tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kärbes (raamat)

"Kärbes" on A. H. Tammsaare armastusnovell, mille esmatrükk ilmus 1917. aastal. Jutustus on trükis ilmunud aastatel 1924, 1949 ja 1960 ning võrguteavikuna 2011. aastal Novelli pealkiri tuleneb ühe tegelase Andres Meriheina korteris elavast kärbsest, keda kirjanik Merihein jälgib, joodab-söödab ja kellega vestlusi peab. Novelli sõlmtegelaseks on preili Västrik, keda kutsutakse Tiksiks. Tiksi püüd leida endale abikaasat mõjutab loo mitmeid tegelasi. Tiksi on uudne ja kordumatu karakter Tammsaare tegelaste hulgas.
Novelli tegelastes Andres Meriheinas ja Kulnos on osaliselt nähtud teose autori isiksust. Meriheinas avaldub justkui autori lüüriline mina, Kulnos on esikohal kultuurifilosoof ning kummaski tegelases kordub palju teisest.
Loos on Tammsaare kasutanud impressionistlikku kujutluslaadi, samuti leidub süžees tunnuseid kunstisuunast, mida nimetatakse neorealismiks.
Dalton (täpsustus)

Dalton on Ameerika Ühendriikides mitme koha nimi;
Saaremaa Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing

Saaremaa Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing (lühend Saaremaa NNKÜ-NMKÜ; ingliskeelne lühend: Saaremaa YWCA-YMCA) on Eesti usuorganisatsioon; ühtlasi Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühingu haruorganisatsioon.
Alma (Colorado)

Alma on linn USA-s Colorado osariigis Parki maakonnas.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 296. Aastal 2010 oli elanikke 270 ja 2000. aastal 179. 
Linn asutati 2. detsembril 1873.
Alma asub 3158 meetri kõrgusel üle merepinna, mis teeb sellest kõrgeimal asuva linna Ameerika Ühendriikides. Tänu oma asukohale on linna kliima külm. Suvel ei tõuse ööpäevane õhutemperatuur oluliselt üle 10 °C. Talved on külmad ja pikad ning temperatuur püsib −10 °C allpool. Kõige soojem kuu on juuli, kui keskmine maksimaalne temperatuur on tõuseb 17 °C-ni. Külmim kuu on jaanuar, kui keskmine minimaalne temperatuur langeb −17 °C-ni. Päevase ja öise temperatuuri erinevused võivad ulatuda 25 kraadini. Sademeid langeb 584 mm aastas.
Alma lähedal asub ajalooline hõbedakaevandus Sweet Home Mine.
Kargi mõis

Kargi mõis (saksa keeles "Karky") oli rüütlimõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 509,1 ha mõisamaad ja 329,93 ha talumaad.
1490. aastal kuulus mõis Hans Schardenbäkile, 1648–1722 Tollidele, 1919. aastal parun Albert Buxhoevedeni pärijatele.
1939. aastal asus endine mõisasüda Torgu vallas.
Jaak Hein

Jaak Hein (7. september 1951 Kiviõli – 14. märts 2021 Pärnu) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1970 Väike-Maarja Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8.lend).
Ta töötas aastatel 1978–1999 teatris Endla, seejuures aastast 1989 lavastusala juhatajana. Ta on teinud ka lavakujundusi. Aastatel 1999–2001 oli Kuressaare Linnateatri tehniline direktor. Seejärel töötas lühikest aega Kihnu rahvamaja juhatajana.
Ta on mänginud telelavastuses "Soo" (aastal 1992).
Karl Mikita

Karl Mikita (26. veebruar 1879 – 29. juuli 1933) oli eesti tööstur.
Ta oli Tallinna maalrite gildi liige. 
1918. aastal kleepis ta Tallinnas üles Eesti iseseisvusmanifesti. Ta oli päevalehe Vaba Maa asutajaid ja kuni surmani osaühingu juhatuse liige, Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu liige, Tööstusliku Kutseoskuse Nõukogu liige, Tallinna Toompea Kaarli koguduse juhatuse ja nõukogu liige.
Imbi Herm

Imbi Herm (aastani 1982 Imbi Süvalep; sündinud 12. aprillil 1955 Rakveres) on eesti endine näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas aastal 1973 Rakvere 1. Keskkooli, õppis aastatel 1973–1975 Tartu Riiklikus Ülikoolis psühholoogiat ja lõpetas aastal 1980 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9.lend).
Ta töötas aastatel 1980–1992 näitlejana Rakvere Teatris. Hiljem on ta tegutsenud lauluõpetajana. Ta on kirjutanud näidendeid ja neile muusikat ("Nääriöö, see imeline, 1982; "Võlulaul", 1984)
Aastatel 1995–2003 oli ta Aluvere Põhikoolis lauluõpetaja ning aastast 2003 Rakvere Reaalgümnaasiumi ajaloo ja kultuuriloo õpetaja.
Isiklikku.
Tema ema oli näitleja Galina Süvalep, isa oli näitleja, lavastaja ja dramaturg Kulno Süvalep, vanaisa oli ajakirjanik ja poliitik, Riigikogu sekretär Arnold Süvalep; õde on kirjandusteadlane Ele Süvalep-Lõhmus,tütar on Laura Herm.
Catignano

Catignano on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. Catignano asub Pescara lisajõe Nora kallastel.
Arheoloogiliste väljakaevamiste käigus on Catignano territooriumil asunud neoliitilisest asulast saadud huvipakkuvaid leide (keraamika, terrakota). 
365 meetri kõrgusel merepinnast asuva Catignano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. 
Catignano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Civitaquana, Cugnoli, Loreto Aprutino, Nocciano, Pianella.
Catignano halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Contrada Sterpara, Contrada De Contra, Contrada Micarone, Contrada Varano,contrada Grotte Cappuccini.
Capitol City

Capitol City on kummituslinn Colorado osariigis Hinsdale'i maakonnas Alpine Loop National Back Country Byway teede võrgustikus.
Capitol City asutati 1877. aastal ja tippajal elas asulas 400 inimest. Selle asula asutajad soovisid, et sellest saaks Colorado pealinn.
Asulas on säilinud on postkontor, mõned kõrvalhooned ja põletusahjud.
Tulbi tänav (Tartu)

Tulbi tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
Tänav algab Veeriku tänavalt ja suundub kagusse. Tänav ristub Nisu, Maisi, Rukki, Sangla, Nelgi, Varju tänava, Viljandi maantee ja Ülase tänavaga.
Tänava pikkus on 680 meetrit.
Johann Voldemar Jannseni tänav

Johann Voldemar Jannseni tänav on olemas mitmes linnas:
Miami Beach

Miami Beach on linn USA-s Florida osariigis Miami-Dade'i maakonnas.
Elanike arv oli 2000. aasta rahvaloenduse järgi 87 933 ja 55,5% linna elanikest olid välismaist päritolu.
Linn asutati 26. märtsil 1915.
Miami Beach on olnud juba üle sajandi Ameerika Ühendriikide kuulsamaid mereäärseid kuurorte.
Sõpruslinnad.
Miami Beachil on 12 sõpruslinna.
Elice

Elice on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis.
259 meetri kõrgusel merepinnast asuva Elice asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. 
Elice piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Atri (TE), Castilenti (TE), Città Sant'Angelo, Collecorvino, Penne, Picciano.
Elice halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Castellano, Colle d'Odio, Collina, Elice (keskus), Madonna degli Angeli, Quattro Strade, Sant'Agnello.
Ülemiste tunnel

Ülemiste tunnel on Järvevana teed Peterburi teega ühendav tunnel Tallinnas.
Tunnel avati 9. oktoobril 2013. 
Tunnel on 320 m pikk. Sisse- ja väljasõiduteede kogupikkus on 355 m. 
Tunnel koosneb kahest omavahel paksu betoonseinaga eraldatud osast.
Loreto Aprutino

Loreto Aprutino on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis.
307 meetri kõrgusel merepinnast asuva Loreto Aprutino asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. 
Loreto Aprutino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Catignano, Civitaquana, Civitella Casanova, Collecorvino, Moscufo, Penne, Pianella, Picciano.
Loreto Aprutino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Loreto Aprutino (keskus), Cartiera, Ferrauto, Il Tarallo, Passocordone, Poggioragone, Remartello, Rotacesta, San Pellegrino, Cordano, Cappuccini, Fiorano, Villa Scannella, Madonna degli Angeli, Gallo, Collecera, Colle Cavaliere, Collefreddo, Scrizzetto, Paterno, Pallante, Colleospedale, Cancelli, Salmacina, Cecalupo, Pretara, Sablanico.
Rooma ajal asus Loreto Aprutino kohal Laurentumi asula, mis on saanud nime piirkonnas kasvanud lauruse (loorberilised) järgi. Tänapäeva asula kujunes välja kindluse ja benediktiinide kloostri ümber XI sajandil.
Johann Voldemar Jannseni tänav (Tartu)

Johann Voldemar Jannseni tänav on tänav Tartus Tähtvere linnaosas. Tänav on ligikaudu 440 meetrit pikk.
Tänav sai nime Tartu linnavolikogu otsusega 24. oktoobrist 1932.
Eduard Kääparin

Eduard Kääparin (16. september 1898 Võru vald, Võrumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti õpetaja.
Ta õppis aastail 1922–1926 Tartu Ülikooli põllumajandus- ja 1926–1927 õigusteaduskonnas.
Alates 1916. aastast oli ta pangaametnik Võrus, Nižni Novgorodis ja Lukojanovis, 1922–1928 Tartu linna 3. algkooli õpetaja, 1928–1930 Tartu linna haridusinstruktori kt.
1932. aasta sügisel, elades Navi külas Võru vallas, saatis ta valitsuskriisi ajal Riigikogu esimehele Karl Einbundile telegrammi, pakkudes end riigivanemaks. Seejärel käis ta kohalike ajalehtede toimetustes teateid hankimas, kas pole midagi kuulda tema riigivanemaks kutsumise kohta. Veendunud, et nii kergesti riigivanemaks ei saa, läks Kääparin Nõukogude Liitu. Seal viibis ta Pihkva, Leningradi ja Moskva vanglais. Venelased, nähes, et tegu on vaimuhaigega, saatsid ta Eestisse tagasi.
1934. aastal andis ta Rapla ümbruse taludes põllumajanduslikku nõu, nimetades end õpetatud agronoomiks. Ta soovitas asutada 1 000 000 sordiga puukooli, kasvatada kuni 250 kalkunit, ehitada klaasseintega elamuid, edendada ulgumere kalapüüki, propageerida 10–14-lapse süsteemi.
Conopsis

Conopsis on maoperekond, kes elavad peamiselt Mehhikos. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Conopsis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Harilik elupuu

Harilik elupuu ("Thuja occidentalis" L.) on okaspuuliik elupuu perekonnast.
Harilik elupuu kasvab pärismaisena Põhja-Ameerikas. Euroopas on ta sageli kasvatatav ilupuu ja hekipõõsas.
Compton

Compton on linn USA-s California osariigis Los Angelese maakonna lõunaosas.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 96 455. Aastal 2000 oli 93 493.
Linn asutati 1888. aastal.
Compton on ühe kõrgeima kuritegevuse määraga linn USA-s.
Sõpruslinnad.
Comptonil on kolm sõpruslinna.
Lamav käokuld

Lamav käokuld ("Helichrysum petiolare") on Lõuna-Aafrika kuivadest piirkondadest pärit mitmeaastane pindakattev poolpõõsas.
Kirjeldus.
Taime kõrgus on 25 sentimeetrit. Lehed pikad, vastakate ümarate pehmete viltkarvaste hõbehallides, kollastes, rohelistes ja kirjudes toonides. Õisikud kreemikad või hallikasvalged.
Kultiveerimine.
Päikesepaisteline või ka poolvarjuline kasvukoht. Eeldab toitaineterikast ja vett hästi läbilaskvat pinnast. Võib kasvatada peenral (istutada umbes 35 cm vahega), samuti kiviktaimlas, aga ka konteineris.
Kasutus.
Lõhnalt meenutab karrit. Kasutatakse madratsitäitena.
Üle piiri

 
"Üle piiri" on Eesti kirjaniku A. H. Tammsaare 1910. aastal ilmunud linnaaineline novell Roberti ja Hedwigi armuloost, aga ka ühiskondlikest muudatustest (naisemantsipatsioon jm).
Novell kuulub Tammsaare üliõpilasnovellide tsüklisse koos "Pikkade sammude" (1908) ja "Noorte hingedega" (1909). Novellid keskenduvad esimese põlve noorte haritlaste ja üliõpilaste elule. 
Kolm üliõpilasnovelliks kutsutud kirjanduslikku pala ei ole seotud Tartuga mitte niivõrd sündmuskoha, vaid ilmumisaja poolest: need ilmusid siis, kui Tammsaare õppis Tartu Ülikoolis. "Üle piiri" tegevustik on paigutatav Tallinna (sellele viitavad meri, rongijaam ja tramm). 
Novellide ruumikontseptsioon on silmatorkavalt sarnane, ühendavaks tunnuseks ebamäärasus ja suletus. Sisu keskmes on inimsuhted. Tegelaste kohtumised ja vestlused toimuvad peamiselt kuskil toakeses, mis tundub asuvat agulis. 
Hedvigit ühendab mitmete Tammsaare naistegelastega see, et tal pole ema. Kõiki seda tüüpi naiskangelannasid ühendab isepäisus, eristumine, teistsugune-olemine. Hedvigit kasvatavad isa ja tädi. 
Novelli teise trüki lõpplahendus erineb esialgsest variandist: kui algversioonis viskab Hedvigi isa Robert Muidu uksest välja, siis teises trükis (1923) annab ta noormehele kaasa oma õnnistuse, reisiraha Moskvasse sõiduks ning käsu Hedvig aasta jooksul tagasi tuua.
Taro (mäng)

Taro ehk tarokk (ka tarot) on kaardimäng tavaliselt neljale mängijale, kuid võimalik ka kolmele või viiele mängijale. Mängimiseks kasutatakse 78 kaardist koosnevat mängukaardipakki. See on ainuke meie aegadeni säilinud laialt levinud kaardimäng, milles kasutatakse täielikku 78-lehelist tarokaardipakki. Mäng on populaarne Prantsusmaal ja Kanada prantsuskeelsetes piirkondades.
Ühe levinud hüpoteesi järgi oli tarokaardipakk kõikide Euroopa mängukaardipakkide ühine eelkäija. Nagu ka tavalised mängukaardid, kasutati tarokaarte just hasartmängude eesmärgil, täpsemalt mängus, mis tuletas meelde bridži.
Prantsusmaa taro on tuntud alates kaugetest aegadest ja need olid populaarsed mängukaardid vähemalt mitme sajandi jooksul.
Ametlikud reeglid.
Fédération Française de Tarot' loodud reeglid kehtivad Prantsusmaal nii ametlikel meistrivõistlustel kui ka sõpruspartiide puhul.
Kaardipakk.
Tarot mängitakse 78 kaardist koosneva kaardipakiga:
21, Väike ja Vabandus on 3 vääriskaarti, mille ümber kogu taro strateegia keerleb. 
Kaartide väärtused.
Arvutamise lihtsustamiseks loetakse kaarte kahekaupa, näiteks:
Kokku on kõikide kaartide peale 91 punkti.
Väikeselehine jalakas

Väikeselehine jalakas ("Ulmus parvifolia") on jalaka perekonda kuuluv puuliik.
Kasvab Hiinas, Jaapanis, Põhja-Koreas ja Vietnamis.
Teda kasvatatakse tihti potipuuna (bonsaina).
Ficimia

Ficimia on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekond "Ficimia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks:
Balti õhuturbe missioon

Balti õhuturbe missioon (inglise keeles "Baltic Air Policing") on NATO õhukaitse Balti riikidele pakutav miinimumnõuetele vastav õhuturve ("Quick Reaction Alert, QRA").
Kodukaitse

Kodukaitse (ka: Eesti Kodukaitse) oli Eesti riigikaitseorganisatsioon. 
15. mai 1990 õhtul kuulutas valitsuse esimees Edgar Savisaar Toompea lossi rõdult välja Kodukaitse moodustamise. Organisatsioon asutati 17. mail 1990, «Organisatsiooni «Eesti Kodukaitse» põhikiri kinnitati Vabariigi Valitsuse 28. aprilli 1992. a määrusega nr. 134,
17. märtsil 1995. aastal kinnitas Vabariigi valitsus Eesti Kodukaitse uue põhikirja, mille kohaselt oli Eesti Kodukaitse organisatsioon, mille liikmed oma vabast tahtest ja vabatahtlikult ning tasu saamata osalesid politsei abistamisel avalikukorra kaitsel ning õigusrikkumiste ennetamisel, tõkestamisel ja avastamisel. Politseiameti peadirektorile tehti ülesandeks tagada Eesti Kodukaitse vabariiklike organite likvideerimine ning Kodukaitse relvastuse, erivahendite ja muu vara arvele võtmine, asjaajamise ja vara üleandmine Eesti politseiasutuste bilanssi.
Kodukaitse likvideeriti valitsuse 15. märtsi 1996 määrusega, kuna organisatsiooni tegevus oli selleks ajaks sisuliselt ammendunud.
Kodukaitse tegevusvaldkonnad.
Kodukaitse tegutses järgmistes valdkondades:
30. juulil 1990 kolis Kodukaitse staap Toompea lossist ajaloolisse komandandi majja. 
1990. aasta oktoobrist kuni 1991. aasta aprillini oli Kodukaitse tegev Eesti Vabariigi majanduspiiri loomise ja piiripunktide mehitatud valve tagamisega. 
1991. aasta jaanuarikriisi ja augustiputši ajal organiseeris Eesti riiklikult tähtsate objektide kaitset. 
9. juulil 1991 toimus Toompeal komandandi majas, kus asusid Eesti Kodukaitse ja Eesti Riikliku Piirikaitseameti peakorter ja piirikaitse staap, plahvatus. Pomm plahvatas kell 22, mil Pika Hermanni tornis langetati signatuuri saatel sinimustvalget riigilippu.
3. märtsist kuni 2. aprillini 1992 teostas Eesti Kodukaitse Rummu vangla II ja III koloonia välisvalvet ning 19.–21. juunil 1992 julgestas riigis toimunud 1992. aasta Eesti rahareformi.
15. augustil 1994 võtsid kodukaitsjad Tondil Matrossovi-nimelise motoriseeritud jalaväediviisi territooriumi kasarmud ja objektid oma valve alla. 
1994. aasta novembris loodi õppekeskus, mille peamiseks ülesandeks oli Kodukaitse liikmetele väljaõppe ja koolituse korraldamine.
Granite Peak

Granite Peak on mägi Ameerika Ühendriikides, Montana osariigi kõrgeim mägi. Selle kõrgus on 3901 meetrit.
Granite Peak paikneb Parki maakonnas asuval Absaroka-Beartoothi ürgloodusalal. Granite Peak asub Wyomingi piirist 16 km kaugusel põhjas ja Columbuse linnast 72 km kaugusel edelas.
Granite Peaki tippu jõudmine on üks raskemaid USA-s. Põhjuseks on sageli mäge ümbritsev halb ilm ja teed tippu on raske leida. Pärast mitme ekspeditsiooni ebaõnnestunud katseid jõuda mäetippu õnnestus see esimesena Elers Kochil 29. augustil 1923.
Basciano

Basciano on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Teramo provintsis.
388 meetri kõrgusel merepinnast asuva Basciano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. 
Basciano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castel Castagna, Colledara, Montorio al Vomano, Penna Sant'Andrea, Teramo.
Basciano halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Basciano (keskus), Feudo, San Rustico, Sant'Agostino, Santa Maria, Tomolati, Zampitto.
Basciano territooriumil voolab Vomano parempoolne lisajõgi Mavone.
Stalingrad (Accepti album)

"Stalingrad" on Saksa "heavy metal"'i-ansambli Accept 13. stuudioalbum. Plaat jõudis müüki 6. aprillil 2012 ja selle andis välja Saksa sõltumatu plaadifirma Nuclear Blast Records.
See on bändi teine album pärast uuesti kokkutulemist 2009. aastal. Plaadi produtsent on Andy Sneap.
Parki maakond (Montana)

Parki maakond ("Park County") on maakond USA-s Montana osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Livingston.
Maakonna pindala on 7288 km². Veepindala on 28 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 636. Aastal 2000 oli elanikke 15 694.
Ajalugu.
Parki maakond moodustati 1887. aastal.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmed.
Parki maakonnas oli 15 694 inimest, 6828 leibkonda ja 4219 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 2 in/km².
Elamuühikuid ("housing units") oli 8247 (keskmine tihedus 1/km²).
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 1,84%.
6828 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,27 ja perekonnas keskmiselt 2,88 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Ea mediaan oli 41 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 97,40 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 96,10 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 31 739 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 40 561 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 28 125 dollarit, naistel 19 973 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 17 704 dollarit.
11,40% elanikkonnast ja 7,20% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 13,10% alla 18-aastasi ja 10,10% üle 65-aastasi.
Gran Sasso

Gran Sasso (itaalia keeles 'suur kalju, kivi') ehk Gran Sasso d'Italia on mäeahelik või mäemassiiv Kesk-Itaalias. Mandri-Apenniinide kõrgeimad mäed asuvad tervikuna Abruzzo maakonnas ja on osa Abruzzo Apenniinidest.
Nädalapäev

Nädalapäev on üks nädala seitsmest eri nimetusega päevast. Nädalapäevad on esmaspäev, teisipäev, kolmapäev, neljapäev, reede, laupäev ja pühapäev. 
Laupäeva ja pühapäeva koos kutsutakse nädalalõpuks ehk nädalavahetuseks. Paljudes riikides on need kaks päeva puhkepäevad. Ülejäänud viis päeva on töö- ehk argi- ehk äripäevad.
Uromacer

Uromacer on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekond liigitatakse roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks:
Galina Süvalep

Galina Süvalep (neiuna Galina Kapalõgina, aastatel 1941–1951 Galina Gorbovskaja; 15. juuli 1923 Narva – 22. august 2020) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1941 Narva vene keskkooli ja aastal 1951 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.
Ta töötas aastatel 1952–1953 Draamateatris ja Nukuteatris ning aastatel 1954–1967 Rakvere Teatris.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1951–1962 abielus Kulno Süvalepaga, nende tütred on kirjandusteadlane Ele Süvalep-Lõhmus (sündinud 8. novembril 1951) ja lauluõpetaja ning endine Rakvere Teatri näitleja ja lavastaja Imbi Süvalep-Herm (sündinud 12. aprillil 1955); esimesest abielust on tal poeg Paul.
Kuupäev

Kuupäev ehk daatum on päeva järjekorranumber kuus, millele sageli lisatakse ka kuu ja aasta. Kuupäev on nt 15. märts 2013, mida võib kirjutada ka 15.03.2013.
Kuupäeva määramine sõltub kasutatavast kalendrisüsteemist. Sama päeva võidakse eri kalendrites märkida eri järjekorranumbriga, näiteks on kasutatud eri paigus samal ajal kuupäevi Juliuse kalendri ja Gregoriuse kalendri järgi.
Kuupäev sõltub ka ajavööndist. Näiteks rünnak Pearl Harborile algas 7. detsembril 1941 kell 7.48 Havai aja järgi, aga 8. detsembril kell 3.18 Jaapani aja järgi.
Mil Mi-8

Mil Mi-8 (NATO koodnimetus Hip) on Nõukogude Liidus konstrueeritud transpordikopter.
Ajalugu.
See on üks enim toodetud helikoptereid (u 12 000) maailmas.
Mil Mi-8 koptereid toodeti Kaasani helikopteritehases.
Põhiversioon relvastamata; sõjaväetranspordihelikopteri Püloonidele on võimalik kinnitada erinevat relvastust (kokku 8 kinnituspunkti); Hip-E/H versioonidel on korpuses 12,7 mm kuulipilduja ja kandevõime on 28 sõdurit koos varustusega. Kuigi Mi-8 on kasutatud relvastatud üldkopterina, ei ole ta soomustatud. 
Tehnilised andmed.
Meeskond 3
Tühimass 7380 kg [KM1] 
Stardimass (norm/max) 11 100 / 13 000 kg
Mahutavus 28 sõdurit koos varustusega
Laadung 4000 kg
Lennukiirus 205–250 km/h
Lennukaugus 580 km / lisakütusepaakidega 1065 km
Lennukõrgus 5000 m
Võimalik relvastus
Pütagoreism

Pütagoreism oli vanakreeka filosoofi ning matemaatiku Pythagorase (6. sajand eKr) õpetusest lähtunud antiikfilosoofia suund. Pythagorase järgijaid nimetatakse pütaagorlasteks ehk pütagoorlasteks.
Lestkeel

Lestkeel on õhuvoolu käes vibreeriv ja heli tekitav lehekese- või plaadikesekujuline detail muusikainstrumendil.
Lestkeeled on näiteks harmooniumil, akordionil ja lõõtspillil.
Battipaglia

Battipaglia on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Campania maakonnas Salerno provintsis. Battipaglia sai linnaõigused Itaalia presidendi 2008. aasta 26. juuni dekreediga.
72 meetri kõrgusel merepinnast asuva Battipaglia asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus.
Battipaglia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bellizzi, Eboli, Montecorvino Rovella, Olevano sul Tusciano, Pontecagnano Faiano.
Battipaglia halduspiires asuvad järgmised asulad ja asumid: Aversana, Belvedere, Centro, Fasanara, Idrovora, Lido Lago, Monteleone, Parco Russo, San Emilio, San Gaetano, San Luigi, San Mattia, Sant'Anna, Santa Rosa, Schiavo, Serroni Basso, Serroni Alto, Spineta, Stella, Taverna delle rose, Taverna Maratea, Tempa delle Craste, Torre dei Mussi, Turco, Verdesca, Villa Lisa. Ainus madalama taseme haldusüksus ("frazione") on Santa Lucia inferiore.
Loodus.
Tusciano jõe kallastel asuva Battipaglia edelapiiriks on Türreeni meri.
Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +9 °C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +23,6 °C). Aasta keskmine sademete hulk on umbes 1100 mm, keskmiselt 84 sajupäeval aastas.
Ajalugu.
Battipagliat on kirjasõnas esmamainitud 1080. aastal, kui Robert Guiscard andis Sele ja Tusciano jõe vahelise maa-ala koos Castelluccio kindlusega Salerno kirikule.
Saaremaa Malev

Saaremaa Malev on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Kuressaares.
Skeemipesa

Skeemipesa / SP Engineers OÜ on ettevõte, mis osutab riist- ja tarkvara arendusteenuseid alates 2014. aastast. 
Ettevõte loob tooteid alates kiiresti valmivatest prototüüpidest kuni masstootmiseks sobilike lõpptarbijale mõeldud lahendusteni. Koostöö Tallinna Tehnikaülikooli instituutide, erialaliitude ja ettevõtetega võimaldab töötada efektiivselt ja paindlikult.
SP Engineers OÜ on Eesti Elektroonikatööstuse Liidu liige.
Alcamo vald

Alcamo vald (itaalia keeles "comune di Alcamo", sitsiilia keeles "Àrcamu", Palermo murdes [Aiccamu]) on vald Itaalias Sitsiilia maakonnas umbes 50 km Trapanist idas ja 66 km Palermost loodes.
Vald piirneb põhjas Türreeni merega, idas Palermo provintsi Balestrate valla ja Partinico vallaga, lõunas Palermo provintsi Camporeale vallaga ning läänes Trapani provintsi Calatafimi Segesta valla ja Castellammare del Golfo vallaga.
Valla pindala on 130,79 km², elanike arv 45 314 (31.12.2011), rahvastiku tihedus 346,46 in/km². 
Valla keskus on Alcamo.
Loodus.
Vald piirneb põhjas Türreeni mere Castellammare lahega selle ranniku keskosas.
Vald asetseb Monte Bonifato jalamil. See on lubjakivimägi. Seal on travertiini leiukoht. Keskmine kõrgus merepinnast on 258 m. Mere ja mäe vahel on laineline künklik maastik.
Alcamo Marinas on liivaluited ja mererand.
Alates 500 meetrist üle merepinna asetseb Monte Bonifato looduskaitseala. 
Mäelt avaneb looduskaunis vaade. 
Kliima on mõõdukas. Itaalia valdade klimaatilise klassifikatsiooni järgi kuulub vald tsooni B (3512 GR/C).
Itaalia seismilise klassifikatsiooni järgi kuulub vald tsooni 2 (keskkõrge seismilisus; määrus PCM 3274, 20.3.2003).
Rahvastik.
Elanike arv 45 314 (seisuga 31. detsember 2011), rahvastiku tihedus 346,46 in/km².
Valdav osa rahvastikust elab Alcamos. Sellest 6 km põhja pool mere ääres on Alcamo Marina. 
Haldus.
Valla keskus on Alcamo. 
Vallal ei ole õigust end ametlikult linnaks nimetada. 
Vallavanem on alates 24. maist 2002 vasaktsentrist Sebastiano Bonventre.
Majandus.
Peamised elatusallikad on põllumajandus, viinamarjakasvatus (küngastel on viinamäed) ja travertiini kaevandamine.
Ajalugu.
Monte Bonifato mäe nõlval on esiaegse kalmistu jäänused.
Monte Bonifato mäe nõlval on ka antiikaegse asula jäänused. Pärimuse järgi oli praeguse Alcamo kohal roomlaste asula Longaricum.
Valla ala oli Bütsantsi ning seejärel araablaste võimu all. 9. või 10. sajandil rajati Calatubo linnus. 
Alcamo rajasid araablased arvatavasti 10. sajandil. 12. sajandist alates on teada Bonifato küla Monte Bonifatol. 
Pärast araablasi oli valla ala normannide ja Švaabimaa hertsogkonna võimu all. Lääniisandad vaheldusid. Ventimigliadelt pärineb Ventimigliade linnus, mille varemed on Monte Bonifato mäel. Modica krahvidelt pärineb Modica krahvide linnus Alcamos.
Aastal 1631 andis asekuningas Francesco La Cueva Alcamole linnaõigused.
Vaatamisväärsused.
Valla keskuses Alcamos on hulk vaatamisväärsusi.
Alcamost Palermo pool kiirtee ääres asetseb kõrgkeskaegne kindlus Calatubo linnus.
Monte Bonifato mäel on Ventimigliade linnuse varemed ja Bosco di Alcamo looduskaitseala.
Alcamo

Alcamo ['alkamo] (itaalia keeles "Alcamo", sitsiilia keeles "Àrcamu", Palermo murdes [Aiccamu]) on asula Itaalias Sitsiilia maakonnas Trapani provintsis, Alcamo valla keskus.
Nimi ja ajalugu.
Nime päritolu on lahtine. Ühe oletuse järgi sai asula nime muslimist palgasõdurite pealiku Al-Qāmūqi (القاموق‎) või Al-Qāmah' järgi, kes legendi järgi 828 asutas asula Bonifato mäe nõlvadele. Teise oletuse järgi pärineb see araabia sõnast "al-qāmah" ('mudane või viljakas maa').
Legendi järgi rajati Alcamo roomlaste asunduse Longaricum kohale. Kaks künkakest Alcamo vapil öeldakse kujutavat Longaricumi ja Alcamot.
Alcamot on kirjalikult esmamaininud 1154. aastal Muḩammad al-Idrīsī "Rogeri raamatus". Ta kirjeldab Al-Qāmah't Calatubo linnusest ja nimetab seda "manzil" ('talu või majade rühm'), millel on viljakad maad ja õitsev turg. Üle poole elanikest olid araablased.
Aastast 1185 pärinev Andaluusia palveränduri päevik kinnitab, et Alcamo on araabia päritolu: ta nimetab seda "beleda" (mošee ja turuga koht). 
Pärast araablasi oli Alcamo kõigepealt normannide ja seejärel Švaabimaa hertsogkonna võimu all. Asulas elasid muslimid ning see oli jagatud neljaks osaks: S. Vito, S. Leonardo, S. Ippolito e S. Nicolò. 
Saratseenide mässude sari aastatel 1221–1243 ajendas keiser Friedrich II araablasi Alcamost küüditama ning Alcamo sai aegamööda kristlaste asulaks. 13. sajandil tekkis ka asula praegusesse asukohta mäe jalamile. Hiljem tehti mäe nõlval paiknenud asula maatasa. 
Alcamo oli järgemööda erinevate lääniisandate käes. Algul oli see Ventimiglia suguvõsa käes. Neilt pärinevad Ventimigliade linnuse varemed Monte Bonifato mäel. Järgmised isandad olid Modica krahvid, kellelt pärineb hästi säilinud Modica krahvide linnus.
Alcamo vanalinn pärineb 14. sajandist. 
1500. aasta paiku oli Alcamo mõnda aega türgi piraatide vastu võidelnud õiguskapteni Ferdinando Vega jurisdiktsiooni all. Alcamo piirati linnamüüriga, milles oli neli väravat: Porta Palermo praeguse via Rossotti lõpus, Porta Corleone praeguse via Communale Navarra lõpus, Porta di Gesù Alcamo Santa Maria di Gesù kiriku ees frantsisklaste kloostri kõrval ja Porta Trapani via Communale Navarra alguses. 
1631. aastal andis asekuningas Francesco La Cueva Alcamole linnaõigused.
La Hulpe

La Hulpe on asula ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Vallooni Brabandi provintsis Nivellesi haldusringkonnas.
2007. aastal elas vallas 7309 inimest.
Āraiši

Āraiši (vanasti ka Āraišu mācītājmuiža, saksa keeles "Arrasch") on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas Āraiši järve kaldal Gauja rahvuspargi territooriumil. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Āraiši asub valla idaosas merepinnast 124 meetri kõrgusel Valga–Riia rongiliini ja Āraiši järve ääres. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 4 ja Riiast 84 kilomeetri kaugusele.
Āraiši jääb Gauja rahvusparki.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Āraiši kirikumõisa ansambel, sealhulgas heinalakaga laut, tall-tõllakuur, jääkelder, ait, koolimaja, õpetajamaja ja kaks sealset ahju, Āraiši kirik, selle orel ja kaks vitraaži, Āraiši ordulinnus koos asulakohaga, Āraiši muuseumpargi ajaloolised hooned ja Āraiši järvelinnus. Regionaalseu kaitse all on Āraiši kiriku keskaegne kalmistu. Asulas on ka Drabeši mõisale kuulunud Hollandi tuulik. 
Külas asub Āraiši bussipeatus, selle lähistele jääb Āraiši raudteejaam.
2007. aastal oli külas 35 elanikku.
Kännu Kukk

Kännu Kukk on Liviko toodetav liköör, mille kangus on 45%. Praegu (2018) toodetavast sortimendist on Kännu Kukk Liviko vanim.
Kännu Kukk on rubiinpunase värvusega, meeldiva köömnemaitse ja -aroomiga kange liköör, mida valmistatakse kuumvillimise teel.
Seto leelo

Seto leelo on setode traditsiooniline laulmisstiil. See on üle 1000 aasta vana. 
30. septembril 2009 kandis UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse komitee selle inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja. 
Leelole on omane kaks häält. Põhihääl on mitmekesi lauldud torrõ ja kõrvalhääl üksi lauldud killõ. Eeslaulja laulab torrõt. Vanemas stiilis ei lauldud torrõt unisoonis. Nii võib eriti meeste leelo puhul tinglikult eristada ka kolmandat häält ehk alumist torrõt. Alumine torrõ kasutab heliredeli alumisi noote, kuid erinevalt teistest häältest sellel kindlaid varieerimise reegleid ei ole. Killõ kasutab kõrgemiad noote, ja kuna leelo puhul helistik laulu jooksul tõuseb, siis võib vahel killõl oma osa laulmine raskeks minna. Sel puhul kasutatakse erilist võtet - kergütamist. Kergütamise puhul võtab eeslaulja järgmise rea järsult madalamalt. Lisaks setu leelole esineb kergütamist veel mordvalaste rahvalaulude puhul.
Āraiši kirikumõis

Āraiši kirikumõis (saksa keeles "Arrasch Pastorat", läti keeles "Āraišu mācītājmuiža") oli kirikumõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi on see koht Lätis Amata piirkonnas Drabeši vallas Āraišis.
Ajalugu.
Pastoraadi asutas 1643. aastal krahv Axel Oxenstierna. 
Mõisaansambel.
Hooned ja park pärinevad 18.–19. sajandist. Säilinud on tall, kanala, jääkelder, pastoraadihoone.
Varia.
Aastatel 1836–1838 oli seal koduõpetajaks Paul Eduard Hirsch.
22. territoriaalkorpuse eskadrill

22. territoriaalkorpuse eskadrill (vene 22-я эскадрилья või 22-й корпусной авиаотряд) oli Punaarmee sõjaväeline üksus (eskadrill), mis asus Eesti territooriumil. Eskadrill moodustati septembris 1940 ja lõpetas tegevus 1941. aastal.
Peale Nõukogude okupatsiooni algust moodustati Eesti lennuväelastest Üksik Lennuväe Eskadrill, mis arvati Punaarmeele alluva 22 Territoriaalkorpuse koosseisu.
Grayia

Grayia on "Colubridae" sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekond "Grayia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks: 
Vaata ka.
"Grayia spinosa" (taim)
Liepa mõis

Liepa mõis (saksa keeles "Lindenhof", läti keeles "Liepas muiža") oli rüütlimõis Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Priekuļi piirkonnas Liepa vallas.
Ajalugu.
Esimest korda on mõisa mainitud 1672. aastal. Viimane omanik oli Charlotte von Wulff.
Mõisaansambel.
Mõisa peahoone ehitati 19. sajandil. Aastail 1919–1970 tegutses seal kool. Mõisa pargis asub 18. sajandist pärit ait.
Varia.
1685. aastal asutas mõisavalitseja Ernst Glück mõisa juurde lätikeelse kooli.
Eesti-Venemaa piir

Eesti-Venemaa piir (ka "Eesti-Vene piir") on Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vaheline ajutine kontrolljoon.
1920. aastal Tartu rahu tulemusel sõlmitud Rahulepingus Eesti ja Venemaa vahel määratleti piir Eesti ja Venemaa vahel: Narva lahest üks verst lõuna pool Kalameeste majast Ropša küla peale, edasi Mertvitskaja jõekest ning Rossoni jõge mööda Ilkino külani, Ilkino külast ühe versta kauguselt lääne pool Keikino küla, poole versta kauguselt lääne pool Isvosi küla Kobõljaki küla peale, Schtschutschka jõesuu, Krivaja Luka küla, Peltšurki karjamõis, Vtroja jõe kolme algharu kokkujooksu-koht, Kuritšeki küla lõunapoolne serv ühes selle maadega, sirge joon Peipsi järve keskkohta, kesk Peipsi järve ühe versta kauguselt ida pool Piirisaart (Porka), edasi järve kitsuste keskkohta mööda kuni Salu saareni; kitsuse keskkohalt Salu saare juurest edasi Talabski saarte ja Kamenka saare vahelise kitsuse keskkohta, lääne poolt Poddubje küla (Pihkva järve lõunakaldal), raudtee vahihoone Grjadištše küla juures, lääne poolt Šahintsõi küla, ida poolt Novaja küla, Poganovo järv, Babina ja Võmorski küla vahelt pooleteise versta kauguselt lõuna pool metsavahi maja (mis Glõbotšinast põhja pool), Spreštitši küla ja Kudepi karjamõis.
Viimase mõõtmise kohaselt on riigipiir Venemaaga 333,7 km, sealjuures 207,5 km maismaal ja jõgedel ning 126,2 km Pihkva, Lämmi- ja Peipsi järvel. Piiri määratleb 21 piirilõiku, alates Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni riigipiiri lõikumispunktist Pedetsi jõe keskel kuni Narva jões asuva maismaapiiri lõpp-punktini, mis on Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vaheliste merealade piirijoone algpunkt.
Eesti-Venemaa piiri piiripunktid.
Eesti iseseisvuse taastamise järel olid Eesti-Venemaa piiril piiripunktid:
Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vahelist maismaa riigipiiri piirilõike käsitletakse järgmiselt:
Tālava

Tālava (latgali: Tuolova, läti: Tālava, ajaloolistes allikates: Tholowa, Tolowa, Tolewe) oli 13. sajandi muinasmaakond latgalite asualal tänapäeva Põhja-Lätis. Info maakonna kohta pärineb Henriku Liivimaa kroonikast ja mõnest muust 13. sajandi dokumendist. Maakond eksisteeris 10. sajandist 1224. aastani.
Asend.
Tālava asus latgalite asuala loodeosas Koiva kesk- ja ülemjooksul Asti järvest idas. Tālava piirnes põhjas muinaseestlaste Sakala ja Ugandi maakonna, läänes Idumea ja liivlaste Metsepole, lõunas Jersika vürstiriigi ja idas latgalite Adsele maakonnaga. Piirkonna sisejaotus on paremini teada lääneosa kohta, kus asusid Trikāta ja Sotecle linnusepiirkond, Ümera ja võndlastega asustatud Võnnu. Kaht viimast on vahel peetud ka Tālavast eraldiseisvaks alaks.
Poliitilised suhted.
13. sajandi alguses oli enamus Tālavast Pihkva vürstiriigi poliitilise ja religioosse mõju all. Pihkvale maksti makse, mida kinnitavad mitmed ajalooallikad, ja sealt oli vastu võetud õigeusk, millele lisaks Henriku Liivimaa kroonikale viitab ka õigeuskliku sümboolikaga esemete sage esinemine arheoloogilises materjalis. Edaspidi nihkus Tālava järk-järgult Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu mõjusfääri. 1208. aastal sõlmisid maakonna juhid nendega sõjalise liidu ugalaste ja hiljem teiste eestlaste vastu. Samal aastal andsid end Riia piiskop Alberti religioosse võimu alla Ümera latgalid, 1214. aastal tegid seda veel mõned ülikud, Trikāta piirkonna valitseja Talibaldi pojad. 1224. aastal sõlmisid Riia piiskop ja orduvennad lepingu Tālava oma võimualadeks jaotamise kohta nii, et piiskop sai 2/3 ja ordu 1/3 territooriumist, kuid ka Pihkva õigus sealt maksu koguda jäi esialgu püsima. Viimast korda on Tālavat mainitud 1255. aastal, mil seda nimetatakse Riia peapiiskopkonnale kuuluvate alade hulgas.
Cosenza

Cosenza on linn Itaalias Kalaabria maakonnas.
Linn asub Busento jõe suubumiskohal Crati jõkke.
Cosenza linnas suri 410. aastal läänegootide kuningas Alarich I, kes maeti Busento jõkke, tõenäoliselt linna lähistel.
Kaande meteoriit

Kaande meteoriit oli 1855. aastal Saaremaal Merise külas Kaande talu maale kukkunud meteoriit.
See on esimene meteoriit Eestis, mille langemisest on meieni jõudnud ka pealtnägijate kirjeldused
11. mail 1855 toimus meteoriidisadu, mille järel leiti meteoriitseid kilde Merise külas Kaande talu maadel. Kaande meteoriit kuulub harilike kivimeteoriitide hulka ja sisaldab iseloomulikke kuni 0,25 mm läbimõõduga oliviin-hüpersteenseid kondreid. See on esimene meteoriit Eestis, mille langemisest on meieni jõudnud ka pealtnägijate kirjeldused.
Mustpeade vennaskond

Mustpeade vennaskond (ka Mustpeade gild, mustpead; saksa keeles "Bruderschaft der Schwarzhäupter") oli Riias, Tallinnas ja Tartus tegutsenud vallalisi kaupmehi ja laevaomanikke ühendav organisatsioon (gild). Abiellunud liikmed astusid Suurgildi liikmeks, kuid hiljem vallalisuse nõue kaotati. 
Mustpeade vennaskond Tallinnas.
Tallinna mustpeadele kuulus Mustpeade maja. 
Mustpeade vennaskonna kaitsepühak oli Püha Mauritius, kes oli mustanahaline ja suri kristlasena märtrisurma.
Tallinna Mustpeade vennaskond eraldus Suurest Gildist 1399. aastal ja tegutses 1940. aastani (1920. aastal seda erinevalt teistest gildidest ei kaotatud) ja seejärel tegutseb eksiilis. 1895 organiseeriti vennaskond Mustpeade Klubiks.
Tallinna Mustpeade vennaskonda kuulusid keskajal noored saksa päritolu vallalised kaupmehed või kaupmehesellid (vt. ). Vennaskonnad andis oma liikmeile kaitset ja algul kuulusid sinna meretagustest Saksa linnadest pärit noored kaupmehed, kes tihti Tallinna külastasid, kuid ei kuulunud Tallinna kodanikkonda. Hiljem said Tallinna Mustpeade seltskonna tuumikuks kohalike kaupmeeste pojad, kes siis abielludes mustpeade vennaskonnast lahkusid ja suurde ehk kaupmeeste Tallinna Suurgildi vastu võeti. Vennaskonna tegevus oli tollal ja hiljemgi eelkõige seltskondliku, kultuurilise ja kirikliku iseloomuga. 
Mustpeade tegevuse kõrgajaks Tallinnas on peetud 16. sajandit ja 16. sajandi keskpaiku võisid Tallinna Mustpead välja panna mitmesajamehelise hästi relvastatud ratsaüksuse, mis Liivi sõja ajal Tallinna kaitsmisel 11. septembril 1560. aastal pidas Tallinna lähistel nn. Jeruusalemma mäel Jeruusalemma lahingu venelaste väesalga vastu. 
Rootsi ajal koosnes Mustpeade kompanii umbes 150 musketitega relvastatud ratsanikust ja kompaniil oli hilisematel aegadel esindusfunktsioonid jui tuli saata kõrgeid võimukandjaid nende külaskäikude puhul Tallinna, korraldada paraade ja vastuvõtte. Kuni 1887. aastani oli Tallinna mustpeadel oma mõõkade ja püstolitega relvastatud sõjaväeosa, Mustpeade vennaskonna korpus, kuhu kuulus 2 rittmeistrit, 2 leitnanti, 2 kornetit, 15 allohvitseri ja vahtmeistrit.
1782. aastast tegutses vennaskonna raames seltskondlik klubi ehk nn. Õhtuselts. 23. maist 1788. aastast tegutses kuni 1937. aastani vanim Tallinna vabatahtliku tuletõrje üksus – Mustpeade Vennaskonna tuletõrjekomando, algselt et kaitsta eelkõige klubi maja tuleohu eest. Mustpeade tuletõrjekomando osales alati linna suuremate tulekahjude, sealhulgas 1820. aasta juunis aset leidnud Oleviste kiriku tulekahju kustutamisel. 1866. aastal liitus komando Tallinna Vabatahtliku Tuletõrje Seltsiga. 1. oktoobril 1820 asutati laiemaid seltskonnakihte haarav Mustpeade klubi.
Toscana mark

Toscana või Tuscia mark (või markkrahvkond või markiikond) oli piirimark Kesk-Itaalias, mis piirnes Kirikuriigiga lõunas ja idas, Liguuria merega läänes ning Itaalia kuningriigi riismetega põhjas. See oli Karolingide loodud, langobardide Tuscia hertsogkonna järglane. Mark ise koosnes arvukatest krahvkondadest, peamiselt Arno jõe orus, kesksel kohal oli Lucca krahvkond, mida mõnikord kutsuti hertsogkonnaks.
Esimene Toscana markkrahv oli Adalbert I, kes sai selle tiitli aastal 846. Enne teda hoidsid tema isa ja vanaisa, Bonifatius I ja Bonifatius II, enda kontrolli all enamikku piirkonna krahvkondadest ning kandsid ka kõrgemaid tiitleid, nagu Korsika prefekt või Lucca hertsog. Bonifatsiidid hoidsid marki aastani 931. 9. sajandi lõpul ja 10. sajandi algul oli Toscana markkrahvide toetus kasulik igale kandidaadile, kes kavatses saada Itaalia kuningaks.
Aastal 931 tagandas Hugo Arles'ist, kes oli endast Itaalia kuninga teinud, bonifatsiidid püüdega koondada kõik tähtsad läänid Itaalias oma sugulaste kätte. Ta andis Toscana oma vennale Bosole. See jäi Bosoniidide perekonna liikmete kätesse vähem kui aastani 1001. See säilitas ka oma mõju kuninga valimistel. Alles aastal 1027 tõugati Rainier Konrad II poolt margi valitseja kohalt vastuseisu tõttu viimase kuningaks saamisele.
Aastal 1027 anti hertsogkond Canossa krahvidele. Bonifatius III kasutas tiitlit "dux et marchio": hertsog ja markkrahv. Ta oli Saksa-Rooma keisrite liitlane, kuid tema võim oli nii suur, et see ohustas keisrite võimu Itaalias. Ta ühendas Canossa pärandi, mis asus suuresti Emilias, Toscanaga ja andis selle oma tütrele Matildele. Tema hiigelsuure Emilia alloodi kõrval oli Toscana, kui feodaalametiga kaasnev, tema suurim valdus ja ta kasutas seda Investituuritülis paavsti kasuks ära. Matilde surmaga aastal 1115 möödus Põhja-Itaalias feodaalvürstide ajastu, asendudes linnriikide, merevabariikide ja kommuunide domineerimisega.
Grand Theft Auto V

"Grand Theft Auto V" (GTA 5 / GTA V) on seiklus-märulimäng, mille töötas välja Rockstar North ja avaldas Rockstar Games. See väljastati 17. septembril 2013 PlayStation 3-le ja Xbox 360-le ning 18. novembril 2014 PlayStation 4-le ja Xbox One'ile. Microsoft Windowsi versioon anti välja 14. aprillil 2015. GTA V on "Grand Theft Auto" põhiseerias järg 2008. aastal ilmunud "Grand Theft Auto IV-le". Mängu tegevuspaik on väljamõeldud osariik San Andreas, mis põhineb Lõuna-Californial. Üksikmängu lugu räägib kolmest kurjategijast ja nende jõupingutustest varguste toimepanemisel, olles riigiasutuste surve all. Avatud maailm võimaldab mängijatel San Andreases vabalt ringi liikuda, sealhulgas vabas looduses ning Los Angelesel põhinevas Los Santose linnas.
Mängu mängitakse esimese või kolmanda isiku perspektiivist ja liikumine toimub jalgsi või sõidukitega. Mängija kontrollib kolme peategelast (Michael, Trevor ja Franklin), ühe mängija režiimi vahetada teise tegelase vastu saab peaaegu igal ajal, nii ka missioonide ajal. Lugu raamib varguste järjestusi ja paljud missioonid on tulistamise ja sõitmise "gameplay". Mängija karakter on kurjategija ning see võib õhutada mängus olevaid õiguskaitseasutusi, mille tagajärjel "arreteeritakse" mängija politseinike ja vajadusel kõrgemate isikute poolt. "Grand Theft Auto Online" on mitmikmäng - seal saab otse mängida teiste mängijatega koos. Mitmikmängu režiim võimaldab kuni 16 mängijal uurida avatud maailma ja tegeleda ühiste või konkurentsi võimaluste asjadega.
Väljatöötamine algas aastal 2009, varsti pärast "Grand Theft Auto IV" väljatulekut. Arendusmeeskond nägi "Grand Theft Auto IV" vaimse järglasena selliseid varasemaid projekte nagu "Red Dead Redemption" ja "Max Payne 3". Idee kasutada mängus kolme juhitavat peategelast, on murdmaks seeria traditsiooni-disaini valikut, arendajate uuendused tuumstruktuuriga on selle eelkäijad. Osana oma teadustöös avatud maailmas, arendajad viisid läbi välitööd ümber California kogu arengu ja pildistasid kaadrid projekteerimise meeskonnaga. Arengu tollimaksud jagavad paljut Rockstar stuudiole kogu maailmast.
Pärast väljakuulutamist oktoobris 2011 oli "Grand Theft Auto V" laialt oodatud. Vabastamisel oli pälvinud paljude arvustajate kiitused, mis oli suunatud eelkõige mitme peategelase disainile ja avatud gameplay'le. Kriitikud olid polariseeritud stseeni kujutav piinamise ja mäng naiste kohtlemist. Mõned märgistasid mängu olemuselt vägivaldseks ja häbistavaks. "Grand Theft Auto V" murdis tootmisharu müügi arvestust ja sai kõige kiiremini müüvaks meelelahutustooteks ajaloos, teenides esimese müügipäevaga 800 miljonit USA dollarit ja kolme päevaga 1 miljard dollarit. Ta võitis aasta lõpu märke, sealhulgas nimetati mitmes mänguteemalises väljaandes aasta mänguks.
Tirza

Tirza on küla ("ciems" ) Lätis Gulbene piirkonnas, Tirza valla halduskeskus. Esimest korda mainitud aastal 1461 ("Tirsen"). Liivi sõja ajal peeti seal Tirza lahing.
Asula asub Tirza jõe kaldal. Looduskaitse all on elupuu kõrgusega 18 ja ümbermõõduga 1,9 meetrit.
Tirzas on kirik ja Tirza mõisa süda. Seal on raamatukogu. Asulas on Kultūras namsi, Muiža, Tirza ja Tirzas skola bussipeatus.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Tirza püha allikas,
Regionaalse kaitse all on Tirza kirik, selle orel, oreliprospekt, uksed, kantsel ja altar, Zvanulejase muinaskalmed. ning Tirza vasallilinnus. 
Kohaliku kaitse all on Tirza mõisaansambel (sealhulgas tall-elumaja), Ceumernide pere kabel, Ceumernide suguvõsa vapireljeef Tirza kalmistu kabelis, Tirza Orukõrts ja Tirza-Velēna põllumajandusühistu maja.
Tusciano

Tusciano on jõgi Lõuna-Itaalias Campania maakonnas Salerno provintsis.
Tusciano läte asub Polveracchio mäe nõlval. Jõe kallastel asuvad järgmised omavalitsusüksused: Acerno, Campagna, Olevano sul Tusciano ja Battipaglia. Jõgi suubub Türreeni mere Salerno lahte Battipaglias Spinetas.
Tirza mõis

Tirza mõis (saksa keeles "Schloß Tirsen-Windetz", läti keeles "Tirzas muiža") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Tirza kihelkonnas. Praegu asub Lätis Gulbene piirkonnas Tirza vallas Tirzas. 
Ajalugu.
Esimest korda mainitud 15. sajandil, mil mõis kuulus Tiesenhausenitele. 1628 annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Tirza suurtükiväekapten Adam von Feilitzile (Foelix), keda mainiti omanikuna ka 1638 aasta revisjoniaktis. 1674 oli mõisa omanik kapteni lesk Sophia Tiesenhausen, ent 1680 oli omandiõigus võlanõude tõttu läinud Heinrich Hennebergerile, kellelt see reduktsiooniga riigile võeti.
1723 tagastati valdus Carl Gustav von Feilitzile, kes selle assessor Franz Beckerile müüs. 1747 pärandas viimane selle kohtunik parun Budberg zu Treydenile, kelle poeg müüs mõisa omakorda 1784 brigadir Carl Ernst von Ceumernile.
Aastal 1810 päris mõisa tolle poeg Carl von Ceumern, kes suri aastal 1860. Gustav Woldemar Erich Ceumern ostis siis mõisa 100 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja.
Aastal 1905 lasti Tirza mõisas maha 11 revolutsioonis osalenut.
Mõisaansambel.
Vanast kindlustatud mõisast on järgi vaid üksikud müürijupid. Uus peahoone ehitati 18. sajandil. Säilinud on veel mitmed 19. sajandil ehitatud kõrvalhooned. Mõisakompleksi juurde kuulub ka kabel aastast 1781 luteri kiriku juures. Tirza mõisaansambel (sealhulgas tall-elumaja) on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 13 ja 1/4 adramaad, sellele allus 563 mees- ja 626 naishinge. 
1640. aastal oli mõisa suurus 12 adramaad, 1688. aastal 12 ja 1/2 adramaad. 1734. aastal kulus mõisale 11 ja 1/4 adramaad. 1757. aastal oli mõisa suurus 13 ja 1/4 adramaad, 1823. aastal 16 ja 13/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli adramaid 16 ja 13/20, aastal 1881 oli neid 8 ja 43/80, lisaks allus mõisale 17 ja 19/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Agraarreformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1664 ha maad.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale viis karjamõisa: "Neu-Tirsen", "Dorotheenwunsch" (hiljem "Dorotheenhof"), "Indrahn", "Stekken" ja "Urrext" (hiljem "Urreikst").
Hain Hõlpus

Hain Hõlpus (sündinud 13. jaanuaril 1972 Tallinnas) on eesti pianist ja helilooja.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor Kuno Arengu dirigeerimisklassis. Lisaks klassikalisele klaverile on ta õppinud rütmimuusika klaverit Olav Ehala juures ja täiendanud end mitmel meistrikursusel. 
1994. aastast töötab ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis rütmimuusika osakonna klaveriõpetajana ning 2016. aastast Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli muusikateooria ja heliloomingu lektorina. 1996. aastast tegutseb ta teatris Varius, kus ta on olnud etenduste muusikajuht. Variuse teatriga on esinemised viinud teda Ameerika Ühendriikidesse, Kanadasse, Austraaliasse ja paljudesse Euroopa riikidesse.
Klahvpillimängijana on Hain Hõlpus osalenud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Pärnu Linnaorkestri, Estonian Dream Big Bandi, ansamblite Modern Fox ning Gerli Padar &amp; The Moon koosseisus. Pianistina on tema valdkonnaks peamiselt "pop-jazz" ja kergemuusika. Ta on teinud koostööd paljude solistide ja ansamblitega, näiteks Marju Kuudi, Tõnis Mäe, Mare Väljataga, Ivo Linna, Liisi Koiksoni, Margus Vaheri, Kaire Vilgatsi, Kelli Uustani ja Jana Kasega ning ooperisolistide Mati Turi, Priit Volmeri ja René Soomiga. Pikemat koostööd on ta teinud laulustuudiotega Musamari ja Meero Muusik ning Pärnumaa noorte solistide festivaliga Sügisulg.
Hain Hõlpus on kirjutanud lastelaule ja popmuusikaseadeid, koorilaule ja rahvamuusikal põhinevat muusikat kooridele. 2002. aastal kõlas tema looming esimest korda laulupeol, kus noormeestekoor esitas tema seade Andres Valkoneni teosest "Leib jahtub". 2019. aastal XXVII juubelilaulupeol kõlas segakooride esituses Hain Hõlpuse "Kannel".