tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tretjakovi galerii

Tretjakovi galerii, ametlik nimetus Riiklik Tretjakovi galerii ("Государственная Третьяковская галерея"), on Moskvas asuv kunstimuuseum.
Tretjakovi galerii asutas 1856. aastal Pavel Tretjakov. 1892. aastal kinkis ta oma kogu Moskva linnale.
Ajalugu.
Muuseum sai alguse 1856. aastal, kui vene kaupmees ja kunstikoguja Pavel Tretjakov hakkas Vene kunstnike teoseid koguma. Ühed esimesed soetatud maalid olid Vassili Hudjakovi "Kähmlus Soome salakaubavedajatega" ja Nikolai Schilderi "Kiusatus".
1892. aastal suri Pavel Tretjakovi vend Sergei. Testamendiga pärandas ta oma kogu vennale. Samuti oli testamendis kirjas, et ta soovib kinkida linnale oma osa majast, aga seda siis vaid venna heakskiidul ja tingimustel. Augustis 1892 kinkis Pavel Tretjakov enda ja venna kogu Moskva linnale. Kogu koosnes sel ajal Vene kunstnike 1287 maalist ja 518 graafilisest lehest, lisaks oli selles 15 skulptuuri ja ikoonikogu.
Muuseum avati külastajatele 15. augustil 1893 majas, mille Tretjakovide perekond ostis 1851. aastal. See kandis nimetust Moskva Paveli ja Sergei Tretjakovi linna galerii.
Pavel Tretjakov jätkas kunstikogu täiendamist. Muuseumi laiendati ja juurde ehitati lisahooneid aastail 1873, 1882, 1885, 1892 ja 1902–1904. Tänapäeva muuseumi peahoone projekteeris kunstnik Viktor Vasnetsov, ehitustöid juhatas arhitekt Vassili Baškirov aastail 1900–1903. Galeriihoone fassaadi kaunistab keskaegsete käsikirjade piltidest inspireeritud ehisvööt. Esifassaadi keskele on paigutatud bareljeef, mis kujutab püha Jürit lohega võitlemas.
1930. aastal ehitati uus külghoone.
Ketraja tänav

Ketraja tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.
Tänav algab Sõle tänavalt, suundub edelasse ja lõpeb Tuulemaa tänaval.
Tänava pikkus on umbes 200 meetrit.
Ketraja tänav sai nime 6. oktoobril 1953, nimi valiti lähedal asuva Balti Manufaktuuri ketrajate järgi.
Peipsi Koostöö Keskus

Peipsi Koostöö Keskus (inglise Peipsi Center for Transboundary Cooperation) on aastal 1993 asutatud valitsusväline organisatsioon, mis aitab kaasa Peipsi järve piirkonna tasakaalustatud arengule.
Organisatsioon loodi 1993 kui "Peipsi Järve Projekt". Praegune nimi (Peipsi Koostöö Keskus) on aastast 2000.
Organisatsiooni peakontor asub Tartus.
Puhta Läänemere Ühendus

Puhta Läänemere Ühendus (inglise keeles "Coalition Clean Baltic", lühend "CCB") on aastal 1990 Helsingis asutatud valitsusväline keskkonnaorganisatsioon, mis koordineerib Läänemere valglat ja Läänemerd mõjutavaid tegevusi.
Praegu ühendab CCB 27 organisatsiooni järgmistest riikidest: Valgevene, Soome, Venemaa, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Saksamaa, Taani, Ukraina ja Rootsi.
CCB peakontor asub Rootsis Uppsalas.
OÜ Saare Dolomiit-Väokivi

OÜ Saare Dolomiit-Väokivi on aastal 1997 asutatud ettevõte, mis töötleb looduskivitooteid. Ettevõtte peakontor asub Tallinnas ja tehas asub Saaremaal.
Ettevõte kasutab aastast 2007 toodangu turustamiseks kaubamärki Reval Stone.
Ajalugu.
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1967, mil asutati tehase "Eesti Dolomiit" Saaremaa tsehh. Hiljem asutati 1989 Eesti-Kanada ühisfirma Saare Dolomiit - McIntosh Granite Corporation, mis aastal 1994 läks pankrotti. See ühisfirma oli otsene eelkäija 1997. aastal asutatud aktsiaseltsile Saare Dolomiit, mis aastast 2003 kannab nime OÜ Saare Dolomiit-Väokivi.
2015. aastal oli ettevõtte käive 1,86 miljonit eurot.
Karjäärid.
OÜ Saare Dolomiit-Väokivi karjäärid asuvad Saaremaal (Kaarma dolomiit ja Selgase dolomiit), Tallinnas (Lasnamäe paekivi) ja Märjamaa lähistel (Orgita dolomiit).
Haukumine

Haukumine on häälitsus, mis on iseloomulik koertele. Hauguvad ka näiteks rebased, metskitsed, hülged ja mõned teised loomad.
Vokisõit

Vokisõit on spordiala, mille lõi Saksamaa telesaatejuht Stefan Raab. Hiina vokkpanne on kohandatud nii, et nendega saaks võistelda bobikelguradadel. Võistelda saab nii üksi kui ka neljaliikmelises võistkonnas, viimasel juhul kasutatakse nelja vokki.
Ajalugu.
Vokisõidu jaoks saadi inspiratsiooni kihlveost Saksamaa telesaates "Wetten, dass..?". 2003. aasta novembris toimusid Saksamaal Winterbergis esimesed vokisõidu maailmameistrivõistlused. Suure edu tõttu toimusid uued võistlused 4. märtsil 2004 Innsbruckis.
Enamasti võtavad võistlustest osa B-klassi muusikud, artistid, näitlejad ja saatejuhid, ent on olnud ka elukutselisi talisportlasi, näiteks kolmekordne olümpiavõitja bobikelgutaja Georg Hackl ja Jamaica bobikelguvõistkond.
Kolmandat korda toimusid maailmameistrivõistlused 5. märtsil 2005 Winterbergis. Erinevalt eelmistest võistlustest sõideti seal kaks sõitu, millest võtsid osa kõik võistlejad. Mõlema sõidu tulemused liideti. Hiljem lisati ka kvalifikatsioonivoor, kus võistleja pidi hüppama mäest alla, ning sellega määrati stardijärjekord. Spordiala on muutunud järjest professionaalsemaks.
Varustus.
Enamasti kasutatakse tavalisi ümara põhjaga Hiina panne, mis on imporditud otse Hiinast. Ainus muudatus on, et põhi on tugevdatud epoksüliimist täitega ja voki servad on vigastuste vältimiseks kaetud polüuretaanist vahuga. Nelja inimese vokikelgul on kaks paari vokkpanne, mõlemat hoiab koos ümar raam. Kaks vokipaari ühendatakse sidudes. Kuna spordiala on suhteliselt ohtlik, kannavad osalejad rasket kaitsevarustust, mis sarnaneb jäähokivarustusega. Vähendamaks hõõrdumist ja vigastuste ohtu, kannavad sportlased talla all kulpe.
Tulemuste parandamiseks kuumutatakse voki põhja enne sõitu leeklambiga.
Rahvusvaheline vokisõit toimub kord aastas vokisõidu maailmameistrivõistluste raames. Võistlust kannab üle Saksa telekanal Pro7. Varem on telekanal seda üle kandnud kui spordivõistlust, ent nüüd on see Stefan Raabi saate "TV Total" üks osa.
Eesti Teadeteagentuur

Eesti Teadeteagentuur (lühend ETA) oli Eesti uudisteagentuur.
ETA eelkäijad olid Ajakirjanduse Büroo (asutati 1918) ja Estur (asutati 1919). ETA asutati aastal 1920 kui "Eesti Telegraafiaagentuur", asukohaks Suur-Karja tänav 18. Aastal 1922 muudeti ETA õiguslikult vormilt aktsiaseltsiks. 
Eesti NSV Telegraafi Agentuur.
1940. aastal ETA riigistati ja nimetati Eesti NSV Telegraafi Agentuuriks, arvates 21. augustist 1940 nimetati "Eta" direktoriks (NSV Liidu Täievolilise esinduse pressiatašee) Pjotr Izmestjev ja asetäitjaiks Johannes Laube ja Rein Alasoo 
Eesti Telegraafi Agentuur.
1958. aastal nimetati agentuur uuesti Eesti Telegraafi Agentuuriks. ETA põhiülesanneteks oli koguda informatsiooni ja fotoinformatsiooni vabariigi poliitilise, majandusliku ja kultuurilise elu kohta; levitada informatsiooni ajakirjanduse ja raadio jaoks, levitada seadusandlikke akte, Eesti Kommunistliku Partei ja vabariigi valitsuse otsuseid, anda Nõukogude Liidu Telegraafiagentuurile (TASS) informatsiooni Eesti NSV elust, levitada üleliidulist ja välisinformatsiooni. Eesti Telegraafi Agentuuri direktorina tegutses aastatel 1945–1965 Albert Keis, 1965–1973 Kira Sipjagina, 1973–1987 Kaljo Krell ja veebruarist 1987 Henno Toming.
Aastal 1971 läks Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Eesti Telegraafi Agentuur TASS-i haldusse. Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti Telegraafi Agentuuri põhiülesanne oli vahendada TASS-i üleliidulisi ja välisuudiseid ning fotoinformatsiooni, koguda kohalikke uudiseid ja varustada sellega vabariigi ajakirjandust, televisiooni ja raadiot; edastada TASS-ile üleliiduliselt ja välismaal levitamiseks vabariiklikke uudiseid ja fotoinformatsiooni, organiseerida uudiste kogumiseks vabariigis oma alaliste korrespondentide võrk, komandeerida vajadust mööda oma erikorrespondente vabariiki ja väljapoole seda; anda välja ja levitada uudiste sõnumikke, teatmikke, fotovalimikke ja klišeesid.
ETA Interactive.
Eesti taasiseseisvumisel 1991. aastal toetas riik ETA tegevust. 1998. aastal ETA riigistati (riigiaktsiaselts), ent majandusraskuste tõttu lasi riik selle üsna pea erastada. Selle tulemusena moodustati operaatorfirma AS ETA Interactive, mille pankroti kuulutas Tallinna Linnakohus välja 14. märtsil 2003. Uudiste edastamise oli ETA lõpetanud 31. jaanuaril 2003. .
Varese järv

Varese järv (itaalia keeles "Lago di Varese") on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. 
Varese järv on koos Maggiore, Comabbio, Lugano, Ganna, Ghirla ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi "Seitse järve".
238 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 14,95 km², suurim sügavus 26 meetrit. Järves asub Virginia saar.
Varese järve kallastel asuvad Azzate, Bardello, Biandronno, Bodio Lomnago, Buguggiate, Galliate Lombardo, Cazzago Brabbia, Gavirate, Varese.
Comabbio järv

Comabbio järv (itaalia keeles "Lago di Comabbio") on liustikujärv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. 
Comabbio järv on koos Maggiore, Varese, Lugano, Ganna, Ghirla ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi Seitse järve.
243 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 3,4 km², kaldajoone pikkus 9 km, valgala suurus 15,3 km², suurim sügavus 8 meetrit. 
Comabbio järve kallastel asuvad Ternate, Varano Borghi, Vergiate, Mercallo, Comabbio.
Ksenia Joost

Ksenia Joost (ka Xenia Joost, neiupõlvenimega Ksenia Jedomskihh; sündinud 13. juulil 1983) on eesti moelooja.
Haridus.
2006. aastal lõpetas Joost Tartu Ülikooli maali erialal, samuti õppis ta moodi Eesti Kunstiakadeemias (lõpetas 2007). Kunstiakadeemia viimasel kursusel praktiseeris ta neli kuud Londonis Vivienne Westwoodi juures. Seetõttu on teda hüütud ka "Eesti oma Vivienne Westwoodiks".
Töö ja looming.
Ksenia Joost on töötanud ettevõttes Baltika algul Montoni, seejärel Ivo Nikkolo disainimeeskonnas. Ta on töötanud stilistina ajakirjade ja reklaamide tarbeks ning osalenud korduvalt moekonkurssidel ERKI Moeshow ja SuperNoova. Samuti on ta loonud omanimelise moebrändi Xenia.
2009. aastal jõudis Joost Eesti moedisainerite konkursi SuperNoova 2009 finaali professionaalide kategoorias.
2013. aastal lahkus ta Ivo Nikkolo meeskonnast, töötas väljas omaenda brändi Xenia Joost ning avas Tallinna kesklinnas moeateljee ja esinduskaupluse. 
Presidendi abikaasa kleit 2013.
2013. aastal pälvis ajakirjanduses suurt tähelepanu Joosti kujundatud kleit, mida Eesti presidendi abikaasa Evelin Ilves kandis presidendi vastuvõtul Eesti Vabariigi 95. aastapäeva puhul 24. veebruaril 2013. Kriitikute sõnul sarnanes kleit Diori moemaja kunstniku Galliano kujundatud kleidiga 2009. aasta kollektsioonist. Joost ise on nimetanud sarnasust kummastavaks, ebameeldivaks ja ehmatavaks, kuid siiski juhuslikuks.
Töö Vietnamis.
2014. aastast elab ta perega Vietnami turismilinnas Hoi Anis. 2016. aasta seisuga on ta seal tuhande töötajaga moefirma peadisainer.
Isiklikku.
Ksenia Joosti isa on pärit Uuralitest, tema ema Jelena on Karjala soomlane.
26. juunil 2009 abiellus ta fotograaf Jürgen Joostiga, neil on kaks tütart: Aleksandra ja Maria. Pulmi tähistas Ksenia Joost pruudikleitide kollektsiooniga "Minu pärand". Samuti palus ta siis ajakirjanikel kirjutada oma eesnime edaspidi kujul "Xenia".
Inyo maakond

Inyo maakond ("Inyo County") on maakond USA-s California osariigis. Inyo maakond asub Sierra Nevadast idas ning Yosemite rahvuspargist kagus. Maakonna halduskeskus on Independence. Maakonna ainus linn on Bishop.
Inyo maakonna läänepiiril (Tulare maakonna piiri ääres) Mount Whitney mis on Ameerika Ühendriikide kõrgeim mägi väljaspool Alaskat. Inyo maakonnas paiknevas Surmaorus asub Põhja-Ameerika madalaim koht: 86 meetrit alla merepinna. Mount Whitneyt ja Surmaorgu lahutab vähem kui 140 kilomeetrit.
Maakonnast pärineb ka maailma temperatuurirekord: 10. juulil 1913 mõõdeti tänase Furnace Creeki kohaliku võimuorganita asula ("CDP") alal õhutemperatuuriks 56,7°C. 15. juulil 1972 mõõdeti Furnace Creekis maapinna temperatuuriks 94°C.
Maakonna pindala on 26 490 km². Veepindala on 120 km². See on pindalalt California teine ja USA üheksas maakond.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 19 016. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 18 546. Asustustihendus on 0,72 in/km². See on asustustihenduse poolest California väikseim maakond.
Maakonda läbivad maanteed Route 6 ja Route 395.
Ajalugu.
Praeguse maakonna alal elasid monod, panamindid ja kavaiisud.
Maakond moodustati 22. märtsil 1866 Mono ja Tulare maakonna osadest. 1870. aastal sai see alasid juurde Mono maakonnalt ning 1872. aastal Kerni ja San Bernardino maakonnalt.
Teise maailmasõja ajal paigutati maakonnas asuvasse Manzanari üle 10 000 jaapanlase.
Kaitsealad.
Maakonnas asub lisaks 22 ürgloodusala ("wilderness area").
Robert Walser

Robert Walser (15. aprill 1878 – 25. detsember 1956) oli šveitsi kirjanik, keda peetakse kirjandusliku modernismi tippautoriks.
Elulugu.
Robert Walser sündis Bieli linnas Berni kantonis Šveitsis. Isa oli edutu väikekaupmees, ülitundlik ema suri meelehaigena, pere seitsmest lapsest sooritas üks vend enesetapu, teine suri Bernis Waldau vaimuhaiglas, kus hiljem oli neli aastat ka Robert. 14- aastaselt pidi ta kooli pooleli jätma ja pangaametnikuna tööle hakkama. Püüdis edutult näitlejaks saada, töötas muuhulgas teenri, ametniku, assistendi ja raamatukoguhoidjana. Avastanud endas kirjanikuande, üritas hakkama saada vabakutselise kirjanikuna ja oli selle nimel nõus väga spartalike elutingimustega.
1905–1913 elas Berliinis, kus teda toetas maalikunstnikust vend Karl. 1905. aastal õppis teenrite koolis ja töötas mõned kuud teenrina Ülem-Sileesias krahv Konrad von Hochbergi Dambrau lossis. Berliinis leidis Christian Morgensterni toetusel metseeni, kirjastaja Bruno Cassieri ja kirjutas kolm romaani: "Õeksed-vennaksed Tannerid", "Abiline" ja "Jakob von Gunten".
Berliinist naasnuna elas pikemat aega kodulinnas Bielis, seejärel Bernis. Oli loominguliselt aktiivne, kuid ei saavutanud laialdasemat tunnustust ning materiaalne häda muutis ta inimpelglikuks, ta üritas enesetappu ja hakkas kuulma hääli, mistõttu paigutati neljaks aastaks Waldau ja hiljem kahekümne kolmeks aastaks Herisau vaimuhaiglasse, kus ta lõpetas ka kirjutamise. Väidetavalt lubati tal sealt lahkuda, kuid ta eelistas jääda. Käis ümbruskonnal pikkadel jalutuskäikudel, saatjaks eestkostja Carl Seelig, kes pani kirja neil rännakuil toimunud vestluste sisu.
Looming.
Esimene raamat, "Fritz Kocheri kirjutised" ilmus 1904. aastal "Inseli" kirjastuses, ent ei leidnud ostjaid .
Berliinis elades kirjutas kolm romaani:
Lisaks on teada, et vähemalt ühe romaani hävitas ta ise ja kaks on kaotsi läinud. Enne kirjutamise lõpetamist arendas välja niinimetatud pliiatsimeetodi, kirjutades üliväikeste millimeetriste tähtedega. Seda kirja peeti kaua loetamatuks, kuni avastati võti ja 20 aastaga dešifreeriti üle 500 lehekülje teksti, sealhulgas romaan "Röövel", mis ilmus 1972.
Thor (täpsustus)

Thor oli skandinaavia ja varases germaani mütoloogias äikesejumal. Tema järgi on nime saanud:
Lugano järv

Lugano järv (itaalia keeles "Lago di Lugano"; ladina keeles "Ceresius lacus") on jääjärv Šveitsis Ticino kantonis ja Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas.
Järv on nimetatud tema kaldal Šveitsis asuva umbes 63 000 elanikuga Lugano linna järgi.
271 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 48,7 km² (sellest umbes 18 km² asub Itaalias), valgala suurus 565,6 km², suurim sügavus 288 meetrit. Järve maht on 6,5 km³ ja vesi vahetub järves 8,2 aasta jooksul.
Järvest toimub väljavool 13 km pikkuse Tresa jõe kaudu Maggiore järve ja sealt Ticino jõe kaudu Po jõkke, mis suubub Aadria merre.
Järv on moodustunud kunagisse jõeorgu ja seetõttu on ta ebatavaliselt kitsas. Järve laius on keskmiselt 1 km. Kõige laiem on ta Lugano linna juures: 3 km.
Lugano järvest 63% kuulub Šveitsile ja ülejäänud 37% Itaaliale. Itaaliale kuulub järve kirdeots ja edelakallas. Lisaks asub idakaldal vähem kui 3 km² suurune Itaalia eksklaav Campione d'Italia.
Itaalia Varese ja Como provintsides asuv Lugano järv on koos Maggiore, Varese, Comabbio, Ganna, Ghirla ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi Seitse järve.
Lugano järv on hästi laevatatav ja sellel on palju laevu. Järve ääres on mõned kogukonnad, kuhu maad mööda ei pääsegi, ainult paadiga. Enamikku laevu kasutatakse siiski lõbusõiduks ja turistide teenindamiseks.
Ajalugu.
Lugano järv kuulus 9. sajandil Sperio krahvkonda, 1000. aasta paiku Como piiskopile. 1218–27 toimus Como ja Milano vahel sõda selle üle, kumb saab kontrollida järve kallastel kulgevaid kaubateesid. Milano valdas 15. sajandil kogu järve, kuid kaotas kontrolli suurema osa üle sellest 16. sajandil, kui Šveitsi kantonid hakkasid moodustama oma foogtkondi. 1752 määrati Varese lepinguga Šveitsi ja Itaalia vaheline piir ning sellest ajast on see püsinud sisuliselt muutumatuna.
Järve jagab põhja- ja lõunaosaks Melide teetamm, mille keskel on läbipääs laevadele. Teetamm rajati 1841–47 ja avati liikluseks 1848. 1872 avati teetammil raudteeliiklus ja 1980 maanteeliiklus. Teetamm ühendab Melidet ja Bissonet (mõlemad Šveitsis).
Koeru Kultuurimaja

Koeru Kultuurimaja on Järva vallas asuv rahvamaja.
Kultuurimaja aadress on Paide tee 3, Koeru 73001 Järvamaa.
Kultuurimaja avati 28. detsembril 1957. 1997. aastal avati maja juurdeehitis, vanemas osas asub praegu vallamuuseum.
Ghirla järv

Ghirla järv ( itaalia keeles "Lago di Ghirla") on liustikujärv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis.
Ghirla järv on koos Maggiore, Varese, Comabbio, Ganna, Lugano ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi Seitse järve.
415 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 0,28 km², suurim sügavus 14 meetrit.
Monate järv

Monate järv ( itaalia keeles "Lago di Monate") on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis.
Monate järv on koos Maggiore, Varese, Comabbio, Ganna, Lugano ja Ghirla järvega tuntud ka kui Varese provintsi "Seitse järve".
266 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 2,5 km², suurim sügavus 41 meetrit. 
Järve kallastel asuvad Cadrezzate, Comabbio, Osmate ja Travedona-Monate.
Antonin Artaud

Antonin Artaud (sünninimi Antoine Marie Joseph Paul Artaud; 4. september 1896 Marseille – 4. märts 1948 Ivry-sur-Seine (Val-de-Marne)) oli prantsuse teatriteoreetik, näitleja, kirjanik ja luuletaja.
Artaud on tuntud kui üks 20. sajandi teatrimõtte radikaalsemaid uuendajaid. Tema looming püüdis avardada ja ümber mõtestada kirjanduse, teatri ja kino väljendusvahendeid, asetades rõhu allasurutud instinktide ja alateadvuse väljendamisele laval. 
Tema kuulsaim teos on "Teater ja tema teisik" ("Le Théâtre et son double", 1938), milles ta tutvustab mõistet "julmuse teater" (théâtre de la cruauté). Selle all pidas ta silmas teatrit, mis mõjub vahetult vaataja meeltele ja emotsioonidele, mitte üksnes intellektile.
Lisaks teoreetilistele kirjutistele avaldas Artaud ka luulet, esseid, kirju ja näidendeid. Ta osales sürrealistlikus liikumises ning mängis mitmes filmis, sealhulgas Carl Theodor Dreyeri filmis "Jeanne d'Arci kannatused" (1928), kus ta mängis ühte kõrvalosa.
Artaudi hiliselu varjutasid vaimsed ja füüsilised haigused, mis viisid ta mitmetesse psühhiaatriaasutustesse. Tema ideed ja looming on mõjutanud paljusid hilisemaid lavastajaid, performance’i-kunstnikke ja teatriteoreetikuid.
André Malraux

André Malraux [andr'e malr'o] (kodanikunimega Georges André Malraux; 3. november 1901 Pariis – 23. november 1976 Créteil (Val-de-Marne)) oli prantsuse kirjanik, poliitikategelane ja intellektuaal. Malraux sai laiemalt tuntuks 1933. aastal, mil tema romaan "Inimolu" ("La Condition Humaine") pälvis Goncourti auhinna. Charles de Gaulle'i valitsuse ajal oli ta Prantsusmaa esimene kultuuriminister (aastatel 1958–1969).
Vico järv

Vico järv (itaalia keeles "Lago di Vico"; ladinakeelne nimi "Ciminius lacus") on vulkaanilise tekkega kaldeerajärv Kesk-Itaalias Lazio maakonnas Viterbo provintsis.
Järve ümbritsevad Cimini mäed – Fogliano mägi (965 m) ja Venere mägi (851 m). 
507 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 12,93 km², valgala suurus 40,95 km², suurim sügavus 48,5 meetrit. 
Vico kallastel asuvad Caprarola ja Ronciglione.
Järv koos põhjakaldal asuvate märgalade ja metsadega on looduskaitse all alates 1982. aastast.
AS Atria Eesti

AS Atria Eesti on 1994. aastal loodud lihatöötlemisettevõte.
Ajalugu.
Ettevõtte ajalugu on alguse saanud 1931. aastal "Valga Lihatööstuse" ja tapamaja rajamisest (teistel andmetel asutati esimene Valga tapamaja 1910).
Aastal 2005 läks "AS Valga Lihatööstus" ning aastal 2008 läksid AS Wõro Kommerts ja AS Vastse-Kuuste Lihatööstus "aktsiaseltsi Atria" omandusse. Aastal 2009 ühinesid AS Wõro Kommerts, AS Vastse-Kuuste Lihatööstus ja AS Valga Lihatööstus ühiseks juriidiliseks isikuks, mille nimeks sai AS Atria Eesti.
Tallinna Raamatutrükikoda

OÜ Tallinna Raamatutrükikoda (ka: Raamatutrükikoda) on 1985. aastast Tallinnas tegutsev trükikoda; ühtlasi Eesti esimene spetsiaalselt raamatute trükkimiseks ja köitmiseks ehitatud trükikoda.
Ettevõte loodi 1985. aastal Eesti Trükitööstuse koosseisu kuuluvana. Aastatel 1991–1993 tegutses rendiettevõttena. 1993. aastast tegutseb trükikoda osaühinguna.
2013. aasta seisuga töötab ettevõttes 150 inimest.
Eesti Kirjanik

Kirjandusfestival Eesti Kirjanik (ka Aasta Kirjanik) on alates 2010. aastast augustis Alatskivil Liivi Muuseumis toimuv kirjandusfestival.
Kuni 2014. aastani oli üritus eeskätt aasta kirjaniku valimise konkurss, mida korraldasid ja viisid läbi teadlaskollektiiv Sensatsiooniline Tartu Kevadbänd ja Juhan Liivi Klubi.
Aastast 2015 on tegemist kahepäevase eesti nüüdisproosale keskenduva festivaliga, mille raames antakse muu hulgas välja kirjandusauhinda Eesti Kirjanik. Festivalil esineb kümmekond tuntud autorit, kes kohtuvad kirjandushuvilistega. Festival on toimunud Liivi Muuseumi, Juhan Liivi Klubi ja Raadio Ööülikooli koostöös.
Festivalidel on igal aastal erinev alateema.
2015. aastal toimus festivalil Raadio Ööülikooli avalik salvestus "Koht kui aeg". Jan Kaus rääkis sisemisest ja välimisest ruumist ning kirjeldas oma nägemust, kuidas inimeste mälestused ning unistused annavad ruumile tähenduse. Kohatunnetust oma uudisteostes avasid teisedki festivalil osalejad: Mika Keränen, Indrek Koff, Vahur Afanasjev, Kaur Riismaa, Jüri Kolk, Jaan Malin, Andrei Hvostov ja Mudlum. Tuuli Roosma ning Arbo Tammiksaar pajatasid elust Siberis vissarionlaste kogukonnas. Vestlusi kirjanikega juhtisid Mari Niitra ja Kristjan Piirimäe.
2016. aastal kandis festival alapealkirja "Oma-müüt". Vaatluse all olid nüüdisaegses eesti kirjanduses avalduvad rahvust ja ühiskonda puudutavad müüdid, samuti ka tegelaste ning autorite eneste kuvandid.
2017. aastal oli festivali alateema "Kestmine".
2018. aastal oli kirjandusfestivali fookuses lugeja, seetõttu autasustati ka teraseid lugejaid.
2019. aasta festivali alateema oli võimalikud ja võimatud tulevikud. Aasta kirjaniku auhinna võitnud Andrei Hvostov sai auhinnaks tühjade lehtedega raamatu ja Mihkel Kunnuse korralduse kirjutada "Tõe ja õiguse" VI osa.
2020. aasta festivali alateema oli „Hea elu“. Eesti aasta kirjaniku auhind pälvis Susan Luitsalu. Žürii liikmete Mari Niitra ja Mihkel Kunnuse sõnul on Luitsalu teose "Ka naabrid nutavad" puhul tegu ajakajalise sissevaatega tänapäeva Eesti keskklassi argipäeva ja väärtushinnangutesse: „Raamat näitab elegantselt fassaadide taha – ja see vaatepilt ei pruugi olla meeldiv. Luitsalu paljastab halastamatult tõusiklust ja naabrist parem olla tahtmist, aga ka perevägivalda ja küberkiusamist.“ Auhinnaks sai Luitsalu kvaliteetse ratsapiitsa.
2021. aasta festivali alateema oli "Kirjanduse silmad".
Tallinna Farmaatsiatehas

AS Tallinna Farmaatsiatehas on Tallinnas tegutsev ravimitootmisettevõte; ühtlasi Eesti ja kogu Balti piirkonna vanim ravimitootmisettevõte. Aastast 1998 tegutseb ettevõtte PJSC Grindeks tütarettevõttena.
Ajalugu.
Ettevõtte (tehase) otsene eelkäija oli aastal 1914 asutatud "Eestimaa Farmatseutiline Kaubandusselts "Ephag"" (saksa Estländische Pharmazeutische Handelsgesellschaft). Aastast 1937 asub ettevõte Tondi tänaval, kus asub ka 1937. aastal valminud tehasehoone Tondi tänav 33/35, mille arhitekt oli arhitekt Robert Natus. Eestimaa Rohu- ja Apteegikaubanduse Ühingu "AS Ephag" juhatuse esimees oli aastatel 1939–1940 Karl Jürison.
Pärast teist maailmasõda on ettevõte kandnud eri nimesid: algul "Tallinna Farmatseutiline Tehas", aastast 1961 "Tallinna Keemia- ja Farmaatsiatehas". Aastast 1992 kannab nime AS Tallinna Farmaatsiatehas. Aastast 1998 tegutseb ettevõtte PJSC Grindeks tütarettevõttena.
Karu (täpsustus)

Karu võib tähendada järgmist.
Puhkpilliorkester

Puhkpilliorkester (vananenud kirjanduses "pasunakoor") on orkester, mis koosneb vask-, puu- ja löökpillidest.
Puhkpilliorkestrisse kuuluvad flöödid, klarnetid, kornetid, trompetid, flüügelhornid ja bassid. Suurde kontsertorkestrisse kuuluvad veel oboed, fagotid, saksofonid, bassklarnet, metsasarved, tromboonid ja timpanid.
Ülesoo

Ülesoo (venekeelsetes dokumentides ja kaartidel "Юлесоо") oli soosaar praeguse Rakke aleviku lääneosas.
19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul paiknesid Ülesool:
Tänapäeval paiknevad:
Ülesoo kuulus koos praeguse Väike-Maarja valla läänepoolsete küladega (Liigvalla mõisa maadega Vägevast Lammaskülani) Koeru kihelkonda, aga hiljem nihutati aleviku ja Simuna kihelkonna piiri lääne suunas.
Tänapäev.
Tänapäeval kuulub Rakke alevik koos paljude Koeru kihelkonna ja Simuna kihelkonna küladega Väike-Maarja valda.
Ülesood tähistab Rakke aleviku lääneservas Ülesoo tänav.
Faasijuht

Faasijuht on elektriahela juht, mis pingestatakse faasipingega. Kolmefaasilise ahela faasijuhtide tähised elektriskeemidel ja seadmetel on L1, L2 ja L3, ühefaasilises ahelas võib kasutada kas üht nendest tähistest või tähist L (inglise keele sõnast "live", siin tähenduses 'pingestatud').
Faasijuhi ja neutraaljuhi vaheline nimipinge on madalpingelises vahelduvvooluvõrgus 230 V ja kahe faasijuhi vaheline nimipinge 400 V (Euroopa riikides).
Neutraaljuht

Neutraaljuht on vahelduvvooluvõrgu kesk- või muu neutraalpunktiga ühendatud elektrijuht. 
Neutraaljuhi tähis elektriskeemidel ja seadmetel on N (inglise k sõnast "neutral" 'neutraalne') ning tunnusvärv sinine. 
Ühefaasilises juhistikus osaleb neutraaljuht elektrienergia edastamises võrdselt faasijuhiga. Kolmefaasilise võrgu neutraaljuhti läbib faaside ebaühtlasest koormusest tingitud vool; neutraaljuhis puudub vool üksnes juhul, kui vool kõigis kolmes faasijuhis on võrdne.
Kaitsejuht

Kaitsejuht on pinge-aldiste osade maandamiseks kasutatav elektrijuht. Kaitsejuhi tähis on PE (inglise k sõnadest "protection earth" kaitsemaandus) ja tunnusvärv kollane-roheline. Kaitsejuht ühendab maandusseadmega elektriseadme need voolujuhtivad osad (näiteks elektritarviti kere metallosad), mis normaalselt pole pingestatud ja millega seadme käsitseja võib kokku puutuda. Kui elektritarviti metallkere satub rikke tõttu võrgupinge alla, sulgub kaitsejuhi kaudu lühisvooluring ja kaitseseade lülitab tarviti välja.
Elamute elektrijuhistikes ei tohi kaitsejuhti neutraaljuhiga ühitada, s.t tuleb kasutada TN-S-juhistikku.
Avigliana järved

Avigliana järved (itaalia keeles "Laghi di Avigliana") on kaks väikest liustikujärve Loode-Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis Aviglianas. Maakitsusega eraldatud järvi kutsutakse suuruse järgi vastavalt "Suureks järveks" ja "Väikseks järveks".
Suur järv.
Suur järv (itaalia keeles "Lago Grande", varem ka "Madonna järv" ("Lago della Madonna")) on kahest järvest põhjapoolsem. 352 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 91,4 hektarit ja suurim sügavus 26 meetrit. Järve kaldal asub Järvede Jumalaema pühakoda (itaalia keeles "Santuario della Madonna dei Laghi").
Väike järv.
Väike järv ("Lago Piccolo", ka "Trana järv" ("Lago di Trana"), varem ka "San Bartolomeo järv" ("Lago di San Bartolomeo")) on kahest järvest lõunapoolsem. 356 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 61,09 hektarit, suurim sügavus 12 meetrit.
Looduspark.
Järvi ümbritsevatele märgaladele rajati 1980. aastal Avigliana järvede looduspark. Looduspargi asukate seas on haigrud, sinikael-pardid, laugud ("Fulica atra"), pütid ja taidad.
Cecita järv

Cecìta järv (itaalia keeles "Lago Cecita"), tuntud ka kui "Mucone järv", on veehoidla Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Veehoidla rajati 1951. aastal 55 meetri kõrguse hüdroelektrijaama paisu rajamisega. Alates 1962. aastast on elektrijaam Eneli kontrolli all. Lisaks elektrienergia tootmisele kasutatakse vett ka ümbruskonna põldude niisutamiseks. 
1142,5 meetri kõrgusel merepinnast asuva veehoidla pindala on 12,6 km², kaldajoone pikkus 46 km.
Veekogu kallastel asuvad Spezzano della Sila, Longobucco ja Celico.
Barbellino veehoidla

Barbellino veehoidla (itaalia keeles "Lago del Barbellino", 'Barbellino järv') on veehoidla Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis. Veekogu asub samanimelisest järvest umbes 1 km edelas.
1862 meetri kõrgusel merepinnast asuva veehoidla maht on 18,85 miljonit kuupmeetrit, valgala suurus 17,33 km². Hüdroelektrijaama pais valmis 1931. aastal.
Barbellino järv

Barbellino järv (itaalia keeles "Lago del Barbellino Naturale", 'Barbellino looduslik järv') on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis. 
2128 meetri kõrgusel merepinnast paiknev veekogu asub samanimelisest veehoidlast umbes 1 km kirdes.
Hot Marijke

Hot Marijke (sündinud 17. juulil 1986 Kapellenis) on Belgia (flaami) prostituut, kaameratüdruk ("camgirl") ja kolumnist.
Juudipenn

Juudipenn ("Judenpfennig") oli 19. sajandi algul Saksa riikides levinud vasest "münt".
Juudipennide produtseerimise ja leviku põhjus oli sularahapuudus. Nad olid fiktiivsete nimiväärtuste ("atribuo", "halbac", "olstein", "ropell", "theler", "wiener"), vappide ja aastaarvudega. Juudipennide valmistajad pole täpselt teada, neid levitasid juudi rahavahetajad, millest ka nimi.
Ole Golubjatnikov

Ole Golubjatnikov (ka Oleg Golubjatnikov; 5. jaanuar 1930 Kuressaare – 4. jaanuar 2004 Syracuse, New Yorgi osariik) oli eesti päritolu USA arvutiteadlane.
Tema lapsepõlv möödus Muhus. See lõppes aastal 1941, kui isa küüditati ning ema kahe pojaga viidi Harku vanglasse. Aastal 1944 ebaõnnestus katse Rootsi pääseda ning pere saadeti Saksamaale, kus ta aastal 1949 lõpetas Geislingeni Eesti Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta Saksamaalt USA-sse. Aastal 1953 jõudis ta Illinoisi ülikoolis bakalaureusekraadini, aastal 1954 magistrikraadini elektroonika ja arvutite alal.
Aastatel 1956–1970 töötas ta firmas General Electric arvutite ja radarite uurimis- ja arendusinsenerina, aastatel 1972–1976 juhatas ta omaasutatud arvutisüsteemide alast konsultatsioonifirmat, aastal 1977 pöördus ta tagasi General Electricusse juhtiva arvutispetsialistina.
Ta osales paljude USA info- ja kaitsesüsteemide väljatöötamisel, tegutsedes aastaid USA kaitsepoliitika infotehnika koordinaatorina. Ta võttis osa rohkem kui 80 arvutisüsteemi ja -võrgu ning 14 protsessori arendamisest; ta oli ka üks interneti loojaid. Temalt ilmus üle 130 teaduspublikatsiooni. Eesti Ameerika Fondi asutajaliige.
Tänu tema initsiatiivile arenes eesti meditsiinialane infrastruktuur, sealhulgas jõudis tänu temale Maarjamõisa haiglasse esimene kompuutertomograaf Eestis. Samuti oli ta Kellavere radarisüsteemi prototüübi üks konstruktoreid.
Isiklikku.
Tema isa Dmitri Golubjatnikov oli arst, nagu ka tema vend Rjurik.
AS Tallinna Küte

AS Tallinna Küte (lühend: TK) oli aastal 2002 Tallinnas asutatud soojusettevõte.
TK eelkäija oli aastal 1913 asutatud Tallinna Linna Elektri Keskjaam.
Aastast 2012 kuulub TK osaühistule Elekter ja Küte, 2013. aastal vahetas ettevõte nimetuse OÜ Utilitaseks. 
Soojusettevõte Masina tänav 18, jätkab tegevust OÜ Utilitase Ülemiste katlamajana.
Narva linavabrik

Narva linavabrik ("Нарвская суконная фабрика") ehk OÜ Narva Linaketramise Manufaktuur (vene keeles "Товарищество на паях "Нарвская льнопрядильная мануфактура"") oli aastatel 1851–1944 Narvas Jaani linnaosas (praegu Jaanilinn Venemaal) töötanud tekstiilivabrik.
Ajalugu.
Vabriku asutas Alexander von Stieglitz 15. aprillil 1851 Narva jõe idakaldale kalevivabriku kõrvale Narva linaketramis- ja kudumisvabriku nime all. Vabriku hooned valmisid 1855. aastal, ehitamist juhendas inglane F. Kinnel.
Aastast 1880 tegutses vabrik osaühisusena OÜ Narva Linaketramise Manufaktuuri nime all.
Narva linaketrusvabriku filiaaliks sai 1891. aastal ostetud Milleri presendivabrik Peterburis.
Vabrik natsionaliseeriti Riigivolikogus 23. juulil 1940 vastu võetud pankade ja suurtööstuste natsionaliseerimise deklaratsiooni alusel. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 06.03.1941 määrusega nimetati Narva Linaketramise Manufaktuur ümber Narva Lina-Manufaktuuriks.
Teises maailmasõja ajal oli vabriku hoonetes juutide vangilaager. Sõja lõpus vabrik hävis, ent hiljem vabrik taastati ja see töötas nime all "Ivangorodi lina- ja džuudivabrik" (vene keeles Ивангородская льноджутовая фабрика).
Vabriku hooneid on ümber ehitatud ja need on säilinud siiani. Nõukogude ajal oli peamine toodang toiduainete pakkimiseks ette nähtud džuudikotid. Ettevõte tegutseb ka praegu. Kui sünteetiline pakend vahetas naturaalse pakendi välja, siis toodangu maht vähenes tunduvalt. Nüüd toodetakse seal enamasti köisi ja vapialuseid.
Toodang.
Vabrikus toodeti näiteks purjeriiet ja alates 1882. aastast džuutriiet. Oletatavasti oli Narva linavabrikus valmistatud riide kvaliteet hea, sest toodangu eest 1862. aastal anti parun Stieglitzile Peterburis tööstustoodete näitusel suur hõbemedal. 1905. aastal tootmismahu järgi oli vabrik Venemaa linatööstus-ettevõtete seas kolmandal kohal. 1930. aastate keskel läks 70% toodangust välismaale..
Ameerika Ühendriikide kummituslinnade loend

Siin on Ameerika Ühendriikides asuvate kummituslinnade loend.
Rahvusvaheline geodeetiliste koordinaatide süsteem

Rahvusvaheline geodeetiliste koordinaatide süsteem (ingl "World Geodetic System") on standard koordinaatide määramiseks, mida kasutatakse kartograafias, geodeesias ja navigatsioonis. Viimane WGS on aastast 1984, koos 2004. aasta parandustega. Süsteem on aluseks ka GPS-ile.
Varasemad WGS-id on aastatest 1960, 1966, 1972.
WGS 84.
Vajadus parema geodeetilise süsteemi järele oli 1980. aastate alguses geodeetide ringkondades teada, ka Ameerika Ühendriikide Kaitseministeerium vajas paremat süsteemi. WGS 72 ei pakkunud enam küllaldast informatsiooni, geograafilist katvust ega täpsust kõigi tollaste ega ka eeldatavate kasutusalade tarbeks. Uue süsteemi väljatöötamise aluseks pidid saama aastatega täienenud ning täpsemaks muutunud maa mõõtmiste tulemused.
Uus WGS-süsteemi tähiseks sai WGS 84. Uue süsteemi keskpunktiks on Maa keskpunkt. Pikkuskraadide algpunktiks on (IRM) Rahvusvaheline Referens Meridian, mis asub algmeridiaanist 102 meetrit idas.
WGS 84 koordinaatsüsteem on kasutusel ka GPS-süsteemis.
Meistriliiga 2013

Meistriliiga 2013 ehk Premium liiga 2013, liiga suurtoetaja A. Le Coq järgi, oli Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 23. hooaeg, mis algas 3. märtsil 2013 ning lõppes 9. novembril 2013. Tiitlikaitsja oli Nõmme Kalju. Kaks vooru enne hooaja lõppu kindlustas oma kaheksanda meistritiitli FC Levadia.
Liigatabel.
Meistriliiga üleminekumängud.
2013 hooaja lõpus osalesid Meistriliiga 9. koht ja Esiliiga 2. koht üleminekumängudel, mis selgitas välja järgmisel hooajal Meistriliigas ja Esiliigas mängiva võistkonna.
"Tartu JK Tammeka säilitas koha Meistriliigas, võites kahe mängu kokkuvõttes 6:2. Rakvere JK Tarvas jäi teist hooaega järjest Esiliigasse pidama."
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 12
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
Eesti seitsmekümnendad

"Eesti seitsmekümnendad" on 1999. aastal plaadifirma Hitivabrik välja antud kahest CD-st koosnev kogumikalbum. 
Lood.
CD1.
Märkused
CD2.
Märkus:
Harimägi

Harimägi ehk Leenardi mägi (varasemas kirjanduses ka "Sankt Leonhardi mägi") on küngas Otepää kõrgustiku lääneosas. Künka absoluutne kõrgus on 211 m, suhteline kõrgus umbes 50 m.
Künka läänepoolset osa nimetatakse "Kanepimäeks" ja lõunapoolset osa "Pedajamäeks".
Ajalugu.
Aastatel 1816–1819 tegi seal geodeetilisi mõõdistamisi rahvusvahelise tuntusega astronoom ja geodeet Friedrich Georg Wilhelm Struwe (1793–1864). Sinna rajati mõõdistamise käigus ka triangulatsioonitorn, millest tänaseks on säilinud vaid kivialus.
Künkal asuvad ka Sangaste mõisale kuulunud vaatetorni varemed, mille ehitas krahv Friedrich Berg umbes 1885–1886 ja mille põletasid maha jaanitulelised.
Vaatetorn.
2003. aastal avati puidust Harimäe vaatetorn, mille kõrgus on 28 m, kuid kõrgeim platvorm asub 24 m kõrgusel. Vaatetorn asub Käärikult 3 km Sangaste suunas. Sealt avanevad vaated üle Väikese Emajõe oru Karula kõrgustikule ja Otepää kõrgendikeni. Vaatetorni kõrvalt läheb mööda Tartu maratoni rada, millega ristub Kekkose suusarada.
Is This the Way to Amarillo

"Is This the Way to Amarillo" (hilisema pealkirjaga ja ka eesti keeles "Amarillo") on Neil Sedaka ja Howard Greenfieldi kirjutatud populaarne laul. Amarillo viitab sellenimelisele linnale Texases, laulu algne pealkiri oli aga "Is This the Way to Pensacola", mis viitas Florida linnale Pensacolale. Sedaka aga leidis, et Amarillo kõlab laulus paremini. 
Kahe ameeriklase kirjutatud laul USA linna kohta anti aga esmalt välja hoopistükkis Euroopas. Suurbritannias plaadistas laulu Tony Christie ja see avaldati 1971. aasta novembris. Neil Sedaka enda esituses ilmus singel 1977. aastal pealkirja "Amarillo" all. 
Lugu on hiljem esitanud paljud teised esitajad. 
Eesti keeles on laulu laulnud Jaak Jürisson ja Toomapojad, Ahti Nurmis, samuti kuulus laul Tarmo Pihlapi repertuaari.
Hirmuse jõgi

Hirmuse jõgi (ka "Sirtsi jõgi", "Soonurme jõgi") on Purtse jõe vasakpoolne lisajõgi, mille pikkus on 22 km. Hirmuse jõge on käsitletud ka Purtse jõe ülemjooksuna.
Jõe järgi on nime saanud Oandu lademe Hirmuse kihistu. Selle keskjooksul jõesängis paljanduv paas on ka selle kihistu stratotüüp. Sealne paas on suure savisisaldusega ja sisaldab ohtralt brahhiopoode.
Järvi järved

Järvi järved ehk Järvi järvestik on kaheksa väikest järve Harjumaal Kuusalu lähedal. Järvestiku suurim järv on Pikkjärv, mille pindala on 5,2 ha. Need järved on pehmeveelised.
Venus (Shocking Blue laul)

"Venus" (eestikeelse pealkirjaga "Veenus") on Hollandi ansambli Shocking Blue poolt kuulsaks lauldud laul. 
Laulu viis põhineb 1963. aasta lool "The Banjo Song", mida esitas The Big 3 – folktrio, kuhu kuulus noor Cass Elliot. See lugu omakorda oli aga ümbertöötlus Ameerika folkklassikasse kuuluvast teosest "Oh! Susanna". 
Lugu avaldati 1969. aastal ning see jõudis edetabelites esikohale viies Euroopa riigis ning ka USA-s edetabelis Billboard Hot 100. Laulu muusika ja sõnad kirjutas ansambli kitarrist Robbie van Leeuwen. 
1986. aastal jõudis tüdrukutebändi Bananarama versioon samuti USA-s esikohale ning oli edukas ka mujal maailmas.
Eestikeelsed sõnad kirjutas laulule Einar Pesla ning laul on tuntud Tõnis Mäe esituses. Esitanud on seda ka näiteks Boris Lehtlaan, Kuldsed Lindid ja Kasemahlake.
Järvselja kuused

Järvselja kuused on Kastre vallas Järvselja metskonna kvartalis 224 mitu üksteise lähedal kasvavat väga kõrget kuuske. Nende seas kasvab ka 2015. aastani Eesti kõrgeimaks kuuseks peetud puu, mille kõrgus 1999. aastal oli 44 m ja 2007. aastal 44,1 m. Aastani 1967 kasvas seal veel kõrgem kuusk, mille kõrgus oli 47,5 m.
Praegu teadaolevatest kuuskedest kõrgeim (48,6 meetrit) kasvab Põlvamaal Veriora vallas.
Kahtla laid

Kahtla laid on Saaremaa lõunaosas asuv poolsaar, mis jääb Saastna ja Viltina lahe vahele. Poolsaar on varem (nt veel 1770. aasta kaardil) saar.
Jaani tänav (täpsustus)

Jaani tänav on mitme tänava nimi Eestis.
Karbimadal

Karbimadal on madal Ihasalu lahe lääneosas, Viimsi poolsaarest 4 km idas.
Madala juures on vee sügavus alla 2 m.
Aastal 1986 rajati madalale Karbimadala tulepaak.
Robbie van Leeuwen

Robbie van Leeuwen (sündinud 29. oktoobril 1944 Haagis) on Hollandi muusik, kelle põhiinstrumentideks on kitarr, sitar ja mandoliin, samuti on ta laulukirjutaja ja taustalaulja. 
Ta on olnud Hollandi ansamblite The Motions, Shocking Blue ja Galaxy-Lin peamine laulude autor. Tema Shocking Blue'le kirjutatud lugudest tuntuimad on "Venus" (1969), mis on juhtinud edetabelit Billboard Hot 100 nii 1970. ja ka 1986. aastal tüdrukuteansambli "Bananarama" esitatuna, "Love Buzz" (1969), millest sai "Nirvana" debüütsingel 1988. aastal, ning "Daemon Lover" (1970). 
1960. aastatel mängis ta ansamblites The Atmospheres ja The Ricochets. Seejärel tegutses ta Nederbieti viljelenud ning The Rolling Stonesist ja The Pretty Thingsist mõjutusi saanud ansambli The Motions kitarristina. Pärast tüli The Motionsi solisti Rudy Bennettiga asutas ta 1967. aastal ansambli Six Young Riders. Ansambel andis välja singli "Let the Circle Be Unbroken" ja lagunes veel selsamal aastal. Seejärel otsustas ta moodustada ansambli Shocking Blue, mis oli Hollandi ekvivalent Jefferson Airplane'ile, ühendades raske roki ja võimsa ja atraktiivse naisvokaali. Bändi lugudest on tuntud ka "Mighty Joe", "Never Marry a Railroad Man", "Hello Darkness", "Shocking You", "Inkpot", "Long Lonesome Road" ja "Blossom Lady".
1973. aastal lahkus ta ootamatult ansamblist ja alustas soolokarjääri. 1970. aastate keskel liitus ta folk-džässiansambliga Galaxy-Lin. Robbie produtseeris ka endise Shocking Blue laulja Mariska Veresi singlid "Too Young" ja "Lovin' You". 1979. aastal tegi van Leeuwen edutu katse Shocking Blued uuesti kokku tuua, samuti on üritas ta seda veel 1984. ja 1994. aastal.
Pontechianale järv

Pontechianale järv (itaalia keeles "Lago di Pontechianale"; ka "Castello järv" ("Lago di Castello")) on veehoidla Loode-Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis Pontechianales.
1587 meetri kõrgusel merepinnast paikneva veehoidla pindala on 52 hektarit, kaldajoone pikkus umbes 3,93 kilomeetrit, valgla suurus 67,5 km².
Hüdroelektrijaama 70 meetri kõrgune pais rajati 1942. aastal. Kõik veekogu alla jäänud hooned, sealhulgas kirik, ehitati üles sama paikkonna teises kohas. Madalvee ajal on endise küla varesid järve põhjast näha tänini.
Kaunissaare veehoidla

Kaunissaare veehoidla asub Jägala jõel, halduslikult Anija vallas Kaunissaare külas. 
Veehoidla pindala on 30 ha ja suurim sügavus 5 m.
Veehoidla koos kanalite süsteemiga (s.t hüdrosõlm) sai valmis 1984. aastal ja sellest ajast kuulub Tallinna veevarustussüsteemi. Veehoidlast algab Jägala-Pirita kanal.
Kerekunnu mägi

Kerekunnu mägi on kõrgendik (küngas) Haanja kõrgustikul Vaskna järve lähedal. Künka absoluutne kõrgus on 296 m (Eestis kolmas koht) ja suhteline kõrgus 53 m. Künka lõunaosa nimetatakse ka "Viinamäeks".
Maria Guzenina

Maria Guzenina (sünninimi Maria Stieren, sündinud 12. jaanuaril 1969 Helsingis) on Soome poliitik, Eduskunna liige. Ta oli alates 22. juunist 2011 kuni 24. maini 2013 Jyrki Kataineni valitsuse sotsiaalteenuste minister.
Maria Guzeninal on keskharidus. Ta on lõpetanud Mäkelänrinte õhtugümnaasiumi.
Ta kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 2004 valiti ta Espoo linnavolikokku. Ta valiti volikokku tagasi ka 2008 ja 2012. Eduskunna liikmeks valiti ta 2007. ja 2011. aasta valimistel. 2011. aasta valimiste järel kinnitati ta Jyrki Kataineni valitsuse sotsiaalteenuste ministriks.
Maria Guzenina sai tuntuks, kui ta valiti esimese soomlasena MusicTV saatejuhiks, kus ta töötas aastatel 1993–1997. Ta on hiljem töötanud kolumnistina mitmes ajalehes: Alueuutiset 1996–2001, Aktivist 2002–2003, Ilta-Sanomat 2003–2004, Iltalehti 2004–2007; samuti vabakutselise toimetajana Radio Citys, Yleisradio Radio Ainos ja Radio Novas.
Isiklikku.
Tema isa on rahvuselt sakslane ja ema venelane. Ta on olnud kaks korda abielus ja kandnud vahepeal nimesid Maria Lindell ja Maria Guzenina-Richardson. Teisest abielust on tal 1999 sündinud poeg.
Kanada kummituslinnade loend

Siin on Kanadas asuvate kummituslinnade nimekiri. Kummituslinn on mahajäetud linn, mis on kaotanud suurem osa oma elanikkonnast. Linnade hülgamisi põhjustab, kas äride sulgemine, maanteede ja raudteede ümber suunamine või mõne maavara ammendumine.
I Do, I Do, I Do, I Do, I Do

"I Do, I Do, I Do, I Do, I Do" (eestikeelse pealkirjaga "Siis kui algas kõik") on ansambli ABBA repertuaari kuulunud laul. Laulu autorid on Björn Ulvaeus, Benny Andersson ja ABBA mänedžer Stig Anderson. Laul oli ülemaailmselt nende teine edukas singel pärast "Waterlood". Singel pärineb ABBA kolmandalt albumilt "ABBA" ja see ilmus müügilettidele 1975. aasta aprillis. Singli B-poolel oli laul "Rock Me".
Laul avaldati suhteliselt varsti pärast ebaedukat lugu "So Long" ning ta tõi ansambli uuesti tähelepanu keskpunkti. Laul sai populaarseks üle maailma, kuid jäi suhteliselt märkamatuks Suurbritannias. See oli ABBA esimene suur hitt Austraalias ja koos järgnenud singlitega ""Mamma Mia" ja "SOS" põhjustas sealmaal tõelise ABBA hulluse. Laul sai populaarseks pulmalauluna ja seda kasutati ka filmis "Muriel's Wedding" (1994), milles laul kõlab peategelase pulmas. 
Laul jõudis edetabelites esikohale lisaks Austraaliale veel Uus-Meremaal, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Šveitsis. Ka USA-s edetabelis Billboard Hot 100 jõudis laul 15. kohale, samas aga Suurbritannias jõudis laul üksnes 38. kohale. See on ainus ABBA singel, mis osutus edukamaks USA-s kui Ühendkuningriigis.
Eesti keeles sai laul tuntuks Reet Linna ja Lagle Alpiuse esituses ning kannab pealkirja "Siis kui algas kõik".
SOS (täpsustus)

SOS võib tähendada mitut asja:
Tweedle Dee, Tweedle Dum

"Tweedle Dee, Tweedle Dum" (eestikeelse pealkirjaga "Suvetiir") on šoti ansambli Middle of the Road 1971. aasta hittlugu. 
Loo autorid on Lally Stott ning Mario ja Giosy Capuano. Singel pärineb albumilt "Chirpy Chirpy Cheep Cheep". Suurbritannia plaadimüügi edetabelis jõudis singel 2. kohale ning sai ka kuldplaadiks.
Eesti keeles on lugu esitanud Marika Alamets koos ansambliga Toomapojad, ansamblid Justament ja Ciizud.
Théophile Gautier

Pierre Jules Théophile Gautier (30. august 1811 – 23. oktoober 1872) oli prantsuse luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ning kunsti- ja kirjanduskriitik.
Kuigi Gautier kaitses tuliselt romantismi, on tema loomingut keeruline ühe suuna esindajana määratleda ning seetõttu seostatakse teda mitme hilisema kirjandusvooluga, nagu parnaslaste, sümbolismi, dekadentsi ja modernismiga. Tema talenti hindasid paljud kuulsad kirjanikud, sealhulgas Balzac, Charles Baudelaire, vennad Jules ja Edmond Goncourt, Gustave Flaubert, Marcel Proust ja Oscar Wilde.
Gautier kirjutas oma esimesed luuletused juba 1826. aasta paiku, kuid suurema osa oma elust töötas ta mitme ajakirja ajakirjanikuna, peamiselt La Presse'i juures. See andis talle võimaluse reisida ja sõlmida sidemeid kõrgklassi ja kunstimaailma kuuluvate tähtsate isikutega. Gautier reisis palju kogu oma elu vältel, eriti Hispaanias, Itaalias, Venemaal, Egiptuses ja Alžeerias. Tema reisikirju "Voyage en Espagne" (1843), "Trésors d’Art de la Russie" (1858) ja "Voyage en Russie" (1867) peetakse ühtedeks 19. sajandi esinduslikemaks.
You're the One That I Want

"You're the One That I Want" (eestikeelse pealkirjaga "Sinu valinud ma") on John Farrari laul, mille ta kirjutas muusikali "Grease" 1978. aasta filmiversiooni jaoks. Seda esitavad filmis John Travolta ja Olivia Newton-John.
"You're the One That I Want" oli selle filmi lauludest ainuke singel, mis jõudis nii USA-s kui ka Suurbritannias plaadimüügi edetabelites esikohale. Singlit on müüdud USA-s Suurbritannias, Prantsusmaal ja Saksamaal üle 6 miljoni eksemplari, millega see on üks aegade suurema läbimüügiga singleid.
Eestikeelsed sõnad kirjutas laulule Reet Linna. Laul on kuulunud näiteks Ivo Linna, Reet Linna ja ansambli Rock Hotel repertuaari; Priit Võigemasti ja Liisi Koiksoni esituses on see kõlanud Nukuteatris 2004. aasta lavastuses "Grease". Loo on plaadistanud veel ka näiteks ansambel Family.
Laughter in the Rain

"Laughter in the Rain" (eestikeelse pealkirjaga "Naerjad vihmas") on Neil Sedaka 1974. aasta singel. Muusika kirjutas ta ise Phil Cody sõnadele. Lugu jõudis 1. veebruaril 1975 esikohale edetabelis Billboard Hot 100. Laulus on kahekümnesekundiline Jim Horni saksofonisoolo.
Laulust on oma versioonid salvestanud Thomas Anders (Modern Talkingu juhtfiguur), Pepe Jaramillo ja Donny Osmond.
Eestikeelsed sõnad kirjutas laulule Kustas Kikerpuu ja seda on esitanud samuti paljud artistid, teiste seas Mait Maltis, ansambel Jam, Luisa Värk (konkursil "Eesti otsib superstaari"), Gourmet Duo ja Alen Veziko.
Von Bomb

Von Bomb (õieti Indrek Haas; sündinud 1981 Pärnus) on Eesti šabloonkunstnik, kes on tuntud oma poliitilise, ühiskondliku "stencil"-kunsti poolest, mis ekspluateerib tänava- ja popkunsti vahendeid.
Indrek Haas on Baltimaade suurima seinamaalingu autor ("Ülemiste tüdruk" Tallinnas Ülemiste Citys, kogupind u 1780 ruutmeetrit, valminud 2015. aasta juunis).