tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Baia lahing

Baia lahing (rumeenia keeles "Bătălia de la Baia", ungari keeles "moldvabányai csata") oli lahing 15. detsembril 1467 Moldova vürsti Stefan Suure ning Ungari kuninga Mátyás I vahel. Lahing oli ungarlaste paljudest katsetest Moldovat vallutada viimane. Mátyás ründas Moldaaviat kättemaksuks Musta mere kindluse Kilija vallutamise eest. Sajandeid enne seda oli Kilija Moldovale kuulunud.
Lahingu võitis Moldova ning sellega lõppesid Ungari katsed piirkonda vallutada.
1981. aasta pommirünnak Iraagi saatkonnale Beirutis

15. detsembril 1981 korraldas Iraagi šiiitlik rühmitus al-Dawa Iraagi saatkonnale Liibanoni pealinnas Beirutis enesetapu-autopommirünnaku. Plahvatuse tagajärjel hävis saatkonna hoone ning hukkus 61 inimest, mh Iraagi suursaadik Liibanonis. Vähemalt 100 inimest sai vigastada.
Rünnakut peetakse tihti pärast 1927. aasta Bathi koolikatastroofi lähiajaloo teiseks enesetapurünnakuks. Aastal 1983 toimus Beirutis veel kaks suuremat pommirünnakut: üks Ameerika Ühendriikide saatkonnale ning teine kasarmutele.
Cerrenaceae

Cerrenaceae on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente sugukond.
Lambakorrik (perekond)

Lambakorrik ("Cerrena") on kandseente hulka kuuluv perekond seeni.
2023. aasta meeste võrkpalli Euroopa liiga

2023. aasta võrkpalli Euroopa Liiga oli 19. korda toimuv meeste võrkpalli Euroopa liiga, kus osales 18 Euroopa meeste võrkpallikoondist. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga.
Euroopa Kuldliigas osales 12 Euroopa meeste võrkpallikoondist, kes jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile kolme alagruppi. Iga alagrupi parim (lisaks korraldajale) pääses "final-four" turniirile, mida korraldas Horvaatia ja kus selgitatati nelja parema meeskonna paremusjärjestus. Võistluse võitis Türgi, kes sai sellega õiguse osaleda 2023. aasta suvel toimuval FIVB Challenger Cupil, mis on ülemikuturniir maailma tugevaimasse liigasse, FIVB Rahvuste liigasse järgmiseks turniiriks. Turniiri kõige väärtuslikum mängija oli Kaan Gürbüz.
Euroopa Hõbeliigas osales 6 Euroopa meeste võrkpallikoondist, kes jagati kahte alagruppi. Turniiri võitis Läti, kes tagas sellega 2024. aastaks koha Euroopa Kuldliigas.
Alagrupiturniiri protseduur.
Alagrupid jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile 16.10.2022 seisuga.
Alagruppides mängis iga koondis omavahel kahel korral (kodus-võõrsil süsteemil).
Edasipääseja selgitamine:
Euroopa Kuldliiga "Final Four" turniirile pääses korraldaja ning iga alagrupi võitja (kui korraldaja oleks alagrupi võitja, siis pääseks edasi kõigi alagruppide parim teine koondis). Euroopa Kuldliiga alagrupiturniiri kõige kehvem koondis langeb järgmistel võistlustel Euroopa Hõbeliigasse.
"Alagrupi protseduur on kirjeldatud vastavalt Euroopa Kuld- ja Hõbeliiga juhenditele."
Euroopa Kuldliiga.
Alagrupiturniir.
A-alagrupp
B-alagrupp
C-alagrupp
Euroopa Hõbeliiga.
Alagrupiturniir.
A-alagrupp
B-alagrupp
Poolfinaalid.
1. poolfinaalpaar
2. poolfinaalpaar
2019. aasta naiste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2019. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid 31. naiste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis. Võistlusi korraldas Euroopa võrkpalliliit CEV. Põhiturniir toimus neljas riigis: Ungaris, Poolas, Slovakkias ja Türgis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 24 Euroopa võrkpallikoondist.
Kolmandat korda krooniti Euroopa meistriks Serbia, kes võitis finaalis 3:2 Türgit. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Serbia diagonaalründaja Tijana Bošković.
Eesti võrkpallikoondis jõudis esmakordselt Euroopa meistrivõistluste põhiturniirile, kus alagrupiturniiril lõpetati alagrupp viie kaotuse ja ühegi võiduta viimasena.. Lõppkohaks jäi võistlustel kahekümne kolmas.
Krimm (perekonnanimi)

Krimm on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krimm 38 inimesel: 47 mehel ja 40 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krimm meeste puhul 1161. kohal ja naiste puhul 3047. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Krimm vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,28. Perekonnanimi Krimm oli levinuim Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 2,86.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Kodavere ja Kambja kihelkonnas, Harjumaal Keila ja Nissi kihelkonnas, Järvamaal Ambla ja Peetri kihelkonnas, Läänemaal Märjamaa ja Varbla kihelkonnas, Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas, Võrumaal Rõuge kihelkonnas, Saaremaal Karja kihelkonnas ning Pärnumaal Pärnu-Elisabethi kihelkonnas nimeks Krimm, Grimm ja Krim kokku 14 korral (normaliseeritult Krimm). 
Nimede eestistamise käigus loobuti 1935., 1937. ja 1939. aastal nimest Krimm 6 korral ning uuteks nimedeks võeti Kirsileht, Saarep, Tammera, Undla ja Ülavere.
Kreeka minuskel

Kreeka minuskel on kirjastiil, mida kasutati 9. ja 10. sajandi Bütsantsi kreekakeelsetes käsikirjades ja mille kasutamine kestis paiguti 15.–16. sajandini.
Ajaloost.
Kreeka minusklit hakati kasutama varasema kreeka untsiaali asemel. Kreeka untsiaalist erines see väiksemate, ümaramate ja rohkem omavahel seotud tähekujude, samuti kirjatähtede ala- ja ülapikendite olemasolu poolest; ka leidus selles rohkem ligatuure. Kreeka minusklisse jõudis osa tähevorme varasemast mitteametlikust kursiivkirjast ja minuskelkirja osa tähevorme on jõudnud tänapäeva kreeka kirja väiketähtedesse.
9. sajandist on teada tosinkond kreeka minusklis käsikirja; alates 10. sajandist kirjutati Bütsantsis aina rohkem varasemaid klassikaliste ja varakristlike autorite kreekakeelseid tekste ümber minusklites ja seetõttu leiab sellest ajast untsiaalkäsikirju vähe. Varased minuskelkäsikirjad on sageli vanimad säilinud allikad mingi teksti kohta ning keskse tähtsusega filoloogilistes uuringutes. Minuskelkäsikirjad jaotatakse vanuse järgi kolme rühma:
Hōei vulkaanipurse

Hōei vulkaanipurse oli Fuji vulkaani purse, mis algas 16. detsembril 1707 (4. hōei-aasta 11. kuu 23. päeval) ning lõppes 24. veebruaril 1708. Tegu on Fuji viimase kinnitatud purskega, aastatel 1708–1854 on kirjeldatud veel kolme purset, mida ei ole kinnitatud. Hoei purskest tekkis Ida-Jaapani kohale tihe tuhasadu, millele järgnesid maalihked ja näljahäda. Hokusai seerias "Sada Fuji vaadet" on näha purskest tekkinud kraatrit mäe edelaküljel. Purskeala tuntakse Hōei mäena, kuna purse toimus hōei ajajärgu neljandal aastal. Tänapäeval pääseb kraatrit vaatama mööda Fujinomiya või Gotemba matkarada.
9. sümfoonia (Dvořák)

""Uue Maailma sümfoonia" suunab siia. Orkestri kohta vaata artiklit New World Symphony."
9. sümfoonia e-moll op. 95 "Uuest maailmast" (tšehhi keeles "Symfonie č. 9 e moll "Z nového světa""; ka Uue Maailma sümfoonia) on tšehhi helilooja Antonín Dvořáki sümfoonia, mille ta kirjutas aastal 1893, mil ta oli Ameerika Riikliku Konservatooriumi juhataja. Seda mängiti esimest korda 16. detsembril 1893 New Yorgis ning see on üks populaarsemaid sümfooniaid. Vanemas kirjanduses nimetatakse seda 5. sümfooniaks. Aastal 1969 võttis astronaut Neil Armstrong sümfoonia salvestise Apollo 11 missioonile Kuule kaasa.
Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (1918–1919)

"Hilisema NSV kohta vaata artiklit Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik."
Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (leedu keeles "Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika", vene keeles Литовская Советская Социалистическая Республика) oli sõdadevahelisel perioodil lühikest aega eksisteerinud Nõukogude Venemaa nukuriik. Selle kuulutas 16. detsembril 1918 välja Vincas Mickevičius-Kapsukase ajutine revolutsiooniline valitsus. Esimene Leedu NSV kadus 27. veebruaril 1919, kui see liideti Valgevene Nõukogude Sotsialistiku Vabariigiga ning moodustati Leedu-Valgevene Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. 
Punavõim proovis LNSV-st luua kohalike revolutsiooni toel tekkinud riigi muljet, kuid tegelikult oli see nukuriik, mis loodi, et õigustada Leedu-Nõukogude sõda. Nõukogude ajaloolased on selle kohta öelnud: "Asjaolu, et Nõukogude Venemaa valitsus tunnustas noort Leedu NSV-d, paljastas USA ja Briti imperialistide vale, et Nõukogude Venemaa taotles Baltimaade suhtes kahjulikke eesmärke." 
Leedulased üldiselt Nõukogude võimu ei toetanud ning püüdlesid 16. veebruari 1918 Leedu Nõukogu poolt välja kuulutatud Leedu Vabariigi sõltumatuse suunas.
Vaalimine

Vaalimine on ajalooline tekstiilitöötlemise tehnika, millega triigiti ja vormiti niisket kangast. 
Vaalimisega eemaldati villasest või linasest riidest üleliigsed kiud, muudeti kangas tihedamaks ja tugevamaks ning suurendati rõiva mustushülgavust. Vaalimisel on kasutatud suuremate tekstiilide töötlemiseks puidust vaalikaigast ja -kurikat, väiksemate rõivadetailide jaoks ka vaaliklaasi.
Vaalimisel rulliti vaalikaigast ümber vaalikurika rulli keeratud tekstiili peal edasi-tagasi. Vaaliklaasi kasutati samuti edasi-tagasi triikivate liigutustega. Vaaliklaasi juures on viikingiajal kasutatud vaalaluust vaalilaudu, mis võimaldasid kangast paremini vormi pressida.
17. sajandil tulid kasutusele metallist pressrauad. 18. sajandil võeti kasutusele mehaanilised kalandrid, mille abil kalandrimisega saadi sama tulemus kui varem vaalimisega. Vaalikaikad ja -kurikaid jäid taludes siiski kasutusele vähemalt 20. sajandi I pooleni.
Sydney pantvangikriis

Sydney pantvangikriis oli terrorirünnak 15.–16. detsembril 2014, kui Man Haron Monis võttis kümme Lindti kohviku klienti ja kaheksa töötajat Martin Place'is Sydneys Austraalias pantvangi.
Pantvangikriis kestis 16 tundi ning lõppes, kui kohvikust oli kuulda lasku ning eriüksuslased selle peale hoonesse sisenesid. Monis tappis pantvangi Tori Johnsoni, Katrina Dawson sai surma politseiniku lasu rikošetist. Ka Monis hukkus. Politsei kuulidest said viga veel kolm pantvangi ning üks politseinik.
Politseid on süüdistatud hilises initiatiivis, pantvangide surmades ning läbirääkimiste ebatõhususes. Pantvang Marcia Mikhael helistas kriisi ajal raadiojaamale 2GB ning ütles: "Nad ei ole läbirääkimisi pidanud, nad ei ole mitte midagi teinud. Nad on meid siia surema jätnud."
Alguses oli näha, kuidas pantvangid hoidsid kohviku akna vastas džihadistide lippu koos šahadaga ning ajakirjandus pidas seda ekslikult Islamiriigi lipuks. Hiljem nõudis Monis, et talle toodaks ka Islamiriigi lipp. Lisaks nõudis ta edutult raadio vahendusel vestlust Austraalia peaministri Tony Abbottiga. Abbott sõnas, et Monisel olid poliitilised eesmärgid, hilisemas analüüsis leiti, et ta oli "ebatavaline juhtum: haruldane segu ekstremismist, vaimse tervise probleemidest ning kriminaalsusest".
Pärast pantvangikriisi mõistsid moslemiliikumised toimunu ühises avalduses hukka ning matusetalitused toimusid St Mary katedraalis ja St Jamesi kirikus. Teistesse Lindti kohvikutesse pandi üles kaastundeavaldused ning sündmuspaigale toodi hulganisti lilli. Kohvik, kus rünnak aset leidis, sai politseihaarangus tugevalt kannatada ning pandi remondi ajaks kinni. Kohvik taasavati märtsis 2015.
Mikałaj Łukašenka

Mikałaj Alaksandravič Łukašenka (transkriptsioonis "Mikalai Aljaksandravitš Lukašenka"; valgevene keeles Мікалай Аляксандравіч Лукашэнка; vene keeles Николай Лукашенко "Nikolai Lukašenko"; sündinud 31. augustil 2004 Minskis) on Valgevene Vabariigi presidendi Alaksandr Łukašenka kolmas poeg. Tuntud selle poolest, et paljude aastate vältel viibis regulaarselt isa kõrval ametlikel üritustel.
Mikałaj Łukašenka sündis 2004. aastal väljaspool abielu. President Łukašenka teatas avalikkusele, et tal on veel kolmas poeg, alles kolm aastat pärast Mikałaj sündi. Koos selle pojaga ilmus ta avalikkuse ette esimest korda aprillis 2008. Ajakirjanike ees esinedes teatas president, et tema noorimast pojast saab tulevikus Valgevene president.
Perekond.
Mikałaj ema on meditsiinidoktor Iryna Abielskaja (sündinud 1965), kes on töötanud presidendi ihuarstina. Mikałaj emapoolne vanaema Ludmiła Pastajałka (1941–2007) oli aastatel 2002–2006 Valgevene tervishoiuminister. Mikałaj isapoolne vanaema Kaciaryna Łukašenka (1924–2015) töötas pärast teist maailmasõda kolhoosis lüpsjana.
Mikałaj poolvend Viktar Łukašenka on rahvusliku olümpiakomitee president.
Elukäik.
Mikałaj Łukašenka elas koos isaga presidendi residentsides (neid on mitu). Üks neist, residents Ozjornyi, asub agrolinnakese Astrašycki Haradoki (Minskist 24 km põhja suunas) lähedal, hõlmates 90-hektarise territooriumi, mille südames asub Tyszkiewiczi mõisahoone. Residentsis Drazdy (asub eliitrajoonis Minski äärelinnas) on muu hulgas 1000 ruutmeetri suurune spordikompleks basseiniga.
2011. aastal alustas Mikałaj kooliteed Astrašycki Haradoki keskkoolis, kus oli 2009. aastal tehtud riigi rahaga kapitaalremont maksumusega umbes 3,2 miljonit USA dollarit.
Juunis 2022 ilmus meedias teade, et Mikałaj Łukašenka sai küpsustunnistuse. Millisest koolist ta selle sai ja kus Łukašenka jätkas oma haridusteed, selle kohta usaldusväärsed andmed puuduvad.
15-aastaselt relvakandja.
2020. aasta Valgevene meeleavalduste käigus viis president Łukašenka 22. augustil riigi relvajõud täielikku lahingvalmidusse. 23. augustil näidati meedias videot, kus Łukašenka saabus koos 15-aastase poja Mikałajiga, kellel oli kuulivest seljas ja automaatrelv käes, kopteril Minskis Iseseisvuse palee ette.
Maria Tuulik

Maria Tuulik (sündinud 10. juunil 1985) on eesti keeleteadlane.
Haridus.
2007. aastal sai ta Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses ning 2010. aastal magistrikraadi üldkeeleteaduses. Aastatel 2013–2022 õppis Tartu Ülikooli doktoriõppes üldkeeleteaduse alal. 16. detsembril 2022 kaitses doktoriväitekirja "Adjektiivide süstemaatiline polüseemia eesti keeles tajuadjektiivide näitel" (juhendajad Renate Pajusalu ja Margit Langemets).
Töö.
Töötab Eesti Keele Instituudis vanemteadurina, 2010. aastast töötas samas nooremteadurina, 2016. aastast leksikograaf-nooremteadurina.
Uurimisvaldkonnad: eesti keele sõnaliikide kategooriad, kollokatsioonid, polüseemia.
Silmsamblik

Silmsamblik ("Diplotomma") on kottseente perekond.
Ripssamblik

Ripssamblik ("Anaptychia") on kottseente perekond.
Liibsamblik

Liibsamblik ("Hyperphyscia") on kottseente perekond.
Tõmmusamblik

Tõmmusamblik ("Phaeophyscia") on kottseente perekond.
Rosettsamblik

Rosettsamblik ("Physcia") on kottseente perekond.
Härmasamblik

Härmasamblik ("Physconia") on kottseente perekond.
Kultuuridimensioonide teooria

Kultuuridimensioonide teooria on Hollandi sotsiaalpsühholoogi Geert Hofstede teooria eri kultuuride ja väärtushinnangute kohta.
1965. aastal rajas Hofstede IBM-i Euroopa osakonnas personaliuuringu osakonna, mille juht ta oli 1971. aastani. 1967.–1973. aastatel teostas ta ülemaailmse IBM-i ja tütarettevõtete töötajate väärtushinnangute küsitluse ja hiljem võrdles tulemusi. Algselt keskendus ta 40 suuremale riigile, hiljem laiendas ta seda 50 riigile ja 3 regioonile. Esimestel uuringutel oli neli dimensiooni: võimukaugus, ebakindluse vältimine, individualism/kollektivism ja mehelikkus/naiselikkus. 1990.–2002. aastatel tegi ta veel kuus küsitlust korraga 14–28 riigis (kokku 76 riigis), küsitledes ka lennufirmade piloote, üliõpilasi, tsiviilteenistuse juhte. 1991. aastal tegi Michael Harris Bond oma küsitluse 23 riigis Hiina töötajate ja juhtide küsitluse põhjal. Selle tulemusena lisas Hofstede oma teooriasse viienda dimensiooni: pikk-/lühiajaline orienteeritus. 2010. aastal tegi Michael Minkov uue, "World Values Survey" küsitluse, mispeale suurendas Hofstede skoore 93 riigile ja lisas ka kuuenda dimensiooni: järeleandlikkus/piiramine.
Dimensioonid.
Hofstede uuringus eristatakse kuut dimensiooni, skooriga 1–100:
Kultuuride võrdlus.
Riiklikke skoore kokku pannes saab võrrelda kultuuride erinevusi dimensioonides:
Eestit iseloomustab väiksem võimukaugus (40), kalduvus individualismi suunas (60), suurem kalduvus naiselikkuse poole (30), ebakindlust vältivam (60), suhteliselt pika orientatsiooniga (82) ja suur piiratus (16).
Lobmingtal

Lobmingtal on vald "(Gemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
Steiermargi vallareformi osana ühendati 2015. aastal Großlobming ja Kleinlobming ning esialgu kutsuti seda Großlobmingiks. Pärast volikogu otsust on vald 2016. aastast kandnud nime "Lobmingtal".
Põhiosa Großlobming asub 641 m kõrgusel u. 3 km Knittelfeldist lõunas, Lobmingbachtali oru sissepääsu juures. Vald külgneb Muri jõega.
Ajalugu.
Lobmingi territooriumi on esmamainitud 927. aastal Salzburgi peapiiskopi dokumendis. 12. sajandi keskpaigast nimetasid klanni liikmed end alati ühe neile kuuluva kaitsehoone, kuid enamasti oma hõimukoha järgi. Esimene rüütel, kes nimetas end olevat "Lobmingist", kutsuti 1149. aasta mais Friesachi. Lobmingi rüütlid asusid Altlobmingi linnuses (tänapäeval Sulzbachgraben). 15. sajandi esimeses pooles domineerinud Lobmingi rüütlite ümber tekkis arvukalt legende ja jutte.
Pärast Lobmingi rüütlite hääbumist andis kuningas Friedrich II Großlobmingi üle valitsemise Wolfgang Zachile. Hiljem kuulus Großlobmingi linnus mõnda aega Praunfalki rüütlitele. Teine kaitseehitis jäi Welzernitele ja müüdi 1499. aastal Saurau nõbudele Hansule ja Erasmusele. 14. septembril 1730 müüdi Großlobmingi piirkond Siegmundi krahv Welfersheimile. Järgmine edasimüük toimus 23. aprillil 1755 Spital am Pyhrnile, kes müüs valitsemise kohe krahv Franz Josef Wurmbrandile.
1827. aastal ostis Josef Sessler Wurmbrandi pankrotist Großlobmingi mõisa. 1. septembril 1866 asendas aadli ja rüütelkonna Viktor Sessler. Abielludes Helen Freiin von Herzingeriga läks parunkond tema kätte ja Viktor kirjutas sellest ajast peale Sessler-Herzinger. Viktor Felixi ja Margarete Sessler-Herzingeri lastetu abielu läbi tema vennapojad filosoofiadoktor Adalbert Maria Franz Curt August, Wimpffeni patroon ja ülemleitnant, ning Hans Maria Carl Alfons Gustav, Wimpffen Guti ja Großlobmingi lossi patroon.
Wimpffeni perekonnale kuuluv loss müüdi 1979. aastal Steiermargi provintsivalitsusele, et asutada põllumajanduskolledž. Paralleelselt Sessler-Herzingeri perekonna sündmustega kohandati seni talupoegade käes olnud Murhofi mõis 1898. aastal eluhooneks. Kuulsaks sai Gestüt Murhof parun Gustav Hansteini juhtimisel. Rahvuslikud ja rahvusvahelised auhinnad annavad tunnistust üliedukast inglise täisverelisusest. Seoses Gustav Hansteini surmaga lõpetati tõuaretus Murhofis.
2014. aastal pidas Red Bulli omanik Mateschitz omavalitsusega läbirääkimisi, kuna soovis lossi osta ja muuta selle luksuslikuks poloväljakuks koos hotelliga.
Vaata ka: Kleinlobming
Elanikkond.
Lobmingtal on elurajoon. See tähendab, et enamik elanikke sõidab ümberkaudsetesse linnadesse, nagu Knittelfeld, Zeltweg või Judenburg.
Majandus ja taristu.
Liiklus toimub provintsimaanteedel "Lobmingerstraße" L 504 ja "Möbersdorferstraße" L 543.
VAZ-212180

VAZ-212180 ehk Lada-212180 ehk LADA 4x4 Fora "(Vene keeles ВАЗ-212180 «Фора»)" sarja on Venemaa toodetud sõiduauto / linnamaastur.
Antud auto on 30 cm võrra pikendatud versioon mudelist VAZ-21213. Fora mudelit toodeti aastatel 1996–2011 väikeste partiidena PSA Bronto (VIN-kood X7G). See erineb baasmudelist suurendatud uste ja ukseavade plastikust pealisehitusega. Kuna auto uks on tunduvamalt laiem, siis mugavamaks ukse sulgemiseks on uksel seespool kaks käepidet. Sellel mudelil on tagaosa kõrgendatud katusega ning seal on ka laiem tagumine kolmekohaline iste. Fora standardvarustusse kuulub automaatne tulekustutussüsteem. Mootoriruum on soomustatud ja auto on varustatud roolivõimendi ja kliimaseadega. Radiaatorivõre ees on plastist "kängururaud". Suurendatud läbimõõduga rataste kasutamise tõttu (Togliatti firma Slick rehvidega Nokian HRC) võeti varuratas mootoriruumist välja ja kinnitati tagumise põrkeraua kohale, mis tagaluugi avamiseks tuleb üles kõrvale tõsta. 
Lada-212180 on 1,7-liitrine bensiinimootor, mis toodab võimsust 76 hobujõudu kiirusel 5200 p/min ja pöördemomenti 125 Nm (njuutonmeetrit) 3000 pööretel minutis.
Auto on nelikveoline (AWD) ja manuaalkäigukastiga. Kiirendab 100 kilomeetrini tunnis 20 sekundiga ja auto maksimaalne kiirus on 140 km/h.
Kütusekulu kombineeritud režiimis (kombineerides nii linnas kui maanteel sõitmist) on 11,5 liitrit 100 km kohta (8,7 km/l), kütusekulu linnas – 11,7 l/100km, kütusekulu maanteel – 8,7 l/100km. Kütusepaagi maht on 42 liitrit, mis tähendab, et linnasõidus suudab tankimata sõita kuni 360 kilomeetrit ja maanteel kuni 480 kilomeetrit.
Acarosporales

Acarosporales on kottseente selts.
Acarosporaceae

Acarosporaceae on kottseente sugukond.
Leeksamblikulised

Leeksamblikulised ("Candelariaceae") on kottseente sugukond.
Leeksamblik

Leeksamblik ("Candelaria") on kottseente perekond.
Sädesamblik

Sädesamblik ("Candelariella") on kottseente perekond.
Võrdtempereeritud häälestus

Võrdtempereeritud häälestus ehk võrdne temperatsioon (inglise keeles "equal-step tuning", "equal tuning", "equal temperament"; saksa keeles "gleichstufige Stimmung", "gleichstufig temperierte Stimmung", "gleichtemperierte/gleichschwebende Stimmung", "gleichschwebende Temperatur") on muusikas temperatsioon, milles mistahes intervall, näiteks oktav, on jagatud võrdseteks osadeks ning mistahes kõrvuti asetsevate helide helisageduste suhe on võrdne. 
Lääne klassikalises muusikas on alates 18. sajandist levinuim võrdtempereeritud 12-helisüsteem, mille puhul oktav on jagatatud kaheteistkümneks võrdseks osaks. 
Mikrotonaalses muusikas tuntakse ka muid võrdtempereeritud häälestuses helisüsteeme, mille puhul oktav jagatakse mõneks muuks arvuks võrdseteks osadeks (näiteks võrdtempereeritud 22-helisüsteem).
Oktavi jagamise asemel võib võrdselt jagada ka muid intervalle. Näiteks Bohlen-Pierce'i skaala võrdtempereeritud versiooni puhul jagatakse tritaav (oktav pluss puhas kvint helisageduste suhtega 3:1) kolmeteistkümneks võrdseks osaks.
Võrdtempereeritud häälestuses helisüsteemide puhul, milles võrdselt on jagatud oktav, kasutatakse lühendit "vjo" ("võrdselt jagatud oktav", inglise keeles "edo", "equal division of the octave").
Võrdtempereeritud häälestus on tihti kasutusel kui teoreetiline kontseptsioon, sest praktikas muusikainstrumendid, millel puuduvad mehaanilised piirangud, nagu näiteks keelpillid, puhkpillid või ka lauljad, on võimelised jooksvalt reguleerima mistahes heli helikõrgust ning mängima ka helisid, mille suhted on pigem lähedased puhtale häälestusele.
Kilpsamblikulaadsed

Kilpsamblikulaadsed ("Peltigerales") on kottseente selts.
Limasamblik

Limasamblik ("Collema") on kottseente perekond.
Tardsamblik

Tardsamblik ("Leptogium") on kottseente perekond.
Neersamblik

Neersamblik ("Nephroma") on kottseente perekond.
Andmekogu

Andmekogu on Eestis riigi, kohaliku omavalitsuse või muu avalik-õigusliku isiku või avalikke ülesandeid täitva eraõigusliku isiku infosüsteemis töödeldavate korrastatud andmete kogum, mis asutatakse ja mida kasutatakse seaduses, selle alusel antud õigusaktis või rahvusvahelises lepingus sätestatud ülesannete täitmiseks.
Andmekogu asutamise aluseks olevat seadust võib asendada Euroopa Liidu otsekohalduv õigusakt ning Riigikogus ratifitseeritud välisleping. Andmekogu eristamiseks muust üldisest avaliku sektori andmetöötlusest ehk avaliku teabe töötlemisest on formaalne tunnus – asutamine seaduse või selle alusel antud akti alusel. Avalik teave ei moodusta automaatselt andmekogu isegi kui ta on korrastatud andmete kogum.
Andmekogu sünonüümiks on register. Andmekogu on alati infosüsteem, kuid infosüsteem ei ole alati õiguslikus mõttes andmekogu.
Andmekogu ei pea tingimata olema digitaalne. Avaliku teabe osana kehtib ka andmekogude kohta määratlus, et ta võib olla "mis tahes viisil ja mis tahes teabekandjale jäädvustatud". Seega teoreetiliselt võib andmekogu pidada kasvõi puupulkadel nagu muistseid sirvlaudu.
Andmekogu võib kuuluda riigi infosüsteemi. Selline andmekogu on infosüsteemi andmevahetuskihiga (X-tee) liitunud ja riigi infosüsteemi haldussüsteemis registreeritud. Lisaks kuuluvad riigi infosüsteemi andmekogude pidamist kindlustavad süsteemid.
Eesti andmekogudest annab ülevaate RIHA.
Riiklikku ja haldusjärelevalvet teabevaldajate üle andmekogude asutamisel, kasutuselevõtmisel, pidamisel, ümberkorraldamisel ja lõpetamisel teostab Andmekaitse Inspektsioon.
Nõgisamblik

Nõgisamblik ("Parmeliella") on kottseente perekond.
Lohksamblik

Lohksamblik ("Solorina") on kottseente perekond.
Kasukakirjaline kass

Kasukakirjaline kass (inglise keeles "tabby") on kodukassi loomuliku värvinguga kass, keda kõnekeeles kutsutakse triibuliseks, tiigrikarvaliseks või triibikuks.
See karvavärvus esineb paljudel kassitõugudel ja on kasside hulgas väga tavaline. Selline on kodukassi otsese esivanema ja tema lähimate sugulaste Aafrika metskassi ("Felis lybica lybica"), Euroopa metskassi ("Felis silvestris") ja Aasia metskassi ("Felis lybica ornata") karvavärvus: kõigil neil on nii mustri kui ka värvi poolest sarnane kasukas.
Tüübid.
Eristatakse nelja kasukakirja:
Erastamisväärtpaberite Keskregister

Erastamisväärtpaberite Keskregister oli aastatel 1993–2011 tegutsenud erastamisväärtpaberite väljaandmise ja nendega arveldamise süsteemi andmebaas.
Register moodustati rahvakapitali obligatsioonide registri ja õigustatud subjektide ning tagastatava ja kompenseeritava vara registri andmete alusel. Erastamisväärtpaberite keskregistri pidajaks oli Riigiarvutuskeskus.
EVP-de kasutusaeg lõppes 31. detsembril 2006 ja Erastamisväärtpaberite keskregistri andmetel jäi 2006. aasta lõpuks kasutamata EVPsid 398 miljoni krooni väärtuses.
Erastamisväärtpaberite Keskregister likvideeriti 1. juulil 2011.
Ants Sillar

Ants Sillar (1936. aastani Augustin Fross, ka "August Froš"; 20. jaanuar 1917 Taevere vald, Viljandimaa – 21. veebruar 1974 Türi) oli eesti koolijuht.
Ta sai alghariduse Kabala algkoolis. 1930. aastast õppis Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1935. aastal. Gümnaasiumi lõpetamise järel oli kaitseväeteenistuses, seejärel õppis Tallinna Sõjakoolis ja lõpetas suurtükiväe ohvitseride klassi 1940. aastal. Auastmelt nooremleitnant.
Ühtedel andmetel oli ta Nõukogude võimu kehtestamise järel Eesti kaitseväest ümberformeeritud Punaarmee 150. üksiku õhukaitse divisjoni sideülem, evakueerus Teise maailmasõja puhkedes Nõukogude tagalasse, töötas algul metsatööstuskeskuse raamatupidajana, hiljem oli Punaarmees, sõja lõpu ajal oli 483. Suvorovi ordeniga autasustatud kahuripolgu kirjutaja, sest ei saanud jalavigastuse tõttu enam olla riviteenistuses ning demobiliseeriti 1945 detsembris. 
Teistel andmetel ta arreteeriti Punaarmees 10. aprillil 1941 nõukogudevastase agitatsiooni ja nõukogudevastases grupis osalemise eest ning Balti sõjaväeringkonna tribunal mõistis ta surma, ent otsust ei viidud täide ning kandis vangistust Molotovi oblastis Ussollagis, vabanemise aeg teadmata. Vangistuses külmetas jalad, mille tõttu lonkas elu lõpuni. 
Vabanemise järel sai temast EKP Kabala vallakomitee propagandist, 1946 jaanuarist Kabala 7-klassilise kooli sõjalise ala juhataja ja õpetaja. Aastatel 1950–1951 oli ta Kabala Mittetäieliku Keskkooli direktor, aastatel 1951–1957 Türi 1. Keskkooli direktor.
Aastatel 1953–1957 õppis E. Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi geograafia ja loodusteaduskonnas ning lõpetas selle geograafiaõpetaja kvalifikatsiooniga.
Aastatel 1957–1974 oli ta Rakvere Internaatkooli direktor.
1956. aastast oli ta Türi linna rahvasaadikute nõukogu saadik, hiljem EKP Rakvere Rajoonikomitee ja büroo liige ning rajoonikomitee ideoloogiakomisjoni esimees, samuti ühingu "Teadus" Rakvere rajooniorganisatsiooni juhatuse esimees. 
Aastatel 1967–1971 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu liige.
Ta oli ka Eesti NSV Haridusministeeriumi internaatkoolide ja lastekodude komisjoni esimees. Ta oli valitud Eesti NSV õpetajate I Ja II kongressi delegaadiks.
Ta on maetud Türi Saunametsa kalmistule.
Isiklikku.
Endine Eesti NSV riigiametnik ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee viimane esimees Rein Sillar on tema poeg.
Seensamblikulaadsed

Seensamblikulaadsed ("Baeomycetales") on kottseente selts.
Baeomycetaceae

Baeomycetaceae on kottseente sugukond.
Seensamblik

Seensamblik ("Baeomyces") on kottseente perekond.
Coenogoniaceae

Coenogoniaceae on kottseente sugukond.
Urnsamblik

Urnsamblik ("Diploschistes") on kottseente perekond.
Koobassamblik

Koobassamblik ("Thelotrema") on kottseente perekond.
Kauss-samblik

Kauss-samblik ("Gyalecta") on kottseente perekond.
Phlyctidaceae

Phlyctidaceae on kottseente sugukond.
Jahusamblik

Jahusamblik ("Phlyctis") on kottseente perekond.
Puidusamblik

Puidusamblik ("Placynthiella") on kottseente perekond.
Varisesamblik

Varisesamblik ("Trapeliopsis") on kottseente perekond.
Soomussamblik

Soomussamblik ("Hypocenomyce") on kottseente perekond.
Umbilicariaceae

Umbilicariaceae on kottseente sugukond.
Põissamblik

Põissamblik ("Lasallia") on kottseente perekond.
Rhizocarpales

Rhizocarpales on kottseente selts.
Rhizocarpaceae

Rhizocarpaceae on kottseente sugukond.
Kaartsamblik

Kaartsamblik ("Rhizocarpon") on kottseente perekond.
Zilupe jõgi

Zilupe jõgi (läti; vene keeles Sinjaja (Синяя), valgevene keeles Sinjuhha (Сінюха)) on jõgi Euroopas Valgevenes, Lätis ja Venemaal.
Lähtub Valgevenes Asvieja järvest loodes asuvast soost. Voolab ülemjooksul põhja ning on 12 km ulatuses Venemaa ja Läti piirijõeks. Seejärel voolab 59 km Läti alal, on taas 4 km ulatuses piirijõeks ning suubub Venemaal Velikaja jõkke. 
Suuremad asulad jõe ääres on Zilupe linn ja Krasnogorodski (Kraasna) alev.
Suuremad lisajõed on Plussona, Istra ja Verša.
Lätis on jõge tuntud ka Sienupe nime all.
Näsasamblik

Näsasamblik ("Lecidea") on kottseente perekond.
Lumisamblikulaadsed

Lumisamblikulaadsed ("Pertusariales") on kottseente selts.
Icmadophilaceae

Icmadophilaceae on kottseente sugukond.
Rabasamblik

Rabasamblik ("Icmadophila") on kottseente perekond.
Lehtersamblik

Lehtersamblik ("Aspicilia") on kottseente perekond.
Ochrolechiaceae

Ochrolechiaceae on kottseente sugukond.
Purusamblik

Purusamblik ("Ochrolechia") on kottseente perekond.
Lumisamblik

Lumisamblik ("Pertusaria") on kottseente perekond.
Rooma rüüstamine (546)

"Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Rooma rüüstamine."
Rooma rüüstamine aastal 546 toimus Idagootide Kuningriigi kuninga Totila juhtimisel 535.–554. aasta gooti sõja raames. Totila väed paiknesid Tivolis ning ta ründas Roomat, et tagasi vallutada Latium. Linn pidas idagootide piiramisele vastu peaaegu aasta aega.
Godesbergi piiramine

Godesbergi piiramine 18. novembrist 17. detsembrini 1583 oli aastatel 1583–1589 kestnud Kölni sõja esimene suurem piiramine. Tähtsat tugipunkti enda kontrolli alla saada tahtnud Baieri sõdurid piirasid koos palgasõduritega Godesbergi koos selle jalamil asetsenud külaga (tänapäeva Bad Godesbergiga) ümber. Mäe otsas asus 13. sajandi alguses rajatud raskesti vallutatav Godesburgi linnus.
Linnus asus Reini jõe oru kohal ning oli strateegiliselt tähtis, kuna selle kaudu sai kontrollida nii Kölni kuurvürstkonna pealinna Bonni kui piirkonna tööstuskeskusesse Kölni suunduvaid teid. Aastate jooksul olid kuurvürstid linnuse müüre ja torne tugevdanud. 14. sajandil ehitati linnusesse väike residents ning selle donžoonis hakati hoidma kuurvürsti dokumente ja väärisasju. 16. sajandi keskpaigas peeti Godesburgi sisuliselt vallutamatuks ning Kölni kuurvürstide ja peapiiskoppide kui Saksa Rooma Riigi jõukamate alade valitsejate sümboliks. Kölni sõda oli järjekordne usutüli, sellel korral protestandist kuurvürsti Gebhard Truchsess von Waldburgi ning katoliiklasest kuurvürsti Ernest von Bayerni vahel.
Baieri väed ründasid Godesburgi novembris 1583. Linnus pidas ründajate pikale kahuritulele kaua vastu, lõpuks õnnestus sapööridel mäe basaldist pinnasesse kaevuda ning nad õhkisid seal 680 kg lõhkeainet, mis hävitas märkimisväärse osa kaitserajatistest. Plahvatuses sai surma ka palju kaitsjaid, kuid sellest tekkinud kiviprügi takistas piirajate edasisi samme ning eluga pääsenud kaitsjad jätkasid vastupanu osutamist. Baieri sõdurid pääsesid lõpuks linnuse õuele käimlasüsteemi kaudu ning siis õnnestus neil vastupanu murda. Godesburgi linnuse pealik läks koos allesjäänud kaitsjatega donžooni pakku ning läbirääkimistel, kus ta kasutas pantvange, lubati talle, ta naisele ja nõunikule eluga pääsemine. Ülejäänud tornis viibinud mehed, naised ja lapsed tapeti. Järgmisel kuul langes Baieri kätte ka Bonn.
Harrodsi pommirünnak

Harrodsi pommirünnak leidis aset 17. detsembril 1983, kui Londoni kesklinnas asuva Harrodsi kaubanduskeskuse ees lõhkes autopomm. Pommi olid pannud Ajutise Iiri Vabariikliku Armee võitlejad, kes saatsid ka 37 minutit enne plahvatust hoiatuse, millest hoolimata jäeti piirkond evakueerimata. Rünnakus hukkus kolm politseinikku ja kolm tsiviilisikut, 90 inimest sai vigastada ning piirkond ulatuslikult kahjustada. IRA Armeenõukogu avaldas tsiviilohvrite pärast kahetsust ning nende sõnul ei olnud rünnakuks luba antud. Pärast Harrodsi pommirünnakut hakkas IRA keskenduma rohkem sõjalistele sihtmärkidele.
Alpujarrase mäss (1499–1501)

Esimene Alpujarrase mäss (araabia keeles ثورة البشرات الأولى) oli Kastiilia Krooni Granada Kuningriigi (endise Granada Emiraadi) moslemite ülestõus katoliiklastest valitsejate vastu. Mäss algas 1499. aastal Granadas sunniviisilise ristiusustamise tõttu, mida moslemid pidasid 1491. aasta Granada lepingu rikkumiseks. Rahutused suruti linnas kiiresti maha, kuid need jõudsid levida Alpujarrase mägisesse piirkonda. Katoliiklikud jõud, mida mõnel korral juhtis kuningas Fernando isiklikult, surusid mässud pika peale ka maapiirkondades maha ning karistasid moslemeid karmilt.
Katoliiklikud monarhid tõid Alpujarrase mässud ettekäändeks Granada lepingust tagasi astumiseks ning lepinguga moslemitele tagatud õiguste rikkumiseks. Kõikidele Granada moslemitele pandi kohustus ristiusku pöörduda või maalt lahkuda, aastal 1502 laienes see kohustus üle kogu Kastiilia. Sunniviisiline ristiusustamine ei jõudnud vaid Valencia ja Aragóni Kuningriikidesse.
Rainer Sternfeld

Rainer Sternfeld (sündinud 5. detsembril 1982 Tallinnas) on eesti insener, ettevõtja, investor ja taskuhäälingu saatejuht, üks kood/Jõhvi kooli asutajaid.
Haridus.
Sternfeld lõpetas 2001. aastal Saue Kooli hõbemedaliga. Ta õppis aastatel 2001–2005 Tallinna Tehnikaülikoolis tootearenduse bakalaureuse astmes ning omandas aastatel 2005–2006 samas koolis mehhatroonika magistrikraadi (cum laude).
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Ta on Vabadussõja võidusamba üks autoreid. Juhtis ettevõttes ABB elektriautode laadimisvõrgu loomist. Ta on TTÜ fotoklubi ja Robotiklubi üks asutajaid. 2012. aastal lõi ta suurandmete kogumisele, töötlemisele ja nendega äri muutmisele keskenduva Eesti-USA idufirma Planet OS, mis viis aastat hiljem läks USA küberturvalisuse ettevõtte Intertrust omandusse. 2016. aastal lõi taskuhäälingu saate "Globaalsed eestlased". 2019. aastal oli üks kood/Jõhvi tehnoloogiakooli asutajatest. Ta on riskikapitalifondi Nordic Ninja juhtivpartner.
Tunnustus.
2017 Aasta missiooniinimene
2020 Aasta tegija (ühena Jõhvi tehnoloogiakooli asutajaliikmetest)
Isiklikku.
Ta hobi on fotograafia. Rainer Sternfeldi abikaasa on ettevõtja Anu Sternfeld.
Roosakas mütsik

Roosakas mütsik ("Mycena rosea") on mütsikute perekonda kuuluv seen.
Alkaliinmütsik

Alkaliinmütsik ("Mycena luteoalcalina") on mütsikute perekonda kuuluv seen.
Obdach

Obdach on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas.
Vald asub Granitzenbachi orus põhja pool Obdachi sadulast, mis on üleminek Ülem-Murtalist Lavanttali. Vallaala ulatub orust läände Seetali Alpideni, kus kõrgeim tipp on Zirbitzkogel (2396 m).
Ajalugu.
Obdachi on dokumendis esmamainitud 1190. aastal nimega Obdah. Nimi pärineb vanaülemsaksa keelest: "obadah" (kaitsekatus). Tõenäoliselt oli Kärntenisse suunduvatele reisijatele krundil kosutuspeatus. 1324. aastal sai Obdach turu ja ka kõrgema kohtu. Obdach oli piirkondlikult oluline kaubanduskeskus teel üle Obdachi sadula.
Elanikkonna areng.
97,6% elanikkonnast on Austria kodakondsed. Roomakatoliiklasi on 91,3% elanikkonnast, protestante 1,1% ja muslimeid 1,8% ning 4,7% on mittereligioossed (aastal 2001).
Valla rahvaarv kasvas 20. sajandi teises pooles. Elanike arvu vähenemine alates 2000. aastast puudutab eelkõige noori. Alla 15-aastaste inimeste arv vähenes aastatel 2001–2019 40% ja samal ajal kasvas üle 65-aastaste inimeste osakaal 34%.
Kultuur ja vaatamisväärsused.
Looduslikud vaatamisväärsused
Majandus ja taristu.
2001. aasta töökohtade loenduse andmeil oli vallas 99 töökohta 873 töötajaga, lisaks oli 519 väljapendeldajat ja 463 sissependeldajat. Põllu- ja metsamajandeid oli 91 (neist põhikohaga 32), mis kokku viljelesid 3114 ha (1999).
Tähtsaim tööstusettevõte on umbes 250 töötajaga masinatehas ALKO (peamiselt muruniidukid).
Liiklus.
Liikluse tagab "Obdacher Straße" B 78, mis ühendab Kärnteni Lavanttali Murtaliga. Obdachis on "Lavanttalbahni" jaam. Reisijateveoteenus Zeltwegi ja Bad St. Leonhardi vahel lõpetati 2010. aastal.
Haridus.
Obdachis on lasteaed, algkool ja uus keskkool.
1PR

Tallinna bussiliin 1PR sõitis Viru keskuse bussiterminali ja Pirita vahel. Liini teenindas Tallinna Autobussikoondis ning liiklus toimus kõigil päevadel.
Okasseatemperatsioon

Okasseatemperatsioon ehk okasseahäälestus ehk okassiga (inglise keeles "porcupine") on muusikas okasseatemperatsioonide perekonda kuuluv lineaarne temperatsioon, mille puhul kolm tertsi võrdub kahe kvardiga. Okasseatemperatsiooni saamiseks tempereeritakse okasseakomma. 
Okasseatemperatsioon võimaldab muuhulgas momentsümmeetriliste helilaadide kasutamist.
Okasseatemperatsiooni ja selle helilaade kirjeldas esimesena Austraalia muusikateoreetik Dave Keenan. Nimetuse sai temperatsioon heli- ja vidoemängude looja Herman Milleri võrdtempereeritud 15-helisüsteemis loodud muusikateose "Mizarian Porcupine Overture" (1999) järgi.
Lineaarne temperatsioon

Lineaarne temperatsioon (inglise keeles "linear temperament") on muusikas teist järku temperatsioon, mille puhul perioodintervall on oktav.
Momentsümmeetria

Momentsümmeetria (inglise keeles "moment of symmetry", MOS) on 1975. aastal Erv Wilsoni sõnastatud helilaadi omadus, mille kohaselt helilaadi järjestikuste astmete intervalle peab esindama täpselt kaks erinevat ühisteguriteta arvu. Samuti peab momentsümmetrilise helilaadi astmete väärtusi genereerima sama generaatorintervall või generaatorintervallid, mida helilaadi esimesest astmest alates igale järgnevale astmele liites saadakse modulo perioodintervall järgmise astme väärtus. Ka nii generaatorintervalli kui ka perioodintervalli väärtusteks peavad olema ühisteguriteta arvud.
Rütmani galerii

Rütmani galerii on kunstigalerii Raplas.
Galerii asub Rapla kultuurikeskuses, aadressil Rapla, Tallinna maantee 17a. Galerii tegutseb 2006. aastast.
Galerii on nime saanud omaaegse Rapla Haridusseltsi juhatuse esimehe ja Rapla rahvamaja ehituse initsiaatori Jaan Rütmani (1885–1943) järgi.
Perioodintervall

Perioodintervall ehk periood (inglise keeles "period of a scale") on muusikas helilaadi raamintervall.
Lineaarse temperatsiooni puhul on perioodintervalliks oktav.
Generaatorintervall

Generaatorintervall ehk generaator on intervall, mida esimesest astmest või helist alates igale järgnevale astmele või helile modulo perioodintervall liites saadakse helilaadi muude astmete või helirea muude helide väärtused.
Riina Sildos

Riina Sildos (sündinud 21. juulil 1964 Tallinnas) on eesti filmiprodutsent.
Sildos on lõpetanud 1982. aastalTallinna 7. Keskkooli. Õppis 1982–1987 Tartu Riiklikus Ülikoolis vene filoloogiat, 1987. aastal kaitses filmisemiootikaalase diplomitöö "Graafiline sõna kaadris ja väljaspool kaadrit" (juhendaja professor Juri Lotman). Samal aastal astus Teaduste Akadeemia aspirantuuri, väitekirja teema "Filmilik kompositsioon 70.–80. aastate Eesti romaanis".
Sildos töötas aastatel 1987–1992 TA Keele ja Kirjanduse Instituudis. Seejärel töötas ta kuni 2000. aastani Eesti Raadios (1993. aastast Raadio 2 (R2) toimetajana, aasta hiljem R2 vanemtoimetajana ja 1995. aastast peatoimetajana). Aastatel 1998–2000 oli ta Raadio 2 programmidirektor ja Eesti Raadio juhatuse liige. Aastatel 2000–2003 oli ta Eesti Filmi Sihtasutuse juhataja.
Aastatel 2003–2011 töötas ta produtsendina Eesti Joonisfilmis, olles muu hulgas Heiki Ernitsa ja Janno Põldma täispikkade joonisfilmide "Leiutajateküla Lotte" ning "Lotte ja kuukivi saladus" produtsent. Ta on olnud paljude auhinnatud Eesti filmide produtsent, näiteks Ilmar Raagi "Kertu" (2013), "Eestlanna Pariisis" (2012), "Klass" (2007), René Vilbre "Mina olin siin" (2008) ja Moonika Siimetsa "Seltsimees laps" (2018).
Sildos on alates 2004. aastast reisikorraldusfirma Vespalo osanik.
Mitme kohtu hinnangul "optimeeriti" Vespalos makse.
Sildosel on kaks tütart, vanem neist on Johanna-Maria Lehtme.
Puitaken

Puitaken on puidust raamiga aken. Enamasti kas ühe- või kahekordse raamiga ning raamid võivad avaneda nii sissepoole kui väljapoole. Kaheraamiliste akende puhul eristatakse sisse-sisse avanevaid (Soome aken) ja sisse-välja avanevaid (talutüüpi) aknaid. 
Materjali omadustest tulenevalt on puidust raamid vastupidavad ilmastiku oludele ja võrdlemisi kerge vaevaga hooldatavad. Normidele vastava akna soojusjuhtivus 0,8–0,9 W/(mK).
Aknaraami materjalina kasutatakse nii täispuitu kui ka liimpuitu. 
Klaasiks kasutatakse klaaspaketti või ühekordset klaasi.
Soome aken

Soome aken ehk sisse-sisse avanev aken on üks levinumaid akna stiile Eestis. Soome aken on kahekordse raamiga, mõlemad raamid on eraldi avatavad. Topeltraamid tagavad hea soojapidavuse ning avanevad hoone suhtes sissepoole. 
Materjaliks kasutatakse peamiselt puitu.
Puitalumiiniumaken

Puitalumiiniumaken on aken, mille raam on tehtud kombineerides kahte materjali. Siseraam on tehtud enamasti liimpuidust ning väliskorpus on kogu ulatuses kaetud alumiiniumkihiga. See annab aknale vastupidavuse ilmastikule ja UV-kiirgusele ning hea soojapidavuse. 
Välimuselt on puitalumiiniumaken rohkem industriaalsema tunnetusega ja seega ei sobi igale majatüübile. 
Hoolduse osas on puitalumiiniumaknad pigem vähenõudlikud ja lihtsad puhastada, kuid akende taastamine ja hilisem töötlus on keerukamad.
Prantsuse aken

Prantsuse aken ehk panoraamaken on suur aknaava, mis katab kas terve seina, või vähemasti suure osa sellest. Tehakse tihti puitraamiga, kuna puit on vastupidav materjal, mis ei paindu ajaga läbi ning hoiab oma kuju ja füüsilisi omadusi, nagu välimus ja soojapidavus.
Ümaraken

Ümaraken on ringi- või poolkaarekujuline aken. Seda kasutatakse pigem maja ülemistel korrustel, majast eenduvatel ruumidel või ärklitubadel. 
Materjalina kasutatakse enamasti puitu tänu tema mitmekesistele töötlusvõimalustele. Puit võimaldab väga erikujulisi aknaid teha, mistõttu on ta ka eelistatud materjal nii ümarakende kui ka teiste ebatraditsioonilise kujuga akende jaoks.
Talutüüpi aken

Talutüüpi aken ehk sisse-välja avanev aken on kahekordsete eraldi avanevate raamidega aken, mille välimine raam avaneb väljapoole ja sisemine raam sissepoole. Sobivad eelkõige vanemasse majja ning miljööväärtuslikku piirkonda. 
Materjaliks kasutatakse peamiselt puitu.
Üheraamne aken

Üheraamne aken on akna tüüp,  millel on vaid üks raam ning, mis avaneb reeglina väljapoole. Eeliseks on akna kiire ning mugav avamine ja sulgemine. Üldiselt toodetakse üheraamne aken topeltklaasiga või klaaspaketiga, tõstmaks akna soojus- ja mürakindlust. 
Raami materjalina kasutatakse peamiselt puitu.
Ele Loonde

 
Ele Loonde (sündinud 1997) on , ajakirjanik ja kommunikatsioonispetsialist. 
Haridus.
2013. aastal lõpetas kiitusega Tallinna muusikakeskkooli 9. klassi muusikateaduse erialal ja 2016. aastal Gustav Adolfi gümnaasiumi. 2020. aastal omandas Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi semiootikas ja kultuuriteoorias. 
Töö.
2016. aastal alustas kommunikatsioonijuhtimise alal teistkordsel noorte nüüdismuusika festivalil mini Eesti Muusika Päevad ehk mini-EMP. 
2017.–2018. aastal oli praktikant ja vabakutseline ajakirjanik ajalehes Postimees. 2018.–2019. aastal juhtis Euroopa üliõpilaste foorumi võrgustiku AEGEE-Tartu haru avalike suhete töörühma. 2019.–2020. aastal oli suvereporter ajalehes Eesti Päevaleht, samuti töötas lühiajaliselt Eesti kunstimuuseumis kommunikatsioonispetsialistina, organisatsioonides Noored Kooli ja Ettevõtlusküla. 
Aastatel 2021–2022 oli Tartu Ülikooli muuseumi kommunikatsioonispetsialist. Sellest perioodist saab tema töödena välja tuua kodulehe uuendamise, muuseumi roherühma juhtimise ning festivali “Toome müks”, amatöörfotograafidele suunatud astrofoto konkursi ning toomkiriku varemete vahel toimunud jääpeo “Ars Ulademica” korraldamise. Lisaks on Ele Loonde olnud näituste “Ars Academica. Tartu Ülikooli kunstikogu” (2021), “Surma pale. Elu nägu surimaskides” (2021), “Uudiseid Marsilt” (2021), “Toomkiriku saladuste kamber” (2021), “Iidamast-aadamast. Heaks eluks vajalikud asjad” (2022) ja “Baikali ja Berliini vahel. Astronoom Schwarz 200” (2022) tutvustaja. 
Huvialad.
Laulnud mitu aastat Tallinna muusikakeskkooli noortekooris, millega võideti Ingrid Kõrvitsa juhatusel 2011. aastal Euroraadio koorikonkursi "" laste- ja noortekooride kategooria esikoht. 2014. aastal võideti sama kollektiiviga Itaalias Arezzos Euroopa karika sarja kuuluval rahvusvahelisel koorikonkursil esikoht naiskooride ning teine koht XX-XXI sajandi muusika kategoorias. On laulnud ka Tallinna muusikakeskkooli kammerkooris, millega toodi 2013. aastal dirigent Janne Fridolini dirigeerimisel esikoht Austrias toimunud noorte muusika festivalilt . Alates 2021. aasta sügisest Tartu ülikooli kammerkoori liige. 
2017–2019 tegutses Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika üliõpilaste filmiklubis. Harrastab mälumängu, on käsitööhuviline. 
Tunnustus.
2015. aastal sai Eesti teaduste akadeemia õpilaste teadusauhinna „Telesaate „Klassikatähed 2014“ osalejate representatsioon veebimeedias Delfi, Menu ja Õhtulehe näitel“ eest.
Magus molekul

"Magus molekul" on kogu perele loodud toiduteadussaade, mis on alates 2019. aastast eetris olnud ETV2 kanalil. 2023. aasta sügisest on eetris saatesarja viies hooaeg.
Sarja režissöör on Ivan Pavljutskov, produtsent Maria Uppin, toimetaja Helen Saluveer, operaatorid Aivo Rannik ja Robi Uppin, tunnusmuusika autor Robi Uppin. Saatesarja tootja on Black Plastic Productions. Saatesarja tootmist on toetanud Eesti Teadusagentuur, Maaeluministeerium, Tervise Arengu Instituut, HK Unicorn Squad ja VIVITA noorte loovuskiirendi.
Saate formaat.
Saatesarja eesmärk on teaduse populariseerimine toidu abil. Igas saates valmistasid saatejuhid mõne maitsva roa, seejärel tehti toiduainetega teaduskatseid. Saadete pikkus on 10–13 minutit, igal hooajal on valminud kuus saadet.
Saatejuhid.
Sarja saatejuhid olid aastatel 2019–2021 Aigar Vaigu ja Merle Liivak, 2022. aastal Aigar Vaigu ja Sissi Nylia Benita, 2023. aastal Aigar Vaigu ja Paula Särekanno. Teaduskatsete läbiviimisel olid aastatel 2020–2022 abiks ka teadushuvilised lapsed VIVITA laste loovuskiirendist, 2023. aastal tüdrukud tehnoloogialiikumisest HK Unicorn Squad.
Bolinus brandaris

Bolinus brandaris (algselt "Murex brandaris" Carl von Linné järgi, ka "Haustellum brandaris") on keskmise suurusega rööveluviisiline merevees elav tigu ogakodalaste ("Muricidae") sugukonnast, tuntuim purpurtigude hulka kuuluv teoliik.
Liik on fossiilide alusel arvatud esinevat alates pliotseenist (3,6–2,588 miljonit aastat tagasi), fossiliseerunud kodasid on leitud Küproselt, Hispaaniast ja Itaaliast. Teost saadavat sekreeti kasutasid foiniiklased vanaajal kalli värvaine Tüürose purpuri tootmiseks. Värvaine tootmise oskus läks edasi Vana-Kreeka ja Vana-Rooma kultuuridesse; jälgi sellest on leitud Ateenas ja Pompeis.
Kirjeldus.
Täiskasvanud ogakodalase "Bolinus brandaris" koja pikkus on 60–90 mm. Koda on värvuselt kuldpruun, väga pika sifoonikanaliga, ümara suudmeosaga ja madala keeritsaga. Koja välisküljel on pikenenud ogade rida, mille asend vastab iga kasvufaasi lõpule.