tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Megastar

Megastar on Tallinki kiire parvlaev, mis ehitati Soomes Meyer Turku laevatehases ja valmis jaanuaris 2017. Megastar on kavandatud sõiduks Tallinna–Helsingi liinil ja kasutab kütusena nii veeldatud maagaasi kui ka diislikütust.
Megastari nimi valiti välja suure osavõtuga nimekonkursil, laeva ristiema on Tarja Halonen. Laeva kiil pandi 9. veebruaril 2016 ja laev veesati sama aasta 15. juulil. Tehas andis laeva Tallinkile üle 24. jaanuaril 2017. 
Megastar on 212 m pikk ja 30,6 m lai. Laeva maksumus oli 230 miljonit eurot. Megastaril on suurim laevakauplus Läänemerel, mis ulatub kahele tekile, ning seitse restorani, baari ja kohvikut.
Ehitus.
Tallinki uue kiire parvlaeva ehitus algas 4. augustil 2015 ja kiil pandi 9. veebruaril 2016. 1. juulil 2016 toimus nimepanekutseremoonia, laev sai nime "Megastar" ristiemalt Tarja Halonenilt. Laev veesati 15. juulil.
Tehnilised andmed.
Megastari jõuallikaks on kolm 12-silindrilist Wärtsilä 12V50DF ja kaks 6-silindrilist Wärtsilä 6L50DF neljataktilist generaatorit. Laeva masinad suudavad töötada diislikütusega, kuid peamise kütusena on kavandatud kasutada maagaasi, mida veeldatud kujul tarnib AS Eesti Gaas. Gaasi kasutamise korral väheneb nii vääveldioksiidi kui ka lämmastikoksiidide sisaldus laeva heitgaasides.
Veeldatud gaasi säilitatakse kahes 300 m³ mahutavusega krüotehnilises tankis, mis asuvad laevakeres allpool peatekki. Laeva jõuallikas on diiselelektriline, mis tähendab, et mehaaniliselt ühendatud kaksikvõllide asemel moodustavad peamasinad elektrijaama, mis toodab elektrit kõigile elektritarbijaile, alates käituritest kuni kajutiteni. Selline lahendus võimaldab masinaid käivitada ja seisata energiavajaduses sõltuvalt ning sääste sellega kütust. Megastari kiirus on 27 sõlme.
Radioisotoopgeneraator

Radioisotoopgeneraator ehk RTG on generaator, mis muudab radioaktiivse materjali lagunemisel tekkiva soojuse Seebecki efekti abil elektriks. RTGl ei ole liikuvaid osi.
RTGsid kasutatakse peamiselt satelliitides ja kosmosesondides, kuid näiteks Nõukogude Liit kasutas neid ka polaarjoone tagustel aladel asuvates tuletornides. RTGsid kasutatakse tavaliselt siis, kui vajatakse pikemaajaliselt paarsada vatti võimsust ning kütuseelementide, akude või tavaliste elektrigeneraatorite kasutamine on väga kallis ja kus päikesepaneelide kasutamine pole võimalik.
Vaike Org-Tammur

Vaike Org (aastast 1981 Tammur; 30. aprill 1935 Viljandi – 23. märts 2006 Tallinn) oli eesti teatri- ja filmindustegelane ning toimetaja. 
Ta lõpetas 1953. aastal Viljandi I Keskkooli ja 1958 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. 
Ta oli aastatel 1958–1970Eesti Draamateatri kirjandusala juhataja, 1970–1990 Eesti NSV Kinokomitee mängufilmide subtiitrite tõlkija ja toimetaja ning 1990–2006 Riigikogu kantselei stenogrammitalituse toimetaja.
Isiklikku.
Tema isa oli Eesti Vabariigi kaadriohvitser, kes hukati 1941. aastal, misjärel lapse kasvatajaks ja koolitajaks sai Karl Ader. 
Alates 1981. aastast oli ta abielus Ilmar Tammuriga.
OBOS-ligaen

OBOS-ligaen (norra OBOS-ligaen) on Norra jalgpalli tugevuselt teine liiga. Liiga asutati 1948.
Superettan

Superettan on Rootsi klubijalgpalli tugevuselt teine liiga. Liiga asutati 2000. aastal.
Klubid.
2025. aastal mängivad liigas järgmised klubid:
Tennis olümpiamängudel

Tennis kuulus suveolümpiamängude programmi alates esimestest kaasaegsetest olümpiamängudest 1896. aastal Ateenas, kuid jäeti pärast 1924. aasta suveolümpiamänge Rahvusvaheline Tenniseföderatsioon ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee vaheliste vaidluste tõttu amatöörmängijate määratlemise vaidluste tõttu. Pärast kahte esinemist demonstratsioonispordina 1968. ja 1984. aastal (U-21 vanusepiiranguga) naasis see täieliku olümpiaalana 1988. aasta suveolümpiamängudel, mis olid avatud kõigile mängijatele, olenemata nende vanusest ja staatusest, ning seda on mängitud sellest ajast alates kõigil suveolümpiamängudel. Tennises antakse olümpiamängudel välja viis medalikomplekti.
1896, 1900, 1904, 1988 ja 1992. aastal jagasid poolfinaali kaotajad pronksmedalid. Kõigil muudel aastatel korraldati pronksmedali play-off-matš.
Varem sai olümpiamängude tulemuste eest edetabelipunkte, mille ATP ja WTA lisasid oma mängijatele selle kalendriaasta iga-aastaste üksikmängude summale. See toimus 2004. aasta Ateenast kuni 2012. aasta Londoni mängudeni. Eelnevate ja 2016. aasta olümpiamängudel Rio de Janeiro turniiri eest ei antud punkte. Kuigi olümpia edetabelipunkte ei võrdsustatud suure slämmi turniiridel antavate punktidega, on olümpiaturniiride tähtsus pärast nende taaskehtestamist suurenenud, kuna mõned mängijad, kriitikud ja spordihuvilised peavad olümpiakulla võitmist sama prestiižseks kui suure slämmi turniiri võitmist. 
Serena Williams ja Venus Williams on kumbki võitnud rekordiliselt neli kuldmedalit, kolm neist naispaarismängus. Nad on ainsad mängijad, kes võidavad sama olümpiavõistluse kolmel korral. Kathleen McKane Godfree (üks kuld, kaks hõbedat ja kaks pronksi) ja Venus Williams (neli kulda, üks hõbe) on kõigi aegade rekordiomanikud tennises kõigi olümpiamedalite arvestuses. Andy Murray on ainus mängija, kes on võitnud kaks meeste üksikmängu kuldmedalit, ja ainus üksikmängija, kes on säilitanud olümpiatiitli. Gigi Fernández ja Mary Joe Fernández ning Serena ja Venus Williams saavutasid sama tulemuse naiste paarismängudes vastavalt 1992. ja 1996. ning 2008. ja 2012. aastal.
Väidetavalt on mängija, kes võidab olümpiakulla ja kõik samal aastal toimunud neli suure slämmi turniiri, võitnud kuldse slämmi. Alates 1988. aastast on Steffi Graf selle saavutuse ainus mängija. 
Kõige edukam riik on olnud USA: 21 kuld-, 6 hõbe- ja 12 pronksmedalit.
Eesti tennisistid olümpiamängudel.
Eesti tennisistid on olümpiamängudel olnud kahel korral: 2004 ja 2008, seejuures mõlemal aastal Kaia Kanepi ja Maret Ani.
Vehklemise maailmameistrivõistlused

Vehklemise maailmameistrivõistlused (inglise World Fencing Championships) on maailmameistrivõistlused vehklemises, mida korraldab Rahvusvaheline Vehklemise Föderatsioon (prantsuse Fédération Internationale d'Escrime). Esimesed võistlused toimusid 1921. aastal Pariisis. 
Võistlusi peetakse kolme relvaga: epee, floreti ja espadroniga.
2016. aasta seisuga on kõige edukam riik olnud Itaalia: kokku 328 medalit, millest 110 on kuldmedalid. Eesti on riikide arvestuses 14. kohal oma 14 medaliga (4 kuld-, 5 hõbe- ja 5 pronksmedalit).
Vehklemise Euroopa meistrivõistlused

Vehklemise Euroopa meistrivõistlused (inglise European Fencing Championships) on Euroopa meistrivõistlused vehklemises, mida korraldab Euroopa Vehklemise Konföderatsioon (inglise European Fencing Confederation). Võistlusi on peetud igal aastal alates 1981. 
Võistlusi peetakse kolme relvaga: epeega, rapiiriga ja "sabre"'ga (inglise "sabre" või "saber"). Võistlustel on kolm vanusekategooriat: täiskasvanud, juuniorid ja kadetid (inglise "senior, junior, cadet").
Seisuga 2017 on kõige edukam riik olnud Itaalia: kokku 167 medalit, millest 63 on kuldmedalid. Eesti on riikide arvestuses 11. kohal oma 16 medaliga (2 kuld-, 7 hõbe- ja 7 pronksmedalit).
Euroopa meistrivõistlused poksis

Euroopa meistrivõistlused poksis (inglise "European Amateur Boxing Championships") on Euroopa meistrivõistlused poksis, mida korraldab Euroopa Poksi Konföderatsioon (inglise "European Boxing Confederation"). Võistlusi on peetud ebaregulaarselt, ent enamasti kord kahe aasta tagant.
Esimest korda peeti Euroopa sportlaste üle arvestust ja selgitati Euroopa meistreid 1924. aasta Pariisi suveolümpiamängude poksivõistlusel. Esimene eraldi võistlus toimusid 5.–7. maini 1925 Stockholmis (Rootsis). 45. meistrivõistlus toimus 2024. aastal Belgradis (Serbias). 
Esimesed Euroopa meistrivõistlused naiste poksis toimusid 2001. aastal.
FBK Kaunas

FBK Kaunas (leedu Kauno futbolo beisbolo klubas) oli Leedus Kaunases tegutsenud jalgpalli- ja korvpalliklubi. Klubi tegutses 1993–2012.
Klubi asutati 1960. aastal nime all Banga. 1993. aastal nimetati klubi ümber FBK Kaunaseks. 
Klubi kodustaadion oli S. Dariuse ja S. Girėnase staadion.
Klubi tuli mitu korda Leedu meistriks jalgpallis: 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007.
ND Gorica

ND Gorica (sloveeniakeelse täisnimega Nogometno društvo Gorica) on Sloveenias Nova Goricas tegutsev jalgpalliklubi. 
Klubi on neli korda tulnud Sloveenia meistriks jalgpallis: 1995/96, 2003/04, 2004/05, 2005/06.
Klubi asutati 1947.
1990. aastatel kandis klubi ka nime ND HIT Gorica.
Vejle Boldklub

Vejle Boldklub (taanikeelne nimi) on Taanis Vejle linnas tegutsev jalgpalliklubi. 
Klubi on viis korda tulnud Taani meistriks jalgpallis: 1958, 1971, 1972, 1978, 1984.
Klubi asutati 1891.
Mihkel Piperal

Mihkel Piperal VR I/3 (24. juuli 1890 Päärdu küla, Päärdu vald, Läänemaa – 6. juuli 1953 Lowell, Massachusetts, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväeametnik. Soomusrongide divisjoni intendant Vabadussõjas. 
Elulugu.
Mihkel Piperal sündis 1890. aastal Läänemaal, Päärdu vallas, Päärdu külas. 
Õppis 1899–1903 vallakoolis, 1903–1909 Tallinna Katariina II linnakoolis ja samas pedagoogilistel kursustel.
Töötas 1910–1914 Valtu vallakooli õpetajana ning kohaliku telliskivivabriku kontoriametniku ja töödejuhatajana. 
Oli 1911–1914 Rapla tarvitajate ühisuse juhatuse esimees.
Õppis 1918–1919 Tallinna tehnilistel kursustel ja maalikunstnik professor Ants Laikmaa juures.
Esimeses maailmasõjas.
Oli Esimese maailmasõja ajal augustist 1914 23. diviisi laatsareti vanemkirjutaja. 
Veebruarist 1917 19. Siberi kütidiviisi intendantuuri asjaajaja. Ja augustist 1917 diviisi intendantuuri toitluslao valitseja. 
Oktoobrist 1917 7. Siberi kütipolgu intendantuuris. Sõjaväeametnik veebruarist 1917.
Eesti Vabadussõjas.
Vabadussõjas alates 29. novembrist 1918 vabatahtlikult laiarööpmelise soomusrongi nr 1 majandusülem ja Soomusrongide divisjoni intendant (varustusülem).
Augustist 1919 soomusrongide intendandivalitsuses ning detsembrist 1919 sõjaväe varustusvalitsuse noorem käsundusametnik. 
Jaanuarist 1920 sõjaväe varustusvalitsuse majandusjaoskonna ülem. Septembris 1920 vabastati teenistusest.
Eesti Vabariigis.
Oli peale sõjaväeteenistusest vabastamist 1920–1923 võõrastemaja-restorani pidaja. 
Seejärel 1923–1940 OÜ Esto-Muusika direktor. 
Üleriigilise muusikakaupmeeste ühingu ja Tallinna ümbruse talupidajate ühingu esimees. 
Kindlustusseltsi Põhja Kotkas juhatuse liige. Kaitseliidu Tallinna maleva ja VRVÜ Tallinna osakonna liige. 
Okupeeritud Eestis ja välismaal.
Suveni 1941 varjas end Pärnus, kus töötas kalurina. 
Septembris 1944 põgenes Saksamaale, kust 1949. aastal siirdus edasi USA-sse.
Bostoni Eesti Seltsi abiesimees.
Suri 6. juulil 1953 Massachusettsi osariigis Bostoni eeslinnas Lowellis. Maetud Lowelli Edsoni kalmistule.
Maasike Maasik

Maasike Maasik (sündinud 26. jaanuaril 1945) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1968. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Aastatel 1973–1977 oli ta Moskva Kõrgema Tarbe- ja Tööstuskunsti Kooli aspirant.
Aastatel 1968–1971 töötas ta Kreenholmi manufaktuuri kunstnikuna. 1971. aastal asus tööle Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna, 1989. aastast dotsent, aastatel 1986–1994 oli tekstiilikateedri juhataja.
Ta on loonud dekoratiivkangaid ja klassikalises gobeläänitehnikas suuri põimevaipu.
Isiklikku.
Tema ema oli sisearhitekt Olga Maasik (1917–1995), õde sisearhitekt Aet Maasik, vend kaugsõidukapten Jaak Maasik (1939–2015).
Eva Liivak

Eva Liivak (6. juuni 1980 – 9. juuli 2008) oli eesti alpinist.
Ta hukkus Alpides 9. juulil 2008 laskumisel Aiguille du Chardonnet' tipult.
Liivak hakkas mägironimisega tegelema 1999. aastal. Samal aastal astus ta alpiklubi Firn liikmeks. Ta viljeles edukalt tehnilist alpinismi, kaljuronimist ja jääronimist. 
Ta käis ronimas alpiklubi Firn korraldatud klubireisidega Alpides: 1999. aastal Monte Rosa piirkonnas, 2005. aastal Berni Alpides ja 2008. aastal Aiguille du Touri piirkonnas ning 2000. ja 2001. aastal Kaukasuses Ullu-Tau alpilaagri piirkonnas. 
Maratonijooks.
Lisaks alpinismile harrastas ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal ka väljaspool Eestit (Stockholmis ja Edinburghis).
Tunnustus.
Ta on 7 korral tunnistatud Alpiklubi Firn hooaja parimate konkurssidel parima naisalpinisti vääriliseks: 
Hukkumine.
2008. aasta juulis oli Alpiklubi Firn alpinistide grupp Andres Hiiemäe juhtimisel tegemas tõusu Mont Blanci mäemassiivil Aiguille du Chardonnet'le (3824 m), marsruudi raskuskategooria AD. Kõik, sealhulgas Liivak, jõudsid tippu. Laskuti tavamarsruuti mööda. Ilm oli selge ja suurepärane, kohati puhus harjal mõõdukas tuul. Harjalt tuli sooritada laskumine mööda tugeva jääkoorikuga kaetud umbes 40-kraadist lumenõlva umbes 200 m. Grupi ohutuse huvides otsustati mitte liikuda seongus. Liiguti nõlval umbes 5–15-meetriste vahedega. Antud lumelõigu alumises osas, kui laskumisköiteni oli jäänud olid vast paarkümmend meetrit, kaotas Liivak tasakaalu ning hakkas libisema. Tal ei õnnestunud pidurdusasendit sisse võtta ning mõne hetkega kasvas kiirus suureks. Järgmisel hetkel põrkus ta vastu kivi, mistõttu hakkas rulluma ega saanud ennast enam pidama. Hetk hiljem libises ta üle kaljuserva ning maandus alla liustikule. Grupijuht organiseeris kiiresti päästekopteri. Päästjad jõudsid Liivakuni paarikümne minuti jooksul, kuid Liivak oli juba surnud.
73 (Tallinna bussiliin)

73 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Vana-Lõuna tänavalt kuni Kopli liinideni Kopli asumis.
Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub iga päev. Väljumised 15-30 minuti tagant
Peatused.
Kitseküla - Varre - Õilme - Veerenni (Veerenni tänav) - Kosmos - Vabaduse väljak - Viru - Mere puiestee - Linnahall - Kalarand - Lennusadam - Noblessneri - Miinisadam - Erika - Karjamaa - Tööstuse - Maleva - Neeme - Kopli liinid
Kopli liinid - Neeme - Maleva - Tööstuse - Karjamaa - Erika - Miinisadam - Noblessneri - Lennusadam - Kalarand - Linnahall - Mere puiestee - Viru - Vabaduse väljak - Kosmos - Liivalaia - Veerenni - Õilme - Varre - Kitseküla
Ajalugu.
Bussiliin alustas tööd 1. mail 2016. Kuni 31. jaanuarini 2020 kulges bussiliin kuni Tööstuse peatuseni (Tööstuse tänav Sitsi mäel), kus toimus tagasipööre. Alates 1. veebruarist 2020 hakkas aga bussiliin kulgema tagasiteel mööda Kopli ja Erika tänavat ning lisandus kaks uut peatust: Angerja ja Väike-Erika.
1. veebruarist 2021 pikendati bussiliini kuni Kopli liinideni (Sepa tänav), millega lisandus kolm peatust: Maleva, Neeme ja Kopli liinid. Tagasiteel hakkas buss kulgema jälle mööda Tööstuse tänavat ning Angerja ja Väike-Erika peatust enam ei läbita.
Alates 1. maist 2022 algab liin Kitseküla peatusest. Liinile lisati peatused Kitseküla, Varre ja Õilme.
Odense Boldklub

Odense Boldklub (taanikeelne nimi) on Taanis Odense linnas tegutsev jalgpalliklubi. See on asutatud 1887. aastal. 
Klubi on tulnud Taani meistriks jalgpallis kolm korda: 1977, 1982, 1989. Taani jalgpallikarika on ta võitnud viiel korral: 1983, 1991, 1993, 2002, 2007. 
9. detsembril 1994 alistas klubi Madridi Real 2:0. Mängu peeti üheks suuremaks sündmuseks Taani jalgpallis.
2023. aastast on klubi peatreener Søren Krogh.
Ferencváros

Ferencváros ehk Budapesti IX ringkond (ungari keeles "Budapest IX. kerülete") on Budapesti haldusjaotuslik ringkond, mis asub Pesti kesksest Belváros-Lipótvárosi ringkonnast lõunas, Doonau vasakkaldal.
Ferencváros (jalgpalliklubi)

Ferencváros (ungarikeelse täisnimega Ferencvárosi Torna Club, lühemalt Ferencvárosi TC) on Ungaris Budapestis Ferencvárosi rajoonis tegutsev jalgpalliklubi. See mängib riigi kõrgliigas Nemzeti bajnokság I. Klubi on asutatud 1899. aastal.
Ferencváros on tulnud Ungari meistriks 33 korda, millega on see riigi edukaim jalgpalliklubi. Lisaks on 24 korda võidetud Ungari karikas, mille poolest ollakse samuti edukaim klubi. Hooajal 1964–65 võitis Ferencváros Messilinnade karika. 1975. aastal kaotati UEFA karikavõitjate karika finaalis Kiievi Dinamole.
Hooajal 2020–21 osales Ferencváros esimest korda pärast 25 aastat taas UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril.
Klubi koduväljak on Groupama Arena.
Praegune koosseis.
"Seisuga 20. juuli 2021"
2017. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

2017. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused on 49. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises. Need toimusid Austrias Hochfilzenis 9.–19. veebruarini.
Lisaks Hochfilzenile kandideeris maailmameistrivõistluste korraldajaks ka Rootsi linn Östersund, kuid IBU kongressil sai häältega 27:20 maailmameistrivõistluste korraldajaõigused Hochfilzen. Hochfilzenis on maailmameistrivõistlusi varem peetud kolmel korral: 1978., 1998. ja 2005. aastal.
Tulemused.
Mehed.
Sprint 10 km.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 102 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 32
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Martin Fourcade
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Jälitussõit 12,5 km.
Kuupäev: 12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 24
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Martin Fourcade
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Individuaaldistants 20 km.
Kuupäev: 16. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 101 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 21
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Martin Fourcade
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Meeskonnavõistlus 4x7,5 km.
Kuupäev: 18. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ühisstart 15 km.
Kuupäev: 19. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Johannes Thingnes Bø
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Sprint 7,5 km.
Kuupäev: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: ... võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 32
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Tiril Eckhoff
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Jälitussõit 10 km.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 23
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Laura Dahlmeier
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Individuaaldistants 15 km.
Kuupäev: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 99 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 31
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Marie Dorin Haber
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naiskonnavõistlus 4x6 km.
&lt;br&gt;
Kuupäev: 17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ühisstart 12,5 km.
&lt;br&gt;
Kuupäev: 19. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30 võistlejat
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: Marie Dorin Habert&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Segateatevõistlus 2x6+2x7,5 km.
&lt;br&gt;
Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 25 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 2016: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Medalid.
 Korraldajariik
Mall Kalve

Mall Kalve (aastani 1975 Mall Attemann; 5. november 1952 Tallinn – 27. jaanuar 2017) oli eesti iluvõimleja, treener ja sporditegelane.
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Hiljem täiendas end võimlemisrühmajuhtide kursustel.
Ta alustas iluvõimlemistreeninguid 8-aastaselt Kalevi Laste ja Noorte Spordikoolis Ilse Mikko (snd 27. novembril 1924) juhendamisel. 
Ta võitis NSV Liidu meistrivõistlustel iluvõimlemise rühmakavaga 1969. aastal kuld- ja 1970. aastal hõbemedali. Aastal 1977 tuli rõngaharjutuses Eesti NSV meistriks, mitmevõistluses sai Eesti NSV meistrivõistlustel 1974. aastal hõbemedali. 
Ta tegutses ka kohtunikuna, 1996. aastast rahvusvahelise kategooria kohtunikuna. 
Ta oli Eesti Iluvõimlemisföderatsiooni presiidiumi liige ja aastatel 1995–2003 Eesti Võimlemisliidu asepresident. Aastast 1999 kuulus ta rühmvõimlemise rahvusvahelisse tehnilisse komisjoni. 
1980. aastatel töötas ta Kalevi spordiklubis treenerina, aastast 1990 oli võimlemisklubi Piruett juhataja ja peatreener. Tal oli aastast 2004 võimlemistreeneri 7. kutsetase.
Kalmar FF

Kalmar FF (rootsikeelse täisnimega Kalmar Fotbollförening) on Rootsis Kalmari linnas tegutsev jalgpalliklubi. See mängib Rootsi kõrgliigas Allsvenskan.
Klubi on asutatud 15. juunil 1910. Rootsi kõrgliigas mängis Kalmar esimest korda 1949. aastal.
Kalmar on tulnud Rootsi meistriks korra, 2008. aastal. Rootsi karikavõistlused on võidetud aastatel 1981, 1987 ja 2007. 2009. aastal võideti Rootsi superkarikafinaalis IFK Göteborgi tulemusega 1:0.
Praegune koosseis.
"Seisuga 29. märts 2022"
Pallacanestro Varese

Pallacanestro Varese (itaaliakeelne nimi) on Itaalias Varese linnas tegutsev korvpalliklubi. 
Klubi on kümme korda tulnud Itaalia meistriks korvpallis: 1961, 1964, 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1977, 1978, 1999.
Klubi asutati 1946.
2010. aastast mängib klubis Kristjan Kangur. 2011–2013 mängis seal Janar Talts.
61 (Tallinna bussiliin)

61 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Kotermaa bussipeatuselt Järve haigla juurde. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS. Ning liiklus toimub iga päeviti. Väljumised 20-60 minuti tagant
Peatused.
Kotermaa &gt; Järve haigla 
Järve haigla &gt; Kotermaa
Aas-vahulill

Aas-vahulill ("Polygala vulgaris") on vahulilleliste sugukonda vahulille perekonda kuuluv taimeliik.
Kirjeldus.
Aas-vahulille varrelehed on kitsassüstjad, 2–4 mm laiad ja 10–20 mm pikad. Õierao alusel olev kandeleht ainult õierao pikkune. Õied on aas-vahulillel helesinised, harva valged või roosad, 6–8 mm pikad. Sisemised tupplehed viljast 1–2 mm pikemad. Taimed kasvavad 10–25 cm kõrguseks, õitsevad juunis–juulis. 
Kasvukoht.
Aas-vahulill kasvab niitudel ja puisniitudel.
Levik.
Eestis paiguti, saartel harva.
Üldlevinud Euroopas, Aasias Jaapanini, USA-s Oregonis ja Michiganis.
Sarnased liigid.
Tups-vahulill
Villu Järmut

Villu Järmut (sündinud 26. juunil 1948 Tallinnas) on eesti kunstnik.
Ta on lõpetanud 1964. aastal Tallinna 24. Keskkooli ja 1974. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi tööstuskunsti erialal.
1974. aastast töötas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafilise disaini õppejõuna, 1993. aastast Tallinna Kunstiülikooli (hiljem Eesti Kunstiakadeemia) meediagraafika ja graafilise disaini professor, 2013. aastast emeriitprofessor.
Ta on Eesti Kujundusgraafikute Liidu liige.
Isiklikku.
Tema abikaasa on keraamik Mai Järmut-Winnal.
Viited.
https://www.eestipank.ee/press/eesti-pank-kinnitas-soomepoistele-ja-otto-strandmanile-puhendatud-hobemuntide-kujundused-26092024
https://www.eestipank.ee/et/press/eesti-pank-kinnitas-rahvuslillele-puhendatud-2eurose-ja-pariisi-olumpiamangude-meenemundi-kujunduse-22062023
https://www.artun.ee/et/eka-tunnustas-audoktoreid-auliikmeid-aumedaliste-ja-teenekaid-tootajaid/
https://www.eestipank.ee/press/eesti-pank-kinnitas-konstantin-konikule-ja-konstantin-patsile-puhendatud-hobemuntide-kujundused-22122022
Tups-vahulill

Tups-vahulill ("Polygala comosa") on vahulilleliste sugukonda vahulille perekonda kuuluv taimeliik.
Kirjeldus.
Tups-vahulille õierao alusel olev kandeleht ulatub enne õitsemist õiest üle. Õite puhkemisel kandelehed varisevad. Õied on tups-vahulillel purpurvioletsed, harva valged või roosad, 5–6 mm pikad. Sisemised tupplehed vilja pikkused või pisut pikemad. Taimed kasvavad 10–30 cm kõrguseks, õitsevad maist–augustini. 
Kasvukoht.
Tups-vahulill kasvab kuivadel niitudel, puisniitudel, teeservades.
Levik.
Eestis paiguti, saartel harva.
Välislingid.
Tups-vahulill e-taimemäärajas
Ludwig VI (Pfalz)

Pfalzi kuurvürst Ludwig VI (4. juuli 1539 Simmern – 22. oktoober 1583 Heidelberg) oli kuurvürst Wittelsbachide Pfalz-Simmerni harust. Ta oli Friedrich III ja Marie von Brandenburg-Kulmbachi esikpoeg.
Elulugu.
Prantsuse keele õppimiseks külastas noor prints Ludwig aastal 1554 Burgundia ülikooli. Pfalzi kuurvürstkonna eeldatava pärijana osales ta ka valitsusasjades Pfalzi kuurvürsti Ottheinrichi õukonnas. Aastast 1563 oli ta Oberpfalzi kuberner.
Erinevalt oma isast andis ta eelistuse luterlusele kalvinismi ees, tõrjudes kalvinistid Heidelbergi ülikoolist välja. Kalvinistlikud teoloogid leidsid kaitset Ludwigi venna, vürst Johann Kasimiri õukonnas Neustadt an der Weinstrasses ja asutasid "Casimirianum Neustadti". Kölni sõja ajal oli Ludwig VI ainus luterlik riigivürst, kes asus Kölni kuurvürsti ja peapiiskopi Gebhard I von Waldburgi poolele. Riigi luterliku ümberkorraldamisega võttis Ludwig vastu uue kohtuseaduse, politseiseaduse ja aastal 1582 suure riigi põhiseaduse.
Perekond ja lapsed.
Ludwig VI oli kaks korda abielus. Esiteks abiellus ta 8. juulil 1560 Elisabeth von Hesseniga. Nad said järgmised lapsed:
Hiljem abiellus ta 12. juulil 1583 krahvinna Anna von Ostfrieslandiga, kuid nad ei saanud lapsi.
Mosjøen

Mosjøen (lõunasaami "Mussere") on linn Norras Nordlandi maakonnas Vefsni vallas, mis asub 170 kilomeetrit põhjapolaarjoonest lõunas. 2016. aasta 1. jaanuari seisuga oli Mosjøeni linnas 9820 elanikku.
Linnaõigused sai 1875. aastal. Mosjøeni suurim tööandja on Alcoa alumiiniumitehas.
Mosjøenist on pärit suusahüppaja Anette Sagen.
Viljandi – Suure-Jaani tee

Viljandi–Suure-Jaani tee (registrinumbriga 24124) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas. Tee pikkus on 22,515 km.
Tee saab alguse Mustivere külas Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maantee 48. kilomeetril, läbib Mustivere, Savikoti, Vastemõisa, Kobruvere, Epra ja Nuutre külasid ja Suure-Jaani linna ning lõppeb Lõhavere külas Mudiste – Suure-Jaani – Vändra maantee 8. kilomeetril.
Suure-Jaani linnas kannab tee nimesid J. Köleri tänav ja Tallinna tänav.
Lauri Drubinš

Lauri Drubinš (sündinud 28. veebruaril 1987 Valgas) on Eesti poliitik ja munitsipaalametnik, Eesti Reformierakonna liige, Valga vallavolikogu esimees.
Haridus.
Lauri Drubinš on käinud Valgas lasteaias Buratino ning õppinud aastatel 1994–2003 Valga Põhikoolis ja 2003–2006 Valga Gümnaasiumis.
Aastatel 2006–2008 õppis ta Tartu Kutsehariduskeskuses rekreatsioonikorraldust. Seejärel õppis ta Viljandi Ühendatud Kutsekeskkoolis ja alates 2010. aastast Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias huvijuhiks-loovtegevuse õpetajaks.
Alates 2021. aastast õpib ta Tallinna Ülikoolis haldus- ja ärikorraldust.
Töökäik.
Karjääri alustas Drubinš veel kooliajal raadiojaamas Ruut FM, kus ta juhtis saateid aastatel 2003–2011. Aastatel 2008–2012, pärast kutsehariduse omandamist, oli ta Valga Kultuuri- ja Huvialakeskuse koosseisu kuulnud Valga Avatud Noortekeskuse noorsootööjuht. Ühtlasi oli ta aastatel 2011–2013 Valgamaa Kutseõppekeskuse avalike suhete juht ja huvijuht.
2011. aastal asutas ta firma Sebra Sõbrad, mis tegeleb ürituste korraldamise, juhtimise ja jäädvustamisega. Drubinš on alates sellest ajast Sebra Sõbrad OÜ juhatuse liige.
Aastatel 2013–2017 oli ta Valga aselinnapea, vastutades noorsootöö, hariduse, kultuuri ja spordi valdkonna eest. 24. detsembrist 2019 kuni 2021. aasta novembrini oli ta Tõrva abivallavanem, vastutades samuti kultuuri, spordi, noorsootöö ja hariduse valdkonna eest. 
Aastatel 2017–2021 oli Lauri Dubrinš Valga vallavolikogu I koosseisu liige ja juhtis kaks aastat selle hariduskomisjoni tööd. Alates 26. aprillist 2021 on ta Valga vallavolikogu esimees. 
2014. aastal astus seni parteitu Drubinš Eesti Reformierakonda. 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Eesti Reformierakonna Valga nimekirja esinumbrina Valga vallavanema kohale. 20. oktoobril 2022 valis Eesti Reformierakonna Valga piirkond Drubinši piirkonna juhiks.
Isiklikku.
Lauri Drubinši hobid on mootorrattasõit , sealhulgas mootorrataste mäkketõusuvõistlustel osalemine, harrastussport, auto- ja motospordi ürituste korraldamine, rahvatants.
Nikolai Slitšenko

Nikolai Aleksejevitš Slitšenko (vene keeles Николай Алексеевич Сличенко; 27. detsember 1934 Belgorod, NSV Liit – 2. juuli 2021 Moskva, Venemaa) oli vene laulja, teatri- ja filminäitleja, lavastaja. NSV Liidu rahvakunstnik (1981), NSV Liidu riiklik preemia (1987). 
Slitšenko oli rahvuselt roma. Ta oli Teater Romen kunstiline juht aastatel 1977–2021.
Palsampappel

Palsampappel ehk palsamipappel ("Populus balsamifera") on pajuliste sugukonna papli perekonda kuuluv lehtpuuliik. Eestisse on palsampappel pargipuuna sisse toodud 18. sajandil.
Kirjeldus.
Palsampappel on Põhja-Ameerika üks põhjapoolsema levikuga lehtpuid. Kasvab boreaalse vööndi mäestikes kui ka tasandikel kogu kontinendi ulatuses.
Palsampappel on vastupidav, kiirekasvuline ja lühiealine puu. Ta elab harva vanemaks kui 200 aastat. Lehed on ümara alusega ja pikalt ahenevad, pealt tumerohelised, alt rohekasvalged ja veidi kleepuvad. 
Paljunemine.
Paljuneb seemnetega, kuid enamasti vegetatiivselt. Palsampappel on kahekojaline puu, see tähendab, et ühel puuisendil on ainult emasõied ja teisel ainult isasõied. Palsamipappel kasvab üksikult või väikeste saludena. Ühe salu puud on tavaliselt ühest soost, kuna on hakanud kasvama ühe ja sama algpuu juurevõsudest.
Levik.
Levinud Põhja-Ameerika põhjaosas, Eestis introdutseerituna parkides, metsakultuurides, hajusalt metsistunult.
Ökoloogia.
Paljud loomad kasutavad palsampapli oksi toiduks. Lehtedest toituvad mitmete liblikaliste röövikud.
Kasutamine.
Pehmet heledat puitu kasutatakse ehituses.
Mongoolia liivahiir

 
Mongoolia liivahiir ("Meriones unguiculatus") on hiirlaste sugukonda liivahiirlaste alamsugukonda kuuluv näriline. 
Mongoolia liivahiir (ka kõrbehiir) muutus eriti populaarseks lemmikloomaks 20. sajandi teisel poolel. Sageli kasutatakse neid ka katseloomadena. Liivahiiri hakati USA-sse importima, kui avastati, et nad on head koduloomad. 
Mongoolia liivahiir on kõige tuntum liik liivahiirlaste sugukonnast ja on kõige tavalisem liivahiir, keda peetakse lemmikloomana. Ta on harilikust hiirest suurem – keha on umbes 12 cm pikk (saba on enam-vähem sama pikk). Emased kaaluvad keskmiselt 50–55 grammi ja isased 60 grammi. Mongoolia liivahiir on Uus-Meremaal keelatud liik. 
Päritolu.
Liivahiired on pärit Mongoolia kõrbetest, kus neil arenesid välja pikad jalad hüppamiseks ja kiskjate eest põgenemiseks, hambad tugevate seemnete purustamiseks ja oskus vett kokku hoida, et kuumades tingimustes ellu jääda. Neil ei ole looduses eriti palju vaenlasi, sest nad on pärit paigast, kus elab väga vähe loomaliike. Kuuma eest põgenemiseks kaevavad nad liiva alla sügavad tunnelid.
Looduses.
Liivahiirte looduslik elukeskkond on kuiv ning öösiti võib minna üsna külmaks. Seepärast peavad nad säilitama vedelikku, mistõttu toodavad liivahiired vähe uriini ja higi. Soojust talletavad nad tänu oma jässaka keha, karvase saba ja pisikeste kõrvadele hästi. Nende loomulik elukeskkond on Aafrika, Aasia ja Kesk-Ida liivakõrbed. Looduses elavad liivahiired nende enda poolt ehitatud maa-alustes keerulistes tunnelites, mille sügavus on 3 meetrit ning millest nad väljuvad ainult toidu otsimiseks. Urud koosnevad leidlikest tunnelite ja koobaste süsteemist, kus iga osa täidab kindlat funktsiooni. Elatakse paarikümnest isendist koosnevates gruppides, kus ainult üks isas- ja üks emasloom regulaarselt paarituvad. Liivahiired on väga territoriaalsed. 
Välimus.
Liivahiired kaaluvad keskmiselt 80–100 g. Saba pikkus erineb liigiti. Saba mängib suurt rolli tasakaalu hoidmisel. Nende kaitsereaktsioon on nagu sisalikel: nad hülgavad oma saba, kui see neid takistab, ja ka siis, kui neid rünnatakse. Erinevalt hiirtest ja rottidest on neil saba karvane. Neil on väikesed väliskõrvad, aga sisekõrvad on päris suured, seetõttu kuulevad nad hästi madalaid helisid. Liivahiired suhtlevad peamiselt lõhna abil ja häälitsevad minimaalselt. 
Käitumine.
Liivahiired on sotsiaalsed loomad, kes elavad looduses rühmadena. Nad toetuvad oma lõhnatajule, et identifitseerida teisi klanni liikmeid. Seega on tähtis kasutada "lahutatud puuride meetodit’" ja eri puuride liivahiiri üksteisele tutvustada. On teada, et liivahiired võivad sageli rünnata ja tappa võõra lõhnaga isendeid.
Sinisaba

Sinisaba ("Tarsiger cyanurus") on värvuliste seltsi kärbsenäplaste sugukonda kuuluv väike lind. 
Välimus.
Emased sinisabad on oliivpruuni selja ja tumesinise sabaga, lisaks on neil väike valge silmarõngas. Isaslindudel on erinevalt emastest nii selg kui ka saba tumesinised. Mõlemal sugupoolel on aprikoositooni hajutatud piiridega laik külgedel, hall rinnavööt ning valge kurgualune ja kõht.
Elupaik.
Sinisaba võib suvisel pesitsusajal kohata okas- või segametsades. Peamiselt asustab lind samblikurikkaid puutumatuid kuusikuid, kus leidub küllaldaselt mahalangenud puid. Sinisabasid on nähtud ka jõgede kallaste lähedal olevate paljandite juures. Siberis on linde kohatud aga järskudel mäenõlvadel, kus kasvavad kuused ja siberi nulud.
Pesitsemine.
Pesitsemisperiood kestab juunist augustini. Pesapaik asub maapinnal, puujuurte või okste vahel, aga ka veidi kõrgemal kändude või mahalangenud puude õõnsustes. Pesa karkass, mis on sügava tassi kujuline, koosneb samblast, rohust ja puujuurtest ning vooderduseks kasutatakse pehmemaid kõrsi, karvu, vahel ka männiokkaid ja muud pehmet materjali. Kurnas on 5–7 muna, mille haudumisega tegeleb 12–15 päeva ainult emane lind. Tibud lahkuvad pesast 15 päeva pärast koorumist.
Toitumine.
Sinisaba toitub peamiselt putukatest ning väljaspool sigimisperioodi ka taimede viljadest ja seemnetest. Ta toitub madalatel puudel ja põõsastel, aga ka maapinnal. Putukaid püüab maapinnal hüpates või puuoksal istudes ja lühikesi õhusööste tehes nagu kärbsenäpid.
Levik ja ränne.
Sinisaba on levinud peamiselt erinevates okasmetsades Euraasias, kus tema levila ulatub alates Soomest läbi Siberi Kamtšatka ja Jaapanini. Talviti võib leida sinisaba Aasias: Indias, Himaalajas, Taiwanil ja Indohiina poolsaarel. Levik toimub sinisabal Soome kaudu, mõni üksik isend on ka vahel mõnda teise Euroopa riiki ära eksinud (peamiselt Suurbritanniasse). Leidub ka väheseid isendeid, keda on kohatud Põhja-Ameerikas, peamiselt Lääne-Alaskal. Pikamaarändajateks on lääne palearktilised populatsioonid. Sügisene ränne algab septembri alguses, kulgedes Põhja-Aasiast läbi Kesk-Aasia mägede lõunasse läbi Mongoolia ja Hiina. Tagasi hakatakse rändama aprilli algusest ja kuu keskpaigaks jõuavad nad Lõuna-Siberisse.
Eestis on sinisaba viimastel aastatel üha sagedasem eksikülaline.
Suki kraav

Suki kraav on kraav Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kraavi pikkus on 2,5 km, langus 23,5 m ja lang 9,4 m/km. Kraav saab alguse 88,5 m kõrgusel Mustivere külast ja suubub Pinska külas 65 m kõrgusel paremalt poolt Kavaku ojasse. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Kraavi on suunatud Oksa biotiikidest lähtuv heitvesi.
Arcus-pilv

"Arcus"-pilv (ladina keeles "cumulonimbus arcus") on madal pilvemoodustis. 
"Arcus"-pilvi on kahte tüüpi: rullpilv ja riiulpilv.
Rullpilv on riiulpilvest märksa haruldasem.
Rullpilv

Rullpilv (inglise keeles "roll cloud") on madal pilvemoodustis, mida käsitletakse tavaliselt arcus-pilve erimina.
Erinevalt teisest "arcus"-pilve tüübist – riiulpilvest – on rullpilv emapilvest (milleks on sageli rünksajupilv) täielikult eraldatud, meenutades pikka maapinnaga horisontaalselt paiknevat toru või rulli, mis võib ulatuda horisondist horisondini.
Erinevalt riiulpilvest võib rullpilv tekkida ka iseseisvalt. Kõige tuntumaks selliseks on Austraalia põhjaosas tekkiv "hommikuhiilgus" ("Morning Glory cloud"). Selle teke on seotud rannikualade ja seal tekkivate briisidega.
Kui rullpilv tekib seoses rünksajupilvedega, siis on selle põhjuseks laskuvad õhuvoolud, mille põrkel aluspinnaga võib tekkida õhulaine. Selle harjal tekibki veeauru kondenseerumisel rullpilv, mille üleminekuga võib kaasneda tugev tuulepuhang – pagi. Äike on sel juhul nõrk ja vahel seda ei järgnegi.
Riiulpilv

Riiulpilv (inglise keeles "shelf cloud") on madal kiilukujuline pilvemoodustis, üks arcus-pilve tüüpe.
Võrreldes teist tüüpi "arcus"-pilvega – rullpilvega – esineb riiulpilve taevas märksa sagedamini.
Ta on kinnistunud emapilve külge, milleks on tavaliselt rünksajupilv. Kui selline pilvemoodustis oleks emapilvest eraldi, moodustaks ta teist tüüpi "arcus"-pilve erimi (rullpilve).
Riiulpilv tekib rünksajupilve laskuvate õhuvoolude ees. Sellise arcus-pilve üleminekuga kaasneb tuul, mis on vahel väga tugev ja äkiline puhang (pagi), samuti tugev hoovihm ja suur õhutemperatuuri langus. Tihti järgneb riiulpilvele äike.
Insenerieetika

Insenerieetika on rakenduseetika haru, mis analüüsib insenerpraktikas ette tulevaid eetilisi ja moraalseid probleeme ning õpetab eetikanorme rakendama inseneritegevuses. Inseneri eetilist tegevust reguleerib inseneri eetikakoodeks. 
Esimesed insenerieetika koodeksid koostati USA-s 20. sajandi alguses. Eesti Inseneride Liidu eetikakoodeks võeti vastu EIL üldkogul 31. mail 1996.
Insenerieetika on õpetus insenerialaga tegelevate isikute (inseneride, juhtide, tehnikute, juristide) ning organisatsioonide kõlbelisusest, õpetus tehnika arenguga seotud vastutusest ja eetilistest küsimustest, ideaalidest ja väärtustest.
Roti-rebasesaba

Roti-rebasesaba ehk põld-rebasesaba ("Alopecurus myosuroides") on kõrreliste sugukonda rebasesaba perekonda kuuluv üheaastane rohttaim. Eestis on roti-rebasesaba võõrliik, esmaleid 1905. aastal.
Kirjeldus.
Pööristähk mõlemast otsast ahenev, valkjasroheline või lillakirju. Lehed on 3–5 mm laiad ja kõrgete roodudega. Lehetuped ja kõrs karedad. 4–5 mm pikkused paljad piklikovaalsed pähikud 1-või 2-kaupa raokestel. Libled kitsa tiivulise andruga ja teritunud sirge tipuga. Ohe 5–8 mm pikkune, põlvjas ja pähikust kaugele väljaulatuv. Taim kasvab 10 kuni 50 cm kõrguseks.
Kasvukoht.
Eestis seni leitud raudteedelt.
Levik.
Eestis harva.
Eesti Köitekunstnike Ühendus

Eesti Köitekunstnike Ühendus on 1996. aastal asutatud mittetulundusühing.
Ühenduse liikmed on professionaalsed tarbekunstnikud. Ühendus korraldab alates 1995. aastast Tallinnas iga viie aasta tagant rahvusvahelist köitekunstinäitust Scripta manent. Ühendus korraldab ka väiksemaid näitusi kodu- ja välismaal, organiseerib kursuseid, õpikodasid ja seminare, tutvustab eesti köitekunsti, sõlmib kontakte kolleegidega, otsib ja jagab erialast teavet, kirjastab raamatuid.
Liikmed.
2025. aasta seisuga kuulub ühendusse 20 köitekunstnikku: Veronika Alu (alates 1999), Tiia Eikholm, Rene Haljasmäe (al 1996), Riina Kermik, Sirje Kriisa (al 1996), Rünno Kulver (al 2019), Kert Lokotar-Reimann (al 2021), Kaia Lukats, Lennart-Jaak Mänd (al 1996), Krete Pajo, Kadri Paloveer, Helga Roht-Poznanki, Maarja Roolaht (al 2019), Tähti Roostalu (al 2017), Dorel Sabre (al 2022), Ella Summatavet (al 1996), Signe Taremaa (al 2017), Tulvi-Hanneli Turo (al 2000), Irmeli Jaanson ja Tiiu Vijar (al 1996).
"In Memoriam:" Marje Kask (1942–2016), Naima Suude (1932–2024), Luule Maar (1938–2024), Źanna Źuravel (1960–2025) .
Põlvjas rebasesaba

Põlvjas rebasesaba ("Alopecurus geniculatus") on kõrreliste sugukonda rebasesaba perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.
Kirjeldus.
Põlcjas rebasesaba on hõredapuhmikuline väikseid mättaid moodustav hallikas- või sinakasroheline taim. Ülemise kõrrelehe laba on 2–3 korda tupest lühem. Pööristähk on ühtlaselt ruljas. Välissõkal on väga lühikarvane. Keeleke on 2–4 mm pikkune. Ohe on peen, umbes 4 mm pikkune, põlvjas, pähikust märgatavalt väljaulatuv, kinnitub sõkla selja alusele. Tolmukad on kollased, hiljem kohvipruunid. Taim kasvab 10–20, harva kuni 45 cm kõrguseks.
Kasvukoht.
Põlvjas rebasesaba kasvab niisketel niitudel, veekogude kallastel, umbrohuna teraviljas.
Levik.
Eestis levinud hajusalt.
Põisik

Põisik on tarnadel emakat, hiljem vilja ümbritsev põie- või pudelitaoline moodustis, mille tipust ulatuvad välja emakasuudmed.
Savikoti–Pärsti tee

Savikoti–Pärsti tee (registrinumbriga 24232) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas. Tee pikkus on 3,981 km.
Tee saab alguse Savikoti külas Viljandi – Suure-Jaani tee 8. kilomeetril ja lõppeb Pärsti külas Epra–Sürgavere–Klaassepa tee 13. kilomeetril.
Bill English

Simon William English (sündinud 30. detsembril 1961 Lumsdenis) on Uus-Meremaa poliitik, peaminister 12. detsembrist 2016 kuni 26. oktoobrini 2017. Ta oli aastatel 2008–2016 Uus-Meremaa rahandusminister ja asepeaminister.
English on Uus-Meremaa Rahvuspartei liige.
Monokarpsed taimed

Monokarpsed taimed on taimed, kes õitsevad, viljuvad ja seejärel surevad. Mõiste võttis kasutusele Alphonse de Candolle. 
Monokarpsuse vastand on polükarpsus, mille korral taimed õitsevad ja viljuvad elu jooksul mitmeid kordi.
Taim võib enne õitsemist kasvada palju aastaid. Õitsemine ainuüksi hukkumist esile ei kustu, küll aga teeb seda viljumine. Muutuseid taimes kutsuvad esile hormoonidena käituvad keemilised ühendid.
Agaavide hulka kuuluv ameerika agaav, mitmed maapinnal kasvavad bromeeliad perekonnast puia, "Tillandsia utriculata", mõned tääkliiliad ning paljud bambused kasvavad 8 kuni 20 aastat enne kui õitsevad. Üksikutel bambuseliikidel kulub õitsema hakkamiseks üle 100 aasta, seejärel taimed hukkuvad. Hawaiil kasvavate hõbemõõkade ja nende sugulastel perekonnas vilksia võib õitseikka jõudmiseks kuluda 20 kuni 50 aastat.
Üheiduleheliste taimede sugukonnad, milles esineb monokarpseid liike on: agaavilised, võhalised, palmilised, bromeelialised, banaanilised ja kõrrelised.
Kaheiduleheliste taimede sugukonnad, milles leidub monokarpseid liike on: karusõralised, koerakoonulised, korvõielised ja kaunviljalised. Vähesed kaheidulehelised harunevad puhmastaimed ja teiskasvuga liigid kuuluvad monokarpide hulka: perekond käbiõis liigid, "Cerberiopsis candelabrum", "Tachigali versicolor" ning ka mõned teised perekonna "Tachigali" esindajad.
Monkarpseid taimi saab elus hoida kui õied eemaldatakse vahetult pärast õitsemist ja enne seemnete moodustumis või kui taimelt eemaldatakse enne õitsemist kõik õiepungad.
Ats Joorits

Ats Joorits (sündinud 13. aprillil 1958 Tapal) on eesti ajakirjanik ja endine näitleja. 
Ta on esimene eestlane, kelle abielu samast soost isikuga kanti Eesti rahvastikuregistrisse. 
Näitlejana on ta tuntud eelkõige Hundipoeg Sulo rolliga Uno Leiese telelavastusest "Nõiakivi" (1979). Samuti on ta olnud Eesti Televisiooni Lastesaadete toimetuse saatejuht. 
Pärast 1987. aastal Eestist lahkumist elas Joorits esmalt kümme aastat Rootsis, seejärel kümme aastat USA-s (töötas ajakirjanikuna raadiojaamas Ameerika Hääl) ning alates 2007. aastast elab ta uuesti Rootsis, kus ta töötas kuni 2024. aastani Tallink Silja Sverige tegevdirektori asetäitjana.
2010. aastal abiellus ta Rootsis oma kauaaegse elukaaslase Franklin Leviga, kuid Eesti õigusruum ei võimaldanud samasooliste abielu tollal rahvastikuregistrisse kanda. See sai võimalikuks alles 2017. aasta jaanuaris pärast Tallinna ringkonnakohtu vastavat otsust.
Nõrga oja

Nõrga oja (ka Metsküla oja) on oja Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Metsküla külas, Raudna jõe parempoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 4,5 km, valgla pindala 4 km², langus 35,5 m ja lang 7,9 m/km. Oja saab alguse 66,5 m kõrgusel ja suubub 31 m kõrgusel Väike-Kõpu ja Metsküla küla piiril paremalt poolt Raudna jõkke 41,7 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Laagri–Hüüru tee

Laagri–Hüüru tee (registrinumber 11421) on 3,2 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas. 
Tee saab alguse Laagri alevikust Korul. Tee kulgeb läbi Alliku küla ja lõpeb Hüüru–Alliku–Saue tee kolmandal kilomeetril Alliku külas. 
Tee ületab Karutiigi silla üle Vääna jõe tee teisel kilomeetril ja 10 truupi. Teel on kaks bussipeatust: Karuallika ja Koru.
2018. aastal kaeti tee kogu pikkuses mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Varem oli Laagri–Hüüru tee Alliku–Laagri–Hüüru tee koosseisus. Pärast maanteevõrgu ümberkorraldamist 2017. aastal on see eraldi kõrvalmaantee.
Afon Dyfi

Afon Dyfi (inglise keeles "River Dovey") on jõgi Walesis.
Jõe lähe asub Cambria mägedes 580 m kõrgusel merepinnast. Ainus suurem asula jõe vooluteekonnal on Machynlleth (u 2000 elanikku).
Jõe estuaar moodustab piiri Gwyneddi ja Ceredigioni tervikomavalitsuse vahel.
Harilik keelikurohi

Harilik keelikurohi ("Carlina vulgaris") on korvõieliste sugukonda keelikurohu perekonda kuuluv kaheaastane rohttaim. Eestis eristatakse kolme alamliiki.
Kirjeldus.
Harilik keelikurohi on paljas või võrkkarvane ogaline taim, üldilmelt meenutab ohakat. Lehed on süstjad kuni munajad. Välimised üldkatise lehed 4–9 mm laiad, ogajashambulised. Õitseb juulis-augustis. Taimed kasvavad (5)10–60(80) cm kõrguseks.
Kasvukoht.
Harilik keelikurohi kasvab loodudel, kuivades hõredates metsades.
Levik.
Lubjarikkal pinnasel, Eestis paiguti.
Üldkatis

Üldkatis on taime korvõisikut või nutti väljastpoolt ümbritsev roheline või muuvärviline kõrglehtedest kate.
Sõltuvalt taimeliigist võidakse üldkatise lehti jaotada sisemisteks ja välimisteks.
Tähk-kukehirss

Tähk-kukehirss ("Echinochloa crus-galli") on üheaastane rohttaimeliik kõrreliste sugukonna kukehirsi perekonnast. Tähk-kukehirss on Eestis võõrliik.
Kirjeldus.
Tähk-kukehirsi pöörisjas liittähk on kuni 20 cm pikk. Pähikud paiknevad kuhjunult, on üheõielised, munajad, kahvatu- või lillakasrohelised. Liblesid on 3, sisemine 0,5–3 cm pikkuse ohtega, kõik libled on hõredalt karvased. Keelekese asemel karvaring. Lehed on 6–15 mm laiad, hallikasrohelised, karedad, heleda keskrooga, servast lainjad, aluse poole järsult ahenevad. Lehetuped on siledad. Taimed kasvavad 20–100 cm kõrguseks ja õitsevad juulist septembrini.
Kasvukoht.
Tähk-kukehirss kasvab tulnukumbrohuna kultuurides, aedades, prahipaikadel, raudteedel.
Levik.
Levinud hajusalt üle Eesti.
Niiduk

Niiduk ehk niidumasin on masin heintaimede ning tera- ja kaunviljade niitmiseks ning ka heinaalade tasandamiseks. 
Liigitus.
Niidukeid liigitatakse jõuallika järgi käsi-, hobu-, mootor- ja traktorniidukiks. 
Veel saab niidukeid jagada jõuallikaga ühendamise viisi (ripp-, poolripp-, liblik ja liikurniiduk), lõikemehhanismi tüüpide (vikat- ehk sõrmlatt-, rootor- ja vasarniiduk) ning lõikemehhanismide arvu järgi.
Lattniiduk.
Lattniiduki aktiivne lõikeosa on sirgjooneliselt edasi-tagasi liikuv lattvikat (kahevikatilisel niidukil liiguvad vikatid vastassuundades). Lattniiduki tööpõhimõte sarnaneb kääride omaga, kus lõiketerad liiguvad lõikesõrmede vahel. Lattniidukit kasutatakse ka kombaini heedri lõikemehhanismina. Esimesed lattniidukid tulid hobuste rakkesse. Neid kutsuti hobuniidukiteks ja esimene patent sellele anti välja aastal 1822. Eestis võeti esimese iseliikuva niidukina kasutusele 1970. aastail ettevõtte Fortschritt masinat E-301 , millel kasutatakse niiteorganina lattniidukit.
Rootorniiduk.
Rootorniidukil püst- või rõhttelje ümber pöörlev nugaketas (ketasniiduk) või trummel (trummelniiduk). Heina tegemisel kasutatakse tänapäeval rohkem ketasniidukit. Tänapäevastel niidukitel on niitmisterasid poole rohkem kui pöörlevaid rootoreid. Jõuülekanne toimub läbi kiilrihmade kuni nurkreduktorini ja nurkreduktorist edasi hammasratastega. Lõikeseadeldis asub rippniidukil ees (eesrippniiduk), külgedel (külgrippniiduk), taga (tagarippniiduk) ja eraldi järgi veetav poomiga niiduk.
Vasarniiduk.
Vasarniiduki niitmise mehhanismiks on T- või Y-vasarad, mis on ühendatud suure trumli külge. Vasarniidukiga ei niideta heina, vaid likvideeritakse heinakõrgendikke. See hoiab heinategemisel kasutatavad niidumasinad kauem tervena.
Lisaseadmed.
Niiduki lisatööseadisena kasutatakse muljumis-, hekseldus- või laadimisseadist.
Kuldev Ääremaa

Kuldev Ääremaa (sündinud 28. novembril 1943) on eesti alpinist ja informaatik.
Haridus ja töökäik.
Ääremaa lõpetas 1962. aastal Puhja Keskkooli ja 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatikuna.
Ta kaitses 1981. aastal tehnikateaduste kandidaadi kraadi tehnilise küberneetika erialal Küberneetika Instituudis.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta TRÜ arvutuskeskuses mitmetel ametikohtadel (nooremteadur, vanemteadur, juhataja asetäitja, osakonnajuhataja), rakendusmatemaatika laboris (sektorijuhataja, juhataja) ja matemaatilise statistika instituudis (vanemteadur, lektor).
Ta on pidanud tõenäosusteooria, programmeerimise, matemaatilise statistika ja diskriminantanalüüsi loengukursusi ning avaldanud teaduslikke töid arvutiteaduse, keelestatistika, monotoonsete süsteemide ja klasteriseerimise alalt. Ta on uurinud ka fuzzi teooria rakendusi infootsingus.
Alpinism.
Ääremaa on esimesi eesti alpiniste, kes tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.
Alates 1963. aastast ronis Ääremaa Kaukasuses. 1968. aastal läbis ta marsruute raskuskategooriaga 4A, 4B ja 5A ning 1969. aastal 4A ja 4B; kusjuures üks 4B raskuskategooriaga tõus tehti tema juhtimisel.
1970. aastal osales ta III Eesti Pamiiri ekspeditsioonis, mille käigus tõusis koos 11 kaaslasega Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja (7105 m, 5A raskuskategooria) ja 7 kaaslasega Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi tippu (7495 m, 5B raskuskategooria). Need olid eestlaste esmatõusud nendele seitsmetuhandelistele. Tõus Kommunismile oli Baltikumis esimene. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.
1973. aastal võttis Ääremaa osa ekspeditsioonist Edela-Pamiiri, Marxi ja Engelsi piirkonda Priit Vürsti juhtimisel. Tõnu Tennissoni juhtimisel sooritas ta koos kaaslastega kõrgtraaversi Nikoladze mäetipult (6250 m) Karl Marxi tippu (6723 m). Marsruut klassifitseerus Vene süsteemis 5B raskuskategooriasse.
Pärast Priit Vürsti hukkumist Lenini mäetipul oli ta aastatel 1974–1977 Alpiklubi Firn president.
Isiklikku.
Tema abikaasa on informaatik Ruth Ääremaa.