tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sotsiaalhoolekande seadus

Sotsiaalhoolekande seadus (lühend SHS) sätestab Eesti sotsiaalhoolekande organisatsioonilised, majanduslikud ja õiguslikud alused ning reguleerib sotsiaalhoolekandes tekkivaid suhteid.
Sotsiaalhoolekande seaduse võttis Riigikogu vastu 8. veebruaril 1995 ja see jõustus 1. aprillil 1995. Sotsiaalhoolekande seaduse põhjalikult muudetud uus redaktsioon jõustus koos sotsiaalseadustiku üldosa seadusega 1. jaanuarist 2016.
Muuhulgas defineerib seadus sotsiaalhoolekandega seotud mõisteid:
Seaduse kohaselt on kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatavateks sotsiaalteenusteks:
Riigieelarvest rahastatavate erihoolekandeteenustena käsitletakse järgmisi teenuseid:
Seadus sätestab veel lapsehoiuteenuse ja asenduskoduteenuse ning reguleerib lapse hooldamist asendusperes ja vältimatu sotsiaalabi osutamist.
Rahalistest toetustest sätestab sotsiaalhoolekande seadus toimetulekutoetuse, vajaduspõhise peretoetuse ning sotsiaaltoetuse välisriigist Eestisse elama asunud Eesti kodanikule või eesti rahvusest isikule ning tema abikaasale, lastele ja vanematele.
Buckinghamshire

Buckinghamshire on tseremoniaal- ja mittelinnkrahvkond Inglismaal Londonist loodes.
Haldusjaotus.
Buckinghamshire jaguneb kaheks tervikomavalitsuseks:
Buckinghamshire'i tervikomavalitsus moodustati 2020. aastal neljast senisest mittelinnaringkonnast: Aylesbury Vale, Chiltern, South Bucks ja Wycombe.
Kaie Kand

Kaie Kand (sündinud 31. märtsil 1984 Orissaares) on endine Eesti kergejõustiklane (seitsmevõistleja). 
Ta on kuulunud mitmevõistluses Euroopa karika võitnud võistkonda (2009) ning püstitanud individuaalselt viievõistluses kolm Eesti siserekordit (2007–2009), millest viimane püsis tema nimel 16 aastat.
Haridus.
Ta on õppinud Orissaare Gümnaasiumis ning lõpetanud 2002. aastal Audentese Spordigümnaasiumi ja hiljem Tallinna Majanduskooli panganduse erialal. Lisaks on ta õppinud muusikakoolis klarnetit.
Sportlastee.
Sportimist alustas Orissaares. Audentese Spordigümnaasiumis treenis ta Enn Roosi juhendamisel. 2005. aastast oli tema treener Remigija Nazarovienė. 
Aastatel 2002–2011 kuulus ta mitmevõistlejana Eesti koondisse.
2011. aastast treenis Kaie Kand Hollandis Ronald Vetteri käe all. Kuid 2011. aasta mais pidi Kand Götzise seitsmevõistluse vigastuse tõttu katkestama ja suvehooaja tippspordis vahele jätma. Kevadel 2012 treenis ta küll sihiga jõuda järgmistele olümpiamängudele, kuid pärast paari üksikalavõistlust selgus, et varasemad jalavigastused andsid tunda ega võimaldanud enam täie koormusega treenida ja võistelda. 
2012. aasta suvel teatas Kand tippspordist loobumisest.
16 aastat tema nimel püsinud viievõistluse Eesti rekordi (4580 punkti) ületas 2025. aasta veebruaris Pippi Lotta Enok. 
Saavutused.
Seitsmevõistluses.
Kaie Kanna isiklik rekord seitsmevõistluses on 5979 punkti, see pärineb 31. maist 2009. 
2003. aastal saavutas ta juunioride Euroopa meistrivõistlustel 10. koha ja 2005. aastal U23 Euroopa meistrivõistlustel 14. koha.
2006. aastal sai ta Euroopa meistrivõistlustel seitsmevõistluses 25. koha.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Ōsakas sai Kand 5616 punktiga 30. koha.
Pekingi olümpiamängude seitsmevõistluses sai Kand 5677 punktiga 33. koha. Tema üksikalade tulemused olid 14,47 – 1.65 – 12.91 – 25,49 – 5.75 – 42.51 – 2.13,36.
2007. aastal tuli ta Eesti meistriks.
Viievõistluses.
2009. aastal tuli ta mitmevõistluse Euroopa karikavõistluste esiliigas individuaalarvestuses teiseks ja naiskonna koosseisus esikohale – võitis Euroopa karika.
Tallinnas peetud Reval Cupi võistlusel 7.–8. veebruaril 2009 püstitas ta 4580 punktiga viievõistluses Eesti siserekordi. 2011. aastal oli ta Tallinnas peetud rahvusvahelisel viievõistlusel 4383 punktiga teine. 
2011. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused lõpetas ta 4399 punkti ja 8. kohaga.
2004., 2006., 2007. ja 2008. aastal tuli Eesti meistriks. 
Isiklikku.
Ta on 176 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 60 kg. 
Kuni 2008. aasta sügiseni oli tema elukaaslane kümnevõistleja Mikk Pahapill. 
Alates 2011. aastast elab Kaie Kand Hollandis. Tema elukaaslane on endine tippkettaheitja Erik Cadée, paaril on poeg Lucas.
Pärast tippspordist loobumist on Kaie Kand pühendunud poja kasvatamisele, mille kõrvalt on töötanud osaajaga hotelli restorani klienditeenindajana.
Harilik konnarohi

Harilik konnarohi ("Alisma plantago-aquatica") on konnarohuliste sugukonda konnarohu perekonda kuuluv üheiduleheline mitmeaastane rohttaim.
Nimi.
Teaduslik nimi "Alisma" on keldi päritolu: see sõna tähendas keltidel vett. Esimesed taimeteadlased andsid talle nimeks "Plantago", mis tähendab teelehte, lehtede sarnasuse pärast.
Konnarohu rahvapärased nimetused on vesilill, havirohi, mets resid, ojalill, koerakeelerohi.
Kirjeldus.
Konnarohul on kolmnurkse läbilõikega 10–70 cm pikkune, harva kuni meetripikkune vars. Vars on püstine, alaosas jämenenud, ülaosas harunenud.
Konnarohul on 15–30 cm pikad maapinnalt juurmise kodarikuna lähtuvad terve servaga lihtlehed. Maismaavormil on lehed munajad, ümardunud või veidi südaja alusega, enam-vähem labapikkuse rootsuga, kaarroodsed. Noorte taimede lehed on paelataolised, rööproodsed. Madalas vees kasvavatel taimedel on leheroots labast selgesti pikem ja sageli esinevad ka kitsad rööproodsed ujulehed.
Konnarohul on kiulised juured. Risoom on lühike ja jäme, arvukate lisajuurtega.
Konnarohu õisik koosneb paljudest õitest, mis on 1 cm läbimõõduga. Õied on mõlemasugulised, kaheli õiekattega, kolmetised, asuvad peenikestel 1–2 cm pikkustel raagudel. Igas õies on 3 tömpi tupplehte, 3 kroonlehte ja 6 tolmukat. Tolmukapea pikkus on 0,7–1,1 mm. Tupplehed on kuni 3 mm pikkused, munajad, kileja servaga ja rohelised. Kroonlehed on valged, alusel kollakad, vahel välisküljelt roosakad, tupplehtedest pikemad ja varisevad suhteliselt varakult. 
Viljalehed moodustavad sageli ühe paksu männase. Õied on koondunud suurde püramiidjasse hõredasse pöörisesse. Igal pöörise männasel on 3–8 haru. Õisiku harunemiskohtadel on pruunikad kandelehed. Konnarohi õitseb juunist augustini. Õied avanevad pärastlõunal.
Konnarohu vili on äraspidimunajas 2–3 mm pikkune seemnis. Hulk seemniseid on liitunud palju suuremaks ebakorrapärase kujuga koguviljaks. Osaviljad asetsevad selles ringina ja nii on koguvili keskelt õõnes. Seemnistel on õhurikas kude, mis soodustab nende levimist voolava vee kaudu.
Harilik konnarohi on diploidne taim. Tal on 14 kromosoomi.
Levila ja kasvukoht.
Konnarohu perekonda kuulub maailmas 9 liiki. Eestis kasvab peale hariliku konnarohu ka väike konnarohi ("Alisma gramineum"). Perekond on levinud eriti põhjapoolkera parasvöötmes. Eestis on konnarohi kõikjal sage.
Konnarohi võib kasvada nii mudas kui vee ääres kaldal.
Ei ole teada, et konnarohi elaks sümbioosis mõne teise looma- või taimeliigiga.
Kasutamine.
Kogu taim sisaldab mürgist, nahka ärritavat ja ville tekitavat piimmahla. Värskelt on taim nii inimestele kui enamikule kariloomadele mürgine. Üksnes lambad, kes on toidu suhtes vähem nõudlikud, võivad seda toorelt süüa. Seevastu kuivades mürgisus kaob.
Konnarohu kuivatatud lehti kasutatakse nii pissile kui higistama ajamiseks. Neid on kasutatud neerukivide, põiepõletiku, düsenteeria ja epilepsia raviks.
Risoom sisaldab palju tärklist. Pärast küpsetamist kõlbab see süüa.
Konnarohtu kasutatakse iluaianduses. Teda külvatakse aedadesse ja parkidesse tiikide kallastele ja soostunud kohtadesse. Konnarohtu hinnatakse ka sel põhjusel, et ta ei vaja inimese hoolitsust.
Mikk Pahapill

Mikk Pahapill (sündinud 18. juulil 1983 Kuressaares) on Eesti kergejõustiklane (kümnevõistleja) ja treener.
Mikk Pahapill on tulnud 2009. aastal Euroopa sisekergejõustikumeistriks seitsmevõistluses ning võitnud 2005. aasta Euroopa kergejõustiku mitmevõistluse karikavõistluste Superliiga nii individuaalselt kui ka meeskondlikus arvestuses.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2002. aastal Audentese spordigümnaasiumi. 2008.–2012. aastal õppis ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonnas.
Sportlaskarjäär.
Sportima hakkas Mikk Pahapill Häädemeestel mitmevõistlejast isa Enri Pahapilli juhendamisel. Häädemeeste koolis treenis teda Taavi Laagus. Alates viiendast klassist elas ja õppis Pahapill Kilingi-Nõmmes, kus teda treenis Sven Koovit.
Audentese spordigümnaasiumis treenis Pahapill Juhan Toimeti, Jaan Pelmase ja Sven Andresoo käe all, hiljem juba Andrei ja Remigija Nazarovi treeningurühmas.
Tema isiklik rekord kümnevõistluses on 29. mail 2011 Götzises saavutatud 8398 punkti. 
Eelmine rekord oli 29. juulil 2010 Barcelonas saavutatud 8298 punkti ning enne seda 2009. aastal Talence'is toimunud võistlusel saavutatud 8255 punkti, millega ta sai 2. koha. Eesti meistriks kümnevõistluses tuli Mikk Pahapill 2008. aastal (Rakvere, 8117 punkti).
Mikk Pahapill jõudis 2008. aasta suveolümpiamängudel kümnevõistluses 8178 punktiga 10. kohale. 2012. aasta suveolümpiamängudelt jäi ta vigastuse tõttu eemale. 
Tippsportlaskarjääri lõpuaastail oli tema treener ja elukaaslane Remigija Nazarovienė.
Isiklikud rekordid.
Sisevõistlustel.
Erki Noolele kuuluvast Eesti rekordist seitsmevõistluses 6374 punkti jäi Mikk Pahapillil 2009. aasta 8. märtsil Euroopa sisemeistrivõistlustel Torinos puudu 12 punkti.
Tippsportlaskarjääri lõpetamine.
2017. aastal lõpetas Mikk Pahapill tippsportlaskarjääri, olles 8398 punktiga Eesti kõigi aegade kümnevõistlejate edetabelis neljas (temast eespool olid siis Erki Nool 8815, Kristjan Rahnu 8526 ja Valter Külvet 8506 punktiga).
Maailma hooaja edetabelis jäid tema paremateks kohtadeks kümnevõistluses 2010. aastal 8. ja 2011. aastal 4. koht (Euroopas 1. koht) ning seitsmevõistluses 2009. aastal 1., 2010. aastal 7. ja 2006. aastal 10. koht.
Elu pärast tippsporti.
Ta on 2015. aastast MTÜ Accredo Sport juhatuse liige. 2016.–2017. aastal töötas treenerina Tallinna Tehnikaülikooli Spordiklubis.
Pärast tippspordist loobumist on ta asjatundjana kommenteerinud mitmevõistluse käiku nii staadionikommentaatorina kui ka eestikeelsete teleülekannete kaasreporterina.
Muud.
Ülemaailmse olümpiamängude toetaja Samsung Electronicsi Baltics Eesti esindus valis 2011. aastal Mikk Pahapilli 2012. aasta Londoni olümpiamängude ametlikuks saadikuks.
Isiklikku.
Mikk Pahapill on 196 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 93 kg. 
Kümnevõistlusega tegeles ka tema isa Enri Pahapill (1962–2019), kelle 1500 meetri jooksu isiklik rekord on jäänud pojal ületamata.
Mikk Pahapilli elukaaslane oli 2008. aasta sügiseni seitsmevõistleja Kaie Kand.
Audentese Spordigümnaasium

Audentese Spordigümnaasium loodi 2000. aastal, kui AS Audentes sõlmis Haridusministeeriumiga 20 aastaks lepingu endise Eesti Spordigümnaasiumi ühe hoone rentimiseks aadressil Tondi tänav 84. See leping võimaldas luua Audentese spordikooli ja tööd sai alustada Audentese Erakooli gümnaasium. Uus koolihoone ja õpilaskodu võeti kasutusele pärast remonti juba 2000. aasta sügisel.
26. juulil 2001 usaldas Haridusministeerium ASi Audentes spordikoolile noorsportlaste juhendamise ka Otepääl. Sellega lisandusid seni õpetatud aladele talispordialad ja jalgrattasport ning sündis Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaal.
18. detsembril 2018 sõlmis Haridus- ja Teadusministeerium Audentese Koolide Sihtasutusega uue riigihankelepingu. See tagab riikliku koolitustellimuse täitmise Audentese Spordigümnaasiumis aastatel 2020–2035. Audentese Spordigümnaasiumis saavad õppida gümnaasiumiastme õpilased. 1. jaanuaril 2022 võttis hankelepingu Haridus- ja Teadusministeeriumilt üle Kultuuriministeerium.
Tiit Matsulevitš

Tiit Matsulevitš (sündinud 27. septembril 1958 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik, diplomaat ja poliitik.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. 
Aastatel 1982–1991 oli Tartu Ülikoolis ajakirjanduskateedri õppejõud ja 1988–1991 Tartu Ülikooli teabetalituse juhataja. 
Ta on üks Ühenduse Res Publica üks asutajaid.
Ta on olnud Eesti Vabariigi suursaadik Saksamaal (1991–1996), Ukrainas (1996–1999), Moldovas (1998–2001) ja Venemaal (1999–2001). Ta oli Eesti esimene suursaadik Püha Tooli juures (1993–1996, resideeris Bonnis), kes on paavstiga isiklikult kohtunud.
2003–2007 oli X Riigikogu liige, kuulus Res Publica fraktsiooni.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 50 häält ning ei osutunud valituks.
Akadeemiline Baltisaksa Kultuuri Selts

Akadeemiline Baltisaksa Kultuuri Selts (saksa keeles "Akademische Gesellschaft für Deutsch-Baltische Kultur") on 1989. aasta jaanuaris Tartus asutatud selts, hiljem ühtlasi mittetulundusühing.
Seltsi kutsusid ellu Tartu Ülikooli õppejõud. Selts määratleb oma eesmärgina baltisaksa kultuuripärandi tähtsuse teadvustamise.
AK-74

AK-74 on Nõukogude Liidus ja Venemaal valmistatud automaat, mis kasutab 5,45x39 mm laskemoona.
Relva eelkäijaks oli AK-47 ja AKM. Kasutatud on enamikku eelkäija süsteemidest ja tehnilistest lahendustest. Olulised erinevused peale väiksema padrunitüübi on modifitseeritud löögi- ja päästemehhanism (lisatud 1 stabiliseeriv detail), suudmeosa ning plastmaterjalist standardsalv ja laesäär.
Modifikatsioonid.
• AKS-74 – kokkuklapitava metallpäraga, mõeldud peamiselt õhudessantvägedele.
• AKSU – lühendatud raua, kokkuklapitava metallpära ja lehtersuudmepiduriga, mõeldud peamiselt tankistidele, erivägedele jms.
• AK-74M – puitosade asemel on plastosad. Täielikult plastist kaba on kokkuklapitav, on olemas plaat optilise või öise nägemise sihiku kasutamiseks ning seadeldis granaadiheitja kinnitamiseks.
Meißeni kreis

Meißen on kreis Saksimaa keskosas. Hõlmab kunagise Meißeni markkrahvkonna tuumikala. 2008. aastal liideti kreisiga Riesa-Großenhaini kreis.
Kreisi omavalitsused.
Sulgudes on toodud elanike arv seisuga 31. detsember 2006.
Dobermann

Dobermann on Saksamaalt pärit koeratõug, ainus saksa koeratõug, millele on antud nimi tõu aretaja järgi, kelleks oli Karl Friedrich Louis Dobermann.
Korporatsioon Imeria

Korporatsioon Imeria on Riias tegutsev läti naisüliõpilasorganisatsioon.
Korporatsioon Imeria asutati Riias 19. novembril 1924 12 läti naistudengi poolt. 
Sümboolika.
Imeria värvideks on pruun-helesinine-kuldne.
Sõprusorganisatsioonid.
Imeria sõprusorganisatsioonideks on korporatsioon Amicitia Eestis ja Pohjois-Pohjalainen Osakunta Soomes.
University College London

University College London (lühend UCL) on Londonis tegutsev 1826. aastal asutatud Londoni Ülikooli kolledž. UCL on maailma tippülikoolide seas, oli 2018. aastal avaldatud QS World University Rankings järgi maailmas 7. kohal.
Ajalugu.
11. veebruaril 1826 asutati Londoni Ülikool (tänane UCL). Ülikooli võisid astuda kõigi uskude esindajad, samuti loobuti usuga seotud õppeainete õpetamisest.
Välislingid.
University College London
Terry O'Quinn

Terrance "Terry" O'Quinn (sündinud 15. juulil 1952 Sault Sainte Maries Michiganis) on Emmy auhinnale nomineeritud USA näitleja. 
Ta on eelkõige tuntud John Locke' osatäitjane USA draamasarjas "Teadmata kadunud" ja külalisrollidega telesarjadest "Millennium", "JAG", "Alias" ja "Presidendi meeskond".
Kevin Dillon

Kevin Brady Dillon (sündinud 19. augustil 1965 New Yorgi osariigis Mamaroneckis) on Emmy auhinnale nomineeritud USA filminäitleja. Ta on näitleja Matt Dilloni noorem vend.
Ta on mänginud teleseriaalides "NYPD Blue", "That's Life", "24" ning filmides "Platoon", "War Party", "The Doors" ja "Poseidon". Üks tema uuemaid rolle on Johnny "Drama" Chase komöödiasarjas "Kaaskond".
Purjelaud

Purjelaud on veesõidulauale kinnitatud purjemastiga ja tuule jõul ning lainete mõjul liikuv kerge lihtne veesõiduk. 
Kirjeldus.
Purjelaudu kasutatakse purjetamiseks. Triivi vähendamiseks on laual uim ja osal mudelitest svert ning jalgade toeks jala-aasad. Purjelaud oli algselt lainelaud, mis taglastati harkpoompurjega ja mille külge liigendi abil mast kinnitati. 
Ajalugu.
Purjelaud on Polüneesias kasutusel olnud umbes 2000 aastat. Jäigast lauast ja sellel asuvast vertikaalsest purjest koosneva veesõidukiga võtsid polüneeslased ette vahel kogu päeva kestvaid retki. Sellepärast ei ole õige purjelaua leiutamise au ühele inimesele omistada.
USA patent number 3 487 800 "Wind-propelled apparatus" ehk "Tuule jõul liikuv seade" (27. veebruarist 1968) on antud 6. jaanuaril 1970 Hoyle Schweitzerile ja James Drake’ile. Nad asutasid ettevõtte Windsurfing International, mis tootis purjelaudu ja müüs litsentse nende tootmiseks.
Nad polnud siiski purjelaua leiutajad. 1946–1949 valmistas 10–13-aastane Austraalia koolipoiss Richard Eastaugh koos oma nooremate vendadega paarkümmend kanuud, millel oli bambusest mast purjega. Ta sõitis nendega oma kodulinna Perthi lähedal Swani jõel. Ta patenteeris oma leiutise alles 1983. On üsna kindel, et hilisemad purjelaua leiutajad ei olnud Eastaugh'st ja tema leiutisest teadlikud.
1958 valmistas purjelaua Lõuna-Inglismaal elanud Peter Chilvers. Ta ei patenteerinud seda, kuid teda filmiti purjelauaga sõitmas ja sellest kirjutati (koos fotoga) kohalikus ajalehes. 1964 valmistas purjelaua USA idarannikul Pennsylvanias elanud Newman Darby, kes asutas nende tootmiseks ka ettevõtte, kuid müük ei läinud ja 1960. aastate lõpus lakkas ettevõte töötamast.
1970. aastate lõpus muutus Euroopas purjelauaga sõitmine populaarseks. Suurimad tootjad olid Tabur, F2 ja Mistral. Need tootjad otsisid võimalusi vältida Windsurfing Internationalile litsentsitasu maksmist. Tabur avastas artikli ja filmi Chilversist ning lõpetas tasu maksmise, misjärel Windsurfing International kaebas ta kohtusse. Inglise kohus otsustas, et Chilversi purjelaud ei erine oluliselt Schweitzeri ja Drake'i omast ning et Windsurfing Internationali patent Suurbritannias ei kehti. Seejärel kaebas Windsurfing International Taburi kohtusse Kanadas ja kaotas samuti. 1983 kaebas Windsurfing International kohtusse ka Rootsi tootja Mistrali, kelle kaitse kohtus põhines Darby leiutisel, ja kaotas kolmandat korda. Varsti pärast seda lõpetas Windsurfing International tegevuse.
1984. aasta suveolümpiamängudele võeti kavasse ka purjelauasport. 1992. aasta suveolümpiamängudest alates võistlevad purjelauaspordis ka naised.
Purjelausport Eestis.
Purjelaud tuli Eestisse 1973. Ain Vilde osales purjelauaspordi maailmameistrivõistlustel Michiganis ja võitis need DN-klassis. Ta tõi koju purjelaua joonised ja protsess läks käima.
Kaslased

Kaslased ("Felidae") on loomade sugukond, mis kuulub kiskjaliste seltsi ja imetajate klassi. 
Esimesed kaslased kujunesid umbes 30 miljonit aastat tagasi.
Tuntuim kaslaste esindaja on kodukass, kes kodustati umbes 10 000 aastat tagasi. Teised tuntud liigid on nn suurte kasside hulka kuuluvad lõvi, tiiger, leopard, jaaguar, gepard ja puuma. Eestis elavad liigid on ilves ("Felis lynx") ja kodukass ("Felis catus").
Kaslaste sugukonda kuulub 41 tänapäeval elavat liiki.
Garbsen

Garbsen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, Hannoveri loodepoolne eeslinn.
Linn paikneb Leine jõe ääres, umbes 11 km Hannoverist loodes.
Linna pindala on 79,31 km². 31. detsembril 2016 elas seal 60 853 inimest.
Võluvägi

"Võluvägi" (originaalpealkiri "Charmed") on aastatel 1998–2006 toodetud USA draamaseriaal kolmest õest, kel on üleloomulikud võimed. Igal nõiast õel on ainulaadsed pidevalt arenevad maagilised võimed, mida nad deemonite ja muude kurjade jõudude vastu võitlemiseks kasutavad.
Sarja autor on Constance M. Burge ja produtsent Aaron Spelling. Õdesid kehastavad Holly Marie Combs, Alyssa Milano ja pärast Shannen Doherty lahkumist Rose McGowan.
Hannoveri piirkond

Hannoveri piirkond (saksa "Region Hannover") on 2. järgu haldusüksus Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
See külgneb (põhjast ja päripäeva) Heidekreisi, Celle, Gifhorni, Peine, Hildesheimi, Hameln-Pyrmonti, Schaumburgi ja Nienburgi kreisiga.
Piirkonna pindala on 2290 km². 31. detsembril 2016 elas seal 1 148 700 inimest.
Hannoveri piirkonnal on unikaalne õiguslik staatus Alam-Saksi kreiside seas. Sinna kuulub Hannoveri linn, liidumaa pealinn, millel on samad õigused kui kreisivabal linnal. Seetõttu on piirkond rahvaarvult palju suurem kui ükski teine kreis liidumaal. Selle haldusorgan on "Regionsparlament" ('piirkonna parlament'), mida juhib "Regionspräsident" ('piirkonna president'). "Regionsparlament"'i liikmed valitakse iga viie aasta järel ja selle juht iga kaheksa aasta järel kohalikel valimistel.
Piirkond ümbritseb Hannoveri linna ja hõlmab selle metropolipiirkonna eeslinnad. Leine jõgi siseneb piirkonda lõunast, voolab läbi Hannoveri ja väljub põhja suunas. Loodes on Steinhuder Meer, järv, mille pindala on 32 km², ja piirkond, mis on tuntud kui Hannoversche Moorgeest.
Ajalugu.
Hannoveri linn ei olnud piirkonna osa enne 2001. aastat, kui vana Hannoveri kreis ja linn (siis ametlikult Kreisfreie Stadt Hannover, mis tähendab "Hannoveri kreisivaba linn") ühendati, et moodustada uus Region Hannover (mitte segamini ajada endise Regierungsbezirk Hannoveriga). Seejuures säilitas Hannover kreisivaba linna õigused ja oma linnavalitsuse. Ligi pool piirkonna elanikest elab Hannoveris.
Teise maailmasõja ajal oli Hannoveris XI sõjaväeringkonna peakorter, mis vastutas Braunschweigi, Saksi-Anhalti ja osa Hannoveri eest. See oli ka 71. jalaväediviisi garnisonilinn.
Belo Horizonte

Belo Horizonte on linn Brasiilias, Minas Geraisi osariigi pealinn. Elanike arv on 2020. aasta seisuga 2 721 564, millega on see Brasiilias rahvaarvult kuuendal kohal.
Belo Horizonte kohale tekkis asula 18. sajandi alguses. Praegune linn loodi 1897. aastal nime Cidade de Minas all. Tegemist oli teise planeeritud linnaga Brasiilias pärast Teresinat. Nime Belo Horizonte sai linn 1906. aastal.
Linnas tegutseb 1927. aastal asutatud Minas Geraisi Föderaalülikool.
Kuulsamad Belo Horizontes tegutsevad jalgpalliklubid on Clube Atlético Mineiro, Cruzeiro Esporte Clube ja América Futebol Clube.
Dementorid

Dementorid olid J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" võlurite vangla Azkabani valvurid kuni 1998. aasta suveni. Pärast seda eemaldas uus võlukunstiminister Kingsley Shacklebolt nad sealt.
Tutvustus.
Dementorid on armutud olendid. Nad äratavad inimestes ellu nende halvimad mälestused ja seetõttu paljud inimesed minestavad. Mugud neid ei näe, kuid tajuvad küll. Dementorid ei tee vahet nendel, keda nad jahivad ja nendel, kes neile ette jäävad. Dementor võib imeda ohvrist kõik õnneliku välja ja lõpuks teda "suudelda". Kui suudlus on sooritatud, ei ole ohvril enam hinge.
Ustavus.
Dementorid on ustavad neile, kes suudavad rohkem hüvesid ehk rohkem inimesi neile pakkuda. Harry Potteri romaanisarja alguses valvasid nad võlurite vanglat, kuid hiljem liitusid Lord Voldemortiga, kuna too lubas neil rohkem hävingut korraldada.
Dementoritega võitlemine.
Dementoreid suudab tõrjuda ainult patronus, mille esilekutsumisega enamik võlureid ja nõidu jääb hätta.
Rein Ruutsoo

Rein Ruutsoo (sündinud 27. juunil 1947) on eesti filosoof, ajaloolane ja politoloog.
Aastatel 1966–1971 õppis Ruutsoo Tartu Riiklikus Ülikoolis ja 1971–1974 Eesti NSV Teaduste Akadeemia aspirantuuris. Kandidaadikraadi kaitses ta 1978. aastal Riias Läti NSV Teaduste Akadeemia Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudis. Ruutsoo väitekirja teema oli "Философия жизни в буржуазной Эстонии" ("Elufilosoofia kodanlikus Eestis"), töö juhendaja oli Lembit Valt. 
Ruutsoo oli NLKP liige. 
Ruutsoo kirjutas 1980 alla 40 kirjale. Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. Ta oli Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige.
23. aprillil 2007 kirjutas ta alla oli professorite avalikule kirjale pronkssõduri teisaldamise asjus. Rein Ruutsoo oli 2012-2024 MTÜ Ausad Valimised juhatuse liige.
Mora

Mora [m'uura] on tiheasustusega paikkond Rootsis Dalarna läänis, Mora valla keskus. 
Elanike arv 12 854 (2020).
Alstahaugi vald

Alstahaugi vald on vald Norras Nordlandi maakonnas. Vald asub umbes 920 saarel, mis moodustavad ühe Euroopa suurematest saarerühmadest. Suuremad saared on Alsten, Tjøtta, Rødøya ja Mindlandet.
Valla pindala on 215 km² ja elanike arv 1. jaanuaril 2008 oli 7207. Alstahaugi valla halduskeskus on Sandnessjøen Alsteni saare põhjaosas. Alsteni saart ühendab mandriga 1065 meetri pikkune Helgelandi sild.
Alsteni saarel asub omapärane seitsme tipuga mäeahelik, mida kutsutakse Seitsmeks õeks ("De syv søstre" või "Sju søstre"). Seitset õde kujutab ka valla vapp.
Andøy vald

Andøy vald on vald Norras Nordlandi maakonnas. Hõlmab Andøya (490 km²) ja 165,6 km² Hinnøya saarest.
Ballangeni vald

Ballangeni vald oli vald Norras Nordlandi maakonnas.
Vald moodustati 1. juulil 1925 Evenesi vallast eraldamise teel.
1. jaanuaril 2009 elas vallas 2623 inimest.
Ballangeni vallast on pärit ABBA laulja Anni-Frid Lyngstad.
2020. aastal liideti Ballangeni vald Narviki vallaga
Beiarni vald

Beiarni vald on vald Norras Nordlandi maakonnas.
Valla keskus on Moldjord.
Vesikirbulised

Vesikirbulised ehk kladotseerid ("Diplostraca"/"Cladocera") on selts väikeseid vähke lõpusjalgsete klassist. Vesikirbulisi on umbes 400 liiki. Eestis 80 liiki. 
Vesikirbuliste sagedasimad esindajad on perekonnast vesikirp ("Daphnia"). Vesikirpu kasutatakse sageli vees olevate kemikaalide toksilisuse testimiseks ning on seetõttu kõige uuritum rühm vesikirbuliste seltsis.
Kehaehitus ja välimus.
Kui välja arvata kaks äärmuslikku liiki, siis jääb nende suurus vahemikku 0,2–3,0 mm.
Vesikirbulistel on (nagu ka teistel vähkidel) peas kaks paari tundlaid. Neist esimesed on väikesed, teised aga suured ja kaheharulised, mis lükkavad vähi keha ujumisel edasi. Vees on vesikirbuliste liikumine neile ainulaadselt hüppeline, millest ka nimetus "vesikirp". Pea alumisel küljel paikneb suu, mida ümbritseb eest ülahuul, tagant alalõuad ja külgedelt ülalõuad.
Vesikirbud võivad olla kas punakad või pruunid. Nende värvus on tingitud kehas paiknevatest värvilistest rasvakerakestest, mis vähendavad looma erikaalu ning aitavad seetõttu vees paremini hõljuda.
Sigimine.
Vesikirbulised on lahksugulised: on olemas nii isased kui ka emased loomad. Kui elutingimused on vesikirbulistele veekogus soodsad, leidub seal ainult emaseid loomi, kes munevad viljastamata mune. Sellist paljunemisviisi, kus ei osale isane loom, nimetatakse partenogeneesiks ehk neitsisigimiseks.
Emane vesikirp paigutab munetud munad oma seljal asuvasse haudetaskusse, kus juba kolme-nelja päeva pärast arenevad noored vesikirbud. Heades elutingimustes on ka munadest koorunud loomad kõik emased, kes saavad 8–10 päeva pärast suguküpseks. Tavaliselt toimub järglaste sünnil ka emaslooma kestumine.
Munadest koorunud loomad arenevad täiskasvanuks vahepealsete kestumistega nagu kõik vähid – heidavad aeg-ajalt ära kitsaks jäänud kesta ja kasvatavad uue.
Taksonoomia.
Vesikirbulised on jagatud 4 alamseltsi, 11 sugukonda, 80 perekonda. Siin on toodud üks võimalik vesikirbuliste süstemaatika:
Eesti vesikirbulised.
Eestis elab 80 liiki vesikirbulisi. Neid leidub kõigis veekogudes. Eesti järvedes on teada 70, jõgedes 55, lompides 51, tiikides 34, turbaaukudes 32, rabalaugastes 26, allikates 19 ja meres 18 liiki.
Étienne Girard de Soucanton

Parun Johann Karl Étienne Girard de Soucanton (6. september 1843 Kunda mõis – 21. oktoober 1910 Tallinn) oli Tallinna kaupmees ja Briti Tallinna au-asekonsul.
Elulugu.
Johann Karl Étienne Girard de Soucanton lõpetas 1862. aastal Tartu Ülikooli juristina. 1870. aastast oli ta Thomas Clayhills &amp; Son kaasomanik, aastatel 1880–1910 omanik, Tallinna Börsiseltsi Börsikomitee esimees 1879–1910, Tallinna majaomanikkude laenuseltsi (immobiilpanga) president (Creditverein die Immobilienbesitzer in Reval). 
Aastatel 1903–1905 oli ta Tallinna Linnavolikogu esimees (ta oli täitnud sarnaseid kohustusi ka varem, alates 1892. aastast). 
Johann Karl Étienne Girard de Soucanton oli ka Eestimaa Kirjanduse Ühingu (Estländische Literärische Gesellschaft) liige. „Estonia“ seltsi auliige. Merehädaliste Abistamise Seltsi Eestimaa osakonna tegevliige alates seltsi asutamisest (1872) ja Seltsi abipresident alates 1895. aastast.
Eestimaa rüütelkond kandis ta 1896. aastal ta aadlimatriklisse. 
Briti Tallinna auasekonsul.
Pidas 1869–1910 Briti Tallinna auasekonsuli ametit. Pärast tema surma sai uueks ausasekonsuliks tema kasupoeg William Girard.
Tunnustus.
Ta oli Kuningliku Victoria Ordu liige (MVO; Member of Victorian Order).
William Girard

William Girard (1874–1919) oli Tallinna kaupmees ja Briti auasekonsul Tallinnas.
William Girard oli tegelikult sünnipärane eestlane Karl-August Lauri, kelle Étienne Girard de Soucanton lapsendas.
Aastail 1910–1919 oli ta Briti Tallinna auasekonsul. Auasekonsuli ametit hakkas ta pidama pärast oma isa surma ning pidas seda kuni 1919. aasta aprillini, kuni tema asemel hakkas Suurbritannia huve esindama peakonsul Vivian Bosanquet. Girard oli koos Hellmuth Wittega firma Thomas Clayhills and Son kaasomanik ja A/S "Port-Kunda" juhatuse esimees (1912–1919).
Araabia hobune

Araabia hobune on Araabia poolsaarelt pärit hobusetõug. Ta on üks varasemaid hobusetõuge ja temast pärinevad paljud tänapäeva tõud. 
Nõgusa profiili ja kõrge sabahoiaku järgi on araabia hobused kergesti äratuntavad. Neil on hea vastupidavus ja nad sobivad pika maa läbimiseks ning spordialadeks nagu kestvusratsutamine. Araabia hobuseid on kasutatud ja kasutatakse veel praegugi teiste tõugude parandamisel ja aretamisel. Näiteks inglise täisvereline ratsahobune ja Orlovi traavel pärinevad suures osas araabia esivanematest. 
Päritolu.
Kuna araabia hobuse taoliste kabjaliste kujutisi on leitud Araabia poolsaare koopamaalidelt ja raidkirjadest, siis arvatakse, et seda tüüpi hobused elasid juba 3500 aastat eKr Araabia poolsaarel. Nagu ka beduiinid, kellega koos nad elasid, kohanesid araabia hobused karmi keskkonnaga. Nad on aretatud kõrbes pikkade vahemaade läbimiseks ja on seetõttu erakordselt vastupidavad. 
Välimus.
Araabia hobusel on laia otsaesise, nõgusa profiili ning väikeste kõrvadega elegantne pea. Tal on suured ilmekad silmad ja laiad ninasõõrmed. Kael on kõrge asetuse ja loomulikult kaarja hoiakuga. Rind on lai ja sügav. Araabia hobustel on pikk ja silmatorkav turi ning lühike ja sirge selg. Märkimisväärne on see, et neil on tavalise 18 roidepaari asemel vaid 17, mida teistel hobustel esineb harva, ja kuue nimmelüli asemel viis, mida esineb sagedamini. Neil on horisontaalne laudjas ja kõrge hoiakuga saba. Nahk on karvavärvusest sõltumata alati must. Karvastik on siidine ning saba ja lakk on tihedad. Turjakõrgus jääb enamasti 144 ja 152 cm vahele. Araabia hobusel on suursugune välimus ja graatsiline liikumine. Tavalisemad värvused on raudjas, hall, kõrb, kimmel ja must. Tihti esinevad näol ja jalgadel valged märgised.
Kasutamine.
Puhtaverelisi araabia hobuseid aretatakse tänapäeval kõikjal maailmas. Neid kasutatakse nii klassikalistel aladel kui ka vesternratsutamises ja eriti kestvusratsutamises.
Thomas Clayhills and Son

Thomas Clayhills and Son (Thomas Clayhills &amp; Son) oli kaubakontor ja ekspedeerimisettevõte, mis tegutses Tallinnas. Ettevõte asutati 1633. aastal (kuigi selle nime all hakati tegutsema pisut hiljem). Nimi jäi püsima kuni 1940. aastani. See oli üks Eesti vanimaid ja Tallinna silmapaistvamaid kaubakontoreid.
Kaubamaja Thomas Clayhills &amp; Son oli 18. sajandi keskpaigaks tõusnud Tallinna üheks edukamaks tegijaks väliskaubanduses. Alates 19. sajandi algusest oli ettevõttel oma laevandusosakond, mis soetas ja prahtis laevu, esindas reisilaevanduse ettevõtteid, tegeles reisijateveo korraldamise ja väikeste kaubasaadetiste ekspedeerimisega.
Kaubakontori peamised sisseveoartiklid olid kivisüsi, sool, heeringad, tursakala, tubakas, humal ja metallidest raud ja teras. Välja veeti lina, linaseemneid, teravilja ja metsasaadusi. Kuni Esimese maailmasõja alguseni oli ettevõte Venemaal kasvatatud vilja suurim eksportija. 
Ajatšarteri alusel korraldas kaubakontor parklaeva Hioma merereise kuni selle hukkumiseni. Kontor oli arvukate Vene ja välismaiste suurte laeva- ja kindlustusseltside esindaja, ettevõttel olid laevad, maavaldused, aidad ja laoplatsid Tallinnas ning Paldiskis. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul oli firma kõige mõjukam kauba- ja reisilaevade agent Eesti sadamates. Ettevõtte soetas Tallinna sadamasse esimesena pukser-jäälõhkujad. Ühtlasi oli see Vene-Balti  Päästeseltsi suurosanik. 
Ettevõtte kontor asus Tallinnas aadressil Suur-Brookusmägi 14.
23.07.1940. aastal Riigivolikogus vastu võetud pankade ja suurtööstuste natsionaliseerimise deklaratsiooni ja Eesti vabariigi valitsuses 20.08.1940 kinnitatud natsionaliseeritavate veo-, stividor- ja ekspeditsiooniettevõtete nimestiku alusel natsionaliseeriti kaubamaja Thomas Clayhills &amp; Son.
Asekonsul

Asekonsul (inglise k. "vice-consul", saksa k. "Vizekonsul") on konsuli ametiaste.
UNICEF

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Lastefond (inglise keeles "United Nations Children's Fund", lühend UNICEF) on ÜRO hädaabifond, mille eesmärgiks on anda lastele humanitaar- ja arenguabi.
UNICEF asutati 1946. aastal ÜRO Rahvusvaheline Laste Hädaabifondina ("United Nations International Children's Emergency Fund") ning selle esialgne eesmärk oli varustada Teise maailmasõjas laastatud riikidest pärit lapsi hädavajaliku toidu ja meditsiinilise abiga. Aastal 1953 sai algsest ajutisest missioonist ÜRO iseseisev allasutus ja ta nimi muudeti ÜRO Lastefondiks. Fondi algsest nimetusest pärinev lühend UNICEF on endiselt kasutusele jäänud.
Fondil on kontorid 150 riigis ja see tegutseb kokku 192 riigis. UNICEF tegeleb muuhulgas haiguste ennetuse ja vaktsineerimisega, HIV-i nakatunud emade ja laste raviga, laste toitlustamisega, hariduse edendamisega ning katastroofi järel kriisiabiga. 2019. aastal aitas UNICEF 307 miljonit last toiduabiga, võimaldas hariduse 17 miljonile lapsele ning andis humanitaarabi 285 humanitaarkriisis 96 riigis. 
1965. aastal sai UNICEF Nobeli rahuauhinna.
Hillingdon

Hillingdon on paikkond Londonis Hillingdoni linnaosas 22,8 km Charing Crossist lääne pool. 
Haldusajalugu.
Kunagi oli olemas Hillingdoni kihelkond, kuhu kuulus Uxbridge'i kabelkond ("chapelry"), millest 1866 sai Uxbridge'i vald ("civil parish"). Aastal 1894 jaotati omavalitsusaktiga ("Local Government Act 1894") jaotati Hillingdoni vald kaheks vallaks: Hillingdon West läks koos Uxbridge'iga Uxbridge'i linnadistrikti koosseisu, Hillingdon East Uxbridge'i maadistrikti koosseisu. Aastal 1928 viimane kaotati ning Hillington East läks Uxbridge'i linnadistrikti koosseisu. Aastal 1938 kaotati mõlemad vallad ning nad läksid Uxbridge'i valla koosseisu. 
Aastal 1965 loodi 1963. aasta Londoni valitsemise akti ("London Government Act 1963") põhjal Londoni Hillingdoni linnaosa.
Toimetulekutoetus

Toimetulekutoetus on üks sotsiaaltoetuse liik, mida maksab kohalik omavalitsus riigieelarve vahenditest.
Toimetulekutoetus on riigi rahaline abi puuduses inimestele, mis annab minimaalsed vahendid esmavajaduste katmiseks. Seda rahalist abi saab kohalikust omavalitsusest vajaduspõhiselt taotleda, kui toimetulekuraskustes inimene ei suuda töötamise või sotsiaalkindlustussüsteemi (pensionid, töövõimetoetus, töötutoetus vm) abil tagada endale ja oma perele piisavalt vahendeid esmavajaduste rahuldamiseks. Toimetulekutoetus on olemuselt ajutine vaesuse leevendamise abinõu, mida rakendatakse siis, kui muud vaesuse ja puuduse leevendamise abinõud on osutunud väheseks.
Toetuse saamise õigus.
Toimetulekutoetust on õigus saada üksi elaval isikul või perekonnal, kelle kuu netosissetulek pärast eluruumi alaliste kulude mahaarvamist on alla kehtestatud toimetulekupiiri. Toimetulekupiiri kehtestamisel lähtutakse minimaalsetest tarbimiskuludest toidule, riietusele ja jalanõudele ning muudele kaupadele ja teenustele esmavajaduste rahuldamiseks. Alates 1. juunist 2022. aastal on toimetulekupiiri määr 200 eurot kuus üksi elavale inimesele või perekonna esimesele liikmele ning 160 eurot pere teisele ja igale järgnevale liikmele. Perekonna iga alaealise liikme toimetulekupiir on 240 eurot kuus. Toimetulekutoetuse saajal, kelle kõik pereliikmed on alaealised, on õigus saada koos toimetulekutoetusega täiendavat sotsiaaltoetust 15 eurot. 
Toetuse taotlemine.
Toetuse saamiseks tuleb abivajajal esitada avaldus hiljemalt kuu viimaseks tööpäevaks sotsiaalhoolekande osakonnale, kelle territooriumil tegelikult elatakse. Avaldusele tuleb lisada eluruumi kasutamise õigsust tõendav dokument (omandit tõendav dokument või üürileping), jooksval kuul maksmisele kuuluvad eluasemekulude arved (üüriarve, elekter, gaas jm) ning antud pinnal elavate pereliikmete sissetulekuid tõendavad dokumendid.
Toimetulekutoetuse arvestamisel võetakse arvesse järgmised eluasemekulud:
Iga kohalik omavalitsus kehtestab eluasemekulude piirmäärad, mida arvestatakse toimetulekutoetuse määramisel.
Toimetuleku toetuse taotlemise, arvestamise, määramise ja maksmise tingimused on ära toodud sotsiaalhoolekande seaduses.
Statistikat.
Toimetulekutoetust saanud üksikisikute ja leibkondade arv on aastatel 2017–2021 Eestis järjest vähenenud. 2021. aastal sai Eestis toimetulekutoetust 16 508 inimest ehk 1,2% elanikest. Toetust maksti 9806 leibkonnale kokku enam kui 16 miljonit eurot. 2022. aastal olukord muutus, aasta esimese üheksa kuuga on toimetulekutoetust välja makstud 27 miljoni euro eest, toetust on makstud ligi 21 000 perekonnale.
Vältimatu sotsiaalabi

Vältimatu sotsiaalabi on Sotsiaalhoolekande seaduse järgi piisavate elatusvahenditeta isiku olukorrale vastavad hädavajalikud sotsiaalhoolekandelised abinõud, mis tagavad vähemalt toidu, riietuse ja ajutise peavarju.
Vältimatut sotsiaalabi osutab kohalik omavalitsus.
Ajutise peavarjuna pakuvad omavalitsused ilma elukohata inimesel võimalust kasutada varjupaika. Toidu kindlustamiseks pakutakse toidutalonge või supiköögi teenust.
Spioonimängud

Spioonimängud on mitme filmi eestikeelne pealkiri:
WOWOW

WOWOW on Jaapani tasuline era-satelliittelevisioonijaam, mis alustas saateid 1. aprillil 1991. Digitaalsaateid alustati 1. detsembril 2000.
Saatejaam edastab peamiselt mängufilme, animesarju ja ameerika telesarju.
Ain Seppik

Ain Seppik (sündinud 12. märtsil 1952 Tallinnas või Nissi vallas) on Eesti poliitik.
Haridus.
Ain Seppik on lõpetanud A. Lauteri nimelise Märjamaa Keskkooli 1972 ning Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna 1977.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Ain Seppik on töötanud 
Ta on Tartu Ülikooli kuratooriumi ja SA Turvaline Saaremaa liige.
Tegevus prokuröri ja kohtunikuna Nõukogude Liidus.
Ain Seppik osales prokurörina dissidentide ja Nõukogude Liidust põgeneda soovinute vangimõistmises.
1984. aastani oli ta Tallinna Linna Mererajooni Rahvakohtu rahvakohtunik. 27. detsembrist 1984 oli ta Eesti NSV Ülemkohtu liige.
1985. aastal mõistis ta Eesti NSV Ülemkohtu kohtunikuna kolmeks aastaks vangi kolm 16–19-aastast noorukit. Noorukitele pandi süüks eriti küünilisi ja jõhkraid huligaansusi: majaseintele nõukogudevastaste loosungite sodimist, Tallinnas Harjumäel «Linda» kuju täisjoonistamist ja Balti jaama naabruses asunud 1924. aasta kommunistlikust 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnute ausamba süütamist. Alaealised Peeter Bötker ja Toomas Ild said karistuseks kolm, Kaido Siider kaks aastat vabadusekaotust üldrežiimiga kasvatusliku töö koloonias, Toivo Paabo aga kaks aastat vabadusekaotust tingimisi.
Poliitiline tegevus.
Ain Seppik oli Tallinna Linnavolikogu liige 1999–2002, samuti X Riigikogu ja XI Riigikogu liige. 2002–2003 oli ta siseminister Siim Kallase valitsuses, kuid astus ise tagasi, kui tuli ilmsiks tema osalus 1985. aastal "Nõukogude võimu solvanud" koolipoiste vangi mõistmisel.
Kuulus alates 1998. aastast Eesti Keskerakonda. 20. märtsil 2012 teatas Seppik otsusest erakonnast lahkuda, tuues põhjuseks rahulolematuse Edgar Savisaare autokraatse juhtimisstiili ja hoiakutega..
23. augustist 2012. aastal arvati Ain Seppik Tallinna linnavolikogu Keskerakonna fraktsiooni koosseisust välja A. Seppiku tema avalduse alusel, kuid A. Seppik jätkab Tallinna volikogus fraktsioonituna ja volikogust lahkuda ei kavatse.
2013. aasta juunis astus Ain Seppik koos Toomas Varekiga Reformierakonda.
2015. aasta Riigikogu valimistel sai Ida-Virumaal, Valimisringkonnas nr 7 kandideerinud Seppik 326 häält ega osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema abikaasa on kohtunik Malle Seppik. Siim Seppik ja Sulev Seppik on Ain Seppiku pojad.
Lidingö vald

Lidingö vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Stockholmi läänis. See asub Lidingö saarel Stockholmist idas. Vald kasutab oma nimena ka Lidingö linn ("Lidingö stad").
Ligi 40% valla elanikest elab eramutes, 60% kortermajades.
Coswig (Saksimaa)

Coswig on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
Coswig on suur kreisilinn.
Lommatzsch

Lommatzsch on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
Nossen

Nossen on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
Radebeul

Radebeul on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
Radebeul on suur kreisilinn.
Radeburg

Radeburg on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis.
Porkuni mänd

Porkuni mänd on Porkuni lähedal kasvav omäparane jändrik ja keerdkasvuline looduskaitsealune põlispuu.
2010. aasta seisuga oli männi ümbermõõt 3,0 m ja kõrgus 9 m.
Södertälje

Södertälje on tiheasustusega paikkond Rootsis Södermanlandi maakonnas Stockholmi läänis, Södertälje valla keskus. 
2023. aasta lõpu andmetel on selle pindala 2934 hektarit ja elanike arv 78 377. Ta on Rootsi tiheasustusega paikkondade seas elanike arvult 15. kohal. 
Södertäljes tegutseb jalgpalliklubi Syrianska FC.
1913. aastal asutasid 400 arsti ja apteekrit Södertäljes ravimifirma Astra AB. 1999. aastal liitus Astra Briti ettevõttega Zeneca Group PLC ja moodustati aktsiaselts AstraZeneca, mille peakorter asub Londonis.
Nykvarn

Nykvarn on tiheasustusega paikkond Rootsis Södermanlandi maakonnas Stockholmi läänis, Nykvarni valla keskus. 
2000. aasta andmetel on asula pindala 432 hektarit ja elanike arv 5969.
Sõudikulised

Sõudikulised ("Cyclopoida") on väikesed alamvähid, kes kuuluvad aerjalaliste seltsi. Sõudikulised elavad meredes ja mageveekogudes.
Norrtälje

Norrtälje on tiheasustusega paikkond Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis, Norrtälje valla keskus. 
2005. aasta lõpu andmetel on linna pindala 746 hektarit ja elanike arv 16 263. 2000. aasta lõpu andmetel oli linna pindala 735 hektarit ja elanike arv 16 189.
Eddie Van Halen

Eddie Van Halen (õieti Edward Lodewijk van Halen; 26. jaanuar 1955 Holland, Amsterdam – 6. oktoober 2020, Santa Monica) oli Ameerika Ühendriikide kitarrist, klahvpillimängija ja lugude autor. 
Ta mängis rokkansamblis Van Halen.
2007. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

2007. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 18. – 26. augustini 2007 Gravelines'is. 
Oma seitsmenda meistritiitli võitis Arnaud Cordier. Teise koha saavutanud Flaubert Ndonzi on pärit Kamerunist, aga et ta elab 2004. aastast Prantsusmaal, siis Prantsusmaa Kabeföderatsiooni (FFJD) kehtestatud reeglite järgi (elanud riigis vähemalt 3 aastat) oli tal õigus ka sellel turniiril osaleda.
Harilik vesihernes

Harilik vesihernes ("Utricularia vulgaris") on vesiherneliste sugukonda vesiherne perekonda kuuluv taim.
Hariliku vesiherne rahvapärased nimetused on lihtne vesihernes, kalahernes ja vesipõis.
Vesihernes on veetaim, millel juured puuduvad. Selle eest on tal pikk vars, mille pikkus võib olla üle ühe meetri.
Harilik vesihernes kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Aasia parasvöötmes. Teda leidub nii toitainetevaestes kui -rikastes vetes, nii seisvas kui tasa voolavas vees. Siiski eelistab ta päikesepaistelist seisvat vett. Peamiselt esineb ta tasandikel, aga teda on kohatud ka 1 km kõrgusel merepinnast.
Veest ulatub välja püstine õievars kollaste õitega. Vesihernel on 14–15 õiest koosnev kobarõisik. Üksikul õiel on kaks õielehte, see on kuldkollane ja kellukakujuline. Harilik vesihernes õitseb aprillist augustini. Ta on putuktolmleja ja teda tolmeldavad peamiselt sirelased.
Vesiherne teeb iseloomulikuks see, et lisaks lehtedele kinnituvad varrele mõne millimeetri suurused munajad põiekesed (püünispõied), mis meenutavad natuke herneid – sellest ka taime nimetus. Põiekeste ülesandeks on taimele lisatoidu hankimine, milleks on näiteks väikesed putukad. Taolisi põiekesi pole ühelgi teisel Eesti taimel, välja arvatud sama perekonna teised, hoopis vähem levinud liigid. Vesihernes on lihasööja taim.
Korduvalt on tehtud katseid hoida hariliku vesiherne abil kontrolli all sääskede arvukust lootuses, et vesihernes püüab sääsevastsed kinni ja sööb ära. Kuid see töötab ainult sääskede perekonnal "Culex", seevastu sääskede vastu perekonnast "Aedes" see ei aita, sest need paljunevad suurvee ajal ajutiselt üleujutatavates kohtades, kus vesihernest ei ole.
Saksamaal kuulub harilik vesihernes õis- ja sõnajalgtaimede punasesse raamatusse.
Esimest korda kirjeldas harilikku vesihernest teaduslikult Linnaeus aastal 1753.
Stig Blomberg

Stig Blomberg (16. oktoober 1901 Linköping – 19. detsember 1970 Lidingö) oli rootsi skulptor. 
Ta õppis kunsti Stockholmi Konsthögskolanis ja Pariisis. Aastatel 1951–1961 oli ta Konsthögskolani õppejõud.
Ta kujutas sageli lapsi ja noorukeid. Tema teoseid leidub kogu Rootsis, näiteks mitu skulptuuri Laholmis ning Lidingös Näseti turul oleva purskkaevu skulptuur.
Stig Blomberg tegutses ka illustraatorina varjunime T Arvidsson all.
Mellbystrand

Mellbystrand on asula Rootsis Hallandi läänis Laholmi vallas. Asub Laholmi lahe ääres. 
19. sajandist alates on see tuntud kuurort.
Seal on Rootsi pikim, 12 km pikkune liivarand (lõunapoolne osa jääb Skummeslövsstrandi). Rand on jagatud tsoonideks, et oma kohta ujumast tulles kergem oleks üles leida. Rannas on ka 300 m pikkune lõik koerte ujutamiseks ning nudistidele eraldatud lõik.
Nacka

Nacka on osa Stockholmi tiheasustusega paikkonnast, Nacka valla keskus. See asub Södermanlandi maakonna loodeosas, umbes 5 km kaugusel Stockholmi keskusest. 
2000. aastal oli Nackas 25 170 elanikku. 
Nacka on Nacka valla peamine teenindus- ja elamukeskus. 
Suurim järv on Järlasjön, mille kogumaht on 8 030 000 m3. 
Ajalugu.
Algselt hõlmas Nacka piirkonda Nacka Strömi jõe ümber Järlasjöni järvest lõunas. 
Nacka on saanud nime jõest läänes paikneva kõrgendiku Nacke seljandiku ("Nacke-bergrygg") järgi. 
Kui 1887 liideti kolm kihelkonda Nacka kihelkonnaks ning ehitati Järlasjöni järvest põhja poole Järla ja Sickla vahele Nacka kirik, hakati Nacka all mõtlema suuremat piirkonda. 
Nacka sai linnaks 1949, kui seal oli 15 000 elanikku, ning oli üks viimaseid linnaõigused saanud asulaid Rootsis. Suurema asula kujunemine oli alanud juba 1870. aastatel, kui Stockholmi kesklinnast välja kolinud vabrikute juurde kerkis töölisasula. Kui 1993 avati raudtee Saltsjöbanan, sai tee rajaja Knut Agathon Wallenberg kasutada varem Järla ja Sickla talule kuulunud maad kasutada tööstusettevõtete rajamiseks. Nende seas olid AB de Lavals Ångturbin (1896) ja AB Diesels Motorfabrik (hiljem Atlas Copco) (1898). Kui raudteeliin pikenes, tekkisid varsti eramurajoonid, sealhulgas Storängen (1904) ja Saltsjö-Duvnäs (1907). 1890. aastatel lisandusid suured veskitööstused Saltsjöqvarn ja Kvarn AB Tre Kronor. Mitmes muus kohas tekkisid puumajade ja vabrikute asumid, mille seas suuremad olid Sickla ja Järla. Majanduselus jäi kauaks valdavaks tööstus. Nüüdisajal on Nackas tööstusettevõtteid palju vähem ning valdavaks on saanud teenindussektor. Pendelmigratsioon Stockholmi valda on ulatuslik.
1971. aastal läks Nacka linn koos Saltsjöbadeni alevi ja Boo vallaga vastmoodustatud Nacka valla koosseisu.
Hoonestus.
Nacka hoonestuses domineeris kaua eramu- ja tööstusrajoonide segu, mis kujunes 19. sajandi lõpus. 20. sajandi keskpaigast on linnapilti sugenenud rohkem korrusmaju. 1950. aastatel lisandusid Alphyddan ja Finntorp. Viimane oli mõeldud Nacka ärikeskuseks, kuid 1980. aastatel sellest plaanist loobuti. 
1989. aastal avati ostukeskus Forum Nacka, mis märgistas uue vallakeskuse Värmdövägeni ääres. Forum Nackat ehitatakse ümber, nii et nüüd on see saanud endisest umbes poole suuremaks. 2002. aastal avati Forum Nacka lähedal läänitee 222 ääres ICA Maxi kaubandusketi ostukeskus ning 2000. aastaiks ehitati Nacka serval välja hulk korruselamuid ja ärihooneid, sh Stockholm Radio mereraadiokeskus ja merevalvekeskus, mille projekteerimisel on arvesse võetud ka "1% põhimõtet" kunstiteoste lisamiseks hoone interjööri.
Butšatš

Butšatš (poola "Buczacz", jidiši בוטשאטש) on linn Ukrainas Ternopili oblastis, Butšatši rajooni keskus. Asub Strõpa jõe mõlemal kaldal.
Linna on esmamainitud 1260. aastal. 1393. aastal ja uuesti 1515. aastal sai linn Magdeburgi linnaõigused.
Aastatel 1340–1569 kuulus linn Poolale, seejärel 1772. aastani Rzeczpospolitale, 1772–1918 Austria-Ungarile ja 1920–1939 Poola Vabariigile. 
Linnas oli suur juudi kogukond, sealt on pärit Simon Wiesenthal ja Šmuel Josef Agnon.