tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Friedrich Frommhold Wieckmann

Friedrich Frommhold Wieckmann (õigemini Friedrich Fromhold Wieckmann; 4. veebruar 1865 Tallinn – 23. juuli 1945 Güstrow) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis aastatel 1875–1884 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1885–1891 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Tallinnas ja Kuusalu Laurentsiuse koguduses. Ordineeriti 1. novembril 1892 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastatel 1892–1893 Eestimaa vikaarõpetaja. Aastal 1893 oli ta adjunkt Pärnu Eliisabeti koguduses, aastatel 1893–1897 Tallinna Jaani koguduses. Aastatel 1897–1919 oli ta Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, ühtlasi usuõpetaja, lisaks 1918–1919 ka Tallinna praostkonna praost.
1901. aastal tellis ta kunstnik Paul Raualt Tallinna Püha Vaimu kiriku jaoks uue altarimaali (Bernt Notke kappaltari asemele), mis pandi üles 1902. Praegu asub Paul Raua altarimaal Viru-Nigula kirikus.
1919. aastal asus ümber Saksamaale. Oli aastatel 1920–1933 Oldenburgi (Alam-Saksi liidumaal) Püha Lamberti kiriku pastor. Jäi aastal 1933 emerituuri, kuid aastatel 1941–1945 oli veel Güstrowi (Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal) Püha Vaimu koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema vend Arnold Theodor Benjamin Wieckmann oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Tema äi Woldemar Friedrich Kentmann oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja. Tema õemees Konstantin Thomson oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja.
Joonvälk

Joonvälk on tavalisim välgu liik. See on harilikult 2...3 km pikkuse mitmeharulise välgukanaliga, kuid võib olla ka peaaegu harunemata. Joonvälk võib koosneda ka mitmest paralleelsest välgukanalist.
Tamsalu Lunastaja kogudus

EELK Tamsalu Lunastaja kogudus on luterlik kogudus Tamsalus, mis kasutab Tamsalu Lunastaja kirikut.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Tauno Toompuu, organist on Sirje Sõnum ja juhatuse esimees on Elle Olt.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 15.00 Tamsalu Lunastaja kirikus.
Kirik asub aadressil Paide maantee 7.
Kupits

Kupits on piirimärk, mis koosneb mulla- või kivihunnikust ning sellesse paigutatud postist või piirikivist.
Tamsalu Lunastaja kirik

Tamsalu Lunastaja kirik on kirik Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Tamsalus.
Kirik asub aadressil Paide mnt 11. Kirikus tegutseb EELK Tamsalu Lunastaja kogudus.
Ajalugu.
Kirikuna kasutatav hoone ehitati enne Teist maailmasõda kohaliku ettevõtja autoremondi- ja mehaanikakojana. Nõukogude ajal ehitati hoone ümber korterelamuks, 1980. aastatel kavatseti sinna ehitada kino. Ehitustöid alustati, kuid need jäid pooleli. 1990. aastate esimesel poolel otsustas Tamsalu alevivalitsus rajada pooleliolevasse kinohoonesse tavandimaja (Tamsalu kalmistu paikneb sealt umbes 400 meetrit kagus). Hiljem pakuti EELK-le, et seal hoones võiks tegutseda ka kirik. 
Kirikuhoone valmis 1993. aastal. Uus kirik pühitseti 23. oktoobril, pidulikul jumalateenistusel teenisid teiste seas ka EELK peapiiskop Kuno Pajula, Virumaa praost Peeter Kaldur ja Järvamaa praost Teet Hanschmidt. Väidetavalt oli Tamsalu kirik esimene enam kui viiekümne aasta järel avatud uus luteri kirik.
Kuruš

Kuruš on küla (auul) Venemaal Dagestanis Dokuzpara rajoonis. See on Venemaa lõunapoolseim asula.
Asub mägedes 2560 m kõrgusel merepinnast. Kui arvestada, et Euroopa ja Aasia piir kulgeb mööda Kaukasuse peaaheliku kõrgemaid tippe, siis on tegemist Euroopas kõige kõrgemal asuva pidevalt asustatud asulaga.
Enamik elanikke on lesgid.
Carl Johann Koch

Carl Johann Koch (12/24. aprill 1803 Tallinn – 9/21. jaanuar 1864 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1824–1827. Pärast seda õppis ta mõne aja ka Saksamaal ülikoolis. Oli koduõpetajaks Eestimaal. Ordineeriti õpetajaks 24. juunil 1835.
Oli aastatel 1835–1864 Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Valiti detsembris 1846 Tallinna Toomorbudekodu kaasjuhatajaks ja toomvaestekassa valitsejaks. Ta suri Tallinnas, kuid on maetud Hageris.
Koch oli 9. septembrist 1842 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Laskis aastal 1838 trükkida laululehe (3. lk.) eesmärgiga koguda raha kirikusse oreli ehitamiseks.
Isiklikku.
Carl Johann Kochi isa oli Carl Nikolai Koch (1767–1831), Carlshofi suvemõisa ehk Pirita-Kose suvemõisa omanik, linnamõisade rentnik, Karlova suvemõisa asutaja, Tallinna Suurgildi vanem, Tallinna raehärra ja Tallinna kämmerei.
Carl Johann Koch oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Johanna Wilhelmine Anna Caroline isa oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius (vahetult enne Kochi). Tema teise naise Aleksandrine Henriette isa oli tsaar Nikolai I ihuarst von Freymann.
Harley C. Shands

Harley Cecil Shands (10. september 1916, Jackson, Mississippi – 4. detsember 1981, New York) oli ameerika psühhiaater ja semiootik.
Ta arendas semiootilist lähenemist psühhiaatrias.
TTÜ biorobootika keskus

TTÜ biorobootika keskus on 2008. aastal Tallinna Tehnikaülikooli juurde loodud uurimisasutus.
Põhiline tegevusvaldkond on bioloogiast inspireeritud robootika, kus on tarvis rakendada teadmisi nii loodus- kui ka inseneriteadusest.
Keskuses uuritakse ning püütakse jäljendada kalade liikumist (projekt FILOSE), vaadeldakse meditsiinirobotite mõju patsientide ohutusele (projekt SAFROS). Lisaks tegeletakse arvutusliku hüdrodünaamikaga, tehislihaste ja õppimisvõimeliste robotite loomise ja uurimisega ning mitmete väiksemate projektidega.
TTÜ biorobootika keskuse juhataja on professor Maarja Kruusmaa. Keskuses tegeleb teadus- ja õppetööga paarkümmend inimest.
TTÜ biorobootika keskuse aadress on Tallinn, Akadeemia tee 15A-111.
Carl Rall

Carl Friedrich Johann Rall (25. november (vkj)/ 7. detsember 1859 Tallinn – 1. märts 1924 Paide) oli baltisaksa päritolu Eestimaa vaimulik.
Õppis aastatel 1870–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ning 1879–1885 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, sooritades ka usuõpetaja eksamid. Oli aastatel 1885–1886 Kollmanni eragümnaasiumis usuõpetajaks. Ordineeriti õpetajaks 15. juunil (vkj)/ 27. juunil 1886.
Oli aastal 1886 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1886–1924 oli Paide Püha Risti- ja Anna koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1903–1920 Järva praost. Aastal 1915 saadeti Eestimaa kubermangust välja, elas aastatel 1915–1918 Moskvas, Kaasanis ja Tartus. Väljasaatmise põhjuseks oli Esimese maailmasõja ajal Venemaal toimunud luteri kiriku vastane kampaania. Leidus tunnistajaid, kes väitsid, et nad olid ühel kuuvalgel ööl näinud Saksa aeroplaani lähenevat praosti majale. Aeroplaanilt visatud alla pikk nöör metallklambriga, praost pannud klambri lehmale ümber kõhu, aeroplaan tõstnud lehma õhku ja kadunud Saksamaa suunas.
1905. aastal oli ta Järvamaa Muinsusasjade Alalhoidmise Seltsi asutajaliige.
Carl Rall on maetud Paide Reopalu kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg Gerhard Rall oli arst.
Bekovo rajoon

Bekovo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Penza oblasti edelaosas. Piirneb lõunas Saratovi oblastiga.
Rajooni läbib Hopjori jõgi.
Elanikest 95% on venelased ja 1,4% mordvalased.
Rajoonis on 11 kohaliku omavalitsuse üksust ja 34 asulat. Põhiline tegevusala on põllumajandus.
Autoimmuunsus

Autoimmuunsus ehk automaatne immuunsus on immuunsus, mille korral organismi immuunreaktsioonid toimivad oma organismi antigeenide vastu, rünnates võõrühendite asemel iseenda rakke ja kudesid (sest peavad enda koostisosi ekslikult võõraiks), tootes enda vastu antikehi (immunoglobuliini). 
Immuunreaktsioonina produtseeritakse näiteks oma kudede suhtes sensibiliseeritud lümfotsüüte ja autoantikehi. 
Autoimmuunsus on mitte ainult autoimmuunhaigus, vaid teatud juhtudel füsioloogiline protsess, mille ülesandeks on immuunsüsteemi tegevuse regulatsioon. 
Autoimmuunsete reaktsioonide tekkel mängivad olulist rolli arvatavasti tüümuses toimuval T-rakkude diferentseerumisel. 
Tuntumad autoimmuunse tekkemehhanismiga haigused on näiteks liigeseid kahjustav reumatoidartriit, kesknärvisüsteemi ründav multiipel- ehk hulgiskleroos ("sclerosis multiplex"), kõhunäärme insuliini tootvaid rakke hävitav lapseea suhkurtõbi ja luupus.
Autoimmuunse tekkemehhanismiga haigusi esineb rohkem naistel kui meestel, näiteks peaaegu 75% autoimmuunhaigusi põdevatest ameeriklastest on naised. Kuid meestel kalduvad autoimmuunhaigused kulgema raskemalt; selliste sooliste erinevuste põhjus pole teada.
Kiired ajad Ridgemonti keskkoolis

"Kiired ajad Ridgemonti keskkoolis" ("Fast Times at Ridgemont High") on 1982. aasta Ameerika Ühendriikide noortekomöödiafilm. Filmi lavastas Amy Heckerling, kellele oli see lavastajadebüüdiks. Film põhineb 1981. aastal ilmunud Cameron Crowe'i raamatul, kus ta kirjutas oma kogetust ühe aasta salajase vaatlejana San Diego Clairemonti keskkoolis.
Peaosi mängivad Sean Penn, Jennifer Jason Leigh, Judge Reinhold ning Phoebe Cates. Lisaks neile teevad filmis kaasa veel mitmedki veel vähemalt sama kuulsaks saanud näitlejad nagu näiteks hilisemad Oscari võitjad Forest Whitaker ja Nicolas Cage (tolles filmis mängis ta veel oma õige nime Nicolas Coppola all) ning samuti Eric Stoltz ja Anthony Edwards.
Wilhelm Gottfried Eisenschmidt

Wilhelm Gottfried Eisenschmidt (17. detsember (vkj) / 29. detsember 1839 Pühajärve – 25. märts 1922 Tartu, maetud Tartu Raadi kalmistu Peetri koguduse kalmistule, hauaplats P1:31) oli vaimulik ja Eesti rahvusliku ärkamisaja tegelane.
Elulugu.
Õppis aastatel 1850–1852 Laalandi koolis ja aastatel 1853–1861 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1861–1862 oli koduõpetajaks Varudi mõisas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis aastatel 1863–1867. 
Oli aastatel 1867–1868 koduõpetajaks Kanepis pastor Georg von Holsti juures. Prooviaastal oli ta aastal 1869 Kanepi Jaani koguduses Georg von Holsti juures. Ordineeriti õpetajaks 3. mail 1870.
Oli aastatel 1870–1922 Tartu Peetri koguduse esimene õpetaja. On olnud ajavahemikus 1885–1893 ametist kõrvaldatud segausulistes abieludes laste ristimise pärast.
Võttis osa Eesti üliõpilaste esimestest koondamispüüetest, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliige, kuulus Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi. Ta oli valitud nii Aleksandrikooli peakomiteesse kui Eesti Kirjameeste Seltsi juhatusse (täites neis kas kassapidaja või kirjatoimetaja ameteid). 
Aastal 1881 astus ta koos Jakob Hurdaga välja Eesti Kirjameeste Seltsist, aastal 1883 tõrjuti ta ka eemale Aleksandrikooli asjade ajamisest. Seejärel tõmbus ta rahvuslikust tegevusest tagasi, keskendudes vaid vaimuliku tööle.
Isiklikku.
Tema poeg Johannes Otto Eisenschmidt oli Kodavere Mihkli koguduse ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja. 
Tema onupoja poeg Aleksander Eisenschmidt oli eesti põllumajandusteadlane. 
Tema onupoja poja-poja-poeg Jaan Einasto on eesti astrofüüsik ja akadeemik.
Friedrich Hollmann

Friedrich August Wilhelm Hollmann (16. oktoober 1833 Hargla – 1. september 1900 Valga) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik ja Liivimaa kindralsuperintendent.
Algõpetuse sai koduõpetajalt. Õppis aastatel 1846–1851 Riia kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1852–1856 (aastal 1855 sai kuldauraha ("gold. Preis medaille")). Oli aastatel 1856–1858 koduõpetaja Ropka mõisas. Oli 1857–1858 prooviaastal Tartu Maarja koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures. Ordineeriti 5. aprillil 1859 õpetajaks.
Oli aastatel 1859–1873 (introdutseeriti 5. aprillil 1859) Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Seejärel asutas ta aastal 1873 Tartus kaheaastase eestikeelse religioosse vaimsusega vallakooliõpetajate seminari (Tartu Hollmanni Seminar), oli aastatel 1873–1887 direktor, seminari seismajäämise järel tegutses Peterburi linnamisjonis. nimetati aastal 1889 Liivimaa kindralsuperintendendiks, kelleks jäi surmani. Suri aastal 1900 Valgas, olles teel koju sinodilt.
Tegevus vaimuliku, kirikujuhi ja pedagoogina.
Kirikumehena ja eriti Liivimaa kiriku vaimuliku juhina lähenes ta tuttavale kirikuvürsti tüübile: varustatud raudse tahtega, pani ta ennast järjekindlalt maksma kirikus, juhtides kirikut täielikus kooskõlas "maapoliitikaga", mis "maakirikus" nägi üht rahva kasvatuse tegurit ajalooliselt kujunenud Balti omapärase poliitilise ja ühiskondliku seisukorra muutumatult alalhoidmise sihis. Seejuures olid möödapääsmatud kokkupõrked kodumaa võimuvahekordades põhjalikke muutusi ja uuendusi taotlevate eesti ja läti iseteadlike püüetega. Hollmanni selge vaim ja tasakaalukus suutis ära hoida järskude lõhede tekkimise kirikus, milleks aitas kaasa Vene valitsuse ja kreeka-katoliku kiriku poolt 90. aastate alguses erilise hooga tarvitusele võetud surveabinõud luterliku kiriku, eriti koguduseõpetajate vastu, kes olid seotud kiriklike talituste läbiviimisega rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Koolimehena oli Hollmanni tugevaks küljeks katehheetilise õpetusviisi käsitlemine usuõpetuses. Viljakam tegevus kirjanduse põllul sünnib seminarijuhataja ameti pidamise ajal ja usuõpetusliku koolikirjanduse alal. Viljakam tegevus kirjanduse alal on tal seminarijuhataja ametisoleku ajal ja usuõpetusliku koolikirjanduse alal. Tema sulest on ilmunud:
Isiklikku.
Tema isa Rudolf Gustav Hollmann oli Hargla- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, onu Karl August Hollmann oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja, poeg Franz Friedrich Reinhold Hollmann oli Maarja-Magdaleena- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hiljem Lätis Cēsise piirkonnas, Liepkalne kihelkonnas, Iršis (Hirschehofis) asunud saksa koloonia õpetaja, poeg Valter Friedrich Hollmann oli arst.
Mürzzuschlag

Mürzzuschlag on linn "(Stadt)" Austrias Steiermargi liidumaal, Mürzi jõe ääres.
Mürzzuschlagis on sündinud Elfriede Jelinek.
Johannes Brahms kirjutas aastatel 1884–1885 Mürzzuschlagis oma 4. sümfoonia.
Paul Bouissac

Paul Antoine Rene Bouissac (sündinud 1934, Perigueux, Prantsusmaa) on Kanada semiootik.
Ta töötas pikka aega (1962–1999) Toronto Ülikooli prantsuse osakonnas.
Ta külastas Tartu Ülikooli semiootika osakonda 2007. aasta jaanuaris.
David Savan

David Savan (1916–1992) oli ameerika filosoof, Charles Sanders Peirce'i uurija ja semiootik.
Ta töötas Toronto Ülikooli filosoofia osakonna professorina aastail 1943–1981.
Tunnustus.
Ta oli esimene Ameerika Semiootikaühingu poolt välja antava Thomas A. Sebeoki auhinna laureaat (1992).
Nikolai Põdramägi

Nikolai Põdramägi (sündinud 7. jaanuaril 1944 Saaboldas) on Eesti arst ja poliitik. 
Ta on lõpetanud Värska Keskkooli 1963. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli 1976. aastal.
Nikolai Põdramägi on olnud Tartu Ülikooli Kliinikumi õppejõud ja veresoonte kirurg.
Poliitiline tegevus.
Põdramägi oli Tartu Linnavolikogu liige 1996–2009 ja on taas aastast 2011 alates.
1999. aastast 21. märtsini 2022 kuulus ta Eesti Keskerakonda.
29. oktoobrist 2009 oli ta XI Riigikogu liige, kuhu pääses Aadu Musta asendusliikmena. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 1403 häält, kuid valituks ei osutunud.
2023. aasta Riigikogu valimistel kogus ta valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 404 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tal on elukaaslane, poeg ja kaks tütart.
Näkijärv

Suurjärv ehk Näkijärv (ka "Sillajärv, Päidla Suurjärv") on järv Valgamaal Palupera vallas Päidla külas. See on üks Päidla järvestiku kaheteistkümnest järvest.
Näkijärv on nelinurkse põhiplaaniga ja 11,7 ha suurune rohketoiteline makrofüüdijärv, mis on kanali kaudu ühendatud Päidla Ahvenjärvega. Vesi on rohekaskollane, keskmise läbipaistvusega. 1972. aastal oli taimestik üsna liigirikas ja arvukas (24 liiki veetaimi).
Järve kaldajoone pikkus on 1416 m.
Kuldne karikas. Jalgpalli MM läbi aegade

"Kuldne karikas. Jalgpalli MM läbi aegade" on Andres Musta raamat jalgpalli maailmameistrivõistluste ajaloost. Raamat ilmus kirjastuse ILO väljaandena juunis 2010.
See on esimene eesti keeles ilmunud jalgpalli maailmameistrivõistlusi käsitlev koguteos.
Raamatus on iga MM-turniiri kohta eraldi peatükk, mis sisaldab muu hulgas täieliku statistika finaalturniiril peetud mängudest, valitud mängijate, treenerite ja kohtunike tutvustused, finaalmängude põhjalikud tutvustused koos kommentaaride ja järelkajadega ning fotosid.
Jean-Marie Klinkenberg

Jean-Marie Klinkenberg (sündinud 1944) on Belgia keeleteadlane ja semiootik.
Ta töötab Liège'i Ülikoolis. Ta on üks Grupp µ liikmeid.
Wi Jo Kang

Wi Jo Kang (sündinud 1930) on korea ajaloolane ja teoloog.
Ta on töötanud Wartburgi Teoloogilises Seminaris Dubuque'is (Iowa osariigis USAs).
Ta on uurinud George Herbert Meadi pärandit.
Dubuque

Dubuque on linn Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis, Dubuque'i maakonna halduskeskus. See asub Mississippi jõe kaldal Iowa, Illinoisi ja Wisconsini osariigi kokkupuutekohas.
Elanike arv on 2015. aasta seisuga arvestuslikult 58 799. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 57 637. Dubuque on elanike arvult osariigi kümnes linn.
Linn on saanud nime Julien Dubuque'i järgi, kes oli üks esimesi asunikke selles piirkonnas.
Dubuque sai linnaõigused 1833. aastal.
Dubuque'is asub Loras' Kolledž.
Päidla Väikejärv

Väikejärv (ka "Päidla Väikejärv, Toovere järv") on järv Valgamaal Räbi külas.
Väikejärv on loode-kagu suunas ovaalne eutroofne järv. Ta 2,8 ha suurune. Järv on kraavi kaudu ühendatud Mõisajärvega.
William McDougall

William McDougall (22. juuni 1871 Chadderton, Lancashire – 28. november 1938 Durham, USA) oli psühholoog.
Ta töötas algul Inglismaal, hiljem Ameerika Ühendriikides, sealhulgas Harvardi Ülikooli psühholoogiaprofessorina aastail 1920–1927 ning seejärel Duke'i Ülikoolis.
Ta oli kriitiline biheiviorismi ja neodarvinismi suhtes.
Tema arusaamad motivatsiooni kohta mõjutasid tugevasti Konrad Lorenzi vaateid. 
Ta oli üks sotsiaalpsühholoogia rajajaid.
Gniezno peapiiskoppide loend

Gniezno peapiiskoppide loend loetleb Gniezno peapiiskopkonna metropoliite alates aastast 999 kuni tänaseni. Alates 1418. aastast on Gniezno peapiiskopid ühtlasi ka Poola priimased (kirikupead). Aastatel 1821–1946 oli Gniezno peapiiskopi koht liidetud Poznańi peapiiskopi ja 1946–1992 Varssavi peapiiskopi ametikohaga.
Lõuna-Kivu provints

Lõuna-Kivu provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Lõuna-Kivu asub riigi idapiiril ning piirneb Rwanda, Burundi ja Tansaaniaga. Põhjas piirneb see Põhja-Kivu, läänes Maniema ja lõunas Tanganyika provintsiga.
Provintsi halduskeskus on Bukavu. Teine suurem linn on Uvira – sadamalinn Tanganjika järve ääres järve põhjatipus. 
Lõuna-Kivu ametlik keel on suahiili keel.
Lõuna-Kivu on üks piirkondi, mis on aastaid kestnud kodusõjas kõige rohkem kannatanud.
Juulis 2010 hukkus Lõuna-Kivu provintsis Burundi piiri lähedal paakauto plahvatuse tagajärjel puhkenud tulekahjus vähemalt 220 inimest ja mitusada sai vigastada.
Taranaki

Taranaki (ka "Egmont") on kihtvulkaan Uus-Meremaa Põhjasaarel.
Vulkaan asub saare lääneosas Taranaki ringkonnas, umbes 25 km New Plymouthist lõuna pool. Mäe geograafilised koordinaadid on .
Mäe kõrgus on 2518 meetrit.
Vulkaani ümbritseb Egmonti rahvuspark.
Andrea Rocci

Andrea Rocci (sündinud 29. detsembril 1970 Milanos) on itaalia keeleteadlane. 
Ta sai doktorikraadi 2001. aastal Milano Katoliiklikus Ülikoolis.
Ta töötab Lugano Ülikooli keeleteaduste ja semiootika instituudis Šveitsis. 
Ta on ajakirja Studies in Communication Sciences toimetaja.
Sinuga end elusana tunda võin

Sinuga end elusana tunda võin on Birgit Õigemeele ja Birgit Varjuni ühine singel, mis ilmus 2010. aastal MTH Publishing OÜ poolt. "Sinuga end elusana tunda võin" loo kohta on Varjun kommenteerinud, et see lugu on täpselt tema maitsele, mõjutatud tema lemmikartistidest ning annab märku sellest, millist muusikat ta teha soovib". Tema meelest on Birgit Õigemeel väga hea laulja. Pealegi tavaliselt salvestatakse ju ikka mees- ja naislaulja ühislaule, kahe naislaulja duett ei ole aga väga igapäevane. Minu arvates annab see aga loole vürtsi ja pauerit juurde," lisas Varjun.
Õigemeelgi tunnistab, et "Eesti otsib superstaari" viimast hooaega jälgides jäi teine Birgit talle silma juba eelvoorudes ning ta uskus, et nimekaim jõuab kindlasti esikümnesse.
Kartell

Kartell (ingl.k. "cartel") on rühm ühes valdkonnas tegutsevaid ettevõtteid, kes omavahelise konkureerimise asemel sõlmivad kokkuleppe, mille järgi kavandatakse kõigi jaoks ühesugused meetmed konkurentsieeliste saavutamiseks muude samas valdkonnas tegutsevate organisatsioonide ees. See on ettevõtete formaalne kokkulepe hindade kujundamiseks, tootmismahu määramiseks ja/või turuosa jaotamiseks. 
Kartell on kriminaalõiguslik mõiste, mille all mõistetakse majandustegevuses osalevate äriettevõtete ebaseaduslikku kokkulepet nende poolt monopoolses turuvaldamise olukorras osavõtjatepoolse kokkuleppe tulemusena kaotada ettevõtjate vaheline konkurents ja leppida kokku seadusevastastes mängureeglites. Kartellilepeteks on eelkõige konkurentidevahelised kokkulepped, millega kooskõlastatakse hinnapoliitika, piiratakse tootmismahte, jagatakse omavahel turge, boikoteeritakse või diskrimineeritakse mõnda ettevõtjat eesmärgiga ta turult välja tõrjuda, samuti kokkumängud hankemenetluses, millega saavutatakse sisuliselt monopol.
Kartelliks loetakse (samal kaubaturul tegutsevate) ettevõtjate vahelist koostööd (kokkulepet, kooskõlastatud tegevust, ühenduse otsust), millel on ainult konkurentsi kahjustav eesmärk või tagajärg ning millel pole mingisugust kasulikku mõju. Kuna kartellis osalevad ettevõtjad reeglina enam omavahel ei konkureeri, siis väheneb ka konkurents kaubaturul. Konkurentsisurve paneb ettevõtjad üldjuhul efektiivsemalt tegutsema, seega mõjutab kartell ka majanduslikku efektiivsust. Kartelli osapooled ei pea enam jälgima oma kulude taset ega investeerima nii palju vahendeid uuendustesse. Kartellidel on märkimisväärselt negatiivne mõju nii majandusele tervikuna kui ka tarbijatele (nii füüsilistest isikutest kui ka juriidilistest isikutest tarbijatele). Kartellide mõjul toimub ühiskonnas ressursside ja heaolu ümberpaiknemine. Kartelli negatiivne mõju tarbijatele seisneb eelkõige kaupade hindade tõusus ning sama kauba eest tuleb hakata rohkem maksma või loobuda üldse kauba ostmisest. Sellest tulenevalt väheneb tarbijate heaolu. Samuti võib kartelli tõttu väheneda kaupade valik.
Kartellid Eestis.
Eestis algatati aastatel 2005–2007 kokku vaid kolm menetlust kartellikokkuleppe suhtes, 2008. aastal algatati kuus kriminaalasja võimalike kartellide uurimiseks.
20. jaanuaril 2009 võeti Eestis vastu justiitsministeeriumi poolt ettevalmistatud leebusprogramm, mille eesmärgiks on tõhustada võitlust kartellide vastu. Leebusprogramm on maailmas laialdaselt kasutatav meede kartellikuritegude avastamise ja tõestamise lihtsustamiseks, mis kergendab Konkurentsiametil ja prokuratuuril kartellidevastast võitlust.
2010. aasta üheksa kuuga tuvastati Eestis üheksa konkurentsikuritegu.
Kartellid maailmas.
Vitamiinikartellile eelnenud 10 suuremat kartelli 
Vitamiinikartell.
Teateid suuremate vitamiinitootjate seotusest vitamiinituru kartellikokkulepetega Ameerika Ühendriikide vitamiiniturul olid liikumas juba enne 1998. aastat.
Eduardo Neiva

Eduardo Neiva (sündinud 1950 Rio de Janeiros) on kommunikatsiooniteadlane.
Ta kaitses doktoritöö Rio de Janeiro ülikoolis Brasiilias. Ta töötab Alabama Ülikoolis Birminghamis USAs.
Christian Metz

Christian Metz (12. detsember 1931 – 7. detsember 1993) oli prantsuse filmiteoreetik, filmisemiootika rajajaid.
Wuthering Heights

"Wuthering Heights" ehk eesti keeles "Vihurimäe" on Emily Brontë romaan.
Romaani põhjal tehtud teiste teoste (ooperi, muusikali, filmide jm) kohta vaata lehekülge Vihurimäe (täpsustus)
Vihurimäe (täpsustus)

"Vihurimäe" (inglise keeles "Wuthering Heights") on Emily Brontë 1846. aastal ilmunud romaan.
Seda on korduvalt lavastatud. Näiteks:
Juliette Binoche

Juliette Binoche (; sündinud 9. märtsil 1964 Pariisis) on Prantsuse filminäitleja.
Rudolf Gustav Hollmann

Rudolf Gustav Hollmann (23. jaanuar 1798 Kangsti – 21. juuli 1858 Rõuge) oli Eesti vaimulik.
Sai algõpetuse koduõpetaja käe all. Õppis aastatel 1811–1814 Tartus kreiskoolis, aastatel 1814–1817 Tartus Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1817–1820. Oli aastatel 1820–1822 koduõpetaja Pantene mõisas, Mazsalaca kihelkonnas (Väike-Salatsi kihelkonnas). Ordineeriti 11. veebruaril 1823 õpetajaks.
Oli aastatel 1823–1844 (introdutseeriti 18. märtsil 1823) Hargla koguduse õpetaja, aastatel 1844–1858 (introdutseeriti 17. detsembril 1844) Rõuge Maarja koguduse õpetaja.
1838. aastast oli Õpetatud Eesti Seltsi kaastöötaja. Kirjutas rea artikleid üksikute sõnade tähenduse ja sõnajuurte kohta. 1847. aastal ilmus temalt artikkel (Verh. GEG II, 1) "Ueber die estn. Declinationslehre d. Pastor Ahrens u. dr. Fählmann". Hollmann pooldab Faehlmanni seisukohta kui enam selgemat ja otstarbekohasemat, juhtides sealjuures tähelepanu Ahrensi poolt soovitatud deklinatsiooniklassi korralduse segasusele. Erilist tähelepanu eesti kooliajaloos nõuab Hollmanni poolt Inlandis (1847) esitatud kihelkonnakooli plaan.
Isiklikku.
Tema vend Karl August Hollmann oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja, poeg Friedrich August Wilhelm Hollmann oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja hiljem Liivimaa kindralsuperintendent, pojapoeg Franz Friedrich Reinhold Hollmann oli Maarja-Magdaleena ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hiljem Lätis Cēsise piirkonnas Liepkalne kihelkonnas Iršis (saksa keeles "Hirschenhof") asunud saksa koloonia õpetaja.
Staraja Russa rajoon

Staraja Russa rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblastis. 
Rajooni halduskeskus on Staraja Russa linn. Rajooni kuulub ka 20 külaasundust ("сельское поселение"). Külaasundustes on 290 asulat.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil elas rajoonis 51 725 inimest. 2010. aastal oli rajooni rahvaarv 47 200, sellest 32 200 inimest elas linnas ja 15 000 maal.
Cumberlandi platoo

Cumberlandi platoo on platoo Põhja-Ameerikas Apalatšide eelmäestiku edelaosas. Kõrgusega 500–1200 meetrit platoo koosneb liiva- ja lubjakivist. Cumberlandi ja Tennessee jõed moodustavad sügavaid jõeorge. On arenenud karst. 
Piirkonnas on Apalatši söebasseini kivisöe leiukohad.
Marc Blanchard

Marc E. Blanchard (1942 – 8. november 2009) oli kirjandusteadlane ja semiootik.
Ta töötas California Ülikoolis Davises. 
Ta tegeles võrdleva kirjandusteadusega ja kriitiliste kultuuriuuringutega.
August Hollmann

Karl August Hollmann (2. veebruar 1801 Äksi – 31. august 1849 Tartu) oli Eesti vaimulik ja keelemees.
Elulugu.
Õppis Tartus kreiskoolis ja gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1821–1824. Töötas seejärel koduõpetajana ja reisis Saksamaale, õppis filosoofiat Berliini Ülikoolis Georg Wilhelm Friedrich Hegeli ja Friedrich Daniel Ernst Schleiermacheri juures. Oli aastal 1827 tagasi Tartus, õppis aastal 1828 Tartu Ülikoolis filosoofiat ja aastal 1833 usuteadust. Ordineeriti 4. veebruaril 1834 õpetajaks. Oli aastatel 1834–1849 (introdutseeriti 25. veebruaril 1834) Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja. Suri aastal 1849 Tartus, maeti Puhja.
Keelemees.
Kirjutas "Bemerk, über den Nominativ, Genetiv und Accusativ im Estnischen" (Verh. GEG II, 2). Selles võrdlemisi teravamõttelises töös läheb Hollmann lahku Helleri poolt esitatud deklinatsiooniõpetusest, et nominatiiv, genitiiv ja akusatiiv pole eesti keeles mitte kindlad käänded nagu ladina grammatikas, vaid modaliteedi vormid (definitiiv, relatiiv ja indefinitiiv). Neist kolmest Hollmanni modaliteedikujust loob Hollmann neli käänet: et nominatiiv, genitiiv, akusatiiv ja indefinitiiv, kusjuures akusatiiv omab kord nominatiivse, kord genitiivse kuju. Ühtlasi näitab Hollmann, et akusatiiv on kindel objektikääne. Samale seisukohale jõudis ka Eduard Ahrens oma süntaksis (ilmunud 1853).
Isiklikku.
Tema vend Rudolf Gustav Hollmann oli Karula- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich August Wilhelm Hollmann oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja hiljem Liivimaa kindralsuperintendent, vennapojapoeg Franz Friedrich Reinhold Hollmann oli Maarja-Magdaleena- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hiljem Lätis Cēsise piirkonnas Liepkalne kihelkonnas Iršis (Hirschehofis) asunud saksa koloonia õpetaja. Tema äi Jakob Wilhelm Reinhold Everth oli Kodavere- ja Alatskivi koguduse õpetaja.
Burchard Sperrlingk

Burchard Leonhard Viktor Sperrlingk (22. mai (ukj 3. juuni) 1854 Rõuge pastoraat – 2. juuli (ukj 15. juuli) 1905 Otepää) oli eesti luteriusu vaimulik.
Burchard Sperrlingki isa Michael Sperrlingk oli Rõuge kiriku köster, kooliomanik ja õpetaja. Koos abikaasa Anna Dorothea Sperrlingkiga pidas ta väikest saksakeelset erakooli, milles õppisid ka jõukamate eestlaste lapsed.
Burchard Sperrlingk lõpetas Rõuges kihelkonnakooli, õppis aastatel 1869–1874 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1874–1880 õppis Tartu Ülikoolis, algul filoloogiat, kuid läks üle usuteaduskonda. Oli aastatel 1880–1881 prooviaastal Rõuge Maarja koguduses Elieser Traugott Hahni juures ja Pärnu Eliisabeti koguduses Conrad Wilhelm Heinrich Bergwitzi juures. Ordineeriti 22. märtsil 1881 Pärnus õpetajaks, seal töötas ta Pärnu Eliisabeti koguduse abiõpetajana.
Oli aastatel 1881–1905 (introdutseeriti 20. septembril 1881) Otepää Maarja koguduse õpetaja. Oli 1893. aastal pooleks aastaks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige aastast 1874 ning õppeaastal 1876–1877 Seltsi esimees. Kui kolm naist (Paula Hermann, Miina Hermann ja Emilie Beermann) õmblesid valmis esimese sinimustvalge trikoloori ja Christoph Beermann viis selle Tartusse, siis hakati mõtlema lipu pühitsemisele. Kuna Tartus kardeti korporantide ekstsesse (Aleksander Mõtuse juhtum), sõideti Burchard Sperrlingki kutsel plaanvankriga Otepääle, kus lipp 4. juunil 1884 Otepää kiriklas pühitseti.
Sperrlingk on maetud Otepää vanale kalmistule.
Michael Ignatius

Michael Ignatius (ka Michel Ignatius) (6. oktoober 1713 Tartu – 30. aprill 1777 Tartu) oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster.
Michael Ignatius sündis eesti köstri pojana, sai aastal 1728 Tartu eesti koguduse koolmeistriks ja aastal 1731 ka sama koguduse köstriks, kellena tegutses surmani. 
1740 paiku liitus vennastekogudusega ning edendas Tartus hernhuutlikku liikumist. Kui aastal 1742 liikumine keelustati, oli ta lühikest aega vahi all, jätkas 1750. aastail oma tegevust ja hoogustas hernhuutlikku tegevust ka Tartumaal. 
Kirjanduslikuks tegevuseks on ta eeskuju saanud Johann Christian Quandtilt ja Mango Hansult. Ta tõlkis parun Otto Roseni tellimusel Tartu murdesse saksa pietisti Heinrich Schuberti suure jutluseraamatu (108 jutlust, käsikirjas üle 1000 lehekülje). Ta on tõlkinud muidki kõnesid, mis levisid käsikirjaliselt rahva seas. Ignatius abistas Christoph Michael Königseeri hernhuutliku laulu- ja liturgiaraamatu tõlkimisel ning aastapäeviku koostamisel. Tema kirjutistes on rohkesti andmeid Tartu ja selle ümbruse eestlaste elu kohta.
Isiklikku.
Michael Ignatiuse isa oli köster Ignatsi Peeter.
Michael Ignatiuse poeg oli Hageri koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius 
Michael Ignatiuse pojapoeg oli maalikunstnik Otto Friedrich Ignatius. 
Michael Ignatiuse äi oli köster ja kirjamees Koljo Adam.
William Simons

Clifford William Cumberbatch Simons (sündinud 17. novembril 1940 Mumblesis Swanseas – 21. juuni 2019) on Walesist pärit inglise näitleja.
Tema tuntuim roll oli konstaabel (hiljem ametnik politseijaoskonnas) Alf Ventress seriaalis "Südameasi", kus ta osales üle kümme aasta (1992–2010).
Näitleja oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa suri 2002. aastal, teise abikaasa Jackiega abiellus ta 2007. aastal.
William Simons oli suitsetamisvastane.
Kärstna lahingu mälestussammas

Vabadussõja Kärstna lahingu mälestussammas on 1928. aastal Kärstnasse püstitatud ja 1989. aastal taas avatud mälestussammas Vabadussõja Kärstna lahingus hukkunutele.
Mälestusmärgi geograafilised koordinaadid on .
Ajalugu.
Kaheksateistkümne Kärstna lahingus hukkunud Eesti mehe mälestuseks mälestusmärgi püstitamise ja selleks raha kogumise eest kandis hoolt kohalik komisjon, kuhu kuulusid Eduard Kustavus, Aleksander Laansoo, Aleksander Muni, Jaan Muni, Voldemar Naestem ja Aado Veeberg.
Sammas valmistati Riigi Kunsttööstuskooli skulptuuritöökoja juhataja Leonhard Pruuli kavandite järgi ja avati 26. augustil 1928. 28. septembril 1930 lisati samba esiküljele must marmorplaat, kus olid kirjas langenute nimed.
Monument purustati 19. juunil 1941 hävituspataljoni poolt. Õhkimisest alles jäänud sokliosa purustati 31. oktoobril 1944.
17. novembril 1988 avati Mauri Keerutaja, Enn Kõva ja Priit Silla eestvõttel kohalik muinsuskaitse klubi, mis asus sammast taastama. 23. juunil 1989 lõpetati suuremad tööd mälestusmärgi juures ja peeti taasavamistseremoonia. Sinimustvalge lindi lõikasid läbi Vabadussõjas võidelnud Ants Kallas ja Oskar Traat ning vaimuliku talituse pidas Helme Maarja koguduse õpetaja Valter Vaasa. Kunstnikutöö teostas kujur Viktoras Stavickis koos oma venna Jevgeniga ning tahvli langenute nimedega valmistas kiviraidur Enn Niittee.
Alates 26. juunist 2003 on mälestusmärk Muinsuskaitseameti poolt arvele võetud kui ajaloomälestis.
Ülikoolilinnak

Ülikoolilinnak ehk üliõpilaslinnak ehk kampus (inglise keeles "campus") on mingi kõrgkooli rajatiste enam-vähem kompaktne piirkond. 
Näiteks Eesti ülikoolidest on Maaülikooli linnak Tartus Tähtveres. Tallinna Tehnikaülikooli linnak asub Mustamäel. Tartu Ülikoolil oma ülikoolilinnak puudub, kuivõrd tema hooned paiknevad Tartu linnas hajali.
Hvoinaja rajoon

Hvoinaja rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Leningradi oblastiga ja kirdes Vologda oblastiga.
Rajoonis on Hvoinaja alev ja 10 külaasundust ("сельское поселение"). Külaasundustes on 149 asulat.
Tšudovo rajoon

Tšudovo rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Leningradi oblastiga.
Rajoonis on Tšudovo linnaasundus ja 3 külaasundust ("сельское поселение"). 
Rajooni läbib Peterburi–Moskva ehk Nikolai raudtee ja Volhovi–Novgorodi raudtee.
Ömer Onan

Ömer Onan (sündinud 4. veebruaril 1978 Manisas) on Türgi korvpallur.
Ta mängib Fenerbahçe Ülkeris ja Türgi rahvuskoondises. Ta on tulnud viiel korral Türgi meistriks.
Ömer Onan on 1,94 m pikk ja kaalub 95 kg.
Hellenurme Linajärv

Linajärv (ka "Hellenurme Linajärv") on järv Valgamaal Räbi külas.
0,4 ha suurune järv on ovaalse kujuga, kaldad on õõtsikulised.
Järv on mitteavalik veekogu.
Umm Kulthum

Umm Kulthum (araabia keeles ‏أمّ كلثوم‎ "ʾUmm Kulṯūm", sünninimega "Fātima ʾIbrāhīm as-Sayyid al-Baltaǧī"; arvatavasti 4. mai 1904 Tammai az-Zahaira – 3. veebruar 1975 Kairo), ka Oum Kalsoum ja Umm Kultum, oli Egiptuse laulja (kontraalt).
Umm Kulthum sündis väikeses külas Niiluse deltas. Tema muusikaanne ilmnes juba noorelt. 23-aastaselt kolis ta Kairosse. 1932. aastal tegi ta esimese suure kontsertreisi Araabia maades. 1930. ja 1940. aastatel esines ta mitmetes muusikafilmides.
Vaarikas

Harilik vaarikas ("Rubus idaeus") on roosõieliste sugukonda muraka perekonda kuuluv põõsaliik.
Levik ja kasvukohad.
Harilik vaarikas on looduslikult levinud Lääne-, Kesk- ja Ida-Euroopas, Siberis, Kaukaasias ja Kesk-Aasias. Levilas kasvab ta tavaliselt viljakamatel, huumusrikastel muldadel, sageli esineb neid massiliselt raiestikel, metsasihtidel ja -servadel, lagendikel jm.
Kirjeldus.
Püstine põõsas kasvab üldjuhul 1,0–1,5 (2,0) m kõrguseks, ladvaosa on tavaliselt lookas. Esimese aasta võrsed on kaetud väikeste harjastega. Lehtedeks on sulgjad liitlehed, mis on 12–20 cm pikkused, 10–13 cm laiad, 3–5 (7) lehekesega. Lehekesed on terava tipuga, piklik-munaja kujuga, kuni 8 (10) cm pikkused, laius kuni 4 cm, ümara või südakujulise alusega, ebakorrapärase saagja servaga, pealt peaaegu karvadeta, alt valgete pehmete karvadega.
Õied on valged, umbes 1 cm läbimõõduga, viietised, koondunud väikesearvuliselt õisikutesse. Vilju nimetatakse samuti vaarikaks. Vaarikas on bioloogiliselt määratluselt koguvili. Erinevalt murakast irdub vaarika koguluuvili kergesti viljapõhjalt. Viljad on tavaliselt punased, kultuursortidel ka kollased.
Vaarika varred on enamasti ogalised ja seest suure säsiga. Varre eluiga kestab kaks aastat. Teisel aastal vars viljub ja siis kuivab.
Kasvatamine.
Hariliku vaarika erinevaid sorte kasvatatakse koduaedades ja ärilistes istandustes marjakultuurina. Vaarikas ja pampel ehk aedmurakas moodustavad muraka perekonnas eraldi alamperekonna.
Vaarikas annab kergesti juurevõsusid, mistõttu on ta aias üsna tülikas, levides kiiresti algselt kasvukohalt edasi.
Vaarikas vajab otsest päikesevalgust, kaitset külmade tuulte eest, eemal paiknemist teistest marjakultuuridest (teistest vaarikataimedest) ja viljakat mulda.
Kasutamine.
Vaarikas on väärtuslik põõsas, sest temast saab kasutada kõiki osi: lehti, varsi, õisi ja vilju. Vaarikalehetee alandab paistetust ning sellest tehtud kompress leevendab silmapõletikku.
Vaarika viljadel on meeldiv maitse ja aroom, mistõttu neid tarbitakse laialdaselt nii toorelt kui ka töödeldult. Viljad sisaldavad vähesel määral salitsüülhapet, millel on higistamaajav toime. Viljadest valmistatakse toor- ja keedumoosi, želeed, siirupit, mahla, likööri, veini jms.
Eestis kasvatatavad sordid.
Eestis kasvatatakse järgmisi sorte:
Tatta uluss

Tatta uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis.
95% elanikest olid 2002. aastal jakuudid ja 2,3% venelased.
1990. aastani oli ulussi nimi Aleksejevski.
Uluss jaguneb 14 kolmanda järgu haldusüksuseks.
Kaja Tampere

Kaja Tampere (sünninimi Kaja Saksakulm; sündinud 12. oktoobril 1962 Kuressaares) on eesti suhtekorraldaja, filosoofiadoktor, professor.
Ta kaitses väitekirja 2003. aastal Soomes Jyväskylä Ülikoolis organisatsioonikommunikatsiooni ja avalikussuhete erialal ja sai doktorikraadi.
Ta on õpetanud suhtekorraldust Tartu Ülikoolis (aastatel 1996–2004) ja Jyväskylä Ülikoolis (2004–2010) ning lühikest aega mitmes ülikoolis välismaal (Belgias, Bulgaarias, Hollandis jm). Alates 2010. aastast töötab Tallinna Ülikooli kommunikatsiooniinstituudi juhina.
Kaja Tampere on töötanud suhtekorraldajana Eesti Telefonis, Eesti Energias, Eesti Haigekassas ja Eesti Prokuratuuris.
Njurba uluss

Njurba uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigis.
92% elanikest olid 2002. aastal jakuudid ja 6% venelased.
Uluss jaguneb 19 kolmanda järgu haldusüksuseks.
Verhnekolõmski uluss

Verhnekolõmski uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Piirneb idas ja lõunas Magadani oblastiga.
Halduslikult jaguneb uluss neljaks "nasleg"iks.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanikest 53% venelased, 26% jakuudid, 5,6% ukrainlased ja 5,4% jukagiirid.
Daniele Monticelli

Daniele Monticelli (sündinud 14. mail 1970 Milanos) on itaalia päritolu Eesti semiootik. 
Ta sai doktorikraadi semiootika ja kultuuriteooria alal Tartu Ülikoolis 2008. aastal. Aastast 2014 on Monticelli Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste instituudi Itaalia uuringute ja semiootika professor. 
Ta on olnud mõjutatud Giorgio Agambeni töödest. Monticelli tõlkis itaalia keelde Lennart Meri raamatu "Hõbevalge".
Zõrjanka

Zõrjanka (vene keeles Зырянка) on alev Venemaa kirdeosas Sahha Vabariigis, Verhnekolõmski ulussi halduskeskus. Ta asub Kolõma jõe vasakkaldal Jassatšnaja jõe suudmealas.
Asulas oli 2009. aastal 3375 elanikku ja 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 3166.
Asulast 5 km kaugusel asub Verhnekolõmski alevik, mis on rajatud 1647. aastal kasakate talvitamiseks.
Majandus.
Piirkonna peamine majandusharu on kivisöetööstus. Söega varustatakse Sahha, Magadani oblasti ja Tšuktšimaa tarbijaid. 
Zõrjankas on aktsiaseltsi Kolõma laevafirma (ОАО «Колымская судоходная компания») baas. Aktsiaselts tegeleb söe veonduse ning tööstus- ja toidukaupade sisseveoga.
Alevis on lennujaam ja jõesadam.
Ajalugu.
Zõrjanka on asutatud 1930. aastatel seoses kivisöeleiukoha kasutuselevõtuga. Alevis oli Zõrjanlagi juhtkond. 1940. aastal sai ta aleviõigused.
Šimski rajoon

Šimski rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga ja loodes Leningradi oblastiga.
Rajoonis on Šimski linnaasundus ja 3 külaasundust ("сельское поселение").
Soltsõ rajoon

Soltsõ rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga.
Rajooni läbib Šeloni jõgi.
Rajoonis on Soltsõ linn ja 7 külaasundust ("сельское поселение").
Leo Villand

Leo Villand (26. aprill 1928 Tallinn – 12. september 2010 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane. 
Ta lõpetas Tallinna Poeglaste Kaubandus- ja Kommertsgümnaasiumi ning 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal. 1966 detsembris kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Sõnastusõpetuse probleeme 8-klassilises koolis", juhendaja Villem Alttoa.
Aastatel 1949–1950 töötas ta Märjamaa Keskkooli õpetajana. Aastatel 1954–1967 oli ta Tallinna 21. Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja ja kirjandusringi juhendaja. Märtsis 1958 korraldas ta esimese Eesti NSVs ilmunud koolialmanahhi (Tallinna N.V.Gogoli nimelise 21. Keskkooli Kirjanduslik Almanahh) väljaandmise.
Aastatel 1960–1981 oli ta Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadur ja asedirektor, aastast 1970 dotsent. Aastatel 1981–1984 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi koolijuhtide täiendusteaduskonna dekaan, aastast 1984 samas dotsent. Ta õpetas kultuurilugu, sissejuhatust kirjandusteooriasse ja kirjanduse õpetamise metoodikat. 2009. aastast oli ta Tallinna Ülikooli emeriitdotsent.
Ta uuris eesti kultuurilugu ning kirjandi- ja kirjandusõpetuse metoodikat.
Ta koostas eesti keele õpikuid, kirjanduse lugemikke ja töövihikuid.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Ludolf August von Bismarck

Ludolf August von Bismarck (vene Лудольф (Рудольф, Людвиг) Август фон Бисмарк; vkj 12. või 21. märts 1683 Preisi-Holland – vkj 4. oktoober 1750 Poltava) oli Preisi päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. 
Ludolf August sündis vanast Brandenburgi aadlisuguvõsast pärit Preisi kindrali ja Küstrini komandandi Christopher Friedrich von Bismarcki (surnud 1704) pojana. 
1732. aastal võeti Ludolf August von Bismarck kindralmajori auastmes Venemaa teenistusse. Ta käis 1734 diplomaatilisel missioonil Inglismaal, teenis väejuhina Poola pärilussõjas (1733–1735) ja Vene-Türgi sõjas (1735–1739). 1736. aastal määrati ta Liivimaa asekuberneriks ning ülendati järgmisel aastal kindralleitnandiks.
1740. aastal ülendati ta auastmesse "général en chef" ja temast sai lühikeseks ajaks Liivimaa kindralkuberner. 
1740. aastal 9. novembri öösel arreteeriti ta koos Venemaa asevalitsejaks saanud Ernst Johann von Bironiga, tema vara konfiskeeriti ja ta oli vangistuses Jaanilinnas, mille järel saadeti Siberisse Tobolskisse ja hiljem Jaroslavli. 
1744. aastal andis keisrinna Jelizaveta Petrovna talle amnestia, mille järel naasis ta Peterburi ja temast sai 1747 Lõunaarmee (Ukraina armee) ülemjuhataja.
Perekond.
Ludolf August von Bismarcki esimene abikaasa oli Johanna Margareta von Assenburg (1695–1719). Abielust sündinud ainus tütar Albertine Luise von Bismarck oli 1738. aastast Preisi kindralmajori Friedrich Wilhelm von der Albeni abikaasa. 
15. mail 1733 abiellus ta Kuramaalt Miitavist pärit Thekla Katharina Trotta von Treydeniga (1705–1780), kes oli Hieronimus August Trotta von Treydeni ja Charlotte Katharina von Schöningi tütar.
Tema abikaasa Thekla Katharina vanem õde Benigna Gottliebe von Trotta, "gen". Treyden (1703–1782) oli 1723. aastast hilisema Kuramaa hertsogi Ernst Johann von Bironi abikaasa.
1775. aastal maalis Friedrich Hartmann Barisien (1724–1796) abikaasast portree "Katharina von Bismarck, Nee von Trotta-Treyden, Miitavi Püha Katariina varjupaiga asutaja".
Jukagiiri kiltmaa

Jukagiiri kiltmaa (vene keeles Юкагирское плоскогорье) on kiltmaa Venemaal Siberi kirdeosas Sahhas ja Magadani oblastis. Ta paikneb Kolõma jõe paremkaldal Korkodoni jõest Omoloni jõeni. Selle ulatus edelast kirdesse on 500 km ja laius kuni 300 km. Liivakivide ja saviste kivimite esinemispiirkonnas on ülekaalus lamedate nõlvadega madalmäed. Süvakivimid (graniit jt) moodustavad kõrgemaid (kuni 1185 m) isoleeritud mäemassiive.
Kõrguseni 400–600 m esineb lehistaiga, kõrgemal mägitundras kasvab kääbus-seedermänd, igikelts on laialt levinud.
Hanif Kureishi

Hanif Kureishi (sündinud 5. detsembril 1954) on Briti kirjanik ja stsenarist.
Kureishi ema Audrey Buss oli inglane. Isa Raflushan oli pärit Madrasest jõukast muhameedlikust perest. 1947 jagati Briti India Indiaks ja Pakistaniks ning üldiselt asusid muhameedlased Madrasest, mis jäi India maa-alale, ümber Pakistani, kuid Kureishid kolisid Londonisse Bromley eeslinna, kus Hanif sündis ja üles kasvas.
Kureishi õppis Bromley Tehnikakolledžis ja Bromley Tehnikakõrgkoolis. Kolledžis valiti ta 1972. aastal üliõpilaste liidu presidendiks ja sellest ajast pärinevad mõned tema poolautobiograafilise teose "Äärelinna Buddha" tegelaskujud. Seejärel õppis Kureishi aasta aega Lancasteri Ülikoolis filosoofiat, aga langes koolist välja. Hiljem õppis ta Londonis Kuninglikus Kolledžis ja lõpetas selle filosoofia erialal.
1990. aastal kirjutas ta romaani "Äärelinna Buddha", mis pälvis aasta parima debüütromaani Whitbredi raamatuauhinna. BBC tegi teose põhjal ka teleseriaali. Romaani tegevus toimub mitme aasta kestel 1970. aastatel. Selle peategelane on segarassist teismeline Karim, kes elab Lõuna-Londonis ning igatseb minna elama ja töötama oma äärelinnast välja. Peategelase isa, romaani alguses igav bürokraat, otsustab hakata guruks, nähes ühiskondlikku vajadust gurude järele, ehkki ta ise oma rolli ei usu ja ka Karim ei usu sellesse. Romaan kirjeldab ühtlasi selle ühiskondliku meelsuse kujunemist, mis tõi kümmekonnaks aastaks võimule Margaret Thatcheri juhitud Konservatiivse Partei.
2006. aastal kirjutas ta stsenaariumi filmile "Venus", mille peaosatäitja Peter O'Toole nimetati Oscari, Kuldgloobuse ning BAFTA auhinna kandidaadiks, kuid ta ei võitnud neid.
Isiklikku.
Kureishi on abielus. Tal on kolm poega, kellest vanemad on kaksikud.
Otto Friedrich Ignatius

Otto Friedrich Ignatius (28. aprill 1794 Hageri – 7. september 1824 Peterburi) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik.
Õppis Hageris, isa asutatud pansionaadis koos Gustav Adolf Hippiusega (Nissi Maarja koguduse õpetaja Thomas Hippiuse pojaga) Carl Sigismund Waltheri (kes oli Vardi mõisas August von Kotzebue laste koduõpetaja) juhendamisel. Kuna David Friedrich Ignatiuse ja August von Kotzebue naised olid õed, siis suheldi perekondlikul pinnal ja ka laste õpetamisel-kasvatamisel kasutati samade inimeste teeneid. 
Aastatel 1812–1813 õppis Peterburi Kunstide Akadeemias ja seejärel mõnda aega Berliinis Preisi Kunstide Akadeemias. Siirdus aastal 1815 koos Gustav Adolf Hippiuse ja August Georg Wilhelm Pezoldiga Dresdenisse, sealt Praha kaudu Viini, oli lühikest aega Viini Kunstiakadeemias Heinrich Friedrich Fügeri õpilane. Läks aastal 1817 Itaaliasse, tegutses kaks aastat Roomas, oli tihedas suhtluses natsareenlastega. Naasis aastal 1819 kodumaale, elas Hageris ja Tallinnas. Asus aastal 1820 Peterburi, oli Ermitaažis õukonnamaalija.
Looming.
Loonud usuteemalisi kompositsioone ning portreid. Abikaasa Adelheidi portrees (1819) on märgata otsest natsareenlaste mõju. Realistlikumad on erubrigadir Otto Wilhelm von Krusensterni ja ta abikaasa portree (1820). Suurim teos – Tsarskoje Selo lossikiriku keisrilooži laemaal – jäi lõpetamata (u. 1822, lõpetas 1825 Gustav Adolf Hippius, hävis 1941).
Kirjutanud naljamänge ja sentimentaalseid luuletusi, komponeerinud laule. Aastatel 1829 ja 1830 avaldas väljaanne "Esthona" tema Itaalia-reisi päevaraamatu katkendeid, milles kirjeldab oma kunstimuljeid.
Isiklikku.
Tema vanaisa Michael Ignatius oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster, isa David Friedrich Ignatius oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Tema ema onupoeg Adam Johann von Krusenstern oli baltisaksa päritolu Vene meresõitja, admiral (1842).
Pinteri kirjandusauhind

Pinteri kirjandusauhind on Inglise PEN-klubi poolt Harold Pinteri mälestuseks väljaantav auhind. Auhinnale võivad kandideerida ainult britid või Suurbritannias tegutsevad kirjanikud. Žüriisse kuulub teiste seas Harold Pinteri lesk Antonia Fraser.
Esmakordselt anti auhind välja 14. oktoobril 2009.
Altermann

Altermann on perekonnanimi, mille tuntud kandjate seas on
Nimede eestistamisel määrati Altermanni-nimeliste isikute uueks perekonnanimeks Aasamäe, Aasmäe, Aegla, Aeljärv, Almistu, Altmets, Altmäe, Altnurm, Altnurme, Alttamm, Altvee, Altvälja, Arula, Ellamaa, Mäemets, Raidmaa, Vainulill, Väljaots, Õis või Õunasaar.