Jaan Sarv

Jaan Sarv (21. detsembril 1877 Leeguste, Saru vald (Hargla kihelkond) – 23. august 1954 Tartu) oli eesti matemaatikaprofessor ja haridustegelane. Töötas suurema osa oma elust Tartu Ülikooli matemaatika ja füüsika kateedri professorina. Pani aluse eestikeelsele matemaatikaharidusele. Uuris geomeetria ja aritmeetika aluseid.
Elulugu.
Jaan Sarv sündis 21. detsembril 1877 Võrumaal Hargla kihelkonnas Saru vallas Leeguste külas Hanimäe talus. Tema isa oli talupidaja. Jaan õppis Saru ja Mõniste vallakoolis ja seejärel Aluliina (Alūksne) apostlik-õigeusu kirikukoolis. 1893. aastal astus ta Hugo Treffneri gümnaasiumi, kuid juba järgmisel aastal pidi sealt raskete majandusolude tõttu ära tulema. Jätkas õpinguid omal käel ning läks 1899. aastal kooli lõpuklassi tagasi. Lõpueksamid tegi Tartu Gümnaasiumi juures ja astus samal aastal Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda matemaatikat õppima. 
Kui ülikool 1905. aastal revolutsiooni tõttu suleti, läks ta tööle Eesti Krediidiühisusse Valgas. Seal sai temast Valga Demokraatliku Ühisuse juhataja, kuid pidi aga peagi Valgast karistussalkade eest põgenema. Sõitis edasi Pariisi, kus täiendas ennast Sorbonne'i ülikoolis matemaatika alal.
1906. aastal läks ta lühikeseks ajaks Tallinna, kus kirjutas artikleid kohalikele ajalehtedele. 1907. aastal läks tagasi Tartusse, astus uuesti ülikooli ja lõpetas selle lühikese ajaga. Kuni 1917. aastani pidas Sarv mitmes kohas õpetajaametit: algul Põltsamaal, Eesti Aleksandrikooli põllutöö kursustel, siis Vitebski kubermangus Veliži naiste eragümnaasiumis ja 1909. aastast alates Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Eragümnaasiumis (olles samal ajal mõne aasta õpetaja Mari Raamoti koolis Sahkapuul).
1918. aasta detsembris nimetati tema sõber ja kauaaegne koolidirektor Peeter Põld rajatava eestikeelse ülikooli hoolekandjaks. Põld kutsus ülikooli rajamise tööle ka Jaan Sarve. Kui bolševikud 21. detsembril 1918 vallutasid Tartu, taandus Peeter Põld ajutiselt Tallinna. Kohapeale jättis ta oma asetäitjaks Jaan Sarve. Sarv koostas sel ajal ülikooli põhikirja projekti ja jaanuari eelarve. Pärast bolševike taganemist palus Sarv ennast vabastada ülikooli juhtimisest ja saata enesetäiendamisele Londoni raamatukogudesse. Sealt 1919. aastal naasnud Jaan Sarv määrati matemaatika ja füüsika kateedrite juhatajaks ja erakorraliseks professoriks, 1928. aastal korraliseks professoriks.
Doktoriväitekirja "Geomeetria alused" kaitses 1931. 1935. aastal avaldas Tartu Ülikooli toimetistes uurimuse "Foundations of Arithmetic" ("Aritmeetika alused"), mis on jõudnud ka matemaatikaleksikonidesse. Tartu Ülikoolis õpetas ta peamiselt geomeetriakursusi.
Jaan Sarv võttis osa Eesti Matemaatika Õpetamise Komisjoni tööst, kus ta aitas välja töötada eestikeelset matemaatika sümboolikat ja sõnavara.
Pärast Teist maailmasõda sai temast Tartu Riikliku Ülikooli geomeetria kateedri juhataja. 1951. aasta jäi ta pensionile ja suri 1954. aastal. Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Looming.
1924. aastal ilmus Jaan Sarve kirjutatud õpik "Analüütilise geomeetria algkursus". Peale selle kirjutas ta füüsika õpperaamatud "Füüsika õpetus I" (1910) ja "Elekter I" (1911).
Lisaks ilmus tema sulest populaarteaduslikke artikleid, näiteks "Kuidas hädawalgust saada: pilk dünamomasina, akkumulaatori, purjemootori ja magneetlambi ehitusesse ja tegewusesse" (Postimees, 1918), "Kuda uskuda ja mida uskuda?; Teaduse kindlusest" (varjunime Rusticus all, Mõte, 1909); "Praeguse aja teadus. I, Morfologia ; Anatomia ; Füsiologia ; Haiguseteadus ; Arstimiseteadus ; Liikide teadus" (Tartu, Uudised, 1904); "Soojus töötamas: Elekter inimese teenistuses" (Tartu, 1904).
1937. aastal avaldati Jaan Sarve tõlgitud Prantsuse koloneli Campagne esimese maailmasõja memuaarid "Ristide tee".
Teised raamatud ja õpikud: