tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Martin Plaser

Martin Plaser (sündinud 16. augustil 1980) on eesti maadleja ja maadlusaktivist.
MTÜ Toeta Eesti Maadlust kampaaniajuht ja maadlusklubi Korrus 3 maadlustreener. 
2013. aasta auhinnagalal Spordiaasta Tähed andis Eesti Olümpiakomitee talle auhinna Spordihing 2013.
Saavutused.
2012. aastal võitis Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg pronksmedali.
2013. aastal saavutas Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses absoluutkaalus hõbemedali.
2014. aastal saavutas Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 80 kg pronksmedali.
Välislingid.
Martin Plaser-Sport24
Koormapuu

Koormapuu on vilja- või heinakoormale pikkupidi peale pandav puu, mis köiega kinnitatult hoiab koormat kinni.
Eesti talurahvas on koormapuud kasutanud eriti viljavihkude vedamisel.
Abitootmine

Abitootmine on ettevõtte tootmistegevuse osa, mis teenindab põhitootmist.
Abitootmise alla kuuluvad näiteks:
Abitootmiseks on nimetatud ka tootmist ettevõtte põhitegevuse kõrval.
Goceano

Goceano (sardi keeles "Sa Costèra") on ajalooline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Goceano pindala on hinnanguliselt 480 km² ja elanikke on umbes 13 000. Peamised keskused on Bono, Benetutti ja Bultei. Piirkonna vanim asula on Anela.
Piirkonnas on üheksa Sassari provintsi valda: Bono, Benetutti, Bultei, Anela, Nule, Esporlatu, Illorai, Burgos ja Bottidda. Goceano piirneb Monteacuto, Meilogu, Marghine ja Barbagia di Nuoro piirkonnaga.
Peter Jackson (täpsustus)

Peter Jackson on mitme tuntud inimese nimi:
Marghine

Marghine on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Peamine keskus on 10 800 elanikuga Macomer.
Piirkonna kirdeosas laiub Burgose mets ("foresta Burgos"), kus leidub arvukalt nuraage, sealhulgas Orolo, Ponte, Santa Barbara, Santa Sabina, Orolio ja Corbose nuraagid.
Piirkonnas on üheksa Nuoro provintsi valda: Birori, Bolotana, Borore, Bortigali, Dualchi, Lei, Macomer, Noragugume ja Silanus. Marghine piirneb Planargia, Meilogu, Goceano, Barbagia di Nuoro, Barbagia di Ollolai, Barigadu, Campidano di Oristano ja Montiferru piirkonnaga.
Marghine pindala on 475,42 km² ja elanike arv 23 127.
Planargia

Planargia (sardi keeles "Pianàlza") on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas.
Peamine keskus on Bosa. Piirkonna kümme valda jagunevad kahe provintsi vahel: Bosa, Flussio, Magomadas, Modolo, Montresta, Sagama, Suni, Tinnura ja Tresnuraghes on Oristano provintsis ning Sindia Nuoro provintsis. Planargia piirneb Sassarese, Meilogu, Marghine ja Montiferru piirkonnaga.
Harilik melon

Harilik melon ehk dessertmelon ("Cucumis melo" subsp. "melo") on meloni alamliik.
Klassifikatsioon.
Pitrati jt (2000) järgi on harilikul melonil järgmised teisendid:
Meilogu

Meilogu on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas. Meilogu moodustab osa Logudoro piirkonnast.
Meilogus asub nõndanimetatud Nuraagide org ("valle dei Nuraghi") koos Santu Antine nuraagi ("nuraghe Santu Antine") arheoloogilise piirkonnaga.
Piirkonnas on järgmised Sassari provintsi vallad: Ardara, Banari, Bessude, Bonnanaro, Bonorva, Borutta, Cheremule, Cossoine, Giave, Ittireddu, Mara, Monteleone Rocca Doria, Mores, Padria, Pozzomaggiore, Romana, Semestene, Siligo, Thiesi, Torralba ja Villanova Monteleone. Meilogu piirneb Monteacuto, Sassarese, Planargia, Marghine ja Goceano piirkonnaga.
Pärislõhelased

Pärislõhelased ("Salmoninae") on luukalade alamsugukond.
Klassifikatsioon.
Pärislõhelaste alamsugukonda klassifitseeritakse järgmised luukalade perekonnad:
Montiferru

Montiferru on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas. Selle kõrgeim punkt on Monte Urtigu (1050 m).
Montiferru on saanud nime vulkaanilise tekkega Montiferru kaljumassiivi järgi. 
Piirkonnas on kaheksa Oristano provintsi valda: Bonarcado, Cuglieri, Narbolia, Paulilatino, Santu Lussurgiu, Scano di Montiferro, Seneghe ja Sennariolo. Montiferru piirneb Planargia, Marghine ja Campidano di Oristano piirkonnaga.
Argaaniapuu (perekond)

Argaaniapuu ("Argania") on puude perekond. 
Klassifikatsioon.
Argaaniapuu perekonda klassifitseeritakse üks puuliik:
Levila.
Argaaniapuud kasvavad Marokos, Alžeerias ja Vahemere-äärsetes riikides.
Campidano di Oristano

Campidano di Oristano on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas.
Piirkonnas on järgmised Oristano provintsi vallad: Arborea, Baratili San Pietro, Bauladu, Cabras, Marrubiu, Milis, Nurachi, Ollastra, Oristano, Palmas Arborea, Riola Sardo, Santa Giusta, San Nicolò d'Arcidano, San Vero Milis, Siamaggiore, Siamanna, Siapiccia, Simaxis, Solarussa, Terralba, Tramatza, Uras, Villaurbana, Zeddiani ja Zerfaliu. Campidano di Oristano piirneb Montiferru, Marghine, Barigadu, Marmilla ja Monreale piirkonnaga.
Marmilla

Marmilla on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Piirkonnas on järgmised vallad, mis jäävad Lõuna-Sardiinia ja Oristano provintsi: Albagiara, Ales, Baressa, Barumini, Collinas, Curcuris, Furtei, Genuri, Gesturi, Gonnoscodina, Gonnostramatza, Las Plassas, Lunamatrona, Masullas, Mogoro, Morgongiori, Nureci, Pau, Pauli Arbarei, Pompu, Sanluri, Sardara, Segariu, Senis, Setzu, Siddi, Simala, Sini, Siris, Tuili, Turri, Ussaramanna, Villamar, Villanovaforru, Villanovafranca. Marmilla piirneb Campidano di Oristano, Barigadu, Sarcidano, Trexenta, Campidano di Cagliari ja Campidano di Sanluri piirkonnaga.
Marmilla pindala on 480 km² ja elanike arv 28 320.
Piirkond on nime saanud Marmilla kastelli (ka "castello di Las Plassas") järgi.
Kurk (perekond)

Kurk ("Cucumis") on taimede perekond.
Klassifikatsioon.
Kurgi perekonda liigitatakse järgmised taimeliigid:
Barigadu

Barigadu on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas Oristano provintsis.
Piirkonnas on Allai, Ardauli, Bidonì, Busachi, Fordongianuse, Neoneli, Nughedu Santa Vittoria, Sedilo, Soddì, Sorradile, Tadasuni, Ulà Tirso ja Villanova Truschedu vald. Barigadu piirneb Barbagia di Belvi, Barbagia di Ollolai, Campidano di Oristano, Mandrolisai, Marghine, Marmilla ja Sarcidano provintsiga.
Sarcidano

Sarcidano on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Piirkonnas on Lõuna-Sardiinia provintsi 11 valda: Escolca, Genoni, Gergei, Isili, Laconi, Nuragus, Nurallao, Nurri, Orroli, Serri ja Villanova Tulo. Sarcidano piirneb Barigadu, Marmilla, Trexenta ja Barbagia di Belvi piirkonnaga.
Bellevue suvemõis

Bellevue suvemõis (läti keeles "Belvijas muižiņa", ka "Volkovica muiža" ja" Pavlovica muiža", saksa keeles "Bellevue") on suvemõis Lätis Riia linnas Ziepniekkalnsi asumis. Peahoone aadress on Bauskas ielā 48.
Mõisa barokne peahoone rajati XVIII sajandi kolmandal veerandil. 1930. aastatel kuulusid suvemõisa hooned Buragsite perele.
Barbagia di Belvì

Barbagia di Belvì (sardi keeles "Barbàgia de Brevìe") on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Piirkonnas on kuus Nuoro provintsi valda: Aritzo, Belvi, Desulo, Gadoni, Meana Sardo ja Tonara. Barbagia di Belvì piirneb Barigadu, Mandrolisai, Barbagia di Seulo, Ogliastra ja Sarcidano provintsiga.
Nummurmuiža mõis

Nummurmuiža mõis ("Nummurmuiža", saksa keeles "Nummershof") oli poolmõis Lätis Riia linnas Ziepniekkalnsi ja Bišumuiža asumis. 
Mõisa hoonetest pole midagi säilinud, isegi nende asukohta saab määrata vaid ligilähedaselt, saja meetri raadiusega alal.
Trexenta

Trexenta on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas Lõuna-Sardiinia provintsis.
Piirkonnas on Barrali, Gesico, Guamaggiore, Guasila, Mandase, Ortacesuse, Pimenteli, Sant'Andrea Friusi, San Basilio, Selegase, Senorbì, Siurgus Donigala ja Suelli vald. Trexenta piirneb Sarcidano, Marmilla, Campidano di Cagliari, Parteolla, Sarrabus-Gerrei, Ogliastra ja Barbagia di Seulo piirkonnaga.
Piirkonna pindala on 412,4 km².
Budase suvemõis

Budase suvemõis (läti keeles "Budas muižiņa", ka "Heinrihsona", "Hinrihsona" või "Beijera muiža", saksa keeles "Heinrichsonshof") on suvemõis Lätis Riia linnas Bieriņi asumis peahoone aadressil Pampāļu ielā 1. Saksa keeles "Lindenruh".
Bieriņi mõisa maadele rajati XVIII sajandil mitu suvemõisat, nende seas ka Budase suvemõis. Klassitsistlikus stiilis peahoone rajati sajandi lõpus, aastal 1928 ehitati see osaliselt ümber. Aastal 2008 tehti hoonele põhjalik remont, nii et maja võib praktiliselt nimetada uusehitiseks.
Erinevalt teistest suvemõisatest on Budase suvemõisal siiski pikem ajalugu. Aastal 1682 asus selle kohal Ulenbroka mõis ("Ullenbrockshof"), mis aastal 1732 läks Heinrichsonide valdusse ja sai nende järgi oma saksakeelse nime. Aastal 1766 said selle omanikeks Bieriņi mõisa omanikud Behrens von Rautenfeldid, seejärel mõisad liideti. 
Mõisa hooned asusid saarel, ühest küljest piiras neid Mārupīte oja, teisest küljest aga ojast algav ja selles lõppev kraav. Pärast Bieriņi mõisaga liitmist asus neid rentima J. G. Zeiberlich, kes rajas sinna võõrastemaja. Suvemõis rajati vanade hoonete asemele.
Parteòlla

Parteòlla on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare kaguosas.
Piirkonnas on viis Cagliari provintsi valda: Dolianova, Donori, Serdiana, Soleminis ja Ussana. Parteòlla piirneb Campidano di Cagliari, Sarrabus-Gerrei ja Trexenta piirkonnaga.
Monteacuto

Monteacuto on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare põhjaosas.
Piirkonnas on üheksa valda, mis jäävad Olbia-Tempio ja Sassari provintsi. Olbia-Tempio provintsis on neist Berchidda, Monti, Oschiri, Alà dei Sardi ja Buddusò vald ning Sassari provintsis Nughedu San Nicolò, Tula, Ozieri ja Pattada vald. Monteacuto piirneb Gallura, Baronie, Meilogu, Barbagia di Nuoro, Goceano, Meilogu, Sassarese ja Anglona piirkonnaga.
Monteacuto pindala on 1628,95 km² ja elanike arv 33 967.
Barbagia di Ollolai

Barbagia di Ollolai (sardi keeles "Barbàgia 'e Ollolài") on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Piirkonnas on üheksa Nuoro provintsi valda: Fonni, Gavoi, Lodine, Mamoiada, Ollolai, Ovodda, Olzai, Teti ja Tiana. Barbagia di Ollolai piirneb Mandrolisai, Barigadu, Marghine, Barbagia di Nuoro ja Ogliastra piirkonnaga.
Talude kruntimine

Talude kruntimine (lühemalt: "kruntimine"; ka "kruntiajamine") on nähtus, kus talude hajali tükid ja küla ühiskasutuses olevad alad jaotatakse ümber terviklikeks kruntideks talude ümber.
Eestis algas talude kruntimine 19. sajandi II veerandil ja laiaulatuslikuks muutus see pärast 1849. ja 1856. aasta talurahvaseadusi.
Barbagia di Seùlo

Barbagia di Seùlo (sardi keeles "Barbàgia 'e Seùlu") on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Piirkonnas on viis Cagliari provintsi valda: Esterzili, Sadali, Seui, Seulo ja Ussassai. Barbagia di Seùlo piirneb Ogliastra, Trexenta ja Barbagia di Belvì piirkonnaga.
Borherti mõis

Borherti mõis, vanasti ka Grāve mõis (läti keeles "Borherta muiža", "Grāves muiža", "Vites muiža", "Līvena muiža" või "Fītinghofa muižiņa", saksa keeles "Lievenhof", "Wittenhof" või "Vitinghof") on mõis Lätis Riia linnas Bieriņi asumis peahoone aadressiga Zvārdes iela 1.
Borherti mõis tekkis ilmselt 16. sajandil. Mõisal on olnud palju omanikke, nende seas Lievenid ja Vietinghoffid. 1782. aastal asus mõisa maadel ka Jeruzaleme kõrts, millest sai hiljem Altona mõis. Mõisa puidust peahoone püstitati 1750. ja 1760. aastatel, baroksel hoonel on ka rokokooajastule omaseid elemente. Teine hoone on pärit 19. sajandist. Lisaks neile kahele hoonele on osaliselt säilinud mõisa allee ja park.
Campidano di Cagliari

Campidano di Cagliari on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lõunaosas.
Piirkonnas on järgmised vallad, mis jäävad Cagliari ja Medio Campidano provintsi: Assemini, Burcei, Cagliari, Capoterra, Decimomannu, Decimoputzu, Elmas, Maracalagonis, Monastir, Monserrato, Nuraminis, Quartucciu, Quartu Sant'Elena, Samassi, San Sperate, Selargius, Serramanna, Serrenti, Sestu, Settimo San Pietro, Sinnai, Uta, Villasimius, Villasor ja Villaspeciosa. Campidano di Cagliari piirneb Marmilla, Monreale, Parteòlla, Sarrabus-Gerrei, Sulcis-Iglesiente ja Trexenta piirkonnaga.
Guspinese

Guspinese on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare edelaosas.
Piirkonnas on viis Medio Campidano provintsi valda: Arbus, Gonnosfanadiga, Guspini, Vallermosa ja Villacidro. Guspinese piirneb Campidano di Oristano, Marmilla, Campidano di Cagliari ja Sulcis-Iglesiente piirkonnaga.
Luunja vald (Tartu-Maarja kihelkond)

Luunja vald (saksa keeles "Gemeinde Lunia") oli vald Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus Sirgu külas.
Vallas sündisid Jaan Jaago, Paul Muuli, Ernst Hiis, Eduard Sõrmus, Karl Koppel.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Luunja valla koosseisu, välja arvatud Kabina ja Põvvatu asunduste maa-alad, mis läksid Tartu valda.
Mandrolisai

Mandrolisai (sardi keeles "Barbagia 'e Mandrolisai") on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.
Mandrolisaid tuntakse veel ka "Barbagia d'Olisay" ja "Mandr-e-Olisay" nime all. 1338. aastal olid piirkonna asustatud kohad veel Azzàra, Leonissa, Ortuèri, Sòlgone, Spasulè ja Samughèo.
Piirkonnas on neli Nuoro provintsi valda: Atzara, Sorgono, Ortueri ja Samugheo. Mandrolisai piirneb Barigadu, Barbagia di Ollolai, Barbagia di Belvi ja Ogliastra piirkonnaga.
Teuvo Ahti

Teuvo Tapio Ahti (sündinud 14. juunil 1934) on soome lihhenoloog.
Ta on Eesti Looduseuurijate Seltsi auliige.
Cannstatti verekohus

Cannstatti nõukogu, ka Cannstatti verekohus ("Blutgericht zu Cannstatt"), oli nõukogu kohtumine Cannstattis aastal 746, mis leidis aset, kui Austraasia majordoomus Karlmann, Karl Martelli vanem poeg, kutsus kokku kõik alemannide ülikud.
Vastavalt Metzi annaalidele, "annales Petaviani" ja Childebrandi aruandele vahistas Karlmann mitu tuhat ülikut, keda süüdistati Theudebaldi ja Odilo ülestõusust osavõtus, ning lõpuks hukkas nad kõik riigireetmise eest. Tegu kõrvaldas peaaegu kogu alemannide hõimu juhtkonna ja lõpetas Alemannia hertsogkonna iseseisvuse, seejärel valitsesid seda Frangi hertsogid.
Pelska jõgi

Pelska jõgi (ka "Belka jõgi") on heledaveeline ja vähese orgaanilise aine sisaldusega jõgi Kagu-Eestis, mille ülemjooks asub Venemaa territooriumil.
Jõe pikkus on 18 km (Eestis 5,5 km), valgla 85,2 km². Jõe ääres asub Võmmorski küla.
Pelska jõgi kuulub Eesti piires lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse. Jõe nimi tuleneb Pelska külast, kust Vene poolel jõgi läbi voolab, Eesti aladel voolab jõgi läbi setu külade. Nimevariant Belka on tulnud kasutusse venekeelsete topokaartide ja seejärel halli raamatu vahendusel. Eesti osas on jõgi avalik veekogu. Valgla suurus 1986. aasta nimestikus 85,2 km², 1990. aastate lõpus koostatud valgalade kaardikihilt arvutatud 14,9 km².
Jõkke suubuvad Mustoja ja Helbi oja, jõgi ise suubub Piusa jõkke. Jõeelustikust on tuntud võldas "(Cottus cobio)".
Beberbeķi

Beberbeķi on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 1,204 km². Asub Mūkupurvsist idas ja Imantast lõunas. 432 elanikku (2010). 
Asum on nime saanud lähedal asuva raba kuivendamiseks rajatud Neriņa oja Koprakraavi ("Bebber Beke") järgi. Sealsed maad asusid Kuramaa ja Riia linna piirialadel. Asumi maad kuulusid Riia linnale alates aastast 1215, ent alles aastal 1922 liideti Beberbeķi alad lõplikult Riia linnaga.
Oja ääres on asunud mitu vesiveskit, ka olid seal Riia linnale kuulunud Beberbeķi mõisa maad. Praegu asuvad Beberbeķis eramajad, suvilad ja aiad.
Mūkupurvs

Mūkupurvs on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 4,515 km². Asub Beberbeķist idas ja Zolitūdest läänes. 118 elanikku (2010). 
Mūkupurvs on soisel pinnal asuv piirkond, kus asub samanimeline raba. Rabas on turbakihi keskmine paksus 1,6 meetrit, aga maksimaalne – 2,5 meetrit. Asum liideti linnaga aastal 1924. Soise pinna tõttu pole see piirkond kunagi intensiivsete ehitustööde alaks olnud, aga kõrgemal pinnal asub vanematest majadest Griese kõrts.
Romulus

Romulus (24. märts 771 eKr Alba Longa – 5. juuli või 7. juuli 716 eKr Rooma) oli legendaarne tegelane, Remuse kaksikvend, kellele annaalide pärimus omistab Rooma asutamise ning Rooma riigi põhiliste poliitiliste institutsioonid rajamise ning kes annaalide pärimuse järgi oli esimene Vana-Rooma kuningas ja kelle nimest annaalide pärimuse järgi pärineb Rooma nimi. Tema ajaloolisuse üle on uurijad alates 19. sajandi algusest vaielnud.
Pärimuse järgi asutas latiini päritolu Romulus, jumal Marsi ja Rhea Silvia, Alba Longa kuninga Numitori tütre poeg, märkides maha selle pühad piirid ("pomerium"), 21. aprillil 753 eKr. Seoses sellega tappis ta oma kaksikvenna Remuse, kes oli pühast piirist relvis üle astunud. Kui Palatinuse künkale oli linn rajatud, kutsus Romulus oma linna kurjategijaid, põgenenud orje, pagendatuid ja teisi heidikuid, tõotades neile varjupaika. Nõnda asustas Romulus viis Rooma seitsmest künkast. Hiljem röövisid noored roomlased Romuluse nõuandel endale naised, kes olid pärit sabiinidega asustatud naaberlinnast Curesest, (sabiinitaride röövimine). See tõi kaasa sõja, mis lõppes rahulepinguga, mille järgi sabiinid võisid elama asuda naabruses Quirinalise künkal. Sabiinide kuningas Titus Tatius jagas viis aastat Romulusega võimu.
Romulus jaotas rahva võitlusvõimelisteks ja võitlusvõimetuteks. Ta moodustas suursugusematest linlastest senati, mille liikmete järeltulijatest kujunes vabariigi ajastu Rooma riigi eliit. Romulus asutas ka kuriaatsed komiitsid, kellele ta andis ülesandeks muu hulgas seaduste ratifitseerimise. Romulus pidas ka vallutussõdu. Ta jagas Rooma tollase rahvastiku kolmeks triibuseks: "Tities", "Ramnes" ja "Luceres". Igaüks neist jagunes kümneks kuuriaks. Iga kuuria pidi ohu korral Rooma sõjaväkke välja panema sada jalaväelast ja kümme ratsaväelast, nii et kokku saadi 3000 jalaväelast ja 300 ratsaväelast. Triibuste liikmete järeltulijatest said patriitsid. Legendi järgi võeti Romulus pärast 40 aastat kestnud valitsemist ühe tormi ajal taevasse. Tema enda soovil austati teda pärast surma jumal Quirinusena. See oli sabiinide jumal, keda austati Quirinalise künkal.
Legendid.
Päritolu.
Legendi järgi oli Romuluse ja Remuse isa jumal Mars ja nende ema oli vestaal Rhea Silvia, Alba Longa kuninga Numitori, Aineiase otsese järeltulija tütar. Seega pärines Romulus ema poolt Alba Longa kuningate soost. Plutarchos jutustab, et keegi Lucius Taruntius, matemaatik, astroloog ja Marcus Terentius Varro (teose "De lingua Latina" autori) sõber arvutas välja kaksikute eostamise ja sünni täpse kuupäeva (24. juuni 772 eKr ja 24. märts 771 eKr).
Pärast Troojast põgenemist jõudis Aineias Latiumi. Seal võttis teda vastu kuningas Latinus, kes tutvustas talle oma tütart Laviniat. Aineias armus Laviniasse, aga Lavinia oli juba lubatud rutulite kuningale Turnusele. Latinus kuulas Aineiase ära, kuid kartes Turnuse kättemaksu, ei võtnud ta Aineiase kosimist vastu.
Jeanne Moreau

Jeanne Moreau (; 23. jaanuar 1928 Pariis – 31. juuli 2017 Pariis) oli prantsuse näitleja, laulja, režissöör ja stsenarist.
Ta on mänginud näiteks filmides "Lift tapalavale" (1957), "Ohtlikud armusuhted" ja "Jules ja Jim" (1962).
Moreau alustas näitlejakarjääri 1947. aastal teatris Comédie-Française, filmides hakkas mängima väikseid rolle 1949. aastal.
1963. aastal avaldas Moreau heliplaadi. Hiljem on ta laulnud koos Frank Sinatra, Yves Duteil’ ja Etienne Dahoga.
1992 sai ta Veneetsia filmifestivalil elutöö Kuldlõvi ja 2003 Cannes'i filmifestivalil Kuldse Palmioksa. Lisaks on ta saanud filmifestivalidel naisosade eest Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia ja Césari auhindu.
Ta mängis Ilmar Raagi 2012. aasta filmis "Eestlanna Pariisis" Pariisis elavat eestlannat.
Moreaud huvitasid eksiilis elavatest inimestest rääkivad stsenaariumid. Ta kandis enamikus filmides moekunstnik Chaneli rõivaid. Moreau elu moto oli mitte anda hinnanguid. Tema arvates on elu mõte armastus kunsti vastu. Moreau pidas oma eeskujuks kirjanikke. Moreau unistas tantsijaks saamisest, kuna tema ema oli trupi Les Girls tantsija. Siiski otsustas ta lõpuks teatrikarjääri kasuks, kuna soovis laval end teostada ja oma tundeid väljendada. Moreau tunnistas sisemise jõu olemasolu, kuid ei pidanud end usklikuks. Moreau pidas vabariiki abstraktsiooniks ning arvas, et maailm on 2012. aasta seisuga nagu vaatemänguühiskond, kus presidendid räägivad enda, mitte vabariigi nimel. Ta pidas Euroopa väljakutseks põlvkondade vahetumist. Moreau soosis loomulikku välimust ning arvas, et inimene ei peaks varjama aja kulgemist, vaid nägema välja vastavalt oma eale. Moreau arvates on televisioon muutunud teatrist ja kinost tähtsamaks, kuna teatris käiakse vähem ning teatrietendused jõuavad inimesteni televisiooni vahendusel. Moreau arvas, et kätte on jõudnud kordamise ajastu.
Ta pidas eestlasi toredateks ja sõbralikeks ning talle meeldisid ameeriklased väga. 
Moreau on olnud abielus režissöör William Friedkiniga. Nad elasid paar aastat koos Ameerika Ühendriikides New Yorgis.
Tisleripink

Tisleripink (ka: "höövlipink, kruupink") on puidust tööpink, kuhu töödeldav ese kinnitatakse puukruvi abil. Tisleripinki kasutatakse peamiselt hööveldamiseks.
Eestis kasutati enne tisleripingi kasutuselevõttu 19. sajandi II poolel lihtsat tööpinki.
Logudoro

Logudoro (sardi keeles Logudòro) on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare kesk- ja loodeosas. Logudoro piirid langevad kokku keskaegse Logudoro kuningriigi ("regno di Torres, regno del Logudoro; giudicato di Torres, giudicato del Logudoro") piiridega.
Logudoro pealinn oli alul Ardara ja hiljem Sassari. Keskaegse Logudoro ("giudicato") territoorium vastab ligikaudu kaasaegse Sassari provintsi territooriumile, millele lisanduvad lõunapoolsemad Nuoro, Bosa ja Macomer.
Monreale (Sardiinia)

Monreale (ka "Campidano di Sanluri") on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare edelaosas, endisaegse Arborea kuningriigi lõunaosas.
Piirkonnas on kümme Lõuna-Sardiinia provintsi valda: Arbus, Gonnosfanadiga, Guspini, Pabillonis, San Gavino Monreale, Sanluri, Serrenti, Vallermosa ja Villacidro. Monreale piirneb Campidano di Oristano, Marmilla, Campidano di Cagliari ja Sulcis-Iglesiente piirkonnaga.
Seebistumine

Seebistumine on keemiline protsess, mille käigus toimub estri hüdrolüütiline lagunemine alkoholiks ja happeks leeliste toimel.
Termin „seebistamine” võeti kasutusele sellise rasvade seebiks keetmise protsessi kohta, milles kasutatakse leelismetallide hüdroksiidide vesilahuseid (varasemal ajal lehtpuu tuhka) ning tulemuseks on seebi ja glütserooli moodustumine rasvadest. Seebivalmistamisel tekivad rasvadest (glütserooli triestrid C11–C19 alifaatsete rasvhapetega) vees lahustuvad rasvhapete soolad (seebid), mis kihistatakse väljasoolamisega:
RCOOCH(CH2OCOR)2 + NaOH → 3RCOO-Na+ + HOCH(CH2OH)2
Laiemas tähenduses nimetatakse seebistumiseks igasuguste orgaaniliste ainete hüdrolüütilist lagundamist. Näiteks valkude hüdrolüüs aminohapeteks või polüsahhariidide hüdrolüüs lihtsuhkruteks. 
Rasvade korral kasutatakse seebistumisarvu määramist, see on tehniline näitaja, mis iseloomustab aine koostisse kuuluvate estrite ja vabade rasvhapete hulka.
Külakost

Külakost (ka: "kost") on külalise kaasatoodud toit või jook.
Külakosti toomine on väga vana komme. Eestis toodi 19. sajandil külakostiks näiteks leiba, viina. 20. sajandil on Eestis kombeks saanud külakostiks tuua näiteks maiustusi, alkohoolseid jooke.
Küünarpuu

Küünarpuu on vanaaegne, 4- või 6-kandiline puukepp, mille põhiosa oli küünrapikkune (arvesse ei läinud kepi käepide). Küünrapuud kasutati eriti riide mõõtmiseks.
Zolitūde

Zolitūde (saksa keeles "Solitude") on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 2,888 km². Asub Mūkupurvsist idas, Imantast lõunas, Šampēterisest ja Pleskodālest läänes. 20 145 elanikku (2010). 
Zolitūde asum on nime saanud Imanta asumis asunud samanimelise suvemõisa järgi, mille juurde rajati aastal 1989 Riia–Tukumsi raudteeliinile Zolitūde rongipeatus. Nimi tuleneb prantsuse keelest, kus "solitude" tähendab üksildust. Kuigi suvemõisa hooned asusid Imantas, olid selle maad siiski põhiliselt Zolitūde asumi aladel. Lisaks on Zolitūde ja Imanta piiril veel Imanta peatus. Aastal 1877 liideti mõisa maad linnaga, aga reaalset ehitustegevust seal eriti ei olnud. Aastani 1910 asus asumi maadel hipodroom, lisaks toodeti lähedal asuvast rabast turvast. Aastal 1924 võõrandati mõisa maad ja anti need Riia linna kasutusse. Enne Läti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt ehitati asumi aladele individuaalelamuid. Asumile iseloomulikud paneelmajad hakkasid kerkima alles aastast 1983. Aastal 2013 sai asum üle kogu maailma tuntuks Maxima kauplust tabanud varinguga.
Maakond (Itaalia)

Itaalia haldusjaotuses on maakond (itaalia keeles "regione", mitmuses "regioni") 1. järgu haldusüksus. Maakonnad, välja arvatud Valle d'Aosta, jagunevad provintsideks ("provincia") ja need omakorda valdadeks ("comune"). Põhiseaduse paragrahvi 131 järgi on Itaalias 20 maakonda.
Staatus.
Igal maakonnal on oma valitsus oma statuudi, võimupiiride ja ülesannetega. Kõik maakonnad on põhiseaduses sätestatud piirides autonoomsed. Viiele maakonnale (1948. aasta veebruaris Sitsiilia, Sardiinia, Valle d'Aosta ja Trentino-Alto Adige maakondadele, 1963. aasta jaanuaris Friuli-Venezia Giuliale) on spetsiaalse statuudiga antud ülejäänud maakondadega võrreldes laiendatud autonoomia. Üks neist viiest, Trentino-Alto Adige, koosneb kahest autonoomsest provintsist (Bolzano ja Trento), mille seadusandlikud volitused on analoogsed maakonna omadele. Trentino-Alto Adige ja Valle d'Aosta nimetused on Itaalia põhiseaduse 2001. aasta redaktsioonis (§ 116) toodud ära kahes keeles, itaalia/saksa ja itaalia/prantsuse keeles: Trentino-Alto Adige / Südtirol ja Valle d'Aosta / Vallée d'Aoste.
Viieteistkümne eriõigusteta maakonna seadusandlikku autonoomiat suurendati märkimisväärselt 2001. aasta põhiseadusliku reformiga (kiideti heaks Amato II valitsuse ajal ja kinnitati rahvahääletusega Berlusconi II valitsuse ajal).
Ajalugu.
Esimese maakonnana asutati 1946. aastal Sitsiilia maakond, viimasena moodustati 1963. aastal Molise maakond.
Valitsemine.
Maakonna valitsusorganid on sätestatud põhiseaduse 121. paragrahvis:
Laekroon

Laekroon oli vanasti pidulike sündmuse puhul lakke riputatav kaunistus. 
Eestis olid tuntud näiteks jõulu-, nääri- ja pulmakroonid.
Laekroonide kasutamine muutus Eestis harvaks alates 19. sajandi lõpust, ent 1960. aastatel hakati neid taas tegema.
Hüpiklased

Hüpiklased ("Dipodidae") on sugukond imetajaid näriliste seltsis.
Sugukonda kuulub 16 perekonda kokku veidi rohkem kui 50 liigiga.
Ainsaks Eestis elavaks hüpiklaseks on kasetriibik.
Šampēteris

Šampēteris on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 1,366 km². Asub Zolitūdest idas, Imantast lõunas, Zasulauksist läänes ja Pleskodālest põhjas. 7179 elanikku (2010). 
Kaart aastast 1683 näitab asumi aladel asuvat "Prästingshofi" ja "Ludendorfshofi" mõisasid ning Skudra kõrtsi. Aastal 1782 sai mõlema mõisa omanikuks Anna Ulrika von Vietinghoff, kes ühendas need Šampēterise mõisaks (peahoone asus Pleskodāles). XIX sajandil jagati mõisa maad ehituskruntideks, aastal 1803 rajati asumisse hoone äädika tootmiseks, aastal 1856 aga õlletehas. Aastal 1899 rajati asumi maadele litograafiline trükitööstus. Selleks ajaks oli asumist kujunenud tööstuspiirkond, kus olid veel tekstiilitööstuse, keemiatööstuse ja masinaehitusega tegelevad ettevõtted. Aastal 1919 liideti mõisa maad linnaga.
Unilased

Unilased ("Myoxidae", sünonüümid "Gliridae" ja "Muscardinidae") on sugukond imetajaid näriliste seltsis.
Sugukonda kuulub 9 perekonda kokku 29 liigiga.
Eestis elavad kaks unilaste liiki – pähklinäpp ja lagrits.
Karin Suursalu

Karin Suursalu (sündinud 22. märtsil 1962 Rakveres) on eesti tõlkija.
Ta on eesti keelde tõlkinud nii ilukirjandust kui ka aime- ja teatmeteoseid. Inglise filoloogina tõlgib ta inglise keelest. 
Alates märtsist 2015 on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Haridus.
Karin Suursalu on lõpetanud 1980. aastal Rakvere I Keskkooli. Tartu Riikliku Ülikooli on ta lõpetanud kaks korda: 1985. aastal (filoloogiateaduskonnas) inglise keele erialal ja 1989. aastal (ajalooteaduskonnas) psühholoogia erialal.
Kirjanduse ja tõlkimise propageerija.
Karin Suursalu tutvustab enda tõlgitud raamatuid ja nende autoreid meelsasti ka avalikkusele – peamiselt teoste järelsõnu koostades, aga ka tele- ja raadiosaadetes esinedes ning ajakirjadele-ajalehtedele artikleid kirjutades või ajakirjanike küsimustele vastates.
Märkimist väärib tema esinemine Vikerraadio saates "Loetud ja kirjutatud. Karin Suursalu", kus ta tutvustab Ameerika kultusautori Philip. K. Dicki romaani "Mees kõrges lossis" ning räägib selle tõlkimise protsessist ja oma muudest tõlketöödest. 2015. aasta ajakirja Elu Lood sügisnumbris aga selgitab ta koos oma tõlkijast isaga lähemalt, kuidas tõlkijaamet on pereliini pidi edasi läinud ning milliste teoste tõlkimine on teistest kirkamalt meelde jäänud. Kahe peale kokku olevat nad eesti keelde tõlkinud ligi pool tuhat raamatut.
Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa asutaja ja juhataja.
2019. aastal asutas Karin Suursalu omaalgatusliku raamatukogu – Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa – ning on sestpeale vabatahtliku tööna komplekteerinud selle lugemisvara, tutvustanud ja laenutanud huvilistele raamatuid ning kutsunud kogukonna raamatu- ja teetunde sisustama eesti loomeinimesi Osa lugemistoa raamatutest on pärit ta enda ning ta tõlkijast isa ja teiste kolleegide tõlgitud raamatute autorieksemplaride hulgast, kuid suurema osa on annetanud Eesti Hoiuraamatukogu (2400 trükist), kirjastused ja veel paljud väiksemad annetajad.
2021. aastal tunnustas Harku vald Karin Suursalu tööd Harkujärve kogukonnakeskuse lugemistoa juhatajana Erna ja Juhan Tui nimelise kultuuristipendiumiga.
Isiklikku.
Teenekas tõlkija Matti Piirimaa on Karin Suursalu isa.
Madu (tähtkuju)

Madu (kreeka Ὄφις, ladina "Serpens", omastav "Serpentis", lüh Ser) on tähtkuju taevaskeral (põhjataevas). Mao tähtkuju koosneb kahest osast: vasakpoolne osa on Mao Saba ("Serpentis Cauda") ja parempoolne Mao Pea ("Serpentis Caput"). Mao Saba, milles paikneb udukogu Messier 16, ja Mao Pead, milles paikneb kerasparv Messier 5, eraldab Maokandja ("Ophiuchus") tähtkuju.
Klassifikatsioon.
Tänapäeval kuulub Madu Rahvusvahelise Astronoomiaunioonilt kinnitatud kaasaegsete tähtkujude hulka. 
Tähed.
Tähtkuju heledaim täht on Unuk, tähesuurusega 2.63 ja paikneb Mao Peas.
Ajaloolist.
Babüloonias tunnistati kahte mao tähtkuju: üks vastab tänapäevasele Hüdra tähtkujule ja teine on "Bašmu", mida loetakse vastavaks kaasaegsele Mao tähtkujule ning mille kirjeldajaks peetakse Vana-Kreeka astronoomi Eudoxost Knidosest, 
Mao tähtkuju on üks antiikaja astronoomi Klaudios Ptolemaiose kirjeldatud 48 konstellatsioonist.
Mütoloogia.
Vanakreeka mütoloogias kujutas Mao tähtkuju maokandjat – hiidmadu, keda hoiab kätel tervisejumal Asklepios – mao peaga kehapool vasemas käes ning sabaga osa paremas käes.
Karmen Vagula

Karmen Vagula (sündinud 21. aprillil 2000) on eesti kabetaja. Tema treener on Heinar Jahu ja ta esindab Nõmme kabeklubi.
Individuaalselt on ta tulnud mitu korda Nõmme meistriks. Eesti meistrivõistlustel on ta tulnud esikolmikusse. Ta on 6–7 korda Eestit esindanud Euroopa noorte meistrivõistlustel.
Ta õppis aastatel 2007–2013 Tallinna Rahumäe Põhikoolis. Alates aastast 2013 õpib ta Tallinna Pääsküla Gümnaasiumis.
Ta ema Janne Mumme on samuti kabetaja.
Seebistumisarv

Seebistumisarv on ühe grammi aine (rasva) seebistamiseks kuluv kaaliumhüdroksiidi kogus milligrammides. 
Seebistumisarv määratakse aine proovi ja kaaliumhüdroksiidi (KOH) kaalutiste keetmisel etanooli lahuses ning reageerimata KOH tiitritakse vesinikkloriidi (HCl) lahusega. Iseloomustab see aine koostisse kuuluvate seotud (estritena) ja vabade rasvhapete keskmist molekulmassi (ahela pikkust). Seebistumisarv on happearvu ja estriarvu summa.
Kahvri laimipuu

Kahvri laimipuu ("Citrus hystrix") ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv liik.
Levila.
Kahvri laimipuu kasvab Indias, Nepalis, Filipiinidel, Bangladeshis, Indoneesias, Malaisias ja Tais. 
Kasutamine.
Kaubanduslikult ja koduköökides leiavad kasutust nii kahvri laimipuu lehed kui ka viljad – kahvrilaimid ehk kombaavad.
Helmi Põld

Helmi Johanna Põld (aastani 1908 Helmi Einberg; 11. detsember 1882 Koigi (Nõmmküla-Koigi) – 4. oktoober 1969 Vancouver) oli eesti pedagoog.
Ta lõpetas 1900. aastal Rakveres Zeeh' Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi, kus sai algkooliõpetaja kutse; 1907. aastal sai Soomes võimlemisõpetaja kutse.
Ta töötas aastatel 1903–1905 õpetajana algkoolis, 1905–1907 õpetajana Kursi kihelkonnas ning 1907–1940 võimlemis- ja algkooliõpetajana Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis. Nooruses töötas mõne aasta ka Venemaal koduõpetajana.
Ta oli üks emadepäeva tähistamise algatajaid Eestis. Oli ka ajakirja Eesti Naine asutajaid ja aastatel 1923–1940 selle vastutav toimetaja. Kirjutas lastenäidendi "Lumivalgukene" (1922) ja romaani "Sõduri kast" (1937). Oli Eesti Naiste Karskusliidu juhataja, Karskusseltside Kesktoimkonna ja Eesti Rahvaerakonna liige.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale ja mõni aeg hiljem siirdus Saksamaalt Kanadasse.
Isiklikku.
Ta oli 1908. aastast abielus Peeter Põlluga. Nende poeg oli ajaloolase haridusega vaimulik Agu Põld, teine poeg on emeriitvaimulik Toomas Põld, väimees (tütre Helme abikaasa) oli vaimulik Helmut Piir; tütrepoeg on vaimulik Gustav Piir, pojatütar on kirjandusteadlane Rutt Hinrikus.
Liia Peterson

Liia Peterson (neiupõlvenimi Liia Sein; 5. august 1930 Sõmeru vald – 3. august 2025 Tartu) oli eesti meditsiinipedagoog ja arst-transfusionist. 
Ta sündis vallasekretär August Seina tütrena. Ta on õppinud algkoolis ja lõpetanud 1948. aastal Rakvere Eesti Keskkooli. Aastatel 1948–1954 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arstina. 
Aastatel 1954–1962 töötas ta Tartus Vabariiklikus Meditsiinilises Keskkoolis hügieeni ja sisehaiguste õpetajana. 1962. aastast sai tast Maarjamõisa Haigla veretalituse arst (transfusionist).
Isiklikku.
Ta abiellus 1951. aastal loomaarstiteadlase, hilisema Eesti Põllumajandusülikooli professori Karl Petersoniga; neil on kaks poega, vanem poeg Urmas Peterson on ülikooli geograafia õppejõud.
Siuglemine

Siuglemine on paljude jalutute loomade loomulik liikumisviis looduses (nii maapinnal kui ka veekogudes), mille korral loom liigub edasi keha justkui sujuvate kurvidena liigutades (lihaste kokkutõmme) ja neid läbides (lihaste lõtvumine).
Roomajad.
Maolised.
Madudel (sh "Colubridae" sugukonna, püütonite ja rästiku ning mamba perekonna madudel jt) on siuglemine levinumaks liikumisviisiks. Sobivate kõhukilbiste, lihaste ja närvide olemasolul saavad maod vabalt liikuda – isased maod ka vastuvõtlikke partnereid otsida või saakloomi rünnata. Mao sellisest liikumisest tavaliselt jälge ei jää, kuna vähem sobival pinnasel nagu märg liiv või muda vms lähevad maod üle külgvaksamisele.
Vooglemine

Vooglemine ehk röövikutüüpi liikumine ehk otsejooneline liikumine (inglise "rectilinear locomotion") on paljude jalutute loomade (näiteks madude) loomulik liikumisviis, mille korral loom roomab peaaegu ilma loogeteta.
Vooglemise ajal töötavad madudel samamoodi kaasa nii lihased kui soomused, (roided ei liigu) jm liikumist võimaldavad tugi- ja liikumisaparaadi osad.
Selline liikumine on aeglane, kuid omane paljudele madudele, kelle keha on paksem ja jässakam, näiteks püütonid, boad, kassaavad, lärmakad aafrikarästikud jt.
Lõõtspillitaoline liikumine

Lõõtspillitaoline liikumine (inglise keeles "concertina movement") on paljude jalutute loomade (näiteks madude) liikumisviis, mille korral loom roomab justkui ronides, nii et tema liikumine sarnaneb lõõtspilli liikumisega selle mängimisel.
Maod kasutavad seda liikumisviisi raskesti ligipääsetavatel horisontaalsetel pindadel (kitsad praod, avaused, augud jm) ja puude otsa ronimisel.
Sedasi liikudes töötavad madudel aktiivselt kaasa nii lihased kui ka soomused ja muud liikumist võimaldavad tugi- ja liikumisaparaadi osad.
Selline liikumine on aeglane ja energiakulukas: madu liigub pea ees ja järk-järgult liigutab ülejäänud keha, 2 ja enama kehakurviga, soovitud suunas.
Ajaloolist.
Lõõtspillitaolist liikumist kirjeldas esimesena Wiedemann 1932. aastal.
Constantinus Suure usupoliitika

Constantinus Suure usupoliitika alustalasid oli, et tema valitsemise ajal tunnistati ristiusk seaduslikuks usundiks ning hiljem muutus see riigiusundiks.
Kristlusse pöördumine.
312. aastal sai legendi kohaselt Vana-Rooma keiser Constantinus enne 28. oktoobril toimunud Mulviuse silla lahingut kogemuse, kus ta nägi taevas päikesevalgusest moodustunud X (hii) P (roo) sümbolit, mida hiljem nimetati Kristuse monogrammiks, sest X ja P on ka esimesed tähed nimes Khristos. Ta olevat kuulnud sõnu "In hoc signo vinces" ("selle (märgi) all võida!"). Constantinus käskis oma sõduritel selle kristliku sümboli oma kilpidele panna ning lahing võideti. Briti ajaloolane Adrian Goldsworthy on pidanud seda tõestisündinud looks, kuid Saksa ajaloolase Hartwin Brandti andmetel koostati see lugu pärast lahingut. Lisaks sellele pidas ta võimatuks, et Constantinus oleks oskusliku võimupoliitikuna käskinud valdavalt paganatest koosnevatel vägedel oma kilpidele kristliku sümboli panna ning selle all lahingusse minna. Samas võis ta pärast seda olla tänulik kristlikule jumalale, kes erines Maxentiuse paganlikest jumalatest. Pärast Mulviuse silla lahingut hakkas ta soosima kristlust, kuid samas ei öelnud ta avalikult lahti Sol Invictuse austamisest. Pärast lahingut Rooma linna oma vägedega sissemarssimist ei läinud ta Kapitooliumi mäele, et tuua traditsiooniline ohver peajumal Jupiterile. 314. aastal teatas ta Arles'i kirikukogule, et ta pöördus ("converti") lahingu päeval kristlusse.
Usupoliitika 312–324.
Arheoloogilised leiud näitavad, et 312. aastal alustas ta Roomas Lateraani basiilika ehitust, seda tehti riikliku toetusega. 312. aasta lõpus andis ta Põhja-Aafrika kirikule raha kristliku elu arendamiseks. 313. aastast rõhutas ta avalikult, et ta on "jumala teener", kes peab tagama ühtsuse oma kristlastest alamate seas. 313. aastal kuulutas ta Milano ediktiga kristluse Rooma riigis lubatud religiooniks. H. G. Wellsi arvates mõistis ta, et kristlus oli ühendav jõud, mis pakkus moraalset solidaarsust riigis, kus oli palju kitsarinnalisi vaateid ja omakasupüüdlikkust. 315. aastast pärit hõberahadele lasi ta vermida paganlike sümbolite kõrval ka hii-roo monogrammi, mida kristlased on pidanud kindlaks tunnistuseks sellest, et Constantinus oli juba siis kristlane, kuid see võis olla soov näidata, et Jeesus on Rooma uus võidujumalus. 318. aastast pärinevas keiserlikus kirjas keelustas ta teatavad maagia vormid, mille puhul eristas ta "halba" ja "head maagiat", millest esimese eesmärk oli vandenõu inimelude vastu ning teise puhul kaitsta põllumajanduses saaki. 312.–324. aastast ei ole teada, et ta oleks algatanud traditsiooniliste usundite järgijate õiguste piiramist. Selle põhjuseks on peetud poliitilist pragmaatilisust. 321. aastal kehtestas ta seadusega kohtutele ja äridele pühapäeva töövaba päevana, kuid maapiirkondades võis sel päeval töötada. 323. aastast pääsesid kristlased riigi kõrgematele tsiviilametikohtadele.
Linaligu

Linaligu on lina varte leotamine vees, et eraldada linakiudu linavarre küljest. Leo käigus toimub käärimine, kus bakterid aitavad lagundada pektiinikihi, mis varre siseosa ja kiudu omavahel seob.
Lina leotamine üleni vee alla kastetuna on veeligu. Linad pandi likku kuni kolmeks nädalaks, peale lisati "vajutised" ehk oksakiht, millel olid veel lauad ja kivid raskuseks. Samas võib ligu toimuda väga kiiresti, vaid mõne päevaga. Lina leotati linaleoaugus, mis on looduslikust veekogust eraldatud osa või maa sisse kaevatud auk. Lina leotamisel muutub vesi elusloodusele ohtlikuks, mistõttu ei soosita lina leotamist elavas veekogus. Veeleos jääb linakiud heledam ning tulemus on kasteleost kvaliteetsem, sest leotamine on ühtlasem.
Kasteligu on linavarte laotamine maha, kus kaste, vihma ja tuule käes ilma eelneva vettepanekuta. Kasteleos jääb linakiud hõbehallikas. Protsess võtab kauem kui veeligu, olenevalt oludest 3-6 nädalat. Saadav kiud ei ole nii kvaliteetne, sest leotamine on ebaühtlasem. Samas ei reostata kasteleo käigus vett.
Euroopas olid mõlemad leotusviisid üldtuntud.
Enne edasist töötlemist kuivatati leotatud linad rehetoas partel.
Tšibtša keeled

Tšibtša keeled on keelkond, mille keeli räägitakse traditsiooniliselt Kesk-Ameerikas Hondurase idaosast kuni Colombia põhjaosani, sealhulgas ka Nicaraguas, Costa Ricas ja Panamas. Keelkond on saanud nime väljasurnud tšibtša keele järgi, mida rääkisid Bogotá linna elanikud eurooplaste invasiooni alguses. Geneetilised ja keeleteaduslikud uuringud on aga näidanud, et tšibtša keelte ja neid rääkivate inimeste asuala kese on algselt olnud hoopis põhja pool, Costa Rica ja Panama piiri ääres, kus keelkonna keelte esinemus on kõige mitmekesisem.
Keelkonda kuuluvad bari, boruka, bribri, buglere, ika, kabekari, kogi, kuna (piirikuna ja San Blasi kuna), malaio keel, maleku, ngäbere, petši, rama, teribe, tšimila ja tunebo keel (jaguneb Angosturase tunebo, kesktunebo, läänetunebo ja Barro Negro tunebo keeleks) ning mitu väljasurnud keelt, nagu korobisi, suerre, tukurrike, voto ja tšibtša keel.
Xasan Shiikh Maxamuud

Xasan Shiikh Maxamuud (araabia keeles حسن شيخ محمود; Ḩasan Shaykh Maḩmūd; sündinud 29. novembril 1955 Jalalaqsis) on Somaalia poliitik. Ta oli 16. septembrist 2012 kuni 8. veebruarini 2017 Somaalia president. 2022. aastal valiti ta taas presidendiks. 
Ta oli üks 2011. aastal asutatud Rahu ja Arengu Partei asutajaid ning on erakonna esimene esimees.
Tal on tehniline haridus. 1980. aastatel töötas ta tehnikakooli õppejõuna, 1990. aastatel konsultandina ÜRO ja mitmesuguste rahu- ja arenguprojektide juures ning UNICEFi haridusametnikuna Somaalias.
Aprillis 2013 valis ajakiri Time Xasan Shiikh Maxamuudi saja mõjukaima inimese hulka.
8. veebruaril 2017 parlamendis toimunud presidendivalimistel võitis ta esimese vooru, kuid kaotas teises voorus tugevalt endisele peaministrile Maxamed Cabdullaahi Maxamedile, misjärel tunnistas oma valimiskaotust ja loobus järgmises valimisvoorus osalemast. Samal päeval vannutati Maxamed uueks presidendiks.
15. mail 2022 valiti Hassan Cheikh Mohamoud presidendivalimistel taas Somaalia presidendiks.
Loogused

Loogused (keskmurdes ka "kolked") on vanasti kasutatud heina- ja põhukandmise vahend. See koosneb kahest looka meenutavast puust, mis on omavahel ühendatud hõreda nöörist või vitstest punutisega.
Oli Euroopas laialdaselt tuntud. Eesti alal kasutati mitmesuguseid looguseid eelkõige lõuna- ja keskosas. Taluõuedel kandsid naised loogusega loomasööta või rehepeksu ajal põhku.
Kassiauk

Kassiauk on talurahvaarhitektuuris aidaukse alumises nurgas või aidaukse läve all olev ava, mille kaudu kass sai liikuda aidast sisse ja sealt välja.
Toeta Eesti Maadlust

Mittetulundusühing Toeta Eesti Maadlust registreeriti äriregistris 26. märtsil 2013.
Toeta Eesti Maadlust alustas rahvaliikumisena, mille eesmärgiks on kajastada meedias ilmunut ning kutsuda Eesti avalikkust maadlusteemalistele aruteludele. Initsiatiiv tekkis vastukajana Rahvusvaheline Olümpiakomitee otsustele ja rahvusvahelistele aruteludele eemaldada maadlus Olümpiamängude kavast. 
7. märtsil 2013. aastal korraldati Tallinna Reaalkooli Georg Lurichi bareljeefi juures Eesti olümpiasangarite ja maadlusveteranide (August Englas, Arvi Aavik, Valeri Nikitin, Helger Hallik, Toomas Proovel ja Tarvi Thomberg) avaliku pöördumise ettelugemine kampaania eestvedaja Martin Plaseri poolt. Kuni maadlusspordi tagasi hääletamiseni Olümpiamängudele (8. sept. 2013.) korraldati Toeta Eesti Maadlust egiidi all mitmeid aktsioone: kohtumine Riigikogu spordi- ja liikumisharrastuse toetusrühmaga, maadlusmatš vabavõitlusliiga RAJU puuris ja doonorluspäeval osalemine, kirjutati mitmeid artikleid, korraldati avatud maadlusmatt Tallinna Tornideväljakul ja Tallinna Teletorni juures.
Facebookis on loodud kommuun "Toeta eesti maadlust", millega on praeguseks liitunud ligi 2500 kasutajat. 
Martin Plaseri juhtimisel aitasid kampaaniat läbi viia: Lauri Luik, Kristjan Press, Ott Tõnissaar, Heiki Nabi, Alo Toom, Eerik Aps.
Tökat

Tökat (ka "kasetõrv", ladina "pix liquida") on kasetohust valmistatud tõrv, mida kasutati hobuserakmete ja vankrimäärdena, samuti nahksaabaste ja suuskade tõrvamiseks.
Kasekoorest valmistatud kasetõrva ("pix Betulinae") on edukalt kasutatud ka rahvameditsiinis ekseemi ja psoriaasi ravimisel. Kasetõrvast destilleeritakse õli ("Betulae oleum empyreumaticum retification").
Tökatit kasutatakse ka šampoonides, seepides ja salvides. Tökatiseepi kasutatakse akne vastu. Naturaalne tökatiseep ei kuivenda ega ärrita nahka; sellist seepi toodavad käsitsi nii tööstused kui käsitöölised. Samuti on tökatiseep efektiivne infektsioonide ärahoidmisel ja elavdab nahka mikrotraumadest ja intertrigost. Teadusringkondades kutsutakse tökatis hulgaliselt sisalduvat betuliini “mustaks kullaks”. Esimene meditsiinilis-teaduslik kirjeldus tökatist tehti juba 1788 aastal ja soovitati inimestel seda kasutada põletushaavade ja sisselõigete raviks. 20. sajandi alguses avastati kasekoore antirahüütiline omadus ja 1994. aastal viirusevastane omadus ning eelkõige asjaolu, et see toimib inimese immuunpuudulikkuse vastu. Ameerika keemik, Minnesota ülikooli professor Robert Carlson nimetas betuliini “esmaklassiliseks aineks”, mis töötab ideaalselt, kuna see on “looduse poolt sünteesitud, mitte laboris”. Erinevad uurimused on näidanud, et lisaks antiseptilistele ja haavade paranemise omadustele avaldab betuliin ka viirusevastaseid, hepatoprotektiivseid, koolereetilisi, antioksüdante, immunostimuleerivaid, kasvajavastaseid omadusi.
Eestis toodab tökatit ja valmistab tooteid Viljandimaal asuv OÜ Liivimaa Kasetõrv 
Tökatit on läbi aegade kasutatud:
¤ Kaitsevahendina: puitkatustele, hoone sokliosadele, paatidele.
¤ Immutusvahendina: vihmariietele, köitele. 
¤ Määrdena(lisatud rasva): kalavõrkudele, nahkesemetele, saabastele, ratastele.
¤ Ravimina nahavigastuste, nahahaiguste, liigesevalu, rabanduse, hingamisteede haiguste korral, ravinärimiskummina. 
¤ Seebi jt pesuainete valmistamiseks.
¤ Tõrjevahendina putukate (parmud, sääsed, puugid), madude, rottide peletamiseks, kärbsepüünisena, aedade taimekaitses.
¤ Teritusvahendi-luisu valmistamiseks (tõrva ja liiva segu).
¤ Pigi valmistamiseks – pigitatud niidiga õmmeldi nahkesemeid, hobuseriistu, jalanõusid. Pigi nööriga tihendati laevaplangutust.
¤ Liimi valmistamiseks
¤ Naha parkimiseks(Elmar Nugis "Tähtsamate nahaliikide kodune parkimine")
Viited.
Tökati vägi ravib ja kaitseb https://sonumid.ee/2021/04/27/kasitoolane-tokati-vagi-ravib-ja-kaitseb/
Idarahaskandaal

Idarahaskandaal oli poliitiline skandaal Eestis, mis sai alguse, kui 2010. aasta lõpus avalikustas ajaleht Postimees Kaitsepolitsei ettekande, mille kohaselt olevat Keskerakonna esimees Edgar Savisaar Keskerakonnale raha hankinud Venemaalt.
Katse tõttu hankida Venemaalt poliitilist rahastust nimetati Savisaart kapo materjalides ja Eesti ajakirjanduses Venemaa mõjuagendiks. Samuti pidas kapo presidendile, peaministrile ja siseministrile tehtud suulistes ettekannetes Savisaare tegevust julgeolekuriskiks ning kahtlustas teda mõjuvõimuga kauplemises.
Edgar Savisaar ise on eitanud nii raha küsimist kui ka Venemaa poliitilise mõju vahendamist Eesti poliitikas, süüdistades kaitsepolitseid ja ajakirjandust kallutatuses. 2013. aasta detsembris esitas Savisaar Postimehe vastu tsiviilhagi, nõudes Postimees AS-ilt ebaõigete faktiväidete ümberlükkamist või väärtushinnangute avaldamise õigusvastasuse tuvastamist ja mittevaralise kahju hüvitamist.
Keskerakonna liikme Enn Eesmaa hinnangul mõjutas skandaal Keskerakonna valimistulemusi 2011. aasta parlamendivalimistel, kui erakond kaotas parlamendis kolm kohta.
Marten Vill

Marten Vill (sündinud 21. oktoobril 1982) on eesti muusik, kes on mänginud ansamblites:
Tuulepesa

Tuulepesa (ka "tuuleluud, nõialuud") on peente okste põimik puu võras, mis võib olla tekkinud näiteks seenhaigusest. Nähtust esineb peamiselt kasel. 
Eesti rahvameditsiinis on tuulepesa suitsutamist kasutatud tuulerõugete ravimisel.
Sassarese

Sassarese ehk Turritano on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare loodeosas. Sassarese (omastav sõnast 'Sassari') hõlmab provintsi keskust Sassarit. Teised olulisemad keskused on Porto Torres ja Ittiri.
Piirkonnas on 16 Sassari provintsi valda: Cargeghe, Codrongianos, Florinas, Ittiri, Muros, Osilo, Ossi, Ploaghe, Porto Torres, Putifigari, Romana, Sassari, Tissi, Uri, Usini ja Villanova Monteleone. Sassarese piirneb Monteacuto, Anglona, Romangia, Nurra, Planargia ja Meilogu piirkonnaga.
Nurra

Nurra on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare loodeosas.
Nurra piirneb kirdes Asinara lahega, läänes Sardiinia merega, idas Riu Mannu jõe ja kagus Logudoro kõrgendikega.
Piirkonnas on viis Sassari provintsi valda: Alghero, Olmedo, Porto Torres, Sassari ja Stintino. Nurra piirneb Sassarese ja Logudoro piirkonnaga.