tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kink (perekonnanimi)

Kink on perekonnanimi.
1. jaanuari 2024. aasta seisuga oli Eestis perekonnanimi Kink 238 mehel ja 252 naisel. Perekonnanimede levikult on Kink meeste puhul 217. kohal ja naiste puhul 231. kohal.
Vene-Poola sõda (1632–1634)

Vene-Poola sõda (1632–1634) ehk Smolenski sõda oli sõjaline konflikt Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel Rzeczpospolita koosseisu kuulunud Smolenskimaa ja Severskimaa (Brjanski, Sumõ, Belgorodi, Orjoli ja Tšernigivi piirkond) pärast.
Sõjaeelne olukord.
16. sajandil, Moskva-Leedu sõja tulemusel liitis Moskva suurvürstiriik alad suurvürstiriigiga 17. sajandi alguses Venemaa tsaaririigis toimunud Segaduste ajal ning Rzeczpospolita vägede invasiooni Venemaale, liitis Rzeczpospolita Smolenski alad oma riigiga. Euroopas jätkus Kolmekümneaastane sõda. 1632. aastal suri Poola kuningas Zygmunt III Waza ning uue kuninga valimise ajal otsustas Moskva kasutada olukorda ning alustada sõda piirkondade taasvallutamiseks, vaatamata veel kehtinud Deulino vaherahule.
Sõjategevus.
Tsaaririigi väed (32 000 meest, 151 kahurit ja käsikahurit, 7 suurtükki-müüsrit) bojaar Mihhail Šeini ja okolnitši Artemi Izmailovi juhtimisel asusid 3. augustil sõjakäigule Moskvast, 110 km läänes asunud piirilinna Možaiskisse. Kohtamata piirialadel vastupanu, vallutasid nad teel Kritševi, Serpeiski, Dorogobuži, Neveli, Roslavli, Starodubi, Potšepi, Sebeži, Krasnõi, Trubtševski ja teised linnad ning jõudsid 1632. aasta detsembris Smolenski linna alla, mida asusid piirama. 
Moskva tsaaririigi väed piirasid Smolenski sisse, kuid piiramissuurtükkide puudumise tõttu piirdusid piiramisrajatiste ja kantside ehitamise ning linna blokeerimisega. 1633. aasta märtsis jõudsid linna alla piiramissuurtükid ning algas linna pommitamine. Tsaaririigi väed tegid linnale kaks tulemusteta tormijooksu (26. mail ja 10. juunil).
1633. aastal alustas Krimmi khaaniriik Moskva tsaaririigi vastu sõda ning laastas Rjazani, Tula, Kolomna ja Kaluuga piirkondi. Smolenski piiramisel ja sõjakäigul osalenud maakaitseväe aadlikud lahkusid Šeini väest ning suundusid oma pärus- ja teenismõisu kaitsma.
28. augustil saabusid Smolenski alla Rzeczpospolita väed Poola kuninga Władysław IV Waza juhtimisel. Septembris-oktoobris toimunud linna blokaadist vabastamise lahingute järel piirasid Rzeczpospolita väed 18. oktoobril piiramisrajatistes asunud Moskva väed sisse ning need alistusid 15. veebruaril 1634. Moskva vägede alistumise ja Smolenski alt lahkumise järel suundusid Rzeczpospolita väed Loode-Venemaa poole, kus asusid piirama 1634. aasta Belõi kindlust. Kindluse edutu piiramine toimus veebruaris-märtsis. 
Sõja lõpp ja rahuleping.
Sõja lõpetas Smolenski lähedal Poljanovka jõe juures sõlmitud Poljanovka rahuleping, millega Poola kuningas Władysław IV Waza loobus kõigist Segaduste aegsetest nõuetest Moskva tsaaririigi troonile. Territooriumid, mille nimel Moskva tsaaririik sõda alustas, jäid aga Rzeczpospolita valdusse.
Hyundai Genesis

Hyundai Genesis on Hyundai luksusauto. Seda on toodetud kaks põlvkonda. 
Teine põlvkond valmib 2014. aastal. Auto on peaaegu 5 meetrit pikk ja 1,9 meetrit lai. Saadaval on kaks bensiinimootorit: 3,8-liitrine V6 (322 hj) ja 5-liitrine V8 (420 hj). Veavad tagarattad, käigukastiks on kaheksakäiguline automaat. Genesis konkureerib Audi A6, BMW 5. seeria ja Mercedese E-klassiga.
Lexus GS

Lexus GS on Toyota luksusautode osakonna toodetav Lexuse keskklassi sedaan, mida on müüdud alates 1993. aastast. 
Esimene põlvkond (S140; 1991).
Auto disaini autor on Italdesign Giugiaro ning esimesed disainivisandid valmisid juba 1988. aastal. GS 300 oli katse lisada läbimõeldud euroopalikku tasakaalu Jaapani turu tippklassi sedaanidele. 
Varem müüdi sama mudelit Jaapani turul Toyota Aristo nime all alates 1991. aastast. 
Neljas põlvkond (L10; 2011).
Pildil oleva 4. põlvkonna Lexus GS300h on odavaim hübriidmootoriga Lexus GS. Jõuallikateks on 2,5-liitrine bensiinimootor võimsusega 133 kW (181 hj) ja elektrimootor ning koguvõimsuseks 164 kW (223 hj). Tippkiirus on 190 km/h, 10–100 km/h kiirendus kestab 9,2 sekundit ja kütusekulu on 4,8 l/100 km ()NEDC standardi järgi).
2015. aastal tehti GS-ile mudeliuuendus. 
Alates 2018. aastast enam Lexus GSi Euroopa turul ei müüda. Selle asemel pakutakse esirattaveoga Lexus ES-i, mida oli varem müüdud Põhja-Ameerika ja Aasia turgudel.
GS F.
GS-i suure jõudlusega F-versioon GS F esitleti 2015. aasta Põhja-Ameerika autonäitusel ning see jõudis USA-s müüki 2015. aasta novembris 2016. mudeliaastaks.
GS F-l on 5,0-liitrine (4969 cm3) 2UR-GSE V8-mootor koos Atkinsoni tsükli toega, mis arendab kuni 348 kW (473 hj) 7100 p/min juures ja 527 N⋅m pöördemomenti 4800–5600 p/min juures. Käigukastiks kasutatakse Aisini ehitatud Toyota AA80E 8-käigulist käigukasti.
Eesti Teadus- ja Tehnikainformatsiooni Instituut

Eesti Teadus- ja Tehnikainformatsiooni ning Majandusuuringute Instituut (lühendatult: Eesti Informatsiooni Instituut) oli Eesti NSV ajal tegutsenud teadus- ja tehnikateabe vahendamise ning informatsioonivaldkonnaga tegelenud asutus.
Instituut asutati 1967. aastal Eesti Vabariikliku Teaduslik-Tehnilise Propaganda Maja ja Tehnilise Informatsiooni Büroo baasil.
Instituut osales Balti liiduvabariikide ühtse infosüsteemi Infobalt loomises.
Instituudi alluvuses olid eksperimentaalkombinaat Bit, ENSV Vabariiklik Teaduslik Tehnikaraamatukogu ja Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näituste Direktsioon.
Eesti NSV Vabariiklik Rahukaitsekomitee

Eesti NSV Vabariiklik Rahukaitsekomitee oli aastal 1951 loodud organisatsioon, mis nende endi järgi kooskõlastas Eesti NSV rahupooldajate tegevust. Organisatsioon tegi koostööd ÜRO ja Ülemaailmse Rahunõukoguga. 
Aastast 1962 oli Rahukaitsekomitee esimees Endel Puusepp.
Alma Söderhjelm

Alma Söderhjelm (10. mai 1870 Viiburi – 16. märts 1949 Saltsjöbaden, Nacka vald, Stockholmi lään) oli soomerootsi päritolu Soome ajaloolane, esimene Soome naisprofessor.
Ta lõpetas Viiburis rootsi tütarlastekooli ja astus aastal 1889 Helsingi Ülikooli.
Isiklikku.
Tema isa oli Soome jurist, prokuraator Werner Woldemar Söderhjelm, tema vanem vend Werner Söderhjelm oli keeleteadlane ja diplomaat, noorem vend Torsten Söderhjelm oli rootsi keeles kirjutav kirjanik.
Tall

Tall ehk hobusetall on hoone või ruum, kus peetakse hobuseid.
Söögiseen

Söögiseen on seen, mis sisaldab inimesele kasulikke aineid ja millel on head maitseomadused. 
Söögiks kõlbulikke seeni leidub praktiliselt kõikjal maailmas, kuid nende korjamine ja toiduks tarvitamine ei ole kõigis kultuurides tavaks. Tähtsal kohal on seened Ida-Euroopa rahvaste ja Venemaa köögikultuuris. Linnastumise tõttu tunneb valdav osa inimesi Euroopas ja Ameerikas tänapäeval seeni halvasti, mistõttu piirdutakse pigem poest ostetud seentega, mida kasvatatakse põllumajanduslikult. Kultiveeritavate seente seas on tähtsal kohal šampinjonid ja austerservikud. Prantsuse köögi kaudu on ülemaailmselt tuntuks saanud ka trühvlid.
Eestis on kott- ja kandseeni arvestades u 400 liiki söögiseeni. Kuna seenekorjamisel on tähtis piirduda üksnes söögiseentega, on populaarsed söögiseeni tutvustavad raamatud ehk seenemäärajad, millest on tehtud ka elektroonilisi versioone. Eesti metsades kasvavatest söögiseentest populaarsemate seas on kukeseened, mitmesugused puravikud ja riisikad, sirmikud ja šampinjonid, vähemal määral pilvikud, tindikud ja murumunad.
Üldjuhul kasvavad söögiseened mõõdukalt niisketes ja varjulistes biotoopides, eelkõige metsades, kus põõsarinne pole liiga tihe, kuid puud pakuvad kaitset päikese eest. Mõned söögiseente liigid on ka inimkaaslejad, keda võib leida linnadest haljasaladelt. Linnaseeni ei soovitata siiski süüa, kuna seentesse akumuleeruvad raskmetallid, mis võivad põhjustada tervisekahjustusi, linnakeskkonnas on neid aga märksa kõrgemal määral kui looduses.
Söögiseente korjamiseks looduses sobivad tavaliselt vihmased suve- ja sügiskuud. Kuna seente viljakehade kasv on kiire ja eluiga lühike ning neid tarvitavad toiduks paljud loomad (kellest mitmed on inimese seisukohalt kahjurid), on seenekorjamisel oluline õige ajastus. 
Seente toiduks valmistamisel on mitmesuguseid eripärasid ja seenetoitude valik on rikkalik, seetõttu on kirjutatud mitmeid seenetoitudele spetsialiseerunud kokaraamatuid. Seente tarvitamisel toiduna tuleb järgida rangelt soovitusi, kuna paljud söögiseened on tervisele kahjulikud, ebameeldiva maitsega või raskesti seeditavad, kui neid pole valmistatud õigel viisil - näiteks tuleb mitmeid seeneliike enne söömist pikemat aega madalal tulel keeta ehk kupatada. Vale valmistamise, samuti söögiseente halva tundmise tõttu esineb igal aastal Eestis seenemürgistusi. Sagedane on ka seeneallergia, mis ei lase paljudel inimestel üldse seeni süüa.
Tavaliselt ei nimetata söögiseenteks seeni, mida tarvitatakse kulinaarselt muul moel kui seene viljakeha prepareerides - näiteks pärmiseeni, millel on tähtis roll toiduainetehnoloogias leiva, mitmete piimatoodete, kääritatud jookide jms valmistamisel.
&quot;Battlestar Galactica&quot; jagude loend

"Battlestar Galactica" (eesti keeles "Lahingulaev Galactica"), tihti viidatud lühendiga "BSG" või lihtsalt "Battlestar" on militaarne ulmedraamasari ja osa "Battlestar Galactica" frantsiisist. Sarja lõid David Eick ja Ronald D. Moore uusversioonina 1978. aasta samanimelisest sarjast, mille autor oli Glen A. Larson. Seriaal esmalinastus algselt kolmetunnise miniseriaalina 2003. aasta detsembris USA-s telekanalil Sci-Fi ning jooksis seal kokku neli hooaega kuni 2009. aasta 20. märtsini.
Saksamaa linnade loend

"Siin on loetletud Saksamaa 2056 linna 1. jaanuari 2024 seisuga."
Dario Krešić

Dario Krešić (sündinud 11. jaanuaril 1984 Vukovaris) on endine Horvaatia jalgpallur, väravavaht.
Sportlaskarjäär.
Klubikarjäär.
2002–2006 esindas ta Saksamaa klubi SV Eintracht Trier 05.
2006–2009 esindas ta Kreeka klubi Panioniost.
2009–2012 mängis ta Kreeka klubis PAOK.
2012–2013 aasta hooajal esindas ta Moskva Lokomotiivi.
2013–2014 kuulus ta Mainz 05 nimekirja, kuid üheski liigamängus ta väljakule ei pääsenud. 2014–2016 kuulus ta Leverkuseni Bayeri rivistusse. Karjääri lõpetas 2017. aastal Küprose klubis Omonia.
Koondisekarjäär.
Ainsa mängus Horvaatia jalgpallikoondises pidas Krešić 10. septembril 2013 sõprusmängus Lõuna-Korea jalgpallikoondise vastu.
Dead on Arrival

"Dead on Arrival" on Ameerika punkbändi Fall Out Boy laul, mis avaldati nende esimese täispika albumi "Take This to Your Grave" (2003) esimese singlina. Plaadifirma Fueled by Ramen avaldas selle sinisel 7" vinüülplaadil. See laul oli ka ajakirja Kerrang! kogumikalbumil.
Lisaks on see laul videomängus Rock Band.
Muusikavideo.
Muusikavideo pandi kokku kasutades bändi live kontserti laulust ning reisimisest ümber U.S väikestes kohtades. Bänd ütles et see laul peaks näitama et neil oli koduigatsus. 
Jack Marin(Cute Is What We Aim For bassist)on nähtav lühikese aja perioodi jooksul publiku seas.
Ribera del Duero

Ribera del Duero on veinitootmise piirkond Hispaanias Castilla-Leóni autonoomses piirkonnas. 
Enamik Ribera del Duero veinidest on punased veinid. Kõige populaarsem viinamarjasort on Tempranillo.
Ajakirjanduslik skandaal

Ajakirjanduslik skandaal on ajakirjanduses juhtum või tegu, mis on vastuolus üldtunnustatud ajakirjanduseetika ja -standarditega, olles siis ettekavatsetud või juhuslik. Muul viisil rikuks see ajakirjanduse ideaaleesmärgi, milleks on uudise sündmuste ja teemade teatamine korrektselt ja õiglaselt.
Ajakirjanikud on uuriva ja aruandva osana meedias kohustatud järgima erinevaid ajakirjanduslikke standardeid. Need võivad olla kirjutatud ja kodeeritud või tavapärastele ootustele vastavad. Tüüpilised standardid sisaldavad viiteid aususest, vältides ajakirjanduslikke eelarvamusi. See näitab vastutust leida sobiv tasakaal privaatsuse ning avalikkuse huvides, jättes kõrvale finantskonfliktid ning valides eetiline viis teabe saamiseks.
Ajakirjanduslikud skandaalid on avalikud ning tulenevad olukordadest, kus mõne osapoole silmis on mõned standardid oluliselt rikutud. Enamikus ajakirjanduslikes skandaalides tekivad tahtmatud või tahtlikult olukorrad, mis on vastuolus üldise eetika ja standarditega.
Ajakirjanduslikud skandaalid võivad olla plagieerimine ja info võltsimine, info teadlik vääralt esitamine. Üldiselt eetikareeglite või seadusega vastuolus olevad tegevused.
Leho Lõhmus

Leho Lõhmus (sündinud 17. juulil 1953 Nõmmel) on eesti insener, ajaloolane, muinsuskaitsja ning publitsist.
Ta on lõpetanud 1971. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1976. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi "cum laude". Tehnikakandidaat (Tallinna Tehnikaülikool, 1991; juhendaja tehnikadoktor Ahto Räni). Venekeelne väitekiri "Дисперсно-армированные отделочные композиции на основе промышленных отходов". 
Töötanud tootmiskoondises Silikaat ja Silikaatbetooni TUPR Instituudis ning 1992–2001 kaitseministeeriumis. 2001–2004 töötas ta Eesti Sõjamuuseumis direktori asetäitjana teadusalal ja 2004–2019 museoloogia- ja haldusalal.
Ta on uurinud polümeer-mineraalseid struktureeruvaid dispersseid süsteeme, reomeetriat, Eesti sõjaajalugu ja Nõmme ajalugu.
Teoseid.
Kaasautorina.
Juhendajana
Igor Kopõtin, magistrikraad (teaduskraad), juhendaja Leho Lõhmus, Eesti sõjaväe Pioneeripataljon aastatel 1924–1940: struktuur, isikkoosseis, väljaõpe, Tallinna Ülikool 2010.
Liikmesus.
Ta on Nõmme Heakorra Seltsi üks taasasutajaid (1988), Eesti Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi (EASS) ja Eesti Sõjahaudade Hoolde Liidu (ESHL) liige, Kaitseliidu Tallinna maleva Toompea malevkonna taastajaliige (1994), Eesti Muinsuskaitse Seltsi eluaegne liige ja juhatuse liige 2010–2021, Eesti Sõjaajaloo Komisjoni juhatuse liige, Nõmme Koduloohuviliste Koja liige.
Alfred de Rothschild

Alfred Charles vabahärra de Rothschild (20. juuli 1842 – 31. jaanuar 1918) oli Briti pankur, kunstikoguja ja filantroop. 
Ta oli Rothschildide suguvõsa liige, Lionel de Rothschildi ja Charlotte von Rothschildi teine poeg.
Haridus.
Alfred õppis King's College Schoolis ning kaks termi Cambridge'i ülikooli Trinity College'is matemaatikat. Ülikoolis sõbrunes ta eluks ajaks Walesi printsi ja tulevase kuninga Edward VII-ga. 
Karjäär.
21-aastaselt asus Alfred tööle pangas N M Rothschild &amp; Sons Londonis New Courtis. Seal õppis ta isalt pangandusäri ja rajas suhteid Euroopa pangandusringkondades. 
1869. aastal sai ta 26-aastaselt Bank of Englandi direktoriks ning jäi sellesse ametisse 1889. aastani. Ta oli esimene juut sellel ametikohal ja järgmine tuli rohkem kui viiekümne aasta pärast. Selle ameti sai ta sellepärast, et "Governer of the Bank of England" tahtis Rothschildidega suhteid hoida. Ametist vabastamise põhjuseks oli järgmine seik. Alfred maksis ühe 18. sajandi Prantsuse maali eest väga kallist hinda, sest vahendaja kinnitas, et ka tema oli maksnud väga palju ega saa peaaegu üldse kasumit. Mõne päeva pärast sai Alfred teada, et kunstimüüjal on konto mainitud pangas. Ta uuris välja, et kunstimüüja maksis tegelikult maali eest tühise summa ning teenis hiigelkasumi. Alfred levitas seda juttu linna peal. 
1889. aastal määrati ta esimeseks Londoni krahvkonna High Sheriffiks.
1892. aastal oli ta Briti valitsuse üks esindaja rahvusvahelisel rahakonverentsil Brüsselis, millel räägiti bimetallismist. Hiljem korraldas ta rea mitteametlikke kohtumisi Briti ministrite ja Saksamaa diplomaatide vahel, et aidata kaasa Suurbritannia ja Saksamaa lähenemisele. Enne Esimest maailmasõda oli ta Austria peakonsul Suurbritannias.
Heategevus.
Ta annetas Rahvusgaleriile ostude jaoks raha.
Ta oli ka Rahvusgalerii ja Wallace'i Kogu nõukogu liige.
Isiklikku.
Ta oli sünnipäraselt judaist. 
1879. aastal päris Alfred isalt 5,7-ruutkilomeetrise mõisa, mille keskus oli Haltonis Buckinghamshire'i. Et Alfredil maakodu ei olnud ja mõis seda ei pakkunud, laskis Alfred ehitada prantsuse lossi stiilis maja. Ehitus algas umbes 1880 ning jõudis lõpule juulis 1883. Alfred jäi elama Londonisse Seamore Place'i ning kasutas ainult üks kord Halton House'i seltskondlikul otstarbel.
Alfred oli elumees ja dändi ning kunstinautija, kes jagas Walesi printsi huvi hobuste, näitlejannade ja ööelu vastu.
Alfred de Rothschildil oli suhtest Marie Boyer Wombwelliga abieluväline tütar Almina, kes abiellus 1895. aastal 19-aastaselt George Herberti, viienda Carnarvoni krahviga. Isa andis Alminale kaasavaraks 500 000 naela, mis võimaldas rahalises kitsikuses oleval väimehel säilitada oma suguvõsa Highclere'i loss, mis sai 2010. aastast tuntuks ITV sarja "Downton Abbey" võttekohana.
Alfred de Rothschild oli Alfred Ayeri vader.
Vanemas eas ei olnud Alfredil hea tervis. Ta suri pärast lühikest haigust 75-aastaselt. Ta maeti Willesden juudi kalmistule Willesdenis Põhja-Londonis.
Cyprien Ayer

Nicolas-Louis-Cyprien Ayer (1825 Sorens – 8. september 1884 Neuchâtel) oli Šveitsi geograaf ja keeleteadlane, Alfred Ayeri vanaisa.
Elulugu.
Ayer oli kõigepealt koduõpetaja Krakówis, seejärel prantsuse keele õpetaja Zürichis ja Fribourgi kantonikoolis, lõpuks Neuchâtelis 1840. aastate lõpus ajakirjanik (toimetas vasakliberaalseid ajalehti Le Confédéré ja hiljem L'Union Démocratique), 1858. aastast linnanõunik, 1861. aastast tööstuskooli õpetaja, 1866. aastast Neuchâteli Akadeemia (hilisem Neuchâteli Ülikooli) poliitilise ökonoomia, geograafia ja grammatika professor, 1878. aastast rektor.
Ta oli kirikuvastane valgustusmõtleja, föderalist ja demokraat, kes käis läbi radikaalsete juhtpoliitikutega, sealhulgas Numa Droziga. Tema raamatud olid kuivad faktide kogumikud. 
Isiklikku.
Ühe sugulase sõnul oli Cyprien särav, kuid väga raske iseloomuga. 
Cyprien abiellus Sophie Henriette Raetziga, kes oli sündinud 1844. aasta paiku Berni kantonis. Neil sündis neli last: Jules (1867), veel üks poeg ning tütred Berthe ja Marie. 1870. aastate lõpus jättis Sophie mehe maha ning asus elama Londonisse. Lapsed järgnesid talle alles pärast isa surma 1884. Jules ja tema vend said Rothschildide pangas tööd. Nende õed Berthe ja Marie abiellusid šveitslastega, kellest üks sai Belgia Kongo kuberneriks ja teine, Philippe Suchard, oli vabrikandi pojapoeg ja elas Šveitsis Veveys Genfi järve ääres rantjeena. Julesi poeg oli Alfred Ayer.
William Woodville

William Woodville (1752 Cockermouth, Cumberland – 26. märtsil 1805) oli Suurbritannia arst ja botaanik.
1775 lõpetas ta Edinburghi Ülikooli arstiteadlasena. 1782 asus ta Londonis tööle arstina. 
1791 valiti ta Linné Ühingu liikmeks. 
Botaaniline nimelühend Woodv..
Casey Kasem

Casey Kasem (õieti Kemal Amin Kasem; 27. aprill 1932 Detroit – 15. juuni 2014 Gig Harbor) oli liibanoni päritolu Ameerika Ühendriikide näitleja ja raadiosaatejuht. Ta läks pensionile 2009. aastal.
EVA-303

EVA-303 on Veeteede Ameti ühetekiline ühekereline sisepäramootoriga mõõdistuskaater.
Aastal 1999 kanti laev riigivararegistrisse, nimetades teda kui: hüdrograafiakaater AMA-080.
Abirateroon

Abirateroon (ladina "abirateronum") on keemiline aine, mis kuulub sünteetiliste steroidide hulka. Abirateroon leiab rakendust metastaasidega eesnäärmevähi (kastratsioonile resistentse eesnäärmevähiga) kasvajavastase ravimina hormoonravis.
Abiateroon on tsütokroom P450 ensüümi 17 (CYP17) inhibiitor.
Abirateroon on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimed on Zytiga, Yonsa jms.
Zytigat võetakse harilikult koos prednisooni või prednisolooniga.
Nimetused ja tähised.
IUPAC-nimetus: "(3β)-17-(pyridin-3-yl)androsta-5,16-dién-3-ol"
CAS-i registreerimisnumber on 154229-19-3. PubChemi number on 132971. DrugBanki number DB00188.
Farmakoterapeutiline rühm: endokrinoloogiline ravi, teised hormoonide antagonistid ja nendega seotud ained, ATC-kood on L02BX03.
Legislatsioon.
Zytigat tohib Euroopa Liidus välja kirjutada. 
Zytiga® (Abirateron) on registreeritud Eesti ravimiregistris:
Annustamine ja kulud (seisuga 30.11.2011).
Soovitatav annustamine on 1000 mg (neli 250 mg tabletti) ühekordse ööpäevase annusena koos prednisooni või prednisolooni väikeste annustega. Koos toiduga neid tablette võtta ei tohi.
Kulu tablettidele 1 päeva kohta 181,50 eurot pluss prednisooni/prednisolooni kulud. Kuus kuud kestva hormoonravi kulu on 33 124,54 eurot pluss prednisooni/prednisolooni kulud.
Kõrvaltoimed ja ohud.
ZYTIGA võib põhjustada hüpertensiooni, hüpokaleemiat, vedelikupeetust.
ZYTIGA III faasi uuringtest jäeti välja mitmeid NYHA südamepuudulikkuse funktsionaalse klassifikatsiooni III või IV klassi südamepuudulikkusega patsiendid, seega pole ZYTIGA toime ja ohutus nende jaoks välja uuritud.
Meestel võivad tekkida seksuaalfunktsiooni häired.
Loomkatsed on näidanud toksilist toimet reproduktiivsusele.
Kliinilistes uuringutes ja pärast ravimi turuletulekut on Zytiga tarvitajad täheldatud mitmeid kõrvaltoimeid:
Silmeni väin

Silmeni väin on 19. sajandi teisel poolel kadunud endine väin, mis eraldas Noarootsi poolsaart mandrist. Väin asus alal, mida iseloomustab kiire maakerge: tänapäeval tõuseb maa merest kiirusega 1-2 millimeetrit aastas. Väina piirkond jääb tänapäevase Silma looduskaitseala (mis on selle järgi ka nime saanud) piiridesse. Esimesed laiud kerkisid seal merest ligikaudu 3300 aastat tagasi. Umbes 1600 aastat tagasi oli praeguse Noarootsi poolsaare kohal 2-3 suuremat saart, mida lahutasid mandrist kitsad väinad.
Maarja Simovart

Maarja Simovart (hüüdnimega Sussimemm; 12. veebruar 1945 – 12. mai 2014) oli eesti maakarjakasvataja. Hüüdnime "Sussimemm" sai ta sellest, et valmistas populaarseid tikanditega viltsusse. 
Maarja ja Jüri Simovart pidasid juba aastakümneid Harju maakonnas Nissi vallas Pala talus ligi 30 lehma, keda perenaine kaks korda päevas lüpsis.
Pensionieas talupere kandideeris 2012. aastal konkursil „Aasta põllumees“. Vabal ajal valmistas perenaine vildist susse, millele tikkis Muhu mustreid. Muhu susse müüs perenaine ka internetis, sealtkaudu hakati teda kutsuma Sussimemmeks. 
2013. aastal lõpetas pensionieas perenaine järjekordse käsitöömeistrite kursuse Tallinnas Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liidu koolitusel, kus oli õppinud tikkimist.
Avalik Arvamus

Avalik Arvamus on 1988 Võrus asutatud Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1 sõltumatu häälekandja.
Tony Benshoof

Antony Lee Benshoof (sündinud 7. juulil 1975 Saint Paulis Minnesotas) on Ameerika Ühendriikide kelgutaja.
Ta on võitnud kelgutamise maailmameistrivõistlustel kolm medalit (kaks hõbedat ja ühe pronksi) võistkonnavõistluses. 1995. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel pälvis Benshoof hõbemedali paarissõidus ja pronksi üksiksõidus.
Maailma karikasarjas tuli ta hooajal 2005/2006 üksiksõidus kolmandale kohale.
Rebane (perekonnanimi)

Rebane on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Rebane 1036 mehel ja 1182 naisel, 2021. aasta 1. jaanuari seisuga 1039 mehel ja 1161 naisel. Perekonnanimede levikult on Rebane meeste puhul 11. ja naiste puhul 10. kohal.
Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 45.
Gunnar Paabo

Gunnar Paabo (15. juuni 1928 Tartu – 14. aprill 2014 Washington) oli eesti ajakirjanik ja eesti aktivist USA-s.
Ta sündis 1928. aastal Tartus. Õppis Tartu Poeglaste Gümnaasiumis. 
1944. aastal põgenes koos perega Saksamaale ja 1948. aastal lõpetas Augsburgi Eesti Gümnaasiumi. 1949. aastal siirdus Saksamaalt USA-sse.
Aastatel 1951–1955 teenis ta USA lennuväes ja sõdis Korea sõjas. Õppis George Washingtoni Ülikoolis majandust. 
Ta oli 1956. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige, kuulus Baltimore-Washingtoni koondusesse, 1958. aastal oli koonduse abikirjatoimetaja.
Aastatel töötas ta 1955–1968 Ameerika Hääle eestikeelsete saadete diktori ja toimetajana, 1968–1987 tegi saateid Ameerika Hääle Kaug-Ida osakonnas (algul käsitles Indoneesiaga, hiljem Vietnami teemasid).
Ta oli Washingtoni Eesti Seltsi asutajaliige ja esimees. Samuti oli ta Washingtoni Markuse koguduse asutajaliige ja liige (hiljem Baltimore'i ja Washingtoni koguduse liige).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Maya Paabo.
Eesti maaelu entsüklopeedia

"Eesti maaelu entsüklopeedia" (lühend: EME) on kaheköiteline maaeluteemaline entsüklopeediline teatmeteos, mille andis välja Eesti Entsüklopeediakirjastus. EME kahes köites on kokku u 7000 märksõnaartiklit.
Sõjakorrespondent

Sõjakorrespondent on ajakirjanik (korrespondent), kes vahendab ajakirjanduse jaoks otse sõjatsoonis toimuvat. 19. sajandil kutsuti neid ka erikorrespondentideks.
Meetodid.
Sõjakorrespondentide töö viib neid maailma kõige konfliktsematesse piirkondadesse. Nad üritavad saada kohapeal sündmustele piisavalt lähedale, et saada neist kirjalikke märkmeid, fotosid või filmimaterjali. Seega peetakse sõjakorrespondendiks olemist kõige ohtlikumaks ajakirjanduse vormiks. Teisest küljest on sõdade kajastamine ka üks kõige edukamaid ajakirjandusharusid. Ajalehtede müüginumbrid kasvavad sõdade ajal märkimisväärselt ning televisiooniuudiste reitingud suurenevad. Uudisteorganistasioone on mõnikord süüdistatud militarismis kasumite pärast, mida nad konfliktide pealt teenivad. William Randolph Hearsti kohta öeldakse sageli, et ta innustas Hispaania-Ameerika sõda just nende põhjustel. (Vt Kollane ajakirjandus)
Küll aga leiavad laiemat kajastust ainult mõningad konfliktid. Viimastest sõdadest on saanud suuremat kajastust Kosovo sõda ja Lahesõda. Mitmed kolmanda maailma sõjad jäävad aga tähelepanuta, sest korporatiivne meedia ei ole sellest enamasti nii huvitatud. Ühtlasi muudab vähene infrastruktuur nende kajastamise keerukamaks ja kallimaks, rääkimata sellest, et taolised konfliktid on korrespondentidele palju ohtlikumad.
Tall (zooloogia)

Tall on noor (alla 1 aasta vana) lammas või kits.
Stonewalli vald

Stonewalli vald on mitme USA valla ("Township") nimi:
Ädal

Ädal on rohi, mis on kasvanud uuesti pärast niitmist või karjatamist. Ädalat kasutatakse haljassöödana ja silo valmistamiseks.
Vasikas

 
Vasikas on paljude veislaste ja hirvlaste varajases vanusejärgus loom. Sõltuvalt sugupoolest eristatakse pullvasikat lehmvasikast. Kitsamas tähenduses on vasikas alla ühe aasta vanune veis, keda kasvatatakse peamiselt piima- või lihakarjana või aretuse eesmärgil. Piimakarjades eraldatakse vasikad emadest varakult ja neid toidetakse kas piima või piimaasendajatega, et tagada nõuetekohane toitumine. Vasikate heaolu ja käsitsemine on seadusega reguleeritud, näiteks Eesti Loomakaitseseaduses, mis sätestab humaanse pidamise nõuded. Tervise jälgimine on oluline, kuna imetajatel toimuvad arenguprotsessid, näiteks vererõhu muutused kasvuperioodil.
Kasv ja areng.
Vasikad sünnivad tavaliselt kehakaaluga 30–50 kg. Esimestel elutundidel on oluline, et vasikas saaks ternespiima, kuna see sisaldab antikehi, mis tugevdavad vastsündinu immuunsüsteemi. Kasvukiirus sõltub toitumise kvaliteedist ning keskkonnatingimustest. Võõrutamine toimub tavaliselt 8–12 nädala vanuselt, pärast mida alustatakse järk-järgult tahke sööda andmist.
Tervis ja veterinaarhooldus.
Vasikad on vastuvõtlikud mitmetele haigustele, sealhulgas soolepõletikule, hingamisteede nakkustele ja parasiitidele. Vererõhu muutused ning vereringesüsteemi areng on olulised tervisenäitajad. Haiguste ennetamiseks tehakse vasikatele sageli profülaktilisi vaktsineerimisi ning antakse vitamiinipreparaate. Regulaarne terviseseire aitab haigusi ennetada ja parandab ellujäämist.
Väljapraakimine ja majandamismeetodid.
Vasikate väljapraakimine põhineb sageli andmepõhistel hindamistel, mille aluseks on tootlikkus, geneetilised kõrvalekalded või terviseprobleemid. Loomade karjast eemaldamise põhjused dokumenteeritakse väljapraakimise koodide abil. Tõhus karjahaldus aitab parandada järelkasvu kvaliteeti ja toetab karja üldist tervislikku seisundit.
Õiguslikud ja eetilised aspektid.
Eestis reguleerib vasikate pidamist Loomakaitseseadus, mis nõuab loomade heaolu tagamist kõigis arenguetappides. Seadus sätestab nõuded pidamistingimustele, hooldusele ja transpordile. Samuti on tähtis eetiline kaalutlus, et loomadega käitutakse väärikalt ja inimlikult.
Majanduslik ja põllumajanduslik tähtsus.
Vasikad on olulised tuluallikad nii piima- kui lihatootmises. Tõuaretuse kaudu valitakse välja vasikad, kellel on kõrge toodangupotentsiaal. Nõudlus kvaliteetse liha ja piima järele on kasvanud, mis tõstab vajadust tõhusa vasikakasvatuse järele.
Kasvik (zooloogia)

Kasvik on noor kasvav loom. 
Kasvikuid loomaliikide järgi:
Kõige noorematel kasvikutel võib olla ka erinimetusi, nt piimavasikas, ematagune ehk imev varss, koorunud tibu.
Aa hooldekodu kalmistu

Aa hooldekodu kalmistu on kalmistu Lüganuse kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Aa külas Lüganuse vallas Ida-Viru maakonnas. 
Aa vanadekodu võttis kalmistu kasutusele 1938. aastal, sest Lüganuse kalmistu oli liiga kaugel nii matmise kui ka haudade hoolduse jaoks. Algselt oli kalmistu suurus 0,4 ha. 
Kalmistu jääb Aa vanadekodu südamest linnulennult umbes 700 meetri kaugusele läände. Tänapäeval kasutatakse matmisteks umbes 0,25 ha suurust ala. Täpset suurust on raske hinnata, sest kalmistul pole piiret. Viimane matus toimus arvatavasti 2014. aastal.
Küünlad põlevad lõpuni

"Küünlad põlevad lõpuni" (ungari keeles "A gyertyák csonkig égnek") on Sándor Márai 1942. aastal ilmunud romaan. See on tema enim tõlgitud teos.
Teosesse on põimitud armastuse, truuduse ja reetmise tundekeeriseid. Romaanis kohtuvad kaks 70. eluaastates ohvitseri, kelle viimasest kohtumisest on möödunud 41 aastat. Nad söövad koos õhtust, võõrustaja mõtted kanduvad tagasi noorusaega. Meenutatakse lapsepõlve, Viinis veedetud aegu ja reise kogu maailmas, räägitakse armastusest, reetmisest, sõprusest, kadedusest ja muusikast. Võõrustaja proovib saada vastuseid oma küsimustele, mis on teda painanud kogu selle aja jooksul, mil mehed pole näinud. Ohvitserid vestlevad öö läbi, mille käigus saab ühest süüalune ja teisest süüdistaja. Márai jutustamisviis ja keel loovad muinasjutulise õhkkonna, selles on mingit ajatut võlu, ning lugeja ette kerkib nüüdseks juba ammu kadunud maailm oma aukoodeksi, piiritletud suhete ja inimlike kirgedega. Romaani on võrreldud Thomas Manni "Buddenbrookidega". Romaanis on täheldatud ka kriminaaljutu sugemeid.
Imbi Ebrus

Imbi Ebrus (neiupõlvenimega "Imbi Ilu"; sündinud 9. märtsil 1934 Tartus) on eesti päritolu ameerika kunstnik.
Haridus.
Imbi Ebrus õppis kaks aastat Tartus Karlova Algkoolis. Edasine koolitee jätkus pärast ema ja õega Eestist lahkumist Ameerika Ühendriikides. Õppinud on ta New Yorgi Ülikoolis, Hofstra Ülikoolis, Art Students League of New Yorkis, Nassau Community College'is, Long Islandi Ülikoolis ja C. W. Post College'is. Ta on õppinud ka mitme tuntud tegevkunstniku käe all.
Tegevus kunstnikuna.
Ebrus alustas aktiivset loometegevust 1968. aastal. Tema tööd on olnud rahvusvahelistel näitustel ja ta on pälvinud oma loomingu eest auhindu, mille üleandmistseremooniat on kajastanud ka kohalik televisioon. Kunstnik viljeleb õli- ja akrüülimaali ning akvarelli. Tema maale leidub nii Ameerika kui ka Euroopa kogudes, samuti Hawaiil ja Austraalias.
Kohajärgus

Kohajärgus (vene keeles "местничество, mestnitšestvo") oli Moskva suurvürstiriigis ja Moskva tsaaririigis kehtinud ametikohtade süsteem, millest loobuti 1682. aastal, Moskva tsaari Fjodor III valitsemisajal.
Kohajärglussüsteemi kohaselt hinnati Venemaal, mitte ainult vastava isiku enda eelnevat teenistust, teeneid ja võimekkust, vaid ka tema esivanemate: isa, onude, vendade jt. lähemate sugulaste teenistusega.
Ajukelme

Ajukelmeks ehk ajukestaks (ladina ains "meninx"; mitm "meninges") nimetatakse paljude kesknärvisüsteemiga selgroogsete aju ümbritsevaid sidekoelisi kestasid, mille vahele jäävad aju-seljaaju vedelikuga (ajuvedelikuga) täidetud pilujad ruumid.
Ajukestade täpne piiritlus pole tänapäeval selge, kuna eristatakse peaaju kestasid ja seljaaju kestasid. Peaaju kestad lähevad kuklaluu suurmulgu piirkonnas üle seljaaju kestadeks.
Roomajatel.
Roomajatel koosneb ajukelme "endomeninx"ist (koosnedes pehmekestast ja ämblikuvõrkkestast) ja "ectomeninx"ist, mis ümbritsevad pea- ja seljaaju.
Imetajatel.
Peaaju kestad.
Koduloomadel koosnevad peaaju kestad : 
Seljaaju kestad.
Seljaaju ümbritseb kolm ajukesta: seljaaju-kõvakest ("dura mater spinalis"), seljaaju-ämblikuvõrkkest ("arachnoidea spinalis") ja seljaaju-pehmekest ("pia mater spinalis").
Ajaloolist.
Ajukelme esmakirjeldus arvatakse leiduvat Edwin Smithi (1862) omandatud papüüruserullidel, mis on dateeritud aastaga 1534 e.m.a, kuid pärinevad tõenäoliselt tunduvalt varasemast ajast.
Vanakreeka filosoof Aristoteles kirjeldas oma töödes loomade kesknärvisüsteemi struktuure, tema arvates katsid aju kaks membraani.
Termini võttis kasutusele vanakreeka anatoom Erasistratus.
Patoloogia.
Ajukelmepõletik on meningiit. Ajukelmekasvaja on suuraju- või seljaajukelmest lähtuv kasvaja ehk meningeoom.
Indrek Salis

 
Indrek Salis (sündinud 16. novembril 1962) on eesti insener, mälumängur ja sporditegelane, 14-kordne Eesti meister mälumängus. 
Haridus.
Lõpetas 1981. aastal Tallinna 8. keskkooli. Seejärel õppis Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas ja lõpetas 1986. aastal TPI veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal, 1992. aastal sai samal erialal Tallinna Tehnikaülikoolist magistrikraadi. 
Töö.
1996. aastast töötab Schöttli Keskkonnatehnika AS-i tehnikadirektorina. 
Mälumäng.
Ta on Eesti Mälumänguliidu juhatuse esimees. 
Ta on olnud Eesti Televisiooni mälumängusaadete "Viktor", "Aasta", "Ümber Euroopa" ja "Tunne Euroopat" üks korraldajaid. Aastatel 1993–2003 oli ta Eesti mälumängu meistrivõistluste korraldaja ja kohtunik. 
Ta on kuulunud TV3 saate "Kes tahab saada miljonäriks?" tarkade klubisse. 
Saavutused.
Indrek Salis võitis 2005. aastal Tallinnas toimunud mälumängu Euroopa meistrivõistlustel individuaalarvestuses hõbemedali ja Eesti koondises riikide arvestuses pronksmedali. 
Telesaatevõite.
1999. aastal võitis Indrek Salis TV3 mälumängus "Kuldvillak" viis saadet järjest ning sai üldvõitjana peaauhinna – Daewoo Lanose auto. 
2005. aastal võitis ta Eestis teise inimesena (pärast Jevgeni Nurmlat) pool miljonit krooni telesaates "Kes tahab saada miljonäriks?". 
Parteiline tegevus.
1996. aastast Reformierakonna liige. Kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel, kuid ei osutunud valituks.
Jevgeni Nurmla

Jevgeni Nurmla (sündinud 16. mail 1959 Tartus) on eesti käsipallur ja mälumängur, 4-kordne Eesti meister mälumängus. 
Ta lõpetas 1977. aastal Kehra Keskkooli ja 1979. aastal Tallinnas Tehnikakool nr 19. Ta õppis aastatel 1979–1984 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Tuli aastatel 1978–1990 seitse korda Eesti NSV meistriks Kirovi-nim näidiskalurikolhoosi, TRÜ ja Kooperaatori meeskonnas. 
Mälumängus tuli ta aastatel 2006, 2008, 2009 ja 2013 Eesti võistkondlikuks meistriks ning 2003 ja 2011 Eesti pildimälumängu meistriks. 
Ta on käsipallikohtunik ja kuulus 1999–2008 Eesti Mälumänguliidu juhatusse.
Nurmla võitis esimese Eesti inimesena saates "Kes tahab saada miljonäriks?" pool miljonit krooni.
Timo Tarve

Timo Tarve (sündinud 11. jaanuaril 1980) on eesti ajakirjanik. 
Ta on lõpetanud 1997. aastal Tallinna Üldgümnaasiumi ja 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii erialal. 
Timo Tarve on töötanud Politsei- ja Piirivalveametis pressiesindajana ning Eesti Rahvusringhäälingus spordiportaali toimetajana.
Aastatel 2000–2004 töötas ja alates 2010. aastast töötab ta toimetajana Kuku raadios. Ta on teinud nii päevakajalisi kui ka kultuuriloolisi ühiskonnasaateid ("Sihik", "Kahe vahel", "Ärataja", "Vox Populi", "Saade", "Kukul külas", "Nädala raamat" jm) ning 2024. aasta seisuga juhtinud üle tosina aasta mälumängusaadet "Tarkade klubi".
Tarve on tegutsenud Eesti kergejõustikuvõistlustel staadioniteadustajana. Spordikommentaatorina on ta vahendanud ka paljusid suurvõistlusi (sealhulgas viimati 2024. aasta Pariisi suveolümpiamänge) nii raadios kui ka televisioonis.
Ta on võistelnud mälumängudes (Maakilb, Mnemofriik Harjumaal jne) ning olnud koos Margus Pillau ja Jukko Nooniga kümme hooaega (kevadeni 2022) Nõmme mälumängusarja eestvedaja.
Koos Margus Ubaga on ta koostanud raamatu "Suur olümpiamängude mälumäng : 1000 küsimust ja vastust olümpiamängude ajaloost" (Margus Uba, Timo Tarve. Tallinn : Cum Laude 2017).
Tarvo Valker

Tarvo Valker (sündinud 20. septembril 1984 Haapsalus) on eesti ornitoloog, looduskaitsja ja ettevõtja.
Ta on ka keskkonnaharidusliku organisatsiooni Huvitava Bioloogia Kool asutaja ja juhataja. Ta on olnud Eesti Ornitoloogiaühingu nõukogu liige (2009-2018) ja Läänemaa Linnuklubi juhataja.
Valker on mitme linnuraamatu autor, millest seni mahukaim teos "Eesti röövlinnud" ilmus 2014. aasta kevadel. Samal aastal sai see kirjastuse Varrak lugejate lemmiku hääletusel mitteilukirjanduslike teoste kategoorias teise koha. 2016. aastal ilmus kirjastuses Varrak Valkeri "Eesti lindude ränne". 2020. aastal ilmunud kuuenda linnuraamatu, "Kuidas saada linnuvaatlejaks", kirjastas autor ise. 
Tarvo Valkeri juhitud keskkonnahariduslik Huvitava Bioloogia Kool on pälvinud Eesti Teadusagentuuri auhinna "Riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija" ja žürii tunnustuse Aasta Keskkonnateo konkursil.
Jaak Ardon

Jaak Ardon (ka Jack Ardon; 13. oktoober 1939 Tartu – 18. veebruar 2000 Lakewood) oli eesti rahvusest USA korvpallur ja pesapallitreener.
1944. aastal põgenes ta koos vanematega Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Ta lõpetas 1958. aastal Lakewoodis keskkooli ja õppis aastatel 1958–1962 Louisiana osariigis Tulane'i Ülikoolis.
Ta mängis aastatel 1954–1958 Lakewoodis keskkooli korvpallimeeskonnas keskmängijana ja 1958–1962 Tulane'i Ülikooli korvpallimeeskonnas keskmängijana. Ta on harrastanud ka kergejõustikku (tema kõrgushüpperekord oli 1.95, hüpatud 1961. aastal). Ta värvati esimese eestlasena aastal 1962 NBA profiliigasse kuuluva Chicago Zephyrsi meeskonda, ent hooajal 1962/1963 mängis ta Kansas City Steersis, kellega tuli American Basketball League'i meistriks.
Pärast sportlaskarjääri katkestanud põlvevigastust tegutses ta 35 aastat New Jerseys pesapallitreenerina. Ta on töötanud ka automüüja ja kinnisvaramaaklerina.
Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kirik

Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kirik oli kirik, mis asus Tallinnas Aleksander Nevski kalmistul. Seda kasutas Tallinna Aleksander Nevski kalmistu kogudus.
Tallinna kaupmehed Aleksandr Jermakov ja Ivan Germanov lasksid kalmistule ehitada Aleksander Nevskile pühitsetava väikese kivikiriku. Projekti tegi arhitekt Christoph August Gabler. Kalmistu kirik oli ainulaadne Tallinnas tollele ajastule võõraste nn sibulkuplite poolest, teised sibulkupliga õigeusu kirikud ehitati Tallinna palju hiljem. Kiriku ehitamise pidulik algus oli 11. juunil (vkj) 1854 ja pühitsemine oli 20. märtsil (vkj) 1856. Pühakojas tegutses ligi paari tuhande liikmeline eesti ja vene rahvusest õigeusklike kogudus.
Kirik hävis Teises maailmasõjas märtsipommitamisel Nõukogude Liidu pommirünnaku ajal 9. märtsil 1944. Sellest jäi alles vaid üks jumalateenistusraamat ja ikoon, mida säilitatakse Liivalaia tänaval asuvas Tallinna Kaasani Jumalaema kirikus. 
2000. aastal püstitati kiriku altari kohale valgest dolokivist mälestusrist.
Aukodanik (seisus)

Aukodanik on olnud linnakodaniku seisus.
Ajalooliselt on aukodanik olnud Eestis ka linnaelanike seisus, kuna Venemaal asutati see 1832. aastal, mil Eesti kuulus Vene Keisririigi koosseisu. Taoline seisus võis olla isiklik või päritav. Päritavuse tõttu kasvas aukodanike arv üsna suureks, tõenäoliselt oli neid sadu. Eestis kaotati seisused ja nende eriõigused 1920. aastal.
Aukodanike privileegid olid vabastus pearaha maksmisest ja nekrutiks võtmisest, samuti ei tohtinud neile ihunuhtlust anda.
Turunišš

Turunišš ehk nišiturg on väike turuosa, millele konkreetne toode või teenus on fokuseeritud. Turunišše võib eristada toodete spetsiifiliste omaduste, hinnavahemike ja sihtrühma demograafia põhjal. Üldjuhul ei kõnelda turuniššidest laiatarbetoodete puhul, kui neil ei ole eristavat spetsiifikat.
Nišiturg on üldjuhul väike ja suurel määral spetsialiseerunud, klientide kompetentsus toote või teenuse suhtes on kõrge ja hinnatundlikkus antud segmendi piires madal. Tavaliselt on väikestes turuniššides konkurents madal, kuna nišiga kohanemine nõuab tootjalt oskusteavet, pingutusi ning toote mitme olulise parameetri ühitamist. Nišiturgude maht on spetsialiseerumata toodete turuga võrreldes enamasti suhteliselt väike, kuid kasumlikkus on suurem, mistõttu need sobivad väikese tootmisvõimsusega paindlikele väikeettevõtetele.
Tütarsaared

Tütarsaared on saarestik Soome lahe idaosas. Saarestikku kuulub kaks saart: Suur Tütarsaar ja Väike Tütarsaar.
Eesti rannikule on lähem Väike Tütarsaar, mis asub Letipea neemest 32 km põhja pool. Suur Tütarsaar asub väiksemast saarest 14 km idakirdes.
1940. aastani kuulusid Tütarsaared Soomele ning moodustasid Viiburi lääni kuuluva valla. 1940. aastal oli vallas 470 elanikku. Samal aastal läksid saared Talvesõja lõpetanud Moskva rahulepingu alusel Nõukogude Liidule.
Tütarsaartel elutseb lagritsat, kes on Eestis üliharuldane.
Tütarsaart on mainitud eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg" üheksandas loos, kus Viru ranna kallaspapid on andnud teada Viru vanemale, et Tütarsaarel ja Lavassaarel asuvad vaenuvägede laevad, mis plaanivad röövsõitu rannale.
Uku

Uku on Eesti rahvausundis Kirde-Eesti alal tuntud majahaldjas, kellele uuest saagist toodi ohvreid kivile (ukukivi) või ohvrinõusse (ukuvakk).
F. R. Kreutzwald andis Ukule tuult, vihma ja müristamist valitsenud jumala staatuse. Ukut on korduvalt mainitud eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg", kui jumalust, kellelt palutakse raskes olukorras abi.
Nimi.
Nimi "Uku" on eesti keelekasutusse võetud tõenäoliselt soome äikese- ja ilmajumala Ukko järgi.
Jumaluse käsitamises ei jõudnud igaviku mõiste muistsete eestlaste seas õieti välja kujuneda, seda enam aga vanaduse mõiste. Vanadus kippus taevavalitseja ülemaks tundemärgiks saama. Sellepärast anti taevavalitsejale sellekohane nimigi: Vanaisa, Vanataat, Vana-ätt, Vanamees, Taevataat, Uku. Viiest esimesest nimest tunneme kohe, et nad kõik üht ja sedasama tähendavad. Aga Uku nimigi ei erine kuigi palju eelmistest. Meil tarvitatakse seda nime koguni harva, seda enam aga Soomes, kus see tähendab ometi just sedasama mis Vanataat ja Vanaisa. 
Asukoht.
Vanataat asus taevas, kust ta mõnikord tõrelemise ja taplemisega oma ligiolekut kuulutas. Müristamise ajal öeldi ta kohta: "Vanataat tapleb, tõreleb, on kuri, on tige!" 
Ohverdamine.
Uku vakk ise oli enamasti niintest, laastudest või tohust tehtud neljanurgeline kast, millele käis peale silgukarbikaane sarnane kaas. Kevade alguses peeti iseäralikku Uku püha, millest kogu kihelkond ehk vald osa võttis. Peo ajal viidi Uku vakk hiide ja ohverdati seal. Vist põletati hiies Uku vakka aasta jooksul kogunenud aineid.
Rahvasuu.
1884. aastal rääkinud üks Moisekatsi vallas elanud talu peremees Uku kohta järgmist: "Müristamisjumala Uku elukoht oli Võu jõe ääres. Paluti, et Uku laseks vihma sadada, kui põud valitses, ja et Uku vihma keelaks, kui liig palju sadas." Urvaste pastor Gutsaff on Võu jõele ohverdamisest pikemalt kirjutanud; tema jutu järgi tulnud sealt välja mees, kelle ühes jalas sinine, teises kollane sukk. Mitmed oletavad, et see oli Uku.
Rahvapärimus.
Mõnel pool on arvatud, nagu oleks Ukul nainegi, nimega Raunj (arvatavasti rootsikeelsest sõnast rönn, "pihlakas"). Sellele oletusele andis ka F. R. Kreutzwald põhjust. Ukust kõneledes tähendas Kreutzwald, et paastumaarjapäeva tuleb arvata Uku ja tema naise Raunji auks peetud kevadise pööripäeva aegse püha kajaks (Inland 1837, nr 27). Kreutzwald ei ütle selgelt, kas ta siin Eesti või Soome Ukust kõneleb või kas eestlased või soomlased Rannjit Uku naiseks pidasid. Leidub andmeid, mille põhjal võib järeldada, et eestlased on Uku või Vanaisa kõrval tundnud ka Maaema. Kreutzwald igatahes on Uku naise tundmise Hiärni ajaraamatust laenanud. Hiärn ometi nimetab Uku naist Raunj; trükivea tõttu on Raunjist Kreutzwaldil Rannj tekkinud.
Hugo Sepp

Hugo Sepp (22. detsember 1923 Kohila vald – 10. mai 2014) oli eesti aia- ja pargikujundaja ning arhitekt.
Ta on õppinud Saku ja Jälgimäe algkoolis. Erihariduse sai ta aastatel 1939–1943 Türi aianduskeskkoolis ja aastatel 1944–1950 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis (lõpetas aia- ja pargikujunduse erialal).
Ta töötas aastatel 1950–1986 Eesti Projektis arhitektina, lisaks töötas ta aastatel 1950–1952 õppejõuna Kuressaare Ehitustehnikumis. Ta oli aastast 1954 Eesti Arhitektide Liidu liige.
Ta on juhtinud Tapa (aastal 1958), Kilingi-Nõmme (aastal 1960), Otepää (aastal 1965), Jõgeva (aastal 1966), Kuressaare (aastal 1970, koos Irina Rauaga), Pärnu (aastal 1974) ja Saue (aastal 1975) generaalplaani koostamist. Ta on osalenud Tallinna (koos Mart Pordi ja Dmitri Brunsiga, aastatel 1963–1971) generaalplaani koostamises. Ta on planeerinud Tallinna lauluväljaku (aastal 1958), Pärnu kuurordipiirkonna (aastal 1965), Kuressaare eramupiirkonna (aastal 1969), Tallinna puhkepiirkonna (aastal 1970), Võrtsjärve ümbruse (aastal 1970) ning Otepää-Pühajärve (aastal 1957), Ihasalu–Kaberneeme (aastal 1971), Kaberneeme-Tsitre (aastal 1973) ja Suurupi (aastal 1979) puhkealad. Ta on kujundanud umbes 50 eraaeda.
Aino Iila

Aino Iila (aastani 1948 Aino Malmberg; 17. jaanuar 1924 Tallinn – 2. mai 2014) oli eesti aiandusarhitekt.
Ta sündis aastal 1924 Tallinnas masinameistri perekonnas. Õppis aastatel 1931–1942 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis, 1942–1944 Kehtna aiandusinstituudis ja 1945–1951 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis (lõpetas aia- ja pargikujunduse erialal).
Pärast instituudi lõpetamist töötas ta 28 aastat (1951–1979) projekteerijana Eesti Maaehitusprojektis (aastani 1964 Eesti Põllumajandusprojekt). 
Ta oli aastast 1962 Eesti Arhitektide Liidu liige.
Aino Iila suri 2. mail 2014 ja ta maeti 10. mail 2014 Metsakalmistule.
Kulani

Kulani oli küla Läänemaal Noarootsi poolsaarel. 1977. aastast kuulub Sutlepa mere kaldal asunud küla territoorium Pürksi küla koosseisu.
Arvatakse, et küla nimi tuleb sõnadest "kulle" ('mägi') ja "näs" ('nina'). Paul Johansen peab küsitavaks nime rootsi etümoloogiat. Kui nimi ei ole seotud oletatava varasema Kuldere küla nimega, siis on võimalik, et nime lähtekohaks on eesti sõna "küla + nina".
Küla nime kannab ka 95,4 hektari suurune Silma looduskaitseala Kulani piiranguvöönd.
Varasem ajalugu.
On oletatud, et küla tekkis kohale, kus asus 1351. aastal mainitud "Kuldere" küla. Allikates on Kulanit esmamainitud 1540. aasta paiku nelja adramaa suuruse "Kulnisz" külana. Kulanis asus Noarootsi vanim mõis "Nuckhoff" ning 17. sajandil rajati Kulani mõis. Veel nimekujusid: "Killenisz" (1548), "Kollanes" (1565), "Kullanus", "Kulleesby" (1615) ning 1627. aastal "Kullanäs" koos mõisaga.
Kulani küla on seotud ka Noarootsi kiriku kellameestega: nimelt on teada, et vähemalt vahemikus 1642–1659 oli kiriku kellamees Bläs Thomasson Kulani külast. 1642. aastal elas ta Paslepa külas ning 1648. aastal ehitati talle varasema kellamehe koha peale elukoht.
Kulani lähedal asus ka üks Noarootsi kihelkonna üheksast teadaolevast külakalmistust.
19. ja 20. sajand.
Aastatel 1866–1893 oli Noarootsi kihelkonnas Kulani vald, kuhu kuulus vaid Saare mõis. 1893. aastal sai piirkonnast Paslepa valla osa.
Lülisambakanal

Lülisambakanal (ladina "canalis vertebralis") on paljudel kesknärvisüsteemiga selgroogsetel loomadel enamikust lülisambalülide lülimulkudest moodustunud lülisambapikkune kanal. Lülisambakanalis paikneb seljaaju kestadega ümbritsetud seljaaju. 
Lülisambakanali areng, anatoomia, asend, morfoloogia ja funktsioonid ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Loomaanatoomias on kasutusel ka termin selgrookanal ("canalis vertebralis").
Inimestel võib harva esineda lülisambakanali lipoomi.
Prantsuse arst Jean François Fernel (1497–1558), kes võttis kasutusele termini "füsioloogia", oli esimene, kes kirjeldas lülisambakanalit.
Bevan Docherty

Bevan John Docherty (sündinud 29. märtsil 1977 Taupos) on Uus-Meremaa triatleet.
Ta võitis 2004. aasta Ateena olümpiamängudel kaasmaalase Hamish Carteri järel hõbemedali ja 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel pronksmedali.
Hamish Carter

Hamish Clive Carter (sündinud 28. aprillil 1971 Aucklandis) on Uus-Meremaa triatleet.
Ta pälvis 2004. aasta olümpiamängudel triatlonis kuldmedali.
Baaba

Baaba on kõrges ümaras küpsetusvormis valmistatud magus pärmitainast küpsetis.