tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mátyás Rákosi

Mátyás Rákosi (sünninimi Mátyás Rosenfeld; 9. märts 1892 – 5. veebruar 1971) oli Ungari riigitegelane. Ta sündis praeguses Serbias.
Ta oli Ungari tegelik riigijuht aastatel 1945–1956: aastatel 1945–1948 oli ta Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär ja 1948–1956 Ungari Töölispartei KK peasekretär. Ühtlasi oli ta 1952–1953 Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees.
Elulugu.
Mátyás sündis Serbias, Vojvodina autonoomses piirkonnas Ada linnas (mis toona kuulus Austria-Ungari keisririigi koosseisu) juudi perekonnas.
Esimese maailmasõja ajal teenis Rákosi Austria-Ungari armees ja sattus idarindel sõjavangi. Ungarisse tagasi jõudes oli ta 1919. aastal üks Béla Kuni Ungari Nõukogude Vabariigi kommunistliku valitsuse liikmeid kuni selle langemiseni, siis põgenes Nõukogude Liitu.
1924 tuli Rákosi Ungarisse tagasi ja vahistati, kuid 1940 anti üle Nõukogude Liidule 1848. aasta Ungari revolutsiooni lippude vastu, mille Vene tsaariarmee sõdurid omastasid Világoses (praegune Şiria Rumeenias) 1849. aastal. Nõukogude Liidus sai Rákosist Kominterni juht.
30. jaanuaril 1945 saadeti Rákosi Debreceni Ungarisse korraldama Ungari Kommunistliku Partei tööd. Seal sai Rákosi Ungari Kommunistliku Partei juhiks. Ta nimetas ennast "Stalini parimaks õpilaseks". Kommunismivastase opositsiooni elimineerimiseks leiutas Rákosi "salaamitaktika", kujutades oma rivaale fašistidena. Rákosi väitis, et ta hävitas Ungari antikommuniste nagu "lõikaks salaamivorstist viilusid". Rákosi ümber tekkis tugev isikukultus. Stalinistina korraldas Rákosi tihti näidisprotsesse, hävitades oma vastaseid.
Augustis 1952 sai Rákosi Ungari peaministriks, kuid 13. juunil 1953 pidi ta NLKP KK Poliitbüroo otsusega loovutama selle koha Imre Nagyle, jäädes siiski kommunistliku partei peasekretäriks. 
Juunis 1956 eemaldati NLKP KK Poliitbüroo nõudega Rákosi ka partei peasekretäri kohalt ning asendati Ernő Gerőga. Et eemaldada Rákosi Ungari poliitilisest elust, sunniti ta kolima Nõukogude Liitu. Avalikkusele öeldi, et ta läks ravile. Kogu oma ülejäänud elu veetis Rákosi Kirgiisi NSV-s. Veidi enne surma, aastal 1970, lubati Rákosil Ungarisse naasta tingimusel, et ta ei osale poliitilises tegevuses. Rákosi keeldus, ning jäi Nõukogude Liitu, kus ta aastal 1971 suri Gorkis (tänapäeval Nižni Novgorod)
Pärast surma viidi tema tuhk salaja tagasi Ungarisse ning maeti Budapesti Farkasréti kalmistule, kuhu maetakse kõige kuulsamaid ungarlasi. Vandalismi vältimiseks on tema hauakivil ainult initsiaalid.
Antonio Campi

Antonio Campi ( Cremona – 1587 Cremona) oli Itaalia hilisrenessansi maalikunstnik, historiograaf ja arhitekt. 
Ta oli Galeazzo Campi teine poeg ning Giulio Campi ja Vincenzo Campi vend. Bernardino Campi, kes oli üks Sofonisba Anguissola ja Giovanni Battista Trotti ("il Malosso") õpetajaist, oli Antonio Campi kauge sugulane. Kõik viis Campit olid kunstnikud.
AMOS

AMOS (lühend inglise keelest "Advanced Mortar System") on Soome Patria ja Rootsi Hägglundsi ühisprojektina välja töötatud soomustatud liikurmiinipilduja. 
Arendus.
Patria töötas välja tagantlaetava 120 mm miinipilduja ning Hägglunds paigaldamiseks mõeldud torni. Tegu on uue põlvkonna miinipildujaga, mis on disainitud suure laskekiiruse saavutamiseks. Soome tellis 24 AMOS süsteemi Patria AMV kerele ning Rootsi 2 CV90 kerele.
Ülevaade.
AMOS on kaheraudne tagantlaetav miinipilduja, mida eristab tavapärastest miinipildujatest suurem tulejõud. Maksimaalne laskekiirus on 24 lasku minutis, mis saavutatakse tänu automaatsele laadimissüsteemile. Lisaks võimaldab süsteem sihtmärki tabada mitme miiniga samaaegselt (MRSI). Ideaaltingimustes saab sellega välja lasta kuni 14 miini ja enne oma asukohta vahetada kui need üheaegselt sihtmärki tabavad. Tavapärastest eestlaetavatest miinipildujatest eristab AMOS-t võimalus ka kuni 1500 m kaugusele otsetrajektooriga tulistada. Lisaks standardsele 120 mm miinidele on AMOS-ga võimalik lasta ka täppisjuhitavaid miine nagu näiteks Saab Bofors Dynamics'i poolt välja töötatud Stryx, millel on 5 km suurune laskekaugus.
AMOS on varustatud ka elektrooniliste sihtmärgi tuvastamise ning laskmissüsteemidega. Seetõttu on sellele lühike reageerimisaeg. Tule avamiseks kulub ca 30 sekundit ja positsioonilt lahkumiseks alla 10 sekundi.
AMOS torni soomus suudab meeskonda kaitsta mürsukildude ja kergetulirelvade tule eest. Lisaks on sõidukid varustatud ka tuuma-, bioloogiliste- ning keemiarelvade vastase kaitsega.
Miinipilduja torni saab paigaldada erinevatele soomustransportööridele ja lahingumasinatele. Rootslased on teinud ka katsetusi nende paigaldamiseks laevadele.
Variandid.
NEMO on AMOS'e kergem versioon, millel on ainult üks raud kuid samad ballistilised andmed (laskekiirus ca 10 lasku minutis) ja laskemoon. Versiooni töötas välja Patria ning see on kasutusel praegu Soomes ning Sloveenias.
François Hollande

François Gérard Georges Nicolas Hollande (sündinud 12. augustil 1954 Rouenis) on Prantsusmaa poliitik, aastatel 2012–2017 Prantsusmaa president.
Ta on Sotsialistliku Partei liige.
Hollande oli 1997–2008 Prantsuse Sotsialistliku Partei esimene sekretär. 2008 teatas Hollande, et ei kandideeri enam Sotsialistliku Partei esimeseks sekretäriks tagasi. 
Ta on olnud Euroopa Parlamendi liige.
2012. aasta presidendivalimistel pääses Hollande teise vooru, kus ta vastaskandidaadiks oli Nicolas Sarkozy. Hollande kogus 52% häältest ja Sarkozy 48%.
Oma ametiajal sai ta palju kriitikat, teda peetakse Prantsusmaa halvimaks Viienda Vabariigi presidendiks – 2014. aasta aprillis oli tema populaarsus vaid 18%, novembris oli see vaid 12%. Septembris 2014 korraldatud arvamusküsitluses tahtis 62% prantslastest, et Hollande astuks tagasi. Ta on siiani esimene Prantsusmaa president Viienda Vabariigi ajal, kelle populaarsus on kukkunud alla 20%. Aprillis 2016 oli tema populaarsus vaid 14%, ning arvati, et kui ta kandideeriks teiseks ametiajaks Prantsusmaa 2017. aasta valimistel, kaotaks ta esimeses voorus.
1. detsembril 2016 teatas Hollande, et ta ei kandideeri teiseks ametiajaks. 
Isiklikku.
Tema isa oli otorinolarüngoloog ja ema sotsiaaltöötaja.
Ta elas koos Ségolène Royaliga ja neil on neli last: Thomas (sündinud 1984), Clémence (1985), Julien (1987) ja Flora (1993). Nad ei abiellunud omavahel ega sõlminud ka tsiviilpartnerlust, mis Prantsusmaal on võimalik kahe täiskasvanu vahel soost olenemata. 2007 kolisid nad lahku. 
2010. aastal avalikustas ta oma suhte Valérie Trierweileriga.
Ta abiellus 4. juunil 2022 Tulle'is näitleja Julie Gayet'ga.
Lucie Šafářová

Lucie Šafářová (sündinud 4. veebruaril 1987) on Tšehhi naistennisist, viie suure slämmi turniiri võitja paarismängus.
Üksikmäng.
Ta on võitnud üksikmängus 7 WTA ja 7 ITF-i turniiri ning olnud alates 14. septembrist 2015 WTA edetabelis 5. kohal. 2015. aastal jõudis ta üksikmängus Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel finaali.
Paarismäng.
Paarismängus on ta võitnud 15 WTA turniiri ning olnud alates 21. augustist 2017 paarismängus WTA edetabelis esikohal.
Suure slämmi turniiride võidud.
Ta on võitnud koos ameeriklannast partneri Bethanie Mattek-Sandsiga paarismängus järgmised suure slämmi turniirid:
Lucie Šafářová teatas profitennisistikarjääri lõpetamisest 29. mail 2019.
Panslavism

Panslavism oli 19. sajandi keskpaiku kujunenud liikumine, mis seadis eesmärgiks kõigi slaavlaste ühendamise.
Viitna apteek

Viitna apteek on endine apteek Viitnal.
Apteek avati aastal 1939.
Punane Täht (täpsustus)

Punane Täht võib tähendada:
Pulsatsioon

Pulsatsioon ehk pulseerimine on mingit nähtust iseloomustava suuruse pidev, üldjuhul korrapäratu tuiklev muutumine selle suuruse keskväärtuse ümber. 
Pulseerida võib näiteks elektrivool (pulseeriv vool).
Rekuperatsioon

Rekuperatsioon (ld "recuperatio" 'uuesti saamine') on millegi korduv kasutamine. Sõna on kasutusel ka terminina.
Richard Lanigan

Richard Leo Lanigan (sündinud 1943 Santa Fes) on ameerika semiootik ja kommunikatsiooniuurija.
Ta oli ajakirja The American Journal of Semiotics peatoimetaja.
Ta külastas Tartut 2012. aastal.
Kalibreerimine

Kaliibrimine ehk kalibreerimine võib tähendada:
Lajos Keresztes

Lajos Keresztes (28. aprill 1900 – 9. august 1978) oli Ungari maadleja.
1928. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali ja 1924. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali.
1925. aastal tuli ta Kreeka-Rooma maadluses Euroopa meistriks.
1927. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta viienda koha (kolme võidu kõrvale sai ta kaotuse eestlaselt Osvald Käpalt).
Väinö Kokkinen

Väinö Anselmi Kokkinen (25. november 1899 – 27. august 1967) oli soome Kreeka-Rooma maadleja.
Ta oli kahekordne olümpiavõitja Kreeka-Rooma maadluses – 1928. ja 1932. aasta olümpiamängudel.
1936. aasta suveolümpiamängudel sai ta neljanda koha.
Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kokku viis medalit – neli hõbemedalit ja ühe kuldmedali. 
Ta võitis vähemalt kahel korral Rootsi maadluslegendi Ivar Johanssoni – olümpiamängudel 1928. ja Euroopa Meistrivõistlustel 1930. aastal.
Ta võitis Soome meistrivõistlustel kuus kuldmedalit aastatel 1926, 1929, 1930, 1931, 1932 ja 1934. 
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Karl Kullisaar, Voldemar Mägi ja Albert Kusnets, kes kõik kaotasid talle. Ainsana eesti maadlejatest on teda võitnud Olaf Luiga Euroopa Meistrivõistlustel 1933. aastal.
2012. aasta snuukri maailmameistrivõistlused

2012. aasta snuukri maailmameistrivõistlused ("2012 Betfred.com World Snooker Championship") olid 75. maailmameistrivõistlused snuukris, mis toimusid Inglismaal Sheffieldis 21. aprillist 7. maini 2012.
Võistluspaigaks oli Crucible Theatre, kus maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1977. aastast.
Maailmameistritiitlit pidi kaitsma John Higgins, kes kaotas teises ringis Stephen Hendryle 4:13. Teine 2011. aasta finalist, Judd Trump, kaotas samuti teises ringis. Ali Carter võitis teda 13:12.
Finaalis mängisid Ali Carter ja Ronnie O'Sullivan. Samad mehed mängisid finaalis ka 2008. aastal.
Ronnie O'Sullivan võitis finaali 18:11.
Võitja sai auhinnaks 250 000 naelsterlingit.
Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium

Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium on täiskasvanute gümnaasium Saaremaal Kuressaares aadressil Garnisoni tänav 16.
Kooli direktor on alates 2004. aastast Ly Kallas.
Koolis saab omandada haridust põhikooli tasemel (8.–9. klass) ning gümnaasiumi tasemel õhtuses osakonnas ja kaugõppeosakonnas.
Ajalugu.
Kool loodi 1949. aastal ja kandis siis nime Kuressaare Töölisnoorte Keskkool. Algusaastatel olid õpilased valdavalt venekeelsed, sest nende seas oli palju sõjaväelasi. Kooli vene osakond tegutses Toris, kunagise maakonnahaigla ruumides, väiksemaarvuline eesti osakond aga Kuressaares Saaremaa Keskkooli juures aadressil Garnisoni tänav (tollal "21. juuni tänav") 16. Kuna Pikk tänav 31 gümnaasiumihoone oli Teises maailmasõjas kannatada saanud, koliti peaaegu kõik linna koolid Garnisoni tn 16 majja ümber. Õppetöö toimus kolmes vahetuses ja töölisnoorte keskkool sai ruume kasutada neljal õhtul nädalas kell 19–21. 
Kui 1952. aasta mais muutus linna nimi, muutus ka kooli nimi – uueks nimeks sai Kingissepa Töölisnoorte Keskkool. 1961. aastal, kui aadressil Hariduse tänav 13 valmis uus moodne koolihoone – tänapäeval tegutseb selles hoones Kuressaare Hariduse Kool –, sai sinna endale ruumid ka töölisnoorte keskkool.
Aastatel 1970–1988 kandis kool nime Kingissepa Õhtukeskkool. 1975/1976. õppeaastal sai siis juba õhtukeskkool esimesed oma ruumid. Need asusid aadressil Pikk tänav 6 ja seal hakkas tööle kooli kaugõppe osakond. 1978/1979. õppeaastal (see oli kooli 30. tegevusaasta) anti õhtukoolile omaette ruumid linna ühes vanimas koolihoones aadressil Pikk tänav 31 (tänapäeval tegutseb selles hoones Kuressaare Vanalinna Kool).
Kui 1988. aastal ennistati linnale ajalooline nimi, nimetati koolgi jälle vastavalt ümber – Kuressaare Õhtukeskkool. 1997. aasta sügisel kolis kool Kuressaare ringtee ääres asuvasse Saare KEKi hoonesse. 
Alates 2004. aastast kandis kool nime Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium. Sama aasta sügisest kolis kool üüripinnale Rootsi tänavale, kus oldi ühe katuse all TTÜ Kuressaare kolledžiga. 2010. aastal tuli Rootsi tänava üüripinnad kolledžile tagastada. Kui Kuressaare Põhikool 2011. aastal suleti, avanes Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumil võimalus naasta koolimajja aadressil Garnisoni tänav 16, kus Kuressaare Töölisnoorte Keskkool oli 1949. aastal alustanud. Samas asub ka Kuressaare Kunstikool.
Direktorid.
Kooli algusaegadel vahetusid direktorid kiiresti. Esimene direktor oli Raissa Ivanitškina. Talle järgnesid Sivkov, Heino Tiidus, Rattik ja Gurova.
Valarid

Valarid on tegelased J. R. R. Tolkieni teostes, keda inimtegelased teostes nimetavad jumalateks, kujutavad endast kõige Ardal ehk Maal leiduva kõrgemaid valitsejaid, kuid kes on ometi loodud Ilúvatari (Kõige looja) poolt. Nad olid viisteist vaimolendit, kes maailma loomisel võtsid endale maise vormi.
Maailma loomisest.
Lampide Ajastu ehk Arda Kevad.
Muistsetes kirjutistes öeldakse, et kui Valarid ja Maiarid hakkasid esialgu tahumatut Maailma kujundama, püüdsid nad seda muuta täiuslikult ilusaks, nagu nad olid näinud Nägemuses. Yavanna külvab seemneid, Aulë sepistab nende valgustamiseks kaks võimsat lampi Illuin (Keskmaa põhjaosas) ja Ormal (Keskmaa lõunaosas) Kuid valarite vahel oli tüli ja sõda purustas suure osa nende tööst. Lõpuks loodi siiski valade esimene kuningriik Almaren Keskmaale keset suurt järve. Melkor rajab Utumno.
Kuid üks vala tõstis mässu, purustas valarite Suured Lambid ja hävitas Almareni saare koos selle võluaedadega. Siis lahkusid valarid Keskmaalt ja asusid elama läände Amani mandrile, kus nad piirasid ennast Pelóri mägedega ja rajasid nende taha teise kuningriigi, mille aiad ja kojad olid veelgi kaunimad. Seda kuningriiki nimetati Valinoriks ning selle suurte kodade ja paljude kelladega linn kandis nime Valimar. Sel ajal loodi igavest kuldset ja hõbedast valgust andvad valarite Puud ning kogu Amanit Pelóri mägede taga täitis valgus, nii et kuningriik oli muinasjutuliselt kaunis.
Valarite Puude Ajastu.
Yavanna laulab olemisse Kaks Puud, hõbedase Telperioni ja kuldse Laurelini. Aulë loob päkapikkude seitse esiisa. Yavanna loob endid. Melkor rajab Angbandi ning kogub kurje olendeid, sealhulgas Balroge. Varda läidab uued tähed, haldjad, endid ning päkapikud ärkavad. Melkor röövib haldjad ning aretab orkid ning trollid. Valarid saavad sellest teada ning astuvad sõtta Melkori vastu. Puude ajastu lõpeb, kui Melkor ja Ungoliant mürgitavad Kaks Puud, tapavad Finwë ja röövivad Silmarilid
Pikk Öö.
Valarid loovad Kuu ja Päikese, Kuu tõuseb taevasse, lõpeb Pikk Öö ja algab Arda Teine Kevad.
Valarid.
8 esimest neist olid võimsaimad, ehk avatarid.
Nende kõrval oli veel 6
ja siis veel 1, kes astus kurjale teele ja seetõttu on viimane nende seas.
Sinine Kõrb

"Sinine Kõrb" on 2012. aasta Eesti eluloofilm priimabaleriin Kaie Kõrbist, mille režissöör on Ruti Murusalu. Autor keskendub filmis Kõrbi elule pärast priimabaleriini karjääri lõppu, taustaks 2011. aasta juubeligala ettevalmistused. Sõna saavad ka Kõrbi kunagised töö- ja lavakaaslased Tiiu Randviir, Helmi Puur, Vladimir Vassiljev, Vjatšeslav Gordejev, Viktor Barõkin ja Maia Plissetskaja.
Portreefilmi loomine sai alguse 2010. aastal, kui režissöör oma ideed Kõrbile tutvustas. Filmi pealkirja – "Sinine Kõrb" jaoks sai režissöör inspiratsiooni Jorma Uotineni tantsuetenduse "Pateetiline" ("Ballet Pathetique") tantsunumbrist "Sinine baleriin", mida Kõrb filmi kestel õpib.
Mitmikmäng

Mitmikmäng (inglise keeles "multiplayer game") on arvutimäng, mida saavad arvutivõrgu abil samal ajal koos mängida mitu inimest, kes võivad asuda erinevates geograafilistes punktides. 
Mäng toimub serveris. Serverisse saab ühenduda sisestades mängu IP-aadressi ja mõned serverid kasutavad toena Hamachi-t, Tunngle-t või muid tugisid. Kõikidel serveritel on oma erinev IP-aadress, samuti ka piiratud mängijate hulk. Kõik serverid ei ole kõikidele avatud, mõned on privaatserverid (ingl. "private server"), kuhu saavad siseneda ainult nt omanike sõbrad, või need kes ta ise valib. Need serverid on kas siis kindla koodiga või siis serveri administraator eemaldab mängija serverist.
Geosmiin

Geosmiin on orgaaniline ühend, millel on iseloomulik mulla või kopituse lõhn (inglise "earthy flavor"), mida inimene tunneb kergesti. Piisab kõigest 0,006–0,01 mikrogrammist liitri vee kohta, et inimene tunneks geosmiini lõhna ja maitset. 
Keemiliselt on geosmiin bitsükliline alkohol valemiga C12H22O. Geosmiini nimi on tuletatud vanakreeka sõnadest γεω "geō", mis tähendab 'maa' ja ὀσμή "osmḗ", mis tähendab 'lõhn'. Selle sõna võtsid 1965. aastal kasutusele Ameerika biokeemik Nancy N. Gerber (1929–1985) ja prantsuse-ameerika bioloog Hubert A. Lechevalier (1926–2015). 
Geosmiini sisalduse tõttu on näiteks peedid mullamaitsega ja geosmiinirikkas vees elavad kalad mudamaitsega ja mudalõhnaga. Geosmiini lõhna võib tajuda ka õhus, kui pärast kuivaperioodi sajab vihma. 
Geosmiin tekib mikroobide, sh mõnede sinivetikated ja kiirikbakterite ehk aktinomütseetide (eriti perekonnast "Streptomyces") surma tagajärjel. Pärast nende mikroobide surma vabaneb geosmiin keskkonda. 
Geosmiin kala- ja veinitööstuses.
Inimese haistmis- ja maitsemeel on geosmiini suhtes ülitundlik ja haistab seda juba üliväikeste koguste puhul. Seetõttu on kalade mudamaitset ja -lõhna gastronoomias väga raske varjata ja sel samal põhjusel hoiavad kalakasvatused enne toodangu turustamist kalu kuni kaks nädalat geosmiinivabas puhtas vees. 
Geosmiini lõhn ja maitse on vahel probleemiks veinitööstuses, kui viinamarjad juhtuvad sisaldama geosmiini. Sellest pole võimalik vabaneda geosmiini sisalduvat veini geosmiinivaba veiniga segades.
Vaatamata inimese tundlikkusele geosmiini suhtes on geosmiin inimesele ja teistele elusorganismidele täiesti ohutu.
Hvar

Hvar (itaalia keeles "Lesina") on saar Aadria meres, mis kuulub Horvaatiale.
Saar asub Dalmaatsia rannikul ja on tuntud oma pehme kliima, ajalooliste linnade, lavendlipõldude, viinamarjaistanduste ja kauni looduse poolest. Hvar on üks populaarsemaid turismisihtkohti Horvaatias. 
Saarel asub Hvari linn, mis on kuulus oma Veneetsia stiilis arhitektuuri ja elava ööelu poolest.
Elisabeth Jõhvi

Elisabeth Jõhvi on väljamõeldud tegelane, keda mängis Ines Aru.
Elisabeth Jõhvi sketširubriik oli 1980. aastatel paljude Eesti Televisioonis eetrisse läinud "Reklaamiklubi" saadete kindel osa.
1993. aastal läks Eesti Televisioonis eetrisse huumorisaade "Elisabeth Jõhvi show. Ines Aru show-programm", mida kirjeldati kui sketše "hella südamega naisterahva Elisabeth Jõhvi juhtumistest 1993. aasta Eestis" (režissöör-lavastaja Helle Karis, stsenaristid Kirill Teiter, Juta Üts ja Ralf R. Parve).
Joel Steinfeldt pühendas talle laulu "Elisabeth Jõhvi".
Kustaa Pihlajamäki

Kustaa Kustaanpoika Pihlajamäki (7. aprill 1902 – 10. veebruar 1949) oli Soome maadleja.
Ta on kahekordne olümpiavõitja vabamaadluses – 1924. ja 1936. aastast.
1928. aasta suveolümpiamängudel võitis ta hõbemedali vabamaadluses.
Euroopa meistrivõistlustel Kreeka-Rooma ja vabamaadluses võitis ta kokku 11 medalit, neist 9 kuldmedalit ja 2 hõbemedalit. 
Ta võitis Soome meistrivõistlustel aastatel 1924–1943 Kreeka-Rooma ja vabamaadluses kokku 28 kuldmedalit.
2005. aastast kuulub ta Fila Hall of Fame'i.
Tema nõbu oli olümpiavõitja Hermanni Pihlajamäki, nende suguvõsast on võrsunud ka Euroopa meister Juha Ahokas.
Bernardino Campi

Bernardino Campi (1520 Reggio nell'Emilia – 18. august 1591 Reggio nell'Emilia) oli maneristlikku stiili viljelev Itaalia renessansiaja maalikunstnik, kes töötas peamiselt Cremonas. Ta on tuntud kui üks Sofonisba Anguissola ja Giovanni Battista Trotti ("il Malosso") õpetajatest. Kunstnikest poolvennad Giulio Campi ja Antonio Campi olid Bernardino sugulased; suguvõsa kõige andekamaks kunstnikuks peetakse üldiselt Antonio Campit.
Kiira Aaviksoo

Kiira Aaviksoo (sünninimi Kiira Ulanova; 10. detsember 1955 Tartu – 15. oktoober 2011) oli Eesti geograaf.
Elulugu.
Ta lõpetas 1974. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal. 1993. aastal sai ta filosoofiadoktori kraadi, kaitstes Viktor Masingu juhendamisel väitekirja "Application of Markov Models in Investigation of Vegetation and Land Use Dynamics in Estonian Mire Landscapes". Hiljem täiendas ta end Stockholmis ja Põhja-Carolinas.
1995. aastani töötas ta Tartu Ülikooli geograafia instituudis teadurina, 1996. aastast Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse kaugseire peaspetsialistina.
Kiira Aaviksoo uuris taimekoosluste ja maakattetüüpide arengut, kasutades selleks aerofotomeetodeid ning interpreteerides satelliidifotode aegridu. Muu hulgas arendas ta soode kaugseiret ja osales Eesti CORINE'i maakattekaardi koostamises. Ta avaldas üle 30 teaduspublikatsiooni, sh artiklid ajakirjades Landscape Ecology ja Landscape and Urban Planning.
Isiklikku.
Kiira Aaviksoo oli abielus Jaak Aaviksooga, neil oli kaks last. Ta suri pikaajalise raske haiguse tagajärjel.
Properzia de' Rossi

Properzia de’ Rossi (umbes 1490 Bologna – 24. veebruar 1530 Bologna) oli Itaalia renessansiaja naisskulptor.
Properzia oli notari tütar ja õppis kunsti Bologna graveerija Marcantonio Raimondi ateljees.
Välislingid.
Jaan Noolandi

Jaan Noolandi (sündinud 23. augustil 1942 Tartus) on eesti päritolu Kanada füüsik.
Elulugu.
Jaan Noolandi on inseneri poeg.
1944. aastal läks Noolandi koos vanematega Rootsi, sealt edasi Kanadasse. 1961 lõpetas ta Torontos Bathursti Kolledži (Heights Collegiate Institute), 1961–64 õppis Toronto Ülikoolis inseneriteadust ja 1964–65 teoreetilist füüsikat, kaitstes M. Sc. teoreetilises füüsikas 1966. aastal Toronto Ülikoolis. 1965–70 oli ta samas stipendiaat tuumafüüsikas ning kaitses Ph. D. teoreetilises füüsikas 1970. aastal väitekirjaga "Theory of quantum crystals". 1970–71 oli ta Inglismaal Oxfordi Ülikooli järeldoktorant, 1971–72 labori teadur San Diegos (Californias) ja 1972–74 Murray Hillis (New Jerseys), ühtlasi oli ta 1975–76 Toronto Ülikooli külalisprofessor ja aastast 1974 Mississaugas (Kanadas) Xeroxi firma materjalifüüsika uurimiskeskuse teadur, aastast 1980 uurimissuuna juht.
Noolandi on töötanud külalisuurijana USA, Jaapani, Saksamaa ja Prantsusmaa ülikoolides ning instituutides. Ta on arendanud nõrkade mittehomogeensete polüelektrolüütide teooriat. Ta on Ameerika Füüsika Instituudi ja Kanada Füüsikute Assotsiatsiooni liige.
Aastatel 2007–2010 oli ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna polümeeride füüsika professor.
Silvia Noodla

Silvia Noodla (aastani 1973 Silvia Pung, 1973–1986 Silvia Entsik; sündinud 21. augustil 1949 Tartus) on eesti arstiteadlane, kardioloog. 
Noodla on Aarne Punga tütar. Muusikateadlane Andres Pung oli tema vend. 
Lõpetas 1967 Tartu 5. Keskkooli, 1973 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1988, Kaunase Meditsiiniinstituut), väitekiri "Изучение адгезиновых своиств клеток гранулоцитарно-моноцитарного ряда у больных инфарктом миокарда". 
Oli 1978–1989 TÜ ÜMPI vaneminsener ja nooremteadur, 1989–1992 teadur ja vanemteadur, 1992–1995 TÜ kardioloogiakliiniku vanemteadur, 1995–1997 assistent, 1998–2000 vanemassistent, 2001. aastast TÜK kardioloogiakliiniku vanemassistent. 
Uurimisvaldkonnad: immunoloogia; kardioloogia (südame isheemiatõbi, kardiomüopaatiad).
Somp (meteoroloogia)

Somp ehk hägu ehk on õhu hägusus, mida põhjustavad õhus hõljuvad silmaga nähtamatud tahked osakesed (suits, tolm, tahm).
Uduvine

Uduvine on niiske pilvisus õhus, kui nähtavus on üle ühe, kuid alla kümne kilomeetri.
Uduvine koosneb pisikestest tilkadest või jääkristallidest, mis on sarnased nendega, millest moodustuvad udu ja pilved. Piiskade läbimõõt on 0,01 mm või vähem. Uduvinet võib segi ajada sombuga, mis on kuiv hägusus. Eemalt vaadatuna näib udu sinakam ja somp pruunikam. Uduvines on õhu suhteline niiskus suurem kui sombus. Tegelikult on see piir ebamäärane, sest sombu väikesed osakesed toimivad niiskuse suurenemisel tekkiva uduvine suurepäraste kondensatsioonituumadena.
Marek-Andres Kauts

Marek-Andres Kauts (sündinud 13. oktoobril 1985) on eesti riigiametnik ja äritegelane.
Elulugu.
Ta lõpetas 2005. aastal Tallinna Reaalkooli, 2010. aastal Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna "cum laude" ja 2016. aastal Rootsi Kuningliku Tehnoloogiainstituudi (KTH) tööstusjuhtimise kooli magistrantuuri ning on õppinud Tallinna Tehnikaülikooli tööstustehnika ja juhtimise magistrantuuris.
Kauts oli aastatel 2007–2009 majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsi abi (oli üks uuele domeenikorrale ülemineku ettevalmistajatest) ja 2009–2012 Eesti Interneti SA juhatuse esimees. Ta korraldas juhatuse esimehena .ee-laiendiga Eesti internetidomeenide haldamiseks loodud asutuse käivitamise ja juhtis domeenireformi läbiviimist, millega avati .ee domeenide kasutamine eraisikutele ning välismaa ettevõtetele ja võimaldati registreerida rohkem kui üks domeeni ettevõtte kohta. Seni riigi poolt subsideeritud domeen muutus tasuliseks ja selle eest hakkasid tasuma kasutajad. Reformiga kaasnes huvigruppide ja aktivistide vastuseis ning kriitika internetis. Kautsi ametisoleku ajal võeti Eesti Euroopa domeeniorganisatsioonide ühenduse CENTR liikmeks. 
Kauts on hiljem olnud elektritootmisega tegeleva ettevõtte FootonVolt AS juhatuse liige, Elektrum Eesti arendusjuht ning on 2020. aastast BaltCapi investeeringute direktor ja 2024. aastast VKG Elektrivõrkude nõukogu esimees.
Kauts on Isamaa Erakonna liige, ta kandideeris Res Publica nimekirjas 2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel Tallinnas valimisringkonnas nr 6 (Nõmme linnaosa), kogus 26 häält ega osutunud valituks ning Isamaa nimekirjas 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel Tallinnas valimisringkonnas nr 6 (Nõmme linnaosa), kogus 52 häält ega osutunud valituks. Ta oli aastatel 2007–2010 TTÜ nõukogu liige, 2008–2010 Minu Eesti nõukoja liige ja on 2004. aastast Kaitseliidu liige.
Agressiivne keskkond

Agressiivne keskkond on keskkond, mis keemilise, elektrokeemilise vms toime tõttu põhjustab või kiirendab materjalide korrosiooni. 
Agregaatolekult võib agressiivne keskkond olla vedel (nt hapete, aluste, soolade lahused) või gaasiline. 
Agressiivse keskkonna kahjulik mõju võib suureneda, kui selles keskkonnas muutub temperatuur, toimib mehaaniline mõju vms.
Kaja Noodla

Kaja Noodla (aastani 1936 Hilda Helene Negfeld, kuni 9. märtsini 1944 Hilda-Helene Noodla; 11. jaanuar 1915 (vkj 29. detsember 1914) Väinjärve vald, Järvamaa – 1. mai 2009 Tartu) oli eesti raamatuteadlane.
Noodla oli renditalupidaja tütar.
Lõpetas 1933 Tallinna Linna 1. Tütarlastegümnaasiumi, 1941 Tartu ülikooli filosoofiateaduskonna klassikalise filoloogia ja bibliograafia erialal. EYS Veljesto liige. 
Oli 1939–1942 gümnaasiumiõpetaja, 1941–1945 Eesti Kirjandusmuuseumi ja Õpetatud Eesti Seltsi raamatukoguhoidja, 1944–1949 Tartu Riikliku Ülikooli bibliograafiakateedri assistent, 1949–1951 TRÜ Teadusliku Raamatukogu direktori kohusetäitja, 1951–1963 osakonnajuhataja, 1963–1965 teadusala asedirektor, 1965–1971 TRÜ Teadusliku Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonna juhataja. Pidanud õppeülesande täitjana Tartu ülikoolis loenguid raamatu, raamatukogude ja bibliograafia ajaloost.
Uurinud isiklike raamatukogude ajalugu, eesti raamatu lugejaid, Tartu Ülikooli raamatukogu ajalugu ja tsensuuri. "Eesti nõukogude entsüklopeedia" kaasautor, biograafiaväljaannete toimetaja, kirjastuse Valgus ladina keele (õpiku ja sõnaraamatu) eritoimetaja. 
Umbes 30 teaduspublikatsiooni, 70 aimeartiklit.
Ta oli Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige.
Ruun

Ruun on kastreeritud isane hobune või muu hobuslane, näiteks eesel või muul. 
Kastreerimise eesmärk on kõrvaldada hormoonidest põhjustatud rahutus ja ettearvamatu käitumine, muuta loomad taltsamaks ja kuulekamaks ning ratsutamiseks, vedudeks ja mitmesugusteks töödeks sobivamaks. Algajad alustavad ratsutama õppimist tavaliselt ikka ruunaga.
Elijošius Nonevičius

Elijošius Nonevičius (ka Eliasz Noniewicz ja Elijošius Nonevičius-Nonys; 19. juuli 1863 Žagariai, Vilniuse kubermang – 5. juuni 1931 Nemariunuos) oli Poola veterinaariateadlane, kes tegutses Eestis, Ukrainas ja Leedus.
1884–1888 õppis Nonevičius Tartu Veterinaariainstituudis, kus kaitses 1889. aastal veterinaariamagistri kraadi väitekirjaga "Рожа свиней в г. Дерпте и его окрестностях". 1889–1890 oli ta TVI bakterioloogiajaama assistent, 1891–1922 veterinaararst Vilniuses ja Odessas, 1923–29 Kaunase Ülikooli veterinaarpatoloogilise anatoomia kateedri professor.
Tartu-perioodil uuris Elijošius Nonevičius professor Eižens Zemmersi juhendamisel sigade punataudi ning iseseisvalt difteeria- ja malleusetekitajate ehitust, mikroobide värvimist jm. Ta avaldas uurimusi loomade nakkushaigustest, peamiselt hobuste tatitaudist, ent ka aktinomükoosist, sigade katkust, punataudist jm.
Wilhelm von Nolcken

Johann Heinrich Wilhelm von Nolcken (13. august (vkj 30. august) 1813 Haeska mõis, Saaremaa – 5. veebruar 1898 Dresden) oli Eesti baltisaksa lepidopteroloog, parun.
Ta oli maakohtu sekretäri Hermann von Nolckeni (1787–1861) poeg. Lõpetas 1833. aastal Peterburi Teedeehituse Instituudi, seejärel teenis Vene sõjaväes teede kommunikatsiooni alal.
Läks 1860. aastal kindralmajori auastmes erru. Elas järgmised 32 aastat Saaremaal oma Pihtla ja Rootsiküla mõisa, pühendudes liblikate kogumisele ja uurimisele. Tegi lepidopteroloogilisi uurimistöid peamiselt Riia ümbruses ja Saaremaal, aastail 1870–1872 kahel korral ka Lõuna-Ameerikas. Revideeris peaaegu kõiki lepidopteroloogilisi kogusid Baltimaadel, aitas oma tegevusega tublisti kaasa sellealasele uurimistööle Baltimaades ja oli sidemeis paljude rahvusvaheliselt tuntud lepidopteroloogidega.
Von Nolcken oli Riia Looduseuurijate Seltsi üks asutajaliikmeid ja auliige. Ta avaldas seltsi sariväljaandes aastatel 1868–1871 850-leheküljelise uurimuse, mis oli tolle aja üks täiuslikumaid siinset lokaalfaunat käsitlevaid teadustöid ning tõstis Läänemere maad lepidopteroloogiliselt kõige põhjalikumalt uuritud maade hulka Euroopas. Oma uurimuses andis ta eriti hea ülevaate seni vähe tuntud nn pisiliblikaist ("Microlepidoptera") ning esitas andmeid ka liblikate bioloogiast. 1892. aastast elas ta Dresdenis.
Stent

Stent on tehistoruke, mida kasutatakse meditsiinis juhade ja veresoonte asendamisel.
Stendi paigaldamist nimetatakse stentimiseks.
Norwegian Sun

Norwegian Sun on kruiisilaev, mis kuulub ettevõttele Norwegian Sun Limited ja mida käitab laevakompanii Norwegian Cruise Line (NCL). Laevakere ehitati Aker MTW laevatehases Wismaris, siseviimistlus tehti Lloyd Werft Bremerhaven GmbH laevatehases Bremerhavenis Saksamaal 2001. aastal. 2012. aastal kasutatakse laeva Läänemerel ristlustel Kopenhaagen–Warnemünde–Tallinn–Peterburi–Helsingi–Stockholm ja Kopenhaagenisse tagasi.
Laibach (täpsustus)

Laibach võib tähendada:
Laurent Lamothe

Laurent Salvador Lamothe (sündinud 14. augustil 1972 Port-au-Prince'is) on Haiti poliitik.
4. maist 2012 kuni 21. detsembrini 2014 oli ta Haiti peaminister. 14. detsembril 2014 astus ta valitsusvastaste meeleavalduste tõttu ametist tagasi, kuid jäi veel peaministri kohusetäitjaks kuni uue ajutise valitsusjuhi ametisse nimetamiseni, mis toimus 21. detsembril.
24. oktoobrist 2011 kuni peaministriks saamiseni oli ta Haiti välisminister.
Tema isa on kirjandusteadlane ja ema Gisou Lamothe kunstnik. Laurent Lamothe on mänginud tennist ja osalenud Davise karikavõistlustel Haiti meeskonnas 1994 ja 1995.
Laurent Lamothe sai Miami Barry ülikoolist bakalaureusekraadi politoloogia alal ja St. Thomase ülikoolist magistrikraadi ärijuhtimise alal.
Ta oli üks telekommunikatsiooniettevõtte Global Voice Group asutajaid 1998. aastal ja oli kuni välisministriks saamiseni ettevõtte tegevjuht.
Aatos Erkko

Aatos Juho Michel Erkko (16. september 1932 Helsingi – 5. mai 2012 Helsingi) oli soome ajakirjanik ja meediaettevõtja.
Tema vanaisa Eero Erkko oli 1889. aastal üks ajalehe Helsingin Sanomat eelkäija Päivälehti asutajatest. Aatos Erkko isa Eljas Erkko juhtis Sanomat enne teda. Patricia Seppälä oli Aatos Erkko õde.
Aatos Erkko sai USA Columbia ülikoolist magistrikraadi ajakirjanduse alal ning asus seejärel tööle Soome suurimas meediaettevõttes Sanoma. Aastatel 1953–1961 oli ta ajalehe Viikkosanomat peatoimetaja ja seejärel kuni 1970. aastani ajalehe Helsingin Sanomat peatoimetaja. Aastatel 1965–1976 oli ta Sanoma tegevjuht ja seejärel ettevõtte juhatuse esimees.
Temast sai üks Soome mõjukamaid ja rikkamaid inimesi. Talle kuulus 2009. aastal 23,29 protsenti Sanoma aktsiatest.
Säärikud

Säärikud ehk säärsaapad (lõunaeesti murretes "seerikud") on kõrge säärega, põlvini ulatuvad jalanõud.
Säärsaapad on valmistatud üldiselt nahast (naistel ka seemisnahast), veekindlad säärikud kummist.
Ajalooline kirjeldus.
Alates 17. sajandist hakkasid mehed Põhja-Eestis ja saartel säärsaapaid kandma pidulike jalanõudena. 19. sajandil olid need juba võrdlemisi tavalised.
Vanemad säärsaapad valmistati juhtnahast, õmmeldud tallaga, nii et pealse ja talla ühendamisel moodustus saapapöida ühendav rant. Tavaks oli, et saapasääre ja põlvpükste vahelt jäi sukk paistma umbes 10 cm ulatuses.
19. sajandi keskel tulid poodides ja laatadel müügile Loode-Venemaal toodetud heledast juhtnahast saapad (Vene saapad, kalavinskid, "astaskid"), mida määriti veekindlaks muutmiseks tökatiga. Selliseid töösaapaid kandsid eelkõige kalurid ja metsamehed.
Kirjandus.
Reet Piiri. Eesti Rahva Muuseumi talurahvajalanõude kogu. ERM-i aastaraamat 46, 2003.
Kummikud

Kummikud on kummist valmistatud säärikud.
Tänapäeval kasutatakse kummikute valmistamisel laialdaselt ka polüvinüülkloriidi ehk PVC-d.
Kalossid

Kalossid on teiste jalanõude peal kandmiseks mõeldud (tavaliselt kummist) jalanõud või nende sarnased iseseisvate jalatsitena kandmiseks mõeldud kingad. 
Eestis on Venemaa eeskujul olnud levinud madalate kummist kalosside kandmine viltide peal, et lumi ei teeks vilte märjaks. 
Kalosse on kasutatud ka näiteks peojalatsite kaitseks tänaval kõndimisel.
Kalossid võivad olla ilma kinniseta või tõmblukkude, pannalde või rõhknööpidega.
Urmas Nagel

Urmas Nagel (sündinud 6. septembril 1960) on eesti vaimulik (aastast 2024 EELK Tallinna Jaani koguduse abiõpetaja) ja laulja. 
Ta lõpetas aastal 1978 Tartu 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1978–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. 
Nagel on töötanud Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogus. 
Ta on lõpetanud Usuteaduse Instituudi. Ta ordineeriti 4. mail 1992 diakoniks ja 7. aprillil 1993 aseõpetajaks, 22. veebruaril 2000 anti talle õpetaja õigused. 
Ta oli aastatel 1992–1993 Käina Martini koguduse diakon. Aastatel 1992–2000 oli ta Käina ja Emmaste koguduse õpetaja. Aastatel 2000–2024 oli Nagel Räpina Miikaeli koguduse õpetajaks, lisaks hooldas ta Mehikoorma kogudust; samuti oli Nagel aastal 2007 Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse hooldajaõpetaja ning aastatel 2007–2008 Rõuge Maarja koguduse hooldajaõpetaja. 
Aastatel 2002–2007 oli ta Võru praostkonna abipraost ja 2007–2015 Võru praost . 
Alates 3. märtsist 2024 on ta EELK Tallinna Jaani koguduse abiõpetaja. Lisaks on ta alates 14. oktoobrist 2024 EELK Lasnamäe Püha Markuse koguduse õpetaja. 
Nagel on loonud luulet ja laule ning ta on folkmuusik.
Unelmate ühiskond

Unelmate ühiskond on tuleviku-uuringute spetsialisti Rolf Jenseni loodud visioon tuleviku ühiskonnast.
Unelmate ühiskonna algus.
Unelmate ühiskond ilmneb juba praegusel hetkel – tuleviku kontuurid on täna nähtavad. Tulevikutooted peavad mõjuma meie südamele, mitte meie ajule. Jensen on kindel, et praegu on parim aeg keskenduda väiksematele ja personaalsematele ettevõtmistele. „Lähitulevikus muutub senisest olulisemaks ettevõttele sotsiaalse võrgustiku loomine ja personaalne suhtlemine kliendiga. Kaovad pealiskaudsed brändid ning esile kerkivad väärtustel põhinevad ettevõtted – inimesed ootavad ausat lugu, mis läheb südamesse.“ 
Unelmate ühiskonna loogika.
Unelmate ühiskonna keskkonnaks saab kõige tõenäolisemalt pilt. Iga pilt jutustab loo, müüdi, legendi. Töö on motiveeriv, loominguline ja kaasakiskuv, tööst saab mänguline tegevus – võistlus, riskid, matkimine ja lustakus. Organisatsioonid on nagu hõimud, töötajad osalised või hõimu liikmed. Nii omanikud kui ka töötajad kannavad ettevõtte vaimsust ning osalevad ühistes rituaalides. Perekond ja selle väärtused on reaalsusega kokku põrkudes ebakindlas seisus, kuid unelm õnnelikust perekonnast jääb. Selge jagunemine töö- ja vabaks ajaks hakkab ähmasemaks muutuma. Mõlemad peavad rikastama elamustega ning olema tulvil emotsioone.
Näide, kuidas tänapäeval kasutatakse unelmate ühiskonna loogikat.
Taani tarbijad on nõus maksma nende kanade munade eest rohkem, keda on kasvatatud meie vanavanemate tehnoloogia ja meetoditega ehk siis kanad elavad vabalt farmides, mitte kitsastes puurides. See tähendab aga seda, et munad muutuvad kallimaks, aga tarbija on nõus maksma 15–20 protsenti enam loo eest, mis on seondub loomaeetika ja vanade heade aegadega. Me suudame mõista unelmate ühiskonda ainult siis, kui saame aru, et juured on nii minevikus kui ka olevikus.
Bugesera ringkond

Bugesera ringkond on 2. järgu haldusüksus ("akarere") Rwandas. Bugesera asub Idaprovintsi edelaosas ja on selle kõige läänepoolsem osa.
Bugesera piirneb lõunas Burundiga. Piirkonda jääb osa Rweru järvest (18,57 km²).
Ringkonna pindala on 1337 km².
Bugesera kõrgeim koht on 1667 meetri kõrgune Juru mägi. Kliima on kuum ja kuiv, sageli esineb põuda.
Üle 90% ringkonna elanikest elatub põllumajandusest. Kasvatatakse peamiselt ube, sorgot, bataati, banaane ja maisi.
Bugesera halduskeskus on Nyamata. Veidi Nyamatast põhja pool on rajamisel Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam.
Ringkond jaguneb 15 sektoriks ("imirenge"): Gashora, Juru, Kamabuye, Mareba, Mayange, Musenyi, Mwogo, Ngeruka, Ntarama, Nyamata, Nyarugenge, Rilima, Ruhuha, Rweru ja Shyara.
Bugesera

Bugesera on asula Rwanda loodeosas Lääneprovintsis, mõne kilomeetri kaugusel Kongo DV piirist.
Bugesera asub umbes 5 km kaugusel kirdes Gisenyist ja Kivu järve kaldast.
Karl Ludwig Maibach

Karl Ludwig Maibach (2. oktoober 1833 Vanamõisa Haljala kihelkond – 26. jaanuar 1889 Simpferopol) oli eesti maalikunstnik.
Karl Ludwig Maibach õppis Rakvere kreiskoolis ja aastatel 1853–1859 Peterburi Kunstide Akadeemias, kus teda premeeriti 1858. aastal akvarelli eest, mis kujutas Tallinna Niguliste kiriku sisevaadet, väikese hõbeaurahaga. Matkas 1865 Saksamaal, Itaalias ja Šveitsis, kus õppis Genfis Alexandre Calame'i ja François Diday juures.
Johann Koleri eestkostmisel hakkas ta alates 1866. aastast saama iga-aastast rahalist toetust suurvürstinna Helene Pavlovna käest.
Töötas Münchenis, kust sooritas reise Egiptusse ja Süüriasse. 1874. aastal pöördus tagasi Peterburi, kus ta 1876. aastal sai Peterburi Kunstide Akadeemiast maastikumaali kunstniku nimetuse. Alates 1875. aastast võttis Peterburis osa akadeemilistest näitustest. Maibach suri Simferopolis jaanuaris 1889, kus viibis Krimmis oma sõbra Johann Köleri ülesandel.
Maibachi töid ei ole palju säilinud. Säilinud on mõned Eesti maastikud Eesti Rahva Muuseumis ja varasemast loomeperioodist pärit õlimaal "Rukkilõikajad", mis asub Eesti Kunstimuuseumis.
Nyamata

Nyamata on linn Rwanda Idaprovintsis, Bugesera ringkonna halduskeskus.
Nyamata asub umbes 30 km Kigalist lõuna pool, umbes 20 km kaugusel Burundi piirist. Linn asub 1340 meetri kõrgusel merepinnast.
Linna lähedale rajatakse Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam.
Aastal 1993 elas Nyamatas hinnanguliselt 120 000 inimest ja 2009. aastal umbes 12 000 inimest.
Tšernobõli samuraid

"Tšernobõli samuraid" on 2012. aasta dokumentaalfilm, mille autor on Ivar Heinmaa. Film räägib 1986. aastal Tšornobõli tuumaelektrijaama 4. reaktori plahvatuse tagajärgi likvideerinud meestest ja tuumakatastroofi üleilmsetest mõjudest 2011. aastal Jaapanis Fukushima I tuumaelektrijaamas toimunud tuumaõnnetuse taustal. Film on valminud koostöös Kreeka Raadio ja Televisiooni ning Eesti Rahvusringhäälinguga.
Filmis keskendutakse kahele mehele, kes käisid Tšornobõlis plahvatuse tagajärgi likvideerimas: Pärnumaa Tšernobõli Ühenduse Gamma juhile ja Tšernobõli veteranide õiguste eest võitlevale Jaan Krinalile ja endisele keevitajale Kalev Kilgile. Sõna saavad ka 1986. aastal Eesti pearadioloogina töötanud doktor Peeter Mardna ja Valgevene bioloog Aleksei Nesterenko.
Zooloogide loend

"Siin loetletakse zoolooge."
Delphin (1975)

Delphin (varem "Belorussija", "Kazahstan II") on ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Vishal Cruises Pvt. Ltd. ja mida käitab laevakompanii Passat Kreuzfahrten GmbH.
Tehnilised andmed.
Delphin on 156,27 m pikk ja 22,02 m lai. Tema süvis on 5,90 m. Laeva kogumahutavus on 16 331 ja dedveit 2251 t. Laeva suurim kiirus on 21,5 sõlme. Laeval on 4 tekki.
Laeva jõuseadme moodustavad 2 Pielstick-Wärtsilä 18PC2V diiselmootorit, mille koguvõimsus on 13,24 MW. Laeval on 2 sõukruvi.
Laevaperes on 250 liiget ja ta võib peale võtta 590 reisijat.
Tema sõsarlaevad olid Azerbaidžan, Gruzija, Karelija ja Kazahstan, mis tänapäeval kannavad nimesid Enchanted Capri, Salamis Floxenia, Neptune ja Adventure.
Ajalugu.
Laev ehitati Soomes Turus Oy Wärtsilä Ab laevatehases. Laevale pandi kiil 1. oktoobril 1973, ta lasti vette 6. märtsil 1974 ja võeti kasutusele 1975. aastal. Ta ehitati parvlaevana ja tal oli 256 autokohta. Esialgu oli tema kodusadam Odessa ja laev kandis nime Belorussija.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist jäi laeva kodusadamaks esialgu Odessa, aga laev nimetati ümber. Uueks nimeks sai 1993 Kazahstan II.
1996 laev müüdi ja ehitati Saksamaal Bremerhavenis Lloyd Werftis ümber. Ta muudeti parvlaevast ristluslaevaks. Ümberehituse käigus kaotati kõik autokohad. Laeva kodusadamaks sai Nassau ja uueks nimeks Delphin, aga sellegipoolest kasutatakse teda Euroopas nii Vahemerel liinil İstanbul–Barcelona kui Läänemerel liinil Kiel–Tallinn–Peterburi–Helsingi–Stockholm–Kiel ja Norra fjordides.
Mustatööline

Mustatööline (ka musta töö tegija, õpetamata tööline) on töötaja, kes pole saanud omal alal mingisugust väljaõpet; õppimata tööd ehk musta (ja sageli füüsilist rasket) tööd tegev inimene. Mustatöölisele vastandub oskustööline.
Ämm

Ämm on abikaasa ema.
Ämm on II astme hõimlane.
Ämmad on tuntud tegelased anekdootides, kus neid kujutatakse tihti minia või väimehe jaoks tüütute, ebameeldivate ja tülikatena, samuti oma poja või tütre suhtes ülehoolitsevate ja miniat või väimeest oma lapsele ebasobivaks pidavatena. Sellist stereotüüpi kasutavad ka paljud komöödiasarjad ja -filmid.
Äi

Äi on abikaasa isa.
Äi on II astme hõimlane.
Põhja-Eesti idaosa keelepruugis võib 'äi' tähendada ka vanaisa.
Päästekeskus

Päästekeskus on Päästeameti allüksus, mis teostab päästetöid, riiklikku tuleohutusjärelevalvet, päästealast ennetustööd ja kriisireguleerimist. Eestis on neli päästekeskust:
VR-Yhtymä

VR-Yhtymä Oy on Soome riigile kuuluv raudteefirma. VR opereerib nii lähi- kui ka kaugliine. Helsingi-lähedastel liinidel kasutatakse vanu Valmeti ronge, uuemaid CAFe ning uusi Stadler Flirte. Kaugliinidel sõidavad klassikalised Pendolinod ja InterCity rongid.
George Sand

George Sand (, kodanikunimega Amantine [ka Amandine] Lucile Aurore Dupin; 1. juuli 1804 Pariis – 8. juuni 1876 Nohant-Vic, Indre'i departemang) oli prantsuse kirjanik ja ajakirjanik. 
Ta oli 1830.–1840. aastatel Inglismaal tuntum kui Victor Hugo või Honoré de Balzac, teda peeti üheks Euroopa romantismiajastu silmapaistvamaks kirjanikuks. Tema loomingusse kuulub 70 romaani kõrval veel üle 50 kirjandusteose, sealhulgas jutustusi, näidendeid ja poliitilisi tekste. Nagu tema vanavanaema Louise Dupin, keda ta imetles, propageeris George Sand naiste õigusi, kritiseeris abielu institutsiooni ja võitles konservatiivse ühiskonna eelarvamuste vastu. Teda peeti skandaalseks tema tormilise armuelu, meheliku riietuse ja mehele viitava pseudonüümi tõttu.
Looming.
Sandi esimesed kirjanduslikud katsetused valmisid koostöös kirjanik Jules Sandeauga. Nad avaldasid ühiselt mitmeid lugusid, märkides autoriks Jules Sand. Ühiselt valmis ka Sandi esimene romaan "Rose et Blanche" (1831). Tema esimene iseseisvalt avaldatud teos "Indiana" (1822) kandis juba George Sandi pseudonüümi.
27-aastaselt oli Sand Euroopa populaarseim kirjanik, püsides sel positsioonil oma eluajal ja ka kaua pärast surma. 1836. aastal avaldati tema kirjutiste kogumik 24 köites. Tema elu jooksul avaldati neli kogumikku ta töödest.
Oma lapsepõlvekogemuste põhjal kirjutas Sand mitu romaani. Samuti avaldas romaani oma elust Chopiniga ning muid teoseid. Lisaks kirjutas ta muid autobiograafilisi teoseid ja teatritükke. Sand esitas sageli näidendeid oma väikses erateatris.
Paulus (täpsustus)

Pauluse nime on kandnud mitu pühakut:
Selle nime all on tuntud veel:
Tapluskala

Tapluskala ("Betta") on perekond väikseid mageveekalu sugukonnast "Osphronemidae".
Perekonna teaduslik nimetus "Betta" tuleneb malaikeelsest sõnafraasist "ikan betah" ('kangekaelne/visa kala').
Liike.
Perekonda kuulub umbes 65 liiki, neist paljud on värvikirevad. Kõige tuntum liik on siiami tapluskala, mis on populaarne akvaariumikala.
Kirjeldus.
Tapluskalade kehapikkus võib olenevalt liigist olla 2,5–12,5 cm. Perekonna liigid võib kudemiskäitumise järgi jagada kahte rühma: osad neist ehitavad veepiirile sülje abil õhumullidest "pesa", teised kannavad kudu suus.
Tapluskalade looduslik levila on peamiselt Tais ja Kambodžas. Neid kalu võib leida väikestes tiikides, jõgedes ja kraavides. Kuna tapluskalad on labürintkalad (neil on kopsulaadne organ, millega saavad hingata õhuhapnikku), siis suudavad nad elada ka väikese hapnikusisaldusega veekogudes.
Tapluskalad söövad peaaegu kõike, mida leidub nende loomulikus elukeskkonnas, muu hulgas usse, sääsevastseid ja isegi väiksemaid kalu. Akvaariumis tuleks neid toita iga päev või üle päeva. Neile võib anda helvestoitu, kuivatatud või elusaid usse või spetsiaalseid tapluskaladele mõeldud toidukuulikesi.
Mitmed tapluskala liigid on tunnistatud ohustatuteks ning mõned neist on isegi hävimisohus.
Verne Troyer

Vernon Jay "Verne" Troyer (1. jaanuar 1969 – 21. aprill 2018) oli USA filmi- ja seriaalinäitleja. 
Ta sai tuntuks seriaalis "Austin Powers" Mini-Me rolliga.
Chris Hardwick

Christopher Ryan Hardwick (sündinud 23. novembril 1971) on USA koomik, laulja ning filminäitleja.
Kevin James

Kevin James (õieti Kevin George Knipfing; sündinud 26. aprillil 1965) on USA koomik, filmi- ja seriaalinäitleja.
Carl Reiner

Carl Reiner (20. märts 1922 Bronx – 29. juuni 2020 Beverly Hills) oli USA näitleja, lavastaja, ja produtsent.
Claude Miller

Claude Miller (20. veebruar 1942 Pariis – 4. aprill 2012 Pariis) oli prantsuse režissöör, produtsent ja stsenarist.
Aastatel 1961–1963 õppis ta Pariisi filmikõrgkoolis Institut des hautes études cinématographiques (IDHEC). Pärast seda töötas ta selliste nimekate režissööride juures nagu Jean-Luc Godard, Marcel Carné, Jacques Demy, Michel Deville ja Robert Bresson. Aastail 1968–1975 töötas ta François Truffaut' filmide tootmisjuhina ja kaasstsenaristina.
Milleri esimene täispikk mängufilm "Parim viis marssimiseks" valmis 1976. aastal. Sellega nimetati ta kohe Césari auhinna kandidaadiks režissööri ja stsenaristi kategoorias. Elu jooksul nimetati ta Césari kandidaadiks 15 korda. Ta võitis neist ühe, filmi "Ärge laske teda silmist" (1981) eest.
Claude Miller oli 1993. aastast kinoühenduse Europa Cinemas president, 2007–2010 oli ta Pariisi filmikõrgkooli La Fémis president. Prantsuse televisiooni jaoks valmistas ta kümneid reklaame.
Surma ajal töötas ta François Mauriaci romaani "Thérèse Desqueyroux" ekraniseeringu kallal. See film valiti lõpetama 2012. aasta Cannes'i filmifestivali.
Judif

Youddiph (Maria Lvovna Katz; sündinud 23. jaanuaril 1973 Moskvas) on vene levilaulja. Youddiph esindas Venemaad 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, saavutades 9. koha.