Barbara Liskov

Barbara Liskov (sünninimega Barbara Jane Huberman; sündinud 7. novembril 1939 Los Angeleses California osariigis) on Ameerika Ühendriikide arvutiteadlane.
Liskov on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi (MIT) kõrgeima tiitliga inseneriteaduse professor ning üks esimesi naisi USA-s, kes on saanud doktorikraadi arvutiteaduses. Ta on Turingi auhinna laureaat, kes defineeris Liskovi asendusprintsiibi.
Lapsepõlv ja haridus.
Barbara Liskov on Jane Huberman Siegeli ja Moses Hubermani vanim laps. Tal olid õed Alice Huberman ja Mary Huberman ning vend Robert Huberman. Ema Jane oli koduperenaine ja kõrgetasemeline tantsija ning isa Moses oli väljapaistev maksujurist. 
Liskov oli 1950. aastatel keskkoolis käies hea matemaatikas ja loodusteadustes, mis oli toona tüdruku kohta ebatüüpiline. Liskov ise on öelnud, et ta hoidis madalat profiili – ta õppis kõiki matemaatika ja loodusteaduste aineid, mida kool pakkus, aga lihtsalt ei rääkinud nendest oma naissoost sõpradega. 1961. aastal omandas ta California ülikoolis Berkeleys bakalaureusekraadi matemaatikas. Liskov meenutab, et sadakonna kursuslase seas oli ta üks kahest naisest. Pärast lõpetamist töötas ta aasta aega Mitre korporatsioonis, kus avastas huvi programmeerimise vastu. Seejärel kolis Liskov Harvardi, et töötada masintõlke ja inimkeeltega. 1968. aastal kaitses ta Stanfordi ülikoolis tehisintellektiga seotud doktoritöö "A Program to Play Chess End Games" ("Programm, mis mängib male lõppmänge").
Karjäär ja saavutused.
Pärast doktorikraadi omandamist kandideeris Barbara Liskov tööle Massachusettsi Tehnoloogiainstituuti (MIT), kuid tema avaldust isegi ei kaalutud, kuna ta oli naine. Siiski õnnestus Liskovil 1968. aastal saada erialane töökoht Mitre korporatsioonis Bedfordis, kus ta töötas teadlasena neli aastat. Üks tema Mitres kirjutatud teadusartiklitest pälvis ka auhinna. 1971. aastal pidas ta avaliku teadusloengu. Seejärel kutsuti Liskovit kandideerima nii MIT-sse kui ka California ülikooli Berkeleys ning ta asus tööle MIT-s.
1972. aastal avaldas Barbara Liskov artikli eksperimentaalse operatsioonisüsteemi Venus disaini kohta. Venus oli varane näide reglementeeritud disainiga operatsioonisüsteemist. Lisaks arendas ta aastatel 1974–1975 koos oma õpilastega programmeerimiskeele CLU, mis oli üks varasemaid ja arendatumaid programmeerimiskeeli, mille aluseks olid abstraktsed andmetüübid ja neist tuletatud moodulid, ja 1980. aastatel koostöös teiste MIT töötajatega programmeerimiskeele Argus. Hiljem laiendas Argus paljusid CLU ideid jaotatud programmeerimisele ning see sisaldas esimesi versioone pesastatud operatsioonidest, mille eesmärk oli säilitada ennustatavaid omadusi. CLU ja Argus on aluseks paljudele keeltele, nt Java ja C#, mida kasutatakse tihti personaalarvutite ja internetirakenduste programmeerimisel. Liskov arendas välja andmete abstraheerimise, mis on objektorienteeritud programmeerimise aluseks.
Tänu Liskovi tööle programmeerimiskeelte disainimisel on tänapäevane tarkvara töökindlam ning vastupidavam eksimustele ja häkkimisele. Liskov ise on öelnud, et tänapäeval kasutatavad programmeerimiskeeled põhinevad suures osas CLU keelel, kuigi programmeerijad ise ei pruugi seda teada. Lisaks arvab ta, et tema tehtud töö lihtsalt ootas tegemist ning ta juhtus olema õigel ajal õiges kohas.
1987. aastal tutvustas ta Liskovi asendusprintsiibi ideed. 1994. aastal kirjutas ta koos Jeannette Wingiga artikli "A behavioral notion of subtyping" ("Alamtüüpimise käitumuslik mõiste"), kus nad defineerisid Liskovi asendusprintsiibi formaalselt. Nimetatud printsiip ütleb järgmist:
Olgu codice_1 omadus, mis on codice_2 tüüpi objektide codice_3 jaoks tõestatav.
Siis codice_4 peaks kehtima codice_5 tüüpi objektide codice_6 jaoks, kus codice_5 on codice_2 alamtüüp.
Liskovi asendusprintsiip on üks Robert C. Martini viiest tuntud SOLID-disainipõhimõttest.
2002. aastal tõsteti Barbara Liskovit esile ajakirja Discover novembriväljaandes ilmunud artiklis "The 50 Most Important Women in Science" ("50 kõige olulisemat naist teadusvaldkonnas"), kusjuures ta oli selles nimekirjas ainuke arvutiteadlane.
2004. aastal sai Liskov IBM Corporationi spondeeritud IEEE (Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituut) John von Neumanni medali. Seda medalit antakse aastast 1990 välja silmapaistvate tulemuste eest arvutitega seotud teaduses ja tehnoloogias.
2005. aasta 19. novembril, ETH (sks Eidgenössische Technische Hochschule, Konföderatsiooni Tehnikakõrgkool) päeval, said Barbara Liskov ja Stanfordi ülikooli emeriitprofessor Donald E. Knuthi ETH Zürichi audoktoriks. Nad pidasid ETH 150. aastapäeva puhul kutsutud esinejatena kõne.
2008. aastal pälvis Barbara Liskov A. M. Turingi auhinna, mis on arvutiteaduse kõige prestiižsem auhind, seda on nimetatud arvutiteaduse Nobeli auhinnaks. Selle auhinna andis talle ACM (ingl Association for Computing Machinery, Masinarvutuse Ühendus) murranguliste uuringute eest programmeerimise valdkonnas. Ta on andnud suure panuse programmeerimiskeelte ja süsteemidisaini nii praktilistesse kui ka teoreetilistesse alustesse, eriti seoses andmete abstraheerimise, veataluvuse ja jaotatud programmeerimisega. Liskov on teine naine, kes on saanud Turingi auhinna.
2018. aastal autasustati Barbara Liskovit tema elutöö eest IEEE arvutiseltsi arvutipioneeriauhinnaga.