tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Christoph Blum

Christoph Blum (ka Christoph Blume, Christopher Blumer; 5. august 1625 Leipzig Saksamaa – 18. veebruar 1669 Hageri Eestimaa Rootsi kuningriik) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1638–1644 Leipzigis, Thomasschules, aastatel 1644–1645 õppis Berllini gümnaasiumis, aastal 1645 Tallinna gümnaasiumis (rektor Heinrich Vulpius vanema õpetuse all). Mõnda aega oli ta Eestimaal koduõpetaja, siis immatrikuleerus 13. oktoobril 1648 Wittenbergi Ülikooli, kus oli kohal veel aastal 1649, õppides usu- ja flosoofiateaduskondades. Immatrikuleerus Leipzigi Ülikooli 1649, õppis seal aastani 1651 (esimest korda oli immatrikuleerunud Leipzigi Ülikooli alaealisena, aastal 1641). Aastal 1652 oli Hamburgi muusikakapelli koosseisus. Kutsuti 10. oktoober 1652 Hageri Lambertuse koguduse õpetajaks. Hageri koguduse õpetajaks ordineeriti ta teisel advendil 1652. Hageri kogudust teenis ta 1652–1669. Tänu temale oli Sutlemas Hageri kirikumõis.
Blum oli kirjamees ja tõlkija, säilinud on tema eestikeelsed jutlused. Talt ilmusid esimesed küllaltki heas eesti keeles koostatud vaimulikud raamatud, teiste seas aastal 1662 Tallinnas Mattheus Judexi (saksa k. ) "Kleines Corpus Doctrinae" (populaarne usuõpik, milles eestikeelne pühendusluuletus oli pastor Johann Kohsenilt). Hiljem ilmusid saksa- ja eestikeelsete paralleeltekstidega raamatud Leipzigis (raamatute sisuks olid palved, katekismuse seletused jm. tekstid kirikuaastaks). Ta oli üks Piibli eesti keelde tõlkijaist, tema piiblitõlke käsikirjad olid Eberhard Gutsleff seeniori valduses, kes loovutas need seejärel konsistooriumile. Tema matusetrükis (koostanud pastor Gabriel Elvering) on säilinud Tartu Ülikooli raamatukogus.
Blum ei tarvitanud tekstides saksapäraselt artiklit see, need, tal leidus ka sõnu, mis meie kirjakeeles esinesid esmakordselt, nii näit, hagu “koit”, elik “ehk”, körnis “lahke”, heasoovlik “armuline”, voldiks “valaskala” jt. mida ta aga nähtavasti on üle võtnud, vaid Heinrich Gösekeni tuntud sõnaraamatust a. 1660. Teose keele kohta saab lugeda 1955 Saksamaal ilmunud Balti Uurimisinstituudi aastaraamatust.
Blume keelenäide, raamatus katkena leiduvast meie isa palvest:
Taavi Selder

Taavi Selder (sündinud 28. juulil 1984) on eesti jalgrattasportlane.
Saavutused.
2007
2008
Rathlin

Rathlin (iiri "Reachlainn") on saar Iirimaa saarest põhjas Põhja-Iirimaa Antrimi krahvkonnas.
Saar on L-tähe kujuline ja asub Iirimaa saare rannikust 4 km eemal. Kaugus Šotimaa Kintyre'i poolsaare lõunatipust on 25 km. Rathlini ulatus idast läände on 6 km ja põhjast lõunasse 4 km.
Rathlinil on regulaarne praamiühendus 10 km kaugusel Ballycastle'i sadamaga.
Saarel on veidi üle 100 püsielaniku. Elanikud tegelevad kalapüügi ja käsitöö müügiga.
1845 lahkus saarelt umbes 500 inimest ja rändas Ameerika Ühendriikidesse. 1985 suri saarel viimane iiri keele Ida-Ulsteri murde emakeelne kõneleja Põhja-Iirimaal. 
Saar on vulkaanilise päritoluga ja koosneb peamiselt lubjakivist ja basaldist. Rannakaljud on kuni 70 m kõrgused. Rathlin on tuntud merelindude pesitsus- ja peatumiskohana. Saar on osaliselt looduskaitse all.
Ulsteri provints

Ulster (iiri "Ulaidh") on ajalooline provints ja piirkond Iirimaa saare põhjaosas.
Ulster jagunes üheksaks krahvkonnaks, millest Antrim, Armagh, Down, Fermanagh, Londonderry ja Tyrone moodustavad Põhja-Iirimaa ning Cavan, Donegal ja Monaghan kuuluvad Iirimaale.
Privaatpangandus

Privaatpangandus (ingl "private banking") on panga pakutav finantsteenus, mis on suunatud varakatele eraisikutele ja mida iseloomustab eelkõige privaatsus, kõrge teeninduskvaliteet, lai teenustepakett ja konfidentsiaalsus. Privaatpanganduses teenindab klienti isiklik kliendihaldur, kes aitab leida parima lahenduse kõikidele kliendi finantsalastele küsimustele.
Ajalooliselt on privaatpangandust vaadatud kui väga eksklusiivset teenust, mida pakutakse põhjalikku ja vastutustundlikku nõustamist hindavatele jõukatele klientidele. Pakutavate teenuste võimalus sõltub tavaliselt konkreetsetest pankadest, kuid levinumad on varade juhtimine (ingl "investment management"), finantsplaneerimine (ingl "financial planning") ning igapäevapangandus. Teenuste hinnad privaatpanganduses võivad sõltuda tehingute arvust, portfelli tootlusest või kokkulepitud haldustasust, mis tavaliselt arvutatakse aastasest investeeritud summast. 
Privaatpangandust peetakse pangandusalastest institutsioonidest kõige laiemat teenuste spektrit pakkuvaks koondteenuseks, mis on suunatud jõukale kliendisegmentidele. Panganduse jõukas kliendisegment on omakorda jaotatud kolmeks osaks, mille moodustavad varakad, jõukad ning väga jõukad eraisikud ning nende perekonnad. Privaatpangandus on nimetatutest suunatud kahele viimasele. Kõige eksklusiivsema osa privaatpangandusest moodustab aga varade halduse teenus (ingl "wealth management"), mis sisaldab lisaks tavapärastele privaatpanganduse teenustele ka elustiili, pärandi ning maksude planeerimise võimalusi ja teisi väärtust loovaid teenuseid.
Mangostan

Mangostan (ka "mangustan") on mangostanipuu vili.
Küps vili on kaetud paksu tugeva koorega, mille värvus varieerub punakaspruunist kuni tumevioletjani. Vilja läbimõõt on 6-8 cm. Koore sees on vähemalt neljaks ebaühtlase suurusega segmendiks jaotunud söödav valge, pehme ja magus viljaliha. Viljalihas on piklikud kollakad seemned. Süüa kõlbab vili, mille koor on pehme.
Helmet Tamkõrv

Helmet Tamkõrv (sündinud 14. mail 1978) on eesti jalgrattasportlane.
Karjääri algus.
Jalgrattaspordiga hakkas Tamkõrv tegelema aastal 1990.
Achim

Achim on vald ja suurim linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Verdeni kreisis. Linna pindala on 68,01 km². 31. detsembril 2017 elas seal 31 834 inimest. Linn asub Weseri paremkaldal, umbes 17 km Verdenist loodes ja 16 km Bremenist kagus.
Achim asub Weseri nõos Urstromtalis. Achimit ümbritsev ala on peamiselt looduslik nõmm.
Ajalugu.
Achimit on esmamainitud 1091. aastal nime Arahem all. Bremenist lõunas asuvate Lindeni mägede peamine kõrgustik, mille nõlval vana Arahem asus, oli kultus- ja kohtupidamispaik. Achim oli vanasaksi kohtute kogunemispaik. Kohus kogunes kolm korda aastas.
Kristlikud misjonärid püstitasid Achimisse ristimiskiriku 12. sajandil; see oli Achimi tänapäevase, ürikutes esimest korda 1257. aastal mainitud St. Laurentiuse kiriku eelkäija. Siis kuulus see vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda.
Lüneburgi pärilussõja (1370–1388) käigus pandi Achim 1381. aastal Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrechti ja Bremeni vürstliku peapiiskopi Albert II vahel toimunud võitluste tõttu põlema.
1626. aastast oli Achim vaheldumisi taanlaste ja rootslaste kontrolli all. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi krooniga – selle katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Seitsmeaastase sõja ajal oli see Prantsusmaa kontrolli all. 1807. aastal annekteeris Bremeni hertsogkonna, sealhulgas Achimi, üürike Vestfaali kuningriik. 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. Achimist sai samanimelise kantoni keskus Bouches-du-Weseri departemangus. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale. 1814. aastal ülendati kuurvürstkond Viini kongressil Hannoveri kuningriigiks. 1823. aastal liidendas Hannover hertsogkonna reaaluniooni ning hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Achimist, sai Stade regiooni osa.
Rongijaam on Achimis 1847. aastast. Achim asub Bremeni ja Hannoveri vahel.
Tööstus.
Achimis asub mitu rahvusvahelist ettevõtet, sealhulgas Vitakraft ja Daybridge International.
Must-lepalind

Must-lepalind ("Phoenicurus ochruros") on lind rästaslaste sugukonnast lepalinnu perekonnast.
Ta on algupäraselt tulnud Lõuna-Euroopa mägistelt aladelt, kuid on üllatavalt hästi kohanenud linnaeluga.
Linnu laul kõlab melanhoolselt ning seda võib kuulda kõrgelt puude okstelt linna- või tööstusaladel. Maastikul on teda raske märgata, ent samas on lindu lihtne ära tunda veidi punaka saba järgi, mida must-lepalind väristab liikudes või putukate järgi sööstes. Isase linnu omapära on valge laik tiibadel, emast eristab valge kurguosa ja pruunikaskollane kõht. Must-lepalind talvitub Aafrikas Sahara lõunaosas.
Eestis hinnatakse must-lepalinnu pesitsusaegset arvukust 5000–8000 paarile.
Conrad Eduard Hesse

Conrad Eduard Hesse (4. november 1796 Tartu – 18. september 1882 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1809–1812 Tartus Kreiskoolis ja 1812–1815 gümnaasiumis Tartus. Aastatel 1820–1822 oli koduõpetaja Liphartide juures Tartus. Ordineeriti 16. augustil 1823 õpetajaks.
Oli aastatel 1823–1834 (introdutseeriti 11. septembril) Pärnu Nikolai koguduse abiõpetaja, olles samal ajal Pärnu linnakonsistooriumi assessor ja õpetaja Pärnu kreiskoolis. Aastatel 1834–1880 oli ta (introdutseeriti 24. aprillil 1834) Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja ja 1873–1882 Saaremaa superintendent.
Isiklikku.
Ta oli abielus Auguste Sophie von Ungern-Sternbergiga (1801–1883). Neil oli neli last: Kuressaare sadamaametnik Karl August Hermann Hesse (1824–1857), Caroline Elisabeth Hesse, abielludes Körber (1827–1921), Robert Emanuel Hesse (1835–1887) ja Theodor Heinrich Renatus Hesse (1837–1927).
Tema poeg Robert Hesse oli luterlik vaimulik Venemaa kogudustes, Peterburi Püha Anna kiriku ja Pihkva Jakobi kogudustes.
Poeg Theodor Heinrich Renatus Hesse oli algul Mustjala Anna koguduse, hiljem Sangaste ja Laatre koguduse õpetaja. Pojapoeg Eduard Alexander Hesse oli luterlik vaimulik Jekaterinoslavis; pojapoeg Albert Freimund Daniel Hesse oli Sangaste ja Laatre koguduse õpetaja ning hiljem pastor Ida-Preisimaal Kandienis (praegu Kanigowo) ja Lötzenis (praegu Giżycko Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ning poeg Carl Immanuel Philipp Hesse (1875–1918), kes mõrvati 18. detsembril 1918 enamlaste poolt, oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja. Väimees Martin Körber oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Tema vend Carl Hermann Hesse oli Paides ja Järvamaal maakonnaarst.
Ludwig August Immanuel Körber

Ludwig August Immanuel Körber (15. november 1808 Võnnu alevik – 16. november 1892 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1821–1826 Tartus gümnaasiumis, 1827–1830 õppis Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Oli koduõpetajaks Liivimaal, reisis vennaga Carl Eduard Körberiga jalgsi Saksamaale ja Itaaliasse. Ordineeriti õpetajaks 14. juunil 1836.
Oli 1836–1846 Võnnu Jakobi koguduse adjunktõpetaja, 1846–1853 oli Rannu Püha Martini koguduse (introdutseeriti 3. märtsil 1846) õpetaja. 1853–1880 oli Rõngu Mihkli koguduse (introdutseeriti 29. märtsil 1853) õpetaja. Oli alates 1850 Võru praostkonna koolirevident. Emerituuri jäi 4. mail 1880. Emerituuris olles elas Tartus.
Isiklikku.
Tema vanavanaisa Johann Friedrich Körber oli Tarvastu, Otepää ja Helme Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, teine vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Isa Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Vend Carl Eduard Anton Körber oli Vändra Martini koguduse õpetaja, teine vend Martin Georg Emil Körber oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Äi Bernhard Gottlieb Hehn oli Otepää Maarja koguduse õpetaja.
Ineta Radēviča

Ineta Radēviča (sündinud 13. juulil 1981 Krāslavas) on Läti endine kergejõustiklane (kaugushüppaja ja kolmikhüppaja), Euroopa meister.
Ta osales 2004. aasta suveolümpiamängudel (kolmikhüppes 14.12), kuid ei pääsenud lõppvõistlusele. 2008. aasta suveolümpiamängude ajal oli ta lapseootel ja ei saanud seetõttu osaleda. 2012. aasta suveolümpiamängudel sai ta 4. koha tulemusega 6,88. Pronksmedalist jäi puudu 1 cm.
Isiklikku.
Ineta Radēviča on 178 cm pikk ja kaalub 56 kg. Ta on abielus Venemaa jäähokimängija Pjotr Štšastlivõiga.
Egüptoloogide loend

"Siin on loetletud egüptolooge.
Juno (täpsustus)

Juno on vanarooma jumalanna.
Seda nime kannavad veel:
2012. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus

2012. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus olid järjekorras XXI ja toimusid 27. juunist 1. juulini 2012 Soome pealinnas Helsingis.
Need toimusid erinevalt varasematest Euroopa meistrivõistlustest 2 aastat pärast eelmisi Euroopa meistrivõistlusi Barcelonas. 
Neil võistlustel ei toimunud maratoni- ja käimisvõistlusi.
Eesti sportlased.
Eestit esindasid EM-il Grit Šadeiko, Märt Israel, Gerd Kanter, Kaur Kivistik, Maris Mägi, Rasmus Mägi, Lembi Vaher, Tarmo Riitmuru, Risto Mätas, Marek Niit, Tiidrek Nurme, Rain Kask, Igor Sjunin ja Kätlin Tõllasson.
Gerd Kanter võitis kettaheites hõbemedali ja Rasmus Mägi püstitas 400 m tõkkejooksus uue Eesti rekordi.
Bernhard Eduard Otto Körber

Bernhard Eduard Otto Körber (1. juuni 1837 Võnnu – 31. mai 1915 Tartu) oli hügieenik, kohtuarst ja statistik, meditsiinidoktor.
Õppis aastatel 1856–1861 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, omandas aastal 1861 "dr. med." astme, oli 1864–1879 mereväearstina Vene mereministeeriumi teenistuses (peamiselt Kroonlinnas). Mereväes olles huvitus statistikast ja ta tegeles meditsiiniolude ning hügieeniga mereväes. 
Valiti aastal 1879 Tartu Ülikooli hügieeni ja kohtuarstiteaduse professoriks. Rajas aastal 1888 kohtumeditsiini- ja aastal 1889 hügieeniinstituudi. Tahtis venestamisajal (1890) erru minna, kuid tingimusel, et ta õpetab vene keeles, lubati tal veel viieks aastaks ülikooli juurde tööle jääda.
Käsitles peamiselt mereväehügieeni, demograafia, statistika ja inimese kehalise arengu küsimusi.
Isiklikku.
Tema vanaisa Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, isa Carl Eduard Körber oli Vändra ja Käru koguduse õpetaja ja ajakirjanik. Tema poeg oli Venemaa Põhja-Jäämere Laevastiku ülem, viitseadmiral Ludwig Körber, pojapoeg lennukikonstruktor Leonid Körber.
Juno

Juno ("Iuno") oli Vana-Itaalia, eriti vanarooma abielu ja sünnituse jumalanna.
Algselt personifitseeris ta ka naise sisimat olemust ning igal naisel oli oma isiklik kaitsevaim ja viljakuse kehastus "iuno" (mitmus "iunones"), nagu meestel "genius".
Juba esiajal peeti teda suureks jumalannaks. Teda austati pulmade ja abielu jumalannana (Juno, Iuga, Pronuba) ja sünnituse jumalannana (Iuno Lucina). Kultuse keskus oli Latium ja Rooma.
Iga kuu esimene päev kalendid (noorkuu päev) oli pühendatud Junole ning sel päeval lausuti noorkuud Junoga siduv vormel. Sel päeval pühitseti sisse kõik tema templid Roomas.
Kui ta ajaloolisel ajal samastati vanakreeka jumalanna Heraga ning võttis üle tolle rolli, hakati teda pidama Jupiteri abikaasaks ning jumalate kuningannaks. See samastamine toimus arvatavasti etruski mõjul. Etruskidel vastas Junole Uni.
Nimi arvatakse olevat sufiksi "-on" abil tuletatud juure "iuven-" 'noor' (sõnas "iuvenis" 'noor') lühenenud kujust "iun-", mis esineb ka sõnades "iunix" 'lehmmullikas' ja "iunior" 'noorem'..
Juno vanemad olid Saturnus ja Ops.
Juno oli Rooma linna kaitsejumalus. Tal oli Roomas mitu pühamut. Varro järgi seadis sünnitusjumalanna Iuno Lucina kultuse sisse Esquiliniuse künkal sabiinide kuningas Titus Tatius. Alates 392. aastast eKr oli Aventinuse künkal Iuno Regina ('kuninganna Juno') tempel. Juno kultuskuju viidi sinna üle Vejist, mille roomlased siis vallutasid, veendes rituaaliga Junot Veji maha jätma. Junot austati Kapitooliumil, sealhulgas linna kaitsva Kapitooliumi triaadi raames koos Jupiteri ja Minervaga 509 eKr sisse pühitsetud suures Jupiteri templis. Tema püha loom oli hani, mistõttu tema templi juures Kapitooliumil peeti hanesid. Kui haned oma valjude häälitsustega hoiatasid linlasi vaenlaste rünnaku eest, kirjutati see hoiatus Juno arvele ning anti talle lisanimi Moneta ('hoiataja'; Iuno Moneta) ning 344 eKr pühitseti sisse tema tempel Kapitooliumi kirdenurgas. Peale selle oli ta veel Rooma linna varajase rahapaja kaitsja, sest see rajati väidetavalt 289. aasta paiku Kapitooliumile Juno templi juurde kuuluvasse hoonesse.
Juno tähtsaim püha oli Roomas "Matronalia" 1. märtsil. "Nonae Caprotinae" oli 7. juulil.
Juno kultuse eest vastutasid Jupiteri preester "flamen dialis" ja tema abikaasa "flaminica". Juno ohvriloom oli valge lehm.
Juuni kui kuu nimetus tuleneb arvatavasti Juno nimest.
Väljaspool Roomat esines Juno kultust muu hulgas Teanum Sidicinumis, Aesernias, Lanuviumis, Gabiis, Veiis ja Perusias. Ta oli mitme itaalikute ja etruskide linna kaitsejumalus. Mitmes Kesk-Itaalia linnas oli Juno tähtsaim jumalus, näiteks latiinide linnas Lanuviumis, kus tal oli lisanimi Sospita. Seal kujutati teda piigi ja kilbiga, terava otsaga kingadega ning tema püha looma kitse nahaga üle selja ning pea.
Sabiinide jumalanna Juno Curitis kanti Juno Quiritise nime all üle ka Rooma.
Sageli samastatakse Junot ikonograafias Isisega.
Mõnikord viiakse ka valentinipäeva traditsioon tagasi ühele Juno tähtpäevadest: 14. veebruaril toodi Junole õieohvrit.
Ikonograafia.
Ikonograafia võeti üle Hera ikonograafiast.
Juno atribuudiks on sageli paabulind, eriti barokk-kunstis.
Nelja elemendi rühmas sümboliseerib Juno sageli õhku.
Gustav Hasselblatt

Gustav Hasselblatt (14. veebruar 1787 Hageri – 25. juuli 1863 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis. Õppis alates detsembrist 1805 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Katkestas 1807. aastal õpingud ja astus vabatahtlikult sõjaväkke. Osales 1812. aastal Vene-Prantsuse sõjas. Ordineeriti õpetajaks 27. juunil 1815.
Oli Viru-Nigula koguduse õpetaja aastatel 1815–1863, olles aastatel 1847–1863 Alutaguse praostkonna praost.
Hasselblatti kohta kirjutas Otto Wilhelm Masing (Hasselblatti eelkäija Viru-Nigulas), et ta vaimulik haridus on puudulik ning ta ei saavat aru teaduslikust maailmakäsitlusest. Asutas 1843. aastal köstrileskede ja vaeslaste kassa.
Hasselblatt koostas aastatel 1849–1853 Gresseli Ma-Rahwa Kalendri lisa, ta kirjutas ka ise eestikeelseid jutte ja kirjutisi. Avaldas 1841. aastal Martin Lutheri eestikeelse eluloo ja 1837. aastal ajakirjas Das Inland ühe 1640. aastal toimunud nõiaprotsessi kirjelduse.
Isiklikku.
Tema isa Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, poeg Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, poeg Friedrich Hasselblatt oli Karuse Margareeta koguduse õpetaja, vend Otto Johann Hasselblatt oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja.
Juneau (täpsustus)

Juneau 
Kohad:
Inimesed:
Museaal

Museaal on muuseumis arvele võetud kultuuriväärtusega ese. Museaalide kogumit nimetatakse muuseumikoguks.
Iga museaali kohta koostatakse vastuvõtuakt ning museaal registreeritakse tulmeraamatus (kogude juurdekasvu päevikus). Sinna märgitakse näiteks museaali järjekorranumber, kirjeldus, andmed päritolu kohta.
Museaalide arvelevõtmise teine etapp on teaduslik inventeerimine.
Museaalid signeeritakse järjekorranumbritega.
Museaalide üle rahalist arvestust ei peeta.
Hubert Humphrey

Hubert Horatio Humphrey (27. mai 1911 Wallace – 13. jaanuar 1978 Waverly) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, USA asepresident 1965–1969 president Lyndon B. Johnsoni ametiajal.
1945–1948 oli ta Minneapolise linnapea. 1949–1964 ja 1971–1978 oli ta Ameerika Ühendriikide senaator, esindades Minnesotat.
1968. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel oli ta Demokraatliku Partei kandidaat, kuid kaotas Richard Nixonile.
Ta oli üks partei Minnesota Democratic–Farmer–Labor Party ja liikumise Americans for Democratic Action asutajatest.
Axmed Maxamed Maxamuud

Axmed Maxamed Maxamuud (hüüdnimi Siilaanyo; 1936 – 15. november 2024) oli Somaalimaa poliitik. Ta oli alates 27. juulist 2010 kuni 13. detsembrini 2017 Somaalimaa president.
Ta õppis majandusteadust Manchesteri ülikoolis. Ajavahemikus 1969–1982 oli ta muu hulgas mitmes Somaalia ministriametis.
Aastatel 1993–1997 oli ta Somaalimaa parlamendi liige, aastatel 1997–1999 rahandusminister ja 1999–2000 planeerimis- ja koordinatsiooniminister.
Ta on olnud erakonna Kulmiye esimees. 26. juunil 2010 toimunud presidendivalimistel valiti ta 49,59 protsendiga häältest presidendiks.
Rosetta kivi

Rosetta kivi on aastast 196 eKr (Ptolemaios V ajast) pärinevate raidkirjadega basaltplaat, mille leidsid 1799 Egiptusest Rashīdi ("Rosetta") linna lähedalt Prantsuse ohvitserid. 
Aastal 1801 anti see sõjasaagina üle Suurbritanniale. Praegu hoitakse seda Briti Muuseumis.
Kivil on üks ja seesama dekreet kirjutatud egiptuse keeles egiptuse hieroglüüfilises kirjas ning egiptuse demootilises kirjas ja vanakreeka keeles. 
Inglise arst Thomas Young dešifreeris 1819 ligikaudu õigesti hieroglüüfilises kirjas nime "Ptolemaios". Aastal 1822 dešifreeris prantslane Jean-François Champollion kreeka keelt kasutades kogu hieroglüüfilises kirjas teksti. Sellest sai alguse hieroglüüfilise kirja dešifreerimine.
Piirsalu Küla Selts

Piirsalu Küla Selts on mittetulundusühing Lääne maakonnas, mis loodi 2003. aasta sügisel. MTÜ tegeleb Piirsalu külaelu edendamisega.
Napoleoni sõjad

Napoleoni sõjad oli seeria järjestikuseid globaalseid konflikte Napoleon I juhitud Prantsuse keisririigi ja mitme muu Euroopa riigi vahel aastatel 1803–1815.
Sõjategevuse ajajärgud.
, "Austerlitzi lahing", "Pressburgi rahu"
, "Kontinentaalblokaad", "Tilsiti rahu"
, "Leipzigi lahing", "Kieli rahuleping"
, "Waterloo lahing" 
, "Endised riigid Euroopas pärast aastat 1815"
1821. aastal Napoleon suri asumisel Atlandi ookeanis asuval Saint Helena saarel, 1840. aastal maeti ta Pariisi Invaliidide kirikusse sarkofaagi.
Rashīd

Rashīd [raš'iid] (ka inglispäraselt "Rosetta"; araabia keeles رشيد‎) on sadamalinn Egiptuse põhjarannikul Al-Buḩayrāti kubernerkonnas umbes 60 km Aleksandriast ida pool Niiluse läänepoolseima jõeharu Rashīdi jõeharu suudmes. 
Elanike arv on umbes 65 000 (2007). 
Linna lähedalt leiti Rosetta kivi.
Al-Buḩayrāti kubernerkond

Al-Buḩayrāti kubernerkond (araabia keeles البحيرات) on 1. järgu haldusüksus Egiptuses.
Suuremad linnad on Damanhūr, Abū al-Maţāmīr, Kafr ad-Dawwār, Ad-Dilinjāt ja Rashīd.
Lakesi osariik

Lakesi osariik (ingl "Lakes" 'järved', ar "al-Buḩayrāt") on 1. järgu haldusüksus (osariik) Lõuna-Sudaanis.
Osariik, toonane provints, eraldati 1948. aastal Ekvatoriaalprovintsist.
2015. aastal jagati Lakesi osariik Eastern Lakesi, Goki ja Western Lakesi osariigiks. 2020. aastal Lakesi osariik taastati.
Al-Buḩayrāt

Al-Buḩayrāt, araabia keeles 'järved' on kahe haldusüksuse nimi:
Ceres

Ceres (ladina "Ceres" ("Cerēs")) oli vanarooma mütoloogias taimede, teraviljakasvatuse ja põlluharimise jumalanna. Ceres tagas taimede kasvujõu ning oli algselt tihedalt seotud toitva maa Tellusega.
Tema nimi on etümoloogiliselt seotud ladina sõnadega "creo" 'loon' ja "cresco" 'kasvan').
Teda hakati varakult samastama vanakreeka jumalanna Demeteriga, kelle kultus toodi Rooma Suur-Kreekast 493 eKr. Cerese preestrid olid kreeklased ja tseremooniad toimusid kreeka keeles. Ceresel, Liberil ja Liberal (viimastele vastasid kreeka Dionysos ja Kore) oli ühine tempel Circus Maximuses, kus asus plebeide arhiiv ja kassa ning mis oli nende sakraalne keskus. Ceres oli plebeide kaitsejumalus ning rahvatribuunide puutumatuse jumalik garant.
Peamine Cerese püha oli "Cerealia" (19. aprill).
Ceresel oli oma ohvripreester ("flamen").
Cerese kultuskuju Rooma templis 496. aastast eKr tuntakse ainult Plinius Vanema kirjelduse järgi. Tema kujutised skulptuuridena, maalidel, gemmidel ja müntidel alates 4. sajandist eKr näitavad teda seisvana või troonivana. Tema atribuudid on viljapeadest pärg peas (mõnikord moonikupardega) ja tõrvik, mõnikord ka madu ja korv viljateradega.
Al-Baḩr al-Aḩmar

Al-Baḩr al-Aḩmar (araabia 'Punane meri') on kahe haldusüksuse nimi:
Al-Baḩr al-Aḩmari kubernerkond

Al-Baḩr al-Aḩmari kubernerkond (araabia keeles البحر الاحمر 'Punane meri') on 1. järgu haldusüksus Egiptuses. Piirneb lõunas Sudaaniga ja idas Punase merega.
Huzhou

Huzhou on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Asub Tai järvest lõunas.
Haldusjaotus.
Huzhou linn jaguneb 6 maakonna tasemel haldusüksuseks (1 majandusarengutsoon, 2 linnarajooni, 3 maakonda):
Benjamin Hermann Karl Hesse

Benjamin Hermann Karl Hesse (26. detsember 1854 Paide – 5. mai 1910 Berliin) oli Eesti vaimulik.
Hermann Hesse õppis Paides kreiskoolis, aastatel 1867–1873 Pärnus gümnaasiumis. Aastal 1874 oli ta koduõpetaja Seljakülas Lääne-Nigula kihelkonnas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1875–1878. Oli prooviaastal Sangaste ja Laatre koguduses (Theodor Heinrich Renatus Hesse juures) ning Rõngu Mihkli koguduses (Ludwig August Immanuel Körberi juures). Ordineeriti 30. septembril 1879 Tartus õpetajaks.
Oli 1879–1880 Võru praostkonna vikaarõpetaja. 1880–1888 oli Rõngu Mihkli koguduse (introdutseeriti 11. mail 1880) õpetaja. Aastatel 1889–1897 oli ta Tallinna Diakonisside Asutise rektor, olles 1891–1897 ühtlasi Tallinna Toompea saksa koguduse diakonõpetaja. 1897–1910 oli ta Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, oli ka Tallinna Linnamisjoni asutaja. Suri aastal 1910 Berliinis.
Isiklikku.
Tema isa Carl Hermann Hesse töötas Paides ja Järvamaal maakonnaarstina. Tema onu Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja. Tema vend Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias. Tema vennapoeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat. 
Tema abikaasa oli Jenny Adele Clever (1858–1929) ja nende pojad olid Tallinna Oleviste koguduse õpetaja Hermann Theodor Karl Hesse, arst Georg Johannes Hesse ja tennisetegelane Hans Hesse.
Magnus von Hirschheydt

Magnus von Hirschheydt (sündinud 1981) on saksa ajaloolane, Tübingeni ülikooli õppejõud.
Hirschheydt tegeleb peamiselt 16.–18. sajandi ajaloo uurimise ja õpetamisega. Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks on reformatsioon Läänemere piirkonnas, eriti Liivimaal ning Inglismaa ajalugu samal perioodil.
Hermann Theodor Karl Hesse

Hermann Theodor Karl Hesse (20. märts 1884 Rõngu – 9. juuli 1921 Bad Oeynhausen, Nordrhein-Westfaleni liidumaa) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Õppis Tallinnas Jucumi koolis ja Tallinna Nikolai Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1903–1910. Ordineeriti õpetajaks Tallinnas.
Oli aastatel 1910–1913 ja 1914–1916 usuõpetaja Tallinna Toomkoolis. 1913–1914 täiendas end Tübingenis ja Leipzigis. 1914–1916 oli ta lisaks usuõpetajaametile Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse vikaarõpetaja. 1916–1921 oli ta Tallinna Oleviste koguduse õpetaja. Suri aastal 1921 Bad Oeynhausenis Nordrhein-Westfaleni liidumaal.
Isiklikku.
Tema isa Benjamin Hermann Karl Hesse oli Rõngu koguduse õpetaja, Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse diakonõpetaja, Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, aga ka Tallinna Diakonisside Asutise rektor ja Tallinna Linnamisjoni asutaja. Tema vanaisa Carl Hermann Hesse töötas Paides ja Järvamaal maakonnaarstina. Tema onu Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias. Onupoeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat. Vanaonu Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja. Tema äi Adam Rudolf Winkler oli Jüri ja Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse õpetaja. Tema vennad olid tennisetegelane Hans Hesse ja arst Georg Johannes Hesse.
Malminkartano

Malminkartano on Helsingi linnaosa Kaarela linnajaos.
Malminkartanos on Helsingi linnalähiliinirongi Malminkartano raudteepeatus.
Pornhub

Pornhub on pornosait. 
See on maailmas külastatavuselt 28. veebisait ja populaarseim pornosait. Eestis on ta külastatavuselt 45. sait.
Pornhubist on võimalik vaadata nii professionaalset kui ka amatöörpornograafiat.
Külastatavus.
Kõike rohkem külastusi saab veebileht USAst (28%), järgnevad Suurbritannia (5%) ja Prantsusmaa (4,8%). Valdavalt külastavad seda mehed, kellel pole lapsi ja kes on 18 kuni 24-aastased ning kellel puudub kõrgharidus. Valdavaks brausimise asukohaks on kodu.
Justine

"Justine ehk Vooruse õnnetused" (prantsuse keeles "Justine ou Malheurs de la vertu" või "Les infortunes de la vertu") on markii de Sade'i erootiline romaan.
Autor kirjutas selle kahe nädala jooksul 1787. aastal, olles Bastille vanglas vangistuses. Esimest korda avaldati raamat 1791. Selle täiendatud versioon ilmus 1797. Hiljem ilmus kolmaski, viimane versioon loost, mis sisaldas sadakond gravüüri.
"Justine" on kirjutatud vastuseks Samuel Richardsoni 1740 ilmunud romaanile "Pamela ehk Hüvitatud voorus", mis omal ajal oli ülipopulaarne. Richardsoni romaanis elas nimikangelane üle hulganisti katsumusi, aga jäi vooruslikuks ja lõpuks sai talle osaks õnn.
"Justine'i" tegevus toimub enne Prantsuse revolutsiooni. Raamat räägib voorusliku naise Justine'i eluloo. Romaani alguses on ta 12-aastane ja elab koos õega nunnakloostris. Nende sealviibimise maksab kinni isa, aga pärast seda, kui isa mõrvatakse, pole enam kedagi, kes nende eest maksaks, ja abtiss käsib õdedel kloostrist lahkuda. Õdede teed lähevad lahku. Töö ja varjupaiga otsingutel satub "Justine" järjest pervertide ja petiste kätte, kes on peitunud vooruslikkuse maski taha ning piinavad ja vägistavad teda ja teisi inimesi. Lõpuks saab ta kokku oma õega, kuid esialgu ei tunne nad teineteist ära, sest on palju muutunud. Õde Juliette on elanud patust elu ja saanud väga jõukaks. Romaan lõpeb sellega, et 26-aastasele Justine'ile lööb välk pähe ja ta saab silmapilkselt surma.
Sade ise nimetas oma kirjavahetuses "Justine'i" räigeks pornograafiaks ja jumalateotuseks, mida korralik inimene lugeda ei tohiks: "Praegu trükitakse ühte minu romaani, aga see on liiga amoraalne, et saata seda nii arukale ja kombekale inimesele nagu Teie. Mul oli raha vaja, mu kirjastaja palus mult midagi eriti pikantset, ja ma kirjutasin talle raamatu, mis suudaks kuradigi katku nakatada. Selle nimi on "Justine ehk Vooruse õnnetused". Põletage see raamat ja ärge seda lugege, kui see peaks juhuslikult teie kätte sattuma."
Sellegipoolest kirjutas Sade ka vanema õe Juliette'i eluloo "Juliette'i lugu", mis oli Justine'i eluloost hulga pikem. Kaks romaani kokku ilmusid kümnes köites ja ligi 4000 leheküljel. "Justine'i" algversiooni pikkus oli 187 lehekülge. Sarja viimane köide ilmus 1801. aastal.
"Justine" ja "Juliette" ilmusid anonüümsena. Napoleon käskis selle teose autori välja selgitada ja vahistada. Selle tagajärjel viibis markii de Sade oma elu 13 viimast aastat vanglas. Pariisi kuninglik kohus käskis Saja päeva ajal 19. mail 1815 selle raamatu hävitada.
20. sajandil on "Justine'i" korduvalt välja antud, põhiliselt tsenseerituna. Romaani põhjal on tehtud mitu filmi, millest tuntuim on režissöör Jesus Franco 1969. aasta versioon, kus nimiosa mängis 17-aastane laulja Romina Power ja markii de Sade'i Klaus Kinski.
Kõrvik-punntigu

Kõrvik-punntigu ("Radix auricularia") on magevees elav liik tigusid. Kuulub perekonda punntigu.
Friedrich Hasselblatt

Friedrich Wilhelm Anton Hasselblatt (17. mai 1815 Tallinn – 10. mai 1870 Karuse) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1831–1837 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1837–1841. Ordineeriti õpetajaks 23. jaanuaril 1844.
Oli Jõhvi ja Iisaku koguduse adjunktõpetaja 1844–1845. Karuse Margareeta kogudust kutsuti ta teenima 20. märtsil 1845, ametisse introdutseeriti 29. aprillil 1845. Karuse kogudust teenis ta 1845–1870.
Hasselblatt oli alates 13. septembrist 1844 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Aastatel 1854 ja 1859 oli ta ÕESi korrespondentliige. 1. juulil 1845 asutas ta abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Laiendas koguduse raamatukogu, mille tema eelkäija (Aleksander Ludwig Baumann) oli asutanud. Toimetas trükki põhjaeestikeelse katekismuse. Andis välja raamatu "Misjoni laulud" ning ilmutas koos Ernst Wilhelm Woldemar Schultziga eestikeelset vaimulikku ajakirja Leiwakorwikenne. Oli uue lauluraamatu koostaja ja väljaandja. Kirjutas siinmail üleelatud katkuaegadest Aastal 1842 asutas ta Karusele kiriku juurde esimese eestikeelse laenutusraamatukogu.
Isiklikku.
Tema isa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, vanaisa Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, vend Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja. Tema väimees Emil Johann Heinrich Bruhns oli Nissi Maarja koguduse õpetaja, tütrepoeg Oskar Alexander Bruhns oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja.
Picea martinezii

Picea martinezii on igihaljas okaspuu kuuse perekonnast. Liigi avastasid botaanikud alles 1983. aastal ning ekslikult peeti seda liiki mõned aastad põhjamehhiko kuuse esindajaks.
Kirjeldus.
Puu kasvab tavaliselt 25–30, harva kuni 40 m kõrguseks. Tüve läbimõõt küündib soodsates oludes kuni ühe meetrini. Tüve koor on õhuke ja plaatjalt lõhenenud. Võra on laikoonusjas. Pungad on jämedad, helepruunid. Võrsed on püstised, helepruunid kuni oranžikaspruunid. Okkad on üliteravad, läikivad, rohelised, 1,6–2,7 cm pikkused, lamedad. Käbid on 8,5–16 cm pikkused, silinderjad, noorelt rohelised, valmivad 6–8 kuud peale tolmlemist, valminult oranžikaspruunid, tipp ümarjas. Seemned on mustad, kest 4–5 mm pikkune, helepruuni tiivakesega (16–23 mm).
Levila ja ökoloogia.
"Picea martinezii" hajutatud populatsioonid asuvad Mehhikos, Ida-Sierra Madre mägedes 2150–2600 m kõrgusel üle merepinna. Põhja- ja lõunapoolsemaid populatsioone lahutab umbes 150 km. Piirkonnas valitseb mõõduka niiskusega lähistroopiline kliima, sademeid esineb aastas keskmiselt 600–1000 mm. Kuna talved on seal küllalt pehmed, siis talub "Picea martinezii" talviseid külmakraade kuni –7...–12 °C.
"Picea martinezii" kasvab peamiselt segametsades. Põhjapoolsema populatsiooni isendid esinevad koos järgmiste puuliikidega: õis-kontpuu ("Cornus florida"), "Quercus greggii", "Abies durangensis" var. "coahuilensis", ümaraviljaline hikkoripuu ("Carya ovata") ja "Taxus globosa". Lõunapoolsemate populatsioonide puud kasvavad koos järgmiste puuliikidega: "Pinus pseudostrobus", harilik ebatsuuga ("Pseudotsuga menziesi"), mehhiko nulg ("Abies vejarii") ja "Juglans major".
Hinnanguliselt kasvab kõigis "Picea martinezii" populatsioonides kokku alla 800 puu. Peamisteks ohtudeks allesjäänud puudele on metsapõlengud ja inbriiddepressioon. Kuna ligi pooled populatsioonid asuvad eramaadel, siis lisandub neile ka metsade maharaiumise oht.
Peter Anton Hasselblatt

Peter Anton Hasselblatt (10. aprill 1751 Jõelähtme – 3. juuli 1791 Hageri) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleerus 20. oktoobril 1770 Leipzigi Ülikooli, oli kohal veel aastal 1774. Ülikoolis õppimise ajal külastas filosoof Immanuel Kanti. Ordineeriti õpetajaks 15. jaanuaril 1777.
Oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja (kutsuti õpetajaks 5. juunil 1776, introdutseeriti ametisse 12. veebruaril 1777) aastatel 1776–1791. Sai aastal 1790 Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Suri aastal 1791, maeti 6. juulil 1791 Mõigu kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Gustav Ernst Hasselblatt oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Poeg Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, pojapoeg Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, pojapoeg Friedrich Hasselblatt oli Karuse Margareeta koguduse õpetaja. Noorem poeg Otto Johann Hasselblatt oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Anton thor Helle oli Jüri koguduse õpetaja ja piibli eesti keelde tõlkija. Isapoolne vanaisa Christian Hasselblatt oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema väimees Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, tütrepoeg Heinrich Emil August Hörschelmann oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja, tütrepoeg Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, tütrepoeg Otto Friedemann Jakob Hörschelmann oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Quzhou

Quzhou on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. 
Quzhoud läbib Qiantangi jõgi. Põhjaosas asub Qianli Gangi mäeahelik, lõunaosas Xianxia Lingi ahelik.
Haldusjaotus.
Quzhou linn jaguneb 6 maakonna tasemel haldusüksuseks (2 linnarajooni, 1 maakonna õigustega linn ja 3 maakonda):
Jinhua

Jinhua on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. 
Haldusjaotus.
Jinhua jaguneb 9 maakonna tasemel haldusüksuseks (2 linnarajooni, 4 maakonna õigustega linna ja 3 maakonda):
Punntigu

Punntigu ("Radix") on tigude perekond mudatigulaste sugukonnas.
Punnteod elavad põhjapoolkera mageveekogudes. 
Selles perekonnas on mitmeid liike, kuid liikide eristamine on keerukas ja malakoloogid pole kõiges üksmeelel.
Malakoloog

Malakoloog on limuste uurija ehk malakoloogiaga tegeleja.
Eestis on malakoloogid ühinenud Eesti Malakoloogia Ühingusse, mis tegutseb Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksusena.
Eesti Malakoloogia Ühing

Eesti Malakoloogia Ühing on Eesti limusteuurijaid ühendav organisatsioon, Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksus.
Ühing asutati 1996. aastal.
Parika Väikejärv

Väikejärv (ka Parika Väikejärv) on kaitsealune looduslik rabajärv Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kuhjavere külas, Parika raba lääneosas.
Kirjeldus.
Järv on südamekujuline, selle pindala on 4,5 ha, pikkus 370 m, laius 290 m, kõrgus 45 m ja kaldajoone pikkus 971 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ning Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu, järve äärde ja ümber järve kulgeb Parika väikejärve õpperada, samuti asub järve ääres puhkekoht piknikulaua ja paadisillaga.
Looduskaitse.
Järv kuulub Parika looduskaitseala koosseisu.
Otto Johann Hasselblatt

Otto Johann Hasselblatt (7. jaanuar 1790 Hageri – 15. märts 1830 Ridala) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1808–1810. Ordineeriti õpetajaks 14. mail 1814.
Oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja 1814–1830.
Isiklikku.
Tema isa Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, vend Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja.
Gustav Ernst Hasselblatt

Gustav Ernst Hasselblatt (1. november 1705 Noarootsi – 12. märts 1766 Jõelähtme) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleerus 1. juunil 1726 Halle ülikooli, oli kohal veel aastal 1729. Ordineeriti 13. märtsil 1745 diakoniks, 3. juulil 1748 aga õpetajaks.
Oli 1745–1748 Varbla Püha Urbanuse koguduse diakon, 1748–1766 aga Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Oli pietistlike vaadetega vaimulik.
Isiklikku.
Tema isa Christian Hasselblatt ja vanaisa Isaac Svenonis Hasselblatt olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad. Vend Isaac Hasselblatt oli Tallinna Toomkoguduse rootsi õpetaja, vend Carl Friedrich Hasselblatt oli õpetaja Noarootsi ja Reigi kogudustes. Poeg Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Äi Anton thor Helle oli Jüri koguduse õpetaja ja piibli eesti keelde tõlkija.
Livorno

Livorno on sadamalinn Itaalias Toscana maakonnas, Livorno provintsi halduskeskus. Livorno asub Liguuria mere ääres.
Livornos on sündinud helilooja Pietro Mascagni, kunstnik Amedeo Modigliani ja poliitik Carlo Azeglio Ciampi.
Jaanilinna raudteejaam

Jaanilinna raudteejaam (ka Ivangorodi raudteejaam, Narva-Jaanilinna jaam; vene keeles станция Ивангород-Нарвский) on raudteejaam Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Jaanilinnas.
Reisirongiliiklus.
Raudteejaamas peatusid reisirongid liinil Tallinn–Moskva ja Tallinn–Peterburi.
Carl Bernhard Gebhardt

Carl Bernhard von Gebhardt (21. jaanuar 1792 Tallinn – 1. mai 1855 Tõstamaa) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1805–1809 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1810–1812. Töötas koduõpetajana Eestimaal. Ordineeriti 1. juulil 1817 õpetajaks.
Oli aastatel 1817–1855 Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Oli aastal 1838 Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige.
Isiklikku.
Tema isa Johann Bernhard von Gebhardt oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, vend Ferdinand Theodor von Gebhardt ja vennapoeg Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt olid Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajad. Tema äi Reinhold Johann Winkler oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Tema abikaasa vennapoeg Reinhold Winkler oli Karja Katariina koguduse õpetaja ja viimane Saaremaa superintendent.
Liivimaa kodusõda

Liivimaa kodusõda oli sisemine relvakonflikt keskaegsel ehk Vana-Liivimaal 13.–16. sajandil. Toona leidis neid aset mitu:
Reinhold Hunnius

Johann Reinhold Hunnius (17/29. juuli 1806 Tallinn – 30. jaanuar/11. veebruar 1872 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tallinna toomkooli. Aastatel 1827–1830 õppis Tartu ülikooli usuteaduskonnas, oli korporatsiooni Estonia liige. 
Töötas 1830–1833 koduõpetajana Väike-Maarja kirikumõisas. Ordineeriti õpetajaks 1. oktoobril 1833.
Oli 1833–1838 Karja Katariina koguduse adjunktõpetaja ja 1838–1867 sama koguduse õpetaja. Emerituuris olles elas Kuressaares.
Isiklikku.
Tema naise poolvend Heinrich Eduard Gahlnbäck oli Püha Jakobi koguduse õpetaja. Tema väimees Reinhold Winkler oli Karja Katariina koguduse õpetaja ja viimane Saaremaa superintendent.
Malminkartano raudteepeatus

Malminkartano raudteepeatus on Helsingi linnalähiliinirongi raudteepeatus Malminkartanos.
Malminkartano peatusele eelneb Kannelmäki raudteepeatus ja järgneb Myyrmäki raudteepeatus.
Raudteepeatus asub tunnelis, mille pikkus on umbes 400 meetrit. 
Peatuse kaugus Helsingi pearaudteejaamast on 11 kilomeetrit.
Malminkartano raudteepeatus avati 1978. aastal.
Heinrich Gahlnbäck

Heinrich Eduard Gahlnbäck (12. jaanuar 1805 Tallinn – 20. november 1890 Kuressaare) oli Saaremaa vaimulik.
Õppis aastatel 1819–1824 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1824–1827, aastatel 1828–1829 täiendas end Berliinis. Akadeemiliselt oli Korporatsioon Estonia liige. Töötas aastatel 1830–1832 koduõpetajana Eestimaal. Ordineeriti 10. märtsil 1832 õpetajaks.
Oli aastatel 1832–1834 Mustjala Anna koguduse adjunktõpetaja ja 1834–1888 Püha Jakobi koguduse õpetaja. Aastatel 1842–1887 oli ta Saaremaa pastorileskede ja -orbude abistamiskassa juht. Aastatel 1842–1887 kuulus ta Saaremaa provintsi koolikolleegiumisse. Emerituuris olles elas Kuressaares.
Tunnustus.
1863 – kullatud rinnarist
Isiklikku.
Tema õemees Johann Reinhold Hunnius oli Karja Katariina koguduse õpetaja.
Eduard Alexander Hesse

Eduard Alexander Hesse (8. märts 1865 Mustjala – 21. jaanuar 1930 Oederquart, Alam-Saksi liidumaa) oli baltisaksa päritolu luterlik vaimulik.
Lõpetas Tartus Kollmanni gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1885–1889. Ordineeriti õpetajaks 31. märtsil 1891 Rožištšes (ka Roschyschtsche), Volõõnias.
Oli aastatel 1891–1897 adjunkt Rožištše koguduses, 1897–1899 adjunkt Jekaterinoslavis ja 1899–1926 luteri pastor Jekaterinoslavis.
Alates 21. juunist 1927 oli ta Hannoveri Maakiriku teenistuses. 1927–1930 oli ta pastor Oederquartis (Kehdingeni kreisis, Alam-Saksi liidumaal).
Isiklikku.
Tema isa Theodor Heinrich Renatus Hesse oli 1871–1903 Sangaste koguduse õpetaja. Tema vend Carl Immanuel Philipp Hesse oli 1907–1918 Jõhvi koguduse õpetaja, kes mõrvati bolševike poolt; teine vend Albert Freimund Daniel Hesse oli pastor Sangaste- ja Laatre kogudustes. Tema vanaisa Conrad Eduard Hesse oli 1834–1880 Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja.
Georg Christian Seeland

Georg Christian Seeland (13. veebruar 1740 Kołobrzeg, Lääne-Pomorze vojevoodkond – 17. september 1794 Kärla) oli Eesti vaimulik.
Seeland sündis Kolbergis, Pommerimaal (praegu Kołobrzeg, Lääne-Pomorze vojevoodkonnas). Õppis Halle Ülikoolis (immatrikuleerus 7. mail 1759) ja Königsbergi Ülikoolis (immatrikuleerus 30. juunil 1763, oli Königsbergis Immanuel Kanti toanaabriks. Alates 1770 aastast oli koduõpetajaks Eestimaal ja Saaremaal. Oli aastatel 1776–1781 Kuressaare Laurentiuse koguduses diakoniks, olles samal ajal Linnakooli rektoriks. Oli aastatel 1781–1787 (introdutseeriti 25. juulil 1781) Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja. Aastatel 1787–1794 oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Haselünne

Haselünne on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Linna pindala on 159,2 km². 31. detsembril 2015 elas seal 12 656 inimest. See paikneb Hase jõel, umbes 15 km Meppenist idas.
Pariisi linnapea

Enne Prantsuse revolutsiooni juhtis Pariisi linnavalitsust kaupmeeste rektor (inglise keeles "provost of the merchants", prantsuse keeles "prévôt des marchands"). 14. juuli õhtul aastal 1789, pärast Bastille vallutamist, lasti Pariisi kaupmeeste rektor Jacques de Flesselles rahvahulga poolt Pariisi linnavalitsuse hoone ("Hôtel de Ville") trepil maha. Järgmisel päeval valiti esimene Pariisi linnapea ("maire de Paris").
Gary Winick

Gary Scott Winick (31. märts 1961 New York – 27. veebruar 2011 New York) oli USA filmilavastaja.
Winick lõpetas 1984 Tuftsi ülikooli. Hiljem sai ta magistrikraadi kunsti alal Texase ülikoolist Austinis ja Los Angeleses asuvast filmiülikoolist AFI Conservatory.
Tuntuks on ta saanud filmidega "Tadpole" ja "Üleöö 30". Ta lavastas 2006. aastal filmi "Charlotte koob võrku", mis on Elwyn Brooks White'i samanimelise romaani teine ekraniseering. Selle filmi peaosas esines Dakota Fanning.
Ta on tegutsenud ka produtsendina ("Killud Aprilist" 2003 või "November" 2004). Filmi "Killud Aprilist" kõrvalosatäitja Patricia Clarkson nimetati Oscari kandidaadiks. Filmide produtseerimiseks oli tal oma sõltumatu produktsiooniettevõte InDigEnt, mis asutati 1999 (nimi on lühend sõnadest "Independent Digital Entertainment –" 'sõltumatu digitaalne meelelahutus').
Winick põdes kaua ajuvähki, aga suri kuu aega enne 50. sünnipäeva kopsupõletikku. Ta oli kihlatud Emily McDonnelliga.
Pariisi linnapeade loend

"Linnapea amet likvideeriti. Pariisil ei olnud linnapead aastani 1848"
Linnapeade loend.
"1848—Louis-Philippe'i kukutamiseni"
"Linnapea amet likvideeriti. Pariisil ei olnud linnapead aastani 1870"
"1870—Napoleon III kukutamiseni"
"Linnapea amet likvideeriti. Pariisil ei olnud linnapead aastani 1977"
Delilah

"Delilah" on Tom Jonesi 1968. aasta laul albumilt "Delilah". Laulu autor on Les Reed, sõnad kirjutas Barry Mason. 
Edu.
Lääne-Saksamaal ja Šveitsis jõudis "Delilah" edetabelis esikohale. 1968. aasta märtsis jõudis see Briti edetabelis 2. kohale ja oli aasta paremuselt kuues laul. Billboard Hot 100-s jõudis see 15. kohale.
Laulu sisu.
Laulus läheb Tom öösel oma naise Delilah' majast mööda, näeb teda seal teise mehega ja läheb hulluks. Koidikul naise armuke lahkub, samal ajal ootab Tom teisel pool teed. Siis läheb ta majja, Delilah avab ukse ja naerab ta üle. Tom tapab ta noaga, aga nähes oma mõrvarlikku tegu, palub ta Delilah'lt andeks, kuni politsei tuleb ja Tomi vahistab.
Jens Lieblein

Jens Daniel Carolus Lieblein (23. detsember 1827 Christiania – 13. august 1911 Eidsvolli vald, Akershus) oli norra egüptoloog. 
Ta sooritas mitu uurimisreisi Egiptusesse. Muu hulgas oli ta koos Henrik Ibseniga kohal Suessi kanali avamisel 1869. 
1876. aastast oli ta Norra esimene egüptoloogia professor Kristiania ülikoolis. 
Ta käsitles oma töödes eriti Vana-Egiptuse kronoloogiat ja usundit. Tema "Dictionnaire de noms hiéroglyphiques" (1871–1892), mis põhines tema kronoloogilistel uurimustel, oli tunnustatud õppevahend Vana-Egiptuse isikunimede ja suguvõsade õppimisel. 
Ta toimetas 1866–1868 kuukirja Norden ja koos Ernst Sarsiga ajakirja Nyt norsk Tidsskrift (1877–1878), millele ta tegi ka mitte-erialast kaastööd.
Abū Sunbul

Abū Sunbul (kohalikus transkriptsioonis "Abu Simbel", araabia keeles ابو سنبل) on linn Egiptuse Nuubia osas Aswāni kubernerkonnas umbes 240 km Aswānist edelas 20 km kaugusel Sudaani piirist. 
Elanike arv oli 2006. aasta rahvaloenduse järgi 2403. 
Linna serval Nasseri järve saarel on Abu Simbeli templid.
Johann Bernhard von Gebhardt

Johann Bernhard von Gebhardt (3. juuni 1764 Wehlau Ida-Preisimaa – 1. aprill 1845 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Sündis Wehlaus Ida-Preisimaal (praegu Znamensk, Kaliningradi oblastis). Õppis Wehlau koolis. Immatrikuleeriti Königsbergi ülikooli 8. detsembril 1781, oli kohal veel 1785. Sai tööle Tallinna linnakooli aastal 1789, kooli rektoriks 1792. 
Kutsuti Tallinna Niguliste koguduse diakoniks 3. oktoobril 1795, ametisse ordineeriti 28. novembril 1795. Oli Tallinna Niguliste koguduse diakonõpetaja aastatel 1795–1809. Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetajaks sai aastal 1809, emeriteerus aastal 1842. Tallinna linnakonsistooriumi assessoriks sai aastal 1819, Tallinna koolikolleegiumi liikmeks sai aastal 1833.
Isiklikku.
Tema poeg Carl Bernhard von Gebhardt oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, teine poeg Ferdinand Theodor von Gebhardt (ja tema poeg Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt) olid Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajad. Poja Ferdinand Theodori teine poeg Eduard Karl Franz von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor. Tema väimees Jakob Johann Gonsior oli Tallinna raehärra.
Pürofoorsus

Pürofoorsus on aine omadus kokkupuutel õhuga iseenesest süttida (oksüdeeruda).
Bob Dudley

Robert Dudley (sündinud 14. septembril 1955 New Yorgis) on endine ameerika tippjuht. 
1979. aastast kuni ettevõtte ühinemiseni BP-ga 1998. aastal töötas Dudley Amocos, seejärel BP-s.
Aastatel 2003–2008 oli Dudley TNK-BP president ja tegevjuht. Pärast konflikti ettevõtte TNK-BP Vene osanikega taandati ta tegevjuhi ametikohalt, kuid ta säilitas koha kontserni direktorite nõukogus.
Alates 18. juunist 2010 juhtis Dudley Deepwater Horizoni naftalekke tagajärgedega tegelevat organisatsiooni Gulf Coast Restoration Organisation.
Märtsist 2013 kuni veebruarini 2022 kuulus ta Rosnefti direktorite nõukokku, kust lahkus seetõttu, et Venemaa alustas Ukraina vastu sõda.