tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Libeeria

Libeeria (ametlikult Libeeria Vabariik) on riik Aafrika läänerannikul. Ta piirneb loodes Sierra Leonega, põhjas Guineaga, idas Elevandiluurannikuga ning lõunas ja edelas Atlandi ookeaniga.
Riigis elab ligikaudu 4 800 000 inimest ja selle pindala on 111 369 km². Riigikeel on inglise keel, kuid elanike seas kõneldakse lisaks umbes 20 põliskeelt. Libeeria suurim linn on pealinn Monrovia.
Ajalugu.
Libeeria rajasid 19. sajandi alguses Ameerikast ümberasunud vabastatud orjad. Riik kuulutati iseseisvaks 26. juulil 1847. Orjade järeltulijad hoidsid võimu pikka aega enda käes, põliselanikud said hääleõiguse alles 1960. aastatel. 1980. aastal toimunud riigipöördega haarasid võimu põliselanikud Samuel K. Doe juhtimisel.
Libeerias oli aastatel 1989–1996 ja 1999–2003 kodusõda.
1997. aastal valiti presidendiks Charles Ghankay Taylor, kuid kodusõda jätkus peagi pärast Taylori võimule saamist. Sõja lõpetas alles ÜRO vägede sekkumine ja Taylori loobumine presidendiametist.
8. novembril 2005 toimunud presidendivalimistel valiti presidendiks Ellen Johnson-Sirleaf, kellest sai esimene Aafrika naine, kes on valitud presidendiks.
Riik.
Haldusjaotus.
Libeerias on 15 maakonda:
Rahvastik.
Elanikest 40% on kristlased ja 20% moslemid.
Tervishoid.
Ebolaepideemia.
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia tõttu kuulutas Libeeria president Ellen Johnson Sirleaf augustis 2014 riigis välja eriolukorra.
Libeerias oli 2003. aastal 50 arsti ja 1000 meditsiiniõde. WHO andmetel suri epideemia ajal Libeerias ebolasse 80 ja nakatus 184 meditsiinitöötajat.
WHO andmetel oli 3. mai 2015 seisuga registreeritud ebolasse nakatunuid 10 564 ja surnuid 4716.
WHO tunnistas 9. mail 2015 Ebola viirushaiguse epideemia Libeerias lõppenuks, viimane laboratoorselt kinnitatud surmajuhtum registreeriti 28. märtsil 2015.
Flash Airlines

Flash Airlines ehk Flash Air oli tšarterlendudega tegelev Egiptuse eralennufirma, mille kontor asus Kairos ja mis oli osa turismifirmast Flash Group. Viimane on asutatud 1985. aastal ja omab autosid, kruiisilaevu ja restorani Kairos. 
Lennukipark.
Ettevõttel oli kuni 3. jaanuarini 2004 kaks 1993. aastal valmistatud lennukit Boeing 737-300. Korraldati rahvusvahelisi ja Egiptuse-siseseid odavaid reisilende. 
Õnnetused.
3. jaanuaril 2004 kukkus lennul FSH604 sõitev lennuk veidi aega pärast Sharm ash-Shaykhist õhkutõusmist Punasesse merre.
Pärast õnnetust ütles Šveitsi Föderaalse Lennundusameti esindaja, et oktoobris 2002 tehtud rutiinsel ülevaatusel avastati ühel Flash Airlinesi lennukil turvalisusprobleemid. Et ettevõte turvalisusmurele piisavalt ei reageerinud, siis ei lubatud tal enam lennata Šveitsi ega Šveitsi kohal. Egiptuse tsiviillennundusminister Ahmed Shafiq ütles, et Šveitsi süüdistused on alusetud ning ministeeriumil on ülevaatusdokumendid, mis tõestavad, et Flash Airlinesi lennukid on turvalised. Ettevõtte peapiloot Hassan Mounir väitis, et lennukeeld Šveitsi kohal ei olnud seotud turvalisusega, vaid endise omaniku finantsprobleemidega. Küll aga kinnitas ta, et üks ettevõtte lennukitest süttis lennul Sharm-as-Shaykhist Bolognasse oktoobris 2002. Lennuk tegi hädamaandumise Ateena lennuväljalt. Parempoolne mootor oli leekides. 
Hoolimata Šveitsi otsusest jätkas ettevõte lende Euroopa maadesse, sealhulgas Prantsusmaale ja Itaaliasse. Ka Prantsusmaal toimusid tehnilised ülevaatused, kuid kõik leiti korras olevat. Prantsuse lennundusvõimude teatel ei olnud nad teadnud, et Šveitsi õhuruum on ettevõttele suletud. Šveitsi esindaja väitel informeeriti teisi riike, sealhulgas ka Prantsusmaad. Ka Soome lennuamet lubas septembris 2003 Flash Airlinesil teha tšarterlende Soomest Egiptusse. Luba kehtis detsembrini 2003. Pärast õnnetust selgus, et Šveitsist oli juba oktoobris 2002 Soomet e-kirja teel hoiatatud ning saadetud kokkuvõte ja ülesvõtted kahelt üllatusülevaatuselt, kuid see e-kiri oli kogemata tähele panemata jäänud. 
Pärast õnnetust on ettevõtte teine lennuk ülevaatuseks lennud katkestanud. Ta jätkab lende ainult juhul, kui ta osutub turvaliseks.
Lennufirma kinnitusel on tema lennukid varustatud uusimate navigatsiooniseadmetega ja pilootidel on lennatud vähemalt 5000 lennutundi.
Sharm el Sheikh

Sharm el Sheikh (ar شرم الشيخ "Sharm ash-Shaykh") on linn Egiptuses Siinai poolsaare lõunatipus Punase mere ja Siinai poolsaare vahelisel rannikuribal.
Linna peamine majandusharu on välisturism. Punase mere rahulik ja selge vesi pakub ideaalsed võimalused veespordiks, eriti sukeldumiseks ja hingamistoruga ujumiseks. 
Linnas on palju rahvusvahelisi hotelle ning restorane, samuti golfiradasid ja muid vabaajarajatisi.
Linnas on korraldatud poliitilisi ja majandusalaseid tippkohtumisi.
Sharm el Sheikhist lõunas on Egiptuse mereväebaas.
Abhaasia vapp

Abhaasia vapp on Abhaasia Vabariigi vapp.
Vapp kujutab endast kilpi, mis on vertikaalselt jagatud kaheks võrdseks pooleks – valgeks ja roheliseks. Ülejäänud elemendid vapil on kuldsed. 
Vapi alumises osas on kaheksaharuline täht. Ülemises osas on valgel ja rohelisel väljal veel kaks, väiksemat kaheksaharulist tähte. 
Vapi keskel on müütilisel ratsul Arašil lendava ja tähtede suunas vibu laskva ratsaniku figuur. See süžee on pärit abhaaside rahvuseeposest. 
Roheline värv vapil sümboliseerib noorust ja elu, valge vaimsust. Kaks väikest tähte vapi ülaosas sümboliseerivad kahe kultuurimaailma – Ida ja Lääne – ühtsust.
Nahhitševan

Nahhitševan (aserbaidžaani "Naxçıvan") on autonoomne vabariik Aserbaidžaani koosseisus. Piirneb Armeenia ja Iraaniga, lühike lõik piiri on Nahhitševanil ka Türgiga. Maismaaühendus Aserbaidžaani põhiterritooriumiga on aga blokeeritud.
Piiriks Iraani ja Türgiga on Araksi jõgi. Vabariigi poolkõrbeline territoorium ulatub Araksi viljakast orust Zangezuri ahelikuni ja on üldiselt väga mägine.
Haldusjaotus.
Halduslikult jaguneb Nahhitševan Naxçıvani linnaks ja seitsmeks rajooniks:
Rahvastik.
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli enamik elanikest aserid, armeenlaste osakaaluks oli umbes 5%.
1919. aastal hinnati armeenlaste osakaaluks ligi 50%.
Ajalugu.
1990. aasta jaanuaris deklareeris Nahhitševani ANSV Ülemnõukogu Nahhitševani kavatsusest Nõukogude Liidust välja astuda. Seega oli Nahhitševan esimene Nõukogude Liidust eraldumist kuulutanud piirkond.
Kerala

Kerala on India osariik Araabia mere ääres. Piirneb põhjas Karnataka, lõunas ja idas Tamil Nadu osariigiga.
Keralas räägitakse valdavalt malajalami keelt, mis on ka osariigi ametlik keel.
Peamised usundid 2001. aasta rahvastikuloenduse järgi on hinduism (56,2%), islam (24,7%) ja kristlus (19%).
Halduslikult jaguneb osariik 14 ringkonnaks: Kasaragod, Kannur, Wayanad, Kozhikode, Malappuram, Palakkad, Thrissur, Ernakulam, Kottayam, Idukki, Alappuzha, Pathanamthitta, Kollam ja Thiruvananthapuram.
Kerala on väikseima rahvastiku juurdekasvuga osariik Indias (3,44%). Samas on see on kõige kõrgema kirjaoskuse taseme (93,9%) ja oodatava elueaga (74 aastat) osariik ning samuti edestab see teisi India osariike inimarengu indeksi alusel (2011. aasta andmetel 0,790). Transparency International 2005. aasta uurimuse kohaselt on see kõige väiksema korruptsioonitasemega piirkond Indias.
Majanduses on väga olulised pipra ja kummi tootmine. Näiteks pärineb Keralast 97% Indias toodetud mustast piprast ja 85% looduslikust kummist. Kookospalmide, lääneanakardid, teepõõsaste, kohvipuude ja vürtside kasvatamine annab samuti märgatava panuse osariigi põllumajandusele. 590 km rannajoont soodustab kalanduse arengut ning selle valdkonnaga on hõivatud 1,1 miljonit inimest. Sellega on piirkond ka üks India olulisemaid kalanduspiirkondi.
Kerala on tähtis turismisihtpunkt ja turism annab olulise osa piirkonna majandusest. Näiteks ajakiri National Geographic Traveller on valinud selle 50 maailmas enim külastamist vääriva paiga loendisse. 2011. aastal ületas turistide arv 10 miljoni piiri.
Osariigis on kolm rahvusvahelist lennujaama ja plaanitakse kahe uue rajamist.
Lääne-Bengali osariik

Lääne-Bengal on India osariik. Piirneb Nepali, Bhutani ja Bangladeshiga.
Gujarat

Gujarat on India läänepoolseim osariik. Piirneb loodes Pakistaniga, põhjas Rajasthani osariigiga, idas Madhya Pradeshi osariigiga, kagus Maharashtra osariigiga ja läänes India ookeaniga. Gujarati rannikul asub Dadra ja Nagar Haveli ja Damani ja Diu liiduterritoorium.
Osariigi rannikut liigestavad Kachchhi laht ja Khambhāti laht. Gujaratil on India osariikidest kõige pikem rannajoon.
Giri metsa rahvuspargis on säilinud viimane looduslik lõvide populatsioon Aasias.
Gujarati osariik loodi 1. mail 1960, kui Bombay osariik keelepiiri järgi kaheks jaotati (lõunapoolsest osast sai Maharashtra osariik).
26. jaanuaril 2001 tabas Gujarati maavärin magnituudiga 7,9, milles hukkus 25 000 inimest.
Suuremad linnad on Ahmedabad, Surat, Vadodara, Rajkot, Bhavnagar ja Jamnagar.
Gujarati ametlik keel on gudžarati keel, mida räägib 85% elanikest.
Champaner-Pavagadhi arheoloogiapark kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Haldusjaotus.
Gujarat jaguneb 33 ringkonnaks: Ahmedabadi, Amreli, Ānandi, Aravalli, Banaskantha, Bharūchi, Bhāvnagari, Botādi, Chhota Udepuri, Dāhodi, Devbhoomi Dwarka, Gāndhīnagar, Gir Somnathi, Jāmnagari, Jūnāgadhi, Kheda, Kachchhi, Mahisagari, Mehsana, Morbi, Narmada, Navsāri, Panchmahali, Pātani, Porbandari, Rājkoti, Sabarkantha, Surati, Surendranagari, Tapi, The Dangsi, Vadodara ja Valsādi ringkond.
Ivonka Surviłła

Ivonka Surviłła (valgevene keeles Івонка Сурвілла, sünninimi Ivonka Šymaniec; sündinud 11. aprillil 1936 Stoŭbcys Minski lähedal Poolas) on 1918. aastal välja kuulutatud Valgevene Rahvavabariigi president eksiilis.
Ta sündis insener Uladzimier Šymanieci ja tema naise Evelina Šymanieci (sündinud Paškievic) tütrena ajaloolisel valgevenelaste asualal, mis tollal kuulus Poolale. Kui pärast NSV Liidu kallaletungi Poolale inkorporeeriti Lääne-Valgevene Nõukogude Liitu, siis isa vahistati ja mõisteti 5 aastaks koonduslaagrisse. Teise maailmasõja puhkemise tõttu ei jõutud isa Siberisse saata ega hukata, vaid Saksa väed vabastasid ta.
1944 põgenes perekond pealetungiva Punaarmee eest algul Ida-Preisimaale ja siis Taani, kus nad elasid mitu aastat põgenike laagris. Tee peal suri Ivonka noorem õde.
1948. aastal jõudis perekond Prantsusmaale ja asus elama Pariisi. Seal oli perekond aktiivne välisvalgevenelaste ringkonnas.
Ivonka õppis aasta aega kunstikoolis ja seejärel Sorbonne'is filoloogiat. 1959 abiellus ta valgevene rahvusliku tegelase ja raadiotöötaja Janka Surviłłaga. Nad kolisid Hispaaniasse Madridi, kus juhatasid valgevenekeelset raadiojaama, mis tegutses Hispaania valitsuse toel. Raadiojaam suleti 1965. aastal. 1969 kolisid Surviłład Kanadasse, kus Ivonka hakkas töötama tõlgina föderaalvalitsuses. Hiljem sai temast riikliku tervishoiuorganisatsiooni Health Canada osakonnajuhataja. 1974–1984 oli ta Ottawas Valgevene Teaduse ja Kunsti Instituudi esimees. 
Koos abikaasaga asutas ta 1986 Valgevene Tšornobõli ohvrite abifondi Kanadas.
1997. aastal valiti ta Valgevene eksiilpresidendiks pärast seda, kui eelmine president, 80-aastane Jazep Sažyč ametist tagasi astus. Ta on seni Valgevene ainus naispresident ja ainus president, kes valitud pärast Valgevene iseseisvumist.
Kunstnikuna on Ivonka Surviłła osalenud enam kui 30 näitusel. 
Tal on kaks tütart. Vanem tütar Paulina on muusikaajaloolane. Janka Surviłła suri 1997.
Assam

Assam on India osariik. Piirneb loodes Bhutaniga ja edelas Bangladeshiga.
Osariigi suurimad linnad on Guwāhāti, Silchar ja Dibrugarh. Pealinn on Dispur, mis on Guwāhāti eeslinn.
Peamised keeled on assami ja bengali keel. 65% elanikest on hinduistid, 30% muslimid.
Tuntud on assami tee ja Assami siid.
Ajalugu.
Assami kuningriiki valitses 1228. aastast alates Ahomi dünastia. 1821 haarasid võimu birmalased. Pärast Esimest Inglise-Birma sõda läks Assam 1826. aastal Briti impeeriumi koosseisu. Pärast India iseseisvumist eraldati Assamist Sylheti ala ja liideti Ida-Pakistaniga (praegu Bangladesh). 1960. ja 1970. aastatel eraldati Assamist Nagaland, Meghalaya ja Mizoram, millest said India osariigid.
Osariigis tegutsevad mitmed sissirühmitused, mis taotlevad Assami iseseisvust. Mõjukamad neist on Asomi Ühendatud Vabastusrinne (ULFA) ja Bodolandi Rahvusdemokraatlik Rinne (NDFB).
Haldusjaotus.
Assam jaguneb 27 ringkonnaks.
Armeenia vapp

Armeenia vapp on Armeenia Vabariigi ametlik vapp.
Armeenia praegune vapp kehtis 1918–21 ning on uuesti kasutusel alates 1992. aastast.
Vapikilpi hoidvad kotkas ja lõvi sümboliseerivad tarkust, uhkust, kannatlikkust ja suursugusust. Vapikilbi keskel on Ararati mägi, mille tipus on Noa laev. Vapi neli välja tähistavad nelja sõltumatut Armeenia kuningriiki: Aršakiidide, Reubeniidide, Artašesiidide ja Bagratiidide oma (päripäeva). Vapi värvid kordavad Armeenia Demokraatliku Vabariigi lipuvärve.
Gruusia vapp

Gruusia vapp on Gruusia riigivapp.
Praegune vapp.
26. mail 2004 teatati Gruusia uuest vapist ning deviisist "ძალა ერთობაშია" ("Dzala Ertobashia", "Jõud on ühtsuses"). Vapi autor on Mamuka Gongadze, deviisi autoreiks Valeri Bahtadze ja Tamaz Naniašvili.
Gruusia uue vapi esialgsel kavandil oli vapikilp jagatud neljaks väljaks. 1. ja 4. väljal oli Gruusia kuningadünastia Bagratiidide vapp – lohet tappev püha Jüri valgel ratsul. 2. väljal oli Kharthli vapp (kahest noolest läbistatud tulemägi) ning 3. väljal Imerethi vapp (Kuldvillak). Välju lahutas üle kilbi ulatuv kuldne rist, mille keskel asus väike kilp Kristuse surilina kujutisega. Vapikilbi kohal oli kuningakroon ning teda toetasid mõlemalt poolt sammuvad lõvid.
1. oktoobril samal aastal kinnitas parlament uue vapi muudetud kujul – vapikilp on jagamata ja sellel on kujutatud Bagratiidide vappi, lohet tapvat püha Jüri. Vapil on kaks kuju – suur ja väike vapp. Väike vapp koosneb vapikilbist ja kuningakroonist selle kohal.
Vanad vapid.
Gruusia eelmine vapp oli kasutusel aastatel 1918–1922 ja 1991–2004. Vapi aluseks oli võetud Gruusia kuningriigi aegne (Bagrationi dünastia) vapp. Vapi ümmargusel gruusia kilbil on kujutatud püha Jüri ("Terti Giorgi") valgel ratsul. Püha Jüri paremas käes on oda ja vasakus kilp. Kilbi allosas on näha mäeharja.
Lisati päikese, kuu ja kaheksaharuliste tähtede kujutised. See on seotud gruusia folklooris levinud taevakehade kultusega. Paganlikus Gruusias kandsid nädalapäevad taevakehade nimesid. Megreli keeles on pühapäev siiani pühendatud päikesele ("žašha"), esmaspäev kuule ("tutašha") ning neljapäev taevale ("tsašha").
Kilpi ümbritsev seitsmeharuline täht oli Kharthli riigi sümbol aga juba 1. sajandist saati. Mõne allika andmeil oli vapp 1918–1920 ilma seitsmeharulise täheta.
Aserbaidžaani vapp

Aserbaidžaani vapp on Aserbaidžaani riigi ametlik vapp.
Valgevene vapp

Valgevene vapp on Valgevene Vabariigi ametlik riigivapp. Praegune versioon vapist on kasutuses 2020. aastast. 
Valgevene Vabariigi vapid.
Pärast taasiseseisvumist 1991. aastal kuni 1995. aastani oli Valgevene Vabariigi riigivapp Pahonia (mõnikord kirjutatud ka kui "Pogonja"; valgevene keeles "Пагоня," tähendab "tagaajamist" või "jahti"). Pahonia tehti ametlikult riigivapiks 19. septembril 1991. Sellel on punane taust, millel on valge ratsanik (mõne allika kohaselt püha Jüri, Valgevene pühak) valge hobuse ja mõõgaga. Mõõk on üles tõstetud ning ratsanik on valmis vaenlast taga ajama. Vapp on üle võetud Leedu suurvürstiriigist, kus Pahonia oli kasutusel 13.–18. sajandini. Pahonia vapp oli kasutusel ka aastatel 1918–1919, mil Valgevene Rahvavabariik oli iseseisev ning on üks esimesi Valgevene iseseisva riikluse sümboleid. Nõukogude Valgevenes seda sümbolit ei kasutatud, kuni Valgevene Rahvarinne 1980. aastate lõpus Pahonia uuesti kasutusele võttis. Sarnase ajaloo tõttu sarnaneb Pahonia väga Leedu vapi Výtisega.
1995. aasta 14. mail algatas Valgevene president Aleksandr Lukašenka rahvahääletuse, milles küsis, kas Valgevene elanikud soovivad vahetada välja riigisümboolika. Ametlikult hääletas üle 75% hääletanutest sümboolika, sh vapi vahetamise poolt. Seega otsustas Valgevene riigivõim loobuda Pahonia kasutusest ning võtta kasutusse kohandatud versioon Valgevene Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi 1956. aasta vapist. Riigivapi autor oli presidendi administratsiooni toonane ülem Leonid Sinitsõn. Tagasi toodi kuldsed rukkipead koos lina ja ristikuõitega, mis ümbritsesid Valgevene kontuuri vapil. Valgevene kohal on punane täht, Valgevenest all asub päike, mis üle Valgevene särab ning maakera. Rukkipärja ümber on rullitud punane lint, millel on valgevene keeles kirjas "Valgevene Vabariik" ("Рэспубліка Беларусь"). Peamised muutused võrreldes Nõukogude-aegse vapiga on sirbi ja vasara ja Nõukogude deviisi puudumine uuelt vapilt.
2012. ja 2020. aastal muudeti Valgevene vappi mõnevõrra. 2012. aastal muudeti vapil linaõite arvu ning 2020. aastal keerati maakera lääne poole Euraasiast ära Euroopa poole. Valgevene võimud on eitanud muutuste taga poliitilisi sihte.
Ka tänapäeval on Pahonia vapp mitteametlikult kasutusel Valgevenes Lukašenka-vastase opositsiooni sümbolina. Vapp oli kasutuses 2020. aasta Valgevene rahutustes demokraatliku opositsiooni sümbolina. Lukašenka režiim on meedias tekitanud meelega seost Pahonia ja Natsionaalsotsialistliku Saksamaaga koostööd teinud kollaborantide vahel, ignoreerides vapi ülejäänud ajalugu.
Kasutus.
Valgevene riigivapp on kasutusel avalike asutuste ja enamiku riigiasutuste hoonetel. Sellele lisaks peab vapp olema nähtavalt asutuste juhtivate isikute kabinettides ja asutuste pitsatitel. Riigivapp on kasutusel Valgevene müntidel ja vabariigi passides. Erinevalt riigilipust ei tohi riigi kodanikud kasutada riigivappi niisama, näiteks valitsusväliste töötajate visiitkaartidel.
Moldova vapp

Moldova vapp on Moldova Vabariigi ametlik vapp.
Vapp võeti kasutusele 1990. aastal.
Vapil on kotkas, kelle nokas rist ning küüniste vahel skepter ja oliivipuuoks. Kotka rinna ees on puna-sinine kilp, millel on kuldne tarva pea, tarva sarvede vahel päike ning kilbi alaosas viie õielehega lill ja kuusirp.
Vapp on Moldova riigilipu keskne element.
Usbekistani vapp

Usbekistani vapp on Usbekistani riigivapp. Praegune vapp võeti kasutusele 2. juulil 1992.
Kehtival vapil on sarnasusi eelmise, Usbeki NSV vapiga.
Vapp on ümmargune ning peamiselt rahvusvärvides (helesinine, valge, roheline). Vasakul kaardub puuvillapõõsa oks ja paremal nisupead. Need on riigi kaks peamist põllumajandussaadust. Ülal on islami sümbol kaheksanurkne täht kuusirbi ja viisnurkse tähekesega. Keskel on õnne ja vabaduse sümboli, mütoloogilise paradiisilinnu kujutis, mille taustal tõusev päike. Linnu taustal on veel kahe jõe lindid, need on Amudarja ja Sõrdarja.
Ukraina vapp

Ukraina vapp (ukraina keeles Герб України) on Ukraina riigivapp.
Ukraina põhiseaduses.
Vastavalt Ukraina põhiseaduse §-le 20 on olemas Ukraina suur ja väike vapp. Tänapäeval kasutatakse ainult väikest vappi, mis kinnitati 19. veebruaril 1992. Suur vapp eksisteerib üksnes seaduse eelnõu kujul.
Mõlema vapi keskne kujund on kolmhammas ("тризуб", eestipäraselt "Trõzub"), Kiievi-Vene valitseja ja ristiusustaja Vladimir Püha tunnusmärk.
Suurel vapil asub vastavalt Ukraina põhiseaduse §-le 20 musketiga kasakas, mis sümboliseerib Zaporižžja Setši.
Kolmhammas.
Kolmhammas pärineb eelkristlikust ajast. Selle täpne tähendus ja mõte ei ole tänapäevani selge. Osa ajaloolasi arvab, et kolmhammas on kulli või mõne teise vürstisoo tootemilooma stiliseeritud kujutis.
Igal Kiievi-Vene vürstil oli oma tunnusmärk. Sugulaste tunnusmärgid olid sarnased, kuid igal inimesel oli see siiski erisugune. Aja jooksul hakati tunnusmärke kasutama pitsatitel, diplomaatias ja kaubanduses. Vanim sellistest säilinud pitsatitest kuulus Svjatoslav Igorevitšile, kes suri aastal 972. Tema pitsatil oli kakshammas nagu ka mõne tema järeltulija pitsatil.
Kolmhammast on leitud Kiievis asunud Ülipüha Jumalasünnitaja Taevasseminemise kloostri telliskividelt, Volodõmõr-Volõnskõi Maarja taevasseminemise katedraali ehituskividelt ning paljudelt kividelt teistes kirikutes, kindlustes ja lossides. Seda on kasutatud keraamikas, relvadel, sõrmustel, medaljonidel ja käsikirjadel. Ukrainas on kolmhambast avastatud üle kahesaja keskaegse variatsiooni.
11. sajandi teisel poolel hakkas kolmhamba kasutamine harvemaks muutuma. Selle asemel hakati rohkem kasutama kristlikke sümboleid, eriti püha Jüri ja peaingel Miikaeli, keda peeti valitseva dünastia kaitsjateks.
Ühe hüpoteesi kohaselt on kolmhamba tänapäevane kuju koostatud slaavi tähtedest ВОЛЯ, mis vanavene keeles tähendab vabadust. Teise seletuse järgi on kolmhargile peidetud vana Kiievi riigi kolme asutaja nimede esitähed: В (Volodõmõr), O (Olga), Я (Jaroslav). O moodustab alla sööstva kulli või pistriku keha, B (V) vasaku tiiva ning Я (Ja) pistriku parema tiiva. 
Riigi sümbolina ei kasutatud kolmhammast enne 1917. aastat. Sel aastal soovitas mõjukas ukraina ajaloolane Mõhhailo Gruševskõi võtta see kasutusele riigi sümbolina koos teiste Ukrainale ajaloolise, kultuurilise ja heraldilise tähtsusega piltidega: ammu, vibu ja musketit kandva kasakaga. 22. märtsil 1918 kinnitas Ukraina Rahvusliku Vabariigi Keskraada kolmhamba riigi vapina ja kolmhammas paiknes ka riigi lipul, mis nägi välja nagu praegunegi Ukraina lipp, üksnes kolmhambaga vasakus ülanurgas.
Suure vapi kavand.
Üks Ukraina suure vapi kavand on olemas, kuid on ametlikult vastu võtmata. Suurel vapil toetavad Ukraina väikest vappi vasakult lõvi, kes pärineb Galiitsia vapilt, ja paremalt musketiga kasakas, kes sümboliseerib 1659–1764 eksisteerinud kasakate hetmanaati. Altpoolt on vapp kaunistatud kahe nisupea ja lodjapuukobaraga.
Suure vapi kehtestamine.
Suure vapi ametlik vastuvõtmine nõuab Ukraina Ülemraada kahekolmandikulist häälteenamust. Kommunistlikud ja venemeelsed erakonnad pole olnud nõus suurt vappi sellisel kujul kinnitama.
Kõrgõzstani vapp

Kõrgõzstani vapp on Kirgiisi Vabariigi vapp.
Vapp võeti kasutusele pärast Nõukogude Liidu lagunemist 2. juunil 1992.
Vapp on ümmargune ja peamiselt sinist tooni. Helesinine on Kõrgõzstanis julguse ja suuremeelsuse värv. Vasakul ja paremal kaarduvad puuvillapõõsa oksad (allpool) ja nisupead (ülalpool). Ülal ja all on riigi nimi "Кыргыз / Республикасы". Keskel kujutatakse Tian Shani mäestikku, mille taga tõuseb päike ja ees sirutab tiibu pistrik.
Kasahstani vapp

Kasahstani vapp on Kasahstani Vabariigi ametlik riigivapp. Vappi peetakse üheks iseseisva Kasahstani oluliseks tunnuseks, millesse on põimitud Kasahstani ajalugu ja kultuuri tähistavad sümbolid, ning see on üks kolmest sümbolist, mis on kaitstud Kasahstani põhiseaduses.
Kirjeldus.
Kasahstani riigivapp on ringi- ehk rattakujuline, mis sümboliseeris nomaadide jaoks elu ja igavikku. Vapp on kahes värvitoonis: lõunameresinine taust ja kuldsed objektid. Värvid sümboliseerivad taevast ja päikest, sinine värv on sama mis Kasahhi khaaniriigi ja Kasahhi NSV lippudel.
Vapp kujutab endast jurta ülemist avaust ehk šanõrakki. Šanõrakki toetavad kuldsed ülemise ringi toed ehk uõkid, mis jätavad mulje päikesekiirtest. Šanõrak hoiab jurtat koos ja on kasahhi kultuuri üks olulistest sümbolitest, mida on tõlgendatud nii päikeserattana, uksena taevajumala juurde, kasahhi rahva kodumaa sümbolina kui ka kasahhi kodu südamena.
Šanõrakist paremal ja vasakul on müütiliste tiivuliste hobuste ehk tulparite kujutised. Tiivulised hobused on pärit kasahhi mütoloogiast ja vanimad arheoloogilised leiud pärinevad sakade ajast 4.–3. sajand eKr (samad olendid kaunistavad Jesiki kuldse sõdalase peakatet). Tulparid sai valitud ühendavaks sümboliks, kuna need olid kaasavad rahvustest hoolimata.
Vapi all on kuldsete tähtedega kirjas "Qazaqstan", mis tähendab kasahhi keeles Kasahstani. Ülemises osas on viieharuline täht. mis tähistab inimeste püüdlust tõe ja igaviku poole. Täht on mõeldud sümboliseerima avatust erinevatele rahvastele ja rahvusvahelisele koostööle.
Ajalugu.
Iseseisvumiseni 1991. aastal kasutasid Kasahstani võimud Kasahhi Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi vappi. Iseseisvumise järel loodi töörühm, mille ülesandeks oli uue riikliku sümboolika kujundamine. Rühma koosseisu kuulusid mitmed Kasahstani Ülemnõukogu liikmed ja olulisemad ühiskonna- ning kultuuritegelased. Töörühm kuulutas välja konkursi, kuhu laekus 245 tööd ja 67 kirjalikku ettepanekut. Konkursi võitjad olid arhitektid Jandarbek Mälibekov ja Şota-Aman Valihanov. Võitjate poolt kujundatud vapp võeti kasutusele 1992. aasta juunis.
Kasahstani vapi kujutamiseks vajalikke nõuded vapi kujunduse, materjali, värvide, ja proportsioonide kohta täpsustati seadlusandluses 1996., 2008., ja 2014. aastal, kuid vapi sisuline kujundus jäi samaks. Seoses ladina tähestikule ülemineku reformiga asendati 2018. aasta novembris kirillitsas kirjutatud "Қазақстан" ladina tähestikus kirjutatud tekstiga "Qazaqstan".
Aserbaidžaani lipp

Aserbaidžaani lipp on Aserbaidžaani Vabariigi ametlik lipp. 
Riigi- ja rahvuslipp.
Riigi- ja rahvuslipp oma praegusel kujul võeti kasutusele 5. veebruaril 1991. Plagu on horisontaalsete laidudega trikoloor, sini-puna-roheline. Punase välja keskele on paigutatud kuusirp ja kaheksaharuline täht. Laiud viitavad rahvuslikule loosungile "Türklane, muhameedlane ja eurooplane".
Helesinine (PMS ?C) on igavene Türgi, sealhulgas tatarlaste väepealiku Timurlengi värv.
Roheline (PMS 1795C) on traditsiooniline islamitunnus.
Punane (PMS 355C) tähendab aga euroopalikku arengut.
Kuusirp ja täht on Türgi muhameedlik sümbol. Tähe kaheksa haru tähistavad kaheksat türgi rahvast, aserid, osmanid, tatarlased, kasahhid, kiptšakid, seldžukid, jagataisid ja türkmeenid.
Aserbaidžaani ajaloolised lipud.
Aastal 1918, esimese iseseisvusperjoodi algul oli kasutusel "Mussavati partei" lipp.
Aastatel 1918–1920 kasutati praegust lippu, kuid kuusirp oli suurem ning oli koos tähega nihutatud veidi varda poole.
Aastatel 1920–1991 oli Aserbaidžaani territooriumil Aserbaidžaani NSV ning kasutati Aserbaidžaani NSV lippu.
Vaata ka.
Aserbaidžaani vapp
Bulgaaria vapp

Bulgaaria vapp on Bulgaaria riigivapp.
Vapil on näha punasel vapikilbil olev kuldne ründav lõvi. Kilbi kohal on Bulgaaria ajalooline kroon ja kilpi toetavad kaks kroonitud kuldset ründavat lõvi. Vapikilbi all on kaks kuldsete tõrudega rohelist tammeoksa ning valgel lindil moto "Съединението прави силата" ('ühtsusest tuleb tugevus').
1991. aastal vastu võetud uus põhiseadus sätestas vapi kujunduseks "kuldne ründav lõvi punasel vapikilbil". Vapi täpne väljanägemine oli aga aastaid vaidluste objektiks. 1997. aastast pärinev kujundus seadustati detailselt 4. augustil 1998. Praegune vapp on kergelt muudetud variant Bulgaaria vapist aastatel 1927–1946.
Tšehhi vapp

Tšehhi vapp on Tšehhi Vabariigi riigivapp.
Vapi esimesel ja neljandal väljal on Čechy vapp, teisel väljal Morava ning kolmandal väljal Sileesia vapp.
Andorra vapp

Andorra vapp on Andorra Vürstiriigi vapp. 
Andorra vapp võeti kasutusele 1969. aastal.
Bosnia ja Hertsegoviina vapp

Bosnia ja Hertsegoviina vapp on Bosnia ja Hertsegoviina ametlik vapp, mis võeti kasutusele 1998. aastal.
Suurbritannia vapp

Suurbritannia vapp on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi riigivapp. 
Vapil esindatud Ühendkuningriigi erinevad osad. Vapikilbi esimesel ja neljandal väljal asuvad Inglismaa kolm leopardi. Teisel väljal on Šoti lõvi ja kolmandal väljal Iirimaa harf.
Vasakult toetab vapikilpi krooniga inglise lõvi ja paremalt šoti ükssarvik.
Tekst vapikilbi ümber on Sukapaela ordeni deviis prantsuse keeles "Honi soit qui mal y pense": "Häbi sellele, kes seda halvaks peab." Tekst vapikilbi all on prantsuse keeles "Dieu et mon droit": "Jumal ja minu õigus", mis on Briti monarhia deviis.
Praegune kuju on vapil 1837. aastast, mil eraldus Hannoveri kuningriik.
Kreeka vapp

Kreeka vapp (kreeka "Εθνόσημο της Ελλάδας") on Kreeka riigivapp. See on praegusel kujul kasutuses 7. juunist 1975.
Helesinisel vapikilbil on Kreeka lipult tuntud valge rist. Vapikilpi ümbritseb loorberipärg. Vapi sümboolika määrati kindlaks 1822. aastal, kuid ajaloo jooksul on kujundust korduvalt muudetud.
Taani vapp

Taani vapil on kujutatud kolme sinist sammuvat lõvi ümbritsetud südametega (tegelikult vesiroosi lehtedega).
Traditsiooni järgi andis Taani kuningas Tallinna linnale ja Eestimaa rüütelkonnale õiguse kasutada Taani vappi, millest kujunes välja Eesti vapp.
Iirimaa vapp

Iirimaa vapp on Iiri Vabariigi vapp, mis on kasutusel alates 1945. aastast.
Vapil on kujutatud sinisel vapikilbil kuldset harfi.
Itaalia embleem

Itaalia embleem (itaalia "emblema della Repubblica Italiana") on Itaalia Vabariigi kasutatav embleem. Tihtipeale nimetatakse seda küll vapiks, aga kuna see ei vasta heraldika reeglitele, siis on tegemist embleemiga. 
Embleem võeti kasutusele 5. mail 1948. 
Embleemi keskmes on punasega ääristatud valge viisnurk (Itaalia täht), taustaks hammasratas, vasakul pool ääristab embleemi oliivioks, paremal tammeoks. Oksad on all köidetud punase lindiga, millel on valgete tähtedega kiri "REPVBBLICA ITALIANA" (Itaalia Vabariik).
Valge täht sümboliseerib Itaalia ühtsust. Hammasratas viitab Itaalia konstitutsiooni artiklile, mis ütleb, et "Itaalia on tööl põhinev demokraatlik riik". Oliivioks sümboliseerib rahu ja esindab Lõuna-Itaaliat. Tammeoks sümboliseerib tugevust ja väärikust ning esindab Põhja-Itaaliat.
Ajalugu.
Alcide de Gasperi valitsus otsustas oktoobris 1946 pärast vabariigi väljakuulutamist kehtestada uue vapi. Kuulutati välja avalik konkurss tingimustel, et erakondade sümbolite kasutamine on keelatud ja kavand peab sisaldama Itaalia tähte. Viis võitjat said uued tingimused ja nad parandasid omi kavandeid. Nende seast kuulutati veebruaris 1947 võitjaks Paolo Paschetto.
Avalikkusele see kavand ei meeldinud. Niisiis korraldati uus konkurss. Ka selle võitis Paolo Paschetto. Veebruaris 1948 esitati uus kavand konstitutsioonilisele assambleele ja 5. mail kuulutas president Enrico de Nicola embleemi ametlikult välja.
Põhja-Makedoonia vapp

Põhja-Makedoonia vapp on Põhja-Makedoonia riigivapp.
Praeguse kujundusega vapp on kasutusel alates 16. novembrist 2009, mil eemaldati vapikilbi kohal olnud punane täht. Tähega vapp oli kasutusel alates aastast 1946.
Vapikilpi ääristavad rahvusliku mustriga lindiga kokku seotud nisu-, tubaka- ja moonivihud. Kilbi keskel on Ohridi järv ja Šar Planina mäed.
Malta vapp

Malta vapp on Malta Vabariigi ametlik vapp.
Vapp koosneb Malta lipu kujundusega kilbist, viie torniga parapettkroonist selle kohal ja oliivipuu- ning palmioksast külgedel. Alloleval lindil on Malta riigi ametlik nimi malta keeles ("Repubblika ta' Malta").
Vapp võeti kasutusele 1988. aastal.
Portugali vapp

Portugali vapp võeti kasutusele 30. juunil 1911 koos Portugali vabariigi lipuga. See põhineb keskajast kasutusel olnud Portugali kuningriigi vapil.
Rumeenia vapp

Rumeenia vapp on Rumeenia Vabariigi riigivapp.
Vapp kinnitati 10. septembril 1992.
See põhineb Rumeenia Kuningriigi väikesel vapil, mis oli kasutusel aastatel 1922–1947.
Vapi keskne element on kuldne kotkas, kes hoiab nokas kuldristi ning küüniste vahel sõjanuia ja mõõka. Vapi põhivärvid on punane, sinine ja kollane, mis on ka Rumeenia lipu värvid.
Kotka ees asuv vapikilp on jaotatud viieks osaks vastavalt Rumeenia viiele ajaloolisele piirkonnale.
Horvaatia vapp

Horvaatia vapp on Horvaatia riigivapp. Vapp on kasutusel alates 21. detsembrist 1990.
Vapp koosneb ühest suurest vapikilbist ja viiest väiksest kilbist, mis moodustavad krooni suure kilbi kohal. Suurel kilbil on punavalge malelauamuster. Väiksed kilbid esindavad viit ajaloolist Horvaatia piirkonda.
Punavalge malelaud on vapimustrina Horvaatia sümbol juba 13. sajandist.
Vatikani vapp

Vatikani vapp on Vatikani riigivapp.
Vapil kujutatakse ristatud kuldset ja hõbedast võtit ning paavstitiaarat. Need on ka Püha Tooli embleemil. Vapikilp on punane.
Vapp võeti linnriigi vapina kasutusele 7. juunil 1929.
Bahreini vapp

Bahreini vapp on Bahreini ametlik vapp.
Vapi algse variandi kujundas 1932. aastal britt Charles Belgrave, kes oli aastatel 1926–1957 Bahreini valitsejate nõunik. Vappi on pärast seda paaril korral muudetud.
Iisraeli vapp

Iisraeli vapp on Iisraeli riigivapp. Sellel on kujutatud sinisel taustal kaheastmelisel poodiumil seisvat menoraad, mida piiravad kahelt poolt oliivioksad. Vapi alaosas on heebrea kirjas sõna "Iisrael".
Vapp võeti kasutusele pärast 1948. aastal toimunud vapikujunduskonkurssi.
Iraani vapp

Iraani vapp on Iraani riigivapp, mis on kasutusel alates 1980. aastast.
Vapp koosneb 4 poolkuust ja mõõgast, mille kohal on araabia kirja märk "tašdid".
Romanovid

Romanovid olid Venemaa tsaaririigi ja Venemaa keisririigi dünastia, kes valitses Venemaad kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini.
Romanovite dünastia rajaja oli Mihhail I Fjodorovitš Romanov. Maakogu (Zemski Sobor) valis ta Venemaa valitsejaks vkj 21. veebruaril/ukj 3. märtsil 1613, kui ta oli 16-aastane. Vkj. 11. juulil/ukj 21. juulil 1613 krooniti ta Moskva Kremlis Uspenski katedraalis tsaariks.
Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia.
Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia valitses Venemaad aastatel 1761–1917. Dünastiale pani aluse Holstein-Gottorpi hertsog Karl Peter Ulrich, kes Vene keisrina kandis nime Peeter III. Ta päris Vene trooni, sest tema ema oli Peeter I tütar Anna Petrovna Romanova. Dünastiast pärineb ka viimane Venemaa keiser Nikolai II.
Troonipärimise seadus.
Troonipärimise seaduse Venemaal kehtestas keiser Paul I 1797. aastal. Nikolai I ajal, 1832. aastal, lisati see sõnastuses "Keiserliku perekonna institutsioon" ("«Учреждение об императорской фамилии»") "Venemaa keisririigi seaduste kogumikku" ("«Свод законов Российской империи»"). Viimased parandused tegi selles Nikolai II 1911. aastal.
Keisritrooni pärijale esitatud nõuded:
Wild 2

Wild 2 [vilt kaks] ehk 81P (ametlikult 81P/Wild) on komeet, mis on nime saanud Šveitsi astronoomi Paul Wildi järgi, kes avastas selle 1978.
Komeet on 4,5 miljardit aastat vana. Varem oli selle komeedi orbiit kaugemal ning see oli lähedasem ringjoonele. 1974. aastal möödus ta lähedalt Jupiterist, mille tugev gravitatsiooniline tõmme muutis komeedi orbiiti ning tõi ta Päikesesüsteemi ossa, mis on Päikesele lähemal. 
2. jaanuaril 2004 uuris komeedi koomat kosmoseaparaat Stardust.
San Marino vapp

San Marino vapp on San Marino riigivapp.
Vapp hakkas arvatavasti kujunema juba 14. sajandil. Ametlikult kinnitati see 6. aprillil 1862, mil lisati vapile ka kroon.
Uus vapp.
2011. aastal lihtsustati veidi vapi kujundust. Uue vapi ümber olevad oksad ei harune, tornid on nelinurkse põhiplaaniga ümmarguse asemel ning torniaknad on suunatud paremale poole.
Pakistani vapp

Pakistani vapp on Pakistani Islamivabariigi riigivapp.
Vapp võeti kasutusele 1954. aastal. Keskel oleval vapikilbil on kujutatud 4 vapi vastuvõtmise ajal tähtsaimat põllukultuuri: puuvill, džuut, teepõõsas ja nisu.
Vapi all oleval ribal on urdukeelne kiri "Iman, Ittehad, Nazm" ('Usk, ühtsus, kord').
Türgi vapp

Türgil ametlikku riigivappi ei ole, "de facto" kasutatakse embleemina Türgi lipult pärit viisnurkse tähe ja kuusirbi kujutist. See on muu hulgas trükitud Türgi passidele ja isikutunnistustele.
Vapikonkurss.
1925. aastal toimus konkurss Türgile riigivapi leidmiseks. Konkursi võitis kunstniku Namık İsmaili töö, kuid seda ei võetud siiski vapina kasutusele.
Nepali vapp

Nepali vapp on Nepali riigivapp. See võeti kasutusele 30. detsembril 2006, pärast Nepali kodusõda.
Vapil on Nepali lipp, Džomolungma, rohelised künkad, naise ja mehe käepigistus (sümboliseerib soolist võrdsust) ja rahvuslille rododendroni vanikud. Kollane värv ja viljapead vapi alaosas sümboliseerivad Nepali viljakaid piirkondi.
Vana vapp.
Vana vapi keskel on maastik Himaalaja jalamil, kus on näha rododendroniõied (Nepali rahvuslill, valge lehm (Nepali rahvusloom), roheline läikfaasan (Nepali rahvuslind). Kummalgi pool seisab gurkha sõdur. Vasakpoolne kannab kukrit ning vibu ja noolt, parempoolne püssi. Himaalaja tippudest vasakul on hinduistlike kastimärkidega kuu, paremal päike. Himaalaja tippude kohal on ristatud Nepali lipud ja kukrid, kõrgemal gurkhade kaitsejumaluse Goraknathi või Višnu) jalajäljed ja veel kõrgemal Nepali kuninga peakate. 
All on punane kirjarull, millel on sanskritikeelne Nepali deviis जननी जन्मभूिमश्च स्वर्गादिप गरीयसी 'Nii ema kui ka sünnimaa on taevast kallimad'.
Montenegro vapp

Montenegro vapp (serbohorvaadi keeles Грб Црне Горе) on Montenegro Vabariigi riigivapp.
Vapil on kujutatud Petrovići dünastia lendavat kahepäist kotkast, kes hoiab jalgadega kuningavõimu sümboleid: skeptrit vasakul ja riigiõuna paremal pool. See sümbol pärineb Bütsantsi riigist ja selle kaudu Vana-Roomast. Kotkas sümboliseerib kiriku ja riigi kas ühtsust või vähemalt väga lähedasi suhteid. Kotka kohal on kroon. Krooni tipus ja skeptri tipus on rist. Riigiõun on helesinine, kuldses hoidikus ja samuti kuldse ristiga.
Kotka rinnakilbil on kujutatud rohelisel pinnal sinisel taustal sammuvat kuldset lõvi, kellel on üks esikäpp kõrgel õhus. Lõvi sümboliseerib piiskopi võimu, samuti Juuda lõvi ning selle kaudu ülestõusmist ja Kristust kõige valitsejana ("Christos Pantokrator"). Sellel on sarnasus Veneetsia vapiga, millel on Montenegrole kogu riigi ajaloo jooksul olnud märkimisväärne mõju.
Montenegro vapi kujundust on mõjutanud Venemaa keisririigi vapp, sest Montenegro valitsejasool olid Venemaa tsaariperega kogu 19. sajandi vältel lähedased dünastilised ja poliitilised suhted.
Pärast seda, kui Montenegro iseseisvus, muutus ta pikkamööda teokraatiaks, et säilitada ühtsus ja suuta Türgi vallutusretkedele vastu seista. Sellepärast kujutatigi riigi sümbolitel sageli kiriku võimu tähistavaid elemente.
Kui 1851 kuulutati välja ilmalik troonipärimiskord, paigutati lõvi kotka alla ja kilbil kujutati valitseja initsiaale. Selline vapp kehtis näiteks Danilo I, Danilo II ja Nikola ajal, sealjuures Danilo I oli ühtlasi vürstpiiskop, nii et vapikilbil kujutati piiskopi nimetähti.
Tänapäeval on lõvi taas paigutatud kilbile ja sellelt on kõrvaldatud monarhiale viitavad nimetähed. Sellegipoolest on vapil säilitatud Petrovićide kroon, mis on tekitanud osas inimestes vastuseisu. Sellegipoolest on praegune vapp osutunud rahva seas väga populaarseks: seda võib näha mitte üksnes koolides ja valitsusasutustes, vaid ka eramajades, ärides ja eraülikoolides ning see on kujunenud rahvusliku uhkuse sümboliks.
Montenegro vapi kasutamine on vaba, sealhulgas hariduslikel eesmärkidel ja kunstis, tingimusel, et sealjuures ei kahjustata avalikku kõlblust, Montenegro mainet ega väärikust. Vapi kasutamisel ei tohi sellel midagi muuta, sellele midagi lisada ega sellelt midagi ära jätta. Erand on tehtud riigi asutustele ja teistele riiklikele organisatsioonidele, kes tohivad seda kasutada oma sümbolite koosseisus.
Kui Montenegro vappi kasutatakse Montenegro territooriumil koos ühe või mitme välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni vapiga, peab Montenegro vapp olema aukohal. Aukohaks nimetatakse ringi keskkohta, poolringi tippu, rea või veeru esimest kohta. Ainult ühe välisvapi korral on aukoht eestpoolt vaadates parempoolne. Trükitud lehtedel on aukoht üleval keskel või ülemises vasakus nurgas.
Montenegro vapp on ka Montenegro lipu keskne motiiv. Kummagi kirjeldus on sätestatud 2. oktoobril 2007 välja kuulutatud Montenegro põhiseaduses.
Gaboni vapp

Gaboni vapp on Gaboni ametlik vapp. Vapp võeti kasutusele 15. juulil 1963.
Vapikilpi hoiavad kaks musta pantrit, kes sümboliseerivad rahvast kaitsva presidendi valvsust ja vaprust. Laev vapikilbi keskel sümboliseerib helge tuleviku suunas liikuvat Gaboni. Kuldsed ringid kilbi ülaosas tähistavad riigi rikkalikke maavarasid ning okuumeapuu kilbi taustal puidukaubandust.
Kilbi all on lint prantsuskeelse deviisiga "Union, travail, justice" ("Ühtsus, töö, õiglus"), kilbi kohal aga teine lint ladinakeelse kirjaga "Uniti progrediemur" ("Edeneme üheskoos").
India embleem

India vapp on India riigivapp, mis võeti kasutusele 26. jaanuaril 1950.
Vapil on kujutatud valitseja Ašoka Sārnāthis püstitatud samba kapiteeli, mis koosneb neljast selgapidi koos dharmatšakra (seaduseratta) peal seisvast lõvist. Kapiteeli all on devanaagaris sanskritikeelne deviis सत्यमेव जयते ("Satyameva Jayate") 'vaid tõde võidab'.
Armeenia NSV vapp

Armeenia NSV vapp oli 1922–1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Armeenia NSV vapp.
Esimene Armeenia NSV vapp loodi 1920. aastal Punaarmee poolt vallutatud Armeenia aladele loodud Armeenia NSV-le. See oli ümmargune kilp, millel oli kujutatud Ararati mäe tagant tõusvat päikest. Päikese kohale oli kirjutatud ANSV (Armeenia NSV) armeeniakeelses kirjas. Sõõri alumises osas olid ristatud kuldsed sirp ja vasar. Kilbi ümber oleva ringi alumisele osale oli kirjutatud armeenia keeles Kõigi maade proletaarlased, ühinege!.
2. veebruaril 1922, kui Armeenia NSV, Aserbaidžaani NSV ja Gruusia NSV moodustasid Taga-Kaukaasia SFNV, muudeti ka Armeenia NSV vappi. Sirp ja vasar viidi sõõri ülemisele osale päikese kiirtesse, vapile lisati viinamarjaväädid ja oliivipuu oksad. Kilbi ümber oleva ringi ülemisele osale kirjutati armeenia keeles "Armeenia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik". Selle vapi autorid olid Martiros Sarjan ja Akop Kodžojan.
Viinamarjad vahetult Ararati mäe all meenutasid ühtlasi piiblilegendi sellest, et Noa laev oli pärast ülemaailmset veeuputust jäänud kinni Ararati mäe otsa ja et just Noa olevat maailma esimene viinamarjakasvataja olnud.
29. märtsil 1941 asendati oliivipuu oksad viljapeadega, päike aga punase viisnurkse tähega sirbi ja vasara taustal. Viisnurgast väljusid päikesekiired. Viinamarjaväädid ja viljapead sümboliseerisid põllumajandust.
Legendi järgi protestis Türgi Ararati kujutamise üle Armeenia vapil, sest Ararati mägi on osa Türgi territooriumist. Rahvakomissar Anatoli Lunatšarski olevat selle peale vastanud, et Türgi vapil on jällegi kujutatud Kuu, ehkki Kuu ei kuulu Türgile. 
Armeenia NSV vapp oli kasutusel 19. aprillini 1992. Ta asendati Armeenia vapiga.
Aserbaidžaani NSV vapp

Aserbaidžaani NSV vapp oli 1920–1922 Punaarmee poolt vallutatud Aserbaidžaani aladel moodustatud Aserbaidžaani NSV vapp, 1922 – 1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Aserbaidžaani NSV vapp.
Vapp loodi 1920. aastal, sellel oli kujutatud punane viisnurkne täht, mille taustaks olid kuldsed ristatud sirp ja vasar, nende tagant aga väljusid päikesekiired. Figuurid olid paigutatud punase, ülevalt avaneva poolkuu sisse, selle kohal olid aga kirillitsa ja araabia tähed "A.N.S.V.". See kõik oli ümbritsetud pärjaga. 
1922. aastal võeti ajutiselt kasutusele eelmise vapi lihtsustatud variant. Päikesekiired ja tähed kadusid ning vapi kohale lisati punane lint vene- ja aserbaidžaanikeelse deviisiga "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". 
1922–1937 kasutusel olnud vapil oli kujutatud tehaste taustal tõusvat päikest, mille kiirtes olid kuldsed sirp ja vasar ning kuldne poolkuu ja viisnurkne täht. Vapi väli oli punane. Figuure ümbritses viljapeadest pärg, mis oli seotud punase lindiga, alumisel lindil oli deviis ja ülemisel "Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistlik Vabariik", mõlemad kirjad olid aserbaidžaanikeelsed (kirjakeeles oli üle mindud araabia tähtedelt ladina tähtedele).
1. aprill 1937 võeti kasutusele uus vapp, sellel oli naftapuurtorni taustal tõusev päike, päikesekiirtes aga kuldsed ristatud sirp ja vasar. Figuure ümbritses viljapeadest ja puuvillaokstest pärg mis oli seotud punase lindiga. Ülemistel lintidel oli aserbaidžaani- (aserbaidžaani kirjakeel oli nüüd kirillitsas) ja vene keeles täielikult välja kirjutatud "Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistlik Vabariik", külgmistel aga deviis mõlemas keeles. Vapi kohal oli punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Vapi vahetas välja 19. jaanuaril 1993. Aserbaidžaani Vabariigi vapp, kuna NSV Liit lakkas olemast ja Aserbaidžaan iseseisvus.
Eesti NSV vapp

Eesti NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Eesti NSV vapp.
Eesti NSV vapp kinnitati ametlikult 1. oktoobril 1940, sellel oli kujutatud tõusva päikese kiirtes ristatud sirpi ja vasarat. Figuure raamis paremalt okaspuuokstest (männi- ja kuusepuuoksad) ja vasakult rukkipeadest pärg. Pärg oli põimitud punase lindiga. Ülemistel lintidel oli kiri "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!", ühel küljel eesti- ja teisel vene keeles, alumisel aga "Eesti NSV". Vapi kohal paikneb punane kuldsete äärtega viisnurkne täht. 
Vapp oli kasutusel 7. augustini 1990.
Gruusia NSV vapp

Gruusia NSV vapp oli 1921–1922 Punaarmee poolt vallutatud Gruusia aladel moodustatud Gruusia NSV vapp, 1922–1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Gruusia NSV vapp.
Gruusia NSV esimene vapp oli ringikujuline. Sellel olid lumise Kazbeki taustal seisvad sirp ja vasar, nende kohal aga viisnurkne täht. Alla paigutatud nisupead ja viinamarjaväädid sümboliseerisid põllumajandust. Figuurid olid paigutatud rahvusliku ornamendi laadis viisnurgale.
1937. aastal muudeti vappi. Kilpi ümbritsenud viisnurk kadus ning selle asemele lisati kilbi ümber kaks sõõri. Sisemisele sõõrile oli kirjutatud nii vene- kui ka gruusiakeelne deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". Välimisel sõõril oli vanagruusia ornament. Vappi kasutati 11. detsembrini 1990.
Kasahhi NSV vapp

Kasahhi NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Kasahhi NSV vapp.
Vapi esimene variant kehtestati Kasahstani NSV põhiseadusega, mis võeti vastu 26. märtsil 1937 X erakorralisel ülekasahstanilisel nõukogude kongressil. Selle kirjeldus oli küll olemas, aga vappi ennast ei olnud. Vapi saamiseks kuulutati välja konkurss. 16. mail 1937 kuulutati välja konkursi võitja.
Vapil oli kujutatud punasel taustal päikesekiirte valguses ristatud sirpi ja vasarat, sirp oli asetatud vasarale. Figuure ümbritsesid kuldsetest viljapeadest pärg, mis olid seotud punase lindiga. Alumisel lindil olid riigi nimie esitähed kasahhi keeles (QSSR) ja vene keeles (КССР). Külgmistel lintidel deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!", paremal kasahhi, vasakul vene keeles. Vapi kohal oli kuldne, sektoriteks jagatud viisnurkne täht.
28. jaanuaril 1939 muutis Kasahstani NSV ülemnõukogu presiidium oma määrusega vappi. Kõik kasahhikeelsed kirjad viidi ladina kirjal põhinevalt nimekujult üle kirillitsal põhinevale kujule. Liiduvabariigi suurtähtlühend oli nüüd kasahhi keeles ҚССР. Deviisi kirjutati kasahhi keeles "Барлық елдердің пролетарлары, бірігіңдер!". Vasar asetati sirbi peale ja vapi kohal asendati kuldne viisnurk punase kuldse äärisega viisnurgaga.
1978 muudeti vapil taas sirbi ja vasara asetust, sirp asetati vasarale. Punase värvi intensiivsust vähendati ja vähendati ka päikesekiirte arvu. Sellisena kasutas Kasahhi NSV seda vappi 16. detsembrini 1991. Peale NSV Liidu lagunemist Kasahhi NSV iseseisvus Kasahstani nime all, ning kasutas seda vappi 6. juunini 1992.
Kirgiisi NSV vapp

Kirgiisi NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Kirgiisi NSV vapp.
Liiduvabariigi vapp võeti kasutusele 23. märtsil 1937. Vapil kujutatakse Alatau mäge, mille tagant tõuseb päike. Figuure ümbritseb rahvuslikus ornamendis kaar, mida omakorda ümbritsevad nisupead ja puuvillaoksad. Pärjast põimub läbi rahvusornamendi laadis kujundatud lint deviisiga "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!", mis on kahes keeles, nii vene kui ka kirgiisi keeles. All seisab vabariigi lühendatud nimetus ("Кыргыз ССР"), selle kohal asub ketas sirbi ja vasaraga.
1948. aastal lisati vapile viisnurkne täht, ning sellisena püsis vapp 1991. aastani mil Nõukogude Liit lagunes.
Läti NSV vapp

Läti NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Läti NSV vapp.
Vapp võeti vastu 6. septembril 1940. Sellel kujutatakse Läänemerest tõusvat päikest, päikese kiirte valguses aga sirpi ja vasarat. Seejuures on vasar asetatud sirbi peale (teine sellise asetusega oli Kirgiisi NSV vapp). Figuure ümbritseb viljapeadest pärg, mis on seotud punase lindiga. Külgmistel lintidel on deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" nii läti kui ka vene keeles, all aga kiri "Latvijas PSR" (Läti NSV). Vapi kohal on punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Vapp oli kasutusel 17. veebruarini 1990.
Leedu NSV vapp

Leedu NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Leedu NSV vapp.
27. septembril 1940 kinnitatud vapil on kujutatud viljapeadest ja tammelehtedest pärga, mis tõusva päikese kiirtes valgustatud sirpi ja vasarat ümbritseb. Pärg on seotud punase lindiga, külgmistel lintidel on deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" leedu ("Visų šalių proletarai, vienykitės!"( ja vene keeles ("Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"). Alla, lintide ja pärja peale on asetatud valged tähed "LTSR" (Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, leedu keeles "Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika"). Vapi kohal on aga punane kuldse äärisega viisnurk.
Leedu NSV vapi kujundas kunstnik Vsevolod Dobužinski. Vapi välimuse sätestas Leedu NSV põhiseaduse §167. Põhiseadus hakkas kehtima 20. aprillil 1978.
20. märtsil 1989 kõrvaldati vapp kasutuselt.