Maokeelelised

Maokeelelised ("Ophioglossaceae") on taimede sugukond.
Tegu on peamiselt maismaal kasvavate rohttaimedega ning esineb ka epifüütseid liike. Antud sugukonna esindajaid kasvab laialdaselt kogu maailmas, ulatudes parasvöötme aladelt kuni troopiliste piirkondadeni.
Maokeelelisi on maailmast leitud umbes 100 erinevat liiki. Ajaloo jooksul on erinevad uurijad arvanud, et antud sugukonda kuulub kuni 10 perekonda. Kew' botaanikaaia andmetel jaotuvad aga praeguseks kinnitatud liigid nelja perekonda: võtmehein ("Botrychium"), maokeel ("Ophioglossum"), siukeel ("Helminthostachys") ja tähtkeel ("Mankyua"). Eestist on leitud seitse liiki maokeelelisi perekondadest võtmehein ja maokeel. Mitmed võtmeheina liigid kuuluvad Eesti I ja II kaitsekategooriasse (haruline võtmehein, virgiinia võtmehein, kummeli-võtmehein).
Maokeelelised eelistavad sageli häiringutega seotud kasvukohti. Neid esineb rohkem varajaste kuni keskmiste suktsessiooni etappidega metsades. Antud sugukonna puhul on soosivaks teguriks ka vanemates metsades toimuvad häiringud.
Maokeeleliste sugukonda ja maokeelte perekonda kuulub liik "Ophioglossum reticulatum". Antud liigi isenditel on teadaolevalt suurim kromosoomide (1400 kromosoomi) arv võrreldes teiste elusolenditega.
Maokeeleliste sugukond on evolutsiooniliselt vana: eri uuringute põhjal on saadud antud sugukonna vanuseks ligikaudu 250 miljonit aastat või isegi 369 miljonit aastat.
Morfoloogia.
Maokeeleliste puhul on tegu püstiste, madalakasvuliste rohttaimedega, mille juhtkoe tüübiks on eusteel. Paljudel maokeeleliste sugukonda kuuluvatel liikidel moodustub maapealse osana üks leht, mis koosneb kahest eristatavast osast: steriilsest fotosünteesivast lehest ja viljakast eospeast, mille kudedes on eoslehed (sporangiumid). Sporangiumid on paksuseinalised, 0,5–1,5 mm läbimõõduga ning sisaldavad tuhandeid eoseid. Sporangiumi avanedes kanduvad eosed tuule abil ümbritsevasse keskkonda.
Fotosünteesiva lehe alusosa moodustab varre ümber lehetupe, mis võib olla kas avatud või suletud. Lehed võivad olla lihavad, harunemata või sulgjalt lõhestunud. Mõnel parasvöötme aladel kasvaval liigil muutub lehe värvus tihti enne närbumist külmematel kuudel pruunikaks või punakaks.
Maokeelelisi eristab enamikust sõnajalgadest nende gametofüüdi talitus. "Ophioglossaceae" sugukonda kuuluvad liigid on mükoheterotroofid. Nende gametofüüdid on tavaliselt lihakad, ümarad või lineaalsed ning asuvad maa all, kus nad saavad põhitoitaineid mükoriisa abil, kuna gametofüüdil puudub võime fotosünteesida. Seda mükoriisset seost peetakse hädavajalikuks sugukonna liikide edukaks arenguks ja elutsükliks.
Enamikul maokeeleliste sugukonna liikidel on juurtel vähe juurekarvu. Nende juured on lihtsa ehitusega harunemata või vähese harunemisega. Leidub ka erandeid, näiteks on täheldatud maokeelte perekonnas (liigil "Ophioglossum palmatum") juure dihhotoomset harunemist.
Kasutusalad.
Ophioglossaceae sugukonna taimi on kasutatud rahvameditsiinis. Neil on mitmeid kasulikke omadusi, sealhulgas antibakteriaalset, veresuhkrut alandavat, viiruse-, seene- ja põletikuvastast toimet. Näiteks harilikku maokeelt ("Ophioglossum vulgatum") on tarvitatud salvina haavade ja põletuste raviks tänu kudede parandamist soodustavatele ühenditele. Võrk-maokeel ("Ophioglossum reticulatum) sobib" põletiku vastaseks raviks ning menstruaalprobleemide korral.
Mõnda sugukonna taime kasutatakse loomasöödana kitsedele. Toiduks valmistatakse lisaks eelnevas lõigus mainitud liikidele ka "Ophioglossum petiolatum" ning veel teisigi maokeeleliste perekonda kuuluvaid taimi. Inimtoiduna tarbimisel tuleb neid enne kuumtöödelda, kuna taimed sisaldavad toksiine.
Kuna sugukonna "Ophioglossaceae" liikide areng sõltub seentega sümbioosist, kasutatakse antud taimi ökosüsteemi indikaatorina ning ka teadusuuringutes.