tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haldi

Haldi on küla Hiiu maakonna Hiiumaa valla edelaosas. Kuni 2017. aasta haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Küla piirneb põhjas Mänspe, idas Kaderna ning lõunas Härma ja Laartsa külaga.
Külas asub Haldi sadam.
Nimi.
Leo Tiigi järgi võib küla nimi tuleneda rootsi või taanikeelsest sõnast "halt" 'lombakas', mis võis olla esmaasuka liignimi. Vello Kaskori arvates võib küla nimi tuleneda saksakeelsest sõnast "haltstelle" – 'laadimiskoht'.
Loodus.
Küla alal kaugemale merre ulatub Haldi nina, millest põhja jääb Mänspe lõugas ja lõunasse Haldi lõugas. Eraomandis oleva Haldi nina piirivalve hoone kinnistu tippu puuritud puurkaev osutus arteesia kaevuks.
Talud.
1726. aasta Läänemaa adramaarevisjonis oli Haldil 3 talu. Eesti Vabariigi ajal talude arv kasvas.
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Küla esimesed taluperemehed on mainitud 1564. aastal Halte Matt ja Halte Hint.
1725. aasta adramaarevisjoni ajal oli Haldi kujunenud külaks. 1835. aastal oli külas viis talu ja perekonnanimedeks saadi: Blank, Enn, Halberg, Hallik, Herm, Kadak, Koolmeister, Liim (Liem) ja Vara (Warra).
Haldi nina tipus asus Nõukogude piirivalve vaatluspunkt.
Teed.
Küla läbib Emmaste–Luidja tee. Seal asub ka Haldi sadama tee.
Tulnuka lahkamine

"Tulnuka lahkamine" on filmilõik 1947. aastal väidetavalt Roswellis hukkunud tulnuka lahkamisest. Video ilmus avalikkuse ette 1995. aastal, kuid peagi selgus, et tegu on võltsinguga.
Vladimír Mečiari kolmas valitsus

Vladimír Mečiari kolmas valitsus moodustati 1994. aasta valimiste järel. 150 kohast esinduskogus sai Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest (HZDS) 61. Valitsuse moodustamiseks löödi käed vasakradikaalse Slovakkia Tööliste Ühenduse (ZRS, 13 kohta) ja paremradikaalse Slovaki Rahvusparteiga (SNS, 9 kohta). Ametisse sai valitsus 13. detsembril 1994 ja lahkus järgmiste valimiste kaotamise järel 30. oktoobril 1998.
Valitsuse koosseis.
&lt;br&gt;
1Vähemalt need kaks ministrit peaksid olema parteitud, kuid HZDS-i poolt ametisse pandud. Võimalik, et valitsuses on veel sarnaseid.
2 kohusetäitja
Puurimine

Puurimine on üks levinud auguvalmistamisviise. Puurimisel kasutatakse lõikeriistana puuri, mis võimaldab saada auku nii täismaterjalis kui ka suurendada sissepuuritud augu läbimõõtu. Puurimisel on pealiikumine pöörlev, ettenihkeliikumine sirgjooneline.
Tavalistel puurpinkidel antakse mõlemad liikumised puurile: puur pöörleb olles kinnitatud pingi spindlisse ja samal ajal liigub töödeldava tooriku sisse, mis on kinnitatud liikumatult töölauale.
Puurimise otstarve.
Puurimine on tegevus aukude saamiseks erinevates materjalides nende töötlemise käigus, mille eesmärgiks on 
Tööpingid ja tööriistad puurimiseks.
Silindriliste aukude puurimist, aga ka mitmetahuliste (kolmnurksete, ruudukujuliste, viie- ja kuuetahuliste, ovaalsete) aukude puurimist tehakse spetsiaalsete lõiketööriistade – puuride – abil. Sõltuvalt töödeldava materjali omadustest valmistatakse nõutava suuruse ja tüübi puure järgmistest materjalidest: 
Puurimisoperatsioone sooritatakse järgmistel tööpinkidel: 
Ja samuti käsiriistadel: 
Materjalide lõikamise protsesside lihtsustamise võtteid: 
Jahutamine puurimisel.
Suur probleem puurimisel on puuri ja töödeldava materjali ülekuumenemine hõõrdumise tõttu. Puurimise kohas võib temperatuur ulatuda kuni mitmesaja kraadini Celsiuse skaalal.
Ülekuumenemisel võib materjal hakata põlema või sulama. Paljud terased kaotavad ülekuumenemisel kõvadust, mille tagajärjel kuluvad teraspuuride lõikeservad kiiremini, ja selle pärast hõõrdumine aina suureneb, mis viib puuride kiire rivist väljalangemiseni ning puurimise efektiivsuse järsu langemiseni. Analoogselt, kõvasulamipuuri või vahetatavate plaatidega puuri kasutamisel kõvasulam kaotab ülekuumenemise tagajärjel kõvadust ning algab lõikeserva plastiline deformatsioon, mis on ebasoovitav kulumise liik.
Kuumenemise tõrjeks kasutatakse jahutamist jahutatavate emulsioonide või määrde-jahutusvedelike (MJV) abil. Pingi peal puurimisel on tihti võimalik organiseerida vedeliku andmist vahetult puurimise kohale. Jahutusvedeliku andmist võib samuti teostada kanalite kaudu puuris, kui tööpink seda võimaldab. Selliseid kanaleid tehakse paljudes tervikterastes ning kõikides korpusterastes. MJV sisemist andmist on vaja sügavate aukude puurimisel (10 ning enama läbimõõdu kordsele sügavusele). Seejuures on vajalik mitte niivõrd jahutamine ise, kuivõrd laastu eemaldamine. MJV surve viib laastu lõikamise tsoonist eemale, mis aitab vältida selle paketeerimist või korduvat lõikamist. Kui sel juhul pole võimalik tagada MJV andmist, siis tuleb sooritada puurimist puuri perioodiliste väljaviimistega laastu eemaldamiseks. Kuid selline meetod on väga väikese tootlikkusega.
Larissa Latõnina

Larissa Semjonovna Latõnina (sündinud 27. detsembril 1934 Ukrainas Hersonis) on endine Nõukogude Liidu riistvõimleja. 
Larissa Latõnina oli esimene sportlane ja tänapäevani ainus naine, kes on võitnud 9 olümpiakulda. 2008. aasta suveolümpiamängudel jõudis USA ujuja Michael Phelps 14 kuldmedalini. Kuid Latõninal on 18 olümpiamedalit, rohkem kui kellelgi teisel, ja 14 individuaalset medalit, rohkem kui kellelgi teisel.( Tegelikult on Phelpsil 28 olümpiamedalit ; nendest 23 kulda , samuti on Phelpsil enim individuaalseid medaleid -16 ; 13+2+1 )
Larissa Latõnina võitis olümpiamängudelt 18 medalit: 9 kulda, 5 hõbedat ja 4 pronksi. Maailmameistrivõistlustelt võitis ta 14 medalit: 9 kulda, 4 ja 1 pronksi ning Euroopa meistrivõistlustelt 14 medalit: 7 kulda, 6 hõbedat ja 1 pronksi. Kokku võitis ta suurvõistlustelt 46 medalit: 25 kulda, 15 hõbedat ja 6 pronksi.
Lapsena õppis ta balletti, kuid läks üle võimlemisse pärast tema õpetaja lahkumist Hersonist. 1953 astus ta pärast keskkooli lõpetamist Kiievi Polütehnilisse instituuti, jätkates treeninguid. 
1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is võitis Latõnina 4 kulda, ühe hõbeda ning ühe pronksi. Siiski polnud ta edukaim naisvõimleja, sest Ágnes Keleti Ungarist kogus 4 kuld- ja 2 hõbemedalit. Edu eest olümpiamängudel pälvis ta 1956 NSV Liidu teenelise meistersportlase aunimetuse.
Väga edukad olid talle 1957. aasta Euroopa meistrivõistlused riistvõimlemises Bukarestis, kus ta võitis kõik 5 kulda (naiskonnaarvestust polnud), ja 1958. aasta maailmameistrivõistlused riistvõimlemises Moskvas, kus ta võitis 5 kulda 6 võimalikust. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis Larissa Latõnina kolm kulda, kaks hõbedat ning ühe pronksi. 
1964. aasta suveolümpiamängud Tōkyōs, kus ta võitis veel kaks kulda, kaks hõbedat ja kaks pronksi, jäid talle viimasteks.
Pärast sportlaskarjääri lõpetamist sai temast Nõukogude Liidu riistvõimlemisnaiskonna treener ja sellena ta töötas kuni 1977. aastani. Ta organiseeris Moskvas toimunud 1980. aasta suveolümpiamängude riistvõimlemisvõistlusi. Edu eest olümpiamängudel pälvis ta 1972 NSV Liidu teenelise treeneri aunimetuse.
Nõukogude Liit on autasustanud Latõninat Lenini ordeniga (1957), Rahvaste sõpruse ordeniga ja kolme ordeniga "Austuse märk" (1960, 1965, 1972).
1989. aastal sai ta Rahvusvaheliselt Olümpiakomiteelt hõbedase aumärgi.
Venemaa on Latõninat autasustanud ordeniga "Austuse märk" (1999) ja selle andis talle 7. märtsil 2000 üle Vladimir Putin isiklikult. Lisaks pälvis Latõnina ordeni "Teenete eest Isamaa ees" IV järgu (2004), III järgu (2010) ja II järgu (2015). 
Ukraina autasustas Latõninat 2002 Vürstinna Olga ordeni III järguga
1998 arvati Latõnina rahvusvahelisse riistvõimlemise kuulsuste halli.
Latõnina on Rahvusvahelise Leonardo klubi liige. Klubis on 2012. aasta seisuga 38 liiget, kõik endised väljapaistvad teadlased, sportlased, kosmonaudid või muud kultuuritegelased. See klubi on ekspertnõukogu, kes annab maailma poliitikategelastele Rahvusvahelist Leonardo preemiat. 2012. aasta seisuga on selle pälvinud 13 isikut, neist 3 Venemaalt.
Ljubov Jegorova

Ljubov Ivanovna Jegorova (sündinud 5. mail 1966 Severskis Venemaal) on endine Venemaa murdmaasuusataja.
Ta on mitmekordne maailmameister (alates 1991) ja võinud ka maailma karika (aastal 1993). 
Jegorova on võitnud maailmameistrivõistlustelt kolm kuld-, ühe hõbe- ja kaks pronksmedalit. Olümpiamängudelt on ta kokku võitnud üheksa medalit: kuus kulda ja kolm hõbemedalit. 
Tema hiilgav karjäär lõppes 1997. aasta maailmameistrivõistlustel Trondheimis positiivse dopinguproovi tõttu.
Vaatetorn

Vaatetorn on ümbritseva loodusmaastiku vaatlemiseks püstitatud ehitis. Tavaliselt paikneb vaatetorn ümbruskonna suurima suhtelise kõrgusega pinnavormil.
Ouessanti saar

Ouessant (prantsuse "Ouessant", bretooni "Enez Eusa") on saar La Manche'is Bretagne'i poolsaare loodetipu lähedal. 
Pindala 15 km², kõrgus kuni 61 meetrit.
Kuulub Prantsusmaale.
Allika tänav

Allika tänav on tänav mitmes Eesti linnas ja alevis:
Allika on tänav järgmistes alevikes:
Ahja, Aravete, Aseri, Jüri, Kadrina, Kehtna, Kose-Uuemõisa, Lagedi, Risti, Roela, Simuna, Toila, Vasalemma, Virtsu, Võiste, Väimela, Värska. 
Allika on tänav järgmistes külades:
Haaslava, Karksi, Kriilevälja, Käsmu, Laulasmaa, Tuti, Tõrvajõe, Varinurme, Õuna.
The Best Of, Volume 1

"The Best Of, Volume 1" on Suurbritannia alternatiivroki ansambli Depeche Mode kogumikalbum, mis koosneb seitsmeteistkümnest nende varasemast hitist ja ühest uuest loost, "Martyr". 
Kogumik jõudis Suurbritannias kõigest 18. kohale, kuid püsis seal kauem kui kolm sellele eelnenud stuudioalbumit. Seda on bändi kodumaal müüdud peaaegu kaks korda rohkem eksemplare kui albumit "Playing the Angel".
Pinna asendihälve

Pinna asendihälbeks nimetatakse vaadeldava pinna ja tema nimiasendi vahelist hälvet, pinna sümmeetriatelje või sümmeetriatasapinna hälvet lähtepinna suhtes või pindade vastastikuse nimiasendi hälvet. Nimiasend määratakse nimikaugusega vaadeldavate pindade, nende sümmeetriatelgede või- tasapindade vahel ja vajaduse korral nurkmõõtmetega.
Pindade asendihälvete määramisel asendatakse tegelikud pinnad piirdepindadega, seega pindade kujuhälbeid arvesse ei võeta (välja arvatud radiaal- ja otspinna viskumine).
Asendi tolerantsid võivad olla sõltuvad või sõltumatud.
Asendist sõltuv tolerants.
Asendist sõltuva tolerantsi suurus ei ole määratud ainult asendi piirhälbe antud suurusega, vaid sõltub veel vaadeldavate pindade mõõtmete tegelikest hälvetest.
Sõltuva tolerantsi puhul tuleb kanda joonisele asendihälbe suurus juhul, kus ümberhaarava pinna piirmõõde on minimaalne ja ümberhaarataval pinnal maksimaalne. Kui tegelikel mõõtmetel on ülaltoodutest erinevad hälbed, lubatakse joonisele märgitud asendihälbe suurenemist suuruse võrra, mida kompenseerivad mõõtmete hälbed (liites tekkiva lõtku arvel).
Sõltuvaid tolerantse määratakse üksikosadele, mis ühendatakse oma kaasdetailidega üheaegselt kahe või rohkema pinnaga või mille vahetatavus seisneb ainult koostamise tagamises.
Joonistele märgitakse asendihälvete tolerantside minimaalväärtused, mis vastavad minimaalsetele lõtkudele. Mõõtmete erinevuse puhulminimaalset lõtku garanteerivatest piirmõõtmetest suurenevad lõtkud liitepindades ja järelikult võib kasutada suurendatud asendihälbeid.
Asendist sõltumatu tolerants.
Asendist sõltumatuks nimetatakse asendi tolerantsi, mille suurus määratakse ainult asendi antud tolerantsiga ja mis ei sõltu vaadeldavate pindade tegelikest mõõtmetest. Tolerantsid määratakse sõltumatutena mitte ainult vahetatavuse, vaid ka mehhanismi õigete töötingimuste saavutamiseks.
Sõltumatu asenditolerantsi puhul tuleb kontrollida pindade tegelikke asendeid universaalsete mõõtevahenditega.
Pindade asendihälvete põhikujud.
Telgi või sümmeetriatasapindu määravate mõõtmete hälbeid võib piirata:
Teist moodust soovitatakse kasutada sõltuvate asenditolerantside puhul.
Haldreka

Haldreka on küla Hiiumaa vallas Hiiumaa lõunaosas Haldreka poolsaarel, küla maad ulatuvad Haldreka ninani. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Haldrekast põhjas asub Härma, idas Laartsa ja lõunas Kitsa küla.
Nimi.
Küla nimi tuleneb Haldi külast ja isikunimest Erik. 1649 on mainitud talupidajat Halti Erick 
Elanike arv.
Eesti 2021. aasta rahvaloenduse andmetel puudusid külas püsielanikud. 
Talud.
1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli Haldrekal 4 talu. Eesti Vabariigi ajal talude arv kasvas.
Haldreka talud 
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla ja oli Haldi tütarküla. Küla esimese talunikuna on 1649 mainitud Halti Erick. 1668 oli talunik Halti Ericke Hans.
1726 adramaarevisjoni ajal oli Haldreka kujunenud külaks. 1835 olid talud liidetud Nurste külaga ja perekonnanimedeks saadi: Haltrik, Lukk ja Saar 
Külas asus nõukogude ajal sigala.
Külas asub Haldreka päevamärk.
Aastal 1977 liideti küla Kaderna külaga. Aastal 1997 Haldreka küla taastati.
Harju (Hiiumaa)

Harju on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Harju piirneb põhjas Valgu, Ulja, Muda ja Emmaste-Kurisu külaga, läänes Kabuna ning lõunas Metsalauka ja Prassi külaga.
Nimi.
Küla nimi on tulnud kas Harjumaast või soomekeelsest sõnast vallseljaku kohta. Küla on teadaolevalt esmamainitud 1565. aastal kui Harie by. Hiljem 1622 Haria, 1686 Harrio kulla ja 1693 Harjo.
Loodus.
Harju küla piirneb idas Väinamerega. Küla lõunaosa lõikub Prassi hoiualasse. Külas asub Harju karjäär.
Talud.
1726. aastal Läänemaa adaramaarevisjoni järgi oli Harju külas 9 taluperemeest. 1835. aastal oli külas 14 talu.
Ajalugu.
Harju küla kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse, hiljem Vaemla mõisa alla, asudes algul Käina, hiljem Emmaste kihelkonnas. 1835 saadi külas perekonnanimed Aeg, Einwaht, Hallinselg, Harjak, Kaasik (Kassik), Kommännik, Kraav (Kraw), Kütt, Mänd, Paakspuu (Pakspu), Paomees (Paaomees), Proos, Rüütel (Rütel), Saul, Siimpoeg (Simpoeg), Sobtüll, Turro, Tänavsuu (Tännawsu), Tüll, Uusõue, Vahi (Wahi), Vahtra (Wahtra), Veevo (Weewo), Värav (Werraw), Werrawan ja Werso.
Taristu.
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, mis küla keskel ristub Harju–Leisu teega.
Kultuurilugu.
Külas asuvad Nõmme tuulik ja Rätsepa tuulik, mis mõlemad on arvatud ehitismälestisteks. Külas asub EEKBKL Harju Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduse kabel.
Pühalepa-Harju

Pühalepa-Harju on küla Hiiumaa valla idaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda ja kandis nime Harju.
Pühalepa-Harju piirneb põhjas ja idas Sääre, loodes Kõlunõmme, läänes Partsi, lõunas Reikama ja kagus Kuri külaga.
Nimi.
Kohanimi on ajalooliselt olnud Harju, täiend Pühalepa lisandus 2017 seoses Hiiumaa valla loomisega. Leo Tiigi arvates võib kohanimi tuleneda Harjumaa nimest. Paul Ariste pakkus kohanime vasteks sõna harju 'oos, kõrgendik'. Kohanime on 1558 ja 1563 mainitud kui "Harrio Külla", 1617 "Harjaby" ja 1798 "Harjo".
Loodus.
Küla läbib Kõlu jõgi.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 10 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Pühalepa-Harju ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Pühalepa-Harju on ajalooliselt kuulunud Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1558 oli moodustunud küla.
1835 oli külas kümme talu ja elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Hanspik (Handspik), Hari (Harry), Jänes, Karjane, Kurba, Kõlo (Kõllo), Känd, Lahe (Lahhe), Laid, Niinepuu (Ninepu), Pannal, Pärnpuu (Pärnpu), Särglepp, Tikkerpuu, Tüür (Tür) ja Varblane.
Pühalepa-Harju kuulus 1977–1997 Sääre küla koosseisu.
Taristu.
Küla piirneb edelas Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteega. Küla põhjaosa läbib Partsi–Kuri tee, kus asub Sääre bussipeatus ning algavad Palade–Kõlunõmme tee ja Madise tee.
Kultuur.
Pleesi talus on sündinud eesti luuletaja ja lastekirjanik Julius Oengo. Külas asub Harju tuulik.
Hausma

Hausma on küla Hiiumaa vallas Tareste lahe ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Hausma küla piirneb läänes Kärdla ja Linnumäe külaga, lõunas Palukülaga ja idas Hiiessaare külaga.
Nimi.
Hausma küla nime on esmamainitud 1564. aasta vakuraamatus kui "Hakelax". Paul Ariste arvates tuletub küla nimi sõnadest "hagu" ja "laasmaa". Leo Tiik on pakkunud vasteks soomekeelset sõna 'laakso'. 
Loodus.
Hausma küla alale jääb Röösna mets. Küla piirneb idas Kuura lahega. Hausmas asuvad Helmerseni kivikülv ja Hausma kivikülv.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 49 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1564. aastal. Küla kuulus ajalooliselt Vilivalla ja Loja mõisa alla. Järgnevad 200 aastat elas seal peamiselt üks pere. 1795. aastaks oli asustus kujunenud külaks, kuid 19. sajandi algul küla likvideeriti ja muudeti Paluküla küla osaks. 1835. aastal võeti Hausmas perekonnanimed Haggos, Kello, Püss, Treumann ja Uddo.
Hausmaga liideti 1930. aastatel Heilu küla, mistõttu algselt kandis küla Heilu-Hausma küla nime ja peale Teist maailmasõda Hausma nime.
Taristu.
Hausma lõunaosa läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, küla põhjaosa Kärdla–Hausma–Lennujaama tee ja küla lääneosa Rehemäe tee. Küla alale jääb lõik valdavalt Kärdlas asuvast Põllu tänavast, mis Hausma külas läheb üle Röösna teeks.
Kultuur.
Külas asub Kärdla kalmistu. Küla territooriumile jääb Pühalepa kettagolfipark.
Ettevõtlus.
Külas asub mitu majutusasutust.
Heigi

Heigi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Küla piirneb põhjas Reigi, läänes Pihla ja Otste, lõunas Kurisu ning idas Kidaste ja Koidma külaga.
Nimi.
Küla on esmamainitud 1688 revisjonis nimedega "Heike", "Heicke" ja "Heiki". Paul Ariste järgi tuletub nimi soomekeelsest mehenimest Heikki. 
Loodus.
Küla läbib Pihla oja ja selle haru Rima oja, samuti väike lõik Kurisu oja. Küla lääneosa sopistub Pihla-Kurisu hoiualasse.
Talud.
Heigi külas on asunud 3 Karjamaa talu ja 2 Matse talu.
Heigi talud 1917 
Ajalugu.
Küla kuulub ajalooliselt Lauka mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis olid mõisas talunikud Heicke Hans ja Heike Siffre Pent. 1835 võeti külas perenimed Eik, Junnmann, Kappel, Kattel, Kist, Malling, Markus, Oga (Ogga), Reimer, Tilk ja Valk (Walk). 1917 asus külas 7 talu.
Külast pärines kohalik naisprohvet Viiu Junnmann.
1977–1997 kuulus küla Kurisu küla koosseisu.
Heiste

Heiste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Küla piirneb põhjas Jõeranna, läänes Paope ja Hüti, lõunas Sülluste ja Leigri ning idas Lilbi ja Isabella külaga.
Nimi.
Hiiumaal on esmamainitud 1609. aastal Heiste talu. Paul Ariste järgi tuletub nimi rootsikeelsest mõistest "höstacksbyn ('heinakuhja küla'). Samuti on keeleteadlased pakkunud nime tuletamist isikunimest.
Loodus.
Külast saab alguse Jõeranna oja, küla põhjaosa läbib Armioja. Külas asub Härjakivi.
Talud.
Heiste talud 1917 
Ajalugu.
Küla on ajalooliselt kuulunud vaheldumisi nii Kõrgessaare kui Lauka mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjoni järgi oli Paope külas Heiste talu. 1835. aastal asus küla alal kaks talu, mille üks peremees võttis perenimeks Heiste ja teise oma Kattel ning teenijatüdruk Insberg. 
Taristu.
Heiste küla läbib Kõrgessaare–Hüti–Puski tee.
Heistesoo

Heistesoo on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel Läänemere ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda, kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Küla piirneb läänes Mägipe, lõunas Kõpu, Suureranna ja Laasi ning idas Poama ja Palli külaga.
Nimi.
Küla nimi tuletub Heiste külast, mille kohanime on Hiiumaal esmamainitud 1609. aastal. Paul Ariste järgi tuletub nimi rootsikeelse mõistest "höstacksbyn" ('heinakuhja küla'). Samuti on keeleteadlased pakkunud nime tuletumist isikunimest.
Loodus.
Heistesoo küla hõlmab mitut Kõpu looduskaitseala sihtkaitsevööndit. Külas kasvab haruldane sang- ja halli lepa hübriid.
Elanike arv.
Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud. 1. juuli 2014 seisuga oli külas kaks elanikku ja Eesti 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas kuus püsielanikku. 
Ajalugu.
Heistesoo küla tekkis 1870. aastal, kui Kõrgessaare mõis rentis Kõpu küla talunikele maad. Küla liideti 1940. aastatel Suureranna külaga. Külaõigused taastati 1997. aastal. 2014. aastal asus külas neli eluhoonet.
Taristu.
Heistesoo küla lõunaosa läbib Puski-Kõpu-Ristna tee.
Kaia Lehari

Kaia Lehari (sündinud 1944) on Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ja valiti 2013. aastal emeriitdotsendiks. 
Ta on osalenud raadiosaates "Ööülikool".
Publikatsioonid.
"Lehari, Kaia" "(2009)". Mythopoetics of Stone. Tymieniecka, Anna-Teresa. Analecta Husserliana. The Yearbook of Phenomenological Research (393−402).. Dordrecht, Heidelberg, London, New York: Springer.
"Lehari, Kaia (2009)." Jalutaja pargis. Külvik, Mart; Maiste, Juhan (_EditorsAbbr). Park on paradiis looduses ja kunstis (352−259).. Eesti Maaülikool.
"Lehari, Kaia (2008)." Wandering in a landscape. In: Sven Arntzen; Emily Brady (_EditorsAbbr). Humans in the land: The ethics and aesthetics of the cultural landscape (177−195).. Oslo: UNIPUB.
"Lehari, Kaia (2006)." Purification of Landscapes. Koht ja paik / Place and Location: Studies in Environmental Aesthetics and Semiotics, V, 109−118.
"Lehari, Kaia (2005)." Kunstiteaduslikke Uurimusi, erinumber "Miljöö ja esemeline keskkond". ..
Hellamaa (Hiiumaa)

Hellamaa on küla Hiiumaa vallas Hellamaa lahe ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Küla piirneb põhjas Kuri küla ja Reikama, läänes Vilivalla, lõunas Suuremõisa, Tempa ja Värssu külaga.
Nimi.
Piirkonda on esmamainitud 1565. aastal nimega "Hellemaa" ja "Hallemäky". Paul Ariste järgi tuletub nime esimene pool kas eestikeelsest sõnast "hell" või soomekeelsest sõnast "hellä", Leo Tiigi arvates aga pigem sõnast "hall". Nime teine pool on 16. sajandi kirjaviisides kas "maa" või "mägi". Samuti ei välistata nime seost Muhus asuva samanimelise külaga.
Loodus.
Küla lähistel Hellamaa lahes asub Hellamaa rahu.
Elanike arv.
Hellamaal elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 65 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
1565. aastal oli Hellamaa külas neli talu nelja adramaaga, lisaks sellele üksjalad ja vabadikud. Hellamaa külas olid järgmised ajaloolised talud:
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Rootsi ajal oli Hiiumaal ka samanimeline vakus. 20. sajandil on külas asunud külakool.
Aastatel 1977–1997 oli külaga liidetud Tempa küla.
Taristu.
Hellamaa küla läbivad Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, Hilleste–Hellamaa tee, Tammela–Hellamaa tee ja Tempa–Suuresadama tee.
Kultuur.
Külas asuvad Hellamaa ja Matsi tuulik, perekeskus, Hellamaa raamatukogu ja kiigeplats. Varem tegutses külas tarbijate ühistu pood.
Korintose order

Korintose order on kolmest vanakreeka klassikalisest orderist kõige hilisem. Order kujunes välja 4. sajandil eKr Kreeka mandriosa lõuna- ja kaguprovintsides, nimetati Korintose linna järgi ja oli väga levinud hellenismiajal. Rooma keisririigi ajal muutus korintose order valitsevaks orderiks.
Kirjeldus.
Sammas ja talastik.
Korintose orderi sammas sarnaneb üldjoontes joonia sambaga, on aga mõnevõrra saledam kui joonia sammas. Talastikus on veelgi vähem erinevusi, kuid üldkujunduselt iseloomustab korintose orderit rikkalikum ja lopsakam dekoor, eriti kapiteelil.
Kapiteel.
Korintose kapiteel on proportsioonidelt kõrgem kui dooria ja joonia kapiteel. Korvi- või karikataolise kapiteeli külgi katab kaks rida püstloodis akantuselehti. Neljast küljest kerkivad nende vahelt spiraallehed ("caulis"), mis toetavad voluute. Voluutidele toetab nõgusate külgedega abakus. Paarikaupa rulluvaid lehti kroonib palmett, mis ulatub abakuse küljele.
Pärimus.
Korintose orderi kapiteelidekoori tekke kohta kõneleb legend arhitektist Kallimachosest, kes sai inspiratsiooni ühe noore Korintose tütarlapse haual kasvavast akantusest. 
Nimelt olevat tütarlapse ämm viinud tema hauale asjakesi, mida tütarlaps oli armastanud, ja nende paremaks säilimiseks need korviga katnud. Korv oli aga sattunud haual oleva akantuse peale ja kui kevadel akantus kasvama hakkas, siis selle väädid ja lehed põimusid korvi ümber. Sealt möödunud Kallimachosele jättis see vaatepilt sügava mulje ja ta jäädvustas nähtu kapiteeli kujunduses.
Dooria order

Dooria order on Vana-Kreeka orderitest tekkelt varaseim ja vanim klassikaline kivitemplite ehitusstiil. Kujunes välja templiehituses 7. sajandil eKr. On oletatud, et see kujunes välja puitkonstruktsioonidest.
Kirjeldus.
Dooria order on üldilmelt raskepärane, jõuline ja lihtne. Sambad on suhteliselt madalad ja jässakad, mistõttu ehitis mõjub massiivsena ja kindlana.
Sammas.
Sammas toetub ehitise sokli ülemisele astmele ehk stülobaadile ja sellel puudub baas. Samba tüves on kergelt ülalpool aheneva kujuga, selle allosas esineb kerge paisutus (entaas). Tüvest katavad 16–20 kergelt nõgusat kannelüüri, mis ühinedes moodustavad vertikaalseid servjooni.
Kapiteel.
Dooria kapiteeli moodustavad ainult kaks kividetaili, millest üks on ümara profiiliga ülespoole laieneva padjandi kujuline ehhiin ja teine ruudukujuline sirgete täisnurksete servadega abakus. Ehhiin toetub ahenevale võrudevööle ("anuli"), mille all asetsevat sambakaela ("hypotrachelion") tähistavad kolm süvendjoont ("scamillus").
Talastik.
Talastiku arhitraav on igasuguste kaunistusteta.
Friis koosneb kahesugustest vaheldumisi paigutatud plaatidest, millest ühed, triglüüfid, on vertikaalvaokestega kolmeks jaotatud, ja teisi, metoope, katab reljeef.
Dooria karniisi alumisel küljel on iga triglüüfi ja metoobi kohal tilgataoliste kaunistustega "mutulus" ehk tilkplaat.
Kasutamine.
Dooria orderis esimesed ehitised püstitati 7. sajandil eKr ja see jäi ainsaks templiehituses kasutatavaks orderiks 5. sajandi alguseni eKr, kuigi kuulsaimad ehitised jäävad hilisemasse klassikalisse perioodi - näiteks Iktinose ja Kallikratese kavandatud Parthenon Ateenas, milles arvatakse dooria order kõige täielikumalt rakendatud olevat. 575. aastast eKr pärinevas Thermoni Apolloni templis on varaseimad säilinud metoobireljeefid, samuti nende fragmendid Argose Hera templis. Väga varased dooria kapiteelid on votiivsammastel Aigina saarel ja Athena Pronaia templis Delfis.
Hilisemad ehitusperioodid.
Dooria sambaid on kasutatud ka paljude hilisemate ehitiste juures.
Joonia order

Joonia stiil on üks kolmest vanakreeka (templi)arhitektuuri stiilist. Teised kaks on Dooria ja Korintose stiil.
Iseloomustus.
Samba kapiteeli iseloomustavaks detailiks on allapoole rulli keerduv voluut ja selle otste vahel paiknev ehisliist, mis kannab oma munakujuliste elementide tõttu munavöödi nimetust.
Talastiku friis koosneb üleni reljeefist.
Joonia orderis ehitisi.
Joonia orderi põhiliseks tunnuseks on voluutidega sambakapiteel. Joonia sambaid on kasutatud ka paljude hilisemate ehitiste juures. Näiteks:
Tundmatu veealune objekt

Tundmatu veealune objekt (inglise keeles "unidentified submerged object", lühend USO) on tundmatu objekt, mis asub või liigub vee all.
Heltermaa

Heltermaa on küla Hiiumaa valla idaosas Väinamere ääres. 
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Küla piirneb põhiosas Arukülaga, küla lõunaserv vähesel määral Soonlepa ja Sarve külaga.
Nimi.
Kohta on esmamainitud 1620. aastal kui "Heltermecki". 1688. aastal oli kohanimi "Helterma". Paul Ariste järgi on nime esiosa päritolu selgusetu.
Ajalugu.
Heltermaal asus algselt Hiiu-Suuremõisa mõisale kuulunud kõrts. Kui senine Vahtrepa sadam muutus laevatamiseks liiga madalaks, rajati 1860. aastal Heltermaa sadam, mille kaudu toimub tänapäeval Hiiumaa parvlaevaühendus mandril asuva Rohuküla sadamaga. Külas asus piirivalvurite klubi.
Heltermaa senised talud kuulusid Aruküla koosseisu. Omaette külaks sai Heltermaa 1977. aastal.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 40 inimest. Neist 36 olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 53.
Taristu.
Heltermaa külast algavad Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee ja Heltermaa–Sarve–Aruküla tee.
Heltermaal asub hotell, ilmajaam, Mägi tuulik, Heltermaa käsitöömaja ja Heltermaa rannapatarei.
Navigatsioonimärkidest on külas Heltermaa alumine ja ülemine tulepaak.
Kõpu (täpsustus)

Kõpu on mitme Eesti asula või muu objekti nimi:
Kõpu

Kõpu on alevik Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.
Enne 2017. aasta haldusreformi oli alevik Kõpu valla halduskeskus.
Kõpu asub Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme tee ääres.
Alevikus asuvad Kõpu kalmistu ja Kõpu kirik, Kõpu Põhikool, Kõpu apteegimaja, meierei kodukohvik, spordihoone, sotsiaalmaja, kauplus, põllumajandusettevõtte OÜ Kõpu PM, puidufirmad, 19 kohaga lasteaed ja 20-kohaline hooldekodu.
Lasteaias asub lugemissaaliga raamatukogu, avalik internetipunkt ja postkontor. Sellesse hoonesse on koondunud ringide tegevused ja seal korraldatakse kultuuriüritusi.
Alevikus voolab Koolioja, millele on paisutatud Kõpu paisjärv.
Vanim kohalik arheoloogiline leid (Kõpu kaelavõru) on dateeritud 2. sajandisse.
Kõpu nime päritolu ei ole täpselt teada. Friedrich Kuhlbars on kirjutanud, et Kõpu nimi tähendab aiaga piiratud kohta. 1481. aastal on Viljandist Kõppu viivat teed nimetatud Koppesche Wegiks (saksa keeles on "die Koppe" 'tipp', 'latv' või 'hari'). Kõpu mõisa kohta on teateid aastast 1593 ("Kepa", hiljem "Gross-Kõppo" (Suure-Kõpu)).
Nõukogude ajal oli Kõpu omanimelise külanõukogu ja kolhoosi keskus.
Kõpu (Hiiumaa)

Kõpu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaare keskosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda. Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõrgessaare valda.
Kõpu piirneb põhjas Mägipe, loodes Suurepsi, läänes Ojaküla, lõunas Ülendi, Vilima ja Kiduspe ning idas Suureranna ja Heistesoo külaga.
Nimi.
Kohanime on esmamainitud 1565 kui "Koppo by". 1688 on nimetatud "Köppo". Kõpu tuletorn ja Kõpu poolsaar on tuntud aga ajaloolise nime "Dagerort" ja selle erinevate nimevariantide all. Paul Ariste pakkus kohanime lähtealuseks soomekeelset sõna "koppo" (lollpea, hull), Lauri Kettunen aga isikunime.
Loodus.
Kõpu küla hõlmab kahte Kõpu looduskaitseala sihtkaitsevööndit ja Kõpu-Vaessoo hoiuala. Kõpus asub Kõpu külakeskme rahn.
Kõpu ajaloolised piirkonnad on Hertige, Leesigu ja Sakka.
Talud.
Kõpu ajaloolised talud 1917 
Ajalugu.
Kõpu küla kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. Rootsi ajal oli olemas Kõpu vakus, 18.–19. sajandil toimis Kõrgessaare mõisa kõrvalmõisana Kõpu mõis. 1940. aastatel liideti Kõpu ja Ojaküla Kõpu asunduseks, mis 1977 muudeti Kõpu külaks.
Külas tegutses baptistide palvela, mis muudeti hiljem kaupluseks.
Taristu.
Kõpu keskosa läbib Puski–Kõpu–Ristna tee, kust lähtub Märjakaasiku–Kiduspe–Kõpu tee. Külas on Kõpu kooli, Kõpu ja Anumägi bussipeatus.
Kultuur.
1909 pühitseti Kõpus Kõpu õigeusu kirik, mis oli nii koolimaja kui hiljem rahvamaja. Külas asub Pihla tuulik. Kõpu tuletorn asub Mägipe külas. Kõpu külatänava ääres asub Kõpu kaev, külas asub Pihla hiiemänd. Külas asuvad luteri ja õigeusu kalmistu.
Külas tegutses 1919. aastast 4-klassiline algkool ja 1991 moodustati taas algkool. 1971 loodi Kõpu Internaatkool, millest sai 2014. aastal Kärdla Ühisgümnaasiumi ja 2016. aastal selle õigusjärglase Kärdla Põhikooli Kõpu õppekoht.
Reigi

Reigi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Reigi lahe ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Reigi piirneb põhjas Sigala küla, läänes Rootsi, edelas Pihla, lõunas Heigi ja idas Kidaste külaga.
Nimi.
Carl Friedrich Wilhelm Russwurm, Paul Ariste, Lauri Kettunen ja Leo Tiik on pakkunud kohanime lähtekohaks rootsikeelset sõna "rök" 'suits', vanarootsi keeles "reykja". Kettunen on arvanud ka, et kohanimi võib lähtuda isikunimest Raukkoi. Edvin Lagman ja Marek Meristo esitasid vasteks sõnad räik 'viljahakk, hakkjalg' ja räike 'kivine koht'. Aino Naert tuletas kohanime saarenimest, kus hiiurootsi murraku 'öy' on muutunud 'i'-ks ja kohanimi võiks tähendada 'kivine saar' või ka 'suitsusaar'. Kohanime on 1453 mainitud kui "Renke", 1539 "Reke", 1564 "Roykell" ja "1798 Röiks". Rootsi keeles on kohanimi Röicks, eestirootsi keeles Räike.
Loodus.
Reigi küla ulatub Kootsaare poolsaare tipuni. Küla koosseisu kuulub nimetu saar Reigi lahes. Küla hõlmab Kõrgessaare–Mudaste hoiuala. Külas asub Kootsaare järv.
Ajalugu.
Reigi kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla ja oli hiiurootslaste tähtsaim asula. 1781 küüditati küla elanikud Ukrainasse, hiljem asusid alale Eesti talupojad.
Reigis on asunud Reigi karjamõis ja Reigi kirikumõis. Reigiga liideti peale Teist maailmasõda Sigala küla, mis 1997 taas eraldati.
Taristu.
Küla läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee.
Kultuur.
Reigis asuvad karjamõisa kõrvalhoonete asukohad ja Kootsaare kivilabürint.
Vastupidi levinud arvamusele asuvad Reigi kirik ja Reigi pastoraat, mis on nime saanud samanimelise kihelkonna järgi, naaberkülas Pihlas.
Küla põhjatipus asub nn Hiiumaa Eiffel, mille ehitas kohalik külamees Jaan Alliksoo oma koduõuele.
Pühalepa

Pühalepa (hiiu keeles "Pöhalepa") on küla Hiiumaa vallas Suuremõisast idas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Pühalepa piirneb põhjas ja idas Hilleste, loodes Kerema, läänes Suuremõisa ja lõunas Valipe külaga.
Nimi.
Kohanimi tuletub sõnadest "püha" ja "lepp", teiseks tõlgenduse variandiks on "põhi" ja "lõpp" (põhja lõpp). Eriarvamusi Pühalepa nime (häälduses "Pöhalepa") etümologiseerimisel on tinginud asjaolu, et nii sõnast "püha" kui ka "põhi" võib olla hiiu keeles genitiivi vorm "pöha", kuna Hiiumaal on murdekeeles toimunud muutus hj &gt; h, samas on kõrged vokaalid võinud h ees madalduda. Paul Ariste arvas, et kohanimi on arvatavasti rahvaetümoloogia. Paul Johansen selgitas, et rootsi keeles märgib lõpp '-lep', '-lup' piirkonda või ala. Marja Kallasmaa peab kohanime tõenäolisemaks lähtumist eestikeelsest sõnast lõpp 'laht'. Kihelkonna nime on esmamainitud 1470 kujul "Poilep".
Loodus.
Küla hõlmab Pühalepa hoiuala. Küla põhjaosas asub Papsi mets. Külas asuvad Vanapagana kivi, Pühalepa lagendikurahn ja Pühalepa migmatiidirahn.
Elanike arv.
Pühalepa külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 14 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud.
Pühalepa ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Enamik tänapäeva Pühalepa küla aladest kuulusid ajalooliselt Pühalepa kirikumõisa alla. 1923 kujunes asundus ja 1945. aastal küla, mis sai nime Pühalepa kihelkonna järgi. Pühalepa koosseisu kuulus 1977–1997 Kerema küla.
Taristu.
Küla läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, kust algab Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, mille ääres asub Vahtrepa bussipeatus. Pühalepas algab Hilleste–Hellamaa tee. Küla loodeosa piirneb Pühalepa–Kerema tee ja Papsi teega, küla põhjaosas on Pärna tee.
Kultuur.
Külas asuvad Pühalepa kirik, kalmistu, postipunkt, Põlise leppe kivid ja Hiiu-Suuremõisa mõisa kõrtsi varemed..
Sõru

Sõru on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas Soela väina ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Sõru piirneb läänes Hindu, põhjas Tohvri ja idas Reheselja külaga.
Nimi.
Marja Kallasmaa pakub küla nime lähtekohaks sõna serv (söru, seru). Kohanime on esmamainitud 1254. aastal kujul "Sarwo" ja 1564 "Sörro".
Loodus.
Külas asuvad osad Sõru küla metsarahnud.
Ajalugu.
Sõru kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse ja Hiiumaa lõunaosa on tuntud Sõruotsana. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel olid Sõru külas talunikud Lasi Mart, Pauli Jüri, Hindo Claus, Hindo Jüri, Toffri Toffer ja The-Arro Peter.
Sõru koosseisu kuulusid 1977–1997 Hindu, Pärna, Reheselja ja Tohvri küla. Varasema suurema Sõru küla alal kannavad Sõru nime Sõru alumine ja Sõru ülemine tuletorn Hindu külas ning Sõru sadam ja Sõru muuseum Pärna külas.
Taristu.
Küla läbib Emmaste–Tohvri tee, kus asub Müürivahe bussipeatus ja saab alguse Sõru tee. Pärna külas asuv Sõru sadam on saanud nime Sõru küla järgi.
Kultuur.
Kultuurimälestistest asuvad küla territooriumil rannalauter (22275) ja kaks rannakaevu (22273, 22274).
Ettevõtlus.
Sõrus asub Sõru Jahtklubi keskus ja Sõru Merekool, Pärna külas.
Colosseum

Colosseum on suurim amfiteater Roomas.
Colosseum mahutab 50 000 pealtvaatajat. Sellega oli ta antiikajal maailma suuruselt kolmas staadion Circus Maximuse (270 000, kaarikute võiduajamine) ja Konstantinoopoli hipodroomi (100 000) järel ning suurim nendest, mis polnud mõeldud võiduajamisteks.
Colosseum sai nime Nero kolossi järgi, mis seisis seal lähedal kuni keskajani.
Ajalugu.
Colosseum ehitati Flaviuste ajal paika, kus varem asus Nero luksusliku palee juurde kuulunud järv. Keiser Titus pühitses selle 80. aastal 100 päeva kestnud pidustustega "Amphitheatrum Flavium"iks.
Kuni 405. aastani toimusid Colosseumis gladiaatorite võitlused. Hiljem olid väga populaarsed võitlused loomadega, mida korraldati umbes 526. aastani.
Hiljem ei leidnud Colosseum enam kasutust, ühtlasi vähenes Rooma elanike arv drastiliselt. Colosseumi kasutati kivimurruna ja see jäi varemeisse. Alles 19. sajandil hakati Colosseumi lagunemise eest kaitsma.
1749 väitis paavst Benedictus XIV, et Colosseumis hukati kristlastest märtreid. Ta kuulutas Colosseumi pühaks paigaks ja keelustas selle kasutamise kivimurruna. Ta õnnistas selle paiga Kristuse kannatuste nimel ja organiseeris ristikäigu. Need sammud aitasid kaasa Colosseumi säilimisele.
Kuid puuduvad igasugused ajalooallikad selle kohta, et Colosseumis oleks üksainuski kristlik märter hukkunud, pole andmeid isegi selle kohta, et enne Benedictust oleks keegi Colosseumi märtrite hukkumispaigaks pidanud. Kristlased austavad muidu väga kõike märtritega seonduvat, kuid Colosseumi kasutamine kindluse ja kivimurruna näitab selgelt, et Colosseumi keskajal pühaks ei peetud.
Konstruktsioon.
Colosseumi põhiplaan on ellipsikujuline (188*156 meetrit). Areeni mõõtmed olid 86*54 m. Tema kõrgus oli 48,5 meetrit. Ta mahutas 50 000 pealtvaatajat, aga osavalt paigutatud trepid võimaldasid kiirelt sisse ja välja pääseda.
Peamised ehitusmaterjalid olid lubjakivist tellised, mille paikaladumisel ei kasutatud mörti, vaid kivid on üksteisega ühendatud raudklambritega. Viimaste sajandite jooksul on ehitise säilimise huvides parandatud seda kaasaegsete ehitusmaterjalidega, kuid mis siiski selgelt ja tahtlikult eristuvad Colosseumi esialgsest ehitusstiilist.
Colosseum on neljakorruseline. Kolmel alumisel korrusel on välissein ehitatud kaaristuna, igas 80 kaart. Sammaskäiguga ülemisel korrusel oli 240 mastipuud, mille külge kinnitati päikesepurjed. Need sai ereda päikese korral varjuks ette tõmmata. Areeni all asusid müüritud käigud, loomapuurid ja rekvisiidiruumid.
LVMH

LVMH Moët Hennessy Louis Vuitton S.A. (LVMH) on Prantsusmaal registreeritud maailma suurim luksuskaupu tootev kontsern. 
Nimi tuleneb kohvri- ja kotitootja Louis Vuittoni, šampanjatootja Moët &amp; Chandoni ja konjakitootja Hennessy kaubamärkidest.
Tähtsamad LVMH kaubamärgid on Christian Dior, Givenchy, Guerlain, Fendi, Berluti, Marc Jacobs, Thomas Pink, Emilio Pucci, Loewe, Kenzo ja Donna Karan.
Fujita-Pearsoni skaala

Fujita-Pearsoni skaala on skaala trombide tugevuse hindamiseks.
Kõige tugevama purustusjõuga tornaado tähistus on F5 (tuule kiirus võib ulatuda kuni 140 m/s). Inglismaal kasutatakse TORRO skaalat.
Taust.
Skaalat tutvustas 1971. aastal Chicago Ülikooli meteoroloog Theodore Fujita, kes oli selle välja arendanud koostöös Ameerika Ühendriikide tormiennustuskeskuse juhi Allen Pearsoniga. Skaalat täiustati 1973. aastal, mil hindamisel hakati arvestama ka trombi teekonna pikkust ning trombi läbimõõtu. Ameerika Ühendriikide riiklik ilmateenistus on trombe Fujita skaalal hinnanud alates 1973. aastast.
Fujita skaala kasutamine lõpetati Ameerika Ühendriikide 1. veebruaril 2007 kui kasutusele võeti täiustatud Fujita skaala. Kanada võttis täiustatud Fujita skaala kasutusele aprillis 2013.
Hirmuste (Hiiumaa)

Hirmuste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Hirmuste on Hiiumaa üks läänepoolsemaid külasid.
Külast läänes asub Kalana, lõunas Kaleste ja idas Suurepsi küla.
Nimi.
Kohanime on esmamainitud 1565. aastal, kui seal elas talupoeg Hinrich Harmanson. Paul Ariste arvates tuletub külanimi sõnast "hirmus", Lauri Kettuneni arvates võis "hirmus" olla tollal isikunimi; Leo Tiik on pakkunud nime lähtekohaks isikunime Hermann. Pärimuse järgi tuletub kohanimi hirmus pahast teest ja seal nähtud tontidest.
Loodus.
Hirmuste alale jäävad Hirmuste hoiuala ja Kõpu looduskaitseala Ohami ning Väikesoode sihtkaitsevööndid.
Ajalugu.
Hirmuste on üks vanimaid asustatud paiku Hiiumaal, kus on asustusest jälgi 1. aastatuhandest eKr. 16. sajandil kujunenud küla kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli Kõpu vakuses märgitud kaks peremeest: Hirmuste Thomas ja Hirmuste Hinrich. Küla põlistalud on Andruse ja Jaagu talu.
1912 rajati Peeter Suure merekindluse käigus külla sadam.
Taristu.
Küla põhjaosa läbib Ristna–Hirmuste tee.
Kultuur.
Hirmustes asub 1. aastatuhandest eKr pärit kivikalme. Külas on säilinud tuuliku emapuu. 2005 toimus külas Kõpu külade päev. Külas suvitas Eri Klas.
TORRO-skaala

TORRO-skaala on tornaadode tugevuse hindamise skaala. 
Skaala on kasutusel Suurbritannias.
Välisjõud

Välisjõud on jõud, millega teised kehad mõjuvad vaadeldavale kehale. Välisjõud toimivad alati jaotatult keha ruumalale või kehade kokkupuutepindadele. Jaotust iseloomustab jõu intensiivsus.
Jõe lang

Jõe lang (lühemalt lang) on mingi jõelõigu pikkuse ja selle languse suhe. Mõõdetakse m/km kohta. Lang 0,1 m/km tähendab, et jõe langus 100 km kohta on 10 m.
Keskmine lang on kogu jõe pikkuse ja jõe languse (jõe lähte ja suudme kõrguste vahe) suhe.
Langusest sõltuvad voolukiirus ning jõe kulutatava ja/või kuhjava tegevuse suurus. Mida suurem on jõe lang, seda suurem on vee voolukiirus ja vee kulutatav mõju jõesängile.
Suurim keskmine lang Eestis on Pärlijõel – 2,48 m/km, väikseim on Emajõel – 0,04 m/km.
Põhja-Eesti jõgedel on lang väike ülemjooksul ja suur alamjooksul, eriti Põhja-Eesti klindi piirkonnas. Lõuna-Eestis on olukord vastupidine: suur lang ülemjooksul ja väike lang alamjooksul. Piusa jõe ülemjooks on kiire, alamjooks on ka kiire ja keskjooks on aeglane
Sisejõud

Sisejõud on välisjõudude poolt kehas vastaspindade vahel põhjustatud jõud. Vastaspindadel olevad sisejõud on alati arvuliselt võrdsed ja vastassuunalised.
Sisejõu epüür.
Sisejõu epüür graafik (epüür), mis näitab sisejõu muutumist piki deformeeritava objekti telge. Tavaliselt on sisejõud ühe ja sama objekti erinevates lõigetes erinevad.
Ruumpingus

Ruumpingus ehk kolmemõõtmeline pingus on olukord, milles pinged mõjuvad kõikidel pindadel erinevates sihtides ning peapinged on kolmes suunas.
Tasapingus

Tasandpingus on olukord kus pinged mõjuvad kõikidel pindadel ühes tasandis ning peapingeid on kaks.
Pine

Pine on vastaspindade suhteline paigutuse muut keha deformeerimisel. Pine on ühikuta vektoriaalne suurus, mille komponendid on normaalpinge ja nihkepinge.
Vastaspindade eemaldumisel nimetatakse normaalpinet täpsustavalt tõmbepineks ning loetakse positiivseks. Vastaspindade lähenemisel survepingeks ning loetakse negatiivseks.
Nihkepine väljendab vastaspindade suhtelist nihet (mille sihti näitab teine indeks). Ta on positiivne, kui pinna positiivse poole vastas olev punkt nihkub telje positiivses suunas.
Hooke'i seadus

Hooke'i seadus on füüsikaseadus, mis ütleb, et vedru kokkusurumiseks või pikemaks venitamiseks pikkuse formula_1 jagu vajaminev jõud formula_2 on selle pikkusega proportsionaalne (võrdeline) ehk formula_3. Teisalt on elastsusjõud formula_4, mis takistab vedru pikemaks venitamist või kokkusurumist, võrdvastupidine venitava/suruva (deformeeriva) jõuga formula_2 ehk formula_6. Võttes kasutusele võrdeteguri formula_7, saame seaduse kirjutada kujul:
formula_8,
kus tegurit formula_7 nimetatakse vedru jäikuseks.
Seadus sellisel kujul kehtib ainult väikeste deformatsioonide korral (vt proportsionaalsuspiir).
Seadus on nimetatud 17. sajandi füüsiku Robert Hooke’i järgi, kes mainis seda seadust 1676. aastal esimesena ladinakeelse anagrammina "ceiiinosssttuv". Oma anagrammi lahenduse ja selgituse avaldas Hooke kaks aastat hiljem (1678). Seal oli seadus kirjas kujul "ut tensio, sic vis", mis tõlgituna tähendab "kuidas pikenemine, nii jõud" või "pikenemine on võrdeline jõuga".
Üldistatud Hooke'i seadus.
Üldistatud Hooke’i seadus isotroopse ideaalselt elastse keha jaoks on kirjapandav järgmiselt:
formula_10,
kus
Deformatsioonienergia

Deformatsioonienergia ehk Sisejõudude potentsiaalne energia on deformeerunud elastses kehas salvestunud potentsiaalne energia, mis deformatsioonist vabanemisel teeb tööd. Deformatsioonienergia võrdub keha deformeerimiseks kulutatud energiaga. Plastse deformatsiooni puhul on välisjõudude töö deformatsioonienergiast suurem.
Deformatsioonienergia salvestub näiteks vedrus kokkusurumisel ja vabaneb vedru vabastamisel.
Tahkuna

Tahkuna on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Tahkuna poolsaare põhjaosas Läänemere ääres. See on Hiiumaa põhjapoolseim küla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Küla piirneb põhjas ja läänes Läänemerega, lõunas Meelste ja idas Lehtma külaga.
Nimi.
Carl Friedrich Wilhelm Russwurm pidas kohanime aluseks sõnaühendit ’taganina’. Paul Ariste, Lauri Kettunen ja Marja Kallasmaa pakkusid vasteks sõna tahk ’ihumiskivi’. Kohanime algusosa häälikulise arengu seletamine on keeleteadlastele probleemiks. Küla on esimest korda mainitud 1564. aastal "Takana" nime all.
Loodus.
Küla edelaosa kuulub Tahkuna looduskaitseala koosseisu. Külas asub Hiiumaa põhjapoolseim geograafilline punkt Tahkuna nina.
Talud.
Tahkuna talud 1917 
Ajalugu.
Tahkuna kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa koosseisu ja asus hiiurootslaste alal. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas viis talu, mille peremehed olid Greis Hansson, Jöran Thomasson, Morten Siemonson, Michel Hansson ja Kaubapöldo Bengt.
1835 said külaelanikud omale perekonnanimedeks nimed Allango, Kaus, Ninna, Rehm, Simmer ja Tahk.
Seoses Nõukogude baaside rajamisega pidid külaelanikud 1939 lahkuma ja küla alal asus väeosa. Tahkuna kuulus 1977–1997 Malvaste koosseisu.
Taristu.
Küla keskosa läbib Tahkuna tee.
Kultuur.
Külas asub Hiiumaa militaarmuuseum, Tahkuna tuletorn ja Eesti esimene tuulegeneraator, mis 2021 demonteeriti. Tuletorni lähedal asub mälestusmärk Estonia katastroofis hukkunud laste mälestuseks.
Raugepinge

Raugepinge on pinguse iseloomulik pinge materjali tugevuse raugemisel (vähenemisel). Raugepinge on:
Palli

Palli on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Palli piirneb põhjas Läänemerega ning läänes ja lõunas Heistesoo ja idas Poama külaga.
Nimi.
Paul Ariste pakkus kohanime aluseks sõna "pall" ja isikunime Pall (Balthasar). Kohanime on esmamainitud 1655. aastal kujul "Palli".
Loodus.
Küla alale jäävad Kõpu looduskaitseala Palli ja Roogoja sihtkaitsevööndid. Rannajoonel, Palliranda viiva teega rööbiti merre voolava oja suudmest 650 meetrit idas asub Luidja–Palli rannarahn.
Talud.
Palli ajaloolised talud 1917 
Ajalugu.
Palli kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1655 elas mõisa alal talunik Palli Simmo. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Paope vakuses Palli Jüri. 1835 sai talu peremees perekonnanimeks Kattel ning sulasrahvas Aun ja Raud. 1917 kuulusid küla koosseisu 9 Heistesoo talu.
Peale Teist maailmasõda liideti küla Poamaga ja 1997 taastati külana.
Taristu.
Küla läbib Poama tee, kust algab Palli telkimiskoha tee.
Kultuur.
Külas asub RMK telkimisala. 2008 peeti Pallil koos Luidja ja naaberküladega Kõpu külade päev.
Tinglik voolavuspinge

Tinglikuks voolavuspingeks nimetatakse pinget, millele vastab jäävpike 0,2%. Seda tähistatakse σ0,2 Tinglikut voolavuspiiri kasutatakse materjalide puhul mille tõmbediagrammil puudub selgelt väljendatud voolavuspiirkond. Nendeks on näiteks duralumiinium, pronks, süsinikurikkad ja legeeritud terased.
Raudne eesriie

Raudne eesriie (inglise keeles "Iron Curtain", vene keeles "Железный занавес", saksa keeles "der Eiserner Vorhang", prantsuse keeles "rideau de fer") oli Nõukogude Liidu katse kaitsta oma poliitilist mõjuala võõrmõjutuste eest mitmesuguste abinõudega, nagu piiride sulgemine, vaba teabevoolu takistamine, salapolitseiline kontroll, tsensuur jm. 
Raudne eesriie oli külma sõja saavutus ja ühtlasi ka meetod. Kuigi selle tuntumaks tähiseks oli Berliini müür (1961–1989), oli see aastail 1934–1990 täiuseni välja arendatud eelkõige NSV Liidu piiridel.
Hiina Rahvavabariigi ja teiste Aasia kommunistlike režiimide puhul on kasutatud sarnast mõistet "bambuseesriie".
Voolavuspinge

Voolavuspingeks nimetatakse pinget, mille juures deformeerumine toimub koormuse suurenemiseta. Tähistatakse σT.
Tugevuspiir

Tugevuspiir on suurim pinge, mida materjal on võimeline purunemata taluma.
Tugevuspiiri tähis on σB.
Tugevuspiiri tõmbel nimetatakse tõmbetugevuseks, tugevuspiiri survel survetugevuseks, tugevuspiiri väändel väändetugevuseks jne.