tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alexander von Stieglitz

Parun Alexander Peter von Stieglitz (Venemaal tuntud kui "Aleksandr Ljudvigovitš", vene keeles "Александр Людвигович Штиглиц") (1. (ukj 13. september) 1814 Peterburi – 24. oktoober (ukj 5. november) 1884 Peterburi) oli Venemaa finantsist ja filantroop. Ta oli esimene juhataja Venemaa Riigipangas, millest hiljem arenes tänapäevane Venemaa Föderatsiooni Keskpank.
Elulugu.
Stieglitzi isa oli Peterburi pankur parun Ludwig von Stieglitz (1779–1843), kes asutas panga "Штиглиц и К°". Ta õppis Tartu Ülikoolis ning astus seejärel 1840. aastal riigiteenistusse Venemaa Keisririigi Rahandusministeeriumi manufaktuurinõukogu liikmena. 1843. aastal päris ta isa tohutu varanduse, saades õukonnapankuriks. 1840.–1850. aastatel müüs ta välismaal edukalt võlakirju, millega rahastati Peterburi–Moskva raudtee ehitust, Krimmi sõja ajal aga vahendas Venemaa välislaene.
1845. aastal omandas Stieglitz Narvas kõik Joala kalevivabrikud. 1846. aastal valiti ta Venemaa börsi nõukogu juhiks. Ta osales laialdaselt raudteede ehituses, mis ühendasid Venemaa suurlinnu Läänemere ranniku, Varssavi ja Musta merega. 15. aprillil 1851 asutas Stieglitz Narva jõe paremkaldale kalevivabriku kõrvale Narva linaketramis- ja kudumisvabriku.
Eriliste ühiskondlike teenete eest pälvis ta 1854. aastal riiginõuniku, 1855. aastal aga tegeliku riiginõuniku teenistusastme. 1860. aastal loobus Stieglitz pangandustegevusest ning astus tagasi börsinõukogu esimehe kohalt. 1862 sai ta salanõuniku, 1881 tegeliku salanõuniku aukraadi.
Von Stieglitzi rahaga asutati 1876. aastal Aleksander II käsul nn Stieglitzi kunstikool (ametlikult A. L. Stieglitzi nimeline Peterburi Riiklik Kunsttööstusakadeemia), kus õppisid ka mitmed Eesti kunstnikud: Karl Burman vanem (1901–1902), August Roosileht (1906–1907), Aleksander Promet (1897–1904), Hans Kuusik (1902), Jaan Koort, Konrad Mägi, Roman Nyman, Aleksander Tassa, Voldemar Mellik ning Nikolai Triik. 1953–1994 kandis kool nõukogude skulptori Vera Muhhina nime.
Aleksander von Stieglitz on maetud Jaanilinna Püha Kolmainsuse kirikusse.
Eesti haridus- ja teadusminister

Haridus- ja teadusminister on ametis Eesti Vabariigi haridus- ja teadusministeeriumis Eesti valitsuses. Minister vastutab Eesti haridussüsteemi juhtimise ja arendamise eest, samuti uurimis- ja arendustegevuste juhtimise ja finantseerimise eest riigi tasandil.
Ministri nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi President peaministri ettepanekul. Minister astub ametisse ametivande andmisega Riigikogu ees. Alates 17. aprillist 2023 on Eesti haridus- ja teadusminister Kristina Kallas.
Taasiseseisvunud Eesti haridus- ja teadusministrid.
Taasiseseisvumise järgse Eesti erakondade keeruka arenguloo ning levinud parteivahetuste tõttu on haridusministrid kuulunud mitmetesse parteidesse, ehkki mitu ministrit ise on (esindades eri erakondi) olnud ametis korduvalt. Nii esindas hiljem pikka aega Reformierakonda kuulunud Paul-Eerik Rummo ministrina 1992–1994 Eesti Liberaaldemokraatlikku Parteid, hilisem IRLi liige Peeter Olesk 1994–1995 ERSP-d, hilisem sotsiaaldemokraat Peeter Kreitzberg Keskerakonda, hilisem reformierakondlane Mait Klaassen oli ministrina algul parteitu ja 1998. aastast Koonderakonna liige. Kahekordne minister Tõnis Lukas on esindanud haridusministrina nii Isamaaliitu kui ka selle järglasi, Isamaa ja Res Publica Liitu ning Isamaa Erakonda. Sama erakonna teist eelkäijat nimega Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica esindas minister Toivo Maimets. Ministeeriumit on juhtinud kõik Eesti suuremad erakonnad.
Kahekordsete haridusministrite seas on olnud Rein Loik (1989–1992 ja 1996–1997) ning Jaak Aaviksoo (1995–1996 ja 2011–2014). Kolm korda on minister olnud Mailis Reps (2002–2003 Mailis Rand, 2005–2007 ja 2016–2020 Mailis Reps) ning Tõnis Lukas (1999–2002, 2007–2011 ja 2022–2023).
Pikima staažiga haridusminister taasiseseisvunud Eestis on Tõnis Lukas, kes on kokku olnud haridusminister või haridus- ja teadusminister üle seitsme aasta.
Ministrite loend.
1918–1940.
Parteid
1989–.
Parteid
Torre Unicredit

Torre Unicredit ("UniCrediti torn") on pilvelõhkuja Itaalias Milanos Porta Nuovas. 231 meetri kõrgune ehitis on Itaalia kõrgeim hoone. Hoone katuse kõrgus on 146 meetrit, LED-idega kaetud torni kõrgus 85 meetrit. 
Kompleksi kuuluvad veel torn B (22 korrust, kõrgus umbes 100 meetrit) ja torn C (12 korrust, kõrgus umbes 70 meetrit). 
Hoone asub Milano Centro Direzionale kvartalis ("quartiere"; tuntud ka kui Porta Nuova). Hoones asub rahvusvahelise tegevusulatusega panga UniCredit peakorter.
Kodukaunistamine

Kodukaunistamine (ka "kodukaunistamise liikumine") oli aastatel 1936–1940 Eestis toimunud kampaania, mille eesmärk oli parandada Eesti linnade, alevite ja külade välisilmet. 
Kampaania läbiviimiseks moodustati 32-liikmeline peakomitee ja 6-liikmeline juhatus. 
„Kuna maa välimuse korrastamine, kodukaunistamine puude ja põõsastega ning uute metsatukkade istutamine ning maanteede palistamine puudega on võimeline teatava aja jooksul õilistama meie maad ning maastikku, ühtlasi on aga omane tekitama rahva hinges psühholoogilist murrangut loodusearmastuse ja loodusekaitsmise suunas, siis valmistas Riikliku Propaganda Talitus kodukaunistamise hoogtöö koordineerimise kava, mille alusel peeti kõigi asjaomaste asutiste ja organisatsioonide esindajate nõupidamine Peaministri asetäitja K. Eenpalu juures. Lõpliku kava kinnitas Riigivanem K. Päts.“ 1936. aastal asutati Kodukaunistamise Hoogtöö Peakomitee, mille tegelik asjaajamine ja aktsiooni populariseerimine pandi Riikliku Propaganda Talituse peale. Peakomitee likvideeriti 10. juunil, mil kodukaunistamise hoogtöö juhtimine pandi Loodushoiu ja Turismi-instituudile. Kodukaunistamise hoogtöö seadis oma sihiks: kodude ja nende ümbruse välisilme tõstmise ja arendamise, avalikkude paikade ja hoonete välisilme korrastamise ja kaunistamise, puiesteede ja parkide rajamise, mälestusmonumentide ümbruse ja mälestuspaikade kaunistamise, kirikute ümbruse ja kalmistute korrastamise ja kaunistamise ning kaasaaitamise Eesti lipu aktsiooni teostamisele. 1938. aastal jagati preemiatena 3800 majapidamise vahel 110 000 kg värvimulda.
Kolme Korstna Võõrastemaja

Kolme Korstna Võõrastemaja oli Tallinnas Tartu maanteel asunud hotell.
Hotelli on esimest korda mainitud 1786. 
Hoone hävis 1944. aastal tulekahjus.
Tallinna komandandimaja

Tallinna komandandimaja (ehk Toompea komandandi maja) on Tallinnas aadressil Toompea 1 asuv barokkstiilis hoone. 
Hoones asuvad Eesti vabariigi riigi valimisteenistus, Vabariigi Valimiskomisjon ja Erakondade rahastamise järelevalve komisjon.
Ajalugu.
Hoone ajalugu ulatub umbes 1690. aastasse, mil see ehitati Tallinna ülemkomandandi elamuna. Kinnistu Toompea 1 kohal omandas arvatavalt 1660. aastatel Eesti-, Liivi- ja Ingerimaa suurtükiväe ülem ja kindralkortermeister Jakob Staël von Holstein, kelle ametiülesannete hulka kuulus ka kindlustuste ehitamine (sealhulgas ka Tallinna Wismari raveliini ja Tallinna muldkindlustusvööndi jne tugevdamine). 1673. aastast nimetati ta Eestimaa maanõunikuks ja sama aasta 15. septembril määrati ta Rootsi asehalduriks Tallinnas. Hoone asukoht on näidatud 1686. aasta Tallinna linna plaanil koos äsja valminud Toompea valliväravaga. 1693. aastal müüsid von Holsteini pärijad lõpuni ehitamata maja Rootsi riigile. Hoone võeti kasutusele Tallinna linna komandandi Paul von Esseni residentsina.
Peale Tallinna vallutamist 1710. aastal Venemaa tsaari Peeter I vägede poolt asus hoones ka Vene vägede komandant Tallinnas. Maja kõige tuntum elanik oli Peeter I protežee, Ibrahim Hannibal, Aleksander Puškini vaarisa, kes oli Tallinna komandant aastatel 1742–1752.
Aastatel 1864–1938 kuulus maja koos kinnistuga Tallinna Kaarli kogudusele, Eesti NSV perioodil tegutses majas ENSV Statistika Valitsuse asutused.
Peale taasiseseisvumist asus hoones Eesti Kodukaitse ja EV Piirivalveamet. 9. juulil 1991 toimus Toompeal komandandi majas, kus asusid Eesti Kodukaitse ja Eesti Riikliku Piirikaitseameti peakorter ja piirikaitse staap, plahvatus. Pomm plahvatas kell 22, mil Pika Hermanni tornis langetati signatuuri saatel sinimustvalget riigilippu.
Maja kuulub kinnismälestina kultuurimälestiste riiklikku registrisse. 2009. aastal hoone restaureeriti põhjalikult Raul Vaiksoo projekti kohaselt ning kohandati Riigikogu Kantselei tarbeks.
Emporis Skyscraper Award

Emporis Skyscraper Award ('Emporise pilvelõhkujate auhind') on kinnisvarainfot koguva ettevõtte Emporis arhitektuuriauhind, mida antakse välja alates 2000. aastast. Kuni 2000. aastani oli auhind tuntud nimega Skyscrapers.com Award.
Auhinnaga tunnustatakse väljapaistvaid saavutusi kõrghoonete disaini ja funktsionaalsuse alal. Auhinnale kandideerimiseks peab hoone olema valminud auhinna kätteandmise eelsel aastal ning olema vähemalt 100 meetri kõrgune. Võitjad kuulutatakse välja järgneva aasta jaanuaris ning auhinnad antakse üle kevadel või suvel.
Nominendid ja võitjad valitakse Emporise toimetajate poolt, kelleks on arhitektuurieksperdid kogu maailmast. Kümne sõelalejäänu seast valitakse esimese, teise ja kolmanda koha saaja.
Piktograafia

Piktograafia ehk piltkiri on piltide ja jooniste (piktogrammide) kasutamise süsteem mõtete väljendamiseks ja teadete edastamiseks. Seda peetakse tavaliselt kirja eelkäijaks, mõnikord kirjaks. 
Ideograafia ehk mõistekiri on välja kasvanud piktograafiast.
Sõlmkiri

Sõlmkiri on teadete edastamise süsteem, mille puhul teadete edastamiseks kasutatakse sõlmi ja värvusi niidil või nööril. 
Inkade riigis kasutati teadete edastamiseks kipusid. 
On teateid, mille järgi Vana-Hiinas on kasutatud hiina sõlmkirja.
Kämmerei

Kämmerei oli Tallinna rae juures tegutsenud ametkond, mis korraldas linna rahaasju. 
Ametkonna moodustasid Tallinna rae liikmete seast välja valitud arvehärrad (saksa "Kämmerer"). 
Ametkonna ülesannete sekka kuulus ka Tallinna turupoodide (nt lihakarnid, kingsepapoed) ehitamine, haldamine ja soovijaile rentimine.
Michael Psellos

Michael Psellos ("Μιχαήλ Ψελλός"; 1017 või 1018 – umbes 1078) oli Bütsantsi munk, kirjanik, filosoof, poliitik ja ajaloolane.
Lausmanni masinatehas

Lausmanni masinatehas oli aastatel 1881–1909 Tallinnas Volta tänava ja Tööstuse tänava kesklinnapoolses nurgas tegutsenud ettevõte. Tehas valmistas muu hulgas viinavabrikuseadmeid ja põllutööriistu.
Vendade Lausmannide masinatehas täitis 19. sajandi lõpus peamiselt Balti raudtee ja Pihkva–Riia raudtee tellimusi. 1900. aastal oli tehases 225 töölist.
1901. aasta kuulutati rahaliste raskuste tõttu välja Lausmanni masinatehase pankrot, kuid aasta lõpus võeti aga tehas rendile ning tehas hakkas valmistama malmpatju ja laternaposte Peterburi Troitski silla jaoks. 1903. aastal taastati tootmine ning samal aastal ostsid Tallinna metallitehase Peterburi ärimehed, kes hakkasid seal valmistama raudteepööranguid ja aurukatlaid ning remontima vedureid. Tallinna laeva- ja masinatehases töötas ligi 800 inimest. 1909. aastal läks tehas lõplikult pankrotti.
Lausmanni masinatehase asukohas on tänapäeval Volta tänava hooned 30, 32, 34 ja Tööstuse tänava 43 hoone, Volta tänava nurgal asuv majaosa. 
Ajalugu.
Tehas kandis aastatel 1899–1903 nime "AS Tallinna mailma ja masinavabrik vennad Lausmannid". Seejärel 1903–1906 "Tallinna metallitehas", aastatel 1907–1909 "AS Tallinna laeva- ja masinatehas".
Lausmanni heinamaa.
Lausmanni masinatehas andis nime Kopli, Volta, Lausmanni masinatehase vahel ja Sõja tänava sihis kulgenud alade vahelisele Lausmanni heinamaale Kalamajas (praegu Salme kultuurikeskuse ümbrus). Girgensoni tänava ja Vabriku tänava vahel ning Sõja tänava sihist linna poole hoonestamata ala oli linna karjamaa, kus korraldati rahvaüritusi.
1930. aastatel kujundati suurem osa endisest heinamaast pargialaks, mille ümber ehitati Sõja tänava ja Kalevi tänava Kalamaja kortermajad. 1955-1965 ehitati keset parki J. Tombi nim. Kultuuripalee.
Lembitu (õmblusvabrik)

Lembitu nime kandis aastatel 1961–2000 Tallinnas tegutsenud tekstiiliettevõte, kus toodeti õmblus- ja silmkoetooteid.
Kui ettevõte 1961. aastal tegevust alustas, oli ettevõtte nimi "Individuaalõmblusvabrik Lembitu". Aastatel 1983–1991 kandis ettevõte nime "Tootmiskoondis Lembitu", 1991–1994 tegutses riikliku aktsiaseltsina ja 1994–1997 aktsiaseltsina.
Ettevõte tegutses peamiselt moeateljeena, kuid hakkas 1980. aastatel õmblus- ja silmkoetooteid valmistama ka väikeseeriatena.
Tallinna linnapea ametikett

Tallinna linnapea ametikett on Tallinna linnapea ametitunnus. 
Ametikett koosneb ehistega suurest vapist, mille külge on kinnitatud kandekett.
Ametiketi kavandas Priit Herodes ja selle valmistas OÜ Miniplast Pluss. 
Ametiketti kandis Tallinna linnapea esimest korda 1997. aastal.
Umbusaldusavaldus

Umbusaldusavalduseks nimetatakse poliitikas seda, kui valitud kogu hääletab oma esindaja tagasikutsumist ametikohalt. Tüüpiliselt umbusaldatakse tänapäeval demokraatlikes riikides valitsusjuhte või -liikmeid, presidente, kohalike omavalitsuste juhte või liikmeid, samuti parlamendi või omavalitsuse volikogu eesistujaid.
Umbusaldus loetakse õnnestunuks, kui häältest piisab umbusaldatava ametist tagandamiseks. Kuna umbusalduse algatab üldjuhul opositsioon, kes on opositsioonis seetõttu, et tal on vähem hääli, siis enamasti umbusaldamine ei õnnestu. Umbusalduse õnnestumiseks on vaja eritingimusi: mõne koalitsioonisaadiku toetust, koalitsiooni lõhenemist vms. Õnnestunud umbusaldushääletus võib, kuid ei pruugi viia võimuliidu ja valitsuse lagunemiseni.
Eestis.
Taasiseseisvumise järgses Eestis on ministritele 1992-2019 umbusaldust avaldatud 31 korral, neist õnnestunud on vaid kolm: teisel katsel õnnestus peaminister Mart Laari umbusaldamine 1994. aastal, mõõdikuskandaal viis ametist siseminister Ken-Marti Vaheri ning 2016. aasta 9. novembril umbusaldati peaminister Taavi Rõivast.
Enim on Eestis umbusaldatud siseministreid (6 korral), järgnevad peaministrid (5 korral) ja rahandusministrid (4 korral).
Eestis on umbusaldushääletusele pandud järgnevad ministrid.
Tallinna linnatapamaja

Tallinna linnatapamaja oli aastatel 1893–1940 Tallinnas aadressil Jüri Vilmsi tänav 37 töötanud tapamaja. 20. sajandi algusest 1930. aastateni oli sama aadress Riesenkampffi 37. Tänapäeval on selle kinnistu aadressid Jüri Vilmsi 53a-53g.
Tapamaja projekteeris ja ühtlasi oli ehitusjuht Carl Gustav Jacoby. 
1932. aastast tegutses tapamaja kõrval alaline elusloomaturg.
Endise Tallinna linnatapamaja kontorihoone asub aadressil Jüri Vilmsi 53a. Teised Tallinna Tapamaja kompleksi hooned on kas lammutatud või kapitaalselt ümber ehitatud. Tallinna linnatapamaja asukohaks valiti Riesenkampfi tänava pikendusel asunud heinamaa, mis jäi väljapoole tolleaegset linnapiiri. Linnainsener Carl Gustav Jacoby koostatud projekt järgi kestis ehitus aastatel 1891–1893. Hoone esimesel ja katusekorrusel paiknesid teenistujate korterid, teine korrus oli kasutusel kontoriruumidena.
Eesti NSV ajal asus hoones Tallinna Liha- ja Konservikombinaadi osakond.
Osaliselt on säilinud kogu kompleksi ümbritsenud ja tänavast eraldanud paekivist müür, sealhulgas väärtuslik müürilõik aadressil Vilmsi 53a asunud kontorihoone ees, mille tänapäevaks kinni müüritud jalgväravat kaunistab raidkivi aastaarvuga "1893". Laagna tee poolt ümbritseb hoonet betoonsein.
Fraasimäärus

Fraasimäärus ehk fraasiadverbiaal on mis tahes omadus- või määrsõna laiend.
Eesti keel.
Omadussõna laiend.
Omadussõna laiend võib väljendada
Omadussõna laiend võib olla
Osa fraasimäärusi on tingitud omadussõna võrdlusvormist. Võrdlustarindi osa, mis laiendab omadussõna, võib nimetada hulgamääruseks: "Mati on lühem [kui Kati"] (võrdlustarind ja hulgamäärus).
Määrsõna laiend.
Määrsõna mittevõrdluslik laiend võib väljendada
Määrsõna laiend võib olla
Lombakas Konn

Lombakas Konn oli Tallinnas Kalamaja asumis 19. sajandi algupoolel tegutsenud kõrts.
Arvatakse, et kõrts on saanud nime lühikest kasvu küüraka kõrtsiperemehe järgi. 
Kõrts oli populaarne, seda külastasid näiteks väikekaupmehed ja literaadid, samuti kubermanguvalitsuse ametnikud.
Adventkirik

Adventkirik tähendab Seitsmenda Päeva Adventistide kogudust.
See võib tähendada ka kirikuid või kogudusi Eestis:
Tallinna adventkirik

Tallinna adventkirik on Tallinnas aadressil Mere puiestee 3 asuv adventistide kirik.
Kirik, mille projekteeris Erich Jacoby ja mis valmis 1923. aastal, on üks ilmekamaid 1920. aastate traditsionalismi näiteid Eestis. Kõrge kivikatusega ja jõulise karniisiga raskepärase hoone otsaseinas on ärkli ja baieripärase kiivriga konsooltorn, külgseinu liigendavad madalate kaarakendega vahelduvad tugipiilarid. Ühelöövilist laia ja madalat siseruumi katab kumer puitlagi. Säilinud on ornamendimaalinguga algne rõdupiire. Kiriku fassaadid restaureeriti Tallinna Kirikurenessansi projekti raames 2006–2007.
Kirikut kasutab Seitsmenda Päeva Adventistide Tallinna I Kogudus ja Seitsmenda Päeva Adventistide Tallinna III Kogudus. 1950. aastast kuni Eesti Metodisti Kiriku uue kirikuhoone valmimiseni 2000. aastal Tallinnas Narva maantee 51 kasutasid kirikut ka metodistid.
Püha Antoniuse kalmistu

Püha Antoniuse kalmistu on Tartus asunud kalmistu, tänapäeval kuulub selle ala Lillemäe parki.
Kalmistu on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.
Uno Hermanni andmetel asus Püha Antoniuse kalmistu, Lillemäe külje all asunud Tõnismäel. Pühak Antonius kaitses katku vastu. 
1773. aastal, kui asutati Vana-Jaani kalmistu, keelati edaspidi matta mittesaksa lihtrahvast kalmistule Lillemäel (seda nimetati Mistberg - rämpsu e. sõnnikumägi) - surnu tuli tuua talupojakalmistule.
Nimi püsis veel 18. sajandil aga hiljem, kui Riia ja Lille tänava äärde ehitati hooned ning kalmistu kadus aedade alla, jäi ka mäe nimi käibelt.
Porta Nuova

Porta Nuova (itaalia keeles 'uus värav') on nimetus, mis on antud paljudes Itaalia linnades linnamüüris olevatele väravatele, nendega piirnevatele ehitistele või aladele.
Linnaväravad.
Milanos on kolm eri ajal rajatud Porta Nuovat:
Maks (kulinaaria)

Maks on loomakasvatuse ja jahinduse teisejärguline tapasaadus (subprodukt), mida inimesed kasutavad mitmesuguste toitude ja ravimpreparaatide valmistamisel.
Loomad.
Toiduks tarvitatakse valdavalt vasika-, lamba-, sea-, veise- ja metsseamaksa.
Linnud.
Linnumaksana sobib toiduaineks enamiku lindude maks. Levinumad on siiski toidud kanamaksast. Ülemaailmselt kuulus delikatess on eridieedil peetud pardi või hane maksast valmistatud "foie gras".
Kalad.
Kalamaks sobib samuti inimeste toiduks. Tursamaksast valmistatakse eeldatavasti raviotstarbelist kalamaksaõli.
Toiduvalmistamine.
Eeltöötlus.
Kodus maksast toitu valmistades on soovitatav maksasagaratelt eemaldada kelme ning maks vajaliku suurusega tükkideks lõigata. Tükeldamise käigus eemaldada suuremad läbivad "juhad". 
Maks ei säili kaua ning seetõttu tuleks see üsna ruttu pärast lihakehast eemaldamist ära tarvitada. Vajadusel võib maksa (ühes tükis) panna piimaga täidetud nõusse ning hoida seda üleöö külmkapis. Maksa saab ka sügavkülmutada.
Valmistamine.
Maksa võib nii praadida, hautada kui ka grillida.
Looma- ja linnumaksast saab koos mitmesuguste maitseainete ja juurviljadega valmistada mitme koostisainega toite, näiteks hautisi, pasteete, vorste, aga näiteks kuumtöödeldud maks sobib suurepäraselt ka iseseisvaks roaks.
Maksatoitudesse sobivad hästi pune, õunad, sibulad, küüslauk, petersell, koriander, loorber, musta pipra terad ja sorts põletatud alkoholi jpm.
Toksilisus.
Mõnda liiki loomade ja kalade maksa võidakse pidada toksiliseks. Loetakse, et 500 grammi jääkarumaksa võib inimesele eluohtlikuks saada. Eskimod ei söö jääkarude ja teatud hüljeste maksa.
Jaapani köögis ei tarbita söögiks fugu ("Tetraodontidae") maksa, kuna see sisaldab neurotoksiine.
Boruka keel

Boruka keel (teiste nimetustega ka borunca, brunca, brunka, burunca keel) on tšibtša keelkonda kuuluv keel.
Piirkond.
Boruka keelt räägitakse Costa Rica lõunarannikul Playa Bonita ja Golfito vahepeal. 
Kõnelejate arv.
Boruka keelt kõneles 2007. aastal kolm inimest. Mitte väga ladusa keelekasutusega kõnelejaid on umbes 30–35. Kõnelejateks on ainult vanemad inimesed, kes on rahvuselt põhiliselt hispaanlased. Etniline populatsioon on 1000 inimest (aastal 1991). Keele staatus on 8b ehk siis peaaegu väljasurnud.
Arvsõnad.
Boruka keeles on järgmised arvsõnad. Ortograafias on kasutusel "n", mil on peal kaks täppi, "¨", kuid kuna sellist märki ei ole võimalik sisestada, on siin kasutusel "ṅ", sel on veidi teine hääldus kui tavalisel n-il või ñ-il.
1 – "éˇxe, éˇxi"
2 – "búˇc"
3 – "maṅ"
4 – "bájcaṅ"
5 – "shishcáṅ"
6 – "téshan"
7 – "cúj, cújc"
8 – "éjtaṅ"
9 – "cújtaṅ, éjcuj"
10 – "téjcuj, cróshtaṅ, búˇc,cúj"
Isikulised asesõnad.
Boruka keeles on personaalsed pronoomenid nii ainsuses kui ka mitmuses. Siin markeerib ˇ kõrisulghäälikut.
Keelestruktuuri andmed.
Tüpoloogiliselt on boruka keel nominatiiv-akusatiivne, sõnajärg SOV. Kasutab postpositsioone. Verbi kategooriaid väljendatakse tavaliselt sufiksitega. On järgmised grammatilised verbi ajakategooriad: mitteminevik, minevik ja tulevik. Üldiselt on boruka ja hispaania keele grammatika sarnased.
Keelenäide.
"¿Ishójcre rában?" = "¿Qué tal?" (hispaania keeles) = "Mis toimub?" või "Kuidas läheb?"
"Ma kukkusin puu otsast."
Kirjaviisi kasutamine.
Boruka keel kasutab ladina kirjaviisi.
Huvitavaid fakte.
Costa Ricas on kampaania, mille käigus õpetatakse koolilapsi rääkima nende vanu ajaloolisi keeli ja boruka on üks neist, mida algtasemel õpetatakse. On välja antud keeleõpik algtasemele, kus on olemas kõige elementaarsemad sõnad (nt arvsõnad, kehaosad) ja muud väljendid.
Alavere vald (Kose kihelkond)

Alavere vald (saksa keeles "Gemeinde Allafer") oli vald Kose kihelkonnas Harjumaal aastail 1870–1891 ja ka Harju maakonnas 1899–1939. Vallamaja asus tänapäeva Rasivere küla aladel.
1924. aastal karistas Tallinna-Haapsalu rahukogu endist vallasekretäri Archibald-Vilhelm-Heinrich Mühlmanni valla raha raiskamise eest 25 000-margase rahatrahvi, 2-kuulise aresti ja teenistusest kõrvaldamisega.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Alavere valla Uuearu, Pikva, Arava, Soo-otsa, Jõeääre ja Kuusiku külade ning Alavere asunduse ja Pikva asunduste maa-aladest; senise Anija valla maa-alast, välja arvatud Aavere küla ja Pillapalu asunduse maa-alad ning Anija asunduse läänepoolse osa maa-ala kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; senise Raasiku valla Paasiku küla ja asunduse maa-aladest; senise Peningi valla Kiviloo mõisa järgi oleva Soo-otsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30 ja 31 maa-aladest Anija vald.
Senise Alavere valla Rooküla küla ning Rooküla ja Nõmbra asunduste maa-aladest; senise Peningi valla maa-alast, välja arvatud Kurgla küla piirkond, seniste Raasiku ja Rae valdade vahel oleva osa maa-ala kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, viimased kaasa arvatud, ning Kiviloo mõisa järgi oleva Soootsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30, 31 maa-aladest Peningi vald.
Hassaniija keel

Hassaniija keel on araabia keele murre, mis on Mauritaania araabiakeelsete elanike, enamasti beduiinide emakeel. 
Hassaniija keelt kasutatakse harva "lingua franca"'na. Kirjakeelena kasutatakse araabia kirjakeelt või mõnd võõrkeelt, näiteks prantsuse keelt. Peale Mauritaania räägitakse hassaniija keelt veel Nigeris, Alžeerias, Liibüas, Marokos, Senegalis, Malis ja Lääne-Saharas.
Kirjaviis.
Hassaniija tähestik ladina kirjaviisis:
a e i u aa ii uu b t th j h kh d f dh r z s sh s d t dh gh v q g k l m n h w y
Peale ladina kirja on kasutusel ka araabia kiri.
Sõnavara.
Asesõnad.
Isikulisi asesõnu on hassaniija keeles kümme:
Arvsõnad.
Näiteid hassaniija keele arvsõnadest: 
Keele struktuur.
Afroaasia keelkonnale omaselt kasutatakse VSO sõnajärge. Hassaniija keeles esineb kaks dialekti, mille põhilised erinevused on foneetilised e häälikulised.
Fonoloogia.
Tavaliselt langeb rõhk sõna viimasele silbile. Hassaniija keeles on esindatud kõik klassikalise araabia keele foneemid. Keeles on 33 konsonanti, mis omakorda jagunevad rõhulisteks ja mitte rõhulisteks. Täishäälikud jagunevad lühikesteks ja pikkadeks. Pikad vokaalid on samad, mis araabia keeles (a, i, u ) ning lühikesi vokaale on vaid üks rohkem (a, i, u, ə). 
Diftongid.
Neli põhilist diftongi hassaniija keeles on /ay/, /aw/, /iy/ ja /uw/. 
Morfosüntaks.
Tulevik.
Tulevikku väljendatakse muutumatu partikli lāhi abil (lāhi "ngīs nwākšōṭ əš-šhaṛ əd-dāxəl" – Ma lähen järgmisena Nouakchotti).
Eitus.
Eitust väljendatakse fraasi mā abil, kui ka fraasil lā on kindlad kasutusalad: keelud, pärast silpe wə või u, halva soovi väljendamiseks (lā "təbki"! ‘ära nuta!’) (mā-ni "xāyəv" ‘ma ei karda’).
Sugu.
Naissoo tunnus hassaniija keeles on sõna lõpus olev morfeem -a(t). 
Dialektid.
Hassaniija kaks dialekti on Nemadi ja Imraugen. Nemadi dialekti räägitakse Ida-Mauritaanias, kus kõnelejateks on väikesearvulised hõimud. Neil on eri morfeemid sõnade "koer", "küttimine" ja "hobune" jaoks. Imraugeni dialekti räägivad paarsada kalastusega tegelevat hõimu. Imraugeni keele noorem põlvkond räägib aina enam puhast hassaniija keelt. 
Keelenäited.
Tere Hommikust! – Ish haal is-sbaah
Kust Sa pärit oled? – Nte min mneyn?
Näeme homme! – lle is-subh
Kuhu Sa lähed? – Nte ish gaayes? 
Hassaniija keeles on võimalik kuulata ka piiblilugusid.
Hepatoloogia

Hepatoloogia (ladina keeles "hepatologia") on arstiteaduse haru ja õpetus maksa füsioloogiast, patoloogiast ning maksahaiguste võimalikust ravist.
Hines Interests Limited Partnership

Hines Interests Limited Partnership on Gerald D. Hinesi poolt 1957. aastal USAs Houstonis asutatud kinnisvarafirma.
Ettevõte tegeleb ülemaailmselt kinnisvarainvesteeringute, -arenduse ja -haldusega. Ettevõtte kontorid asuvad 18 riigi 108 linnas, hallatavate varade ("AUM – Assets under management") koguväärtus on umbes 23,4 miljardit dollarit. 
Hinesi USA peakorter asub 64-korruselises Williams Toweri pilvelõhkujas Houstoni äärelinnas, Euroopa peakorter asub Londonis.
Walterinnesia

Walterinnesia on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Walterinnesia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod elavad Lähis-Idas.
Kokkupuuted inimestega.
Meditsiiniliselt oluline mürkmadu.
Perekonna "Walterinnesia" maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib keskmise raskusega mürgistusseisundeid esile kutsuda. 
Farmakoloogiliselt tähtsa droogina.
Perekonda "Walterinnesia" liigitatud "Walterinnesia aegyptia" on farmakoloogiliselt tähtis madu. Nende süljest eraldatud molekulidel on avastatud inhibeerivat toimet mitmete inimestel esinevate haiguslike seisundite nagu eesnäärme- ja rinnavähi levikule.
Kuhane keel

Kuhane keel (vanema nimega subia keel ja basubia keel) on Nigeri-Kordofani hõimkonda bantu keelte hulka kuuluv keel.
Kuhane keelt kõneleb kokku umbes 35 000 inimest. Peamiselt kõneletakse keelt Namiibias Okavango jõe kallastel, 2006. aasta seisuga 26 600 inimest. Sama aasta seisuga loendati Botswanas 3000 kuhane keele kõnelejat.
Leksikaalselt sarnaneb keel lujana (61%) ja tonga keelega (60%). Kuhane keel on üks bantu keeli, mille tähestik sisaldab imihäälikuid. Keele kõnelejad on peamiselt kristlased.
Arvsõnad.
Arvsõnad 1–10 kuhane keeles on järgmised:
Keelenäiteid.
Keelenäiteid kuhane keelest:
Küti vald (Viru-Jaagupi kihelkond)

Küti vald (saksa keeles "Gemeinde Kurküll") oli vald Viru-Jaagupi kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939. 
Meriküla moodustas 1866. aastal ühise Küti valla, 1883. aastal Meriküla eraldus, kuid 1893. aastal liideti taas Küti vallaga. Küti vallas asus ka Võhu mõis (Küti mõisa karjamõis), Aru mõis (Kulina mõisa karjamõis?) ja Kupna mõis.
Vallas sündisid Renate Kaasik, Ferdinand Kabe, Aksel Küngas.
Vallamaja asus Kehala külas. Küti vallamaja Kehalas valmis 1894. aastal. Maja ehitas ehitusmeister Jüri Oser Rakverest ja see oli toona üks kallimaid vallamaju. Asub Viru-Jaagupi asulast väljas, muust hoonestusest eraldi Rakvere-Mustvee maantee ääres.
1939. aasta vallareformiga läks valla maa-ala uue Küti valla koosseisu, välja arvatud Meriküla mõisa järgi oleva maakoha nr. A-15 maa-ala, mis läks Assamalla valda, Inju-Meriküla mõisa järgi oleva Kruusiaugu nr. 16-a talu lahus-heinamaatüki ja Roela metskonna Küti metsandiku kvartaalide nr. 59–64 maa-alad, mis läksid Roela valda, ja Karkuse küla.
Ingliste vald

Ingliste vald (saksa keeles "Gemeinde Haehl") oli vald Juuru kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Lau küla aladel.
1891. aastal liideti Ingliste vald Kaiu valla koosseisu; see liideti 1900 omakorda Juuru vallaga. 1907 taastati iseseisev Ingliste vald.
1939. aasta haldusreformiga liideti taas osa väikseid valdu suurematega. Ingliste vald likvideeriti ja selle territoorium jaotati Juuru (Ingliste ja Pae küla), Kehtna (Paluküla küla ja Mäetaguse asundus) ja Käru (Sonni ja Kädva küla, Laane asundus ning Käru metskonna Käru metsandiku kvartaalid nr. 37–50 ja Täku soo) valla vahel.
1927. aastal oli vallas 213 elamut.
Kabala vald (Rapla kihelkond)

Kabala vald (saksa keeles "Gemeinde Kappel") oli vald Rapla kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Lõpemetsa külas.
Vald moodustati 1866. aastal. 1891. aastal liideti valla maa-ala Raiküla vallaga (samal ajal liideti Raikülaga ka Pühatu-Riidaku vald). 1919. aastal eraldati Kabala vald Raiküla vallast uuesti (koos Pühatu-Riidaku piirkonnaga). 
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Raikküla valla koosseisu, välja arvatud Pühatu ja Riidaku külade ning Pühatu ja Riidaku asunduste maa-alad, mis liideti Märjamaa vallaga.
Vallas asus Kabala mõis.
Kaiu vald (Juuru kihelkond)

Kaiu vald (saksa keeles "Gemeinde Kay") oli vald Juuru kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Kaiu aladel.
Sport.
1921. aastal loodi Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Kaiu osakond. 1931. aastal toimusid esimesed kergejõustikuvõistlused ja samal aastal ka maadlusvõistlused.
Kiiu vald

Kiiu vald (saksa keeles "Gemeinde Kyda") oli vald Kuusalu kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas aastatel 1891–1939. Vallamaja asus Kiiu külas.
Kiiu-Loo-Kuusalu vald (saksa keeles "Kyda-Neuenhoff-Pastorat Kusal") moodustati 1866 ja 1891. aastal eraldus Loo, mis liideti Kolga vallaga.
Kuusalu kihelkonna Kiiu-Loo-Kuusalu valda kuulusid Kiiu mõis, Kuusalu kirikumõis ja Loo mõis.
1891. aastal liideti vallaga Valkla vald ja moodustati Kiiu vald.
Kuusalu kihelkonna Kiiu valda kuulusid Kiiu mõis, Kuusalu kirikumõis, Pedassaare mõis, Valkla mõis.
Algul töötas Kiiu vallavalitsus mõisas. Kiiu esimene koolmeister hakkas täitma ühtlasi vallakirjutaja kohustusi.
1900. aastal valmis paekivist vallamaja Pirsallika külas, kooli vastas Rihumäe‒Salmistu tee ääres. 1929. aastal kolis vallavalitsus sealt Kiiu mõisa ja senine vallamaja jäi kooli kasutusse.
1939. aasta valdade reformiga liideti Kiiu ja Kodasoo vald Kuusalu vallaks.
Kurdi keel

Kurdi keel on nimetus ühe või mitme iraani keelerühma keele kohta, mida kõnelevad Lääne-Aasias elavad kurdid.
Eri allikais liigitatakse kurdi keeli erinevalt. ISO 639-3 standardis on kurdi keelele antud kood "kur", mis hõlmab nelja kurdi keelt: sorani (ckb), kurmandži (kmr), lõuna-kurdi (sdh) ja laki (lki). Väidetavalt ei ole kurdi keeled vastastikku mõistetavad, kui kõnelejate vahel puudub pikem kontakt. Samuti vaieldakse kurdi keelte tüpoloogilise ja ajaloolise grupeerimise üle.
Kurdikeelne kirjandus piirdus 20. sajandi alguseni peamiselt luulega, hiljem on arenenud ka teised kirjandusžanrid. Tänapäevases kurdi kirjakeeles on kaks dialekti: kurmandži on kasutusel Kurdistani põhjaosas, sorani ida- ja lõunaosas. Iraagi teine ametlik keel on sorani, mida nimetatakse poliitilistes dokumentides lihtsalt kurdi keeleks. Armeenias on kurmandži tunnistatud vähemuskeeleks, kuid seda kõneldakse ka Türgis, Süürias, Iraagis ja Iraanis. Mitu miljonit kurdi kõneleb ka zaza-gorani keeli. Gorani dialekt avromani oli 14. sajandist peale tähtis kirjanduskeel, kuid 20. sajandil asendas selle sorani.
Ninaahv (perekond)

Ninaahv ("Nasalis") on pärdiklaste sugukonda kuuluv imetajate perekond.
Klassifikatsioon.
Ninaahvi perekonda liigitatakse üks liik:
Tiina Mägi

Tiina Mägi (sündinud 3. mail 1939 Pärnus) on eesti ajakirjanik, telerežissöör ning noorteliikumise Kodulinn asutaja ja juht.
Tiina Mägi on õppinud Õpetajate Seminari harjutuskoolis, Tallinna 21. Keskkoolis ja Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas. 
Ta töötas 40 aastat Eesti Televisioonis saatejuhi ja režissöörina (kultuuri-, laste- ja noortesaated, mälumängud) ning on teinud kümmekond telefilmi. 1986. aastal oli ta Kodulinna maja looja ja seejärel selle juht. Ta on üks Tallinna vanalinna päevade algatajaid ja eestvedajaid 1982. aastast.
Ninaahv

Ninaahv ehk kahau ("Nasalis larvatus") on pärdiklaste sugukonda kuuluv ahviliik. 
Klassifikatsioon.
Ninaahvi süstemaatika pole päris selge, osa autoreid liigitavad ninaahvidel ühe alamliigi ja osa autoreid kaks alamliiki:
Levila.
Nad elavad Kalimantani saare teatud piirkondades ja eelistatult kuni 20-isendiliste salkadena, kuid leidub ka eraklikke isasahve.
Kirjeldus.
Ninaahve loetakse keskmise suurusega ahvideks. Emased on isastest poole kergemad (7–11 kg) ja lühemad. Tüvepikkus on ninaahvidel 55–75 cm ning sabapikkus 66–75 cm. 
Värvus on varieeruv – pead ning õlgu ja selja ülaosa kattev karv võib olla tumedam (näiteks telliskivipunane) kuid muudel kehaosadel hallikas. 
Nägu on ninaahvidel roosakaspruun, poegadel helesinine. 
Mõlemale sugupoolele on iseloomulik suur etteulatuv kõht. 
Ujuvad vabalt. 
Ninaahvid on valdavalt taimetoidulised. Vangistuses eelistavad kodusaarel kasvavaid taimi süüa. 
Käitumiselt üsna rahulikud, kuid vajadusel kaitsevad ennast hammaste ning küünistega. 
Sigimine.
Suguküpsus saabub emasahvidel 5. ja 7. eluaasta vahel, isasahvidel hiljem. Tiinus kestab 166 kuni 200 päeva. Emasahvid imetavad poegi kuni 7 kuud. 
Nimi.
Ninaahvid on nimetuse saanud üsna suure etteulatuva nina järgi. Emastel on nina väiksem, kuid isastel on nina suur (kuni 10 cm pikkune) ning lausa ripub suu kohal. 
Pärismaalased kutsuvad neid ka "valgeteks meesteks" (osalt suure kõhu tõttu).
Vermicella

Vermicella on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Vermicella" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Ryszard Kapuściński

Ryszard Kapuściński (4. märts 1932 Pinsk – 23. jaanuar 2007 Varssavi) oli poola kirjanik ja ajakirjanik.
Ta sündis Ida-Poolas Polesjes Pinskis (praegu Valgevenes Bresti oblastis). Lapsena teenis ta altaripoisina katoliku kirikus. Ta lõpetas aastal 1950 Varssavis Stanisław Staszici nimelise gümnaasiumi ja aastal 1956 Varssavi ülikooli ajalooteaduskonna.
Ta on töötanud ajalehes Sztandar Młodych. Aastast 1962 töötas ta Polska Agencja Prasowa Spółka Akcyjna (Poola Pressiagentuur) väliskorrespondendina, viibides Aafrikas, Lähis-Idas, Ladina-Ameerikas.
Eesti keeles on 2013. aastal ilmunud Ryszard Kapuściński reisikirjade valimik "Reisid Herodotosega".
Aumeistri kihelkond

Aumeistri kihelkond ehk Cirgaļi kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Serbigal", läti keeles "Cirgaļu draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Valga kreisis.
Ajalugu.
Aumeistri kihelkond kuulus kuni 1783. aastani Võnnu kreisi. Venemaa keisrinna Katariina II otsusega 3. juulil 1783 moodustati Riia ja Võnnu kreisi osadest Riia asehaldurkonna Valga kreis, mille koosseisu liideti ka Aumeistri kihelkond. Pärast asehalduskorra likvideerimist 1796. aastal jäi kihelkond Liivimaa kubermangu ja Valga kreisi koosseisu.
Sealne kirik hävis Teise maailmasõja lahingutes aastal 1944. Tänapäeval kihelkonna aladel oma luteri kogudust ei ole.
Vardo (laev)

Vardo (algul Vårdö) oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev. Oli esimene Saaremaa ja Hiiumaa vahelise liini parvlaev.
Ajalugu.
Vårdö ehitati 1962. aastal Soomes Valkos Rauma-Repola tehases. 
Sõitis algul liinil Prästö-Töftö-Vargata Ahvenamaal. Alates 1981. aastast oli varulaevaks.
Vårdö oli esimene parvlaev, mis alustas Saaremaa Laevakompanii käsutuses 1995. aastal Saaremaa ja Hiiumaa vahelisel Triigi–Sõru (algul Triigi-Orjaku) liinil reisijate ja sõidukite vedu. Esimesel kahel aastal rentis firma laeva Soomest, kuid hiljem ostis laeva endale ja see sai nime Vardo. 
Vardo jäi Triigi–Sõru liini jaoks väikeseks ja 2005. aastal lõpetas liinisõidud. Vardo asemel pandi liinile suurem Kõrgelaid. Laev müüdi seejärel vanarauaks BLRT Grupile.
Nītaure kihelkond

Nītaure kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Nitau", läti keeles "Nītaures draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis.
Skujene kihelkond

Skujene kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Schujen", läti keeles "Skujene draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas ja Võnnu kreisis.
Ļaudona kihelkond

Ļaudona kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Laudohn", läti keeles "Ļaudonas draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas ja Võnnu kreisis.
Grand Lisboa

Grand Lisboa (hiina keeles 新葡京) on pilvelõhkuja Hiina RV Macau erihalduspiirkonnas. Grand Lisboa on Macau kõrgeim ehitis.
Hoone alumises 8-korruselises poodiumis asuvad kasiino ja restoranid avati 2007. aasta 11. veebruaril. Ülemine, lootoseõit meenutav 430 toaga hotelliosa avati 2008. aasta detsembris.
Cesvaine kihelkond

Cesvaine kihelkond (saksa keeles "Sesswegen Kirchspiel", läti keeles "Cesvaines draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Rootsi Liivimaal ja Võnnu kreisis.
Ajalugu.
Cesvaine kihelkonda mainitakse allikais esimest korda 1429. aastal. 1456. aastani kuulus selle koosseisu ka Bērzaune, ajuti oli selle osa Liezēre kihelkond. 1845−1847 läks õigeusku üle umbes 2000 lätlast, kellele ehitati kirikud Bučauskasse ja Kārzdabasse. Kirikut ja preestrit on esmamainitud 1417. aastal. Kirikut on mainitud veel 1643. aastal, kuid hiljem see hävis. 1680−1758 asus Cesvaines puidust kirik, mis 1765. aastal kivikirikuks ümber ehitati. 1879. aastal ehitati uus ja suurem, 1000-kohaline kirik.
Eduard Knuude

Eduard Knuude (19. märts 1877 Narva vald, Lilienbachi mõis – 17. aprill 1940 Narva) oli eesti muusik.
Eduard Knuude lõpetas Narva sõjaväe muusikakooli, alates 1902. aastast oli ta Narvas muusikaõpetaja ja pasunakooride juht ning Maria Pavlovna nimelise muusikakooli õppejõud Narvas. Ta oli paljudel laulupidudel pasunakooride üldjuht. Vabadussõja puhkedes astus ta vabatahtlikult koos oma orkestriga 4. rahvaväe polgu teenistusse, aastail 1920–1934 oli ta 1. Diviisi orkestri juht, kuni siirdus pensionile. Elu lõpuaastatel oli ta suveorkestri juht Narva-Jõesuus.
Ülemaaline Maanoorte Ühendus

Ülemaaline Maanoorte Ühendus ehk Maanoored oli Eesti noorteorganisatsioon.
Tegevus.
Organisatsioonis keskenduti peamiselt noore maa-majanduslikule harimisele. Korraldati vastavaid võistlusi ja kursusi, samuti kokkutulekuid ja pidulikke üritusi. 
Matkamise edendamiseks oli loodud kodudes ööbimiskohtade võrgustik, kuhu 1939. aastal kuulus üle 200 talu. 
Liikmed.
Liikmeks võisid olla noored alates koolieast kuni 25. eluaastani. Organisatsioonil oli 1930. aastate teisel poolel umbes 7000 liiget. 1940. aasta kevadeks oli organisatsioonis 451 ringi ja 14 780 liiget, neist 5080 (umbes 34,4%) olid vanemad kui 20 eluaastat. Seega oli tegemist ühe tollase suurima Eesti noorteorganisatsiooniga.
Tervise tänav (täpsustus)

Tervise tänav on tänav mitmes asulas:
Mureli tänav

Mureli tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Tammiku tänav

Tammiku tänav on tänava nimi mitmetes Eesti asulates:
Vaarika tänav

Vaarika tänav on tänav mitmes asulas:
Tihase tänav

Tihase tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Tihase tänav algab Kotka tänavalt ja lõpeb Mooni tänaval.
Tihase tänav on idakagu–lääneloodesuunaline ja ligikaudu 1070 meetri pikkune.
Tihase tänav on nime saanud 27. augustil 1930. Tänava kohal oli enne seda 1653. aastal rajatud heinamaatee.
Tihase tänav 34 tegutses EKP Keskkomitee Asjadevalitsuse Autobaas.
Imre Kaas

Imre Kaas (sündinud 5. septembril 1983 Tootsis) on eesti ajakirjanik, suhtekorraldaja ja riigiametnik.
Imre Kaas on sündinud Pärnumaal Tootsi alevikus. Elanud Pärnumaal Kabli külas ja Pärnu linnas.
Töökohad.
Imre Kaas on töötanud reporterina Pärnu Postimehes ja toimetajana Raadio Pärnus. Aastatel 2003–2021 töötas ta telekanalis Kanal 2. 
Aastail 2006–2013 juhtis Imre Kaas kriminaaluudiste saadet „Krimi”. 2013. aastast aitas Kaas teha Kanal 2 uudistesaadet "Reporter". Ta on osalenud kahel hooajal Kanal 2 mälumängusaates "Mis? Kus? Millal?", kus Tiit Naaritsa juhitud võistkonnas tuldi esimese hooaja võitjaks.
Veebruarist 2021 töötab Kaas Terviseameti kommunikatsioonijuhina.
Raamatud.
Imre Kaas on kirjutanud kaks raamatut: Estonia katastroofi käsitleva „Raske tee tõeni” (2003) ja jäägrikriisist rääkiva "Jäägrimässu anatoomia" (2013).
Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing

Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing (ka "Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlike Ühingute Liit"; lühend NNKÜ-NMKÜ) on praegusel kujul 1994. aastast tegutsev organisatsioon.
Ajalugu.
Organisatsiooni ajalugu ulatub 1920. aastate algusse. 1925. aastal asutati Noorte Meeste Kristlik Ühing (lühend: NMKÜ). 1931. aastal registreeriti Noorte Naiste Kristlik Ühing (lühend: NNKÜ) põhikiri.
1940. aastal sulges Nõukogude okupatsioonivõim need kaks organisatsiooni.
1994. aastal need kaks organisatsiooni ühinesid ja moodustati Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing.
Jürgen Fogel

Jürgen Fogel (sündinud 10. juunil 1979 Pärnus) on eesti teleajakirjanik. Ta on tuntud saatejuht-reporterina Kanal 2 uudistesaatest "Reporter", kus töötas 2005–2022.
Ta õppis Pärnu 4. Keskkoolis ning raadiorežii erialal Tallinna Ülikoolis (lõpetamata).
Fogel on olnud raadio Star FM hommikuprogrammi uudistediktor.
2007. aastal sai Jürgen Fogel tuntuks kui ainus telereporter, kes Tallinnas lahvatanud pronksiöö ajal märatsenud kampade keskel reportaaži tegi.
Jürgen Fogel oli uudistesaate "Reporter" saatejuht ja reporter kuni juulini 2022, mil ta esitas lahkumisavalduse pärast Postimehe 165. sünnipäeva peol toimunud skandaali. Pärast seda asus ta tööle Tallinna linnameedia päevatoimetajana.
Kristliku Noorsootöö Sekretariaat

Kristliku Noorsootöö Sekretariaat oli Eesti EELK noorte usuorganisatsioon. 
Organisatsioonil oli 1930. aastate teisel poolel 5000 liiget.
Elo Mõttus-Leppik

Elo Mõttus-Leppik (sündinud 18. aprillil 1978) on eesti teleajakirjanik.
Elo Mõttus-Leppik on töötanud telejaamas Kanal 2 alates 1996. aastast, alustades koos kaksikõe Katrin Tibariga tööd telediktorina. Ta on olnud saatejuht ja uudistereporter.
2005. aastal sai tuntuks fraas tema reportaažist uudistesaatele "Reporter", kus Tallinna linnavolikogu liige Vladimir Belõi ütles Mõttus-Leppiku intervjuusoovile vastuseks: "Ei kommentaari!"
2013. aastal juhtis Mõttus-Leppik koos Raadio 2 saatejuhi Ingrid Peegiga Kanal 2 jutusaadet "Stereo".
Elo Mõttus-Leppik on abielus advokaat Indrek Leppikuga. 5. juunil 2009 sündis tütar Liisi.
Lootusring

Lootusring oli Eesti kristlik karskusorganisatsioon. 
Organisatsioonil oli 1930. aastate teisel poolel 15 000 liiget.
Eesti Noorte Punane Rist

Eesti Noorte Punane Rist on Eesti noorteorganisatsioon; Eesti Punase Risti allorganisatsioon.
Organisatsioon loodi 1923. aastal Tallinnas. 1930. aastatel kuulus organisatsiooni umbes 20 000 noort, kes tegutsesid koolides loodud noorterühmades. Organisatsiooni tegevus lakkas Nõukogude võimu ajal. Organisatsioon jätkas tööd 1992. aastal, mil taasasutati Eesti Punane Rist taasasutati. Samal aastal loodis Tallinnas ka esimene noorterühm.
Eesti Skautide Malev

Eesti Skautide Malev oli Eesti noorteorganisatsioon; Eesti skaudiliikumisele alusepanijaid ja edendajaid. Organisatsiooni järjepidevust jätkab 1995. aastal loodud Eesti Skautide Ühing.
Eesti Skautide Malev oli 1922. aastal loodud Skautide Maailmaorganisatsiooni üks asutajaliikmeid.
BEST-Estonia

BEST-Estonia on rahvusvahelise noorteorganisatsiooni Euroopa Tehnikatudengite Kogu (Board of European Students of Technology, lühend BEST) Eesti haru. 
Organisatsiooni eesmärk on "mitmekesistada tehnikatudengite teoreetilist haridust, pakkudes neile erinevaid võimalusi enesetäiendamiseks: oma eriala täiendamine teiste riikide ja kogemuste toel, teiste erialadega koostöötamine, rahvusvaheline töötamine, reisimine ja kohaliku kultuuriruumi avastamine jne".
Kartulitärklis

Kartulitärklis ehk kartulijahu (ladina keeles "Amylum Solani") on looduslikult hariliku kartuli mugulates oleva tärklise vastava töötlemise tulemusel saadav aine.
Kartulitärklis on ka kartulitest eraldatud tooraine mitmetele tööstustele (paberitööstus, toiduainetetööstus, alkoholitööstus, ravimitööstus jt).
Toidulisaainena on tööstuslikult valmistatud kartulitärklis söödav toiduaine ja seda loetakse taastuvaks tooraineks. Kartulitärklis ei sisalda gluteeni.
Tööstuslik tootmine.
Tööstuslik kartulitärklise tootmine sai alguse eeldatavasti 18. sajandil.
Tärklisevabrikud.
Kartulitärklist toodetakse peaaegu kõikides riikides. Esimene kartulitärklise toomise tehas Saksamaal asutati 1765. aastal. Tänapäeval töötab Saksamaal tuhandeid alkoholitootmisettevõtteid (mille põhitooraine on kartul) ning ka tuhandeid kartulipõhise siirupi ja kartulitärklise tehaseid. Kartulitärklist toodavad näiteks AGRANA Stärke GmbH, AVEBE, Cargill, Emsland Group, Lyckeby, Südstärke GmbH jpt.
Kartulitärklisest alkoholi valmistamine.
Kartulitärklisest alkoholi valmistamisel on levinud mitmed meetodid: nii kartulitärklise fermenteerimise kui ka eelnevalt kartulitärklisest suhkru valmistamise teel. 
Kasutamine toiduainena.
Kartulitärklisest suhkru valmistamine.
Kartulitärklisest suhkru valmistamise meetodi avastas aastal 1812 Saksa keemik Gottlieb (G.S.C.) Kirchhoff.
Toiduvalmistamisel.
Toiduainetööstused ja toitlustusettevõtted kasutavad toidulisaainetena keemiliselt (alused, happed, soolad), ensümaatiliselt või füüsikaliselt töödeldud nn modifitseeritud tärkliseid.
Kodustes majapidamistes kasutatakse tänapäeval osaliselt kartulitärklist ka toiduvalmistamisel.
Kartulitärklis talub halvasti nii termilist kui ka mehaanilist töötlust, seetõttu tuleb toiduvalmistamisel võtta arvesse nõuandeid temperatuuride (segada külma veega) ning valmistusviiside kohta (mitte keeta).
Kartulitärklist kasutatakse kastmete, kissellide, pudingite ja muude toitude paksendajana, aga ka küpsetistes (biskviittainas, kartulijahutordis).
Kartulipulp

Kartulipulp on kartulitärklise tootmise kõrvaltoode, mis saadakse eeltöödeldud hariliku kartuli mugulate jahvatamisel ja töötlemisel.
Kartulipulp leiab kasutust ka loomakasvatuses söödamaterjalina.
Eesti Reformierakonna Noortekogu

Eesti Reformierakonna Noortekogu on liberaalset maailmavaadet kandev Eesti Reformierakonna noorteorganisatsioon, mis asutati 1997. aastal. 
Nii nagu Reformierakonna, on ka selle noortekogu programmiliseks eesmärgiks jõuka kodanikuühiskonna kujundamine, mille aluseks on lihtne maksusüsteem ja riigi vähene sekkumine turul toimuvasse. Eesti Reformierakonna Noortekogu missioon on kasvatada noorest liberaalselt, majanduslikult ja iseseisvalt mõtlev kodanik ning aidata kaasa Eesti Reformierakonna põhimõtete ja eesmärkide elluviimisele. Me seisame liberaalse ühiskonnakorralduse eest, mille vundamendiks on inimese vabadus oma valikutes ja otsustes. Peame tähtsaimaks inimeste vabadust otsustada ise oma tuleviku üle koos sellega kaasneva vastutusega.
Me oleme veendunud, et vabadus on iga indiviidi ja ka ühiskonna peamine väärtus. Peame õigeks Milton Friedmani ütlust: "”Kes ohverdavad vabaduse õigluse nimel lõpetavad nii õigluse kui vabaduseta”."
Siim Kallas on kodanike riigi manifestis ütelnud: „"Meie võimalus on radikaalses edasiliikumises. Meie peame astuma samme ja tegema tegusid, mis „valmis” ühiskondades on kas võimatud või väga rasked.”" Eesti Reformierakonna Noortekogu tegevuse eesmärgiks on luua väärikat järelkasvu Eesti Reformierakonnale ning olla eesrindlikuks jõuks „radikaalse edasiliikumise” saavutamiseks erakonna siseselt.
Noortekogu liikmeks loetakse 15–35-aastaseid liitunuid. Aastate jooksul on organisatsioonist läbi käinud üle 5000 liberaali. 
Eesti Reformierakonna Noortekogu on üleeuroopalise liberaalsete noorte ühenduse LYMEC täisliige.
Noored Konservatiivid

Noored Konservatiivid oli erakonna Isamaaliit ja erakonna Isamaa ja Res Publica Liit noorteorganisatsioon. Organisatsioon loodi 2004. aastal.
2006. ja 2007. aastal oli organisatsioonis u 1500 liiget.
Noorteühing Eesti 4H

Noorteühing Eesti 4H (kasutatud ka nimekuju: "Noorsooühing Eesti 4H" või "Eesti 4H") on aastast 1991 tegutsev noorteorganisatsioon.
Põhikirja järgi on organisatsiooni põhieesmärgid maaelu, rahvuskultuuri ja noorsootöö edendamine.
Aastal 2007 oli organisatsioonis 1823 liiget.
Rahvaliidu Noored

Rahvaliidu Noored oli Eesti erakonna Eestimaa Rahvaliit noorteorganisatsioon.
Organisatsioon loodi 2001. aastal Karel Rüütli eestvõttel.
Aastal 2007 oli organisatsioonis 3500 liiget.
Tropidechis

Tropidechis on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Tropidechis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Toksilisus.
Perekonda "Tropidechis " maoliik "Tropidechis carinatus" on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatav, kuna nende hammustus võib keskmise kuni raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.