tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tomski oblast

Tomski oblast on 1. järgu haldusüksus Venemaal Siberi föderaalringkonnas.
Suurimad linnad on Tomsk, Seversk ja Streževoi.
Haldusjaotus.
Oblastis on 16 rajooni:
Ajalugu.
Tomski piirkonna maa-alad olid 19.–20 sajandil Venemaa Tobolski kubermangus, kuhu kuulusid lisaks Tomski piirkonnale ka tänapäeva Altai krai, Kemerovo oblasti, Novosibirski oblasti ja Tomski oblasti alad, Ida-Kasahhi oblasti (Kasahstan) ala ja osa Krasnodari krai alast.
20. sajandi alguse Venemaa Keisririigi haldusjaotuse muudatuste tulemusena vähenes pidevalt. 1917. aastal eraldati Tobolski kubermangu koosseisust iseseisvaks Altai kubermang, millesse lülitati: Barnauli maakond, Biiski maakond, Kamenski maakond, Slavgorodi maakond, Zmeinogorodski maakond, Karakumi maakond. 1919. aastal liideti osa Tobolski kubermangu maa-alasid Omski kubermanguks.
23. detsembrist 1919 kuni 14. märtsini 1920 oli Tobolski kubermangu keskuseks Novosibirski linn (sellel ajal kandis nime Novonikolajevsk), kuid pärast 1920. aastat viidi kubermangukeskus tagasi Tomski linna. 1921. aastal loodi Novonikolajevski kubermang, kuhu liideti osa Tobolski kubermangu maid.
25. mail 1925 likvideeriti kubermang Venemaa haldusreformiga ning kubermangu maa-alad liideti Siberi kraisse, kus Tomsk jäi Tomski ringkonna keskuseks. Järjekordse reformi tulemusena liideti Siberi krai Tomski ringkond, Lääne-Siberi krai koosseisu, pärast seda aga Novosibirski oblasti koosseisu.
1944. aastal, pärast Novosibirski oblastist eraldumist moodustati iseseisev Tomski oblast, mille territoorium oli aga märgatavalt väiksem algsest Tomski kubermangu territooriumist.
Tomski kubermangu kuulusid algselt:
Evengi autonoomne ringkond

Evengi autonoomne ringkond (Evengimaa) oli Vene NFSV ja Venemaa Föderatsiooni haldusüksus, föderatsiooni subjekt Siberi föderaalringkonnas. Alates 1. jaanuarist 2007 on see reorganiseeritud Krasnojarski krai Evengi rajooniks. 
Loodus.
Pinnamood.
Ringkond asub Kesk-Siberi kiltmaal, põhjaosas asub Putorana mägismaa.
Tähtsamad jõed on Alam-Tunguska ja Podkamennaja Tunguska.
Kliima.
Kliima on mandriline. Jaanuari keskmine temperatuur on –26 kuni –36 °C, juulis +14 °C. Keskmine sademete hulk on 400 mm aastas.
Rahvastik.
Etniline koosseis.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli ringkonna rahvaarv 17 697, kellest 10 958 (62%) olid venelased, 3802 (21,5%) evengid ehk tunguusid, 991 (5,6%) jakuudid, 550 (3,1%) ukrainlased ja 211 (1,2%) ketid. Rahvaarv väheneb peamiselt väljarände tõttu. 
Asulad.
Suuremad asulad on Tura alev (5700 elanikku), Baikiti (4000) ja Vanavara (3300) küla.
Haldusjaotus.
Ringkond on jaotatud kolmeks rajooniks: Baikiti rajoon ("Байкитский район"), Ilimpiiski rajoon ("Илимпийский район") (keskus Tura) ja Tunguska-Tšunja rajoon ("Тунгусско-Чунский район") (keskus Vanavara).
Ajalugu.
Ringkond moodustati 10. detsembril 1930 Evengi rahvusringkonnana.
30. juunil 1908 toimus seal Tunguusi katastroof.
17. aprillil 2005 toimunud rahvahääletuse tulemusena liideti Evengi AR 1. jaanuaril 2007 Krasnojarski kraiga, kus tema baasil moodustati Evengi rajoon.
Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomne ringkond

Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomne ringkond oli haldusüksus Vene NFSV Krasnojarski krais ja Venemaa Föderatsioonis 1977–2006. Oli föderatsiooni subjekt Siberi föderaalringkonnas 31. detsembrini 2006. 
Ringkond moodustati 1977. aastal 10. detsembril 1930 loodud Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) rahvusringkonnast. 2005. aasta 17. aprillil toimunud referendumi tulemusel läks 1. jaanuaril 2007 Taimõri rajoonina Krasnojarski krai koosseisu.
Ust-Orda

Ust-Orda Burjaadi autonoomne ringkond (Ust-Orda) on endine Venemaa 1. järgu haldusüksus Siberi föderaalringkonnas. Ringkond oli enklaav Irkutski oblastis. Asus Angara ülemjooksul. 
Ringkond liideti 1. jaanuaril 2008 Irkutski oblastiga.
Rahvastik.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 135 327 inimest, kellest 54,4% on venelased, 39,6% burjaadid, 3% tatarlased ja 1% ukrainlased. Suurimad asulad olid Ust-Ordõnski, Bohani ja Kutuliki alevik.
Haldusjaotus.
Ringkond oli jaotatud kuueks rajooniks:
Ajalugu.
Ringkond moodustati 26. detsembril 1937 burjaatidega asustatud Ees-Baikalimaa aimakkidest (rajoonidest).
11. oktoobril 2005 kirjutati alla kokkulepe, mille kohaselt Irkutski oblast ja Ust-Orda Burjaadi autonoomne ringkond pidid ühinema uueks föderatsiooni subjektiks – Irkutski oblastiks. Ust-Orda Burjaadi AR pidi muutuma Ust-Orda Burjaadi ringkonnaks Irkutski oblasti koosseisus. Referendum selles küsimuses toimus 16. aprillil 2006. Referendumi tulemusel liideti ringkond 1. jaanuaril 2008 Irkutski oblastiga.
Permi krai

Permi krai on krai Venemaal Volga föderaalringkonnas.
Moodustati 1. detsembril 2005 Permi oblasti ja Permikomi autonoomse ringkonna liitmise teel. Referendum selle üle toimus oblastis ja autonoomses ringkonnas 2003. aasta detsembris.
Suuremad linnad on Perm, Berezniki, Solikamsk, Tšaikovski, Lõsva ja Kungur.
Haldusjaotus.
Krai jaguneb 33 rajooniks, 15 rajooni õigustega linnaks ja 1 suletud linnaks.
Rajoonid:
Eurodicautom

Eurodicautom oli üks esimesi Euroopa Liidu terminoloogia andmebaase. See loodi 1975. aastal Euroopa Komisjoni tõlkijate ja muude töötajate tarbeks. Hiljem muudeti Eurodicautom ka avalikkusele kättesaadavaks ning see võimaldas tasuta juurdepääsu Euroopa Liidu tegevusega seotud terminitele kõigis liidu ametlikes keeltes. Aastal 2007 asendati see interaktiivse terminibaasiga IATE ("Inter-Active Terminology for Europe").
1813

1813. aasta (MDCCCXIII) oli 19. sajandi 13. aasta.
Suuremõisa jõgi

Suuremõisa jõgi on jõgi Hiiumaal Hiiumaa vallas, mis suubub Soonlepa lahte.
Suuremõisa jõgi on 16 kilomeetrit pikk. Luguse jõe, Armioja, Jausa oja ning Pihla oja järel on Suuremõisa jõgi pikkuselt viies jõgi Hiiumaal. Koos Luguse ja Vaemla jõega on Suuremõisa jõgi vee hulga poolest üks kolmest suuremast jõest saarel.
Suuremõisa jõgi Vilivalla-Suuremõisa teesillast kuni suudmeni on keskkonnaministri 6. detsembri 1999 määruse number 99 järgi reostustundlik ala.
Suuremõisa (Hiiumaa)

Suuremõisa on küla Hiiumaa valla idaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Naaberkülad on põhjas Vilivalla ja Hellamaa, loodes Undama, läänes Viilupi, edelas Kalgi, lõunas Valipe, kagus Pühalepa ja idas Kerema küla.
Nimi.
Koha nimi tuletub Hiiu-Suuremõisa mõisa nime saksakeelsest otsetõlkest. Kohanimi on saksa keeles Großenhof, 1633 on mainitud kui "Grossenhof", 1732 Sure m. ja 1798 "Grosenhof".
Loodus.
Suuremõisa piirneb läänes Suuremõisa jõega. Suuremõisa park on looduskaitse all. Pargis asub Suuremõisa allik.
Elanike arv.
Suuremõisa on elanike arvu poolest Pühalepa osavalla suurim küla. Seal elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 187 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Suuremõisa tänapäevane asustus asub põhiosas mõisast idas ja lõunas.
Suuremõisa ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Ala kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi järgi olnud kunagi seal leidunud allika järgi Suur-Hallikaküla. 1519. aastal on mainitud Pühalepa mõisa, 1633. aastal Grossenhofi.
Tänapäeva küla ala kuulus eelmiste sajandite jooksul enamjaolt mõisale. Mõisa maade tükeldamisel moodustati 20. sajandi alguses Suuremõisa asundus.
Taristu.
Suuremõisa–Käina–Emmaste tee algab tegelikult Pühalepa ja Valipe piirilt, Suuremõisa–Salinõmme tee Kalgi ja Viilupi piirilt. Suuremõisa teeks nimetatakse endise Suuremõisa–Kärdla maantee algust. Tänapäeval läheb Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee küla piiridest küll läbi, kuid jääb tihedamast asustusest kaugemale. Mõisast idas ja lõunas asub tänavatevõrgustik, mida maanteega ühendavad Uus tänav ja Kiriku tee. Küla põhjaosas algab Haavamäe tee.
Suuremõisa bussipeatus on Käina ja Kärdla suunal liikuvate bussiliinide, sealhulgas Tallinnast saabuvate kiirbussiliinide viimane ühine peatus.
Kultuur.
Suuremõisas asuvad abivallamaja, Suuremõisa loss (milles on Hiiumaa Ametikooli ja Suuremõisa Põhikooli ruumid), Pühalepa tervisekeskus, kultuuri- ja noortekeskus, raamatukogu, katlamaja, EMT mobiiltelefonimast. Lossihoovis korraldavad näitetrupid aeg-ajalt lavastusi. Elamutest on külas nii paneelmaju (Uuel tänaval) kui ka eramuid.
Pühalepa kirik asub Pühalepa külas.
Ettevõtlus.
Külas asub Coop Eesti kauplus.
Suue

Suue on koht, kus jõgi suubub merre, järve või teise jõkke.
Mõned jõed, teiste seas Amazonas, Mississippi, Niilus, moodustavad suudmealal delta, mõned jõed, teiste seas Kongo, Amuur ja Paraná jõgi estuaari. Delta tähendab, et jõgi jaguneb oma alamjooksul mitmesse harru. See tekib siis, kui jõgi kannab endaga palju setteid, mis suudme lähedal põhja settivad ja suures koguses lõpuks jõevoolu takistavad, nii et jõgi settekuhjatisest mööda pääsemiseks uue sängi moodustab. Estuaar tähendab, et suudmes on üks lehtrikujuline jõesäng. See tekib siis, kui looded jõesuudmest setted ära kannavad.
Igal jõel kindlat suuet ei ole. Näiteks Okavango jõgi lõpeb Kalahari kõrbe põhjaservas soodes. Kontrovodi jõgi muudab sadude tulemusena sageli oma sängi, suubudes vahel Ussuuri jõkke, vahel Bikini jõkke.
Kui jõgi suubub merre, siis segunevad suudmealal jõe magevesi ja mere soolane vesi. Tekib riimveeline keskkond, mida mujal harva leida on. Need on harilikult liigivaesed, sest riimveega kohastunud liike on vähe. Sageli on riimvesi mereliikidele liiga mage ja mageveeliikidele liiga soolane.
Mõnd suudmealal paiknevat asulat nimetatakse jõesuuks.
Riigiduuma

Riigiduuma (vene keeles "Государственная дума") on Venemaa parlamendi alamkoda. Ülemkojaks on Föderatsiooninõukogu. 1993. aasta Venemaa Föderatsiooni põhiseaduse järgi kuulub Riigiduumasse 450 neljaks aastaks valitavat saadikut. Riigiduumasse valitu peab olema vähemalt 21-aastane ning Venemaa kodanik.
Venemaa Föderatsiooni Riigiduuma asub Moskvas aadressil Ohhotnõi rjad, maja nr 1.
Riigiduuma koosseisud.
Riigiduuma 2011–2016.
Riigiduuma koosseisus (2011–2016) oli järgmine kohtade jaotus:
Riigiduuma 2007–2011.
Riigiduuma koosseisus (2007–2011) oli järgmine kohtade jaotus:
Riigiduuma 2003–2007.
Riigiduuma koosseisus (2003–2007) oli järgmine kohtade jaotus:
Ajalugu.
Venemaa Keisririik.
Venemaa keisririigi keiser Nikolai II nõustus vabadel valimistel valitava Venemaa Riigiduuma loomisega Venemaal 3. märtsil 1905. aastal.
Viieks aastaks valitud Riigiduuma pidas istungeid Peterburis Tauria palees. 
"märkus: kuupäevad vana kalendri järgi"
Venemaa Föderatsioon.
Duuma valimissüsteem.
Kuni 2008. aastani valiti Venemaa Riigiduuma neljaks aastaks, seejärel pikendati valitsusaega viie aastani. Järgmiste valimiste väljakuulutamine on presidendi ülesanne. Duumas on 450 kohta, mis on Putini poolt 2005. aastal vastu võetud seaduse alusel määratud ainult partei nimekirjast.
Kõik kohad duumas on alates 2003. aastast määratud võrdelise ehk proportsionaalse valimissüsteemi alusel (proportional representation). Duumasse saamiseks on tarvis ületada 7% künnis (varem oli see 5%). 2009. aasta kevadel tegi president Medvedev paranduse, mis lubab eraldada ühe koha parteidele, kes koguvad 5–6% häältest ning kaks kohta parteidele, kes koguvad 6–7% häältest.
Duuma kohtade jaotamiseks kasutatakse Hare meetodit ("the Hare method"), mis jagab kõik kehtivad hääled kohtade koguarvuga, saades koefitsiendi. Iga partei kogutud hääled jagatakse läbi selle koefitsiendiga, et paika panna mitu kohta ta duumas võidab. Kui mõned kohad jäävad pärast seda veel välja jagamata, lähevad need jagamise tulemusena kõige suurema jäägiga parteidele.
Valimistel saavad osaleda ainult ametlikult registreeritud parteid, kes omavahel ei tohi moodustada blokki, et suurendada oma võimalusi ületada 7% künnis.
Duumakohad on jaotatud parteinimekirjas olevatele üksikisikutele nende positsiooni järgi ("ranking") vastavas parteis. 2005. aastal vastu võetud seadusega ei ole enam duuma liikmetel lubatud pärast valituks osutumist muuta oma parteilist kuuluvust (eelnevalt vahetasid mitmed duuma liikmed parteid pärast valituks osutumist, mis viis väga suure vastuoluni valimistulemuste ja duumas esindatute vahel) (Russia Votes 2010)
Venemaa Duuma valimistel oli varem lubatud (kuni 2003. aasta valimised kaasa arvatud) hääletada kõigi kandidaatide vastu, mida eelistati rohkem kui pigem üldse mitte hääletada.
Duuma valitakse üldiselt tervelt ametiajaks (5 aastat), president võib duuma laiali saata ja korraldada ennetähtaegsed valimised ainult kahel juhul: 1) kui duuma hääletab presidendi nimetatud peaministrikandidaadi vastu kolm korda järjest või 2) kui duuma esitab edukalt valitsusele umbusaldust kaks korda kolme kuu jooksul.
Mu isamaa, mu õnn ja rõõm

"Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" on Eesti Vabariigi riigihümn.
Ajalugu.
Hümni viisi lõi 1848. aastal saksa päritolu soome helilooja Friedrich Pacius. Ta viisistas sellega Johan Ludvig Runebergi luuletuse ""Vårt land" ('Meie maa'). Laul muutus Soomes rahvuslauluks.
Eestikeelsed sõnad kirjutas laulule 1869. aasta alguses Johann Voldemar Jannsen. Väidetavalt tegid laulu temale tuntuks Helsingi Ülikooli teadlased Julius Krohn ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen, kes külastasid Tartut 1867. aastal. Siiski on võimalik, et ta tundis laulu juba varem alates 1849. aastast ilmunud saksakeelsete väljaannete ja noodikogude alusel. Krohn õpetas laulu viisi ja värsked soomekeelsed sõnad Lydia Koidulale ning Yrjö-Koskinen saatis hiljem tema isale Isak Johan Inbergi lauluvihiku "Moniäänisiä lauluja Nuorisolle"", mis sisaldas laulust meeskoorile seatud neljahäälsed noodid. Jannsenile oli ka eeskujuks Hiiumaa Reigi koguduse õpetaja Gustav Felix Rinne 1868. aastal ilmunud laul "Hioma - ehk issamaa laul".
Jannseni sõnadega laulu lauldi esimesel üldlaulupeol, mis toimus 18.–20. juunil 1869. aastal. Kui 1884. aastal Otepääl Eesti rahvuslippu õnnistati, jäi ainsa isamaalise lauluna kõlama "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm". Koos rahvusliku liikumise ja rahvusteadvuse kasvuga Eestis sai 19. sajandi lõpul "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" väga populaarseks.
Niisama tuntud ja armastatud oli algselt üliõpilastele kirjutatud laul ka Soomes. Tsaarivalitsus keelas laulu 1913. aastal. 1917. aastal poliitiliste sündmuste teravnedes kõlas "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" hümnina ja väljendas selgelt eesti rahva poliitilisi tundeid. Kui Eesti ja Soome end pärast bolševike riigipööret Venemaal iseseisvateks riikideks kuulutasid, sai Paciuse meloodia, mida Eestis ja Soomes lauldi erinevate sõnadega ja ka erinevas tempos, mõlema maa riigihümniks, Soomes riigihümnina "Maamme"-laul. Kui 1918. aastal 23. veebruaril kuulutati Pärnus Endla teatri rõdult välja Eesti Vabariik, järgnes sellele spontaanne "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" ühislaulmine.
6. juunil 1935 kuulutas peaministri asetäitja Kaarel Eenpalu välja võistluse uue riigihümni saamiseks, sõnade tähtajaga 1. septembril ja viisi tähtajaga 31. detsembril 1935. Sõnad pidid käsitama üldjoontes: rahva kangelasmeelt ja kangelaslikku võitlust ajaloo kestes; kindlat ja lootusrikast usku rahva tulevikku ja igavikku; armastust ja kiindumust kodumaa kauni looduse, eesti keele ja rahvuslikkude tõuvooruste vastu; eestluse üldaateid, mille kaudu kõvendatakse sidet ka väliseestlastega; hõimuaadet; rahva töö- ja kodukultust, rahva võimsat tungi vaimse eneseteostamise poole.
Nõukogude okupatsioonide ajal oli "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" keelatud. Hümni avalikult laulmine tõi kaasa repressioone, kuid laul ei ununenud. Igal õhtul võis seda meloodiat kuulda ka Soome raadiost pärast saadete lõppu. Soome ametlike delegatsioonide külaskäikude puhul olid Nõukogude Eesti parteijuhid ja ametnikud sunnitud seda püsti seistes kuulama. Eesti Vabariigi taastamisega 1991. aastal võeti uuesti kasutusele ka Eesti riigihümn.
Antoine I

Antoine I [antu'aan esimene] (Antoine Grimaldi; 25. jaanuar või 27. jaanuar 1661 – 20. veebruar või 21. veebruar 1731) oli kolmas Monaco vürst 2. jaanuarist või 3. jaanuarist 1701 kuni surmani, vürst Louis I ja Charlotte Catherine de Gramont'i (1639–1678) poeg. 
Louis I-l oli Charlotte de Gramont'iga kaks poega: vanem poeg Antoine, kes päris trooni, ja noorem poeg Honoré (1669–1748), kellest sai Besançoni peapiiskop. 
Antoine liikus Prantsuse aristokraatlikus kõrgseltskonnas ja paistis silma sõjaväes. Vägeva kasvu ning vapruse tõttu Fleurusi, Monsi ja Namuri lahingutes sai ta hüüdnimeks "Koljat". 
Ta restaureeris ja kindlustas palee, kus ta korraldas suurejoonelisi pidusid. Ta oli hea muusik ning dirigeeris oma orkestrit Jean-Baptiste Lullylt päranduseks saadud taktikepiga.
Antoine I asus troonile oma isa Louis I järel. Isa oli Vatikanis Prantsusmaa suursaadikuna teenides tohutuid summasid välja andnud. Seetõttu pidi Monaco vürst oma elustiili muutma ning Versailles' õukonnast lahkuma. Louis XIV kahetses tema lahkumist. Ta ütles: "Hüvasti, mu Monaco isand, olgu Teile kinnitatud, et Te lahkute minu lugupidamisega, minu sõprusega ja minu usaldusega." 
Valgustatud metseenina hoolitses Antoine I muusiku François Couperini ja maalikunstniku Louis-Michel Van Loo eest ning oli nendega elavas kirjavahetuses. 
Ta laskis Jacques Gabrielil ja Robert Cotte'il Mentoni väikese palee ehitada. 
Oma valitsemisajal rajas ta Monacole täiendavaid kindlustusi. 
Ta lükkas tagasi paljud oma tütre ja ainsa pärija Louise-Hippolyte'i kosilased. Lõpuks aktsepteeris ta bretooni päritolu Jacques de Goyon de Matignoni, Thorigny krahvi, kellest sai hiljem Monaco vürst Jacques I), sest ta võttis endale Grimaldide nime ja vapi ning Monaco vürsti tiitli. Tütar päris isa trooni, kuid suri vähem kui aasta pärast ja troon läks tema abikaasale. Antoine I-ga sai Grimaldide meesliin otsa.
Perekond.
Antoine abiellus 1688 vürstitar Marie de Lorraine-Harcourt-Armagnaci (1674–1724), Lorraine-Harcourt-Armagnaci hertsogi Louis I ja Catherine de Neufville de Villeroy tütrega (1641–1718). Neil sündis kuus tütart:
Kingissepa rajoon

Kingissepa rajoon (1950–1952 Kuressaare rajoon) oli rajoon Eesti NSV-s aastatel 1950–1989. 
1959. aastal liideti Kingissepa rajooniga Orissaare rajoon, kui Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 24. jaanuari 1959 seadlusega likvideeriti 1. veebruarist 1959 Orissaare rajoon.
1989. aastal kuulusid Kingissepa rajooni järgmised haldusüksused:
1. jaanuarist 1990 sai Kingissepa rajoonist Kingissepa maakond ja 20. jaanuarist 1990 Saare maakond.
Orissaare rajoon

Orissaare rajoon oli rajoon Eesti NSV-s, mis hõlmas Saaremaa idaosa ja Muhu saare.
Eesti NSV-s kaotati 1950 maakonnad ning Saaremaal moodustati maakonna idaosast Orissaare rajoon. 
Rajooni koosseisu kuulus Audla, Laimjala, Leisi, Metsküla, Ranna, Hellamaa, Liiva, Piiri, Pöitse, Maasi, Orissaare, Pöide, Tornimäe, Pamma, Pärsamaa, Kallemäe, Sassi ja Valjala külanõukogu, 16 208 elanikku, pindala 1154 km².
Rajooni läänenaaber oli Kingissepa rajoon (1950–1952 Kuressaare rajoon). Orissaare rajoon kuulus 1952–1953 Pärnu oblastisse. Liideti 1959 Kingissepa rajooniga.
Tartu oblast

Tartu oblast oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1952–1953. Pindala oli umbes 13 870 km².
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. V 1952. aasta seadluse põhjal moodustati Eestis Tallinna, Tartu ja Pärnu oblast, need kaotati 25. aprillil 1953. Moskvas kinnitatud dateeringud annavad Eesti oblastite eksisteerimise ajaks 10. mai 1952 – 28. aprill 1953. Oblastite moodustamine oli üleliiduline aktsioon.
Tartu Oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees oli Rudolf Meijel, esimehe asetäitjad: Mihhail Sorokin, Richard Kurvits, TK sekretär Nikolai Minski, TK liikmed: Heinrich Ajo, Ivan Rosenthal, Erich Raidna.
Tartu oblasti koosseisu kuulusid:
Vastuolulisus

Vastuolulisus on propositsioonide kogumi omadus, mis seisneb selles, et on loogiliselt võimatu, et kõik sellesse kuuluvad propositsioonid oleksid tõesed. Sellest definitsioonist järeldub, et propositsioon on vastuoluline siis ja ainult siis, kui on loogiliselt võimatu, et ta oleks tõene.
Kahest teineteisega kontradiktoorsest propositsioonist koosnev kogum on vastuoluline.
Kahest propositsioonist koosnevasse vastuolulisse kogumisse kuuluvad propositsioonid ei pruugi olla teineteisega kontradiktoorsed. Võtame näiteks „Margus on üle kahe meetri pikk“ ja „Margus on alla kahe meetri pikk“.
Kontradiktoorsus

Kontradiktoorsus on teatud tüüpi suhe kahe propositsiooni, otsustuse või väite vahel. 
Kui antud kahe propositsiooni puhul on loogiliselt võimatu, et mõlemad propositsioonid oleksid tõesed, ja on loogiliselt võimatu, et mõlemad propositsioonid oleksid väärad, siis me ütleme, et need propositsioonid on teineteisega kontradiktoorsed. Näiteks propositsioonid "Maa on kerakujuline" ja "Maa ei ole kerakujuline" on teineteisega kontradiktoorsed.
Definitsioonist järeldub, et teineteisega kontradiktoorsetest propositsioonidest on igal juhul tõene üks ja ainult üks. Seda võiks väljendada nii: on loogiliselt paratamatu, et üks nendest propositsioonidest on tõene ja teine väär. Propositsioon "Üks kahest propositsioonist on tõene ja teine väär" on kontradiktoorne propositsiooniga "Mõlemad propositsioonid on tõesed või mõlemad propositsioonid on väärad". Propositsioon on loogiliselt paratamatu siis ja ainult siis, kui propositsiooniga kontradiktoorne propositsioon on loogiliselt võimatu.
Kaks propositsiooni on teineteisega kontradiktoorsed siis ja ainult siis, kui on loogiliselt paratamatu, et üks nendest propositsioonidest on tõene ja teine väär.
On olemas üks ja ainult üks propositsioon, mis on antud propositsiooniga kontradiktoorne.
Teineteisega kontradiktoorseid propositsioone nimetatakse sageli teineteise eitusteks.
Kahest teineteisega kontradiktoorsest propositsioonist koosnev kogum on vastuoluline.
Kahest propositsioonist koosnevasse vastuolulisse kogumisse kuuluvad propositsioonid ei pruugi olla teineteisega kontradiktoorsed. Võtame näiteks "Margus on üle kahe meetri pikk" ja "Margus on alla kahe meetri pikk".
Abu Dhabi emiraat

Abu Dhabi on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitsejaks on šeik Muḩammad bin Zāyid Āl Nahayān.
Celsiuse skaala

Celsiuse skaala on temperatuuriskaala, mille võttis 1742. aastal kasutusele Rootsi füüsik ja astronoom Anders Celsius. Skaala on jaotatud Celsiuse kraadideks, mille tähis on °C.
Termodünaamilise temperatuuri "T" ühikuga kelvin (tähis K) seob Celsiuse temperatuuri "t" kraadiga valem
 "t" [°C] = "T" [K] − 273,15.
Celsiuse leiutatud soojuspaisumisel põhineval termomeetril tähistas vee keemispunkti 0 kraadi ja jää sulamispunkti 100 kraadi. Nende püsipunktide vahe oli jaotatud 100 võrdseks osaks. Kuna sellise skaalaga termomeetrit oli praktikas ebamugav kasutada, pööras Carl von Linné 1745. aastal selle termomeetri skaala ümber ning võttis jää sulamistemperatuuri võrdseks 0 kraadiga ja vee keemispunkti +100 kraadiga. Enne teda oli aga juba 1743. aastal Lyonis Prantsusmaal samuti talitanud ka Jean Pierre Christin. Sellise skaalaga termomeeter on kõige laiemalt kasutusel tänapäevani ja kinnitatud rahvusvaheliseks praktiliseks temperatuuriskaalaks ITS-90.
7. märts

7. märts on Gregoriuse kalendri 66. (liigaastal 67.) päev. Juliuse kalendri järgi 22. veebruar (liigaastal 23. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 299 päeva.
Kuum punkt

Kuum punkt (inglise keeles "hot spot" või "hotspot") on väike suure aktiivsusega piirkond keset väikese aktiivsusega ala. Terminit kasutatakse eri valdkondades.
Kīlauea vulkaan

Kīlauea vulkaan [kiilau'eea] (havai sõnast "kīlauea" 'väljapaiskamine') on tegevvulkaan Hawaii saarestikus. Vulkaani kõrgus on 1277 m. Ta katab 13,7% Hawaii saare pindalast. Kīlauea koos Hualālai, Kohala, Mauna Kea ja Mauna Loa vulkaaniga moodustavad saarestiku suurima saare Hawaii. Kīlauea tippu on moodustunud kaldeera. Kīlauea on üks vulkaan vulkaanide reast, mille üle merepinna ulatuvad tipud moodustavad Hawaii saared. Siin liigub Vaikse ookeani laam üle vahevöös asuva kuuma täpi.
Kīlauea on praegu üks aktiivsemaid vulkaane, olles püsivalt aktiivne alates 3. jaanuarist 1983. Ajaloo vältel on registreeritud 61 purset. Viimase 100 aasta jooksul on ta pursanud keskmiselt üks kord iga 11 kuu jooksul. 1959 aastal ärkas ellu Kīlauea Iki kraater, seda pärast 91 aastat suikumist. Laavavool polnud eriti suured, kuid kraatri servadele tekkisid fumaroolid. 1997. aastast on suurimat aktiivsust on üles näidanud Puʻu ʻŌʻō kraater. Purskeid on toimunud kuus korda ja arvatakse neid jätkuvat veel pikaks ajaks.
Kīlauea ei ole Hawaii suurim vulkaan, kuid hõlpsa ligipääsetavuse tõttu külastavad turistid teda kõige rohkem. Kīlauea vulkaani kraatri serval asub Hawaii vulkanoloogiaobservatoorium.
Hawaiilased usuvad, et tulejumalanna Pele asustab igat Hawaii vulkaaniketi vulkaani, kuid ta kodu asuvat Halemaʻumaʻu kraatris Kīlaueal.
Dubai emiraat

Dubai emiraat (araabia إمارة دبي) on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitseja on šeik Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm.
Umm al-Qaywayni emiraat

 Umm al-Qaywayn on üks Araabia Ühendemiraatide seitsmest emiraadist.
Emiraadi valitsejaks sai pärast šeik Rāshid ibn Aḩmad al-Mu’allā surma 2. jaanuaril 2009 šeik Sa'ūd ibn Rāshid al-Mu’allā.
Tiibeti autonoomne piirkond

Tiibeti autonoomne piirkond on Hiina Rahvavabariigi 1. järgu haldusüksus.
Haldusjaotus.
Piirkond jaguneb Lhasa ringkonna õigustega linnaks ja 6 ringkonnaks. 
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli rahvaarv 2 616 329, neist 92,77% tiibetlased.
2007. aastal oli arvestuslik rahvaarv 2 840 000 ja 2010. aastal 3 002 000.
Jean-Michel Jarre

Jean-Michel André Jarre (; sündinud 24. augustil 1948 Lyonis) on elektroonilist muusikat kirjutav prantsuse helilooja.
Ta isa oli filmimuusika autor Maurice Jarre ning ema prantsuse vastupanuliikumises osalenud ja koonduslaagrist pääsenud France Pejot. Kui Jean-Michel oli viieaastane, siis lahutasid ta vanemad abielu, isa suundus Ameerikasse ning poeg jäi ema kasvatada. Poeg nägi isa uuesti alles 18-aastaselt. 
Jean-Michel Jarre on kuulus vabaõhukontsertide poolest, kus kasutab laialdaselt laserprojektsiooni ja ilutulestikku. Tema kontsertidest kolm on Guinnessi rekordite raamatus suure vaatajate arvu tõttu, mis ületas miljoni piiri. Tema arvukatest teostest on eriti tuntud "Oxygène part IV" ja "Equinoxe part V". Üht tema albumit, "Musique pour supermarchés" ('muusika supermarketitele'), toodeti ainult üks eksemplar ning see müüdi oksjonil.
Jarre õppis Pariisi Konservatooriumis Jeannine Rueffi käe all. Ettevalmistus klassikalise muusika alal osutus väga kasulikuks eriti albumite "Oxygène" ja "Rendez-Vouz" juures. 1968. aastal valmis tal väitekiri "Kirjanduse ja muusika Faust", kus ta rõhutas Johann Wolfgang von Goethe ja Hector Berliozi tähtsust. Varsti pärast seda lahkus ta Pariisi Konservatooriumist ja kohtus Pierre Schaefferiga avangardistlikust G.R.M-ist (Group de Recherches Musicales – 'muusikauuringute rühmitus').
1986. aastal töötas Jarre koos NASA-ga albumi "Rendez-Vouz" kallal ja valmistas ette uut kontserti; astronaut Ronald McNair pidi mängima saksofoni orbiidil liikuvalt kosmosesüstikult Challenger. Sellest pidi saama esimene kosmoses tehtud muusikasalvestis. Pärast Challengeri plahvatamist (28. jaanuaril 1986) salvestas selle osa üks teine saksofonist, teose pealkirjaks sai "Ron's Piece" ('Roni rahu' või 'Roni osa'), ehkki algselt oli plaanitud pealkirjaks panna "Rendez-Vouz VI". Terve album pühendatigi seitsmele hukkunud astronaudile.
Jarre on olnud kolm korda abielus: Flore Guillardiga (1975–1977), inglise näitleja Charlotte Ramplinguga (1978–2002) ja prantsuse näitleja Anne Parillaud'ga (2005–2010). 
1995. aastal sai ta UNESCO hea tahte saadikuks. Esines novembris 2016 Tallinnas.
Vulkaanide loend

"Siin on loetletud vulkaane. Tegevvulkaanid on eraldi loetletud ka tegevvulkaanide loendis."
A.
Albemarle – 
Alcedo –
Agung – 
Amargura –
Ampato –
Anatahan – 
Apo –
Aragats –
Ararat - 
Arenal -
Asama – 
Askja – 
Aso –
Asuncion –
Aždahak -
Augustine -
Avatša – 
Awoe
B.
Baker – 
Bandai – 
Bárðarbunga – 
Barren – 
Batur – 
Beerenberg – 
Bezõmjannõi – 
Bisoke -
Bogoslov – 
Bromo – 
Bulusani vulkaan – 
Burney
C.
Capelinhos –
Cayambe –
Cerro Azul (Galápagose saared) – 
Chimborazo – 
Chupiquiña – 
Citlaltépetl –
Clevelandi vulkaan -
Colima – 
Corcovado – 
Cosigüina – 
Cotopaxi
D.
Dabbahu -
Daisen – 
Dallo – 
Damāvand – 
Dempo
E.
Ebeko –
Egon – 
Eldfell – 
Emi Koussi – 
Empung - 
Epi – 
Erebus – 
Erta Ale – 
Etna –
Eyjafjallajökull
F.
Fagradalsfjall –
Faiali vulkaan – 
Fogo –
Fourpeaked –
Fuji – 
Fuego
G.
Gahinga -
Galerase vulkaan – 
Galunggung – 
Gamalama – 
Gamkunorra – 
Gede – 
Ghaie
H.
Hakkodake – 
Hallasan – 
Hekla – 
Hualālai
I.
Irazú – 
Irruputuncu –
Izalco –
Iztaccíhuatl
J.
Jorullo
K.
Kameruni vulkaan – 
Karangetang –
Karisimbi – 
Karõm – 
Kasatochi vulkaan –
Katla – 
Katmai – 
Kelud – 
Keenia mägi –
Kerinci – 
Kilauea – 
Kilimanjaro – 
Kizimen –
Kljutševskaja Sopka – 
Kohala –
Komagatake – 
Korjaki sopka –
Krakatau
L.
Landmannalaugar - 
Lars Christenseni mäetipp – 
Llaima – 
Laki – 
Lamington – 
Lanzarote – 
Lassen Peak – 
Leirhnukhur – 
Llaima – 
Llullaillaco –
Lokon - 
Longonot
M.
Maipo – 
Mazama vulkaan - 
Matavanu – 
Mauna Kea – 
Mayon – 
Mendelejev – 
Merapi – 
Meru – 
Mikeno -
Misti – 
Momotombo - 
Mount Liamuiga –
Mount Ritter – 
Muhabura -
Mutnev – 
Myosin-syo
N.
Nyamuragira – 
Nyiragongo –
Nevado del Tolima – 
Ngauruhoe – 
Ngorongoro
O.
Ojos del Salado –
Okmok -
Ol Doinyo Lengai – 
Omate – 
Ontake – 
Orizaba – 
Orosi – 
O-shima – 
Osorno vulkaan
P.
Paektu-san – 
Pagan (vulkaan) – 
Papandayan – 
Paricutín – 
Pavlov – 
Pelée –
Pichu Pichu – 
Pico de São Tomé –
Pico Viejo -
Piibu vulkaan - 
Pinatubo – 
Piton de la Fournaise – 
Popocatépetl – 
Popomana – 
Puracé – 
Puy de Sancy -
Puyehue vulkaan
R.
Rainier – 
Raoul – 
Ruapehu – 
Ruiz
S.
Sabancaya – 
Sabyinyo -
Saint Augustine – 
Saint Benedicto – 
Saint Helens (vulkaan) – 
Saint Kartala – 
Sajama – 
Sakurashima – 
Sangay – 
Santa Maria (vulkaan) – 
San Miguel – 
Santorin – 
Shiga mägi –
Shinmoe-dake - 
Sinabung –
Sinarka – 
Sitkin – 
Soputan – 
Soufrière Hills – 
Stromboli – 
Surtsey
Š.
Šišaldin – 
Šivelutš
Z.
Zaō vulkaan
T.
Taali vulkaan – 
Tacune –
Tambora – 
Tanaga vulkaan – 
Tapungato – 
Taranaki –
Tarawa – 
Tarawera –
Teide – 
Teleki – 
Telica vulkaan - 
Tinakula – 
Torishima – 
Toussidé – 
Tristan da Cunha vulkaan – 
Tumaran – 
Tungurahua –
Turrialba vulkaan
U.
Ubinas
V.
Vesuuv – 
Vulcano
W.
Wāw an-Nāmūs - Wolfi vulkaan
Ö.
Öræfajökull
Y.
Yasur - Yellowstone'i supervulkaan
Rahvaarv

Rahvaarv on mingi riigi või ka muu piiritletud territooriumi (näiteks haldusüksuse, eriti liitriigiks osaks oleva riikliku moodustise) elanike arv, selle riigi elanike absoluutarv.
Riigi elanike hulka ei arvata mitte ainult selle riigi kodanikud, vaid ka riigis elavad välismaalased ja kodakondsuseta isikud, sealhulgas lapsed ja noorukid. Tavaliselt võetakse arvesse ainult põhielukohta. Juriidilisi isikuid elanike hulka ei loeta.
Maailma suurima rahvaarvuga riik on Hiina Rahvavabariik.
Pealinn

Pealinn on asula, kus asuvad riigi (või liitriigi koosseisu kuuluva riikliku moodustise – näiteks Saksamaal liidumaa, Šveitsis kantoni, Ameerika Ühendriikides osariigi) kõrgemad riigivõimu- ja valitsusasutused – parlament, valitsus, riigipea (presidendi, monarhi) residents.
Riigil võib mitmel moel olla ka mitu pealinna korraga. Näiteks Hollandi ametlik pealinn ("hoofdstad") on Amsterdam, ent kuninganna residents, riigivõimu- ja valitsusasutused ning enamik saatkondi asub Haagis ("residentiestad"). Napoleoni ajal tekkis Hollandi Kuningriik, mida valitses Louis Bonaparte. Ta kindlustus Amsterdamis ning sellest ajast sai Amsterdamist valitsuse residents ja pealinn. 1813 prantslased lahkusid ja 1815 sai Madalmaade kuningaks Willem I. Amsterdam jäigi pealinnaks, kuid valitsus läks tagasi Haagi, kus ta varemgi oli olnud.
Iisraeli riik on oma pealinnaks kuulutanud Jeruusalemma, kuhu on Tel-Avivist kolitud riigivõimu- ja valitsusasutused ning suur osa välisriikide saatkondadest. Et aga Jeruusalemm asub osaliselt väljaspool Iisraeli riigile algselt ettenähtud piire, tunnustab osa riike Iisraeli pealinnana endiselt Tel-Avivi.
Boliivia nominaalne pealinn on Sucre, valitsuse residents on aga La Paz.
Pealinn võib regulaarselt (näiteks hooajaliselt) roteeruda mitme linna vahel. Selline suve- ja talvepealinn on näiteks Jammu ja Kashmiril. Briti India asekuninga residents oli talvel Delhi, suvel kõrgemal asuv ja seetõttu jahedam Shimla.
Pealinna funktsioonid võivad olla jagatud mitme linna vahel, millest üks on nominaalne pealinn. Lõuna-Aafrika Vabariigi parlament käib koos Kaplinnas, valitsus asub Pretorias, kõrgemad kohtuorganid asuvad Bloemfonteinis, suurim linn aga on Johannesburg.
Enamikus riikides on pealinnaks suurim linn, kuid mõnes riigis on pealinnaks väiksem linn, millel on geograafiliselt kesksem asend. Näiteks Türgi suurim linn on İstanbul, pealinn aga Ankara. Šveitsi "liidulinn" ("Bundesstadt") on Bern, suurim linn aga Zürich. Ameerika Ühendriikide pealinn on Washington, suurim linn ("majanduspealinn") aga New York. Mitmed riigid on rajanud pealinna tühjale kohale (näiteks Brasiilia pealinn Brasília).
Mõnes riigis, näiteks Eestis ja Kuubas, elab pealinnas väga suur osa (kuni kolmandik) riigi elanikkonnast.
Eesti pealinn on Tallinn, kus asub riigipea residents, valitsus ja parlament. Kõrgeim kohus (Riigikohus) ning Haridus- ja Teadusministeerium asuvad aga Tartus.
Ülekantud tähenduses tähendab pealinn ka asulat, mis on mingis valdkonnas keskse tähtsusega.
Enne tänapäevaste riikide tekkimist võis "pealinn" ringi rännata koos monarhi liikumisega, näiteks seoses sõdade ja mässudega.
Akatalepsia

Akatalepsia (sõna-sõnalt 'mittearusaamine' või 'arusaamise võimatus') on Pyrrhoni ja pürronistide skeptilises õpetuses väidetav võimatus asjadest aru saada.
Pürronistide järgi on teadmine asjade loomuse kohta võimatu. Sellest tuleneb, et tuleb hoiduda otsustustest ja ütlustest asjade kohta (ütlustest hoidumine on akataleksia). 
Termini võttis arvatavasti kasutusele Arkesilaos, kes eitas stoikute õpetust, mille kohaselt katalepsia ("katalepsis"; täielik arusaamine) on tõsikindluse kriteerium. Pyrrhoni õpetuse kontekstis kasutab seda sõna Diogenes Laertios. 
René Descartes pidas sarnaselt stoikutega evidentsust tõsikindluse jaoks piisavaks.
Francis Bacon võttis kasutusele sõna "eukatalepsia", mille all ta pidas silmas hoidumist otsustustest eesmärgiga jõuda kõige tõestatuma tõsikindluseni ("Novum Organum" I, 126). 
Akatalepsia tähendas Vana-Kreekas ka filosoofi õpilase seisundit, milles ta ei saa veel aru oma õpetaja õpetusest.
Akatalepsia tähendab meditsiinis ka oskamatust panna diagnoosi.
Iidol

Iidol (vanakreeka keeles "eidolon", ladina keeles "idolum") tähendas algselt kuju. Keskaja ladina keeles hakkas see tähendama ebajumalat või ebajumalakuju.
Francis Bacon pidas teoses "Novum Organum" iidolite all silmas kummitusi, mis viivad inimtunnetuse valele teele.
Ainārs Šlesers

Ainārs Šlesers ['ainaars šl'essers] (sünninimi Ainārs Leščinskis; sündis 22. jaanuaril 1970 Riias) on Läti poliitik. Ta oli Läti Esimese Partei / Läti Tee esimees kuni partei laialisaatmiseni 2011. aastal. Ta oli 7. novembrist 2006 kuni 12. märtsini 2009 Läti Vabariigi transpordiminister.
Šlesers on lõpetanud Riia Tööstuspolütehnikumi stantside ja pressvormide tootmise erialal. 
Isiklikku.
Ainārs Šlesersi abikaasa on Inese Šlesere, Miss Läti 1991. Neil on pojad Edvards, Ričards, Gerhards Daniels, Marks Leonards ja tütar Elizabete.
Rihards Pīks

Rihards Pīks [r'ihards piiks] (sündinud 31. detsembril 1941 Riia) on Läti poliitik Rahvaparteist. Ta oli välisminister Indulis Emsise valitsuses 9. märtsist 21. juulini 2004.
2004–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Õppis Üleliidulises Kinematograafiainstituudis operaatoriks (1971) ning kaheaastastel kõrgematel stsenaristide ja filmirežissööride kursustel mängufilmirežissööriks (1979).
Karjäär.
Oli Rahvapartei nimekirjas valitud seimi liige, välisasjade komisjoni esimees, varem seimi aseesimees. Esindas Lätit Euroopa Liidu põhiseaduse kõnelustel.
August Kook (ettevõtja)

August Kook (21. september 1878 Naelavere, Alatskivi vald (Kodavere kihelkond), Tartumaa – 3. veebruar 1958) oli eesti ettevõtja.
August Kook sündis Tartumaal taluperemehe pojana. Lõpetas Heinaste merekooli, teenis ligi 10 aastat kaugesõidukapteni abina ookeanilaevadel, pidi aga meremeheametist tervislikel põhjustel loobuma. Ta tuli Tartusse ja asus tööle Tartu Majandusühisusse. Ta oli AS Kütteveo asutajaid, arendas pärast Vabadussõda Emajõe, Peipsi järve ja Võrtsjärve laevaliiklust (muu hulgas sõitis 3 aastat kaptenina Soomest 1922. aastal ostetud uuel laeval Laine Tartu-Peipsi liinil). August Kook kuulus Kauba Panga nõukokku, asutas 1936 ühe moodsama Tartu leivatööstuse, avas 1938 Toomkohviku; oli seltsi Vanemuine, Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi, spordiseltsi Taara, Ühisklubi, Tartu kaitsemaleva, jahiseltsi, Eesti Autoklubi jmt organisatsiooni liige.
Aastal 1924 hakkas August Kook pidama mitmeid Tartu ümbruse bussiliine. Aastal 1930 olid tema käes liinid Tartu–Mustvee, Tartu–Alatskivi, Tartu–Räpina ja Tartu–Meeksi. Busside kered ehitas August Kook oma töökojas (1930. aasta seisuga 10 bussi ja 2 veoautot). Suvel 1930 laskis ta käiku uue 33-kohalise samuti oma töökojas Büssingi šassiile ehitatud reisibussi.
Veebruaris 1932 võttis ta David Simmilt üle Tartu linnaliinid. Aastal 1933 ehitas August Kook Vene tänavale uue, 25 bussi mahutava garaaži. Sama aasta sügisel ostis ta kaks uut bussi ja 1934. aasta suvel valmis buldogitüüpi luksusbuss, 32-kohaline 60 hj Scania-Vabis. Esimese sõidu tegi see liinil Tartu–Pärnu (Viljandi ja Kilingi-Nõmme kaudu) laupäeval 14. juulil 1934. Juunis 1935 valmis August Koogi töökodades neli uut 32-kohalist bussi Scania-Vabis, millest kaks hakkasid ühendust pidama Tartu ja Pärnu, üks Tartu ja Narva-Jõesuu ning üks Tartu ja Viljandi vahel. 1937. aasta kevadel käis August Koogi töökodades esimese Tartu diiselbussi, 95 hj ja 45-kohalise sõiduki kere ehitamine. Tema senised suurimad bussid olid 32 istekohaga.
Volt

Volt (tähis V) on rahvusvahelise mõõtühikute süsteemi (SI) elektromotoorjõu, elektrilise potentsiaali ja pinge mõõtühik.
Volt on nime saanud itaalia füüsiku Alessandro Volta (1745 ‒1827) järgi.
Volti saab defineerida SI ühikute kaudu erinevalt:
formula_1
formula_2
Maakoor

Maakoor on Maa tahke pindmine kest, litosfääri ülemine (enamasti 5–50 km paksune) osa, mis koosneb suhteliselt ränirikkaist kivimeist, mida vahevööst eraldab Moho ehk Mohorovičići eralduspind.
Maakoore alumiseks piiriks on moho, millel seismiliste lainete kiirus hüppeliselt muutub. Maakoore all on vahevöö ning poolel teel Maa keskmesse algab Maa tuum.
Eristatakse ookeanilist, mandrilist ja üleminekulist maakoort. Ookeaniline maakoor moodustab 54%, mandriline maakoor 40% ning üleminekuline maakoor 6% maakoore kogupindalast. Ruumalaliselt moodustab ookeaniline maakoor 17%, mandriline maakoor 77% ning üleminekuline maakoor 6% maakoore koguruumalast. Sellest järeldub, et mandriline maakoor on ookeanilisest maakoorest tunduvalt paksem.
Suuremat osa maakoorest on raske ligipääsetavuse tõttu keeruline uurida. Kõige paremad on teadmised mõistagi mandrilise maakoore ülaosast. Teadmised ookeanilise maakoore ehitusest pärinevad peamiselt ofioliitide uurimisest, mis on endised ookeanilise maakoore fragmendid, mis tektooniliste jõudude toimel mandrilise maakoore peale on lükatud. Maakoore struktuuri ning vertikaalseid üleminekuid kaardistatakse peamiselt seismiliste lainete levikupildi alusel.
Maakoore ehitus.
Maakoore ehitus varieerub nii püst- kui ka rõhtsihis. Rõhtsihis eristatakse 13 maakooretüüpi, mille iseloomulikke omadusi kirjeldab alljärgnev tabel (Condie, 1997: 37 &amp; 41):
Maakoor koosneb mosaiigi taoliselt külg külje kõrval asetsevatest laamadest, mille ujuvat liikumist (triivi) osaliselt sulanud astenosfääril kirjeldab laamtektoonika teooria.
Maakoore koostis.
Keemiliste elementide sisaldus.
Elemendid on maakoores jaotunud väga ebaühtlaselt. Kaheksa kõige levinumat elementi moodustavad maakoores 95,48 massiprotsenti, 10 kõige levinumat 99,51 massiprotsenti, 20 kõige levinumat elementi 99,994 massiprotsenti. Nende hulka ei kuulu näiteks kuld, plaatina, seleen, hõbe, jood, elavhõbe, volfram, tina ja plii.
20 levinuma elemendi sisaldus maakoores on massiprotsentides järgmine:
Koostis oksiidsel kujul.
Keskmise "kuiva" maakoore koostis oksiidsel kujul massiprotsentides:
Mineraloogiline koostis.
Maakoores leidub umbes 3500 liiki mineraale.
Mineraloogiliselt koosneb maakoor 91,5% ulatuses silikaatseist mineraalidest, mis sisaldavad peamiselt veel alumiiniumi, rauda, kaltsiumi, naatriumi ja magneesiumi. rauamaagid (peamiselt raua oksiidid) moodustavad maakoorest 3,5%, kaltsiumkarbonaat 1,5% ja teised mineraalid 3,5%.
Tähtsamad maakoort moodustavad mineraalid:
Võidusõiduauto

Võidusõiduauto on spetsiaalselt kiirusvõistlusteks ehitatud või kohandatud auto.
Ühed tuntuimad võidusõiduautod on üheistmelised vormelautod, mille tehnilisi parameetreid piiritlevaid reeglistikke nimetatakse vormeliteks. Ralliautod on kaheistmelised võidusõiduautod, milleks on enamasti reaalselt tootmises olevate sõiduautode modifitseeritud mudelid.
Võidusõiduautosid liigitatakse tehniliste parameetrite, konkreetse võistluse või võistlussarja nõuete, võistlejate vanuse jpm alusel.
Rahvastikutihedus

Rahvastikutihedus ehk asustustihedus on mingi maa-ala rahvaarvu jagatis selle pindalaga.
Rahvastikutihedus näitab, mitu inimest elab keskmiselt antud territooriumi ühe pindalaühiku (ruutkilomeetri, ruutmiili vms) kohta.
Kildad

Kildad on kivimid, mida iseloomustab kildalisus ehk kildaline tekstuur.
Kiltadeks nimetatakse kivimeid, mis on suunatud rõhu ehk stressi tingimustes omandanud kihilise või plaatja väljanägemise, kusjuures kihid on orienteeritud risti stressi suunale. Seejuures ei ole tähtis, kas kivim on alles diageneetilises staadiumis või juba moondunud. Seepärast nimetatakse kiltadeks nii savikilta, kilta, fülliiti kui ka kristalset kilta. Savikilda ligilähedasteks sünonüümideks on savikivim ja argilliit. Tegemist on kildalise ilmega settekivimitega. Fülliit on läikiva pinnaga peitkristalliline moondekivim. Fülliit ja kilt ei sisalda enam savimineraale, vaid need on asendunud vilkudega, mis annavadki neile läikiva ilme. Kristalses kildas on aga kristallid, millest kivim koosneb, palja silmaga näha. Kildalise tekstuuriga moondekivimiteks on ka näiteks kloriitkilt ja glaukofaankilt.
Mitte kõik geoloogid ei poolda lõpuni ülalpool väidetut. Nende arvates võib kildaks nimetada ainult moondunud kivimit, mistõttu ei ole õige näiteks Türisalu kihistu argilliiti nimetada diktüoneemakildaks. Seega ei kuuluks savikivim ehk savikilt ehk argilliit sel juhul kiltade hulka. See väide on õige küll, aga ainult osaliselt. Kilt on moondekivim, kuid kildalised võivad olla ka mittemoondekivimid. Diktüoneemakilta on siiski soovitatav nimetada argilliidiks, sest nimetusest "diktüoneemakilt" ei ole võimalik välja lugeda, kas "kilt" tähendab moondekivimit või kildalisust.
On olemas ka konkreetne kivim, mida nimetatakse kildaks. Selle kivimi puhul on tegemist selgelt moondekivimiga, mis ongi andnud aluse väitele, et kildad peavad tingimata olema moondunud.
Aegkond

Aegkond on geokronoloogilise skaala hierarhias eoonist järgmine väiksem üksus, mille jooksul tekkinud kivimid moodustavad ladekonna.
Kokku eristatakse kümmet aegkonda, mis kuuluvad kokku kolme eooni. Järjestatuna nooremast (ülal) vanemani (all) on need järgmised:
Aegkonnad ei ole ühesuguse pikkusega. Hilisemad aegkonnad on varasemaist tunduvalt lühemad, sest hilisema aja kohta on säilinud rohkem geoloogilist materjali.
Aegkonnad jagatakse ajastuteks, ajastud ajastikeks.
Arhaikum ja proterosoikum ei ole praegu kehtiva geokronoloogilise skaala kohaselt mitte aegkonnad, vaid eoonid.
Lahingulaev

Lahingulaev on merelahingute pidamiseks ja kaldal asuvate sihtmärkide tulistamiseks valmistatud suur sõjalaev, mille peakaliibri relvadeks on rasked (suurekaliibrilised, 12–16") kahurid. Kasutati 19. sajandi lõpust kuni 20. sajandi lõpuni ja oli selle ajastu võimsaim sõjalaevatüüp.
Ajalugu.
Varem on kasutatud lahingulaeva nimetamiseks ka termineid "drednoot" (ka "dreednoot") ja "liinilaev". 
Lahingulaevade eelkäijaiks olid suured liinilaevad purjelaevade ajastust. Aurumasina ja soomuse kasutuselevõtt laevadel ning suurtükkide areng muutsid meresõja taktikat ja välja hakkasid kujunema uued sõjalaevatüübid.
Esimest korda kasutati ametlikult sõna lahingulaev ("battleship") Inglismaal 1892. aastal. Algne lahingulaev oli kahe 2-torulise pöördtorniga – 1 vööris ja 1 ahtris ning hulga väiksemakaliibrliste, kuid suurema laskekiirusega kahuritega. 
Vene-Jaapani sõja merelahingutes suurenes senine kuni 4 km tavapärane laskekaugus isegi 13 km-ni. Sellest tulenevalt pandi rõhk lahingulaevade peakaliibri ja peakaliibri kahurite arvu suurendamisele väiksemate kahurite arvelt. Lisaks suurendati auruturbiinide kasutuselevõtuga kiirust. Tuntuimaks uueks teerajajaks sai Inglismaal 1906. aastal valminud lahingulaeva HMS Dreadnought vastav revolutsiooniline kontseptsioon. 1. maailmasõja eelõhtust 2. maailmasõjani toimus lahingulaevade ehituses ja relvastuses märkimisväärne areng. Lahingulaevast kujunes merevõimu sümbol. Maailma suurimad lahingulaevad olid 2. maailmasõja ajal Jaapanis ehitatud 2 Yamato klassi lahingulaeva (pikkus ~260 m, veeväljasurve ~71 000 t). 
Alates 2. maailmasõja lõpust hakkas lahingulaevade tähtsus mereoperatsioonidel oluliselt vähenema, seda ühtlasi koos lennukikandjate ja lennukite rolli tõusuga. Külma sõja ajal võeti kasutusele ka laevavastased raketid, mis olid suurtest kahuritest efektiivsemad. 2. maailmasõjast alates kalleid lahingulaevu enam juurde ei ehitatud, kuigi mõningaid veel moderniseeriti. Viimasena kasutati USA Mereväe Iowa klassi lahingulaevu 1991. aasta operatsioonis "Kõrbetorm" maismaasihtmärkide pommitamiseks. Viimane lahingulaev USS Missouri BB-63 arvati aktiivsest teenistusest välja 1992. aastal (lõplikult kustutati registrist siiski alles 2006) ehk 100 aastat pärast lahingulaeva nimetuse kasutuselevõttu.
Sürrealism

Sürrealism on 20. sajandi kunsti ja kirjanduse vool, milles on olulisel kohal ebareaalsus, unenäod, hallutsinatsioonid, patoloogilised seisundid jms. 1924. aastal koondas siis veel dadaistide hulka kuuluv André Breton enda ümber sürrealistide koolkonna, mille keskpunktiks oli Pariis.
Sürrealistid jagunesid kahte põlvkonda: esimene põlvkond on sündinud aastail 1890–1898 (Breton, Antonin Artaud, Louis Aragon, Paul Éluard jt.). Teine põlvkond on sündinud sajandi alguses (Salvador Dalí).
Mõjutusi saadi Sigmund Freudi psühhoanalüüsiõpetusest, mille kohaselt looming lähtub alateadvusest, nägemustest, unenägudest, vaistlikest assotsiatsioonidest jne. Sürrealistid võtsid üle freudismist teesi, et ühiskondlikke konflikte on võimalik lahendada alateadvuslike jõudude vabastamise teel. Sürrealism üritas avardada inimese tõelisusepilti ja inimlikku kogemuspiiri, suundudes alateadvusse, tunnete ja aistingute maailma.
Sürrealismi eelkäijateks peetakse Charles Baudelaire'i, Arthur Rimbaud'd ja Guillaume Apollinaire'i.
Sürrealistid kasutavad inspiratsiooni vabastamiseks ja loomeprotsessi ergutamiseks mitmesuguseid tehnikaid. Kuna sürrealism kui liikumine on algusest peale olnud fragmentaarne, on just eri tehnikate väärtus ja roll on olnud üks paljudest lahkarvamuste teemadest. Mõned sürrealistid peavad näiteks automatismi ainult inspiratsiooniallikaks, teised aga leiavad, et automaatselt loodud objektid on juba ise valmis tööd, mis ei vaja viimistlemist.
Geokronoloogiline skaala

Geokronoloogiline skaala on ajaskaala, mis jagab geoloogilise aja ehk Maa ajaloo väiksemateks geokronoloogilisteks ning geokronomeetrilisteks üksusteks. Skaala on välja töötatud peamiselt fossiilide leviku uurimise alusel.
Endiste pealinnade loend

"Siin on loetletud asulad, mis on kunagi olnud mõne riigi pealinnaks, kuid praegu seda ei ole. On ka pealinnade loend"
A.
Ad-Dīrīyah - Aden - ‘Akko - Almatõ - Aného - Annapolis - Auckland - Austin - Ayutthaya
B.
Bacolod - Baltimore - Baturin - Belize City - Bergen - Bonn - Bursa
C.
Câmpulung-Muscel - Cartago - Cebu - Cetinje - Cluj-Napoca - Coimbra - Columbia - Czersk
D.
Dar es Salaam - Dresden
E.
Edinburgh - Edirne - Eşfahān
F.
Fès - Firenze
G.
Gluhhiv - Gniezno - Guimarães
H.
Haapsalu - Harkiv - Hebron - Heidelberg - Hồ Chí Minh - Houston
I.
Iași - İstanbul
K.
Karachi - Karlsruhe - Kaunas - Konstantinoopol - Koror - Kraków - Kukawa - Kuressaare - Kyōto
L.
Lagos - Lancaster (Pennsylvania) - Lublin
M.
Mannheim - Mashhad - Melbourne - Mérida - Modena - Moskva - München
N.
Nagaoka - Nanjing - Napoli - Nara - New York - Ngazargamu - Njimi
O.
Ohrid
P.
Paraná - Parma - Persepolis - Perth (Šotimaa) - Peterburi - Petrograd - Philadelphia - Pliska - Płock - Poznań - Preslav - Princeton (New Jersey) - Põltsamaa
Q.
Qazvīn - Quezon City
R.
Rāwalpindi - Rio de Janeiro - Russell
S.
Samarqand - Sārī - Shīrāz - Spanish Town - Saint George - Saint John's - Stuttgart
T.
Tabrīz - Taiz - Târgoviște - Tartu - Tel Aviv - Toledo - Torino - Trenton - Trondheim - Tšigirõn - Tulaghi - Turu
V.
Valencia - Vagharšapat - Valladolid - Vana-Pärnu – Veliko Tǎrnovo - Veneetsia - Vlorë
Y.
Yangon - York (Pennsylvania)