tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Märtsipommitamine

Märtsipommitamine oli Tallinna, Narva, Tartu ja Pärnu pommitamine Nõukogude Liidu lennuväe poolt 1944. aastal Teise maailmasõja käigus.
1944. aasta alguse talvel alustas Punaarmee Eesti suunal pealetungi üle Peipsi järve Meerapalu-Jõepera dessantide ja Meriküla dessandiga. 
20. eesti diviisi üksuste poolt hävitati Narva jõe ääres Riigikülas, Vepskülas, Vaasal ja Siivertsis loodud Nõukogude sillapead ja 6. märtsiks 1944 oli läänekallas Nõukogude vägedest puhastatud. 
Rinne Narva jõe joonel ja Auvere platsdarmil jäi püsima mitmeks kuuks ning Nõukogude kavatsus vallutada Eesti juba veebruaris 1944 nurjati täielikult.
Märtsipommitamine Narvas.
6.–7. märtsil 1944 toimus Narva linnale õhurünnak, mille käigus Nõukogude lennuvägi pommitas puruks suure osa Narva vanalinna ehitistest. Kui Tallinnas hukkusid pommitamisel peamiselt tsiviilisikud, siis Narvast kui rindelinnast olid inimesed evakueeritud juba alates 25. jaanuarist 1944.
Märtsipommitamine Tallinnas.
Tallinnale oli toimunud juba mitu Nõukogude lennuväe rünnakut, kuid suurim neist toimus 1944. aasta 9. ja 10. märtsil.
Pommitamiste tagajärjel hukkus ametlike teadete kohaselt 757 inimest (586 tsiviili, 50 sõjaväelast ja 121 sõjavangi), 213 said raskeid ja 446 inimest kergeid vigastusi. 
Hävis 1549 ja sai kannatada 3350 hoonet, umbes 20 000 inimest jäi peavarjuta.
Märtsipommitamine Tartus.
Nõukogude Liidu lennuvägi tegi 1944. aasta veebruaris-märtsis korduvalt rünnakuid Tartule. 1944. aasta 26. veebruari pommitamine põhjustas suuri purustusi südalinnas ja väiksemaid äärelinnas. 1944. aasta 25.–26. märtsi pommitamises hävis umbes 80 hoonet. Umbes 100 tsiviilisikut sai surma.
Soome õhurünnak Nõukogude Liidule 9. märtsi öösel.
Kui tuli info, et Nõukogude lennuvägi on Tallinna pommitamas, siis otsustas Soome seda 9. märtsi öösel ära kasutada omapoolse õhurünnaku tegemiseks Nõukogude Liidule. Sellega sooviti kätte maksta sama aasta veebruaris toimunud kolme Helsingi suurpommitamise eest. Soome õhuväes olid sel ajal kasutusel pommituslennukid Junkers Ju 88, Bristol Blenheim ja Dornier, mida oli kokku 21 tükki. Soomlaste trofeelennukid ühinesid ööhämaruses Nõukogude pommitajatega, kes olid suundumas Leningradi lähistele tankima ja uut pommilaadungit võtma. Kui Nõukogude lennukid hakkasid maanduma, siis ründasid neid Soome lennukid, mis tekitas Nõukogude vägedes paanikat ja suur osa nende lennukitest langes rivist välja. Peale lennukite hävitati ka palju lennuväljal olnud kütust. Ootamatust tulistamisest tekkinud paanika ja segadus võimaldasid soomlastel ohutult taanduda. Nii jõudis Tallinna kohale teiseks rünnakulaineks tagasi vaid Moskva lähistelt oma pommid peale võtnud 60 lennukit. Jaak Juske arvates poleks Tallinnast "eriti midagi alles jäänud", kui ka teises laines oleks osalenud ligi 300 lennukit, sest Saksamaa õhutõrje oli juba esimeses laines rivist välja langenud. On arvatud, et kui Tallinna pommitamise teine laine olnuks samas suurusjärgus esimesega, hävinuks suurem osa vanalinnast.
Märtsipommitamisest osa võtnud Nõukogude väeosad.
1944. aasta märtsipommitamisel osalesid Leningradi rinde 13. õhuarmee (), 276. pommituslennuväe 
diviisi 58. pommituslennukite polk ().
Heinakuu (ajakiri)

"Heinakuu" oli Tallinnas aastatel 1988–1991 ilmunud omakirjastuslik ajakiri, mida andis välja Sõltumatu Infokeskuse levitoimkond, aastast 1990 koostöös kooperatiiviga "Arcadia". 
"Heinakuu" toimetaja oli Mait Raun.
Ajakirja nimi tulenes asjaolust, et see hakkas ilmuma 1988. aasta heinakuul.
Usma järv

Usma järv (läti keeles "Usmas ezers") asub Lätis Kuramaal Ventspilsi piirkonnas Usma vallas.
Järve pindala on 34,692 km2, pikkus 13,5 km, keskmine sügavus 5,4 m, suurim 27 m. 
Järves on neli saart - Viskūžu sala, Moricsala, Lielalksnīte ja Mazalksnīte. Neist esimest eraldab järve kaldast kitsas veeriba, mis kannab Amjūdzupe nime. Moricssala saarel asub Moricsala looduskaitseala.
Zmijinõi

Zmijinõi (ka "Zmiinõi"; eesti keeles Maosaar; ukraina keeles "острів Зміїний") on Ukrainale kuuluv saar Musta mere loodeosas, umbes 37,5 km kaugusel Doonau deltast. Väidetavalt on saar saanud praeguse nime tormiste ilmadega Doonau suudmest hoovustega saarele uhutud nastiklaste (peamiselt veenastik) järgi.
Ajalugu.
Legendi järgi tõstis saare mere põhjast üles jumalanna Thetis oma pojale Achilleusele. Saart on mainitud Ovidiuse, Straboni ja Herodotose teostes. Alates 1. sajandist eKr kuni 456. aastani kuulus saar Vana-Roomale, alates 456. aastast Ida-Rooma keisririigile ja alates 15. sajandist Osmanite riigile.
X-kujulise lausiku kaljusaare suurim kõrgus merepinnast on 41,3 meetrit. 12 meetri kõrgune tuletorn valmis 1842. aasta sügisel. 
Rahvusvahelise Kohtu 2009. aasta 3. veebruari otsusega tunnistati Zmijinõi saareks, vastupidi Rumeenia arvamusele, mille kohaselt on tegemist kaljuga.
Saare ründamine 2022. aastal.
2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse ründas Venemaa sõjalaev 24. veebruaril 2022 saarel asunud Ukraina piirivalvureid, purustas saare taristu ja tappis (esialgsete teadete kohaselt) kõik 13 Ukraina piirivalvurit; President Volodõmõr Zelenskõi teatas 25. veebruaril, et 13-le saare kaitsjale antakse postuumselt Ukraina kangelase aunimetus. Hiljem selgus, et teade kõigi piirivalvurite tapmise kohta ei vastanud tõele ja osa vangivõetuist vahetati hiljem välja vastaspoole meremeeste vastu.
Lubāns

Lubāns (läti keeles ka "Lubāna ezers", "Lubānas ezers", latgali "Lubuons" või "Lubuona azars") on Läti suurim järv.
Järv asub Ida-Läti madalikul Madona ja Rēzekne piirkondade piiril. See on madal kunstlikult reguleeritud järv, kuhu voolab mitu jõge (Rēzekne, Malta, Malmuta ja Lisinja) ning mitu oja. Väljavool toimub Aiviekste jõe kaudu Daugava jõkke.
Pärast kevadsuurvee purustavaid tagajärgi 1926. aastal rajati järve veetaseme reguleerimiseks mitu paisu ja kraavi. Tänapäeval kõigub veetase 90–93 m ulatuses üle merepinna. 90,75 m juures on järve pindala 25 km², 92,75 m juures umbes 100 km². Järv on madal, olenevalt veeseisust 0,7–3,5 m sügav.
Ka teisi Lubānsi valgla järvi on kunstlikult reguleeritud, võites maad põllumajanduse jaoks.
Järves on mitu saart, neist suuremad on Akmeņsala ja Borgais sēklis.
Põhja suusaalad 1988. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1988. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Kanadas Calgarys 12 alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4×10 km teatesõit ning naistel 5 km, 10 km, 20 km ja 4x5 km teatesõit, kahevõistluses individuaalvõistlus ja meeskonnavõistlus ning suusahüpetes normaalmägi, suur mägi ja meeskonnavõistlus suurel mäel. 
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km (klassika).
Kuupäev: 19. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 92
30 km (klassika).
Kuupäev: 15. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 91
50 km (vaba).
Kuupäev: 27. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 74
4×10 km teatesõit.
Kuupäev: 22. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 16 meeskonda
Murdmaasuusatamine naised.
5 km (klassika).
Kuupäev: 17. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 56
10 km (klassika).
Kuupäev: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
20 km (vaba).
Kuupäev: 25. veebruar 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 55
4×5 km teatesõit.
Kuupäev: [[21. veebruar] 
&lt;br&gt;Canmore
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 12 naiskonda
[[Pilt:Nordic combined pictogram.svg|30px]] [[Kahevõistlus]].
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: [[28. veebruar]] 
&lt;br&gt;"[[Canada Olympic Park]]" ja [[Canmore]]
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 43
Meeskonnavõistlus (hüpped + 3×10 km ).
Kuupäev: [[24. veebruar]] 
[[Pilt:Ski jumping pictogram.svg|30px]] [[Suusahüpped]].
Normaalmägi.
Kuupäev: [[14. veebruar]]
&lt;br&gt;"[[Canada Olympic Park]]"
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58 
Suur mägi.
Kuupäev: [[23. veebruar]] 
&lt;br&gt;"Canada Olympic Park"
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
Meeskonnavõistlus.
Kuupäev: [[23. veebruar|23.]] ja [[24. veebruar]] 
&lt;br&gt;"Canada Olympic Park"
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 11 meeskonda
Medalid.
[[Kategooria:Põhja suusaalad olümpiamängudel]]
[[Kategooria:1988. aasta taliolümpiamängud]]
Myrdene Anderson

Myrdene Anderson (sündinud 13. augustil 1934) on Ameerika semiootik ja antropoloog, töötab Purdue Ülikoolis USA-s Indiana osariigis. Ameerika Semiootika Seltsi (mis haarab kogu Põhja-Ameerikat) ekspresident, üks Ameerika semiootika liidreid.
Tema väga mahukas doktoritöö saamide etnoökoloogiast oli seda teadusharu rajavaid uurimusi.
Myrdene Anderson on korduvalt viibinud Tartus TÜ semiootika osakonna külalisena, sealhulgas Fulbrighti stipendiaadina 2003. aasta kevadsemestril.
Deutsche Welle

Deutsche Welle (otsetõlkes 'Saksa laine') on Saksamaa avalik-õiguslik ehk riigi rahastatav ringhääling, mis teeb ja edastab eeskätt välismaailmale suunatud Saksamaa eluolu kajastavaid ja propagandasaateid. Deutsche Welle on asutatud 11. juunil 1953. 
Ringhääling on tegutsenud 1963. aastast Kölnis, alternatiivina teise rahvusvahelisele auditooriumile suunatud raadiojaama Deutchlandfunk kõrval, mis tegi ja edastas saateid Saksamaa naabermaadele. Deutsche Welle sihtauditooriumiks olid seevastu kaugemad riigid. 1993. aastal võttis Deutsche Welle üle ka kõigis senistes Deutschlandfunki keelevariantides saadete tegemise.
Tänapäeval asub Deutsche Welle peakorter Bonnis ja Deutsche Welle televisioonikeskus Berliinis. 2008. aasta seisuga levitab Deutsche Welle teavet nii Saksamaa, Euroopa Liidu kui ka maailma sündmustest ja arengust järgmiste meediakanalite kaudu:
Deutsche Welle saateid summutasid külma sõja ajal NSV Liit, Ungari ja teised kommunistlikud režiimid. Sellegipoolest saavutas Deutsche Welle külma sõja lõpul oma raadiosaadete auditooriumiks välismaal 30 miljonit kuulajat.
Deutsche Welle raadio on teinud ka eestikeelseid saateid. Alates jaanuarist 1999 on neid valmistatud koostöös Eesti Raadio I programmiga, kolmveerandtunnised saated on eetris kord nädalas pühapäeviti kl 22.10.
Heraldika mõisteid

"Siin on loetletud heraldika mõisteid.
Tele2 Eesti

Tele2 Eesti on Eesti ettevõte, mis kuulub Rootsi telekommunikatsioonikontserni Tele2.
Ajalugu.
Tele2 Eesti ajalugu sai alguse 1997. aasta 28. aprillil, kui hommikul kell pool üheksa käivitas AS Ritabell Eesti Mobiiltelefoni ja Radiolinja kõrval kolmanda mobiiltelefonivõrgu, ettevõtte kaubamärgiks sai "Q". 2001. aastal vahetas Q GSM nime ning jätkas Tele2 kaubamärgi all.
Aastatel 2001–2003 oli Tele2 Äripäeva ettevõtete Top 100 edetabelis esikohal.
 on Tele2 käibelt ja kliendiarvult suuruselt kolmas mobiilsideoperaator, mille leviala katab 94% Eestimaast.
Tele2 Eesti AS käive oli 2013. aastal Äripäeva andmetel 66,9 miljonit eurot ja sellega paigutus ta lehe andmetel Eesti ettevõtete seas käibe järgi 98. kohale. Suuremate konkurentide EMT ja Elisa Eesti käive oli samal perioodil vastavalt 152,4 ja 94,8 miljonit.
Amensalism

Amensalism on kahe erineva liigi vaheline suhe, kus üks liik (inhibiitor) takistab või pidurdab teise liigi (amensaali) olelust, saamata ise sellest kasu või kahju. Amensalism on üks liikide kooselu tüüpidest ökosüsteemis.
Näiteks esineb amensalismi bakterite suhetes, kus ühe organismi metabolismi käigus vabanevad keemilised ained, mis mõjuvad teisele organismile kahjulikult.
Amensalismi vormiks on allelopaatia, kui näiteks ühe taime juureeritised on pärssiva toimega teise taimeliigi kasvule.
Martin Guerre'i tagasitulek

"Martin Guerre'i tagasitulek" (inglise keeles "The Return of Martin Guerre", prantsuse keeles "Le Retour de Martin Guerre") on Ameerika Ühendriikide ajaloolase Natalie Zemon Davise uurimus 16. sajandi Prantsusmaal toimunud petuloost.
Zemon Davis kirjutas raamatu üheaegselt samanimelise filmi võtetega, mille juures ta ka konsultant oli.
Neutralism

Neutralism on samas ökosüsteemis elava kahe liigi vaheline suhe, mille korral liigid üksteist märkimisväärselt ei mõjuta pärssivalt ega soodustavalt. 
Neutralistlik suhe on näiteks metsas kasvavatel arukaskedel ja seal liikuvail huntidel.
Mesûd Barzanî

Mesûd Barzanî (kurdi keeles ‌Mesûd Barzanî; araabia keeles مسعود برزاني ("Mas‘ūd Barzānī"); sündinud 16. augustil 1946 Mahābādis) on Kurdistani Demokraatliku Partei (KDP) juht ja oli Iraagi Kurdistani president aastatel 2005–2017.
Mesûd Barzanî sündis KDP rajamise päeval. Tema isa Mistefa Barzanî oli partei rajaja ja juht kuni surmani 1979. aastal. Mesûdi sünnipaik Mahābād (kurdi keeles Mehabad) oli 1946. aastal praegusel Iraani territooriumil lühikest aega eksisteerinud Kurdistani Vabariigi pealinn. Isa surma järel asus parteiliidri positsioonile Mesûd, esialgu koos oma vanema venna Idrissiga, kuni Idrissi enneaegse surmani. Iraagi-Iraani sõja ajal oli ta pikka aega Iraanis eksiilis.
Kuni 1991. aastal peetud lahesõjani oli KDP põhitegevuseks Barzanî juhtimisel sissivõitlus keskvalitsuse vastu. Siis tuli kurdide kontrolli all olevatel aladel võtta vastutus ka tsiviilelanikkonna murede eest.
Alates kohalikest valimistest 1992. aastal pingestusid aga taas Barzanî suhted rivaalitseva Kurdistani Patriootliku Liidu (PUK) ning selle liidri Celal Talebanîga. Talebanî partei oli Barzanîde omast lahku löönud juba 1960. aastal, kuid 1987. aastal rivaalid mõneks ajaks leppisid. 1994. aastal lõi PUK KDP provintsipealinnast Arbīlist välja; algas sõda, mis kestis 1998. aastani. Barzanî otsis abi Iraagi valitsuselt, Talebanî Iraanilt. 1998 sõlmiti Washingtonis ameeriklaste vahendusel rahuleping. 
Kurdistani Rahvusassamblee valis 2005. aastal Barzanî Iraagi Kurdistani presidendiks.
25. juulil 2009 toimunud valimistel valiti ta ligi 70% häältega tagasi uueks ametiajaks.
Ta astus Iraagi Kurdistani piirkonna presidendi ametist tagasi peale 2017. aasta Kurdistani iseseisvusreferendumi läbikukkumist.
Sanxi Guerre

Sanxi Guerre (esialgu Daguerre) oli 16. sajandil elanud baski talupoeg, tolleaegse kuulsaima petuloo ohvri Martin Guerre'i isa.
Sanxi oli koos oma venna Pierrega Hendaye külas telliskivipõletaja. 1527. aastal kolisid nad koos peredega Artigat' külla, kus jätkasid samal tegevusalal. Oma nime muutis ta pärast kolimist Guerre'iks. Sanxi ja tema poja Martini suhted olid üpris pingelised ja 1548. aastal süüdistas esimene viimast viljavarguses, misjärel too jättis oma pere maha ning kadus ligi 13 aastaks. Sanxi suri paar aastat pärast seda.
Hiiekoda

"Hiiekoda" on ansambli Metsatöll teine album, mis ilmus 2004. aastal Nailboard Recordsi väljaandel.
Album ilmus kahes pakendis: tavaline ja takunööriga seotud pappkarbis limiteeritud väljaanne, mis sisaldas Jüri Arraku kujundatud plakatit, mille pöördel asuvad laulusõnad.
Pierre Guerre

Pierre Guerre (esialgu Daguerre) oli baski talupoeg, 16. sajandi Prantsusmaa kuulsaima petuloo ohvri Martin Guerre'i onu.
Pierre tegutses 16. sajandi alguses koos oma vanema venna Sanxiga Hendayes telliskivipõletajana. 1527. aastal kolis ta koos venna perega Artigat' külla Prantsusmaal. Seal jätkasid vennad senisel tegevusalal ning said küllaltki jõukaks. Kui Sanxi 1550. aasta paiku suri, sai Pierre'st perekonnapea. Tema vennapoeg Martin oli 1548. aastal kodust lahkunud ning teadmata kadunud, mistõttu Pierre hoolitses ka tema pere: naise Bertrande'i ja tema väikese poja eest. Ta abiellus ka Bertrande'i lesstunud emaga, saades ka tolle varanduse käsutajaks, mis tegi temast küla ühe mõjukama mehe. 1556. saabus külla Arnaud du Tilh "alias" Pansette, kes väitis enda olevat tagasipöördunud Martin Guerre'i. Pierre jäi seda esialgu uskuma, kuid hiljem sugenesid nende vahele tülid. Arnaud müüs Martini varandust maha ning käitus endisest hoopis erinevalt. Tõenäoliselt ei osanud too ka baski keelt, mis pidi Pierre'i eriti valvsaks tegema. Nii kaebas ta mehe pettuses süüdistatuna 1559. aastal kohtusse. Esimese astme kohus Rieux's langetaski otsuse tema kasuks, mõistes mehe surma, kuid 1560. aastal arutati asja uuesti kuningakohtus Toulouse'is. Sealsed kohtunikud kaldusid oma otsustes pigem Pansette'i poole ning lasid Pierre'i ja Bertrande'i vangistada. Nood päästis täbarast olukorrast protsessi viimastel päevadel välja ilmunud tõeline Martin Guerre. Viimane teade Pierre'ist on aastast 1563, kus ta aitab lahendada ühte külasisest tüliküsimust.
Konkurents (bioloogia)

Konkurents on organismidevahelise suhte tüüp koosluses, mille korral mõju on vastastikku negatiivne. Eri liikide vahelist konkurentsi nimetatakse liikidevaheliseks konkurentsiks, ühe liigi piires toimuvat konkurentsi aga liigisiseseks konkurentsiks.
Konkurents ilmneb tavaliselt juhul, kui organismidel on sarnased toidubaasid ja/või elupaigad, st ühine limiteeriv ressurss. Konkurentsi määr sõltub eeskätt populatsioonitihedusest. 
Taimede puhul saab eristada juurekonkurentsi- ja võsukonkurentsi, mis samuti võib ilmneda nii liigisisesena kui ka liikidevahelisena.
Vastavalt konkurentsi välistamise reeglile (Gause reegel) ei saa kaks liiki püsivalt koos elada ühes ja samas ökonišis (s.o konkureerides sama limiteeriva ressursi pärast); seetõttu pole konkurentsiolukord püsiv, toimub kas ümberkohanemine või ühe osapoole väljasuremine. Looduses siiski Gause reegel alati ei kehti, näiteks veekeskkonnas võivad pisiorganismid sageli elada, ilma et üks liik teist liiki välja tõrjuks (planktoni paradoks). 
Darvinliku evolutsiooniteooria järgi on liikidevahelisel ja liigisisesel konkurentsil oluline roll looduslikus valikus.
Bertrande de Rols

Bertrande de Rols ehk Bertrande Guerre (umbes 1527 Artigat – pärast 1560 Artigat) oli prantsuse talunaine, 16. sajandi ühe kuulsama petuloo ohvri Martin Guerre'i abikaasa.
Bertrande oli Artigat' ühe mõjukaima perekonna, Rolside liige. 1538. aastal korraldati tema ja baskist uustulnuka Martin Guerre abielu. See osutus küllaltki õnnetuks, sest nad olid liiga noored ega sobinud tõenäoliselt eriti hästi kokku. Alles 1548. aastal sündis neil poeg. Seejärel jättis Martin aga pere maha ning Bertrande jäi tolle onu ja hilisema võõrasisa Pierre Guerre'i hoole alla. Et toonased kirikuseadused keelasid naisel ka mehe kadumise korral abiellumise enne, kui pole kindlalt teada, et too on surnud, pidi ta taluma olukorda, kus ta polnud ei abielunaine ega lesk. Toonases külaühiskonnas oli tal seetõttu madal positsioon ning ilmselt polnud ta sellega sugugi rahul.
1556. aastal saabus külla aga mees, kes väitis, et tema on kadunud Martin Guerre. Ta sarnanes väga Bertrande'i mehega, mistõttu uskus enamik külaelanikke, et tegu on tõesti Martiniga. Ajaloolane Natalie Zemon Davis oletab, et esialgu võis ka Bertrande meest uskuma jääda, kuid tõenäoliselt poleks pettur Arnaud du Tilh suutnud intiimolukordades naise eest tõde varjata. Seetõttu arvab ta, et Bertrande hakkas du Tilhiga kaasa mängima, et saada endale tagasi auväärse abielunaise koht. Nende kooselu laabus esialgu hästi, neil sündis koguni tütar. Kuid petisest "Martin" läks peagi tülli oma "onu" Pierre'iga ning too hakkas teda petmises süüdistama. Bertrande hoidis siiski "Martini" poolele, mis ei päästnud teda aga 1559. aastal vangi sattumisest. Järgnevalt sundis Pierre Bertrande'i petise vastu süüdistust esitama, ent Davis arvab, et ka veel seejärel jätkas naine tegelikult mehe kaitsmist. 1560. aastal otsustas Toulouse'i kohus Bertrande'i ja Pierre'i valesüüdistuse kahtlustatavatena vangistada. Naist poleks ilmselt oodanud eriti karm karistus, küll aga Pierre'i, kes oleks võidud isegi hukata. Igal juhul paistis loost võitjana välja tulevat Arnaud du Tilh, kuid siis saabus kohale tõeline Martin ning hoopis du Tilh mõisteti surma. Bertrande vabastati vangist ja kõigist süüdistustest, ehkki teda oleks võidud karistada abielurikkumise eest. Kohus leidis aga, et tegu oli heauskse ja naiivse naisega, kes arvas, et petis on tõeline Martin. Davis usub, et kohtu sellise otsuse taga oli peamehe Jean de Coras' tahtmine Guerre'de perekonda mitte hävitada ning teatav sümpaatia osava du Tilhi suhtes.
Ehkki Martin oli naise peale vihane ega uskunud, et too ei teadnud, et du Tilh ei ole Martin, võttis ta tolle siiski tagasi ning nad elasid kuni naise surmani koos.
Brčko ringkond

Brčko ringkond (bosnia, horvaadi ja serbia keeles "Brčko distrikt", kirillitsas "Брчко дистрикт") on haldusüksus Bosnias ja Hertsegoviinas. Asub riigi kirdeosas, piirneb idas Horvaatiaga. Ringkond loodi Brčko vallast ja kuulub formaalselt nii Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni kui ka Serblaste Vabariigi koosseisu, kuid "de facto" on omavalitsuslik üksus, mis allub otse Bosniale ja Hertsegoviinale. Daytoni rahulepingu kohaselt pidi ringkonnast 48% (sealhulgas Brčko linn) olema Serblaste Vabariigi ning 52% Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni halduse all.
2006. aastal hinnati rahvuslikuks koosseisuks 47% serblasi, 41,5% bosnialasi ja 11,5% horvaate. 2013. aasta rahvaloenduse andmetel oli bosnialasi 35 381 (42,36%)
serblasi 28 884 (34,58%), horvaate 17 252 (20,66%) ja muid rahvaid 1899 (2,28%).
Gause reegel

Gause reegel (ka eksklusioonireegel, konkurentse välistamise reegel, konkurentsi välistamise reegel) on ökoloogiline seaduspära, mille järgi kaks liiki, kel on identne ökoloogiline nišš, ei saa püsivalt koos eksisteerida. Võrdseist konkurentidest üks sureb välja, kusjuures kumb, on juhuse määrata.
Reegli formuleeris vene ökoloog Georgi Gause 1934. aastal. Seejuures toetus ta oma laborikatsetele kahe kinglooma liigiga, "Paramecium aurelia" ja "Paramecium caudatum". 
Sarnane on Grinnelli reegel, mille formuleeris Joseph Grinnell.
Gause reeglist järeldub, et kooseksisteerimiseks on vajalik mingi erinevus liikide ökoloogilistes niššides. Samuti viib niisugune konkurentne teise liigi välistamine konkurentsi vähenemisele. 
Gause reeglil on ka lihtne matemaatiline põhjendus, mille on teiste seas esitanud Vito Volterra. Seetõttu on bioloogidele suurt huvi pakkunud kooslused, kus palju liike, mis on ökoloogiliste nõudluste poolest väga sarnased, ikkagi kaunis püsivalt koos eksisteerivad. Niisugusteks kooslusteks on näiteks planktonikooslused, kus palju sarnaseid vetikaliike koos elavad, või troopiline mets, kus palju lähedaste nõudlustega puuliike koos elavad, või niit, kus on püsivalt lähestikku koos elamas kümneid kaunis sarnaseid taimeliike.
Vastavalt on liigirikaste koosluste stabiilsus (ehk liikide kooseksisteerimise tingimused) oluliseks teoreetiliseks probleemiks ökoloogias. Selle olulisuse esiletõstja oli näiteks ameerika teoreetilise ökoloogia koolkonna rajaja George Evelyn Hutchinson, kes kõneles sellest kui planktoni paradoksist. Seejärel on liikide kooseksisteerimise probleemiga tegelenud paljud ökoloogid. Näiteks David Tilman tõi esile, et sarnased liigid, kes konkureerivad samade ressursside pärast, võivad siiski koos eksisteerida, kui keskkonnategurid piisavalt fluktueeruvad.
Cluster

Cluster (1969–1971 Kluster) on saksa eksperimentaalse muusika ansambel, mis mõjutas oma kaasaegset elektroonilist ja "ambient"-muusikat. 
Ansambel on alates 1971. aastast avaldanud 13 albumit.
Mihhail Devjatjarov

Mihhail Talgatovitš Devjatjarov (vene keeles "Михаил Талгатович Девятьяров;" sündinud 25. veebruaril 1959 Permi oblastis Tšusovois) on endine Nõukogude Liidu ja Venemaa suusataja, olümpiavõitja.
Devjatjarov võitis 15 km klassikalises stiilis olümpiakulla 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys, edestades norralast Pål Gunnar Mikkelsplassi. Ta kuulus ka hõbemedali võitnud NSV Liidu 4x10 km teatemeeskonda. 
1987. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis sai Devjatjarov Marco Albarello ja Thomas Wassbergi järel 15 km (kl) pronksmedali. Teatevõistluses tuli ta NSV Liidu koondise koosseisus teiseks.
Devjatjarov võitis kaks maailma karikasarja etappi.
Natalie Zemon Davis

Natalie Zemon Davis (8. november 1928 Detroit – 21. oktoober 2023) oli Ameerika Ühendriikide ajaloolane, silmapaistvamaid mikroajaloo esindajaid.
Zemon Davise vanemad olid Leedust USA-sse emigreerunud juudid. Et tema vanemad polnud kuigivõrd usklikud, ei mõjutanud judaism eriti ka tema noorust. Täiskasvanuna hakkas ta selle vastu tunduvalt enam huvi tundma.
Ajaloolasena uuris Davis peamiselt seni ajaloolaste peatähelepanu alt välja jäänud valdkondi, nagu naiste eluolu möödunud aegadel, marginaalsed grupid (juudid, mustlased, moslemid) keskaegses Euroopas jms. 
Tema kuulsaim teos on 1982. aastal valminud raamat "Martin Guerre'i tagasitulek", mis oli (samanimelise) Prantsuse filmi "Le Retour de Martin Guerre" omamoodi kõrvalsaadus. Raamat on ilmunud ka eesti keeles. Oma ajalooteoreetilistelt vaadetelt oli Davis mitme üheaegselt kehtiva ja omavahel ühitamatu tõe teooria pooldaja.
Tunnustus.
Natalie Zemon Davis valiti 2011. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Isiklikku.
Natalie Davis oli abielus USA-Kanada matemaatiku ja ulmekirjaniku Chandler Davisega.
Davos

Davos on vald Lõuna-Šveitsis Graubündeni kantonis Landwasseri jõe ääres.
Davosi tuntakse talispordikeskusena. Davos on murdmaasuusatamise- ja mäesuusatamiskeskus, kus korraldatakse rahvusvahelisi võistlusi.
Davosis on olnud ka maailma majandusfoorumi (World Economic Forum, WEF) keskus.
Vald jaguneb järgmisteks osadeks ("Fraktion"):
Thunder Bay

Thunder Bay on Kanadas Ontario provintsis Ülemjärve ääres asuv sadamalinn. Linn moodustati 1970. aastal kahe linna Fort Williami ja Port Arthuri liitumise tulemusel. 
Linn on suur metsatööstuskeskus. Thunder Bays asub ka 1965. aastast tegutsev Lakeheadi Ülikool.
Linnas tegutseb Eesti Selts ning EELK Välis-Eesti piiskopkonda kuuluv Thunder Bay kogudus.
Thunder Bays toimusid 1995. aasta suusatamise maailmameistrivõistlused. Seal on korraldatud ka maailma karikasarja etappe murdmaasuusatamises, suusahüpetes ja kahevõistluses. 
Aastatel 2010–2018 oli linnapea Keith Hobbs. Alates 2018. aastast on Thunder Bay linnapea Bill Mauro.
Štrbské Pleso

Štrbské Pleso on suusa- ja turismikeskus Kõrg-Tatras Slovakkias, küla ("osada") Prešovi maakonna Štrba vallas. 
Kuulus aastatel 1948–2007 Vysoké Tatry linna haldusalasse. 
Koht on saanud nime Štrbské pleso järve järgi. Järve lõunapoolsele kaldale rajas maaomanik Jozef Szentiványi 1872. aastal jahimaja. Esimene hotell ehitati sellesse piirkonda 1875. aastal. Hiljem rajati sellesse piirkonda palju uusi ehitisi ja teid. Järve äärde ehitati ravi- ja rekreatsioonikeskusi. 
Eriti hoogsalt ehitati hotelle ja piirkonda arendati seal peetud 1970. aasta suusatamise maailmameistrivõistluste tõttu. Seal on toimunud mitmeid maailma karikasarja etappe suusahüpetes ja murdmaasuusatamises ning muid talispordivõistlusi, näiteks 1987. aasta taliuniversiaad.
Mai 2008

Mai 2008, kroonika.
2008. aasta mai algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem laupäeval.
Samuel Saulus

Samuel Saulus (8. aprill 1933 Tallinn – 16. detsember 1990 Tallinn) oli eesti flötist ja pedagoog.
Haridustee.
Samuel Saulus lõpetas flöödi erialal 1952. aastal Tallinna Muusikakooli ja 1957. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi), mõlemad Elmar Peäske õpilasena. 1960–1964 täiendas ta end Nikolai Rimski-Korsakovi nimelise Leningradi Riikliku Konservatooriumi aspirantuuris Boriss Trizno juhendamisel ning 1965 ja 1968 Ida-Berliinis Immanuel Lucchesi juures, kus keskendus Johann Sebastian Bachi teoste interpretatsioonile.
Tegevus muusikuna.
Samuel Saulus töötas 1952–1990 Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris (1975. aastani Eesti Raadio sümfooniaorkester) flötistina ja oli 1963–1990 flöödirühma kontsertmeister. 1954. aastast tegutses ta Jaan Tamme nimelises puhkpillikvintetis (1975.aastani Eesti NSV Riikliku Filharmoonia puhkpillikvintett) ning mängis ka Emil Laansoo ansamblis ja ansamblis Metronoom. 1960. aastal asutati tema initsiatiivil Tallinna Kammerorkester ja 1980. aastal ansambel Barocco Revaliensis. Samuel Saulus esines regulaarselt Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri ja Tallinna Kammerorkestri solistina ning mitmes kammeransamblis kontsertidel Eestis, paljudes NSV Liidu linnades (sh Moskvas, Leningradis (praegu Peterburi), Minskis, Kiievis, Riias, Vilniuses, Thbilisis, Jerevanis jm) ja välismaal (sh Soomes, Norras, Saksamaal, Tšehhoslovakkias, Ungaris, Bulgaarias, Rumeenias, Kuubal jm). 1986. aastal tegi ta Üleliidulise Raadio ja Kesktelevisiooni Suure Sümfooniaorkestri koosseisus Vladimir Fedossejevi juhatusel kaasa orkestri Itaalia-turnee. Samuel Saulusele on pühendanud teoseid sellised eesti heliloojad nagu Eduard Tubin, Ester Mägi, Arvo Pärt, Eugen Kapp, Peeter Vähi, Boriss Parsadanjan, Heino Jürisalu, Kuldar Sink jt, samuti gruusia helilooja Omar Mindorašvili.
Tegevus pedagoogina.
Samuel Saulus oli 1976–1990 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis flöödiõppejõud, aastast 1984 dotsent ja puhkpillikateedri juhataja. Tema õpilasteks olid Natalia Kostrõkina, Urve Sepp, Aago Rääts, Siiri Pechter, Aive Kaljurand (sünd. Värk), Helge Oserov (sünd. Paara), Peeter Malkov, Jüri Hargel, Mihkel Peäske jt. 1979. aastal juhendas ta flötistide suvekursusi Tamperes.
Isiklikku.
Samuel Sauluse isa August Saulus (1894–1987) oli Eesti Metodisti Kiriku pastor, abikaasa Lille Randma (1941) on pianist ja kontsertmeister, tütar Saskia-Saale Saulus on disainer.
Salvestisi.
191 nimetust salvestisi kogupikkusega 33 tundi ja 20 minutit Eesti Rahvusringhäälingu fonoteegis.
Ronald Goldman

Ronald Goldmani nime on kandnud mitu tuntud isikut:
Arnaud du Tilh

 
Arnaud du Tilh, hüüdnimega Pansette (surnud 1560), oli prantsuse talupoeg, tuntud Prantsusmaa ajaloo ühes kuulsamas petuloos Martin Guerre'i osava teesklemise tõttu.
Du Tilh oli pärit üsna vaesest perekonnast ning sai juba noorelt tuntuks osava kelmi ja luiskelugude vestjana. Ta tõmbas oma kelmustega enda peale paljude pahameele, kuid suutis end üldiselt alati jutuga välja keerutada. 1550. aastate alguses lahkus ta kodukülast ning osales Prantsusmaa poolel lahingutes Picardie's. On teada, et seal võitles, kuigi vastaspoolel, ka Martin Guerre, kuid kaks meest tõenäoliselt siiski ei kohtunud, sest Guerre saabus sinna alles 1557. aastal, kui du Tilh oli sõjaväest juba lahkunud. 1556. aasta paiku kohtus ta kahe Guerre'i tuttavaga, kes pidasid teda viimaseks. Ilmselt siis küpses tal plaan varastada Guerre'i identiteet ning üle võtta tema vara ja naine. Samal aastal läks ta Artigat'sse, Guerre'ide kodukülla, ning esines veenvalt Martin Guerre'ina. Enamik külaelanikke, sealhulgas pereliikmed, jäidki teda esialgu uskuma. Ajaloolane Natalie Zemon Davis arvab siiski, et Martini naine Bertrande pidi tema pettuse küllaltki kiiresti läbi nägema, sest intiimsetes olukordades oleks see paratamatult ilmsiks tulnud. Nõnda pakub ta välja hüpoteesi, et naine aitas du Tilhil pettust varjata, et abielunaisena külaühiskonnas paremat positsiooni saada ning endale majanduslikult rohkem kindlustatum elu tagada. Davis oletab ka, et nii Bertrande kui ka Arnaud võisid olla uue usutunnistuse (hugenottide) pooldajad, mis neid veelgi lähendas ning andis ka moraalse põhjenduse abielurikkumiseks. 
Esialgu said Arnaud ja Bertrande väga hästi läbi, neil sündis tütar ning mees suurendas osavalt oma varandust Martini valduste müügiga. Kuid seoses viimastega tekkisid tal tülid oma "onu" Pierre Guerre'iga, kes hakkas teda peagi petiseks pidama. Tõenäoliselt reetis du Tilhi ennekõike ta mittebaski päritolu. Muus osas aga esines ta Martin Guerre'ina suisa laitmatult, sest tal oli hea mälu ja suurepärane näitlemisoskus. 1559. aastal kaebas Pierre Guerre ta siiski pettuses süüdistatuna kohtusse. Lisaks sellele süüdistati teda ka ühe aadliku maja süütamises, mille eest ta ka vangistati. Viimases asjas leidis kohus ta siiski süütu olevat, kuid Pierre kaebust hakati Rieux' kohtus peagi tõsiselt arutama. Süüdistusele lisas kaalu see, et vormiliselt oli ta esitatud Bertrande'i nimel, kes Davise arvates jäi siiski du Tilhi poolele. Tõenäoliselt leppisid nad kokku käitumismalle ning naine pühendas talle jätkuvalt väikeseid saladusi Martini kohta, mis võimaldasid petturil kohtus edukalt Martinina esineda. Siiski mõistis kohus mehe lõpuks süüdi, kuid Arnaud kaebas otsuse Toulouse'i kohtusse edasi. Seal esines ta tunduvalt veenvamalt ning kohtunikud jäid teda uskuma. Nüüd vangistati valesüüdistuse esitamises kahtlustatuna nii Pierre kui ka Bertrande ning tundus, et vale-Martin võib protsessi võita. Kuid siis ilmus välja tõeline Martin Guerre ning ehkki du Tilh väitis, et tema on ikkagi tõeline Martin, suudeti peagi tõestada vasupidist. Arnaud du Tilh mõisteti surma ning kohtuotsus viidi täide Martin Guerre'i maja ette püstitatud võllapuul.
Castries

Castries on Saint Lucia pealinn ja ühtlasi riigi suurim linn. Linn asub Castriesi ringkonnas ("district").
Linna asutasid 1650. aastal prantslased.
Castriesis sündis Derek Walcott ja seal on temanimeline väljak.
Teaduste Akadeemia ahelik

Teaduste Akadeemia ahelik on mäestik Aasias, osa Pamiirist. Kulgeb põhja-lõuna suunas. Aheliku pikkus on umbes 110 km.
Mäestik nimetati 1927. aastal NSV Liidu Teaduste Akadeemia järgi.
Kõrgeim tipp on kogu Pamiiri kõrgeim mägi Ismoili Somoni mäetipp (7495 m).
Aksel Koppel

Aksel Koppel (5. veebruar 1930 Hiiumaa Pühalepa vald – 2. november 2004 Tallinn) oli eesti õpetaja. 
Aksel Koppel sündis Vahtrepa külas talupoja peres. Tema ema oli Marie ja isa Johannes Koppel.
Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule 12. novembril 2004.
Elukäik.
Põhihariduse sai ta Suuremõisa 7-klassilises koolis, mille lõpetas 1945. aastal. 1945–1949 õppis ta Haapsalu Õpetajate Seminaris, 1953–1958 kaugõppes Tallinna Pedagoogilise Instituudi ajaloo-keeleteaduskonnas, mille lõpetas eesti keele ja kirjanduse õpetaja kutsega.
1945. aastal sõjamöllus emigreerusid ta vanemad, vend ja õed. Kuna Aksel Koppel polnud kodus, jäi ta maha. Kuid just lähisugulaste välismaale põgenemine oli peapõhjus, miks ta pärast EKP KK VIII pleenumit tunnistati kodanlikuks natsionalistiks ja vabastati Lauka 7-klassilise Kooli direktori kohalt.
Ta on olnud Haapsalu Gümnaasiumi 38. lennu (1960. aasta) ja 43. lennu (1965. aasta) klassijuhataja.
20. keskkooli juhtimine on Aksel Koppeli elutöö. Ta oli selleks hästi ette valmistatud ning saanud õpetaja, organisaatori ja õppealajuhatajana rikkalike kogemusi. Aksel Koppel oli loomult töökas ning huvitatud headest tulemustest. Ta võttis 20. Keskkooli juhtimise üle madalseisus, kuid kujundas koolist hea mainega õppeasutuse.
Eestimeelse mehena hoidus ta stagna-aastail võõra ideoloogia pealesurumisest õpetajatele ja õpilastele ning soosis rahvuslikkust. Selle märgina võeti tema juhtimisel keskkooli süvaõppeaineks eesti keel ja kirjandus, rajati korralikud ainekabinetid ning koolist võrsus sel perioodil väga palju andekaid ajakirjanikke ning näitlejaid. Peale selle torkas silma koolis valitsev kord ja tõsine töömeeleolu.
1990. aastal läks Aksel Koppel pensionile, kuid töötas veel Tallinna 11. Õhtukeskkoolis (vanglakool) selle sulgemiseni 2002. aastal ning pärast seda Tallinna Pedagoogilises Instituudis.
Isiklikku.
1950. aastal ta abiellus, abikaasa Ellen oli samuti pedagoog. Ellen Koppel maeti 13. mail 2003 Rahumäe kalmistule. Nende tütred on Sirje (sündinud 1951) ja Lena (sündinud 1965).
Kalju Schaffrik

Kalju Schaffrik (sündinud 4. aprillil 1938 Lääne-Virumaal Väike-Maarjas Kiltsi asulas) on eesti füüsikaõpetaja.
Kalju Schaffrik õppis aastatel 1945–1952 Kiltsi Põhikoolis. Aastal 1956 lõpetas ta Väike-Maarja Keskkooli. Aastatel 1956–1961 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis ning omandas keskkooli matemaatika- ja füüsikaõpetaja kutse.
Elukäik.
Alates 1961. aasta sügisest töötas ta õpetajana Tallinna 21. Keskkoolis. Novembris 1962 võeti Schaffrik armeesse, kus sai tankimehaaniku väljaõppe. Ta teenis Ventspilsis ja Kaliningradis.
Alates 1964. aasta sügisest jätkas Schaffrik tööd õpetajana Tallinna 46. Keskkoolis kuni 1973. aastani. Alates 1974. aastast töötab ta Tallinna Ühisgümnaasiumis. Aastal 1977 lõpetas selle kooli 29. lend, mille üks klassijuhatajatest oli Kalju Schaffrik. Ta on olnud klassijuhataja sama kooli 32. lennule (1980), 35. lennule (1983), 42. lennule (1990) ja 58. lennule (2006).
Ta oli Tallinna Ühisgümnaasiumi (Tallinna 20. Keskkooli) direktor aastatel 1990–2003. Tallinna Linnavalitsus vabastas ta direktori ametikohalt 3. detsembril 2003. Füüsikatunde andis edasi kuni 2013. aasta kevadeni.
Isiklikku.
Ta on Richard ja Hilda Schaffriku poeg.
Teng

Teng (inglise keeles "topmast", hollandi keeles "steng") on purjelaeva mitmest osast koosneva masti jätk.
Ühel mastil võib olla lisatud tema põhiosale (alamastile) kuni kolm tengi. Nendest kõige alumist nimetatakse marsstengiks, järgmist praamtengiks, kõige ülemist roiltengiks. Harilikult praam- ja roilteng moodustavad ühe peele. Tengide nimetusele lisandub masti nimetus, millise jätkuks ta on. Nii on neljamastilise täislaeva tengide nimetusteks fokkmarssteng, fokkpraamteng, fokkroilteng, grootmarssteng, grootpraamteng, grootroilteng, besaanmarssteng, besaanpraamteng, besaanroilteng, džiggermarssteng, džiggerpraamteng, džiggerroilteng. 
Tenge toestavad eestpoolt taagid, külgedelt tengvandid, tengi ülaotsast (topist) kuni saalinguni. Pooltagant toestavad tenge parduunid.
Dithmarschen

Dithmarscheni kreis on haldusüksus (kreis) ja ajalooline piirkond Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal. Asub Põhjamere kaldal. Piirneb põhjas Eideri, lõunas Elbe ja idas Kieli kanaliga.
Haldusjaotus.
Dithmarscheni kreis jaguneb 4 maakonnavabaks linnaks ja 8 maakonnaks (mis jagunevad 113 linnaks ja vallaks). Erinevalt teistest kreisidest nimetatakse maakondi ajaloolistel põhjustel "maakond-kihelkonnamaakogukondadeks" (saksa "Amt Kirchspielslandgemeinde").
Ajalugu.
Keskajal oli Dithmarschen sõltumatu talupojariik, mis formaalselt kuulus Bremeni peapiiskopkonda, hiljem Saksa-Rooma riigi Schleswigi hertsogkonda. Keskus Meldorf.
Taani ja Norra kuningas (1523–1533) Frederik I ja Hans 1500. aastal korraldasid suurejoonelise rünnaku Dithmarscheni talupoegadevabariigi vastu Holsteinis, kuid Taani, Rootsi ja Norra ühisväed, mida toetasid veel saksa palgasõdurid, said Hemmingstedti lahingus täielikult lüüa ja Dithmarschen säilitas oma iseseisvuse veel pooleks sajandiks. 
Dithmarschen liideti aastal 1559 Holsteini hertsogkonnaga, lõunaosast sai Taani kuninga ja Norra kuninga (1559–1588) Frederik II valdus, muud osad jaotati tema isa Christian III poolvenna Schleswig-Holstein-Gottorpi hertsogi Adolfi vahel.
Eider

Eider (saksa; taani "Ejderen") on jõgi Põhja-Euroopas Jüüti poolsaare lõunaosas. See on Saksamaa Schleswig-Holsteini liidumaa pikim jõgi.
Eider algab Bordesholmi lähedalt ja voolab algul põhja, kuid siis pöörab läände ja suubub Tönningi linna juures Põhjamerre, moodustades estuaari.
Kõrgkeskajal oli jõgi sakside ja taanlaste piirijõeks, hiljem Taani ja Saksamaa piirijõeks. Tänapäeval eraldab Schleswigi ja Holsteini.
Jõgi on 188 km pikk.
Trollhättan

Trollhättan on tiheasustusega paikkond Rootsis Västra Götalandi läänis, Trollhättani valla keskus. Asub Göta jõe ääres Göteborgist 55 km põhja pool.
Linnaõigused sai 1916. aastal. 
Trollhättan on tööstuslinn, kus asuvad Saab Automobile ja Volvo tehased.
Maatriks (ajakiri)

Maatriks oli alates märtsist 2007 kuni 2009. aastani Eestis kord kuus ilmunud tehnikaajakiri. Ajakirja väljaandja oli OÜ Tuleviku Kirjastus ja peatoimetaja Andrus Laansalu. 
Ajakirja iseäraks oli humanitaarse tahu esiletõst suhetes masinate, tehnika ja tehnoloogiatega. Seda kajastab ka ajakirja alapealkiri, mis oli "Ajakiri teadlikule tehnikahuvilisele" ning alates maist 2008 "Igati inimlik tehnikaajakiri".
Ajakiri lõpetas majandusraskuste tõttu ilmumise alates märtsist 2009.
Poeet külmetab klaasmäel

"Poeet külmetab klaasmäel" on kitarristi ja laulja Riho Sibula 2000. aastal ilmunud album, tema esimene sooloplaat.
Galina Kulakova

Galina Aleksejevna Kulakova (vene keeles "Галина Алексеевна Кулакова"; sündinud 29. aprillil 1942 Logatšis Udmurtias) on endine Nõukogude Liidu murdmaasuusataja. Rahvuselt udmurt.
Kulakova oli 1970. aastate alguses maailma parim naissuusataja 10 kilomeetrist lühematel distantsidel. Ta võitis neli olümpiakulda, millest kaks tuli individuaaldistantsidelt 1972. aasta ja 1976. aasta olümpiamängudelt. Maailmameistrivõistlustel võitis Kulakova kolm individuaalset ja kaks teatevõistlusekulda. Lisaks on ta tulnud 39 korda Nõukogude Liidu meistriks aastatel 1969–1981. 1976. aasta olümpiamängudel pärast 5 km pronksmedali võitu jäi Kulakova dopingu kasutamisega vahele. Medalist pidi ta loobuma, kuid mingit muud karistust sellele ei järgnenud.
Kulakova lõpetas tippsportlaskarjääri 1982. aastal.
Northrop Grumman B-2 Spirit

Northrop Grumman B-2 Spirit on Northrop Grumman Corporationi esimene operatiivkasutusse võetud vaidtiib-tüüpi Ameerika Ühendriikide õhuvägede strateegiline kaugpommituslennuk. Lennuki ehituses on rakendatud ulatuslikult "stealth"-tehnoloogiat, mis võimaldab jääda radaritele piisavalt nähtamatuks. Lennuki B-2 esmalend toimus 17. juulil 1989. Esimene seerialennuk anti Ameerika Ühendriikide õhujõududele üle 1993. aastal.
B-2 Spirit relvastuses on nii tavalised pommid (raketid) kui ka kuni 16 tk B61 või B83 tuumapommid (-raketid), kogukaaluga 22,7 tonni, mis paiknevad kahes pommišahtis, lisaks kuni 16 AGM-69 SRAM II või AGM-129A tiibraketti, AGM-137 TSSAM ja GPS-juhitav JDAM Mk82/ Mk84 või BLU-109 relvasüsteemid. Lennukid asuvad peamiselt Missouris Whitemani õhujõudude baasis. 
Ehitatud on 21 B-2-te, kõik Ameerika Ühendriikide õhuvägedele. 23. veebruaril 2008 kukkus üks B-2 Guamil asuvas Anderseni õhujõudude baasis pärast õhkutõusmist alla ja hävis täielikult.
B-2 Spiritit on kasutatud Kosovo sõjas, Afganistani ja Iraagi sõjas.
Ühe lennuki maksumus 1997. aasta hindades oli 2,1 miljardit dollarit.
Lennuki konstruktsioon.
B-2 on klassikaline vaidtiiblennuk, mille tiiva noolsus on 35°. Lennuki ehituses on kasutatud 90% ulatuses komposiitmaterjale.
Mootoritest väljuvate kuumade gaaside soojusjälg on võimalikult hajutatud. Et lennuk oleks madallennul võimalikult vähe kuuldav, on see varustatud tõhusa mootorimüra summutus-seadmega. 
Kõrgemates õhukihtides lennates tekib lennuki järel tavaliselt kondensatsioonijälg, mille avastamiseks on B-2 tagaosas laserseade, mis annab pilootidele märku lennuki vajalikuks kõrguse muutmiseks, et kondensatsioonijälge ei tekiks.
Harry Potter ja Azkabani vang (film)

"Harry Potter ja Azkabani vang" (ingl "Harry Potter and Prisoner of Azkaban") on inglise kirjaniku J. K. Rowlingu samanimelise raamatu järgi tehtud film, mille valmistas filmistuudio Warner Bros.. Film esilinastus 2004. aastal ja on seitsmeosalise Harry Potteri filmide sarja kolmas osa. Sellele eelnev osa on "Harry Potter ja Saladuste kamber" ja järgnev osa "Harry Potter ja Tulepeeker".
Paljud fännid väitsid, et raamatu ja filmi vahel olid liiga suured erinevused. Näiteks see, et Harry sai Piksenoole-nimelise luua alles filmi lõpus, kuigi raamatus juhtus see jõulude ajal. Filmis ei selgunud ka Kelmikaardi valmistajad. Kriitika pärast on "Azkabani vang" ka üks Harry Potteri filmisarja vähim teeninud filmidest.
SeaWind Line

SeaWind Line on Soome laevafirma, mille omanik on Eesti laevafirma Tallink. SeaWind Line oli tähtsamaid raudteevagunite meritsiveo liine Soome ja Rootsi vahel. 
SeaWind Line asutati 1988. aastal kui Silja Line'i iseseisva kaubamärgiga tütarettevõte ning aprillis 1989 alustati 260 reisijakohaga ro-pax-laevaga Sea Wind liiklust liinil Turu–Stockholm. Sea Wind sõitis sel liinil ka pärast seda, kui Tallink ostis Silja Line´i, kuigi Tallinki kaubamärgi all hariliku ro-ro-laevana ilma reisijateta. Vaheldunud on teine laev, mis võimaldas kaht väljumist ööpäevas kummastki sadamast. Osa nn teisi laevu ei võtnud peale vaguneid.
Septembris 2002 renditi Öresund, mis nimetati ümber Sky Windiks ning hakkas teenindama liini Turu-Stockholm. 
2002. aastal suunati Star Wind liinile Tallinn-Helsingi. 2005. aasta aprillis ostis SeaWind Line Sky Windi. Maikuus lõpetati regulaarliiklus Tallinn-Helsingi liinil ning Star Wind asus liinile Turu-Stockholm. Peagi müüdi Star Wind Saaremaa Laevakompaniile. 
Mais 2007 müüdi Sky Wind Poola laevafirmale Unity Line.
2008. aastal lõpetati reisijavedu ja keskenduti ainult kaubatranspordile, hiljem suunati Sea Wind liinile Tallinn-Vuosaari. 
Praegune laevastik.
Endine laevastik.
Nimekiri ei ole täielik.
Küllo Arjakas

Küllo Arjakas (sündinud 10. oktoobril 1959) on Eesti ajaloolane ja poliitik.
Küllo Arjakas on uurinud peamiselt Eesti lähiajalugu, eriti riigi loomist, ning koostanud ajalooõpikuid.
Haridus.
Ta lõpetas Pärnu 1. Keskkooli 1977. aastal. Aastatel 1979–1983 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu.
2009. aastal sooritas ta Rahvusarhiivis arhivaari kutsetunnistuse eksami.
Ühiskondlik tegevus.
Küllo Arjakas on Keskerakonna asutajaliige.
Alates 1987 oli ta Eesti Muinsuskaitse Seltsi liige, Eesti Kongressi liige 1990–1992, Eesti Sõjahaudade Hoolde Liidu liige aastast 1993, MTÜ Konstantin Pätsi Muuseum liige aastast 1995, Eesti Arhivaaride Ühingu liige alates 1999.
Alates 2006 oli ta Riigi Muinsuskaitse Nõukogu liige. Ta kuulus Vabadussõja võidusamba žüriisse (selle liikmed olid Andres Põder, Andres Alver, Ülar Mark, Mare Mikof, Jaan Elken, Urmas Reinsalu, Taavi Aas, Gunnar Laev, Laine Jänes, Aivar Reivik, Küllo Arjakas ja Jaak Aaviksoo).
Teoseid.
Muu ajakirjanduslik tegevus.
Ta on seoses ajalooteemadega andnud ajakirjandusele palju intervjuusid. Juhtis ühe saatejuhina (vaheldumisi Hardo Aasmäe ja Hallar Linnuga) Kuku Raadios saadet "Raadioentsüklopeedia". Pärast saatejuht Hallar Linnu surma 2012. aastal võttis ta üle Kuku Raadio iganädalase raamatusaate "Nädala raamat" juhtimise.
Toini Gustafsson

Toini Gustafsson-Rönnlund (sünninimi Toini Karvonen; sündinud 17. jaanuaril 1938 Soomes Suomussalmis) on Rootsi naismurdmaasuusataja, kahekordne olümpiavõitja (1968).
1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes ja 1964. aasta olümpiamängudel Innsbruckis kuulus Gustafsson hõbemedali võitnud Rootsi teatevõistkonda. 1966. aasta MM-il Oslos võitis Gustafson esimesed individuaalse tippvõistluste medali, saades individuaalselt 10 km hõbemedali ja teatevõistluses pronksmedali.
1968. aasta OM-il Grenoble'is tuli Gustafsson olümpiavõitjaks nii 5 kui ka 10 km distantsil ning sai teatevõistluses hõbemedali. Samal aastal autasustati Gustafssoni Svenska Dagbladeti kuldmedaliga.
Toini Gustafsson-Rönnlund oli ametilt kehalise kasvatuse õpetaja. Ta on rahvuselt soomlane, kuid evakueeriti sõja ajal Rootsi.
Gustafsson-Rönnlundi elukaaslane oli Assar Rönnlund, kes oli samuti edukas suusataja.
Sea Wind

A Wind (aastail 1989–2022 Sea Wind) on endine Silja Line'i ja seejärel Tallinki ro-pax-laev, mis müüdi 2022. aastal ja lahkus Läänemerelt.
Ehitatud 1972. aastal Helsingørs Skipsværfti laevatehases Helsingöris Taanis nimega Svealand ning kandnud ka nime Saga Wind. Alates 1989. aastast sõitis Sea Wind Silja Line'i tütarettevõtte SeaWind Line kaubamärgi all Turu-Stockholm liinil. Aastail 2015–2017 sõitis liinil Tallinn–Vuosaari, aastail 2017–2022 Muuga–Vuosaari.
Laeva alumisel tekil veetakse vaguneid, järgmisel tekil treilered ja alumise kajutiteki ahtriosas sõiduautosid. Vaguni- ja autotekki laaditakse ja lossitakse samal ajal. Praegu Tallinki laevana reisijaid peale ei võta.
8. jaanuaril 2015 asus Sea Wind Eesti lipu all liinile Tallinn–Vuosaari, 2017. aastal liinile Muuga-Vuosaari.
26. aprillil 2022 andis Tallink laeva üle uuele omanikule Rudniki Shipping ja Sea Wind lahkus Eestist.
Tripton

Tripton ehk trüpton ehk abioseston on veekogu sambas hõljuvad surnud organismide osakesed (detriit) ja mineraalaineosakesed. Tripton on sestoni üks komponentidest.
Seston

Seston on veekogu sambas hõljuvad elusad organismid (bioseston) ja elutud tahked osakesed (tripton ehk abioseston). 
Veeorganisme, kes toituvad sestonist, nimetatakse sestofaagideks.