Leo III (paavst)

Leo III oli paavst 795–816. Ta oli 96. paavst.
Leo oli pärit Roomast, kuid tema suguvõsa pärines Lõuna-Itaaliast. Ta oli Azuppiuse (Atyuppius, Azupio) ja Elisabethi poeg ning asus varases eas kuuria teenistusse. Isa nimi viitab sellele, et pere võis pärineda Idamaadest.
Leo ordineeriti diakoniks ja paavst Hadrianus I poolt preestriks. Ta oli Santa Susanna kiriku kardinalpreester ja 789 paavsti varahoidja ("vestiario").
Paavstiks saamine.
Leo III valiti paavstiks teisel jõulupühal 26. detsembril 795 ja pühitseti ametisse järgmisel päeval.
Suhted Frangi riigiga.
Leo III teavitas oma saamisest paavstiks Frangi kuningat Karl Suurt ning saatis talle püha Peetruse võtmed ja Rooma lipu. Karl Suur teatas paavstile, et tema ülesanne on kaitsta kirikut ja kindlustada selle misjonitööd, kuid paavst võiks tema kuningriigi ja vägede eest palvetada.
Karl Suur saabus novembris 800 Itaaliasse seoses kirikukoguga, mis tegeles Leo III vastu suunatud vandenõu uurimisega. Paavst läks kuningale 23. novembril Mentanasse vastu.
25. detsembril 800 läks Karl Suur Rooma Peetri kirikusse apostel Peetruse altari ette palvetama. Pärast evangeeliumi lugemist asetas paavst talle pähe keisrikrooni ja põlvitas tema ette. Kroonik Einhardi sõnul oli kroonimine Karl Suure jaoks ebameeldiv üllatus.
Leo III siirdus jõuludeks 804 Aachenisse ja kohtus Karl Suurega Reimsis Saint Remy kloostris. Ta oli esimene paavst Stephanus II järel, kes käis Frangi riigis visiidil.
Vandenõud.
25. aprillil 799 korraldasid Hadrianus I sugulased primicerius Paschalis ja varahoidja ("scellario") Campulus Leo III tagandamise katse, keda süüdistati vandemurdmises ja abielurikkumises. Relvastatud vandenõulased ründasid Roomas Porta Flaminia juures samal päeval toimunud protsessioonil paavsti, tõugates ta pikali ning üritades edutult tema silmi välja torgata ja keelt ära lõigata. Seejärel saatsid vandenõulased paavsti kreeklaste San Silvestro kloostrisse, korraldasid tagandamistseremoonia ja samal ööl viidi ta üle San Erasmo al Celio kloostrisse.
Kahe Karl Suure saadiku abiga suutis paavst kloostrist põgeneda, siirdus esmalt Spoletosse ja siis kuninga juurde Ratisboni, kus palus temalt abi. Ka vandenõulaste esindajad saabusid, et esitada oma argumendid. Kui kuninga nõunik Ansgar märkis, et paavsti üle pole ilmikul võimalik kohut mõista, otsustas Karl Suur otsustamise edasi lükata.
Leo III siirdus tagasi Rooma, kuhu ta saabus 29. novembril. Detsembris 799 arutas juhtunut Lateraani palees kogunenud kirikukogu, mille järel saadeti vandenõulased asumisele.
1. detsembril 800 peeti Rooma Peetri kirikus kirikukogu, kus paavst ja vandenõulased seati üksteisega vastamisi, kuid kirikukogu keeldus paavsti üle kohut mõistmast. Leo III otsustas 23. detsembril 800 anda antejuramentumi vande. 23. detsembris 800 Roomas peetud istungil otsustati vandenõulased surma mõista, kuid paavsti soovil nende karistust leevendati ja saadeti nad eksiili.
Aastal 815 avastati uus vandenõu, mille osalised soovisid paavsti tagandada ja hukata. Leo III lasi vandenõulased surma mõista, mis tõi Frangi õukonnas kaasa protesti.
Suhted Briti valitsejatega.
Leo III toetas Roomas palverännakul käinud Eardwulfi nõudeid Northumbria troonile 808. aastal.
Mercia kuningas Coenwulf saatis 797. aastal ja 801. aastal saadikud Rooma, et lahendada Lichfieldi ja Canterbury peapiiskopi vahelist vaidlust ning esitas Lichfieldi peapiiskopkonna puudused.
Paavst ekskommunitseeris Eadbert Praeni, kes ihaldas saada Kenti kuningaks.
Mercia kuningas Offa lubas paavstile saadetud kirjas hakata maksma Peetruse penni.
Suhted Bütsantsiga.
Leo III kaalus Bütsantsi keisrinna Irene ja Karl Suure abielu sõlmimist. Ta kinnitas keiser Michael I ja Karl Suure vahelise kokkuleppe.
Suhted Briti piiskoppidega.
Pärast seda, kui Canterbury peapiiskop Æthelhard käis Roomas 801. aastal palverännakul, nõudis Leo III 803. aastal Lichfieldi peapiiskopilt tagasi palliumit, mille tema eelkäija Hadrianus I oli peapiiskopile andnud ja taandas Lichfieldi peapiiskopkonna piiskopkonnaks.
Paavst oli vahendajaks Canterbury peapiiskopi Wulfredi ja Yorki peapiiskopi Eanbaldi vahelises vaidluses. Ta saatis septembris 797 Eanbaldile palliumi.
Suhted Frangi riigi piiskoppidega.
Leo III määras 798. aastal Salzburgi peapiiskopi metropoliidiks. Ta määras Tarentaise'i peapiiskopi metropoliidiks.
Suhted Itaalia piiskoppidega.
Leo III määras Fortunatuse Pola piiskopiks ja andis talle 21. märtsil 803 palliumi.
Ta rajas 804. aastal Mantua piiskopkonna ja ordineeris selle piiskopiks Gregoriuse.
Liturgilised otsused.
Leo III sätestas 799. aastal Kristuse taevaminemispühale eelneval kolmel päeval vastavad palvused ja gallikaani litaania kasutamise.
29. juulil 799 pühitses Leo III sisse Prümi kloostri.
Leo III ordineeris 126 piiskoppi, 30 preestrit ja 11 diakonit.
Leo III ajast on teada 11 uut kardinali, sealhulgas hilisemad paavstid Stephanus IV, Paschalis I, Eugenius II ja Gregorius IV.
Teoloogilised vaidlused.
Leo III mõistis 798. aastal või 799. aastal Roomas peetud kirikukogul hukka adoptsionismi ja Urgelli piiskopi Felixi.
Ta soovitas 809. aastal Aacheni sinodi järel usutunnistusest jätta välja Filioque-vormel, kuid tema ettepanekut ei tunnustatud.
Misjon.
Karl Suure soovitusel organiseeris Leo III avaaride misjoneerimist.
Leo III kultuuriloos.
Leo III ajal taastati Roomas mitmeid kirikuid, sh San Vicente kirik 796. aastal ja Santi Felice e Audatto kirik. Tema ajal taastati Ravennas San Apollinare in Classe kirik.
Tema ajal ehitati Lateraani palee trikliinium, kus asub ka teda kujutav mosaiik.
Leo III lasi tema ajal Kirikuriigis münditud münte dateerida Karl Suure valitsemisaja järgi.
Tema ajal paigutati Rooma Peetri kirikusse apostel Peetruse altari kõrvale 22 naela raskune kullatud hõbedast rist.
Raffael on teda kujutanud oma 1516–1517 valminud maalil "Leo III vanne". Catania katedraali ees on paavsti kujutav monument.
Saint-Riquieri kloostri abti Angilberti peetakse 9. sajandi eepilise poeemi autoriks, mis räägib Leo III-st ja Karl Suurest.
Surm.
Leo III haigestus 815. aasta lõpus ja suri 12. juunil 816 Roomas. Ta maeti Rooma Peetri kirikusse.
Leo III kanoniseeriti Clemens X poolt 1673. aastal ja tema mälestuspäev on 12. juuni, varem ka 11. veebruaril ja 14. mail.
Teda peetakse pühakuks, kuna traditsiooni järgi taastusid tema nägemine ja kõnevõime pärast vandenõud, mille käigus torgati tema silmad välja ja lõigati keel ära. Paavsti vabastas pärimuse järgi friisi rahvuskangelane Magnus Forteman.