tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heinrich Bergmann

Heinrich Bergmann (24. juuli 1895 Paistu kirikumõis, Holstre vald, Viljandimaa – 22. september 1944 Tallinn) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas Tallinna toomkooli 1913, õppis 1913–1917 Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Ta oli 1920–1928 Tallinn-Haapsalu rahukogu tsiviilosakonna sekretär, 1928–1929 Tallinna 5. jaoskonna kohtunik ja alates 1932 vandeadvokaat Tallinnas. 
Isiklikku.
Ta isa oli kirikuõpetaja, luuletaja ja tõlkija Jaan Bergmann.
Boris Brandt

Boris Brandt (20. mai 1900 Tallinn – 4. august 1941) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1918. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1918 Balti Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonnas ja 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Concordia vilistlane.
Ta osales 1919–1920 Vabadussõjas, oli 1920–1922 raudteepolitsei asjaajaja, 1925 vandeadvokaat Theodor Rõugu abi, alates 1930 vandeadvokaat Tallinnas.
Eugen Erbe

Eugen Carl Eberhard Erbe (25. aprill 1897 Tallinn – 17. aprill 1965 Heidelberg) oli baltisaksa päritolu Eesti advokaat.
Ta õppis 1917. aastal Moskva ülikoolis ning 1918 ja 1921–1924 (lõpetas) Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Neobaltia vilistlane.
Aastatel 1919–1920 võitles ta Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas. Aastatel 1925–1932 oli vandeadvokaadi abi ja 1933–1940 vandeadvokaat Tallinnas. Tallinna vandeadvokaat Eugen Carl Eberhard Erbe elas perega (abikaasa Hilda Magda ja tütar Marion Magda Mariaga) majas Toomkuninga tänav 13.
Aastatel 1939–1940 oli ta Saksa Usaldusvalitsuse majadevalitsuse osakonna juhataja, 1940. aastal põgenes Saksamaale.
Aastatel 1941–1945 oli ta kohtunik Posenis, 1943–1945 teenis Saksa sõjaväes. Alates 1949. aastast oli ta advokaat, 1955. aastast ka notar Lilienthalis Bremeni lähedal.
Eugen Erbe (sündik)

Eugen Edmund Eduard Erbe (5/17. november 1847 Tallinn – 22. jaanuar/4. veebruar 1908 Tallinn) oli saksa päritolu Tallinna rae sündik ja Tallinna raehärra.
Eugen Edmund Eduard Erbe sündis Eberhardt Hermann Erbe (03.09.1814 Rakvere – 22.01.1872 Riia), Toompea lossifoogti ja Peterburi konsistooriumi sekretäri pojana. Vanaisa Georg Sigismund Erbe (sünd 1801 Hohenlohe-Langenburgi vürstkond) oli Pärnu kreisi kooliinspektor.
Eugen Erbe õppis aastail 1858–1866 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1866–1871 ("cand. jur.") Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
Ta oli 1871–1873 meeskohtu auskultant (kohtumenetluses vabakuulaja staatuses), alates 1873 Eestimaa ülemmaakohtu ja Tallinna rae advokaat, 1873–1878 Lääne-Järva meeskohtu sekretär, 1878–1887 Tallinna alamkohtu sekretär, 1883–1906 Tallinna linnanõunik, 1887 raehärra ja alamkohtu esimees, 1889 viimane Tallinna sündik. 1905–1906 oli ta Tallinna linnapea kohusetäitja.
Eugen Edmund Eduard Erbe oli abielus (02.11.1879) Marie von Landeseniga ning nende poeg oli Eesti advokaat Eugen Carl Eberhard Erbe.
Välislingid.
August Erik

August Erik (4. veebruar 1893 Helme vald, Viljandimaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1917–1918 ja 1920–1923 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas, oli 1923–1929 vandeadvokaadi abi ja alates 1929 vandeadvokaat Tallinnas.
Paul Beniko

Paul Beniko (9. juuni 1866 Partsi mõis, Hiiumaa – 15. juuni 1923 Tartu) oli Eesti riigikohtunik.
Ta õppis 1877–1884 Tallinna toomkoolis ja 1884–1889 (lõpetas) Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas.
Töökäik.
Tartu Õigusteadlaste Seltsi asutaja, juhatuse liige ja kriminaal-sektsiooni juhataja.
Ta oli leedulane, kuid pärast Eestisse naasmist õppis ära eesti keele.
Müüdi dialektika

"Müüdi dialektika" on vene filosoofi Aleksei Lossevi müüdi ja mütoloogia teemaline teos, mis avaldati Nõukogude Liidus 1930. aastal.
Raamat läbis eeltsensuuri, kuid autor andis selle välja mõningate täiendustega. Trüki ettevalmistamise ajal, 18. aprillil 1930 autor arreteeriti. Muuhulgas süüdistati teda tsensuuri mitte läbinud teoste levitamises. Väljaanne konfiskeeriti. Uuesti trükiti raamat alles 1990. aastal. Üksikuid fragmente niinimetatud "Täiendustest "Müüdi dialektikale"" hakati avaldama 1992. aastast.
Müüdi mõistet analüüsides eitab Lossev müütilise mitmesuguseid tõlgendusi, et jõuda lõpuks määratluseni: "müüt on sõnades antud imeline isiksustatud ajalugu". Imelise all mõistab Lossev eelkõige mõtestatult isiksustatud alget, vastukaaluna mõistuslik-abstraktsele. Teose lõpul kavatseb autor minna üle "absoluutse mütoloogia" loogiliselt paratamatule (Lossevi väljendust mööda "dialektiliselt paratamatule") kujutusele, mille all, nagu see nähtub säilinud fragmentidest, tuleb mõista kristliku ontoloogia maailma, mis on rajatud antiikaegsetele mõistetele.
Sel viisil võib tõelist elus reaalsust Lossevi hinnangul nimetada vaid müüdiks, kuid absoluutne, täisväärtuslik müüt võib olla vaid üks: antiikse kristliku esteetika maailm. Lossev näitab antiigi ja keskaja põhimõttelist ühtsust nende alustes, vastandades need renessansi ja uusaja maailmavaatele.
Antiigi ja keskaja maailmavaate lõppeesmärk on Jumala kui ainsa tõelise Isiksuse ülistamine, kellest kõnelev müüt ongi tõeline reaalsus. Lossevi järgi on sellele vastandina renessansi ja uusaja maailmavaate lõppeesmärk "tappa jumal ja hõivata tema koht".
Natali Väli

Natali Väli (2016. aastani Natali Lohk; sündinud 23. septembril 1985 Thbilisis Gruusias) on eesti näitleja.
Natali Väli on lõpetanud 2005. aastal Keila Gümnaasiumi ja 2009. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (7. lend). 
Aastatel 2010–2022/2023 töötas ta Rakvere Teatris näitlejana.
Tegevus näitlejana.
Kuulus reklaamvideo.
2020. aastal tehti Saksamaa veebiapteegi DocMorris tellimusel jõulureklaam, kus astuvad üles ka eesti näitlejad Evelin Võigemast, Natali Väli ja Anne Paluver. Briti päevaleht The Independent ja veel paljud maailma meediaväljaanded pidasid seda reklaamvideot 2020. aasta üheks paremaks ja emotsionaalsemaks jõulureklaamiks. Videot oli (2020. aasta detsembri keskpaigaks) ainuüksi YouTube'i kanalil vaadatud 8 miljonit korda.
Tegevus näitekirjanduse tõlkijana.
Natali Väli on tõlkinud gruusia keelest eesti keelde Avtandil Varsimašvili (Varsimashvili) näidendi "Armastan! Armastan! Armastan!", mis lavastati Vanemuises ja esietendus 2014. aasta augustis. Näidend räägib suurtest tunnetest ja on mõjutusi saanud 2008. aasta Lõuna-Osseetia sõjast.
Eesti keelest gruusia keelde on ta tõlkinud Jaan Tätte näidendi "Ristumine peateega". Näidendi lavastas Gruusias Vabaduse teatris Tiit Palu ja see esietendus 2019. aasta detsembris.
Tegevus depressiooni tutvustajana.
Alates 2020. aastast on Natali Väli selgitanud oma kogemuste põhjal mitmes tervise-, pere- ja naisteajakirjas, mis on emadusega seotud depressioon ja kuidas ta on sellega võidelnud.
Isiklikku.
Natali (õieti Natalija) Väli ema on grusiinlanna ja isa eestlane. Perekond emigreerus Gruusiast Eestisse 1993. aastal, kui algas Abhaasia sõda.
Ta oli aastatel 2016–2023 abielus näitleja ja Rakvere Teatri direktori Velvo Väliga. Neil on tütred Viktoria (2016) ja Kristin (2019). 
Tema hobi on mööbli taastamine ja valmistamine, mööblirestaureerimist on ta õppinud alates 2021. aastast Viljandi Kutseõppekeskuses.
Botaanikaaed

Botaanikaaed ehk taimeaed on taimede kasvatamise, uurimise ja tutvustamisega tegelev asutus.
Eestis asuvad Tartu ülikooli botaanikaaed ja Tallinna botaanikaaed.
Jouko Lindberg

Jouko Ilari Gideon Lindberg (ka Lindbergh; hüüdnimi Jokke; sündinud 25. augustil 1947 Tamperes) on Soome endine poksija.
Lindberg oli kokku seitsmekordne Soome meister – kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1966 ja 1967, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1969. aastal ning sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1970–1971, 1972 ja 1974. Ta osales neli korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel. Ta kaotas oma kohtumise 1966. aastal ning võitis oma kohtumise 1968., 1969. ja 1969. aasta täiendaval kohtumisel.
Lindberg osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1972. aasta Müncheni olümpiamängudel sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Philip Waruingele (Keenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Lindberg osales 17. Euroopa meistrivõistlustel Roomas 1967. aastal kärbeskaalus (kuni 51 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas jälle oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 19. Euroopa meistrivõistlustel Madridis 1971. aastal sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas jälle oma kohtumise I ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Gabriel Pometcule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Lindberg tegutses hiljem (ka rahvusvaheliste võistluste) poksikohtunikuna ning oli Soome Poksiliidu juhatuse liige ja aseesimees.
90377 Sedna

90377 Sedna (sümbol: ) on Neptuuni-tagune taevakeha, suurim Päikesesüsteemis avastatud keha pärast Pluuto avastamist 1930. aastal.
Sedna avastasid 14. novembril 2003 Michael E. Brown, Chad Trujillo ja David Rabinowitz, kes töötasid vastavalt Caltechis, Gemini observatooriumis ja Yale'i ülikoolis. Samal päeval täheldati, et 3,1 tunni jooksul liikus objekt tähtede suhtes 4,6 kaaresekundit, mis näitas, et tema kaugus Maast oli umbes 100 astronoomilist ühikut (aü).
Browni sõnul olid nad avastanud Päikesesüsteemi kõige külmema teadaoleva taevakeha ja sellepärast andsid nad talle Sedna nime. Sedna oli inuiti merejumalanna, kes legendi järgi elas Põhja-Jäämere põhjas. Ühtlasi soovitas Brown, et edaspidigi antaks nii kaugel avastatud objektidele põhjarahvaste müütidest pärinevad nimed.
Sedna avastanud töörühm andis taevakehale nime veel enne kui Rahvusvahelise Astronoomiaühingu Väikeplaneetide Keskus sellele numbri jõudis anda. See oli protokollireeglite rikkumine, aga tõsist vastuseisu nimi Sedna ei kohanud ja konkureerivaid nimesid ka välja ei pakutud, nii et objekti ametlikuks nimeks saigi Sedna. Ametlik nimi kinnitati 2004. aasta septembris. Ühtlasi teatas Väikekehade Nomenklatuurikomitee, et edaspidigi võib juhtudel, kus avastus tekitab erakorralist huvi, avastatud objektile anda nime enne kui numbri.
2011. aasta seisuga oli Sedna Päikesest umbes kolm korda kaugemal kui Neptuun. Sedna orbiit on enamasti Päikesest veelgi kaugemal, selle apogee asub hinnanguliselt 960 aü kaugusel, millega ta kuulub Päikesesüsteemi kõige kaugemate teadaolevate taevakehade hulka (välja arvatud pikaperioodilised komeedid).
Sedna on suuruselt viies teadaolev Neptuuni-tagune taevakeha. Temast suuremad on Eris, Pluuto, Makemake ja Haumea. Sedna läbimõõt on 1200–1600 km.
Sednal ei ole kaaslasi, mis muudab tema massi määramise keeruliseks. Kui võtta tema tihedus võrdseks Pluuto omaga (2000 kg/m³), annab see tema massiks 1,8–4,3×1018 t.
Sedna on üks kõige punasemaid objekte Päikesesüsteemis. Ta on peaaegu sama punane kui Marss. Sedna on oma värvilt ja spektrilt homogeenne, mis võib tuleneda sellest, et suure kauguse tõttu Päikesest põrkab ta väiksemate taevakehadega kokku suhteliselt harva, mis muidu tooksid Sedna pinnal nähtavale värsket ja eredamat jäämaterjali.
Sednat peetakse suure tõenäosusega kääbusplaneediks, kuigi Rahvusvaheline Astronoomiaühing ei ole teda sellisena tunnustanud. Sedna läbimõõt moodustab umbes kaks kolmandikku Pluuto läbimõõdust, kuid väga suure kauguse tõttu Päikesest on väga raske määrata tema kuju ja seeläbi tõestada hüdrostaatilist tasakaalu olemasolu. Spektroskoopia abil on näha, et Sedna pind on sarnane teiste Neptuuni-taguste taevakehadega, koosnedes peamiselt vee, metaani ja lämmastiku jääst koos toliinidega.
Sednal on erakordselt pikk ja väljavenitatud orbiit, mille läbimine võtab aega ligi 11 400 aastat, Maale lähim orbiidi punkt (perigee) asub 76 aü kaugusel.
Dare Vršič

Dare Vršič (sündinud 26. septembril 1984 Mariboris) on endine Sloveenia jalgpallur (poolkaitsja).
Klubikarjääri jooksul mängis ta muuhulgas Sloveenia klubides Mura (2001–2003), Celje (2003–2005), Koper (2009, 2019–2021), Ljubljana Olimpija (2011–2012) ja Maribor (2014–2019), Slovakkia klubis Žilina (2005–2007), Rumeenia klubis Timișoara Politehnica (2007–2009) ning Austria klubis Viini Austria (2012–2014).
Ta tuli viis korda Sloveenia meistriks (üks kord Koperiga ja neli korda Mariboriga), ühe korra Slovakkia meistriks (2007. aastal Žilinaga) ja ühe korra Austria meistriks (2013. aastal Viini Austriaga). Hooajal 2011/12 oli ta Ljubljana Olimpijas mängides Sloveenia kõrgliiga suurim väravalööja (22 väravat).
Sloveenia jalgpallikoondises mängis ta 2007–2012 kokku 13 mängu ning lõi neis kolm väravat. 11. oktoobril 2011 lõi ta 2012. aasta Euroopa meistrivõistluste valikmängus Serbia vastu Sloveenia 1:1 võiduvärava.
Bioklimatoloogia

Bioklimatoloogia on interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib kliima mõju elusorganismidele. 
Kui bioklimatoloogia uurib kas aastaaja või pikema perioodi mõju organismidele, siis biometeoroloogia uurib aastaaja või lühemate perioodide mõju organismidele. 
Bioklimatoloogia üks harudest on ökoklimatoloogia, mis uurib elusolendite ja nende kliimakeskkonna vahelisi seoseid.
Biomeditsiin

Biomeditsiin (inglise "biomedicine") ehk teoreetiline meditsiin on meditsiini, bioloogia jt loodus- ja tehnikateadustega seotud arstiteaduse haru. Biomeditsiin keskendub põhiuuringutele.
Ardo Hansson

Ardo Hillar Hansson (sündinud 15. juulil 1958 Chicagos) on eesti majandusteadlane. Aastatel 2012–2019 oli ta Eesti Panga president ja Euroopa Keskpanga nõukogu liige.
Ardo Hanssonil on majandusteaduse doktori kraad Harvardi ülikoolist.
Aastatel 1991–1992 oli ta Eesti välisministri nõunik ja rahareformikomitee liige, 1992–1995 ja 1997 peaministri nõunik. 1998. aastast on ta töötanud Maailmapangas. 
11. oktoobril 2011 valis Eesti Panga nõukogu Ardo Hanssoni Eesti Panga presidendi kandidaadiks ning 7. juunist 2012 kuni 7. juunini 2019 töötas ta Eesti Panga presidendina.
28. mail 2020 toimunud Coop Pank AS aktsionäride üldkoosolekul valiti ettevõttele uus nõukogu, kuhu kuulub alates 8. juunist 2020 tähtajaga kolm aastat ka Ardo Hansson. 17. juunil 2020 toimunud Coop Pank AS-i nõukogu koosolekul nimetati Ardo Hansson alates 17. juunist 2020 ettevõtte uueks nõukogu aseesimeheks. 
9. veebruaril 2021 teatas Coop Pank börsile, et Eesti Panga endine president soovib astuda tagasi nõukogu liikme kohalt seoses Eesti peaministri Kaja Kallase majandusnõunikuks asumisega. Hanssoni volitused panga nõukogu liikmena kehtisid kuni 14. aprillini 2021.
Risto Meronen

Risto Veikko Tapio Meronen (hüüdnimi Ripa; sündinud 17. augustil 1945 Helsingi vallas (praeguse Vantaa linna alal)) on Soome endine poksija.
Meronen oli 1965. aastal Soome meister sulgkaalus (kuni 57 kg). Ta sai Soome meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1966. aastal III ja 1967. aastal II koha. Ta osales ühe korra Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ja kaotas oma kohtumise 1965. aastal.
Meronen osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Ryszard Petekile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Meronen poksis juunist 1969 kuni märtsini 1972 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis need kõik punktidega.
Meronen tegutses hiljem poksitreenerina (oli mh 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel Soome poksikoondise treener) ning televisioonis poksikommentaatorina.
Isiklikku.
Ka Risto Merose vennad Erkki ja Kari olid tuntud Soome poksijad.
Ivar Malmikoski

Ivar (ka Iivari) Mikael Malmikoski (2. mai 1927 Turu – 25. jaanuar 2010) oli Soome poksija.
Malmikoski oli Soome meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1951–1952. Ta sai Soome meistrivõistlustel III koha I keskkaalus (kuni 71 kg) 1955. aastal ja raskekaalus (üle 81 kg) 1957. aastal.
Malmikoski osales 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Victor Jørgensenile (Taani) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Wastne Testament

Wastne Testament ("Vastne Testament") on Uus Testament Tartu ehk lõunaeesti kirjakeeles. 
„Meije Issanda Jesusse Kristusse Wastne Testament Echk Jummala Pöha Sönna Kumb Perrast Issanda Jesusse Kristusse Sündimist pöhist Ewangelistist nink Apostlist om ülleskirjotetu” avaldati Riias 1686. aastal ning see oli esimene terviklik eestikeelne Uue Testamendi trükiversioon. 
Peamisteks tõlkijateks peetakse traditsiooniliselt Andreas Virginiust ja tema poega Adrian Virginiust.
Sulo Rossi

Sulo Rossi (26. mai 1912 Jääski vald, Viiburi lään (praegu Viiburi rajoon, Leningradi oblast, Venemaa) – 31. juuli 1944 Karjala) oli Soome poksija.
Rossi oli kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) kahekordne Soome meister – aastatel 1938 ja 1939 ning sai 1937. aastal II koha. Ta osales kaks korda Eesti – Soome maavõistlustel, kus ta kaotas oma kohtumise 1937. ja võitis 1938. aastal.
Rossi osales 6. Euroopa meistrivõistlustel Dublinis 1939. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Charles Evendenile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli Soome poksikoondise kandidaat 1940. aasta Helsingi olümpiamängudele, kuid II maailmasõja tõttu jäid need mängud toimumata. 
Rossi sõdis nii Talvesõjas kui ka Jätkusõjas. Tema auaste oli nooremseersant ja väeosa oli Uusimaa Tragunirügement, kui ta langes lahingus Punaarmee vastu 31. juulil Karjala alal.
Põlva Põhikool

Põlva Põhikool oli üldhariduskool Põlvas.
Ajalugu.
1. septembril 1981 alustas Põlvas tegevust "Põlva 8-klassiline Kool", mis nimetati 1988. aastal ümber "Põlva 9-klassiliseks Kooliks" ja 1991. aastal "Põlva Põhikooliks". 1995. aasta sügisel sai põhikoolist keskkool – "Põlva Keskkool". Selle tulemusel nimetati teine Põlva keskkool (mis kandis aastatel 1988–1997 nime Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool) 1997. aastal ümber Põlva Ühisgümnaasiumiks. 2014. aastal muudeti keskkool taas põhikooliks ja kooli nimeks sai uuesti Põlva Põhikool. 1. juulist 2016 Põlva Põhikooli tegevus lõpetati.
Kooli viimane direktor oli alates 25. septembrist 1998 Arvo Sarapuu.
Põlva Keskkooli ametlik ajaleht kandis nime Coolix.
Põlva Ühisgümnaasium

Põlva Ühisgümnaasium oli keskkool Põlvas aastatel 1950–2016. 
Kool suleti 1. juulil 2016. Põhiharidust saab alates 2016. aastast omandada Põlvas Põlva Koolis ja gümnaasiumiharidust Põlva Gümnaasiumis.
Ajalugu.
Põlva Ühisgümnaasiumi eelkäijaks peetakse 1833. aastal Mammaste Köstrimäel avatud kihelkonnakooli. See rajati 1688. aastal samasse asutatud köstrikooli asemele ja andis ettevalmistuse kreiskooli astumiseks. 1908. aastal viidi kihelkonnakool Mammastest Põlvasse ning 1911. aastaks oli koolis juba 89 õpilast ja kaks kutselist õpetajat: Toomas Toiger ja Daniel Siilats. Õppeaeg koolis oli neli aastat ja kogu õppetöö oli venekeelne.
1920. aastal nimetati kool ümber Põlva 6-klassiliseks algkooliks, mille kõrgem aste (4., 5. ja 6. klass) asus Põlvas, nooremad (1., 2. ja 3. klass) õppisid Rosma, Mammaste ja Himmaste algkoolis. Õppetöö toimus eesti keeles. 1931. aastal valmis Vabaduse (tänapäeval Tuglase) tänaval uus koolimaja, mis mahutas kõik kuus klassi 130 õpilasega. Aastatel 1919–1940 oli kooli juhataja Joosep Plakk.
1940/1941. õppeaastal nimetati Põlva 6-klassiline algkool Põlva 7-klassiliseks kooliks, mille juhataja oli Enn Tuuling. 16. augustil 1944 hävines koolimaja täielikult, ei suudetud päästa kooli arhiivi ega raamatukogu.
1944. aastal loodi senise kooli asemele Põlva Mittetäielik Keskkool, mille direktoriks määrati Albert Ivask. Õppetööd alustati loomaarst Haagi natsionaliseeritud majas, mida kasutati koolimajana üheksa aastat.
1950. aastal moodustati Eestis 13 maakonna asemele 39 rajooni, nende hulgas tekkis ka Põlva rajoon. Rajoonikeskustes plaaniti avada keskkoolid. Põlva Mittetäielikus Keskkoolis oli 1949/1950. õppeaastaks juba kaheksa klassikomplekti, õpilasi oli kokku 200 ja õpetajaid 12. Senine 7-klassiline Põlva Mittetäielik Keskkool muudeti 1950. aasta sügisel Põlva Keskkooliks, kus 8. klassis hakkas keskharidust omandama 34 õpilast. 1954. aastal lõpetas keskkooli 27 esimese lennu õpilast.
Aastatel 1988–1997 oli kooli ametlik nimi Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool. Kooli nime tuli uuesti muuta, kui 1982. aastal asutatud Põlva Põhikool sai 1995. aastal keskkooli õigused ja jätkas tööd Põlva Keskkoolina. Tekkinud segaduste vältimiseks rahuldati 1997. aastal linnavolikogu otsusel vanema ja tulemuslikuma kooli taotlus nimetada Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool ümber Põlva Ühisgümnaasiumiks. Põlva Ühisgümnaasiumi nime all tegutses kool 1997. aasta sügisest kuni kooli sulgemiseni 30. juunil 2016.
Ringkond (Inglismaa)

Ringkond Inglismaal (inglise keeles "district of England") on omavalitsusüksuste üks tasandeid Suurbritannias Inglismaal. 
Kohalike omavalitsuste struktuur Inglismaal ei ole ühetaoline. Tänapäeval on Inglismaal kasutusel põhiliselt neli tüüpi ringkonnatasandi omavalitsusüksusi. Ringkondi ("districts") on Inglismaal kokku 326 ja nad liigituvad 36 linnkrahvkonna linnaosaks ("metropolitan boroughs"), 32 Londoni linnaosaks ("London boroughs"), 201 mittelinnkrahvkonna ringkonnaks ("non-metropolitan districts"), 55 tervikomavalitsuseks ("unitary authorities"), lisaks veel City of London ja Scilly saared, mis on ka ringkonnad, kuid ei liigitu ühekski eelpool toodud ringkonnatüübiks.
Linnkrahvkonna linnaosad.
Linnkrahvkonna linnaosad ("metropolitan boroughs") on linnkrahvkondade omavalitsusüksused. Pärast 1986. aastat, kui linnkrahvkondade nõukogud kaotati, sarnanevad nad juhtimistasandilt tervikomavalitsustega. 
Londoni linnaosad.
Londoni linnaosad ("London boroughs") on Suur-Londoni omavalitsusüksused, mis moodustati 1965. aastal. Aastatel 1965–1986 kehtis Londonis kahetasandiline omavalitsemise struktuur, kus ülemisel tasandi teostas omavalitsemist Suur-Londoni nõukogu ("Greater London Council"). Viimane kaotati 1986. aastal; siitsaadik kehtis Londonis 12 aasta vältel tervikomavalitsustele sarnane staatus. 2000. aastal loodi Suur-Londoni Administratsioon ("Greater London Authority"), millega taastati Londonis kahetasandiline omavalitsuste struktuur. 
Mittelinnkrahvkonna ringkonnad.
Mittelinnaringkonnad ("non-metropolitan districts"), mis on nimetatud ka "shire" ringkondadeks ("shire districts"), on kohalike omavalitsuste struktuuri teise astme üksused (esimese astme tasandil teostavad juhtimist krahvkonnanõukogud). Mittelinnaringkond on "shire" krahvkonna ("shire county") omavalitsusüksus ja enamlevinud ringkonnatüüp Inglismaal. Elanike arvult jäävad sellised ringkonnad 25 000 ja 200 000 vahele.
Tervikomavalitsused.
Tervikomavalitsused ("unitary authorities") on kohalike omavalitsuste struktuuris ühetasandilised omavalitsusüksused Inglismaal. Sellised ringkonnad loodi 1990. aastail väljaspool mittelinnkrahvkonna ringkondi. Sageli on tervikomavalitsuse vormi rakendatud suurematele linnadele, kuna ühetasandiline juhtimisvorm on osutunud neis efektiivsemaks võrreldes kahetasandilise juhtimisvormiga. Lisaks on tervikomavalitsuse staatusega väiksemad krahvkonnad, nagu Rutland, Herefordshire ja Isle of Wight.
Tegelikult on tervikomavalitsused kergelt teisendunud mittelinnkrahvkonna ringkonnad; suurem osa neist on ühe ringkonnaga krahvkonnad, kus valitseb ringkonnanõukogu, kuid puudub krahvkonnanõukogu. Berkshire erineb teistest: olles mittelinnkrahvkond, kus puudub krahvkonnanõukogu, hõlmab ta kuut tervikomavalitsuse staatusega ringkonda. 
Cornwall, Durham, Isle of Wight, Northumberland, Shropshire ja Wiltshire loodi kui ühe ringkonnaga krahvkonnad, kuid neis puuduvad ringkonnanõukogud; juhtimist teostatakse mittelinnkrahvkondade nõukogude kaudu.
Tseremoniaalkrahvkond

Tseremoniaalkrahvkond (inglise keeles "ceremonial county") on maaüksus Suurbritannias Inglismaal, mida juhib keskvalitsuse poolt määratud krahvkonna administratsiooniülem "Lord Lieutenant".
Vahel nimetatakse neid üksusi ka geograafilisteks krahvkondadeks, sest tseremoniaalkrahvkonnad katavad kogu Inglismaa territooriumi.
Tseremoniaalkrahvkonnad.
Tseremoniaalkrahvkondi on Inglismaal kokku 48.
Lord-lieutenant

Lord-lieutenant on Suurbritannia monarhi esindaja suuremas allüksuses, tavaliselt krahvkonnas. Faktiliselt on "lord-lieutenant" vastava allüksuse kohtu- ja täitevvõimu nominaalse juhi autiitel.
Tänapäeval nimetatakse Inglismaal allüksusi, kuhu määratakse "lord-lieutenant", tseremoniaalkrahvkondadeks.
Hellsing

"Hellsing" (jaapani keeles ヘルシング "Herushingu") on Jaapani mangaseeria, mille kirjutas ja illustreeris Kouta Hirano. 
Sari hakkas ilmuma ajakirjas Young King Ours 1997. aastal ja lõppes 2008. aasta septembris. Üksikud peatükid kogus kokku ja andis "tankōbon"-köites välja ajakirja kirjastus Shōnen Gahosha. 2009. aasta märtsiks olid Jaapanis kõik peatükid välja antud kokku kümnes köites. 
Sisukokkuvõte.
"Hellsing" räägib loost, kus salajane organisatsioon Hellsing Organization (ametliku nimega Royal Order of Protestant Knights - 'Protestantlike Rüütlite Kuninglik Ordu') võitleb vampiiridega, laibaröövlite ehk guulidega ("ghouls") ja teiste üleloomulike vastastega, kes ohustavad Londonit. Organisatsiooni rajas Abraham Van Helsing ning selle ülesanne on kaitsta Suurbritanniat ja selle kuningannat libasurnute ja muude üleloomulike kurjuse jõudude eest.
Pinal

Pinal on karbi- või kotikujuline ese, mida kasutatakse kirjutusvahendite (pastapliiatsid, pliiatsid, kustutuskummid jne) hoidmiseks. Pinalid on tavaliselt valmistatud kõvast plastist või puidust. On olemas ka pinaleid, mis on valmistatud pehmest materjalist, näiteks kangas, nahk, pehme plast.
Lõunakeskus

Lõunakeskus on Astri Gruppi kuuluv Lõuna-Eesti suurim kaubanduskeskus, mis asub Tartus Ringtee ning Riia tänava ristumiskoha lähedal, Lääneringtee 39.
Lõunakeskuses tegutseb enam kui 170 kauplust ja teenuseosutajat. 
Keskuse pindala on 90 300 ruutmeetrit, keskust külastab aastas üle 5 miljoni inimese.
StarCraft

"StarCraft" on reaalaja strateegia-sõjamäng, mida saab mängida koos sõpradega või üksi. "StarCrafti" on loonud Blizzard Entertainment aastal 1998. Samal aastal ilmus ka "". Aastal 2000 mäng laienes. Rohkem kui 9,5 miljonit eksemplari müüdud mäng tähendas sel ajal juba väga populaarset strateegiamängu. 
"StarCraft" sarnanes "Warcraftiga". "StarCraftis" saab mängida kolme võistkonnaga. Esimene võistkond on Terran, teine Protoss ja kolmas Zerg. Terran on inimese paglased. Terranil on korralik kaitsevägi tankid, sõdurid, arstid ja hävituslennukid. Protoss on uhke, tehnoloogiliselt arenenud välismaalase rass. Protoss on üldiselt eelistatud algajatele. Zerg on väikesed spiraalikujulised olendid. Zergi hooned elavad mitte nii nagu Terrani ja Protossi omad.
Vesipiip

Vesipiip on ühe või mitme haruga suitsetamisseadeldis (piip), milles suitsu jahutatakse vees.
Cyril Elgoodi väitel leiutas vesipiibu suurmogul Akbari õuearst, pärslane Abu'l-Fatḥ Gīlānī (surnud 1588). Samas viitab vesipiibu kasutamisele üks Ahlī Šīrāzī (surnud 1535) nelikvärss, mistõttu peab seadeldis pärinema vähemalt Ṭahmāsp I ajast (1524–1576). Nii võib Abu'l-Fatḥ Gīlānīle omistada vaid Pärsias kasutusel olnud vesipiibu tutvustamise Indias.
Vesipiibu suitsetamine on tänapäeval eriti populaarne Lähis-Idas, kuid levib ka Lõuna- ja Põhja-Ameerikas, Indias, Pakistanis, Euroopas ja Austraalias.
Albert Borkvell

Albert Borkvell VR I/3 (ka Albert Julius Borkvell; 19. jaanuar 1890 Võsu – 14. juuli 1963 Tallinn) oli eesti
matemaatik.
Haridus.
Ta õppis Loksa vallakoolis, lõpetas sealse ministeeriumikooli aastal 1904, õppis aastatel 1906–1909 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, kuid lõpueksamid sooritas aastal 1915 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. Aastal 1915 asus ta õppima Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda, õpingud katkestes 1917. aastal. Aastatel 1917-1918 õppis ta Peterhofi lipnikute koolis ja Peterburi Vladimiri sõjakoolis. Aastal 1922 lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna matemaatikuna ja kutsetöö kõrvalt õigusteaduskonna 1929. Magistrikraad matemaatikas (mag. math.) 1922 (TÜ) (väitekirja juhendaja professor Kalle Väisälä); magistrikraad õigusteaduses (mag. jur.) 1929 (TÜ); dotsent 1936; erakorraline professor 1939; professor 1940; füüsika-matemaatikakandidaat 1946.
Töökäik.
Alustas eratundide andjana Tallinnas ja Peterburis 1909. Aastatel 1918–1920 osales ta Vabadussõjas, oli mereväe koosseisuosakonna ülem. Aastatel 1922–1927 oli ta Kõrgema Sõjakooli lektor ja samal ajal Tallinna Ühisgümnaasiumi matemaatika õpetaja, aastatel 1928–1931 Narva Ühisgümnaasiumi direktor ja 1931–1936 Eesti Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi Koolivalitsuse abidirektor.
Tallinna Tehnikaülikoolis 1936–1952: matemaatika dotsent 1936–1939, erakorraline professor 1939–1940; ehitus- ja mehaanikateaduskonna sekretär 1938–1940; Tallinna Polütehnilises Instituudis matemaatikaprofessor 1940–1944; matemaatika ja teoreetilise mehaanika kateedri professor 1944–1952; statistika ja raamatupidamise kateedri juhataja 1947–1952; majandusteaduskonna mittestatsionaarse sektori juhataja 1945–1950.
Tallinna Õpetajate Instituudi matemaatika-füüsika kateedri juhataja (kohakaaslus) 1947–1952; E. Vilde nim Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika kateedri professor ja juhataja 1952–1960.
Teaduskorralduslik tegevus.
Eesti Vabariigi matemaatika õpetamise komisjoni liige 1924–1940; osales alg- ja keskkoolimatemaatika õppekavade koostamisel; koostas kõrg- ja keskkoolialgebra ning geomeetria õpikuid (sh "Matemaatika analüüsi põhimõisted ja rakendused", 1927; "Matemaatilise analüüsi põhijooni", 1939; "Harilikud diferentsiaalvõrrandid", 1941); koostas ja avaldas seaduste ning määruste kogumikke 1936–1939. 
Eesti Loodusuurijate Seltsi liige.
Albert Borkvell suri 14. juulil 1963 Tallinnas ja ta maeti 17. juulil 1963 Tallinna Metsakalmistule.
Adolf Petrovski

Adolf Markovitš Petrovski (vene keeles Адольф Маркович Петровский; sünninimi Adolf Zalberg; 1887 Varssavi – 17. september 1937) oli Nõukogude Liidu diplomaat. 
10. detsembrist 1924 kuni 31. jaanuarini 1930 oli ta Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis, 31. jaanuarist kuni 21. detsembrini 1930 Leedus, 21. detsembrist 1930 kuni 1. aprillini 1933 Iraanis ja 1. aprillist 1933 kuni 10. novembrini 1935 Austrias ja Ungaris.
Arreteeriti 24. juulil 1937. aastal. Lasti maha sama aasta septembris. Postuumselt rehabiliteeriti 1937. aastal.
Joseph Kennedy

Joseph Patrick Kennedy, Sr. (6. september 1888 – 18. november 1969) oli USA ärimees ja poliitikategelane.
Tema poeg oli Ameerika Ühendriikide president John F. Kennedy.
Perekond.
7. oktoobril 1914 abiellus Joseph Kennedy Rose Elizabeth Fitzgeraldiga. Abielu sidus kaks Bostoni kõige prominentsemat iiri päritolu poliitilist perekonda. Paaril sündis üheksa last.
Aadu Regi

Aadu Regi (3. november 1912 Tallinn – 10. oktoober 2011 Oulu) oli eesti helilooja, klarnetist, puhkpilliorkestrite dirigent ja muusikapedagoog.
Regi õppis aastatel 1930–1936 ja 1943–1944 Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klarnetiklassis, ta lõpetas aastal 1963 Tallinna Riikliku Konservatooriumi Juhan Kaljaspooliku õpilasena.
Aastatel 1930–1933 mängis Regi mitmes suveorkestris, aastal 1933 Tallinna garnisoni orkestris, aastatel 1941–1944 Tallinna Töölisteatri orkestris, aastatel 1944–1945 Vanemuise teatri orkestris. Aastatel 1945–1951 töötas ta Vanemuises dirigendi ja koormeistrina. 
Aastatel 1951–1956 oli ta Nõukogude okupatsioonivõimude poolt küüditatud Kemerovo ja Omski oblastisse. 
1944–1951 ja 1956–1991 oli ta Tartu Muusikakoolis õpetaja. 1991–1999 tegutses ta pedagoogina Soomes.
Aastakümnete vältel osales Regi paljude muusikakollektiivide töös. Ta on juhatas teater Vanemuine sümfooniaorkestrit, Tartu Ülikooli sümfooniaorkestrit, Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli orkestrit ja puhkpilliorkestrit Tartu, samuti oli ta laulupidudel puhkpilliorkestrite üldjuht.
Aadu Regi oli aastast 1967 Eesti Teatriliidu liige, Eesti Heliloojate Liidu liige oli ta aastast 1992 (surres 98-aastaselt oli ta selle liidu vanim liige) ja Eesti Kooriühingu auliige oli ta aastast 2002.
Lisaks pedagoogitööle täiustas Regi puhkpilliõpetuse ja dirigeerimise metoodikat ning avaldas sellekohaseid raamatuid. Ta kirjutas palu puhkpilliorkestrile, klarnetile, viiulile ja trompetile, soololaule ja muusikat teatrilavastustele. Regi avaldas raamatu puhkpillide õpetamisest (1970) ja orkestritööst (1986), klarnetiõpiku (1994) ning mälestusteraamatu "Muusikast ja muust" (2000).
Aadu Regi suri 10. oktoobril 2011 Oulu haiglas.
Mõisaküla kalmistu

Mõisaküla kalmistu on kalmistu Mõisaküla linna lähedal Halliste kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Umbsoo külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas.
Antsla Gümnaasium

Antsla Gümnaasium on gümnaasium Võru maakonnas Antslas aadressil Kooli tee 14.
Koolis on 17 õppekabinetti, võimla, aula ja muuseum. 2011. aasta septembris oli koolis 377 õpilast, 55 õpetajat ja 23 klassikomplekti. 2022. aastal õppis koolis 323 õpilast.
Ajalugu.
1877. aastal avati Antsla linna territooriumil asunud Puka talu hoones Puka õigeusu abikool. Esimene teadaolev õpetaja oli 1891. aastal Peeter Albrecht. 1917. aastal nimetati kool Vana-Antsla valla Puka rahvakooliks, 1921. aastal liideti see Antsla Kõrgema Algkooliga Antsla Alevi Algkooliks. 1925. aastal valmis tänapäeva Antsla kultuuri- ja spordikeskuse kohal uus koolihoone. 1930. aastatel alustati kooliaia rajamist.
1940. aastal sai kool nimeks Antsla Linna Mittetäielik Keskkool, 1944. aasta augustis hävis sõjas koolihoone, õppetööd jätkati aadressil Jaani tänav 24 endises palvemajas, Metsa tänava veterinaarravilas ja Pärna tänava barakis. 1944/1945. õppeaastal õppis koolis 285 õpilast. 
1. septembril 1945 avati kaks 8. klassi ja kool alustas tööd keskkoolina. Kooli nimeks sai Antsla Keskkool. Antsla Keskkooli esimene direktor oli aastatel 1945–1950 Eduard Aarna. Hiljem oli ta õppealajuhataja ja täitis teisi ülesandeid. Keskkooli esimene lend lõpetas 1949. aastal, kui valmis ka Kreutzwaldi tänava koolimaja keskmine osa. 
1950. aastal rajati kooli juurde internaat, 1951. aastal alustati õppekatseaia rajamist, 1955. aastal esines kooliaed ekspositsiooniga Moskva üleliidulisel põllumajandusnäitusel. Peahoonele ehitati juurde neli klassiruumi. 1959. aastal alustati tööd koolimajaks ümber ehitatud endises rajooni administratiivhoones. 1967. aastal avati kooli muuseum, 23. veebruaril 1968 kodu-uurimise metoodiline kabinet, 1978. aastal 6-aastaste laste eksperimentaalklass ja vene keele süvendatud õppega klass. 1977. aastal alustati tööd tänapäevalgi kasutuses olevas koolihoones. Aastatel 1981–1992 õpetati kutseõpetuse raames autojuhi, mehanisaatori, müüja ja õmbleja eriala, internaat kolis Kreutzwaldi tänava majja. 
1988. aastal mindi üle viiepäevasele koolinädalale, loodi reaal- ja humanitaarharud, alustati arvutiõpetust, asuti õpetama saksa keelt, 1989. aastal soome keelt. 1990. aastast on koolil oma laul, kasutusele võeti ka logo. 1991. aastal oli kooli I laulu- ja tantsupidu, millega 1995. aastal liitusid piirkonna lasteasutused. 1993. saadi esimene arvuti IBM, 1995. aastal alustas tööd Eesti-Taani ühisprojekti raames süvendatud majandus- ja äriõppe klass. 2000. aastal sai kool nimeks Antsla Gümnaasium ja tööd alustas õpilasomavalitsus. 2006. aastal asendati süvendatud majandusõpe gümnaasiumis ettevõtlusõppega ja viidi sisse uus ehitusviimistluse õpe, mida õpetati 2012. aastani koos Vana-Antsla Kutsekeskkooliga. Aastatel 2009–2010 toimus koolihoones kapitaalremont. 
Vilistlasi.
Antsla Keskkooli on lõpetanud kindralmajor Teo Krüüner, Tartu Ülikooli majandusprofessor Vambola Raudsepp, ajakirjanik Vahur Kersna, poliitik Vilja Toomast, laulja Jaan Willem Sibul, endine Maa-ameti peadirektor Raivo Vallner, matemaatik Leiki Loone, kirjanikud Margus Konnula ja Jan Beltrán, uroloog Ülo Zirel, e-riigi isa Uuno Vallner, EELK piiskop Joel Luhamets.
Eponüüm

Eponüüm (kreeka liitsõnast "epōnymos", mis tuleneb kreeka sõnadest "epi" 'peal', 'üle' + "onyma" 'nimi') on isiku nime järgi loodud mõistenimetus kas fakti või moodustise kohta. 
Enamasti on mõistes sisalduv isik kas vastava fakti või moodustise avastaja (kirjeldaja). Eponüümid on näiteks mõisted Parkinsoni tõbi (inglise arsti James Parkinsoni järgi) ja Ekmani spiraal (rootsi okeanograafi Vagn Walfrid Ekmani järgi).
Ellen Kilgas

Ellen Kilgas (sündinud 15. juulil 1988) on Eesti näitleja.
Ta on õppinud Tallinna Ülikoolis rekreatsioonikorraldust (2009–2011). Näitekunsti on ta õppinud Rednar Annuse juhendataval improkursusel (2019).
Ta on mänginud Von Glehni Teatri lavastuses "Ristumine peateega" (2019) ja suvelavastuses "Nõidkapteni needus" (2021) ning episoodilisi osi telesarjades "Keeris" ja "Eesti krimilood".
Ellen Kilgas on koostanud oma isa, näitleja Tõnu Kilgase elulooraamatu "Peaasi, et oleks kirge!" (2022, Ideevedur).
Isiklikku.
Ellen Kilgase isa oli näitleja Tõnu Kilgas, ema oli baleriin ja koreograaf Tatjana Järvi ning kasuisa oli kunstnik Raivo Järvi. Ellenil on kolm poolõde: Hedvig Hanson, Piret Krumm ja Susan Kilgas. Tema kasuvend on Richard-Erik Järvi.
Ellen Kilgase elukaaslane oli 2021–2024 Anti Reinthal.
Mait Joorits

Mait Joorits (sündinud 1. juulil 1985 Rakveres) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi majanduskallakuga klassi. õppinud aastatel 2003–2006 Tartu Ülikoolis teoloogiat (lõpetanud avatud ülikoolis 2016–2019). 
2010. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXIV lennu (juhendaja Hendrik Toompere) näitlejana ja asus samal aastal tööle Rakvere Teatrisse näitlejana. Aastatel 2014–2018 oli ta vabakutseline. 
Aastatel 2016–2018 õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis magistriõppes füüsilise teatri ja pedagoogika erialal.
Aastatel 2018–2024 töötas ta Eesti Noorsooteatris näitlejana, olles aastatel 2020–2023 ka Eesti Noorsooteatri noortestuudio juht.
Alates juunist 2024 on Mait Joorits taas vabakutseline näitleja ja lavastaja.
Mait Joorits on mänginud teleseriaalis "Kodu keset linna" 2010. aastal Laurit. Ta on mänginud ka telesarjades "Ohtlik lend", "Kättemaksukontor", "Saladused", "Viimane võmm", Siberi võmm", "ENSV" (KGB Mees), "Parim enne", "Padjaklubi" (Tao de Mare), Reetur (Mihkel Pääsuke), Sassis.
Ӹ

Ӹ (ӹ) on kirillitsa täht, mida kasutatakse mäemari keeles. 
Mari keel.
Ӹ on kasutusel mäemari kirjakeeles, kus see hääldub ümardamata kõrge tagavokaalina [ɯ].
Asustustihedus (ökoloogia)

Asustustihedus (ka tihedus) on ökoloogias kvantitatiivne suurus, mis näitab mingil pindala- või ruumalaühikul olevate isendite arvu (nt 100 isendit m2-l). 
Kuna teatavalt pindala- või ruumalaühikult saadud isendid moodustavad enamasti uuritava liigi populatsioonist väikese fraktsiooni, siis nimetatakse asustustihedust sageli ka (uuritava liigi) populatsiooni(asustus)tiheduseks.
Erik Nikkinen

Kaarle Erik Nikkinen (hüüdnimi Eki; sündinud 10. veebruaril 1944 Oulus) on Soome endine poksija.
Nikkinen oli 1968. aastal Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg). Ta sai Soome meistrivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1965. aastal II koha. 
Nikkinen osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Calistrat Cuţovile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Nikkinen poksis juulist 1969 kuni juulini 1976 elukutselisena. Ta pidas kokku 21 kohtumist ning võitis neist 18 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 3 (need kõik nokaudiga) kohtumist.
Isiklikku.
Ka Erik Nikkise poeg Petri oli tuntud Soome poksija.
Pekka Kokkonen

Pekka Kokkonen (18. jaanuaril 1934 Helsingi – 26. veebruar 2016) oli Soome poksija.
Kokkonen oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) kokku kolmekordne Soome meister aastatel 1954–1955 ja 1957 ning sai 1953. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg) III koha.
Kokkonen poksis oktoobrist 1957 kuni augustini 1967 elukutselisena. Ta pidas kokku 57 kohtumist ning võitis neist 37 (neist 28 nokaudiga) ja kaotas 16 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 4 kohtumist jäi viiki.
Kari Meronen

Kari Meronen (sündinud 16. veebruaril 1947 Helsingis) on Soome endine poksija.
Meronen oli kokku neljakordne 1965. aastal Soome meister – kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1965. aastal, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1966. aastal, sulgkaalus (kuni 57 kg) 1967. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1969. aastal. Ta sai Soome meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1968. aastal II koha.
Meronen osales kolm korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ja võitis kõik oma kohtumised – 1966. aastal, 1968. aastal ja 1969. aastal.
Meronen osales 16. Euroopa meistrivõistlustel Ida-Berliinis 1965. aastal kärbeskaalus (kuni 51 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 17. Euroopa meistrivõistlustel Roomas 1967. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale Euroopa meistrile ja kuldmedalivõitjale Józef Grudzieńile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Meronen poksis juulist 1969 kuni märtsini 1974 elukutselisena. Ta pidas kokku 10 kohtumist ning võitis need kõik (neist 6 nokaudiga).
Isiklikku.
Ka Kari Merose vennad Erkki ja Risto olid tuntud Soome poksijad.
Mihhail Atamanov

Mihhail Gavrilovitš Atamanov (sündinud 19. septembril 1945) on Venemaa filoloog, õigeusu diakon ja udmurdi onomastika uurija.
Ta õppis aastatel 1970–1975 Udmurdi ülikooli filoloogiateaduskonnas. Pärast lõpetamist asus aspirantuuri Tartu Ülikooli soome-ugri keelte kateedrisse. Aastal 1978 kaitses ta filoloogiakandidaadi väitekirja.
Ta esines seoses hõimunädalaga 14. oktoobril 2011 Tallinnas.
540

540. aasta (DXL) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas pühapäeval. Arvu 540 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Hendrik Toompere juunior

Hendrik Toompere juunior (varem ka "Hendrik Toompere juunior juunior"; sündinud 17. novembril 1986 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Toompere on lõpetanud 2006. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXIV lennu oma isa Hendrik Toompere juhendataval kursusel. Ta on õppinud ka EMTA lavakunstikooli ja Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli ühisõppekaval teatri- ja filmilavastamist ning aastatel 2013–2014 Peterburi Riiklikus Teatriakadeemias lavastamist. 
Toompere oli aastatel 2010–2013 ja 2014–2018 Eesti Draamateatri näitleja ning on 2018. aastast teatri loominguline juht.
Toompere on 2010. aastast Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu ning 2012. aastast Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige (2022–2023 juhatuse liige).
Isiklikku.
Hendrik Toompere juunior on pärit näitlejate perekonnast. Tema vanaisa Hendrik Toompere seenior oli Nukuteatri näitleja, vanaema Maie Toompere samas teatris näitleja ja kostümeerija, isa Hendrik Toompere on Eesti Draamateatri näitleja ja lavastaja, tädi Harriet Toompere on Draamateatri näitleja, abikaasa Maria Toompere on hambaarst, nende lapsed on Hermine ja Karl Hendrik.
Anne Valmas

Anne Valmas (28. oktoober 1941 – 25. juuli 2017) oli eesti raamatukogundustegelane ja raamatuloolane, kelle uurimistöö keskendus väliseesti temaatikale.
Haridus- ja töökäik.
Anne Valmas lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1965. aastal ja töötas pärast seda raamatukogunduse ja bibliograafia erialal mitmes raamatukogus.
1997. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö (teadusmagister) teemal "Eesti raamat paguluses: kirjastustegevus ja kultuuritaust" (juhendaja Mare Lott).
2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis samal aastal ilmunud kaheköitelise doktoritöö "Eestlaste kirjastustegevus välismaal 1944–2000" (juhendaja Mare Lott).
Ta on töötanud bibliograafina Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogus ning osalenud Eesti Rahvusraamatukogu väljaarendamises teenindusdirektori ning kultuuri- ja kunstiosakonna juhatajana. 
1989. aastal asus ta tööle Teaduste Akadeemia Raamatukogus, praegu Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, kus ta töötas direktorina aastail 1998–2003, väliseesti kirjanduse osakonna juhatajana ja teadurina. Alates 2008. aastast juhatas ta Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu väliseesti kirjanduse keskust.
Ta osales ka Väliseesti arhiivide töörühma ja Rahvuskaaslaste programmi arhiivikomisjoni ning Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi ja Harju Maakonnaraamatukogu nõukogude töös ning oli Eesti raamatukoguhoidjate biograafilise andmebaasi peatoimetaja.
NSV Liidu ministeeriumite loend

NSV Liidu ministeeriumite loend on loetelu NSV Liidu ministeeriumitest ja valitsusasutustest aastatest 1946–1991.
NSV Liidu liidulis-vabariiklikud ministeeriumid.
3 NSV Liidu Ehituse, Teetööde ja Kommunaalmasianehituse Ministeerium
Julian Golding

Julian Emmanuel Golding (sündinud 17. veebruaril 1975) on Suurbritannia kergejõustiklane (200 m ja 4×100 m jooksja). 
Saavutused.
Maailmameistrivõistlustel.
1997 pronksmedal 4×100 m koosus (38,14)
Euroopa meistrivõistlustel.
1998 pronksmedal 200 m jooksus (20,72) ja Euroopa meister 4×100 m teatejooksus (38,52)
Kuzma Nikitin

Kuzma Nikitin (vene keeles Кузьма Николаевич Никитин; 1887 – 1965) oli Nõukogude Liidu diplomaat.
Ta oli alates 1. novembrist 1937 (esitas volitused 7. detsembril 1937) kuni 10. juulini 1940 Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis.
14. juunil 1940, vahetult enne juunipööret, kandis ta telegrammiga ette olukorrast Eestis:
"1) Eestlased teostavad energilisi sõjalisi ettevalmistusi. On läbi viidud reservohvitseride ja reameeste salajane mobilisatsioon. Iga päev tõmbab mundri selga mitukümmend äsja saabunud reservohvitseri. Öösiti jaamas [sõjaväkke] kutsutute naised ja perekonnad saadavad nuttes ärasõitjaid. Enamus taksodest on mobiliseeritud. Ülejäänud autodel on meesautojuhid osaliselt asendatud naistega."
"2) Sõjaväkke kutsutud ohvitser- ja reakoosseis saadetakse Narva ja Irboska piirile, ülejäänud osa läheb diviiside täiendamiseks Viljandis ja Tartus. Viljandi lähedal Võhma piirkonnas jagatakse kohalikule elanikkonnale relvi. Tallinna ja Viljandi Eesti diviiside ülesandeks on ära lõigata kaks meie väegruppi, mis paiknevad Haapsalus ja Paldiskis."
"3) Eestlased paigutasid mõlemale poole Miinisadamat, kus asub meie sõjalaevastik, kaks rannapatareid, mis vajaduse korral võivad meie laevastikku tulistada. Peale selle peitsid eestlased arsenali kolmanda rannapatarei, mis vajaduse korral võib otsesihtimisega tulistada meie sõjalaevastikku."
"4) Täiendati politseipatrulle. Politsei on relvastatud karabiinidega."
"5) Tallinna saabus 250 Poola ohvitseri, keda peetakse ülal Prantsuse rahaga."
"6) Eestlased saatsid Paldiski lähedal asuvale Väike-Pakri saarele mitu kasti relvi."
"7) Tagavaraohvitseride ja reameeste mobiliseerimisest – täna Balti laevastiku staabiülem küsis Eesti merejõudude juhatajalt Santpankilt, viimane, olles selle küsimusega ootamatult tabatud, oli sunnitud seda tunnistama. Samuti tunnistas Poola ohvitseride viibimist Tallinnas ja võttis õigeks nende ülalpidamise Prantsuse rahaga."
"8) On välja kuulutatud Kaitseliidu kogunemine. Selle 40 tuhat liiget on olukorras, kus neid võib koondada mõne ööpäeva jooksul."
"9) Kõik loetletud abinõud on suunatud vaieldamatult NSV Liidu vastu: üksikutest jutuajamistest saab teha järelduse, et Inglismaa ja Prantsusmaa nõuavad Balti Entente'ilt ühise armee loomist arvuga kuni 1 miljon meest."
Aleksei Ustinov

Aleksei Mihhailovitš Ustinov (vene keeles Алексей Михайлович Устинов; 17./30. september 1879 Bekovo küla, Saratovi kubermang – 26. september 1937 Tallinn) oli Nõukogude Liidu diplomaat.
Ta oli Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Kreekas aastail 1924–1929 ja Eestis 27. jaanuarist 1934 (esitas volitused 15. veebruaril 1934) kuni oma surmani.
Nikolai Klõško

Nikolai Klõško (vene Николай Клементьевич Клышко; 1880 Vilnius – 9. oktoober 1937) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu diplomaat.
Ta oli Venemaa täievoliline esindaja Eestis aastail 1920–1921.
Ta arreteeriti 2. septembril 1937 ja lasti maha. Rehabiliteeriti postumselt 1956. aastal.
Hiina alligaator

Hiina alligaator ("Alligator sinensis") on alligaatorite perekonda kuuluv roomaja. 
Ta on üks väiksemaid krokodillasi, kasvades kuni kahe meetri pikkuseks. Hiina alligaator elutseb üksnes Hiinas Shanghai lähistel Jangtse jõe alamjooksu vesikonnas.
Hiina alligaatorid on esindatud ka Tallinna loomaaias.
2001. aastal andis Eesti Post välja hiina alligaatori teemalise margiseeria, mille kujundas kunstnik Sándor Stern.
Leonid Stark

Leonid Stark (vene keeles Леонид Николаевич Старк; 1889 – 1937 Tbilisi) oli Nõukogude Liidu diplomaat.
Ta oli 1922–1924 Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis ja 1924–1936 Afganistanis. Lasti maha. Postuumselt rehabiliteeriti 1966. aastal.