tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tori valla vapp

Tori valla vapp on Pärnu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tori valla vapp.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel-punasel pikuti lainelõikeliselt poolitatud kilbil punane-hõbedane ülalt avatud hobuseraud, mille otstes on vastavalt hõbedane ja punane käpprist.
Põhjendus.
Kuldne värvus tähistab eluandvat valgust, ülimat tõde ja edu, on Pärnumaa ja Eesti vapivärv. Punane märgib vaprust, armastust, elujõudu ja elurõõmu, ka Püha Vaimu tegevust ning on (koos hõbedasega) Tori vallaga ühinenud Sindi linna vapivärv. Hõbedane on tarkuse, ustavuse ja hingepuhtuse tunnusvärv. Kilbi laineline jaotus tähistab jõge. Hobuseraud on muistsetest aegadest tuntud õnnemärk, viitab Torile kuulsust toonud hobusekasvandusele.
Hõbedane ja punane on ka püha Jüri tunnusvärvid ja koos ristidega sümboliseerivad Toris asuvat Eesti Sõjameeste Mälestuskirikut.
Vapi on loonud Priit Herodes.
Vapi kasutamine.
Tori valla vappi kasutatakse:
Tori valla vapp aastatel 1996–2019.
Varasemal vapil oli lainelise lõikega pikuti poolitatud hõbe-rohelisel kilbil vastasvärvides hobuseraud. Vapi autor oli Priit Herodes.
Vapp oli kinnitatud 4. märtsil 1997 (Tori vallavolikogus 26. veebruaril 1996).
Vapijaotus viitas vallamaade paiknemisele mõlemal pool Pärnu jõge. Lainelõige tähistas valda läbivaid jõgesid ja soid. Hobuseraud osutas Tori vallale tunnustust toonud hobusekasvatusele ja sümboliseeris ühtlasi vallarahva õnnelootust.
Aste alevik

Aste on alevik Saaremaal Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevuk Lääne-Saare valda, detsembrini 2014 asus Kaarma vallas. 
Seal asub Aste Põhikool. Seal on olnud Nõukogude ajal Aste lennuväli.
Mooste

Mooste on alevik Põlva maakonnas Põlva vallas. Asub Mooste järve kaldal.
Moostes on lasteaed, Mooste Põhikool, raamatukogu ja kultuurimaja.
12. detsembrist 1991 kuni 22. oktoobrini 2017 oli Mooste alevik Mooste valla keskus.
Jõgeva alevik

Jõgeva alevik on alevik Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Alevik on kujunenud ajaloolise mõisa ümber. Jõgeva aleviku nime kannab endine mõisasüda ametlikult Eesti taasiseseisvumisest alates. Varem on seda nimetatud nii sordiaretusjaamaks kui ka Jõgeva näidissovhoosi keskasulaks.
Alevik asub Pedja jõe ääres ja jõele on paisutatud Jõgeva veskijärv.
Alevikus tegutsevad 1920. aastal asutatud Eesti Taimekasvatuse Instituut, 1950. aastal avatud lasteaed, noortekeskus ja kultuuriselts Vanaveski.
Nimi.
Jõgeva aleviku nimi tuleb Jõgeva mõisa nimest, mille asemele Jõgeva asundus 1920. aastatel rajati. Ajaloolistes allikates esinevad järgmised nimekujud: 1599 "wieś Jagiwa", 1638 "Jeggiwa", 1739 "Jöggewah", 1795 "Joeggewa". Jõgeva nime päritolu kohta on mitu võimalikku selgitust. Lauri Kettunen pidas seda v-tuletiseks sõnast "jõgi", Andrus Saareste lühenenud vormiks nimest "Jõgedevahe". Valdek Pall peab kõige tõenäolisemaks, et nime aluseks on olnud Wiedemanni sõnaraamatus leiduv sõna "jõgev" (omastav "jõgeva"), mis tähendab voolavat, tulvavat.
Rahvasuus on asulat kutsutud ka Sordiaretusjaamaks (mõisast oli tehtud sordiaretuskeskus).
Asend.
Jõgeva alevik asub Jõgeva linnast 2,5 kilomeetrit põhja pool Tapa–Tartu raudtee ääres. Alevik piirneb lõunas Jõgeva–Mustvee maantee, läänes Tapa–Tartu raudtee, põhjas Liivoja küla ning idas Pedja jõe ja Võduvere külaga. Jõgeva alevikku eraldab Jõgeva linnast kitsas riba Jõgeva valla Võduvere külast.
Ajalugu.
Jõgeva alevik on kujunenud ajaloolise Jõgeva mõisa ümber. 16. sajandi II poolel rajatud mõisa ümber hakkas asustus ja hoonestus tekkima pärast Tapa–Tartu raudtee valmimist 1876. aastal. Mõis riigistati 1917. aastal ja 1920. aastal alustas seal tegevust Jõgeva Sordikasvandus. Suurem osa mõisamaast ja -hoonetest jäi Eesti Seemnevilja Ühisuse kasutusse.
Kultuurimälestised.
Mitmed mõisahooned (peahoone, harjatall, tall, kelder, viinakelder, vesiveski, sepikoda, rehi, riistakuur ja kolm elamut) ja mõisa park on arvatud kultuurimälestisteks.
Urumarja

Urumarja on küla Pärnumaal Tori vallas.
Külas asub Võnnukivi.
Selja (Tori)

Selja on küla Pärnumaal Tori vallas.
Küla territooriumit poolitab Lelle–Pärnu laiarööpmeline raudtee, millel tegutses kuni 2018. aasta detsembrini Tori raudteepeatus.
Abaja (Saaremaa)

Abaja (kohakääne Abajasse või Abajale) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Abaja lahe ääres.
Abaja asub Kihelkonnast paar kilomeetrit loodes.
Seda kohanime on esmamainitud 1692. aastal, kui on nimetatud isikut "Abbaja Reino Simo". 1826 nimetati "Abbaja" küla ja 1900. aasta paiku Абая küla. Küla asus Kihelkonna kihelkonnas ja kuulus Rootsiküla mõisale.
Aastatel 1977–1997 oli Abaja osa Kihelkonna alevikust. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus Kihelkonna valda.
Küla nimi oli algselt talupoja lisanimi. Lisanimi pärineb lahelt: "abajas : abaja" 'laht, meresopp, veeloik'.
Abula

Abula (kohakääne Abulasse) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Abula asub Saaremaa põhjaranniku lähedal Tagalahest idas, Mustjalast läänes ja Pidulast põhjas.
Rahvasuu jagab küla kolmeks: Aandiotsa läänes, Külaotsa põhjas ja Räägaotsa lõunas.
Ajalugu.
Abula esmamainimine ei ole kindel. 1453 mainiti isikut "Hans van Appoll is eyn bur up Dagede" ja on oletatud, et see võis käia Abula kohta. Kui seda mitte arvestada, siis 1572 mainiti seda nime kujul "Abula", 1592 ja 1643 kujul "Abbola" ning 1798 kujul "Abbul". Küla kuulus põhiliselt Mustjala mõisale, ent on kuulunud ka Kärla ja Mõnnuste mõisa alla. 18. sajandi alguses oli Abula mõis, 1782 jälle küla. Kiriklikult kuulus ta Mustjala kihelkonda.
Külanimi tuleb tõenäoliselt isikunimest. "Abbo" on germaani "Alf"- ja "Adel"-lõpuliste isikunimede lühend. Viimasel juhul peab nime teine pool algama b-ga, näiteks "Adelbert". Võimalik on ka pärinemine nimedest "Apo" või "Appo", mis on lühend Aabrahamist.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Abulas asuvad Abula pank ja Abula rand.
Kallaste (Saaremaa)

Kallaste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kalmu

Kalmu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Karujärve

Karujärve (endine Dejevo) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Küla piirneb lõunas Karujärvega.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla rajati pärast II maailmasõda sõjaväelinnakuna ning 1958. aastal anti uusasulale nimi Dejevo Teises maailmasõjas Saaremaal lahingus langenud Nõukogude Liidu kangelase Vladimir Dejevi (1925–1944) auks. Pärast Nõukogude armee lahkumist Eestist sai mahajäetud asula uueks nimeks Karujärve.
Kehila

Kehila on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas asuvas Miilaste talus on muuseum (Miilaste talu vanavarakogu). Külas kasvab Sepise jugapuu.
Kiirassaare

Kiirassaare on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Kiirassaare lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas asub muistne Loona kivikalme ja Loona asulakoht.
Kotsma

Kotsma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kuralase

Kuralase on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kuremetsa

Kuremetsa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kurevere (Saaremaa)

Kurevere on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas asuvad Kurevere kivikalmistu ja Kurevere ohvrikivid.
Kurevere puurauk on siluri Pangamäe kihtide stratotüüp. Kihid on nime saanud külas asuvalt Pangamäelt.
Kurevere kivikalmistu on Saaremaa suuremaid muinaskalmistuid ning on kasutusel olnud pika ajaperioodi jooksul. Üks suurem kalme on dateeritud hilispronksiaega. Uuemaid leide on 7.–12. sajandist.
Kuumi

Kuumi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Pidula-Kuusiku

Pidula-Kuusiku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Kuusiku.
Kõruse

Kõruse on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kõruse külas asub 1781. aastast pärit tuulik, mis on Saaremaa vanim ühes kohas asuv pukk-tuulik. See renoveeriti aastatel 2014–2019. Alates 2018. aastast on juuli lõpus tähistatud ka tuuliku päeva.
Kõõru

Kõõru on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kihelkonna-Liiva

Kihelkonna-Liiva on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Liiva.
Lätiniidi

Lätiniidi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Paatse soo ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Läägi

Läägi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kõruse-Metsaküla

Kõruse-Metsaküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Metsaküla.
Külas asuvad kaks järve: Sarapiku järv ja riimveeline Laialepa laht. Lõunaosa piirneb Metsaküla Killatu järvega.
Küla idaosas asuva Harilaiu poolsaare loodetipus asub Kiipsaare tuletorn, mis on tänapäeval tegelikult päevamärk.
Viidu-Mäebe

Viidu-Mäebe on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Mäebe ehk Mäepää.
Neeme (Saaremaa)

Neeme on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Odalätsi

Odalätsi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla lähedal on Odalätsi allikad.
Oju

Oju on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Pajumõisa

Pajumõisa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Küla asub Saaremaa lääneosas endise Kihelkonna kihelkonna aladel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla alalt on leitud Eesti üks kahest vanaaja kuldmündist: Lääne-Rooma keisri Valentinianus III solidus.
Küla lähedal asuvad keskused on Kihelkonna ja Lümanda.
Ajalugu.
1919. aasta maareformi käigus loodud küla kandis alguses nime Paju küla läheduses asunud Paju mõisa järgi.
Talud.
Pajumõisa küla koosneb kahekümnest talust. Asukohtade kirjelduse järgi on talud endale nimed saanud. Nimede saamise lood on kirja pandud Õispuu talu omaniku mäletamise järgi.
Mälestised.
Pajumõisa külast on leitud mitmeid mälestisi:
Tuntud inimesed.
Saaremaalt Pajumõisa külast on pärit Eesti Keele Instituudi vanemteadur ja filoloogiadoktor Silvi Vare.
Pidula

Pidula on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Pidula lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas paiknes Pidula mõisa keskus ning seal asub Pidula tiik.
Pidulast on pärit eesti koorijuht ja muusikapedagoog Venno Laul.
Külas asuvad muistsed Pidula kivikalmed.
Vaigu-Rannaküla

Vaigu-Rannaküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Rannaküla.
Harku

Harku on alevik Harju maakonnas Harku vallas. Asub Tallinnast läänes.
Harkus asub Harku mõisaansambel koos Harku mõisa pargiga ja Eesti Maaülikooli Eksperimentaalbioloogia Instituut.
Velise Sillaotsa Talumuuseum

Velise Sillaotsa Talumuuseum (ka: Sillaotsa Talumuuseum) on muuseum Raplamaal Märjamaa vallas.
Muuseumi rajas 1982. aastal kodu-uurija ja kultuuriloolane Aleksei Parnabas (1919–1986).
Ekspositsioon annab ülevaate Kagu-Läänemaa (Velise ja Märjamaa valla) maarahva elust, töödest ja tegemistest ning tööriistadest 19. sajandi keskpaigast lähiminevikuni. Suurem osa põllutööriistu on kohalike tehtud. Haruldane eksponaat on kohaliku meistrimehe valmistatud kettaajamiga rehepeksumasin. Mitmed eksponeeritud masinad on ikka veel töökorras.
Taluhoonete ümber on looduskaitsealused puud (Sillaotsa talu dendraarium). Dendraariumis kasvab 170 puu- ja põõsaliiki.
Muuseumis peetakse talguid ja teemapäevi, rahvapidusid ja näitemänge.
Rootsiküla

Rootsiküla on mitme koha nimi Eestis:
Ferenc Zenthe

Ferenc Zenthe (24. aprill 1920 Salgótarján, Ungari – 30. juuli 2006 Budapest) oli ungari näitleja.
Näitlejakarjääri alustas Ferenc Zenthe 1944 Pécsi Rahvusteatris. Aastast 1952 kuni surmani oli ta Budapesti Madáchi-nimelise teatri näitleja.
Ta on mänginud ka raadio- ja telesarjades ning 71 mängufilmis. Eestlastele tuntuim on tema roll 18. sajandi vabadusvõitleja kapten Tenkesina, kellest 1963–1965 valmisid telesari ja mängufilm.
2005. aastal sai ta Ungari rahvanäitleja tiitli. 30. juulil 2006 suri ta vähki.
Rootsiküla (Saaremaa)

Rootsiküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Küla läänerannal on Papissaare sadam, mille kaudu pääseb Vilsandile.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla järgi on nime saanud Siluri lubjakivikiht Rootsiküla lade ja selle Rootsiküla kihistu.
Sepise

Sepise on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Tagamõisa (Saaremaa)

Tagamõisa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Tagamõisa poolsaarel. Kuni 1998. aastani kandis küla nime Tagala.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas on asunud Tagamõisa mõis, mis sai alguse Taani aja alguses. 1562. aastal Liivimaa ordu likvideerimise ajal kehtestati Saaremaal Taani luterlik kirikuseadus (""). Maasilinna foogt läänistas oma õepojale Heinrich Wredele maid Undva ja Kõruse vakusest, millele lisandus 1570 maid Kehilast. Peagi moodustus neist mõis (algselt sks "Nemmal"), mis XVII sajandil sai nimeks Tagamõisa. Esimese Eesti Vabariigi ajal jagati mõisamaad taludeks, mõisa härrastemaja pole säilinud. 
1935. aastal avati külas uues kahekorruselises puitmajas Tagamõisa kool. Koolis õppis enne Teist maailmasõda üle 200 õpilase (Tagamõisa poolsaare elanike arv küündis tollal üle 1300 inimese). Elanikkonna vähenedes suleti koolimaja 1974. aastal.
Tagamõisa külas on sündinud kirjanik Voldemar Miller.
Tammese

Tammese on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla lähistel on Iiesoo.
Tohku

Tohku on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Vaigu

Vaigu on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Varkja

Varkja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Vedruka

Vedruka on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Küla läbib Vedruka oja.
Viki küla

Viki on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Viki külas Mihkli talus asub Saaremaa Muuseumi filiaalina tegutsev Mihkli Talumuuseum.
Viki küla läbivad Kuressaare–Viidu–Lümanda ning Kuressaare–Kihelkonna–Veere bussiliinid.
Viki külas on sündinud eesti helilooja ja organist Peeter Süda (1883–1920).
Ajalugu.
Viki küla on välja kasvanud pundenikutalust, mille rajas 1592. aastal Virita Ficke Clement. 17. sajandi teisest poolest on teada Vicke Simoni talu, mille maad paiknesid isoleeritud lappidena soode, metsade ja kiviste seljandike vahel.
Pajumõisa mõis lõi arvatavalt pärast Põhjasõda ümbruskonda uusi talusid; kõigile anti Wicki nimi. Kihelkonna koguduse meetrikaraamatutes Põhjasõja-järgsest ajast on mainitud nimed Wicki Peter, Wicki Thomas ja Wicki Iak, keda ajaloolased on pidanud uuteks elanikeks. 1745. aastast on lisaks neile teada ka Jüri pere ja Reinu pere.
Viki küla on esmamainitud 1778. aastal (kujul "Dorf Wicki").
1823. aastaks olid kõik küla talud läinud üle Kihelkonna kirikumõisale.
2009. aastal anti välja küla ajalugu käsitlev raamat.
Virita

Virita on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Külas asub hilisneoliitiline asulakoht (Pajumõisa asulakoht), mille kohal on muistsed Paju kivikalmed.
Üru

Üru on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
1572 kuulus küla (Irro) Odalätsi vakusesse, 1919 (Uerro) Tollide Pidula mõisale, 1940 Kihelkonna valda. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kihelkonna valda.
Kihelkonna

Kihelkonna on alevik Saare maakonnas Saaremaa vallas 33 km kaugusel Kuressaarest Kihelkonna lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Kihelkonna valla halduskeskus. Alevikus on üle 300 elaniku.
Alevikus asuvad Kihelkonna Kool, Kihelkonna Mihkli kirik, Kihelkonna laululava, Kihelkonna raamatukogu.
Kaali (täpsustus)

Kaali on mitme Eesti koha nimi
Mannerheim

Mannerheim on rootsi-soome aadlisuguvõsa. Sellest suguvõsast pärinevad mitmed tuntud isikud:
Ruhnu küla

Ruhnu on Ruhnu valla ja Ruhnu saare ainuke küla, asukohaga Saare maakonnas.
Gideon

Gideon (ka "Giideon"; heebrea keeles "גִּדְעוֹן") on Piibli tegelane Kohtumõistjate raamatust. Tema lugu jutustatakse peatükkides 6, 7 ja 8.
Giideon

EMK Kristlik Laager Gideon on Aa külas Aa ranna ääres endise Aa pioneerilaagri alal tegutsev Eesti Metodisti Kiriku lastelaager. 
Laagris on 15 hoonet, mis võivad mahutada kuni 400 inimest.
Ajalugu.
Eesti Metodisti Kirik sai 1993. ja 1994. aasta suvel laagri Eesti Põlevkivilt rendile. 
Eesti Põlevkivi peadirektor Väino Viilup oli nõus laagrit kirikule tasuta kasutada andma, kuid tegi ka ettepaneku laager välja osta. Ameerika Ühendriikide Oklahoma osariigi Tulsa metodisti kirik finantseeris seda ostu. 15. märtsil 1995 kirjutasid superintendent Olav Pärnamets ja Väino Viilup ostulepingule alla. Samal päeval määrati kirikuvalitsuse otsusega laagri direktoriks Artur Põld, kes on sellel ametikohal tänaseni. Praeguseks kuulub kirikule peale hoonete ka maa (24,75 ha).
Laagrit on toetanud ja abistanud ameeriklased. Laagri vahetused on rahvusvahelised: peale Eesti eesti ja vene laste käib laagris lapsi Lätist, Venemaalt, Soomest, Rootsist ja Saksamaalt. 
On korraldatud ka misjoniüritusi.
Alderney

Alderney on saar La Manche'i väinas Cotentini poolsaare lähedal, Kanalisaartest põhjapoolseim. 
Pindala 8 ruutkilomeetrit. 
Saar on künklik, kõrgus kuni 86 meetrit. 
Alderney kuulub Guernsey koosseisu.
Vainupea

Vainupea (varem Vainopea, nimetatud ka Vainopää) on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla asub Vainupea jõe suudmes Soome lahe kaldal.
Vainupeal asuvad kultuurimälestised on Vainupea kirik ja kalmistu. Sealse tulepaagi juures asus Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu piirivalve vaatepost, mis nüüd on lagunenud.
Vainupea küla valdusalas asub Eesti põhjapoolseim saar Vaindloo, mis teeb Vainupeast kõige pikema ulatusega küla Eestis. Küla juriidilise territooriumi edelaservast Vaindloo saare põhjatipuni on 29,19 kilomeetrit.
Vainupeal asuvad taristuobjektid on Vainupea tulepaak, Vaindloo tuletorn, jahisadam ja pansionaat.
Külas asub Kaarnakivi hiidrahn. Vaindloo saarel ka Vaindloo hiidrahn.
Kuijõe

Kuijõe (kohalikus murdes "Kuie", 18. sajandi kaartidel "Kuijöggi") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Ristist loode pool.
Kuijõe jääb ajaloolise Kullamaa kihelkonna alale. Kuijõel asuvad asulakoht ja Kuie rahaallikas on muinsusmälestised. Küla loodeosa jääb Suursoo-Leidissoo linnualale.
Nimi.
Küla nimi koosneb sõnadest "kui" ehk ’kuiv + "jõgi : jõe" ja seda esineb mujalgi karstialadel.
Ajalugu.
XVI sajandi esimesel poolel on mainitud vabatalupoega Kuvyecke Nanot, 1688. aastal mõisa "Kuijöggi". Kullamaa vakuraamatus XVI sajandi I veerandist on mainitud veskikohta Chui moller, Chwi pere, Moller de Chwyell.
Külas asus Kuijõe mõis, mis rajati XVII sajandil. 1909 ostis Kuijõe mõisa Talurahva Põllupank ja jaotas taludeks. Sellest tekkis Kuijõemõisa küla ehk Kuie-Mõisaküla. Aastal 1977 liideti see vana Kuijõe külaga ühiseks Kuijõe külaks.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Risti valda.
Transport.
Küla läbib Keila–Haapsalu tee ning seal lõppeb Risti–Kuijõe tee.
Külas asuvad Metsavahi, Kuijõe, Kuijõe tee ja Peduste bussipeatus.
Kaiu

Kaiu on alevik Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1993–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli alevik Kaiu valla halduskeskus.
Alevikus tegutsevad Kaiu Kool ja Kaiu raamatukogu.
Kurevere

Kurevere on mitme küla nimi Eestis:
Hellamaa (Muhu)

Hellamaa on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Külas asub üks kahest Muhu saare õigeusu kirikust – Hellamaa kirik.
Külas tegutseb Hellamaa raamatukogu.
Külas asus Leedumägi, mis on küla leedutule ja jaanitule paik ning on vana matusekoht. 
Külas asub pühapuu Võlla tamm, mis ööl vastu 1. jaanuari 2008 murdus.
Koguva

Koguva on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Koguvas asub Muhu Muuseum, mis asutati nõukogude perioodil kui kirjanik Juhan Smuuli muuseum.
Ajalugu.
Asustust Koguvas tõendavad juba kiviaegsed kalmed küla lähedal.
Koguva küla on teada kirjalikust allikast 1532. aastast, kui ordumeister Wolter von Plettenberg läänistas Hanskenile ja tema pojale vabatalu. Ainsas tänini säilinud eestlastele antud vabaduskirjas on kirjas ka märkimisväärsed kohustused: nad peavad pidama ratsakäskjalga Soneburgi (Maasilinna) ordufoogti teenistuses, maksma summa hõbedas ja andma aastas ühe kostituse foogti kaaskonnale.
Hiljem, Rootsi ajal, asendusid kohustused ordu ees postiveokohustusega, mis sisaldas posti vedamist Saaremaa idarannalt üle Väikese väina, läbi Muhu saare, üle Suure väina kuni Pärnuni välja. Hanske järglaste hulgast kujunes välja kaheksa põhitalu: Tooma, Hansu, Käspri, Jürna, Tõnisse, Andruse, Vanatoa ja Välja. Lisaks on Koguvas mõned teomeeste talud (Sumari, Laasu) ning väiksemad popsikohad.
Hanske järglased said perekonnanimeks Schmuul, mida eri aegadel on kuulmise järgi üleskirjutatud ja mugandatud ka kui Smuul, Shmuul ja Muul.
1938. aastal elas Koguva külas 106 Schmuuli-nimelist isikut, kes kõigist mõjutamisist hoolimata ei tahtnud oma nime eestistada. Nad seletasid, et nende nimi olevat ajalooline, antud juba Rootsi ajal.
Liiva (Muhu)

Liiva on küla Saare maakonnas Muhu vallas. See on Muhu valla keskus ja elanike arvult suurim küla.
Küla rajati 18. sajandil ja algul oli see Muhu küla. Külast sai Muhu saare keskus alles pärast Teist maailmasõda.
Nõukogude ajal oli küla Muhu kolhoosi keskasula.
1. jaanuaril 2003 oli külas 220 registreeritud elanikku.
Külas asub 13. sajandil rajatud Muhu Katariina kirik. Seal tegutseb Muhu Katariina kogudus.
Muhu kirikumõisa hooneid märgiti esimest korda kaardile juba 17. sajandil. Tänapäevani säilinud pastoraadi peahoone rajati pastor Gottlieb Alexander von Schmidti ajal 1832. aastal.
Liiva külas tegutsevad põhikool, raamatukogu ja lasteaed.
Kuivastu

Kuivastu (varem ka Kuivaste) on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Seal asub Kuivastu kõrtsihoone, Kuivastu alumine tulepaak, Kuivastu sadam ja Kuivastu ülemine tulepaak.
Pädaste

Pädaste on küla Saare maakonnas Muhu vallas.
Seal on Pädaste mõis.
Avinurme

Avinurme on alevik Jõgeva maakonnas Mustvee vallas. Asub Avijõe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Ida-Viru maakonna Avinurme valla halduskeskus.
Avinurmes on Avinurme kirik, Avinurme Raamatukogu, Avinurme lasteaed ja gümnaasium ning koduloomuuseum.
Avinurmet on esmamainitud 1599. aastal Awinorma külana.
2000. aastast peetakse Avinurmes igal suvel Avinurme pütilaata.
Ajalugu.
Avinurme kuulus Vaiga muinasmaakonda ja Torma kihelkonda Liivimaa kubermangu idapoolseima osana Põhja-Eestis.
Avinurmes oli Avinurme mõis.
Avinurmes oli Avinurme raudteejaam Sonda–Mustvee raudteeliinil. 
19.–20. septembril 1944 toimus Avinurme lahing.
20. sajandi algusest on Avinurme tuntud kui puuanumate ja muude puitesemete valmistamise koht.
Nõukogude perioodil oli Avinurmes rahvakunstimeistrite koondise Uku tootmisjaoskond.
Iisaku

Iisaku on alevik Ida-Viru maakonnas, Alutaguse valla keskus.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik samanimelise valla halduskeskus.
Elanike arv oli 847 (2009). 1. jaanuaril 2006 oli elanikke 905.
Iisakus tegutseb Iisaku Gümnaasium.
Iisakus on Alutaguse metskonna keskus.
Iisakus on sündinud Eesti Vabariigi kaitseminister Hanno Pevkur.
LTSP

LTSP (Linux Terminal Server Project) on lisaprogramm Linuxile, mille abil saab serveri külge ühendada hulga vähese jõudlusega terminale. Programmid töötavad enamasti serveris. Hiir ja klaviatuur on terminali küljes ja klahvivajutused edastatakse serverisse. Tulemus ekraanipildi kujul tagastatakse serverilt terminali ekraanile. LTSP on saadaval pakettidena, mida saab paigaldada kõikidele Linuxi süsteemile. LTSP on sisse ehitatud sellistesse Linuxi distributsioonidesse, nagu K12LTSP ja SkoleLinux.
Tallinna vapp

Tallinna vapp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Tallinna vapp.
Täisvapp.
Tallinna täisvapi kilp on kuldne ning sellel on kolm sinist kuldsete kroonidega sammuvat otsavaatavat ("passant guardant") lõvi (leopardi). Kiiver on hõbedane, suletud varbsilmikuga ja punase voodriga. Kaelakaitsel on kuldne kett punase juveeliga. Kiivriehiseks on kuldsest punaste juveelidega kiivrikroonist tõusev punases rüüs rinnal ristatud kätega kuldse krooniga naisekuju. Naise nägu ja käed on heleda ihu värvi, juuksed on kuldsed. Hõlst on pealt sinine, seest kuldne.
Suur vapp.
Tallinna suureks vapiks nimetatakse täisvapi vapikilpi ilma muude heraldiliste atribuutideta. Kuldsel vapikilbil on kolm sinist sammuvat, otsavaatavat ("passant guardant") kuldse krooniga lõvi (leopardi).
Vapil olevad lõvid on Eesti sümbolitest vanimad. Neid on kasutatud juba alates 13. sajandist. Kolme sinise sammuva lõviga (leopardiga) kuldne vapikilp põhineb Taani vapil, mille kasutamise õiguse andsid, traditsiooni järgi, siinse maa isandateks saanud Taani kuningad Tallinna linnale ja Harju-Viru rüütelkonnale.
Väike vapp.
Tallinna väikesel vapil on hõbedane rist punasel väljal.
Tallinna väike vapp on ühtlasi Harjumaa vapiks, ulatub Taani aega ning kujutab nn Dannebrogi risti.
Dannebrogi kujundus on omakorda seotud Jeruusalemma, Rhodose ja Malta Püha Johannese Suveräänse Sõjalise Hospitaliitide Ordu ehk Malta ordu lipu ja vapiga.
Tallinna lipp

Tallinna lipp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Tallinna lipp.
Lipu kirjeldus.
Tallinna lipp koosneb kolmest sinisest ja kolmest valgest ühelaiusest ribast, asetatuna vaheldumisi, ülal sinine, all valge. Linnalipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:1 ja normaalsuurus 1600×800 mm.
Ajalugu.
"Entsüklopeedia Tallinn" andmetel on lipp on kujunenud eeskätt laevadel kasutatud Tallinna nn vapilipust (kollasel kangal kolm sinist vapilõvi) ning meretuules valkjaks pleekinud lipukangas kinnistus aja möödudes valgena ja lõvid lihtsustusid sinisteks triipudeks.
K12LTSP

K12LTSP on terminaliserverina töötav Linuxi distributsioon, mida levitatakse GNU Üldise Avaliku Litsentsi all. Distributsiooni aluseks on RedHat Fedora Linuxi ja LTSP terminaliserveri programmijupid.
K12LTSP on lihtsalt installitav ja konfigureeritav. Kui K12LTSP on paigaldatud, suudavad terminalid käivituda serverarvutist ilma, et neil oleks enda disketiseadet või kõvaketast. Kõik programmid töötavad terminaliserveris, töökohtadel on kasutusel nn kõhnad kliendid – arvutid, millel pole ei tarkvara ega kõvakettaid. 
Kõhnad töökohad sobivad hästi koolidele, sest neid on lihtne paigaldada ja need nõuavad vähe hooldust. Eestis on K12LTSP olnud 2006. aastal kasutusel näiteks Viljandi Maagümnaasiumi õpetajate arvutites, Valuoja Põhikoolis peaaegu kõigis arvutites ja ka Sakala Teed OÜ kõigis arvutites.
Maardu lipp

Maardu lipp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Maardu lipp.
Lipp on kinnitatud 2. detsembril 1991.
Lipu kirjeldus.
Lipp koosneb kolmest horisontaalsest laiust: ülemine ja alumine kitsam vööt on sinised ja keskmine laiem valge. Valge vöödi laius on 3/7 lipu laiusest ja kummagi sinise vöödi laius 2/7 lipu laiusest. Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11. Lipu normaalsuurus on 100×157 cm.
Maardu vapp

Maardu vapp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Maardu vapp.
Vapp on kinnitatud 2. detsembril 1991.
Vapi kirjeldus.
Kilbi sinisel põhjal on kujutatud hõbedane kirka, mille teine ots on kujutatud ankruna. Kirka lühendatud varreosa toetub hõbedasele merelainele. Kahte hõbedast lainetriipu eraldab sinine laine. Teise hõbedase laine keskosa puutub kokku ankru ülemise osaga.
Vapi värvid on sinine (PANTONE 285c) ja hõbehall (PANTONE 538c).
Keila vapp

Keila vapp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Keila vapp.
Keila vapp on kinnitatud ja kasutusele võetud pärast Keilale linnaõiguste andmist 1938. aastal, kuid Nõukogude korra ajal vapi kasutamine katkes. Rukkilille kujutist hakati mitteametlikult linna sümbolina kasutama alates 1973. aastast, kuid ametlikult kinnitati see uuesti linna vapiks 24. juulil 1992.
Vapi kirjeldus.
Keila vapiks on alt kumera servaga kuldne vapikilp, mille keskel asetseb sinine rukkililleõis.
Keila lipp

Keila lipp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Keila lipp.
Keila lipp võeti kasutusele pärast Keilale linnaõiguse andmist 1938. aastal, kuid Nõukogude korra ajal lipu kasutamine katkes. Peale Eesti taasiseseisvumist võeti lipp 24. juulil 1992 uuesti kasutusele.
Lipu kirjeldus.
Keila linna lipp koosneb kahest sinisest ja ühest valgest laiust, kusjuures valge laid asetseb horisontaalselt siniste laidude vahel. Siniste laidude laius on 3/7 ja valge laiu laius 1/7 linnalipu laiusest. Linnalipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 1050×1650 mm.
Keila valla vapp

Keila valla vapp oli Harju maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Keila valla vapp.
Vapp kinnitati 11. aprillil 1997.
Vapi kirjeldus.
Keila valla vapiks oli sinisel kilbil hõbedane, kuldse ruudukujulise südamikuga pügalrist ja hõbedane langetatud palk.
Põhjendus.
Vapi põhimotiivid tulenesid valla asukohast ja tema looduse omapärast: sinine meenutas, et vald piirnes merega, hõbedane palk sümboliseeris siinset halli paepinda. 
Pügalrist on Eesti ja teiste Põhjala rahvaste muistne sümbol; ristina aga kristliku maailma kõige tähtsam kujund; kuldne südamik on vaimsuse ja jõukuse võrdkuju.
Haabersti linnaosa

Haabersti linnaosa on Tallinna halduslik linnaosa, mis piirneb Põhja-Tallinna, Kristiine, Mustamäe ja Nõmme linnaosaga ning Harku ja Saue vallaga.
Linnaosas asuvad järgmised asumid: Astangu, Haabersti, Kakumäe, Mustjõe, Mäeküla, Pikaliiva, Rocca al Mare, Tiskre, Veskimetsa, Vismeistri, Väike-Õismäe ja Õismäe.
Haabersti linnaosas asuvad Eesti Vabaõhumuuseum, Tallinna Loomaaed, Unibet Arena, Rocca al Mare kaubanduskeskus ja Škoda Jäähall.
Haaberstis asuvad Harku järv ja Tiskre oja.
Rahvastik.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Haabersti linnaosas 41 694 elanikku, neist eestlasi 21 915 (52,56%).
1. jaanuaril 2016 oli Haabersti linnaosas registreeritud 44 178 alalist elanikku. Neist oli eestlasi 49,0%, venelasi 41,7%, ukrainlasi 3,9%, valgevenelasi 2,0%, soomlasi 0,6%, juute 0,4%, tatarlasi 0,3% ja muudest rahvustest inimesi 2,0%. 
Ajalugu.
Haabersti nime märgiti esimest korda 1557. aastal seoses Tonnies Haberes´iga, kes elas Lahepea külas. Lahepea küla asus Kopli lahe lõunakaldal Mustjõe ja praeguse Haabersti asumi kandis.
Haabersti nimi on valitud linnaosale sellepärast, et keskajast alates on see ala kuulunud Haabersti linnamõisale. Ajalooline Haabersti kuulus linnasarasesse juba 1265. Linnamõis (saksa keeles "Habers Hof" ´kaeramõis´) asutati sinna tõenäoliselt 16. sajandi lõpul. 1725 kuulusid Haabersti linnamõisale Vismeistri ("Fischmeister"), Kadaka ("Kaddak"), Kakumäe ("Kacomeggi"), Õismäe ("Eysmegg"i) ja Mustjõe ("Schwarzbach") suvemõis. 1856.a. talurahvaseaduse järgi arvati kogu praeguse Haabersti linnaosa ala Harjumaa koosseisu, v.a. Vikimõis ("Ficks Höfchen"), Liberty, Rocca al Mare, Õismäe, "Cordon Haus"'i (Kakumäe tipus), "Höfchen des Herrn von Lampe" ja Lucca suvemõis. 1875 hakati Haabersti maid müüma taludeks.
Sümboolika.
Haabersti linnaosa vapil on rohelisel kilbil hõbedane ring ja hõbedane laineline päis (näha on kolm rohelist laineharja). Roheline põhivärvus viitab Haabersti linnaosa rohkele rohelusele ja tema põllumajanduslikule taustale. Hõbedane on valguse ja vaimsuse tähis. Ring on tasakaalu, harmoonia ja kaitse sümbol ning märgib ühtlasi Haabersti linnaosa peamist, Väike-Õismäe asustuskeskust. Laineline kilbijaotus osutab Tiskre ojale, Harku järvele ja merele. Kolm rohelist laineharja tähistavad linnaosa kolme kaunist paika (Kakumäe, Õismäe, Veskimetsa). Haabersti linnaosa lipu rohelisel kangal on valge ring ja valge laineline vardapoolne külg. Vapi ja lipu kavandas 1997 Priit Herodes.
Kesklinna linnaosa

Kesklinna linnaosa on Tallinna halduslik linnaosa.
Seisuga 1. jaanuar 2018 oli linnaosas registreeritud 63 559 alalist elanikku. Kesklinna vanem alates 19. augustist 2025 on Ahti Kallikorm.
Haldusala.
Kesklinna linnaosas on järgmised asumid: Aegna, Juhkentali, Kadriorg, Kassisaba, Keldrimäe, Kitseküla, Kompassi, Luite, Maakri, Mõigu, Raua, Sadama, Sibulaküla, Südalinn, Tatari, Torupilli, Tõnismäe, Uus Maailm, Vanalinn, Veerenni ja Ülemistejärve.
Kesklinna haldusalasse kuulub ka Aegna saar.
Linnaosa pindala on 30,6 km2, millest 9,75 km2 moodustab Ülemiste järv ja 2,9 km2 Aegna saar.
Rahvastikuregistri andmetel oli 2011. aasta 2. jaanuari seisuga Kesklinna linnaosa elanikest rahvuselt eestlasi 71,7%, venelasi 21,6%, ukrainlasi 1,7%, valgevenelasi 0,8%, soomlasi 0,9%, juute 0,7%, 0,2% tatarlasi ja teisi 2,4%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kesklinna linnaosas 46 494 elanikku, neist eestlasi 34 956 (75,18%).
Ajalugu.
Tallinna kesklinna teadlik kujundamine algas Vene tsaariajal 19. sajandil. Kivisilla eeslinn oli siis kõige tähtsam ala, paiknedes Härjapea jõe keskjooksul; Maakri tänav oli paralleelne Härjapea jõega. 1857. aastast pärast Tallinna väljaarvamist Venemaa kindluste nimekirjast võis Tallinnas hakata ehitama kivimaju. Praegune Tallinna keskosa hakkas välja kujunema 20. sajandi alguses. Kuna Tallinna linnaelanike arv oli üle 100 000, oli linna üldplaani valmistamine vastavalt Venemaa keisririigi seadusandlusele kohustuslik.
1910. aastal korraldati ümber kesklinna peaväljak Peetri plats, 1912–1913 toimus linna üldplaani kavandite rahvusvaheline võistlus.
1927. aastal suleti seni avatud Härjapea jõgi tunnelisse ja 1936. aastal võeti vastu Tallinnas ehitusmäärus, mis kohustas koostama südalinna tänavate ruumilise mõju projekte (Estonia puiesteel, Sakala, Kaupmehe, Liivalaia, Pronksi, Imanta, Tatari ja Kentmanni tänaval).
Pärast taasiseseisvumist on Tallinna kesklinna kerkinud hulgaliselt kõrghooneid: 30-korruseline hoone aadressiga Maakri 19; 30-korruselised kaksiktornid Tornimäe 3 ja Tornimäe 7; 30-korruseline Rävala puiestee 3; 22-korruseline City Plaza; Maakri Maja, Maakri 36.
Pirita linnaosa

Pirita linnaosa on Tallinna halduslik linnaosa.
Seisuga 1. jaanuar 2017 oli linnaosas registreeritud 18 353 alalist elanikku. Elanike arvult on Pirita Tallinna väikseim linnaosa. Linnaosa keskuseks on Pirita asum. 
Territoorium.
Pirita linnaosa territooriumi pindala on 18,73 km², mis moodustab pealinna pindalast 11,8%. Pirita linnaosa paikneb Tallinna kirdeosas. Põhja ja ida poolt piiravad seda Viimsi vald, lõunast Lasnamäe ja Kesklinna linnaosa ning läänest Tallinna lahe veeala, idast Maardu linna ning kagu poolt Jõelähtme valla maad. Pirita linnaosa peamine ühendustee Tallinna kesklinna ja läänekaares paiknevate linnaosadega on kahe eraldatud liiklussuunaga Pirita tee. Lasnamäe linnaosaga on ühendus Pärnamäe tee ning Narva maantee kaudu, Kose tee, Vabaõhukooli tee ja Kelluka tee kaudu, jalakäijatele ka Purde tänava kaudu. Pirita linnaosa kaudu kulgeb transiitliiklus Tallinna teistest osadest Viimsi valda, peamiselt mööda Pirita–Merivälja ning Ranna teed. Teine ühendus Viimsi vallaga on Pärnamäe tee ja Randvere tee kaudu. Pirita linnaosa ühendavad Maardu linnaga Muuga tee ja Vana-Narva maantee.
Asumid.
Pirita linnaosas on üheksa asumit:
Rahvastik.
Pirita linnaosas elas rahvastikuregistri andmetel 1. jaanuari 2017 seisuga 18 353 elanikku, neist 8690 meest ja 9663 naist. 
Pirita linnaosa rahvastik moodustab 4% Tallinna linna elanike arvust. Rahvastikuregistri andmetel oli 2. jaanuaril 2012 Pirita linnaosa elanikest eestlasi 79,0%, venelasi 15,8%, ukrainlasi 1,5%, valgevenelasi 0,7%, soomlasi 0,7%, juute 0,5%, tatarlasi 0,1% ja teistest rahvustest inimesi 1,7%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pirita linnaosas 16 165 elanikku, neist eestlasi 12 667 (78,36%), venelasi 2732, ukrainlasi 203 ja soomlasi 103. Eesti kodanikke oli 15 075 (93,3%), Venemaa kodanikke 429 (2,65%), muu riigi kodanikke 297 (1,84%) ja määramata kodakondsusega 363 inimest (2,25%). Mehi oli 7666 (47,4%) ja naisi 8499 (52,6%). Eesti keel oli emakeeleks 12 420 inimesel, vene keel 3378 inimesel ja muu keel 342 inimesel.
Arhitektuurimälestised.
Pirita linnaosas on mitmeid kunstimälestisi, sealhulgas skulptuure, näiteks "Aadama ja Eeva" skulptuur aadressil Kloostrimetsa 52. Ajaloomälestiste hulka kuuluvad nii Pirita kloostri varemed kui ka Pirita kalmistu.
Hariduselu.
Pirital asub neli riikliku lasteaeda: Merivälja Lasteaed, Tallinna Padriku Lasteaed, Pirita Lasteaed ja Pirita Kose Lasteaed. Põhikoolid on Merivälja kool ja Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukool; Pirita Majandusgümnaasium asub aadressil Metsavahi tee 19.
Jack Kilby

Jack St. Clair Kilby (8. november 1923 Jefferson City – 20. juuni 2005 Dallas) oli USA elektroonikainsener, kes leiutas 1958. aastal mikroskeemi. Umbes kuus kuud hiljem tegi sama leiutise Robert Noyce.
1990. aastal pälvis ta medali National Medal of Technology and Innovation ja 2000. aastal Nobeli füüsikaauhinna.
Rahvuslike lennufirmade loend

"Siin on loetletud rahvuslikke lennufirmasid riiginimede järgi tähestiku järjekorras.
Marika Roomere

Marika Roomere (sündinud 16. jaanuaril 1966) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Aastatel 1995–2004 töötas ta BNS-is algul reporterina, seejärel rahandusuudiste toimetajana, majandusuudiste reporterina ja majandusuudiste toimetajana, alates 2001. aastast majandustoimetuse juhatajana. 
Aastatel 2004–2006 tegutses Roomere suhtekorralduse alal OÜs APriori, mille klientide hulgas olid näiteks Oleg Ossinovskile kuuluvad firmad ja mitu omavalitsusüksust, sealhulgas Võru linn. 
Augustist 2006 naasis ta meediasse ja oli TV3 "Seitsmeste uudiste" päevatoimetaja. Sama aasta novembrist töötas Eesti Ekspressis majandusuudiste toimetajana.
2007. aasta sügisest oli Marika Roomere Oliver Kruuda uuele ettevõttele Kalev Meedia kuuluva ajakirja Ärielu tegevtoimetaja. Ettevõte ja selle omanik pankrotistusid veebruaris 2008. 
Sellest ajast saadik on Marika Roomere tegutsenud vabakutselise ajakirjaniku ja raamatutoimetajana, peamiselt aimekirjanduse vallas, aga on toimetanud ka mõne autori ilukirjandust. 
Alates 2022. aasta veebruarist on ta vabatahtlik Ukraina sõjapõgenike aitaja, samuti on ta vabatahtlikuna aidanud keelesõbra programmi raames integreerida Eesti ühiskonda siinseid venelasi.
Arad

Arad on linn Rumeenias, Aradi maakonna keskus. Asub Mureși jõe ääres ajaloolises Krisaania piirkonnas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aradi elanikest rumeenlasi 85,19%, ungarlasi 10,06%, mustlasi 1,71%, sakslasi 0,84% ja teistest rahvustest inimesi 1,22%.
Rõuma

Rõuma on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Rõuma küla paikneb Risti alevikust lõunas, Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee ääres.
Külas on Rõuma bussipeatus. 
Rõuma asulakoht on kaitstav muinsusmälestis. Küla edelaosa jääb Marimetsa looduskaitsealale, keskosa aga Marimetsa-Õmma hoiualale. 
Ajalugu.
Algselt kuulus Piirsalu valda Kullamaa kihelkonnas. XVI sajandil on küla esmamainitud nimedega "Rhoudenphæe, Roudenphe", aastal 1601 kasutati nime "Ruemeck".
18. sajandi kaartidel on märgitud "Reopae" mõis, mis oli hiljem Kalju mõisa ja Koluvere mõisa karjamõis.
Risti alevik ja raudtee jagasid küla kaheks: Rõuma I põhja pool, Rõuma II lõuna pool raudteed. Need ühendati ühtseks külaks 1977. aastal. Rõuma I ehk Ristist põhja pool oleva külaosa on mainitud 1689. aastal nimega "Hartz", 1798. aastal "Harze", 1844. aastal "Haatsi" ja 1871. aastal "Aartsi".
Kuni 2013. aastani kuulus küla Risti valda.
Küla nimi.
Küla nimi võib pärineda loodusnimest (Rõuma on paikkonnas ka nõmmenimi), talupoja lisanimest või talunimest. 1726. aastal elasid Koluvere piiskopilinnusele kuulunud külas nimega "Hartz" talupojad Reoma Tönnis ja Reoma Jürri ning eraldi Reoma Rein. Lauri Kettunen on tuvastanud nime ka kujul "Reoba" ja pidas seetõttu järelosist -ma hiliseks. Andrus Saareste on nimega samastanud Kullamaa vakuraamatus esineva nimekuju "Roudenphe", mille aluseks oletab Kettunen mitmuse omastavat "*Revoden-". Ta esitas teooria, mille kohaselt oli algne nimekuju "Revonpää", mida võrdleb kohanimedega Reomäe ja Reosilla. Kui aga lähtuda esimesest kirjapanekust XVI sajandil "Rhoudenphæe, Roudenphe" ja eeldusest, et esisilbis oligi algselt õ, võiks nime seostada kohanimega Rõude, mille lähtekohaks on pakutud sõna "rõud : rõua", mis tähendas külmunud maad. Rõuma I ehk Ristist põhja pool asuva külaosa vana nimi võib tuleneda eesti keelest.
Kadarpiku

Kadarpiku on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
See piirneb kirdes Koela külaga, kagus Taebla aleviku ja Kirimäe külaga, edelas Haapsalu linna Tammiku ja Laheva külaga ning loodes Saunja külaga.
Kadarpiku külas asub Ants Laikmaa majamuuseum.
Pajusti

Pajusti on alevik Lääne-Viru maakonnas, Vinni valla keskus. 
Vinni vallamaja ees on mälestusmärgina aurumasin. Mälestusmärk on püstitatud August Lepasaare auks. 
Vinni-Pajusti tammik on vanim ja suurim tammik Eestis, mis ühendab-eraldab kaht alevikku Vinnit ja Pajustit. 
Tammiku Pajusti-poolses osas asub Eduard Vilde nimelise kirjandusauhinna laureaatide tammik (avatud 2014. aastal kirjandusauhinna 50. aastapäevaks).
Nimi.
Pajusti nimi on tulnud sõnast "pajune" ehk puunimetusest "paju" või mitmusevormist sõnast pajus ('pajuvõsa'). Algne -ste sõnalõpp on asendatud -sti sõnalõpuga. 
Ajalugu.
Pajusti küla on esmamainitud 1405. aastal. Küla lõunaserval asus muinaskalmistu. Pajustis on pritsikuur, mis ehitati 1920. aastate lõpus. 1941. aastal, kui Saksa väeüksused Vinni lahingus venelased minema lõid, läks külarahvas samal õhtul pritsimajja tantsima. Nüüdisajal seisab hoone tühjalt. 
Vinni-Pajusti külakool.
Vinni ja Pajusti piirkonna kooli alguseks loetakse 1786. aastat, kui major Rennenkampff sai Vinni mõisa omanikuks. Tema abikaasa rajas ümbruskonna 8–10- aastastele lastele kooli. Teine koolimaja asutati 1842. aastal. Pajusti külakool ehitati 1874. aastal. 1880. aastatel liideti Vinni kool Pajusti kooliga, ühinenud kooli hakati nimetama Vinni-Pajusti külakooliks. 1884. aastal ehitati uus koolimaja, mida on hiljem korduvalt ümber ehitatud. 1932. aastal sai koolijuhiks Arnold Moosaar, kes võttis enda kanda ka orkestri ja laulukoori juhi kohustused.
Õppetegevus toimus vanas koolimajas 1988. aastani, mil valmis uus koolimaja, kus alustas tegevust Vinni-Pajusti Gümnaasium. Alates 2014. aastast on kooli direktor Henry Kallaste.
Vinni

Vinni on alevik Lääne-Viru maakonnas, Vinni vallas.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli alevikus 1054 elanikku. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli seal 927 elanikku. Neist 806 (86,9%) olid eestlased.
Ajalugu.
1708. aastal toimus Vinni lahing, mis oli viimane Eesti pinnal võideldud välilahing Põhjasõja ajal. 1940. aastal asutati Vinni sovhoos (hilisem Vinni näidissovhoostehnikum) mis tegutses Vinni mõisa hoonetes 1941. aastani, mil tegevus ajutiselt katkes. Sovhoosi tegevus algas uuesti 1945. aastal ja katkes lõplikult 1990. aastal.
Tänapäev.
Vinnis tegutseb Vinni-Pajusti Gümnaasium aadressil Tammiku 9. Alevikus asub ka Vinni Lasteaed "Tõruke". Samuti tegutseb Vinnis aadressil Sõpruse 16 Vinni Spordikompleks. Vinnis asub kettagolfi park, mis osaliselt läbib Pajustit.
Vinni alevikus (aadressil Sõpruse 1) asus aastatel 1990–1995 Vinni vallamaja. Vinni Vallavalitsuse naaberalevikku Pajustisse (Tartu mnt 2) kolimise järel anti vabanenud ruumid Vinni-Pajusti raamatukogu kasutusse.
Loodus.
Vinni alevikku eraldab naaberalevikust Pajustist Vinni-Pajusti tammik. Vinni-Pajusti tammik on Eesti vanim ja ka pindalalt suurim tammik. Vinni-Pajusti maastikukaitsealal kulgevad tammiku käimis-, jooksu- ja suusarajad.
Roela

Roela on alevik Lääne-Virumaal Vinni vallas. 
18. sajandi kaartidel nimega "Roila," hiljem on kasutatud ka nime "Viru-Roela"). 
Roelas elab umbes 608 elaniku (2000. aasta andmetel). Aleviku põhjaservas saab oosi jalamilt alguse Kunda jõgi.
Ajalugu.
Kõige varasem märk kihelkonna asutusest võib olla Roela linnamägi, mis viitab kihelkonna ajaloole umbes 6.-7. sajandil. Roela piirkonnas asuvate külade kohta on esimesed kirjalikud andmed 1241. aastast Taani hindamisraamatus. Roela rajati mõis “Roilse” ja “Vettaerokae”, mis kuulusid Henric de Vspessile ning 1453. aastal ehitati valmis Roela mõisahoone. Algselt mainiti mõisahoonet Rogelli nime all. Alates 1840. aastast on Roelaga seotud meresõitja ja maadeavastaja admiral Ferdinand von Wrangell. Ferdinand von Wrangell läks viitseadmiralina erru ning kolis Virumaale Roela mõisa, mille ta oli varem oma perele ostnud. Roela parun Ferdinand von Wrangell hukkus 1911. aastal 48-aasta vanuselt ning 1960. aastatel paigaldati tema auks Roela mõisa ette mälestusmärk (ankur ja nimetahvel).
1914. aastal alanud Esimeses maailmasõjas hukkusid mitmed Roela mehed ning kolm aastat hiljem võeti Roela mõis üle punaste poolt. Teise maailmasõja ajal 31. juulil 1941 toimunud Roela lahingus põles mõisa peahoone maha.Roelas asus Roela sovhoosi keskus. 
Tänapäev.
Roelas asuvad Ferdinand von Wrangelli nimeline Roela kool, Roela rahvaraamatukogu, noortemaja, põllutööriistade muuseum, Roela rahvamaja, apteek ja Roela mõis. Roelas asub Eesti ainuke käbikuivati-muuseum, mis renoveeriti ja avati 2008. aastal muuseumina.
Roelas lõpeb Mõdriku-Roela oos ja sinna ulatub oosi kaitseks moodustatud Mõdriku-Roela maastikukaitseala. Roelas on oosil selgesti eristatav Roela linnamägi ja säilinud Saksa sõjaväe kaevatud peidukohad.
Metsaküla

Metsaküla on mitme Eesti küla nimi.
Metsaääre

Metsaääre nime kannab mitu küla Eestis:
Aru (täpsustus)

"Aru" on eestikeelne üldnimi ja mitme koha nimi.
Kirikuküla (täpsustus)

Kirikuküla on kiriku juurde kujunenud või kirikumõisa maadel asuv küla.
Kirikuküla või Kiriku nime kannab või on kandnud mitu küla Eestis:
Galați

Galați on linn Rumeenias, Galați maakonna keskus. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Linna on kirjalikult esmamainitud 1445. aastal.
Elanike arvult on linn Rumeenias suuruselt seitsmes.
Galați sadam on suurim sadam Doonau jõel ja suuruselt teine sadam Rumeenias.
Linnuse

Linnuse on mitme küla nimi eestis:
Linnuse on ka perekonnanimi.
Lapimaa

Lapimaa (ka "Saamimaa") on saamide asuala praeguses Põhja-Norras, Põhja-Rootsis, Põhja-Soomes ja Koola poolsaarel.
Ajalooline Lapimaa on jagatud Norra (Finnmark), Rootsi (Norrbotteni lään, Soome (Lapi maakond, Lapimaa lään) ja Venemaa Föderatsiooni (Murmanski oblast) territooriumite vahel.
Kitsamalt võib Lapimaa tähendada Soome Lapi maakonda või Lapimaa lääni või Rootsi Lapimaa Lapimaa maakonda.
Viru-Nigula

Viru-Nigula on alevik Lääne-Viru maakonnas, Viru-Nigula valla keskus. 
Viru-Nigulas asuvad kultuurimälestiste riiklikusse registrisse kantud Viru-Nigula kirik ja Maarja kabel.
Aadressil Maarja 2 asub kahekorruseline paekivist endine Viru-Nigula kihelkonnakooli hoone.
Jõgisoo

Jõgisoo (vanemates allikates ka Jõgisuu) on mitme küla nimi Eestis:
Are

Are on alevik Pärnu maakonnas Tori vallas. 
Aastatel 1945–1992 oli Arel Are külanõukogu keskus. 
Are sai alevikuks 1978. aastal.
Arel asus ka Pärivere sovhoosi keskus.
Aastatel 1992–2017 oli alevik Are valla halduskeskus, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb alevik Tori valla territooriumile.
Arel on alpakafarm.