tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Giorgi Dvali

Giorgi Dvali (ka Gia Dvali; gruusia keeles გიორგი დვალი; sündinud 30. mail 1964 Thbilisis) on gruusia füüsik.
Ta õppis Thbilisi riiklikus ülikoolis kõrge energia füüsikat ja kosmoloogiat ning sai doktorikraadi 1992. aastal. 
Seejärel töötas ta Triestes Rahvusvahelises Teoreetilise Füüsika Keskuses ja Genfis CERN-is.
Giorgi Dvali töötab 1998. aastast New Yorgis ning on New Yorgi Ülikooli kosmoloogia ja osakestefüüsika keskuse ja Müncheni ülikooli füüsikaprofessor. Ta kuulub Max Plancki füüsikainstituudi direktorite nõukokku.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on suured lisadimensioonid (LED), kvantgravitatsioon ja varajane universum.
1998. aastal pakkus ta koos Nima Arkani-Hamedi ja Sávvas Dimópoulosega välja ADD-mudeli, mis püüab seletada, miks on gravitatsioon teistest fundamentaalsetest vastastikmõjudest nii palju nõrgem. Selle järgi on standardmudelis kirjeldatud vastastikmõjude väljad piiratud neljamõõtmelise ruumiga, gravitatsiooniväli ulatub aga lisadimensioonidesse. Lisadimensioonid on kokkusurutud, kuid võrreldes Plancki skaalaga suhteliselt suured (suurusjärgus 1/10 mm). Mudeli paikapidavust oleks võimalik suures hadronipõrgutis kontrollida.
Relvis mehed

"Relvis mehed" on Terry Pratchetti 15. Kettamaailmast rääkiv romaan ja teine romaan Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast.
Raamatus tutvustatakse esimest korda vanemkonstaabel Angua von Überwaldi ja vanemkonstaabel Detritust. Lisaks on tegelastest tähelepanuväärne vanemkonstaabel Cuddy, kes hukkub raamatu lõpus teenistusülesannete täitmisel.
Sisu.
Edward d'Eath, palgamõrtsukas ja hääbunud aadlipere liige, on veendunud, et kui taastada Ankh-Morpoki monarhia, on linna kõik probleemid lahendatud ja tema suguvõsa saab jälle väärikaks. Ta asub uurima kuningapere sugupuud ja avastab, et Öövahtkonna liige, kapral Porgand Raudavastajasson, on tegelikult otsene troonipärija.
Samal ajal valmistub vahtkonna kapten Samuel Vimes oma pulmadeks. Ta on abiellumas linna rikkaima naise, Sybil Ramkiniga. Lisaks peab Vimes tegelema vahtkonna uute liikmetega, kelle hulgas on: Cuddy (päkapikk), Detritus (troll) ja Angua (libahunt, kes seda varjab). Kui linna gildides toimuvad näiliselt seosetud mõrvad, keelab patriits Vetinari Vimesil neid uurida, et kindlustada Vimesi huvi nende vastu. Cuddy ja Detritus määratakse paarimeesteks ja neist saavad head sõbrad, ehkki tavaliselt päkapikud ja trollid üksteist ei salli. Angua teeb koostööd rääkiva koera Gaspodega ning tal tekib suhe Porgandiga. Porgand kaotab Anguale süütuse, aga talub esialgu viletsalt avastust, et tema tüdruksõber on libahunt. 
Linnavahid avastavad mõrvu uurides, et d'Eath varastas Palgamõrtsukate gildist Tuki, Ketta ainsa tulirelva, et mõrvadega diskrediteerida Vetinari valitsust. Peaaegu kõigile Tuki kasutajatele muutub relv ohtlikuks kinnisideeks ja peale seda, kui d'Eath avaldab oma plaani Dr Crucesele, Palgamõrtsukate gildi meistrile, mõrvab Cruces d'Eathi ning asub ise plaani ellu viima. Vahtkond suudab atentaadi Vetinari vastu ära hoida, kuid Crucese kinnipidamiskatsel hukkuvad Cuddy ja Angua. Porgand ja Vimes astuvad Crucesele vastu ja võtavad talt Tuki ära. Porgand aitab Vimesil relva ahvatlusele vastu seista ja olles ainus, kes suudab relva ahvatlusele vastu seista, purustab Tuki, et keegi seda enam kunagi kasutada ei saaks. Kui Cruces tõestab Porgandile, et tema peaks olema Ankh-Morpoki kuningas, tapab Porgand Crucesi ja laseb tõendid tema troonipärijaks olemise kohta ning purustatud Tuki koos Cuddyga matta, et keegi nendest kunagi teada ei saaks. Hiljem ärkab Angua Kuu tõusuga ellu, sest kuna ta on libahunt saab teda lõplikult tappa vaid hõbedast relvaga.
Vimes ja Ramkin abielluvad. Viimased sündmused on Öövahtkonna mainet tunduvalt tõstnud ja paljud soovivad sellega liituda. Porgand külastab Vetinarit, kes arvab, et Porgandist saab Öövahtkonna uus juht, sest Porgand saab troonipärijana Vetinarilt ükskõik mida välja pressida. Tegelikult soovib Porgand, et Öövahtkond reformitaks linna politseiks ja et nende töötingimusi parandataks. Vetinari nõustub sellega ja Öövahtkonnast saab Linnavahtkond, Porgand ülendatakse selle kapteniks ning Vimes saab Linnavahtkonna komandöriks ja rüütliks.
Valeri Harlamov

Valeri Harlamov (vene keeles Валерий Борисович Харламов; 14. jaanuar 1948 Moskva – 27. august 1981 Solnetšnogorski lähedal, Moskva oblast) oli vene jäähokimängija (vasak ääreründaja), kahekordne olümpiavõitja ja kaheksakordne maailmameister.
Valeri Harlamovit peetakse üheks maailma aegade parimaks hokimängijaks. Ta mängis Nõukogude Liidu koondises 292 mängu ja tegi 193 väravat. Ta moodustas ründekolmiku koos Boriss Mihhailovi ja Vladimir Petroviga. Ta võitis kuldmedali 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos ja 1976. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis ning hõbemedali 1980. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis. Ta tuli maailmameistriks aastatel 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1975, 1978 ja 1979.
Kogu tema profihokimängijakarjäär (1967–1981) möödus Moskva AKSK-s.
Rahvusvaheline Jäähokiliit valis Valeri Harlamovi 20. sajandi tähtede meeskonda.
Valeri Harlamov hukkus autoõnnetuses.
Adıyamani provints

Adıyamani provints (kurdi keeles Semsûr) on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsi keskus on Adıyaman.
Tubakas (Pratchett)

"Tubakas" on Terry Pratchetti 39. Kettamaailma romaan ja 8. Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast rääkiv romaan.
Kokkuvõte.
Komandör Sam Vimes on oma naise Sybili nõudmisel sunnitud võtma puhkuse ning sõitma koos abikaasa ja pojaga perekonna villasse Crundellisse. Varsti avastab Vimes, et kohalikud varjavad tumedaid saladusi ja kohalik lord Rust orjastab härjapõlvlasi (inglise keeles "goblin"), et need seejärel deporteerida Howondalandi, kus neid sunnitakse töötama Rusti tubakaistandustes. Tubakaistandustes valmivad sigarid smugeldatakse seejärel Ankh-Morpoki. Pärast seda, kui Vimes sunnib kohaliku konstaabli Feeney Upshoti endaga koostööd tegema, suudab Vimes Rusti hämarad ärid lõpetada ja saada härjapõlvlastele nende õigused.
Marmaris

Marmaris on linn Türgi kaguosas Muğla provintsis.
Marmaris asub Vahemere ääres Türgi Riviera rannikul. See on oluline sadamalinn ja turismikeskus.
Aastal 2012 elas Marmarises 34 047 inimest.
Tubakas (täpsustus)

Tubakas ehk vääristubakas"' on taimeliik "Nicotiana tabacum".
"'Tubakas on taimeperekond "Nicotiana". 
Tubakas on tubakalehtesest saadav aine. 
"Tubakas" on mitme romaani pealkiri:
Powązki kalmistu

Powązki kalmistu (poola keeles "Cmentarz Powązkowski", ka "Stare Powązki") on kalmistu Poolas Varssavi Wola linnarajoonis.
See on Varssavi kalmistute seas tuntuim ja üks vanemaid. Kalmistu rajati 4. novembril 1790.
Surnuaia pindala on umbes 0,43 km² ja seal on üle miljoni haua. Kalmistule on maetud palju tähelepanuväärseid inimesi, eriti kultuuritegelasi, sealhulgas Frédéric Chopini pereliikmeid ja temaga seotud isikuid.
Kalmistust loodes asub Powązki sõjaväekalmistu.
Eesti Mõisakoolide Ühendus

Eesti Mõisakoolide Ühendus on 2003. aastal asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on kaasa aidata mõisakoolide riikliku programmi elluviimisele, ühendada erinevaid mõisakoole ja mõisakoole omavaid omavalitsusi ning edendada nendevahelist koostööd mõisakoolide arendamisel kaasaegse õpikeskkonnaga haridusasutusteks. Ühingu juhatuse liikmed on 9. novembri 2017. aasta seisuga Tõnu Kiviloo (juhatuse esimees), Toomas Mitt, Indrek Keskküla, Ülo Needo, Ants Orav, Raina Rumvolt ja Riin Alatalu.
Unustatud mõisad

"Unustatud mõisad" on Eesti Mõisakoolide Ühenduse korraldatav külastusmäng, mis sai alguse 2005. aastal. 
Ettevõtmine sai alguse Viljandimaa mõisadest ja laienes kiiresti üle-eestiliseks ettevõtmiseks. Külastusmängu käigus saab tutvuda nii kooli- kui ka eramõisadega, aga ka mõisade abi- ja tootmishoonete või muude hoonete ja ettevõtmistega. Meeldejäävaid elamusi on pakkunud nii linnused, veskid, tallid, kindlused kui ka sepikojad.
Kokkulepitud külastuspäevadel toimuvad giidiga jalutuskäigud, avatud on näitused ja kohvikud. Lisaks korraldatakse kontserte, töötubasid ja muid üritusi. Külastajad saavad esimesest mõisast osalejaraamatu, millesse nad koguvad külastuspäevadel mõisatest templeid. Vähemalt kümme mõisat külastunute vahel loositakse välja auhindu.
Māris Čaklais

Māris Čaklais (16. juuni 1940 Saldus – 13. detsember 2003 Riia) oli läti luuletaja ja esseist.
Māris Čaklais lõpetas Salduse Keskkooli 1958. aastal ja Läti Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna 1964. aastal.
Māris Čaklaisi esimene luuletus avaldati ajakirjanduses 1960. aastal.
1960–1966 oli ta ajalehe Literatūra un Māksla kirjanduslik kaastööline, vahepeal oli ta 1962–1963 ka ajalehe Padomju Jaunatne kirjanduslik kaastööline. 1966–1969 töötas Māris Čaklais kirjastuses Liesma. 1969–1973 oli ta ajalehe Literatūra un Māksla luuleosakonna juhataja, sama ajalehe toimetuses töötas kuni 1981. aastani. 1987–1991 oli ta ajalehe Literatūra un Māksla peatoimetaja.
1990–2003 tegi Māris Čaklais kaastööd raadiojaamale Vaba Euroopa. 1996–1997 oli ta PEN Klubi Läti osakonna president, 1998–1999 ajalehe Rīgas Balss kultuuriosakonna juhataja ja 1999–2000 ajalehe Literatūra un Māksla Latvijā kirjandusosakonna toimetaja. 2000–2003 oli Māris Čaklais ajakirja Karogs peatoimetaja.
Nostraatilised keeled

Nostraatilised keeled on hüpoteetiline mitmeid Euraasia ja Aafrika keelkondi ühendav keelte makrokeelkond. Nostraatiliste keelte hulka arvatakse indoeuroopa keeled, Uurali keeled, Altai keeled, kartveli keeled, draviidi keeled ja Afroaasia keeled. Mõnikord seostatakse nostraatiliste keeltega ka Paleoaasia keeli ja eskimo-aleuudi keeli. Kuigi on rekonstrueeritud nostraatiline algkeel, ei ole nostraatiliste keelte teooria üldtunnustatud, sest enamik keeleteadlasi ei pea nii ammu lahknenud keelte suguluse tõendamist võimalikuks.
Allan Bomhardi hinnangul võidi nostraatilist algkeelt kõnelda aastatel 15 000 – 12 000 eKr.
Kõik nostraatiliste keelte kontseptsiooni pooldajad ei pea põhjendatuks Afroaasia keelte arvamist nende hulka. Mõne arvamuse järgi on Afroaasia keeled nostraatiliste keelte varakult lahknenud haru. 
Nostraatiliste keelte nimetuse võttis kasutusele ja esitas hüpoteesi nende suguluse kohta 1903. aastal Holger Pedersen. Alates 1960. aastatest arendasid nostraatiliste keelte teooriat edasi Vladislav Illitš-Svitõtš ja Aharon Dolgopolsky.
Retezati mäestik

Retezati mäestik (rumeenia keeles "Munții Retezat") on mäestik Rumeenias Transilvaania Alpides.
Mäestiku kõrgeim tipp on 2509 meetri kõrgune Peleaga. Üle 2300 meetri ulatuvaid mäetippe on kokku üle 60.
Mägedes on üle saja liustikujärve, nende seas Rumeenia suurim liustikujärv Bucura järv.
Mäestiku elustiku kaitseks loodi 2000. aastal Retezati rahvuspark.
Škocjani koopad

Škocjani koopad on koopad Sloveenia kaguosas Karsti platool. Koobastik asub Itaalia piiri lähedal Divača ja Sežana valla alal.
Koobastes asub maailma suurimate hulka kuuluv maa-alune kanjon, mille on lubjakivisse uuristanud Reka jõgi. Läbiuuritud koobaste pikkus on 6200 meetrit. Koopad ulatuvad rohkem kui 200 meetri sügavusele.
Arheoloogid on leidnud koobastest inimasustuse jälgi mesoliitikumist alates.
Aastal 1986 kanti Škocjani koopad UNESCO maailmapärandi nimistusse. Koobaste kaitseks on loodud Škocjani koobaste regionaalpark.
Triin Tasuja

Triin Tasuja (sündinud 28. juulil 1989) on eesti luuletaja.
Leev

Leev (bulgaaria keeles лев; ISO 4217 kood BGN) on Bulgaaria rahaühik.
Leevi on Bulgaarias kasutatud 1881. aastast. 20. sajandil viidi läbi mitu rahareformi.
Leev jaguneb sajaks stotinkaks.
Kasutusel on rahatähed nominaalväärtusega 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 leevi.
1999. aasta rahareformiga seoti leev Saksa margaga kursiga 1:1. Kui Saksa mark käibelt kadus, seoti leev euroga kursiga 1,95583 BGN = 1 EUR.
Tiit Sillaots

Tiit Sillaots (12. detsember 1947 – 29. mai 2015) oli eesti looduskaitsetegelane. 
Õppis Lihula Keskkoolis. 1971. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal.
Töötanud Eesti Maaparandusprojektis projekteerijana, aastatel 1977–1985 Eesti NSV Metsainstituudi Majandusliku Uurimise Laboratooriumis, 1985. aastast Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumi Looduskaitse Valitsuses, 1994. aastast Eesti Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna spetsialistina ja 2000. aastast Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna nõunikuna.
Albaania vannutatud neitsid

Albaania vannutatud neitsid (albaania keeles "burrnesha") on albaania naised, kes on andnud tõotuse elada vooruslikult ja mitte abielluda ning saanud vastutasuks õiguse elada mehe kombel ja omandada kõik Albaania traditsioonilise patriarhaalse ühiskonna meeste privileegid.
Vannutatud neitsite traditsioon sai alguse 15. sajandil Põhja-Albaanias elanud Lekë Dukagjini koostatud koodeksist Kanunist. Kanun oli suuline ettekirjutus, mis sätestas ühiskonnakorralduse reeglid. Need kehtisid Põhja-Albaania ja Kosovo hõimude seas kuni 20. sajandini ja kohati järgitakse neid veel tänapäevalgi. Koodeks oli religiooniülene, reegleid järgisid nii katoliiklased, õigeusklikud kui ka muslimid. Kanuni järgi on naine mehe omand ja tal on väga vähe õigusi. Naised ei tohi oma majapidamist juhtida, maad osta, hääletada, paljusid ameteid pidada, teatud hoonetesse siseneda, perekonna varandust pärida, aga ka näiteks suitsetada, alkoholi tarbida, muusikat teha ega käekella kanda.
Et allutatud naise staatusest lahti öelda, peab naine andma 12 hõimuvanema juuresolekul tsölibaadivande. Tõotust ei saa tagasi võtta ja selle andja peab kogu ülejäänud elu elama mehe kombel. Varem on tõotusest taganemist karistatud surmaga. Vannutatud neitsiks võib hakata mis tahes eas. Pärast tõotuse andmist võib naine kanda meesteriideid ja teha kõike seda, mis on lubatud meestele.
Vannutatud neitsiks saamine on olnud ainuke viis pääseda perekonna korraldatud ebameeldivast abielust. Tihti on vande andmine olnud ka ainuke võimalus oma vanemate vara pärida. Kui peres ei olnud poegi ja isa suri, pidi üks tütardest vande andma, et pere saaks oma maad ja maja edasi pidada. Paljudel juhtudel aga soovitakse lihtsalt pääseda naisena elamise piirangutest ja tunda end võrdse ja vabana.
Arvatakse, et peamiselt Albaania põhjaosas elab praegu kuni paarsada vannutatud neitsit. Enamik neist on üle 50 aasta vanad.
Albaania vannutatud neitsite seas oli ka riigi rahvuskangelanna Tringe Smajli.
Eestis on vannutatud neitsite institutsiooni kujutatud 2016. aastal teatris R.A.A.A.M. Madis Kalmeti lavastatud Vene näitekirjaniku Oleg Mihhailovi näidendis "Vannutatud neitsid".
Regionaaltelevisioon Eesti

Regionaaltelevisioon Eesti (Re:TV) on Eesti veebitelevisioonikanal, mis keskendub Lõuna-Eesti kohalikele uudistele. 
Re:TV on kajastanud teaduskeskuse Ahhaa ja Tartu Loodusmaja sündmusi, Supilinna päevi, Tartumaa Kultuuripärli auhinnatseremooniat jms. Telekanali ametlik aadress on Tartumaal Lähte alevikus Õpetaja tänaval.
Regionaaltelevisioon Eesti on loodud Lähte Ühisgümnaasiumi juurde toetamaks õppestuudiot.
Jüri Pootsmann

Jüri Pootsmann (sündinud 1. juulil 1994) on eesti poplaulja ja saatejuht. 
Ta sai tuntuks 2015. aastal meelelahutussaate "Eesti otsib superstaari" võitjana. Ta on hääleliigilt bariton.
Haridus.
Raikkülast pärit Jüri Pootsmann on õppinud Rapla Ühisgümnaasiumis ja laulnud koorides. Teisel gümnaasiumiaastal õppis ta vahetusõpilasena Taanis, kus sattus muusikaklassi, mis pani aluse ta edasisele muusikahuvile ning innustas õppima soololaulu ja pillimängu.
Alates 2023. aastast õpib ta Eesti Kunstiakadeemias visuaalset kommunikatsiooni.
Töö ja looming.
Pärast gümnaasiumi lõpetamist töötas ta umbes aasta kõnekeskuses taanikeelse klienditeenindajana, seejärel keskendus muusikaga tegelemisele.
Ta on juhtinud ühe saatejuhina hommikusaateid raadiojaamas MyHits (2018–2022). 
2022. aastast töötab ta raadiojaamas Power Hit Radio.
Ta on juhtinud kaassaatejuhina telesaateid "Eesti laul" (2022), "Tantsud tähtedega" (2022) ning "Jüri ja Gretega külast külla" (2025).
Eurovisioon.
Jüri Pootsmanni esitatud laul "Play", mille autorid on Stig Rästa, Fred Krieger ja Vallo Kikas, võitis 5. märtsil 2016 "Eesti laulu 2016". Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis Globenis sai tema esitatud laul I poolfinaalis viimase, 18. koha ega pääsenud finaali. Ka kõiki riike esindanud laulude üldarvestuses sai Eesti laul viimase koha.
2020. aasta novembris pääses tema esitatud laul "Magus melanhoolia" lauluvõistluse "Eesti laul 2021" poolfinalistide hulka. Laulu autorid on Jüri Pootsmann, Joonas Mattias Sarapuu, Jana Hallas ja Aleksi Liski. Märtsis 2021 toimunud finaalis sai see laul kolmanda koha.
2024. aastal kuulus ta Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvooru (võistluse Eesti Laul 2025) žüriisse.
Meelelahutus- ja heategevussaadetes osalemine.
Jüri Pootsmann on mitmel aastal solistina esinenud ETV heategevussaates "Jõulutunnel" ja Tallinna Niguliste kirikus toimunud heategevuskontserdil.
2016. aastal olid Jüri Pootsmann ja Liisi Koikson TV3 saatesarja "Armastuse laul" põhisolistid. Selle saatesarja muusikaseaded olid džässilikus võtmes.
2022. aastal osales ta TV3 meelelahutussaates "Laula mu laulu". 
Mitmel aastal (sh 2023, 2024) on ta olnud üks soliste TV3 heategevussaates "Inglite aeg". 
2024. aasta mais oli ta ajakirja Kroonika korraldatud Eesti meelelahutusauhindade gala saatejuht, videoülekande tegi Delfi TV.
2024. aastal osales ta TV3 heategevuslikus meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", kus pääses finaali ja saavutas kokkuvõttes teise koha. Ta võitis sarja kolmanda ja kaheksanda saate (kehastades vastavalt Kalju Terasmaad ja Broadway legendi Carol Channingut) ning annetas mõlemad 1000-eurosed preemiad Eesti Väikelaste Vaimse Tervise Liidule.
2025. aastal oli ta üks soliste TV3 "Eestimaa uhkuse" tänugalal Tallinna Lillepaviljonis. Meelelahutussaates "Maskis laulja" kehastas ta Diskodiivat.
Jüri Pootsmanni bänd.
2023. aasta džässifestivalil Jazzkaar esines ta Jüri Pootsmann Trioga:
Tunnustus.
Ta sai 2016. aastal Eesti Muusikaauhinna aasta meesartisti kategoorias, kusjuures oli nomineeritud auhinnale viies kategoorias (aasta popalbum, aasta meesartist, aasta debüütalbum, aasta parim laul, aasta album).
Juri Jurkevitš

Juri Jurkevitš (valgevene Юра́сь (Юры) Сярге́евіч Юрке́віч; sündinud 1. mail 1980 Narvas) on valgevene päritolu Eestis tegutsev ühiskonnategelane.
Ta on olnud Eestimaa Valgevenelaste Assotsiatsiooni asepresident.
Ta on MTÜ Valgevene Uus Tee asutajaid ja juhatuse liige.
Stilpon

Stilpon (kreeka Στίλπων; 4.–3. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli tõenäoliselt pärit Megara linnast Atikas.
Väidetakse, et Stilpon oli Megara Eukleidese õpilane, kuid nende suure vanusevahe tõttu on tõenäolisem väide, et teda õpetas Thrasymachos Korintosest. Stilpon ise oli samuti silmapaistev õpetaja, meelitades ligi paljusid õpilasi, muuhulgas teistestki koolkondadest. Ulatusliku loetelu esitab Diogenes Laertios Megara Philippose tsitaadile tuginedes oma raamatus "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" Stilponile pühendatud peatükis (II raamat, lõigud 113-120). Kõige värvikamaks näiteks on seejuures Diphilos Bosporuse äärest ja Myrmex, kes tulid Megarasse Stilponi väiteid ümber lükkama, kuid kelle ta muutis oma andunud järgijateks (vanakreeka ζηλωτής). Stilponi ilmselt tuntuimad õpilased on Aristoteles Küreenest, Krates Teebast ja Zenon Kitionist. Teiste õpilaste hulgas olid ka Menedemos Eretriast ja Asklepiades, Elise-Eretria koolkonna hilisemad juhid ning Nikarete, väidetav Stilponi armuke.
Stilpon sai oma kõneosavuse tõttu väga tuntuks ja teda hindasid ka kuningad Ptolemaios I ja Demetrios I poolt. Väidetavasti pakkus Ptolemaios I Stilponile muuhulgas võimalust liituda tema õukonnaga Egiptuses, kuid viimane lükkas pakkumise tagasi. Demetrios I olevat Stilponile pakkunud kompensatsiooni vallutuse käigus talle tehtud kahjude eest, kuid Stilpon keeldunud, väites, et sellest, mis talle tegelikult kuulub, polnud midagi võetud.
Seesugune käitumine on tihedalt seotud Stilponi praktilise filosoofiaga, mis on lähedane tema kaasaegsetele küünikutele ja mis andis põhjust Epikurosele tema kritiseerimiseks. "Moraalikirjades Luciliusele" selgitab Seneca:
Stilponi teostest on säilinud vaid 9 dialoogi pealkirjad, nimelt "Moschos", "Aristippos või Kallias", "Ptolemaios", "Chairekrates", "Metrokles", "Anaximenes", "Epigenes", "Enda tütrele" ja "Aristoteles" ning üks fragment või parafraas Megara Telese kõnes "Eksiilist".
Megara koolkonnale omaselt huvitus Stilpon ka loogika- ja keeleküsimustest, kritiseerides neid, kes samastavad predikaadi subjektiga koopulale "on" eksistentsiaalse tähenduse andmisega. Stilponi seisukohti on kajastanud Plutarchos oma teoses "Kolotese vastu", kus on esitatud ka paar näidet Stilponi argumentidest.
Dimitǎr Dimov

Dimitǎr Todorov Dimov (bulgaaria keeles "Димитър Тодоров Димов"; 25. juuni 1909 Loveč – 1. aprill 1966 Bukarest) oli bulgaaria kirjanik.
Ta õppis aastatel 1928–1934 Sofia Ülikoolis veterinaarmeditsiini. Pärast seda töötas veterinaararstina ja veterinaariaõppejõuna.
Tema esikromaan on "Leitnant Benz" (1938), mis kujutab meisterlikult keerukaid konfliktsituatsioone ja erakordseid karaktereid. "Taunitud hinged" (1945) on psühholoogiline romaan. Romaan "Tubakas" (1951) annab ülevaate Bulgaaria oludest 1930. aastatest kuni Teise maailmasõja lõpuni (eesti keeles ilmunud kahes osas 1968 ja 1969 sarjas "XX sajandi raamat", tõlkija Paul Viires).
Isiklikku.
Tema tütar Teodora Dimova (sündinud 1960) on samuti kirjanik.
Karsi provints

Karsi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis, sellest idas asub Armeenia. Provintsi keskus on Kars.
Välislingid.
,
Juuni 2015

Juuni 2015, kroonika
2015. aasta juuni algas esmaspäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast teisipäeval.
Endel Loide

Endel Loide (kodanikunimega Endel Rätsep; 29. november 1900 Vastse-Nursi, Rõuge kihelkond – 18. veebruar 1976 USA) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. 
1915. aastal arreteeris tsaarivõim ta Riias (osavõtu tõttu noorte salaorganisatsiooni tööst, mis taotles Eesti iseseisvust) koos Juhan Jaigi ja Rudolf Kuusega ning ta saadeti asumisele Venemaale. 
Ta osales Eesti Vabadussõjas (1918–1920). Elas aastani 1944 Sõmerpalu vallas Hänike külas Salumäe talus, mis eraldati Kärgula mõisa maadest (27,68 ha).
Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, aastal 1950 lahkus ta Rootsist USA-sse.
Endel Loide on kirjutanud näidendeid ("Lucifer", "Susanna", "Jumalalilled"), jutustusi ("Heedre Piitre elukäik") ja artikleid teatrikriitikuna (Postimees, Päevaleht). 
Ta oli taarausuline ja taarausuelu korraldaja.
Rafail (Zaborovski)

Rafail (kodanikunimega Mihhail Zaborovski, vene Михаил Зборовский; 1677 – 22. oktoober 1747 Kiiev) oli õigeusu vaimulik.
Aastatel 1725–1731 oli ta Pihkva ja Narva ülempiiskop.
Sandra Sillaste

Sandra Sillaste (sündinud 22. detsembril 1999 Võrus) on eesti naissuusahüppaja. 
Ta spordib klubis Andsumäe SK. Tema treener on Olev Roots.
Tema nimel on mitmed Eesti naiste suusahüpperekordid, näiteks Mustamäe suusahüppemäel.
Parsifal

"Parsifal" on Richard Wagneri kolmevaatuseline ooper, mis põhineb 13. sajandi eeposel "Parzival" kuningas Arthuri rüütlist Percivalist ja tema Püha Graali otsingutest.
Wagner alustas ooperi kavandamist 1857. aasta aprillis, kuid lõpetas selle alles 25 aastat hiljem, see sai tema viimaseks lõpetatud ooperiks. Ooperi esiettekanne toimus Bayreuthi festivalil 1882. aastal. 1903. aastal esitas ooperit Metropolitan Opera New Yorgis. Bayreuthi festivalil sündis traditsioon, et pärast ooperi esimest vaatust ei plaksutata.
Yuval Spungin

Yuval Spungin (ka Shpungin; sündinud 3. aprillil 1987 Ramat-Ganis) on päritolu Iisraeli jalgpallur. Peale Iisraeli kodakondsuse on tal ka Eesti kodakondsus. 
2014. aastast mängib ta Iisraeli klubis Maccabi Tel Aviv.
Iisraeli jalgpallikoondises on ta mänginud 24 mängu.
Juha Sipilä valitsus

Juha Sipilä valitsus oli Soome 74. valitsus. Peaminister Juha Sipilä juhitav valitsus astus ametisse 29. mail 2015. Valitsuse moodustasid Soome Keskerakond, Põlissoomlased ja Rahvuslik Koonderakond. Valitsuses oli 14 ministrikohta, mis on 3 vähem kui eelnevas Alexander Stubbi valitsuses.
Valitsus moodustati pärast 2015. aasta Soome parlamendivalimisi, mis toimusid 19. aprillil 2015.
Valimistel sai kõige enam hääli juurde Juha Sipilä juhitud Soome Keskerakond, kes 35 koha asemel said 49 kohta. Timo Soini juhitud Põlissoomlased kaotasid ühe koha, saades 38 kohta. Alexander Stubbi juhitud Koonderakond kaotas 7 kohta, saades 37 kohta.
8. märtsil 2019 esitas Sipilä president Sauli Niinistöle tagasiastumisavalduse, tuues põhjuseks kavandatud sotsiaal- ja tervishoiuteenuste reformi läbikukkumise. Niinistö vabastas Sipilä valitsuse ametist ning see jätkas kohusetäitjana kuni 6. juunini 2019, mil astus ametisse Antti Rinne valitsus.
Kõige suurem sõber

"Kõige suurem sõber" oli 1980. aastate populaarseim Eesti Televisiooni lastesaatesari. Esimesed saated olid eetris 1982. aasta sügisel ja viimane 1990. aasta mais. 
Režissöör Tiiu Vahi meenutuste kohaselt jäänuks see lastesaade peaaegu loomata, kuna ETV juhtkond leidis 1982. aastal esimest salvestist üle vaadates selle liialt lääneliku olevat. Nad sõnasid, et "“/…/ saatel pole midagi viga, “Kõige suurem sõber”  võiks minna igas televisioonis – nii Soomes, Saksamaal kui ka Ameerikas, ainult mitte Nõukogude Eesti televisioonis.”" Saade tõstetigi juhtkonna poolt esimese vaatamise järel kõrvale, kuid lubati hiljem, 1982. aasta 30. detsembril siiski eetrisse. 
Saade käsitles laste jaoks olulisi päevakajalisi sündmusi. Nii kajastati näiteks Tallinna Loomaaia elevandimaja ehitusprotsessi, luues nõnda surve hoone kiiremaks valmimiseks. 
Saate autor oli Lilian Põldre, režissöör Tiiu Vahi, kunstnik Gunta Randla, saate tiitripildid joonistas Raivo Järvi. Saates osalesid Raivo Järvi, Harry Kõrvits, Hendrik Toompere, Heino Seljamaa, Ita Ever, Mart Kampus ja Margus Tabor. 
Saate muusika.
Nagu paljude teistegi Eesti Televisiooni lastesaadete puhul, oli sarja oluliseks osaks muusika. Tunnusloo "Leopoldi laulu" sõnad kirjutas Priit Aimla, muusika tegi Tõnis Kõrvits. Loo laulis sisse Äpu osatäitja Heino Seljamaa. Hea sõbra jaoks on valla
mu uksed ja mu hing,
mu silmad ning mu kõrvad
ning mu perekonnaring.
Kui tahad, tule alati,
ma ootan aken avali
või lenda-lenda kas või
läbi telekanali.Tuntud on ka "Äpu laul", autoriteks samuti Priit AImla ja Tõnis Kõrvits. Saab õnnelikuks pisikekene Äpu
kui kingikotti pistab näärinäpu
ja ometigi arglik olen ma
sest aru saan see rõõm ei jää ju kestma
Kerli (EP)

"Kerli" on Kerli Kõivu EP, mis anti välja 16. oktoobril 2007.
Utopia

"Utopia" on Kerli Kõivu teine EP, mille 19. märtsil 2013 andis välja plaadifirma The Island Def Jam Music Group.
Tea Party (singel)

"Tea Party" on Kerli Kõivu singel, mis ilmus 15. juunil 2010. Singel pärineb mitme-esitajalisest albumist "Almost Alice". See singel on täpsemalt "maxi single", sest see sisaldab peale põhilaulu ka kuut põhilaulu remiksi.
Muravanka

Muravanka (valgevene keeles Мураванка, vene keeles Мурованка) on küla Valgevenes Hrodna oblasti Ščučyni rajoonis Mažejkava külanõukogus.
Küla mainitakse esimest korda kirjalikult aastal 1524. Algselt kuulus see Navahrudaki vojevoodkonda ja Lida maakonda. Venemaa koosseisus aga Grodno kubermangu Lida maakonda.
Vaatamisväärsusteks on Muravanka kirik ja XIX sajandil valminud pastoraadi hoone.
Ungari krooni maad

"Ungari krooni maad" oli nimetuse väljend, mis kajastas Ungari pretensioone erinevatele territooriumidele, mida Ungari kuningas valitses kas nominaalselt või täielikult.
Need erinevad Püha Istváni krooni maadest, mis viitasid Austria-Ungari koosseisu kuuluvale territooriumi osale pärast 1867. aasta Austria-Ungari kompromissi kuni impeeriumi lagunemiseni 1918. aastal Esimese maailmasõja lõpus.
Ajaloolist mõistet István Püha krooni maad kasutati rühma territooriumite tähistamiseks, mis olid seotud Ungari kuningriigiga Austria-Ungaris. Kasutades keskaegset terminoloogiat on seda riikide süsteemi mõnikord nimetatud "Archiregnum Hungaricum" ("Ungari ülemkuningriik"). 1868. aasta Horvaadi-Ungari kompromissiga on see territoorium ametlikult defineeritud (art. 1) kui "Ungari kuningriigi ning Horvaatia, Slavoonia ja Dalmaatsia kolmikkuningriigi riikide liit". István Püha krooni maad lagunesid Austria-Ungari lagunemisel.
Creepshow

"Creeshow" on Kerli singel tema albumilt "Love Is Dead". Singli andis 18. novembril 2008 välja plaadifirma Island Records. 
Laul oli 2008. aasta videomängu "Burnout Paradise" "soundtrack" ning seda sai kuulda ka USA tõesielusarjas "The City".
Nikarete

Nikarete (kreeka Νικαρέτη, 4.–3. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Megara linnast Atikas.
Nikarete oli hetäär, hästi haritud vabade vanemate tütar ning Stilponi õpilane. Diogenes Laertios väidab oma "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus, et Nikarete oli ka Stilponi armuke.
Nikarete teostest ja seisukohtadest ei ole teadaolevalt fragmente ja parafraase säilinud.
She's in Parties

"She's in Parties" on Briti rokkbändi Bauhaus laul ja ühtlasi singel. Singli andis aprillis 1983 välja plaadifirma Beggars Banquet.
Laulust on kaveri teinud eesti laulja Kerli ja see kaver on üks lugu tema EP-lt "Kerli".
Düzce provints

Düzce provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Düzce.
Laps vasikaga

"Laps vasikaga" on tüdrukut ja vasikat kujutav graniitskulptuur, mille lõi skulptor Aino Sepp 1962. aastal ja mis asub Viljandi Lastepargis.
Skulptuuri kõrgus on umbes 134 cm, pikkus umbes 90 cm, jalami mõõdud on u 105 × 62 × 15 cm.
Skulptuur on 1980. aastal muinsuskaitse alla võetud kui ajastule iseloomulik näide 1960. aastate eesti dekoratiivplastikast.
Voldemar Konsap

Voldemar Konsap (15. november 1902 Räpina vald – 9. märts 1976) oli eesti koorijuht, muusikapedagoog, helilooja ja orkestrant.
Ta õppis aastatel 1941–1950 koorijuhtide kursustel Tartus, Pärnus ja Tallinnas, sai aastal 1950 isetegevusliku koorijuhi kutse (juhendaja Jüri Variste).
Ta oli Räpina meeskoori asutaja ja juhendaja.
Voldemari vend oli pillimees Paul Konsap.
Samsuni provints

Samsuni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Samsun.
Aino Sepp

Aino Tõnisson-Sepp (sündinud Sepp 15. august 1932 Paksu küla, Olustvere vald, Viljandimaa – 25. november 1996) oli eesti skulptor.
Lõpetas 1951. aastal Viljandi I Keskkooli. Õppis aastatel 1951–1957 ERKIs skulptuuri ja lõpetas kiitusega. 1959–1960 oli Paala kooli joonstusõpetaja, 1961–1963 Viljandi Pioneeride majas kunstiringi juht. 1965–1966 Jaan Kreuksi nimelise Noorsoo Kultuuripalee skulptuuriringi juhendaja. 1966–1978 tegutses vabakutselise kunstnikuna. 
Alates 1978. aastast õpetas Sepp ERKIs nahkehistöö kateedris skulptuuri.
Ta lõi palju puuskulptuure, materjalidest kasutas veel dolomiiti, kipsi, tsementi, epoksüvaiku, alumiiniumi, pronksi jne. Kolm tema loodud skulptuuri ("Hülged" (1952), "Noor tehnik" (1961) ja "Laps vasikaga" (1962) asuvad Viljandis Lastepargis.
Noor tehnik (Sepp)

"Noor tehnik" on põlvedel avatud raamatut ja käes mutrivõtit hoidvat istuvat poissi kujutav graniitskulptuur, mille lõi skulptor Aino Sepp 1961. aastal ning mis asub Viljandi Lastepargis.
Skulptuuri kogukõrgus koos jalamiga on umbes 165 cm, poisikuju kõrgus umbes 140 cm, jalami mõõdud on 80 x 60 cm.
Skulptuur on 1980. aastal muinsuskaitse alla võetud kui ajastule iseloomulik näide 1960. aastate eesti dekoratiivplastikast.
Tuberkuloosi mükobakteri kompleks

Tuberkuloosi mükobakteri kompleks (ingl lüh MTC, MTBC) on rühm geneetiliselt lähedasi mükobakteri liike, mis võivad põhjustada inimese ja teiste loomade haigestumist tuberkuloosi.
Rühmaliikmete nukelotiidide sarnasust hinnatakse 99,9%-le, kuid nad erinevad peremeesorganismide, tropismi ja patogeensuse ning ravivastuste jm poolest. 
Rühma liigitatakse:
Piibe-Imbi Arrak

Piibe-Imbi Arrak (sündinud 13. detsembril 1939 Tallinnas; 1972. aastani Piibe-Imbi Müürsep) on eesti maalikunstnik.
Lõpetas 1958. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Õppis 1958–1962 Tartu Kujutava Kunsti Koolis, seejärel 1962–1967 Melanie ja Erich Arraku ateljeekoolis.
Alates 1968. aastast osalenud regulaarselt näitustel. Töötas Tartu Konservitehase kunstnikuna.
2000. aastast Tartu Kunstnike Liidu liige.
Maalinud peamiselt õlimaale, aga ka pastelle ja akvarelle. Põhiteemadeks on olnud maastikud, lilled, linnavaated, portreed ja vanad mänguasjad.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli kunstnik Eevart Arrak. Nende poeg oli majanduspublitsist Andres Arrak, kahest tütrest üks, Katrin Arrak, on samuti kunstnik.
Viktor Lanberg

Viktor Lanberg (sündinud 16. veebruaril 1956 Kurskis) on Eestis elav vene näitleja.
Ta sündis Kurskis, kuid lapsepõlve veetis ja koolis käis Eestis. Ta lõpetas Tallinna 25. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas ta Moskvas näitlejana Lunatšarski nimelise Riikliku Teatrikunstiinstituudi (Andrei Gontšarovi kursustel).
Pärast teatrikunstiinstituudi töötas ta näitlejana Moskvas Majakovski nimelises teatris, seejärel töötas viis hooaega Tallinnas Vene Teatris ja ühe hooaja Leedu Vene draamateatris (Vilniuses).
Vladimir Parvel

Vladimir Parvel (aastani 1938 Vladimir Bartels, seejärel Valdemar Bartels, vene keeles Владимир Юлиусович (Юльевич) Парвель; 12. november / 25. november 1908 Peterburi – 4. juuli 1971) oli vene päritolu Eesti filmioperaator, -režissöör ja stsenarist. 
Ta sündis Peterburis linnahaigla arsti perekonnas. Pärast vanemate asumist Eestisse lõpetas ta 1929. aastal Tallinna Vene Ühisgümnaasiumi. Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis: aastatel 1929–1930 õigusteaduskonnas, 1930–1931 arstiteaduskonnas, 1931–1935 majandust ja 1935–1937 uuesti õigusteadust; ühelgi erialal ta ülikooli ei lõpetanud. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi Põhjala. 
Ta alustas loomingulist tegevust 1937. aastal operaatorina stuudios Eesti Kultuurfilm, kus tema juhendaja oli Konstantin Märska. Samal aastal valminud vaatefilm "Vilsandi linnuriik", mis oli üks esimesi Eesti loodusfilme, sai auhinna kultuurfilmide festivalil Hamburgis. Teise maailmasõja ajal tegutses ta rindeoperaatorina. 
Ta oli Tallinnfilmi esimene direktor (täpsemalt direktori kohusetäitja) perioodil 19. märtsist 1945 kuni 31. detsembrini 1946. Hiljem oli ta Tallinnfilmi stuudio partorg. 
Vladimir Parvel suri 4. juulil 1971 ja ta maeti 7. juulil 1971 Pärnamäe kalmistule.
Doris Hart

Doris Hart (20. juuni 1925 Saint Louis – 29. mai 2015 Orlando) oli USA tennisist.
Hart võitis kõigil neljal suure slämmi turniiril nii üksik-, paaris- kui ka segapaarismängu. Kokku võitis ta kuus suure slämmi turniiri üksikmängus, 14 paarismängus ja 15 segapaarismängus.
Aastal 1969 valiti ta maailma tennise kuulsuste halli.
Seiglehelaadsed

Seiglehelaadsed ("Zygophyllales") on selts katteseemnetaimi.
Seltsi kuulub kaks sugukonda: seiglehelised ("Zygophyllaceae") ja ratanjuurelised ("Krameriaceae").
Rohemünt

Rohemünt ("Mentha spicata)" on huulõieliste sugukonna mündi perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim, mille looduslik levila on Euroopa ja Aasia (Kesk-Ida, Himaalaja, Hiina jne). Inimese kaasabil on rohemünt levinud ja naturaliseerunud ka Põhja- ja Lääne-Aafrikas ning Ameerikas.
Rohemünti kasutatakse taimeteede valmistamiseks, maitsetaimena ja kaunistusena kokteilide (nt Mojito) tegemisel, maiustuste ja hambapasta maitsestamisel. Rahvameditsiinis kasutatakse ravimtaimena kõhuvalu vastu.
Peetakse sageli ekslikult piparmündiks.
Allain Tikko

Allain Tikko (11. jaanuar 1979 Kõpu – 15. juuni 2009) oli Eesti sõjaväelane (veebel).
Tikko hukkus 15. juunil 2009 Afganistanis NATO rahuoperatsioonil, olles seal Estcoy-8 jaoülem. 
Tunnustus.
Tikko sai sõjaväelise karjääri jooksul Kaitseväe teenetemärgi ja Kaitseväe teenetemärgi lahinguliste teenete eest. Postuumselt anti talle Kotkaristi kuldrist mõõkadega.
Ivar Brok

Ivar Brok (20. juuli 1977 – 23. mai 2008) oli Eesti sõjaväelane (vanemveebel).
Brok hukkus Afganistanis välismissioonil, kui sai Helmandi provintsis laadimistöödel raskelt vigastada ja suri hiljem saadud vigastustesse. Broki matused olid Tallinna Jaani kirikus. Hiljem samal päeval maeti ta oma kodukoha Ambla kalmistule Järvamaal.
Tunnustus.
Brok sai 2008. aastal Kotkaristi kuldristi mõõkadega.
Eleon

Eleon on tuulegeneraatoreid tootev Eesti tööstusettevõte. Selle juhatuse liikmed on Oleg Sõnajalg ja Andres Sõnajalg.
Alates 2007. aastast on see Wind Europe'i liige, 2014. aastast Eesti Tuuleenergia Assotsiatsiooni liige.
2008. aastast teeb Eleon koostööd Soome Aalto Ülikooliga.
Eleon AS asutati 2007. aastal. Selles ettevõttes on välja töötatud ja toodetakse Eestis multimegavatt-klassi elektrituulikuid.
2013. aastal püstitati Saaremaal asuvas Salme tuulepargis esimene Eleoni tehnoloogial põhinev 3M116-tuulik.
Eleonil on plaanis rajada 30 Eleoni 3.4M tüüpi tuulikust koosnev Aidu tuulepark, mida ta hakkas arendama 2014. aastal.
2019. aasta mais suleti oma 2016. aastal rajatud tehas Lool ning viidi tootmine üle Hiinasse ja Malaisiasse. 
2020. aastal sõlmis Eleoni AS koostöökokkuleppe Hiina ettevõttega Chinese State Shipbuilding Corporation (CSSC) ja neil on plaanis rajada uus tehas.
Pasikles

Pasikles (kreeka Πασικλές, 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Teeba linnast Boiootias.
Pasikles kuulas oma venna, küünik Kratese loenguid ning oli väidetavasti Megara Eukleidese õpilane. Samas valitseb õppimissuhete kirjeldamisel teatav segadus, sest Suda nimetab Pasiklest Stilponi õpetajaks, Stilpon omakorda oli Kratese õpetaja ning Krates väidetavasti Pasiklese õpetaja – ajalooliselt ilmselt võimatu, kuid mitte välistatav kirjeldus. Lisaks nimetab Suda Pasiklese õpetajana kedagi Diokleidest Megarast, kuid ilmselt on tegemist ümberkirjutusveaga ning mõeldud on ikkagi Eukleidest, kellele viitab ka Diogenes Laertios oma "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" VI raamatus.
Diogenes Laertiose tunnistuste kohaselt nimetas Krates Teebast oma ühe poja venna järgi Pasikleseks.
Pasiklese teostest ja seisukohtadest ei ole teadaolevalt fragmente ja parafraase säilinud.
Nils Otto Taube

Parun Nils Otto von Taube (25. juuli 1928 Eesti – 11. märts 2008 London, Suurbritannia) oli Eesti päritolu Suurbritannia ärimees, fondihaldur, teaduse sponsor Eestis.
Ta sündis Eestis ja kuulus ühte vanemasse Rootsi-Eesti aadliperekonda. Pärast teist maailmasõda jõudis ta 1946. aastal Inglismaale, elas ja töötas seal investeerimispankurina.
Pärast Eesti Vabariigi taastamist oli ta 1990. aastatel Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu liige, nõustas Eesti valitsust riigiinvesteeringutes ja aitas töös hoida Avatud Eesti Fondi, kuuludes Avatud Eesti Fondi nõukogusse. 
Nils Taube asutas Tartu Ülikooli juurde vähiuuringute labori, mis võimaldas rajada esimese nüüdisaegse molekulaarmeditsiini ja rakubioloogia keskuse unisoonis Tartu Ülikooli Molekulaar- ja Rakubioloogia Instituudi ja Eesti Biokeskusega. 
Tal on märkimisväärne osa Eesti teaduse, esmajoones biomeditsiini arendamisel, annetades selleks üle 50 miljoni krooni. On finantseerinud ka programmi, mille alusel mitmed lastepsühholoogid said pikaajalise süvaväljaõppe Inglismaal autistlike laste rehabiliteerimise alal.
Lembit Sibul

Lembit Sibul (14. jaanuar 1947 – 2. oktoober 2001) oli eesti humorist ja meelelahutaja. 
Ta kirjutas humoreske ning esitas neid sageli ise estraadietendustel ja huumorisaates "Meelejahutaja".
Ta on olnud Mustpeade Maja kultuuritoimetaja ning teinud koostööd ansambliga Kukerpillid.
Aastatel 2000–2001 oli ta ajakirja Pikker toimetaja.
Mälestuse jäädvustamine.
Jõhvis korraldati 2002. aastal Lembit Sibula mälestuseks huumorivõistlus.
Isiklikku.
Tema ema oli laulja Leida Sibul.
Priit Kasesalu

Priit Kasesalu (sündinud 10. aprillil 1972) on eesti programmeerija ja tarkvaraarendaja. Ta on tuntud eelkõige Skype'i tehnilise lahenduse ühe väljatöötajana. Ta on arendanud ka programme Kazaa ja interneti-TV rakendust Joost.
2007 anti talle Valgetähe V klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Skype'i looja ja arendajana.
Virve Laev

Virve Laev (sündinud 30. juulil 1928; sünninimi Virve Murre; aastatel 1950–1968 Virve Sirel) on eesti filmimonteerija. 
1945. aastal asus tööle Kinokroonika Tallinna Stuudio monteerija õpilasena. 1940–1950. aastatel oli mitme filmikroonika ja dokumentaalfilmi režissööri abi. Iseseisva monteerijana alustas 1963. aastal filmiga "Jalgrattataltsutajad". Ta on olnud Tallinnfilmi mitmete mängufilmide monteerija. Aastatel 1979–1982 töötas Moskvas Sojuzmultfilmi dubleerimise osakonna monteerijana.
Martin Kummets

Martin Kummets (sündinud 9. novembril 1979) on Eesti poliitik.
Eesti Iseseisvuspartei 18. aprillil 2015 toimunud üldkoosolekul valiti ta erakonna juhatuse liikmeks. Aastatel 1999–2012 oli ta Vabariikliku Partei juhatuse liige.
Martin Mets

Martin Mets (sündinud 20. mail 1990) on Eesti poliitik.
Eesti Iseseisvuspartei 18. aprillil 2015 toimunud üldkoosolekul valiti ta erakonna juhatuse liikmeks. 
Ta on ka MTÜ Klubi Wiking-Narva juhatuse liige.
Heli Speek

Heli Speek (sündinud 15. mail 1948) on eesti dokumentaalfilmide režissöör. 
Tema tuntuim film on 1999. aastal valminud "Metskuninganna".
Isiklikku.
Ta oli abielus kirjanik Olev Remsuga, kellega tal on tütred Mari (sündinud 1979) ja Kadriliis (sündinud 1981).
Kullo Must

Kullo Must (18. märts 1911 – 10. august 1987) oli eesti filmiprodutsent.
Jaanus Silla

Jaanus Silla (sündinud 1969) on eesti filmirežissöör.
Silla on filmitegijana peale Eesti töötanud Suurbritannias Londonis ning Ameerika Ühendriikides Los Angeleses ja Utah's. Tema lühifilm "Mr Calliphor" sai 1996. aastal Boise'i filmifestivalil esikoha.
Silla on üks esimesi Eestis, kes on usutunnistuselt olnud mormoon.
Talis Kitsing

Talis Kitsing (28. märts 1976 – 23. juuli 2009) oli eesti televisiooni-tõsielusarja tegelane, kikkpoksitreener ja poliitik.
Ta sai tuntuks tõsielusarjas "Baar", kus teda kutsuti nimega Baari-Talis.
Ta on tegelenud noorte kahevõitlusaladel treenimisega.
Ta oli Eesti Reformierakonna liige ja hiljem Eesti Iseseisvuspartei liige.
Talis Kitsing suri südamerabandusse.
Muravanka Jumalaema Sündimise kirik

Muravanka Jumalaema Sündimise kirik (valgevene keeles "Царква Раства Багародзіцы") on kirik Valgevenes Hrodna oblasti Ščučyni rajoonis Mažejkava külanõukogus Muravanka külas. Kirikut kasutavad õigeusklikud.
Valgevene gootika stiilis rajatud kirik pärineb 16. sajandi esimesest poolest.
Kirikuhoone.
Kuigi kirikut mainitakse esimest korda 1407. aastal, on hilisemate uuringute põhjal selgunud, et selle dokumendi näol on tegemist XVII sajandist pärineva võltsinguga. Reaalselt valmis hoone XVI sajandi alguses. Hoone on hea näide gooti stiilist ja üleminekust renessanssarhitektuurile. Muravanka Jumalaema Sündimise kirik on üks vähestest säilinud Valgevene kindluskirikutest. Kuna asula nimi tuleneb kivihoonest ja on varasem kui kirikuhoone ise, arvatakse, et algselt asus seal vaid üks kindlusetorn, mille juurde hiljem siis kirik ehitati. 
Ajalugu.
Kirik valmis vahemikus 1516–1542. See rajati õigeusu kirikuna, ehitust toetasid Mažejkava mõisa omanik ja sealne rentnik. 1656. aastal sai kirik sõjas Moskva tsaaririigiga kannatada, pärast seda ehitati tornid kõrgemaks. Taas sai see kannatada Põhjasõja ajal, mil seda kahjustas Rootsi vägede suurtükituli. Pärast seda lagunenud hoone hüljati.
Kirik seisis tühjana kuni XIX sajandi keskpaigani. 1822. aastal alustati selle taastamist. Suuremad tööd viidi läbi veel vahemikus 1871–1872. XX sajandi alguses oli see mõnda aega kasutusel katoliku kirikuna. Pärast Teist maailmasõda seisis kirik mõnda aega tühjana. Õigeusu kogudus alustas seal taas tööd 1988. aastal, kuigi ametlikult kuulus see katoliku kirikule kuni 1992. aastani.
Arhitektuur.
Kirik on põhiplaanilt peaaegu ruudukujuline (15 × 13,5 m). Kiriku idaküljel asub apsiid, mis on hoonega ühelaiune. Kiriku nurkades asuvad neli torni. Läänepoolsed neist on suuremad, nende diameeter on 4,5 meetrit, seinte paksus 1,8 meetrit, kõrgus aga 14 meetrit. Idapoolsed tornid on sama kõrged, kuid nende diameeter on 3 meetrit ja seinte paksus 1c meeter. Torni seintes asuvad laskeavad.
Fassaadi kaunistavad nišid, need ehivad ka torne ja apsiidi. Lääneviilu kaunistavad kaksikkaarsed orvad. Hoonet kaunistavad veel nurga all laotud tellistest moodustuvad sakkfriisid; ka vaheldub valge värv telliste punase tooniga.
Sees jagavad neli sammast hoone kolmeks lööviks, mis on peaaegu ühekõrgused. Keskmise löövi kõrgus on 12 meetrit. Kuni XIX sajandi ülesehitustöödeni asusid kiriku põranda all kaks võlvkambrit.
Kiriku sissepääsu kaitses langevärav. XIX sajandi alguseni viisid kirikust välja neli salakäiku, mis viisid igasse ilmakaarde. Toona need likvideeriti, fassaadile lisati uued karniisid, sissepääsu juurde ehitati aga narteks.
Ilmaneitsi

Ilmaneitsi on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Kirjelduse tema kohta on andnud ka Matthias Johann Eisen oma kirjutistes Eesti mütoloogiast.
Ilmaneitsit on mainitud rahvuseepose kümnendas loos (Kikerpära soo. Vetevaimu kuld. Jõukatsujad. Võlatasumine Soome. Ilmaneitsi sõrmus.)
Kalevipoeg.
Kalevipoeg saatis Alevipoja Soome sepale mõõga eest tasu viima, otsustas rajada rahvale varjupaikasid ning heidab puhkama. Kuu paistel ilmub Ilmaneitsi.
Ilmaneitsike ilusa,
Kõue tütar käharpeaga,
Sinisirje linnukene,
Lendas palju, liugles palju, 
Ilmaneitsi märkas kaevu ja tahtis võtta keelekastet. Metsapoeg märkas seda ning tahtis aidata kaevust vett vinnata. Ilmaneitsi ehmatas ja kaotas sõrmuse kaevu. Kalevipoeg kuulis Ilmaneitsi kurvastamist ja tuli asja uurima. Murest aru saades hüppas Kalevipoeg kaevu. Sortsid märkasid seda ning rõõmustasid, et mees läks lõksu.
Hiir on ise hüpand lõksu,
Karu kammitsa kaevusse!
Võtke kivi, vennikesed,
Kukutagem kukla peale,
Veskikivi kukutati kõrgelt kaevu, et see vägimehe kaela murraks. Mõne aja pärast kargas Kalevipoeg kaevust ja veskikivi oli tal sõrmes. Ta küsis Ilmaneitsilt üle:
Kõue tütar käharpeaga...
Kas see sõrmus on sinulta,
Mis sul kaevu on kukkunud,
Vete alla on veerenud? 
Setud.
Ilmade muutumine pani juba muistsed inimesed selle põhjust uurima. Setu rahvalaulud tunnevad nelja ilmaneitsit, kes kulla-, hõbeda- ja vasekanga kudumisega tegelevad. Kuna ilmaneitsi on väga ilus ja paistis kaugele, meelitab ta palju kosilasi enda juurde, kes tulevad nii maalt kui ka taeva alt. Setu rahvalaulud toovad välja, et kosjas käis ka päev, kuid Ilmatüdruk ei võtnud päeva peiuna vastu: päev peab hommikul vara tõusma ja õhtul hilja looja minema. Samuti tõukas ta eemale ka kuu: peab õhtul tõusma ja ööl kustuma. 
Olemus.
Ilmaneidude sündimise kohta teab eesti rahvalaul seletust anda: noor neiu ehtis ennast ja läks metsa marjule ning sai marjade söömisest ilusaks. Ilusaks saades sammub ta ilma äärele paistma ega tule vanemate kutse peale sealt enam tagasi. Võimalik, et rahvas arvas selle marja, mis neiu ilusaks tegi, ta ka maa pealt taevasse paistma tõstvat. 
Ilus, kaugelepaistev ilmaneitsi tõmbab magnetina palju kosilasi enese juurde. Tuleb kosilasi maa pealt ja taeva alt. Mõnel puhul hoopleb ilmaneitsi oma rikkusega, korra kaebab koguni vaesust. Üks rahvalaul laseb hoopleva ilmaneitsi tähele mehele minna. Teisel korral lubavad sugulased ehete puudust kaebavale ilmaneitsile kaasavara, aga ei anna midagi.
Tulutooja

Tulutoojat (ka tuluvedaja) on tegelane Eesti mütoloogias. Saarlased katsuvad tulutooja tegemisega suurendada põllusaaki.
Välimus.
Vilja valmimisel enne lõikust minnakse võõrale põllule, võetakse valmis viljapäid ja püütakse neist mingi looma sarnane kuju teha, kõige sagedamini kassi kuju. Kujule tehakse ainult 3 jalga. Kuju pannakse aiateiba otsa ja seda tehes peab ütlema: „Taevast tulgu, putku mingu!” Nii tekibki tulutooja.
Uskumused.
Saarlased usuvad, et tulutoojad toovad võõrastelt vilja oma tegijale, et see rikkaks teha. Oma viljapeadest tulutoojat aga ei valmistata, sest nii tuleks tulutooja omanikule vaid oma välja vilja.
Saarlased katsuvad tulutooja tegevusele tõkkeid panna. Käiakse aiateiba otsas seisvat tulutoojat otsima. Selle leidmise puhul hävitatakse tulutooja ning sellega lõppeb tulutooja tegevus.
Viljaneitsi

Viljaneitsid on vilja haldjad, kes kaitsevad vilja. Vanemad allikad nimetavad neid ainult kahjutegevateks olevusteks, kes ilmuvad välja lõikuse ajal välja ja rikuvad vilja. Nende viibimist viljas märgates hüütakse neile kolm korda: Kulla neitsid, ärge tehke paha! (Osilana 1, lk 19).
Ohverdamine.
Rahvaluule korjandused näitavad aga, et viljaneitside tegevust tuleb laiendada. Nad ilmuvad välja kevadel, orase tärkamise ajal. Seemendamise eel palub põllumees neilt ette viljale sigidust, neile omal ajal ohvrit tõotades. Viljaneitside meel tuleb lahkeks muuta ja neid keelama kurja tegemast. Üheks ohverdamise võimaluseks on võtta pang vett, kuhu pannakse sisse mitut tõugu viljateri. Nendega minnakse nurmele, riputatakse vihaga vett igale poole põllule.
Veel teada.
Viljaneitside kõrval tuntakse ka viljahunti ehk vilja tõu järele, kus see hunt asub, rukki-, herne-, oahunti. Viljahundiga hirmutatakse lapsi, kui nad tahavad vilja sisse joosta. Viljahaldjas võtab endale neitsi kuju kõrval kahju teha püüdes hundi kuju.