Donbassi lahing (2022)

Donbassi lahing oli sõjaline pealetung, mis on osa Venemaa sissetungi Ukrainasse laiemast Vene-Ukraina sõja idarindest. Rünnak algas 18. aprillil 2022 kokkupõrgetega Venemaa ja Ukraina relvajõudude vahel Donbassi piirkonna kontrollimiseks. Sõjaväeanalüütikud peavad seda kampaaniat pealetungi teiseks strateegiliseks faasiks pärast Venemaa esialgset kolmeosalist rünnakut Ukrainale.
Venemaa strateegia selles sektoris oli Ukraina vägede piiramine Donbassis ning kogu Donetski ja Luhanski oblasti liitmine Venemaa toetatavate separatistlike riikide Donetski Rahvavabariigi (DRV) ja Luhanski Rahvavabariigiga (LRV). 23. juuniks 2022 väitsid Venemaa ametnikud, et kontrollivad 55% Donetski oblastist. 3. juuliks kuulutas Venemaa oma kontrolli alla kogu Luhanski oblasti, kusjuures Vene ja separatistide väed kontrollisid Mariupoli, Sjevjerodonetski, Lõssõtšanski, Rubižne ja paljusid teisi linnu. Kampaania aga soikus ja Venemaa edusammud kulmineerusid pärast Sjevjerodonetski ja Lõssõtšanski vallutamist.
Osa pealetungist saadud kasu pöörati ümber 2022. aasta septembris pärast seda, kui Ukraina alustas 2022. aasta Harkivi vastupealetungi ja vallutas tagasi Bilohorivka Lõssõtšanski lähedal asuva küla ning Donetski oblastis Lõmani ja Svjatohirski linnad. Sõjaväeanalüütikud Rob Lee ja Michael Kofman kirjutasid, et "Ukraina edu Hersonis ja Harkivis tulenes suuresti kaotustest, mille Ukraina tekitas kevadel ja suve alguses lahingus Donbassi eest."
Taust.
Sõda Donbassis.
Alates 2014. aastast on Donbassi piirkond olnud Donbassi sõjas pikaleveninud lahingute koht isehakanud Donetski ja Luhanski Rahvavabariikide Venemaa toetatud separatistide ning Ukraina relvajõudude vahel. Aastatel 2014 kuni 2021. aasta lõpuni oli sõda võtnud üle 10 000 võitleja (sh Ukraina sõdurid, Vene sõdurid ja separatistide võitlejad) ning 3095 tsiviilisiku elu.
Varasemad operatsioonid.
2022. aasta veebruaris algas DRV ja LRV kvaasiriikides massiline evakueerimine ja üldine mobilisatsioon pärast ägenemisi piki "kontaktijoont", rindejoont, mis oli alates 2014. aastast enam-vähem staatiline. 21. veebruaril 2022 tunnustas Venemaa ametlikult DRV-i ja LRV-i suveräänsete riikidena.
24. veebruaril 2022 alustasid Venemaa relvajõud ning DRV ja LRV täiemahulist sissetungi Ukraina territooriumile mitmel rindel, sealhulgas Donbassis. Donbassist põhja pool alustasid Vene ja lojaalsed väed võitlust Harkivi lahingus, aga ka arvukates teistes väiksemates lahingutes, mille eesmärk oli vallutada Ukraina võtmetähtsusega linnu. Lõuna-Donbassis algas Mariupoli piiramine, mis lõpuks tappis üle 25 000 tsiviilisiku ja hävitas 95% linnast. Ajavahemikus 24. veebruarist 18. aprillini ei tegutsenud Vene väed kokkupuutejoonel kuigi palju, vaid alustasid väikesemahulisi luuretegevusi ja suurtükiväekampaaniaid Ukraina sõjaliste objektide vastu. Väidetavalt tulistasid Vene tankid 11. märtsil Kreminna vanurite hooldekodu, tappes 56 tsiviilisikut ja haavates teadmata arvu elanikke. Ukraina võimude teatel röövisid Vene sõdurid veel 15 tsiviilisikut, kelle nad viisid Luhanski oblasti separatistide territooriumile.
25. märtsil teatasid Venemaa ametiisikud, et "sõjalise erioperatsiooni" esimene etapp Ukrainas on lõppenud. 29. märtsil 2022 teatasid nad, et kavatsevad vähendada oma sõjalisi operatsioone pealinna Kiievi ümbruses. See lõpetas tõhusalt Venemaa operatsioonid Põhja-Ukrainas. Venemaa sõjaväeametnikud teatasid, et Ukraina merevägi ja õhuvägi on neutraliseeritud. Samuti väitsid nad, et DRV ja LRV kontrollivad vastavalt 54% ja 93% Donetski ja Luhanski oblastist. Vene vägede taktikaline väljaviimine põhjast viidi lõpule 6. aprilliks 2022. Kui Ukraina väed said tagasi varem okupeeritud territooriumi, avastati tõendeid Venemaa sõjakuritegude, sealhulgas Butša veresauna kohta.
8. aprillil alustasid Vene väed väidetavalt rünnakut Kramatorski raudteejaamale. Rünnakus hukkus 59 tsiviilisikut, sealhulgas seitse last, ja sai haavata 114 inimest. Ukraina ja Lääne ametnikud kirjeldasid rünnakut kui järjekordset Venemaa sõjakuritegu, samas kui Venemaa kaitseministeerium eitas süüdistusi ja väitis selle asemel, et rünnak oli Ukraina vägede valelipuoperatsioon, väites, et kasutatud rakett Totška U ei olnud osa Venemaa, vaid pigem Ukraina arsenal.
Eellugu.
2022. aasta aprilli keskel teatas USA luure, et Venemaa "positsioneerib" oma sõjaväeüksused Donbassi. Põhja-Ukraina lahingurindel Kiievis, Sumõs, Tšernihivis ja mujal asunud Vene üksused asusid Maxari satelliidipiltide järgi ümber Donbassi piirkonda, samal ajal kui Valgevene ja Venemaa piirkondadest pärit abijõud täiendasid neid üksusi.
Venemaa välisminister Sergei Lavrov tunnistas uue pealetungi algust Donbassis, väites, et see on "väga oluline hetk kogu selles erioperatsioonis" Venemaa rünnaku uue etapi käsitlemiseks Ukrainas kohtusid Prantsusmaa president Emmanuel Macron ja USA president Joe Biden kohtusid Venemaa rünnaku uue etapi käsitlemiseks Saksamaa, Ühendkuningriigi, Kanada, Itaalia, Poola ja Rumeenia esindajatega. Nendega ühinesid NATO peasekretär Jens Stoltenberg, Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen ja Euroopa Ülemkogu president Charles Michel.
Venemaa eesmärgid.
22. aprillil 2022 kuulutas Venemaa Kesksõjaväeringkonna ülem Rustam Minnekajev, et riigi Ukrainasse sissetungi "teise faasi" eesmärgiks on Donbassi ja Lõuna-Ukraina täielik vallutamine ning maismaakoridori rajamine Venemaa poolt okupeeritud Transnistriaga, rahvusvaheliselt tunnustamata lahkulöönud vabariigiga, mis on rahvusvaheliselt tunnustatud Moldova osana. Ta väitis, et Transnistrias on "tõendeid selle kohta, et venekeelset elanikkonda rõhutakse". Ukraina kaitseministeerium vastas sellele teatele, kirjeldades Venemaa kavatsusi imperialismina, öeldes, et see on vastuolus Venemaa varasemate väidetega, mis kinnitasid, et Venemaal ei ole Ukraina suhtes territoriaalseid ambitsioone ja et Venemaa on tunnistanud, et "teise faasi eesmärk" sõda ei ole võit müütiliste natside üle, vaid lihtsalt Ida- ja Lõuna-Ukraina okupeerimine." Vene allikate väitel teatas LRV vägede ametlik esindaja Andrei Marotško 3. juulil 2022, et LRV maa kindlustamiseks peavad nende, DRV ja Vene väed Ukraina väed LRV piiridest eemale tõrjuma mitte vähem kui 300 kilomeetrit. 300 km nõue tähendaks kogu Harkivi oblastit ja Donetski oblastit, osa Dnipropetrovski oblastist, Zaporižžja oblastist, Sumõ oblastist ja Poltava oblastist. Vene allikad ütlesid, et LRV-i suursaadik Venemaal Rodion Mirošnik kinnitas 4. juulil 2022, et LRV-i väed jätkavad Donbassi pealetungis osalemist, öeldes, et Ukraina üksuste kohalolek LRV-i piiridel ohustab julgeolekut.
ISW hindas 30. juunil 2022, et vaatamata Venemaa koondumisele itta, on neil endiselt territoriaalseid ambitsioone väljaspool Luhanski ja Donetski oblastit.
Vastanduvad jõud ja välismaine osalus.
Vene ja venemeelsed väed.
Venemaa alustas lahingut kolme armeega koos tankidiviisi ja raketisuurtükiväebrigaadiga. Aprilli keskpaigaks oli Venemaa koondunud kontaktjoonele 65 pataljoni taktikalist rühma (BTG). Mitme päeva jooksul enne 18. aprilli lisandus Venemaa olemasolevatele jõududele Donbassis 11 BTG-d, mis suurendas BTG-de koguarvu Donbassis 76-ni, mis teeb kokku umbes 60 000 sõdurit.
2014. aastal moodustatud venemeelse vabatahtlike grupi Donbassi Vabatahtlike Liit kuulus väidetavalt umbes 14 500 võitlejast.
Lääne meedia teatas Euroopa Liidu ametnikele viidates, et Vene väed mobiliseerisid Donbassi 10 000–20 000 Liibüa, Süüria, Etioopia ja Wagneri grupi palgasõdurit.
Ukraina väed.
Lahinguks olid ukrainlased koondanud kuus regulaarbrigaadi ja Gruusia leegioni. 1. veebruari Forbesi andmetel koosnes Ukraina armee 20 tegevbrigaadist, mis tähendab, et 30% Ukraina tegevvägedest ehk umbes 51 000 sõdurit oli organiseeritud Donbassis. Lisaks tegutsesid Donbassis territoriaalkaitseväe üksused koos teadmata arvu tsiviilreservide, välisvabatahtlike ja partisanidega.
President Volodõmõr Zelenskõi ütles 15. aprillil, et Ukraina vägede arv on Donbassi piirkonnas 44 000. 19. aprillil teatas BBC, et Ukraina vägede arv Donbassis on 40 000–50 000 meest.
Välistoetus Ukrainale.
Ukrainlased jätkasid õhurünnakutega kampaaniat, mille eesmärk oli sihikule võtta Vene laskemoonaladu ja logistikaobjekte Donetski oblastis ning väidetavalt ka USA tarnitud raketisuurtükiväesüsteeme M142 HIMARS või M270. Ilmnes video Donetski oblastis Snižnes asuva laskemoonalao plahvatusest. Ukraina-meelsed allikad viitasid sellele, et Ukraina väed kasutasid USA tarnitud M142 HIMARS-i, et rünnata sügaval Vene-DRV rindejoone taga asuvat ladu. Ukraina presidendi nõunik Oleksi Arestovõtš väitis, et jätkuvad rünnakud Venemaa laskemoonaladudele ja Ukraina suurenenud suurtükivarud NATO riikidest sunnivad venelasi esimest korda suurtükimürske ja rakette konserveerima. Ta väitis, et kui see suundumus jätkub, saavutavad ukrainlased lõpuks suurtükiväe ja logistilise üleoleku Donbassi lahinguväljal. President Zelenskõi tervitas oma igaõhtuses avalikus kõnes ka mõju, mida läänest tarnitud suurtükiväeüksused avaldasid väidetavalt Venemaa logistikale ja löögivõimele. 2022. aasta juuli lõpus pakkusid Donetskis sõdivad Ukraina sõdurid ja ohvitserid anekdootlikke tõendeid Venemaa suurtükitulede märkimisväärse vähenemise kohta.
Mozarti grupp, rühm endisi Lääne sõdureid, kes teenisid Ukrainas vabatahtlikena, evakueeris tsiviilelanikke ja pakkus Ukraina vägedele mitteametlikku lahinguväljaõpet, peamiselt ohvriabi ja meditsiinilise evakueerimise osas.
Lahing.
Esimesed operatsioonid (18.–30. aprill 2022).
Ööl vastu 18. aprilli 2022 alustasid Vene väed intensiivset pommitamiskampaaniat positsioonide vastu Luhanski, Donetski ja Harkivi oblastis. Interneti-uudiste allikate andmetel hukkus üleöö Donetski oblastis toimunud Vene mürskudes kaks tsiviilisikut ja sai haavata üheksa. Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi teatas, et "lahing Donbassi eest" on alanud. Vene suurtükivägi lõi Donbassi linnu, eesmärgiga hävitada kriitilist taristut.
Luhanski oblasti sõjaväeadministratsiooni juht ja oblasti kuberner Serhi Haidai kutsus piirkonna elanikke viivitamatult evakueeruma, et mitte sattuda pantvangi ega saada tapetud venelaste poolt.
25. aprilliks saavutasid Vene väed Ukraina vägede üle kolm-ühele arvulise ülemvõimu (traditsiooniline arv, mida peetakse ründava väe nõudeks), koondades kuni 76 pataljoni taktikalist rühma (BTG) 800 isikkoosseisuga BTG kohta Donbassis.
Esimesel nädalal saavutasid Vene väed täieliku kontrolli Kreminna üle, tungisid edasi Rubižnes, hõivasid suured alad Popasnas, ja jätkasid positsioonide tulistamist rindejoonel. Ukraina ametniku sõnul vallutasid Vene väed Donetski oblastis 42 küla, kuigi ta ei täpsustanud, millised külad vallutati.
Slobožanski ja Donetski operatiivringkondades intensiivistasid Vene väed mõnes piirkonnas pealetungioperatsioone, püüdes läbi murda Ukraina kaitsest peaaegu kogu rindejoone ulatuses Donetski, Harkivi ja Luhanski oblastis. Samal ajal teatas Ukraina valitsus, et nende väed alustasid vasturünnakut ja vallutasid tagasi Marjinka linna. Wagneri grupiga tõenäoliselt seotud Liibüa ja Süüria palgasõdurid põrkasid Popasnas väidetavalt kokku Ukraina vägedega. Ukraina valitsus väitis, et 20–25 palgasõdurit sai surma.
Vene väed jätkasid aeglast ja ühtlast edasiliikumist, vallutades Popivka, Pistšane, Novotoškivske, Zaritšne ja Žõtlivka linnad ning valmistusid vallutama ja edenema Popasnast mööda, edasi tungima Izjumist kagusse ja Kreminnast läände.
22. aprillist 29. aprillini hukkus 110 DRV sõjaväelast ja 451 sai vigastada.
Tugevamad kokkupõrked (1.–19. mai 2022).
Alates maist alustasid Vene väed Ukraina positsioonidel üle rindejoone intensiivistunud lahinguid, mida iseloomustasid massilised suurtükiväekampaaniad, millele järgnesid maapealsed rünnakud.
7. maiks vallutasid Vene ja Luhanski Rahvavabariigi väed praeguseks suuresti hävinud Popasna linna, seda kinnitas ka piirkonna kuberner. 12. maiks teatati, et Vene väed vallutasid Rubižne.
5.–13. maini toimus Donetsi jõel suur lahing, kus Ukraina kaitsjad tõrjusid edukalt mitu Venemaa katset jõge ületada. Ukraina relvajõud väitsid, et hävitasid terve Vene vägede pataljoni, tappes kuni 1000–1500 sõdurit. Sõjauuringute instituut (ISW) teatas, et 550-liikmelisest Vene sõjaväelasest hukkus ja sai haavata 485 ning kaotati 80 sõidukit.
Ukraina väitis, et alustas 15. mail Izjumi lähedal vasturünnakut Vene vägede vastu. Samal päeval teatati, et Vene väed vallutasid Izjumist lõunas asuva Dovhenke küla.
Venemaa läbimurre (20. mai–3. juuli 2022).
Mai lõpus tegid Vene väed läbimurde paljudes rindejoone piires. Vene väed kasutasid oma jõupingutustes uut "katla" lähenemist, loobudes suurtest ümberpiiramistest väiksemate kasuks, mis võimaldas neil saavutada lahingu esimesed suuremad võidud.
20. mail astusid Vene väed edasi Popasna lääne- ja lõunaosas, eesmärgiga lõigata ära tee Sjevjerodonetskisse. Vaatamata Ukraina tugevale vastupanule murdsid Vene väed 20. mail lõpuks Popasna piirkonnast läbi. 22. maiks suutsid Vene väed kindlustada oma edasitungi ning üritasid samaaegselt tõrjuda läände Bahmuti suunas ja põhja poole, et katkestada maastikuühendus Sjevjerodonetskiga.
Vene väed sisenesid Lõmani linna 23. mail ja vallutasid selle täielikult 26. kuupäevaks, samas kui Ukraina väed lahkusid Svjatohirskist. 24. maiks vallutasid Vene väed Svitlodarski linna.
1. juunil teatas Ukraina, et 70–80% Sjejerodonetskist on Vene vägede poolt vallutatud. 3. juunil väitis Ukraina, et on alustanud vasturünnakut, et võtta tagasi 20% linnast. 8. juunil aga suruti Ukraina armee linna äärealadele tagasi.
Juuni keskpaigaks oli sõjaväeringkondades üldine konsensus, et Ukraina laskemoon oli peaaegu otsas ja relvad olid tugevalt maha surutud. Üks kõrge Ukraina sõjaväeametnik lisas, et Ukraina sõltub relvade tarnimisel läänest, kuna Venemaal on 10–15 korda suurem eelis kui Ukrainal ning et Venemaa suurtükiväe hävitamiseks on vaja lääne raketisüsteeme. Veelgi enam, vaatamata sellele, et Ukraina väed kasutasid 5000–6000 padrunit päevas, täpsemalt lääne poolt tarnitud 155 mm padruneid, olid nad mõnes kohas siiski 40-1 võrra paremad.
Kuna läbimurret Popasna lähistel aeglustas oluliselt Ukraina raskerelvad, alustas Venemaa pealetungi Popasnast kagus, eesmärgiga mööduda Donetsi jõest ja pommitada lõunast Lõssõtsanskit. ISW hinnangul anti Vene komandöridele 26. juuni tähtaeg läbimurdeks ja kogu Luhanski oblasti haldusterritooriumi hõivamiseks.
Sjevjerodonetski ja Lõssõtšanski langemine.
23. juuniks oli Venemaa lõunas täielikult läbi murdnud, vallutades Toškivka ja saavutades olulisi edusamme Lõssõtšanskist lõuna pool. Vene väed vallutasid 22. juunil Loskutivka, Mõrna Dolõna, Rai-Oleksandrivka ja Pidlisne. 23. juunil lõikasid Vene väed ära ja piirasid ümber Hirske ja Zolote linnad, mis väidetavalt olid järgmiseks päevaks täielikult vallutatud. Lisaks tegi Venemaa tõuke, et kindlustada täielikult Sjevjerodonetskis asuva Azoti keemiatehas, millest 14. juuniks oli saanud Ukraina sõdurite viimane pelgupaik linnas. Vene väed olid põhjateljel vähem edukad, püüdes teha läbimurdeid Mõkolajivka ja Bohorodõtšne lähedal, püüdes edasi liikuda Donetski linna Slovjanski poole. Sellegipoolest liigub Venemaa edasi, Venemaa läbimurre lõunas avaldas survet vähestele järelejäänud Luhanski oblasti ukrainlastest kaitsjatele, et nad taganeksid Donetski oblasti piiri lähedal kaitseliinidele.
Vene väed piirasid Hirske ja Zolote 24. juuniks põhja poole, suundudes Lõssõtšanskisse. Vene allikad väitsid, et Ukraina väed kaotasid viimase kahe päeva jooksul Hirskes, Zolotes ja Lõssõtšanski lähedal üle 1000 võitleja, sealhulgas 800 vangistati. 25. juuniks olid Ukraina ametiisikud teatanud, et nende väed on Sjevjerodonetskist taganenud, et vältida nende ümberpiiramist Vene vägede poolt, andes sellega märku linna vallutamisest. 1. juuliks jätkasid Vene väed Lõssõtsanski piiramist lõunast ja läänest, püüdes lõigata linnast ära maanteed T1302 Lõssõtšansk-Bahmut. Vene väed väitsid, et piiramise osana vallutasid ka Lõssõtšanskist loodes asuva Prõvillja pärast seda, kui üksused ületasid jõge linnast põhja ja lääne suunas. Ukraina positsioonid Siverski, Bilohorivka, Vovtšojarivka, Berestove, Jakovlivka, Vidrodžennja, Majorski ja Vuhlehirska soojuselektrijaama lähedal tulistati suurtükiväega.
2.–3. juulil väitsid Venemaa ja LRV-i separatistide väed, et vallutasid ja kontrollisid Lõssõtšanski, kuid Ukraina ametnikud, sealhulgas president Volodõmõr Zelenskõi, ei olnud veel ametlikult tunnistanud strateegilise linna vallutamist, vaid ütlesid, et piirkonna nimel jätkuvad ägedad kokkupõrked linnas. Sõjauuringute instituut (ISW) toetas Venemaa väidet, et Lõssõtšansk langes 2. juulil, mis viitas sellele, et Ukraina kaitsjad "tõmbusid tõenäoliselt tahtlikult tagasi" linnast. Lisaks väitis Venemaa kaitseministeerium, et on vallutanud ja puhastamas paljusid asulaid Lõssõtšanski äärelinnas, sealhulgas Verhnekamenka, Zolotarivka, Bilohorivka, Novodružesk, Malorjazantsevo ja Bila Hora. Ukraina ametnikud tunnistasid seejärel, et Lõssõtšansk on langenud.
Lõssõtšanski ja selle läänepoolsete äärealade langemisega kuulutasid Venemaa ja Luhanski Rahvavabariik esimest korda välja täieliku kontrolli Luhanski oblasti üle, saavutades sellega Venemaa juhitud kampaania eesmärgi. 3. juulil intensiivistus Venemaa Slovjanski pommitamist.
Venemaa paus (4.–16. juuli 2022).
Pärast Luhanski oblasti täielikku vallutamist ja okupeerimist andis Venemaa president Vladimir Putin kaitseminister Sergei Šoigule korralduse jätkata pealetungi Donbassis plaanipäraselt, lisades, et Luhanski rindel võidelnud üksused "peaksid kindlasti puhkama ja oma lahinguvõimet suurendama." Sõjauuringute Instituudi teatel ei saavutanud Vene väed väidetavat ega hinnatud territoriaalset kasu "esimest korda 133 sõjapäeva jooksul" ja viitasid sellele, et Venemaa teeb tõenäoliselt "operatsioonipausi", et puhata ja koondada oma väed enne kavandatavat korduv kallaletung. Ühendkuningriigi kaitseministeerium eeldas, et Siverski linn on nende uue rünnaku vahetu taktikaline eesmärk.
Ühendkuningriigi kaitseministeeriumi luurebriifingul 4. juulil öeldi, et Vene väed lähevad "peaaegu kindlasti" üle ülejäänud Donetski oblasti hõivamisele, millest umbes 55 protsenti on juba Venemaa ja Donetski Rahvavabariigi (DRV) separatistide vägede kontrolli all. Ministeerium ennustas, et lahingud Donetskis jätkuvad "jahvatavate ja kurnavatena", mida iseloomustavad massiivsed suurtükiväe tulistamised linnade tasandamiseks aeglase maapinna edenemise ajal. Ukraina Luhanski kuberner Serhi Haidai ütles, et eeldab, et sellised Donetski linnad nagu Slovjansk ja Bahmut langevad peagi Venemaa tugeva rünnaku alla, ning ütles, et mõlemat linna tulistatakse üha sagedamini. Sarnaselt Ühendkuningriigi luurearuannete andmetega eeldasid ukrainlased, et venelased tungivad mööda Bahmuti–Lõssõtšanski maanteed läände. 5. juulil Slovjanski linnapea Vadõm Ljahh, kutsus elanikke üles linnast evakueeruma. "Lähimad Vene positsioonid on linnast 7–10 km kaugusel," ütles Ljahh. Donetski oblasti kuberner Pavlo Kõrõlenko kutsus 350 000 allesjäänud elanikku piirkonnast evakueerima.
Luhanski kuberner Serhi Haidai väitis, et Venemaa regulaar- ja reservvägede katse laiendada sillapead Donetsi jõel jäi Ukraina suurtükirünnaku tõttu seisma. Venemeelsed allikad väitsid, et Spirne küla oli vallutatud ja edusamme tehti uuesti maapealsete rünnakute käigus Põhja-Donetski Verhnokamjanski külale; väited ei leidnud toona iseseisvat kinnitust. Väidetavalt kinnitasid nii Venemaa kui ka Ukraina allikad, et Ukraina väed vallutasid piiratud vasturünnaku käigus tagasi Solodke küla.
11. juulil lükkas president Zelenskõi ümber arusaama, et venelased on "operatsioonipausil", viidates jätkuvale surmaga lõppenud pommirünnakule, õhurünnakutele ja jätkuvatele teadetele Ukraina vägede erinevate Venemaa rünnakute "tõrjumisest". Zelenskõi väitis, et 34 Venemaa õhurünnakut viimase 24 tunni jooksul ei viita "operatsioonipausile".
16. juulil teatas Venemaa kaitseministeerium, et operatsioonipaus on sisuliselt lõppenud.
Uus rünnak Donetski oblastile (17. juuli–6. september 2022).
17. juuliks olid Vene väed kontrolli all 55% Donetski oblastist. Donetski Rahvavabariigi (DRV) teabeministri asetäitja Daniil Bezsonov teatas 25. juulil, et DRV loodab augusti lõpuks vallutada kogu Donetski oblasti. Erinevad Venemaa ja Lääne allikad olid varem teatanud, et Venemaa kavatseb korraldada referendumid okupeeritud aladel septembri esimeseks pooleks, tõenäoliselt millalgi 11. septembri paiku, mis on Vene Föderatsiooni ühtne hääletuspäev. 21. juulil hoiatas Briti kaitseministeerium, et venelased on lähenemas Vuhlehirska elektrijaamale, Ukraina suuruselt teisele elektrijaamale, ja üritavad seal läbimurret teha.
25. juulil saavutasid Vene väed Berestove üle kontrolli. LRV esindaja postitas Novoluhanske sissepääsusildi ette videomaterjali Wagneri grupi palgasõduritest, mis näitab, et Vene väed on tunginud linna, mis asub Bahmuti äärelinnast umbes 25 km kagus. Mitmed Vene allikad väitsid ka, et Vene väed vallutasid Novoluhanske põhjaservas asuva Vuhlehirska elektrijaama ja tegelesid selle aktiivselt puhastamisega, samal ajal teatas Ukraina kindralstaap, et venelastel oli sellel rindel vaid "osaline edu". Venemeelsed allikad ütlesid, et Wagneri palgasõdurite võitlejad osalesid elektrijaama ründamises ja lahingud kestsid mitu päeva, enne kui 26. juuliks jõuti jaama täieliku kontrolli alla. ISW oletas, et Ukraina väed viisid tõenäoliselt läbi "kontrollitud väljatõmbamise" Vuhlehirska veehoidla piirkonnast loodes Semõhirja suunas. Ukraina ametnik kinnitas elektrijaama hõivamist 27. juulil.
26. juulil teatas Ukraina kindralstaap, et Vuhlehirska elektrijaamast läänes asuvas Semõhirja külas võitlevad Vene väed. 27. juulil veebis postitatud geolokatsiooniga videomaterjalid näitasid, et Wagneri palgasõdurid olid jõudnud Klõnovesse, samas kui venemeelne Telegrami kanal Readovka väitis, et Vene väed saavutasid kontrolli Pokrovske üle. 28. juulil teatas Ukraina kindralstaap, et venelased saavutasid Soledari ja Veršõna lähedal väikest edu ning jätkasid rünnakuid Avdijivka ja Piskõ vastu. Ukrainlased süüdistasid Vene vägesid maapealsete rünnakute ajal Ukraina vormiriietuse kandmises. Ukraina sõjavägi väitis, et neutraliseeris 28. juulil 270 Vene ja Vene-meelset sõdurit ning hävitas seitse tanki ning tõrjus edukalt kõik rünnakud Soledar-Veršnka ja Avdijivka-Piskõ rindel. Kuid separatistid väitsid, et Vene ja DRV väed Avdijivka piirkonnas olid teinud märkimisväärseid edusamme linnast põhja- ja ida pool.
29. juulil sai Venemaa poolt okupeeritud Olenivkas plahvatuses surma ja haavata palju Ukraina sõjavange. 30. juuli seisuga oli rünnaku toimepanija üle vaieldav. 30. juulil andis president Zelenskõi korralduse kõigil Donetski oblastis allesjäänud tsiviilisikutel evakueeruda. Donetski oblasti okupeerimata territooriumil elas Ukraina hinnangul endiselt 200 000–220 000 tsiviilisikut.
1. augustil teatas Briti kaitseministeerium, et Venemaa on viimase nelja päeva jooksul igapäevaste rünnakute käigus teinud Bahmuti teljel aeglast edu. Luhanski kuberner Serhi Haidai väitis, et Vene väed üritasid värvata ja mobiliseerida elanikke LRV-i kontrolli all olevates linnades, nagu Altševsk. 2. augustil teatas Venemaa kaitseminister Sergei Šoigu, et Vene väed on viimastel päevadel vallutanud kuus rindejoone asulat: Berestove, Pokrovske, Novoluhanske, Semõhirja, Hrõhorivka ja Strjapivka. Samal päeval vallutasid Vene väed Ukraina positsioonid Butivka söekaevanduse ümbruses Avdijivkast edelas, tõrjudes paigast ära Ukraina positsioonid, mis olid seal olnud alates 2015. aastast. Ukraina kindralstaap teatas ka, et Vene vägedel oli Vidrodžennja-Kodema ääres "osaline edu" liin, umbes 20 km Bahmutist kagus.
5. augustil väitsid Vene allikad, et Vene väed võitlevad aktiivselt Knauf Gips Donbassi kipsitehases Soledari kaguosas. Vahepeal väitsid separatistlikud võimud, et eraldiseisvad DRV brigaadid ja Wagneri grupi väed olid võtnud kontrolli poole Marjinkast, kuid ukrainlaste teatel olid rünnakud Marjinkale ebaõnnestunud. DRV vägede postitatud geograafilise asukohaga kaadrid viitasid ka sellele, et Travneve tabati tõenäoliselt selleks päevaks. 6. augustil kinnitasid lahingukaadrid, et Vene väed tungisid edasi Marjinka idaservale. 7. augustil tungisid Vene väed Piskõ kaitsest läbi ja jõudsid asula keskmesse. Vene allikad väitsid, et Soledarist kagus asuvad Volodõmõrivka ja Strjapivka külad vallutati 9. augustiks. 10. augustil väitis DRV, et vallutas Hladosove Travnevest läänes. 11. augustil väitsid Venemaa ja DRV allikad, et ligikaudu 90 protsenti Piskõst on tabatud ning lahingukaadrid näitasid väidetavalt, kuidas venelased pommitasid küla TOS-1A termobaarsuurtükiväega. ISW hinnangul oli Piskõ 24. augustiks Vene vägede kätte võetud. Väidetavalt vallutasid Vene ja liitlasväed Kodema 6. septembril.
Tagajärjed.
Osa pealetungi kasu pöördus tagasi 2022. aasta septembris pärast seda, kui Ukraina alustas 2022. aasta Harkivi vastupealetungi ja vallutas tagasi Bilohorivka – küla Luhanski oblastis Lõssõtšanski lähedal ning Lõmani ja Svjatohirski linnad Donetski oblastis. Sõjaväeanalüütikud Rob Lee ja Michael Kofman kirjutasid, et "Ukraina edu Hersonis ja Harkivis tulenes suuresti kaotustest, mille Ukraina tekitas kevadel ja suve alguses lahingus Donbassi eest." Nad nimetasid pealetungi tulemust Venemaa jaoks "pürrose võiduks", viidates pikaajalisele negatiivsele mõjule Venemaa võimele hoida oma territooriumi, mille ta pealetungi ja sõja ajal üldiselt omandas.
Nimelt kulutas Venemaa Donbassis territooriumi hõivamiseks tohutul hulgal tööjõudu ja suurtükiväe laskemoona. Lee ja Kofman märgivad, et Venemaa suutis tööjõu kaotuse kompenseerida mobilisatsiooni sisseviimisega, kuid isegi 2022. aasta detsembris olid Vene väed endiselt sunnitud piirama oma suurtükiväe kasutamist Bahmuti lahingu ajal.
Hukkunud.
Sõjaväeohvrid.
Ukraina valitsus hoidus oma vägedele Donbassis hukkunute üldarvu avaldamast, kuigi nad esitasid perioodiliselt erinevaid hinnanguid igapäevaste ohvrite arvu kohta. Ukraina andmetel tapeti 2022. aasta mai lõpu seisuga Donbassi rindel iga päev 50–100 Ukraina sõdurit. 2022. aasta juuni alguseks sai Donbassis iga päev surma kuni 200 Ukraina sõdurit ja haavata üle 800. Juuni keskpaigaks hindasid mõned Ukraina ametnikud, et Ukraina väed kannatasid tunduvalt rohkem kui varasemat 1000 hukkunut päevas, sealhulgas 200–500 hukkunut.
Seoses Venemaa kaotustega esitas Ukraina Ida operatsioonijuhatus kuni 2. juulini 2022 igapäevaseid Vene vägede ohvrite nõudeid.
Lahingu käigus hukkus LRV-i pataljoniülem, kui ta ja ta võitlejad piirasid Kreminna lähedal Ukraina vägede poolt ümber ja võitlesid LRV-i teatel viimseni. Kokkupõrgetes hukkus ja sai haavatuid teadmata arv.
18. juulil 2022 hukkusid Siverskist kirdes Hrõhorivka lähedal Vene tanki varitsuses toimunud kokkupõrgetes kaks ameeriklast, Kanada ja Rootsi kodanik. Välisvõitlejad kuulusid Ukraina territoriaalkaitsejõudude erioperatsioonide üksusesse.
Tsiviilelanikud.
Lahingu ajal tugevdas Venemaa rünnakuid tsiviilpiirkondade vastu. Arvatakse, et 60 tsiviilisikut hukkus ja vähemalt seitse sai haavata umbes 90 tsiviilisikut varjanud koolile suunatud Vene õhurünnakus Luhanski oblastis, samas kui Izjumis asuva kortermaja alt leiti rusudest 44 tsiviilisiku surnukeha. Kreminna lahingus Rubižne ja Lõssõtšanski lähedal kaotasid Ukraina väed raskete lahingute käigus kontrolli. Lahingu käigus hukkus üle 200 tsiviilisiku, lisaks sai surma neli tsiviilisikut ja veel üks haavata, kui nad üritasid lahingute eest põgeneda. Ukraina valitsus väitis, et 26. mail hukkus Sjevjerodonetskis üle 1500 tsiviilisiku. 10. juulil tabas Venemaa raketirünnak Tšassiv Jaris mitmekorruselist elumaja, tappes vähemalt 34 inimest.
1. juuni seisuga sai lahinguga seotud sõjategevuses surma vähemalt 5154 tsiviilisikut ja haavata üle 5605 inimese. 10. oktoobri seisuga oli ÜRO hinnangul ainuüksi Donetski ja Luhanski oblastis hukkunud 2964 tsiviilisikut, lisaks sai haavata 3683 tsiviilisikut.
Tsiviilelanike hukkunute ja vigastatute tegelik arv on garanteeritult oluliselt suurem. Tsiviilelanike kaotusi on võimatu tabelisse hinnata sõjaudu ja Ukraina territooriumi osade sõjalise okupatsiooni tõttu teabevoo puudumise tõttu. Näiteks Ukraina allikate kohaselt tapeti Lõssõtsanskis "tuhanded" tsiviilisikud, kuigi ametlikud andmed hõlmasid vaid 150 tapetud tsiviilisikut.