Keelekümblus

Keelekümblus on mitmekeelsuse väljakujunemist toetav kakskeelse õppe meetod. See sai alguse Kanadast ja tänapäeval rakendatakse seda paljudes riikides, sealhulgas Ameerika Ühendriikides, Austraalias ja mitmel pool Euroopas. See võib tähendada mistahes teise keele õpetamist, näiteks on olemas inglise keele kümbluse klassid. Siiski valdavalt mõeldakse Eestis keelekümbluse all venekeelsetele elanikele eesti keele õpetamist.
Keelekümblusprogrammi käigus õpetatakse Eestis võõrkeelt riikliku õppekava järgi keeletundides ja ka teistes ainetes. Seejuures toimuvad need ainetunnid vähemalt 60% mahus sihtkeeles. Programmi kasutatakse Eestis enamasti vene õppekeelega lasteaedades ja põhikoolides. Koolides alustatakse keelekümblusprogrammis osalemist kas esimeses klassis või teises kooliastmes. Keelekümblus võib olla nii ühesuunaline (sihtkeel on eesti keel) kui ka kahesuunaline (sihtkeeled on eesti keel ja vene keel).
Ajalugu.
Keelekümbluse põhimõtted töötati välja Kanadas, et võimaldada Québeci provintsi ingliskeelsetele õpilastele prantsuse keele õpet. Kuna suurem osa provintsi elanikest kõneles emakeelena prantsuse keelt, hakkas provintsi ingliskeelne elanikkond otsima võimalusi prantsuse keele ära õppimiseks. Wallace Lambert McGilli Ülikoolist ja Wilder Penfield Montreali Neuroloogiainstituudist töötasid seejärel välja prantsuse keele kümbluse programmi ("French Immersion Program").
Enne kui prantsuse keel 1976. aastal Québeci provintsi ainsaks ametlikuks keeleks tunnistati, avati 1965. aastal esimesed sellel süsteemil põhinevad keelekümblusklassid, mis tagasid inglise keelt kõnelevatele õpilastele ka prantsuse keele oskuse. Hiljem levisid seda tüüpi klassid ka teistesse provintsidesse, kus prantsuse keelt emakeelena kõneleva elanikkonna suhtarv oli väike.
Keelekümblus Eestis.
Ajalugu.
Termin "keelekümblus" võeti Eestis kasutusele 1992. aastal, mil Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi keelekaitsekomisjon kinnitas Keeleameti sama aasta tööplaani. Terminit kasutati esmalt just Keeleameti väljaannetes. Eestis tutvustas sellist keeleõppeviisi Ülle Rannut.
Esimesed keelekümblusklassid olid tekkinud Eestis juba 1980. aastate lõpus. Kohtla-Järvel, Aseris, Valgas ja Tartus, kus oli palju eestikeelses koolis õppida soovivaid vene õpilasi, rakendati esmalt hoopis Ameerika Ühendriikides kasutusel olnud keelekümblusprogrammi, kus õpetati inglise keelt üks-kaks aastat selleks, et õpilane saaks riigikeelsesse kooli õppima minna.
Keelekümbluse kavandamist alustati Eestis riigi tasandil 1998. aastal. Keelekümblusprogrammi, mis põhines Kanada süsteemil, hakati rakendama 2000. aastal, mil osales neli kooli. Seda toetasid alates 1996. aastast Kanada saatkond ja Kanada rahvusvahelise arengu agentuur ning seda iseloomustas eestikeelse õppe osakaalu järkjärguline suurendamine venekeelses koolis. 2002/2003. õppeaastal rakendati keelekümblust juba seitsmes vene õppekeelega koolis Kohtla-Järvel, Maardus, Narvas, Tallinnas ja Valgas.
Esimene lend, kes õppis varase keelekümbluse programmi alusel, lõpetas gümnaasiumi 2012. aasta kevadel. 2013. aastast koordineerib keelekümblusprogrammi Sihtasutus Innove keelekümbluskeskus. 2017. aasta lõpus oli programmiga liitunud juba 63 lasteaeda ja 37 kooli, hõlmates enam kui 10 000 õpilast.
Võõrkeelt õpitakse ka lõimitud aine- ja keeleõppe ehk LAK-õppe raames, tähelepanu pööratakse nii aine sisule, keelele kui ka õpioskustele. Mitmes Tallinna koolis alustati võõrkeelset aineõpetust juba 1960. ja 1970. aastatel, peamiselt inglise keeles, kuid ka prantsuse ja saksa keeles. Tänapäeval rakendatakse LAK-õpet nii eesti kui ka vene õppekeelega koolides. Viimase kahekümne aasta jooksul on märgatavalt kasvanud eestikeelset õpet andvate vene koolide arv.
Keelekümbluse mudelid.
Eesti lasteaedades kasutatakse kolme keelekümbluse mudelit.
Eesti põhikoolides on kasutusel nii varase kui ka hilise keelekümbluse mudel.
Tulemused.
Uuringud on muu hulgas näidanud seda, et keelekümblusklassis õppinud õpilaste tulemused on põhikooli eesti keele eksamil paremad kui neil, kes õppisid tavaklassis. Samuti on leitud, et eesti keeles õppimine ei avaldanud negatiivset mõju matemaatika õpitulemustele.
2011. ja 2012. aasta uurimuste kohaselt olid oma valikuga rahul 86–91% keelekümblusklasside õpilastest ja 82% nende vanematest.