tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lubasiin

Lubasiin (inglise keeles "token bus") on pöördusmeetod, kus andmete saatmine arvutivõrgus toimub signaalikaadri alusel, mis liigub järjest ühelt kasutajalt teisele. Igale kasutajale on määratud ajapiirang, mille jooksul võib see luba tema käes olla. 
Enne iga edastamisseanssi käib terve siini läbi reserveerimispakett, mis on täpselt nii pikk, kui palju aega kulub signaali levikul siini ühest otsast teise. See välistab kokkupõrked. Reserveerimispakett teeb siis iga saatja, kel on soovi ja kui reserveerimispakett on terve siini läbinud, algab kordamööda ajapilu kaupa edastamine. Pärast seda on jälle reserveerimispaketi kord ja tsükkel kordub.
Paiseleht (perekond)

Paiseleht ("Tussilago") on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Eestis kasvab sellest perekonnast liik paiseleht.
Riho Laanemäe

Riho Laanemäe (hiljem Riho-Mart Marjak; 21. aprill 1963 – 25. märts 2005) oli Eesti ajakirjanik ja diplomaat.
Riho Laanemäe õppis Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat, seejärel slaavi filoloogiat. 
Ta töötas ajakirjanikuna Raadios Vaba Euroopa, samuti toimetaja ja tõlkijana Euroopa Komisjoni Tallinna tõlkeosakonnas. Diplomaadina rajas asjur Laanemäe Eesti saatkonnad Varssavis ja Prahas.
Molodjož Estonii

Molodjož Estonii (vene Молодёжь Эстонии 'Eesti noorus') oli venekeelne ajaleht, mis ilmus Tallinnas aastatel 1950–2009. Aastatel 1950–1956 kandis ajaleht nime Сталинская молодёжь ('stalinlik noorus'). Kuni 1990. aasta veebruarini oli ajaleht ELKNÜ Keskkomitee häälekandja.
Ajalehe peatoimetajad olid Vassili Zassorin, Ivan Papulovski (1953–1961), Adolf Kukanov (1962-1965), Pjotr Puškin (1966-1972), Irina Ristmägi (1979–1989), Sergei Sergejev (1989–2000), Arkadi Prisjažnõi, Ilja Nikiforov (2003–2008). Viimaseks peatoimetajaks jäi Rodion Denissov (2008–2009). 
Majanduslike raskuste tõttu peatati ajalehe väljaandmine 2009. aastal. Molodjož Estonii viimane number ilmus 30. aprillil 2009.
Maapähkel (perekond)

Maapähkel ("Arachis") on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Perekonda kuulub umbes 70 liiki üheaastaseid ja mitmeaastaseid rohttaimi. Perekonna levilaks on Lõuna-Ameerika.
Perekonna tuntuim esindaja on harilik maapähkel, mille seemneid maapähkleid tarvitatakse laialdaselt toiduks.
Nils Herlitz

Nils Herlitz (7. august 1888 Stockholm – 9. veebruar 1978) oli Rootsi jurist ja poliitik, Mõõduka Koalitsioonipartei liige.
Tema isa Carl Herlitz asutas raamatute hulgimüügiettevõtte Herlitz AG ja juhtis seda 1904–1935.
Herlitz oli 1927–1955 Stockholmi ülikooli riigiõiguse ja haldusõiguse professor. Ta oli 1939–1955 Riigipäeva ülemkoja liige. Ta oli ka Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia ja Soome Teaduste Akadeemia liige.
1955. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Ta on maetud Djursholmi kalmistule.
Ülenurme staadion

Ülenurme staadion on jalgpalli- ja kergejõustikustaadion Ülenurme alevikus. Staadionit haldab Ülenurme Gümnaasium.
Staadionil peab oma III liiga mänge jalgpalliklubi EMÜ SK.
Einar Gerhardsen

Einar Henry Gerhardsen (10. mai 1897 – 19. september 1987) oli Norra poliitik, Norra Töölispartei liige. 
Aprillis 1942 saadeti ta Sachsenhauseni koonduslaagrisse ja septembris 1944 tagasi Grini.
Kolm korda (1945–1951, 1955–1959 ja 1963–1965) oli Einar Gerhardsen Norra peaminister. 
1954. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Hans Hedtoft

Hans Hedtoft Hansen (21. aprill 1903 Århus – 29. jaanuar 1955 Stockholm) oli Taani poliitik, Sotsiaaldemokraatliku partei liige.
13. novembrist 1947 kuni 30. oktoobrini 1950 ja 30. septembrist 1953 kuni 29. jaanuarini 1955 oli ta Taani peaminister. 
1951. aastal pani Hans Hedtoft ette luua parlamentidevaheline konsultatiivorgan, millele pandi nimeks Põhjamaade Nõukogu. Organ tuli kokku 12. veebruaril 1953 ja Nõukogu esimene istung peeti Taani parlamendi hoones 13. veebruaril 1953. Organi esimeseks presidendiks valiti Hans Hedtoft, kes oli Põhjamaade Nõukogu president kuni 31. detsembrini 1953.
Leuven

Leuven on linn Belgias Flandrias, Flaami Brabandi provintsi keskus. Leuven asub Brüsselist 30 km idas.
Rahvastik.
2008. aastal elas Leuvenis 92 704 inimest.
Majandus.
2005. aastal oli Leuveni SKP ühe inimese kohta 16 345 €, mis moodustas 67% Belgia keskmisest (24 264 €).
2009. aastal oli töötus 6,35%.
Rafael Pereira da Silva

Rafael Pereira da Silva (sündinud 9. juulil 1990 Petrópolises), tuntud kui lihtsalt Rafael või Rafael da Silva, on Brasiilia jalgpallur. Ta mängib tavaliselt parema äärekaitsjana, kuid võib mängida ka parema poolkaitsjana.
Aastatel 2008–2015 mängis ta Inglismaa kõrgliigaklubis Manchester United, 2015–2020 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lyoni Olympique ja 2020–2021 Türgi kõrgliigaklubis İstanbul Başakşehir. 2021. aasta septembris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Botafogoga.
Ta on Fàbio kaksikvend, kes on samuti jalgpallur. Mõlemad vennad esindasid Manchester Unitedi perioodil 2008–2014.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Brasiilia meeskonnaga hõbemedali.
Fábio Pereira da Silva

Fábio Pereira da Silva (tuntud kui lihtsalt Fábio või Fábio da Silva; sündinud 9. juulil 1990) on Brasiilia jalgpallur. Ta võib mängida nii vasaku äärekaitsjana kui ka poolkaitsjana. Ta mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Grêmio.
Aastatel 2008–2014 mängis ta Premier League'i klubis Manchester United.
Ta on Rafaeli kaksikvend, kes on samuti jalgpallur. Mõlemad vennad esindasid Manchester Unitedi perioodil 2008–2014.
Põhjamaade e-maksuportaal

Põhjamaade e-maksuportaal ("Nordisk eTax") on virtuaalne maksuportaal, mille kaudu on võimalik saada infot Põhjamaades kehtivatest maksudest. See on mõeldud Põhjamaades elavatele eraisikutele, kellel on vara ja sissetulekuid mõnes teises Põhjamaa riigis. Selle kaudu püütakse kaasa aidata topeltmaksustamise vähendamisele.
Virtuaalne maksuportaal valmis Põhjamaade Ministrite Nõukogu ning Rootsi, Taani, Soome, Norra ja Islandi maksuameti koostöös.
Päikesetuul (ajaleht)

Päikesetuul oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Tallinnas 1990. aasta septembrist kuni 1995. aasta septembrini. 
Ajaleht käsitles vaimseid ja esoteerilisi teemasid. Ilmumissagedus oli kaks korda kuus, ühtekokku ilmus 101 numbrit.
Ajalehe peatoimetaja oli Peeter Liiv.
Sigalased

Sigalased ("Suidae") on sõraliste ("Artiodactyla") seltsi kuuluv sugukond.
Lisaks arvukatele väljasurnud liikidele kuulub sigalaste sekka 18 nüüdisaegset liiki, kes jaotatakse kuude perekonda. Enim liike koondav perekond on siga. 
Sigalasteks on näiteks metssiga, kääbussiga ("Porcula salvania"), laanesiga ("Hylochoerus meinertzhageni"), babirussa ("Babyrousa babyrussa") ja tüügassead. Levinuim sigalane on kodusiga ("Sus scrofa domesticus" või "Sus domestica"). 
Kõik sigalased pärinevad Vanast Maailmast. Nende looduslik levila ulatub Aasia saartest Euroopa ja Aafrikani.
Tessaalia piirkond

Tessaalia piirkond (kreeka keeles "Περιφέρεια Θεσσαλίας") on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreekas.
Tessaalia piirkond asub Mandri-Kreeka keskosas ning selle naaberpiirkonnad on Kesk-Makedoonia, Lääne-Makedoonia, Ípeirose ja Kesk-Kreeka piirkond. Idas on Egeuse meri. Tessaalia piirkonda kuuluvad ka Põhja-Sporaadid.
Tessaaliat ümbritsevad läänest Pindose ja idast Ossa mäed. Põhjast piirab Tessaaliat mäeahelik, kus asub igilumega kaetud Olümpose mägi (umbes 2985 m). Tessaalia viljakaim osa on Tempe org, mida niisutab Peneiose jõgi.
Tessaalia piirkond sai tänapäevase Kreeka riigi osaks 1881. aastal pärast nelja ja poolt sajandit Osmanite riigi võimu all olemist. Alates 1987. aastast on see üks riigi 13 piirkonnast. 2010. aasta haldusreformi järel jaguneb piirkond viieks piirkonnaüksuseks ("perifereiakí̱ enóti̱ta"): Kardítsa, Lárisa, Magneesia, Tríkala ja Sporaadide piirkonnaüksus, mis jagunevad 25 vallaks.
Piirkonna keskus on Lárisa.
Tessaalia piirkonna rahvaarv oli 2001. aasta rahvaloenduse andmetel 753 888, mis moodustas 6,9% kogu riigi rahvastikust. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 730 730 ehk 6,77% riigi rahvastikust.
Sotsialistlik Räpina

Sotsialistlik Räpina oli Räpinas 17. märtsist 1951 kuni 20. aprillini 1961 ilmunud eestikeelne ajaleht, Eestimaa KP Räpina Rajoonikomitee ja Räpina Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus kolm korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Räpina rajooni likvideerimisega.
Kommunismi Koit (Väike-Maarja)

Kommunismi Koit oli Väike-Maarjas 18. aprillist 1951 kuni 3. aprillini 1962 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Väike-Maarja Rajoonikomitee ja Väike-Maarja Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Väike-Maarja rajooni liitmisega Rakvere rajooniga.
Uus Tee

Uus Tee oli Elvas 3. veebruarist 1951 kuni 12. maini 1962 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Elva Rajoonikomitee ja Elva Rajooni TSN häälekandja. Toimetus asus Jaan Kärneri tänav 2, (pea)toimetaja oli Alfred Kotta.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Elva rajooni likvideerimisega.
Ajaleht on digiteeritud.
Marge Paal

Marge Paal (sündinud 3. oktoobril 1975) on eesti tõlkija.
2001. aastal lõpetas Paal Tartu Ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal.
Ta tõlgib peamiselt ilukirjandust. Muuhulgas on ta tõlkinud Stephenie Meyeri ("Videvik"), Christopher Paolini ("Eragon") ja Trudi Canavani (Musta Võluri triloogia) noorteulmesarjad.
Tõlkija ja kriitik Anu Saluäär on oma ulmeskeptilises artiklis "Allakäigutrepist üles? Tõlkeülevaate asemel" nimetanud Marge Paali "Videviku" sarja tõlkimise eest uueks kandidaadiks "Visa Tõlkija auhinnale, mis oleks tulnud asutada kohe, kui Mati Sirkel oli tõlkinud Musili "Omadusteta mehe"".
Kolhoosi Tee

Kolhoosi Tee oli Kilingi-Nõmmes 17. veebruarist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Kilingi-Nõmme Rajoonikomitee ja Kilingi-Nõmme Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus kolm korda nädalas. Lehte trükiti 1692-2600 eksemplari. Algsest kahest leheküljest jõuti nelja leheküljeni alles 1956. aastal.
Toimetajateks olid V. Eelrand (1951), E. Koosma (1951-1953), J. Kurm (1953), E. Kuusk (1953-1954), Aleksander Pajunurm (1954), L. Pill (1954-1957), A. Abramova (1957) ja uuesti J. Kurm (1958-1959). 
Ajutise kohusetäitjana veel V. Martoja (1958).
Ilmumine lõppes seoses Kilingi-Nõmme rajooni likvideerimisega.
Karl-Eerik Luigend

Karl-Eerik Luigend (sündinud 15. jaanuaril 1993) on endine Eesti jalgpallur. 
Koondisekarjäär.
Ta oli Eesti U-19 koondise kapten, mis osales kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril . Viieliikmeline UEFA reporteritetiim valis ta kümne finaalturniiril osalenud talendika mängija nimekirja.
Sotsialismi Võit

Sotsialismi Võit oli Vändras 6. juunist 1951 kuni 12. mai 1962 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Vändra Rajoonikomitee ja Vändra Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Vändra rajooni likvideerimisega.
Kolhoosi Elu

Kolhoosi Elu oli Antslas 24. veebruarist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Antsla Rajoonikomitee ja Antsla Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajaleht ilmumine lõppes seoses Antsla rajooni liitmisega Võru rajooniga.
Kolhoosi Tõde

Kolhoosi Tõde oli Märjamaal 22. aprillist 1951 kuni 12. maini 1962 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Märjamaa Rajoonikomitee ja Märjamaa Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda kuus. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Märjamaa rajooni likvideerimisega.
Töösangar

Töösangar oli Pärnu-Jaagupis 24. veebruarist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Pärnu-Jaagupi Rajoonikomitee ja Pärnu-Jaagupi Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Pärnu-Jaagupi rajooni likvideerimisega.
Kollektiivne Töö (ajaleht)

Kollektiivne Töö oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Keilas 1. jaanuarist 1953 kuni 3. aprillini 1962; Eestimaa Kommunistliku Partei Keila Rajoonikomitee ja Keila Rajooni TSN häälekandja. 26. oktoobrist 1950 kuni 1952. aasta detsembrini kandis ajaleht nime Bolševistlik Sõna.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Keila rajooni liitmisega Harju rajooniga.
Välislingid.
"Kollektiivne Töö" digiteeritud kujul, DIGAR
Jaan Tõnissoni Instituut

Jaan Tõnissoni Instituut on mittetulundusühingute seaduse alusel asutatud valitsusväline mittetulundusühing, teadus- ja koolituskeskus. Instituut asutati 17. aprillil 1991 asutamislepingu allkirjastamisega Tallinna raekojas.
Sotsialistlik Küla

Sotsialistlik Küla oli Kosel 16. septembrist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, Eestimaa KP Kose Rajoonikomitee ja Kose Rajooni TSN häälekandja.
1951 aastal asus toimetus Kosel Võidu 5 ja ajalehte trükiti Tallinnas trükikojas "Kommunist". 1955. aastal trükiti ajalehte juba Kosel trükikojas nr 28, kus asus ka toimetus.
Ajaleht ilmus 3 korda kuus. Üksiknumbri hind oli 15, alates 1952. aasta 40. numbrist 10 kopikat, 1957. aasta algusest uuesti 15 kopikat.
Ajalehe ilmumine lõppes seoses Kose rajooni likvideerimisega.
Toimetajad: Ilmar Reidi 1951–1952, Mari Meerik 1952–1954 ja 1958, H. Jamul 1954, L. Oja 1954–1955, H. Mäeväli 1955–1957, Herbert Vainu 1957–1958, M. Arsenjeva 1959
Ajalehe lisad olid:
Leek (ajaleht)

Leek oli Türil 9. jaanuarist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Türi Rajoonikomitee ja Türi Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Türi rajooni likvideerimisega.
Kommunaar (ajaleht)

Kommunaar oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Abja-Paluojal 3. aprillist 1951 kuni 12. maini 1962; EKP Abja Rajoonikomitee ja Abja Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas.
Toimetajad.
Kommunaari trükiti Abja-Paluojal algul kaheleheküljelisena, 1953. aastal trükiti ajalehte juba neljaleheküljelisena. Tiraaž oli algul 1745 eksemplari, 1961. aastaks tõusis see 5900 eksemplarini.
Ajalehe ilmumine lõppes seoses Abja rajooni likvideerimisega 12. mail 1962. Selle asemel hakkas 15. mail 1962 ilmuma Kommunist – EKP KK ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu ajaleht Abja territoriaalse tootmisvalitsuse juures.
Kommunismi Lipp

Kommunismi Lipp oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Otepääl 15. märtsist 1951 kuni 13. jaanuarini 1959, EKP Otepää Rajoonikomitee ja Otepää Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus kolm korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Otepää rajooni likvideerimisega.
Sleipniri stipendium

Sleipnir oli aastatel 1999–2008 Põhjamaade Ministrite Nõukogu väljaantav reisistipendium Põhjamaadesse. 
Stipendiumi said taotleda kuni 36-aastased kutselised loomeinimesed enda erialaseks täiendamiseks Põhjamaades.
Sarnase reisistipendiumi saavad 2009. aastast loovisikud taotleda Põhjamaade Ministrite Nõukogu aastateks 2009–2011 väljatöötatud kultuuri mobiilsusprogrammi kaudu.
Stipendium on nime saanud vanapõhja jumala Odini kuuejalgse hobuse Sleipniri järgi.
Oktoobri Tee

Oktoobri Tee oli Mustvees 16. oktoobrist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Mustvee Rajoonikomitee ja Mustvee Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Mustvee rajooni likvideerimisega.
Ieperi vald

Ieperi vald on kohaliku omavalitsuse üksus Belgias Flandrias Lääne-Flandria provintsis.
Valda kuuluvad Ieperi linn ja mitmed külad (Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke ja Zuidschote).
2018. aasta alguses elas vallas 34 964 inimest.
Esimese maailmasõja ajal toimusid seal mitmed lahingud.
Nõukogude Küla

Nõukogude Küla oli Kallastel 7. juulist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Kallaste Rajoonikomitee ja Kallaste Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehel oli ka venekeelne paralleelväljaanne Советская Деревня (1951, 1957-1959). Seoses Kallaste rajooni likvideerimisega ajalehe ilmumine lõppes.
Ao Peep

Ao Peep (17. oktoober 1947 Tartu – 23. aprill 2011) oli eesti draamanäitleja.
Aastatel 1963–1967 õppis Peep Vanemuise teatri õppestuudios Kaarel Irdi käe all. 
Alates 1966. aastast töötas ta ligi pool sajandit Tartus Vanemuise teatris, esinedes lisaks sõnateatrile ka ooperi-, opereti- ja balletilavastustes. Kokku mängis Peep umbes poolesajas rollis, sealhulgas ka Evald Hermaküla, Jaan Toominga ja Mikk Mikiveri lavastustes. Samuti mängis ta telelavastustes, kuuldemängudes ning mängufilmides "Pimedad aknad" (1968), "Võtmeküsimus" (1987) ja "Teenijanna" (1990).
Vanemuises töötades laulis Peep algul teatri kooris teist tenorit. Laulmist õppis ta laulustuudios Endel Ani juures.
Esimene sõnaline roll oli Ao Peebul viieaastase koolipoisina Eduard Vilde "Tabamata ime" 1952. aasta lavastuses, seistes peaosas esinenud isa Helend Peebu kõrval. Ka tema viimane roll oli "Tabamata imes". Sedapuhku mängis Ao Peep veebruaris 2011 esietendunud lavastuses organist Heinmanni.
Intervjuus Sirbile 2006. aastal iseloomustas Peep Eesti teatri arengut nii: "/---/ oma olemuselt on teater ikka enam-vähem samasugune. Võib-olla pisut lihtsamaks ja loomulikumaks on läinud ütlemise viis. Ja näitejuhi tööd tehakse tänapäeval vähem: lavastaja paneb asja paika, esitab oma nägemuse, kuid näitleja peab ise selle sees hakkama saama. Irdi ja ka Kerge ajal tehti proovis rohkem sõnaga tööd. Aga muidu käib töö ikka samaviisi."
Isiklikku.
Tema isa oli näitleja Helend Peep, tema abikaasa oli näitleja Kersti Neem.
Bolševistlike Kolhooside Eest

Bolševistlike Kolhooside Eest oli Suure-Jaanis 1. märtsist 1951 kuni 30. detsembrini 1952 ilmunud eestikeelne ajaleht, EK(b)P Suure-Jaani Rajoonikomitee ja Suure-Jaani Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Aastatel 1953–1959 ilmus ajaleht nimega Oktoobri Lipp.
https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=cl&amp;cl=CL1&amp;sp=bolshevistlikekolhooside
Põhja- ja Baltimaade kultuuri mobiilsusprogramm

Põhja- ja Baltimaade kultuuri mobiilsusprogramm on 2009. aastal kolmeks aastaks Põhjamaade Ministrite Nõukogu välja töötatud programm, mille eesmärk on toetada ja soodustada loomeinimeste liikuvust ja enesetäiendamist ning erinevate kultuuriorganisatsioonide omavahelist koostööd.
Nikita Baranov

Nikita Baranov (sündinud 19. augustil 1992 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Norra Eliteserieni klubis Kristiansund BK. 
Klubikarjäär.
Varajane karjäär.
Baranov alustas mängimist Puuma noortevõistkonnas. Hiljem mängis ta Araratis, Warrioris ja Elvas.
Flora.
2010 liitus Baranov Floraga. Ta võitis oma esimese Meistriliiga tiitlit Floraga 2011. aasta hooajal ja teise 2015. aasta hooajal.
Kristiansund.
15. veebruaril 2017 liitus Baranov Norra klubiga Kristiansund.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Baranov 11. novembril 2015 sõpruskohtumises Gruusia vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Rauno Sappinen.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 22. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 9. juuni 2018"
Oktoobri Lipp

Oktoobri Lipp oli Suure-Jaanis 1. jaanuarist 1953 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Suure-Jaani Rajoonikomitee ja Suure-Jaani Rajooni TSN häälekandja. Aastatel 1951–1952 kandis ajaleht nime Bolševistlike Kolhooside eest.
Ajaleht ilmus 3 korda kuus.
Ajalehe ilmumine lõppes Suure-Jaani rajooni likvideerimise tõttu.
Oktoobri Lipp (Pöide)

Oktoobri Lipp oli Pöides 19. augustist 1951 kuni 31. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Pöide Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus 2 korda nädalas.
Koit (Lihula)

Koit oli Lihulas 20. veebruarist 1951 kuni 20. aprillini 1961 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Lihula Rajoonikomitee ja Lihula Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajalehe väljaandmine lõppes seoses Lihula rajooni likvideerimisega.
1951–1953 ilmus Lihulas ka ajaleht Kommunismi Koit.
Punalipp (Orissaare)

Punalipp oli Orissaares 7. märtsist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Orissaare Rajoonikomitee ja Orissaare Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus kolm korda nädalas. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Orissaare rajooni liitmisega Kingissepa rajooniga.
Leninlik Lipp (Loksa)

Leninlik Lipp oli Loksal 7. aprillist 1951 kuni 23. novembrini 1957 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Loksa Rajoonikomitee ja Loksa Rajooni TSN häälekandja. 
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas, mida trükiti Trükikojas nr 24, samas hoones asus ka ajalehetoimetus. Ajalehe ilmumine lõppes seoses Loksa rajooni likvideerimisega.
Leninlik Lipp (Vändra)

Leninlik Lipp oli Vändras 24. märtsist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Vändra Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Kiir (Põltsamaa ajaleht)

Kiir oli Põltsamaal 11. märtsist 1951 kuni 30. detsembrini 1962 ilmunud eestikeelne ajaleht, Eestimaa Kommunistliku Partei Põltsamaa rajoonikomitee ja Põltsamaa Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu häälekandja.
Ajaleht ilmus kolm korda nädalas, lõpetas ilmumise seoses Põltsamaa rajooni likvideerimisega.
Uus Elu (Tõrva)

Uus Elu oli Tõrvas 2. veebruarist 1951 kuni 31. jaanuarini 1959 ilmunud eestikeelne ajaleht, EKP Tõrva Rajoonikomitee ja Tõrva Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas. Ajaleht lõpetas ilmumise seoses Tõrva rajooni likvideerimisega.
Leninlik Lipp

Leninlik Lipp oli mitme ajalehe nimi:
Bolševistlik Töö

Bolševistlik Töö oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Rakveres 24. veebruarist 1951 kuni 26. detsembrini 1953, Rakvere Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja. 
1953. aastal ilmus ajaleht nimega Kommunistlik Töö.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Jürgen Henn

Jürgen Henn (sündinud 2. juunil 1987) on eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Temast sai 2024. aasta juunis Eesti jalgpallikoondise peatreener.
2018. aastal nimetati ta FC Flora esindusmeeskonna peatreeneriks. Tema juhendamisel tuli Flora neli korda Eesti meistriks ning võitis ühel korral Evald Tipneri karika ja kahel korral Eesti Superkarika.
Kõrge Saak

Kõrge Saak oli Kursil 12. septembrist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Kursi Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus 2 korda nädalas.
Eron Krillo

Eron Krillo (sündinud 18. oktoobril 1991) on eesti jalgpallur.
Ta kuulub Eesti Meistriliigas Tallinna FC Flora meeskonda.
Loov Töö

Loov Töö oli Amblas 13. aprillist 1951 kuni 20. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Ambla Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Stalinlane

Stalinlane oli Lüganusel 1. juunist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Lüganuse Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus 2 korda nädalas.
Stalinlik Võit

Stalinlik Võit oli Jõgeval 23. maist 1951 kuni 24. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Jõgeva Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Frida Nokken

Frida Nokken (sündinud 20. septembril 1948 Fredrikstadis) on Norra ametnik.
Tal on "cand. polit."'i kraad. Ta töötas aastast 1975 riiklikus konsultatsioonifirmas Statskonsult, alates 1989. aastast Finantsjärelevalveametis ja alates 1992. aastast Posten Norges. 
Septembrist 1999 juulini 2007 oli ta Põhjamaade Nõukogu peasekretär ehk presiidiumi sekretariaadi direktor.
Lise Anette Vaher

Lise Anette Vaher (sündinud 12. aprillil 1996) on eesti mäesuusataja. Ta on pälvinud nimetuse "Eesti parim noor mäesuusataja".
Aastal 2008 saavutas ta Eesti noorte meistrivõistlustel suurslaalomis 3. koha. Aastal 2009 tuli ta ülisuurslaalomis ja suurslaalomis Eesti noortemeistriks ning slaalomis saavutas noorte meistrivõistlustel 2. koha.
Aastatel 2010 ja 2013 saavutas ta slaalomis ja ülisuurslaalomis Eesti noorte meistrivõistlustel 3. koha ning 2013. aastal suurslaalomis 2. koha. Samuti saavutas Lise 2013. aastal Eesti meistrivõistlustel suurslaalomis 2. koha ning slaalomis ja ülisuurslaalomis 3. koha.
Veel tegeleb Lise purjelauaspordiga ning on pälvinud hinnalisi võite klassis Techno 293 ja Techno 293+. Aastal 2010 oli ta Eesti meistrivõistlustel klassis U16 teine ning aastatel 2012 ja 2013 vastavalt U18- ja O17-klassis kolmas. Samuti on Lise esindanud Eestit aastal 2013 klassis Techno 293 plus maailma marikavõistlustel ning seal saavutanud 20. koha.
Per Unckel

Per Carl Gustav Unckel (24. veebruar 1948 Finspång, Östergötland – 20. september 2011) oli Rootsi poliitik, Mõõduka Koalitsioonipartei liige.
Ta õppis Uppsala Ülikoolis 1968–1971 õigusteadust.
1971–76 oli ta mõõdukate noorteorganisatsiooni esimees. 21. sajandi alguses valiti ta mõõdukate noorteorganisatsiooni auesimeheks.
Aastatel 1976–86 ja 1994–2003 oli ta Riksdagi liige, 1986–91 mõõdukate erakonna peasekretär ja 1991–94 Rootsi haridusminister. 1994–98 oli ta mõõdukate kõneisik tööhõivepoliitika alal, 1998 sai põhiseaduskomisjoni esimeheks ja 1999 mõõdukate parlamendifraktsiooni juhiks.
Tema karjäär parlamendis lõppes siis, kui mõõdukate esindus parlamendis vähenes 2002. aasta parlamendivalimiste järel 82 kohalt 55-le. Suur osa mõõdukate juhtkonnast astus siis tagasi ja Unckel oli üks neist, keda peeti vana suuna esindajaks koos näiteks Anders Björki ja Gunnar Hökmarkiga. Kuid mõõdukate noorteorganisatsioon valis Unckeli oma auesimeheks.
2003–2006 oli Per Unckel Põhjamaade Ministrite Nõukogu peasekretär. Seejärel juhtis ta Valgevene Euroopa Humanitaarülikooli.
Alates 2007. aastast kuni surmani oli ta Stockholmi lääni maavanem.
Pär Stenbäck

Pär Olav Mikael Stenbäck (sündinud 12. augustil 1941 Porvoos) on Soome ajakirjanik ja poliitik.
Ta on lõpetanud 1973. aastal Helsingi ülikooli magistrikraadiga haldusjuhtimise alal. 
Töö ajakirjanikuna.
Enne poliitikasse siirdumist oli ta ajakirjanik: 1963. aastal ajalehe Studentbladet peatoimetaja ja aastatel 1964–1967 Yleisradio toimetaja. Aastatel 1965–1969 toimetas ta välispoliitika kvartalikirja Ulkopolitiikka ja 1970–1974 oli ajalehe Västra Nyland parlamendikorrespondent. Alates 1966. aastast on ta kuulunud ajakirja Nya Argus toimetuskolleegiumi. 
Töö Soome omavalitsusasutustes ja organisatsioonides.
Aastatel 1974–1985 oli Stenbäck Espoos Hanasaare Rootsi-Soome Kultuurikeskuse juhataja ning Espoo linnanõukogu liige. 
Aastatel 1985–1988 oli ta Soome Punase Risti peasekretär ja 1996–1999 esimees, 1996–2002 Soome Rootsi kultuurifondi esimees.
Poliitiline tegevus.
Pär Stenbäck on 1970. aastast Soome Rootsi Rahvapartei liige (sh 1977–1985 oli partei esimees).
Aastatel 1970–1985 oli ta Soome parlamendi (Eduskunna) liige, 1979–1982 Soome haridusminister ja 1982–1983 välisminister. 
Tegevus rahvusvahelistes organisatsioonides.
Aastatel 1988–1992 oli Stenbäck Genfis asuva Rahvusvahelise Punase Risti ja Punase Poolkuu Ühingute Föderatsiooni peasekretär.
1992–1996 oli ta Kopenhaagenis asuva Põhjamaade Ministrite Nõukogu peasekretär.
Tunnustus.
1999. aastal sai ta Soome presidendilt ministri aunimetuse.
2009 pälvis ta Punase Risti väljaantava Henri Duranti ordeni.
Ökolingvistika

Ökolingvistika on lähenemisviis lingvistikas, mis pöörab tähelepanu mitte üksnes keelte arengu sotsiaalsele keskkonnale, vaid ka ökoloogilisele kontekstile.
Ökolingvistikat rajavaks peetakse tihti Michael Halliday 1990. aastal ilmunud artiklit uutest lähenemistest keeleteaduses. 
Ökolingvistikat võib vaadelda kui ökosemiootika haru.
Lestalised (kalad)

Lestalised ("Pleuronectiformes") on kiiruimsete kalade hulka kuuluv selts.
Sellesse seltsi kuuluvad sugukonnad:
Eesti liigid.
Eestis elavaist kaladest kuuluvad sellesse seltsi kammeljas ("Psetta maxima"), lest ("Platichthys flesus"), soomuslest ("Limanda limanda") ja merilest ("Pleuronectes platessa").
Solomon Asch

Solomon Eliot Asch (14. september 1907 Varssavi – 20. veebruar 1996 Haverford, Pennsylvania), samuti tuntud kui Shalym, oli geštaltpsühholoog ja üks sotsiaalpsühholoogia teerajajatest.
Elukäik ja karjäär.
Solomon Asch oli juudi perekonnast. Ta immigreerus Ameerika Ühendriikidesse 1920. aastal. Solomon Asch sai bakalaureusekraadi (1928) New Yorgi kolledžist ning magistrikraadi (1930) ja doktorikraadi (1932) Columbia Ülikoolist.
Asch oli 19 aastat psühholoogiaprofessor Swarthmore College'is ning töötas mõnda aega koos Wolfgang Köhleriga. Aschi töö inspireeris Stanley Milgrami, kelle doktoritööd ta ka Harvardi Ülikoolis juhendas.
1950. aastatel sai Asch kuulsaks konformsuse katsetega. Konformsus tähendab inimese kalduvust alluda grupi survele ja loobuda oma tõekspidamistest. Katsed näitasid, et sotsiaalse surve mõjul võib panna inimese ütlema midagi, mis on ilmselgelt vale.
Konformsuse eksperiment.
Eksperiment viidi läbi 123 meessoost katseisikuga. Iga osaleja pandi ühte gruppi 5–7 "teesklejaga", kes katse tegelikke eesmärke teadsid, kuid keda tõelisele katseisikule tutvustati kui teisi samasuguseid katseisikuid. Katseisikutele näidati kaarti, mille peal oli üks sirge. Seejärel näidati neile teist kaarti, mille peal oli kolm sirget märgistusega a, b ja c. Katseisikud pidid ütlema, milline neist kolmest on sama pikk kui sirge esimesel kaardil. Tõeline katseisik vastas küsimustele alati viimase või eelviimasena. Esimese katse ajal andsid kõik katseisikud (nii tõelised kui ka "teesklejad") õigeid vastuseid. Kolmanda katse ajal andsid kõik "teesklejad" vale vastuse. Kokku viidi läbi 18 katset, millest 12-l andsid "teesklejad" vale vastuse. Katsete eesmärgiks oli teada saada, kas "teesklejad" mõjutavad katseisikute vastuseid.
Asch arvas, et katseisikud ei võta omaks vastusteid, mis on ilmselgelt valed. Tulemused aga näitasid vastupidist. Kui "teesklejad" vastasid valesti, siis 37%-l katsetest vastasid valesti ka katseisikud. 75% katseisikutest allusid grupi survele vähemalt ühel korral ja 5% igal korral. 25% katseisikutest jäid aga iseendale kindlaks kõikidel katsetel.
Aschi katseid on kritiseeritud, kuna arvatakse, et tema tulemusi ei saa laiendada päris elu situatsioonidele. Samuti on tekitanud küsimusi see, kas katseisikud alluvad grupile või mõjutavad nende vastuseid hoopis eksperimentaatori oletatavad ootused. Perrin ja Spencer viisid läbi Aschi eksperimentidega sarnased katsed ning leidsid, et katseisikud võtavad valed vastused omaks ainult juhul, kui õigesti vastates oleks nende isiklik kahju suur. Standing ja Lalancette viisid läbi Aschi eksperimentidega sarnased katseid ning jõudsid järeldusele, et grupi survele allumine ei ole inimeste käitumise süsteemne omapära ja Aschi eksperimentide tulemused olid pigem eriline fenomen.
Narva Issanda Ülestõusmise peakirik

Narva Issanda Ülestõusmise peakirik (vene keeles "Нарвский Воскресенский кафедральный собор") on õigeusu kirik Narvas aadressil Bastrakovi 4.
Kreenholmi Kristuse Ülestõusmise kirik ehitati aastatel 1890–1898 arhitekt Paul Alischi projekti järgi. Tegu on ainsa uusbütsantsi stiilis sakraalehitisega Eestis. Kirik (vene k. "Кренгольмская Воскресения Христова церковь") ehitati Kreenholmi Manufaktuuri õigeusulistele töölistele ja Kreenholmi Kristuse Ülestõusmise kogudusele. Kirik pühitseti 17. novembril 1896. Nurgakivipaneku tseremoonia toimus kuus aastat varem, 5. augustil 1890. Tseremooniat toimetas Riia ja Miitavi piiskop Arseni (Brjantsev). Sellel sündmusel osalesid keisrid Aleksander III ja Wilhelm II, kellel toimus samal ajal Narvas ametlik kohtumine. Tseremoonial pani kirikule nurgakivi Aleksander III.
Narva Kreenholmi Ülestõusmise koguduse esimene preester (12. detsembrist 1896 – 2. augustini 1920) oli ülempreester Vladimir Bežanitski.
Sõjajärgsel Narva taastamisel ja sakraalhoonete remondil kavatseti Narvas taastada ainult kolm endist kirikut – õigeusu Narva Issanda Ülestõusmise peakirik ja Aleksandri kirik kultushoonetena, endine Vladimiri kirik aga kombinaadi nr. 7 tarbeks, kes pidi sinna paigutama oma projekteerijad.
Kirikuhoonet ja selle juures paiknevat kinnistut kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Narva Issanda Ülestõusmise peakiriku kogudus.
Kiriku eesseisja on Narva ja Peipsiveere piiskop Lazar.
Kirikus on Narva Znamenja kirikust pärit Jumalaema Tunnustähe ikoon.
Kirik on arvele võetud ehitismälestisena.
Kiir (täpsustus)

Sõnal kiir on mitu tähendust.
Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskond

Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonnas saab omandada bakalaureuse-, magistri- või doktorikraadi õppekavadel:
Ahvenamaa dokument

Ahvenamaa dokument (soome "Ahvenanmaan asiakirja") on dokument, mis annab Ahvenamaale, Gröönimaale ja Fääri saartele õiguse osaleda Põhjamaade institutsioonides ja koostööorganisatsioonides riikidega samadel tingimustel. See võeti vastu Põhjamaade koostöö ministrite kohtumisel Ahvenamaal Maarianhaminas 5. septembril 2007.
Reijo Mäki

Reijo Mäki (sündinud 12. oktoobril 1958) on soome kirjanik.
Tema kriminaalromaanides lahendab kuritegusid Turu linnas tegutsev detektiiv Jussi Vares.
Mäki romaanide põhjal on tehtud kaheksa mängufilmi.
Elukäik.
Reijo Mäki on sündinud 1958. aastal Põhja-Satakunta maakonnas põllumehe peres. Hariduse omandas noormees Pomarkku vallas ja Turu Kõrgemas Majanduskoolis (Turun Kauppakorkeakoulu). Aastatel 1983–1993 töötas Mäki Postipankki turundusosakonnas.
Tõnis Kaasik

Tõnis Kaasik (sündinud 9. jaanuaril 1949) on Eesti ettevõtja, endine vehkleja, keskkonnakaitsetegelane ja poliitik.
Ta harrastas aastatel 1961–1971 Olev Piirsalu juhendamisel vehklemist. Tuli 1966. ja 1969. aastal meeskondlikus espadronis Eesti NSV meistriks. 
Kaasik lõpetas 1966. aastal Tallinna 36. Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia alal (kitsam eriala looduskaitse). Ta kaitses 1985. aastal Leningradis geograafiakandidaadi väitekirja.
Ta oli keskkonnaminister Tiit Vähi esimeses valitsuses.
Kaasik on olnud Säästva Eesti Instituudi direktor. Aastatel 2004–2013 oli ta Vehklemisliidu president ja 2005–2013 Eesti Olümpiakomitee esindajatekogu liige.
Ta rajas Saka mõisa Saka Cliff Hotelli.
Jaan Tepp (kirurg)

Jaan Tepp (sündinud 15. märtsil 1953) on eesti kirurg.
1977. aastal lõpetas Tepp Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi eriala. Internatuuri läbis ta kirurgia alal Tallinna Tõnismäe haiglas.
Ta on olnud Põhja-Eesti regionaalhaigla ülemarst ja II üldkirurgia osakonna juhataja, Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni president ning Tallinna Kirurgide Seltsi esimees.
Tepp on Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni, Tallinna Kirurgide Seltsi ning International Society of Surgery liige.
Hellat Rumvolt

Hellat Rumvolt (11. mai 1935 Tallinn – 18. aprill 2011 Tallinn) oli Eesti poksija ja liiklustegelane. 
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 22. Keskkooli.
Rumvolti treenerid olid Artemi Tepp, Rinald Bamberg, Raimond Turja ja Evald Seepere. Rumvolt pidas poksijana 83 kohtumist ning võitis neist 61.
Rumvolt oli sulgkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV meister (1957). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) kolmanda koha (1955).
Hellat Rumvolt oli Eesti NSV ajal Eesti NSV Siseministeeriumi Riiklik Autoinspektsiooni Valitsuse ülem, miilitsapolkovnik ja hiljem töötas ta ka Liiklusohutusameti peadirektorina.
Nurmikas

Nurmikas ("Poa") on kõrreliselaadsete seltsi kõrreliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. 
Perekonda kuulub umbes 500 liiki, mis kasvavad parasvöötmes. Enamik liikidest perekonnas on mitmeaastased, aga üksikud liigid on üheaastased. Enamik liikidest on ühekojalised, aga üksikud liigid on kahekojalised.
Esimesena kirjeldas nurmikat teaduslikult Linnaeus. Ta andis nurmikale ka teadusliku nime, mis tuleb kreeka keelest ja tähendab selles keeles loomasööta.
Paljud nurmikaliigid on tähtsad karjamaataimed, mida laialdaselt kasutatakse kariloomade toiduks. Stepis võivad nurmikad moodustada fütotsönoosi põhiosa. Mitut liiki nurmikad on tähtsad heintaimed, eriti aasnurmikas, mida sellepärast isegi kultiveerima on hakatud. Head heina saab ka soonurmikast ja harilikust nurmikast. Loomade toidutaimeks karjamaal sobib kõige paremini murunurmikas.
Kõik mainitud ja paljud mainimata nurmikad on tähtsad umbrohud. Maa-aluse võsundi tõttu on neist raske lahti saada, sest kui taime täielikult välja ei kitkuta, vaid osa sellest maa sisse jääb, siis kasvavad sealt uued lehed asemele.
Nurmikad kasvavad 1–12, vahel isegi 14 dm kõrgeks. Maa all on neil tavaliselt võsund ja siis moodustavad nad rohkem või vähem tiheda mätta. Vars on tavaliselt püstine, sile ja paljas, harvem kare.
Lehed on kitsad ja kas tasapinnalised või keskelt pikuti kokku murtud, mõnikord moodustavad harjase. Lehetupp on õhenenud, aga mõnel liigil paksenenud, kas nüri või väljaulatuva lehekeelega. Lehetupp on eri liikidel eri ulatuses, mõnikord peaaegu täies pikkuses suletud, sile või kare, harvem lühikeste narmastega. Lehekeel on kilejas, 0,2–6 mm pikk või kaetud tagapoolel ja ääres väga lühikeste narmastega. Lehed on 1–8, harva kuni 12 mm laiad.
Lülisoomused on nahksed või kilejad, vahel peaaegu täielikult kilejad, munajad kuni süstjad, teravad, kiiljad või nürid. Alumised lülisoomused ei ole tavaliselt üle 3 korra lülist lühemad ja nad on 1–3 soonega, aga ülemised on 1½–2 korda lülist lühemad ja 3–5 soonega.
Õisik on kahar, harvemini kokkusurutud ja tihe pööris pikkusega 1½–25, vahel isegi 30 cm. Õisiku õieraod on siledad või karedad. Üksikud pähad õisikus on 2½–10 mm pikad ning nad on 3–6, harvem 2 või 8 mõlemasoolise õiega, kuid kõige ülemine on neist harilikult väljaarenemata. Iga õie all on tavaliselt õierao sõlmekoht. Õies on umbes 3 tolmukat. Tolmukapea on 0,3–3 mm pikk.
Nurmikate vili on teris. See on 1,3–3 mm pikk, ellipsoidne või piklik. Seemned pudenevad terisest koos värviliste soomustega.
Nurmika kromosoomid on suured. Nurmikal on kõigest 7 kromosoomi.
Ardi Paul

Ardi Paul (sündinud 16. märtsil 1963, Pärnus) on eesti õpetaja ja koolijuht.
Paul on lõpetanud Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli ja Tallinna Ülikooli.
Ta oli 1993–2003 Püünsi Põhikooli direktor, 2004-2024 Tallinna Nõmme Põhikooli direktor ja alates 2025 Püünsi Kooli õpetaja.
Paul Lehestik

Paul Lehestik (13. veebruar 1926 Verhulitsa – 18. juuni 1994 Põlva) oli Värska kooliõpetaja ja Johannes Käisi nimelise Põlva Keskkooli direktor, kodu-uurija ja pedagoogikaloolane.
Haridus ja töö.
Ta õppis aastatel 1933–1939 Värska algkoolis, aastatel 1940–1942 Petseri keskkoolis, aastatel 1942–1944 Tartu Õpetajate Seminaris. Ta jätkas õpinguid aastatel 1958–1961 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti keele ja kirjanduse osakonnas ning aastatel 1965–1970 TRÜ-s aspirantuuris psühholoogia erialal.
Ta töötas aastatel 1946–1947 Värska mittetäielikus keskkoolis õpetajana, aastatel 1947–1948 vanempioneerijuhina, aastatel 1948–1950 õppealajuhatajana ning aastatel 1950–1951 direktorina. Aastatel 1951–1959 oli ta õpetajaks Piiroja 7-klassilises koolis, aastatel 1959–1967 oli ta Piiroja 8-klassilise kooli direktor. Aastatel 1967–1988 oli ta Johannes Käisi nimelise Põlva Keskkooli direktor.
1985. aastal pälvis Paul Lehestik koos Ferdinand Eiseniga esimese Johannes Käisi preemia.
1985. aastal avaldas Paul Lehestik koos Heino Raiestega kodulooraamatu "Värska: tutvustaja". 1986. aastal ilmus tal kirjastuses Eesti Raamat kakskeelne teos "Pildiraamat Põlva rajoonist" (97 lk, eesti ja vene keeles, kujundas Jüri Kaarma). 1988 ilmus tema kirjutatud brošüür "300 aastat emakeelset kooli Põlvas".
Lehestiku teadustöö põhiteema oli õpilaste sotsiaalsed suhted klassis, eriti aga tõrjutuse problemaatika. Tema koostatud klassijuhataja teatmik-märkmik, mis ilmus 1987. aastal, tugineb laialdaselt autori pedagoogilistel vaadetel. Muu hulgas on teatmikus soovitused klassijuhataja töö korraldamiseks, ülevaade õpilase tundmaõppimise meetoditest, õpilase ühistegevusliku aktiivsuse test ning õpilase toitumise test.
Paul Lehestik uuris ka Eesti pedagoogi Johannes Käisi elu ja tegevust. Tänu tema tegevusele sai Põlva Keskkoolist 1988. aastal Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool; 1997. aastal nimetati kool ümber Põlva Ühisgümnaasiumiks. Ta oli Johannes Käisi Seltsi loomise eestvedaja ning esimene esimees pärast seltsi asutamist 1990. aastal.
1991. aastal oli Lehestik esimest aastat korraldatava Richard Rohu nimelise omaloomingu konkursi žürii esimees.
1992. aastal pälvis Lehestik koos Kristjan Toropiga esimestena Jakob Hurda rahvuskultuuri auhinna, mis statuudi järgi "määratakse eriliste teenete või kestva viljaka tegevuse eest eesti rahvuskultuuri viljelemisel, arendamisel ja jäädvustamisel ning järjepidevuse kindlustamisel".
Lehestiku kodukandiluuletuse "Laul Põlvast" on viisistanud Arne Oit, seda on esitanud Väino Puura ja Kalmer Tennosaar. Tema luulet sisaldavad 1999. aastal ilmunud "Põlvamaa luule antoloogia" ning 2009. aastal välja antud "Seto lugõmik".
Paul Lehestik on maetud Värska õigeusu kalmistule.
Mälestuse jäädvustamine.
1996. aastal toimus Põlvas Paul Lehestiku 70. sünniaastapäeva puhul konverents.
Isiklikku.
Tema poeg on Andres Lehestik.
Kalle Jents

Kalle Jents (sündinud 22. juunil 1957 Karksi-Nuias) on Eesti poliitik ja XII Riigikogu liige.
Ta on lõpetanud 1975. aastal Nuia Keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta astus 1984. aastal EKPsse ja töötas aastatel 1988–1990 EKP Viljandi Rajoonikomitee ideoloogiasekretärina.
Aastatel 1992–2007 oli ta AS Hetika juhataja.
Alates 3. augustist 2004 kuni 1. jaanuarini 2009 oli ta Eesti Reformierakonna liige. 
Aastatel 1989–1992 ja 2005–2007 oli ta Viljandi linnavolikogu liige ja aastatel 2007–2011 oli ta Viljandi linnapea, olles saanud Viljandi linnapeaks pärast seda, kui eelmine linnapea Peep Aru siirdus Riigikogu liikmeks.
Aastatel 2011–2015 oli ta XII Riigikogu liige, muu hulgas Riigikogu õiguskomisjoni liige ning kolme parlamendirühma – Eesti-Iirimaa parlamendirühma, Eesti-Makedoonia parlamendirühma ja Eesti-Tai parlamendirühma – liige. Samuti oli ta kolme ühenduse – Mulgimaa toetusrühma, spordi- ja liikumisharrastuse toetusrühma ning Järva- ja Viljandimaa toetusrühma – liige.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks tütart.
Põhjamaade Tippteaduse Algatus

Põhjamaade Tippteaduse Algatus (inglise keeles "Nordic Top-level Research Initiative", rootsi keeles "Toppforskningsinitiativet") on Põhjamaade ühine programm, mis keskendub uurimistööle ja innovatsioonile kliima, energia ja keskkonnaga seotud valdkondades.
Programmi algatasid 2008. aastal Islandi peaminister Geir H. Haarde, Norra peaminister Jens Stoltenberg, Taani peaminister Anders Fogh Rasmussen, Rootsi peaminister Fredrik Reinfeldt ja Soome peaminister Matti Vanhanen. Seda haldab Põhjamaade Ministrite Nõukogu, algatuse sekretariaadiks on ühiselt NordForsk, Põhjamaade Innovatsioonikeskus ja Põhjamaade Energiauuringute Keskus.
Programmi kestus on viis aastat (2009–2013) ning selle perioodi eelarve on 400 miljonit Taani krooni.
Juhatusse kuulub 15 liiget eri Põhjamaadest. Juhatuse esimees on Rolf Annerberg.
Algatus hõlmab uurimusi kuue alamprogrammi raames:
Põhjamaade Innovatsioonikeskus

Põhjamaade Innovatsioonikeskus (rootsi keeles "Nordisk InnovationsCenter", lühend "NICe") on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses tegutsev organisatsioon, mis tegeleb innovatsiooni ja jätkusuutliku arengu edendamisega Põhjamaades.
Põhjamaade Innovatsioonikeskus moodustati 2004. aastal Põhjamaade Tööstusfondi ja Nordtesti ühendamise teel.
Innovatsioonikeskus rahastab kuni kolm aastat kestvaid projekte, milles osalevad vähemalt kolme Põhjamaa esindajad ja mille omafinantseering on vähemalt 50 protsenti. Projekti eesmärgiks peab olema konkreetne ainulaadne ja innovatiivne toode või teenus, mis on loodud koostöös ja säästlikku arengut silmas pidades. Soositud on ka Baltimaade ja Loode-Venemaa kaasamine.
Põhjamaade Innovatsioonikeskus toimib koos NordForski ja Põhjamaade Energiauuringute Keskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.
Põhjamaade Innovatsioonikeskuse peakorter asub Oslos. Keskuse tegevdirektor on Ivar H. Kristensen.
Tegevusobjekt

Tegevusobjekt on tegusõna seotud laiend, mis näitab kellele või millele on tegevus või protsess suunatud: "Isa loeb" ajalehte.&lt;br&gt;"Mart ehitas endale" maja.
Tegevusobjekt esineb lauses peamiselt grammatilise objekti ehk sihitisena: "Ma mängisin palli või harvem määrusena: "Ma mõtlesin talle.
Tegevusobjekt toimib süntaktiliste protsesside kontrollijana. Kui lauses on tegevusobjekt, siis enamasti kontrollib see infinitiivi tegevussubjekti väljajättu. Lauses "Ema kutsus lapse tuppa sööma" on "laps" (tegevusobjekt) see, kes tuleb/hakkab sööma, mitte "ema" (tegevussubjekt).
Tegevusobjekti semantilised funktsioonid.
Olenevalt tegusõna tähendusest võib tegevusobjekt kanda erinevaid täpsemaid tähendusi. See võib olla:
Kirikuslaavi keel

Kirikuslaavi keel ehk vanaslaavi keel on slaavi keel, mis on tänapäeval kasutusel vaid liturgilise keelena Bulgaaria Õigeusu Kirikus, Serbia Õigeusu Kirikus, Vene Õigeusu Kirikus, aga ka Russiini Katoliku Kirikus, Horvaatia kreekakatoliku kirikus ja Tšehhi kreekakatoliku kirikus (uniaadi kirikutes). Valahhia ja Moldova õigeusu kirikutes tarvitati seda 17. sajandi lõpuni.
Kirikuslaavi keel on lähedane bulgaaria ja makedoonia keelele. Ajalooliselt pärineb see vanakirikuslaavi keelest, milles kohendati hääldust ja ortograafiat ning asendati mõned vanad ja haruldased sõnad igapäevastega (näiteks vanaidaslaavi keelest). Kirikuslaavi keelest on mälestisi varases kirillitsas ja glagoolitsas. Glagoolitsa on praeguseks käibelt kadunud, ehkki algusest peale kasutati kõrvuti mõlemat kirja. 
Esimene kirikuslaavi keeles trükitud raamat oli Horvaatia "Missale Romanum Glagolitice" 1483. aastast, mis oli Horvaatia glagoolitsas. Sellele järgnesid viis kirillitsas liturgikaraamatut, mis trükiti 1491. aastal Krakówis.
Väljendverb

Väljendverb on tegusõna, mis koosneb käändsõna(de)st ja tegusõna(de)st.
Eesti keel.
Väljendverbi sisuliseks tuumaks on käändsõna, näiteks "jalga laskma".
Mõned väljendverbid võivad hõlmata ka mitut käändsõnavormi, näiteks "ajast ja arust olema, ühist keelt leidma, tühja juttu ajama".
Tähendus.
Ühendverbil on alati nii otsene kui ka ülekantud tähendus, väljendverbil on määrav ülekantud tähendus. See tähendab, et "suppi kokku keetma" ei ole seotud mitte söögitegemisega, vaid probleemide tekitamisega.
Õigekiri.
Väljendverbi võib pidada pigem sõnade ühendiks kui üheks sõnaks. See tähendab, et üldjuhul kirjutatakse selle osad teineteisest lahku, aga mõnel juhul võib väljendtegusõna osad kokku kirjutada, näiteks "silmahakkav" areng – erinevus "hakkas silma". Kokkukirjutatuna muutub ühend omadussõnaliseks, lahkujäetuna väljendab tegevust.
Tegusõna osade järjekord lauses võib muutuda, näiteks "lasen leiva luusse - lähen leiba luusse laskma."
Sulev Raudsepp

Sulev Raudsepp (6. märts 1941 Leisi – 21. august 2017) oli eesti advokaat, kirjanik ja stsenarist. 
Asutas 1990. aastal koos Juhan Saare, Henno Käo, Henn-Kaarel Hellati, Andres Ehini ja Endel Mallenega kirjastuse Faatum.
Elulugu.
Sulev Raudsepp lõpetas 1960. aastal Leisi Keskkooli ja 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Pärast ülikooli lõpetamist tegutses ta NSV Liidu Siseministeeriumi uurijana. Aastatel 1974–1975 läbis Moskvas Kõrgemad stsenaristide ja režissööride kursused ("Высшие курсы сценаристов и режиссёров"). Alates 1975. aastast töötas Raudsepp advokaadina, aastast 1991 vandeadvokaadina.
Loit Kivistik

Loit Kivistik (sündinud 10. aprillil 1969 Rakveres) on Eesti poliitik, endine Viljandi linnapea. 
Loit Kivistik lõpetas Viljandi 4. keskkooli ja 1993. aastal Eesti Põllumajandusülikooli tehnikateaduskonna põllumajanduse mehhaniseerimise erialal.
Kuulub Eesti Reformierakonda alates 19. oktoobrist 2004.
Oli Viljandi linnavolikogu liige alates 2005. aastast, viimati majanduskomisjoni esimehena.
Viljandi linnavolikogu valis Loit Kivistiku Viljandi linnapeaks 30. märtsil 2011 pärast XII Riigikogu liikmeks siirdunud Kalle Jentsi linnapea kohalt vabastamist.
Hambaork

Hambaork ehk hambatikk on väike puust, plastist, bambusest, metallist, luust või muust materjalist pulk, mida kasutatakse hammastelt toidujäätmete eemaldamiseks, tavaliselt pärast sööki. Enamasti on hambaorgi üks või mõlemad otsad teravad, et see mahuks hammaste vahele. 
Hambaorke võib kasutada ka eelroogade (näiteks juustukuubikute või oliivide) tõstmiseks ja kokteilitikuna.
Puidust ja plastist hambaorke on kasutatud tikuvõileibu koos hoidva tikuna.
USA-s on üks levinumaid hambatikumaterjale kasepuit. Kasepalgid lõigatakse kõigepealt spiraalselt õhukesteks lehtedeks, mis seejärel lõigatakse, hakitakse ja lihvitakse üksikuteks hambaorkideks. USA osariikidest suurim hambaorgitootja on Maine.