tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mõõnaste

Mõõnaste on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Küla asub Õisu järve ürgoru idakaldal. Ürgoru jalami, Õisu järve ja Rimmu jõe vahele jääb marjarohke turbaraba. Küla läänepiiril voolab Kõpu jõgi ja kulgeb Õisu järve idakallas. Küla lõunaosast voolab läbi Vidva oja ja suubub küla piiril Õisu järve.
Enne 1975. aastat läbis küla kitsarööpmeline raudtee, mis ühendas Viljandit ja Mõisaküla. Lähim raudteepeatus oli 4 kilomeetri kaugusel Loodis, kus on veel säilinud kunagine raudteehoone. Raudteest on säilinud raudteetammid ning üle ojade suunduvad väikesed sillad ning teatud lõikudel on alles kunagised sidepostid, mida külanoored on läbi aegade kasutanud turnimiseks.
Endisi talukohti märgistavad siiani võimsad elujõus tammed ning mõningad ilupõõsad, mis kunagi sirgusid taluõuel. Möödunud aegade Mõõnaste mulkide rikkustest annavad aimdust savist majade varemed kivivõlvidega suurte keldritega näiteks Raudsepa ja Tõntsu talus.
Legendid.
Katimägi.
Mõõnaste küla Tõntsu talu karjamaa sees on üks veikene mägi, arvata pooleteist-kaks sülda kõrge ja kaks-kaks pool vakamaad ümbert mööda. Seda kohta kutsutakse Katimäeks ja vanarahvas kuulukse kõnelevat, et selle mäe ümberkaudu muistsel ajal Kati rahvas olla elanud, kus nad siis selle mäe peal pidusid pidamas käinud. Katimäe lähedalt jookseb üks veikene oja mööda, mida Lõksiojaks kutsutakse.
Vanapagan sillaehitamisega jännis.
Muistsel ajal, kui vanapagan Õisu järve lõunapoolsest otsast kiviteed tahtnud üle teha ja selle tarvis iga ööse kiva ja mulda hulgal kokku kannud, tulnud tal ühel öösel natukene viivitust, nii et ta seekord oma öötööga jänni jäänud. Ei saanud nii palju ära teha, kui seda oli teinud teistel öödel. See jännijäämine vihastanu Vanapaganat nii, et ta üle aja, see on, pääle päikesetõusu veel tööd mõtlenud edasi teha.
Kui niiviisi vanapagan üle keelatud aja, pääle päikesetõusu hoolega tööd edasi teinud, ei pannud ta töötuhinas tähelegi, et temale liginenud must hirmuäratav kõuepilv. See kohutanud vana-kõsu nii väga, et ta kohe minema pühkinud, et pikse ja kõue eest põgeneda. Aga ikkagi jäänud ta hädasse ja pikse esimene sähvak lendanud märgist mööda - just vanapagana ligidale maa sisse. Nüüd katsunud Vanapagan kiiremini põgeneda, et eluga pääseda. Parajaste juhtunud sääl lähedal olema suur lõpmata lai ja kõrge kivi, selle alla põgenenud vanapagan. Kui ta parajaste varjul olnud, kõmmutanud pikne mitu pauku kivi pihta, nii et see mitmes tükiks purunes. Vanapagan saanud valimata valu, mis hirmus ja haavatult pääsenud ta veel eluga pikse ja kõue käest.
Vanapagana kokku kannetud prügi ja muld aseneb tänapäevani mäena Õisu järve lõunapoolse nurga juures, kuna purunenud kivi alles Loodi mõisa lähedal Mõõnaste küla nurmedel vedeleb, millest rahvas tänapäevani palju räägib.
Oti (Saaremaa)

Oti on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Külas asus Oti mõis, mida on esmamainitud 1309. aastal.
Oti mõisa lähistel langes Esimeses maailmasõjas 1917. aastal saksa proosakirjanik ja luuletaja Walter Flex (sündinud 1887).
Puka (Saaremaa)

Puka on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Pöide

Pöide on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Reina

Reina on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
2020. aasta 30. novembril avati Reina ja Põripõllu küla lahkmejoonel õ ja ö häälikulise piiri tähis.
Sundimetsa

Sundimetsa ehk Sandre on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Talila

Talila on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Tornimäe (Saaremaa)

Tornimäe on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Tornimäel asus enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal Pöide valla halduskeskus.
Külas tegutseb Tornimäe rahvamaja ja Tornimäe raamatukogu. Naaberkülas (Kärneri) tegutseb Tornimäe Põhikool.
Kohalik ettevõte ehitab Tornimäel alumiiniumist väikelaevasid.
Külas asub Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise õigeusu kirik.
Külas on leitud 7.-8. sajandist pärit Tornimäe kindlustatud asula koht.
Tornimäelt pärit mehe järgi on nime saanud Tallinna Kesklinna Tornimäe piirkond.
Ula (Saaremaa)

Ula on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Unguma

Unguma on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Uuemõisa (Saaremaa)

Uuemõisa on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Veere (Saaremaa)

Veere on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Välta

Välta on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Välta külas sündis Aleksei Müürisepp.
Tornimäe

Tornimäe on mitme koha nimi Eestis:
Leisi

Leisi (kohakääne Leisisse) on alevik Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi oli alevik Leisi valla halduskeskus.
Seal asuvad Leisi Kool ja Leisi Püha Olga kirik. Külas tegutseb Leisi raamatukogu.
Leisi asub kolme tee ristis. Itta läheb maantee Jaani kaudu Orissaarde ja lähim küla on Triigi. Lõunasse läheb tee Karja kaudu Kuressaarde ja lähim küla on Veske. Läände läheb tee Metsküla kaudu Pangale ja lähim küla on Parasmetsa. Põhjas on Väinameri, kus asub Papilaid. Lähim sadam on Triigi sadam.
Ajalugu.
Leisit on esmamainitud 1645. aastal kujudel "Löißkull, Loyßküll" ja "Löysekull". 1798. aastast pärineb nimekuju "Laisiküll". 17. sajandi teisel poolel rajati Leisi riigimõis, mis asus Karja kihelkonnas.
19. sajandil jagati suurem osa maast talupoegadele ja mõisamaa anti õigeusu kirikule. 20. sajandi alguseks oli tekkinud juba alevik, mis hõlmas ka Parasmetsa mõisa maid põhja pool.
1977. aastaks olid sealkandis Leisi I ja Leisi II küla, mis ühendati taas omavahel, ühtlasi ühendati nendega Olgaküla ja uuesti moodustati Leisi alevik.
Kohanimi Leisi on tekkinud arvatavasti isikunimest Leis.
Aadressikohad.
Leisis asuvad Aia tänav, Jõe tänav, Kaare tänav, Kalda tänav, Kalmu tänav, Karja tänav, Kase tänav, Kooli tänav, Kuressaare maantee, Mere tänav, Metsa tänav, Oja tänav, Orissaare maantee, Pikamäe tee, Põllu tänav, Pärna tänav, Rahu tänav ja Veske tänav.
Angla

Angla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal asuvad Angla tuulikud.
Püsielanikkond: 1979. aastal 40 inimest, 2000. aastal 27 inimest.
Angla külas ja selle lähimas ümbruses oli asustus väidetavalt juba muinasaja lõpus. 16. sajandi algul on Anglat esmamainitud vakuraamatus. 1925. aastal tegutses külas 13 talu ja 9 tuulikut.
Ajalooliselt kuulus küla Karja kihelkonda.
Aru (Saaremaa)

Aru (Aruküla, Arumõisa) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Aruste

Aruste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Asuka

Asuka (Aruküla, Arumõisa) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Hiievälja

Hiievälja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Jõiste

Jõiste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Kaisa

Kaisa ehk Kaisaküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Leisi jõgi on mõnes allikas nimetatud Kaisa ojaks.
Karja

Karja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Leisi jõge on mõnes allikas nimetatud Karja ojaks. Leisis on ka Karja tänav.
Külas asub Karja kalmistu, keskaegne Karja maa-alune kalmistu.
Koiduvälja

Koiduvälja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Ajalooliselt asus küla Karja kihelkonnas.
Koikla

Koikla ehk Põlde on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Kopli (Saaremaa)

Kopli on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Külma (Saaremaa)

Külma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Laugu

Laugu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Külas asub endise kooli lähedal kaitse alla võetud pinnavorm: Laugu astang.
Laugu-Liiva

Laugu-Liiva on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Leisi valda ja kandis nime Liiva.
Linnaka

Linnaka on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal asub Karja Katariina kirik.
Linnuse (Saaremaa)

Linnuse on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Luulupe

Luulupe on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Leisi valda.
1964. aastal elas Luulupes umbes 90–100 inimest. Siis olid Luulupes suured talud ja ka kolhoos. Inimesed töötasid kolhoosis ja elatasid end kodumajapidamises kasvatatud toiduainetega. Poodi pole Luulupes kunagi olnud, küll aga käib siiani igal neljapäeval kauplusauto.
2017. aastal elas Luulupe külas umbes 27 inimest, aga suviti see arv kasvab, sest nii mõnelgi elanikul on Luulupes suvekodu.
2015. aastal sai võistluse "Kena kodu" pereelamu auhinna Luulupe külas asuv Mardi talu, mille peremees on Ivar Eensoo. Samas Mardi talus kasvatatakse ka maalambaid ja maakanu.
Luulupe taludes kasvatatakse nii hobuseid, lihaveiseid kui ka piimakarja. Näiteks Luulupe tallis peetakse üle 200 hobuse, kellest ainult mõned on tori tõugu ja ülejäänud puhtatõulised eesti hobused.
Külas asub Luulupe Hiieallikas.
Lõpi

Lõpi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Meiuste

Meiuste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Metsaääre (Saaremaa)

Metsaääre on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Metsküla (Saaremaa)

Metsküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Metskülas on õigeusu kirik (Metsküla Issanda Templisseviimise kirik).
Moosi

Moosi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Mujaste

Mujaste ehk Muiaste on Saaremaal Saaremaa vallas olev küla.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Küla nimi on tulnud sõnast "muda", "mudane". Nimes on toimunud murdepärane asendus d -&gt; j, kusjuures sõna võib tähendada ka adrust.
Küla nime on esmamainitud 1453. aastal, kui on nimetatud isikut "Marten Muddenkull is tho Pya". 1798. aastal oli küla nimi "Mudast".
Mujaste nimi võib olla mõjutanud Hiiumaal olevate Mudaste ja Muda küla nime.
Murika

Murika on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Nava (Saaremaa)

Nava on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Nihatu

Nihatu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Nurme (Saaremaa)

Nurme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Nõmme (Saaremaa)

Nõmme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Oitme

Oitme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal on ka Oitme oja ehk Triigi oja.
Oitme küla karjamaadel korraldatakse Õlletoobrit.
Paaste

Paaste ehk Paatse on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Pamma

Pamma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Pammana

Pammana on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Pammana poolsaare ("Pammerort") põhjatipus.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal on Pammana nina. Küla alla arvatakse ka Pihlalaid.
Pammana on Saaremaa saare kõige põhjapoolsem küla.
Parasmetsa

Parasmetsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Parasmetsa lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Peederga

Peederga on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Poka (Saaremaa)

Poka on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Purtsa

Purtsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Seal on Purtsa maalinn, Purtsa järv ja Purtsi ehk Purtsa kraav.
Pöitse

Pöitse on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Roobaka

Roobaka on küla Saaremaal Saaremaa vallas.
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Leisi valda.
Küla nimi.
Roobaka küla nime päritolu on selgusetu. Häälikuliselt sobiks lähtevormiks sõna "roobakas" 'vilets', mis tuleneb sõnast "roop".
Aga küla asub endisel eestirootslaste asualal, mistõttu saab lähtuda ka rootsi keelest. Võrrelda saab eestirootsi kohanimega "Röback" ja Soomes Pohjanmaal, mille kohanimedega Saaremaa kohanimedel on ühisjooni, olevat kohanime "Råbacka". "Rå" tähendab rootsi keeles metskitse ja "bäck" oja ning Rootsis leidubki kohanime "Råbäck". Nime tagaosa võib tulla ka eestirootsi sõnast "bakk" 'küngas', mis esineb Saare- ja Hiiumaal muudeski kohanimedes.
Pole välistatud, et küla nimi on siirik Soomest või Rootsist.
Ajalugu.
Roobaka mõisa on esmamainitud 1519. aastal kujul "Ropecke". Hiljem kujunes mõisa saksakeelseks nimeks "Ropaka". Mõisa ümber tekkis küla, mida on mainitud 1645. aastal kujul "Roboka" ja 1798. aastal kujul "Ropaka".
Roobaka piirneb põhjas Mujastega. Külade piiril asub endine kõrtsikoht Võlupe või Võlube, mida on esimest korda mainitud umbes 1900. aastal kujul "Волопе". Kõrts kuulus samuti Roobaka külla.
1920. aastatel moodustati Roobaka asundus, seejärel jagati küla kaheks. 1977. aastal ühendati Roobaka I ja II ning asundus taas Roobaka külaks.
Räägi

Räägi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Külas on sündinud eesti arhitekt Mai Šein.
Selja (Saaremaa)

Selja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Soela

Soela on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Soela väina ääres.
Seal asub Soela sadam. Kuid ühendus teisel pool väina oleva Hiiumaaga käib põhiliselt kaugemal kagus oleva Triigi sadama kaudu, mis on suurem.
Soelale lähimad külad on loodes olev Pammana, läänes olev Murika ja lõunas olev Meiuste.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Nimi.
Koha nime on esmamainitud 1798. aastal kujul "Seele" ja 1803. aastal kujul "Soela", mõlemal korral taluna. Talu asus Karja kihelkonnas ja kuulus Leisi mõisale. Kuid juba varem esines Soela lisanimena: 1731 mainiti isikut "Soelefwe Mart" ja 1750 isikut "Soheleve Simmo". Niisiis on põhjendatud seisukoht, et juba algusest peale oli kohanime esisilbis vokaal o.
Nime võib analüüsida kujul "Soe+la". Sel juhul tuleb see tõenäoliselt loomanimest "susi", mis võis olla ka isikunimi. Kohanimedes kohtab osist "soe" Põhja-Eestiski. Sel juhul on külanimi esmane ja väin on nimetatud küla järgi.
Teine võimalus nime analüüsimiseks on lähtuda kujust "Soel+a". Sel juhul võib nimi pärineda alamsaksa sõnast "sel" – 'hüljes'. Sel juhul on väinanimi esmane ja küla on nimetatud väina järgi.
19. sajandi ajaloolase, etnograafi ja folkloristi Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi järgi on küla nimi tulnud eestirootsi keele sõnast "söäl", millega rannarootslased tähistasid hüljest.
Küla nime käänatakse sisekohakäänetes (nt Soelasse).
Tareste

Tareste ehk Taresti on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Tarestet läbib umbkaudu põhja-lõunasuunaline Võlupe–Pärsama–Selja tee. Lähimad külad on läänes asuv Mätja ja põhjas asuv Aruste. Mööda maanteed minnes on lähimad kohad põhja pool Kaneotsa, Kaneküla ja Mõisapered, lõuna pool Sülla.
Ajalugu.
Tarestet on esmamainitud 1645. aastal kujul "Tarrist" ja 1798. aastal kujul "Tarrest". Küla asus Karja kihelkonnas ja kuulus Pärsama mõisale. 20. sajandil arvati ta enamasti Mätja küla alla ja ametlikuks külaks sai alles 1997.
Nimi võib tulla sõnast "tara, taras" ('(aia)latt'). Soome murretes tähendab "taras" aedikut, tara või ringi.
Tiitsuotsa

Tiitsuotsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Triigi (Saaremaa)

Triigi (kohakääne Triiki või Triigisse) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Triigi lahe ääres.
Triigi asub maantee ääres, mida mööda minnes jääb lääne poole Leisi ja ida poole Oitme. Maanteelt läheb Triigis harutee põhja Triigi sadamasse.
Seal on Triigi nina. Oitme oja nimetatakse tihtipeale Triigi ojaks.
Seal elas Aleksander Heintalu ehk Vigala Sass kuni oma elupäevade lõpuni.
Külas asub teatri- ja kontserdilava Triigi Filharmoonia. Külas oli kalmistu.
Ajalugu.
Küla sai nime Triigi mõisa järgi. Mõis sai eestikeelse nime Strykide suguvõsalt, kelle valdusse mõis 1547 läks. Mõisa saksakeelseks nimeks oli sel aastal "Fecker, Feckelorth". Mõis moodustati kõrtsikoha ja 5 adramaa põhjal, millest 2 asusid mere ääres ja 3 Angla vakuses. Mõisa nimetati 1704 kujul "Strikanhåf" ja 1782 kujul "Triki mois". Mõis ja küla asusid Karja kihelkonnas.
Pärast eesti iseseisvumist moodustati Triigi asundus, mida mainiti 1923. 1977 nimetati asundus ümber külaks.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Tutku

Tutku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Täätsi

Täätsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Tõre

Tõre on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Võlupe jõe nimevariant on Tõre jõgi.
Veske

Veske on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Viira (Saaremaa)

Viira on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Õeste

Õeste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Kohanime on esmamainitud 1731. aastal kujul "Eddes", 1738. aastast pärineb nimekuju "Eddeskül". Küla asus Karja kihelkonnas ja kuulus Leisi mõisale.
Nimi võib pärineda sõnast "õde : õe", kuid võib-olla hoopis sõnast "hõde : hõde", mis tähendab 'ebe, ehmes, tutt, tups'. Välistatud pole pärinemine isikunimest "Ede". Aga kui oletada, et kirjapanekute e tähistabki e-häälikut, siis on küla nime algne tähendus 'eesküla'.
Nime käänatakse sisekohakäänetega (nt Õestesse).
Eiste

Eiste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Ennu

Ennu (ka "Enno") on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Haeska (Saaremaa)

Haeska on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Hämmelepa

Hämmelepa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Iilaste

Iilaste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Ilpla

Ilpla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas, Kuressaarest umbes 10 km kaugusel.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Ilplas asus Ilpla mõis ja tegutses Ilpla algkool, mis liideti 1970. aastal toonase Pihtla 8-klassilise Kooliga. Külas asub Ilpla Tondikivi.
Kaali

Kaali on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Seal asub Kaali kraater ja Kaali mõisahoone vundamendile ehitatud hoones Kaali Kool, Presidentide tamm, Ivan Reinwaldi ja Agu Aaloe mälestuskivi.
Kailuka

Kailuka on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Vätta poolsaare idarannikul. Küla kuulus kunagi Püha kihelkonda.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Omavalitsus.
Nõukogude ajal kuulus Kailuka küla Pihtla külanõukogusse.
Loodus.
Kailuka ümbruses on suured kadastikud (Kailuka nõmm).
Rahvastik.
Elanike arv.
Aastal 1970 oli elanike arv 112.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Kailukas 2000. aasta 31. märtsi seisuga 75 inimest, sealhulgas 35 meest ja 40 naist. Alalisi elanikke oli 74 (35 meest ja 39 naist). Eestlasi oli alaliste elanike seas 73 (35 meest ja 38 naist).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Kailukas 2011. aasta 31. detsembri seisuga 64 inimest, sealhulgas 34 meest ja 30 naist. Nendest 62 olid eestlased.
2021. aasta rahvaloenduse järgi oli Kailuka elanikkond 2021. aasta 31. detsembri seisuga 58 inimest, nendest 33 meest ja 26 naist.
Asustus.
Kailukas on ka suvilaid.
Majandus.
Kailukal tegutsevad haljastusfirma Rassiaru OÜ ja kalandusettevõte Kärsa Rand OÜ.
Nõukogude ajal oli Kailuka Sandla sovhoosi maa-alal. Külas oli Vätta kalasadam ja kalavastuvõtupunkt, mis kuulusid Kingissepa kalakombinaadile.
Transport.
Kailuka küla läbib Kuressaare–Vätta bussiliin (nr 483).
Ajalugu.
Küla on esmamainitud rootslaste külana ("Kauszkulle") 1520. aastal.
Taani aja algul kuulus Kailuka küla Vätta maavakusesse.
Haridus.
Endises meiereihoones töötas kuni 2001. aastani Kailuka Algkool.
Kultuur ja vaatamisväärsused.
Kailuka külas on arheoloogiamälestiseks tunnistatud kalmistu Vareseranna kabel.
Jaan Kaplinski mainib Kailuka küla luuletuses "***Kuusikut Sa mäletad" luulekogus "Valge joon Võrumaa kohale".
Külas on raamatukogu.
Tuntud inimesi.
Kailuka külast on pärit Tarmo Kõuts.
Kiritu

Kiritu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Kuusiku (Saaremaa)

Kuusiku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Kõljala

Kõljala on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Seal on Kõljala mõis.
Püha-Kõnnu

Püha-Kõnnu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pihtla valda ja kandis nime "Kõnnu".
Tirbi

Tirbi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pihtla valda ja kandis nime "Laheküla".
Leina (Saaremaa)

Leina on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Kaali-Liiva

Kaali-Liiva on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pihtla valda ja kandis nime "Liiva".
Liiva-Putla

Liiva-Putla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Masa

Masa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Kuressaare–Kuivastu maantee ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Matsiranna

Matsiranna on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Metsaküla (Saaremaa)

Metsaküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Nässuma

Nässuma (ka "Nässumaa") on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Pihtla

Pihtla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Pihtla valla halduskeskus.
Külas tegutseb Pihtla raamatukogu ja Pihtla Kool.
1920. aastatel jaotati Pihtla territoorium kolme küla vahel (Jõe, Paevälja ja Sauaru). 1977. aastal liideti Jõe, Hõbeniku, Lasnama ja Paevälja uuesti ühtseks Pihtla külaks.
Püha (Saaremaa)

Püha on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Seal on Püha kirik.
Rahniku

Rahniku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Rannaküla (Saaremaa)

Rannaküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Reeküla

Reeküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Reekülas asub Eesti Metodisti Kiriku palvemaja, mis on ehitatud 1930. aastatel.
Reo

Reo on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Külas asus Püha Eelkäija Skiita ning asuvad Aulise Eelkäija Ristija Johannese ja Apostel Andrease püha klooster, Reomäe Apostel Andrease kirik ja Reomäe kalmistu.
Räimaste

Räimaste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Sagariste

Sagariste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
1932. aastast asub selles külas Peeteli palvemaja, milles koos käinud kogudus ühines liikmeskonna vähenemise tõttu 2000. aastal Kuressaare Siioni kogudusega. Hoone müüdi eraomanikule, kuid seal peetakse jätkuvalt jumalateenistusi.
Salavere

Salavere on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
1991–2017 kuulus küla Pihtla valda.
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus liideti külaga Sepa küla ja Pihtla vald liideti Saaremaa vallaga.
Võlausaldaja

Võlausaldaja ehk kreeditor on õigustatud pool võlasuhtes. Kõige tüüpilisem võlausaldaja näide on inimene, kes on raha välja laenanud.
Sandla

Sandla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Sandla poolsaarel.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Seal on Sandla sadam ja Allirahu tulepaak. Külas tegutseb Sandla raamatukogu.
Külast on pärit Eesti meremees, sõjaväelane ja poliitik Tarmo Kõuts.
Sauaru

Sauaru on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Saue-Putla

Saue-Putla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Sepa (Pihtla)

Sepa oli küla Saare maakonnas Pihtla vallas.
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus liideti küla Salavere külaga.
Võlgnik

Võlgnik ehk deebitor on kohustatud pool võlasuhtes. Kõige tüüpilisem võlgniku näide on inimene, kes on saanud laenuks raha ja peab selle kindlaks kuupäevaks koos intressidega võlausaldajale tagasi maksma.
Sutu

Sutu (aastani 1977 "Loona") on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Pihtla valda.
Sutu külas Sutu lahte suubuva Ristioja kaldal asub muistne asulakoht Pällamõisa. Arheoloogiliste leidude põhjal on oletatud, et 5.–6. sajandist 13. sajandini oli selles kohas jõesadam. Arvatavasti oli see üks olulisemaid sadamaid Sutu lahe ääres.
Hiliskeskajal asus seal aga väike vasallilinnus. Selle kivist kahekorruselise peahoone mõõtmed olid 12 x 10,4 meetrit, linnuses oli ka kaks kõrvalhoonet. Legendides seostatakse linnust kord mereröövlite, kord Suure Tõlluga.
Alates 1590. aastast kuulus maatükk Tõlluste mõisale. Linnuse hoonete kasutamine lõpetati hiljemalt 18. sajandi alguses.
Suure-Rootsi

Suure-Rootsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Suure-Rootsis Ula talus on sündinud kirjanik Albert Uustulnd.
Külas asub Vätta sadam (Kärsa sadam).
Tõlluste

Tõlluste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Seal asuvad Tõlluste mõis ja Suursäär ehk Tõlluste säär.
Eesti mütoloogia järgi on Tõllustest pärit Suur Tõll.
Vanamõisa (Saaremaa)

Vanamõisa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Väike-Rootsi

Väike-Rootsi ehk Püsku-Rootsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pihtla valda.
Väljamõisa

Väljamõisa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pihtla valda ja kandis nime "Väljaküla".
Leisi (täpsustus)

Leisi on mitme Eesti koha nimi:
Kuusiku (täpsustus)

Kuusiku nime kannab Eestis mitu kohta:
Kiltsi

Kiltsi on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Külas asuvad Kiltsi Järvepera pärnad.
Kiltsis on Kiltsi raudteejaam. 
1977. aastal liideti Kiltsiga Liiduri küla.
Väike Maarja vallavolikogu 17. oktoobri 2024. aasta otsusega algatati Kiltsi aleviku muutmiseks külaks. Vallavolikogu 20. veebruari 2025. aasta otsuse tulemusel esitati vastav taotlus Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumile. Alates 15. juunist 2025 on Kiltsi küla.
Simuna

Simuna on alevik Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. 
Simuna oli aastatel 1992–2005 Avanduse valla halduskeskus ja enne seda Simuna külanõukogu keskus.
Simunas on tuntud inimestest sündinud näiteks Henrik Olvi, Netty Pinna, Hugo Richard Paucker, Carl Julius Albert Paucker, Magnus Georg Paucker ja Leo Sepp.
Simunas asub üks Struve geodeetilise kaare kolmest Eestis säilinud mõõdupunktist.
Simuna allikast ehk Katkuallikast saab alguse Pedja jõgi, mille äärt pildi kulgeb Simuna Kooli looduse õppe- ja matkarada. Läheduses asub ka Mällu veskijärv. 
Alevikus asub Simuna kirik, kus tegutseb Simuna Siimona ja Juuda kogudus. Lai tänav 11 asub 1908. aastal ehitatud kahe ja poole korruseline Simuna koolimaja.
Adam Jakobson

Adam Jakobson (13. juuli 1817 Haanja vald, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 18. detsember 1857 Torma) oli eesti koolmeister ja haritlane, Carl Robert Jakobsoni isa. 
Jakobson oli pärit Võrumaalt ning tegutses esialgu rätsepa ja Tartu Ülikooli teenistujana. Tema haridus oli napp, kuid ta täiendas end iseseisvalt, soovides saada koolmeistriks. Samas tegeles ta ka muusikaga. 1841 abiellus ta vene-läti päritolu Jelizaveta Jegorovaga, kelle kaudu sai ta Torma kihelkonnas kösterkoolmeistri koha. Ta töötas Torma kihelkonnakoolis õpetajana aastatel 1846–1857.
Ta huvitus muusikast, asus laialt propageerima laulmist ja lõi mitmehäälseid laulukoore. 1848. aastal loodi tema algatusel Torma pasunakoor, teda toetas rahaliselt seejuures estofiil dr Georg Schultz-Bertram. Adam Jakobson pühendas orkestrile palju aega ning sellest sai peagi silmapaistev muusikute kollektiiv, mis äratas laia tähelepanu. Ta tegeles ka kirjandusega, andes välja oma muusikaliste saavutuste tutvustamiseks kaks brošüüri: 1856. aastal ilmus “Torma Mängokoor” ja 1857. aastal “Tallorahva süddamerõmust”. 
Adam Jakobson kuulus ka Torma vennastekogudesse (hernhuutlaste hulka) ja tõusis seal juhtivaks tegelaseks. Tema algatusel ehitati kiriku kõrvale palvemaja. 
Adam Jakobson tõusis Torma kihelkonna juhtivaks ja populaarseimaks avaliku elu tegelaseks, kuid suri vaid 40-aastaselt.
Isiklikku.
Tema pojad olid Carl Robert Jakobson ja Eduard Magnus Jakobson, tütar oli Natalie Auguste Johanson-Pärna.
Loona

Loona on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Seal asub Loona mõis.
Kuimetsa

Kuimetsa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas Kõrvemaa läänepiiril Atla jõe ääres.
Kuimetsa kõrgeim koht on Kivimägi (86,8 m) küla põhjaosas. Küla kirdeosas asub Iida karstiala, kus ka Eesti ulatuslikum karstikoobastik Iida urked. Karstiala jääb Kuimetsa maastikukaitseala koosseisu.
Suuremad järved on Kadja järv, millest algab Atla jõgi, ja Aeli (Aela) järv, millest algab Käru jõgi.
Küla ümbritsevad suured rabad: kirdes Mustraba, idas Kihuraba, kagus Aela raba, Käometsa raba ja Maassilla raba, lõunas Väljataguse raba ja Plangimäe raba, mis jäävad Aela maastikukaitseala koosseisu.
Kuimetsas tegutsevad algkool ja raamatukogu.
15. sajandil rajati külasse Kuimetsa linnus, mis põles 1560. aastal Liivi sõjas. Nüüdseks on sellest säilinud vaid esimese korruse varemed.
Väljaküla

Väljaküla on mitme Eesti küla nimi:
Usuline ekstremism

Usulise ekstremismi (ehk usuline äärmuslus ehk religioosne ekstremism ehk religioosne äärmuslus) all on tavaliselt mõistetud vägivallaaktide sooritamist ajendatuna oma usulistest tõekspidamistest. 
Laiemas mõttes on USA-s pärast 11. septembri terrorirünnakuid hakatud nimetama usuliseks ekstremismiks ka teiste uskude vihkamise õhutamist oma usukaaslaste seas. 
Üks suurimaid ohte maailmas.
Usuline ekstremism ja sallimatus moodustavad ühe suurima ohu tänapäeva maailmale, ütles ÜRO Inimõiguste Komisjoni esindaja professor Abdelfattah Amor, kõneldes 10. juunil 2002 Maailma Usuvabaduse Kongressi avakoosolekul Manilas Filipiinidel. Kongress, mille organiseerijaks on Rahvusvaheline Usuvabaduse Assotsiatsioon (IRLA), kutsutakse kokku eesmärgiga leida lahendusi, kuidas kasutada uusi meetodeid usulise sallivuse ja vabaduse propageerimiseks.
Eesti Evangeelsete ja Vabakoguduste Liit

Eesti Evangeelsete ja Vabakoguduste Liit (lühend EEVL) on mittetulunduslik usuline ühendus (koguduste liit), mis koondab kristlikke täisevangeelseid ja vabakogudusi Eestis. Ta esindab, nõustab ja abistab liikmeskogudusi ning koordineerib nende tööd.
EEVL õpetuslikuks aluseks on Piibli kui Jumala Sõna autoriteedi tingimusteta tunnistamine. EEVL tunnistab Apostellikku usutunnistust ja Nikaia usutunnistust.
Organisatsioon asutati 24. aprillil 1995.
EEVL juhatus asub Tallinnas aadressil Raua 32. Juhatuse esimees on Heigo Ausmees, esimehe asetäitja Mart Metsala.
10. septembril 2004 võttis üldkogu Rapla vallas Laane talus vastu EEVL usutunnistuse.
Kogudused.
Seisuga 19. mai 2005 kuulus liitu kuus kogudust:
Eesti Evangeelne Allianss.
EEVL osaleb Eesti Evangeelse Alliansi töös. Janek Pallase kuulub selle organisatsiooni eestseisusse.
Josip Jelačić

Josip Jelačić (ka Jellačić; 16. oktoober 1801 Novi Sad – 19. mai 1859 Zagreb) oli horvaadist Austria sõjaväelane ja riigitegelane, kes on tuntud 1848. aasta revolutsiooni ühe peamise mahasurujana.
Jelačić astus Austria sõjaväkke 1819. aastal. Ta teenis impeeriumi eri osades, näiteks Galiitisias ja Türgi piiri juures. Kui puhkes 1848. aasta revolutsioon, otsustati tema kui silmapaistvalt monarhiatruu väejuht teha Horvaatia baaniks (kuberneriks). Keiser Ferdinand I määras ta uuele ametikohale 23. märtsil 1848. Seepeale asus Jelačić Horvaatias tegema suhteliselt radikaalseid ümberkorraldusi: ta kaotas pärisorjuse ning edendas poliitilise illürismi ideed (unistus autonoomsest Horvaatia-Slavoonia ehk Illüüria kuningriigist Habsburgide monarhia koosseisus). Siiski pidi ta tsiviilreformid peagi tagaplaanile jätma, kuna olukord Ungaris nõudis peagi tema sõjalist sekkumist.
Ungari rahvuslased eesotsas Lajos Kossuthiga unistasid Suur-Ungari riigist, mille koosseisu pidi kuuluma ka Horvaatia. Jelačić ei saanud aga sellega kuidagi leppida, kuna rahvuslikus Ungaris poleks horvaadid saanud ilmselt midagi enamat piiratud autonoomiast. Et Kossuth aga nõudis selgesõnaliselt Horvaatia liitmist Ungariga, ei jäänud Jelačićil muud üle, kui Ungarile sõda kuulutada. Selleks ajaks, 1848. aasta sügiseks, olid Ungari ja keisrikoja suhted juba niivõrd halvad, et Habsburgid otsustasid Jelačićit toetada. Ta sõdis Ungaris vahelduva eduga, ent kui vürst Alfred Windischgrätzi väed aasta lõpus läänest Ungarisse sisenesid, õnnestus neil kahe peale enamik Ungarist, sh pealinn Buda enda kätte saada. Jelačićist sai Austria lõunapoolsete vägede juhataja. Hiljem pidid austerlased Ungarist taanduma, ka Jelačići väed suruti Horvaatiasse, kuni Nikolai I saadetud abiväed olukorra lahendasid.
Pärast revolutsiooni ei kadunud Jelačić, erinevalt Windischgrätzist, avalikust elust, vaid jäi sarnaselt Itaalia vägede komandöri Josef Radetzkyga riigi teenistusse. Ta aitas keiser Franz Joseph I siseministril Alexander von Bachil kehtestada absolutismi ning teenis sellega hiljem ära rahvuslaste meelepaha. Teatud määral ta oma ideaalid reetis, kuna Bachi tsentraliseeritud süsteemis polnud Illüüria kuningriigile kohta. Ent koostöö eest keskvõimuga sai Jelačić 1851. aastal Bužimi krahvi tiitli ning jäi baaniks kuni oma surmani 1859. aastal.
Zagrebi peatänav on nimetatud Jelačići järgi, samuti on tema portree 20-kunasel rahatähel.
Karlmann (Frangi kuningas)

Karlmann ehk Karlmann I (751 – 4. detsember 771) oli Frangi kuningas 768–771 koos oma venna Karl Suurega. Ta oli Pippin Lühikese poeg.
Karlmann oli Pippini noorem poeg, kes oli sündinud pärast viimase abielu oma naise Gerbergaga, kuid temast ei saanud siiski Frangi riigi ainuvalitsejat, vaid ta pidi võimu jagama oma vanema vennaga. Et kõik tema elu kujutavad kroonikad on kirjutatud Karl Suure ajal, siis kujutatakse teda vendadevahelises võimuvõitluses rõhutatult negatiivsena. Tema elust on vähe teada, kuid ilmselt ei olnud ta niivõrd osav poliitik kui ta vend, sest Akvitaania mässu ajal haaras Karl initsiatiivi ning järgnevalt hakkas Karlmanni võimu juurest eemale tõrjuma. Viimase ootamatu surm kõigest 20-aastaselt oli talle kindlasti kergenduseks, võimalik, et Karl võis tema surmale ka kaasa aidata, sest Karlmanni naine põgenes koos lastega oma isa, langobardide kuninga Desideriuse juurde Itaaliasse.
Abdelfattah Amor

Abdelfattah Amor (4. märts 1943 Ksar Hellal – 2. jaanuar 2012 Tunis) oli Tuneesia õigusteadlane ja inimõiguste spetsialist.
Ta oli Tunise Ülikooli professor ning 1987–1993 selle õigusteaduskonna dekaan. 
Ta oli ÜRO Inimõiguste Komisjoni liige, 1999–2003 selle asepresident ning 2003–2005 president.
Tõnu Lehtsaar

Tõnu Lehtsaar (sündinud 2. mail 1960) on eesti psühholoog. Aastatel 2000–2016 oli ta Tartu Ülikooli religioonipsühholoogia professor. Jaanuarist juulini 2007 oli ta Tartu Ülikooli rektori kohusetäitja.
24. detsembril 2017 nõustus ta rektoraadi ettepanekul kandideerima rektori kohusetäitjaks; senat valis ta 27. detsembril sellele ametikohale ja tema volitused algasid kohe.
Haridus.
Ta lõpetas 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia alal ja pälvis 1990. aastal samas ülikoolis pedagoogikakandidaadi kraadi.
Hiljem on Tõnu Lehtsaar täiendanud end Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis Louisville'i baptistlikus teoloogiaseminaris (1991–1992) ja Tartu kõrgemas usuteaduslikus seminaris (1994).
Aastal 1999 anti talle Amsterdami Ülikoolis filosoofiadoktori kraad religioonipsühholoogia alal.
Töökäik.
Tegevust teadlasena alustas Lehtsaar 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli tööstuspsühholoogia laboratooriumi nooremteadurina, aastast 1986 oli ta sama ülikooli juures rakenduspsühholoogia laboratooriumi juhataja. Aastatel 1991–2000 oli ta Tartu Ülikooli usuteaduskonna dotsent ja 2001–2003 sama teaduskonna dekaan, aastal 2016 sama teaduskonna juhataja. Alates 2017. aastast töötas ta Tartu Ülikoolis nõustajana. 
Ta oli aastatel 2000–2025 Tartu Ülikooli praktilise usuteaduse professor. Aastatel 1994–1995 oli ta külalisprofessor Fort Worthi baptistlikus teoloogiaakadeemias Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Tõnu Lehtsaar oli aastatel 2003–2005 Tartu Ülikooli õppeprorektor. 26. jaanuaril 2007 valis Tartu Ülikooli nõukogu pärast rektori valimiste ebaõnnestumist Lehtsaare rektori kohusetäitjaks kuni õppeaasta lõpuni. Tema volitused lõppesid Alar Karise asumisega rektoriametisse sama aasta 1. juulil, ameti ja varade ametlik üleandmistseremoonia toimus 3. juulil 2007.
27. detsembrist 2017 kuni 31. juulini 2018 oli ta pärast rektor Volli Kalmu surma jälle rektori kohusetäitja. 
Alates 1. veebruarist 2025 on Lehtsaar TÜ emeriitprofessor.
Isiklikku.
Tõnu Lehtsaar on abielus ja tal on kolm last.
Usk ja kogudus.
Tõnu Lehtsaar on baptist. Ta on Tartu Kolgata baptistikoguduse liige, koguduse juhatuse esimees ja jutlustaja.
Äärmusliku usugrupi psühholoogia

"Äärmusliku usugrupi psühholoogia" on Tõnu Lehtsaare 1997. aastal ilmunud teos.
See on sarja "Loenguid pastoraalpsühholoogiast" esimene raamat.
Muu.
Mõõdud: 144 × 204 mm
ISBN 9985-9112-0-2
OhmyNews

OhmyNews (korea keeles: 오마이뉴스) on Lõuna-Korea veebisait, mis vahendab peamiselt tavainimestest korrespondentide saadetud uudiseid ja artikleid.
Saidi asutas Oh Yeon Ho 22. veebruaril 2000. See on esimene omataoline uudisteportaal Lõuna-Koreas.
Harjumaa lipp

Harjumaa lipp on Eestis asuva Harju maakonna lipp.
Lipp on registreeritud 24. detsembril 1996. Varem kinnitas selle Harjumaa lipuks Vabariigi President 7. augustil 1939. 
Lipu kirjeldus.
Harju maakonna lipp koosneb kahest võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust, millest ülemine laid on valge ja alumine roheline. Valge laiu keskel on maakonna eritunnusena Harjumaa vapp.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105×165 cm.
Tõlgendus.
Lipp vastab Eesti maakondade lippude ühtsele kujule, mis kinnitati 7. augustil 1939.
Seyhan Kurt

Seyhan Kurt (sündinud 16. detsember 1971 Grenoble'is) on türgi–prantsuse kirjanik, luuletaja, sotsioloog ja antropoloog.
Ta sündis Prantsusmaal Grenoble'is Bourgoin-Jallieu vallas ja õppis Lyoni École de Jean Jaurès'is. Ta õppis maalimist Prantsusmaal ning võttis İzmiris dramaturgia ja kunstiajaloo tunde. Aastatel 1992 ja 1993 avas ta Mersini kaunite kunstide galeriis kaks maalinäitust. Ta õppis prantsuse keelt ja kirjandust, sotsioloogiat ja antropoloogiat. Ta viis läbi arhitektuuri- ja linnakultuuriuuringuid Itaalias ja Kreekas. Ta lõpetas magistrikraadi antropoloogias Ankara Ülikooli keele-, ajaloo- ja geograafiateaduskonnas. 2021. aastal ilmus İstanbulis tema raamat "Arhitektuur, korraldus, praktika Türgi majas". Selles raamatus võttis ta vaatluse alla Türgi maja arhitektuuri ja igapäevaelu 19. sajandist tänapäevani. Oma töös võttis ta kasutusele interdistsiplinaarse meetodi, kasutades erinevaid valdkondi Türgi kinost suulise kultuurini. Seyhan Kurti artikkel selle raamatu kohta avaldati Tokyo ajakirjas 2022. aastal. Intervjuud Seyhan Kurtiga aastatel 2021–2022 edastati Mediascope TV-s, Artfullivingis, Bisavblogis ja ajalehes Hürriyet. 
Mõned tema aastatel 1990–2017 kirjutatud luuletused on tõlgitud prantsuse, inglise, saksa, kreeka ja eesti keelde. 
Tema loomingut on avaldatud rahvusliku kirjanduselu häälekandjais Varlik, Journal, Turkish Language, Le Poéte Travaille, Tohum, Cali, Sincan İstasyonu ja Turk Dili.
Hiiumaa vapp

Hiiumaa vapp on Eestis asuva Hiiu maakonna vapp.
Vapp on kinnitatud 23. mail 1994.
Vapp on registreeritud 25. novembril 1996.
Autor: Tõnu Kukk
Vapi kirjeldus.
Hõbedasel kilbil püstine kolme sõlmega punane köis ja neli punast liiliat, kummalgi pool köit kohakuti kaks.
Põhjendus.
Vapi neli liiliat, mis on mõjutatud Ungern-Sternbergide vapist, sümboliseerivad Hiiumaa nelja valda. Vappi vertikaalselt poolitava köie idee pärineb M.I. Eiseni muistendite kogumikust "Esivanemate varandus" (Tallinn 1958, lk 178-179). Nimetatud muistendi järgi kingib hiiu taat merehädas Hiiumaale sattunud Tallinna-meestele kolme sõlmega köiejupi, et nad õnnelikult tagasi oma koduranda jõuaks.
Hiiumaa lipp

Hiiumaa lipp on Eestis asuva Hiiu maakonna lipp.
Lipp on registreeritud 25. novembril 1996.
Lipu kirjeldus.
Hiiu maakonna lipp koosneb kahest võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust, ülemine laid on valge ning alumine roheline. Valge laiu keskel on maakonna eritunnusena Hiiumaa vapp. 
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ühikut ning lipu normaalsuurus 105x165 cm.
Ida-Virumaa vapp

Ida-Virumaa vapp on Eestis asuva Ida-Viru maakonna vapp.
Vapp on registreeritud 9. juunil 1997.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil paremalt eenduv hõbedane müüritud linnusemüür, mis lõpeb punase katuselise torniga, ja müüri kohal on ristatud kaks hõbedast mõõka.
Põhjendus.
Praegune Ida-Virumaa vapp pärineb Virumaa vapist. Virumaa sai esimest korda vapi 1928. aastal ning esialgne kuju püsis 1937. aastani. Vapp oli enam-vähem praeguse sarnane, erinevusi oli vaid tornikiivri ja mõõkade kujus. 
Vapil kujutatud lossi ja müüri on põhjendatud kaitsena Idast tuleva vaenlase vastu, hoidmaks oma kultuuri ja vabadust.
Ida-Virumaa lipp

Ida-Virumaa lipp on Eestis asuva Ida-Viru maakonna lipp.
Lipp on registreeritud 9. juunil 1997.
Lipu kirjeldus.
Ida-Viru maakonna lipp koosneb kahest võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust: ülemine laid on valge ning alumine roheline. Valge laiu keskel on maakonna eritunnusena Ida-Virumaa vapp. 
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning lipu normaalsuurus 105×165 cm.
Jõgevamaa vapp

Jõgevamaa vapp on Eestis asuva Jõgeva maakonna vapp.
Vapp on registreeritud 10. oktoobril 1996.
Vapi kirjeldus.
Kaldjaotusega vasakult poolitatud sini-rohelisel kilbil hõbedane laineline tala, milles kaks sinist lainelist varrast. Saatetunnusena ülemisel, sinisel väljal kuldne ristikheinaleht, rohelisel väljal kolm kuldset viljapead.
Jõgevamaa lipp

Jõgevamaa lipp on Eestis asuva Jõgeva maakonna lipp.
Lipp on registreeritud 10. oktoobril 1996.
Lipu kirjeldus.
Jõgeva maakonna lipp koosneb kahest võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust, millest ülemine laid on valge ja alumine roheline. Valge laiu keskel on maakonna eritunnusena Jõgevamaa vapp.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105x165 cm.
Väike-Maarja

Väike-Maarja on alevik Lääne-Viru maakonnas, Väike-Maarja valla keskus.
Väike-Maarjas tegutsevad rahvamaja, Väike-Maarja Gümnaasium, muusikakool, raamatukogu, hooldekodu ning Sisekaitseakadeemia Väike-Maarja õppekeskus.
Ajalugu.
14. sajandist alates oli Väike-Maarja Väike-Maarja kihelkonna keskus.
1873. aastal asutati Väike-Maarjas kihelkonnakool, mille õpetaja oli Väike-Maarja koguduse pastor Ludwig Frankhaenel ja köster Woldemar Eichhorn. 1883. aastast töötas kihelkonnakooli õpetajana Riia õpetajate seminari kasvandik Peeter Koit. 1901. aastal asutati Väike-Maarjas tütarlastekool, mis ühendati 1907. aastal kihelkonnakooliga. Kihelkonnakooli õpetajad olid veel 14 aasta jooksul Jakob Liiv ja 12 aasta jooksul Märt Meos.
1896. aastal asutati Väike-Maarjas kohaliku köstri Johan Kotli ja Vao valla vallakirjutaja Johannes Kooki ettevõtmisel kohalik põllumeeste selts, millele ehitati ka 1912. aastal insener Fromhold Kangro projekti järgi seltsimaja (Pikk 2). Seltsi esimees oli Willem Eichhorn ja tema abiks Jakob Liiv. Põllumeeste seltsi eestvõtmisel asutati 1909. aastal ka Väike-Maarja Laenu-Hoiu ühisus, 1911. aastal Tarvitajate ühisus. 1900. aastal asutati Väike-Maarja tuletõrje selts, 1920. õpetajate selts. Väike-Maarja Põllumeeste Seltsi tegevus taastati ja valiti uus juhatus 5. augustil 1995. 1940. aasta juhatusest oli taas rivis ainult Harri Varik.
Aadressil Simuna maantee 5 on säilinud 1893. aastal valminud köstrimaja, mis on arhitekt Alar Kotli sünnimaja.
Väike-Maarjas on sündinud Georg Lurich, Alar Kotli ning Kaido Höövelson, sealses Väike-Maarja kihelkonnakoolis on õppinud A. H. Tammsaare ja õpetanud Jakob Liiv ning Jakob Tamm.
Aadressil Pikk 1a tegutses 2018. aastani Väike-Maarja Õppekeskus (varem "Väike-Maarja Põllutöökool").
Väike-Maarjas sadas 1996. aastal 29.–31. oktoobrini 57 tundi järjest. See on kehtiv vihmakestusrekord Eestis.