tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimised Taanis

2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Taanis saavutasid opositsioonilised sotsiaaldemokraadid suure võidu, peamiselt euroskeptiliste parteide arvel.
Valimissüsteem.
Taanis tehti valimiste eel erakondadevahelisi valimisliite:
Taani Rahvapartei osales valimistel iseseisvalt. Algselt arvutati välja tulemused valimisliitude kaupa ja siis jaotati valimisliidu saadud kohad D'Hondti meetodil valimisliidus osalenud erakondade vahel. Erakonna nimekirjast selgitati valituks osutunud kandidaadid avatud nimekirja põhimõttel. Euroopa Liidu vastane Rahvaliikumine sai sellega võrreldes otse partei enda tugevuspõhimõttel valimisreegliga ühe mandaadi võrra kasu Konservatiivse Rahvapartei arvelt.
Tulemus.
Kokku: kehtivaid hääli: 1 894 346, kohti: 14.
Valijaskond: 4 012 663&lt;br&gt;
Valimiskasti lastud sedelite arv: 1 921 541 ehk 47,8%&lt;br&gt;
Kehtivate sedelite arv: 1 894 346 ehk 98,6%&lt;br&gt;
Kehtetuid sedeleid: 27 195 ehk 1,4%
Märkus.
Pärast EP valimisi liitus Sotsialistliku Vasakpartei saadik Roheliste / Euroopa Vabaliidu grupiga (on seal vaatlejaliikme staatus).
Vehklemine 1968. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemine 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 15.–25. oktoobril.
Tulemused.
Mehed.
Individuaalne florett.
Olümpiavõitja 1964: Egon Franke (Poola).&lt;br&gt;
64 võistlejat.
Meeskondlik florett.
Olümpiavõitja 1964: NSV Liit (German Svešnikov, Viktor Ždanovitš, Mark Midler, Juri Sissikin).&lt;br&gt;
14 meeskonda.
Individuaalne espadron.
Olümpiavõitja 1964: Tibor Pézsa (Ungari).&lt;br&gt;
40 võistlejat.
Meeskondlik espadron.
Olümpiavõitja 1964: NSV Liit (Umjar Mavlihhanov, N. Assatiani, J. Rõlski, Mark Rakita).&lt;br&gt;
9 meeskonda.
Individuaalne epee.
Olümpiavõitja 1964: Grigori Kriss (NSV Liit).&lt;br&gt;
73 võistlejat.
Meeskondlik epee.
Olümpiavõitja 1964: Ungari (Gyözö Kulcsar, I. Kausz, Zoltán Nemere, T. Gabor).&lt;br&gt;
20 meeskonda.
Naised.
Individuaalne florett.
Olümpiavõitja 1964: Ildikó Ujlaky-Rejtö (Ungari).&lt;br&gt;
38 võistlejat.
Naiskondlik florett.
Olümpiavõitja 1964: Ungari (J. Mendelenyi-Agoston, Ildikó Ujlaky-Rejtö, K. Juhasz, Lidia Sakovics-Dömölky).&lt;br&gt;
11 naiskonda.
PC

PC tähendab järgmist:
pc tähendab järgmist:
Evaristus

Evaristus (kreeka keeles "Ευάριστος", tähendab "hästi meeldiv") oli viies paavst.
Tema valitsemisaja kohta pole säilinud ühtki tolleaegset allikat, varasemad allikad aga annavad tema valitsemisaja pikkuse kohta erinevaid andmeid. Eusebios väidab, et Evaristus oli ametis 8 või 9 aastat, "Liber Pontificalise" järgi aga 13 aastat 6 kuud ja 2 päeva, see-eest "Liberiuse kataloog", kus teda nimetatakse Aristuseks, annab tema valitsemise kestuseks 13 aastat ja 10 kuud. Varasemate andmete erinevuse tõttu tunnustatakse tänapäeval Eusebiose antud lühimat valitsemisaega, seega 8 aastat. "Liber Pontificalise" järgi sai Evaristus ametisse aastal 112, kuid samas allikas on segadus Anacletus Iga, kelle valitsemisaeg on peale Clemens I-t.
"Liber Pontificalise" järgi oli Evaristus kreeklane, kuid tema isa nimi oli Juuda, kes oli Petlemmast pärit juut. Evaristus võis pärineda Antiookiast.
"Liber Pontificalise" järgi jagas Evaristus Rooma kogudused presbüterite vahel ja kohustas piiskopi saatjaskonnas osalema 7 diakonit. Talle omistatakse ka esimeste kardinalide määramine. Ta olevat sätestanud kirikute sissepühitsemise reeglid piiskoppide poolt. Liber Pontificalise järgi ordineeris Evaristus oma ametiajal 5 piiskoppi, 6 preestrit ja 2 diakonit.
Traditsioon tunnustab ka tema märtrisurma ja matmist apostel Peetruse lähedale. Kuigi kirikuloos on teada 2 kirja ja 2 dekreeti, mis omistatakse Evaristusele, peetakse neid siiski apokrüüfilisteks.
Evaristust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna, tema mälestuspäev on 26. oktoober.
Aerutamine 1968. aasta suveolümpiamängudel

Aerutamine 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 22.–25. oktoobrini.
Mehed.
Ühesüst.
Olümpiavõitja 1964: Rolf Peterson (Rootsi) 3.57,13.&lt;br&gt;
21 võistlejat.
Kahesüst.
Olümpiavõitja 1964: Rootsi (S. Sjödelius, Gunnar Utterberg) 3.38,54.&lt;br&gt;
20 paatkonda.
Neljasüst.
Olümpiavõitja 1964: NSV Liit (N. Tšužikov, A. Grišin, Vladimir Morozov, V. Ionov) 3.14,67.&lt;br&gt;
19 paatkonda.
Ühekanuu.
Olümpiavõitja 1964: J. Eschert (Saksamaa) 4.35,14.&lt;br&gt;
12 võistlejat.&lt;br&gt;
Kahekanuu.
Olümpiavõitja 1964: NSV Liit (A. Himitš, S. Oštšepkov) 4.04,65.&lt;br&gt;
13 paatkonda.
Naised.
Ühesüst.
Olümpiavõitja 1964: Ljudmila Hvedosjuk-Pinajeva (NSV Liit) 2.18,87.&lt;br&gt;
13 võistlejat.
Pfeffer oli tõusmas liidriks, kui ta pillas aeru ja läks ümber. Vetelpääste tõi ta kiiresti veest välja ning päästis ta elu.
Kahesüst.
Olümpiavõitja 1964: Saksamaa (Roswitha Esser, Annemarie Zimmermann) 1.56,95.&lt;br&gt;
11 paatkonda.&lt;br&gt;
Alevvald

Alevvald on vald, mis koosneb ühest alevist.
Alevvallad said 1993. aastal alevitest, millele anti valla staatus.
2017. aasta haldusreformi järel valla staatusega aleveid Eestis enam pole.
Rohevetikad

Rohevetikad on rühm taimi. 
Nad on vetikad, millest on arenenud embrüofüüdid. Rohevetikate hinnanguline liikide arv on 6000 – 10 000. 
Ehitus.
Rohevetikate ehitus on võrreldes teiste vetikatega (puna- ja pruunvetikad) kõige mitmekesisem. Leidub nii üherakulisi viburitega või viburiteta, koloniaalseid vorme kui ka hulkrakseid. Lihtsaima struktuuriga rohevetikad on niitjad, täiuslikematel on plaatjas tallus. Suurus on mõnest mikromeetrist kuni mõnekümne sentimeetrini.
Rohevetikate hulgas leidub erakordselt suurte rakkudega organisme: mummvetikas, vullvetikas, "Acetabularia".
Elupaik.
Enamik rohevetikaid elab mageveekogudes. Vähesed suudavad elada mullapinnal või selle pindmistes kihtides. Mõned liigid on kohastunud eluks teistel taimedel. Osa üherakulisi rohevetiktaimede liike elab sümbiontidena teistes organismides.
Süstemaatika.
Rohevetikate süstemaatika on aegade jooksul teinud läbi mitmeid muutusi. Ka tänapäeval omab see mõiste mitmetasandilisust ja sellega kaasnevat mitmetähenduslikkust. Kõige laialdasemalt saab rohevetikaid lugeda koos maismaataimedega üheks monofüleetiliseks rühmaks. Selles kontekstis nimetatakse neid rohelisteks taimedeks. 
Kitsamates tähendustes võib rohevetikateks lugeda klorobionte ("Chlorobionta"), kui neist maha arvata maismaataimed. 
Rohevetikad saab liigitada ka kaheks suureks klaadiks: rohevetikad "sensu stricto" ehk "Chlorophyceae" ja mändvetikad "sensu lato". See liigitus on vaieldav, kuna kumbki klass ei pruugi olla monofüleetiline.
Plagu

Plagu on mingi organisatsiooni või ametiisiku lipp. Plaguks nimetatakse ka kahe väljaga lipu suuremat välja.
(Laiemas tähenduses on plagu lipu teine nimetus. Meremeeste kõnepruugis tähendab plagu ka laevalippu).
Sõna tuleb arvatavasti hollandi sõnast "vlag" või saksa sõnast "Flagge".
Tihumeeter

Tihumeeter on mittesüsteemne mahuühik (lühend tm), mis on võrdne ühe kuupmeetri puidumassi ruumalaga. Harva kutsutakse ka tihemeetriks. Oluline on rõhutada, et mõeldud on tihedat, õhuvahedeta puitu, mõõdetakse või hinnatakse ilma kooreta (tähis: ka – koore alt) või koos koorega (tähis: kp – koore pealt).
Suhteliselt lihtne on mõõta kandilise ristlõikega materjali, siis lähtutakse tema nimimõõtudest ja arvutatakse tema maht kui risttahukate mahtude summa. Keerukam on lugu paberipuu või küttepuudega, kus tihe puidumaht (tihumeetrid) leitakse virna mõõtmete järgi arvutatud virna mahu ja virna tihedusest sõltuva koefitsiendi (tavaliselt 0,5–0,6) korrutisena. Põhimõtteliselt on olemas metoodikad selle koefitsiendi määramiseks sõltuvalt puiduliigist, selle keskmisest diameetrist ja virnastamisviisist, ent enamasti on tegemist ostja ja müüja vahelise tavapraktikal tugineva kokkuleppega. Saepalkidel, mille hind ja ka mõõdud on suuremad, mõõdetakse tihumeetrite saamiseks iga palki eraldi. Nüüdisaegsetes saeveskites on selleks laserkiirtega mõõtvad sorteerimisliinid.
Kõnekeeles lühendatakse see tihti lihtsalt "tihuks" (nt "ostis tihu leppa").
Sixtus I

Sixtus I oli seitsmes paavst, tema eelkäija oli Aleksander I.
Tolleaegsete allikate puudumisel pole tema ametiaja pikkus teada, kuid tänapäeval tunnustatakse seisukohta, et see kestis kümme aastat.
"Liber Pontificalise" järgi pärines Sixtus Roomast Via Lata linnaosast, kuigi tema nimi, mis varasemates allikates on kujul "Ξυστος" (Xystos), viitab Kreeka päritolule. Ta oli ametis 10 aastat 3 kuud ja 21 päeva. Tema isa Pastor oli preester. Salvador Miranda andmetel oli Sixtus Aleksander I ajal kardinaldiakon ja on seega esimene kardinal, kes sai paavstiks.
Sixtus I sätestas "Liber Pontificalise" järgi, et mitte keegi peale ministrantide ei tohi puutuda pühitsetud esemeid, et paavsti juurde kutsutud piiskoppe tunnustatakse pärast nende piiskopkondadesse tagasipöördumist alles pärast vastavate volituste esitamist ja ta kohustas preestreid koos kogudusega laulma "Sanctust". Ta sätestas trisagioni ("Püha Jumal, püha Vägev, püha Surematu, halasta meie peale!") palvetamist enne missat ja korporaali kasutamise.
Ta ordineeris 11 presbüterit, 4 diakonit ja 4 piiskoppi.
Traditsiooni järgi suri Sixtus I märtrisurma, kuigi Ireneus ei kajastanud seda oma samal sajandil koostatud märtrite nimekirjas. Traditsiooni järgi maeti Sixtus I apostel Peetruse lähedale. 1132 olevat tema säilmed viidud Alatrisse. Clemens X andis 17. sajandil mõned reliikviad kardinal Retzile, kes viis need Lorraine'i Saint-Micheli kloostrisse.
Sixtust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on 6. aprill.
Vene NFSV lipp

Vene NFSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Vene NFSV (1922. aastani iseseisev riik; 1918–1925 Vene SFNV) lipp.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni, 14. aprillil 1918 kinnitati Nõukogude Venemaa lipuks punane kangas kirjaga "Российская Социалистическая Федеративная Советская Республика" ("Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik", sõnade järjestust muudeti riigi nimetuses 1924. aastal).
1918. aasta suvel võeti vabariigi täieliku nimetuse asemel kasutusele sõnade algustähed, mis seisid lipukanga vardapoolsel ülanurgal järgmiselt: keskel asus "Ф", sellest vasemal ja paremal "С", ülal ja all "Р". Sellist lippu küll kasutati, kuid eskiisi ametlikult vastu ei võetud.
Esimese ametliku riigilipu eskiisi valmistas kunstnik S. Tšehhonin samal aastal ja paigutas sellele stiliseeritud kuldsed slaavi tähed. Lipukanga pikkus ületas laiuse kahekordselt, tähti sisaldava ristküliku pikkus moodustas lipukanga pikkusest kaks viiendikku, laius kanga laiusest poole. Lipu nõrgaks küljeks oli tema halb loetavus. Esialgu kasutati samasugust lippu ka sõja- ja kaubalaevastikus, mis mitmeid rahvusvahelisi arusaamatusi põhjustasid. 1920. aasta 13. oktoobril kehtestati merejõududele ja kaubalaevastikule eraldi lipud.
1937. aastal muudeti lippu taas, lipult kaotati ristkülik ning vardapoolsesse ülanurka jäid kuldsed ühesuurused slaavi tähed "Р.С.Ф.С.Р.". Lipu mõõtmed jäid samaks.
Vene NFSV viimane lipp, mis oli kasutusel 1954–1991, võeti vastu 9. jaanuaril 1954. See oli punane kangas, mille vardapoolsel küljel oli sinine vertikaalne laid (Vene rahvusvärv). Punase välja vardapoolsesse ülanurka paigutati kuldsed sirp ja vasar ning punane kuldse äärisega viisnurkne täht. 1978. aasta konstitutsiooni järgi olid sirp, vasar ja viisnurk ainult ühel lipu küljel. Lipu proportsioonid olid 1:2.
Telesphorus

Telesphorus (kreeka keeles "Τελεσφόρος" "viljakandev") oli kaheksas paavst, tema eelkäija oli Sixtus I.
Kaasaegsete allikate puudumise tõttu pole tema täpsed valitsemisaastad teada. "Liber Pontificalise" järgi valitses Telesphorus 2. sajandil 11 aastat 3 kuud ja 11 päeva, saades ametisse 142. aastal.
"Liber Pontificalise" järgi oli ta kreeklane ja enne paavstiks saamist tegutses anahoreedina Karmeli mäel. Traditsioon omistab Telesphorusele uuendused, mis viidi ellu alles paari järgneva sajandi jooksul. Näiteks omistatakse talle seitsmenädalase paastu sisseseadmine ülestõusmispüha eel ja "Gloria in excelsis"'e kasutamist jõuluaegsel kesköömissal. Teda peetakse esimeseks paavstiks, kes tähistas Jeesuse ülestõusmise püha pühapäeviti, mitte juudi kalendri järgi, kus püha võis langeda teisele nädalapäevale. Vastuolud ülestõusmispüha tähistamise üle teravnesid Victor I ajal. Ta sätestas, et iga preester peab jõuluööl pidama kolm missat. Ta koostas uusi palveid.
Ta ordineeris 8 diakonit ja 12 presbüterit.
"Liber Pontificalis" ja kirikuloolase Eusebiose andmetel ka Ireneus väidavad, et Telesphorus suri märtrisurma. Eusebiose andmetel toimus tema martüürium keiser Antoninus Piuse esimesel valitsemisaastal (kas 138 või 139). Ta maeti Vatikanis Peetruse haua lähedale.
Teda on kunstis kujutatud koos armulauakarikaga.
Telesphoruse järeltulijaks sai Hyginus.
Telesphorust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna, tema mälestuspäev katoliku kirikus on 5. jaanuar, õigeusu kirikus 22. veebruar. Karmeliidid austavad teda kui oma patrooni.
Väike-Kaukasus

Väike-Kaukasus (gruusia მცირე კავკასიონი (Mtsire Kavkasioni), armeenia Փոքր Կավկաս (Phokhr Kavkas), aserbaidžaani "Kiçik Qafqaz") on mäestik Aasias, osa Kaukasusest. Piirab loodest, põhjast ja kirdest Armeenia mägismaad, ulatudes Çoruhi ülemjooksust Adžaarias Araksini. Kõrgus kuni 3724 meetrit.
Väike-Kaukasuse põhja- ja läänekülgede madalamatel aladel laiuvad heitlehised ja laialehised metsad, kõrgematel aladel sega- ja okaspuumetsad, ka pöögimetsad. 
Lõunakülge katavad rohumaad ja stepid kuni 2500 m kõrguseni. Selle regiooni kõrgeimatel aladel laiuvad ka mägirohumaad. 
Laialt levinud on vulkaanilised ja muud kivimmoodustised. Vulkaaniline ala laiub üle suure ala Lõuna-Gruusiast Armeenia ja Edela-Aserbaidžaanini. Silmapaistvamad mäetipud on Aragats, Didi Abuli, Samsari jt. Alale annavad iseloomu vulkaanilised platood, laavavood, vulkaanilised järved ja vulkaanilised koonused. Väike-Kaukasuses napib liustikke, mis on Suur-Kaukasuses tavalised.
Gonzaga

Gonzaga on itaalia valitsejasuguvõsa, mille esindajad valitsesid Mantovas aastail 1328–1708.
1433 omandas Gianfrancesco Gonzaga Mantova markii tiitli. Federico II Gonzaga omandas 1530. aastal Mantova hertsogi ja 1536. aastal abielu kaudu Montferrato markii tiitli.
Ameerika Ühendriikide iseseisvusdeklaratsioon

Ameerika Ühendriikide iseseisvusdeklaratsioon on dokument, mis pani aluse Ameerika Ühendriikidele.
Selle dokumendi võtsid vastu asutavad osariigid ja niinimetatud asutavad isad 2. juulil 1776. Deklaratsiooni ratifitseeris Ameerika Ühendriikide Kongress 4. juulil, mida peetakse Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäevaks. Selle dokumendi põhjal moodustati Ameerika Ühendriigid ning määrati ära seaduste põhisus ja isikute õigused ja kohustused vastavalt Magna Cartale.
Teksti põhiautor oli Thomas Jefferson. Õigupoolest moodustati deklaratsiooni väljatöötamiseks komisjon, kuid John Adamsi õhutusel valis komisjon Jeffersoni projekti koostama.
Iseseisvusdeklaratsioonis kuulutasid kolooniad, kes sel ajal olid sõjas oma emamaa Suurbritanniaga, end iseseisvateks ja mitte Suurbritannia osadeks. Nad õigustasid oma iseseisvumist halva valitsemisega, mis neile osaks sai George III valitsuse all, samuti sellega, et igal rahval on võõrandamatud põhiõigused, nende hulgas õigus revolutsioonile.
Iseseisvusdeklaratsiooniga liitusid kolmteist osariiki: Georgia, Põhja-Carolina, Lõuna-Carolina, Massachusetts, Maryland, Virginia, Pennsylvania, Delaware, New York, New Jersey, New Hampshire, Rhode Island ja Connecticut. Esimene neist oli Delaware, mida seetõttu nimetatakse ka Esimeseks osariigiks.
Kuigi iseseisvusdeklaratsiooni sõnastus kiideti heaks 2. juulil ja deklaratsioon ratifitseeriti 4. juulil, kirjutasid selle vastu võtnud isikud sellele alla alles 4. augustil 1776. Iseseisvusdeklaratsiooni allkirjastas 56 isikut, kellest noorim oli 26-aastane Edward Rutledge ja vanim 70-aastane Benjamin Franklin. Allakirjutanute seas oli ka kaks hilisemat USA presidenti: Thomas Jefferson ja John Adams.
Pärast seda, kui iseseisvusdeklaratsioon oli täitnud oma esialgse eesmärgi ja USA oli iseseisvunud, ei pööratud deklaratsioonile aastakümneid suurt tähelepanu. Kuid hiljem hakkas ta järjest tähtsamaks muutuma niihästi orjapidamise vastu kui tänapäeva inimõiguste eest võitlejate jaoks. Abraham Lincoln pidas iseseisvusdeklaratsiooni oma poliitiliste põhimõtete aluseks, millest ta lähtus orjust keelustades. USA iseseisvusdeklaratsioon on innustanud rõhutud inimeste võitlust oma õiguste suurendamise eest kõikjal maailmas. Seal on kirjas selle jaoks väga oluline põhimöte, et inimesel on sünnipäraseid õigusi, mida tuleb kaitsta, ja mida ei saa ära võtta:
"Me loeme et need tõed on iseenesestmõistetavad, et kõik inimesed on loodud võrdsetena, et looja on andnud neile võõrandamatuid õigusi, muuhulgas õiguse elule, vabadusele ja õnne poole püüdlemisele."
Iseseisvusdeklaratsiooni esialgne, käsikirjaline puhtand, mida kasutati deklaratsiooni ratifitseerimisel, ei ole säilinud. Siiski on säilinud kaks mustandit ja mitukümmend vastuvõtmise järel trükitud eksemplari iseseisvusdeklaratsioonist.
Mantova

Mantova (ladina keele järgi teisteski keeltes kasutatav "Mantua" ei ole eesti keeles soovitatav) on linn Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas, Mantova provintsi halduskeskus.
Elanike arv 48 103 (2004).
Linn on kolmest küljest piiratud Mincio jõe moodustatud järvedega.
Ajaloolise ja romantilise linnasüdame ümber laiuvad Manotova peamiselt fašistlikust perioodist pärit ehitistega eeslinnad. Seal asuvad keemia- ja paberitööstusettevõtted, mis on süüdi ka ümbruskonna suurima järve Superiore reostamises. Hoolimata sellest peetakse Mantovat üheks Itaalia keskkonnasõbralikumaks linnaks (Legambiente aruanne 2005).
Ajalugu.
Mantova kohal asus algselt etruski (6. sajand eKr), seejärel Vana-Rooma asula.
Linn kuulus 12. sajandil Lombardia Liigasse.
Mantova õitseaeg oli Gonzagade (üks renessansiaegse Itaalia rikkamaid ja võimsamaid suguvõsasid) valitsusajal (1328–1627).
Aastateks 1628–1631 läks linn pärilussõja tagajärjel Neversi hertsogite kätte. Aastal 1708 läks Mantova Austria valdusse, 1797 vallutas selle Napoleon I ja linn liideti Tsisalpiini vabariigiga, 1815 taastati Austria võim.
Alates 1866 on Mantova ühendatud Itaalia riigi koosseisus.
Arhitektuurimälestised.
Mantova kesklinn on koondunud ümber nelja omavahel ühendatud väljaku – Piazza Mantegna, Piazza dell'Erbe, Piazza Broletto ja Piazza Sordello. Nende väljakute ääres asub suurem osa Mantova vanemast ja väärtuslikumast arhitektuuripärandist.
Kultuur.
Mantova mälestusmärkides ja tänavanimedes kajastuvad arvukad kultuuriloolised seosed. See on poeet Vergiliuse sünnilinn ("Mantua me genuit"). Samuti on Mantovast pärit kunstnik Andrea Mantegna. Mantovasse saatis Shakespeare maapakku Romeo ja seal on Verdi "Rigoletto" tegevuspaik.
Via Accademial asub 18. sajandist pärinev Teatro Scientifico Bibiena. Seal andis 13-aastane Wolfgang Amadeus Mozart oma debüütkontserdi.
Turkmeeni NSV lipp

Turkmeeni NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Turkmeeni NSV lipp.
Turkmeeni NSV esimene lipp oli kasutusel aastatel 1927–1937, see oli punane kangas, mille vardapoolsel küljel olid suurelt kuldsed sirp ja vasar ning kuldse äärisega punane viisnurk. Aastal 1937 embleem eemaldati ja selle asemel lisati vardapoolsesse ülanurka kuldsed tähed "T.S.S.R", mis 1940 vahetati kirillitsas kirjutatud "ТССР" vastu, sest türkmeeni keel oli vahepeal üle läinud ladina kirjalt kirillitsale.
1. augustil 1953 sai Turkmeeni NSV uue lipu. See oli punane kangas, millel oli kaks sinist horisontaalset laidu, vardapoolses ülanurgas aga kuldsed sirp ja vasar ning kuldse äärisega punane viisnurkne täht (alates 1978. aastast oli embleem ainult lipu ühel küljel). Sinised triibud sümboliseerisid niisutuskanalite vett. Lipp oli kasutusel kuni 29. oktoobrini 1991 (ilma sirbi, vasara ja viisnurgata 19. veebruarini 1992).
Jööri Külamuuseum

Jööri Külamuuseum (varem ka: "Jööri Muuseum") on eraalgatuslik muuseum, mis asub Saaremaal Saaremaa vallas Jööri külas Madise talus. Muuseumis eksponeeritakse endisaegseid talu olmeesemeid ja tööriistu. Muuseum avati 22. augustil 1998.
Rudolf I (Böömimaa)

Rudolf I (1281–1307) oli Böömimaa kuningas 1306–1307 ning Austria kaasvalitseja koos oma isa Albrecht I-ga 1298–1307 (Rudolf III). 
Kuna Böömimaa kuningas Václav III (Wenceslaus) oli 1306. aastal pärijateta surnud, siis tekkis troonile mitu nõudlejat. Neist tugevaimad olid Saksa kuninga Albrecht I poeg Rudolf ja Kärnteni hertsog Heinrich VI. Mõlemad said ametlikult ka Böömi kuningaks, kuid Rudolfil õnnestus tagada endale enamiku toetus. Ent just siis, kui ta oli oma võimu kindlustamas, suri ta düsenteeriasse. Nii sai Heinrich Böömimaa trooni endale.
Plektron

Plektron (kreeka sõnast tähendusega 'lööma') on plastist või harvemini muust materjalist ese, mis on mõeldud näppekeelpillide (kõige sagedamini kitarri, kuid näiteks ka kandle) keelte tõmbamiseks.
Peale plektroni kasutatakse selles tähenduses veel mitut sõna, näiteks lipits, mediaator (kõnekeeles ka lühendvorm "medikas") ja triller. Käibel on ka ingliskeelsed sõnad plectrum ja pick.
Mediaator

"Mediaator" (ladina sõnast "mediator" 'vahendaja') on mitmetähenduslik sõna.
Jahiuluk

Jahiuluk ehk jahiloom on uluk (imetaja või lind), kellele tohib jahiseaduse järgi pidada jahiajal jahti. Jahiulukite liha, sarvi, nahka, sulgi või muid kehaosi tarvitatakse söögiks või muuks tarbeks.
Jahiulukid liigitatakse suurulukiteks ja väikeulukiteks. Viimaste hulka kuuluvad ka jahilinnud. 
Mingil kindlal alal elutsevate kütitavate ulukite kogumit nimetatakse jahifaunaks.
Eestis kütitavad jahiulukid.
Eestis küttida lubatud jahiulukite loetelu kinnitab Eesti kliimaminister määrusega.
Po madalik

Po madalik ehk Lombardia madalik (itaalia "Pianura Padana", ka "Pianura Lombarda") on tasandik Põhja-Itaalias, Alpide ja Apenniinide vahel. 
Kunagine oli selle tasandiku kohal Aadria mere laht. 
Valdav kõrgus on 100 m, äärealadel 200–500 m. 
Tasandikku veestab Po jõestik. Sageli esineb üleujutusi ja udu. 
Lombardia madalik on oma viljaka pinnase tõttu üks Itaalia peamisi põllumajanduspiirkondi (riis, nisu, mais).
Suuremad linnad on Milano, Torino, Bologna ja Padova.
AS Kohuke

AS Kohuke on Eesti toiduainetööstuse ettevõte, mis toodab glasuurkohukesi kaubamärkide Black Mama, Kohuke ja K kohuke all.
AS Kohuke on Oliver Kruudale kuuluva Tere AS tütarettevõte.
Gregooriuse laul

Gregooriuse laul, ka gregooriuse koraal (ladina keeles "cantus Gregorianus," inglise keeles "Gregorian chant", saksa keeles "gregorianischer Gesang") on keskajast pärinev ühehäälne kristlik liturgialaul, mis on saanud nimetuse paavst Gregorius Suure järgi. Gregooriuse laul on üldnimetus, mis ühendab erinevaid muusikastiile, muusikažanre ja muusikavorme.
Gregorius Suure kirikureformi raames võeti kasutusele uus liturgia. Reformi käigus ühtlustati ka liturgilised tekstid. Gregooriuse laulu viisivara arenes välja varakristlikest piirkondlikest, eriti vana-rooma ja gallia laulutraditsioonidest peamiselt 9. ja 10 sajandi jooksul. 
Olenevalt liturgiast võis gregooriuse laulu esitajaks olla kas solist või lauljate rühm. Üldjuhul on gregooriuse laul ilma saateta, ladinakeelne, valdavalt proosatekstiline, värsstekstilised žanrid (näiteks hümn) on vähemuses. Gregooriuse laulu meloodiate ülesmärkimiseks kasutatakse erilisi noodikirja märke, neumasid. Mitmehäälse le kunstmuusikale on gregooriuse laul tihti olnud aluseks "cantus firmuse"'na.
Gregoriuse laulu stiilid.
Ornithoparchus teeb oma tekstis "Micrologus" (1517) vahet gregooriuse laulu kahel stiilil: "concentus"'el, mille all ta peab silmas tavapärast gregooriuse laulu meloodiat, ning "accentus"'el, millega ta tähistab liturgilist retsiteerimist.
"Concentus"-stiili iseloomustab vaba, paljudest erinevatest helidest koosnev meloodia. "Concentus"-stiili allstiilid on
"Accentus"-stiili iseloomustab teksti retsiteerimine. Retsiteerimist ühel helil liigendavad lihtsad meloodiavormelid, mida nimetatakse aktsentideks. Aktsentide esinemine langeb kokku tekstis olevate interpunktsioonimärkidega (koma, koolon, punkt). Aktsendid on tavaliselt süllaabilised, st ühele silbile vastab üks noot.
1324

1324. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad - 1320. aastad - 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Aastad: 1319 1320 1321 1322 1323 - 1324 - 1325 1326 1327 1328 1329
1325

1325. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad - 1320. aastad - 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Aastad: 1320 1321 1322 1323 1324 - 1325 - 1326 1327 1328 1329 1330
1326

1326. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad - 1320. aastad - 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Aastad: 1321 1322 1323 1324 1325 - 1326 - 1327 1328 1329 1330 1331
1327

1327. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad - 1320. aastad - 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Aastad: 1322 1323 1324 1325 1326 - 1327 - 1328 1329 1330 1331 1332
Aleksandr Getmanski

Aleksandr Getmanski (vene keeles Александр Эдуардович Гетманский, sündinud 6. oktoobril 1977 Tulas) on vene kabetaja, rahvusvaheline suurmeister rahvusvahelises kabes. Ta on kahekordne juunioride maailmameister 1995 ja 1996 ning võistkondlik maailmameister 2005. Ka on ta võitnud kahel korral (1998 ja 1999) Venemaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
1328

1328. aasta
Sajandid: 13. sajand – 14. sajand – 15. sajand
Aastakümned: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad – 1320. aastad – 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Aastad: 1323 1324 1325 1326 1327 – 1328 – 1329 1330 1331 1332 1333
1329

1329. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad - 1320. aastad - 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad
Aastad: 1324 1325 1326 1327 1328 - 1329 - 1330 1331 1332 1333 1334
Gonzaga hertsogipalee

Gonzaga hertsogipalee ("Palazzo Ducale", ka: "Palazzo Ducale di Mantova") on Gonzagade suguvõsale kuulunud palee Itaalias Mantova linnas.
See on üks Euroopa suuremaid losse. Ta võtab enda alla kogu linna kirdeosa. Lisaks lossile kuulub paleekompleksi 14. sajandist pärinev kindlus "Castello di San Giorgio" ning kirik. Osa paleest on avatud külastajatele muuseumina.
Hiilgeaegadel oli lossi suuruseks 34 000 m² ja seal elas üle tuhande inimese. Kui Habsburgid seda 1630. aastal rüüstasid, läks neil palee enam kui 500 ruumist kunstivarade äravedamiseks tarvis 1630 vankrit. 
Kunstiväärtused.
Hertsogipalee kunstiväärtused:
Aadress.
"Museo di Palazzo Ducale, Piazza Sordello 40, 46100 Mantova"
Saatanlik Piibel

"Saatanlik Piibel" ("The Satanic Bible") on teos, mille kirjutas Anton Szandor LaVey aastal 1969 ning mis on üks tänapäevase ehk ratsionaalse satanismi alustekste. 
Raamatusse on kogutud tähelepanekuid, esseesid ning põhilisemate satanistlike rituaalide kirjeldusi. Samuti on seal visandatud LaVey algupärane satanistlik filosoofia, mida on mõjutanud teiste seas Aleister Crowley, Friedrich Nietzsche ja Ragnar Redbeard.
"Saatanliku Piibli" tõlkimist eesti keelde alustas Musta Veenuse Ordu asutaja Jason 1999. Tõlke esimene trükk ilmus 2001 Burton H. Wolfe'i eessõnaga ning Musta Veenuse Ordu juhatuse esimehe Jasoni järelsõnaga. Aastal 2005 tuli müügile teine, veidi suuremas formaadis ja kvaliteetsem trükk, millele on lisatud eessõna Kalle Kulbokilt ning mille järelsõna on kirjutanud taas üks Musta Veenuse Ordu liikmetest. Kolmas trükk ilmus 2008. aastal kirjastuselt Algol. Sissejuhatuse on kirjutanud CoSi ülempreester Peter H. Gilmore. Lisalehele on kaassõna kirja pannud Sven Kivisildnik.
Peetruse rist

Peetruse rist ehk tagurpidi rist on kristlik sümbol. Väidetavalt löödi Peetrus risti pea alaspidi, sest ta ei pidanud end selle vääriliseks, et teda hukataks samal viisil kui Jeesust. Peetruse risti seostatakse alandlikkusega. Pühale Peetrusele pühitsetud kirikute tornid kannavad sageli ladina risti asemel Peetruse risti. 
Tänapäeval seostatakse Peetruse risti mõnikord antikristuse ja satanismiga, kuna väidetavalt sümboliseerib tagurpidi rist kristluse põhitõdede pea peale pööramist. Peetruse risti selline tähendus pole kooskõlas kristliku traditsiooniga.
Jeziidid

Jeziidid ehk jaziidid (kurdi keeles "Êzidîtî") on antiikajast pärineva Lähis-Ida monoteistliku usundi jezidismi järgijad. 
Nad kummardavad Paabulind-inglit (Melek Taus, araabia keeles ملاك طاووس "Malāk Tā'ūs"). Jeziidid usuvad, et ta on langenud ingel, kes kahetses pattu ning seejärel lõi taas maailma, mille olemasolu oli vahepeal katkenud. 
Jeziidid on rahvuselt kurdid. Enamik jeziide elab Iraagis Mosuli lähistel. Väikeste rühmadena on neid ka Süürias, Türgis, Gruusias, Armeenias (moodustavad rõhuva enamuse seal elavatest kurdidest) ja Iraanis. Jeziidide koguarvuks on pakutud umbes pool miljonit.
Kogukonnast ei tohi väljuda, kusjuures surm ei tähenda neile kogukonnast lahkumist.
Religioossed riitused.
Jeziididele on olulised kõik sündmused, mis on seotud surma ja abiellumisega. 
Vastsündinute juuste lõikamise riitus puudutab eelkõige meessugu. Poisslaste juukseid ei tohi ise lõigata, seda tuleb teha rituaalselt 40 päeva pärast sündi. Riituse viivad läbi lapse õed ja vennad. Lapsel lõigatakse otsa eest lokikene.
Poisslapsed lõigatakse ümber pühitsetud paigas. Poiss saab ümberlõikamise käigus ristiisa.
Jezidism

Jezidism (ka šarfadin) on monoteistlik usund. Selle juured ulatuvad indoiraani traditsiooni ja Vana-Iraani usundisse. Jeziidid räägivad kurdi keelt.
Jezidismis on sulandunud Vana-Iraani maausu, judaismi, idakristluse ja islami traditsioonid. Jeziidid usuvad, et maailma lõi Jumal, kes andis selle seitsme püha ingli hoolde. Inglite juht ja seega maailma valitseja on ingel nimega Tawûsî Melek. Jezidism on väga sünkretistlik usk: religioosne sõnavara on suuresti üle võetud sufismist, kuid mütoloogia on peamiselt pärit väljastpoolt islamit, sh Iraani maausust.
Pavia

Pavia on linn Itaalias Lombardia maakonnas, Pavia provintsi halduskeskus. Pavia asub 35 km Milanost lõunas, Ticino jõe ääres. Paviast kagus ühineb Ticino jõgi Po jõega. Milanoga ühendab Paviat Naviglio kanal.
Ajalugu.
Vana-Rooma ajal oli Pavia nimi Ticinum (Ticino jõe järgi).
Pavia oli aastast 572 langobardide pealinn. Aastal 774 vallutas linna Karl Suur.
Pavia San Michele kirikus said kuulsa Lombardia raudse krooni pähe 9.–12. sajandi Itaalia kuningad. Seal krooniti ka Karl Suur (langobardide kuningaks; 774) ja Friedrich Barbarossa (1155). Oma tähtsuse säilitas Pavia ka siis, kui 1359 sai pealinnaks Milano.
Aastal 1359 läks ta Viscontide võimu alla.
Pavia lahingus (1525) lõi Saksa-Rooma keisri Karl V armee Prantsusmaa kuninga François I väge. François I langes vangi ja pidi Madridi rahu põhjal (1526) oma Itaalia-valdustest loobuma.
Aastast 1540 kuulus Pavia Hispaaniale, aastast 1714 Austriale ja aastast 1859 Piemontele.
Arhitektuurimälestised.
Pavia tornid.
Keskaegset Paviat tunti kui "saja torni linna". Mõned neist tornidest on siiani vanas linnasüdames säilinud; üks uhkeimaid neist, Torre Civica, kukkus 1989. aastal ootamatult kokku.
Kultuur.
Pavia ülikool (asutatud 1361) on üks Euroopa vanemaid ja auväärsemaid ülikoole. Praegu tegutseb see mitmesse klassitsistlikku õue avanevates hoonetes Strada Nuova ääres.
Pavias on sündinud esimene Canterbury peapiiskop Lanfranc (1005).
Köök.
Pavia köögi tuntuimad road on "zuppa pavese" ja Certosa di Pavia munkade looming "risotto alla certosina". Pavias nagu kogu Lombardias eelistatakse riisitoite pastale.
Kasahhi NSV lipp

Kasahhi NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Kasahhi NSV lipp.
Esimene Kasahhi NSV lipp võeti kasutusele 26. märtsil 1937. See oli punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid üksteise all kuldsed kirjad "QAZAQ SSR" (kasahhi keeles) ja "КАЗАХСКАЯ ССР" (vene keeles), nende kohal aga ristatud sirp ja vasar.
1940. aastaks oli kasahhi keelt hakatud kirjutama kirillitsas, mistõttu lipul varasem kasahhikeelne pealdis asendati pealdisega "Қазақ ССР". Ka venekeelses pealdises loobuti läbivates suurtähtedest, nii et see omandas kuju "Казахская ССР". Kirjad paigutati lipu ülaserva, sirp ja vasar aga nende ette.
24. jaanuaril 1953 võeti kasutusele Kasahhi NSV uus lipp. See oli punane kangas, millele oli paigutatud sinine horisontaalne laid nii, et allserva jäi kitsas punane laid. Sinise laiu laius moodustas 2:9 ja alumise punase laiu oma 1:9 lipu laiusest. Vardapoolses ülanurgas olid ristatud sirp ja vasar ning nende kohal punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Sinine sümboliseeris pilvitut taevast. Seda lippu kasutas 16. detsembrini 1991 Kasahhi NSV ning sellest ajast kuni 6. juunini 1992 iseseisev Kasahstan. 
Plagu proportsioonid on kõikidel lipu variantidel olnud 1:2.
Moritz Moszkowski

Moritz Moszkowski (23. august 1854 Breslau – 4. märts 1925 Pariis) oli poola-saksa-juudi päritolu helilooja, pianist, viiuldaja, pedagoog ja dirigent. 
Muusikat õppis ta Berliinis asuvas Sterni konservatooriumis, sellest ajast on pärit 13-aastaselt loodud klaverikvintett. 19-aastaselt tegi ta debüüdi pianistina, mis osutus triumfaalselt edukaks. Hiljem õppis ta Theodor Kullaki akadeemias Neue Akademie der Tonkunst, kus ta kogu hilisema elu õppejõuna töötas. 
Pärast 20. sajandi algust tabasid Moszkowskit üha uued eluraskused: muusikas hakkasid puhuma uued tuuled, tema populaarsus hakkas vähenema, abikaasa ja tütar hukkusid õnnetuses. Ta müüs oma muusika kirjastamise õigused ning investeeris kogu oma varanduse Saksamaa ja Venemaa väärtpaberitesse, mis maailmasõja puhkedes kaotasid väärtuse. Ta haigestus kopsuvähki ning suri vaese ja unustatuna Pariisis 4. märtsil 1925.
Looming.
Moszkowski loomingu üheks tuntumaks osaks on väikevormis klaveripalad, mis on komponeeritud ülimalt meisterlikult, nii et võluvad paljusid oma kontsentreeritud helikeele ja polüfoonia ulatusliku kasutusega. Siiski moodustavad kaalukama osa loomingust suuremavormilised teosed mitmest žanrist: 
Eestis on tema tuntumaid teoseid 15 etüüdi "op." 72, samas on valdav osa tema loomingust jäänud unustusse.
Üheks eredaks näiteks on klaverikontsert nr. 2 E-duur "op." 59 (1898), mille ta pühendas oma õpilasele Josef Hoffmannile. Teos on neljaosaline, esimese osa alguse teema naaseb viimase osa lõpus ning teise osa teema on põimitud ka kolmanda osa sisse, üleminek teisest osast kolmandasse toimub "attacca". Helikeelelt on see teos paigutatav romantismiperioodi lõppu, kuid omab ka jooni 20. sajandi uutest väljendusvõtetest. Orkestratsioon on ülimalt värvikas, tihedalt komponeeritud, polüfooniline, nagu ka klaveripartii, mis nõuab esitajalt ülimat meisterlikkust. Domineerivad helgemad emotsioonid, mis 19. sajandi sünguselembuse taustal on küllaltki erandlik, kuid samas meeldiv.
Vigevano

Vigevano on linn Itaalias Lombardia maakonnas Pavia provintsis. 
Majandus.
Vigevano on endine siiditööstuslinn. 
Tänapäeval on seal tugeval järjel jalatsitööstus. Seal asub ka Itaalia ainuke kingamuuseum. 
Vigevanos on asutatud Peroni pruulikoda.
Arhitektuurimälestised.
Vigevanos on üks Itaalia kaunemaid väljakuid ("Piazza Ducale"), mis kajastab oma ideaalilähedases 1:2 proportsioonis renessansiajastu harmooniat. Bramante kavandatud ja tugevate Leonardo da Vinci mõjutustega väljak on kolmest küljest ümbritsetud arkaadiga. Proportsioone ei riku ka see, et toomkirik on algselt väljaku suhtes viltu, sest see viga on hiljem kavalalt parandatud osavalt kaardu ehitatud barokkstiilis fassaadiga.
Pavia kartuuslaste klooster

Pavia kartuuslaste klooster ("Certosa di Pavia") asub Põhja-Itaalias 10 km Pavia linnast Milano pool Certosa di Pavia vallas.
Mungad elavad kloostris ka tänapäeval. Aastal 1947 läks see küll kartuuslaste käest üle tsistertslaste mungaordule. Kirik ja osa kloostrist on külastajatele avatud.
Kloostrit hakkas 1396. aastal ehitama Gian Galeazzo Visconti, kes kavandas selle suguvõsa mausoleumiks. Visconti soovil pidi kloostrikirik meenutama Milano hilisgooti stiilis katedraali (Milano toomkirikut). Kuid tervelt sajandi pikkuseks veninud ehitamise ajal jõudsid muutuda nii ehitusstiilid (gootika, renessanss ja barokk) kui ka ehitise omanikud: Viscontide valdused läksid Sforzadele.
Suure panuse pühakoja valmimisse andis teiste seas ka 15. sajandi meister Giovanni Antonio Amadeo, kes kasutas kiriku renessanssdekoori loomisel uudset reljeeftehnikat ja mitmevärvilisi kaunistusi. Kloostrikiriku fassaadi alumine osa on ohtralt kaunistatud pühakute, apostlite ja prohvetite kujudega, mille all asuvad Rooma keisrite medaljonreljeefid. Ülemine osa pärineb aastast 1500.
Kloostri sissepääsu taha jääb kirikusse juhtiv siseõu, kus asuvad veinikeldrid ja toidusalved. Teisel pool asub aastatel 1620–1625 Francesco Maria Richini poolt ehitatud "Palazzo Ducale", kus asusid kloostriülema ja hertsogi eluruumid.
Risti ümberpööramine

Risti ümberpööramine on sümboolne ja/või vandaalne tegevus, mille eesmärk on näidata oma suhtumist kristlikku kirikusse ja Jeesusesse. Enamasti süüdistab ühiskond ja meedia ristide ümberpööramises kalmistutel sataniste ja antikristlasi, kuid vähemalt Eestis on politsei enamasti hiljem välja selgitanud, et tegu on alaealiste või joobes vandaalitsejatega, kes omavad väga vähest ülevaadet satanismi põhitõdedest ja eesmärkidest.
Risti ümberpööramist on laialdaselt kasutatud ka filmides ("The Omen", "The Exorcist" jt), kus see sümboliseerib saatanlike või deemonlike jõudude kohalviibimist ning sügavamat huvi kas koha või seal viibivate isikute vastu.
Maakonna õigustega linn

Maakonna õigustega linn on Hiinas linn, millel on maakonna õigused, või maakond, mis halduslikult samastatakse linnaga, kus asub selle halduskeskus.
Hiina Rahvavabariik.
Hiina Rahvavabariigis (Mandri-Hiinas) on maakonna õigustega linnad (县级市, "xianjishi" (xiànjíshì), "xianjishi" ("xiànjí shì")) maakondadega samal hierarhiatasemel olevad 3. järgu haldusüksused, kuhu kuulub nii linna- kui ka maapiirkondi (linnu, külasid ja põllumajanduslikku maad). Maapiirkonnad hõlmavad tavaliselt suurema territooriumi kui linnapiirkonnad. Et eristada maakonna õigustega linnu tavalistest linnadest, kasutatakse esimeste kohta terminit 市区 'linnaala' ("shiqu" ("shìqū")). 
Tavaliselt alluvad nad 2. järgu haldusüksustele (näiteks ringkondadele), mõnikord ka otse 1. järgu haldusüksustele (näiteks provintsidele). 
Enamik maakonna õigustega linnu loodi 1980. ja 1990. aastatel maakondadest. See praktika lõppes 1997. 
On olemas ka allringkonna õigustega linnad. Need on maakonna õigustega linnad, mille õigused lähenevad ringkonna õigustega linnade õigustele. Sellised on näiteks Jiyuan (Henani provints), Xiantao (Hubei) ja Golmud (Qinghai).
Taiwan ja varasem Hiina.
Taiwanis kannavad maakonnaõigusega linnad ehk provintsialluvusega linnad nimetust 省轄市 "shengxiashi" ("shěngxiáshì") ehk 省管市. 
Nad on ühe astme võrra madalamal provintsiõigustega linnadest (otsealluvusega linnadest). Nad on provintside otsealluvuses. 
20. sajandi alguses nõuti Linnamoodustamise Seaduste (市組織法) järgi provintsialluvusega linnaks saavalt linnalt, et ta oleks provintsi halduskeskus ning seal elaks vähemalt 200 000 elanikku. Juhul kui linnal oli eriline poliitiline, majanduslik või kultuuriline tähtsus, siis piisas 100 000 elanikust.
Milano

Milano (itaalia keeles "Milano", Milano murdes "Milán", "Milan") on linn Itaalias Lombardia maakonnas, Milano provintsi halduskeskus.
Asub Kesk-Euroopast üle Alpide kulgevate teede ristumiskohal; on kanalite kaudu ühenduses Po jõega. Tähtis liiklussõlm, Itaalia suurim tööstuskeskus. Milano on Itaalia jõukaim linn. Milano on ka üks neljast maailma tuntumast moepealinnast.
Milano asub Po madaliku keskmes Ticino ja Adda jõe vahel. Põhja poole jäävad Alpid.
Ajalugu.
Milano rajas umbes 390 eKr keldi insuberide hõim. Milano oli nende peamine asula Gallia Cisalpinas.
222 eKr vallutasid linna roomlased ja liitsid selle enda riigiga. Rooma ajal oli linna nimi "Mediolanum" ja sellest tuleb ka tänapäevane nimi. Insuberid liitusid Hannibaliga ning sellepärast alistas Rooma riik Mediolanumi 194 eKr uuesti. Keiser Augustuse valitsemise ajal oli Milano Rooma järel suuruselt teine linn impeeriumis. Alates 89 eKr oli ta munitsiipium, Hadrianuse ajal sai kolooniaks ning kujunes Põhja-Itaalia tähtsaimaks linnaks ja liiklussõlmeks.
Kui Diocletianus 3. sajandil impeeriumi kaheks jagas, sai Mediolanumist impeeriumi läänepoolse osa pealinn. Mediolanum oli Lääne-Rooma riigi pealinn seni, kuni keiser Honorius selle 404. aastal Ravennasse viis.
313. aastal kuulutas keiser Constantinus välja Milano edikti, milles ta tunnistas impeeriumi ametliku usundina kristlust.
452. aastal vallutasid Mediolanumi hunnid. Aastal 539 purustati ta sõjas gootidega. Alates 569. aastast kuulus ta langobardidele.
Alates 774. aastast kuulus Milano Frangi riiki, 962. aastast Saksa-Rooma riigi keisrite valdusse.
1045 kuulutati linnas välja autonoomse valitsusega kommuun ning Milano asus teiste tugevate linnadega nagu Pavia, Cremona, Lodi ja Comoga võitlema ülevõimu pärast Lombardias. Aastal 1162 Milano hävitati Friedrich I Barbarossa käsul ning taastati hiljem Lombardia Liiga abiga.
Aastal 1329 algas Viscontide türannia; aastatel 1450–1535 olid võimul Sforzad. Alates 1535. aastast kuulus Milano Hispaaniale, 1706–1797 ja 1815–1859 Austriale.
Milano oli 1797–1805 Tsisalpiini ja Itaalia vabariigi ning 1805–1815 Itaalia kuningriigi pealinn.
Majandus.
Milano on vana siiditööstuslinn. Ka tänapäeval on tema tekstiili- ja moetööstus maailmakuulsad.
Milanos asub palju tuntud ettevõtteid, näiteks Giorgio Armani, Dolce &amp; Gabbana, Prada, Versace, Pirelli, Telecom Italia, Alfa Romeo ja Bugatti.
Haridus.
Milanos asuvad Milano ülikool, Bocconi ülikool ja Itaalia Keele ja Kommunikatsiooni Ülikool.
3. järgu haldusüksus

3. järgu haldusüksus on haldusüksus, mis on mingi riigi haldusüksuste hierarhias ülaltpoolt kolmandal tasemel. 
Hiina Rahvavabariigis (Mandri-Hiinas) on 3. järgu haldusüksused maakonna tasemel (县级, "xianji" ("xiànjí")). Need on:
Sari Essayah

Sari Miriam Essayah (sündinud 21. veebruaril 1967 Haukivuori vallas) on Soome poliitik ja endine kergejõustiklane (käija), maailmameister (1993) 10 km käimises. Alates 2015. aasta augustist on ta Soome Kristlike Demokraatide partei esimees.
Poliitikukarjäär.
2003. aastal valiti Sari Essayah Soome Kristlike Demokraatide esindajana Eduskunna liikmeks. 2007. aasta valimisel ei õnnestunud tal enam parlamenti pääseda. Sügisest 2007 kuni Euroopa Parlamendi valimiseni 2009. aastal oli ta partei peasekretär.
2009. aasta valimistel valiti Sari Essayah Euroopa Parlamenti.
Ta oli Soome Kristlike Demokraatide kandidaat 2012. aasta Soome presidendivalimistel ja kogus 1. voorus 2,5% häältest.
2015. aasta parlamendivalimistel valiti ta uuesti Eduskunna liikmeks ja augustis valiti ta partei esimeheks.
2024. aasta Soome presidendivalimistel kogus ta esimeses voorus 1,5% häältest ja teise vooru edasi ei pääsenud.
Isiklikku.
Sari Essayah on 162 cm pikk ja kaalub 58 kg. Sari isa on pärit Marokost, sealt pärineb ka tema võõrapärane perekonnanimi. Sportimist alustas ta algklassides kooli spordiklubis. Algul harrastas ta pikamaajooksu ja suusatamist. Käimisega hakkas Sari tegelema 15-aastaselt, kui tulemas olid noorte EM-võistlused ja talle soovitati seda ala proovida. Ta otsustas katsetada ning tegi kohe kiireid edusamme. Suurest spordist lahkus ta pärast Atlanta olümpiamänge 1996. aastal.
1991. aastal abiellus Sari Essayah Robert Matti Hiskias Knappiga, neil on kaks last, Noora (1998) ja Nea (2001).
Välis-Himaalaja

Välis-Himaalaja on mäestik Aasias. 
Välis-Himaalaja kulgeb Himaalajast edelas ja lõunas, olles selle eelmäestikuks. 
Kõrgus kuni 2591 meetrit.
Doodž

Doodž (itaalia "doge" ladina sõnast "dūx" ehk "sõjaline juht") oli Veneetsia, Genova ja Senarica valitavate valitsejate (riigipeade) tiitel.
Doodž ei olnud tänapäevases mõttes hertsog ja tegemist ei olnud ka päritava hertsogitiitli vastega. Doodž oli Veneetsias ja Genovas, kahes linn-vabariigis, kus doodže valiti, kõige kõrgem valitud ametnik. Doodži poole pöörduti erinevalt, kasutades tiitleid "Monsignor el Doxe", "Serenissimo Principe" ja "Sua Serenità".
Veneetsia doodže valiti alates 697. aastast kuni Veneetsia vabariigi lõpuni aastal 1797 ja Genova doodže aastatel 1339–1797. 
Veneetsia doodž valiti eluks ajaks. Aastast 1310 (kümnemehenõukogu ajast) oli ta riigipea ainult nimeliselt. Genova doodžid valiti aastast 1528 kaheks aastaks.
Täisealisus

Täisealine on inimene, kes on seaduse silmis omandanud kõik juriidilised õigused ja kohustused. Eestis loetakse täisealiseks 18-aastast ja vanemat inimest.
Kui inimesel on mingil põhjusel piiratud teovõime ja seetõttu väiksemad õigused, ei muuda see teda alaealiseks.
Erandid on ka mõningate riigivalitsemisega seotud õiguste osas. Näiteks presidendiks valitud saamise õigus ei teki täisealiseks saamisel.
Etruria

Etruria (ka: "Etruuria") on vanaaja maakond Kesk-Itaalias, Tevere ja Arno jõe vahel. 
Nime on Etruuria saanud etruskide järgi, kes seda 8.–3. sajandil eKr asustasid. 
6.–5. sajandil eKr olid etruskide linnriigid (Joonia linnade liidu eeskujul asutatud 12 linna liit) Apenniini poolsaare valitsev jõud. Etruuriast laiendasid etruskid oma võimu Po madalikule ning lõuna poole Roomast edasi Latinumisse, Campaniasse ning Korsika ja Elba saarele.
Etruskidel puudus ühtne riik. Linnade liit oli rajatud peamiselt usulisele ühtekuuluvusele ja seega poliitiliselt nõrk. Siiski kuulus linnade liitudele ülemvõim Itaalias. Linnu valitsesid kuningad, hiljem sai suure võimu ka sõjaväelis-preesterlik aristokraatia (lukumoonid), kelle hulgast valiti ametnikke. Nende ametitunnusteks oli purpurpalistusega rüü ("toga praetexta"), elevandiluust iste ("sella curulis") ja teenritest saatjaskond ("lictores"), kes kannavad vitsakimbu ("fasces") sees kirvest, mis sümboliseerib võimu elu ja surma üle.
Umbes 540 eKr võitsid etruskid liidus Kartaagoga kreeklasi merelahingus Alalia juures. Pärast seda valitses etruskide laevastik mõnda aega kogu Vahemere loodeosa merekaubandust.
Ertuskide langus sai alguse pärast 474. aastat eKr, kui sürakuuslased Hieroni juhtimisel purustasid Kyme lähedal etruski laevastiku. Etruskide võimsust murdis latiinide tõus Latinumis ja samniitide tõus Campanias. Põhja-Itaalias surusid etruskidele peale keldid, lõunast tungis peale tugevnev Rooma. Viimane Rooma etruski kuningas Tarquinus kukutati 509 eKr ja aastaks 283 eKr suutsid roomlased etruskid täielikult alistada. Etruskid sulandusid Rooma ühiskonda.
Etruuria hõlmab tänapäeva Toscana ja osaliselt Lazio ja Umbria alasid.
Etruria kuningriik

Etruria kuningriik oli 1801–1807 Itaalias eksisteerinud Prantsusmaa vasallkuningriik, mis moodustati prantslaste poolt Toscana suurhertsogiriigi asemele. 1807. aasta lõpus kuningriik likvideeriti ja tema alad liideti Prantsuse keisririigiga.
Kuningriigi pealinn oli Firenze.
Kuningriik loodi 21. märtsil 1801 allkirjastatud Aranjuezi lepinguga. Et parandada Napoleoni Prantsusmaa ja Hispaania-vahelisi suhteid, kompenseeriti Bourbonitele nende kaotused Põhja-Itaalias (piirkond oli olnud prantslaste okupatsiooni all alates 1796. aastast). Ferdinand, Parma hertsog, loovutas oma hertsogkonna Prantsusmaale, vastutasuks sai tema poeg, Louis I Etruria kuningaks. Et Bourbonite uuele riigile ruumi teha, tuli kaotada Toscana suurhertsogkond, Habsburg Ferdinand III sai kompensatsiooniks Salzburgi elektoraadi.
Emba

Emba on venekeelne nimi Kasahstanis asuvale:
Žem

Žem (kasahhi keeles "Жем" või "Ембі") on jõgi Kasahstani lääneosas. 
Žem algab Mugodžaaridest, voolab edelasse ja suubub Kaspia merre. Suviti jõgi mereni ei jõua, vaid kaob solontšakkidesse. Jõe maksimaalne pikkus on 712 km. Jõgi toitub lumesulamiseveest ning enamus äravoolust langeb kevadise suurvee ajale (aprill-mai). Vesi, eriti suvel ja alamjooksul, sisaldab suures koguses mineraalaineid.
Ühe versiooni järgi peetakse Žemi loodusgeograafiliseks piiriks Euroopa ja Aasia vahel.
Ülbi ahelik

Ülbi ahelik (kasahhi "Үлбі жотасы") on mäeahelik Sise-Aasias, Altai edelaosas. Kulgeb edela-kirde suunas. Kõrgus on kuni 2371 meetrit.
Heilongjiangi haldusjaotus

Hiina Rahvavabariigi Heilongjiangi provintsi haldusjaotus
Provints jaguneb 13 2. järgu haldusüksuseks, 130 3. järgu haldusüksuseks ja 1284 4. järgu haldusüksuseks (31. detsember 2004). 
2. järgu haldusüksused on
Provints jaguneb 130 3. järgu haldusüksuseks: 19 maakonna õigustega linnaks, 45 maakonnaks, 1 autonoomseks maakonnaks ja 61 linnarajooniks ja 4 alaks. 
蒙古族自治县, "Dù'ěrbótè Měnggǔzú Zìzhìxiàn")
4. järgu haldusüksusi on 1314: 475 suurvalda, 400 valda, 58 rahvusvalda ja 381 kvartalit. 
Külasid on Heilongjiangis 14 488.