Yasunari Ikenaga

Yasunari Ikenaga (jaapani keeles 池永 康晟 "Ikenaga Yasunari"; tuntud ka kui Ikenaga KanAkira; sündinud 3. oktoobril 1965 Tsukumis) on jaapani maalikunstnik. 
Elulugu.
Yasunari Ikenaga sündis 1965. aastal Tsukumi linnas Ōita prefektuuris Kyūshū saarel. 1984. aastal lõpetas Midorigaoka keskkooli, mis kuulub Ōita prefektuuri kunsti- ja kultuurikolledži juurde. 
Ikenaga õppis koolis õlimaali, kuid iseseisvalt uuris jaapani traditsioonilist "nihonga" maalistiili. Pärast kooli lõpetamist kolis kunstnik Tōkyōsse. Konkreetne maalitehnika on üsna aeganõudev ning seetõttu kulus kunstnikul palju aega tehnika täielikuks valdamiseks. Pärast suurt isikunäitust Takashimayas (Shinjuku, Tōkyō) ning esimese kunstiraamatu avaldamist 2014. aastal saavutas Ikenaga Yasunari kunstnikuna laiema tuntuse. Ikenaga Yasunari teoseid avaldatakse nii trükiste, illustratsioonide, kalendrite kui ka värvimisraamatute kujul. Tema teosed on populaarsed ka väljaspool Jaapanit.
Looming.
Kunstniku meelisteema on bijinga (美人画, "bijin" [美人] tähistab "ilus naine" ja "ga" [画] tähistab "maal", "maalimine"), mis tõlgituna jaapani keelest viitab "kaunite naiste maalimisele". Yasunari teostele on iseloomulik, et modellid pole anonüümsed, vaid nad justkui elaksid igavesti noorena tema maalidel. Iga kunstiteose pealkiri sisaldab konkreetse modelli nime. Naised tema piltidel on õrnad, naiselikud ja malbed, neis on peidus teatud salapära. 
Kunstnik kasutab tööde teostamisel traditsioonilisi materjale, mis annavad "nihonga"-stiilile selle algse päritolu – "sumi" ehk must tint, tekstuurset lõuendit, mineraalseid pigmente, traditsioonilisi "fude", "menso" või "hake" pintsleid ja tahmatrükki linasel kangal. Ikenaga Yasunari töödes ühinevad omavahel traditsiooniline Jaapani kunst ning Lääne stiilid. Tema muusad on moodsa aja naised, kes kannavad nii tänapäevaseid kui ka traditsioonilisi jaapanipäraseid rõivaid, mida kaunistavad mustrid või mida mõnikord rõhutavad ka kuldlehed. Figuuri ümbritsevad erinevad lilled ning taimed. Tema stiil mõjub sellegipoolest jaapanilikult ning teoste värvipalett on pehme ja mahe. Töödes on näha mõjutusi juugendist, mida võib aimata modellide poosidest või kunstniku armastusest dekoratiivsuse vastu. Lisaks naismodellide kujutamisele, on Ikenaga Yasunaril teoseid ka kassidest.,
Võrreldes klassikalise jaapani illustratsiooniga on kunstnik pööranud tähelepanu detailide rõhutamisele. Ta on kujutanud oma modellide silmi ja nägu realistlikumalt kui traditsioonilises "nihonga"-stiilis. Täiuslikult on maalitud portselanlik hele nahatoon. Tihti on modellid pööranud oma pilgu vaataja eest kõrvale, mis tekitab tunde, nagu viibiksid nad kusagil omas ruumis või mõtetes. 
Naised tema maalidel on küpsed, atraktiivsed ja ilusad oma kohmetuses. Tema töödele on iseloomulik teatav erootilisus ehk sugestiivne sensuaalsus. Tema töödes on esindatud kaks vaadet, mis on kohati vastuolus, aga täiendavad teineteist. Kawaii (可愛い "nunnu", "armas"), mis tähistab pigem tütarlapselikku ning süütut ilu. Teine aspekt tema töödes on bijin (美人 "ilus inimene", mille sünonüüm on "bijyo" [美女] "ilus naine"), mille all mõeldakse pigem küpsemat naist. Yasunari modellid on enamasti kahekümnendates eluaastates naised. Kunstniku teosed kalduvad pigem "bijin" omaduse ehk naiselikkuse ja küpsuse poole.
Nihonga.
Ikenaga püüdleb oma kunstis "nihonga"-stiili (日本 画, "nihon" [日本] tähendab jaapani keeles "Jaapan" ning "ga" [画] tähistab "maal", "maalimine") poole. Maret Nukke sõnul on "nihonga"-stiil tekkinud reaktsioonina lääne kunsti ("yōga" ehk maalimine lääne stiilis) mõjude sissetungile. Samas hakkasid Jaapani kunstnikud kujutama Euroopalike teemasid, näiteks hakkasid maalima akti, mis jaapani maalitraditsioonis oli olnud ennekuulmatu. Maalidesse ilmus perspektiiv ning hakati kujutama varju. "Nihonga" võttis eeskujuks "yamato-e" (jaapani pildid), mille pildiline kaanon kujunes välja Jaapanisse toodud hiina maalikunsti ("kara-e" ehk hiina pildid) alusel. Maret Nukke sõnul on maalide iseloomulikuks jooneks vasakult alt paremale üles kulgev diagonaalile asetatud omapärane perspektiiv. Jaapani kunsti iseloomustab ka asümmeetriline kompositsioon. Figuuride ja objektide puhul harrastati vaid teatud osa kujutamist, lõigates pildist välja näiteks puude ladvad või poolitati inimkujutist. Selline omapärane komponeerimise viis oli 19. sajandil inspiratsiooniks ka paljudele Euroopa kunstnikele. Äratuntavateks joonteks on suurte pindade katmine ühtlase koloriidiga ning kuldamine ja varjude puudumine.
"Nihonga"-stiilis kasutatakse mineraalseid pigmente või loomse päritolu liimi töötlemisest saadud värve, mis annavad teosele ainulaadse koloriidi ja ilu. Värvid on saadud naturaalsetest ainetest, nagu mineraalid, putukad, konnakarbid või taimed. Maali alusena kasutatakse Jaapani paberit ("washi"), peene tekstuuriga siidi- või lõuendikangaid (ühe- või mitmevärvilised). Joonistus tehakse tavaliselt "sumi" või hiina tušiga. Teose maalimiseks kasutatakse erineva jämedusega pintsleid. Ameerika kunstifilosoof ja orientalist Ernest Francisco Fenollosa (1853–1908) kirjeldas Jaapani traditsioonilist "nihonga"-stiili: realismi puudumine, varju puudumine, rikkaliku värvipaletti puudumine, kontuur ja lihtne väljenduslikkus. "Nihonga"-stiili põhirõhk on joonel ("mokkotsu" ehk joonistus ilma äärejoonteta, mis põhineb kontrastitehnikal). Samuti kulla ja hõbeda kasutamine taustal, fooni väikeste osade hajutamine, värvide kandmine veel niiskele maalingule, et saavutada juhuslikkuse efekti. Enamik "nihongasid" on üles seatud rippuvate rullidena, kokkuvolditavate sirmidena või raamituna.