Tagamaa

Tagamaa (inglise ja saksa keeles "hinterland") on geograafiline mõiste linna või muud linnalist asulat ümbritseva territooriumi tähistamiseks. Tagamaa ja linn, mida see ümbritseb, on enamasti omavahel tugevas majanduslikus seoses. OECD defineerib linna tagamaana linna ümbritsevaid omavalitsusi, kus vähemalt 15% töötavatest elanikest käivad tööl linnas. Lisaks sellele kasutatakse mõistet "tagamaa" vahel ka sadamat või rannikuäärset asulat ümbritsevat ala tähistamiseks.
Mõiste päritolu ja kasutus.
Mõistet "tagamaa" on ajalooliselt kasutatud mitmes tähenduses, mistõttu on vaja selgitada selle mõiste päritolu. 
Oma 1888. aasta teoses "Handbook of Commercial Geography" kasutas George G. Chisholm mõistet "tagamaa", et viidata sadamat või rannikuäärset asulat ümbritsevale alale. Chisholm kasutas mõiste tähistamiseks sõna "hinderland", kuid juba 20. sajandi alguseks hakati inglise keeles selle asemel kasutama sõna "hinterland", nagu seda tehti saksa keeles.
Sadamate teadusliku uurimise hoogustumisel hakkasid merendusspetsialistid eristama ekspordi ja impordi tagamaid. Ekspordi tagamaa on tagamaa, kuskohast pärinevad sadamast väljasaadetavad kaubad. Impordi tagamaa on väljasaadetava kauba sihtkoha tagamaa.
20. sajandi alguses hakkas prantsuse geograaf André Allix kasutama saksakeelset sõna "umland" (tõlkes 'ümbritsev maa'), et tähistada sisemaal paikneva linna majanduslikku mõjusfääri. Samas ei vaidlustanud ta sõna "hinterland" kasutamist sadamate puhul. Allix osutas tähelepanu sellele, et sõna "umland" võib leida 19. sajandi lõpul ilmunud saksa keele sõnastikest, pakkudes samas ka välja, et ümbruskonnaga seoses on seda sõna kasutatud juba alates 15. sajandist.
Pärast seda, kui Allix võttis kasutusele mõiste "umland", on tagamaa mõiste mitmetähenduslikkus vähenenud ehk sõnade "hinterland" ja "umland" tähendused on muutunud sarnasemaks. Veelgi enam, 20. sajandi keskpaigas hakkas nii rannikuäärsete kui ka sisemaaliste tagamaade kirjeldamisel valitsema sõna "hinterland" kasutus. Hiljuti on hakatud kasutama ka mõistet "linna tagamaa", et tähistada linna ümbritsevat ala, mis on linna ja selle keskusega tugevalt seotud. Lisaks sellele kasutatakse ka mõistet "suurlinna tagamaa", mille näiteks on Ameerika Ühendriikide rahvaloenduse büroo kasutatav termin "suurlinna statistiline ala" (inglise keeles "Metropolitan Statistical Area"). Suurlinna statistiline ala hõlmab kesklinna, kesklinna ümbritsevat hoonestatud ala ja kogu linna ümbritsevat ala.
Suurlinna-tagamaa teooria.
Suurlinna-tagamaa teooria on teooria, mis kirjeldab, kuidas on ajalooliselt linnade ja nendest majanduslikult sõltuvate tagamaade vahel tekkinud seos. Teooria on sõnastatud 1920. aastatel majandusajaloolase N.S.B. Grasi poolt. Gras nimetas neli etappi, millega suurlinn saavutab mõjuvõimu ümbritseva territooriumi üle:
Hiljem teooria laienes ning lisaks majanduslikele külgedele hakati arvestama ka poliitiliste, sotsiaalsete ja kultuuriliste aspektidega. Sellest hoolimata on suurlinn-tagamaa suhted jäänud ikkagi vastastikusteks, kompleksseteks ning üksteist täiendavateks.
Teooriat on alates 1950. aastatest palju kasutatud näiteks Kanada ajaloo kirjeldamisel, et paremini illustreerida suurlinnade ja nende tagamaade ning regioonidevahelisi suhteid.
Mõned linna tagamaa kirjeldamise meetodid.
Fahui Wangi järgi peaks linna tagamaa kirjeldamine põhinema linna ja selle tagamaa vahelistel majanduslikel näitajatel, nagu näiteks transpordi-, telekommunikatsiooni- või rahavoogudel. Samas on andmete kogumine eelnevate näitajate kohta üsna kulukas ning keerukas. Seetõttu tuleks Wangi arvates linna tagamaa kirjeldamiseks kasutada kaubandusalade analüüsis kasutatavaid meetodeid: lähiala meetodit (inglise keeles "proximal area method") ja külgetõmbejõul põhinevaid meetodeid (inglise keeles "gravity-based methods"), nagu näiteks Reilly seadust ja Huffi mudelit.
Lähiala meetod.
Linna tagamaade määratlemisel on küllaltki tavapärane geograafiline lahendus lähiala meetodi kasutamine. See meetod eeldab, et inimesed valivad sarnase suurusega linnade hulgast endale geograafiliselt lähima linna. Seda eeldust on kasutatud näiteks ka keskuskohtade teooria puhul. Lähiala meetod võtab linna tagamaa kirjeldamisel arvesse inimeste töö- ja elukoha vahemaad ning selle vahemaa läbimiseks minevat aega.
Lähiala meetodi kasutamisel on kaks võimalust:
Külgetõmbejõul põhinevad meetodid.
Kui lähiala meetod kasutas linna tagamaa kirjeldamiseks vaid inimese elukoha kaugust linnast ja selle vahemaa läbimiseks kuluvat aega, siis külgetõmbejõul põhinevad meetodid arvestavad lisaks vahemaale ja kuluvale ajale ka linna atraktiivseks muutvate teguritega. See tähendab, et inimesed võivad mõne lähedal asuva linna asemel eelistada kaugemal asuvat linna, millel on rohkem ligitõmbavaid tegureid või millel on parem maine.
Reilly seadus.
Algne Reilly jaekaubandusliku külgetõmbejõu seadus kasutab külgetõmbejõu mudelit ning on mõeldud kahe poe kaubandusliku tagamaa või nii-öelda tõmbeala kirjeldamiseks. Kuid lisaks sellele on Reilly seadust võimalik kasutada kahe linna vahelise tagamaa uurimisel ja kirjeldamisel.
Kui eeldada, et kahe linna 1 ja 2 vahemaa on formula_1 ning linnade ligitõmbavad tegurid on vastavalt formula_2 ja formula_3, siis tekib küsimus, kus asub kahe linna tagamaid eraldav murdepunkt (MP). MP asub linnast 1 kaugusel formula_4 ja linnast 2 kaugusel formula_5 ehk:
formula_6 (1)
Külgetõmbejõu mudeli järgi on linna tõmbejõud võrdelises sõltuvuses ligitõmbavate teguritega ja pöördvõrdelises sõltuvuses kauguse ruuduga murdepunktist ning murdepunktis elavatel inimestel ei ole linna valiku osas eelistusi, mistõttu on linna 1 tõmbejõud võrdne linna 2 tõmbejõuga:
formula_7 (2)
Kasutades võrrandit (1) saame, et formula_8 ning kasutades seda, et asendada võrrandis (2) formula_5, saab leida formula_4:
formula_11 (3)
Sarnaselt saab leida formula_5:
formula_13 (4)
Võrrandeid (3) ja (4) tuntakse kui Reilly võrrandit ning ühtlasi määravad need kahe linna tagamaade vahelise piiri.
Huffi mudel.
Kui Reilly seadus määrab tagamaad ainult kahe linna vahel, siis Huffi mudel, kui mõnevõrra kasutatavam külgetõmbejõu mudel, määrab tagamaad mitme linna vahel. Võimalus, et valitakse üks kindel linn mitme teise hulgast, on võrdelises sõltuvuses oodatava kasuga, mida iga linn inimesele pakub. Ehk mida suuremat kasu inimene mõne linna läheduses elamisest saab, seda suurema tõenäosusega ta selle linna tagamaale elama asub. Seda väljendab järgnev võrrand:
formula_14 (5)
formula_15 tähistab tõenäosust, et isik elukohas formula_16 valib linna formula_17, formula_18 ja formula_19 tähistavad kasu, mida on võimalik saada, valides vastavalt linna formula_17 või formula_21 ning formula_21 summa märgi all tähistab võimalike alternatiivide arvu formula_23.
Praktikas mõõdetakse linna poolt antavat kasu aga külgetõmbejõu keskmena. See tähendab, et külgetõmbejõu kese on võrdelises sõltuvuses linna suurusega ning pöördvõrdelises sõltuvuses vahemaaga linna ja inimese elukoha vahel, mida väljendab järgnev võrrand:
formula_24 (6)
formula_25 tähistab linna suurust, formula_26 vahemaad, formula_27 on vahemaa mõju vähenemise koefitsient ning ülejäänud tähised on samasuguse tähendusega nagu võrrandis (5).
Võrrandile (6) tuginedes külastavad linnast väljas elavad inimesed ümberkaudseid linnu erineva tõenäosusega, kuid kindla linna tagamaa moodustavad alad, kuskohast seda kindlat linna kõige suurema tõenäosusega külastatakse. Teades inimese elukohta formula_16, on murru nimetaja võrrandis (6) samasugune erinevate linnade puhul, mistõttu määrab murru lugeja suurim väärtus ühtlasi ka linna, mida suurima tõenäosusega külastatakse. Võrrandi (6) murru lugejat formula_29 tuntakse kui külgetõmbejõu potentsiaali linna formula_17 jaoks kaugusel formula_31 inimese elukohast. Teisisõnu tuleb linna tagamaa leidmiseks määrata suurima külgetõmbejõu potentsiaaliga linn.