tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rulers of the Deep

Rulers Of The Deep (ROTD) on "house"-muusika duo, kuhu kuuluvad kaks DJ-d ja produtsenti DJ Meri (Meelis Meri) ja P. Julm (Priit Juurmann). 
Merile ja Juurmannile kuulub ka plaadifirma ROTD Recordings, mis on avaldanud ROTD teise kauamängiva "Ready to go Overground". Plaadi tuntuim lugu "Planet Drum" on jõudnud Baltimaades mitmesse edetabelisse (sealhulgas MTV Baltikumi Zen MTV Balti Top 20, Dancefloor Chart ja World Chart Express). 2010. aasta novembris andis ROTD oma kümnenda sünnipäeva puhul välja albumi "Untitled Secret" plaadifirmas Manchester Underground Music (MUM Recordings).
István Énekes

István Énekes (20. veebruar 1911 Budapest – 2. jaanuar 1940 Budapest) oli Ungari poksija.
Énekes oli kokku neljakordne Ungari meister: kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1929, 1930 ja 1932 ning kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) aastal 1931.
Énekes võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Énekes võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1930) ning kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Isiklikku.
István Énekesi noorem vend Vilmos oli samuti tuntud Ungari poksija.
Vladimir Pool

Vladimir Pool (sündinud 1. aprillil 1939 Krasnojarski krais Ülem-Suetuki külas) on endine NSV Liidu RJK ohvitser ja Eesti NSV RJK esimehe asetäitja (1988–1991).
Vladimir Pool õppis Krasnojarski raudteetranspordi tehnikumis (lõpetas aastal 1957) ja Leningradi raudteetranspordi instituudis. Aastatel 1958–1961 teenis ta Tšukotkal Nõukogude armees.
Ta töötas veebruarist 1970 KGB-s, seejuures 1973–1978 Pärnu KGB ülema asetäitjana. Aastatel 1971–1976 õppis Vladimir Pool NSV Liidu RJK Moskva vastuluure akadeemias. Aastatel 1978–1986 töötas ta Moskvas KGB keskaparaadis. 1986. aastast oli ta ENSV RJK 6. osakonna (majandusvastuluure) ülem. Aastatel 1988–1991 oli ta Eesti NSV KGB esimehe asetäitja. 
Publitsist, artiklite ning raamatute autor.
Aleksander Suur (jurist)

Aleksander Suur (27. september 1905 Valga – 14. detsember 1961) oli eesti jurist.
Ta õppis 1925–1933 Tartu Ülikoolis õigusteadust, Rotalia vilistlane.
1927–1935 Petseri- ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni sekretär, 1935–1938 Riigiparkide Valitsuse sekretär-juriskonsult, 1938–1940 Loodushoiu- ja Turismi-Instituudi parkide inspektor. 
1941–1944 oli ta Maanteede Valitsuse, 1950. aastail ETKVLi tööstuskontori ametnik, 1957 ETKVLi Kaubandusliku Inventari Tehase osakonnajuhataja.
Talle anti Loodushoiu Nõukogu 24. aprilli 1940 otsusega III järgu looduskaitsemärk.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Jelgava kreis

Jelgava kreis (saksa keeles "Oberhauptmannschaft Mitau", "Mitausche Kreis", vene keeles "Митавский (обер-гауптманствo) уезд") oli haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaa kubermangus aastatel 1819–1917.
Jelgava ehk Mitau oberhauptmannschaft.
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles "(обер-гауптманства) ehk округ") Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.
Jelgava Oberhauptmannschafti territoorium.
Miitavi Oberhauptmannschafti keskus oli endine Kuramaa hertsogiriigi pealinn Jelgava (saksa keeles "Mitau", eestipäraselt Miitavi), kreisi kuulusid veel 2 maakonda ja 8 kihelkonda:
Korvpall 2012. aasta suveolümpiamängudel

Korvpallivõistlused 2012. aasta suveolümpiamängudel toimusid 28. juulist 12. augustini. Mänge peeti Londonis kahel väljakul - Basketball Arena ja The O2 Arena.
Tulemused.
Mehed.
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Naised.
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Välislingid.
&lt;br&gt;
Eestvaade

Eestvaade on üldisemas mõttes vaade (millelegi/kellelegi) eestpoolt, vaade (millegi/kellegi) esiküljele; ka selle kujutis joonisena, fotona vm. 
Geomeetrias on definitsiooni kitsendatud: eestvaade on joonis, millel on kujutatud ruumilist kujundit eestpoolt vaadatuna.
Franz Josefi liustik

Franz Josefi liustik (inglise keeles "Franz Josef Glacier", maoori keeles "Ka Roimata o Hinehukatere") on oruliustik Westland Tai Poutini rahvuspargis Uus-Meremaa Lõunasaare läänerannikul. Liustik on umbes 12 km pikk. 
Koos naabruses (u 20 km lõuna pool) asuva, samuti Lõuna-Alpide mäestikust algava Foxi liustikuga on eriline see, et need liustikud lõppevad troopilises vihmametsas (u 300 m kõrgusel merepinnast) ja on ühed kergemini ligipääsetavad liustikud maailmas. Liustiku serv asub samanimelisest asulast (Franz Josef) umbes 5 km kaugusel. Liustikust saab alguse Waiho jõgi.
Liustikule pani 1865. aastal nime saksa päritolu geoloog, looduseuurija ja paleontoloog Julius von Haast Austria-Ungari tollase keisri Franz Joseph I järgi.
Gross

Gross ehk tosin tosinat on arvu 144 ehk 12×12 nimetus.
Harilik murd

Harilik murd (ka murd) on kahe täisarvu "a" ja "b" jagatisena esitatud ratsionaalarvu avaldis kujul 
formula_1 või formula_2
kus "b" ei ole 0. Arvu "a" nimetatakse murru lugejaks ja arvu "b" murru nimetajaks. Neid eraldavat joont nimetatakse murrujooneks.
Juhul, kui murru lugeja on nimetajast absoluutväärtuselt suurem või sellega võrdne (|"a|"≥|"b|"), nimetatakse seda liigmurruks. Kui lugeja on nimetajast absoluutväärtuselt väikesem (|"a|"&lt;|"b|"), siis nimetatakse seda murdu lihtmurruks. Näiteks murrud 7/3, 10/10 ja 23/13 on liigmurrud, kuid murrud 2/3 ja 5/13 on lihtmurrud. Iga liigmurd on esitatav segaarvuna.
Tehted murdudega.
Liitmine.
Murdude "a"/"b" ning "c"/"d" summa on esitatav murruna
formula_3
Murdude summa lihtsustub, kui selle nimetajal ja lugejal leidub ühiseid tegureid.
Korrutamine.
Murdude "a"/"b" ning "c"/"d" korrutis on esitatav murruna
formula_4
Murdude korrutis lihtsustub, kui selle nimetajal ja lugejal leidub ühiseid tegureid.
Laiendamine ja taandamine.
Laiendamine.
Murru lugeja ja nimetaja korrutamine sama nullist erineva arvuga. Vajalik liitmisel, kui nimetajad on erinevad.
Taandamine.
Murru lugeja ja nimetaja jagamine sama nullist erineva arvuga. Seda tehes jääb murru väärtus samaks.
formula_5
Jagasime murru formula_6 lugeja ning nimetaja kahega ja saime murru formula_7
Sēlpilsi kreis

Sēlpilsi kreis (saksa keeles "Oberhauptmannschaft Selburg", "Selburgsche Kreis", "Dünaburgsche Kreis", vene keeles Зельбургский уезд) oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Liivimaal aastatel 1819–1917.
Sēlpilsi oberhauptmannschaft.
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutusi ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles "(обер-гауптманства) ehk округ") Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel olid määratud kahe kreisi peale.
Selburgi Oberhauptmannschafti kuuluvad alad asusid Kagu-Lätis, Daugava jõest lõuna pool.
Sēlpilsi Oberhauptmannschafti territoorium.
Sēlpilsi/Daugavpilsi kreisi kreisilinn oli Jēkabpils (saksa keeles "Jakobstadt"), kreisi kuulusid veel kaks maakonda, viis kihelkonda ja üheksa slobodat:
Tukumsi kreis

Tukumsi kreis (saksa keeles "Oberhauptmannschaft Tuckum") oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Liivimaal aastatel 1819–1917.
Tukumsi oberhauptmannschaft.
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles "(обер-гауптманства) ehk округ") Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.
Tukumsi Oberhauptmannschafti territoorium.
Tukumsi kreisi kreisilinn Tukums, kreisi kuulusid veel kaks maakonda ja seitse kihelkonda ("politischen kirschspiel"):
Tukumsi kreisi territoorium.
20. sajandiks oli Tukumsi kreisi haldusjaotusüksusteks kujunenud kolm kihelkonda:
Kuldīga kreis

Kuldīga kreis (saksa keeles "Oberhauptmannschaft Goldingen", läti keeles "Kuldīgas apriņķis") oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Lätimaal aastatel 1819–1917.
Kuldīga oberhauptmannschaft.
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles "(обер-гауптманства) ehk округ") Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.
Kuldīga Oberhauptmannschafti territoorium.
Kuldīga kreisi kreisilinn oli Kuldīga (saksa keeles "Goldingen"), kreisi kuulusid veel kaks maakonda ja kuus kihelkonda:
Aizpute kreis

Aizpute kreis (saksa keeles "Oberhauptmannschaft Hasenpot") oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis aastatel 1819–1917.
Aizpute oberhauptmannschaft.
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreisi üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles "(обер-гауптманства) ehk округ") Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.
Aizpute Oberhauptmannschafti territoorium.
Aizpute kreisi kreisilinn oli Aizpute (saksa keeles "Hasenpoth"), kreisi kuulusid veel 2 maakonda ja 9 kihelkonda:
Aizpute kreis.
20. sajandi alguses kuulusid kreisi järgmised kihelkonnad ("politische kirchspiele"):
Uppsala maja

Uppsala maja on Tartu linna vanim puumaja, see asub Tartu kesklinnas aadressil Jaani 7.
Maja põhiosa valmis 1720. aasta paiku ning jäi õnnekombel puutumata linnas 25. juunil 1775 toimunud tulekahjust, milles hävis suurem osa linnast. Praeguse suuruse sai hoone aastatel 1777–1783. Peamiselt on seda kasutanud käsitöölised, kuid majas on elanud ka Liivimaa kohtusekretär. 19. sajandi alguses asusid hoones üliõpilaste üürikorterid, üürielamuna tarvitati seda veel Nõukogude ajalgi.
Aastatel 1995–1996 renoveeriti hoone Tartu ja Uppsala linna koostöös Uppsala majaks. 28. maist 1996 kuni 2010. aastani täitis see külalistemaja funktsiooni, algselt linnaasutusena ning 2001. aastast OÜna Uppsala Maja, mille viimane juhataja oli Ruta Alakivi. Majutuskohana pälvis Uppsala maja 2009. aastal äramärkimise Lonely Planeti reisijuhis. Tänapäeval tegutseb Uppsala majas Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakond.
Nome

Nome (injupiaki "Siqnazuaq") on linn Alaska osariigis USAs. Asub Sewardi poolsaarel Beringi mere ääres.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel olid linna elanikest 51,04% põlisameeriklased ja 37,89% valge rassi esindajad.
Ajalugu.
Piirkonna põliselanikud on injupiaki keelt rääkivad inuitid. 1889 leiti tänapäeva linna lähedalt kulda. Järgnenud kullapalaviku käigus tekkis kullakaevajate asula, kus 1899. aastal oli umbes 10 000 elanikku. Nome linn asutati ametlikult 1901. aastal ja see oli mõnda aega Alaska suurim linn.
1905 ja 1934 toimunud tulekahjud ning 1900, 1913, 1945 ja 1974 lumetormid põhjustasid suuri purustusi kullakaevajate elamutele, millest tänapäevaks midagi säilinud ei ole.
Nome on Anchorage'ist alguse saava iga-aastase Iditarodi koerarakendite võidusõidu sihtkoht.
Marne'i lahing

Marne'i lahing, tuntud ka kui Esimene Marne'i lahing, oli Esimese maailmasõja lahing 5.–12. septembril 1914.
Ühel poolel võitles Saksamaa, teisel poolel Prantsusmaa ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik.
Prantsusmaa kaotas selles lahingus umbes 85 000 meest, Suurbritannia 1701 meest ja Saksamaa umbes 67 700 meest.
Lahing nurjas Schlieffeni plaani vallutada Prantsusmaa pealinn Pariis.
Henning Otte

Henning Rudolf Helmut Otte (sündinud 27. oktoobril 1968 Celles) on Saksamaa poliitik, Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) ja Bundestagi liige.
Elulugu.
Otte sündis 27. oktoobril 1968 Celle linnas Alam-Saksimaal. Pärast Hermannsburgi Kristliku Gümnaasiumi lõpetamist läbis ta sõjaväeteenistuse Bundeswehris ja reservohvitseride koolituse. Seejärel läbis pankurikoolituse Celle Sparkasse juures, õppis Hamburgi Ülikoolis õigusteadust ning töötas advokaadina ühes terasetootmisettevõttes.
Poliitiline tegevus.
Henning Otte astus 1994. aastal CDU-sse ning alates 1999. aastast kuulub ta CDU Celle piirkonna eestseisusse. Alates 2006. aastast on ta Euroopa Rahvapartei eestseisuse liige. Alates 2007. aastast on ta CDU Alam-Saksimaa kirde piirkonna aseesimees. 
Otte valiti 1996. aastal Bergeni linnavolikokku. Lisaks on ta kuulunud Everseni vallavolikokku ja Celle kreisi nõukokku. Otte on Celle kreisi maavanema asetäitja. 2005. aastal sai Alam-Saksimaa valimisnimekirja alusel Saksamaa Bundestagi liikmeks. 2009. aastal sai ta Celle-Uelzeni valimisringkonnast otsemandaadi Bundestagi, kui sai esimeses ringis 44,2% häältest, alistades sotsiaaldemokraat Kirsten Lühmanni, kelle pääsu Bundestagi tagas Alam-Saksi liidumaa nimekiri. Ta on Saksa Bundestagi riigikaitsekomisjoni liige. Asendusliikmena on ta tegev ka välispoliitika probleemidega tegeleva komitee juures.
Isiklikku.
Henning Otte on protestant. Ta on abielus ning tal on neli last. Tema huvideks on sport (jalgpall ja jooksmine), loodus, jahipidamine ja muusika.
Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel

Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 29. juulist–12. augustini. Võistlused toimusid nii meeste, kui naiste arvestuses. Meeskondi osales 12 ja naiskondi 8. Kõik veepallikohtumised toimusid Londoni Veekeskuses.
Tulemused.
Mehed.
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Naised.
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Välislingid.
&lt;br&gt;
Läti kindralkomissariaat

Läti kindralkomissariaat (saksa keeles "Generalbezirk Lettland") oli Teise maailmasõja ajal 1941–1944 Saksamaa poolt okupeeritud Lätis moodustatud haldusüksus, mis kuulus Ida-alade (Ostland) Riigikomissariaadi koosseisu.
Territoorium.
Kindralkomissariaadi keskus oli Riia linn.
Läti Omavalitsus.
1942. aasta mais määrati Idaalade riigikomissari Hinrich Lohse poolt formaalne Läti Omavalitsus, kes ei omanud reaalset võimu ja kelle tegevust määratles Läti kindralkomissariaat.
1775. aasta Tartu tulekahju

1775. aasta Tartu tulekahju toimus 6. juulil (vkj 25. juunil) 1775. Selle käigus hävis suurem osa Tartu kesklinnast. 
Kuna Põhjasõjas suur osa Tartust rüüstati ja lasti õhku, eeslinnad põletati ning linnakodanikud küüditati Venemaale, käis sõjas hävitatud kivimajade taastamine linnarahval üle jõu, nende asemele ehitati arvukalt tuleohtlikke õlg- või laudkatustega puumaju. Nii kimbutasidki 18. sajandi teisel poolel Tartu linna tulekahjud, suuremad neist leidsid aset 1755., 1763. ja 1775. aastal. Seetõttu pole suurem osa Tartu vanast puitarhitektuurist säilinud, vanim puumaja on osalt 1720. aasta paiku valminud Uppsala maja Jaani tänaval. Samuti pääses 1740. aastail valminud elumaja samal tänaval, milles tänapäeval tegutseb 19. sajandi Tartu linnakodaniku muuseum.
1775. aasta tulekahju sai alguse praegusel Rüütli 17 krundil asunud koolimaja kõrvalhoonest, mille hoovil matemaatikaõpetaja õlut tegi. Põleng kandus tuulega kiiresti kesklinna ja üle puusildade ka Emajõe teisele kaldale. Tulekahjus hävis mõne hinnangu kohaselt kuni 2/3 linnast. Maha põles 290 maja, 2 silda ja enamik poode, samuti 1730. aastal Raekoja platsile püstitatud puust raekoda.
Õnnetust kirjeldas üksikasjalikult Tartu tütarlastekooli õpetaja Thiel, kes koos teiste linnaelanikega jälgis toimuvat Toomemäelt.
Tagajärjed.
Tulekahjul olid Tartu linna arengule kaugeleulatuvad tagajärjed. Pärast 1775. aasta tulekahju ehitati Tartu südalinn üles uusklassitsistlikus stiilis, mistõttu moodustab Tartu kesklinn tänapäeval suuresti ühtse ansambli. Tulekahju järel kehtestati määrus, mis lubas ehitada linna ainult kuni kolmekorruselisi kivikatusega kivimaju. Tartu linn sai Vene riigilt hävinud hoonete taastamiseks protsendita laenu, uue linnaplaani kinnitas Vene keisrinna Katariina II.
Tulekahju tõmbas muuhulgas kriipsu kavale rajada uus kivisild Laia tänava otsa, praeguse Vabadussilla kohale. Selle asemel ehitati aastatel 1779–1784 Liivimaa kindralkuberneri George Browne'i algatusel ja Katariina II käsul Kivisild, mis jäi Tartu üheks sümboliks kuni hävimiseni 1941. aastal.
Pärast 1775. aasta tulekahju otsustati Tartu linn kindlustatud linnade nimekirjast välja arvata., ehkki seni oli püütud kindlustustöödega jõudumööda tegelda – 18. sajandil rajati Toomemäe nõlva varju suur püssirohukelder
II liiga 2012

II liiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 2012. aasta hooaeg, mis jagunes kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs.
II liiga ida/põhi.
II liiga ida/põhi üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga 2012 ida- ja põhjatsooni 2. koha meeskonnad II liiga ida/põhi üleminekumängudel. Kõige pealt mängivad omavahel III liiga idatsooni ja põhjatsooni teise koha meeskonnad omavahel, kus kaotaja jääb III liigasse ja võitja mängib II liiga ida/põhi 12. koha meeskonnaga. Kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal II liiga 2013 ja kaotaja III liiga 2013.
II liiga lõuna/lääs.
II liiga lõuna/lääs üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III liiga 2012 lõuna- ja läänetsooni 2. koha meeskonnad II liiga lõuna/lääs üleminekumängudel. Kõige pealt mängivad omavahel III liiga kõunatsooni ja läänetsooni teise koha meeskonnad omavahel, kus kaotaja jääb III liigasse ja võitja mängib II liiga lõuna/lääs 12. koha meeskonnaga. Kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal II liiga 2013 ja kaotaja III liiga 2013.
Esiliiga 2012

Esiliiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt teine liiga Esiliiga 2012. aasta hooaeg.
Hooaja eel.
Kuna Meistriliiga 2011 viimase koha meeskond Lasnamäe FC Ajax ei täitnud Esiliiga litsentseerimistingimusi, siis jäi Esiliigasse nende asemele möödunud hooajal üleminekumängud kaotanud Pärnu Linnameeskond. Lasnamäe FC Ajax langes II liiga ida/põhi.
Liigatabel.
Esiliiga üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Üleminekumängude võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotajad II liigas.
"Viljandi JK Tulevik võitis koondtulemusega 4:1."
"Viljandi JK Tulevik võitis koondtulemusega 3:2 ja tõusis Esiliigasse."
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|1 : -2
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 42
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 23
III liiga 2012

III liiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2012. aasta hooaeg, mis jaguneb nelja tsooni - ida, põhi, lõuna ja lääs.
III liiga idatsoon.
III liiga idatsooni üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad III liiga ida 11. koht ja IV liiga ida 2. koha meeskonnad III liiga idatsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013.
III liiga põhjatsoon.
III liiga põhjatsooni üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad III liiga põhi 11. koht ja IV liiga põhi 2. koha meeskonnad III liiga põhjatsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013.
III liiga lõunatsoon.
III liiga lõunatsooni üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad III liiga lõuna 11. koht ja IV liiga lõuna 2. koha meeskonnad III liiga lõunatsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013.
III liiga läänetsoon.
III liiga läänetsooni üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad III liiga lääs 11. koht ja IV liiga lääs 2. koha meeskonnad III liiga läänetsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013.
IV liiga 2012

IV liiga 2012 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga, IV liiga 2012. aasta hooaeg, mis jagunes nelja tsooni – ida, põhi, lõuna ja lääs.
Linnu Tee

Linnu Tee on eesti rokkansambel, mis tegutseb alates 1985. aastast. 
Bändi tuumiku moodustavad Indrek Patte (laulja), Raul Jaanson (kitarrist) ja Margus Kliimask (basskitarrist). Linnu Tee esitab valdavalt originaalloomingut, mille stiilimääratluseks on progressiivne rokk.
Vehklemine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuni 5. augustini. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid ja osa võttis 204 sportlast 44 riigist. Nii mehed kui naised võistlesid 5 alal. Meestel oli kavas epee individuaal- ja meeskonnavõistlus, floreti individuaalvõistlus ning espadroni individuaal- ja meeskonnavõistlus. Naistel oli kavas epee individuaalvõistlus, floreti individuaal- ja naiskonnavõistlus ning espadroni individuaal- ja naiskonnavõistlus.
Vehklemise olümpiavõitjad selgusid ExCel Exhibition Centre'is.
Tulemused.
Naised.
Florett. Individuaalvõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 28. juuli 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 38
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2008: Maria Valentina Vezzali, Itaalia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused: Finaal
Välislingid.
&lt;br&gt;
Vettehüpped 2012. aasta suveolümpiamängudel

Vettehüpped 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimusid 29. juulist–11. augustini Londoni Veekeskuses. Võistlustel osales 136 sportlast 25 riigist ja välja jagati 8 komplekti medaleid.
Välislingid.
&lt;br&gt;
Andrew Garfield

Andrew Garfield (sündinud 20. augustil 1983 Los Angeleses) on USA ja Briti topeltkodakondsusega filminäitleja.
Näitlejakarjääri alustas Garfield Briti televisioonis, astudes 2005. aastal üles noortedraamas "Sugar Rush" ja tehes 2007. aastal kaasa BBC sarjas "Doctor Who". Tema esimesed filmirollid olid filmides "Lions for Lambs", "The Imaginarium of Doctor Parnassus" ja "Boy A". Viimase eest sai Garfield 2008. aastal BAFTA televisiooniauhinna parima näitleja kategoorias. Laiema tuntuse saavutas Garfield 2010. aastal, kui kehastas Eduardo Saverini filmis "Sotsiaalvõrgustik" ("The Social Network"). Rolli eest nomineeriti ta Kuldgloobuse ning BAFTA auhindadele. Ta mängis nimitegelast 2012. aasta filmis "Imeline ämblikmees" ("The Amazing Spider-Man").
Elulugu.
Garfield sündis Los Angeleses inglasest ema ja ameeriklasest isa peres. Tema perekond kolis Suurbritanniasse, kui Garfield oli kolmeaastane. Garfield on juut ja kasvas üles keskklassi perekonnas. Tema vanematele kuulus väike sisekujundusfirma; hiljem sai ta isast ujumisklubi treener ja ta ema töötab lasteaias. Tema vanem vend on arst. Garfield kasvas üles Surreys Inglismaal ning tegeles lapsepõlves võimlemise ja ujumisega. Esialgu oli tal kavas õppida äri, kuid 16-aastaselt hakkas teda huvitama näitlemine.
2004. aastal lõpetas Garfield Londoni Ülikooli kõne- ja näitekunsti kooli (Central School of Speech and Drama).
Power-trio

"Power"-trio on levimuusikas ansambli kolmeisikuline koosseisu vorm, tavaliselt kitarr, bass (kontrabass) ja löökriistad (näit trummid), kus on loobutud rütmikitarrist või klahvpillidest, mida levinult kasutatakse saatepartii akordide ja harmoonia esitamiseks. Triole on teinekord lisaks laulja või lauljad.
Vokaal-instrumentaalsetes "power"-triodes on tavaliselt esiplaanil bändi instrumentaalne pool, mitte ansambli laulja ega sõnad.
Keller (perekonnanimi)

Keller on saksapärane perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestus perekonnanimi Keller 169 inimesel (84 mehel ja 85 naisel). Perekonnanimede levikult oli Keller meeste puhul 1047. ja naiste puhul 1163. kohal.
Nime kandjaid.
Tegelasena:
Stanisław Piłat

Stanisław Piłat (13. juuni 1909 Nowy Targ, Väike-Poola vojevoodkond – 10. mai 1993 Nowy Targ) oli Poola poksija.
Piłat oli kuuekordne Poola meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1934–1939. Ta sai Poola meistrivõistlustel raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1933. aastal 2. koha.
Piłat osales mõlemal Eesti ja Poola maavõistlusel poksis. Ta võitis oma kohtumise Paul Kõlu vastu 1938. aasta kevadel ning kaotas oma kohtumise Martin Linnamäe vastu 1938. aasta sügisel.
Piłat osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Piłat osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale 4. koha saajale Josef Kopecekile (Tšehhoslovakkia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Erling Nilsenile (Norra) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Herbert Rungele (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Juuremärk

Juuremärk ehk juurimismärk ehk radikaal on juurimist tähistav sümbol formula_1 või formula_2 .
Rucava piirkond

Rucava piirkond (läti "Rucavas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga.
Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Rucava piirkonna elanikest lätlasi 90,48%, leedulasi 5,42%, venelasi 1,87% ja teistest rahvustest inimesi 2,23%
Piirkond moodustati 2009. aastal Liepaja rajooni Dunika ja Rucava vallast. 2021. aastal liideti Rucava piirkond Lõuna-Kuramaa piirkonnaga.
Hambuline leheserv

Hambuline leheserv on teravatipuliste hammaste ja tömpide või kaarjate hambavahedega leheserv.
Soft Machine

Soft Machine oli Canterburyst pärit inglise džässrokiansambel, mis oli nime saanud William S. Burroughsi romaani "Soft Machine" (1961) järgi.
See oli üks keskseid ansambleid 1960.–1970. aastate Canterbury muusika kogukonnas ning üks progressiivse roki ja džässroki žanri loojaid ja mõjutajaid.
Kuigi ansambel ei saavutanud suurt äriedu, peetakse Soft Machine'i "üheks mõjukamaks ansambliks oma ajastul ja kindlasti üheks mõjukamaks "underground"-bändiks". (Allmusic)
Ojārs Vācietis

Ojārs Vācietis (13. november 1933 Trapene vald – 28. november 1983 Riia) oli läti luuletaja. 
Ojārs Vācietis lõpetas 1952. aastal Gaujiena Keskkooli ja 1957. aastal Läti Riikliku Ülikooli läti keele ja kirjanduse eriala. Ta töötas ajalehe Literatūra un Māksla ja ajakirjade Liesma, Bērnība ja Draugs toimetustes ning Riia Filmistuudios toimetajana.
Ojārs Vācietis tegeles ka tõlkimisega. Muuhulgas tõlkis ta vene keelest läti keelde Mihhail Bulgakovi romaani "Meister ja Margarita".
Kārlis Skalbe

Kārlis Skalbe (7. november (vkj 26. oktoober) 1879 Vecpiebalga vald – 14. aprill 1945 Stockholm) oli läti luuletaja, prosaist ja aktivist.
Tema muinasjutu "Põhjaneitsi" järgi on loodud rokkooper "Põhjaneitsi".
Carlos Filipe Ximenes Belo

Carlos Filipe Ximenes Belo (sündinud 3. veebruaril 1948) on Ida-Timori katoliku vaimulik.
1996. aastal sai ta koos José Ramos-Hortaga Nobeli rahuauhinna rahuliku lahenduse leidmise eest Ida-Timori konfliktis.
Nicholas Murray Butler

Nicholas Murray Butler (2. aprill 1862 Elizabeth, New Jersey – 7. detsember 1947 New York) oli ameerika filosoof, diplomaat ja haridustegelane.
Aastatel 1902–1945 oli ta Columbia ülikooli president.
Heino Jõe

Heino Jõe (21. september (vkj)/ 4. oktoober 1913 Vihula vald, Haljala kihelkond, Virumaa – 11. jaanuar 1990 Toronto) oli eesti skaudijuht, karikaturist ja ajakirjanik.
Elulugu.
Ta õppis Kohala Algkoolis (1920–1921), Rakvere Linna II Algkoolis (1921–1927), Rakvere Poeglaste Gümnaasiumis (1927–1928), Läänemaa Ühisgümnaasiumis (1928–1932), Tallinna Pedagoogiumis (1934–1936) ja hiljem 1939 aastal läks Tartu Ülikooli õppima õigusteadust. Aastatel 1932–1933 läbis ajateenistuse Sidepataljonis noorem-allohvitserina.
Eesti Skautide Maleva liige aastast 1926. Alates 1933. aastast tegutses ta skaudijuhina Haapsalu ja Hiiumaal.
Ta töötas Eestis 1936–1937 õpetajana Suuremõisa Algkoolis Hiiumaal ning 1936–1941 Haapsalus. 
Õpetajaameti kõrval töötas ta ka ajakirjades Tõrvik (1930–1932) ja Eesti Skaut (kuni 1940), 1936. aastal reporterina ajalehes Lääne Elu, ajalehe Hiiu Teataja toimetajana (1936–1937) ning kirjasaatjana Rahvalehele, Uus Eestile ja Päevalehele. Aastatel 1941–1943 oli ta Postimehe ajakirjanik Tartus, kus avas ajalehes noortelehekülje. Seal ilmusid ka tema joonistatud poliitilised karikatuurid. Ajakirjanikuna kasutas ta ka oma skaudinime Jämesäär.
1943. aastal töötas ta Saksa mobilisatsioonist kõrvalehoidmiseks Haapsalus Läänemaa tuletõrje instruktorina, olles samal ajal noortejuht.
1944. aastal põgenes Jõe koos perega Rootsi, kus juba Doverstorpi põgenikelaagris hakkas tööle õpetajana ning skautide ja gaidide juhina. Stockholmis töötas ta ajalehe Eesti Teataja toimetuses sekretärina, kus ta organiseeris ka noorteveergu. 1946. aastal asutas noorteajakirja Tulehoidja. Rootsis oli ta Eesti Skautmastrite Kogu Rootsi Koondise asutajaliige ja juhatuse liige, 1951. aastani Eesti Skauttöö Keskuse Rootsis algatusliige, juht ja Stockholmi Kalevi lipkonna juht.
1951. aastal asus Heino Jõe elama Kanadasse Torontosse, kus oli Eatoni Kaubamaja arveametnik. Samuti kuulus Jõe ajalehe Vaba Eestlane asutajate sekka, oli selle juhatuse, toimetuskolleegiumi ja toimetuse liige. Vabas Eestlases avaldas ta vesteid pseudonüümi Black Joe all. Väljaannetes kasutas muidki pseudonüüme: Jämesäär, Katrin Kaktus, Koldevana, White Joe jt.
1959. aastal kujundas Heino Jõe Eesti Skautide Liidu teenetemärgid Tammetäht ja Põhjatäht, nende nimed ja statuudid.
Kanadas kuulus ta Eesti Muinsuskaitse Seltsi Sõpradesse (juhatuse liige), Eesti Skautide Malevas Kanadas Lembitu Malevasse (juht ja vanem), Eesti Skauttöö Keskusse (juht) ning 1952. aastast Toronto Eesti Skaudisõprade Seltsi (algataja ja juhatuse liige). Jõe eestvedamisel ostis Toronto Eesti Skaudisõprade Selts Muskoka metsades esimese osa laagrialast, mille Jõe ristis Kotkajärveks. 1988. aastal ehitati sinna tema idee ja projekti põhjal emakeele ausammas.
Isiklikku.
Heino Jõe abiellus 3. juunil 1940. Heino Jõe lapselaps on kanadaeestlasest luuletaja Riina Kindlam.
Maa ja rahvas

"Maa ja rahvas" on eesti kirjaniku Rudolf Sirge 1959. aastal ilmunud romaan, mis käsitleb 1940. aasta sündmuste kajastusi Eesti külaühiskonnas.
Nõukogude okupatsiooni aegses Kodu-Eesti kirjanduses oli Sirge romaan esimene, mis käsitles muuhulgas ka küüditamist (lk 449-460).
Jacques Anquetil

Jacques Anquetil (8. jaanuar 1934 – 18. november 1987) oli Prantsusmaa jalgrattur. Ta võitis esimesena 5 korral Tour de France'i (1957 ja 1961–1964). 1960 ja 1964 tuli ta Giro d'Italia üldvõitjaks ja 1963 Vuelta a España üldvõitjaks.
1952. aasta suveolümpiamängudel võitis ta meeskondlikus maanteesõidus Prantsusmaa koondises pronksmedali.
Vittorio Alfieri

Vittorio Alfieri (16. jaanuar 1749 Asti – 8. oktoober 1803 Firenze) oli itaalia luuletaja ja näitekirjanik, keda peetakse itaalia klassitsistliku tragöödia rajajaks.
Tema teostes kajastuvad 18. sajandi lõpu vabariiklikud vabaduseideed ning põlgus igasuguse türannia vastu. Need avaldasid suurt mõju 19. sajandi Itaalia ühinemisliikumisele ehk "risorgimento"'le. Alfieri leiutas tramelogöödia žanri.
Alfieri kirjutas 22 tragöödiat (näiteks "Saul", 1782; "Maria Stuart", 1788; "Alkestis", 1797), kuus komöödiat, satiire ja poliitilist proosat (nt "Türanniast"). Säilinud on ka tema autobiograafia.
Christoph Martin Wieland

Christoph Martin Wieland (5. september 1733 Oberholzheim – 20. jaanuar 1813 Weimar) oli saksa valgustuskirjanik.
Tema teostest on tuntuimad romaanid "Agathon" (1766–1767) ja "Die Abderiten" ("Abderiidid" 1781) ja värsis kirjutatud eepos "Oberon" (1780). 1773 asutas ta esimese silmapaistva saksa kirjandusliku kuukirja "Der Teutsche Merkur".
Graafi invariant

Graafi invariant on graafi struktuuri iseloomustava atribuudi arvuline väärtus või niisuguste väärtuste korrastatud kogum, mis ei sõltu graafi tippude märgistatusest ega selle graafilisest kujutisest. Mängib olulist osa graafide isomorfismi tuvastamisel.
Graafi fundamentaalne invariant on tema struktuur"' kui diskreetse objekti elementide kooslus (organiseeritus) selle "elementide seostatuskorra" näol.
Struktuur kui niisugune ise on esitatav graafina G, kus isomorfsed graafid omavad ühesugust struktuuri. 
Struktuuri peamisteks karakteristikuteks on selle sümmeetria"' omadused, mis avalduvad "ühesuguste elementide (st tippude, tipupaaride)" näol mida rühmateooria aspektist "orbiitideks (sh transitiivsuspiirkondadeks, ekvivalentsusklassideks, positsioonideks jm) " nimetatakse.
Tipupaarid on eristatavad graafi seosmaatriksi astendamise teel. Korrutada algne seosmaatriks formula_1 iseendaga, kus formula_2 ning formula_3 kusjuures iga astme formula_4 korral fikseerida erinevate binaarmärkide formula_5 arv formula_6 maatriksis formula_7, mis reeglina suureneb.
Tipupaariorbiitide basil korrastatud korrutis formula_7 on isomorfsete graafide täielik invariant . 
Graafi invariandid jagunevad "globaalseteks" (graafi tervikut iseloomustavateks) ja "lokaalseteks" (näiteks, üksikuid tippe ja tipupaare iseloomustavateks). 
Invariantide arendusi.
Invariandina võib käsitleda mitte vaid üht konkreetset arvu vaid ka nende korteeži kujul formula_20, nagu selleks on:
Kahest või rohkemast parameetrist sõltuvaid invariantide süsteeme võib esitada formaalsete muutujate polünoomidena formula_25, nagu:
Selliseid invariante on arendatud hulgi, nende kokkulangemine on tarvilik kuid paraku mitte piisav tingimus isomorfismi olemasoluks.
Täielik invariant.
Invariant on täielik kui nende kokkulangevus on tarvilik ja piisav isomorfismi tuvastamiseks. Näiteks, igaüks väärtustest formula_34 ja formula_35 osutub fikseeritud tippude arvuga formula_4 graafi täielikuks invariandiks.
Täielike invariantidena töötavad järgmised moodustised:
Algoritmilisest keerukusest.
Invariante eristatakse nende algoritmilise keerukuse alusel. Invariandid formula_37, formula_38, formula_39 ja formula_12 saadakse triviaalselt, samal ajal kui niisuguste invariantide nagu formula_41, formula_42, formula_14, formula_13, formula_34, formula_35 puhul see nii ei ole.
Käesoleva aja ametlikust, XX sajandist pärit seisukohast, polünomiaalset täielikku invarianti ei tunnustata, kuigi pole tõestatud et neid ei esine. Samal ajal on näidatud, et semiootilise mudeli algoritmiline keerukus saab sõltuda vaid tippude arvust.
Vaata ka.
Graafi kanooniline esitus
Graafide identifitseerimine
Claude (Grand Theft Auto)

Claude Speed on fiktiivne tegelane, kes esineb videomängus "Grand Theft Auto III" (GTA III) ning mõnes vaheanimatsioonis mängus "".
Claude'i nime ei mainita GTA III-s kordagi, kuid nimi leidub mängu andmefailides. Teised tegelased kutsuvad teda nimedega Fido ja Kid. Nime Claude mainitakse esimest korda mängus "Grand Theft Auto: San Andreas".
Claude ei räägi üldse teisiti kui mängu muud peategelased.
Törökszentmiklós

Törökszentmiklós (saksa "Türkischsanktniklas") on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis, Törökszentmiklósi kreisi halduskeskus. Asub Szolnokist 15 km ida pool.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1399. aastal.
St. Hanshaugen

St. Hanshaugen on asum Oslos St. Hanshaugeni linnaosas. 
Asum paikneb St. Hanshaugeni pargist idas, lõunas ja edelas. Tavaliselt arvatakse sellesse hoonestus Geitmyrsveienil piki pargi serva (Knud Knudsens plassi (lõunas) ja Colletts gate (põhjas) vahel) ning lõunas ja edelas paiknev piirkond, mille piirid on Bergstien, Bjerregaards gate, Ullevålsveien, Stensberggata, Sofies gate Colletts gate kuni Ullevålsveienini (välja arvatud Doblougløkka (Mikkel Doblougs gate)) ja park. Kuulutustes paigutatakse St. Hanshaugenisse sageli ka naaberasumeid, sest nimi on tuntud ja asumit peetakse heaks rajooniks.
Regulaarne graaf

Regulaarne graaf on graaf mille kõikide tippude valentsused (astakud) on võrdsed, st iga tipp omab sama arv naabertippe.
Regulaarsuse valents on graafi invariant ning tähistatakse formula_1. Kõikide graafide hulgas domineerivad "mitteregulaarsed", regulaarsete osakaal on kaduvväike. Kuna regulaarsete graafide raames võib esineda ka teisi regulaarsusi, siis nimetagem siin esimest valentsregulaarsuseks.
Valentsuse (astaku) järgi klassifitseeritult koosneb: 0-regulaarne (tühi graaf) isoleeritud tippudest; 1-regulaarne isoleeritud servadest; 2-regulaarne isoleeritud ringidest (tsüklitest, vöödest) või kujutab tervikuna ringi. 3-regulaarset nimetatakse ka kuupgraafiks.
Täiendavad regulaarsused.
"Graafi regulaarsus" on tippude ja/või servade omadus olla teatud mõttes ühesugused. On olemas erinevaid regulaarsusi.
Need regulaarsused on hästi väljaloetavad graafi semiootilisest mudelist.
Regulaarsus ja sümmeetria.
Ka graafi sümmeetria puhul on tegemist ühesuguste kordumisega ehk ekvivalentsusklassidega. Graafi sümmeetria on nö "kõige tugevam regulaarsus". Tippudest sümmeetriline (transitiivne) graaf on "valents-, distants- ja vööregulaarne (või klikkregulaarne) ". Samal ajal on valentsregulaarne graaf väga harvadel juhtudel sümmeetriline. Ka tugevregulaarne graaf ei pea olema sümmeetriline.
Vaata ka.
Graafi klikk ja vöö
Vitebski kubermang

Vitebski kubermang (vene keeles "Витебская губерния", valgevene keeles "Віцебская губерня", läti keeles "Vitebskas guberņa") oli Venemaa Keisririigi ja Vene SFNV kubermangude hulka kuulunud haldusüksus aastatel 1802–1924. Kubermang moodustati Valgevene kubermangu jagamisel Vitebski ja Mogiljovi kubermanguks.
Vitebski kubermang piirnes põhjas Pihkva, idas Smolenski, läänes Kuramaa ja Liivimaa ning lõunas Mogiljovi ja Vilno kubermanguga.
Vitebski kubermangu alad olid ajalooliselt kuulunud Rzeczpospolita riiki ning nende liitmise järel nimetati Vitebski, Vilno, Kovno, Grodno, Minski ja Mogiljovi kubermange Venemaa keisririigi Loodekubermangudeks, olles osaks keisririigi Läänekubermangudest, kuhu kuulusid lisaks kuuele loodekubermangule ka Kiievi, Volõõnia ja Podoolia kubermang.
Vitebski kubermang jäi üldiselt juutide asustuspiirkonda, ent sinna ei kuulunud Veliži maakond, Neveli maakond ja Sebeži maakond, samuti kolm Liivimaa maakonda.
Kubermangu haldusjaotus.
Kubermangu moodustamisel 1802. aastal jagunes kubermang 12 maakonnaks:
Karcag

Karcag on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis, Karcagi kreisi halduskeskus. Asub Debrecenist 60 km lääne pool Hortobágyi rahvuspargi lõunaserval.
Karcag on populaarne turismisihtkoht. 
Osa linnaelanikest on 13. sajandil tänapäeva Ungarisse tulnud kõptšakkide järeltulijad.
Kalev Kalkun

Kalev Kalkun (24. märts 1949 Viitina – 5. juuli 2012) oli eesti tõlkija ja tõlk.
Kalev Kalkun õppis Viitina 8-klassilises Koolis. 1968. aastal lõpetas ta Tartu Pedagoogilise Kooli klassiõpetaja diplomiga ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Ülikoolis õppis eesti, soome, vene, saksa, läti ja rootsi keelt. 
Kalev Kalkun on tuntud eelkõige läti keelest eesti keelde tõlkijana, aga ta on tõlkinud ka soome ja saksa keelest. Tema tõlgetest on ilmselt kõige tuntum Jānis Baltvilksi raamat "Vestlusi lindudest", mida anti välja kokku 150 000 eksemplari. Ta on tõlkinud ka Jānis Lejiņši "Pitser punasel vahal: vennad. 1162–1184". Kokku on läti keelest Kalkuni tõlgituna ilmunud Eestis raamatutena 15 teost.
Aastatel 1973–1976 töötas ta Meremäe Keskkooli õpetajana, aastatel 1976–1980 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi direktorina, aastatel 1980–1983 kirjastuse Valgus entsüklopeediatoimetuse teadustoimetajana, aastatel 1983–1989 kirjastuse Eesti Raamat tõlkekirjanduse vanemtoimetajana, aastatel 1989–2000 Ruusmäe Põhikooli direktori ja saksa keele õpetajana, aastatel 2000–2011 Misso Keskkooli saksa keele õpetajana. Alates 2011. aastast oli ta vabakutselise tõlkija ja tõlk.
Divertisment

Divertisment (itaalia keeles "divertimento", prantsuse keeles "divertissement") on kerge ja lõbusa karakteriga süidilaadses vormis enamjaolt mitmeosaline muusikažanr. 
Enamjaolt kirjutati divertismente 18. sajandil, tuntumate tol ajal selles žanris kirjutanud heliloojate hulka kuuluvad Wolfgang Amadeus ja Leopold Mozart, Joseph ja Michael Haydn ning Luigi Boccherini. Esimese divertismendinimelise teose kirjutas 1681. aastal Carlo Grossi.
20. sajandi heliloojatest on divertismente kirjutanud teiste seas Sergei Prokofjev, Benjamin Britten, Béla Bartók, Bohuslav Martinů, Malcolm Arnold, Ferruccio Busoni ja Lennox Berkeley.
Edmund Sobkowiak

Edmund Sobkowiak (25. jaanuar 1914 Poznań, Suur-Poola vojevoodkond – 11. mai 1988 Varssavi) oli Poola poksija.
Sobkowiak oli kokku kolmekordne Poola meister - kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1935-1936 ning kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1939. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1946. aastal 3. koha.
Sobkowiak osales ühe korra Eesti ja Poola maavõistlusel poksis ning võitis oma kohtumise Arnold Torpeli vastu 1938. aasta kevadel. Ta osales rahvusvahelistel kohtumistel Poola eest 13 korral. Ta võitis neist 8 ja kaotas 4 kohtumist ning viigistas 1 kohtumise. 
Sobkowiak osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Louis Laurie'le (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Sobkowiak sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vilmos Énekesile (Ungari). Ta osales kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Ulderico Sergole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Mererajoon

Mererajoon oli Tallinna linnarajoon aastatel 1945–1991. Mererajoon oli nii pindalalt kui ka rahvaarvult suurim Tallinna linnarajoon.
Aastatel 1991–1993 kandis nime Idarajoon.
Mererajoon moodustati 18. mail 1945 ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusga Tallinna linna rajoneerimise kohta ning oli sel ajal üks neljast Tallinna linnarajoonist koos Nõmme rajooni, Kopli rajooni ja Keskrajooniga.
Haldusorganid.
Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi konstitutsiooni § 124. kohaselt oli Riigivõimuorganiteks linnades, rajoonides, Tallinna linnarajoonides, alevites ja maa-asulates vastavad rahvasaadikute nõukogud ning § 132. kohaselt Kohalike rahvasaadikute nõukogude täitvateks ja korraldavateks organiteks olid nende poolt saadikute hulgast valitavad täitevkomiteed.
Territoorium.
1945. aastal moodustatud Tallinna Linna Mererajooni kuulus linna idapoolne osa koos linnaga liidetud Pirita, Merivälja, Iru-Lepiku küla ja Kose maa-aladega, mille piirideks on Mere puiestee alates Tallinna lahest, Viru väljak, Tartu maantee linna administratiivpiirini ja linna administratiivpiir Tallinna laheni Meriväljal.
Mererajoon hõlmas Tallinna idapoolse osa, sealhulgas Mere puiestee ja Tartu maantee vahelise osa kesklinnast, Kadrioru, Pirita, Merivälja, Kose, Mõigu, Ülemiste ja mitu muud väiksemat linnaosa ning kogu Lasnamäe.
Aastast 1963 kuulus Mererajooni koosseisu Maardu linn. 1967. aastal liideti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega, Tallinna linna Mererajooni territooriumiga 294 ha suurune osa ((Muuga aianduskruntide maa-ala) Harju rajooni Viimsi külanõukogu territooriumist. 
Territoorium oli 57,6 km², koos Mererajoonile alluva Maardu linnaga 80,2 km².
Mererajooni piirkond oli jaotatud 1971. aastast valimisringkondadeks:
1975. aasta alguses toimus Tallinna linna administratiivpiiride osaline muutmine, Tallinnaga liideti uusi, aga osaliselt ka vanu, maid. Mererajooniga liideti Aegna saar ning Iru ja Väo piirkonna maid.
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mererajoonis 149 574 elanikku. Neist oli eestlasi 57 745 (38,61%), venelasi 72 329 (48,36%), ukrainlasi 8461 (5,66%), valgevenelasi 4659 (3,11%), juute 1084 (0,72%) ja soomlasi 994 (0,66%).
Józef Pisarski

Józef Pisarski (15. juuni 1913 Łódź, Łódźi vojevoodkond – 8. detsember 1986 Łódź) oli Poola poksija.
Pisarski oli kokku kolmekordne Poola meister: kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1933. aastal ning keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1937–1938. Ta sai Poola meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1936. aastal 3. koha ja 1948. aastal 2. koha.
Pisarski osales mõlemal Eesti ja Poola maavõistlusel poksis. Ta võitis matši Aleksander Reinke vastu 1938. aasta kevadel ning kaotas matši Anton Raadiku vastu 1938. aasta sügisel. Ta osales aastatel 1933–1948 rahvusvahelistel kohtumistel Poolat esindades kokku 17 korral. 
Pisarski osales kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Pisarski sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Anton Raadikule (Eesti).
Astromeetria

Astromeetria on astronoomia haru, mis rakendab astronoomiaülesannete lahendamiseks ruumi, aja ja liikumise kirjeldamise meetodeid.
Eristatakse fundamentaalset astromeetriat, fotograafilist astromeetriat ja praktilist astromeetriat.
Vibulaskmine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Vibulaskmine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuni 3. augustini. Vibulaskmise võistlustel osales 128 sportlast ja välja jagati 4 komplekti medaleid. Võistluste programm koosnes nii meeste kui ka naiste individuaalvõistlusest ning võistkondlikust võistlusest, kus osalesid kolmeliikmelised võistkonnad. Võistlused toimusid Lord's Cricket Groundil.
Välislingid.
&lt;br&gt;
Laimdota Straujuma

Laimdota Straujuma (sünninimi Laimdota Lustika; sündinud 24. veebruaril 1951) on Läti poliitik, kes oli 22. jaanuarist 2014 kuni 11. veebruarini 2016 Läti peaminister.
Ta oli alates 25. oktoobrist 2011 Läti põllumajandusminister Valdis Dombrovskise kolmandas valitsuses. 
Ta on lõpetanud Läti Riikliku Ülikooli matemaatika ja füüsika teaduskonna ja kaitsnud 1992. aastal majandusdoktori väitekirja. 2000–2006 töötas ta Läti põllumajandusministeeriumi kantslerina ja 2007–2010 regionaalarenguministeeriumi kantslerina.
Laimdota Straujuma astus valitsust moodustama asudes erakonda Ühtsus, kes oli ta ministriks esitanud. Varem oli ta parteitu, aga ta on olnud ka Rahvapartei liige.
6. jaanuaril 2014 esitas president Andris Bērziņš pärast mitme muu kandidaadi tagasilükkamist Straujuma Läti uueks valitsusjuhi kandidaadiks.
22. jaanuaril 2014 astus Laimdota Straujuma esimene valitsus ametisse.
5. novembril 2014 alustas tööd Laimdota Straujuma teine valitsus.
Adaki saar

Adak (aleuudi "Adaax") on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleuudi saarestikus, üks Andreanofi saartest.
Adaki saar jääb Ameerika Ühendriikide Alaska osariigi territooriumile.
Saare pindala on 711 km². Saar on mägine, kõrgeim tipp on 1196 m kõrgune Moffetti mägi. Saare põhjatipus asub 610 m kõrgune Adagdaki vulkaan.
1997. aastani asus saarel teise maailmasõja ajal rajatud USA mereväe baas. Saarel on lennuväli, mis on USA läänepoolseim lennuväli. Alaska Airlinesil on regulaarlennuühendus King Salmoni ja Anchorage'iga. Saare ranniku lähedal asub USA ballistiliste rakettide kaitsekilpi kuuluv Sea-Based X-Band Radar.
2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 316 inimest. Ainuke asula on saare põhjaosas asuv Adak.