tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Malaka poolsaar

 
Malaka poolsaar (malai keeles "Semenanjung Tanah Melayu") on poolsaar Aasia kaguosas, Indohiina poolsaare lõunaosa. Seda ka nimetatakse Kra poolsaareks poolsaare põhjaosas asuva Kra maakitsuse järgi. 
Asukoht.
Malaka poolsaart ümbritsevad läänest Tai laht, Lõuna-Hiina meri (lahutab poolsaart Kalimantanist), Johori väin (lahutab Singapurist), Singapuri väin, Malaka väin ja Andamani meri. Poolsaare pikkus põhjast lõunasse on 1127 km, suurim laius on 322 km, pindala on 131 300 km². 
Geograafia.
Malaka poolsaare pinnamood on peamiselt mägine, poolsaare keskosas paikneb paralleelselt mitu mäeahelikku. Poolsaare lõunaosas muutuvad mäed kohati künklikuks tasandikuks. Kõige läänepoolseim Lariti mäeahelik on suhteliselt lühike. Peraki jõgi eraldab seda Keskahelikust, mis ulatub edasi lõuna poole ja lõpeb Melaka linna lähedal. Malaka poolsaare kõige kõrgem tipp on Tahani mägi (2190 m). Mäed koosnevad graniitidest, lubjakividest ja savikiltadest. Jõed on lühikesed aga veerohked. Suurte jõgede merre suubumisel tekkivad estuaarid. Malaka poolsaare pikim jõgi on Pahangi jõgi, mis voolab läänest itta ja suubub Lõuna-Hiina merre. Peraki jõgi saab aluse mägedes Tai piirilt ja voolab põhjast lõuna poole ning suubub Malaka väina.
Kliima.
Kliima on Malaka poolsaarel ekvatoriaalne. Kogu aasta jooksul õhutemperatuur kõigub 25–28 kraadi ulatuses. Mägedel kliima muutub jahedamaks. Sajab aasta jooksul enam-vähem sarnaselt, aga suvemussoonide tõttu sajab rohkem suvel. 
Loodus.
Malaka poolsaare rannikul kasvavad kitsa ribana mangroovid. Mere ja jõgede kallastel kasvavad madalad nipa palmid, nende kohal kõrguvad viigipuud, puukujulised sõnajalad ja bambusepadrikud. Tasandikud ja mäenõlvade alumised osad on kaetud vihmametsadega. Metsades kasvavad peamiselt kaksiktiibviljaliste puude liigid, mis annavad hinnalist kõva puitu. Seda kasutatakse laevade ehitamisel ning parketi ja kalli mööbli valmistamiseks. Mägedes kasvavad igihaljad tammed, rododendronid ja kohalikud okaspuud.
Metsades kasvavad paljud tarbetaimed – banaanid, papaia, mangostanipuu, leivapuu, ingveripuu, rannikul kookospalmid. Malaka poolsaarel kasvatatakse kautšukipuud, mis toodi sisse Brasiiliast.
Loomastik on väga rikas. Poolsaarel elutsevad gibonid, makaagid, erinevad hirveliigid, metskitsed ja metssead (Malaka poolsaare aborigeenide lemmiktoit). Suurtest kabjalistest esinevad must-ninasarvik, banteg, aasia taapir ning elevandid, keda aga tööloomadena ei kasutata. Kiskjatest elavad metsades tiigrid, leopardid, mustad malai karud, punased hundid, mangustid. On palju linde. Jõgedes ja soodes elutsevad krokodillid. On palju madusid, kilpkonni ja sisalikke.
Inimasustus.
Malaka poolsaare idaosas asub Taman-Negara rahvuspark.
Malaka poolsaare põliselanikud on senoid ja semangid, kes räägivad austroaasia keeli. 
Malaka poolsaar on jagatud mitme riigi vahel. Elanikke on järgmiselt:
Salgótarján

Salgótarján on komitaadi õigustega linn Ungaris Nógrádi komitaadis. Asub riigi põhjaosas, Slovakkia piiri lähedal.
Salgótarján oli kaevanduslinn, kuid pruunsöe kaevandamine lõppes 1970. aastatel.
Kroket

Kroket on seltskonnamäng ja sportlik pallimäng, mida mängitakse nuialaadsete mängukeppidega palle läbi muruplatsil asuvate väikeste väravate lüües. 
Kroket oli olümpiamängude kavas 1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis.
Kroketi variant "roque", mida mängitakse kõval pinnasel oli 1904. aasta suveolümpiamängude kavas.
Tänapäeval mängitakse kroketit peamiselt Inglismaal, Uus-Meremaal, Austraalias, USAs ja Prantsusmaal.
Ben Weisman

Ben Weisman (16. november 1921 – 20. mai 2007) oli USA helilooja ja pianist.
Ta on kirjutanud ligi 60 laulu Elvis Presleyle. Samuti on ta laule kirjutanud Barbra Streisandile, ansamblile The Beatles, Johnny Mathisele, Terry Staffordile, Bobby Veele ja paljudele teistele artistidele.
Dzmitry Kałdun

Dzmitry Kałdun (valgevene "Дзмітры Калдун", vene keeles "Дмитрий Колдун"; Dmitry Koldun ka Dima Koldun; sündinud 11. juuni 1985 Minskis) on Valgevene poplaulja.
Aastal 2004 proovis Dzmitry õnne RTR-i saates "Narodnõi artist 2", kuid ta ei pääsenud järgmisesse vooru. 2006. aastal aga võitis ta Vene telesaate "Fabrika Zvjozd" ("Star Factory") kuuendal hooaja.
Pärast võitu sai Dzmitry väga populaarseks. Ta võitis ka Valgevene Eurovisiooni eelvõistluse Filipp Kirkorovi lauluga "Work Your Magic" ("дай мне силу").
10. mail 2007 toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalis Helsingis pääses Dzmitry edasi finaali, kust ta tõi Valgevenele kuuenda koha.
Rööpühendus

Rööpühendus ehk paralleelühendus on elektriahela elementide niisugune ühendamisviis, mille puhul kõigile elementidele on rakendatud üks ja seesama pinge. Iga elementi läbiv elektrivool on võrdeline elemendi juhtivusega "G" (ehk tema takistuse "R" pöördväärtusega: "G" = 1/"R").
Ahela elementideks võivad olla näiteks takistid, kondensaatorid ja induktiivpoolid, samuti vooluallikad ja elektritarvitid.
Rööbiti ühendatud elementele (1, 2, ... "n") langeb ühesuurune pinge: 
formula_1 
Vool formula_2 rööpahela mittehargnevas osas on võrdne ahela harusid läbivate voolude summaga:
 formula_3
Rööpahela kogujuhtivus on võrdne ahela elementide juhtivuste summaga: 
 formula_4 
Erijuhul, kui kõik takistused on võrdsed: formula_5, siis kogutakistus
 formula_6
Kahe rööbiti ühendatud takistuse kogutakistus
formula_7
Vahelduvvooluahelais on aktiivtakistuse "R" asemel reaktiivtakistus "X" või näivtakistus "Z".
Rööpühenduses induktiivpoolide koguinduktiivsus arvutatakse samamoodi kui takistite korral (eeldusel, et poolide vahel puudub induktiivne sidestus):
 formula_8
Rööpühenduses kondensaatorite kogumahtuvus
 formula_9.
Elektritarvitid ühendatakse üldiselt toitealllikaga (näiteks elektrivõrku) üksteisega paralleelselt.
Via Hanseatica

Via Hanseatica on tee ajalooliste hansalinnade Lübecki, Riia, Tartu ja Peterburi vahel. Via Hanseatica kuulub Pan-Euroopa transpordivõrgustikku ja on nn transpordikoridor 1A. Kogu marsruut on järgmine: Lübeck–Gdansk–Kaliningrad–Šiauliai–Jelgava–Riia–Valka/Valga–Tartu–Narva–Peterburi.
Via Hanseatica on
Via Hanseaticast kujundatakse kultuuri- ja ajaloohuvilisele turistile suunatud turismimarsruut, mis peaks seonduma meeltes põneva ajaloo, kauni arhitektuuri ja vaatamisväärsuste, uute teadmiste ja üllatavate faktidega, mitmekesise kultuuri, hea toidu, mõnusa õhkkonna, sõbralike inimeste ja kõige sellega, mis teeb külastaja reisi unustamatuks ja eriliseks.
Via Hanseatica maismaakoridor läbib järgmisi Euroopa linnu: Kiel–Berliin–Varssavi–Kaunas–Riia–Valga–Tartu–Jõhvi–Narva–Peterburi.
Areng Venemaal, Eestis ja Lätis.
Aastal 2012 ühendas 45 partnerorganisatsiooni oma jõud, et kasutada Eesti, Läti ja Venemaa territooriumil asuvat rahvusvahelist Via Hanseatica turismimarsruuti maksimaalselt ära. See tähendab, et loodi ühised Via Hanseatica näidismarsruudid ja -paketid, tugev partnerlussuhe kohalike võimude, ettevõtjate ja turismiarendajate vahel ning muudeti Via Hanseatica võimalikult nähtavaks nii omade kui külaliste jaoks. Kokku jääb sellele alale nii 600 kilomeetrit looduslikku ilu kui ka suurepäraseid mõisahooneid ja aktiivpuhkuse paiku.
Loodud on Via Hanseatica veebileht ja välja töötatud reisiplaanur . Arendamise tulemusena on kasutajatele kättesaadavad ka Via Hanseatica mobiilirakendused Androidi ja iOSi operatsioonisüsteemiga mobiilseadmetele. Via Hanseatica teele jäävatest turismiinfopunktidest leiab soovija ka teekonna trükikaardi.
2014. aasta märtsis ilmus trükist Via Hanseatica raamat-reisijuht, mille autor on kirjanik Sass Henno. Reisiraamat on tänapäevane romantiline reisilugu noorest vene ärimehest Markist, tema abikaasast Nadiast ning nende kahest lapsest, kes võtavad ette teekonna mööda Via Hanseaticat. Raamat ühendab kirjaniku fantaasiarikka loo ning kogu praktilise Via Hanseatica teele jääva info. Mitmes keeles raamat on veebis tasuta loetav .
Loendur

Loendur on impulsside loendamiseks ettenähtud loogikalülitus. Loendur on register, millesse salvestatud arv sisendile antud signaali mõjul muutub ühe võrra. 
Liigitus.
Loendurid jagunevad kaheks vastavalt loendamise suunale
Loendurid jagunevad sõltuvalt info ülekandmise viisist kaheks
Vastavalt enimkasutatavatele positsioonilisele arvusüsteemidele on 
tuntumateks loenduriteks:
Kahendloendur – kahepositsiooniliste trigeritega st. igal arvu kohal on kaks võimalikku olekut - väljalülitatud (0) või sisselülitatud (1). Lihtsaim loendustriger moodustab kahendloenduri järgu (kahendarvu koha). Loendustegur=2n (n - loendurikohtade arv). Kahendloenduri väljundkood on kahendsüsteemis.
Kümnendloendur – loendab samuti kahendsüsteemis 0000...1001. Seega on väljundis 2nd koodile vastavad kümnendnumbrid 0...9. Väljundkoodi mod=10, sellist koodi nimetatakse ka kahend-kümnendkoodiks. See tähendab, et loenduril on 10 erinevat kombinatsiooni, millega ta vastab sissetulevale impulsijadale. 
Loendurites kasutatakse ka mittepositsioonilisi koode
Gray koodiga loendurid – Suvalise mooduliga e. naaberkoodid on koodid, mis erinevad teineteisest ainult ühe kahendjärgu (kahendarvu koha) poolest. Gray koodi puhul lülitub korraga ümber ainult 1 kahendkoht. Seetõttu ei teki vahepealseid parasiitolekuid (üleminekuolekuid).
Aden Abdullah Osman Daar

Osman Abdullah Osman Daar (9. detsember 1908 – 8. juuni 2007) oli Somaalia esimene president (1960–1967).
Daar oli üks Somaalia iseseisvuse eest võidelnud Somaali Noorteliiga juhtfiguure. 1967. aastal teda tagasi ei valitud ning ta tõmbus poliitikast tagasi. Elu viimased aastad elas ta Lõuna-Somaalias. Ta oli vanim elusolev (endine) riigipea maailmas. 
Daar suri 99-aastaselt Keenias Nairobi haiglas pärast kahenädalast koomat.
Anthony Joseph Mamo

Sir Anthony Joseph Mamo (9. jaanuar 1909 – 1. mai 2008) oli Malta poliitik.
Mamo oli Malta viimane kindralkuberner Suurbritannia võimu all. 1974–1976 oli ta ka just iseseisvunud riigi esimeseks presidendiks. Mamo oli üks võtmeisikuid Malta iseseisvumise juures.
Pärast Aden Abdullah Osman Daari surma juunis 2007 kuni oma surmani mais 2008 oli ta vanim elusolev endine riigipea.
Pinumälu

Pinumälu ehk pinu (ka magasin) on andmestruktuur, milles sinna viimasena kantud andmed võetakse esimesena välja. Sellist pöördusviisi nimetatakse LIFO-meetodiks ("last in, first out" – 'viimasena sisse, esimesena välja'). 
Pinus võib esineda eri tüüpi andmeid, kuid nendega peamiselt tehtavad operatsioonid on pinusse paigutamine ("push") ja pinust väljalükkamine ("pop"). Mõlema operatsiooniga uuendatakse pinuviidet, milleks on pinutipu aadressile osutav muutuja või register. 
Tehnikas.
Tegemist on protseduuriga, mis tegeleb andmestruktuuride loeteluga, kus järjest kantakse andmeid mälusse, mis uuesti pealt järjest vastavalt vajadusele välja võetakse. Andmete lugemiseks või kirjutamiseks läheb vaja vaid ühte binaarkujul olevat viita arvuti mälupiirkonnale, kust pinu algab. 
Piltlikult võib kujutada seda kui protseduuri, kus pabereid lisatakse ühekaupa üksteise otsa ja vastavalt vajadusele võetakse neid sealt ühekaupa.
Kui tekib vajadus võtta välja pealt viies element, tuleb esmalt ära tõsta tema peal olnud neli elementi, ning alles siis pääseb soovitud elemendile juurde.
CD-RW

CD-RW (ehk "Compact Disc-ReWritable"; varem CD-E ehk "Compact Disc-Erasable") on optiline ketas, millele saab kirjutada mitu korda ja mida saab lugeda palju kordi.
CD-RW sarnaneb ehituselt CD-R-iga, kuid andmekihi pind koosneb erilistest keemilistest komponentidest, mis sõltuvalt temperatuurist muudavad oma olekut või säilitavad selle. Kristalliseerudes peegeldab pind rohkem kui mittekristalliseerunud pind.
Samalaadselt CD-R-iga salvestatakse andmed binaarkujul, ehk ühtede ja nullide jadana. Lugemisel on mittekristalliseerunud ala 1 ja kristalliseerunud ala 0. 
CD kirjutamine toimub vastavalt laserilt eraldatud kuumusele, mis oleks järjekorras
Keskmiselt talub üks CD-RW kuni 1000 korda kirjutamist ja kustutamist.
Laredo (Texas)

Laredo on linn Ameerika Ühendriikides Texases, Webbi maakonna halduskeskus. Linn asub Mehhiko piiri ääres Rio Grande jõe kaldal. Teisel pool jõge asub Mehhiko linn Nuevo Laredo.
Elanike arv on 2020. aasta seisuga 263 640. Aastal 2010 oli elanikke 236 091. See on elanike arvult osariigi kolmas linn ning Mehhiko piiri ääres asuvatest USA linnadest San Diego ja El Paso järel kolmandal kohal.
Laredo asutasid hispaania kolonistid 1755. aastal. Laredo on saanud nime Hispaanias asuva samanimelise linna järgi.
Laredo on suurima ladinaameeriklaste osatähtsusega suurlinn Texase osariigis – 2022. aastal moodustasid ladinaameeriklased linna elanikkonnast 95,5%.
Laredos asub kiirtee Interstate 35 kõige lõunapoolsem punkt.
Josef Hoop

Franz Josef Hoop (14. detsember 1895 Eschen – 19. oktoober 1959 Vaduz) oli Liechtensteini poliitik, aastatel 1928–1945 Liechtensteini valitsusjuht.
Liechtensteini Maapäev valis Hoopi 4. augustil 1928 riigi uueks valitsusjuhiks. Temast sai Josef Ospelti järel teine Progressiivse Kodanikepartei esindaja sellel ametikohal.
Märtsis 1938 pidas ta läbirääkimisi nii Viinis kui ka Berliinis, et välja selgitada Liechtensteini tulevik pärast Austria okupeerimist natsionaalsotsialistliku Saksamaa poolt. Hitlerilt sai ta kinnituse, et kääbusriik ei paku Saksamaale mingit huvi ja selle liitmist Saksamaaga ei kavandata.
Alates 30. märtsist 1938 juhtis ta koalitsioonivalitsust, kuhu kuulusid nii Progressiivne Kodanikepartei kui ka Isamaaline Liit. Hoopi ajal alguse saanud süsteem, kus valitsuses oli alati esindatud nii valimised võitnud kui ka kaotanud partei, toimis aastani 1997.
Tema valitsus ei teinud kaua aega takistusi juudi päritolu emigrantidele, kes põgenesid Austriast Liechtensteini. Alles Šveitsi valitsuse poliitiline surve sundis ka Hoopi valitsust 1. detsembril 1938 juutide sissesõidu Liechtensteini keelustama.
9. novembril 1944 pikendas Maapäev tema volitusi peaministrina veel kuueks aastaks. Järgmise aasta 3. septembril astus Hoopi valitsus siiski ametist tagasi ja uueks valitsusjuhiks nimetati tema erakonnakaaslane Alexander Frick.
Hiljem oli Josef Hoop Liechtensteini saadik Austrias ja aastatel 1958–1959 Liechtensteini Maapäeva president. Ta kandis vürstliku õigusnõuniku ("Fürstlicher Justizrat") tiitlit.
Tema nime kannab üks tema sünnilinna Escheni tänavatest ("Dr. Josef Hoop Strasse").
Malle Hämarik

Malle Hämarik (neiupõlvenimega Malle Mälksoo; 22. juuni 1958 Rakvere – 2. veebruar 2007) oli eesti lastearst, lasteneuroloog.
Elukäik.
Ta lõpetas 1976. aastal Abja Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna lastearstina. Kuni 1984. aastani töötas Pärnu haigla sünnitusosakonnas pediaatrina.
Aastal 1984 jätkas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli neuroloogia ja neurokirurgia kateedri aspirantuuris. 1988. aastal kaitses dissertatsiooni teemal "Asfüksias sündinud vastsündinute uurimine".
1987–1990 oli ta Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi Kardioloogia Teadusliku uurimise Instituudi teadur. 
1990–2006 oli Hämarik Tartu Ülikooli lastekliiniku vanemassistent ja dotsent, töötades kuni aastani 2002 ka arsti ja õppejõuna.
Hämarik oli Ludvig Puusepa nimelise Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi Tartu osakonna juhatuse liige.
Surra veel üks päev

"Agent 007: surra veel üks päev" (originaalpealkirjaga "Die Another Day") on 20. Bondi-film, mis valmis 2002. aastal. Filmis kehastas James Bondi neljandat ja viimast korda Pierce Brosnan.
Vaatamata ligi 432-miljonilisele tulule ei olnud kriitikud filmist heal arvamusel liigsete CGI eriefektide kasutuse tõttu. 11. septembri terrorirünnakute järgses maailmas hakkasid Bondi-filmid alla jääma palju tõsisematele luureteemalistele filmidele, eriti viis kuud varem esilinastunud "Bourne'i identiteedile". Bondi-eksperdid on hinnanud seda üheks kõige kehvemaks Bondi-filmiks koos filmidega "Veidi lohutust" ja "Spectre".
Sisu.
James Bondi (Pierce Brosnan) ülisalajane missioon Põhja-Koreas kukub läbi reetmise tõttu ja mees langeb vaenlase kätte vangi. M (Judi Dench) unustab 007 olemasolu ning alles 14 kuud hiljem vahetatakse ta Zao vastu välja.
Võlur Oz

"Võlur Oz" (originaalpealkirjaga "The Wonderful Wizard of Oz") on 1900. aastal L. Frank Baumi kirjutatud lasteraamat.
Eesti keelde on raamatu tõlkinud Ann Parts (ilmus 1983. aastal kirjastuse Eesti Raamat väljaandel) ning Peedu Haaslava (ilmus 1998. aastal kirjastuse Avita väljaandel, illustratsioonid Lisbeth Zwerger).
Muinasjutt jutustab väikesest heatahtlikust tüdrukust Dorothyst, kelle keeristorm kandis tolmusest Kansase preeriast salapärasele Võlumaale. Seal sai ta endale heaks sõbraks rääkiva Hernehirmutise, koliseva Plekkmehe ja argpüksist Lõvi, kes kartis isegi oma varju. Koos asusid nad teele Smaragdlinna, et leida üles Võlur Oz, kes pidi olema võimeline täitma kõik nende soovid – Dorothy igatses tagasi koju, tema sõbrad aga soovisid endale inimlikke omadusi: tarka mõistust, hella südant ja vaprat hinge.
Oma seiklusrikkal teekonnal tuli sõpradel kokku puutuda nii hea kui ka kurja nõiaga, enne kui nad jõudsid soovitud eesmärgini. Kas kõikide soovid täitusid? Jah, täitusid.
Ahtme soojuselektrijaam

Ahtme soojuselektrijaam oli soojuselektrijaam Ahtme linnaosas Kohtla-Järvel.
Ahtme soojuselektrijaama (SEJ) ehitus algas 1942. aastal Teise maailmasõja ajal. 
Kuni Balti soojuselektrijaama valmimiseni oli Ahtme SEJ Eesti energiasüsteemi võimsaim jaam.
Jaam suleti 2013. aasta jaanuaris Euroopa Liidu keskkonnanõuete tõttu. Jaam kuulus Viru Keemia Grupi kontserni tütarettevõttele VKG Energia OÜ.
Eskalatsioon

Eskalatsioon on mingi tegevuse järkjärguline laiendamine või laienemine või intensiivistamine või intensiivistumine.
Seda sõna kasutatakse kõige sagedamini sõjanduse ja poliitika valdkonnas.
Kumulatsioon

Kumulatsioon on kuhjumine või kuhjamine.
Sõnal on eri valdkondades erinevad spetsiaalsed tähendused.
Kontaminatsioon

"Kontaminatsioon" on mitmetähenduslik sõna.
Uroboros

Uroboros on end sabast õgiv müütiline madu või lohe. Tuntud juba Vana-Egiptuse Uues Riigis (u 1600 eKr). 
Egiptlaste juurest foiniiklasteni, sealt kreeklasteni ja ka Lääne alkeemikuteni jõudnud saba õgiv madu on sümboliseerinud lõpmatust, kõikehõlmavat loodust, lõpuleviimist, täiuslikkust, totaalsust, olemise lõpmatut ringi. Varastes müütides tähistas uroboros neitsilikku jumalannat, kes ilma mehe abita sünnitas kosmose; samas on teda fallilise olemuse pärast peetud ka mehelikkuse sümboliks.
Kuna uroboros toitub iseendast, sümboliseerib ta aine muundumist, seega ka alkeemiat ennast.
Membranoproliferatiivne glomerulonefriit

Membranoproliferatiivne glomerulonefriit (MPGN) on glomerulonefriidi vorm, mille korral tekib immuunkomplekside või ladestuste tagajärjel glomerulaarse basaalmembraani paksenemine ja mesangiotsüütide paljunemine.
MPGN on sagedasim glomerulaarhaigus koertel. Haigust on kirjeldatud ka lammastel.
Loomadel eristatakse kahte tüüpi membranoproliferatiivset glomerulonefriiti: I tüüpi ja II tüüpi MPGN
Mõlemal juhul põhjustab ladestumine komplemendi aktiveerumise. I tüüpi MPGN korral toimub komplemendi aktiveerumine klassikalist, II tüüpi MPGN korral aga alternatiivset aktivatsiooni teed mööda.
MPGN ravis on oluline ravida põhipõhjust.
Alexander Frick

Alexander Frick (18. veebruar 1910 Schaan – 31. oktoober 1991 Schaan) oli Liechtensteini poliitik, aastatel 1945–1962 Liechtensteini valitsusjuht ja aastatel 1966–1970 Liechtensteini Maapäeva president (parlamendi esimees). Ta kandis vürstliku nõuniku tiitlit.
Aastast 1929 töötas ta Liechtensteini maksuametis ja nimetati 1936. aastal selle ametkonna juhiks. Maksuameti juhatajaks jäi ta oma peaministriks nimetamiseni sügisel 1945.
Lisaks teenistusele riigiametis oli Frick aktiivne ka ühiskondlikus elus. 1931. aastal asutas ta Liechtensteini esimese skaudiühingu, millest kujunes hiljem välja kohalik skaudi- ja gaidiorganisatsioon "Pfadfinder und Pfadfinderinner Liechtensteins". Aastatel 1935–1937 oli ta ühtlasi Liechtensteini rahvusliku olümpiakomitee liige. 
Pärast doktor Josef Hoopi valitsuse tagasiastumist 3. septembril 1945 valiti samuti Progressiivsesse Kodanikeparteisse kuuluv Frick Maapäeva poolt riigi uueks valitsusjuhiks. Välispoliitikas toetas Frick peaministrina senisest veelgi tihedamat koostööd Šveitsiga, sisepoliitikas pööras suurt tähelepanu natsionaalsotsialistlikult meelestatud jõudude kõrvaldamisele aktiivsest poliitikast ja arendas riigi sotsiaalsüsteemi.
Tema valitsuse ajal kehtestati 1952. aastal riiklik vanadus- ja pensionikindlustus. 1957. aastal hakati maksma lastetoetusi ja 1958. aastal kodutoetusi. Aastal 1959 seati sisse invaliidsuskindlustuse süsteem.
Aastal 1961 sai ta Fribourgi Ülikooli audoktori kraadi rakendusliku geograafia alal. 
Pärast valitsusjuhi ametist lahkumist 16. juulil 1962 jätkas Frick tegutsemist poliitikas. Aastatel 1966–1970 oli ta Liechtensteini Maapäeva president ja 1970–1974 asepresident.
Alexander Fricki ja tema abikaasa Hildegardi poeg Hansjörg Frick on samuti olnud poliitikas tegev, kuuludes aastatel 2001–2005 Liechtensteini valitsusse.
John Denver

John Denver (sünninimega Henry John Deutschendorf juunior; 31. detsember 1943 Roswell, New Mexico osariik – 12. oktoober 1997 Pacific Grove, California osariik) oli USA folk- ja kantrilaulja, laulukirjutaja, muusik ning helilooja. Tema tuntuim laul on "Take Me Home, Country Roads".
Denver on esinenud ka Tallinnas ning mitmeid tema laule on nii eesti kui ka inglise keeles esitanud ansambel Justament.
Tema esinejanimi pärineb tema lemmikosariigi – Colorado pealinna Denveri nimest, mille ta võttis endale Randy Sparksi soovitusel, kui too ütles, et tema sünninime – Deutschendorf – oleks väga keeruline plakatitele paigutada.
Denverile meeldis peale laulmise väga ka lennata. 1974. aastal ostis ta Learjeti eralennuki, millega ta ise lendas kontsertidele. Ta kogus ka vanu biplaane, ning 1997. aastal ostis ta Long-EZ kokkupandava eksperimentaallennuki. 12. oktoobril 1997 hukkus ta samas lennukis, kui see Californias Pacific Grove'i lähedal kukkus Monterey lahte. Lennuõnnetuses sai ta nii raskelt vigastada, et tema surnukeha suudeti tuvastada vaid sõrmejälgede läbi. Olles Colorados vägagi populaarne, käskis osariigi toonane kuberner Roy Romer tema surmast kuuldes Colorado osariigilipud langetada poolde masti. Matusetalitus toimus 17. oktoobril Colorados Denveri äärelinna Aurora presbüterlikus kirikus, misjärel tema põrm tuhastati ning tuhk puistati Kaljumäestikku.
Denver on koos Stephen Fosteriga üks kahest muusikust, kes on kirjutanud kaks USA osariigilaulu. 12. märtsil 2007 nimetas Colorado senat Denveri laulu "Rocky Mountain High" Colorado teiseks osariigilauluks laulu "Where the Columbines Grow" kõrval ja 7. märtsil 2014 sai "Take Me Home, County Roads" Lääne-Virginia seadusandliku kogu otsusega osariigilauluks.
Pudisoo jõgi

Pärlijõgi ehk Pudisoo jõgi (ka "Tõlde jõgi", keskjooksul ka "Pärlioja") on jõgi Harju maakonnas.
Jões leidub jõeforelli. Pärlijões on teadaolevalt Eestis ainsana säilinud ebapärlikarbi asurkond.
Jõgi voolab ürgorus (Pärlijõe org), mis on arvele võetud ürglooduse objektina.
Hruštšovka

Hruštšovka (vene keeles "хрущёвка") on kunagise Moskva peaarhitekti Vitali Lagutenko projekti järgi ehitatud kahe- kuni viiekorruselise paneel- või telliselamu kõnekeelne nimetus. 
Nõukogude Liidus ehitati rohkesti hruštšovkasid eelkõige Nikita Hruštšovi võimuloleku ajal, kelle järgi nad said ka hüüdnime. Nendesse majutati 25% NSV Liidu rahvastikust ehk 57 miljonit inimest. Hruštšovkasid ehitati aastatel 1959–1985.
Eestis.
Eesti oludes võib nendeks pidada eeskätt tüüpprojekti 1-317 järgi ehitatud maju. Eesti NSV-s püstitati selliseid maju valdavalt aastatel 1955–1965, ning ehitati kaht tüüpi hruštšovkasid: algul silikaattellistest, hiljem kohalikust põlevkivituhast püstplokkidest. Kahekorruselisi ühe trepikoja ja kaheksa korteriga tüüpmaju ehitati (tüüpprojekt 1-317-14) ka maale.
Eestis levinud madal viilkatus ja teised siinsetele hruštšovkadele omased detailid, näiteks akende jaotus, viitavad Skandinaavia maade arhitektuurile.
Hooneehituslikud omadused.
Hruštšovkadele on iseloomulik rõdude puudumine. Erandjuhtudel, näiteks Tallinnas Nafta 1 ja Sillamäel Raja tänaval asuvatel majadel on siiski juba hoone ehitamisest saadik olnud ka rõdud. 
Esineb ka eraldi suure aknapinnaga eenduvate erkeritega hruštšovkatüüp, näiteks Tallinnas Majaka 27 ja Tartus Turu 11.
Paljudes seda tüüpi majades olid korterid madalad, 2,5 meetrit, kuigi seda ei saa öelda Eestis kasutusel olnud 1-317 projekti kohta. Trepikoda on kitsas ning korterite uksed ligistikku. Hoone siseseinad on enamasti kehva heliisolatsiooniga, korterisisesed seinad pole tavaliselt kandevseinad. Seesugused majad ehitati kuni viiekorruselised, sest see oli suurim lubatud korruste arv ilma liftita majades.
Korterid ehitati valdavalt ühe- kuni kolmetoalised, neis oli pisike esik ja WC-ga vannituba (2–3,5 m²). Köögipind on üldjuhul väga väike (5 m²), kööki viib elutoast uks.
Tallinnas ja Tartus.
2009. aasta lõpus arhitekt Rein Murula ja Tallinna Tehnikakõrgkooli üliõpilaste koostatud uuringu põhjal on Tallinna hruštšovkades kokku üle 10 000 korteri; igas elamus 16–80 korterit.
Suurim hruštšovkade piirkond Tallinnas on Stroomi ranna-ala, kus paikneb umbkaudu 50 maja; väiksemad on Paldiski maanteel / Sõle tänaval, Pärnu maanteel, Tööstuse tänaval, Spordi tänaval, Sõle tänaval ja Uue Maailma asumis.
Hruštšovkasid ehitati ka kesklinna: Tallinnas näiteks Maneeži ja Gonsiori tänavale, Tina, Raua ja Vase tänavale ning üks isegi vanalinna Vene tänavale (nr 11); Tartus Aleksandri ja Tiigi tänavale ning üks koguni vanalinna Jaani kiriku kõrvale. Üldiselt on neid võimalik leida peaaegu kõigist Eesti linnadest.
Tüüpprojekte.
Eestis tuntakse just neid tüüpprojekte hruštšovkadena. Tallinna "mägede" paneelelamute tüüpprojektid on teised, ning kuigi Eestis neid hruštšovkadeks ei peeta, siis Läänes küll.
Urmas Podnek

Urmas Podnek (sündinud 8. juulil 1966) on eesti laulja. 
Urmas Podnek laulis ansamblis Metallist aastatel 1982–1985 ja 1987–1990. Laulnud ka ansamblis Vanemõde. 
1989. aastal emigreerus ta ansambliga Metallist USA-sse. Eestisse naasnult moodustas koos Raimond Vahteri, Danel Pandre ja Artur Skrõpnikuga ansambli Nice Try. 
Laulis Juuda osa rokkooperi "Jeesus Kristus superstaar" kontsertettekandes. 
1992. aastal valiti lauljate poolt parimaks meeslauljaks.
Gerard Batliner

Gerard Batliner (9. detsember 1928 – 25. juuni 2008) oli Liechtensteini jurist ja poliitik. Aastatel 1962–1970 oli ta Liechtensteini valitsusjuht ja 1974–1977 Liechtensteini Maapäeva president ehk parlamendi esimees.
1956. aastal lõpetas Batliner litsentsiaadina õigusteaduse õpingud Šveitsis Fribourgi Ülikoolis. Ühtlasi oli ta samas ülikoolis õppinud filosoofiat. Läbinud praktika Liechtensteini ülemkohtus, asus ta samal aastal tööle iseseisva advokaadina. 1957. aastal kaitses ta Fribourgi Ülikoolis doktoriväitekirja ja sai õigusteaduse doktori kraadi. Tema väitekiri käsitles eeltõkendi kasutamist Liechtensteini õigussüsteemis.
Poliitikas alustas Gerard Batliner tegevust Progressiivse Kodanikepartei liikmena, aastatel 1958–1962 oli erakonna aseesimees. Ühtlasi töötas ta aastatel 1960–1962 Escheni abilinnapeana.
Pärast Alexander Fricki ametist lahkumist valis Maapäev Batlineri 16. juulil 1962 riigi uueks valitsusjuhiks. Sellele ametikohale jäi Batliner kaheksaks aastaks kuni Progressiivse Kodanikepartei valimiskaotuseni 1970. aastal. Tema lahkumisega peaministriametist 18. märtsil 1970 lõppes Kodanikepartei 42 aastat kestnud võim Liechtensteinis.
Pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu 1974. aastal valiti Gerard Batliner Maapäeva presidendiks ehk Liechtensteini parlamendi esimeheks. Sel ametikohal töötas ta kolm aastat. Seejärel oli ta 1978–1981 Maapäeva asepresident ja Liechtensteini parlamendidelegatsiooni esimees Euroopa Nõukogu juures.
Aastatel 1981–1982 oli ta Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee asepresident ja 1983–1990 Euroopa Inimõiguste Komisjoni liige.
Hiljem töötas ta ka advokaadi ja õigusteaduste eksperdina, 2002. aastast oli Batliner advokaadibüroo Batliner Wanger Batliner partner.
1987. aastast oli ta Liechtensteini Instituudi teadusnõukogu liige, aastatel 1987–1997 ühtlasi selle nõukogu esimees.
Aastast 1991 oli ta niinimetatud Veneetsia Komisjoni liige ja aastast 1995 arbiiter Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni kohtus.
Ta oli ka Baseli Ülikooli ja Innsbrucki Ülikooli audoktor.
Energia (skulptuur)

"Energia" (nimetatud ka "Energeetika") on Balti soojuselektrijaama ees paiknev skulptuur, mille autor on Riho Kuld.
Skulptuur peaks kujutama inimest, kes on end Maa külgetõmbejõust lahti rebinud ning kosmosesse sööstnud ning sellega näitama, et inimene on võimeline oma tööga kõike saavutama.
Ajalugu.
1978. aastal tekkis idee kaunistada Balti Soojuselektrijaama esist ja esitati ka vastav tellimus kunstikombinaadile. Skulptuur kavatseti avada 1980. aasta olümpiamängudeks, kuid mitmete takistuste tõttu õnnestus see alles 1982. aastal.
Skulptuur läks maksma 20 000 rubla.
Anneli Tõevere

Anneli Tõevere-Kaur (sündinud 20. aprillil 1970) on poplaulja, turundusspetsialist ja luuletaja. 
Haridus.
Anneli Tõevere on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. 
Muusikaline tegevus.
Oli 1994. aastal koolikaaslastest kokku pandud trio Duubel+ (Tõevere, Evelin Samuel ja Tõnis Kiis) liige. Helilooja Heini Vaikmaa kirjutatud lood "Sel tänaval" ja "On läinud aastad" kogusid edetabelites mõningast populaarsust. 
1995. aastal laulis Tõevere Psyche osa Heini Vaikmaa rokkooperis "Hing ja iha". Eesti Raadio avaldas salvestisega plaadi. 
1997. aastal lõid rootsi stilistid vahepeal varjusurmas olnud ja duetiks vähenenud Duubel+ (Tõevere ja Kiis) uue lavaimidži, kuid projekti ei saatnud loodetud edu. Sellest perioodist kõlasid raadiote eetris enim singlilood "Numbri valin" ja "Sind ei püüa". 
Pärast Duubel+ lagunemist 1998. aastal jätkas Tõevere mõnda aega popmuusika salvestamist lavanime Thadeé all koostöös helilooja ja produtsendi Ivar Männikuga. Projekt seiskus pärast edutuid singleid "Keegi teab", "Kõik on hea", "Jagatud südamed", "Veatu".
Anneli Tõevere osales 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Iisraelis, olles kunagise bändikaaslase Evelin Samueli üks taustalauljaid. Aastatel 2001 ja 2002 oli Anneli Tõevere taustalaulja Eesti eurolaulu eelvoorus.
Pärast poplauljakarjääri.
Tõevere taandus muusikast ja lavategevusest varsti pärast 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel osalemist.
Pärast sajandivahetust töötas ta Eesti Televisiooni turundusosakonnas, kust läks 2006. aastal tööle Hansapanka, kuid naasis Eesti Rahvusringhäälingusse, kus ta oli avalike suhete juht. Hiljem jätkas ta tööd turundusosakonnas.
Tõevere on kirjutanud laulusõnu. Temalt on laulusõnu tellinud näiteks Koit Toome, sageli kirjutas Tõevere sõnad ka omaenda lugudele. Ta on avaldanud luulekogusid.
Anneli Tõevere-Kaur oli lesk, abiellus uuesti 2021. aastal. Ta elab Tallinnas.
Sobral

Sobral on linn Brasiilias Ceará osariigis, Sobrali valla halduskeskus. 
Sobral rajati 17. sajandil, linnaõigused sai 1841.
Saale Kivimaker

Saale Kivimaker (sündinud 5. mail 1978 Tallinnas) on eesti harfist.
Ta lõpetas aastal 1997 Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 2001 Eesti Muusikaakadeemia (mõlemas Eda Peäske klassi), õppis samas ka magistriõppes.
Ta töötab aastast 2001 Rahvusooperis Estonia harfistina.
Isiklikku.
Tema ema oli harfist Leelet Reimann.
Proliferatiivne glomerulonefriit

Proliferatiivne glomerulonefriit on glomerulonefriidi vorm, mille korral toimub mesangiotsüütide või endoteelirakkude proliferatsioon.
Haigust on kirjeldatud inimesel ja koeral.
2007. aasta Bremeni liidumaa valimised

2007. aasta Bremeni liidumaa valimised toimusid 13. mail. Valiti liidumaa parlamenti ("Bremenische Bürgerschaft"). Bremerhaveni valimisringkonnas Freizeittreff Eckernfeldis korraldati 2007. aasta 6. juulil järelvalimised.
Valimissüsteem.
Valimiste jaoks moodustati 2 valimisringkonda: Bremeni linnaks (68 mandaati) ja Bremerhaveni linnaks (15 mandaati). Mandaadid jagatakse igas ringkonnas eraldi. Bremeni liidumaal kasutatakse "Bürgerschafti" valimiseks proportsionaalset valimissüsteemi. Nimekiri on suletud; see tähendab, et valija saab valida ainult parteinimekirja kui tervikut. Valimiskünnis on 5% kehtivatest häältest, seda rakendati iga ringkonna kohta eraldi. Künnise ületanud erakondade vahel jagati mandaadid kasutades Sainte-Laguë meetodit.
Valimistulemus.
Valimisõigusega inimesi: 486 086&lt;br&gt;
Valimisaktiivsus: 279 686 ehk 57,54%&lt;br&gt;
Kehtivaid hääli: 275 851 ehk 98,63%&lt;br&gt;
Kehtetuid hääli: 3 835 ehk 1,37%&lt;br&gt;
Pärast valimisi.
Pärast valimisi muutus liidumaa valitsuse koosseis. Sotside ja konservatiivide valitsusliit lagunes, selle asemel moodustasid sotsiaaldemokraadid koalitsiooni rohelistega. Vasakparteile oli see esimene kord saada kohti endise Lääne-Saksamaa liidumaade parlamentides.
LK I

LK I (Leichter Kampfwagen I) oli Saksamaa Esimese maailmasõja lõpus valminud kergetank.
LK I konstruktoriks oli Joseph Vollmer ning selle eeskujuks oli võetud Suurbritannia tank Mark A Whippet. Masin ehitati Daimleri auto šassiile, mootor paiknes madalamas esiosas ning taga oli kõrgem juhtimisruum. See oli esimene Saksa tank, millel oli pöörlev torn, mis paiknes juhtimisruumi kohal. Relvastuseks oli pöördtornis paiknev 7,92 mm kuulipilduja Maxim 08/15. Masina jõuseadmeks oli Daimler-Benzi 4-silindriline ottomootori 1910. aasta mudel, mille tarbeks mahutasid kütusepaagid 140 liitrit bensiini.
1918. aasta keskel valmis masinast kaks protoüüpi.
Osade allikate kohaselt esitati tellimus 800 masinale, kuid ühtegi ei jõutud toota enne Esimese maailmasõja lõppu. Teistel andmetel oli LK I eksperimentaaltank ja tootmisse pidid minema sellele põhjal loodud LK II ja LK III.
Thomsoni valem

Thomson valem määrab kindlaks võnkeringi omavõnkesageduse sõltuvuse mahtuvusest ja induktiivsusest:
 formula_1
kus
 formula_2 on omavõnkesagedus hertsides (Hz);
formula_3 on induktiivsus henrides (H);
formula_4 on mahtuvus faradites (F).
Nurksageduse formula_5 jaoks saab Thomsoni valemi kirjutada kujul
formula_6
Selle valemi tuletas inglise füüsik William Thomson (aastast 1892 lord Kelvin).
Kihtpilved

Kihtpilved (ladina keeles "stratus", St) on madal, sageli kogu taevast kattev ühtlane, laineline või rebenenud ilmega pilvekiht, mis tekib aluspinnale lähedal (madalamal kui 2 km), kuuludes seetõttu alumiste pilvede klassi. Väga õhukese kihi puhul võib päike (või kõrgemal asuvad pilvekihid) olla nähtav, paksema kihi puhul ei saa päikese asukohta üldse määrata.
Kihtpilved koosnevad enamasti veepiisakestest, ainult väga madala õhutemperatuuri juures (−10 °C ja madalam) võivad osaliselt koosneda ka jääkristallidest. Selle põhjuseks on kapillaarvee ja väikeste veepiisakeste omadus jääda vedelaks 0 °C-st madalamal temperatuuril.
Kihtpilved ei ole tüüpilised sajupilved, kuid sealt võib tulla talvel nõrka lund või lumeteri, suvel uduvihma..
Eesti tingimustes kuulub udu kihtpilvede hulka. Udu võib vaadelda kui pilvede erijuhtu, mis algab vahetult aluspinna lähedalt, vähendades nähtavust alla 1000 m..
Kihtpilvedega on seotud sageli inversioon, st õhutemperatuur tõuseb kõrguse suurenedes. Kihtpilved tekivad inversiooni alla. Ühtlasi kaitsevad kihtpilved maapinnal liigselt jahtumast, kaitstes näiteks niiviisi taimi öökülma eest
Maagiline realism

Maagiline realism on peamiselt maalikunsti ja kirjanduse, vähemal määral filmi ja teatri vool, milles maagilisi elemente kujutatakse realistlikus, valdavalt detailitäpses laadis ja kontekstis.
Mõiste võeti kasutusele Saksa 1920.–1930. aastate kunstivoolu, uusasjalikkuse ("Neue Sachlichkeit") teoste kirjeldamiseks. Sageli seostatakse maagilise realismi mõistet Ladina-Ameerika kirjandusega, kus seda viljelenud kirjanikest on tuntumad Gabriel García Márquez, Miguel Angel Asturias, Jorge Luis Borges ja Isabel Allende. Inglise kirjanduses esindavad maagilist realismi näiteks Alice Hoffman, Salman Rushdie, Toni Morrison ja Angela Carter, saksakeelses kirjanduses Patrick Süsskind, Franz Kafka ja Günter Grass. Eesti kirjanikest on kriitikute hinnangul kasutanud maagilist realismi näiteks Karl Ast-Rumor, Jüri Ehlvest, Nikolai Baturin, Teet Kallas, Karen Orlau, Andre Trinity ja Mehis Heinsaar, kunstnikest Toomas Kuusing. Eesti kirjandusteadlastest on maagilist realismi käsitlenud Berk Vaher ja Andrus Org.
Maagilisele realismile kirjanduses loetakse omaseks järgmiseid tunnuseid:
Kunstis on maagiline realism lähedane seda mõjutanud metafüüsilisele maalile ja sürrealismile, kirjanduses ulmele, sealhulgas alternatiivajaloole. Ülevaates noorte fantaasiakirjandusest kirjutas Sash Uusjärv 2016. aastal: "Nagu eespool juba mainitud, ei ole viimaste aastate realismiohtrus noortekirjanduses jätnud mõju avaldamata ka fantaasiakirjandusele, kuid see suslik on leidnud mooduse tagasi püünele ronida. Sobivaks sillaks on kujunenud maagiline realism, mis meelitab lugema nii need, kes tavapäraselt ehk fantaasialugudest ei hooli, kui ka ulmefännid."
ABB

ABB Ltd. (varem ABB Asea Brown Boveri) on rahvusvaheline tööstuskontsern, mille peakorter asub Šveitsi linnas Zürichis. Ettevõte toodab peamiselt energeetikaseadmeid elektrijaamadele, energiaülekandesüsteeme, automaattehnikat ja robotisüsteeme.
ABB tegutseb üle 100 riigis ja neil on umbes 112 000 töötajat (2008). Käive oli 2007. aastal umbes 30 miljardit USA dollarit.
ABB on börsil Šveitsis, Stockholmis ja New Yorgis. Aastal 2007 oli suurim osanik (umbes 7%) Rootsi ettevõte Investor AB, mida kontrollivad Wallenbergid. 
Septembrist 2008 juhib kontserni ameeriklane Joseph M. Hogan. 
Ajalugu.
ABB loodi 1988. aastal ABB Asea Brown Boveri, kui Rootsi firma ASEA (Allmänna Svenska Elektriska AB; asutatud 1883) ja Šveitsi firma BBC Brown Boveri (Brown, Boveri &amp; Cie; asutatud 1891) liitusid. Osalus jagunes pooleks. Ettevõttel oli 160 000 töötajat. Seda juhtis rootslane Percy Barnevik. 
Algaastatel osteti üles hulk ettevõtteid, sealhulgas Ida-Euroopas ja Aasias. Aastal 1996 liitis ta oma tegevuse rongide ja raudteesüsteemide tootmise alal Daimler-Benziga (nüüd DaimlerChrysler). 
Aastal 1999 sai nimeks ABB Ltd.
Pärast 2000. aastat sattus ABB majanduslikesse raskustesse ning müüs oma energiatootmise haru Prantsusmaa ettevõttele Alstom, tuumaenergiaharu Suurbritannia ettevõttele BNFL, Adtranzi Kanada ettevõttele Bombardier, samuti oma nafta- gaasi- ja keemiatööstusharu. 
Tegevus Eestis.
Eestis on ABB-l tehased Keilas ja Jüris. Kohapeal tegutseb ettevõte ABB AS.
Rajamisel on regionaalne äriteeninduskeskus. Pärast selle valmimist pakub kontsern Eestis tööd kokku 1600 inimesele.
Akmenė

Akmenė () on linn Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis. Akmenė valla halduskeskus. Linn asub Dabikinė jõe kaldal. Akmenėst 12 km edelas asub Naujoji Akmenė ('uus Akmenė') linn, vallas asuvad külad Akmenė I, Akmenė II ja Akmenė III. 
Linnas on raamatukogu ja gümnaasium. Vaatamisväärsuseks on uusgooti stiilis katoliku kirik (valmis 1912. aastal).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Akmenė elanikest leedulasi 96,91%, venelasi 1,04%, mustlasi 0,85%, lätlasi 0,46% ja teiste rahvaste esindajaid 0,73%.
Kaitstavad objektid.
Akmenė surnuaial on kaitse all Kalikstas Kasakauskase haud. Sinna maetud vaimulik oli žemaidi grammatika autor, nii on ka tema hauasambal žemaidikeelne kiri. Kaitse all on ka Nõukogude sõdurite matmispaik. Seal asub kiri 920 sõjas langenud sõduri nimega, ent 1956. aastal tehtud kalmistu inventuur näitas, et kalmistule on tegelikult maetud 195 sõdurit.
Kaitse all on Akmenė tulpkabel, mis on ehitatud aastail 1709–1711. See hävitati aastail 1952–1954, ent taastati 1991. aastal. Veel on kaitse all Akmenė II tulpkabel. See püstitati 1934. aastal Jonas Norvaišase hoovi. Tänapäevases asukohas asub see aastast 1989.
Esimese tulpkabeli vastas asub mälestusmärk Leedu iseseisvuse väljakuulutamise kümnendale aastapäevale. Aastal 1929 püstitatud sammas võeti maha aastal 1948, ent taastati aastal 1989.
Kaitse all on Püha Anna kiriku kompleks: nelja väravaga kirikuaed ja selle keskel asuv kirik. Eraldi kaitse all on aastail 1929–1930 valminud kirikuaia piirdemüür. See on maakividest ja tellistest rajatis, mille loode-, kirde-, edela- ja kaguküljel on väravad. Kirikut ehitati aastail 1907–1912. Selle torn hävis teise maailmasõja ajal, ent taastati sajandi teisel poolel. Kirik restaureeriti 2011. aastal.
K. Kasakauskase tänava sillutis on muinsuskaitse all. See pärineb XX sajandi kolmekümnendatest ja neljakümnendatest aastatest. 
Linnas on kaks muinsuskaitsealust maja. Esimene asub aadressil aadressil K. Kasakausko g. 18. See rajati XX sajandi esimesel poolel ja on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruseline mansardkorrusega puitehitis. Loodeosas on kelder, kirde- ja edelaküljes on antresoolid. Teine hoone asub aadressil K. Kasakausko g. 11. See on T-kujulise põhiplaaniga ja kuulus NKVD-le ning MGB-le. See püstitati XIX sajandi teisel poolel ja ehitati 1938. aastal ümber.
Ajalugu.
Kęsgailadele kuuluvat mõisat on esmamainitud 1511. aastal. Asula sai alguse 1531. aastal, mil kuningas Zygmunt I rajas selle juurde Dabikinė alevi. 1561. aastast on teada, et selle juures asus ka kirik. 
Linnaõigused sai 1592. aastal. 1596. aastal sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Hakati koguma raha uue kiriku rajamiseks, linn sai ka kihelkonnakooli. Linn kandis Dabikinė nime kuni XVII sajandini.
1705. aastal rüüstasid linna Rootsi väed, aastail 1710–1711 laastas linna katk. 1754. aastal oli linnal õigus pidada neli korda aastas laata.
1941. aastal sai Akmenėst Leedu esimese kolhoosi keskus. Aastast 2012 kuulub Akmenė vabamajanduspiirkonda.
Naujoji Akmenė

Naujoji Akmenė () ('uus Akmenė', läti "Jaunakmene") on linn Leedus Šiauliai maakonnas, Akmenė rajooni ja Naujoji Akmenė valla halduskeskus. 
Asub 12 km Akmenė linnast kirdes, merepinnast 89 meetri kõrgusel.
Naujoji Akmenė tekkis aastal 1952 valminud tsemenditehase juurde. Tehas toodab üle 700 000 tonni tsementi aastas. Aastal 1962 sai asulast Akmenė asemel rajooni halduskeskus. Linnaõigused sai aastal 1965.
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Naujoji Akmenė elanikest leedulasi 92,57%, venelasi 4,46%, ukrainlasi 0,74%, valgevenelasi 0,62%, lätlasi 0,46%, poolakaid 0,52%, sakslasi 0,14% ja teiste rahvaste esindajaid 0,4%.
The Sank

The Sank oli ansambel, mis tegutses aastatel 2004–2006 Tartus. Muu hulgas saavutas bänd kolmanda koha Music Center 2004 konkursil ning pääses 2005. aastal konkursi Eesti Noortebänd finaali. 
Alates 2006. aastast on The Sank tegutsemise lõpetanud.
Fiat Tipo 2000

Fiat Tipo 2000 oli Itaalias Esimese maailmasõja lõpus valminud tank, ühtlasi oli see ka esimene Itaalia tank.
Eellugu.
Fiat Tipo 2000 projekteerimine algas 1916. aasta augustis, masinaid ehitama hakati oktoobris ja prototüüp valmis firmas Fiat järgmise aasta juunis.
Kirjeldus.
Fiat 2000 kaalus 40 tonni, oli 7,38 meetrit pikk, 3,09 meetrit lai ja 3,8 meetrit kõrge. Fiat A12 mootor arendas 240 hj (179 kW) ja andis kiiruseks 6 või 7,5 km/h. Bensiinipaak mahutas 600 liitrit kütust ja käiguvaru oli kuni 75 km. Tank oli võimeline ületama 1 meetri kõrgusi takistusi ja 3 meetri laiusi kraave. Igal roomikul oli 10 ratast, millest 8 oli paaridesse jagatud ja vedrustusega varustatud. Soomuse paksus oli 15–20 mm.
Pearelvaks oli üks 65 mm kahur, mis paiknes 360 kraadi pööratavas tornis. Torn oli algselt silindrikujuline, kuid vahetati hiljem poolkerakujulise vastu. Kahurile lisaks paigutati sinna 14 mm kuulipilduja. Korpuse kummalgi küljel oli kolm ja tagaküljel üks 6,5 mm kuulipilduja, nii et peaaegu kogu tanki ümbrus oli relvadega kaetud, jättes vaid väikese pimeda nurga otse tanki ette. Mõningatel andmetel vahetati 1930. aastate alguses osadel masinatel esimesed kuulipildujad välja 37 mm kahurite vastu.
Meeskond koosnes 10 mehest. Juht paiknes masina esiosas, tema ees olevast luugist avanes hea vaade. Lahinguolukorras see luuk suleti ja juht kasutas periskoopi. Mootor paiknes korpuse tagaosas, käigukast esiosas juhi istme all ja need olid omavahel ühendatud mööda tanki põhja kulgeva kardaaniga. Mootor, käigukast ja muud mehaanilised detailid jäid kõik meeskonnaruumi põranda alla. Meeskonnaruum ise oli võrreldes teiste kaasaegsete tankidega küllaltki ruumikas.
Sarnaselt sakslaste A7V-ga oli Fiat Tipo 2000 ehitamisel lähtutud liikuva kindluse kontseptsioonist. Üleüldiselt oli Fiat 2000 oma aja kohta küllaltki hea tank. Varastest Prantsuse tankidest St Chamond ja Schneider CA 1 oli see ilmselgelt parem. Võrreldes Inglise tankidega oli maastikuläbivus kehvem, kuid siiski rahuldav arvestades tanki suurust ja kaalu. Erinevalt inglise tankidest olid mehaanilised osad (mootor, käigukast) meeskonnaruumist eraldatud ja viimane suhteliselt ruumikas. Samas tegi see tanki kõrgeks ja seega vaenlasele paremaks sihtmärgiks. Samuti ei vastanud Fiat 2000 päris hästi Itaalia sõjalistele vajadustele ega tööstuse võimekusele.
Kasutamine.
Esimesed kaks tanki jõudsid Itaalia armee käsutusse 1918. aasta lõpus, kuid lahingusse need ilmselt ei jõudnud. Järgmise aasta (1919) lõpuks valmis veel neli tanki ja kuue masinaga piirdutigi. Osa masinaid saadeti 1919. aastal Liibüasse, kus neid kasutati partisanide vastu võitlemiseks. Ametlikult oli Fiat Tipo 2000 kasutusel Itaalia sõjaväes kuni 1934. aastani.
Hans Mützelfeldt

Hans-Joachim Mützelfeldt (8. august 1916 Preußisch Oldendorf – 10. mai 1945 Tšehhi, Mělníki ringkond, Všetaty) oli Saksamaa sõjaväelane.
Hans-Joachim Mützelfeldti SS'i liikmekaardi number oli 184 296. 
Teenistuskäik.
20.aprill 1937 - 1. mai 1937 "F.i. F’schule Braunschweig" 
01-05-1937/ F.i. IV / "SS T.V. Ostfriesland" 
01-01.1939/01-06-1939 "F.i. 4. SS “Ostmark“" 
01-06-1939/01-09-1940 "F.i. 2. SS T.V. “Brandenburg“" 
01-09-1940/19-12-1940 "Adj. 10. SS T.Sta" 
19-12-1940/01-02-1940 "14. SS T. Sta." 
01-02-1940/15-07-1941 Leibstandarte Adolf Hitler "L SS A.H." 
15-07-1941/18-09-1941 FHA AmtII Adj. 
18-09-1941/21-05-1944. "Flak Abt SS-Div. Reich.", Kampfgruppe “Das Reich”i õhutõrje komandör. 
21-05-1941/28-09-1944. "Kdt. Stabslehrg. Kdr." 
28-09-1944/10-10-1944 "Gen Kto III(germ.) SS PzKorps" 
10-10-1944/ "20. WaffenGren.Div.SS" 20. Relvagrenaderide SS-diviis-i staabiülem.
José Ramos-Horta

José Manuel Ramos-Horta (sündinud 26. detsembril 1946 Dilis) on Ida-Timori poliitik.
Ta oli aastatel 2007–2012 Ida-Timori president. Teist ametiaega on ta Ida-Timori president alates 20. maist 2022.
Ta on 1996. aasta Nobeli rahuauhinna laureaat ja endine peaminister.
1974. aastal oli ta üks Iseseisva Ida-Timori Revolutsioonilise Rinde (FRETILIN) asutajatest.
9. mail 2007 valiti ta Ida-Timori presidendiks. 11. veebruaril 2008 sai ta ebaõnnestunud riigipöördekatse käigus raskelt vigastada ning viidi ravile Austraaliasse. 17. aprillil 2008 pöördus ta kodumaale tagasi ja asus uuesti oma ametikohustusi täitma.
Umaru Yar'Adua

Umaru Musa Yar'Adua (16. august 1951 Katsina osariik – 5. mai 2010 Abuja) oli Nigeeria poliitik, 29. maist 2007 kuni surmani Nigeeria president.
Ta oli rahvuselt fulbe ja usutunnistuselt muslim. 
Alates 1999. aastast oli ta Katsina osariigi kuberner. Tema valitsusajal kehtestati osariigis šariaadiseadused.
22. aprillil 2007 valiti Yar'Adua Nigeeria presidendiks. Ta kogus 24,6 miljonit häält ehk 70% häältest. Euroopa Liidu vaatlejate hinnangul ei vastanud valimised rahvusvahelistele nõuetele ja selle tulemused pole usaldusväärsed. Peamised opositsioonikandidaadid kutsusid üles valimistulemusi kehtetuks tunnistama ja uusi valimisi korraldama. Siiski oli see Nigeeria ajaloos esimene kord, mil presidendiamet valimiste tulemusena ühelt tsiviilisikult teisele üle läheb. Ka eelmine president Olusegun Obasanjo teatas televisioonis, et valimistel oli küll puudusi, aga järgmised tulevad juba paremad. 
Umaru Yar'Adual oli ka presidendiks oleku ajal hulk terviseprobleeme. Nii näiteks viibis ta kroonilise perikardiidi ravimiseks pikki perioode Saudi Araabias, mille ajal teda asendas asepresident Goodluck Jonathan.
23. novembril 2009 läks Yar'Adua Saudi Araabiasse ravima südamepaunapõletikku. See tekitas riigis peatselt võimuvaakumi. Näiteks ei osalenud president esimest korda Nigeeria ajaloos uue riigi peakohtuniku ametissevannutamisel, mis tekitas küsimuse, kas see ametissevannutamine oli üldse seaduslik. Kui vahistati 23-aastane nigeerlane, keda süüdistati katses lennuk Detroiti kohal õhku lasta, ei teinud Nigeeria riik selle kohta mingit avaldust. Opositsioonipoliitikud ja inimõiguste organisatsioonid püstitasid jaanuaris küsimuse, kas president ikka elus on, ja kutsusid üles moodustama komisjoni, mis selle välja selgitaks. 
9. veebruaril 2010 nimetas senat asepresidendi Goodluck Jonathani presidendi kohusetäitjaks. 24. veebruaril pöördus Umaru Yar'Adua kodumaale tagasi, kuid ametisse ei asunud. 5. mail ta suri. Järgmisel päeval andis Goodluck Jonathan presidendi ametivande.