophyllum peltatum"). Struktuuri määrasid iseseisvalt saksa teadlaste Borsche ja Späthi rühmad 1932. a, kuid hüdroksüülrühma asukoht jäi ebaselgeks kuni 1951. a. Podofüllotoksiinil on kasvajavastased omadused, ainet kasutatakse soolatüükate vastu ning selle derivaate etoposiidi ja teniposiidi kasutatakse keemiaravis.
Neeme (perekonnanimi)

Neeme on eesti perekonnanimi.
2025. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Neeme 277 inimesel (142 mehel ja 135 naisel). Perekonnanimede levikult on Neeme meeste seas 493. kohal ja naiste seas 604. kohal. Nimi on levinuim Lääne-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 7,44.
Vodolahõ

Vodolahõ (ukraina keeles: Водолаги) on küla Sumõ rajoonis, Sumõ oblastis, Ida-Ukrainas. Vodolahõ asub Sumõ linna keskusest 30,86 kilomeetrit põhjakirdes ja Venemaa-Ukraina piirist 2 kilomeetrit lõunas.
Ajalugu.
Venemaa sissetung Ukrainasse.
Küla vallutati Vene vägede poolt 2025. aasta juunis, Venemaa täiemahulise sissetungi ajal Ukrainasse.
Demograafia.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 151 inimest, kellest 92,11% märkis emakeeleks ukraina ja 7,89% vene keele.
Vagujalg-mütsik

Vagujalg-mütsik ("Mycena polygramma") on mütsikute perekonda kuuluv seen.
Seen kasvab lehtpuude lamatüvedel ja omab triibulist jalga. Ta eoslehekesed paiknevad hõredalt ja ta kübara laius on kuni 4,5 cm. Seene jalg on seest õõnes.
Tubifera ferruginosa

Tubifera ferruginosa on liik limakuid.
Fuligo candida

Fuligo candida on liik limakuid seltsist "Physarales".
Limak erineb tavalisest puugipasast valge värvuse poolest.
Carl Forsmann

Carl Forsmann (9. juuni 1755 Pori Uusimaa Soome – 24. oktoober 1812 Reigi Reigi kihelkond Hiiumaa) oli Eesti luteriusu vaimulik.
Carl Forsmann (ka Karl Forssman) õppis Pori triviaalkoolis ja gümnaasiumis ja Turu Akadeemias. Ordineeriti 21. juunil 1775 Tallinnas pastoriks.
Aastatel 1775–1812 oli ta Eestis Hiiumaa Reigi Jeesuse koguduse pastor.
Tartu Krasnojarski polgu kirik

Tartu Krasnojarski polgu kirik on endine kirik Tartus Puiestee tänaval asunud Venemaa keisririigi sõjaväelinnakus. Sõjaväelinnakus tegutses 95. Krasnojarski jalaväepolk. 
Hoone fassaadil on kasutatud väljavenitatud tipuga kaaremotiive. Kirik on rajatud arvatavalt 20. sajandi alguses.
Thae Su Nyein

Thae Su Nyein (birma keeles သဲစုငြိမ်း; sündinud 24. mail 2007) on Myanmari modell, näitleja ja iluduskuninganna. Ta sai 2024 titli Miss Grand Myanmar.
2024. aasta oktoobris esindas ta Myanmarit konkursil Miss Grand International 2024, kus saavutas teise printsessi koha. Tema tiitel tühistati tema sobimatu käitumise tõttu.
Christoph Friesell

Christoph Friesell (30. juuli 1702 Tallinn – 14. veebruar 1753 Väike-Maarja Viru kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eestimaa vaimulik.
Christoph Frieselli isa oli Jürgen (Georg) Friesell (1668–1747), Venemaa keisririigi sõjaväelane (suurtükiväeleitnant) Tallinnas
Christoph Friesell oli Rakvere Kolmainu koguduse ja aastatel 1729–1753 Väike-Maarja koguduse pastor, Virumaa praost 1751–1753.
Narva vangilaager

Narva vangilaager (Odelnõi lagernõi punkt 4 (lühend OLP-4), vene keeles отдельный лагерный пункт № 4 (ОЛП-4)) oli üks Narva-Sillamäe uraanikombinaadi seitsmest laagrist. Tegutses aastatel 1944–1955.
Halliki Kreinin

Halliki Kreinin on eesti teadlane, kes uurib tasaarengule ülemineku probleeme.
Ta on sotsiaal- ja majandusteaduste doktor.
Välislingid.
Publikatsioonide loend
Balahna

Balahna on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis, Balahna rajooni halduskeskus. Asub Volga paremal kaldal, 15 km Nižni Novgorodist loodes.
Asulat on esmamainitud 1474. aastal. Linnaõigused sai 1536. aastal. Adam Olearius külastas linna 1636. aastal ja kirjeldas seda. Sel ajal rajasid saksa laevaehitajad linna Venemaa esimese jõelaevade ehituse keskuse.
2024. aastal oli linnas 47 379 elanikku.
Maloonhape

Maloonhape, IUPACi triviaalnimetusega propaandihape, on dikarboksüülhape, mille keemiline valem on HOOC-(CH2)-COOH.
Maloonhappe estreid ja sooli ning ka ioniseeritud vormi kutsutakse malonaatideks. Näiteks dietüülmalonaat (DEM) on maloonhappe dietüülester. 
Maloonhappe nimi tuleneb vanakreeka sõnast μᾶλον ("malon"), mis tähendab 'õun'. 
Maloonhape on looduslik hape, mida leidub paljudes puu- ja juurviljades.
Ajalugu.
Maloonhappe sünteesis esimest korda 1858. aastal prantsuse keemik Victor Dessaignes oksüdatsioonireaktsiooniga õunhappest. 
Struktuur ja valmistamine.
Maloonhappe struktuur on kindlaks tehtud röntgenkristallograafia abil. 
Klassikaline maloonhappe valmistamine algab kloroäädikhappest. 
Tööstuses sünteesitakse maloonhapet dimetüülmalonaadi või dietüülmalonaadi hüdrolüüse käigus. 
Samuti on seda sünteesitud glükoosi käärimisprotsessi abil.
Kasutusalad.
Alküüdvaikude koostises pindade kaitsmiseks ultraviolettkiirguse, oksüdatsiooni ja korrosiooni eest. 
Ravimi- ja toidutööstuses saab maloonhapet kasutada happelisuse reguleerimiseks ravimi abiainena või loodusliku säilitusainena toidus. Lisaks kasutatakse seda maitset ja lõhna mõjutavate ainete ja ravimi toimeainete sünteesimisel.
Salviinia efekt

Salviinia efekt on nähtus, mis seisneb gaasilise õhukihi lõksustamises teatud keemiliste omadustega ja korrapärase struktuuriga pinnal, mis asub vee all. Nähtus on saanud nime taime järgi, kuna esineb ujuva salviinia lehtedes, hõlbustades gaasivahetust ja võimaldades seeläbi taime kiiremat kasvu. Sarnane efekt esineb looduses ka loomades: näiteks selgsõudurlased kasutavad seda vee all hingamiseks ning ka jahipidamise strateegiana, mis aitab tunnetada saaklooma lähenemisest tingitud muutusi vesikeskkonnas (vooliste dünaamikas) läbi muutuste selgsõudurlase esitiibadele kinnitunud õhumullide struktuuris (sh õhurõhus mulli sees).
Salviinia efekti avastas Bonni ülikooli bioloog ja botaanik Wilhelm Barthlott koos kolleegidega vee-elustiku süstemaatilise uuringu käigus aastail 2002-2007. 2009. aastal määratleti viis pindadele iseloomulikku kriteeriumi, mis võimaldavad stabiilse õhukihi olemasolu vee all:
Täiendavaks struktuurseks „boonuseks“ on mõnevõrra paradoksaalselt pinna karvakeste tippudes esineva materjali keemilise koostise erinevus karvakese seina materjalist: kui sein on hüdrofoobne, siis tipus on eelistatud just hüdrofiilsete „haaknõelte“ olemasolu. See takistab suuremate õhumullide teket, mis võimaldaksid gaasil lõpuks lahkuda pinna küljest.
Salviinia efektil on ka praktilisi rakendusi, mida on püütud ka patenteerida. Nii on bioloogiliste mudelite põhjal loodud sünteetilised pinnad, mida saab kasutada veetakistust vähendavate katetena (esimestel prototüüpidel on mõõdetud kuni 30% takistuse vähenemist). Kui selline kate kanda näiteks laevakerele, võimaldaks see laeval "ujuva õhukihi" peal libiseda, vähendades energiakulu. Pindade hüdrofoobseid omadusi saab samas kasutada ka õlireostuse passiivseks adsorbeerimiseks veepinnalt.
Cormac McCarthy

Cormac McCarthy (sünninimi Charles Joseph McCarthy Jr.; 20. juuli 1933 Providence, Rhode Island – 13. juuni 2023 Santa Fe, New Mexico) oli USA kirjanik, kes kirjutas kaksteist romaani, kaks näidendit, viis stsenaariumi ja kolm lühijuttu. 
Ta kujutab oma teostes sageli vägivalda ja tema kirjutamisstiili iseloomustab vähene kirjavahemärkide kasutamine.
Teda peetakse üheks olulisemaks USA kirjanikuks. 
Elukäik.
McCarthy sündis Rhode Islandi osariigis Providence'is ja kasvas üles Tennessee osariigis. Tal oli kaks venda ja kolm õde. Talle oli pandud isa järgi nimeks Charles, aga hiljem võttis ta Cormaci nime. 
1951. aastal astus ta Tennessee ülikooli, kuid 1953. aastal jättis ka selle pooleli ning astus Ameerika Ühendriikide õhuväkke. Ta teenis riiki neli aastat, viibides kaks neist ametipostil Alaskal, kus juhtis raadiosaateid. 
Aastatel 1957–1959 õppis ta veel veidi ülikoolis, kuid ei lõpetanud stuudiumi ka see seekord. Ta kolis Chicagosse, kus töötas automehaanikuna ja kirjutas oma esimest romaani. 
Ta suri 13. juunil 2023, olles 89-aastane. 
Looming.
Ta esimene romaan "The Orchard Keeper" ilmus 1965. aastal. 
1991. aasta seisuga ei olnud ühtegi McCarthy romaani müüdud üle 5000 eksemplari ja suurema osa ajast ei olnud tal isegi agenti. Teda hüüti "parimaks tundmatuks kirjanikuks Ameerikas". 
Laialdasem tuntus saabus 1992. aastal romaaniga "All the Pretty Horses" (eesti keeles "Kõik need ilusad hobused") , mille eest sai ta mitu auhinda. Lisaks jõutis see New York Times bestsellerite nimekirja ja seda müüdi 190 000 (kõvakaanelist) eksemplari kuue kuu jooksul.
2005 avaldatud "No Country for Old Men" koosneb valdavalt dialoogist, tulenevalt sellest, et algselt oli ta mõelnud selle kirja panna stsenaariumi, mitte romaanina. Kaks aastat hiljem jõudis lugu ka ekraanile vendade Coen'ite samanimelise filmina. Film võitis neli Oscarit, sealhulgas parima filmi auhinna. 
2000. aastate alguses oli ta ühel hilisõhtul El Paso motellis aknast välja vaadanud ja püüdnud ette kujutada, milline linn välja näeb viiekümne või isegi saja aasta pärast. Kujutluspildis nägi ta "põlenguid kõrgel küngastel ja laastatud maad". Ta pani oma nägemuse kirja ja neli aastat hiljem arendas varem kirja pandud kaks lehekülge oma kümnendaks romaaniks "The Road" (eesti keeles "Tee"). Selles romaanis rändab üksik isa oma noore pojaga läbi postapokalüptilise Ameerika ning neid jahivad kannibalid. "Tee" avaldati 2006 ja see võitis Pulitzeri preemia ilukirjanduses. 2009 ekraniseeris raamatu John Hillcoatt, filmi peaosades olid Viggo Mortensen ja Kodi Smit-McPhee. 
Eesti keeles on ilmunud "All the Pretty Horses" ehk "Kõik need ilusad hobused" (2000) ja "The Road" ehk "Tee" (2008).
Vettehüpped olümpiamängudel

Vettehüpped võeti esimest korda suveolümpiamängude ametlikku kavasse 1904. aasta suveolümpiamängudel Saint Louises ja sestpeale on see olnud olümpiaala. Seda tunti kui väljamõeldud sukeldumist sukeldujate poolt sukeldumise ajal sooritatud akrobaatiliste trikkide (nt saltod ja keerded) tõttu. Seda veespordiala koos ujumise, sünkroonujumise ja veepalliga reguleerib ja kontrollib Rahvusvaheline Ujumisliit (FINA), mis on Rahvusvahelise Olümpiakomitee ujumisalade alaliit.
Esimestel olümpia vettehüppevõistlustel võistlesid mehed ja võistlused koosnesid tornihüpetest ("fancy high diving") ja ka kaugushüppest, kus kuuluti võitjaks sukelduja, kes suutis jõuda kõige kaugemale vee alla, jäädes samal ajal liikumatuks pärast tornist tehtud sukeldumist. 1908. aasta suveolümpiamängudel lisati kavva meeste hoolaualt hüppamine, mis asendas ebahuvitavaks peetud kauguse hüppamise. Naiste vettehüpete debüüt toimus 1912. aasta suveolümpiamängudel tornihüppevõistlusega ja 1920. aasta suveolümpiamängudel laienes see hüppelauavõistlusega. V olümpiaadi mängudel esitleti meeste paralleelplatvormsukeldumise (sünkroonhüpped) võistlust, mille nimetus on "plain high diving". Akrobaatilisi liigutusi ei lubatud teha, oli ainult lihtne otse sukeldumine platvormilt. 
1996. aasta suveolümpiamängude ajaks olid vettehüppealad täpselt samad, mis 1928. aastal (2 meeste ja 2 naiste ala). Neli aastat hiljem Sydneys aga tõstis hüppelaua- ja tornivõistluste sünkroonhüpete variandi lisamine nimekirja kaheksale võistlusele (4 meeste ja 4 naiste võistlust).
Teine oluline muudatus selles spordis toimus 1984. aasta suveolümpiamängudel, mil Hiina võistles esimest korda pärast eelmiste mängude boikoteerimist Taiwani poliitilise staatuse tõttu. Hiinast on saanud domineeriv sukeldumisriik ja alates 1984. aastast on ta kogunud 55 kuldmedalit.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitsid Hiina vettehüppajad kõik võimalikud võistlused, võites rekordiliselt kaheksa kuldmedalit. Hiina koondis edestas pärast neid mänge kõigi aegade medalite arvestuses USA-d.
Ex falso quodlibet

Ex falso quodlibet (ladina keeles 'väärusest mida iganes') on klassikalises loogikas, intuitsionistlikus loogikas ja sarnastes loogikasüsteemides printsiip, mille järgi võib läbi vasturääkivuse tõestada mis tahes väidet. Nimelt on vastuolulisusest võimalik tuletada mistahes propositsioon, sealhulgas selle propositsiooni enda eitus. Seda kutsutakse ka deduktiivseks plahvatuseks.
Sellele printsiibile andis esimesena tõestuse 12. sajandi prantsuse filosoof Guillaume Soissonsist"." Printsiibi olemasolu tähendab seda, et kui aksioomidel põhinevas formaalses süsteemis on võimalik tõestada vasturääkivus, võib seeläbi tõestada mistahes väite, muutes tõe ja vääruse mõisted tähendusetuks. 20. sajandi alguses avastati matemaatika alustes vastuolulisused nagu Russelli paradoks, mis seega ähvardasid tervet matemaatika valdkonda. Matemaatikud, sealhulgas Gottlob Frege, Ernst Zermelo, Abraham Fraenkel ja Thoralf Skolem, panid suurt rõhku hulgateooria ümberkorraldamisele, et neist vasturääkivustest lahti saada, luues kaasaegse Zermelo-Fraenkeli hulgateooria.
Tõestus.
Järgnev on Lewise argument, mis tõestab deduktiivse plahvatuse printsiibi, kasutades sümbolloogikat.
Tõestuse avaldas ameerika filosoof C. I. Lewis, kelle järgi see on ka nimetatud, kuigi keskaja loogikud olid tuttavad ka muude variantidega sellest tõestusest. Seda võib kirjeldada nii:
Kubok Kontinenta

Kontinental Cup (vene keeles: "Кубок Континента, Kubok Kontinenta"), tuntud ka kui Kontinental Cup, on trofee, mis antakse Kontinentaalne Hokiliiga (KHL) põhihooaja võitjale – ehk meeskonnale, kes kogub põhihooaja lõpuks kõige rohkem punkte.
Nimi ja trofee võeti kasutusele liiga teisel hooajal. Esimesel hooajal nimetati seda lihtsalt põhihooaja võitjaks. Kogu KHL-i ajaloo jooksul ei olnud Kontinental Cup’i võitja enne hooaega 2018–19 kunagi võitnud samal hooajal ka Gagarini karikat. Selle saavutas esmakordselt Moskva CSKA, kes tuli mõlema trofee võitjaks.
Waiheke saar

Waiheke saar on Uus-Meremaa Hauraki lahe suuruselt teine ​​saar. Selle parvlaevaterminal Matiatia lahes läänepoolses otsas on 21,5 km kaugusel Aucklandi kesklinna terminalist.
See on lahe kõige asustatum saar ja seal elab alaliselt umbes 9100 inimest. Waiheke on elanike arvult kolmas saar Uus-Meremaal, jäädes alla vaid Põhja- ja Lõunasaarele. Lisaks omab hinnanguliselt 3400 inimest saarel suvekodu. Waiheket külastab igal aastal üle 900 000 inimese.
Saar on tihedamalt asustatud kui peasaared. See on ka kõige paremini ligipääsetav saar lahes, kuhu viivad regulaarsed reisija- ja autopraamid ning lennuühendused.
Nerl

Nerl (vene keeles "Нерль") on Kljazma lisajõgi Jaroslavli, Ivanovo ja Vladimiri oblastis Venemaal.
Nerli jõgi on 284 km pikk. Jõe valgla pindala on 6780 km².
Keskjooksul kulgeb mööda jõge Ivanovo ja Vladimiri oblasti piir.
Ian Rankin

Sir Ian James Rankin (sündinud 28. aprillil 1960) on Šoti krimikirjanik ja filantroop.
Ta on saavutanud tuntuse "Inspektor Rebuse" romaanidega
Elukäik.
Rankin on pärit väikesest kaevanduskülast Cardenden, Fife provintsis, Šotimaal. Ta oli esimene oma perest, kes läks ülikooli, kus ta õppis Šoti kirjandust
1982. aastal lahkus ta Edinburghi Ülikoolist ja seejärel veetis kolm aastat romaane kirjutades. Enne edu saavutamist Inspektor Rebuse romaanidega pidas ta erinevaid ameteid, nagu viinamarja korjaja, seakarjus, ajakirjanik ja maksukoguja. Lisaks oli ta viivuks punk bändi "The Dancing Pigs" solist
Pärast abiellumist 1986, elas ta lühiajaliselt Londonis, seejärel Prantsusmaal. Seejärel pöördus ta tagasi Edinburghi.
Looming.
Rankini esimene romaan "Summer Rites" on siiani sahtlipõhja peidetud, kuid teine romaan "The Flood" avaldati 1986. Selle eest ta teenis u 500 naela.
Esimene Inspektor Rebuse romaan "Sõlmed ja ristid" (inglise "Knots and Crosses") avaldati 1987. Rebuse sari on nüüdseks tõlgitud 22 erinevasse keelde. Romaanide tegevus toimub peamiselt Edinburghis. Inspektor Rebus on jõudnud ka teleekraanile, Briti sarja "Rebus" (2000–2007), kus nimitegelast mängis algselt John Hannah ja peale tema lahkumist võttis rolli üle Ken Stott. 
Eesti keeles on ilmunud üheksa Inspektor Rebuse romaani. 
1993–1995 kirjutas ta kolm romaani kasutades varjunime Jack Harvey.
Jeruusalemma rist

Jeruusalemma rist on heraldiline vapikujund rist ja kristliku risti üks variante, mis kujutab endast suurt sulusristi, mida ümbritsevad neli väikest kreeka risti, üks igal veerandikul.
Sümboolika.
Neli väiksemat risti neljal veerandikul sümboliseerivad nelja evangelisti ja evangeeliumi sõnumi levimist maailma nelja nurka (kogu maailma metafoor). Samuti on ristis nähtud Kristuse viit haava.
Ajaloost.
Jeruusalemma risti kasutas alates 1099. aastast oma vapil Jeruusalemma kuningriik. Sümboolika erilise pühaduse märgiks loodi see heraldika värvireeglit rikkudes, paigutades metalli metallile ehk kuldse risti hõbedasele kilbile. Keskaegsetel miniatuuridel esineb rist ka kuldsena punasel taustal.
Tänapäevani kasutab seda Püha Haua ordu ja sellega seotud organisatsioonid Jeruusalemmas, ka katoliku kiriku Jeruusalemma Ladina patriarhaadi sümboolika .
Gruusia lipu tänapäevast kujundust võib samuti käsitleda Jeruusalemma ristina, ehkki keskne rist pole sulusrist.
Belovo

Belovo on linn Venemaal Kemerovo oblastis, Belovo linnaringkonna keskus. Asub Kuzbassi keskosas Batšati jõe ääres.
Belovo küla on esmamainitud 1726. aastal. Linnaõigused sai 1938. aastal.
1851. aastal leiti Belovo lähedalt kivisütt, mida hakati tööstuslikult kaevandama 1881. aastal.
Kergkillustik

Kergkillustik on paisutatud, taaskasutatud klaasist valmistatud kerge ja tugev täitematerjal, mida kasutatakse ehituses peamiselt kergtäite, soojustuse ja drenaažikihina. Materjali kasutamine vähendadab konstruktsioonide koormust aluspinnale, parandab soojusisolatsiooni ning tagab vee äravoolu. Kergkillustiku tootmiseks kasutatakse peamiselt jäätmeklaasi, mis annab materjalile lisaks tehnilistele tugevustele ka keskkonnasäästliku dimensiooni.
Omadused.
Kergkillustik koosneb poorsetest klaasiosakestest, millel on järgmised tehnilised omadused:
Materjali karedad osakesed tagavad stabiilse struktuuri, mis võimaldab materjali paigaldada kalde all kuni 45 kraadi. Kergkillustiku mehaanilised omadused ületavad mitmete traditsiooniliste kergete täitematerjalide omadusi (näiteks vahtpolüstüreeni ning savikillustiku) .
Tootmine ja kasutus.
Kergkillustikku toodetakse purustatud ja sulatatud taaskasutatud klaasist, millele lisatakse paisutusaine. Materjal on täielikult taaskasutatav ja bioloogiliselt passiivne - see ei lagune ning loob ebasoodsa keskkonna kahjuritele.
Kasutuskohad.
Kergkillustikku kasutatakse mitmesugustes ehitusvaldkondades, sealhulgas:
Rakendused aluspinna stabiliseerimises.
30 cm paksune kergkillustikukiht vähendab pinnasevajumist kuni 60% võrreldes traditsiooniliste liivatäitematerjalidega. Eesti tingimustes on seda meetodit rakendatud Pärnu uuselamurajoonide ehituses.
Kergkillustiku vahekihi kasutamine vundamentide all võimaldab vähendada pinnasele kanduvat survet 35-40%, mis on oluline vanalinna tihedas ehituskeskkonnas.
Soome teedeehituse kogemus näitab, et kergkillustikust drenaažikihi kasutamine pikendab teekatte eluiga 7-10 aasta võrra ning vähendades hoolduskulusid.
Kergkillustik tagab hea vee äravoolu haljastusaladel, vältides seisva vee teket. Rotterdami linna kogemus näitab 45% väiksemat hoolduskulu.
Erinevalt rasketest täitematerjalidest võimaldab kergkillustik ehitada ka vähese kandevõimega pinnastele ilma vaiade ja tugiseinteta. Seda saab paigaldada tavaliste ehitusseadmetega ning paigaldamine ei vaja eriväljaõppega tööjõudu.
Keskkonnamõju.
Kergkillustik on valmistatud taaskasutatud materjalist ja sellel on väike CO₂ jalajälg. Materjali tootmine ja kasutamine toetavad ringmajandust ning rohelise ehituse põhimõtteid.
Rist (kristlus)

Rist on kristluses selle religiooni peamine sümbol, ristikujuline ja võib esineda kas koos Kristuse kujutisega ristil või ilma selleta. Rist, mis kannab ristilöödud Kristuse kuju, on krutsifiks.
Seos pühakirjaga.
Kristluse pühakirjas piiblis on rist nimetatud seoses Kristuse surmaga ristil, millest on juttu Uue testamendi evangeeliumides.
Uues testamendis kasutatakse kaht vanakreekakeelset sõna karistusvahendi märkimiseks. Harvem ξύλον "xýlon" tähendab puud või palki, kuid juba 1. sajandil tõlgiti see ristiks, sest kreeka keeles ei tehtud vahet objekti enda ja selle sihtotstarbe vahel (nagu ka heebrea keeles). peamiselt kasutatakse seda sõna Apostlite tegude raamatus, Peetruse esimeses kirjas ja enamikus Pauluse kirjades.
Sagedamini kasutatav sõna on σταυρός "staurós", mis võib tähendada nii palki kui ka risti. See sõna esineb evangeeliumides ja Pauluse kirjas heebrealastele. See sõna tõlgiti ladina keelde ristiks kitsamas tähenduses, "crux".
Kirjeldus.
Varasem ususümbol varakristluses oli mitte rist, vaid kas staurogramm või Kristuse monogramm ΧΡ (Kristuse kreekakeelse kirjapildi esimesed tähed hii ja roo), mis mõlemad esinevad sageli varakristlikus kunstis, näiteks sarkofaagide ja hauatähiste kujunduses. Tänapäeval tuntud kujul rist kristluse keskse sümbolina kinnistus Konstantinus Suure valitsusajal 4. sajandil. 
Ajalooliselt on välja kujunenud kaks peamist tüüpi, kuidas kristlikku risti esitatakse. Kreeka rist on rist, mille kõik harud on ühepikkused, nii et rist sarnaneb matemaatilise plussmärgiga. Ladina ristil on üks haru, tavaliselt allapoole suunatud haru, pikem kui ülejäänud kolm. Keskajal kujunes nende baasil välja rida erikujusid, osa neist pühakutega seoses.
Kasutamine.
Kristlik rist esineb reeglina kirikute kujunduses, näiteks kirikuhoonete tipul, piiblite kaanekujunduses, kiriklikus heraldikas, insiigniatel ja ehetes, teeristidel ja mäetippudel, kõikjal viitena kristlusele. Samuti esineb rist mälestusmotiivina kristlikel kalmistutel hauatähistena ja hauaplaatide kujunduses. Mõnedes pika kristliku traditsiooniga piirkondades on väikese riste püstitatud surmaga lõppenud õnnetuste asupaikadesse. Mäetippudele püstitatud ristid (nagu Zugspitze või Mount Royal) on määratud olema visuaalse dominandina nähtavad kogu piirkonnas. Katoliku, anglikaani ja luteri kiriku traditsioonis kujutatakse risti sageli krutsifiksina, rõhutamaks Kristuse isiku tähtsust, õigeusus ja protestantlikes lahkuskudes vähe. Nii kuulub suur krutsifiks kiriku võidukaaregruppi (triumfirist) või koorivõre kujundusse.
Kristliku risti erikujud.
Tabelis on valik eri regionaalse levikuga ristikujusid ja valik heraldilisi riste, mis on olnud seotud vaimulike ordudega.
Parasola schroeteri

Parasola schroeteri on šampinjonilaadsete seltsi psatürellilised sugukondav kuuluv seente liik.
Seen kasvab tavaliselt muru sees.
Kaadmiumkollane

Kaadmiumkollane on kaadmiumi sisaldav erk- kuni sügavkollase värvusega sünteetiline anorgaaniline värvipigment, koostiselt kaadmiumsulfiid (CdS). 
Värvainete indeksis on kaadmiumkollase tähised PY35 (Pigment Yellow 35) ja PY37 (Pigment Yellow 37), keemilise ühendi tähised vastavalt 77205 ja 77199, ühendid erinevad valmistamisviisilt. Esimesel on tsinksulfiidi lisand, teisel baariumsulfiidi lisand.
Ajalugu.
Selle avastas Friedrich Stromeyer 1818. aastal, kes ise soovitas seda kunstnikel maalivärvina kasutada. Kuid vähese kaadmiumi kättesaadavuse tõttu hakati seda tootma ja seega kunstis laialdasemalt kasutama alles 1840. aastal. Kaadmiumkollast värvi on tuvastatud näiteks Van Gogh, Monet, Matisse ja Munchi maalides. 
On leitud, et 19nda sajandi lõpus ja 20nda sajandi alguses toodetud kaadmiumkollase valguskindlus ei olnud piisav ja maalide vananedes värv kahvatus või muutis värvi. Seda on näiteks täheldatud Edvard Munchi "Karje" puhul või Matisse'i "Joy of Life", kus värv muutus ajaga nurgas tumedamaks. 
Ohutus.
Kaadmiumsulfiid on mürgine. Eriti ohtlik on see sissehingamisel. 
Kaadmiumiühendid on kantserogeenid, neid seostatakse kõrgenenud kopsuvähi riskiga.
Lulu Ranne

Lulu Sirkku Susanna Ranne (endine Riikonen, neiuna Niemelä; sündinud 12. juulil 1971 Kristiinankaupunkis) on Soome poliitik, ta on põlissoomlaste erakonna liige, ta on ka organisatsiooni Vaba Põhjala aseesimees. Ta on Petteri Orpo valitsuse transpordi- ja kommunikatsiooniminister alates 20. juunist 2023. Lisaks oli ta samas valitsuses 30. augustist 2024 kuni 8. novembrini 2024 Soome siseminister.
Ta sündis aastal 1971 Kristiinankaupunkis. Ta elas 6-ndast kuni 18-nda eluaastani Haparandas, kus lõpetas ka keskkooli. Pärast kooli lõpetamist kolis ta Oulusse, kus töötas majapidajanna, haiglaassistendi, ettekandja ja teetöölisena. Ta lõpetas aastal 1998 Tampere Tehnikaülikooli ehitusinseneri kvalifikatsiooniga. Aastast 1998 töötas ta Häme Keskkonnakeskuses, aastal 2016 Häme Majandusarengu, Transpordi ja Keskkonna Keskuses ja aastatel 2017–2019 Pirkanmaa Majandusarengu, Transpordi ja Keskkonna Keskuses.
Ta valiti Hämeenlinna linnavolikokku 2008. aasta kohalikel valimistel Koonderakonna kandidaadina 161 häälega. Ta on olnud Hämeenlinna linnavalitsuses aastast 2013.
Enne põlissoomlaste erakonda astumist oli ta aastani 2012 Rahvuslik Koonderakonna liige, ta kandideeris selles nimekirjas ka 2011. aasta Soome parlamendivalimistel. Ta kandideeris teist korda 2015. aasta Soome parlmendivalimistel, ta jäi eduskunnast välja. 2019. aasta Soome parlmendivalimistel sai ta Häme valimisringkonnast 7812 häält, ta sai eduskunna liikmeks. 2023. aasta Soome parlmendivalimistel sai ta 10665 häält ning ta valiti põlissoomlaste erakonna parlamendirühma esimeheks.
Ta sai 20. juunil 2023 Soome transpordi- ja kommunikatsiooniministriks Petteri Orpo valitsuses. Lisaks oli ta samas valitsuses 30. augustist 2024 kuni 8. novembrini 2024 Soome siseminister.
Isiklikku.
Ta elab perega Hämeenlinnas. Ta on abielus ja on nelja lapse ema. Tema isa on arst.
Kaisa Juuso

Kaisa Helena Juuso (sündinud 23. septembril 1960 Alatornios) on Soome poliitik, ta on põlissoomlaste erakonna liige. Ta on aastast 2019 eduskunna Lapimaa valimisringkonnast. Ta on 20. juunist 2023 Soome sotsiaal- ja tervishoiuminister Petteri Orpo valitsuses.
Ta sündis aastal 1960 Alatornios. Ta lõpetas aastal 1979 keskkooli Tornios. Ta lõpetas aastal 1986 Stockholmi Ülikooli filosoofia bakalaureusena ja aastal 1994 kindlustuse erialal. Ta on töötanud ka õenduse valdkonnas. Ta lõpetas aastal 2010 rakenduskõrgkooli õenduse alal.
Suure osa oma karjäärist on ta veetnud kindlustussektoris. Ta töötas aastatel 1989–1997 Turus pensionikindlustusseltsis Veritas ja aastatel 1997–2004 samas linnas kohalikus kindlustuses. Enne parlamendiliikmeks saamist töötas ta viimati rahvusvahelise meditsiiniabi spetsialistina Rootsis Haaparantas asuvas Försäkringskassani rahvusvahelises üksuses.
Isiklikku.
Kaisa Juuso elab Tornios.
Taekwondo olümpiamängudel

"Taekwondo" esines esmakordselt suveolümpiamängudel näidisspordina 1988. aasta suveolümpiamängudel Lõuna-Koreas Soulis. Avatseremoonial toimus "taekwondo" massidemonstratsioon, kus sajad täiskasvanud ja lapsed tegid liigutusi üheskoos. "Taekwondo" oli taas näidisspordiala 1992. aasta suveolümpiamängudel Hispaanias Barcelonas. "Taekwondo"st sai täieõiguslik olümpiaala 2000. aasta suveolümpiamängudel Austraalias Sydneys ja sellest ajast alates on ta olnud olümpiamängudel.
Olümpiaformaat.
Mõlemale soole kehtib neli kaalukategooriat, meestele kuni 58, 68, 80 ja enam kui 80 kilogrammi ning naistele kuni 49, 57, 67 ja enam kui 67 kilogrammi. Kõik matšid on väljalangemisvõistlused ja igaks võistluseks valitakse kaheksa parimat WTF-i edetabeli alusel ja vastased selgitatakse loosi teel. Kaheksandikfinaalis kahele finalistile kaotanud sportlased lähevad kumbki vastamisi samale finalistile veerandfinaalis kaotanud sportlasega; nende võistluste võitjad lähevad vastamisi sportlasega, kes kaotas poolfinaalis samale finalistile. Kordusmatši kaks finalisti selgitasid pronksmedali võitja.
Kuni 2012. aasta suveolümpiamängudeni võis rahvuslik olümpiakomitee saata kuni kaks meest ja kaks naisvõistlejat, olenemata sellest, kas tegemist on korraldajariigiga. See piirang alates 2016. aasta suveolümpiamängudest tühistati, nii et iga rahvuslik olümpiakomitee võib nüüd kvalifitseeruda ühe sportlasega kaalukategooria kohta.
Marguerite Duras

Marguerite Germaine Marie Donnadieu (4. aprill 1914 Gia Định – 3. märts 1996 Pariis) oli Prantsuse proosakirjanik, stsenarist ja filmilavastaja. Tema kirjanikunimi oli Marguerite Duras.
Elukäik.
Duras sündis Prantsuse Indohiinas Gia Địnhis (nüüd Ho Chi Minch, Vietnam) prantslaste peres, kus ta veetis suurema aja oma lapsepõlvest. Ta vanemad Henri ja Marie Donnadieu olid õpetajad. Ta oli väga noor, kui ta isa suri ja ta esimesed mälestused on vaesusest. 
17-aastaselt kolis ta Prantsusmaale, et seal haridus omandada, ning 1932. aastast õppiski Sorbonne'i ülikooli õigusteadust ja poliitikat. Ta oli vasakpoolsete vaadetega ja kuulus kümme aastat kommunistlikku parteisse. 
Ta on avameelselt rääkinud oma alkoholismist. 1980. aastatel oli ta korduvalt alkoholi kuritarvitamisest tekkinud terviseprobleemide tõttu haiglas. 1988. aastal oli ta viis kuud koomas kopsuemfüseemi tüsistuste tõttu. 
Duras suri 1996. aastal. 
Looming.
1959. aasta filmi "Hiroshima, mu arm" ("Hiroshima, mon amour") stsenaariumi eest oli ta nomineeritud parima algupärase stsenaariumi Oscarile. 
Valik teoseid.
Eesti keeles ilmunud:
Vladimir Eplik

Vladimir Eplik (24. september (vkj)/ 6. oktoober 1890 Peterburi – 5. juuni 1965 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane ja piirivalvur (leitnant, 1920).
Ta lõpetas 1909. aastal Tallinnas Nikolai Gümnaasiumi. 
Õppis õigusteadust 1916. aastal Petrogradi Ülikoolis ja aastatel 1921–1922 Tartu Ülikoolis.
Isiklikku.
Tema poeg oli vastupanuvõitleja Igor Eplik.
Kahvatukollane mampel

Kahvatukollane mampel ("Pholiota gummosa") on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Triatlon olümpiamängudel

Triatloni suveolümpiamängude debüüt toimus 2000. aasta mängudel Sydneys, mil esmakordselt peeti meeste ja naiste individuaalvõistlus, ning sellest ajast alates on triatlon kuulun olümpiaprogrammi. 2020. aasta suveolümpiamängudel, toimus esimest korda segavõistkondlik teatevõistlus. Seda spordiala ja selle olümpiaalasid juhib Rahvusvaheline Triatloni Liit, mis on alates 2019. aastast tuntud kui World Triatlon.
2000. aasta suveolümpiamängudel võistles triatlonis 48 naist ja 52 meest. Kasutati "rahvusvahelisi" või "standardseid" distantse, milles ujuti 1,5 km, sõideti rattaga 40 km ja joosti 10 km. 2004. aasta triatlon oli distantsil identne esimesega, kuid 100 sportlase kvoot jaotati 50 naise ja 50 mehe vahel. 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kvooti suurendati veelgi 55 naise ja 55 meheni ning 2012. aasta OM-il Londonis ja 2016. aasta Rio jaoks jäi see samaks.
Välislingid.
[[Kategooria:Triatlon]]
Ståle Solbakken

Ståle Solbakken (sündinud 27. veebruaril 1968 Kongsvingeris) on Norra jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Klubikarjääri jooksul mängis ta Norra klubides Hamarkameratene (1989–1994) ja Lillestrøm SK (1994–1997), Inglismaa kõrgliigaklubis Wimbledon (1997–1998) ning Taani kõrgliigaklubides AaB (1998–2000) ja København (2000–2001). Taani meistriks tuli ta 1999. aastal AaB-iga ja 2001. aastal Københavniga. Norra jalgpallikoondises mängis Solbakken aastatel 1994–2000 kokku 58 korda ja lõi üheksa väravat. 22. jaanuaril 1999 lõi ta sõprusmängus Eesti vastu vastu värava. Ta kuulus Norra koondisse 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast seda, kui oli 2001. aasta märtsis treeningul saanud infarkti.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta töötanud treenerina. Aastatel 2002–2005 juhendas ta Norra klubi Hamarkameratene, 2006–2011 ja 2013–2020 Taani klubi København, 2011–2012 Saksamaa klubi 1. FC Kölni ja 2012–2013 Inglismaa klubi Wolverhampton Wanderersi. Solbakken on Taani kõrgliigas enim meistritiitleid võitnud peatreener – perioodil 2006–2019 tuli ta Københavniga Taani meistriks kokku kaheksa korda. Alates 2020. aasta detsembrist on Solbakken olnud Norra jalgpallikoondise peatreener.
Ristimärk

Ristimärk ehk ristimärgi tegemine ehk risti ette löömine (ladina keeles "signum crucis", kirikuslaavi keeles "крeстное знаменıе") on kristlusele omane usurituaal, parema käega tehtav ristikujuline palveliigutus, millega katoliku, õigeusu, anglikaani ja luteri kirikus tunnistatakse usku ristilöödud ja ülestõusnud Jeesusesse Kristusesse. Tihtipeale öeldakse ristimärgi tegemisel "Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimel", kinnitamaks kolmainsuse tunnistamist. Ristimärk on ka õnnistamisliigutus. Samuti võib ristimärgi tegemine olla osa kaitsemaagiast.
Ristimärk eri konfessioonides.
Ristimärgi tegemise viisis on konfessioonide vahel erinevusi.
Katoliku kirikus on suur ja väike ristimärk. Suure ristimärgi tegemisel puudutab usklik parema käe väljasirutatud sõrmedega laupa, rinda, vasakut ja paremat õlga, öeldes "In nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti. Amen" (Matteuse 28:19 kirjakoha järgi "Minge siis, tehke jüngriteks kõik rahvad, ristides neid Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimesse"). Väike ristimärk tehakse kolme väikese ristikujulise liigutusena pöidlaga üle lauba, suu ja rinna.
Õigeusu kirikus ja kreekakatoliiklastel tehakse ristimärk kolme kokkupandud sõrmega: pöidla, nimetissõrme ja keskmise sõrmega, mis on koos välja sirutatud, sõrmusesõrm ja väikesõrm on peopesas. Kolm sõrme sümboliseerivad kolmainsust, kaks ülejäänut Kristuse kaht olemust. Usklik puudutab kolme sõrmega laupa, rinda, paremat ja vasakut õlga (õlad vastupidi katoliku kiriku tavale).
Venemaa vanausuliste kogukondades tehakse ristimärk kahe sõrmega ja kõverdatakse pihku pöial, sõrmusesõrm ja väikesõrm. Sellega jäid nad truuks vanemale Venemaal käibinud traditsioonile enne patriarh Nikoni reforme.
Vanades idakirikutes võidakse ristimärk teha vaid nimetissõrmega, nagu see oli kombeks 5. sajandil.
Luteri kirikus tehakse ristimärk nagu katoliku kirikus: väljasirutatud sõrmedega puudutades laupa, rinda, vasakut ja paremat õlga. Martin Lutheri Väike katekismus soovitab seda usklikul teha iga päev enne hommiku- ja õhtupalvet. Ajaloolistel põhjustel on ristimärk jäänud luterlikus jumalateenistuses kõrvale, kuna saksa keeleruumi kirikutavasid mõjutasid hilisemad kalvinistlikud hoiakud, kuid praegune luterlik kirik soovitab vanema traditsiooni taas kasutusele võtta.
Heinrich Kurvet

Heinrich Kurvet (perekonnanimi kuni 12. aprillini 1938 Blumenvelt või Blumfeldt; 27. september 1924 Pärnu – 8. jaanuar 1978) oli eesti poksija, poksikohtunik ja sporditegelane.
Sai Eesti meistrivõistlustel 1942. aastal Pärnu Tervise võistlejana sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 3. koha.
Nõukogude-Saksa sõjas oli teeninud Saksa sõjaväes, võttis osa lahingutest Pärnu ja Tallinna vahel. Ta vahistati 17. detsembril 1944 Pärnus, Erinõupidamisel 8. septembril 1945 määrati talle Vene NFSV KrK §58-1a järgi 5 aastat vangistust. Oli Sevvostlagis Magadani oblastis, vabanes sealt 21. juulil 1949.
Oli tuntud poksikohtunik, sai 1965. aastal üleliidulise kategooria poksikohtuniku kutse.
Tema algatusel hakati alates 1962. aastast korraldama Pärnus Roman Kuura mälestusvõistlusi.
Oli aastatel 1966–1967 Eesti NSV Poksiföderatsiooni aseesimees.
Ewa Zajączkowska-Hernik

Ewa Zajączkowska-Hernik (neiupõlvenimi Ewa Zajączkowska; sündinud 20. jaanuaril 1990 Radomis) on Poola poliitik, ajaloolane ja ajakirjanik.
Ta lõpetas 2013. aastal Maria Curie-Sklodowska Ülikooli Lublinis ajalooõpetajana. Alates 2014. aastast oli ta seotud Janusz Korwin-Mikke parteiga "Kongres Nowej Prawicy". Aastatel 2016–2023 töötas ta ajakirjanikuna portaalides wSensie.pl ja światrolnika.info.
Alates 2023. aasta detsembrist oli ta Vabaduse ja Iseseisvuse Konföderatsiooni pressiesindaja. 2024. aastal valiti ta 102 569 häälega Euroopa Parlamenti. Ta kuulub Suveräänsete Rahvusriikide Euroopa fraktsiooni.
Isiklikku.
Ta on üles kasvanud kasuperes. Ta on abielus Marcin Hernikiga, neil on kaks last.
Samuel Gottfried Krippendorf

Samuel Gottfried Krippendorf (29. september 1647 Kölleda Tüüring Saksimaa – veebruar 1695 Tallinn), oli Liivimaa vaimulik.
Samuel Gottfried Krippendorf(f) sündis Saksimaal Kölleda linnakodaniku peres, õppis Jena ülikoolis (immatrikuleeriti 1669).
Asus Rootsi Liivimaale, kus oli 1675–1677 Tartu triviaalkooli rektor, 1679–1682 Põltsamaa Niguliste koguduse adjunktpastor, 1682–1695 Kanepi Jaani koguduse pastor.
Isiklikku.
Tema poeg, Samuel Friedrich Krippendorf (1690–1728), oli Martna Püha Martini koguduse ja Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse pastor.
Toomas Vaimann

Toomas Vaimann (sündinud 11. mail 1984 Pärnus) on eesti tehnikateadlane, aastast 2023 Eesti Noorte Teaduste Akadeemia president. 
Töökogemus.
 Tallinna Tehnikaülikool, elektroenergeetika ja mehhatroonika instituut, juhtivteadur 
 Tallinna Tehnikaülikool, inseneriteaduskond, programmijuht 
 Bremerseite IB OÜ, juhatuse liige 
 Diagnosolve OÜ, juhatuse liige 
Varasemad töökohad.
 ITMO Ülikool (Venemaa), külalisprofessor (2019-2022) 
 Aalto Ülikool (Soome), külalisteadur (2015-2017)
 Tallinna Tehnikaülikool, erinevad ametid (2010-…) 
 Amhold AS, insener (2009-2010) 
 Elwo AS, insener (2008-2009) 
 EE Aia AS, insener (2006-2007) 
Organisatoorne tegevus.
 Eesti Noorte Teaduste Akadeemia, president (2023-…) 
 Eesti Noorte Teaduste Akadeemia, liige (2021-…) 
 Energeetika, Mäe- ja Keemiatööstuse Kutsenõukogu, liige (2018-…) 
 Erinevate rahvuslike ja rahvusvaheliste erialaseltside, nõukogude, komisjonide liige 
Tunnustus.
 Eesti Vabariigi Teaduspreemia tehnikateaduste alal, 2022 
 Stanford/Elsevier maailma 2% hulka kuuluv tippteadlane, 2022, 2024
Samuel Friedrich Krippendorf

Samuel Friedrich Krippendorf (1690 Tallinn – 10. oktoober 1728 Tallinn), oli Eestimaa vaimulik.
Samuel Friedrich Krippendorf(f) oli 1713–1717 Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse ja 1717–1725 Martna Püha Martini koguduse pastor.
Isiklikku.
Tema isa, Samuel Gottfried Krippendorf (1647–1695), oli Kanepi Jaani koguduse pastor.
Laktoperoksidaas

Laktoperoksidaas (tuntud ka kui laktoperoksüdaas, lühendatult LPO) on ensüüm, mis katalüüsib isotiotsüanaadi (SCN-) oksüdatsiooni hüpotiotsüaniitaniooniks (OSCN-) vasinikperoksiidi H2O2 redutseerimise arvel:
&lt;chem&gt;SCN- + H2O2 -&gt; OSCN- + H2O&lt;/chem&gt;
Laktoperoksidaas on heemi sisaldav oksidoreduktaaside grupi ensüüm. 
Laktoperoksidaasi reaktsioonis tekkival produktil, hüpotiotsüaniidil (OSCN-), on antimikroobsed omadused. Seetõttu on laktoperoksidaasil oluline kaitsefunktsioon mitmesuguste viirus – ja bakteriaalsete nakkuste vastu.
Esmalt tuvastati laktoperoksidaas imetajate piima koosseisus. Laktoperoksidaasi sekreteerivad piimanäärmed aga ka sülje- ja pisaranäärmed. Samuti leidub laktoperoksidaasi kopsudes, bronhides ja ninas.
Laktoperoksidaasi kodeerib inimese genoomis "LPO" geen.
Arto Satonen

Arto Olavi Satonen (sündinud 20. oktoobril 1966 Vammalas) on Soome poliitik Rahvuslikust Koonderakonnast. Ta on olnud eduskunnaliige alates 2003. aasta Soome parlamendivalimistest ja Soome tööminister Petteri Orpo valitsuses 20. juunist 2023 kuni 6. maini 2025.
Ta lõpetas aastal 1985 Vammala lütseumi ja omandas aastal 1989 Lõuna-Satakunta Majanduskoolist ärijuhtimise bakalaureusekraadi. Ta lõpetas aastal 1997 Lapi ülikooli sotsiaalteaduste magistrikraadiga. Tema magistritöö käsitles thatcherismi ja selle mõju Esko Aho valitsuse poliitikale. Ta on täiendanud end Cambridge'i Ülikoolis, kus tema erialaks oli Briti majandus ja poliitika.
Mõistatus (singel)

"Mõistatus" on Ott Leplandi singel. Laulu meloodia ja sõnade autoriks on Ott Lepland. Loo on produtseerinud Eric Kammiste. 
Muusikavideo operaator on Joosep Jürisson ning režissöör ja produtsent on Eiko Kink. Loo muusikavideo kohta on Lepland lausunud: "See oli minu jaoks kindlasti senise karjääri kõige nõudlikum videoprojekt. Mitmel hetkel tuli astuda mugavustsoonist kaugele välja." Videos teeb kaasa lisaks Ott Leplandile ka näitleja Juss Haasma.
Vajan hingata

"Vajan hingata" on Getter Jaani singel. Laul on valminud koostöös Soome laulukirjutajate Olli Palmuneni ja Joanna Heikkineniga. Autorite seas on veel Emili Jürgens, Kristel Aaslaid ning esmakordselt oma karjääris ka Getter Jaani ise.
Jaani on singli kohta öelnud: “Minu jaoks on tantsimine olnud märgilise tähendusega. Elus on ikka olnud ärevaid perioode ning just tantsimine on mind nendes olukordades alati aidanud. Inimestel on erinevaid viise, kuidas iseendani tagasi jõuda – loodan, et minu uus lugu aitab kuulajatel hetkeks unustada kõik muremõtted ja leida tee tagasi oma sisemise rahu juurde.”
Mitu mind

"Mitu mind" on Getter Jaani singel. Laulu meloodia autoriks on Karl-Ander Reismann ja sõnade autoriks on Mihkel Raud.
Singel "Mitu mind" on Jaani esimene singel peale tema esimese lapse sündi. Ise on ta oma loo kohta lausunud järgmist: “Ma armastan selle loo puhul lihtsust ja sõnumit. Meis kõigis on äratuntavaid jooni mõne pereliikmega, väljendub see kas meie naeratusest, silmadest või millestki muust. Vaadates oma tütart, näen ka temas mitut mind. Ma arvan, et kuulates lugu, võime me kõik end seal ära tunda ja jutustada oma lugu.”
Laulu esmaesitlus toimus 30. aprillil 2020 raadio Sky Plus hommikuprogrammis ning muusikavideot esitleti 3. mail 2020 ETV saates "Hommik Anuga". Muusikavideos näeb lisaks Getter Jaanile ka tema pisitütart Emily’t. Video autoriks on Anete Toming.
Võta mul käest

"Võta mul käest" on Getter Jaani singel. Loo muusika autorid on Karl-Ander Reismann ja Rootsi laulukirjutaja Rasmus Viber, sõnad kirjutasid Karl-Ander Reismann ja Getter Jaani. Loo produtseerisid Karl-Ander Reismann ja Hugo Martin Maasikas. Laul ilmus Universal Music plaadifirma alt.
Getter Jaani esitles singlit "Võta mul käest" esimest korda Eesti Laul 2019 finaalis. See on esimene Jaani eestikeelne soolosingel. Muusikavideo autor on Anete Toming ning videos näeb lisaks Getterile ka Anete vanaema ja vanaisa.
Vibulaskmine olümpiamängudel

Vibulaskmine kuulus olümpiamängude kavva 1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis, 1904. aastal Saint Louises, 1908. aastal Londonis ja 1920. aastal Antwerpenis, kuid siis tehti paus ja vibulaskmine on mängude osa olnud järjepidevalt alates 1972. aasta Müncheni olümpiamängudest. 1904. aastal oli see ainuke spordiala, kus naised said osaleda.
Vibulaskmise olümpiamängudel on võistelnud 105 riiki, kusjuures Prantsusmaa on kõige sagedamini esinenud 15 korda. Kõige märgatavam on olnud Lõuna-Korea vibulaskjate ülekaal, kes on alates 1984. aastast võitnud vibulaskmise aladel 32 kuldmedalit 44-st. Olümpiavibulaskmist juhib Maailma Vibuspordiliit (WA; varem FITA). 
1900. aasta Pariisis võisteldi seitsmel meeste alal erinevatel distantsidel. 1904. aasta suveolümpiamängudel Saint Louises võisteldi kuuel vibulaskmise alal, millest kolm olid meeste ja kolm naiste võistlused. Tutvustati meeskondlikku vibulaskmist, samuti naiste vibulaskmist. 1908. aasta suveolümpiamängudel peeti kolm vibulaskmist. Vibulaskmist 1912. aasta suveolümpiamängudel ei toimunud, kuid see oli uuesti 1920. aasta suveolümpiamängudel, kuid ainult meeste alana.
Vibulaskmine on olümpiamängude kavas olnud vaid 18 korral, kuna aastatel 1920–1972 see kavva ei kuulunud. 1972. aasta Müncheni suveolümpiamängudel peetud vibulaskmisvõistlus koosnes kahekordsest FITA voorust (alates 2014. aastast tuntud kui "1440. voor") kahe alaga: meeste individuaal- ja naiste individuaalvõistlus. Seda vibulaskmise vormi peeti kuni 1988. aasta suveolümpiamängudeni, mil lisandus võistkondlik võistlus ja kasutati Grand FITA Roundi formaati. Alates 1992. aasta suveolümpiamängudest võeti kasutusele vastastikuste matšidega olümpiavoor, mida on sellest ajast peale kasutatud.
Olümpiavõistluste kokkuvõte.
 Vibulaskmise võistlusi ei peetud &lt;br&gt;
 Olümpiamänge ei peetud &lt;br&gt;
Välislingid.
[[Kategooria:Vibulaskmine]]
Gyromitra sphaerospora

Gyromitra sphaerospora on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Chasing Trouble

"Chasin Trouble" on Getter Jaani singel. Loo autorid on Sven Lõhmus ja Soome laulukirjutaja Tiina Vainikainen. Laulu produtsendid on Tommi Vatanen ja Tuomo Korander. See on Jaani teine singel, mis ilmus koostöös plaadifirmaga Universal Music.
Singli esmaesitus oli 19. aprillil 2018 MyHitsi hommikuprogrammis. Jaani võttis singli kokku järgmiselt: “Kui ma olen sinuga, suudan ma end alati mingitesse jamadesse mässida. Aga kui see jamadesse mässimine tähendab armastust, siis on ükskõik!”
Muusikavideo, mis filmiti New Yorgis, avaldati 17. mail 2018 ning selle autor on fotograaf Anete Tooming.
Esimene Iraagi-Kurdi sõda

Esimene Iraagi-Kurdi sõda (ka septembrirevolutsioon) oli sõda aastatel 1961–1970, osa laiemast Iraagi-Kurdi konfliktist. Ülestõusu juhtis Mustafa Barzani, kes soovis rajada iseseisva kurdide riigi. Kuuekümnendatel kasvas kurdide vastupanu täiemahuliseks sõjaks, mida ei suudetud maha suruda hoolimata Iraagi siseriiklikest võimuvahetustest. Sõjas rakendas keskvalitsus 80% oma armeest. Pärast sõda toimunud läbirääkimised lõppesid 1970. aastal autonoomialepingu sõlmimisega.
Something Good

"Something Good" on Getter Jaani singel. Loo autorid on Kaspar Kalluste ja Rootsi laulukirjutaja Cassandra Ströberg. See on tema esimene singel plaadifirma Universal Music Baltics all.
Muusikavideo autor on Mart Vares ja kunstnik Janis Rizhovs. Laulu muusikavideot esitleti 24. oktoobril 2017 Apollo Kinos. Muusikavideo filmiti 19. septembril ühes kuuetoalises korteris. Selles teeb lisaks Getter Jaanile kaasa koer Nike.
Ääris (heraldika)

Ääris ehk servis (prantsuse ja inglise keeles "bordure", saksa keeles "Bord") on heraldikas üks ordinaaridest või subordinaaridest, mis kujutab endast kontrastses värvis riba vapikilbi servas, tavaliselt laiusega, mis moodustab kuuendiku kilbi laiusest.
Nagu ordinaaride puhul tavaline, võib ääris olla mingit üht heraldilist värvi või jaotatud, samuti võib ta olla sirge servaga või ükskõik millise lõikejoonega, ja ääris võib kanda vapikujundeid. Kui kujundite arv pole täpsustatud, võib ääris olla kirjeldatud kujunditega kaetuna ("semy"). Prantsusmaa heraldikas eristatakse ka äärise väiksemat varianti "filière".
Reeglina ümbritseb ääris kogu kilpi, erandiks vaid juhud, kui kilbi pind on pikuti jaotatud kahe vapi vahel, või kui hiljem lisatud päis ulatub äärise peale (näiteks Amber Valley "borough"'i vapil). Tavaliselt on mõlemale erisusele osutatud blasoneeringus.
Põld-ebaheinik

Põld-ebaheinik ("Collybia sordida") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seeneliik.