tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ludwig Senfl

 
Ludwig Senfl (sündinud u. 1486. aastal Baselis, suri 2. detsembri 1542 ja 10. augusti 1543 vahel) oli renessansiaegne Šveitsi päritolu helilooja, kes tegutses Saksamaal. Ta oli Heinrich Isaaci kuulsaim õpilane, samuti oli ta muusikadirektor Saksa-Rooma keiser Maximilian I õukonnas. Ta oli ka mõjukas tegelane Prantsuse-Flandria polüfoonilise stiili arengus Saksamaal.
Elu.
Senfl elas 1488–1496 Zürichis. 1496 liitus ta Keiser Maximiliani Esimese Hofkapelle kooriga Augsburgis. Pärast üht väikest külastust 1504 tundub, et ta on kunagi elanud Šveitsis.
Aastal 1497 ta järgneb Hofkapelle Viini ning 1500 ja 1504 ta ilmselt õppinud Viinis kolm aastat ja olnud kooripoiss, kelle hääl oli katki, sest osa tavalisest koolitus preestriks. Selle aja jooksul ta õppis Heinrich Isaac, olles oma matkija poolt 1509, ta on teada, et on kopeeritud palju vanem helilooja Choralis Constantinus, tohutu töö, mida ta oli hiljem täita pärast Iisaki surma.
Pärast reisi Itaaliasse millalgi vahel 1508 ja 1510 Senfl tagasi Hofkapelle; keiser nimetas ta täita Isaac positsiooni kohus helilooja kui Isaac suri 1517. 1518 Senfl kadunud kokkujooks jaht õnnetuse ilmselt kahju puuetega teda kuni aasta. Kui keiser suri 1519, Senfl oli välja tööd, ja tema asjaolusid muuta, halvemaks: Charles V jättis enamik Maximilian muusikutega ning isegi keeldus maksmast Senfl aastane stipendium, mis oli lubanud teda korral keisri surmani. Järgnevatel aastatel reisis ta laialdaselt, peamiselt tööotsimise, kuid ta oli aktiivne ka kui helilooja. Ta on teadaolevalt osalenud toitumises usside 1521, ja kuigi ta ei ole kunagi ametlikult sai protestant, tema sümpaatia ilmselt olid koos Luther, ja ta oli hiljem uuris inkvisitsioon ja vabatahtlikult loobus preestriks. Senfl teostatud ulatuslik kirjavahetus nii luteri Duke Albrecht Preisimaa ning Martin Luther ise, alustades 1530.
Lõpuks Senfl omandatud post Münchenis, koht, mis oli kõrge muusikaline standardid, tugev vajadus uut muusikat, ja mis oli suhteliselt tolerantne need, kellel on protestantlik kaastunnet, ta oli sinna jääma oma ülejäänud elu. Autor 1540 ta oli haige, otsustades tema kirjavahetus Duke Albrecht ja ta vist suri varakult 1543.
Ahela levik

Ahela levik ("propagation"), on ahelreaktsioonis esinev elementaarreaktsioonide jada, mille tulemuseks on ikka ja jälle uute aktiivsete osakeste teke. Siin on kolm enamesinevat võimalust olenevalt lähteaine keemilisest olemusest:
Reaktsiooniahela tekitamiseks on vajalik eelnev reaktsiooni initsieerimise staadium, näiteks katalüsaatori või kiirguse toimel.
Polükondensatsiooni korral esineb ahela kasv astmelise liitumise mehhanismi järgi.
Pablo Sarasate

Pablo Martín Melitón de Sarasate y Navascués (10. märts 1844 Pamplona – 20. september 1908 Biarritz) oli hispaania viiuldaja ja helilooja romantismiperioodil.
Pablo Sarasate sündis ​​Hispaanias Pamplonas suurtükiväe kapellmeistri pojana. Viieaastaselt hakkas ta viiulit õppima isa käe all, hiljem võttis ta tunde kohalikult muusikaõpetajalt. Tema muusikaline talent ilmnes juba varakult, ja tema esimene avalik kontsert toimus La Coruñas, kui ta oli kaheksa-aastane. Tema mängimine võeti vastu soojalt ning ta jäi silma rikkale patroonile, kes rahastas Sarasate õppimist Manuel Rodríguez Saeze käe all Madridis, kus ta pälvis kuninganna Isabel II heakskiidu. Kui ta oli 12-aastane, saadeti ta õppima Jean-Delphin Alardi juurde Pariisi Konservatooriumi. 17-aastaselt võitis Sarasate esimese auhinna – konservatooriumi kõrgeima autasu, Premier Prix.
Sarasate, kes oli mänginud avalikkuse ees lapsest peale, tegi kontsertviiuldajana debüüdi Pariisis 1860. aastal, järgmisel aastal mängis ta Londonis. Elu jooksul jõudis ta esineda nii Euroopas, Põhja-Ameerikas kui ka Lõuna-Ameerikas. Teiste muusikutega võrreldes tõsteti esile tema tooni puhtust, mis tegi temast paljude silmis virtuoosi.
Andrzej Piwowarczyk

Andrzej Piwowarczyk (1919–1994) oli poola filatelist, tõlkija ja kirjanik. 
Tema kriminaalromaanides lahendab kuritegusid miilitsakapten Gleba.
Kirjanik oli ka kirglik numismaatik ja vanade kellade kollektsionäär.
Lahtine aken

"Lahtine aken" on Andrzej Piwowarczyki 1961. aastal ilmunud kriminaalromaan.
Eestikeelsed väljaanded.
Eesti keeles ilmus teos Eesti Raamatu kirjastuselt sarjas "Mirabilia" 1973. aastal Aleksander Kurtna tõlkes.
August Ferdinand Huhn

August Ferdinand Huhn (10. juuni / 22. juuni 1807 Riia – 14. oktoober / 26. oktoober 1871 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
August Ferdinand Huhn õppis Riia toomkoolis ja aastatel 1822–1825 Jelgava gümnaasiumis. Aastatel 1826–1829 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 
Aastatel 1829–1831 töötas ta Riias koduõpetajana. Aastatel 1831–1832 oli ta Tallinna toomkoolis vanade keelte ja usuõpetuse ülemõpetaja. Ordineeriti 13. juulil / 25. juuli 1832 pastoriks.
A. F. Huhn oli aastatel (kutsuti 17. mail / 29. mail 1832) 1832–1871 Tallinna Oleviste kiriku koguduse abiõpetaja. Aastatel 1833–1834 oli ta veel Linna Tütarlastegümnaasiumis õpetaja, aastatel 1834–1860 oli ta usuõpetuse ülemõpetaja, kreeka ja heebrea keele õpetaja. Aastal 1870 loobus pakutud ülempastori ja superintendendi ametikohast Tallinnas.
A. F. Huhn oli aastast 1841 Tallinna piibliseltsi komitee liige; 10. juunist / 22. juunist 1842 oli ta Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Ta andis välja rohkesti saksakeelset vaimulikku kirjandust: jutlusi, katekismuse seletusi jm. Hiljem eemaldus vaadetelt oma õpetaja Karl Gottlob Sonntagi usulisest ratsionalismist. Huhni peeti tähelepanuväärseks jutlustajaks – äratajaks, kelle mõju ulatus kogudusest kaugemale.
Reekviem unistusele

"Reekviem unistusele" on 2000. aasta Ameerika Ühendriikide draamafilm, mille on lavastanud Darren Aronofsky. Filmi stsenaarium põhineb Hubert Selby juuniori samanimelisel romaanil. Peaosades mängivad Ellen Burstyn, Jared Leto, Jennifer Connelly ja Marlon Wayans.
Justus Nicolaus Ripke

Justus Nicolaus Ripke (14. juuni/26. juuni 1818 Peterburi – 18. veebruar/2. märts 1886 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
Justus Nicolaus Ripke sai algõpetuse isa, (kes oli elementaarkooliõpetaja) käest. Õppis aastatel 1825–1828 Tallinna Püha Vaimu koguduse kösterkoolmeister Jakob Niemanni koolis ja aastatel 1829–1836 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1837–1841 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust, filoloogiat ja usuteadust. Aastatel 1842–1844 oli eraõpetajaks Narvas. Ordineeriti 31. detsembril 1844/12. jaanuaril 1845 Peterburis õpetajaks. Saadeti aastal kroonu stipendiaadina (oli seal aastatel 1845–1853) Bessaraabiasse, Klöstitzi (praeguse haldusjaotuse järgi Vessela Dolõna Odessa oblasti Tarutõne rajoonis) koguduse õpetajaks. 
12. veebruaril/24. veebruaril 1854 kutsuti Tallinna Niguliste kiriku koguduse abiõpetajaks; 14. veebruaril/26. veebruaril 1854 introdutseeriti ametisse. Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetajaks kutsuti 22. aprillil/4. mail 1855, ametisse introdutseeriti 29. mail/10. juunil 1855 (oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetajaks aastatel 1855–1885). Tallinna linnakonsistooriumi vaimulikuks assessoriks sai 19. septembril/1. oktoobril 1862, oli vaimulikuks assessoriks aastatel 1862–1869; Peterburi Peakonsistooriumi vaimulikuks liikmeks, konsistoriaalnõunikuks oli aastatel 1869–1872. Jäi emerituuri aastal 1885.
Ripke oli aastast 1854 Piibliseltsi Eestimaa sektsiooni liige, aastast 1856 Eestimaa Abiseltsi liige. Ta kuulus linna koolikolleegiumi, oli Tõnismäe lastevarjupaiga asutuse eestseisja ja aastatel 1870–1880 Tallinna vaeslastekoolide direktor. Talt on ilmunud palju erineva sisuga trükiseid: käsitles reformatsiooni ajalugu Tallinnas ja Eestis, publitseeris Johannes Hobbingi testamendi ja epitaafi teksti.
Timo Parvela

Timo Johannes Parvela (sündinud 19. mail 1964 Jyväskyläs) on Soome lastekirjanik.
Must kuld

Must kuld on kujundlik väljend nafta kohta. Varem on nii nimetatud ka musta pipart.
Seda nime kannavad ka
Kesk-Kreeka piirkond

Kesk-Kreeka piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka keskosas. Hõlmab ajaloolise Kesk-Kreeka kesk- ja idaosa.
Piirkond koosneb viiest piirkonnaüksusest ("perifereiakí̱ enóti̱ta"), mis ühtivad varasemate maakondadega ("nómos"). Need on Boiootia, Euboia, Evrytanía, Phokis ja Fthiótida.
Piirkonnaüksused jagunevad 25 vallaks.
Kesk-Kreeka piirkond moodustati 1987. aastal.
Kesk-Kreeka on majanduslikult kõige rikkam Kreeka piirkond.
Kiviplaatsild

Kiviplaatsild on algelisemaid sildu, kus looduskivist sillatoed sillati looduskivist plaatidega. 
Näiteid.
Hiinast.
Suurim kiviplaatsild on Anpingi sild Hiinas. Sild on ehitatud 11. sajandil pKr ja oli valmimise ajal üle 2,2 kilomeetri pikk. Silla suurima plaadi mõõdud: pikkus 11 meetrit ja paksus 75 cm. Plaat kaalub 20 tonni. 
Inglismaalt.
Mõned Inglismaa varasema aja sildadest on tuntud "clapper bridge" (ladina keelest "claperius", 'kuhi kive') sildadena. Sellise silla konstruktsioon oli lihtne: sillatugedeks toimetati kohale kas suured kivilahmakad, mis täitsid üksinda sillasamba osa, või siis tariti kohale keskmise suurusega kive ja laoti nad kuhja nii, et see kuhi saavutas sillasambaks vajaliku vormi. Kahe sillasamba vaheline sildeava kaeti õhukese, kuid pika kiviplaadiga. Selline looduskiviplaadist sillatekk hakkas tööle lihttalana. 
Arusaadavalt polnud selline lihtne konstruktsiooniskeem omane ainult Inglismaa primitiivsetele sildadele, kuid just Inglismaal ja eriti Devoni krahvkonnas sai selline vorm tuntuks kui "clapper bridge" sild . 
Kuigi sageli usutakse "clapper bridge" sildade puhul nende eelajaloolist päritolu, on siiski enamik neist ehitatud keskajal. Tuntuim kiviplaatsild Suurbritannias on Tarr Steps.
Postbridge'i sild

Postbridge'i sild on kiviplaatsild (inglise "Postbridge Clapper Bridge") Devoni krahvkonnas Inglismaal. 
Jalgteesillana kasutatav Postbridge'i silla kiviplaadid on üle 4 meetri pikad ja 2 meetrit laiad.
Sild on ehitatud 13. või 14. sajandil.
Välislingid.
The 'legendary' Postbridge Clapper
Hiljar Tammela

Hiljar Tammela (sündinud 25. detsembril 1982) on eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo eriala. 2008. aastal omandas ta samas ajaloomagistri kraadi ja seejärel jätkas õpinguid doktoriõppes.
Alates 2007. aastast töötab Tammela Eesti Ajaloomuuseumis.
Tema peamine uurimisteema on Nõukogude Liidu aegsete autasude süsteem. 
Ta on avaldanud lähiajalooteemalisi artikleid ja arvustusi Tunas, Ajaloolises Ajakirjas ja Akadeemias.
Anpingi sild

Anpingi sild (ka Viie Lii sild) (inglise keeles "Five Li Bridge") on kiviplaatsild Hiina kaguosas Fujiani provintsis. 
Põhiandmed.
Silla ehitamine kestis 13 aastat (1138–1151). Silla üldpikkus oli valmimisel 2255 meetrit (tänapäeval lühem), laius varieerub 3...3,8 meetri vahel. Konstruktsioonilt on see kiviplaatsild ("clapper bridge"), kuigi plaadid on üsna kitsad ja päris paksud, mistõttu on õigem öelda, et sild on ehitatud kivitaladest, mis on asetatud kõrvuti kivitugedele. Suurim kivitala kaalub 25 tonni.
Huvitav fakt.
Anpingi sild oli kuni 1905. aastani Hiina pikim sild.
Kristjan Luts

Kristjan Luts (sündinud 14. veebruaril 1985) on eesti ajaloolane ja restauraator.
Luts õppis aastatel 1992–2003 Tallinna Inglise Kolledžis. 2006. aastal lõpetas ta ajaloolasena Tartu ülikooli, 2009. aastal sai ta Warwicki ülikoolist magistrikraadi lähiajaloo erialal. 2017. aastal sai ta Tartu ülikoolist filosoofiadoktori kraadi ajaloo erialal. Ta on täiendanud end Eesti Kunstiakadeemias ja Harvardi ülikoolis. 
Aastatel 2004–2014 töötas ta Eesti Sõjamuuseumis, nendest 2009–2014 direktorina. Pärast seda on ta olnud vabakutseline.
Kandehobusesild

Kandehobusesild (inglise keeles "packhorse bridge") on sild, mis oli algselt mõeldud kandehobusega üle jõe või oja pääsemiseks. Tüüpiline kandehobusesild on ühe- või mitmesildeline kitsas (ühehobuselaiune) kivikaarsild, mis omab külgedel madalaid rinnatisi, et mitte takistada sadulakorvide ületoomist
Shailendra Kumar Upadhyaya

Shailendra Kumar Upadhyaya (17. aprill 1929 – 9. mai 2011 Džomolungma jalamil) oli Nepali poliitik.
Upadhyaya oli 15. septembrist 1950 Nepali Kommunistliku Partei liige. Ta on ka vanglas olnud (Mahendra vastasel miitingul osalemise eest). Upadhyaya oli aastatel 1972–1978 Nepali esindaja ÜRO-s. Aastatel 1986–1990 oli ta Nepali välisminister.
82-aastane eksminister tundis ennast halvasti 5800 meetri kõrgusel Džomolungma jalamil, kui ta tahtis ületada Bahadur Sherchani aastal 2008 püstitatud rekordit, olles maailma vanim selle mäe tippu jõudnud ronija (Bahadur Sherchan oli tollal 76-aastane). Tema kaaslased andsid talle vett ja hapnikku, kuid ta kukkus kokku ja suri. Arvatakse, et tal tekkis kõrgmäestikutõbi. See on mägironijate seas põhiline surmatekitaja.
Henry Cromwell

Henry Cromwell (20. jaanuar 1628 Huntingdon – 23. märts 1674 Wicken, Cambridgeshire) oli Oliver Cromwelli ja Elizabeth Bourchier neljas poeg, tähtis poliitikategelane Inglise kodusõja järgsel Iirimaal.
Elulugu.
Henry Cromwell sündis Huntingdonis ning sai hariduse Emmanuel College'is Cambridge'is. Inglise kodusõja lõpul teenis ta oma isa armees. Oma elu aktiivsema osa veetis ta aga Iirimaal, kuhu ta 1650. aastal mõned väeüksused Oliverile appi viis. 1653–1654 oli ta saadik Väikeses Parlamendis. Samal aastal abiellus Henry Chippenhami 2. baroneti Sir Francis Russelli tütre Elizabethiga (surnud 1687), kellega sai hiljem viis poega ja kaks tütart.
1653–1660 oli Henry Cromwell Dublinis Trinity College'i seitsmes kantsler.
1654 oli ta tagasi Iirimaal ning pärast oma isa, nüüd juba lordprotektori mõningast nõustamist Iirimaa valitsemise asjus sai Henryst Iirimaal paiknevate vägede kindralmajor ning 1655. aasta juulist Iiri riiginõukogu liige. Nime poolest allus Henry lordasemikule ("lord-deputy") Charles Fleetwoodile, kuid pärast Fleetwoodi lahkumist Inglismaale septembris 1655 jäi Cromwell praktiliselt Iirimaa valitsejaks. Ta mahendas lordasemiku iirlaste deporteerimise poliitikat ning erinevalt temast pööras ka mõningat tähelepanu inglise asunike huvidele. Erinevalt Fleetwoodist hoidis ta ka tasakaalu mitmesuguste protestantlike sektide vahel ning tema vaieldamatut populaarsust Iirimaal kinnitab Edward Hyde, 1. Clarendoni krahv.
Novembris 1657 sai Henryst endast lordasemik. Enne seda oli ta keeldunud 1500 naela aastas sisse toovast kinnisvarast, mida talle taheti kinkida; põhjenduseks tõi ta riigi vaesuse, mis polnud küll ta kõige suurem mure. 1657. aastal soovitas ta isal mitte võtta vastu kuningatrooni, ehkki oli ise 1654. aastal samasugust algatust toetanud. Pärast seda, kui Oliver Cromwell 1658. aasta veebruari teise parlamendi laiali saatis, avaldas Henry murelikult arvamust, et lordprotektor peaks toimima mõõdukalt ja põhiseadusega kooskõlas. Oliveri surma järel tervitas ta innukalt oma venna Richardi asumist lordprotektori ametisse. Ehkki Henry määrati siis Iirimaa lordleitnandiks ja kindralkuberneriks, jäi ta sellele maale siiski suure vastumeelsusega.
Ehkki Henry Cromwell ütles ära ettepanekutest aidata kaasa Charles II restauratsioonile, kutsuti ta kohe pärast Richardi võimult langemist juunis 1659 tagasi Inglismaale. Vaikselt käsku täites pani ta kohe ameti maha. Ehkki Stuartite restauratsiooni käigus kaotas Henry osa oma kinnisvarast, lubas kuningas tal jätta endale mõisa, mille too oli Iirimaal ostnud.
Henry Cromwelli elu viimased aastad möödusid rahulikult, algul lühemat aega Chippenhamis ja seejärel Wickeni külas Cambridgeshire'is. Seal elas ta endises kloostris Spinney Abbeys, mis kuulus talle aastatel 1659–1673. Valitsus teda ei tülitanud ning kinnitamata andmetel külastas teda seal septembris 1671 isegi kuningas Charles II. Henry Cromwell suri Wickenis ning maeti kihelkonnakirikusse, nagu hiljem ka tema naine.
Semioversum

Semioversum on semioosi aeg-ruum, millest väljaspool märgiprotsesse ei toimu.
Semioversum on semiosfääri psühhosemiootiline edasiarendus. 
Semioversum hõlmab kõiki semiosfääre, on korraga nii elu kui ka taju lävendiks.
Prootonhapped

Prootonhapped on sellised happed, mis dissotsiatsioonil (ionisatsioonil) annavad prootoni H+ (hüdroksooniumiooni H3O+) ja happe aniooni A−:
HA(aq) + H2O(l) → H3O+(aq) + A−(aq)         "K"a
Prootonhapped on mineraalhapetest näiteks väävelhape H2SO4, soolhape HCl ja lämmastikhape HNO3 ning orgaanilistest hapetest on tuntuimad sipelghape HCOOH, äädikhape CH3COOH ja bensoehape. C6H5COOH.
Haapsalu detektiiv

"Haapsalu detektiiv" on Juhan Paju 1990. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus astub esimest korda üles uurija Toivo Kivistik.
Käsikiri valmis Pajul 27. märtsil 1990 Haapsalus. Raamatu väljaandmist rahastas kirjanik omast taskust.
Sisututvustus.
Jutustuse sündmused leiavad aset nõukogudeaegses Haapsalu linnas. Pärast kooperatiivi saunas peetud pidu leitakse järgmisel päeval saunalavalt Ants Riiseni surnukeha. Kuigi arstid nentisid surma põhjuseks südamepuudulikkust, asus hukkunu sõber Rein Sipelgas asja omal käel uurima. Endine miilits jõuab üllatava avastuseni, mis maksab talle elu. Toivo Kivistik asub uurima mõrvamüsteeriumi.
Romaani tõlked.
Soome keeles ("Haapsalun saunamurhat") ilmus teos Taifuuni kirjastuselt sarjas "Myrskyn merkki" 1992. aastal Samuli Juvoneni tõlkes. Kordustrükk ilmus 2004. aastal kirjastuse Like sarjas "Like-pokkari nr. 89".
Johann Heinrich Schmidt

Johann Heinrich Schmidt (24. juuni 1713 Ryn – 4. detsember/16. detsember 1808 Valjala) oli Eesti vaimulik.
Schmidt sündis Rheini linnas Ida-Preisimaal (praeguse haldusjaotuse ja nimede puhul Rynis, Giżycko maakonnas, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas. Ta õppis Königsbergis Collegium Fridericianumis ja aastatel 1730–1734 (immatrikuleeriti 27. jaanuaril 1730) Königsbergi Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana advokaat Vierhuffi juures Jelgavas, parun Stackelbergi juures Tumala mõisas, von Aderkase juures Oti mõisas ja von Polli juures Uuemõisa mõisas. Ordineeriti 2. juunil/13. juunil 1743 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1743–1808 Valjala Martini koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema äi Heinrich Vick oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Abielust Vicki tütre Katharina Elisabeth Vickiga sündis neli tütart ja kaks poega. Vanemast pojast, Johann Gottlieb Schmidtist sai sõjaväelane.
Tema poeg August Heinrich von Schmidt oli samuti Valjala Martini koguduse õpetaja; lisaks sellele oli ta Saaremaa superintendent. 
Tema üks pojapoeg Friedrich August Heinrich von Schmidt oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja, teine pojapoeg Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani koguduse ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent. 
Johann Heinrich von Schmidt oli Schmidtide suguvõsa Balti haru esiisa.
Siiltarn

Siiltarn ("Carex muricata") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Sirptarn

Sirptarn ("Carex demissa") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Sootarn

Sootarn ("Carex acutiformis") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Sõrmtarn

Sõrmtarn ("Carex digitata") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Tihe tarn

Tihe tarn ("Carex otrubae") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Kasvab Euroopas, Kesk-Aasias, Siberi lääneosas ja Xinjiangi piirkonnas Hiinas.
Tarna lehed on värvilt kollakasrohelised. Selle põisik on sile, läikiv ja pikem kui 3 mm. Keelekese pikkus on suurem või võrdne enda laiusega.
Tupptarn

Tupptarn ("Carex vaginata") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Friedrich August Heinrich von Schmidt

Friedrich August Heinrich von Schmidt (25. november/6. detsember 1785 Valjala – 13. mai/25. mai 1841 Anseküla) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Aastatel 1798–1803 õppis Kuressaares. Aastatel 1804–1806 õppis Tartu Ülikoolis filosoofiat ja usuteadust. Oli aastatel 1807–1808 koduõpetajaks Kehtna mõisas. Ordineeriti 9. augustil/21. augustil 1808 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1808–1841 Anseküla Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa August Heinrich von Schmidt ja vanaisa Johann Heinrich Schmidt olid Valjala Martini koguduse õpetajad, tema vend Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent, vanavanaisa Heinrich Vick oli Muhu Katariina koguduse õpetaja, onu Andreas Michael Agthe ja onupoeg Wilhelm Andreas Fürchtegott Agthe olid Pöide Maarja koguduse õpetajad. Teine vanaisa Carl Friedrich Agthe oli Tallinna Oleviste koguduse organist.
Turvastarn

Turvastarn ("Carex heleonastes") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Tõmmukas tarn

Tõmmukas tarn ("Carex brunnescens") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Tähttarn

Tähttarn ("Carex echinata") on lõikheinaliste sugukonda kuuluva tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Varane tarn

Varane tarn ("Carex praecox") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Varjutarn

Varjutarn ("Carex remota") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Varvastarn

Varvastarn ("Carex ornithopoda") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Vesihaljas tarn

Vesihaljas tarn ("Carex flacca") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Andreas Michael Agthe

Andreas Michael Agthe (3. veebruar/14. veebruar 1762 Tallinn – 2. juuni/14. juuni 1817 Pöide) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1779–1782 (immatrikuleeriti 21. septembril 1779) Jena Ülikoolis.
Ta oli aastatel 1782–1817 Pöide Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Carl Friedrich Agthe oli Tallinna Püha Vaimu koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse organist. Ta oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Justina Amalie isa Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja. Abielust Justina Amaliega sündis poeg Wilhelm Andreas Fürchtegott Agthe, kes oli samuti Pöide Maarja koguduse õpetaja. Tema õemees August Heinrich von Schmidt oli Valjala Martini koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent, õepoeg Friedrich August Heinrich von Schmidt oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja, teine õepoeg Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani koguduse ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent.
Vesitarn

Vesitarn ("Carex aquatilis") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Villtarn

Villtarn ("Carex tomentosa") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Õievähene tarn

Õievähene tarn ("Carex pauciflora") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Õrn tarn

Õrn tarn ("Carex disperma") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Ääristarn

Ääristarn ("Carex hostiana") on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Ümartarn

Ümartarn ("Carex diandra") on lõikheinaliste sugukonda tarna perekonda kuuluv mitmeaastane taimeliik.
Kasvab soostunud niitudel, siirdesoodes. Eestis tavaline.
Taime kõrgus 25–60 cm. Hallikasrohelised varred on püstised või kaardus, suhteliselt jäigad. Lehed jäigad, lamedad või renjad, 1-3 mm laiad, varrest lühemad. Õisik tihe, 2–4,5 cm pikk, ei ole harunenud. Alumise pähiku kandeleht pähikust märksa lühem, rohelise kesktriibu ja naaskelja tipuga. Põisiku katteleht põisikust pisut lühem, pruun, laia heleda servaga. Põisik läikiv tumepruun, aheneb pikkamisi nokaks. Õitseb mais, juunis.
Mask

Mask on ese, mida tavaliselt hoitakse näo ees kaitse-, varje-, moondamis-, rituaal-, esinemis- või meelelahutuseesmärgil. 
Maskid on ajaloo vältel kogu maailmas olnud väga tähtsad rituaalide läbiviimisel. Koos näitekunsti arenemisega rituaalidest said maskid ka oluliseks teatri osaks. Naervast (komöödia) ja nutvast (tragöödia) maskist on saanud teatri ja näitekunsti sümbol. Rituaalsed ja teatris kasutatavad maskid on näokatted, mille eesmärk on muuta kandja mittetuntavaks või teha ta teatud inimese või olendi näoliseks.
Kaitsemaskid.
Kaitsemaskide põhiline eesmärk on hingamisteid kaitsta bakterite, viiruste, tolmu, saastunud vedeliku pritsmete eest. Meditsiinilised maskid kaitsevad nii patsienti kui ka arsti bakterite eest. Respiraator (klapiga mask) on põhiliselt kasutusel tolmustes tingimustes, aga on ka respiraatoreid, mida tarvitatakse bakterite ja viiruste tõrjeks.
Praktilised maskid.
Maske kasutatakse ka praktilistel eesmärkidel, enamasti on neil kaitsefunktsioon.
Aleksei Nikolajevitš Leontjev

Aleksei Nikolajevitš Leontjev (vene keeles Леонтьев Алексей Николаевич; 5. veebruar 1903, Moskva – 21. jaanuar 1979, Moskva) oli Nõukogude arengupsühholoog, tegevusteooria rajaja, kes tegeles teadvuse ja tegevuse teemadega.
Elukäik.
1924 – lõpetas M. V. Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli.
1931 – asus tööle Harkivis, Ukraina Psühhoneuroloogia Akadeemias (kuni 1932. aastani Ukraina Psühhoneuroloogia Instituut) psühholoogiaosakonna juhatajana
1933–1938 – Harkivi Pedagoogilise Instituudi kateedri juhataja
1941 – Moskva Riikliku Ülikooli professor
1951 – Moskva Riikliku Ülikooli filosoofia teaduskonna psühholoogia kateedri juhataja
1966 – asutas Moskva Riiklikus Ülikoolis psühholoogia teaduskonna ja töötas seal kuni surmani 1979 (suri südameataki tagajärjel).
Teadustegevus.
Oli Lev Võgotski õpilane, aastatel 1924–1930 tegi koostööd Võgotski ja Aleksandr Luriaga. Leontjevi varasem teadustöö toimus Võgotski kultuurilis-ajaloolise programmi raames ja keskendus kultuurilise vahendamise fenomeni uurimisele. Selle perioodi esinduslik uurimus oli laste ja täiskasvanute mälu kohta "The development of higher forms of memory", 1931.
Leontjevi isiklik uurimisvaldkond oli tegevuse põhjalik psühholoogiline analüüs. Tegevusteooria süstemaatiline areng algas 1930. aastatel Harkivi psühholoogide grupis, mida juhtis Leontjev ja kuhu kuulusid veel Zaporozhets, Gal'perin, Zinchenko, Bozhovich, Asnin, Lukov jt. Hiljem, kui Leontjev suundus Moskva Riiklikku Ülikooli, kujunes tegevusteooria Nõukogude Liidu sõjajärgse perioodi juhtivaks psühholoogiliseks doktriiniks.
Leontjevi aktiivsel osavõtul toimus mitmeid psühholoogilisi arutelusid, kus ta lõi lahku seisukohast, et psüühika kujuneb peamiselt väliste faktorite mõjul.
Kriitikud märgivad fakti, et Leontjev oli Nõukogude psühholoogia ideoloogia üks kõige järjekindlamaid pooldajaid. Kõiki tema töid, nende hulgas raamatut "Tegevus, teadvus, isiksus" (1975), läbis tees "Kaasajal täidab psühholoogia ideoloogilist funktsiooni ja teenib klassi huve, sellega on võimatu mitte arvestada".
Aznakajevo

Aznakajevo on linn Venemaal Tatarstanis, Aznakajevo rajooni keskus. Asub Sterli jõe ääres.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aznakajevo elanikest tatarlasi 90,5% ja venelasi 7,7%.
Linn on naftatööstuse keskus.
Kalle Männama

Kalle Männama (1. jaanuar 1953 Tallinn – 6. mai 2011) oli Eesti jalgrattur. Ta oli Eesti esimese ratturite profitiimi Kalev Chocolate Team üks asutaja.
Metskass

 
Metskass ("Felis silvestris") on perekonda kass ("Felis") kuuluv loomaliik.
Euroopas esineb peamiselt üht alamliiki metskassi ("Felis silvestris silvestris"), kes elab mägimetsades ja on enamikus paikades kaitse all.
Eestis metskassi ei esine, kuid ta on elutsenud Eestis arvatavasti atlantilisel kliimaperioodil.
Alamliigid.
Metskassil eristatakse mitut alamliiki, nende hulgas aafrika metskassi ("Felis silvestris lybica").
Atlantiline kliimastaadium

Atlantiline kliimastaadium ehk holotseeni klimaatiline optimum ehk atlantiline periood oli suhteliselt sooja kliima periood ajal 6000–3000 a. e.m.a.
Eesti alal kasvasid sellal laialehised metsad.
Kass (perekond)

Kass ("Felis") on kaslaste sugukonda kuuluv loomaperekond.
Liigid.
Tänapäeval klassifitseeritakse perekonda kass järgmised liigid:
Varasem klassifikatsioon.
Varasematel aegadel on kassi perekonda liigitatud ka:
Konjugeerunud sidemed

Konjugeerunud sidemed, ehk konjugeerunud süsteemid (kõige sagedamini konjugeeritud kaksiksidemed) esinevad orgaanilistes ühendites, kui (süsiniku) aatomite vaheliste kovalentsete sidemete süsteemis esineb valentselektronide delokalisatsioon ("laialimäärimine") üle kogu konjugeerunud süsteemi. Konjugeerunud süsteemis esinevad sp2 hübridisatsiooniga süsiniku aatomid. Kuigi formaalselt ühendite struktuurivalemites vahelduvad üksiksidemed kordsete (kaksik- või kolmik-) sidemetega (näiteks C=C–C=C–C), on konjugeerunud süsteem olemuslikult erinev ja sisuliselt pole õige öelda, et "üksik- ja kaksiksidemed vahelduvad", sest viimaseid tegelikult ei esine – esinevad konjugeerunud sidemed. 
Erijuht on aromaatsed ühendid, milles konjugeerunud sidemed moodustavad tsüklilise süsteemi (nimetatakse ka aromaatseteks sidemeteks).
Keemiliste sidemete konjugatsioon suurendab molekuli stabiilsust ja alandab molekuli üldist energiat. Nende ühendite korral ilmneb rida omadusi, mis erinevad isoleeritud või kumuleerunud kaksiksidemetest. Omavahel seotud π-molekulaarorbitaalides on elektronid suhteliselt kergesti ergastatavad, neelates UV-kiirgust. Seetõttu sobib UV-spektroskoopia konjugeerunud süsteemide määramiseks. Pikad konjugeerunud ahelad ja molekuli osad, mis sisaldavad konjugeerunud tsüklilisi C=O või N=N rühmi (kromofoorid) neelavad nähtavat valgust andes ainele tugeva värvuse. 
Konjugeerunud süsteemide (sp2 hübridisatsiooniga kõrvutiasuvate süsiniku aatomitega) näiteid:
Patrik Göransson

Johan Patrik Göransson (sündinud 27. detsembril 1967 Uddevallas) on Eestis tegutsev rootsi vaimulik.
Ta on lõpetanud 1986. aastal Uddevallas Agnebergi gümnaasiumi. Õppinud aastatel 1989–1994 Göteborgi Ülikooli usuteaduskonnas ja aastatel 1995–1996 Uppsalas pastoraalseminaris. Ta ordineeriti 9. juunil 1996 õpetajaks.
Ta teenis aastatel 1996–1998 abiõpetajana Jõhvi Mihkli kogudust ja 1998–2000 abiõpetajana Göteborgi Pauluse kogudust. 2000. aastast teenib Tallinna Rootsi-Mihkli kogudust. Lisaks sellele oli ta aastatel 2007–2011 Tallinna praostkonna abipraost.
Välislingid.
Staritsa

Staritsa on linn Venemaal Tveri oblastis, Staritsa rajooni keskus. Asub Tverist 77 km kagus Volga ülemjooksul.
Staritsa on asutatud 1297. aastal. 14. sajandi lõpuni oli linna nimi Novõi Gorodok. 1485 läks koos Tveri vürstiriigiga Moskva suurvürstiriigi koosseisu. Linnaõigused sai 1775. aastal.
1,3-butadieen

1,3-butadieen (IUPAC-i nomenklatuuris but-1,3-dieen) ehk divinüül ehk vinüületüleen on konjugeerunud dieen keemilise valemiga CH2=CH-CH=CH2.
1,3-Butadieen on värvitu gaas, keemistemperatuur -4,4ºC, sulamistemperatuur -108,9ºC, tihedus veeldatult -6 ºC juures 0,64 g/cm3. 
1,3-Butadieen on olulise tähtsusega monomeer sünteetilise kummi tootmisel.
Märkus: Vahel kasutatakse 1,3-butadieeni kohta lihtsalt nimetust butadieen. See nimetus võib tähendada ka isomeerset kumuleerunud dieeni 1,2-butadieeni, mis on raskesti valmistatav ja keemias ei oma olulist tähtsust.
Cần Thơ lennujaam

Cần Thơ lennujaam ("Sân bay Quốc tế Cần Thơ", "Cảng hàng không Quốc tế Cần Thơ") on lennujaam Vietnamis Mekongi delta regioonis Cần Thơs. 
Cần Thơ lennujaama IATA kood on VCA, ICAO kood VVCT. 
Rajad on betoonkattega (pikkused 3000 m). 
Lennujaama kasutab lennufirma Vietnam Airlines, millel on lennuliinid Hanoisse, Hồ Chí Minhi ja Phú Quốcile.
Wilhelm Andreas Fürchtegott Agthe

Wilhelm Andreas Fürchtegott von Agthe (13. mai / 24. mai 1789 Pöide – 2. juuni / 14. juuni 1841 Pöide) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Seejärel lõpetas Kuressaares provintsiaalkooli. Aastatel 1808–1810 tegutses koduõpetajana Eestimaal. Õppis aastatel 1810–1813 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 23. oktoobril / 4. novembril 1813 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1813–1817 adjunktõpetaja ning 1817–1841 õpetaja Pöide Maarja koguduses.
Isiklikku.
Tema isa Andreas Michael Agthe oli samuti Pöide Maarja koguduse õpetaja, tema vanaisa Carl Friedrich Agthe oli Tallinna Püha Vaimu koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse organist, tema teine vanaisa Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja. Tema tädimees August Heinrich von Schmidt oli Valjala Martini koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent, tädipoeg Friedrich August Heinrich von Schmidt oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja, teine tädipoeg Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani koguduse ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent.
Surm Hundikaril

"Surm Hundikaril" on Juhan Paju 1993. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus astub üles uurija Toivo Kivistik. 
Sisututvustus.
Kriminaalromaani sündmused toimuvad Haapsalus ja Hundikari laiul invaliididekodus. Peategelase Kivistiku uurida on kaks juhtumit. Kõigepealt varastatakse Piirivere kirikust neli 18. sajandi maali. Päev hiljem teatatakse saarelt, et Rein Lang on paepangalt alla kukkunud ja surma saanud.
Hundikari laid.
Fiktiivne laid asub Väinameres Hobulaiu lähedal ja sõit sinna kestab mandrilt umbes 20 minutit. Väikse saare põhjarannik murdub merre järsu pangana, kus vesi läheb kohe sügavaks. Lõunapoolne haruline kallas on madal ja laudjas, täis suuri rändrahne. Seal asub ka vana kabel koos seda ümbritseva surnuaiaga.
Romaani tõlked.
Soome keeles ("Kuolema Susiluodolla") ilmus teos Taifuuni kirjastuse sarjas "Myrskyn merkki" nr 6 1994. aastal Samuli Juvoneni tõlkes.
Lasud kodutänaval

"Lasud kodutänaval" on Juhan Paju 1995. aastal ilmunud kriminaalromaan, milles peategelasena astub üles uurija Toivo Kivistik. 
Sisututvustus.
Väikese viigi äärsetest kõrkjatest leitakse soomlase Kankkuneni surnukeha. Mõrvamüsteeriumis on mängus suured rahasummad.
Romaani tõlked.
Soome keeles ("Laukauksia kotikadulla") ilmus teos Taifuuni kirjastuselt sarjas "Myrskyn merkki" 1995. aastal Hannu Oittineni tõlkes.
Väino Puura (geoloog)

Väino Puura (6. august 1935 Lutsu, Võrumaa – 14. jaanuar 2018) oli eesti geoloog.
Ta lõpetas 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna.
Ta on olnud Tartu Ülikooli professor.
Ta uuris Läänemere piirkonna geoloogiat ja tektoonikat, tektooniliste rikkevööndite ja meteoriidikraatrite geoloogiat, mineraloogiat ja geokeemiat.
Isiklikku.
Väino Puura oli paleontoloog Ivar Puura ja geoloog Erik Puura isa. 
Tema vanavanaisa poolvenna pojapojapoeg on laulja Väino Puura.
Toivo Kivistik

Toivo Kivistik on eesti kirjaniku Juhan Paju väljamõeldud tegelaskuju – kriminaaljälituse töötaja, kes tegutseb 1990. aastatel Lääne maakonnas (endises Haapsalu rajoonis).
Kivistik on 185 cm pikkune ja kaalub 98 kg. Uurija on abielus Lagle kõrtsi töötaja Varjega ja neil sündis kaks poega.
Ligi 30 aastat on ta kogunud kunstiteemalisi postmarke.
Töö.
Nõukogude ajal töötas ta Haapsalu rajooni kriminaaljälituses miilitsamajori auastmes ("Haapsalu detektiiv" ja "Surm Hundikaril"). Eesti taasiseseisvumise järel jätkas ta Lääne Politseiprefektuuris komissari auastmes ("Lasud kodutänaval", "Kadunud viiuldaja" ja "Mudasegaja armuke").
August Pass

August Pass (7. mai/19. mai 1861 Tartu – 23. mai/5. juuni 1913 Kursi) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Tartus elementaarkoolis ja gümnaasiumis aastatel 1870–1883. Abituuriumis oli ta Tallinnas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1884–1898. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Estica liige aastast 1907. 
Prooviaastal oli ta aastal 1899 Rõngu Mihkli koguduses (Winfried Martin Hanseni juures). Ordineeriti 25. juunil/8. juulil 1900 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1903–1910 Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1908–1910 Kärla Maarja-Magdaleena kogudust. Aastatel 1911–1913 oli ta Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, olles samaaegselt kohaliku seminarkooli direktoriks.
Aastal 1907 avaldas ta Kuressaares 16–leheküljelise brošüüri "Mõni sõnake Kaarma kiriku minevikust 500 aastaseks juubeli pühaks".
Isiklikku.
Tema naise Anna vend oli Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja Gustav Punga. Ta suri olles Gustav Pungal külas.
Linoleum

Linoleum (ld "linum" 'lina', "oleum" 'õli') on kattematerjal, tavaliselt põrandakattematerjal.
Inglane Frederik Walton leiutas selle aastal 1863. Linataimest saadud linaseemneõli oksüdeeriti, mille tulemuseks saadi aine, mis kannab nimetust linoleumi tsement. Seejärel segati see aine männivaigu ja näiteks saepuruga ja kallati džuudist valmistatud plaatidele. Sel viisil valmistatud materjali sai õhukesteks plaatideks lõigata ning nendega kaeti põrandaid.
Vladimir Paavel

Vladimir Paavel (19. veebruar 1900 Tarvastu – 16. aprill 1958 Neuss) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Vladimir Paavel sündis kooliõpetaja perekonnas. Ta õppis Tallinna Peetri Reaalkoolis ja Riia Peetri Reaalkoolis ning lõpetas aastal 1917 Tartu Reaalkooli. Astus seejärel Petrogradi Teedeinstituuti, sealt Tallinna Tehnikumi, sealt omakorda Karlsruhe Tehnikaülikooli, mille lõpetas aastal 1925.
Teaduskraad ja kutse.
Teaduskraad: "dr. techn.", "Berechnung von Brunnengalerien mit Heberleitungen" 1947 (Braunschweigi Tehnikakõrgkool).
Teenistus.
Vladimir Paavel võttis osa Vabadussõjast. Töötas aastatel 1925–1935 Saksamaal ehitusfirmades, osales Maini alamjooksu ümberkanaliseerimisel ning Berliini allmaaraudtee põhjavete tõrjesüsteemi rajamisel ja juhatas Lissabonis veevärgi ehitamist. Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna erakorraline professor 1935–1936.
Tallinna Tehnikaülikoolis 1936–1940: veemajanduse ja vesiehitiste professor 1936–1940; vee-ehituse/vesiehitiste ja aluspõhjamehaanika laboratooriumi juhataja; ehitusosakonna juhataja 1936–1938; prorektor 1938–1940.
1940. aasta suvel oli Vladimir Paavel teaduskomandeeringul Berliinis ja Eestisse ei naasnud. Saksamaal oli ta Balti Ülikooli rajajaid Hamburgis, professor ja prodekaan 1945–1949.
Teadustöö põhisuunad.
Veemajandus ja hüdraulika, vesiehitised.
Teaduskorralduslik tegevus.
Vladimir Paaveli algatusel rajati ja sisustati Tallinna Tehnikaülikoolis vesiehitiste laboratoorium, mis võimaldas uurida hüdraulika seaduspärasusi hüdroehitistel ja vesiehituse aktuaalseid probleeme. Tallinna Tehnikaülikooli peahoonesse Koplis ehitati Vladimir Paaveli algatusel 6-meetrine hüdrotehniline renn.
Tundes suurte ehituskavade koostamise ja rakendamise tavasid Lääne-Euroopas, pidas ta vääraks Eesti praktikat anda ehitustöid välja vähempakkumisel. Ta pidas tähtsaks tulevastes insenerides elujaatava töökultuuri kujundamist, tagamaks rahvuse omakultuuri säilimist.
Insenerikoja ehitussektsiooni liige 1935–1940; Loodusvarade Instituudi liige 1938–1940; juhtis komisjoni, mis tegeles arhitektuuri eriala avamise ettevalmistamisega Tallinna Tehnikaülikoolis 1939–1940.
Osales 1937. aastal rahvusvahelisel sildade ja kõrgehitiste ühingu II kongressil Berliinis, oli tegev Läänemere maade hüdroloogide konverentside korraldamisel.
Pärast Teist maailmasõda töötas algul hüdroloogia konsultandina PreussAG-s Hannoveris. 1947. aastal esitas oma doktoritöö Braunschweigi Tehnikaülikooli ja oli samal ajal ka tegev Balti Ülikoolis.
Korp! Rotalia vil, Rotary klubi liige.
Pearindmik

Pearindmik on kehaosa mitmetel lülijalgsetel. 
Ämblikel on pearindmik väikese varrekese abil ühendatud tagakehaga. Selline kinnitusviis jätab tagakeha eriti liikuvaks. Pearindmikule on kinnitatud 8 karvast jalga.
Läti Pank

Läti Pank ("Latvijas Banka") on Läti keskpank. 
Läti Pank asutati 7. septembril 1922 riikliku säästu- ja krediitpanga järglasena.
Läti Pangal on Lätis pangatähtede emissiooni ainuõigus. 1922 ja 1993 võttis Läti Pank Läti rubla asemel kasutusele Läti lati; 1. jaanuaril 2014 selle asemel euro.
Abony

Abony on linn Ungaris Pesti komitaadis Ceglédi kreisis. Asub Budapestist 85 km kagus.
Fromhold Kangro

Fromhold Kangro (1. august/13. august 1881 – 29. november 1932) oli eesti ehitusinsener ja ettevõtja.
Kangro lõpetas Novgorodi reaalkooli. Aastatel 1899–1906 õppis ta Riia Polütehnikumis. Ta oli korp! Vironia asutajaliige.
Teda tuntakse eelkõige paljude Tartu majade projekteerijana ja ehitusfirma omanikuna. Tema projekteeritud majade rohkuse tõttu Karlova linnaosas hüüti seda asumit tema eluajal Kangro linnaks või Frommi linnaks. Tema ehitusfirma ehitas ka Eliel Saarineni projekteeritud Pauluse kirikut ja J. Lunski projekteeritud Püha Aleksandri kirikut Sõbra tänavale.
Tallinnas oli ta tuntud bussiliikluse korraldajana aastatel 1922–1926. Ta oli esimene, kes avas regulaarse liiniliikluse viie Saksamaalt ostetud bussi abil. 22. mail 1922 andis Tallinna linnavalitsus loa viie bussiliini pidamiseks Tallinnas ja linnalähedastel marsruutidel: Vene turg (praegu Viru väljak) – Tartu maantee, Vabaduse plats – Seevald, Vene turg – Kalamaja, Vene turg – Pirita ja Vene turg – Kose. Kuigi katseid bussiliinide tööshoidmiseks oli Tallinnas tehtud juba varem, võib regulaarse bussiliikluse alguseks lugeda siiski Kangro esimese liini sõitmahakkamist.
Isiklikku.
Tema poeg Gunnar Kangro oli Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna professor.
Antonio Soler

Antonio Francisco Javier José Soler Ramos (3. detsember 1729 Olot – 20. detsember 1783 San Lorenzo de El Escorial) oli hispaania helilooja, kes sai tuntuks klaverisonaatidega. Samuti andis ta olulise panuse klavessiini ja haamerklaveri repertuaari. 
Elulugu.
Antonio Soler sündis Olotis. Kuueaastasena asus ta Montserrati kloostris maestro Benito Esteve ja orelimängija Benito Vallsi käe all muusikat õppima.
Ruupia

Ruupia (sümbol Rs) on rahaühik, mis on kasutusel mitmes Aasia riigis.
Lääne-Kreeka piirkond

Lääne-Kreeka piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka lääneosas. 
Piirkond koosneb kolmest endisest maakonnast ("nómos"), alates 2011. aastast piirkonnaüksusest – Aitoolia-Akarnaania Kesk-Kreekas ning Ahhaia ja Ileía, mis jagunevad 19 vallaks.
Lääne-Kreeka piirkond loodi 1987. aastal.
Ípeirose piirkond

Ípeirose piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka loodeosas. Piirneb loodes Albaaniaga. Antiikajal oli see osa Epeirose piirkonnast ja provintsist.
Piirkond koosneb neljast piirkonnaüksusest ("perifereiakí̱ enóti̱ta") – Thesprotía, Ioánnina, Árta ja Préveza, mis ühtivad varasemate maakondadega ("nómos"). Piirkonnaüksused jagunevad 18 vallaks.
Ajalugu.
Vana-Kreeka "Epeiros", ladina keeles "Epirus" oli ajalooline piirkond Loode-Kreekas ja Lõuna-Albaanias, mis hõlmas Joonia mere mägise ranniku ja Pindose mägesi. Antiikajal elasid Epeiroses illüüria hõimud (molossid). 4. sajandil eKr tekkis piirkonnas Epeirose riik, mille kuulsaim valitseja oli Pyrrhos.
Pärast Esimest maailmasõda jäi Põhja-Epeiros Albaaniale.
Hobune, kes kaotas prillid ära

"Hobune, kes kaotas prillid ära" (soome keeles "Hevonen, joka hukkasi silmälasinsa") on soome kirjaniku Hannu Mäkelä 1977. aastal Otava kirjastusel ilmunud lasteraamat.
Loo peategelane on hobune, kes on seni elatunud hobuselehtedele hobuseraamatute arvustuste kirjutamise honoraridest, kuid kaotab ühel päeval prillid ega saa senist eluviisi jätkata. Hobune otsustab laia ilma õnne otsima minna. 
Hobune asub koos teel kohatud teiste loomadega – siili, varese, koera ja lehmadega – talvel elama tühja meiereisse, kuhu neid juhatavad sõbralikud hiired. 
Eesti Raamatu retsensendi hinnangul räägib raamat "muhedas toonis" ja "väliselt kentsaka loomaloo varjus targalt ja südamlikult inimeste maailmast".
Raamat ilmus eesti keeles 1983. aastal Piret Saluri tõlkes Eesti Raamatu kirjastusel. Värsid tõlkis Ellen Niit. Raamatu trükiarv oli 40 000.
Nii raamatu originaal kui ka eestikeelne tõlge on avaldatud autori illustratsioonidega.
Põhja-Egeuse piirkond

Põhja-Egeuse piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreekas, mis hõlmab Egeuse mere põhjaosas olevaid saari.
Piirkond koosneb viiest piirkonnaüksusest ("perifereiakí̱ enóti̱ta") – Chíose, Ikaría, Límnose, Lesbose ja Sámose piirkonnaüksus, mis jagunevad üheksaks vallaks. 2011. aastani jagunes ta kolmeks maakonnaks ("nómos") – Chíose, Lesbose ja Sámose maakond.
Piirkonna suuremad saared on Chíos, Ikaría, Límnos, Lesbos ja Sámos.
Lõuna-Egeuse piirkond

Lõuna-Egeuse piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreekas. Ta hõlmab Egeuse mere lõunaosas olevaid saari.
Piirkond koosneb 13 piirkonnaüksusest, mis jagunevad 34 vallaks. 2011. aastani jagunes piirkond kaheks maakonnaks (Küklaadide maakond ja Dodekaneeside maakond).
Piirkonnaüksused:
Polaar-Uural

Polaar-Uural (vene keeles Полярный Урал) on mäestik Venemaal, Uurali mäestiku põhjapoolseim osa. Polaar-Uuraali põhjapiiriks on Konstantinov Kameni mägi ja lõunapiiriks Hulga jõgi. Pindala on umbes 25 000 km².
Polaar-Uural on Petšora ja Obi jõgikonna veelahe. Et läänenõlvadel sajab rohkem, on jõgede võrk seal tihedam. Suuremad jõed, mis saavad alguse läänenõlvadelt, on Kara, Ussa, Jelets. Idanõlvadelt algavad Štšutšja, Lohgotjegan, Sob ja Sõnja.
Polaar-Uurali piirkonnas on palju järvi. Suuremad neist on Suur Hadata-Jugan-Lor ja Väike Hadata-Jugan-Lor ning Suur ja Väike Štšutšje järv. Suur Štšutšje järv on tekkinud tektoonilises nõos, mille tõttu on see erakordselt sügav (136 m).
Polaar-Uurali kõrgemad mäed on Konstantinov Kamen (483 m), Ngetenape (1338 m), Harnaurdõ-Keu (1246 m), Hanmei (1333 m), Paier (1499 m).
Dartmouth College

Dartmouth College on 1769. aastal asutatud eraülikool Ameerika Ühendriikides Hanoveris New Hampshire'i osariigis. See kuulub USA prestiižsete ülikoolide organisatsiooni Ivy League. 
Ülikoolis on vabade kunstide kolledž, Dartmouthi meditsiinikool, Thayeri insenerikool, Tucki ärikool ning 19 õppekava kunstide ja loodusteaduste alal. See on üks üheksast koloniaalkolledžist, mis asutati enne Ameerika revolutsiooni, registreerituna nimega "Trustees of Dartmouth College". 5987 üliõpilasega, kellest 4196 on kraadiõppurid, on Dartmouth Ivy League'i väikseim ülikool. See on ka üks seitsmest kõrgkoolist maailmas, mis ei sea kooli astumisel varalisi piiranguid, kuid samal ajal pakub täit rahalist toetust kõigile, sealhulgas rahvusvahelistele üliõpilastele.
Dartmouth College'i asutas 1769. aastal kongregatsionistlik vaimulik Eleazar Wheelock. Pärast pikka võitlust rahaliste ja poliitiliste raskustega kerkis Dartmouth 20. sajandi algul suhtelisest tundmatusest esile. Dartmouthi vilistlased alates kodusõjaeelsest Ameerika poliitikust Daniel Websterist kuni paljude 19. ja 20. sajandi annetajateni on tuntud toetuse poolest oma ülikoolile.
Dartmouth asub maal, 1,1 km² suuruses linnakus New Hampshire'is Connecticuti jõe ülemjooksul. Kolledži eraldatusega arvestades on osalus spordis ja korporatsioonielu tihe. Dartmouthi 34 spordivõistkonda võistlevad Ivy League'i raames NCAA (Rahvusliku Ülikoolispordi Assotsiatsiooni) I divisjonis.
Õppejõud.
Dartmouth College'i õppejõuna on töötanud Tallinnas sündinud geštaltpsühholoog Wolfgang Köhler.
Üliõpilased.
Selles on õppinud teiste seas Robert Frost, Nelson A. Rockefeller, Stuart Kauffman.
Veerg

Veerg on püstine (vertikaalne) tekstiosa tekstiväljal või tabelis.
Horisontaalne tekstiosa on rida.
Nitokris

Nitokris (vanakreeka keeles Νίτωκρις) oli Babüloonia kuninganna 6. sajandil eKr (akme 550 eKr paiku) .
Ajalooline taust.
Nitokrisi ajaloolise tausta kohta on palju vastukäivaid arvamusi. Ühtedel andmetel oli Nitokris kuulsa Babüloonia valitseja Nebukadnetsar II (valitses 604–562 eKr) tütar, kes oli abielus Neriglissariga (juhtis vandenõud isa surma järel troonile tõusnud ja kaks aastat valitsenud Amel-Marduki vastu, pärast viimase tapmist haaras võimu ja valitses Uus-Babüloonias 561–556 eKr). Pärast Neriglissari surma Nitokris abiellus Babüloonia viimase kuninga Nabonidusega (valitses 556–539 eKr).
Teistel andmetel oli Nitokris Nebukadnetsar II abikaasa, kes hiljem, pärast oma mehe surma abiellus kuningas Nabonidusega.
Babüloni kindlustamine.
Tuginedes Herodotosele seostatakse kuninganna Nitokrisiga mitme ehitise tekkimist Babülonis: tema korraldusel kaevati suur tehisjärv, püstitati sild üle Eufrati ja ehitati välja Eufrati kaldapealsed.
Theodor Bernhard Embeck

Theodor Bernhard Embeck (28. jaanuar / 9. veebruar 1859 Jäneda – 17. juuli 1933 Emmaste) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1872–1877 Tallinna kubermangugümnaasiumis, 1877 ja 1879–1886 aga Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 
Aastal 1878 töötas ta koduõpetajana Kuksema mõisas ja Rutikvere mõisas. Prooviaastal oli ta 1888–1889 Ambla Maarja koguduses (Georg Martin Knüpfferi juures), Koeru Maarja-Magdaleena koguduses (Heinrich Ferdinand Hoffmanni juures) ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduses (Franz Johann Nerlingi juures). Ordineeriti 4. juunil / 16. juunil 1889 Tallinnas õpetajaks.
Ta oli aastatel 1889–1891 Ambla Maarja koguduse adjunktõpetaja ning 1891–1892 oli ta Eestimaa (Põhja-Eesti) vikaarõpetaja. Aastatel 1892–1933 oli ta Emmaste Immanueli koguduse õpetaja.
Diodoros

Diodoros (ladina keeles "Diodorus") Agyrionist, ka Diodoros Sikeliotes, ladina keeles Diodorus Siculus (umbes 80 – umbes 29 eKr) oli vanakreeka ajaloolane ja mütograaf, kelle viljakam loomeperiood jäi ajavahemikku 60–29 eKr.
Diodoros pühendas 30 aastat oma elust oma peateose loomisele, mis käsitles ajalugu ja mis sai pealkirjaks "Bibliothēkē historikē" (ladinapäraselt "Bibliotheca historica") ehk "Ajalooline raamatukogu". Suurteos koosnes 40 raamatust, millest on säilinud raamatud 1–5 ja 11–20.
Lähis-Ida Tehnikaülikool

Lähis-Ida Tehnikaülikool (lühend METU) on Ankaras asuv avalik-õiguslik ülikool. Ülikool asutati 1956. Ülikoolis õpib umbes 23 000 üliõpilast ja 2700 doktoranti. Ülikool keskendub loodusteaduste, tehnoloogia ja arhitektuuri õpetamisele.
Majasikk

Majasikk ("Hylotrupes bajulus") siklaste sugukonda kuuluv mardikaline. 
Täiskasvanud mardikas elab kuni 12 kuud ja muneb kuni 600 muna. Munadest kooruvad 4–10 kuu jooksul vastsed, kes toituvad puidus 2–12 aastat. Käigud närivad nad tavaliselt pikki puidukiude.
6–8 nädala jooksul pärast nukkumist väljub nukust uus mardikas.
Elavad peamiselt niiskes (niiskussisaldus 10%) okaspuidus. Majasiku vastsed arenevad kiiremini puidus, mida on juba kahjustanud seened.
Tekitab suuri kahjustusi puitmajadele, eelistades sooje majaosi – põrandaid, aknaraame, laetalasid ja sarikaid.
Eestis levinum Lääne-Eestis.