Struktuurimudel

Struktuurimudel on objekti struktuuri esitav kanooniline (eeskirjale vastav) moodustis. Teostatud on peamiselt konkreetsete objektiliikide struktuuri esitavaid mudeleid. Struktuurimudeliks on nimetatud ka objekti osiste-vaheliste suhete (seoste) tavapärast kirjeldust.
Süsteemsete objektide nagu "kommunikatsioonivõrkude, ökoloogiliste koosluste, keemiliste ühendite, geneetiliste moodustiste" jt struktuur on reeglina esitatav graafi kujul. Vastav struktuurimudel formula_1 avab objekti elementide (osiste) vahelised suhted, rühmitab elemente nende sümmeetria omaduste järgi, esitab struktuuri n-ö isomorfismi täpsusega ning võimaldab eristada üht struktuuri teisest . 
Näiteks keemilise ühendi struktuurimudel on klassikalise struktuurivalemi, st keemilise ühendi "struktuuri" kujutava "graafi" formula_2 täpsustatud esitis, mis elementide formula_3 vahelisi suhteid iseloomustavate "binaarmärkide" abil tuvastab ka nende erinevad "positsioonid" 'formula_4 struktuuris. Positsioonid on graafi struktuuri iseloomustavad atribuudid. Positsioon kujutab endast struktuurielementide "ekvivalentsusklassi", mida rühmateooria aspektist nimetatakse orbiidiks.
Tegemist on ühe süsteemse lähenemise moodusega objektide uurimisel, kus erinevad positsioonid omandavad alamsüsteemide tähenduse. Objekti erinevad elemendid (osised) jaotuvad reeglina erinevatesse alamsüsteemidesse. Keerukama struktuuriga objektide puhul võivad aga ka ühesugused elemendid erinevatesse alamsüsteemidesse kuuluda.
Tuleb silmas pidada, et binaarmärgid formula_5 esitavad nii elementidevahelisi "naabrussuhteid" kui ka ""mitte-naabrussuhteid" ".
Miinusmärgiga, st binaar(–)märgi esimene liige esitab lühima tee ehk kauguse formula_6 elementide vahel, kus see on fikseeritud erinevaid teid (ahelaid) pidi. Binaarmärgi teine liige esitab elementide arvu formula_7 ja kolmas liige seoste arvu formula_8 nendes ahelates.
Plussmärgiga, st binaar(+)märgi esimene liige esitab omavahel seotud elementide (naaberelementide) vahelist kolateraalset kaugust formula_9, st antud elemendipaari (ja nendevahelise seose) kuulumist ringi (vöösse) pikkusega formula_10. See ring võib olla moodustatud rohkema arvu seostega kui ringi pikkus, samuti võib elemendipaar kuuluda mitmesse samasuguse pikkusega ringi. Niisuguse binaarmärgi teine ja kolmas liige esitavad vastavalt elementide arvu formula_7 ja seoste arvu formula_8 selles ringis või lõikuvates ringides. Erandi moodustab siin hargnevust ehk „oksa“ lüli iseloomustav binaarmärk formula_13, mis esitab vaid vahetu kauguse formula_14, nagu see on ka siinse näite puhul. Elemente, mis ei ole omavahel ahelaid pidi seotud, esitab binaarmärk formula_15. 
Mudeli veerg formula_16 koosneb "sagedusvektoritest", mis kokkuvõtlikult esitavad antud elemendi formula_17 suhteid teiste elementidega. Samade vektorite alusel on järjestatud positsioonid mudelis. Mudeli veerg formula_18 koosneb "positsioonivektoritest", mis esitavad elemendi formula_17 seotust vastavatel positsioonidel formula_4 asuvate elementidega.
Süsteemse lähenemise mõte seisneb terviku uurimises selle alamsüsteemide, st sümmeetriaklasside ehk positsioonide tasemel. Struktuurimudelid formula_1 sobivad ka ökoloogiliste koosluste, geneetiliste moodustiste, kristallide, kommunikatsioonivõrkude jt objektide struktuuri ja selle sümmeetriaomaduste uurimiseks. Kaks struktuuri on isomorfsed parajasti siis, kui nende struktuurimudelid on ekvivalentsed. Isomorfismituvastus struktuuri ei tuvasta. Struktuurimudelid annavad täiendava mooduse graafi kujul esitatavate objektide sümmeetriaomaduste uurimiseks.
Nüüd on hakatud struktuurimudeleid moodustama graafi seosmaatriksite astendamise teel.