tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
FOXN1

Forkhead box N1 ehk FOXN1 on teatud selgroogsete loomade genoomis tuvastatud geen.
"FOXN1" ekspresseeritakse "thymus primordium"'is, loote tüümuses ja sünnijärgses tüümuse epiteelis.
Inimestel paikneb geen 17. kromosoomis.
Paljudel inimestel kodeerib nimetatud geen transkriptsioonifaktorit "Foxn1" ja seda seostatakse tüümuse arengu regulatsiooni ja keratinotsüütide diferentseerumisega.
"FoxN1" ekspressiooni reguleerivad Wnt signaalirajad.
"FOXN1"-geen reguleerib tüümuse epiteelirakkude liine ja diferentseerumist ning homöostaasi nii loote kui ka postnataalses tüümuses. Geen reguleerib ka tüümuse ealist taandarengut.
Geeni kaasasündinud nullmutatsioon võib kaasa tuua SCID-sündroomi avaldumise hiirtel, rottidel ja inimestel, aga ka raskelt avalduva primaarse immuunpuudulikkuse ja kaasasündinud alopeetsia.
Nimetus.
Eelistermin: forkhead box protein N1. Muud nimetused: 
"Rowett nude", "winged helix nude", "winged-helix nude", "winged-helix transcription factor nude", "Whn".
Geeni sümbol on: FOXN1.
Surnud 17. detsembril

"Siin loetletakse 17. detsembril surnud tuntud isikuid."
Surnud 18. detsembril

"Siin loetletakse 18. detsembril surnud tuntud isikuid."
Sigurd Frosterus

Sigurd Frosterus (4. juuni 1876 Asikkala – 2. märts 1956 Helsingi) oli Soome arhitekt. Ta õppis arhitektiks Polütehnilises instituudis (alates 1908. aastast kannab nime Helsingi Tehnikaülikool), mille lõpetas 1902. aastal.
Aastatel 1902–1904 oli Sigurd Frosterusel ühine arhitektuuribüroo Gustaf Strengelliga. Muude tööde seas projekteerisid nad üheskoos Tamminiemisse esindusliku villa, mis hiljem oli pikka aega presidendi ametlik residents ja kus alates 1987. aasta detsembrist asub Urho Kekkose muuseum. Frosterus oli mitmekülgsete huvidega, sealjuures ka hea kirjamees. Aastatel 1908–1911 oli ta arhitektuuriteemasid käsitleva ajakirja Arkkitehtilehti peatoimetaja. 
Aastatel 1918–1935 oli Sigurd Frosterusel ühine arhitektuuribüroo arhitekt Ole Gripenbergiga. Nende ühiste tööde hulka kuuluvad ka Helsingi Säästöpankki ja Yhdyspankki monumentaalsed ärihooned Helsingi kesklinnas. Frosteruse kõige tähtsamaks ja kuulsamaks tööks kujunes 1916. aastal arhitektuurikonkursil II koha saavutanud projekti järgi aastatel 1929–1930 ehitatud Stockmanni kaubamaja.
Frosterus on projekteerinud palju korterelamuid Helsingis ja mujalgi. 
Sigurd Frosterus oli oma aja juhtivaid soome kunstikriitikuid ja tuntud kirgliku kunstikollektsionäärina. Tema kunstikogu, mis sisaldab peamiselt Alfred William Finchi ja Magnus Enckelli töid, on hoiul Soome suurimas erakunstimuuseumis – Amos Andersoni kunstimuuseumis Helsingis. 
Frosterus oli suur purjetamishuviline ning nii palus ta 1929. aastal oma arhitektist kolleegil ja asjatundlikul purjekakonstruktoril Gustaf Estlanderil kavandada talle 8-meetrine kiiljaht Sphinx, millega ta hiljem võitis korduvalt auhindu rahvusvahelistel purjetamisvõistlustel.
Rutt Koppel

Rutt Koppel (aastani 1967 Rutt Aimla; 29. oktoober 1938 Pärnu – 28. september 2004 Tõravere) oli eesti astronoom.
Elulugu.
Ta sündis õpetajate peres.
Lõpetas 1957 Paide Keskkooli ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli.
Töötas aastast 1962 Tartu Observatooriumis insenerina, vaneminsenerina ja teadurina.
Ta on töödelnud helkivate ööpilvede rahvusvahelise vaatlusvõrgu kaudu saadud ja satelliitidel tehtud atmosfäärimõõtmiste andmeid ning koostanud sellekohaseid andmebaase, mõõtnud atmosfääriosooni. Osalenud uurimislaeval neljas Läänemere ekspeditsioonis.
Avaldanud üle 20 teaduspublikatsiooni.
Indrek Kolka

Indrek Kolka (sündinud 15. veebruaril 1948 Viljandis) on eesti astrofüüsik.
Elulugu.
Kolka sündis kontoriametniku peres.
Ta on lõpetanud 1966. aastal Viljandi 1. Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Aastatel 1976–1979 oli ta Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi aspirant, seal kaitses ka füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Tähe P Cygni paisuva ümbrise mudelid" (juhendaja Lauri Luud, 1980).
Alates 1979. aastast on ta töötanud Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis, Tartu Observatooriumis ja Tartu Ülikooli Tartu Observatooriumis nooremteadurina, teadurina, vanemteadurina ja kaasprofessorina. Alates 1991. aastast on ta õpetanud külalislektorina Tartu Ülikoolis praktilise astrofüüsika kursust ning juhendanud bakalaureuse- ja magistritöid ning mõnda doktoritööd.
Teadustöö.
Uurimisala: kuumade üliheledate tähtede spektroskoopia ja fotomeetria ning neid tähti kirjeldavad mudelid. Teinud kindlaks kuumade üliheledate muutlike tähtede prototüübi P Cygni spektrimuutlikkuse iseloomu. Indrek Kolka on Rahvusvahelise astronoomiaühingu IAU, Eesti Astronoomia Seltsi ja Eesti Füüsika Seltsi liige. Avaldanud üle 30 teaduspublikatsiooni ja arvukalt aimeartikleid.
Kaabu

Kaabu on meeste laiaääreline peakate.
Kaabu on tavaliselt valmistatud vildist.
Helgi Arst

Helgi Arst (aastani 1955 Ardve, 1955–1975 Niilisk; 23. detsember 1931 Tallinn – 24. oktoober 2016 Tallinn) oli eesti geofüüsik.
Elulugu.
Ta sündis farmatseudi ja õpetaja peres.
Lõpetas 1950. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1957–1960 oli TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirant.
Teadustöö.
Kandidaadiväitekirja "Atmosfääri soojuskiirgusest", juhendaja K. Kondratjev, kaitses 1962. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis. Geofüüsikadoktori väitekirja "Atmosfääri ja mere kiirguskarakteristikud kui looduskeskkonna informatsiooni kandjad" kaitses 1991. aastal Tartu ülikoolis.
Uurinud soojuskiirguse välja Maa atmosfääris ja pilvedes, eriti soojuskiirguse levi ning spektraalse ja ruumilise jaotuse sõltuvust atmosfääri seisundist – selgitanud geograafilisi, sesoonseid ja sünoptilisi erinevusi. Uurinud võimalusi päikesekiirguse ning sellega seotud veekeskkonna karakteristikute abil iseloomustada uuritavate veekogude seisundit, sh seoseid veekogu kiirguskarakteristikute ja vee puhtuse vahel (eutrofikatsioon ja antropogeenne saastumine).
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, sh neli monograafiat.
Hatiku oja

Hatiku oja on oja Põlvamaal, Ahja jõe parempoolne lisajõgi.
Hatiku oja on keskjooksul kutsutud ka Visse või Vissi ojaks ning ülemjooksul Külmsuu kraaviks ja Lepä ojaks.
Hatiku oja saab alguse Põlva linnast 6 km lääneedela pool, Kanepi–Leevaku maantee lähedal Kähri küla piires.
Hatiku oja on umbes 18 km pikk, voolab läbi Hatiku, Laari ja Kiidjärve metsade ning suubub Ahja jõkke mõnikümmend meetrit Akste–Häätaru tee Kiidjärve sillast allavoolu. Hatiku ojja suubuvad Määoja (Savimäe kraav) ja Viira kraav. Hatiku oja kuulub tumedaveeliste ja humiinainete rikaste jõgede tüüpi.
Hatiku ojal Kiidjärve küla lähedal on olnud vesirattaga vesiveski, mis on nüüdseks hävinud. Oja keskjooksul on olnud ligi 150 meetri pikkune koprapais, mille juurde on rajatud matkarada ja vaateplatvorm.
Hatiku oja suudme juurest algab RMK Roiupalu õpperada. Kiidjärvel, Hatiku oja paremkaldal asub Kiidjärve ohvrikivi, mis on arheoloogiamälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Hendrik Voogd

Hendrik Voogd (10. juuli 1768 Amsterdam – 4. september 1839 Rooma) oli Hollandi maalikunstnik, kes elas ja töötas Itaalias.
Otteni vesiveski

Otteni vesiveski ehk Valgesoo vesiveski on endine vesiveski Võrumaal Ahja jõel. Nüüdse haldusjaotuse järgi jäävad endise vesiveski hoonete jäänused Põlvamaa Põlva valla Valgesoo küla maadele, ent kuivõrd küla piir kulgeb mööda Ahja jõe telge, siis idapoolne osa veskisillast jääb Taevaskoja küla maadele.
Valgesoo veskit on esmamainitud 1582. aastal. Tänaseni osaliselt säilinud veski kompleks rajati 19. sajandi teisel poolel.
Veskihoone oli maakivist vundamendiga laastukattega viilkatusega palkhoone. Jõuallikaks oli esialgu vesiratas, hiljem kaks turbiini. Veskis jahvatati jahu, lisaks oli veskis saeraam, kreissaag, rauatreipink, höövelmasin, laastu- ja sindlimasin, lina rabamise ja kupardamise seadmed. Veel 1980. aastateni oli säilinud jahuveski hoone ja sellega kokku ehitatud elumaja-taluhäärber, saekaatri osa oli hävinud varem.
1930. aastatest kuni Saesaare hüdroelektrijaama valmimiseni (1952) oli Otteni vesiveski turbiiniga ühendatud mõnekilovatise võimsusega elektrigeneraator, mis andis elektrit Valgesoo külale ja koolimajale. Veski lõpetas tegevuse 1960. aastatel. Otteni vesiveski-elamu hävis 2000. aastate alguses.
Veskisilla, mis töötas ka veski paisuna, lasi ehitada veski omanik Jaan Otten (sündinud 28. oktoobril 1847 Vastse-Antslas) 1916. aastal Tartu kivisilla eeskujul. 1930. aastatel oli veski Jaan Otteni poja Richard Otteni omanduses.
Otteni vesiveski pais, veekanal sillaga, ait ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Vesiveski-elamu oli samuti 1999. aastal võetud ehitismälestisena kaitse alla, kuid arvati hävimise tõttu 2009. aastal kultuurimälestiste registrist välja.
Vesiveski pais on ehitatud maakivist, sellel on kaks suurt valatud betoonist kaarava, mis olid väravatega suletavad.
Maakividest ehitatud veekanal sillaga on säilinud vaid osaliselt.
Otteni veski aidast on säilinud punasest tellisest võlvidega kelder. Puitpalkidest viilkatusega ait oli säilinud veel 1999. aastal, kuid on nüüdseks hävinud.
Otteni veski kuivati (ehitatud 1920. aastal) on historitsistlik maakiviehitis, mis on ehitatud ürgoru nõlvale. Kuivati hoones asub nüüd RMK Otteni metsamaja.
Otteni veskisild on tuntud mängufilmi "Viimne reliikvia" võttepaigana. See on koht, kus Siim tõkestab sillapuuga ratsanikest jälitajate tee ja üks jälitajate hobustest kukub jõkke.
Otteni veskisild on Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala piiriks.
Valli pae

Valli pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel. 
Valli pae asub Ahja jõe vasakkaldal umbes sada meetrit allavoolu peale Otteni vesiveski silda. See on esimene pae allavoolu väljaspool Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala piiri, asudes Eoste hoiualale jääval Ahja jõe lõigul.
Valli pae on nime saanud pae kohal ürgoru kaldal asuva Valli talu järgi. Valli paes on omapärane muistne kaevuava. Vanasti olnud kalju veerel kooguga kaev, kust võeti jõevett.
Paljandit on võimalik vaadelda jõe vastaskaldalt RMK Otteni lõkkeplatsi juurest.
Tuuner

Tuuner (ingl k "tuner", sõnast "tune": häälestama) on raadiovastuvõtja või televiisori vastuvõtuosa, mille ülesanne on paljudel kandesagedustel edastatavatest raadiosagedussignaalidest soovitud kanalite (programmide) signaalid selekteerida (välja valida). Tuuner võimendab selekteeritud signaali ja muundab selle superheterodüünvastuvõtja põhimõttel vahesageduseks. Niisugune tuuner kujutab endast antennisisendiga varjestatud elektroonikaplokki, mille väljundsignaal läheb raadio või teleri vahesagedusvõimendisse.
Tuuner võib olla valmistatud ka eraldi üksusena, mis kuulub stereokomponentsüsteemi (stereoseadme) koosseisu. Tuuner on siis tegelikult kõrgsageduslik raadiosignaali vastuvõtja, millest väljub madalsageduslik signaal stereofoonilisse helivõimendisse.
Niisugune terviklik raadiovastuvõtuplokk on ka AV-ressiivris. 
Eraldi tootena valmistatud satelliittelevisiooni vastuvõtjat nimetatakse satelliidituuneriks, antenni- ja kaabeltelevisiooni vastuvõtjat digiboksiks (ingl "set-top box"). Satelliidituuneril ja antenni-TV digiboksil on CA-moodul (kaardiluger) vaatajakaardi jaoks (tasuliste teleprogrammide vaatamiseks).
Hendrik Lettens

Hendrik Lettens VR II/3 (eesnimi ka Hindrik; 19. jaanuar või 20. jaanuar 1888 Rutikvere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 25. oktoober 1940 Adavere asundus, Põltsamaa vald) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (kapral).
Lettens teenis Esimeses maailmasõjas Venemaa jalaväelasena 1916–1917. Ta sai Rumeenia rindel 24. detsembril 1916 haavata. 
Lettens mobiliseeriti 9. jaanuaril 1919 3. jalaväepolku. Võttis Vabadussõjas osa lahingutest Punaarmee ja Landeswehri vastu Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis. Sai 2. juulil 1919 Riia lähedal Salaspilsi (Kurtenhofi) jaama juures haavata. 
Lettens demobiliseeriti aprillis 1920. Ta tegeles edaspidi põllupidamisega ja kuulus Vabaduse Risti Vendade Ühenduse (VRVÜ) Viljandi osakonda. Hendrik Lettens suri 25. oktoobril 1940 oma talus vähki ja maeti Põltsamaa kalmistu uude ossa.
Suhkrupeet

Suhkrupeet ("Beta vulgaris" spp. "vulgaris" var. "altissima") on maltsaliste sugukonda kuuluv kaheaastane kultuurtaim, hariliku peedi teisend.
Suhkrupeet on parasvöötme kliimas kasvatatav juurvili, millest valmistatakse lauasuhkrut ehk sahharoosi. Maailma suhkrutoodangu osakaalust moodustab suhkrupeedist toodetav umbes 30%. Ülejäänud ehk 70% lauasuhkrust toodetakse lähistroopilises ja troopilises kliimavöötmes kultiveeritavast suhkruroost.
Viimase kahesaja aasta jooksul toimunud aretustöö tulemusena on suhkrupeedi sahharoosisisaldus tõusnud 8% pealt 18%-ni.
Suurimad tootjad.
2012. aastal toodeti maailmas kokku 269,8 miljonit tonni suhkrupeeti ning suhkrupeedi põldude kogupindala oli samal ajal 4,9 miljonit hektarit.
Kasv.
Suhkrupeet on nõudlik mullaviljakuse suhtes. Sahharoos moodustub suhkrupeedi lehtedes fotosünteesi käigus, mida saab iseloomustada keemilise valemiga:
12CO2 + 11H2O = C12H22O11 + 12O2
Kasvuperioodi teisel poolel toimub suhkru ladestumine lehtedest juurikasse, mistõttu vajab taim palju päikesevalgust.
Suhkrupeedi juurikas kasvab jämedamaks mitmete kambiumkihtidena (nagu ka punapeet). Juurika alumine osa läheb üle peajuureks, mis võib ulatuda pinnases kuni 2 m sügavuseni. Kasvuaeg ise on üsna pikk, ulatudes 160–170 ööpäevani. Juurikas on koristamiseks valmis, kui vanemad lehed on elutegevuse lõpetanud ja ülejäänud leherosett muutub heledamaks. Valminud juurikas on keskmiselt 20–35 cm pikkune.
Koristamine ja töötlemine.
Suhkrupeedi koristamine põldudelt toimub kombainide abil. Koristamise ajal eemaldatakse juurikalt lehed ja peajuure tipp, mis ei sisalda märkimisväärsel hulgal sahharoosi.
Suhkruvabrikus peedid pestakse ja peenestatakse. Seejärel leotatakse sahharoos peenestatud massist välja. Ülejääv peedimass pressitakse kokku ning seda kasutatakse loomasööda valmistamiseks (nii silo kui ka kuivmassina). Kristalliseerunud toorsuhkru saamiseks aurutatakse sahharoosirikast peedimahla. Lauasuhkur saadakse omakorda toorsuhkru töötlemisel. 100 kilogrammist suhkrupeedist saab töötlemise käigus 12–15 kg lauasuhkrut, 3,5 kg melassi ja 45 kg peedimassi. Tootmisel ülejääv tumedavärviline siirupitaoline melass sisaldab sahharoosi ligi 50% ning seda kasutatakse loomasöödana või toorainena pärmi, piirituse, äädika jm tootmisel.
Suhkrupeedi lehed on mahlased ning sobivad hästi loomasöödaks – nii värskelt kui ka silona. Samuti kasvatatakse loomasöödaks suhkrupeedi juurikat.
Hiromi Shinya

Hiromi Shinya (jaapani keeles 新谷 弘実 "Shin'ya Hiromi"; 6. märts 1935 Yanagawa, Fukuoka prefektuur – 9. detsember 2021) oli Jaapani gastroenteroloog ja kirurg, mitme raamatu autor.
Dr Shinya arendas välja protseduuri nn "Shinya tehnika", mis võimaldab eemaldada käärsoolest polüüpe kirurgilise sekkumiseta.
Ta töötas arstina nii Ameerika Ühendriikides kui Jaapanis.
Ta oli Beth Israeli meditsiinikeskuse endoskoopilise kirurgia osakonna juhataja ja New Yorgi Albert Einsteini meditsiiniülikooli kirurgiaprofessor.
Piiblihermeneutika

Piiblihermeneutika (piiblitõlgendus) on teadus Piibli teksti mõistmiseks ja tõlgendusviiside (hermeneutika) kasutamise võimalustest. 
Piiblihermeneutika rajas 20. sajandil Rudolf Bultmann, tuginedes Wilhelm Dilthey (1833–1911) ja Martin Heideggeri (1889–1976) hermeneutika käsitlustele. Piiblihermeneutika oli 20. sajandi evangeelses teoloogias üks mõjukamaid suundi. R. Bultmani Piibliermeneutika tugineb eksistentsialistlikule filosoofiale.
Alexander von Nolcken

Alexander Adolf von Nolcken (30. august 1791 Kareda – 22. august 1861 Kuressaare) oli sõjaväelane (staabikapten) ja mõisnik Saaremaal.
Isiklikku.
Tema poeg Nikolai Nolcken oli Pöide Maarja koguduse õpetaja ja Saaremaa Jaani koguduse vikaarõpetaja.
Sammatti vald

Sammatti vald on endine vald Soomes Uusimaa maakonnas. See liideti Lohja linnaga 2009. aastal. Ajalooliselt vanim teade Sammatti piirkonnast on aastast 1406.
Valla pindala oli 85 km² (millest maismaad 72 km²) ja 2008. aasta lõpus elas seal 1365 inimest.
Valla territooriumil asusid Elias Lönnroti ja Eeva Joenpelto sünnikohad.
Sammatti kirik.
Esimesest kirikust on teada, et see oli olemas juba 1590. aastal n-ö Kirikunòval, praeguse Elias Lönnroti kodumajanduskooli territooriumil. Teine kirik ehitati aastal 1666 ja paiknes praeguse kiriku kõrval. Kolmas, praegune kirik ehitati aastatel 1754–1755 ehitusmeister Mickel Jöranssoni eestvõtmisel. Kellatorni ehitas aastal 1763 Arvela talu peremees Erik Stenström. Altarimaali kinkis Elias Lönnrot 1879. aastal surnud tütre Tekla mälestuseks. Altarimaali on teinud prof. . Kirik kapitaalremonditi 1954. aastal arhitekt Paavo Riihimäe juhtimisel. Viimati korrastati ja remonditi kirikut nii seest- kui ka väljastpoolt, lisaks väljastpoolt ka kellatorni, aastatel 2000–2002 arhitektuuribüroo Jari Reponen as juhtimisel.
Pälkäne vald

Pälkäne vald on vald Soomes Pirkanmaa maakonnas.
Valla pindala on 738 km² (millest maismaad 560 km²) ja 2014. aastal elas seal 6740 inimest.
Naabervallad on Hattula vald, Hämeenlinna linn, Kangasala vald, Padasjoki vald ja Valkeakoski linn.
Snappertuna vald

Snappertuna vald on endine vald Soomes Uusimaa maakonnas.
Alates 2009. aastast on endise valla territoorium osa Raseborgi linnast.
Valla pindala oli 172 km² ja 1973. aastal elas seal 1379 inimest.
Raketirünnak Mariupolile

Raketirünnak Mariupolile oli 2015. aasta 24. jaanuaril Donbassi sõja käigus Ukraina Mariupoli linnaelanike vastu toimunud relvastatud kallaletung. Hommikul avati kahest valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all asuvast asulast Mariupoli elurajooni pihta tuli mitmelasulistest raketiheitjatest, mille tulemusel hukkus kolmkümmend üks inimest ja sai vigastada 112 inimest, neist umbes 40 inimest raskelt.
Taust.
Aasovi mere ääres strateegilisel kohal asuvat Mariupoli oli sõja käigus rünnatud korduvalt (Mariupoli lahing 6. mai – 14. juuni 2014, rünnak Mariupolile 2014. aasta septembris jne). Linna haldusalas oleva Sartana alevi tulistamises hukkunute mälestuseks kuulutati 2014. aasta 15. oktoober Mariupolis leinapäevaks.
Sündmused.
Laupäeva, 24. jaanuari hommikul kell 09:15 algas Mariupoli idapoolse elurajooni tulistamine mitmelasulistest raketiheitjatest. Kirdesuunast, 19 km kaugusel asuvast Oktjabri külast tulistati elamurajooni Gradidest ning 15 km kaugusel idakirdes asuvast Zajitšenko külast tulistati elurajooni Uraganidest. Mõlemad asulad, nii Oktjabr kui Zaitšenko, olid sündmuse toimumise ajal valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.
Ukraina sõjaväeluure andmetel lasti hommikuse tulistamise käigus välja kolm komplekti reaktiivmürske ehk kokku 120 reaktiivmürsku. Inimesi hakati ohtlikelt aladelt evakueerima.
Kella 13:02 ja 13:21 ajal tulistati linna taas idakirdest. Võimalik, et sihtmärgiks oli äärelinnas paiknev valitsusvägede kontrollpunkt. Samal päeval, umbes kell 17:06, tulistati sama piirkonda taas.
Tulistamiste korduv iseloom raskendas päästetööde läbiviimist. Kella poole kuueks õhtul oli hukkunute arv tõusnud kolmekümneni (sh üks laps). Haavatuid oli 95, neist 9 olid lapsed; umbes 40 haavatu seisund oli väga raske.
Pealelõunane tulistamine oli suunatud äärelinnas asuva valitsusvägede kontrollposti vastu. Hukkus vähemalt üks Ukraina sõjaväelane.
Pühapäev, 25. jaanuar kuulutati üleriigiliseks leinapäevaks, kell 12:00 toimus hukkunute mälestuseks leinaseisak.
Rahvusvaheline vastukaja.
Rünnaku mõistsid hukka Euroopa Liidu kõrge esindaja välisasjade ja julgeolekupoliitika alal Federica Mogherini, ÜRO peasekretär Ban Ki-moon, NATO jpt. ÜRO Julgeolekunõukogu vastavasisulise resolutsiooni vastuvõtmise vetostas Venemaa.
Korporatsioon Vicinia

Korporatsioon Vicinia oli meeskorporatsioon, mis tegutses aastatel 1921–1931.
8. oktoobril 1921 asutati Narvast pärit üliõpilaste värvekandva segaseltsina Societas Studiosorum Narvesium asukohaga Päeva tänav 9, korter 2 (Tartu).
21. oktoobril 1921 registreeriti selts Tartu Ülikooli Nõukogus. Sümboolikana kanti rinnamärki ja rukkilillesinist-hõbedast-rukkilillesinist värvilinti koos üliõpilase üldmütsiga.
6. novembril 1924 muudeti see Narvast pärit meesüliõpilaste seltsiks. Värvid muudeti violett-hõbe-siniseks ning neid kanti värvilindil ja teklil.
1926. aasta 11. märtsi ja 15. aprilli koosolekute otsustega võeti nimeks Societas Vicinia ning kaotati liikmete päritolupiirang.
14. oktoobril 1928 ühines Societas Vicinia korporatsiooniga Vigilia ühiseks meeskorporatsiooniks Vicinia.
15. oktoobril registreeriti korporatsioon Tartu Ülikooli nõukogus. Värvideks võeti Vigilia värvid must-violett-valge.
Korporatsioon Vicinia lõpetas tegevuse 11. mail 1931 vastavalt koosolekul vastu võetud otsusele ja kirjalea Tartu Ülikooli valitsusele 29. mail.
1. juunil 1931 inkorporeeris korporatsioon Rotalia tegevuse lõpetanud korp! Vicinia liikmed-vilistlased.
Juri Knjazihhin

Juri Knjazihhin (vene keeles "Князихин, Юрий Ветсович", inglise keeles "Yuri Knyazikhin"; sündinud 25. septembril 1955 Donetskis) on Eesti matemaatik.
Elulugu.
Juri Knjazihhin on rahvuselt venelane. Ta sündis Donetskis teenistuja peres.
Lõpetas 1973 Tallinna 15. Keskkooli ja 1978 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna.
Teadustöö.
Füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Diskreetsete ordinaatide meetod ja kiirgusülekand lineaar-algebraline mudel", juhendaja Gennadi Vainikko, kaitses 2. aprillil 1985 Gruusia TA Arvutusmatemaatika instituudis Tbilisis.
Tartust läks Humboldti stipendiaadina Göttingeni ülikooli ja sealt edasi Bostoni ülikooli. Praegu töötab uurija-professorina Bostoni Ülikoolis.
Uurimissuunad: integraal- ja diferentsiaalvõrrandite numbrilised meetodid, kiirgusülekanne atmosfääris, pilvedes ja taimkattes, sh kiirgusülekande kaugseire; metsa ökosüsteemide dünaamika; multifunktsionaalse metsakorralduse modelleerimine.
On juhtiv teadur Maa kosmoseseire süsteemi "Terra" kahe spektroradiomeetrilise allprojekti talitusalgoritmide arendamisel.
Üle 50 teaduspublikatsiooni, juhendanud 11 doktoranti.
Paris Jackson

Paris-Michael Katherine Jackson (sündinud 3. aprillil 1998 Los Angeleses) on USA näitleja ja modell.
Ta on Michael Jacksoni tütar.
Valgustusfilosoofia

Valgustusfilosoofia on inimmõistuse kõikvõimsuse ideest lähtuv filosoofia ning ajalõik Euroopa ühiskondlikus, poliitilises ja kultuurielus 17. sajandi II poolest 19. sajandi alguseni. Nimetus pärineb Immanuel Kantilt. Valgustusfilosoofia tõi kaasa tööstusliku pöörde, kodanlikud revolutsioonid, kodanluse esiletõusu ning loodusteaduste ja tehnika arengu. Tähtsamad valgustusfilosoofid olid David Hume, Jean-Jacques Rousseau, Voltaire ja Denis Diderot. Valgustusliikumise järgi nimetatakse perioodi ligikaudu 1680–1780 Euroopa ajaloos valgustusajastuks.
Valgustusfilosoofia põhimõtted.
Valgustusfilosoofia kujunes valgustusideoloogiaks (humanism, ratsionalism, empirism). 
Uus mõtlemine Inglismaal (empirism).
Thomas Hobbes (1588–1679). Sünnilt on kõik inimesed võrdsed; ühiskondlik leping andis võimu valitsejale – kuningale. Kuna võim on vajalik rahu ja julgeoleku kindlustamiseks, peab see olema võimalikult tugev (absolutism). Materialist.
John Locke (1632–1704). Riigi ja valitsuse ülesanne on eraomandi, isikuvabaduse ja julgeoleku kaitse. Kõrgeim võim peab kuuluma parlamendile. Vabadus tähendab ka täielikku usuvabadust.
Uus mõtlemine Prantsusmaal.
René Descartes (1596–1650). Ratsionalismi rajaja.
François Marie Arouet (1694–1778), varjunimi Voltaire. Voltaire'i filosoofilises tegevuses on esiplaanil absolutistliku roomakatoliku kiriku, usulise sallimatuse ja fanatismi kritiseerimine. Valgustus tähendab vaimuvabadust ja võitlust kiriku preestrite vastu, kes püüavad takistada uue maailmapildi levimist. Sallivus on sõnavabaduse eeldus. 
Charles Louis de Montesquieu (1689–1755).
Jean-Jacques Rousseau (1712–1778).
Denis Diderot ja entsüklopedistid olid vaenulikud kiriku suhtes.
Uus mõtlemine Saksamaal.
Saksa valgustusfilosoofid polnud kiriku suhtes vaenulikud, sest saksa valgustusliikumine lähtus osaliselt luterlikust kirikust, pietismist.
Gottfried Wilhelm Leibniz (1646–1716). Ratsionalism.
Johann Gottfried von Herder (1744–1803).
Immanuel Kant (1724–1804). Teadus on võti kogemusmaailma mõistmiseks. Kõlblus on alus religioonile, mida ei saa mõistuse ega teaduse väidetega tõestada.
Kuhmalahti vald

Kuhmalahti vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2011. aastal liideti see Kangasala vallaga.
Valla pindala oli 221 km² (millest maismaad 168 km²) ja 2010. aastal elas seal 1047 inimest.
Lempäälä vald

Lempäälä vald on vald Soomes Pirkanmaa maakonnas.
Valla pindala oli 307 km² (millest maismaad 269 km²) ja 2014. aastal elas seal 22 192 inimest.
Mouhijärvi vald

Mouhijärvi vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2009. aastal liideti see koos Vammala linna ja Äetsä vallaga uueks Sastamala linnaks.
Valla pindala oli 269 km² (millest veepindala 14 km²) ja 2003. aastal elas seal 2961 inimest.
Pirkkala vald

Pirkkala vald on vald Soomes Pirkanmaa maakonnas.
Valla pindala on 104 km² (millest maismaad 81 km²) ja 2014. aastal elas seal 18 642 inimest.
Kylmäkoski vald

Kylmäkoski vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2011. aastal liideti see Akaa linnaga.
Valla pindala oli 200 km² (millest maismaad 191 km²) ja 2010. aastal elas seal 2610 inimest.
Lindora laat

Lindora laat on Võru maakonnas Võru vallas Lindora külas igal aastal simunapäeval (28. oktoobril) peetav laat. 
Laadaplats asub Võrumaa ja Setumaa piiril, kohalike tähtsamate teede ristil. Ehkki pole täpselt teada, millal esimene Lindora laat oli, pärinevad esimesed kirjalikud teated 1893. aastast. Tollal peeti laata Lindora kõrtsi juures.
Lindora laat on olnud maarahva jaoks tähtis kauplemis- ja kohtumispaik. Kui varasemal ajal sai Lindoral kokku peamiselt lähiümbruse rahvas, siis praegusel ajal tullakse sinna ka mujalt Eestist ning uudistajaid on välismaaltki. Lindora laata teatakse kui lambalaata, sest varasemal ajal kaubeldi seal põhiliselt koduloomadega, eelkõige lammastega. Hiljem hakati müüma ka käsitöötooteid, aedvilju ning muud majapidamisest ülejäänud kraami. Lisaks kauplemisele on laat paigaks, kus kohtutakse sugulaste ning tuttavatega, vahetatakse uudiseid ning klaaritakse ka pooleliolevaid asju. Lindora laada omapäraks on siiani, et kauplemine algab varavalges ning lõunaks on suurem ost-müük juba läbi.
Toiduainete steriliseerimine

Toiduainete steriliseerimine on toiduainete kuumtöötlemine temperatuuril 110–114 ºC eesmärgiga hävitada toiduainetes, valmistoidus või hoidistes mikroorganismid ja nende spoorid.
Toiduainet kuumutatakse 30 minutit kuni 2 tundi temperatuuril 105...140 °C, rõhul 1,0...1,5 atü õhukindlalt suletud katlas ehk autoklaavis. Sellist meetodit kasutatakse laialdaselt konservide valmistamisel. Steriliseeritud toiduaine toiteväärtus on alati väiksem võrreldes värskete toiduainetega. Hävivad ensüümid ja vitamiinid, muutub toidu maitse, väheneb valgurikka toidu bioväärtus. Steriliseeritud toiduained säilivad hermeetilises taaras aastaid.
Konserveeritud, pastoriseeritud või steriliseeritud toiduainetel on oht tekitada botulismi. Toidubotulism on toiduainete kantud botulism, mida põhjustab botulismi mürkainet sisaldava toidu söömine. Ohtlikud on toidud, mida hoitakse õhukindlalt, näiteks (peamiselt kodus valmistatud) lihakonservid, suitsuliha jms. Saastunud toiduained ei ole kuidagi iseäralikud, ainsaks väliseks tunnuseks on "kummis" konservikaaned.
Põlva kalmistu

Põlva kalmistu on Põlva linnas asuv kalmistu. 
Kalmistu paikneb Orajõe oru nõlval. 
Kalmistu ala on munitsipaalomandis ja kalmistut haldab Põlva vallavalitsus.
Kalmistu rajati 1773. aastal, kalmistu peavärav valmis 1907. aastal.
Kalmistu võeti 1997. aastal kaitse alla ajaloomälestisena.
Kalmistu ruumipuuduse tõttu maetakse praegu rohkem inimesi 1990. aastal avatud Rosma kalmistule.
Äetsä vald

Äetsä vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2009. aastal liideti see koos Vammala linna ja Mouhijärvi vallaga uueks Sastamala linnaks.
Valla pindala oli 242 km² (millest veepindala 8 km²) ja 2008. aastal elas seal 4797 inimest.
Uma Pido

Uma Pido ('Oma Pidu') on võrukeelne laulu- ja rahvapidu, mis esimest korda toimus 31. mail 2008 Võrus.
Toimumisajad ja -kohad:
 I Uma Pido: 31. mail 2008 Võrus Kubija laululaval
 II Uma Pido: 29. mail 2010 Põlvas Intsikurmu laululaval
 III Uma Pido: 1. juunil 2013 Võrus Kubija laululaval
 IV Uma Pido: 28. mail 2016 Põlvas Intsikurmu laululaval
 V Uma Pido: 2. juunil 2018 Võrus Kubija laululaval
 IV Uma Pido: 1. juunil 2024 Põlvas Intsikurmu laululaval
Margus Toomla

Margus Toomla (sündinud 16. oktoobril 1980) on eesti tantsujuht ja koreograaf, Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse (ELT SA) juht alates 2. novembrist 2020.
Margus Toomla hakkas rahvatantsuga tegelema 16-aastaselt 1996. aastal Maido Saare käe all, hiljem jätkas tantsimist tantsuansamblis Lee.
1999. aastal lõpetas ta Viimsi Keskkooli ja 2003. aastal bakalaureusekraadiga Tallinna Pedagoogikaülikooli, kus oli õppinud koreograafia õppetoolis.
Hiljem on ta esinenud muusikalides, kruiisilaevadel, viljelenud kaasaegset tantsukunsti ning olnud mitmel tantsupeol liigijuht (3.–4. klasside ja 5.–6. klasside rühmad). Toomla on õppinud klassikalist laulmist Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis.
Ta oli 2017. aasta XII noorte tantsupeo "Mina jään" pealavastaja.
Kuni ELT SA juhatajaks valimiseni oli ta Mustamäe Kultuurikeskuse Kaja juhataja.
Luuküla

Luuküla (vene keeles "Lug") on küla Venemaal Pihkva oblasti Oudova rajooni Samolva vallas. 20. sajandi alguse haldusjaotuse järgi oli see Rämeda vallas Oudova maakonnas Peterburi kubermangus.
Luuküla on üks vanemaid eesti asunike külasid Venemaal. Pärimuse järgi tulid esimesed asukad Suure Põhjasõja ajal siia sõjapakku. Oudova maakonna Seretka valla Luuküla oli 1918. aastal seitsmest külast koosneva asunduse keskus, kus kokku elas umbes 2000 eestlast.
Kiriklikult oli Luuküla enne 1920. aastat otse Räpina kihelkonna koosseisus. Külas asub ka luteri kalmistu.
Zajitšenko

Zajitšenko on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, 15 km kaugusel Mariupolist idakirdes.
Zajitšenko kõrgus merepinnast on 55 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 311 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2014. aastal, läks asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli alla. 24. jaanuaril 2015 tulistati asulast Mariupoli elurajoone mitmelasulistest raketiheitjatest Uragan.
Usaldav uskumine

Usaldav uskumine üldiselt tähendab uskumist, mis on nii enesestmõistetav, et inimene ei teadvustagi oma uskumist. 
Usaldav uskuja ei oska isegi kahtlustada, et ta usub, sest ta arvab, et ta teab. Usaldav uskumine on inimesele omane. 
Usaldava uskumise mõistet kasutab Enn Kasak teadlaste mõtlemise kritiseerimisel. Teadlane (loodusteadlane) kipub uskuma, et see, mis ta teeb, on tegelikkus. Ja usub, et see, mida ta teada saab, on tõde või vähemalt peaaegu tõde. See usk on nii sügav, et seda võib nimetada usaldavaks uskumuseks.
Mare Zaneva

Mare Zaneva (sündinud 19. septembril 1956) on eesti tõlkija ja giid. 
Ta õppis algul Tartu Riiklikus Ülikoolis vene filoloogiat ja seejärel 1980. aastatel viis aastat Sofias. Ta on tõlkinud bulgaaria keelest eesti keelde.
Isiklikku.
Tema isa oli kirjanik Aadu Hint ja ema oli tõlkija Ita Saks. Tema poolvend on Päärn Hint.
Kurista mõisa kalmistu

Kurista mõisa kalmistuid on Eestis mitu:
Aléxis Tsípras

Aléxis Tsípras (kreeka keeles Αλέξης Τσίπρας; sündinud 28. juulil 1974 Ateenas) on Kreeka poliitik, vasakradikaalse erakonna SYRIZA juht, kes oli 21. septembrist 2015 kuni 8. juulini 2019 Kreeka peaminister.
Ta oli peaminister ka 26. jaanuarist kuni 27. augustini 2015.
Ta lõpetas aastal 2000 Ateena Rahvusliku Tehnikaülikooli ehitusinseneri kvalifikatsiooniga. Seejärel täiendas ta ennast linna- ja regionaalplaneerimise alal. Ta on töötanud ehitusinsenerina.
Kunstigalerii

Kunstigalerii ehk galerii on kunstinäituste eksponeerimiseks mõeldud ruum või hoone. Galerii võib olla ka organisatsioon või selle osa, kus eksponeeritakse kunstiteoseid.
Sindi kogudus

EELK Sindi kogudus on luterlik kogudus Sindis.
Kogudus kuulub Pärnu praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Toomas Nigola.
Jumalateenistused on iga kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 14.00.
Saksa Lunastaja kogudus

EELK Saksa Lunastaja kogudus on luterlik kogudus Tallinnas.
Kogudus kuulub Tallinna praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Arnd Matthias Burghardt.
Jumalateenistused on iga kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 15.00 Tallinna Rootsi-Mihkli kirikus ja iga kuu 1. pühapäeval algusega kell 17.00 Tartu Maarja kirikus.
Saku Toomase kogudus

EELK Saku Toomase kogudus on luterlik kogudus Sakus.
Kogudus kuulub Lääne-Harju praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Magne Mölster, abiõpetaja Ariel Süvari, organist Lea Pukk, juhatuse esimees Kristiina Seppel.
Jumalateenistused toimuvad Saku Toomase kirikus, aadressil Küütsu 2. 
Aastal 1994 alustas Hageri kogudus jumalateenistuste pidamisega Saku vennastekoguduse palvemajas. 2013. aastal asutati iseseisev kogudus, 2. veebruaril 2013 rajati 12 asutajaliikmega EELK Saku Toomase kogudus. 2020. aasta detsembris kolis kogudus uude Saku Toomase kirikusse. Kirikusse on kavas lisaks ehitada laste- ning noortetöö toad.
Soome Püha Peetruse kogudus

EELK Soome Püha Peetruse kogudus ehk Tallinna Soome kogudus on luterlik kogudus Tallinnas.
Kogudus kuulub Tallinna praostkonda ja vastutab välissoomlaste kirikuelu eest kogu Eestis, Lätis ja Leedus. Alates 2025. aasta algusest liitub Tallinna Soome kogudus uue tegevuskohana Soome Meremeeste misjoniga.
Koguduse õpetaja on pastor Tomi Kallanne alates 2022. aastast. Koguduse organist on Ulla Krigul ja juhatuse esimees on Pentti Nokelin, kes on tuntud rämpsuposti saatja Eestis.
Soomekeelset jumalateenistust peetakse Tallinnas Tallinna Rootsi-Mihkli kirikus.
Aino Kõiv

Aino Kõiv (sündinud 31. detsembril 1941 Palamuse vallas) on eesti laulupedagoog. 
Ta lõpetas aastal 1969 Tartu Muusikakooli (Alma Kurtna õpilasena) ja aastal 1975 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Linda Sauli klassis). 
Kõiv töötas aastatel 1961–1965 algklasside õpetajana Kaarepere 8-klassilises koolis ja laulis aastatel 1965–1970 Vanemuise teatri kooris. 
Alates 1975. aastast on Kõiv Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli klassikalise laulu pedagoog, aastatel 1987–1993 oli ka klassikalise laulu osakonna juhataja. 
Ta on täiendanud end mitmetel meistrikursustel Eestis ja välismaal, kirjutanud ülevaateid Elleri-kooli lauluõpetusest ja -õpetajatest läbi aegade ning tõlkinud metoodilisi erialamaterjale. 
50 aasta jooksul on Kõivul olnud üle kuuekümne õpilase, kellest umbes nelikümmend on ühel või teisel viisil muusikaga seotuks jäänud. Näiteks Helen Lokuta, Valentina Kremen, Karmen Puis, Pirjo Püvi, Heli Vahing, Diana Klas, 
Ivo Posti, Peep Puis, Mait Trink, Simo Breede jt.
Otepää Spordiklubi

Otepää Spordiklubi on Otepääl tegutsev spordiklubi. Klubi asutati aastal 1997 ja registreeriti äriregistris 1999..
Klubis saab treenerite juhendamisel tegelda kahevõistluse, suusahüpetega ja orienteerumisega.
Eestimaa Poolakate Selts Polonia

Eestimaa Poolakate Selts Polonia (poola keeles "Związek Polaków w Estonii") on Tallinnas asuv Poola kultuuri tutvustav ja Poola-teemalisi üritusi korraldav selts.
Eesti Suursaatkond Varssavis

Eesti Suursaatkond Varssavis on Eesti diplomaatiline esindus Varssavis Poolas. Suursaatkond asub aadressil Karwińska 1, 02 - 639.
Saatkonda juhib Eesti suursaadik Poolas.
Słucki rajoon

Słucki rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1821 km². 2009. aasta seisuga elas seal 95 106 inimest.
Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bieličy, Bokšycy, Hacuki, Hreski, Isierna, Kazłovičy, Kirava, Pieršamajski, Pokrašava, Račkavičy, Sorahi, Siarahi, Znamia ja Viasieja külanõukogu. Halduskeskus on Słucki linn.
Rajooni tähtsamad jõed on Sluč ja Morač. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, loodeosa aga Kapyli kõrgustikul. Kõrgused jäävad valdavalt vahemikku 160–180 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (212 meetrit) asub Žylin Brodi küla juures.
2009. aasta seisuga olid elanikest 89,86% valgevenelased, 6,4% venelased, 1,42% ukrainlased ja 2,32% oli teistest rahvustest. 68,52% elanike emakeel oli valgevene keel, 28,06% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 35,01%, vene keelt aga 59,84% elanikke.
Suurlaht

Suurlaht ehk Kellamäe laht on järv Saaremaal, idapoolne osa endisest Mullutu-Suurlahest. Laht kuulub Lääne-Eesti vesikonna Läänesaarte alamvesikonda.
Suurlahe pindala on 5,4 km², millest veepeegel moodustab 5,392 km² ja saared 0,028 km². Sealse valgala pindala on 54,1 km².
Veerežiim.
Suurlaht on looduslik soolatoiteline mageveeliste omadustega veekogu, mis on eraldunud Läänemerest võrdlemisi ammu. Sealne veevahetus toimub viis korda aastas.
Lahe vesi on rohekaskollane ja põhjani läbipaistev, keskmine sügavus on 1,2 m, suurim sügavus aga 2,7 m. Veekogu pH-tase on kõrge (9,57), kuid sealne hapnik pole üleküllastunud.
Kuigi Suurlahe vesi on mage, on seal rohkelt sulfaate ja kloriide, mis näitavad merevee lähedust ja mõju. Samuti on suurenenud veekogu lämmastikusisaldus.
Elustik.
Suurtaimestik.
Omavahelise ühenduse tõttu on Suurlahe ja Mullutu-Suurlahe suurtaimestik väga sarnased. Kaldaveetaimede kõige levinumad liigid on näiteks harilik pilliroog ("Phragmites australis") ja lääne-mõõkrohi ("Cladium mariscus"), millest viimane on looduskaitse all. Veesiseses taimestikus on tüüpilisimad mändvetikad ("Charophyta"), kaldaäärses vees leidub ka niitjaid vetikaid ("Cladophora glomerata"). Kaitsealustest liikidest kuulub veesisese taimestiku hulka nõtke näkirohi ("Najas flexilis"). Ujulehtedega taimestik piirkonnas puudub.
Kalastik.
Suurlahe kalastikus on esindatud mitmeid liike, sh röövkalu. On leitud näiteks nii viidikaid ("Alburnus alburnus"), kiisku ("Acerina cernua" või "Gymnocephalus cernuus"), linaskeid ("Tinca tinca" L.) ja mudamaime ("Leucaspius delineatus") kui ka roosärgi ("Scardinius erythrophthalmus"), hauge ("Esox lucius") ja ahvenaid ("Perca fluviatilis"). Ahven on ühtlasi veekogu arvukaim liik. Planktontoidulistest kaladest leidub rohkem viidikaid.
Zooplankton.
Zooplanktoni arvukus Suurlahes on suur, kuid liigivaene. Võrreldes teiste rannajärvedega leidub veekogus keskmisest rohkem koorikloomaliike, kuid arvukuse poolest domineerivad hoopis keriloomad ("Rotifera" ehk "Rotatoria"). Näiteks leidub lahes palju liigi "Keratella tecta" isendeid, mille suur levik viitab veekogu halvale seisundile.
Linnustik.
Piirkonnas leidub ka mitmeid linde, kellest paljud on looduskaitse all. Näiteks on arvatud Eesti looduskaitse II kategooriasse hüübid ("Botaurus stellaris") ja väikekajakad ("Larus minutus", "Hydrocoloeus minutus"). III kategooriasse kuuluvad roo-loorkullid ("Circus aeruginosus"), punajalg-tilderid ("Tringa totanus"), rooruiged ("Rallus aquaticus") ja sookured ("Grus grus").
Kaitse.
Suurlaht kuulub nii Mullutu-Loode linnuala kui ka Mullutu-Loode loodusalana Euroopa Liidu Natura 2000 võrgustikku. Eestist korraldatakse territooriumi kaitset samanimeliste hoiualade kaitsekorra sätete järgi.
Trojitske (Sjevjerodonetski rajoon)

Trojitske on küla Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis, 12 km kaugusel Popasnast lõunas ja umbes 20 km kaugusel Debaltsevest põhjaloodes. Luhansk jääb Donetski oblasti piiril asuvast Trojitskest umbes 80 km kaugusele itta. 
Luhani ("Luganka") kallastel asuva asula kõrgus merepinnast on 135 meetrit.
Trojitske, endise nimega Tšotõrnadtsjata Rota (Чотирнадцята Рота), asutati 1790. aastal.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 1415 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 16. septembril tulistasid valitsusvastased relvajõud asulat miinipildujatest.
25. septembri õhtul kella kuuest järgmise päeva hommikul kella neljani oli küla juures olev Rahvuskaardi kontrollpunkt valitsusvastaste relvajõudude tule all.
26. jaanuaril 2015 teatas Luhanski oblasti kuberner Gennadi Moskal oma veebilehel, et külas käivad mitmendat päeva ägedad lahingud.
Donbassi sõja ajal on asula sattunud korduvalt valitsusvastaste relvajõudude rünnakute alla.
Vilkyškiai

Vilkyškiai (saksa keeles "Willkischken") on alev Leedus Pagėgiai omavalitsuses, Vilkyškiai valla halduskeskus. Alev asub Väike-Leedu etnograafilises piirkonnas.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vilkyškises tegutseb piimatööstus. Vaatamisväärsusteks on aastal 1549 ehitatud luteri kirik ja aastal 1958 ehitatud katoliku kirik. Vilkyškiai asub Rambynase regionaalpargis Vilkyškiai moreenkõrgustikul, merepinnast 60–80 meetri kõrgusel.
Ajalugu.
Vilkyškiaid mainiti esimest korda aastal 1542. Aastast 1551 oli tegemist kuningliku külaga. Aastal 1554 ehitati sinna esimene kirik, aastal 1556 aga kõrts. Kiriku juurde tekkis üks varasemaid koole Memeli piirkonnas.
Aastail 1624–1628 surid paljud sealsed elanikud katku kätte. Aastal 1628 mainitakse sealset mõisa. Rootsi ja Preisimaa vahelise sõja (1678–1679) ajal laastasid asulat rootsi väed. Aastal 1700 tühjendas piirkonda uus katkuepideemia.
XVIII sajandi alguses elas piirkonnas valdavalt leedukeelne rahvas. Tühjenenud piirkonda saabus aga hulgaliselt rahvast Saksamaalt, eriti Salzburgi ümbrusest ja Pfalzist. Aastal 1757 rüüstasid asula ümbruskonda kasakad. 
Leedukeelne kool rajati alevisse aastal 1872. Aastal 1902 ehitati Vilkyškiaisse kitsarööpmeline raudtee, mis pärast Teist maailmasõda lammutati. Aastal 1905 oli alevis 777 elanikku, neist 349 rääkis leedu keelt. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks.
Koorunõmme looduskaitseala

Koorunõmme looduskaitseala on looduskaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala pindala on 1271,8 ha. Kaitseala eesmärk on kaitsta sealseid märgalasid, järvi, loo- ja laialehelisi metsi, pankasid, rannavalle ja kaitsealuste liikide elupaikasid.
Allirahu looduskaitseala

Allirahu looduskaitseala on looduskaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas Suure-Rootsi külas. Kaitseala pindala on 1 970,5 ha. 
Kaitseala moodustati selleks, et kaitsta muu hulgas sealseid elupaigatüüpe (karid, väikesaared ja laiud) ning II kategooria kaitsealuseid liike.
Paope looduskaitseala

Paope looduskaitseala on looduskaitseala Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kaitseala pindala on 2 226,8 ha.
Nenjiangi maakond

Nenjiangi maakond (嫩江县, "Nènjiāng Xiàn") on 3. järgu haldusüksus (maakond) Hiinas Heilongjiangi provintsis Heihe Shi's.
Maakonna pindala on 15 360 km², elanike arv umbes 500 000.
Maakonna keskus on Nenjiangi suurvald.
Nenjiangi suurvald

Nenjiangi suurvald (嫩江镇) on 4. järgu haldusüksus ehk valla taseme haldusüksus (suurvald) Hiinas Heilongjiangi provintsis Heihe Shi's Nenjiangi maakonna keskus. Selle põhiosa moodustab Nenjiang.
Suurvald paikneb maakonna loodeosas Nen Jiangi vasakul (idapoolsel) kaldal. Põhjas ja läänes piirneb see Sise-Mongooliaga.
Pindala on 14 km², elanike arv umbes 76 000.
Kõrgus merepinnast on 225 m.
Haldusjaotus.
Suurvald jaguneb järgmisteks 5. järgu haldusüksusteks (küla taseme haldusüksusteks):
Nenjiangi provints

Nenjiang oli provints Hiina kirdeosas 1945–1950. See moodustati Mandžukuo võimu all.
Provints piirnes lõunas Songhua jõega, Nen Jiang voolas sellest läbi. 
Pindala oli umbes 67 340 km². Pealinn oli Qiqihar.
Aastal 1950 liideti Heilongjiangi provintsi koosseisu.
Pagėgiai omavalitsus

Pagėgiai omavalitsus on 2. järgu haldusüksus Leedus endise Tauragė maakonna aladel. Omavalitsus piirneb lõunas Venemaa Kaliningradi oblastiga.
Omavalitsuse pindala on 537 km². 2014. aasta seisuga elas seal 8931 inimest.
Omavalitsus moodustati 1999. aastal. See koosneb järgmistest valdadest: Lumpėnai, Natkiškiai, Pagėgiai, Stoniškiai ja Vilkyškiai vald.
Halduskeskus on Pagėgiai linn, lisaks asub seal veel Panemunė linn. Kolmas tähtsam asula on Vilkyškiai alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 96,9% leedulased, 1,64% venelased, 0,21% valgevenelased ja 1,24% oli teistest rahvustest.
Omavalitsuse suurim jõgi on rajooni lõunapiiril voolav Nemunas. Rajooni läbivad selle lisajõed Gėgė ja Jūra. Omavalitsuse territooriumil asub Rambynase regionaalpark.
Jüri Hain

Jüri Hain (4. juuni 1941 Tallinn – 16. juuli 2022) oli eesti kunstiajaloolane ja -kriitik.
Ta lõpetas 1959. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Kaitses 1995. aastal Tallinna Kunstiülikoolis väitekirja "Graafikamappidest eesti graafikas 1920.-1930. aastail" ja sai kunstiteaduse magistri kraadi.
Töötas 1959–1961, 1966–1972 ja 1979–1985 Kunstifondi graafika eksperimentaalateljees, 1961–1965 Eesti NSV Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis ja 1972–1974 Eesti Kunstnike Liidus, 1974–1979 ja a-st 1985 oli vabakutseline.
Looming.
Hain on tutvustanud nii eesti kunsti Euroopas kui ka väliskunsti Eestis ning uurinud Eduard Wiiralti töid, Eesti ja Soome kunstisidemeid, kunstikriitilise ja esteetilise mõtte arengut Eestis 1920.–1930. aastail jpm. 
Hain on uurinud Eesti Rahvusraamatukogu kunstivaramut ning koostanud näitusi ja trükikatalooge, mille aines on Euroopa 17.–18. sajandi sügavtrükigraafika mapid, puugravüüride originaalklotsid ja eesti graafika 1901–1940. 
Ta on koostanud ja kureerinud Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse näitusi ("Sõnasild. Raamatuid ja kunsti Paul Reetsi kogust" (2014), "Õhtutund. Eesti kunsti Paul Reetsi kogust" (2013), "Varjust välja! Tuntud kunstnike vähetuntud teoseid Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse kunstikogust" (2012), "Hingede ränd. Ado Vabbe ja Friedebert Tuglas" (2011)).
Isiklikku.
Tema ema oli keeleõpetaja Viktoria Hain (sünninimega Zahharjan).
Jüri Haini abikaasa on graafik Marje Üksine.
Salantai regionaalpark

Salantai regionaalpark (leedu keeles "Salantų regioninis parkas") on regionaalpark Leedus Skuodase, Kretinga ja Plungė rajoonis.
Salantai regionaalpark asub Žemaitijas Salantai ümbruskonnas Minija jõe keskjooksul. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta 58 kilomeetri pikkust, 400–500 meetrit laia ja 25–30 meetrit sügavat Minija-Salantase-Erla ürgorgu, sealset ökosüsteemi ning kultuuripärandit.
Regionaalpargi territooriumil asuvad kolm suurimat kivikülvi Leedus, samuti Leedu suuruselt viies rändrahn. Kivikülvidest suurim on Šaukliai kivikülv, mille pindala on 162 hektarit. Salantais kasvab 4,8-meetrise ümbermõõduga harilik hobukastan. Ürgoru nõlvadel avaneb arvukalt pehme veega allikaid. Dyburiai paljandi ümbruses asub 114,79 hektari suurune reservaat, kus majandustegevus on piiratud.
Regionaalpargi territooriumil asub viis linnamäge, neist tuntuim asub Imbarės. Viimase lähedal asub ka Skaudaliai hiiemägi. Teine hiiemägi asub Erla ürgoru serval. Arhitektuurimälestistena on kaitse all Kartena, Mosėdise ja Kalnalise kirikud. Nasrėnais asub piiskop Motiejus Valančiuse muuseum. Koduloomuuseumid asuvad Salantai, Kartena ja Mosėdise keskkoolide juures.
Salantai regionaalpargi keskus asub Salantais. Teised tähtsamad asulad on Kartena ja Mosėdis.
Salantai regionaalpargi pindala on 13 630 hektarit. Erinevad kaitsealad võtavad enda alla 55,4% regionaalpargi territooriumist.
Emil Dimitriev

Emil Dimitriev (makedoonia keeles "Емил Димитриев"; sündinud 19. märtsil 1979 Probištipis) on Põhja-Makedoonia sotsioloog ja poliitik, ta kuulub kristlik-demokraatlikku erakonda VMRO-DPMNE. Ta oli 16. jaanuarist 2016 kuni 31. maini 2017 Makedoonia peaminister.
Ta sündis aastal 1979 Probištipis (praeguse haldusjaotuse järgi Probištipi vallas Ida regioonis). Ta on lõpetanud Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli ja Belgradi Ülikooli.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Andrew Carnegie

Andrew Carnegie (25. november 1835; Dunfermline Šotimaa – 11. august 1919; Lenox Massachusettsi osariik) oli šoti päritolu tööstur, terasetööstuse magnaat ja filantroop Ameerika Ühendriikides. Ta oli kullatud ajastu üks tuntumaid ja rikkamaid esindajaid.
Cornelius Vanderbilt

Cornelius Vanderbilt (27. mai 1794 Staten Island – 4. jaanuar 1877 New York) oli Ameerika Ühendriikide filantroop ja ärimagnaat raudteenduses ja laevanduses. Ta oli kullatud ajastu alguspoolel üks nimekamaid isikuid.
Elulugu.
Laevandus.
Ta alustas juba noorena tööd Staten Islandi ümbruses elutsevate austrite vahendamisega Washington Market hulgimüügiturule Lower Manhattanil. Hiljem osales ta New Yorgi parvlaevaliikluses, laiendades seda Hudsoni jõele ja Uus-Inglismaa rannikule. California kullapalaviku ajal pidas ta käigus aurulaevade liiklust New Yorgist Nicaragua kaudu Californiasse.
Raudteendus.
Ta omastas ja seejärel ühendas USA kirdeosas opereerivad raudteevõrgustikud hiidkorporatsioonina ühise nime alla New York Central and Hudson River Railroad
Heategevus.
1873. aastal andis ta toetuse Nashville'is asuva Vanderbilti Ülikooli rajamiseks.
Mälestus.
Tema auks on nimetatud puiestee – Vanderbilt Avenue – tänapäeval New Yorgi ja Connecticuti osariiki teenindavate raudteeliinide lõppjaama Grand Central Terminali läheduses.
Varandus.
Vanderbilt on olnud ajaloo üks rikkamaid inimesi. Tema surma ajal oli tema vara väärtus umbes 105 miljonit dollarit (2016. aasta väärtuses üle kahe miljardi dollari).