tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hillar Nahkmann

Hillar Nahkmann (27. juuli 1964 Tallinn – 22. detsember 2008) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1982. aastal Keila 1. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana.
Aastatel 1982–1993 oli ta Keila 1. Keskkoolis ajalooõpetaja, olles samal ajal kuni lõpetamiseni Tartus kaugõppe tudeng. 
Suvel 1991 asus ta tööle Eesti Raadiosse väliskommentaatorina; seejärel oli Eesti Raadio uudistediktor. Alates 2003. aastast oli ta Vikerraadio vastutav toimetaja. Oma sõnul eelistas ta esineda otse-eetris. Ta alustas raadiotööd uudistelugeja ja väliskommentaatorina. Hiljem juhtis ta muu hulgas saateid "Maailm täna", "Päevasüda" ja "6pakk". Samuti olümpiamängude programme. Aastal 1996 oli ta ise Atlantas kohal ja kommenteeris võistlusi. 
Ta oli muuhulgas ka edukas mälumängur. Ta võitis individuaalmängijana TV3 "Kuldvillaku", meeskondlikus arvestuses "Maakilva" (kevad 2001), Harju meistrivõistlused “Mnemofriik” (sügis 2001), ning Eesti meistrivõistlustel pronksmedali (kevad 1994). 10. klassi õpilasena tuli ETV võistlussaate “Turniir” meeskondlik esikoht kevadel 1981. Preemiareis viis võistkonna toonasele Ida-Saksamaale. 
Suri ootamatult 22. detsembril 2008. Maetud Keila lähedal asuvale Karjaküla kalmistule.
Paatsjoki

Paatsjoki (soome keeles Paatsjoki, koltasaami keeles Paaččjokk, põhjasaami keeles Báhčaveaijohka, norra keeles: Pasvikelva, rootsi keeles: Pasvik älv, vene keeles: Паз või Патсойоки) on jõgi Lapimaal, mis saab alguse Inari järvest Soomes, voolab läbi Norra ja Venemaa ning suubub Varangeri fjordi Kirkenesi lähedal. 
Jõe pikkus on 145 km ja valgala pindala on 18 404 km². Jõele on rajatud mitu hüdroelektrijaama, tuntuimad neist on Paatsjoki hüdroelektrijaamad. 
Aastast 1944 kulgeb jõge mööda osa Norra-Venemaa piiri.
Jõgi on kalarikas (lõhe).
Kaubabörs

Kaubabörs on börs, millel kaubeldakse vahetatavate kaupadega, näiteks toorainete, põllumajandusaaduste või toiduainetega. Tavaliselt on tegu põllumajanduse või tööstuse toorainetega, mineraalide jm loodussaadustega, mitte tööstustoodetega. 
Esimesed börsid olidki kaubabörsid. Need tekkisid suurtest laatadest. Kaubabörsid on väärtpaberibörsidest mitu sajandit vanemad. Esimene börs asutati 1409 Brugges; sealt pärineb ka sõna "börs". Aastal 1611 alustas tööd Amsterdami börs, mis oli 17. sajandil tähtsaim kaubabörs Euroopas. 
Olulisemate kaubabörside hulka kuuluvad Chicago kaubabörs, kus kaubeldakse põllumajandussaaduste tulevikutehingutega, New Yorgi kaubabörs, kus kaubeldakse metallide ja energiatoodete tuletistehingutega (sealhulgas naftafutuuridega) ja Londoni metallibörs.
Elektri tuletistehingutega kaubeldakse NASDAQ OMX Commodities Europe börsil. Füüsilise elektriga kaubeldakse Eestis ja Põhjamaades Nord Pool Spoti elektribörsil, kus saab osta ja müüa elektrit päev-ette oksjonitel.
Kaido Reivelt

Kaido Reivelt (sündinud 29. oktoobril 1970) on eesti füüsik ja teaduse populariseerija, Tartu Ülikooli füüsika instituudi õppedirektor ja endine sõudja.
Haridus ja teaduskraad.
Teadustöö.
Kaido Reivelt kaitses väitekirja akadeemik Peeter Saari juhendamisel. Ta tegeleb laineoptika alal leviinvariantsete laineväljadega (X-laine). 
Sport.
Reivelt alustas sõudetreeninguid 1985 Viljandi sõudeklubis Arne Graumanni juhendamisel. 1991. aastal võitis ta Nõukogude Liidu juunioride meistrivõistlustel roolijata kahepaadil pronksmedali. Ta on tulnud Eesti meistriks kaheksal korral: 
Reivelt on Kalevi liige
Ühiskondlik tegevus.
Kaido Reivelt on keskkonnaprogrammi GLOBE Eesti koordinaator.
Bastet

Bastet ehk Bast on egiptuse mütoloogias kassjumalanna, Ra tütar. 
Tema kujutised sarnanevad Sahmeti omadega.
Paul Nipkow

Paul Julius Gottlieb Nipkow (22. august 1860 Lauenburg – 24. august 1940 Berliin) oli saksa leidur.
Ta leiutas ja patenteeris 15. jaanuaril 1885 Nipkowi ketta.
Philipp Reis

Johann Philipp Reis (7. jaanuar 1834 Gelnhausen – 14. jaanuar 1874 Friedrichsdorf) oli saksa leidur.
Reis leiutas algelise telefoni, mida demonstreeris 26. oktoobril 1861. Ta suri tuberkuloosi.
John Baird

John Baird on mitme tuntud inimese nimi:
Jacques Charles

Jacques Alexandre César Charles [žakk aleks'aandr sez'aar šarl] (12. november 1746 Beaugency-sur-Loire – 7. aprill 1823 Pariis) oli prantsuse leidur, teadlane, matemaatik ja aeronaut.
27. augustil 1783 laskis ta lendu esimese vesinikuõhupalli ja sama aasta 1. detsembril sooritas ta koos Marie-Noël Robertiga esimese mehitatud lennu vesinikuõhupallil.
Tema nime järgi on nimetatud Charles'i seadus, mis kirjeldab gaasi ruumala muutumist temperatuuri muutudes. Gaasi ruumala väheneb temperatuuri vähenedes.
Jean-François Pilâtre de Rozier

Jean-François Pilâtre de Rozier (30. märts 1754 Metz – 15. juuni 1785 Wimereux) oli keemia ja füüsika õpetaja ning Prantsuse aeronaut.
De Rozier sooritas 21. novembril 1783 koos François Laurent d'Arlandesiga esimese vabalennu (pall ei olnud köie otsas) kuumaõhupallil. Lend kestis 25 minutit, tõusti 900 meetri kõrgusele, maanduti 9 km kaugusel õhkutõusmiskohast. Ta hukkus hiljem koos Pierre Romainiga La Manche'i väina ületamisel.
Alfred Wilm

Alfred Wilm (25. juuni 1869 Niederschellenberg – 6. august 1937 Saalberg) oli saksa insener. 
Leiutas 1909 duralumiiniumi.
Cassagne'i sild

Pont de Cassagne (Cassagne’i sild või Gisclardi sild) on 1909. aastal valminud ja 1910. aastal avatud 253 meetri pikkune rippsild, mis asub Lõuna-Prantsusmaal Püreneedes de Sauto ja de Planès’ raudteejaama vahel. Sild kuulub nn kollase rongi ("Train Jaune", "Ligne de Cerdagne") raudteeliini Villefranche-de-Conflenti – Gare de Latour-de-Carol-Enveitgi koosseisu.
Sild projekteeriti aastatel 1905–1908 Ferdinand Arnodini arhitektuuribüroos, selle autor on arhitekt Albert Gisclard.
Disainiaasta

Disainiaasta oli 2006. aasta 14. septembrist kuni 2007. aasta 6. novembrini toimunud disaini tutvustavate ürituste sari, mida korraldas Eesti Kunstiakadeemia Disaini Innovatsioonikeskus koostöös Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi ning Eesti Disainerite Liiduga, et tähistada 40 aasta möödumist Eestis disainihariduse andmise algusest, tähtsustada disaini ettevõtjate silmis ning tutvustada antud tegevusala laiemale üldsusele. 
Üritused.
Disainiaasta raames korraldati seminarid "ABCDisain", linnaruuminäitused "Disain on kõikjal", rändnäitus "Disain tuleb külla" ja 32 disaini töötuba lastele ja noortele üle Eesti, koostati Tallinna disainikaart, pandi kokku disaini tutvustavaid lõike Eesti Televisiooni saatesarjas "OP!", korraldati "Elu paremaks muutmise konkurss" ning ulatuslik meediakampaania, mille käigus avaldati disainiteemalisi trükiseid ja artikleid, esineti raadios ja televisioonis.
Disainiaasta lõpetamise üritusel Eesti Kunstiakadeemias allkirjastati ka heade kavatsuste protokoll Eesti Disainikeskuse loomiseks.
Eelarve.
Disainiaasta eelarve oli umbes 5 miljonit krooni, millele lisandusid eri organisatsioonide kulutused.
Tunnustus.
Disainiaasta projekt pälvis 2006. aastal Eesti Suhtekorraldajate Liidu välja antava suhtekorraldusteo auhinna ja Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti välja antava 2007. aasta Tallinna kultuuriteo auhinna.
Eesti Disainerite Liit sai Eesti disaini tutvustamise eest kodu- ja välismaal disainiaasta raames 2006. aasta Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia. Eesti Kunstiakadeemia valis selle oma parimaks projektiks aastal 2006.
Island Eurovisiooni lauluvõistlusel

Island on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1986. aastast. Alates esimesest korrast pole Island osalenud vaid kahel võistlusel: 1998. aasta võistlusel ja 2002. aasta lauluvõistlusel. Kolmekümne kahe korra peale pole Island kunagi lauluvõistlust võitnud ning riigi parimaks kohaks on jäänud 2. koht. Teine koht saavutati 1999. aastal, mil Islandit esindas Selma Björnsdóttir lauluga "All Out of Luck". 
Alates 2004. aastast, mil esimest korda korraldati lauluvõistlusel poolfinaal, oli Island automaatselt finaalis. Ebaeduka osalemise tõttu pidi aga Island järgmisel aastal alustama poolfinaalist ning kuni 2008. aasta võistluseni ei pääsetud kordagi finaali. 2008. aastal esindas Islandit Euroband lauluga "This Is My Life" ja oli esimene Islandi esindaja, kes viis riigi poolfinaalist edasi. Finaalis saadi 14. koht. 
Island on kahel korral jäänud viimaseks: 1989. aastal jäi ta võistlusel punktideta ja 2001. aastal sai kolm punkti. 
Sigríður Beinteinsdóttir on osalenud võistlusel kolmel korral (1990, 1992, 1994). Selma Björnsdóttir on osalenud kahel korral (1999, 2005), nagu ka Eiríkur Hauksson (gruppi liikmena 1986. aastal ja sooloartistina 2007. aastal).
2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Islandit 18-aastane Jóhanna Guðrún Jónsdóttir, kes lauluga "Is It True?" kordas Islandi seni parimat tulemust ja saavutas Moskvas teise koha.
Hääletamise ajalugu (1986–2019 finaalid).
Island on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Island on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Thunar

Thunar on GNOME Nautilusega sarnanev failihaldur, mida Xfce vaikimisi kasutab. Thunari arendamisel on silmas peetud kiirust, vähest mälukasutust ja võimalust failihaldurit pluginatega kohandada.
GNU Vähem Üldine Avalik Litsents

GNU LGPL ("Lesser General Public License") ehk GNU Vähem Üldine Avalik Litsents on kompromiss GNU GPL-i ja teiste vähem GNU põhimõtteid jagavate litsentside vahel (näiteks BSD litsents).
LGPL seab "copyleft" piirangud küll programmile endale, kuid mitte teistele programmidele, mis antud programmile viitavad. LGPL on eelkõike mõeldud teekide litsentsiks, kuid seda kasutavad ka sellised programmid nagu 7-Zip.
Küpros Eurovisiooni lauluvõistlusel

Küpros on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1981. aastast.
Alates oma debüteerimisest on Küpros vahele jätnud 1988., 2001. ja 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse. 1988. aastal eemaldus Küpros lauluvõistlusest pärast seda, kui ringhääling CyBC avastas, et Küprose esinduslaul oli rikkunud reegleid, osaledes ka 1984. aasta Küprose rahvuslikus eelvoorus. 2001. aastal ei kvalifitseerunud Küpros osalema finaalis, kuna riigil ei olnud viimastest aastatest piisavalt kõrget keskmist punktisummat, mis oli sel ajal finaali kvalifitseerumiseks vajalik. 2014. aastal jäädi lauluvõistlusest eemale rahanduskriisi tõttu.
Enamik Küprose laule on esitatud kreeka või inglise keeles. On ka erandeid: 2000. aastal esindas Küprost laul "Nómiza", mis esitati kreeka ja itaalia keeles ja 2007. aasta laul "Comme ci, comme ça" oli prantsuse keeles. Kuigi türgi keel on üks riigi ametlikest keelest, siis türgikeelne laul pole kunagi riiki esindanud. 
Küprose parimaks tulemuseks lauluvõistlusel on 2. koht, mille saavutas 2018. aastal Eléni Fouréira. Enne seda oli parimaks tulemuseks lauluvõistlusel viies koht, mis on saavutatud kolmel korral: 1982. aastal (Ánna Víssi), 1997. aastal (Chará ja Andréas Konstantínou) ja 2004. aastal (Lisa Andreas). 
Hääletamine.
Küpros on Eurovisiooni lauluvõistlusel tuntud selle poolest, et igal aastal vahetab Küpros Kreekaga 12 punkti. On olnud ka erandeid. Viimane kord, kui Küpros andis Kreekale vähem kui 12 punkti, oli 1996. aastal (10 punkti). Viimane kord, kui Kreeka andis Küprosele alla 12 punkti, oli 1995. aastal (8 punkti). Alates 1998. aastast, mil hakati kasutama telehääletust, andsid need kaks riiki kuni 2015. aastani üksteisele alati 12 punkti. 2015. aastal ei andnud kumbki teisele kahtteist punkti.
Küpros ja Türgi ei andnud üksteisele punkte kuni 2003. aastani. Selle põhjuseks on territoriaalne konflikt Küprose Vabariigi ja Türgi vahel. Türgi okupeeris Põhja-Küprose 1974. aastal ning siiani keeldub tunnistama Küprose Vabariiki, mis on Euroopa Liidu ja EBU liige. 2003. aastal murdis Küpros viimaks traditsiooni ja andis Türgile 8 punkti, mis viis ka Türgi esimese võiduni lauluvõistlusel. Järgmise aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimus İstanbulis ning Kreeka ja Türgi vahetasid esimest korda punkte. Lauluvõistluse organiseerijad soovisid võistlusel esindada Küprost kui "Lõuna-Küprose Kreeka haldust", kuid selle keelas EBU ära.
Hääletamise ajalugu (1981–2018 finaalid).
Küpros on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Küpros on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Dudinka

Dudinka on linn Venemaal Krasnojarski krais, Taimõri rajooni keskus. Asub Taimõri poolsaarel Jenissei paremal kaldal 350 km kaugusel jõe suudmest.
Dudinka asutati 1667. Linnaõigused 1951. aastast.
1939. aastal valmis Dudinkast raudtee Norilskisse. Dudinka sadam kuulub ettevõttele Norilsk Nickel ja selle kaudu toimub niklimaagi väljavedu, peamiselt Murmanski. Linna läbib Messojahha-Norilski maagaasi torujuhe.
Dudinka ei ole kinnine linn, kuid 25. novembrist 2001 võivad välismaalased (välja arvatud Valgevene kodanikud) linna külastada ainult võimude loal. Alates 1991. aastast oli välismaalastel olnud Dudinkasse vaba sissepääs. 
Dudinka haldusalasse kuuluvad ka Volotšanka, Hantaiskoje Ozero, Levinskije Peski, Potapovo ja Ust-Avami alevik.
Maroko Eurovisiooni lauluvõistlusel

Maroko osales esimest ja seni ka viimast korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1980. aastal. Siis esindas Marokot Samira Bensaïd, kes esitas laulu "Bitaqat Khub".
Osalemine.
Maroko ringhääling, Société Nationale de Radiodiffusion et de Télévision (SNRT), tegi riigi debüüdi 1980. aastal. Sellega oli Maroko esimene Aafrika ja Araabia riik, kes on kunagi osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel. Esimene esinduslaul oli ka esimene laul, mis lauldi võistlusel araabia keeles. 
Maroko laul, "Bitaqat Khub", esitati tuntud Maroko laulja Samira Bensaïdi poolt. Laul kogus vaid 7 punkti, kõik Itaalialt. Sellega jäi Maroko eelviimasele kohale. 
Eemaldumine.
Pärast ebaedukat võistlust teatas SNRT, et eemalduvad 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusest ja nad pole kunagi naasnud. 
Tulevik.
Maroko ringhäälingu SNRT rivaal, 2M TV, on näidanud üles soovi liituda Euroopa Ringhäälingute Liiduga. Kui 2M TV saaks EBU liikmeks, siis oleks Marokol võimalus osaleda taas Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Taimõri rajoon

Taimõri rajoon (ametliku nimega "Taimõri Dolgaani-Neenetsi munitsipaalrajoon") on 2. järgu haldusüksus Venemaal Krasnojarski krais.
Rajoon loodi Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomsest ringkonnast, kui 2005. aasta 17. aprillil toimunud referendumi tulemusel moodustati 2006. aastal ringkonna alal rajoon, mis läks 1. jaanuaril 2007 Krasnojarski krai koosseisu ning ringkond kaotati.
2008. aastal oli rajooni rahvaarv 37 800, millest 10 100 moodustasid põlisrahvad – dolgaanid, neenetsid, nganassaanid, evengid ja eenetsid.
Taimõri rajoon on pindalalt Venemaa suurim rajoon.
Rajoon jaguneb halduslikult kaheks linnaasunduseks ja kaheks külaasunduseks:
Lubaringvõrk

Lubaringvõrk ehk Token ring on IBM'i arendatud determineeritud pöördumisviisiga kohtvõrgu tehnoloogia.
Determineeritud pöördumisviisi korral on iga jaama jaoks võimalik saatmise algusaeg eelnevalt määratletud ja põrkeoht puudub. Lubaringvõrgus on seadmed loogilises ringis. Seadmed edastavad kaadreid ühes suunas mööda ringi. Kaader eemaldatakse, kui üks ring on täis.
Pöördumisreeglid on järgmised:
Determineeritud pöördumisviisi korral saab saatmist alustada vaid lubamarkerit valdav jaam, andmete edastuskiirus ei olene olulisel määral võrgu koormatusest ja iga tööjaam saab saatmisõiguse mingi ajaperioodi järel.
Token ring kohtvõrgud kiirustega 4 Mbit/s ja 16 Mbit/s on standardiseeritud IEEE 802.5 töögrupi poolt. Algselt (1985. aastal) oli token ringi töökiirus 4 Mbit/s aga 1989 tutvustas IBM esimest 16 Mbit/s token ringi tooteid ja 802.5 standardit täiendati.
Varangeri fjord

Varangeri fjord (soome "Varanginvuono") on fjord Norra kirdeosas Finnmargi maakonnas, ühtlasi on see kõige idapoolsem Norra fjord. See on Barentsi mere osa, mis asub Varangeri poolsaare ja Kalastaja (Rõbatši) poolsaare vahel. 
Fjordi pikkus on umbes 120 km, laius suudmes Vardø (soome "Vuoreija") põhjas ja Grense Jacobselvi – Kirkenesi (soome "Kirkkoniemi") lähedal – lõunas on umbes 50 km, sügavus on kuni 420 m. Lahe kaldal asuvad linnad Vardø ja Vadsø. 
Veetemperatuur on veebruaris +1...+3 °C (karmidel talvedel on laht jääs), augustis +7...+9 °C. Fjordi soolsus on 34‰, looded 2,2 m. Varangeri fjord on kalarikas.
Nimi pärineb vananorra keelest: "ver" 'püük' ja "angr" 'laht'. 
Fjordi geograafilised koordinaadid on .
Raivo Sildoja

Raivo Sildoja (sündinud 1970) on eesti muusik.
Pere.
Abiellus 1995. aastal Krista Sildojaga. Lapsed: Uku Sildoja (1995) ja Mihkel Sildoja (2005).
Teine Hiina-Jaapani sõda

Teine Hiina-Jaapani sõda (nõukogude ajalookirjutuses Hiina rahvavabastussõda) toimus aastatel 1937–1945 Hiina ja Jaapani vahel. Alates 1939. aastast loetakse seda osaks Teisest maailmasõjast. 
Sõda lõppes Jaapani alistumisega 1945. aastal. 
Sõja põhjused ja eeltingimused.
Hiina–Jaapani sõja peamiseks põhjuseks võib pidada 20. sajandil Jaapani ühiskonnas toimunud kiiret arengut. Ühiskondliku struktuuri muutumine, majanduse elavnemine ja tööstuse kiire kasv, rahvastiku enneolematu juurdekasv ning poliitiliste struktuuride jäikus ja neis lokkav korruptsioon pakkusid soodsa pinna armee mõjuvõimu tugevnemisele ja soodustasid ekspansionistlike meeleolude levikut ohvitserkonna hulgas.
Oluline oli ka hirm Nõukogude Liidu mõjuvõimu tugevnemise ees piirkonnas, mis tõi kaasa ideed puhvertsooni loomisest Kirde-Hiinasse. Selle teostamiseks korraldasid Jaapani keiserliku armee noored ohvitserid oma algatusel juba 1931 niinimetatud Mukdeni vahejuhtumi ja seda ettekäändeks tuues korraldasid 1932. aastal Mandžuuria okupeerimise, moodustades seal Mandžukuo marionettriigi.
Hiina-suunalise ekspansiooni idee populaarsust suurendas Hiina Vabariigi enda sisemine nõrkus. Alates vabariigi väljakuulutamisest 1912. aastal oli Hiina olnud pidevate kodusõdade ja sisetülide tandriks. 1930. aastateks olid paljud Hiina piirkonnad mitte keskvalitsuse, vaid kohalike sõjapealike kontrolli all. Keskvalitsus ise oli sisuliselt sõjas Hiina Kommunistliku Parteiga.
Veel ühe sõja puhkemiseks vajaliku eeltingimuse lõi 26. veebruari riigipöördekatse läbikukkumine Jaapanis 1936. aastal, mis vähendas keiserlikus armees ainult Kirde-Hiina alade säilitamisele keskendunud Kōdōha fraktsiooni mõjujõudu. Sõjaväes muutus nüüd domineerivaks Toseiha fraktsioon, mis pidas oluliseks Jaapani mõjuvõimu laiendamist ka väljapoole juba Jaapanile kuuluvaid alasid, st Koread ja Mandžuuriat.
Sõja algus.
Sõja ametlikuks alguseks peab enamus ajaloolasi 7. juulil 1937 aset leidnud vahejuhtumit Marco Polo sillal, kus info puudulikust liikumisest tekkinud eksituse tõttu puhkes tulevahetus Hiina 29. armee ja Jaapani Hiina garnisoni armee vahel. 
Kuigi vahejuhtum lõppes 9. juulil sõlmitud vaherahuga, jäi ebakindlus ja pinged kahe vaenupoole vahel püsima. Need lahvatasid täiemahuliseks konfliktiks sama aasta 25. juulil Hebei provintsis Langfangi linna juures puhkenud lahingus, kus vastamisi olid samad kaks armeed.
27. juulil 1937 sanktsioneeris Jaapani peaminister Fumimaro Konoe parlamendi heakskiidul sõjalise jõu kasutamise Hiina vastu.
28. juuliks 1937 tõrjus Jaapani Hiina garnisoni armee hiinlaste üksused Yungdingi jõe taha, saavutades kontrolli sõja esimese kokkupõrke keskmes olnud Wanpingi linna ja Marco Polo silla üle. Samal päeval alustati rünnakut Pekingile ja pommitati lisaks veel Nanyuani ja Beiyuani linnu.
30. juulil vallutasid jaapanlased Tianjini ja 8. augustil langes Peking. Kokku tuntakse neid juuli lõpust augusti alguseni kestnud jaapanlaste jaoks võidukaid lahinguid Pekingi-Tianjini lahinguna.
M Klubi

"M Klubi" on Eesti telesari, mida tehti aastail 1995–1998 kokku 100 osa. 
Huumorisarja keskmes on isemoodi härrasmeeste seltskond, kelle kirg on teha kõike koos ja väga hästi, kuniks selgub, et kõik tulebki väga hästi välja. See omakorda tähendab, et meestel endil hakkab võimatult igav, seega on neil siis aeg teha väga hästi midagi muud.
Ühiste hästitegemiste kõrval ei unusta mehed ka klubi sügavamat tähendust – olla eeskujuks meestele ja suhteliselt kättesaamatuks ihaldusobjektiks naistele.
Sarjas mängivad näitlejad: Marko Matvere (Maahärra), Tõnu Kark (Monsenjöör), Jüri Krjukov (Milord), Ain Lutsepp (Majesteet), Raivo Rüütel (Markii), Jaan Rekkor (Marssal), Jaanus Rohumaa (Magister), Aarne Üksküla (Meister), Anu Lamp (Liisi) jt.
"M Klubi" stsenarist on Toomas Kall, lavastaja Roman Baskin. Esimene hooaeg koosnes 24 osast ja seda näidati TV3-s. Alates teisest hooajast näitas sarja ETV. "M klubi" tehti neli hooaega ja kokku sada osa.
Helen Erastus

Helen Erastus (sündinud 24. augustil 1966) on eesti koorijuht, muusikapedagoog ja kultuurikorraldaja. 
Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikapedagoogika erialal. 
Töötanud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna solfedžo- ja muusikateooriaõpetajana. 
Erastus on Pärnu linnaorkestri direktor (aastast 2018), MTÜ 
Pärnu Kontserdibüroo juhatuse liige ja endine Pärnu Filharmoonia produtsent. 
Laulnud Tartu Ülikooli Akadeemilises Naiskooris (dirigent Vaike Uibopuu), Tallinna Kammerkooris (dirigendid Kuno Areng, Toomas Kapten), kammerkooris "Mainor" (dirigent Olari Elts), Kooriühingu Kammerkooris, Eesti Raadio segakooris (dirigent Toomas Kapten), kammerkooris "Ave Canto" (dirigendid Toomas Voll, Eva Taul, Ave Sopp) ja Pärnu Kammerkooris (dirigent Ave Sopp). 
Osalenud koorilauljana vokaalsümfooniliste suurvormide, nagu näiteks Wolfgang Amadeus Mozarti Missa c-moll ja Reekviemi, Johann Sebastian Bachi Missa h-moll, Georg Friedrich Händeli oratooriumide "Messias", "Iisrael Egiptuses", Johannes Brahmsi Saksa reekviemi,
Johann Valentin Mederi Reekviemi, Ferenc Liszti oratooriumi "Via crucis" ettekandmisel Toomas Siitani, Andres Mustoneni, Arvo Volmeri, Leo Krämeri ja Olari Eltsi juhatamisel.
Tõiv Tiits

Tõiv Tiits (sündinud 3. detsembril 1968) on eesti koorijuht ja kultuurikorraldaja. 
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koorijuhina bakalaureusekraadiga kultuurhariduse erialal.
Ta on töötanud Pärnu Linnaorkestri direktorina.
Ta tegutseb Sindi seltsimaja koori, Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi segakoori, Sindi linna slaavi kultuuriühingu Slavjanotška segakoori ning Pärnu Segakoori Kungla dirigendina.
Emmaste kirik

Emmaste Immanueli kirik asub Emmastes Hiiumaa vallas. Kirikut kasutab EELK Emmaste Immanueli kogudus.
Kirik valmis 1867. aastal. Kiriku eelkäija oli Sõru kabel, mis Emmaste kirikukihelkonna tekkimise ajaks 1866 oli tarvitamiskõlbmatuks muutunud. Emmaste mõisa omanik krahvinna Maria Brevern De la Gardie eraldas uue kiriku ehitamiseks oma maadest Nõmme männiku, kuhu uus kirik rajatigi.
Kirik on arvatud kultuurimälestiseks.
Emmaste kiriku altarimaali "Kristuse ülestõusmine" (1900) autor on maalikunstnik Tõnis Grenzstein, kellele see oli viimane suurem töö Eestis.
Türgi Eurovisiooni lauluvõistlusel

Türgi osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1975. aastal. Türgit esindas toona Semiha Yankı, kes lauluga "Senile Bir Dakika" kogus vaid kolm punkti ning jäi sellega viimasele, 19. kohale. Ebaõnnestumise tagajärjeks oli kaheaastane eemaldumine lauluvõistlusest. Türgi naasis 1978. aastal, kuid ka sel Pariisis toimunud lauluvõistlusel sai Türgi vaid kaks punkti ja jäi eelviimaseks. Taas jättis Türgi aasta vahele ja naasis 1980. aastal. 
1980. aastatel ei saatnud Türgit Eurovisioonil edu. 1983. ja 1980. aastal, jäi riik viimasele kohale, saamata ühtki punkti. Türgi parimaks tulemuseks sel kümnendil jäi 1986. aastal saavutatud 9. koht. Selle tõi Türgile Klips ve Onlar lauluga "Halley".
1990. aastate alguses iseseisvusid paljud Ida-Euroopa riigid ning enamik neist liitus ka EBU-ga ja soovis osaleda Eurovisiooni lauluvõistlusel. Nii kehtestati 1994. aastal reegel, et viis eelmise aasta halvima tulemusega riiki peavad jätma lauluvõistlusel aasta vahele. Seetõttu tuli Türgil jätta vahele 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus. Riigi parimaks tulemuseks 1990. aastatel oli kolmas koht, mis saavutati 1997. aastal Dublinis. Şebnem Pakeri esitatud "Dinle" jäi Türgi parimaks tulemuseks kuni 2003. aastani. 
Alates telehääletuse rakendamisest lauluvõistlusel hakkasid Türgi tulemused paranema. Türgi edule aitas kaasa ka inglise keeles laulma hakkamine. 2003. aastal esindas Türgit Sertab Erener, kes laulis riigi esimese täispikkuses ingliskeelse laulu "Everyway That I Can", millega Türgi ka napilt lauluvõistluse võitis. Türgi edestas Belgiat vaid kahe punktiga, kolmandaks jäi suurim favoriit Venemaa, kes sai võitjast kolm punkti vähem. 
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimus Türgis İstanbulis. Türgil oli ka au korraldada esimene poolfinaal ning võõrustada seni suurimat arvu osalejaid – 36 riiki. Türgit esindas grupp Athena, kes esitas väga euroopaliku laulu "For Real". Athena tõi Türgile 4. koha. 
2007. aastal Helsingis toimunud lauluvõistlusel esindas Türgit väga tuntud kohalik poplaulja Kenan Doğulu, kes laulis riigi ingliskeelse lauluga "Shake It Up Şekerim" poolfinaalis kolmandale ja finaalis neljandale kohale. 
Hääletamise ajalugu (1975–2012 finaalid).
Türgi on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Türgi on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Jakob Westholmi Gümnaasium

Jakob Westholmi Gümnaasium on üldhariduskool Tallinnas aadressil Kevade tänav 8.
Ajalugu.
Kooli ajalugu loetakse alates 1898. aastal tegevust alustanud Johan Umblia Tallinna Väikelastehoiu Seltsi 1-klassilisest erakoolist, mille õpetajaks tuli 1903. aastal Jakob Westholm. 1905. aastal sai temast kooli juhataja ning 1907. aastal sai ta loa asutada III järgu erakool.
1913. aastal valmis koolimaja Kevade 4. Jakob Westholmi soov täitus 1923. aastal, kui kool sai nime "Jakob Westholmi Poeglaste Õigustega Erahumanitaargümnaasium". Selle vormimütsiks sai musta randiga kirsipunane tekkel ja märgiks kuldne tammetõru, mis hiljem paigutati kolmnurga sisse. Kooli vilistlaskogu asutati 1927. aastal. Kooli deviis on "Per aspera ad astra".
1940. aastal valmis uus, Baltikumi moodsaim koolimaja Kevade 8. 1. augustist 1940 J. Westholmi eragümnaasiumi eraalgkool likvideeriti ning gümnaasiumiosa ja kaks vanemat progümnaasiumi klassi ühendati likvideeritud Tallinna Prantsuse Lütseumi progümnaasiumiga Tallinna 7. Keskkooliks. Vastvalminud majja asutati uus algkool. 1946. aastal paigutati sellesse majja Tallinna 22. Keskkool, mille viimane poistekooli lend lõpetas 1954. aastal ning kool muudeti segakooliks.
1964. aastal loodi esimene muusika süvaõppeklass Nõukogude Liidus, mis töötas Zoltán Kodály metoodika alusel. 1965. aastal alustas esimene keskkooli muusika süvaõppeklass. Koolis on alati olnud edukad koorid, kooli segakoor Kevade ühines segakooriga Noorus 1976. aastal.
Koolis on antud ka filmiõpet ning 1997. aastal pandi alus inglise keele süvaõppele. Tallinna 22. Keskkool sai Jakob Westholmi nime tagasi 1989. aastal ning nime "Jakob Westholmi Gümnaasium" 1996. aastal. Vilistlased Roman Toi ja Jaan Kross lõid kooli hümni "Üks kool" 1998. aastal.
2004. aastal kolisid algklassid koolihoonesse Luise 38, gümnaasiumihoone asub Kevade tänav 8.
Varangeri poolsaar

Varangeri poolsaar ehk Várnjárga on poolsaar Põhja-Euroopas Norra kirdeosas. Selle rannikut ümbritseb läänest Tanafjorden, põhjast ja idast Barentsi meri ning lõunast Varangeri fjord. 
Varangeri poolsaar kuulub Finnmargi maakonna koosseisu. Poolsaare rannikul asuvad Berlevåg, Båtsfjord ja Vadsø. Vardø valla samanimeline keskus asub väikesel saarel, mis jääb poolsaarest üks kilomeeter ida poole.
Poolsaare pinnamood on mägine ja kliima lähisarktiline, kuigi lõunarannikul siiski jätkub puude kasvamiseks soojust. 
Varangeri poolsaarel paikneb Varangerhalvøya rahvuspark.
Teaduspargi tänav

Teaduspargi tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Teaduspargi tänav algab Akadeemia teelt, kulgeb kaarekujuliselt ja lõpeb Vinkli tänaval. Tänava pikkus on umbes 640 meetrit.
Tänava nimi võeti kasutusele 2008. aastal, kui kehtestati Akadeemia kvartalis Tallinna Tehnoloogiapargi detailplaneering.
Vinkli tänav

Vinkli tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Vinkli tänav algab Akadeemia teelt trollibusside ümberpööramistee äärest, ristub Teaduspargi tänavaga ja lõpeb Akadeemia kvartalis tupiktänavana. Tänava pikkus on umbes 480 meetrit.
Tänava nimi võeti kasutusele 2008. aastal. Tallinna nimekomisjon leidis, et E. Vilde tee jätkumine üle Akadeemia tee ei ole põhjendatud. Et Akadeemia tee äärne trollibusside ümberpööramistee moodustab tänavale kolmnurkse alguse, leidis komisjon, et selle omapärase kuju järgi võikski uus tänav nime saada.
Tänava alguses on trollide lõpp-peatus Mustamäe.
Töölaud (infotehnoloogia)

Töölaud on metafoor, mida kasutatakse kirjeldamaks graafilise kasutajaliidesega kasutajale pakutud võimalusi. Arvuti töölauda võrreldakse tegeliku töölauaga, kus kasutaja saab liigutada reaalseid dokumente ja kaustu. Kasutaja saab faile akendena avada, nagu ta asetaks tegeliku dokumendi töölauale. Lisaks on selle jaoks tehtud väikseid programme, mis esindavad reaalselt laual esineda võivaid asju: kalkulaator, kalender, märkmepaber jne.
Arvutis on "töölaua" mõistet kõvasti laiendatud, kuna arvutite puhul on esmatähtis kasutusmugavus, mitte puhta metafoori säilitamine. Seetõttu leiame töölaualt ka prügikasti, kettad, failihalduri, menüüd ja muud asjad, millel füüsilisel töölaual vaste puudub.
Ajalugu.
Töölaua/kontori metafoori kasutasid selles kontekstis esimestena Tim Mott ja Larry Tesler 1970. aastatel Xeroxi PARC-st. Esimene personaalarvuti, mis sellist lähenemist kasutas oli Xerox Star.
Üks esimesi töölauasarnast liidest pakkuvaid programme turul oli Magic Desk I Commodore 64 kassetil 1983. aastal. See algeline graafiline kasutajaliides oli üsna jämedakoeline töölaua imitatsioon. 
Kasutaja liigutas kursorit johtkangiga ja tegi valikuid tulistamisnuppu vajutades. Magic Desk sisaldas ka kirjutusmasinat, mida emuleeriti graafiliselt koos heliefektidega. Töölaud sisaldas ka kalkulaatorit ja märkmikku. Faile sai paigutada töölaua sahtlitesse ja neis asuvatesse kaustadesse. Ka prügikast oli olemas.
Esimene arvuti, mis tegi töölaua populaarsemaks kui varasema tekstipõhise kasutajaliidese, oli Apple Macintosh 1984. aastal. Töölaud on üldlevinud moodsates operatsioonisüsteemides, näiteks nii Linux, Microsoft Windows, Mac OS X kui ka teised UNIX-ilaadsed operatsioonisüsteemid kasutavad seda.
Thérèse Raquin

"Thérèse Raquin" on Émile Zola teos, mis 1867. aastal avaldati romaanina ja 1873. aastal etendus näidendina.
Zola ise on öelnud teose kohta, et tema eesmärk oli "uurida temperamenti ja mitte tegelasi" ja ta võrdleb novelli teadusliku uurimistööga. Selle teadusliku lähenemise tõttu loetakse "Thérèse Raquini" naturalistlikuks teoseks.
Romaani eestikeelne esmatrükk Marta Sillaotsa tõlkes kandis pealkirja "Sa ei pea mitte abielu rikkuma".
Sisu.
"Thérèse Raquin" räägib loo noorest naisest, kelle isa on Prantsuse kapten ja ema alžeerlane. Pärast ema surma viib ta isa ta tädi, "madame" (pr k. proua) Raquin'i, ja tema haige poja, Camille'i, juurde elama. Kuna ta poeg on nii haige, poputatakse teda nii, et ta on isekas ja ärahellitatud. Camille ja Thérèse kasvavad üles koos.
Kui Thérèse on 21-aastane, sunnib tädi teda oma nõo Camille'iga abielluma. Natuke pärast seda otsustab Camille, et perekond peaks kolima Pariisi, kus ta saaks karjääri alustada. Thérèse aga alustab afääri tema parima sõbra Laurentiga.
Kui Camille, Thérèse ja Laurent kolmekesi paadiga sõitma lähevad, tapavad Laurent ja Thérèse Camille'i, et nad pärast tema surma abielluda saaks. Siis aga hakkab neid vaevama süütunne: igal ööl varitseb nende magamistoas surnud mees; selle tagajärjel ei suuda nad enam üksteist puudutada ja lähevad hulluks. Laurent, ametilt kunstnik, ei suuda teostada ühtegi maali, ilma et see miskil moel meenutaks surnud meest. Nad põetavad ka proua Raquin'i, kelle tervist kahjustas insult. Peale teist insulti jääb kogu tema keha halvatuks, v.a silmad. Ühe tüli käigus, mille juures viibib ka proua Raquin, ütlevad Laurent ja Thérèse kogemata välja, et nemad mõrvasid Camille'i.
Et varjata tuttavate eest oma hullust, korraldatakse doominoõhtu. Suure pingutuse ja vaevaga õnnestub proua Raquin'il doominokividest moodustada sõnad: ""Thérèse et Laurent ont t...", lõpetatuna pidi see olema: "Thérèse et Laurent ont tué Camille"" (Thérèse ja Laurent tapsid Camille'i). Lause lõpetamiseks ei jätku tal jõudu ja nii tõlgendatakse seda kui "Thérèse ja Laurent hoolitsevad minu eest hästi".
Lõpuks muutub paari kooselu täiesti võimatuks ja nad plaanivad teineteise mõrva. Romaani tipphetkel saavad nad üksteise plaanidest aru. Mõlemad kurvastavad viimast korda oma ebaõnnestunud elu üle. Pärast viimast embust sooritavad mõlemad enesetapu, võttes mürki. Seda kõike vaatab pealt proua Raquin.
Videvik

Videvik ehk eha on õhtune hämarik, ööpäeva vähese valgusega osa.
Seda nime kannavad mitmed väljaanded ja teosed:
Kreeka Eurovisiooni lauluvõistlusel

Kreeka osales Eurovisiooni lauluvõistlusel esimest korda 1974. aastal. Esimesel korral esindas Kreekat laulja Marinélla, kelle esituses kõlas laul "Krasí, thálassa ke t'agóri mou", mis kogus võistlusel 7 punkti ning jäi 11. kohale. 
1975. aastal Kreeka lauluvõistlusest osa ei võtnud. EBU eemaldumise põhjust öelda ei osanud, kuid hiljem selgus, et eemaldumine oli protest Türgi debüüdi ja Türgi poolt toime pandud Küprose invasiooni vastu. Kuid juba järgmisel aastal naasis Kreeka Eurovisioonile ning osales kõikidel edasistel võistlustel kuni 1982. aastani. 1982. aastal Kreeka diskvalifitseeriti lauluvõistlusest, kui avastati, et Kreeka esinduslaul "Sarantapente kopelies" oli juba varem avalikustatud laul. See oli kirjutatud tuntud Kreeka folklaulu põhjal ning seega rikkus Kreeka laul võistlusreegleid. 
Kreeka jäi lauluvõistlusest kõrvale veel 1984. aastal, mil ERT tõi põhjuseks kõikide võimalike esinduslaulude madala kvaliteedi. Riik ei osalenud ka 1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja 2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Kokku on riik eemale jäänud kuuel korral. 
Enne 2000. aastaid ei läinud Kreekal Eurovisioonil hästi. Riigi parim tulemus oli 5. koht, mis saavutati 1977. ja 1992. aastal. Alates naasmisest 2001. aastal on Kreekat saatnud lauluvõistlusel edu. Kaheksa võistluse peale kokku on riik olnud esiviisikus kuuel korral. 
2001. aastal Kopenhaagenis esindas Kreekat duett Antique, kes lauluga "Die For You" saavutas 3. koha võitja Eesti ja korraldajamaa Taani järel. Kahel järgmisel aastal pidi Kreeka leppima 17. kohaga. 2004. aastal Istanbulis esindas riiki Sákis Rouvás lauluga "Shake It", laul pääses finaali ja tuli kolmandaks. 
2005. aastal esindas Kreekat Élena Paparízou, kes oli varem osalenud 2001. aasta lauluvõistlusel Antique solistina. Nüüd esindas Paparízou riiki lauluga "My Number One". Juba enne võistlust oli tegu suure favoriidiga ning Kreeka lauluvõistluse ka võitis. Paparízou laul kogus suurt edu terves Euroopas, pääsedes mitmetesse edetabelitesse, sealhulgas ka USA Billboardi edetabelisse. Eurovisiooni lauluvõistluse 50. aastapäeva üritusel "" valiti välja kõige parem ja meeldejäävam eurolaul läbi aegade. Kreeka võidulaul "My Number One" saavutas seal 4. koha. 
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Kreekat laulja Kalomira, kelle esituses kõlanud "Secret Combination" võitis esimese poolfinaali, jättes kolmandale kohale lauluvõistluse võitja Venemaa. Finaalis saavutas Kreeka laul 3. koha. 2009. aastal esindas Kreekat taas Sákis Rouvás, kes esitas laulu "This Is Our Night" ning saavutas sellega 7. koha.
Kreeka osales ka 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja saavutas poolfinaalis 2. ja finaalis 8. koha. 2011. aastal sai Kreeka poolfinaalis 1. ja finaalis 7. koha.
2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ei jõudnud Kreeka esimest korda poolfinaalist edasi, kui oma poolfinaalis saadi 16. koht.
Hääletamise ajalugu (1976–2019 finaalid).
Kreeka on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Kreeka on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Kuriste kirik

Kuriste Jumalasünnitaja Sündimise kirik on õigeusu kirik Taterma külas Hiiumaa vallas Hiiumaal.
Kuriste kirikut ehitati aastatel 1884–1890. Kiriku ehitajad olid saarlased. Kollased tellised toodi kohale hobuste ja härgadega Riiast.
Kirik pühitseti 27. juulil 1890. Pühitsemisel osales ka tollane Eestimaa kuberner Sergei Šahhovskoi, kes kinkis kogudusele raha kroonlühtri ostmiseks.
Kuriste maakivist kirikuhoone kõrvale rajati surnuaed ja ehitati Kuriste koolimaja ning elamu preestrile.
Kuriste kirik on praegu ainus tegutsev õigeusu kirik Hiiumaal. Kirikut kasutab Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kogudus.
Tänapäeval tegutseb vanas õigeusu koolimajas Kuriste Haridusselts.
Iisrael Eurovisiooni lauluvõistlusel

Iisrael osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1973. aastal.
Iisrael on võitnud Eurovisiooni lauluvõistluse neljal korral. 1978. aastal võitis Iisrael esimest korda lauluvõistluse. Riiki esindas Yiz'har Cohen &amp; The Alphabeta, kelle esituses kõlas "A-Ba-Ni-Bi" (א-ב-ני-בי), mis on siiani üks tuntumaid eurolaule. Tänu sellele võidule toimus 1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus Iisraelis. 1979. aastal esindas Iisraeli Gali Atari &amp; Milk and Honey, kelle esituses kõlas "Hallelujah" (הללויה), mis tõi Iisraelile teise võidu. Kuid Iisrael keeldus korraldamast 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust ning seega anti lauluvõistluse korraldamise õigus üle Hollandile. Iisraeli kolmas võit tuli 20 aastat pärast esimest võitu. 1998. aastal Birminghamis toimunud lauluvõistlusel esindas Iisraeli Dana International lauluga "Diva" (דיווה). Võit viis Eurovisiooni taas Jeruusalemma ning 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimuski Iisraelis. 
2018. aastal Lissanbonis toimunud lauluvõistlusel esindas Iisraeli Netta kelle esituses kõlas "Toy", mis tõi Iisraelile neljanda võidu.
Hääletamise ajalugu (1975–2023 finaalid).
Iisrael on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Iisrael on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Prangli kirik

Prangli Laurentsiuse kirik on puukirik, mis asub Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saarel Lääneotsa külas. Kirikus tegutseb EELK Prangli Laurentsiuse Kogudus.
Kirikut ümbritseb Prangli kirikuaed.
Ajalugu.
Prangli Laurentsiuse kirikut ehitati vahemikus 8. juuni 1848 kuni 10. august 1848. 10. augustil 1848 peeti Rooma märtrile Laurentsiusele pühitsetud vastvalminud kabelis ka esimene jumalateenistus. 
Kabelit renoveeriti põhjalikult 1860. aastal, mil paigaldati ka orel.
Kejsi Tola

Kejsi Tola (sündinud 5. veebruaril 1992 Tiranas) on Albaania laulja ja saate "Albanian Idol 2007" võitja. 
Ta esindas Albaaniat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas looga "Carry Me in Your Dreams" (albaaniakeelne versioon "Më merr në ëndërr"), mis tuli finaalis 48 punktiga 17. kohale.
Aiandi tänav

Aiandi tänav on tänavanimi mitmes Eesti asulas:
Gerhard Lock

Gerhard Bruno Erich Lock (sündinud 15. jaanuaril 1978 Halles) on Eestis elav saksa päritolu muusikateadlane ja helilooja. Tema teadustöö põhisuundadeks on 20. sajandi muusika analüüs, graafiline analüüs (sh kõladisain) ja kõlaväljastruktuuride analüüs.
Isiklikku.
Ta on Hans-Gunter Locki vend.
Veronika Portsmuth

 
Veronika Portsmuth (sündinud 27. novembril 1980 Tallinnas) on eesti dirigent, õppejõud ja laulja.
Haridus.
Veronika Portsmuth on täiendanud end aastatel 2008–2009 Rootsi Kuninglikus Muusikaakadeemias (professor Anders Eby) ning orkestridirigeerimises Jüri Alperteni ja Michael Bartoschi klassis. Ta on osalenud ka Eri Klasi ja Filippo Maria Bressani meistrikursustel. 
Portsmuth on täiendanud end 2014. aasta juulis maestro Frieder Berniuse (Saksamaa) meistriklassis Prantsusmaal, kus ta valiti 40 dirigendist üle maailma kaheksa parima hulka ning pälvis võimaluse juhatada kutselist Stuttgardi kammerkoori.
Töö ja looming.
Põhjamaade muusika.
Veronika Portsmuthi tegevus on suunatud Põhjamaade kultuurile ja muusikale ning selle tutvustamisele Eestis. 2008. aasta septembris tõi ta Eesti publiku ette esimese Fääri saarte ooperi, helilooja Sunleif Rasmusseni "Hullu mehe aias" (2006). Samas tegevussuunas tõi Veronika Portsmuth 2014. aasta veebruaris välja Helena Tulve kammerooperi Sei Shonagoni tekstile “It Is Getting So Dark”, mis pälvis positiivset tähelepanu uudse lavastuse ja andekate esitajate poolest ning oli 2014. aastal üks Eesti teatriauhindade nominente muusikalavastuse auhinnale. Teos on kirjutatud 14 naishäälele (koorile) ja instrumentidele, mis on oma materjalilt kaasaegse vokaalmuusika meisterlikumaid kompositsiooniväljendusi kogu maailmas.
Laulupeod.
Juulis 2007 juhatas ta segakoore 10. Eesti Noorte Laulupeol "Ilmapuu" (Olav Ehala "Ma tahan olla öö") ja 2009 suvel laulupeol "Üheshingamine" (Piret Rips "Mehed ja naised").
2007. aastast kuulub Veronika Portsmuth Eesti Segakooride Liidu juhatusse, 2009. aastast oli ESL-i aseesimees, 2013. aastast on ESL-i esimees.
Veronika Portsmuth oli 2011. aastal toimunud noortelaulupeo "Maa ja ilm" kunstiline juht.
2012. aasta aprillist 2013. aasta juunini oli Veronika Portsmuth Eesti Kooriühingu esimees. 
Tegevus soololauljana.
Veronika Portsmuthi CD-plaat "Kõikide järvede kuu" ilmus 2011. aastal. 
Fääri saartel kirjutatud muusikaga teine sooloplaat "Fääri lauluraamat" / "Faroese Songbook" (seaded Kristo Matson) ilmus 2016. aastal.
Kersti Sarapuu

Kersti Sarapuu (sünninimi Kersti Vahemets; sündinud 5. mail 1954 Põltsamaal) on Eesti poliitik, XIII, XIV ja XV Riigikogu liige. 
Poliitiline tegevus.
Ta oli 1982. aastast Eestimaa Kommunistliku Partei liige, 19. novembrist 2002 kuni 5. jaanuarini 2024 kuulus Keskerakonda.
2005. aastal oli ta Paide abilinnapea, seejärel Paide linnapea (2005–2011) ja Paide Linnavolikogu esimees. 
15. oktoobril 2016 valiti ta erakonna volikogu esimeheks ja 2019–2021 oli ta Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimees.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 685 häält ning ei osutunud valituks, kuid pääses parlamenti Mihhail Kõlvarti asendusliikmena.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli poliitik ja ettevõtja Arvo Sarapuu. Neil on viis last.
Aiandi tänav (Tallinn)

Aiandi tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Aiandi tänav algab Mustamäe teelt ja lõppeb Karjavälja tänaval.
Tänava nimi võeti kasutusele 2006. aastal seoses piirkonna uue detailplaneeringuga. Nime valimisel lähtuti sellest, et tänav asub endise Kadaka aiandi maa-alal.
Xfce Terminal

Xfce Terminal on terminaliemulaator
, mis asendab vaikimisi xtermi. See on loodud olema vähe ressursinõudlik, mugav kasutada ja kiire. Nende omaduste saavutamiseks kasutatakse ära Xfwm-i võimalusi. Kuigi see on mõeldud eelkõige Xfce töölauakeskkonnale, võib seda kasutada ka teistes töölauakeskkondades (näiteks GNOME terminali asemel GNOME-s).
Liivimaa kuberneride loend

Selles loendis on loetletud Liivimaa kubermangu kindralkubernerid, kubernerid ja Riia linnuse asehaldurid.
Rootsi aeg (1621–1710).
Rootsi Kuningriigi koosseisus 26. september 1621 – 15. juuli 1710
Vene aeg (1710–1917).
Venemaa Keisririigi koosseisus alates 15.07.1710
Riia kubernerid (1713–1783).
Venemaa Keisririigi Riia kubermangu koosseisus 
Liivimaa kubernerid (Riia asehaldurkond).
Venemaa Keisririigi Riia asehaldurkonna ja Tallinna asehaldurkonna ühiseks asehalduriks 1783–1796 oli Eesti- ja Liivimaa kindralkubernerid. 1795. aastal kui Poola jagamise tulemusel ühendati Venemaa keisririigiga endine Kuramaa vasallhertsogiriik, liideti see Riia asehalduskonnaga ning asehalduriks oli 1796 Eesti-, Liivi- ja Kuramaa kindralkuberner.
Kubernerid
Liivimaa kubernerid (1796–1917).
Kindralkubernerid.
Liivi- ja Eestimaa kindralkubernerid
Liivimaa sõjakuberner
Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkubernerid
Liivi- ja Kuramaa kindralkubernerid
Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkubernerid
Ajutine Liivi- ja Kuramaa kindralkuberner
Ajutised Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkubernerid
Rabaküla tänav

Rabaküla tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Rabaküla tänav algab Laki tänavalt ja kulgeb Laki I kvartalis kvartalisisese tänavana. Tulevikus ristub Aiandi tänavaga.
Tänava nimi võeti kasutusele 2006. aastal seoses piirkonna uue detailplaneeringuga. Kuna üks osa Kadaka külast kandis algselt Raba küla nime, rõhutatakse tänava nimes just seda tahku.
Xfmedia

Xfmedia on xinel põhinev lihtne meediapleier. Pleieri peamine eesmärk on helifailide esitamine, aga kuna see põhineb xine-l, siis saab ta ka videofailidega hakkama. Xfmedia töötab Xfce versioonil 4.2.0 või uuem.
Kullaküla

Kullaküla (venepäraselt ka "Mertvitsõ, Mertvitsa"; soome keeles "Kulla" või "Kullankylä", vene keeles Мертвицы) on endine küla Ingerimaal praeguse Leningradi oblasti alal. Asus Narvast 20 km põhja pool Kullajõe kaldal. Elanikud olid peamiselt ingerisoomlased. Küla hävis Teise maailmasõja lõpus.
Tartu rahu piir kulges mööda Kullajõge, jagades küla pooleks. Moodustas osa Eesti Ingerist ja kuulus Vaivara kihelkonna Narva valda ja Viru maakonna Narva valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud. 
1920 rajati külasse tollipunkt, küla osad eraldati okastraataiaga. Nõukogude-poolne osa külast jäi 1930. aastate keskpaigaks tühjaks NSV Liidu soomevastase vaenu ajal. Eestisse jäänud osas oli 1930. aastal kool ja 32 talu. Teise maailmasõja ajal põgenesid elanikud Soome ja osa edasi Rootsi.
Urmarõ

Urmarõ ehk Vormar (vene Урмары, tšuvaši Вăрмар) on alevik Venemaal Tšuvaššias, Urmarõ rajooni keskus.
Praegune asula tekkis seoses Moskva–Kaasani raudtee ehitusega. Jaama on esmamainitud 1893. aastal. Aastatel 1947–2006 oli see asula alev.
Alevikus on keskkool, haigla ja kaks raamatukogu. Töötavad mööbli- ja õmblusvabrik. Ilmub tšuvašikeelne ajaleht "Хĕрлĕ ялав".
Alevikus on 5427 elanikku (2017).
Kitseküla raudteepeatus

Kitseküla raudteepeatus on raudteepeatus Tallinnas Pärnu maantee viadukti ja Ida-Tallinna Keskhaigla Magdaleena üksuse lähedal. Kitseküla raudteepeatuses peatuvad Elroni elektri- ja diiselrongid. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Kitseküla raudteepeatus asub Balti jaamast 2,9 km kaugusel.
Raudteepeatuses Balti jaama sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Tehnika tänavale. Tapa sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Jalgpalli tänavale. Mõlemalt sõidusuunalt saab treppide abil tõusta Pärnu maanteele, mis peatusest pisut ida pool viadukti abil raudtee ületab.
Peatuskoht jääb vaid 5-7-minutise kõnnaku kaugusele Vineeri bussi- ja trammipeatusest. Magdaleena haigla ja Lilleküla jalgpallistaadion jäävad kolmeminutise jalutuskäigu kaugusele. Samuti on läheduses Tallinna Ühisgümnaasium.
Pärnu maanteel saab ümber istuda trammidele number 3 (Tondi–Kadriorg) ja 4 (Tondi–Lennujaam) ning bussidele number 5, 18 ja 36.
Ajalugu.
Kitseküla raudteepeatus avati 10. novembril 2008. Peatus (samuti Urda ja Padula raudteepeatus) ehitati Euroopa Regionaalarengufondi projekti vahenditest.
2013. aasta suvel valmisid Kitsekülas uued 550 mm kõrgused täispikad perroonid, mis võimaldavad nüüd siseneda ja väljuda terve rongi ulatuses. 2008. aastal ehitatud 30 m pikkused perroonid lammutati. 
Peatuse nimi on pandud Kitseküla asumi järgi.
Solaris (operatsioonisüsteem)

Solaris on UNIX-il põhinev operatsioonisüsteem, mille lõi 1992. aastal ettevõte Sun Microsystems, et sellega välja vahetada operatsioonisüsteem SunOS.
Solaris on tuntud stabiilsuse poolest, eriti SPARC-süsteemides. Lisaks on mitmed uuenduslikud võimalused saanud alguse just Solarisest (näiteks DTrace ja ZFS). Solaris toetab SPARC-i ja x86 arhitektuuriga arvuteid ja servereid. Solarist plaanitakse portida ka teistele platvormidele.
Kuigi Solarist on arendatud kui omandilitsentsiga tarkvara, on see toetatud kõigi suuremate serveritootjate poolt ja suur osa selle koodi on tänapäeval tänu OpenSolarise projektile vaba tarkvara.
Ajalugu.
1987. aastal teatasid AT&amp;T ja Sun, et teevad koostööd, ühendamaks kõik tollal turul olnud populaarsemad UNIX-i variandid: BSD, System V ja Xenix. Projekti tulemusena pidi sündima System V Release 4 ehk SVR4.
4. septembril 1991 teatas Sun, et asendab BSD-põhise UNIX-i SunOS 4 SVR4-põhise UNIX-iga. Algselt pidi selle nimeks saama "SunOS 5", kuid selle asemel võeti kasutusele uus nimi "Solaris 2". Selle tulemusena nimetati SunOS 4.1."x" parandusväljalasked Suni poolt "Solaris 1"-ks, kuid üldiselt tähistab Solaris siiski SVR4-põhist SunOS 5.0-i ja hilisemaid väljalaskeid.
Sellist "topeltbrändi" kasutamist õigustati sellega, et Solarise kaubamärgi alla pidid kuuluma ka OpenWindowsi graafiline kasutajaliides ja Open Network Computingu (ONC) funktsioonid.