tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juri Jakovlev

Juri Vassiljevitš Jakovlev (vene keeles Юрий Васильевич Яковлев; 25. aprill 1928 Moskva – 30. november 2013 Moskva) oli vene näitleja.
Suure isamaasõja ajal evakueerus Jakovlevide pere Ufaasse. Seal töötas tollal 13-aastane Juri koos emaga haiglas. 1943 naasis perekond Moskvasse. Juri õppis õhtukoolis ja töötas mehaaniku abilisena garaažis.
1948 püüdis ta astuda Üleliidulisse Riiklikku Kinematograafia Instituuti, kuid ei saanud sisse. Vastuvõtukomisjoni otsus oli, et poiss "ei ole kinogeeniline". Kuid seejärel võeti ta vastu Boriss Štšukini nimelisse Teatriinstituuti. Algus kulges viletsalt ja Jakovlev lõpetas esimese kursuse kahega peamises õppeaines, näitlejameisterlikkuses. Kuid kursuse juhendaja Tsetsilia Mansurova ei lubanud teda välja visata, sest teatas: "Ma vean ta läbi, sest ta on minu jaoks huvitav. Hakkan temaga töötama."
1952 lõpetas Jakovlev Štšukini-nimelise instituudi ja hakkas tööle Jevgeni Vahtangovi nimelises teatris. Filmides mängis ta alates 1955. aastast.
Üks tema tuntumaid rolle on vürst Mõškini osa Ivan Põrjevi filmis "Idioot" (1958). Pärast seda pakuti talle Hollywoodis Jeesuse osa, mida ta Nõukogude olude tõttu ei saanud vastu võtta.
Tuntud on ka osatäitmised filmides "Husaariballaad" (1962) , "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" (1973), "Saatuse iroonia" (1975) ja "Kin-dza-dza!" (1986).
Jakovlev nimetati algul VNFSV teeneliseks kunstnikuks, 1968 VNFSV rahvakunstnikuks ja 1976 NSV Liidu rahvakunstnikuks.
Jakovlev pälvis 1970 VNFSV Stanislavski-nimelise preemia. 1978 anti talle Tööpunalipu orden ja 1979 NSV Liidu riiklik preemia. 1988 pälvis ta Lenini ordeni, 29. mail 1995 Venemaa Föderatsiooni riikliku preemia, 17. oktoobril 1996 ordeni "Teenete eest Isamaa ees" III järgu ja 10. juunil 2008 II järgu. 13. veebruaril 2004 sai ta Venemaa Föderatsiooni presidendi preemia kirjanduse ja kunsti valdkonnas "väljapaistva loomingulise ja teadusliku panuse eest Venemaa kunstilisse kultuuri".
Alari Lindmäe

Alari Lindmäe (15. september 1967 Tartu – 3. mai 1985 Zolotšivi lähedal, Lvovi oblast) oli eesti lauatennisist.
Ta hukkus lennuõnnetuses Lvivi lähedal, kui maandumisel põrkas lennuk kokku Nõukogude armeele kuulunud transpordilennukiga (vt artiklit Lend CCCP-65856). 
Alari Lindmäe sai meistersportlaseks 15-aastaselt (1983). 1985. aastal tuli ta Eesti meistriks paarismängus. Tallinnas peetakse tema mälestusvõistlusi.
Isiklikku.
Tema vend on eesti lauatennisist ja treener Rein Lindmäe.
Kismet

Kismet on robot, mis töötati välja ja valmistati 1990. aastate lõpus Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. 
Roboti valmistamisel simuleeriti psüühika teatavaid funktsioone, et saavutada masintundmuse erinevaid avalduskujusid.
Robot oli varustatud masinkuulmise, masinnägemise ja masinmotoorika süsteemidega, et võtta vastu informatsiooni väliskeskkonnast ja väljendada peamiselt emotsioonide motoorset komponenti. Tundmuste väljendamiseks oli robot võimeline vokaliseerima ja miimikat matkima. Näo väljendusilme muutmiseks kasutati kõrvade, kulmude, silmalaugude, huulte, lõua ja pea liigutusi.
Maneeži tänav

Maneeži tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kompassi asumis.
Maneeži tänav on võrdlemisi lühike, 230 meetrit, ja kulgeb põhjast lõunasse. See algab Narva maanteelt ja lõpeb teiste tänavatega ristumata Gonsiori tänaval. Tänava alguses ja lõpus on fooriga ristmik.
Ajalugu.
Tänav sai nime Tallinna ratsasõidu maneeži järgi, mis avati piirkonnas 1879. Varem kandis tänav nimesid Väike-Narva tänav ("Kleine Narvsche Straße", 1877) ja "Afonasjew-Straße" (19. sajand). Maneeži tänav sai praeguse nime 19. sajandi lõpus, kuid seda on kirjutatud mitmel viisil, näiteks Maneesi (1885), Maneshi (1908), Maneschi (1910).
1939. aastal nimetati Maneeži tänav, Tallinna linnavolikogu poolt Pandi tänavaks.
Transporditaristu.
Tänav on avatud autodele liiklemiseks, kuid autoliiklus tänaval on üsna hõre.
Tänavalt sõidavad läbi 2. ja 4. trammiliin. Pärast teist maailmasõda, 1948. aastal pandi maha trammirööpad Laikmaa tänava sihile ning 1954 avati sealtkaudu ühendus Narva maantee ja Tartu maantee vahel, kust alles 1970 viidi see suund üle Maneeži tänavale. Maneeži tänav on kesklinnast Lasnamäele viiva trammiliini kõige põhjapoolsem osa. Kuni 2003. aastani asus tänaval Maneeži trammipeatus, kuid see likvideeriti, sest Narva maanteele rajati kõigest paarisaja meetri kaugusele Hobujaama trammipeatus.
Kuni 2003. aastani sõitnud 60. ja 63. bussiliin mööda Maneeži tänavat.
Hoonestus.
Maneeži tänav 4, 1940. aastal Asti Valamaa projekti alusel ehitatud algne Tallinna Pandimaja hoone. Tänapäeval Rahvusarhiivi hoone.
Sotsiaalne robot

Sotsiaalne robot on iseseisev robot, mis suudab suhelda ja vastastikku toimida inimeste ja muude füüsiliste mõjuritega, järgides sotsiaalseid käitumisnorme ja muid juhised, mis on vajalikud antud rolli täitmiseks. See tähendab, et sotsiaalne robot peab põhimõtteliselt funktsionaalselt sarnane olema inimesega - nägema, kuulma, rääkima, mõtlema, tundeid väljendama, motivatsiooni omama, liikuma.
Ahtme haruraamatukogu

Ahtme raamatukogu on Kohtla-Järve Keskraamatukogu Ahtme haruraamatukogu.
Raamatukogu asub Kohtla-Järve Ahtme linnaosas ja võeti ehitajatelt vastu 7. mail 2002.
Hoone, kus praegu raamatukogu asub, oli algselt mõeldud kaubanduskeskuseks. Raamatukoguks ümberprojekteerimise ja ümberehituse jaoks oli ette nähtud 2,5 miljonit krooni.
Raamatukogu ruumes avati 15. oktoobril 2005 esimene välismaine Vene Muuseumi virtuaalne filiaal. Virtuaalne filiaal tegutses Ahtme Raamatukogu ruumes paari aasta vältel, hiljem koliti see ümber Põlevkivimuuseumisse.
1. jaanuari 2008 aasta seisuga oli raamatukogus 95746 säilitusüksust.
Helipea

Helipea on seade helisignaali saamiseks.
Keelpillide helipead (ingl "sound pickup") muundavad keelte või pilli kõlakoja võnkumised elektriliseks võnkumiseks.
Elektromagnetiline helipea on mähisega ribamagnet, mis elektrilistel või elektroakustilistel keelpillidel muudab selle magnetväljas võnkuva(te) magnetiliste omadustega (tavaliselt rauda või niklit sisaldavate) pillikeel(t)e võnkumise elektripingeks, mida seejärel võimendatakse elektronvõimendi abil ja muundatakse muusikahelideks elektroakustiliste muundurite (valjuhääldite) abil.
Mikrofoniefektil põhinevad helipead (piesoelektriline jt) muundavad elektriliseks signaaliks selle pinna võnkumisi, millele nad on kinnitatud, või selle ruumiosa helisid, kuhu nad on paigutatud (mikrofonid).
Grammofoni puhul kasutatakse helipead (ingl. "turntable head", "pick-up") heliplaadi spiraalselt koonduvasse vakku salvestatud heliinformatsiooni taasesitamiseks. Selleks pannakse heliplaat grammofoni ajami (veomehhanismi) poolt ühtlaselt pöörlema. Helipea juurde kuulub nõel ehk astel, mis plaadi spiraalvaos liueldes hakkab selle looklemist järgides võnkuma.
Grammofonides on kasutatud nii mehaanilisi kui ka elektrilisi, sealhulgas elektromagnetilisi, elektrodünaamilisi või piesoelektrilisi helipäid. Mehaaniline helipea edastas mehaanilise võnkumise vahetult – vagu kompiva nõela võnkumine kanti mehaaniliselt üle membraanile, mis tekitas õhku helilaineid, mida reeglina suunati kuulaja poole ruupori kaudu. Mehaaniline helipea koormas meeletult heliplaati sest mõjuvad jõud olid suured. Kogu heli võimsus saadi plaadilt nõelale üle kanduva mehaanilise energia arvel. Seetõttu kulusid nii plaat kui ka nõel kiiresti. Alles elektriliste helipeade tulek võimaldas vähendada plaadile ja nõelale mõjuvaid hõõrdejõude või need üldse kaotada (optiline lugemine). Samuti lubas see laiendada ka edastatavat sagedusala ning edastada stereofoonilist ja hiljem ka kvadrofoonilist heli.
Magnetofonide helipead on reeglina kinnise, kuid tööpilu (või muud töö-osa) sisaldava magnetahelaga ühe või mitme mähisega seadised signaalide salvestamiseks magnetkandjale (magnetlindile, magnetkettale) ja/või nende taasesitamiseks. Kustutuspea on eriline helipea olemasoleva salvestise kustutamiseks.
Slide

Slide on kitarri mängimisel kasutatav metallist või klaasist toru (võib olla ka keraamiline), mida kantakse tavaliselt sõrme otsas või hoitakse peopesas. Selle abil tekitatakse sujuvaid, legato-laadseid üleminekuid nootide vahel. Slide’i materjal mõjutab kõla – metall annab eredama ja kirkama, klaas aga pehmema ja soojema tooni. Seda tehnikat nimetatakse slide-kitarri mänguks, mis on eriti levinud bluusis ja kantrimuusikas.
Hüpermarket

Hüpermarket ehk hiidkaubahall (ka hiidpood, hüperturg) on jaekaubandusettevõte, kus müügipinda on üle 2500 m² ning toidu- ja esmatarbekaupade osakaal ületab 50%. 
Hüpermarketid asuvad peamiselt suurte magistraalide ääres ja suurtes kaubanduspiirkondades.
Hüpermarketid Eestis.
Eesti esimese hüpermarketi avas ETK 1994. aasta 4. oktoobril Tallinnas Nõmme linnaosas.
Seni on Eestis viis üleriigilist hüpermarketitega kaupluseketti: Coop Maksimarket, Maxima XXX, Prisma, Rimi Hyper ja Selver.
Apollo Kino Plaza

Apollo Kino Plaza (endise nimega Coca-Cola Plaza) on kobarkino Tallinnas, mis avati 2001. aasta 10. märtsil. 
Meelelahutuskompleks Apollo Kino Plaza asub aadressil Hobujaama 5 (kaubanduskeskuse "Postimaja" taga). Algselt plaaniti hoone valge välissein katta abstraktse grafitiga, kuid konkursitööde seast ei leitud sobivat.
Kino ametlikuks avafilmiks oli Robert Zemeckise draama "Kaldale uhutud".
Saalid.
Apollo Kino Plazas on 11 kinosaali, algselt kokku 1666 istekohaga. Kino 1. ja 2. saal on varustatud helisüsteemiga.
Lavi allikas

Lavi allikas on ohvriallikas Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Pandivere kõrgustiku idaosas. 
Allikas piirneb Männikvälja mõhnastikuga, mille külgedel langeallikad avanevad. Allikate summaarne vooluhulk on 108–441 l/s.
Allikas on arheoloogiamälestisena muinsuskaitse all.
Afefoobia

Afefoobia ehk hafefoobia ehk hafofoobia ehk hapnofoobia ehk haptefoobia ehk haptofoobia on haiglane hirm (foobia) teiste inimestega kehalise kokkupuutumise ees.
Isegi tuttavate inimestega kokkupuutumist tajutakse määrdumise või sissetungi ohtu tekitavana. 
Mõnikord kardetakse kokkupuutumist ainult vastassoost inimestega. Naistel kaasneb see sageli hirmuga seksuaalse ahistamise ees. Poisid, keda on seksuaalselt väärkoheldud, on kirjeldanud puudutust põletavana. 
Afefoobiat esineb harva.
Algofoobia

Algofoobia (kreeka keeles ἄλγος, álgos, 'valu') ehk agliofoobia ehk odünofoobia ehk odünefoobia on haiguslik hirm (foobia) valu ees.
Algofoobia võib kaasneda hüperalgeesia ehk liigvalutundlikkusega.
Algofoobiat saab ravida käitumisteraapia ja ärevusevastaste ravimitega.
Agorafoobia

Agorafoobia (vanakreeka sõnadest ἀγορά 'agoraa' ja φόβος 'hirm') on ärevushäire (foobia), mis väljendub haiguslikus hirmus avatud, suurte ruumide või väljakute, ka rahvarohkete kohtade (näiteks kaubanduskeskused, lennujaamad, linnaplatsid, tänavad, sillad) ees. 
Isik tajub selliseid olukordi ohtlike või eriti ebameeldivatena ning eelistab neid vältida. Sellistes olukordades võib isikul esineda paanikahoogusid. Äärmuslikul juhul ei suuda agorafoobia all kannataja kodust väljuda.
Foobia arenemise tõenäolisem aeg on 20. ja 40. eluaasta vahel ning see puudutab rohkem naisi kui mehi. Ameerika Ühendriikides kannatab 2,2% rahvastikust agorafoobia all.
Klaustrofoobia

Klaustrofoobia (ladina keeles "claustrum" 'suletud koht', kreeka keeles φόβος, phóbos 'hirm') on haiguslik hirm (foobia) kinniste väikeste ruumide ees.
Klaustrofoobia klassifitseeritakse tavaliselt ärevushäireks. Tihti väljendub see paanikahoona. Klaustrofoobiat võivad esile kutsuda erinevad paigad ja olukorrad, näiteks ülerahvastatud liftid, akendeta ruumid ja isegi liialt kitsad rõivad.
Urofoobia

Urofoobia on haiguslik hirm (foobia) uriini või urineerimise ees.
Zoofoobia

Zoofoobia on haiguslik hirm (foobia) loomade ees. Zoofoobia võib tähendada nii hirmu mingi kindla loomade klassi suhtes või üldist hirmu kõigi loomade vastu, kes pole inimesed.
Hunting High and Low

"Hunting High and Low" on Norra ansambli a-ha debüütalbum.
Amoc

Amoc (sünninimi Mikkâl Antti Morottaja, sündinud 24. detsembril 1984) on saami räppar, kes laulab Inari saami keeles. 
Tema esimene laul oli "Val moonam taan cooda". Tema singel "Šaali" ilmus 2006. aastal. Debüütalbum "Amok-kaččâm" ilmus 2007. aastal.
Süüria vapp

Süüria vapp on Süüria riigivapp.
Kuldne pistrik hoiab enda ees kilbikujulist Süüria lippu (triibud vertikaalseks keeratud) ja küüniste vahel araabiakeelset kirja, mis tõlkes on "Süüria Araabia Vabariik".
Jean Daniel Cadinot

Jean Daniel Cadinot (10. veebruar 1944 Pariis, Prantsusmaa – 23. aprill 2008 Prantsusmaa) oli prantsuse fotograaf, filmilavastaja, -stsenarist ja -produtsent. Ta oli üks tuntumaid homoseksuaalse pornograafia tootjaid Euroopas.
Cadinot lavastas filme ka pseudonüümide Tony Darcq ja Tony Dark all.
Elulugu.
Jean Daniel Cadinot sündis 1944. aastal, keset Teist maailmasõda, okupeeritud Pariisis rätsepate perekonnas. Lapsepõlves unistas ta maalikunstniku elust, läks seetõttu vanematega tülli ja põgenes 17-aastaselt kodust. Lõpuks omandas ta tehnilise hariduse Pariisi tehnikaülikoolis (École nationale supérieure d’arts et métiers) ja õppis fotograafiat riiklikus fotograafiakoolis.
1960. aastatel alustas Cadinot filmistuudios Valois Studios tööd peavoolufilmide lavastajana. Selle kõrvalt hakkas ta väljaõppinud fotograafina tegelema fotograafiaga ning keskendus homoerootilistele alastifotodele. Tema esimesed tuntumad aktifotod on tehtud kirjanik Yves Navarre’ist ning modellist-muusikust Patrick Juvet’st. Cadinot’ esimesed erootilise tooniga fotod ilmusid Prantsusmaa geiajakirja Gai Pied esmanumbris 1979. aasta aprillis. 1980. aastaks oli tal ilmunud 17 fotoalbumit, mida oli maailmas ostetud enam kui 250 000 eksemplari. 
Cadinot otsustas karjääri jätkata erootiliste filmide tootmisega. 1978. aastal asutas ta filmistuudio French Art, mis keskendus 16 mm lindile filmitud geipornograafiliste filmide tootmisele. 30-aastase kineastikarjääri kestel kirjutas ta stsenaariumi ligi 60 filmile ja ka lavastas need, produtsendina korraldas ta enam kui 40 pornograafilise filmi tootmist.
Cadinot suri 23. aprillil 2008 südamerabandusse.
Stiil.
Jean Daniel Cadinot’ filmid liigitatakse kvaliteetpornograafia alla. Tema filmidele on iseloomulik põhjalikult läbi mõeldud süžee, tavafilmidest eristavad neid sageli ainult harrastusnäitlejate kasutamine ja mõõdukas hulk "hardcore"-stseene. Stsenaariumi alusena kasutas ta sageli sündmusi oma elust, kuid inspiratsiooni andsid ka ta modellide ja näitlejate jutustatud lood. 
Cadinot kasutas peamiselt noori, väheste kogemustega osatäitjaid ning tähtsustas seda, et näitlejad teeksid eelkõige seda, mis neile endale meeldib. Seetõttu on ta filme peetud ka emotsionaalselt realistlikeks.
Cadinot eelistas elada ja töötada maal, mistõttu paljud ta filmid on filmitud Prantsusmaa looduses. Sagedaseks tegevuskohaks oli ka Põhja-Aafrika, sel põhjusel kasutas ta oma filmides ohtralt araabia päritolu osatäitjaid. Tuntumad selliste filmide näited on "Harem" (1984), "Hammam" (2004) ja "Nomades" (2005).
David Ben-Guriyyon

David Ben-Guriyyon (kasutatakse ka nimekuju David Ben-Gurion; heebrea דָּוִד בֶּן-גּוּרִיּוֹן‎; sünninimi David Grün; 16. oktoober 1886 Płońsk, Kongressi-Poola, Venemaa Keisririik – 1. detsember 1973, Tel-HaShomer, Iisrael) oli Iisraeli esimene peaminister. Ben-Guriyyon oli pühendunud sionist, kel oli oluline roll Iisraeli riigi rajamises ja ülesehitamises.
Ben-Guriyyon pidas peaministriametit aastatel 1948–1963, lühikese vaheajaga aastatel 1954–1955. Ta juhtis Iisraeli 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõja ajal ja 1956. aasta Suessi kriisi ajal, mil Iisrael vallutas Siinai poolsaare.
Tema isa Avigdor Grün oli advokaat ja Hoveve Tsiyyoni liikumise üks juhte Płońskis. Ema Scheindel suri, kui David oli 11-aastane.
David kasvas üle tulihingelise sionistina. Varssavi ülikoolis õppides ühines ta 1904 marksistliku liikumisega Po'ale Tsiyyon ('Siioni töölised'). 1905. aasta revolutsiooni ajal vahistati ta kaks korda. Järgmisel aastal, šokeerituna juutidevastastest pogrommidest Ida-Euroopas, emigreerus ta Osmanite riigi valduses olevasse Palestiinasse, kus sai üheks Po'ale Tsiyyoni liikumise juhtidest.
1912. aastal astus ta Istanbuli ülikooli ja võttis endale perekonnanime "Ben-Guriyyon" 66. aastal Juudamaal toimunud Rooma-vastase ülestõusu juhi Yosef Ben-Guriyyoni järgi. David Ben-Guriyyon töötas ka ajakirjanikuna. 1915. aastal saadeti ta poliitilise tegevuse pärast Osmanite riigist välja.
Ben-Guriyyon asus elama New Yorki, kus tutvus Venemaalt pärit Paula Munweisiga. Nad abiellusid 1917 ja said kolm last.
1918. aastal astus Ben-Guriyyon Suurbritannia sõjaväkke juudi leegioni. Pärast Esimese maailmasõja lõppu naasis ta perega Palestiinasse, mille Suurbritannia väed olid Osmanite riigilt vallutanud.
Ben-Guriyyon külastas 5. mail 1933 Eestit ning kohtus Tallinnas rahvusvahelise juudi noorteorganisatsiooni HaShomer HaTsa'ir liikmetega.
Ajakiri Time nimetas Ben-Guriyyoni postuumselt 20. sajandi saja kõige mõjukama isiku hulka.
Etioopia vapp

Etioopia vapp on Etioopia riigivapp. Vapp on praegusel kujul kasutusel alates 1996. aastast.
Ringikujulise vapi helesinisel taustal on kollane pentagramm, millest lähtuvad radiaalsed kiired. Kuningas Saalomoni pitsatilt pärinev pentagramm sümboliseerib rahva ühtsust ja rahvustunnet.
Vostokneftedobõtša

Vostokneftedobõtša (vene "Востокнефтедобыча") oli Nõukogude Liidus 1930. aastatel eksisteerinud riiklik ühendus, mis koondas NSV Liidu idaaladel nafta tootmisega tegelevaid ettevõtteid. Sellesse kuulus kokku viis trusti – Bašneft, Kuibõševneft, Sõzranneft, Prikamneft ja Buguruslanneft.
On teada, et 1938. aastal pumpasid ühendusse kuuluvad ettevõtted maapinnast välja neli miljonit tonni toornaftat.
Ühenduse peakorter asus Kuibõševi linnas. Ühendus tegutses vaheaegadega aastatel 1930–1939, selle viimane juht pärast tegevuse taastamist oli alates augustist 1938 tulevane naftatööstuse minister Nikolai Baibakov. 
1939. aastal allutati ühendusse kuulunud ettevõtted ilmselt otse NSV Liidu küttetööstuse rahvakomissariaadi Ida piirkonna naftahankimise peavalitsusele.
Zimbabwe vapp

Zimbabwe vapp on Zimbabwe riigivapp. Vapp on kasutusel alates 21. septembrist 1981.
Vapikilpi hoiavad kaks künkal seisvat suurkudut, kes sümboliseerivad Zimbabwe erinevaid etnilisi gruppe. Nende jalge ees kasvavad nisu, puuvill ja mais on rahva peamised toidu- ja elatisallikad. Vapikilbi roheline värv sümboliseerib maa viljakust, sinised ja valged lained tähistavad vett. Kilbi keskel on Suur-Zimbabwe riigist säilinud ajaloomälestis. Kilbi taga on kõblas ja Kalašnikovi automaat, mis sümboliseerivad võitlust ja tööd ning üleminekut sõjalt rahule. Punane täht vapikilbi kohal tähistab tulevikulootust. Rahvusembleemiks saanud Suur-Zimbabwe varemetest leitud linnukuju kujutis näitab rahvusteadvust.
Vapikilbi all on lint rahvusliku motoga "Ühtsus, vabadus, töö".
Psühhedeelia

Psühhedeelia (kreeka keeles ψυχή "psyché", 'hing' ja δήλος "délos", 'avalduma') on 1960. aastatel kujunenud subkultuur, mille liikmed manustavad sageli psühhedeelikume. Sama terminit kasutatakse ka psühhedeelse kunsti ja psühhedeelse muusika kirjeldamisel.
Psühhedeelset kogemust iseloomustab vaimule varem tundmatute ettekujutuste tajumine või vaimu loominguline joviaalsus, mis on vabanenud tavalisuse ahelaist. Psühhedeelne seisund on kogemuste jada, mis tuleneb aistingulisest puudulikkusest kui ka psühhedeelsetest ainetest. Kogetakse kuulmis- ja/või nägemishallutsinatsioone, muutub maailma tajumine, tekivad teisesed aistingud, müstilised kogemused ja aeg-ajalt võivad tekkida psühhoosisarnased seisundid. Meelte poolt kogetavate aistingute puudulikkus võib olla lühikesel ajaperioodil lõdvestav ning kosutav, kuid pikemal perioodil võib see lõppeda tugeva ängistusega, hallutsinatsioonide tekkega (nii meeldivate kui õudust tekitavate), veidrate ja hirmu tekitavate mõtetega, depressiooni ja ebasotsiaalse käitumisega.
Psühhedeelne kunst.
Psühhedeelne kunst on USA-s ja Suurbritannias 1960. aastatel tekkinud kunstistiil, mida iseloomustavad intensiivsed värvikombinatsioonid ja iseloomulikud voolavad vormid, mida tavaliselt on seostatud hallutsinogeenide tarvitamisega (LSD, hallutsinogeensed seened). 
Psühhedeelne valgusetendus.
"Brotherhood of Light"
Ahjuroop

Roop ehk ahjuroop on pika või lühema varrega, tavaliselt täismetallist tööriist. Roopi kasutatakse hõõguvate või põlevate materjalide liigutamiseks tulekoldes, et need paremini põleksid, ja ahjust süte väljatõmbamiseks.
Ahjuroobi alumine osa on sepistatud 2...5 sentimeetri laiuseks ja 10...30 sentimeetri pikkuseks ning kuni 5 mm paksuseks sirgeks leheks ja on selle osa ulatuses täisnurga all kõrvale keeratud. Varre teises otsas on tavaliselt rõngas, et roopi oleks mugavam käes hoida ja üles riputada.
Valmistatakse ka roope, millel on metallvarre jätkuks puuvars.
Kaminaroobiks kutsutakse väiksemat ahjuroopi. Kaminaroobid on tihtipeale kunstipärasemalt sepistatud.
Unetša

Unetša on linn Venemaal Brjanski oblastis, Unetša rajooni keskus. Asub Unetša jõe ülemjooksul.
Linn on tekkinud 1887. aastal rajatud raudteejaama juurde ja sai linnaks 1940.
Unetša on raudteesõlm. Seal on ajaloo- ja koduloomuuseum.
Pärnu maantee (täpsustus)

Pärnu maantee nime kannab mitu tänavat Eesti eri paigus:
Harju maakonnas:
Järva maakonnas:
Lääne maakonnas:
Pärnu maakonnas:
Rapla maakonnas:
Viljandi maakonnas:
Revolver (album)

"Revolver" on The Beatlesi seitsmes stuudioalbum, mis ilmus 5. augustil 1966. Lood salvestati aprillist juulini. Esialgu taheti albumi pealkirjaks panna "Abracadabra", kuid siis leiti, et sellise pealkirjaga album on juba ilmunud.
Albumi muusikas on stilistilisi uuendusi, mida arendati edasi järgmistel albumitel.
2002. aastal hääletasid muusikaajakirja Rolling Stone lugejad selle kõigi aegade parimaks albumiks ning 2003. aastal valis sama ajakirja poolt kokku pandud asjatundjate žürii "Revolvri" paremuselt kõigi aegade kolmandaks albumiks.
Laulud.
Kõikide laulude autorid on John Lennon ja Paul McCartney (Lennon/McCartney), kui pole märgitud teisiti. "Revolver" oli George Harrisoni läbilöögiks laulukirjutajana. Albumil on kolm tema lugu.
Lennoni sõnul on osa lugusid kirjutatud LSD mõju all.
Pillivõimendi

Pillivõimendi on elektriliste pillide võimendamiseks kasutatav aparatuur, mis koosneb tavaliselt võimendist ja kõlarist. Valmistatakse spetsiaalseid võimendeid kitarri (nii akustilise kui ka elektrikitarri tarvis), klahvpillide (Fender Rhodes, Hammondi orel, süntesaatorid), bassi (nii akustilise kui ka elektribassi jaoks), hääle jne võimendamiseks.
Erinevused harjutus- ja esinemisvõimenditel seisnevad kvaliteedis, suuruses, võimsuses, hinnas ja tehnoloogias – kas on tegemist transistor- või lampvõimendiga ning kas on eraldi võimendi "pea" (inglise "head") ja kõlar (kõlarikast).
Karl Martin Sinijärv

Karl Martin Sinijärv (sündinud 4. juunil 1971 Tallinnas) on eesti ajakirjanik ja luuletaja.
Elulugu.
Aastatel 1977–1988 õppis ta Tallinna 2. Keskkoolis ning 1988–1991 Tartu Riiklikus Ülikoolis kaugõppes eesti filoloogiat. Selle kõrvalt töötas ta arendusfirmas Urania (1988. aastast) ning ajakirjas Kultuur ja Elu (1989. aastast) mittekoosseisulise korrespondendina.
1992. aastast töötas Sinijärv Eesti Ekspressi ja 1993. aastast Liivimaa Kroonika toimetuses. Ta on olnud enne Eesti Kirjanike Liitu vastuvõtmist Tartu NAK-i liige. 2007. aasta aprillist kuni 2016. aastani oli Sinijärv Eesti Kirjanike Liidu esimees.
Karl Martin Sinijärv oli aastatel 2001–2010 Eesti Televisiooni kultuurisaate "OP!" saatejuht, 2010–2014 juhtis ta ühe saatejuhina ETV kultuurisaadet "Jüri Üdi klubi".
Kirjanduslik tegevus.
Kirjandusse tuli Sinijärv 1989. aastal luulekoguga "Kolmring", mis ilmus luulekassetis "Kassett '88" koos Tõnu Trubetsky, Ringo Ringvee ja Märt Väljataga loominguga. Juba Sinijärve esikkogus avaldus ta luulestiili omapära: ta kasutas futuristliku luule võttestikku, rakendas keelelist võõrutust ja mängu eneseparoodia piirimail. Kogus on keeletundlikkust ja kujundileidlikkust, ei puudu ka tundelüürika. Samu tunnusjooni on Sinijärve teisteski luulekogudes, kuid 1990. aastate teisel poolest paistab Sinijärve luule "täiskasvanulikum", on tunda kurbust, allaandmist ning tajutav on stiilipingete lõõgastumine.
Hiljem on ta osalenud kaardipaki formaadis luulekogumikes "Kaardipakk" ja "Kaardipakk Kaks" koos Triin Soometsa, Elo Viidingu, Asko Künnapi ja Jürgen Roostega.
Poliitiline tegevus.
Sinijärv on 17. aprillist 2005 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 2. Ta kogus 565 häält, kuid ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Karl Martin Sinijärv on Riivo Sinijärve ja bibliograaf Lili-Ann Sinijärve poeg. Tema vanaisa oli Erni Hiir ja vanaema Aimi Hiir. Tema onu on Randar Hiir.
Karl Martin Sinijärve abikaasa on maastikuarhitekt Urve Sinijärv. Neil on 1992. aastal sündinud tütar Hedo Hell ja 2007. aastal sündinud poeg Kaaren Cornelius.
Nihkedeformatsioon

Nihkedeformatsioon on keha kuju muutus, mille käigus keha elementaarrööptahukate nurgad muutuvad, muutumatuks jäävad aga rööptahuka mõõtmed.
Nihkedeformatsioon tekib nihkepingete mõjul.
Kui ette kujutada sellist rööptahukat, mis on ehitatud 12 pulgast, ja kui seda väänata, siis pulkadevahelised nurgad muutuvad, nende pikkused aga mitte. Kuna keha ei pea tingimata olema rööptahukakujuline, on nihkedeformatsiooni puhul vaatluse all elementaartahukas. Terve keha, mis võib olla ka ümmargune, koosneb siis elementaarrööptahukatest.
Miiliahi

Miiliahi ehk miiliauk on puusöe saamiseks kasutatav valdavalt maasse kaevatud auk, milles puude põletamisel õhuhapniku ligipääsuta (nimetatakse miilimiseks) tekib puusüsi. Suurtes kogustes söepõletamine oli algselt tavaks mõisates.
Ahju ehitus.
Miiliahi kaevati maasse, kuid Saaremaal on sütt põletatud ka maapealsetes miiliahjudes. Mõõtmetelt oli maasse kaevatud ahi umbes 5-6 meetrit pikk, 2 meetrit lai ja 1,5 meetrit sügav.
Ühe võimaliku ahjuehitustüübi kohaselt laotati miiliahju põhja põigiti kaikaid, mis kaeti tulehakatuseks kuivade puulaastudega. Neile asetati omakorda kuuse- või männipakud, mille peale kanti paks kuuseokaste kiht. Järgnevalt kaeti käik tihedalt mätastega, et tuli vaikselt hõõguks. Põletati umbes kolm ööpäeva.
Teine ehitustüüp oli selline, et umbes 2 meetri pikkuste puupakkude katmisel kasutati liivasegust mulda, kuid pakkude mõlemad otsad jäeti katmata.
Maa peale ehitatud miiliahjude puhul kasutati aga tuulepoolses küljes paiknevat madalat kivimüüri, mis oli vajalik selleks, et tuli virnas üles ei tõuseks, vaid liiguks mööda virna sissepoole.
Miiliahju kasutamine.
Ehitusvariandi puhul, kus puupakud on täielikult kaetud, süüdati tuli tuulepoolsest otsast ning valvati, et leegid mätaste vahelt välja ei pääseks. Seda meetodit kasutades võttis süte valmimine mitu ööpäeva, mille jooksul ei tohtinud miiliahju kordagi valveta jätta. Mätaste vahelt tõusvad leegid tuli kohe uute mätastega summutada. See, kas söed on valmis, tehti kindlaks rauast oraga torkides.
Miiliahju jahtudes tõsteti mättad pealt ning võeti söestunud puupakud välja. Kui põletamine õnnestus hästi, olid kõik puupakud niisama terved, kui ahju pannes ja täielikult söestunud.
Kui puupakkude mõlemad otsad olid miiliauku asetades katmata jäetud, tehti tuli puupakkude lahtijäetud kohtadesse. Seejärel, kui otsad olid söestunud ja arvati, et tuli juba keskele ulatub, kaeti ka otsad liivaga ning löödi terava vaiaga miiliahju lakke auke. Nende aukude kaudu väljus ahjus tekkiv suits tugeva joana.
Võimalik oli ka variant, mille puhul pisteti miiliaugus asunud latid alt põlema ning alles seejärel kaeti ahi pealt kinni ja jäeti latid söeks hauduma.
Põletusmaterjal.
Parimaks söematerjaliks peeti hästikuivanud männipakke, kuid nende puudumisel kasutati kuuske. Üheks põletamiseks kulus umbes 5-6 hobusekoormat puitu.
Miiliahjude saatus.
Eestis kadusid miiliahjud kasutusest 20. sajandi alguses, kuna sepatööl hakati miilisöe asemel kivisütt kasutama.
Tänapäeval on mõnes Eesti paigas hakatud uuesti miiliahju kasutama ning nõnda on valmistatud grillsütt. Näiteks on Lihula Lions-klubi korraldanud mitu aastat miilipõletamist üritusel "Lihula miil" ning kasutanud söemüügist saadud raha heategevuslikul otstarbel.
Frank Zappa

Frank Vincent Zappa (21. detsember 1940 – 4. detsember 1993) oli USA helilooja, muusik ja filmilooja. Üle 30 aasta pikkuse karjääri jooksul kehtestas ta end loominguliselt mitmekülgse, viljaka ja selgelt eristuva helilooja, kitarrivirtuoosi ja bändiliidrina. Zappa kirjutas eri žanrites heliloomingut rokkbändidele, džässansamblitele, süntesaatoritele, arvutile ja sümfooniaorkestritele, muuhulgas luues "musique concrète-"teoseid, kasutades varem salvestatud, sünteesitud või sämplitud materjale. Lisaks muusikale lõi Frank Zappa animatsioone, lühifilme, muusikavideoid ja albumikujundusi. Ta oli kurikuulus oma poliitiliselt eriti ebakorrektsete satiirilis-irooniliste laulusõnade poolest, samuti poliitiliselt teravate ja ühiskonnakriitiliste sõnavõttudega ajakirjanduses.
Hoolimata harvast suuremast kommertsedust, oli Frank Zappa viljakas – ta kirjutas muusikat, salvestas, käis bändidega ringreisidel, andis ajakirjandusele intervjuusid, produtseeris ja turustas enda ja teiste artistide loomingut. Zappa produtseeris sõltumatult kokku ligi 60 The Mothers of Inventioni ja sooloalbumit. Ta sai mitu Grammy nominatsiooni, 1988. aastal anti talle albumi "Jazz from Hell" eest parima instrumentaalse rokketteaste auhind (ingl "Best Rock Instrumental Performance").
1995. aastal võeti Frank Zappa postuumselt vastu Rock and Roll Hall of Fame’i ja 1997. aastal pälvis ta elutöö eest Grammy. 2005. aastal lisati tema biitleid pilav 1968. aasta album "Mothers of Invention, We're Only in It for the Money" USA Riikliku Salvestiste Säilitamise Nõukogu koostatavasse registrisse. Samal aastal valis ajakiri Rolling Stone ta 71. kohale ajaloo 100 parima artisti hulgas (100 Greatest Artists of All Time). 2007. aastal nimetas tema sünnilinn Baltimore 9. augusti ametlikuks Frank Zappa päevaks ("Frank Zappa Day"). Eestile lähim Zappa mälestusmärk asub Vilniuses.
Frank Zappa eluajal ilmunud albumid.
Rea lõpus on koht USA edetabelites.
Vanamõisa mõisa sild

Vanamõisa sild on 19. sajandist pärinev 64 meetri pikkune ja keskosas 5 meetri laiune paekivist kaarsild Pärnu maakonnas Vanamõisa mõisa juures üle Vanamõisa jõe.
Dohna

Dohna on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Saksi Šveitsi – Ida-Maagimäestiku kreisis.
2008. aastani kuulus linn Saksi Šveitsi kreisi.
Linnaosad.
Sürßen, Borthen, Burgstädtel, Gorknitz ja Bosewitz.
Heidenau

Heidenau on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Saksi Šveitsi – Ida-Maagimäestiku kreisis Dresdenist lõunas Müglitzi jõe ääres.
2008. aastani kuulus linn Saksi Šveitsi kreisi.
.fi

.fi on Soome Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1986. aastast.
Varem said selle tippdomeeni alla oma domeeninime registreerida vaid Soome ettevõtted kas ettevõtte või registreeritud kaubamärgi nimega. 2003. ja 2006. aastal piiranguid leevendati, nüüd saavad tippdomeeni kasutada ka eraisikud, kuid kaubamärkide registreerimine domeeninimena on endiselt võimalik ainult neid omavatele ettevõtetele.
.se

.se on Rootsi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1986. aastast.
Tippdomeeni haldab Rootsi Interneti Sihtasutus (Internetstiftelsen i Sverige, varem Stiftelsen för Internetinfrastruktur - Internetiinfrastruktuuri Sihtasutus), kuid domeenid tuleb registreerida volitatud registripidajate kaudu.
Enne 2003. aastat oli domeenide registreerimine üsna piiratud, seda said teha vaid üleriigiliselt registreeritud ettevõtted, ühingud ja asutused ning domeen pidi olema väga sarnane organisatsiooni nimega. Ei olnud lubatud registreerida domeene üksikutele toodetele ja kaubamärkidele (see oli võimalik teise astme domeeni tm.se all, kuid see lahendus ei olnud populaarne). Üksikisikud ja kohalikult registreeritud organisatsioonid võisid samuti registreerida teise astme domeeni alla, vastavalt pp.se ja &lt;maakonna tähis&gt;.se.
Alates 2003. aastast võivad kõik organisatsioonid ja üksikisikud registreerida kui tahes mitu domeeni otse .se alla. Samast aastast sai võimalikuks domeeninimedes kasutada tähti å, ä, ö, ü ja é.
.uk

.uk on Ühendkuningriigi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1985. aastast.
2012. aasta märtsis ületas registreeritud .uk domeenide arv 10 miljoni piiri. Sama kuu seisuga oli .uk maailmas kasutatavuselt neljandal kohal ning tippdomeenidest edastasid seda .com, .de ja .net.
.su

.su oli Nõukogude Liidu tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1990. aastast.
Kuigi Nõukogude Liit lagunes juba 1991. aasta lõpus, kasutatakse domeeni endiselt. Kui 2007. aastal oli su-domeenis registreeritud ligi 10 000 veebisaiti, siis oktoobriks 2011 oli registreeritud juba 98 000 veebisaiti. 3. veebruaril 2025 oli domeenis 111 695 saiti.
.za

.za on Lõuna-Aafrika Vabariigi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1990. aastast.
Za ei ole lühend Lõuna-Aafrika praegustest ametlikest nimedest, vaid hollandikeelsest nimest Zuid-Afrika, mis kehtis ametlikuna aastatel 1961-1983. Tänapäeval on tavalisem nimekuju Suid-Afrika, kuid .sa on Saudi Araabia tippdomeen.
.ax

.ax on Ahvenamaa Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 2006. aastast. Enne seda kasutas enamik Ahvenamaa veebisaite alamdomeeni .aland.fi.
Domeeni võivad kasutada organisatsioonid ja inimesed, kelle tegevus- või elukoht on Ahvenamaa või kes on sinna registreeritud.
.lv

.lv on Läti Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1993. aastast.
Domeeni registreerimine ei ole piiratud ainult Lätiga seotud saitidele, kuigi viimased on registreerimisel eelisseisus, aga mujal maailmas ei ole see domeen eriti populaarne.
.jp

.jp on Jaapani Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1986. aastast.
2022. aasta seisuga oli domeenile registreeritud üle 1,7 miljoni saidi.
.no

.no on Norra Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1987. aastast. Domeeni haldab UNINETT.
.no domeeninimedes võib kasutada Norra ametlikes keeltes leiduvaid tähemärke. Lisaks ladina tähestiku tähtedele on nendeks:
æ·ø·å·á·à·ä·č·ç·đ·é·è·ê·ŋ·ń·ñ·ó·ò·ô·ö·š·ŧ·ü·ž
.ch

.ch on Šveitsi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1987. aastast. Domeeni nimi tuleneb Šveitsi ladinakeelsest nimest "Confoederatio Helvetica".
Sambia vapp

Sambia vapp on Sambia Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel alates riigi iseseisvumisest 24. oktoobril 1964.
Vapi kujundus pärineb osaliselt endiselt Põhja-Rodeesia embleemilt. Kilg-merikotkas sümboliseerib vabadust ja rahva tulevikulootusi. Vapikilbil on kujutatud Victoria juga, mis voolab alla mööda musti kaljusid. Must värv sümboliseerib ka Aafrika rahvaid ning Zambezi jõge, mille järgi riik on nime saanud. Sümbolid maapinnal tähistavad Sambia loodusressursse, põllumajandust ja elusloodust. Kilbi kohal on kõblas ja kirka, mis sümboliseerivad põllutööd ja mäetööstust.
Kilbi all on lint rahvusliku motoga "Üks Sambia, üks rahvas".
Munalaskme–Laitse tee

Munalaskme–Laitse tee (registrinumbriga 11381) on kõrvalmaantee Saue vallas. Tee pikkus on 8,4001 km. 
Tee saab alguse Riisipere–Vasalemma tee kümnendal kilomeetril Munalaskme külas. Tee kulgeb läbi Munalaskme, Kibuna, Kaasiku, Vansi ja Laitse küla. Tee lõpeb Ruila–Laitse tee viiendal kilomeetril Laitse külas. 
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga viit truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Munalaskme, Kibuna, Laitse (Kaasiku küla) ja Laitse (Laitse küla).
Teega ristub kolmandal kilomeetril Laitse–Kibuna tee, neljandal kilomeetril Keila–Riisipere raudtee ja Laitse aiandusühistute tee.
Kiiruspiirangud on Laitse külas ja Kaasiku külas tiheasustusega aladel ning raudteeülesõidukoha piirkonnas (50 ja 70 km/h). Teevalgustus on Kaasiku külas tiheasustusega alal kuni raudteeülesõidukohani.
Kibuna külas jääb teest lõuna poole Spordiklubi Villu autokrossirada.
.рф

.рф on Venemaa Interneti tippdomeen, mis võeti kasutusele 2010. aastal. See on esimene tippdomeen, mis kasutab mitteladina kirjatähti. Selle domeeninimega internetiaadressid hakkavad olema ainult kirillitsas. Esimestena hakkasid öösel vastu 13. maid 2010 tööle Venemaa presidendi ja valitsuse veebisaidid (http://президент.рф ja http://правительство.рф). Jaanuaris 2013 oli registreeritud 780 085 domeeni.
Jaan Männik

Jaan Sven Männik (sündinud 15. aprillil 1945 Ljungbys Rootsis) on Eesti ärijuht ja poliitik, endine Eesti Panga nõukogu esimees. Tal on kahe riigi kodakondsus (Eesti ja Rootsi).
Haridus.
Jaan Männik on lõpetanud Örebro keskkooli 1963 ja Lundi Tehnikaülikooli masinaehituse erialal 1971.
Töökäik.
Jaan Männik on töötanud Torontos Anglo Traders Ltd-s planeerimisspetsialistina 1972–1973, Alfa-Laval AB-s 1973, Rootsi energiaametis hankespetsialistina 1974–1975, KMW-s insenerina 1975–1978, Alfa-Laval AB-s 1978–1986, Rootsi Kaitsejõudude Instituudis juhtivkonsultandina 1986–1989 ning Telia AB Stockholmi piirkonna investeeringute järelevalves 1989–1991.
Ta osales Eesti valitsuse ja Telia vahel ASi Eesti Telefon moodustamise läbirääkimistel 1991–1992. Seejärel töötas ASi Eesti Telefon Tallinna piirkonna direktorina 1993–1995, ASi Eesti Telefon juhatuse esimehena 1997–2000 ning ASi Eesti Telekom juhatuse esimehena 2000–2007.
Alates 2007. aastast oli ta Eesti Arengufondi ja Estonian Airi nõukogu liige. 13. mail 2008 nimetas Riigikogu 62 poolthäälega Jaan Männiku Eesti Panga nõukogu esimeheks, tema ametiaeg algas 13. juunil 2008 ja lõppes 12. juunil 2013.
Poliitiline tegevus.
Eesti 2006. aasta presidendivalimistel oli Jaan Männik üks erakonna Res Publica kandidaate.
2013. aastal hakkas ta tegema ettevalmistusi uue erakonna loomiseks.
Alates 20. maist 2015 oli Jaan Männik Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Ta kandideeris 6. juunil 2015 peetud suurkogul erakonna esimeheks, kuid jäi häältega 210:685 alla Margus Tsahknale. Ta lahkus erakonnast 20. septembril 2016. 12. augustil 2021 astus ta taas Isamaa liikmeks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 52 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Jaan Männik on korporatsiooni Ugala vilistlane.
Laitse aiandusühistute tee

Laitse aiandusühistute tee (registrinumber 11382) on kõrvalmaantee Saue ja Lääne-Harju vallas. 
Tee pikkus on 4,6 km, millest lõviosa on Saue vallas ning Lääne-Harju valda jääb vaid umbes 100 meetri pikkune lõik pärast Vahepere silda Vasalemma jõel. 
Tee saab alguse Kaasiku külas Laitse raudteepeatuses, ta ületab 150 meetri pärast Munalaskme–Laitse tee ning 5. kilomeetril Vasalemma jõe. Tee kulgeb läbi Kaasiku, Vansi, Laitse ja Lemmaru küla. Tee lõpeb Lemmaru külas, Lääne-Harju vallas. 
Tee ületab ühe truubi ja ühe silla. 
Bussipeatusi teele ei jää.
Kuni 2,4 kilomeetrini on tee mustkattega, edasi jätkub kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus on mustkattega teeosas 200-500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute kohta andmed puuduvad. Tee on valgustatud raudteepeatuse ja Munalaskme–Laitse tee vahel.
Kibuna jaama tee

Kibuna jaama tee (registrinumber 11384) on kõrvalmaantee Saue vallas. 
Tee pikkus on 2,7 km. Tee saab alguse Riisipere–Vasalemma tee 11. kilomeetril Munalaskme külas. Tee kulgeb läbi Kibuna küla ja lõpeb Kibuna raudteepeatuse juures. 
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaks truupi. 
Teega ristub 2. kilomeetril Laitse–Kibuna tee. 
Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Synclavier

Synclavier on varajane New England Digitali (lõpetas tegevuse 1991) toodetud digitaalne FM-süntesaator ja sämpler. Kuigi Synclavieri peetakse üldiselt digitaalseks pilliks, on osa heliprotsessist aparaadil siiski analoogne.
Synclavier mõjutas ja mõjutab senini muusikuid (instrumenti kasutatakse siiani filmimuusika ja helikujundajate ("sound designer"), muusikaprodutsentide ja elektroonilise muusika arsenalis), kuna oli juba väljatulekuaastal 1975 niivõrd ajast ees nii oma mitmekülgsuse, eesrindliku tehnoloogia ja tänapäevani iseloomuliku helikeele poolest.
Laitse–Kibuna tee

Laitse–Kibuna tee (registrinumber 11385) on kõrvalmaantee Saue vallas. Tee pikkus on 2,5 km. 
Tee saab alguse Munalaskme–Laitse tee 3. kilomeetril Kibuna külas. Tee kulgeb läbi Kibuna küla ja lõpeb Kibuna jaama tee 2. kilomeetril. 
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaks truupi; teel pole bussipeatusi. 
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Gus Grissom

Virgil Ivan Grissom (tuntud kui Gus Grissom; 3. aprill 1926 Mitchell, Indiana – 27. jaanuar 1967 Cape Canaveral, Florida) oli USA astronaut. 
Grissom õppis Purdue Ülikoolis mehaanikat ning lõpetas selle bakalaureusekraadiga. Seejärel liitus ta USA õhujõududega ja sooritas Korea sõjas üle 100 lahingulennu. 1955. ja 1956. aastal õppis ta lennundustehnikat ning omandas katselenduri kutse.
1959. aastal valiti Gus Grissom NASA astronautide esimesse gruppi. 21. juulil 1961 sai temast Al Shepardi järel teine kosmoselennu sooritanud ameeriklane. Suborbitaalne lend kosmoselaeva Liberty Bell 7 pardal kestis 15 minutit ja 37 sekundit. Ookeani maandumisel oleks Grissom peaaegu uppunud, kui kapsli luuk seletamatul põhjusel iseenesest avanes.
Gemini 3 komandörina tegi Gus Grissom koos John W. Youngiga kolm tiiru Maa orbiidil. Temast sai esimene astronaut, kes oli teist korda kosmoses.
Gus Grissom valiti esimese Apollo-lennu komandöriks. Ta hukkus 27. jaanuaril 1967 Apollo 1 lennueelsel testimisel puhkenud tulekahjus, jäädes koos meeskonnakaaslaste Ed White'i ja Roger B. Chaffeega põlevasse kapslisse lõksu.
Seeria (muusika)

Seeria (inglise keeles "serie") on muusikalise parameetri väärtuste järjestatud hulk.
Dodekafoonias kasutatakse seeria tähenduses sõna "rida" (inglise keeles "row", "tone row"; saksa keeles "Reihe", "Tonreihe") ehk "kaksteisthelirida", millega tähistatakse kaheteistkümne võrdtempereeritud 12-helisüsteemis heliklassi järjestatud hulka.
Seriaalne meetod eeldab lisaks helikõrgusele mistahes muusikalise parameetri, näiteks helivältuse, helikestuse, dünaamika, tämbri jne väärtuste seeriate loomist.
Muusikalise hulgateooria mõjutusel võib sõna "seeria" tänapäeval tähendada nii muusikaliste elementide järjestamata hulka ehk rühma või kogumit (inglise keeles "set") kui ka järjestatud hulka ehk rida (inglise keeles "row"). 
Seeria mõiste võeti kasutusele seoses seriaalse meetodi väljakujunemisega 1940.–1950. aastatel.
Seeria

Seeria on samalaadsete asjade rida või rühm. 
Sõna on kasutusel ka terminina:
Franz Abt

Franz Wilhelm Abt (22. detsember 1819 Eilenburg – 31. märts 1885 Wiesbaden) oli saksa romantiline helilooja ning dirigent. 
Ta ilmutas varakult muusikaannet. Muusikalise algõpetuse sai ta oma isalt, kes oli protestantlik jutlustaja. Ta õppis Leipzigis "Thomassschule"'s ning õppis pärast kooli lõpetamist 1838. aastast Leipzigi ülikoolis teoloogiat. Ta puutus kokku Robert Schumanni, Felix Mendelssohn Bartholdy ja Albert Lortzingiga. Leipzigis avaldas ta ka oma esimesed helitööd. 
Aastal 1841 sai ta Bernburgis kapellmeistriks (õukonnateatri muusikajuhiks), kuid asus 1841 tööle Zürichisse kooridirektoriks (Charlotte Birch-Pfeifferi juhitud linnateatri ("Aktientheater"; praegu Zürichi Ooperiteater) muusikaliseks juhiks). 
Aastast 1844 pühendus ta täielikult Šveitsi koorilaulule. Ta võttis enda juhatada muu hulgas Zürichi üliõpilaste lauluühingu Harmonie, linna lauljate ühingu, mida varem oli juhatanud Hans Georg Nägeli, ja ühingu Cäcilienverein. Neil aastail valmisid paljud tema soololau lud ja meeskoorilaulud. 
1850. aasta paiku oli ta mõnda aega ühingu "Allgemeine Musikgesellschaft" abonementkontsertide juht. Abt oli Zürichis hinnatud lauluõpetaja ning dirigent ja armastatud helilooja. 
Ta oli 1852–1882 Braunschweigis õukonnateatri kapellmeister. Sügisel 1852 kutsuti ta teiseks kapellmeistriks, suvel 1855 nimetas Braunschweigi hertsog ta esimeseks kapellmeistriks. 
Ta kirjutas palju koraale ning üle 3000 kunstlaulu. Kuni 1881. aastani avaldas ta 580 vihikut lauludega; mõnes neist on 20...30 laulu. Tema tuntumate laulude seas on "Wenn die Schwalben heimwärts ziehn" ja "Gute Nacht, du mein herziges Kind.". Tema soolo- ja meeskvartetilaulud, mis on orienteeritud rahvalaulu ideaalile, said oma meloodilisuse, kerge esitatavuse ja sentimentaalse väljendusrikkuse tõttu populaarseks muu hulgas Ameerikas. 
Ta käis arvukatel kontserdireisidel muu hulgas Prantsusmaal, Inglismaal ja Venemaal. Aastal 1872 andis ta oma kooriga kontserte paljudes USA suurtes linnades. 
Vanaduspõlve veetis ta Wiesbadenis. Tema matused olid ühed suuremad matused Wiesbadenis. Tänavatel, millest leinarong läbi läks, süüdati kõik laternad ja kaeti musta riidega.
Luup (purjekas)

Luup (hollandi keeles "sloep") on ühemastiline pikipurjestusega ja ühe eespurjega väiksem lihtsam purjelaev või purjekas.
Jagunemine.
Luup võib olla kas kahvel- või bermuudataglasega. 
Iseloomustus.
Luup on lihtsalt käsitsetav purjekas. Erinevalt kutrist on mast paigutatud rohkem vööri poole ja üldjuhul puudub või on väga lühike pukspriit. Pukspriidi puudumine lihtsustab sadamates manööverdamist.
Välislingid.
Mereviki: Luup
Kutter

Kutter (inglise keeles "cutter") on või on varem olnud teatud tunnustega purjelaev, teenistuslaev, kalalaev või laeva abipaat.
Eesti kõrvalmaanteede loend

Siin on loetletud Eesti kõrvalmaanteed.
Kõigil maanteedel on teeregistris unikaalne teenumber. Teenumber on toodud loendis tee nime ees. Kõrvalmaanteede numbrid on vahemikus XX101–XX999, kus XX on maakonna kood. Maanteed on loetletud maakondade koodide kaupa. Mitut maakonda läbiva kõrvalmaantee number vastab maakonnale, kust tee teenumbri panemisel algas. Teenumbrit ei muudeta, kui maakonnapiirid muutuvad ja maantee ei alga enam senisest maakonnast.
.ua

.ua Ukraina Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.
2021. aasta alguse seisuga oli domeenile registreeritud ligi 550 000 veebisaiti.
Hulk (muusika)

Hulk (inglise keeles "set") on muusikas ühte tüüpi muusikaliste objektide, näiteks ühe muusikalise parameetri (näiteks heliklassi, helivältuse, helikestuse, helitugevuse, tämbri vms) väärtuste kogum ehk seeria. Hulk võib muusikas esineda järjestamata hulga ehk rühmana või järjestatud hulga ehk reana.
Hulga mõiste on tulnud muusikas kasutusele seoses muusikalise hulgateooria tekkimisega 1940. aastate lõpus Ameerika muusikateoorias.
.ad

.ad on Andorra Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Domeeni haldab Andorra Telecom.
Brian Cusworth

Brian Cusworth (sündinud 9. märtsil 1984) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes tuli hooajal 2007/08 Tartu Ülikool/Rocki koosseisus Eesti meistriks ning valiti nii põhihooaja kui ka finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks.
Noorus.
Cusworth hakkas korvpalli mängima 9-aastaselt 1993. aastal Saint Louises. Pärast keskkooli astus Cusworth Harvardi ülikooli ja mängis ka seal korvpalli. Harvardis olid tema keskmised näitajad 17,4 punkti, 9,1 lauapalli ja 1,5 resultatiivset söötu mängus. 
Elukutselise karjäär.
Pärast nelja aastat Harvardis teenis Cusworth lepingu Eesti klubi Tartu Ülikool/Rockiga, kus ta sai juba algusest koha põhiviisikusse. Enamiku oma punktidest korvi alt ja pealt pannes visanud Cusworth võitis Tartu fännide seas suure populaarsuse. Üheks suuremaks punktiskoorijaks oli Cusworth ka tähtsates mängudes Permi Ural Greati vastu, kui mängiti EuroCupi Final Fouri koha peale. EuroCupi finaalturniiril ei näidanud aga Cusworth ootuspärast mängu ning jäi suhteliselt kahvatuks. 
Eesti korvpalli meistriliiga finaalis mängiti BC Kalev/Cramo vastu. Cusworth näitas kogu finaalseeria jooksul väga head mängu. Esimeses mängus hankis ta 19 lauapalli, teises viskas aga üle 30 punkti. Tartu alistas Kalevi mängudega 4 : 0 ning Cusworth valiti Eesti Meistriliiga põhihooaja ja finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks. 
2008/09. hooajaks siirdus Cusworth Hispaaniasse, kus mängis esiliigaklubis CB Breogán ning hooaegadel 2009/10 ja 2010/11 kõrgliigaklubis Manresa.
2012. aastal sõlmis Cusworth lepingu NBA tütarliiga G League'i klubiga Maine Red Claws, misjärel liitus 2013. aastal Saksamaa kõrgliigaklubiga Ulmi Ratiopharmiga.
Varia.
Peale korvpalli harrastab Cusworth klaverimängu.
Abu (täpsustus)

Abu on Saaremaa rahvarõivaste liistik. 
Abu on mitme koha nimi: