tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Charles Bradley

Charles Bradley (1. detsember 1902 Pittsburgh, Pennsylvania – mai 1979 Tigard, Oregon) oli ameerika psühhiaater. 
Bradley õppis Cornelli Ülikoolis. Pediaatriaalase väljaõppe sai ta Harvardi Meditsiinikoolis. Enne laste psühhiaatriahaiglasse Emma Pendleton Bradley Home tööle asumist 1933. aastal läbis ta internatuuri Pennsylvania haiglas ja residentuuri New Yorgi Babies Hospitalis.
Laste psühhiaatrihaigla asutas Bradley vanaonu George Bradley ja sellele pandi nimi tema tütre järgi, kes kannatas letargilise entsefaliidi tüsistuste käes.
Bensedriini uuringud.
1937. aastal manustas psühhiaater Charles Bradley Rhode Islandi osariigis asuvas psühhiaatriaasutuses Emma Pendleton Bradley Home in Providence, mille direktor ta oli, probleemseks peetavatele (halvasti kohanevatele) lastele tema teostatud pneumoentsefalogrammi kõrvaltoimena tekkinud peavalu leevendamiseks bensedriini (amfetamiini). Tugevaid peavalusid bensedriin ei leevendanud, kuid juba nädala pärast märkas Bradley bensedriini saanud laste käitumises muutusi; paranesid nii õppeedukus, sotsiaalsed interaktsioonid kui ka emotsionaalne vastus. 
Bradley avaldas bensedriini lapskatsete kohta teadaolevalt kaks uuringut. Esimese uuringu tarbeks valis ta 30 haiglas olevat last ja teise uuringu tarbeks, mis kestis 3. aastat, 100 haiglas olevat last. Uuringutes osalenud lapsed olid vanuses 5–14 aastat, enamjaolt poisid ja normaalse intelligentsiga. Uuringute sisuks oli tabletivormis bensedriini saanute reaktsioonide uurimine.
1941. aastal tehtud uuringud tuvastasid bensedriinil mitmeid toimeid probleemseks peetavate lapspatsientide käitumises: 54 lapse käitumine paranes, 21 lapse käitumises muutusi ei täheldatud ja 19 lapspatsiendil tekitas ravim psühhomotoorset aktivatsiooni. Kuue lapspatsiendi õppeedukus paranes, kuid käitumises muutusi ei toimunud. Seitsmel lapspatsiendil hakkas pärast amfetamiini manustamist kliiniliselt halvem – need olid lapsed, kellel oli niigi olnud probleeme hüperaktiivsuse ja ärritunud käitumisega, kuid ravim süvendas neid veelgi. 
Tema tehtud katsed panid aluse lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire psühhofarmakoteraapiale.
Nima Arkani-Hamed

Nima Arkani-Hamed (pärsia keeles نیما ارکانی-حامد‎‎; sündinud 5. aprillil 1972 Houstonis) on iraani päritolu Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik, fundamentaalfüüsikaalase läbimurde auhinna laureaat (2012).
Ta töötab Princetonis asuva Institute for Advanced Study (IAS) osakestefüüsika professorina ja Kõrge energia tulevikufüüsika keskuse direktorina Pekingis. Ta on juhtiv osakestefüüsika fenomenoloog.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on kõrge energia füüsika, stringiteooria ja kosmoloogia.
Tema uurimused näitasid, et asjaolu, et gravitatsiooni mõju elementaarosakeste füüsikas võrreldes teiste fundamentaalsete vastastikmõjudega on üliväike, on seletatav lisadimensioonide eksisteerimisega. 1998. aastal esitas ta koos Giorgi Dvali ja Sávvas Dimópoulosega suurte lisadimensioonide mudeli.
Ta pälvis 2012. aastal Läbimurde auhinna fundamentaalfüüsikas originaalse lähenemise eest osakestefüüsika lahendamata probleemidele, sealhulgas sellistes uurimisvaldkondades nagu suured lisadimensioonid (LED), Higgsi boson, supersümmeetria, tumeaine ja kalibratsiooniteooria.
Haridustee ja töökäik.
Ta lõpetas 1993. aastal Toronto Ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatikas ja füüsikas. 1997. aastal sai ta California Ülikoolist Berkeleys doktorikraadi füüsikas. Doktoritöö "Supersymmetry and Hierarchies".
Aastatel 1997–1999 oli ta Stanfordi Ülikooli kiirendilaboris SLAC National Accelerator Laboratory järeldoktor. Aastatel 1999–2001 töötas ta California Ülikoolis Berkeleys füüsika abiprofessorina, 2001. aastal sai samas kaasprofessoriks. Aastatel 2001–2002 töötas ta Harvardi Ülikooli külalisprofessorina ja 2002–2007 füüsikaprofessorina. 2008. aastast töötab ta süvauuringute instituudi Institute for Advanced Study loodusteaduste kraadiõppurite koolis professorina.
Hugo Mitt

Hugo Mitt (11. oktoober 1926 Kurna vald – 14. september 1998 Tallinn) oli eesti teatrikunstnik ja graafik.
Elulugu.
Tema isa oli vedurijuht ja ema äriteenija. Ta lõpetas 1941. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja astus 1942. aastal Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli. 1949. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi maali erialal. 
Töötas aastatel 1948–1950 ja 1952–1953 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis õppejõuna. Aastatel 1949–1953 töötas ta Tallinna Riiklikus Draamateatris ja aastatel 1952–1959 oli Eesti Riikliku Kirjastuse mittekoosseisuline kunstnik. Alates 1960. aastast vabakunstnik.
Ta oli Kunstnike Liidu liige 1960. aastast.
Looming.
Hugo Miti teosed olid esmakordselt eksponeeritud näitusel 1949. aastal, isikunäitused toimusid aastatel 1963, 1986, 1989 ja 1992.
Leps

Leps, ka "Lepsen", "Leppes" ja "Lepsch" oli teadmata päritolu aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Tõenäoliselt oli suguvõsa esimene teadaolev liige Thyle Leppes, keda mainitakse Eestimaal 1384. aastal. 1453. aastal on Tallinnas mainitud Kersten Lepsi. 1530. aastal ostis Heinrich Leps (suri 1530) Saaremaal Kargi mõisa; temaga saab alguse suguvõsaliin. 
Lepsid rüütelkonna matriklis.
1741. aastal immatrikuleeriti Saaremaa rüütelkonna matriklisse Gustav Johann von Leps (1686−1746), kes oli oma liini viimane esindaja.
Albert Einsteini auhind

Albert Einsteini auhind on teadusauhind, mida anti välja aastatel 1951–1979 ning mille eesmärk oli tunnustada teadlaste väljapaistvaid saavutusi matemaatikas ja füüsikas.
Auhind asutati 1949. aastal ja nimetati Institute for Advanced Study professori Albert Einsteini auks. See on väheseid Albert Einsteini nimelisi auhindu, mis on asutatud tema eluajal. Auhinna suurus oli esialgu 15 000 USA dollarit, hiljem vähendati seda 5000 dollarini. Auhinnaga kaasnes kuldmedal. Auhinda rahastas Lewis ja Rosa Straussi mälestusfond. Laureaadi valis Institute for Advanced Study auhinnakomitee (esimese komitee koosseisu kuulusid Albert Einstein, Robert Oppenheimer, John von Neumann ja Hermann Weyl).
Esimene auhind läks jagamisele 1951. aastal Kurt Gödeli (Institute for Advanced Study) ja Julian Schwingeri (Harvardi Ülikool) vahel.
Uridüleerimine

Uridüleerimine on biokeemias ühe või mitme uridiini (nukleosiid) jäägi lisamine.
Adenüleerimine

Adenüleerimine on biokeemias ühe või mitme adenosiini (nukleosiid) jäägi lisamine.
Süleyman II

Süleyman II (15. aprill 1642 – 22. juuni 1691) (osmanitürgi keeles سليمان ثانى, Süleymān-i sānī) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1687–1691. 
Ta oli Ibrahimi ja Aşub Sultaana poeg.
Sahti

Sahti on traditsiooniline Soome filtreerimata õlu. Selle valmistamiseks kasutatakse ennekõike odralinnaseid ja vähesel määral rukkilinnaseid ning mõnikord nisu ja kaera.
Sipelgas (ajaleht)

Sipelgas (alapealkirjaga "Nalja ja pilkekunsti ning arvustuse nädalkiri : asutanud Kivilombi Ints ja Gori 1919") oli ajaleht, mis ilmus Tallinnas aastatel 1919–1928. Ajalehe sisuks oli huumor ja satiir. 
Ajalehte andis välja Kirjastusühing "Valgus". Trükiti eri aegadel Tallinnas, Viljandis ja Pärnus. Vastutav toimetaja ja väljaandja oli Hendrik Saar ("pseudonüümiga Kivilombi Ints"), teine toimetaja oli Aleksander Sipelgas, illustreerija ja karikaturist oli Gori. 
Ajaleht ilmus ebaregulaarselt. 1920. aastal ilmus ajalehel kord ka venekeelne lisa "Щупалец". Ajaleht ei ilmunud aastatel 1921–1927.
Virtuaalne objekt

Virtuaalne objekt (inglise keeles "virtual object") on reaalse või kujuteldava ("imagined") objekti digitaalne representatsioon.
Einsteini auhind

Einsteini auhind (inglise keeles "Einstein Prize") on Ameerika Füüsikaseltsi üks paljudest väljaantavatest teadusauhindadest.
Einsteini auhinda jagatakse alates 2003. aastast iga kahe aasta tagant. Auhind määratakse silmapaistvate saavutuste eest gravitatsioonifüüsika valdkonnas. 
Auhind on nimetatud Albert Einsteini järgi ja koosneb tunnistusest ja 10 000 USA dollari suurusest auhinnarahast.
Renteln

Renteln oli Tallinna päritolu Eestimaa aadlisuguvõsa. 
Ludwig von Renteln immatrikuleeriti 19/31. jaanuaril 1857 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale on kuulunud Eestimaal Tuula mõis, Soonurme mõis, Sompa mõis, Tärivere mõis, Lasila mõis, Mädapea mõis, Rahkla mõis, Prääma mõis, Liivimaal Viira mõis
Suguvõsa esindajaid.
Jürgen von Renteln, Suurgildi oldermann ja Niguliste kiriku vöörmünder
Ruden

Ruden oli Hildesheimist pärit rae- ja aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Rudenid olid pärit Hildesheimist, kus nad kuulusid linna kõrgkihi hulka. XVII sajandi algul rändas Johann Ruden (suri pärast 1663) Rootsi, kus astus 1633. aastal sõjaväeteenistusse ja teenis välja majori auastme. 23. oktoobril 1663 tõsteti ta aadliseisusse, kuid Rootsi rüütelkonda ei introdutseeritud. Tema järeltulijad võeti 11. juunil (vkj) 1746 Eestimaa ja 29. juunil (vkj) 1747 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus XVIII sajandi lõpul.
Schmidt

Schmidt on saksapärane perekonnanimi, mis tuleneb saksakeelsest sõnast "Schmied" ('sepp'). Schmidti eestipärane vaste on perekonnanimi Sepp.
Perekonnanimi on kõige levinum Saksamaal, Austrias ja Taanis.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Schmidt 499 inimesel (233 mehel ja 266 naisel). Perekonnanimede levikult oli Schmidt meeste puhul 229. ja naiste puhul 210. kohal.
Schmidt (aadlisuguvõsa)

Schmidt oli Ida-Preisimaalt pärit Saaremaa aadlisuguvõsa. 
Schmidtide suguvõsa Balti haru esiisa oli Johann Heinrich Schmidt (1713–1808).
1918. aastal 30. oktoobril kanti Kaisma mõisnik "Georg" Rudolph Friedrich von Schmidt (1877–1947) Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale kuulus Eesti alal näiteks Kaisma mõis.
Stanley Miller

 
Stanley Lloyd Miller (20. mai 1930 Oakland – 5. jaanuar 2007 National City, California osariik) oli Ameerika Ühendriikide keemik.
Ta on uurinud elu tekkimist Maal abiogeneesi teel. Laiemalt tuntuks sai ta tänu Milleri-Urey eksperimendile, mille viis läbi 1953. aastal, töötades doktorandina Chicago Ülikooli keemialaboris. Eksperiment näitas, et orgaanilised ühendid (sealhulgas aminohapped) võisid teoreetiliselt moodustuda anorgaanilistest ühenditest tingimustes, mis valitsesid ürgsel Maal.
Miller lõpetas 1951. aastal California Ülikooli Berkeleys bakalaureusekraadiga keemias ja sai 1954. aastal Chicago Ülikoolist doktorikraadi (PhD).
Aastatel 1955–1960 töötas ta Columbia Ülikoolis New Yorgis arstiteaduse kolledži biokeemia osakonnas. 1960. aastal sai ta abiprofessori koha vastrajatud California Ülikooli San Diegos keemiaosakonnas. 1962. aastal edutati ta kaasprofessoriks ja 1968. aastal täisprofessoriks.
Nomineerimine Nobeli auhinna saamiseks.
Teda on mitmel korral nomineeritud Nobeli auhinna saamiseks, kuid kordagi ei osutunud ta laureaadiks.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema auks annab alates 2008. aastast Rahvusvaheline Astrobioloogia Selts välja Stanley Milleri auhinda.
Proteus (kuu)

Proteus, tuntud ka kui Neptuun VIII, on suuruselt teine Neptuuni kaaslane.
Selle avastas 1989. aastal NASA kosmosesond Voyager 2. Taevakeha on nime saanud Kreeka mütoloogiast pärit vetejumala Proteuse järgi.
Avastamine.
Proteus avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode põhjal 1989. aasta 16. juuni paiku, kaks kuud enne Voyageri plaanitud möödumist Neptuunist. 7. juulil 1989 teatasid avastuse teinud USA astronoomid Stephen P. Synnott ja Bradford A. Smith leiust avalikkusele.
Avastatud kuule anti ajutine tähis S/1989 N 1. 16. septembril 1991 nimetati S/1989 N 1 ümber Proteuseks.
Proteust ei olnud võimalik avastada Maal asuvate teleskoopidega, kuna ta asub Neptuunile nii lähedal, et Neptuunilt tagasipeegelduv helkiv päikesevalgus varjab ta ära.
Füüsikaline iseloomustus.
Proteus on Neptuuni suuruselt teine kuu. Selle läbimõõt umbes 420 km. 
Proteuse pind on ülimalt kraatriline. Pharos, suurim Proteuse kraater, on 230–260 kilomeetrise läbimõõduga ja umbes 10–15 kilomeetrit sügav. Pharos on ainus Proteusel asuv nimega pinnavorm ja selle nimi on pandud Pharose tuletorni järgi. Peale Pharose on Proteusel veel mitmeid 50–100 kilomeetrise läbimõõduga kraatreid ja veelgi rohkem alla 50 kilomeetrise läbimõõduga kraatreid.
Harold Urey

 
Harold Clayton Urey (29. aprill 1893 Walkerton, Indiana – 5. jaanuar 1981 La Jolla, California) oli Ameerika Ühendriikide füsikokeemik ja kosmokeemik, Nobeli keemiaauhinna laureaat (1934).
Harold Urey lõpetas 1917. aastal Montana Ülikooli zooloogia erialal bakalaureusekraadiga ja 1923. aastal kaitses ta California Ülikoolis Berkeleys doktoritöö ideaalse gaasi ioniseerivate olekute teemal. Pärast seda täiendas end Kopenhaagenis Niels Bohri juhitavas teoreetilise füüsika instituudis. Seal puutus ta kokku Werner Heisenbergiga ja Wolfgang Pauliga, hiljem Saksamaal kohtus ta Albert Einsteiniga.
Töökäik.
Naasnud kodumaale, asus ta esialgu teadurina tööle Johns Hopkinsi Ülikooli. 1929. aastal võttis ta vastu keemia kaasprofessori ametikoha Columbia Ülikoolis New Yorgis. 1934. aastal edutati ta professoriks. Pärast sõda töötas ta keemiaprofessorina Chicago Ülikooli tuumauuringute instituudis, kus sai 1952. aastal Martin A. Ryersoni professoriks. 
Urey oli 1960. aastal asutatud California Ülikooli San Diegos professor ("Professor of Chemistry-at-Large") ja keemiateaduskonna loojaid.
Teadus.
Urey põhilised uurimisvaldkonnad olid füüsikaline keemia ja tuumakeemia. Suurt huvi ilmutas ta kosmoseteaduste vastu. 1960. aastatel oli ta NASA konsultant ja kui Apollo 11 tõi 1969. aastal Kuult kaasa kivimiproovid, uuris ta neid laboratoorselt.
Nobeli auhinna sai ta raske vesiniku (deuteeriumi) avastamise eest. Aastatel 1941–1945 võttis ta osa Manhattani projektist, kus ta tegeles isotoopide lahutamise ja uraani rikastamise küsimustega. Pärast sõda loobus ta isotoopide uurimisest ja hakkas tegelema kosmokeemia valdkonnaga.
Kosmokeemia.
Ta on kosmokeemia rajajaid ja termini "kosmokeemia" kasutuselevõtja. Tema tööd hapnik-18 alal juhtisid ta uurimusteni keemiliste elementide levimise kohta Maal ja tähtedel. 1952. aastal ilmus tal varasemaid uurimusi kokkuvõttev töö "The Planets: Their Origin and Development".
Urey oletas, et Maa varane atmosfäär koosnes tõenäoliselt ammoniaagist, metaanist ja vesinikust. Üks tema doktorante Chicago Ülikoolis Stanley Miller näitas Milleri-Urey eksperimendis, et kui sellisele gaaside segule lisada vett ja tekitada sädelahendus, võivad moodustuda aminohapped, mida üldiselt loetakse elu ehituskivideks. Tema uurimused hapniku isotoopidega viisid uue uurimussuuna – paleoklimaatiliste uuringute – tekkeni.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi on nimetatud impaktkraater Kuul ja 1989. aastal avastatud asteroid. Tema auks annab Ameerika Astronoomiaselts planetoloogia valdkonnas alates 1984. aastast välja H. C. Urey auhinda. California Ülikool San Diegos lõi Harold C. Urey õppetooli ("Harold C. Urey chair"), selle esimene hoidja oli professor James R. Arnold.
Cube (aadlisuguvõsa)

Cube oli Saksamaalt Brandenburgi markist pärit Saaremaa ja Eestimaa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esiisa oli Sigmund (Sigesmund) Cube (umbes 1620 - 1679). 
18. sajandi keskel tulid suguvõsa esindajaid Liivimaale, kust liikusid edasi nii Baltikumi teistesse kohtadesse, Soome, Venemaale.
24. novembril 1791 aadeldati Johann Christlieb von Cube (1740–1799) Saksa-Rooma keiser Leopold II poolt. 1822 immatrikuleeriti Friedrich Gustav von Cube (1782–1849) ja Ludwig Ferdinand von Cube (1788–1855) Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 
1893 immatrikuleeriti Max Gotthard von Cube (1831–1910) ja Felix von Cube Baieri aadlimatriklisse. 1905 immatrikuleeriti Maximilian Valentin von Cube (1866–1945) Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Mõisavaldused.
Cubedele kuulus Vana-Varbla mõis.
Strandmann (aadlisuguvõsa)

Strandmann, ka Strandtmann (vene keeles "Штрандман") on Riiast pärit aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsa liikmed Ameerika Ühendriikides.
Ajalugu.
Suguvõsaliin algab Riias sündinud David Strandmanniga (1630-1693). Tema pojapoeg Gustav Heinrich Strandmann (1704−1778) tõsteti Püha Rooma keisri poolt 8. mail (vkj) 1740 aadliseisusse. Tema kahest pojast põlvnesid suguvõsa vanem ja noorem liin.
Strandmannid rüütelkonna matriklis.
Gustav Heinrich von Strandmann (1704−1778) immatrikuleeriti 1750. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 24. veebruaril (vkj) 1827 võeti Eestimaa rüütelkonna matriklisse Otto Karl Friedrich von Strandmann (1789−1840).
Neptuuni-tagused objektid

Neptuuni-tagused objektid ("Trans-Neptunian object", TNO) on Kuiperi vöö kääbusplaneedid, asteroidid ja komeedid, mis tiirlevad Neptuuni orbiidist kaugemal. 
Kääbusplaneedid on: Pluuto, Eris, Makemake, Haumea ja Sedna.
Ajalugu.
Pluuto avastamine.
Iga planeedi orbiiti mõjutavad veidi teiste planeetide gravitatsioonilised mõjud. 1900. aastate alguses avastati erinevused Uraani ja Neptuuni vaadeldud ja eeldatavate orbiitide vahel, mis viitasid sellele, et Neptuunist kaugemal peaks olema üks või mitu täiendavat planeeti. Täiendavate planeetide otsingute ajal avastas Clyde Tombaugh 1930. aastal Pluuto. Pluuto oli lahknevuste selgitamiseks liiga väike. 1989. aastal sooritas Voyager 2 möödalennu Neptuunist ning möödalennul tehtud mõõtmiste abil täpsustati selle massi, mis aitas tõestada, et Neptuuni ja Uraani orbiitide läheduses ei ole teisi planeete. 
Teiste objektide avastamine.
Pärast Pluuto avastamist jätkas Tombaugh sarnaste objektide otsimist mõned aastad, kuid ei leidnud ühtegi. Pikka aega ei otsinud keegi teisi Neptuuni-taguseid objekte, kuna üldiselt arvati, et Pluuto, mis kuni 2006. aasta augustini klassifitseeriti planeediks, oli ainus suur taevakeha pärast Neptuuni orbiiti. Alles pärast teise TNO, 15760 Albioni, avastamist 1992. aastal hakati selliseid objekte uuesti süstemaatiliselt otsima. Ekliptikat ümbritsev lai taevariba pildistati üles ning sellelt otsiti aeglaselt liikuvaid objekte. Leiti sadu TNO-sid, mille läbimõõt jäi vahemikku 50–2500 kilomeetrit. Eris, kõige massiivsem TNO, avastati 2005. aastal kui arutati teadusringkondades pikka aega kestnud vaidlust suurte TNOde klassifitseerimise üle ja selle üle, kas selliseid objekte nagu Pluutot saab pidada planeetideks. Lõpuks klassifitseeris Rahvusvaheline Astronoomialiit Pluuto ja Erise kääbusplaneetideks.
Fircks

Fircks (läti keeles fon Firksi või fon Firkss) oli Eestimaa päritolu Kuramaa aadlisuguvõsa. 
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1306, kui mainitakse Taani kuninga Harju-Viru vasalli rüütel Gerhard von Ferckis't.
1620 kanti suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 
1908 kanti parun Ernst von Fircks Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale on kuulunud Kuramaa Majori mõis ja Nurmuiža mõis.
Sass (aadlisuguvõsa)

Sass ehk Saß (harvem ka Sasse, Sachse) on Saaremaa, Liivimaa ja Kuramaa aadlisuguvõsa. 
Saaremaa Saßidest on teateid alates 1453, kui Hinrick Saß omandas pandina Kappeli küla (hilisem pärusvaldus Sassi mõis).
16. sajandil liikusid suguvõsa esindajad ka Liivimaale ja alates 17. sajandist on neid mainitud ka Kuramaal. Tänapäeva Riia aladel kuulus neile Zasa mõis, samanimeline mõis kuulus neile ka Jēkabpilsi lähistel.
Sassi suguvõsa liikmed olid introdutseeritud 1650. aastast Rootsi rüütelkonda tituleerimata aadlisuguvõsana nr 382 all ja kantud 1741. aastal Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 81 all, Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1747. aastal nr 11 all ning 1853. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse, paruni tiitliga Ferdinand Alexander von Sass (1794–1873) järglastega nr 399 all.
Puidu painutamine

Puidu painutamine on üks puidutöötlemise tehnoloogiatest.
Auruga painutamine.
Auruga puidu painutamine on traditsiooniline töövõte. Seda meetodit kasutatakse paljude erinevate toodete valmistamiseks. Auru abil vormitud puitu kasutatakse näiteks laevaehituses, muusikainstrumentide valmistamises ja ka mööblitööstuses. Auruga puidu painutamine on ökoloogiline ja ökonoomiline puidutöötlemise viis, mis ei vaja palju energiat. Auruga painutamisel aurutatakse puidu ribasid aurukappides. Aurukapp on spetsiaalne puidust kapp, milles on võimalik aurutada puidust latte, liiste ja laudu. Kapile peab olema tehtud kaks ava, üks ava, kust pumbatakse aur sisse ja teine, kust väljub aur (koos kondensiga), et ei tekiks kapisisene rõhk, mis võib kapi purustada. Rakendatav kuumus ja niiskus muudab puidu piisavalt painduvaks, et sellele saab anda vajaliku kuju. Painutamise protsessi tehakse tavaliselt nii, et puit klammerdatakse valitud vormi külge. Tegutseda tuleb kiiresti, puit peab olema soe ja painduv kuni klambrite kinnitamiseni. Vältimaks pinge alt vabanemist, tugevdatakse puidu liistud/latid tavaliselt väljast poolt metallnaeltega. Puitu tuleb vormis hoida tema täieliku kuivamiseni. 
Painutamine lamineerides.
Puidu painutamine lamineerimismeetodiga eeldab prussi lõikamist liistudeks. Pruss lõigatakse serviti ribadeks, pikemalt, kui painutatava materjali mõõtmed. Liist kaetakse korgilehega (ribaga). Korgilehed võimaldavad saeräsa jälgedega liistud paremini kokku liimida. Kokkuliimitud toore paigaldatakse võimalikult kiiresti vormi, et liim saaks hakata kuivama. Klambreid pingutatakse iga natukese aja tagant, et saavutada võimalik liistude omavaheline tihedus.
Painutamine lõikemeetodiga.
Puitu saetakse iga 3mm tagant soone. Kui soon on liiga sügav, võib puit puruneda. Saagida tuleb ristikiudu, siis on võimalus, et puidu painduvus on suurem, kui pikikiudu. Puidu paines oleku ajaks tuleb sooned täita liimiga, et säiliks kuju.
India Teaduste Akadeemia

India Teaduste Akadeemia (inglise keeles "Indian Academy of Sciences") on India teadusakadeemia peakorteriga Bangalore'is.
Akadeemia asutati 1934. aastal teadusseltsina Nobeli auhinna laureaadi C. V. Ramani initsiatiivil..
Raman oli ka akadeemia esimene president (1934–1970). 
Liikmeskond.
Akadeemial on üle 1000 kodumaise liikme.
Akadeemia valib ka välisliikmeid (auliikmeid). Praegu on akadeemial 58 välisliiget, sealhulgas Andrei Geim, David Gross, Martin Rees ja Brian Schmidt.
Varem on akadeemia välisliikmeks valimise au pälvinud teiste seas Hannes Alfvén, Niels Bohr, Hermann Bondi, Max Born, Louis Brouglie, Jacques-Yves Cousteau, Francis Crick, Paul Dirac, John Eccles, Albert Einstein, Enrico Fermi, Vitali Ginzburg, Otto Hahn, Werner Heisenberg, Abram Joffe, Irene Joliot-Curie, Pjotr Kapitsa, Theodore von Karman, Edward Norton Lorenz, Thomas Hunt Morgan, Wolfgang Pauli, Linus Pauling, Ivan Pavlov, Ernest Rutherford, Abdus Salam, Nikolai Semjonov, Harold Urey, Nikolai Vavilov, Sergei Vavilov, Aleksandr Vinogradov ja Ahmed Zewail.
India Rahvuslik Teaduste Akadeemia

India Rahvuslik Teaduste Akadeemia, akronüüm INSA ("Indian National Science Academy"), on India teadusakadeemia peakorteriga New Delhis.
1935. aastal asutati teaduse edendamiseks Indias India Rahvuslik Teaduste Instituut (NISI). 1945. aastal tunnistas India valitsus selle riigi tähtsamaks teadusühinguks. 1970. aastast kannab ühing praegust nime.
Esialgu valis akadeemia endale presidendi kaheks aastaks, alates 1996. aastast valitakse president kolmeaastaseks ametiajaks. 1949. aastal sai presidendiks füüsik Satyendranath Bose (tema järgi nimetati osakestefüüsikas bosonid).
Liikmeskond.
Akadeemial on üle 900 kodumaise liikme.
Akadeemia valib ka välisliikmeid. Praegu on akadeemial 95 välisliiget, sealhulgas kuuluvad liikmeskonda Anny Cazenave, David Gross, Murray Gell-Mann, Dan Peter Mckenzie, Vladimir Platonov, Venkatraman Ramakrishnan, John Graham Ramsay, Aleksei Starobinski, Torsten Wiesel, Peter John Wyllie ja Ahmed H Zewail.
Rahvuslik Teaduste Akadeemia, India

Rahvuslik Teaduste Akadeemia, India, akronüüm NSAI ("National Academy of Sciences, India"), on India teaduste akadeemia peakorteriga Allahābādis. 
See on India vanim teadusakadeemia, asutatud 1930. aastal.
Akadeemia valib endale presidendi kaheaastaseks ametiajaks. Esimeseks presidendiks sai astrofüüsik Meghnad Saha.
Liikmeskond.
Akadeemial on üle 1600 kodumaise liikme. Välisliikmeid on 101, nende seas Gro Harlem Brundtland, Anny Cazenave, Claude Cohen-Tannoudji, Vadim Ivanov, Helmut Schwarz, Aleksei Starobinski, Peter John Wyllie ja Shing Tung Yau.
Akadeemia valib ka auliikmeid. Neid on 20, nende seas nobelistid James Watson ja Kurt Wüthrich.
Varem on akadeemia välisliikmeks valimise au pälvinud teiste seas Hermann Bondi, Paul Dirac, Albert Einstein, Otto Hahn, Robert Herman, Pjotr Kapitsa, Abdus Salam, Erwin Schrödinger ja Carl Woese.
Ahmet II

Ahmet II (osmanitürgi keeles: احمد ثانى "Aḥmed-i sānī") (25. veebruar 1643 – 6. veebruar 1695) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1691–1695. 
Ahmet II sündis Topkapi palees Konstantinoopolis. Ta oli sultan Ibrahimi ja Hatice Muazzez Valide Sultaana poeg ning võttis 1691. aastal võimu üle oma vennalt Süleyman II-lt.
COSPAR ID

COSPAR ID (tuntud ka kui NSSDC ID) on rahvusvaheline satelliitide ja kosmosemissioonide nimetamissüsteem. 
COSPAR ID koosneb stardiaastast, kolmekohalisest stardinumbrist ja kuni kolmetähelisest koodist, et eristada sama missiooni erinevaid osi. Näiteks "1990-037A" tähistab kosmosesüstik Discovery teenindatud missiooni STS-31, mis viis orbiidile Hubble'i kosmoseteleskoobi. Koodi neli esimest numbrit tähendavad, et start toimus 1990. aastal ja see oli selle aasta 37. edukas start. Kosmoselaevadele, mis ei jõua Maa orbiidile, ei määrata tavaliselt COSPAR ID koodi.
Nimetamissüsteem sai nime Rahvusvahelise Teadusnõukogu Kosmoseuuringute Komitee järgi, mille lühend on COSPAR. COSPAR võttis Harvardi ülikoolis väljatöötatud nimetamissüsteemi kasutusele 1958. aastal ning esialgu kasutati nimetustena Kreeka tähestiku tähti. Näiteks Sputnik 1 sai COSPAR ID tähiseks "Alpha 2". Harvardi süsteemi kasutati kuni 1963. aastani, mil võeti kasutusele tänapäevane süsteem. Esimesena sai uue süsteemi alusel tähistuse Sputnik 25, mis sai tähiseks 1963-001B. Uue süsteemi alusel asendas NSSDC tagasiulatuvalt ka vanad nimed.
COSPAR ID kataloogi haldab NASA koosseisu kuuluv Riiklik Kosmoseteaduse Infokeskus (NSSDC).
Doric (1922)

Doric (algselt prefiksiga RMS 'kuninglik postiaurik') oli 181,1 meetri pikkune Briti ookeaniliinilaev, mida haldas laevakompanii White Star Line. Tema sõsarlaev oli Regina (aurulaev).
Doric oli White Star Line'i teine ja viimane turbiinpropelleri jõul liikuv laev maksimumkiirusega 15 sõlme. Laev ehitati Harland and Wolffi laevatehases Belfastis Põhja-Iirimaal ning lasti vette 1922. aastal. Esmareis algas 8. juunil 1923 Liverpoolist Montréali. See aurulaev võttis peale kuni 2300 reisijat ja 350 laevapereliiget.
Pittsburgh (laev)

Pittsburgh oli 183 meetri pikkune ookeaniliinilaev, mille ehitas American Line'i jaoks Harland &amp; Wolffi laevatehas Belfastis Põhja-Iirimaal.
Esialgne ehitus algas 1913. aastal, kuid lükkus Esimese maailmasõja tõttu edasi. Aurulaev valmis 1920. aastal ja tegi oma esimese reisi 1922. aastal juba White Star Line'i laevakompanii omana. 1925. aastal, kui laev sai uue nime Pennland, alustas see opereerimist Red Star Line'i laevakompanii nimistus. Laev muudeti teise maailmasõja ajaks ümber liitlasvägede sõjaväe transpordilaevaks. Laeva pommitati 25. aprillil 1941 Ateena lähistel ning see vajus merepõhja.
Majestic (1914)

Majestic (prefiksiga RMS – 'kuninglik postiaurik') oli laevakompaniile White Star Line aastail 1922–1934 kuulunud ookeaniliinilaev. Pärast kompanii liitumist Cunard Line'iga kuulus laev aastail 1934–1937 Cunard White Star Line'ile.
Laeva tellis Hamburg America Line ja pani nimeks Bismarck, laev veesati 1914. aastal. Mahutavusega 56 551 brutoregistertonni oli see suurim laev maailmas kuni Normandie valmimiseni 1935. aastal. Kolmanda ja suurima Saksa HAPAG Line'i transatlantilise laevatrio liikmena viibis selle aurulaeva valmimine Esimese maailmasõja tõttu. Laev ei sõitnud pärast käigukatsetusi 1922. aastal enam iial Saksa lipu all. Sõja möödudes viisid saksa laevaehitajad selle lõppviimistluse lõpuni ning andsid laeva sõjareparatsioonina üle Briti valitsusele kompensatsioonina Britannicu uputamise eest.
Sellest sai White Star Line'i lipulaev Majestic, mis oli laevakompanii teine samanimeline alus (vt Majestic (1889)). Ta oli 1920. aastatel teenistuses, kuid algav ülemaailmne majanduskriis tegi laeva liinil hoidmise üha kahjumlikumaks. Ta suutis majanduskriisi nappuses vaevaliselt 1930. aastate esimesel poolel reise sooritada, kuni müüdi vanametallina ettevõttele Thos W Ward. Laev võeti enne lammutamist Briti Admiraliteedi omandusse, kus teenis enne põlemasüttimist ja hukku 1939. aastal koolituslaevana kuningliku mereväe nimega HMS Caledonia. Laev tõsteti hiljem pinnale ja lammutati lõplikult 1943. aastal.
Tondiloo park

Tondiloo park on park Tallinnas.
Haljasala piiravad Mustakivi tee, Linnamäe tee, Kivila tänav ja Kärberi tänav.
Park moodustab osa Lasnamäe rohevööndist, mis ühendab Kadriorgu ja Pirita jõeoru maastikukaitseala.
Varem on alal olnud Kuristiku küla põllu­maad.
Brünnow

Brunnow, ka Brunow ja Brünnow (vene keeles "Бруннов") oli Taga-Pommerist pärit baltisaksa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa on nime saanud Taga-Pommeris asuva Brünnowi küla järgi. Esimese selle nime kandjana on teada Klaus Janigen, kes pärast rüütliks saamist sai tuntuks nimega Klaus von Brünnow.
16. sajandil jagunes suguvõsa kaheks liiniks: Pommeri ja Kuramaa liin.
1620. aastal immatrikuleeriti Friedrich von Brunnow (suri 1651) Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 41 all.
Keyserlingk

Keyserling(k) on Vestfaali päritolu aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis. 
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1300, kui mainitakse raehärrat Hermann Keselinch'i.
1492. aastal sõdis Hermann von Keyserlingk Saksa ordu rüütlina Liivimaal. Talle läänistati mõis Kuramaal.
1631. aastal immatrikuleeriti Keyserling(k)i suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
18. sajandil said neli suguvõsa esindajat krahvitiitli: 1741. aastal Saksa-Rooma riigikrahvi tiitli, 1744, 1777 ja 1786. aastal Preisi kuningalt Preisimaa krahvi tiitli. 1853 ja 1862. aastal Venemaa keisrilt Venemaal paruni tiitli.
Krahv Alexander von Keyserling (1815–1891) kanti 1847. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 218 all, ja 1875. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 430 all.
Sinilill (sümbol)

Sinilill (ladina keeles "Hepatica nobilis") on Eesti kaitseväe ja Kaitseliidu veteranide sümbol. Sinilille märki kantakse veteranidele tunnustuse väljendamiseks. 
Sinilille märgi müügi ja kandmise periood on igal aastal aprillis. Täpsed sinilille kandmise kuupäevad avaldatakse igal aastal Kaitseministeeriumi, Kaitseväe ja Eesti Vigastatud Võitlejate Ühingu kodulehel. Sinilille tootmise, levitamise ja müügiga tegelevad Eesti Vigastatud Võitlejate Ühing ja Naiskodukaitse. 
Sinilill veteranide sümbolina on Kaitseministeeriumi poolt registreeritud kaubamärk (reg nr 54050). Veteranide toetussümboli Sinilille on kujundanud Heino Prunsvelt Eesti kaitseväe vormi kokardi edasiarendusena.
Hueck

Hueck, varem "Huck", "Huc" ja "Huek" (vene keeles "Гук") on Vestfaalist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsa liikmed Ameerika Ühendriikides, Prantsusmaal, Rootsis ja Saksamaal.
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Hueckide kohta on esimesi teateid aastast 1274, mil Dortmundis elas Gotscalcus Huk. Varem oli tema omanduses olnud Vestfaalis Unna lähedal Niedermassenis asunud Hueckhofi mõis, mis kuulus suguvõsale veel XIV sajandi algul. Suguvõsaliin algab Dietrich Huckiga, kes oli 1450. aastatel Dortmundi lähedal Hördes naelasepp. Tema poeg Dietrich Huck (suri pärast 1487) valiti linna bürgermeistriks. Viimase poeg ja pojapoeg olid Dortmundis raehärrad. Johann Hueck (suri pärast 1560) asus elama Herfordi. Tema poeg Ewert Hueck (maeti 1626) rändas edasi Lübeckisse, kus tegutses õllepruulina. Tema poja Lübecki kaupmehe Jobst Huecki (1595−1648) poegadest said alguse Tallinna liinid ja Soome-Rootsi haru.
Sugupuu.
Munalaskme liin.
Adam Johann von Hueck (1761−1829), Munalaskme pandivaldaja (1805−1808) ja omanik (1808−1829), Tallinna bürgermeister; abiellus 1) 1783 Margaretha Elisabeth Wilckeniga (1768−1791), 2) 1793 Karoline Dorothea Jenckeniga (1776−1849)
Heyking

Heyking oli Baltikumis ja Poolas tegutsenud aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa pärineb Huckingite aadlisuguvõsast, kes elasid Jülichi-Bergi hertsogkonnas. 
Umbes 15. sajandi lõpul tuli Huckingite aadlisuguvõsa üks haru Baltikumi, kus nad võtsid omale uue vapi ja neid hakati tundma kui Heykingid. 
1620 kanti suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Muraka kraav

Muraka kraav on kraav Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Välgita külas.
Kraavi pikkus on 0,3 km ja langus 9 m. Kraav saab alguse 73 m kõrgusel Välgita külas ja suubub samas külas 64 m kõrgusel Muraka järve.
Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Kraavi on suunatud OÜ Muraka Farmide biotiikidest väljuv heitvesi.
Eisma sadam

Eisma sadam (sadamakood: EE EIS) on väikesadam Eisma külas Haljala vallas Lääne-Virumaal.
Eisma sadamas on 27 kaikohta ja slipp aluste veeskamiseks. Sadama navigatsiooniperiood kestab 1. maist 30. septembrini. Suviti korraldab sadam purjespordiõpet nii lastele kui ka noortele ja täiskasvanutele. 
Sadamateenuseid osutatakse vaid alla 24-meetrise kogupikkusega veesõidukitele.
Sadama veeala kaitsevad muulid; põhjast N-muul pikkusega 160 m ja NE-muul pikkusega 110 m. Muuli otstes paiknevad betoonotsakud, mille vahel on 12 m lai sissesõidutee. Sadama sissesõidukanal on 75 m pikk ja 20 m lai. Statsionaarne kai on 33,2 m ja sildumisliin 25,6 m pikk. Sadamas on kaks ujuvkaid kogupikkusega 36 m.
Sadamakontor asub sadamahoones aadressil Eisma sadam, Eisma küla, Haljala vald, Lääne-Virumaa.
Lolicon

Lolicon (ロリコン, latiniseeritult ka Lolikon või rorikon) on Jaapanist pärit meediakontseptsioon, milles kujutatakse noori või eelteismelisi tüdrukuid erootilises kontekstis, näiteks manga või anime žanre kasutades. Väljaspool Jaapanit tähistabki termin tavakasutuses eelkõige lolicon mangat või animed.
Jaapanis kirjeldab see termin seksuaalset atraktiivsust või sugulust alaealiste tüdrukute või isikuga, kellel on sellised eelistused.
Mõiste on tuletatud fraasist "Lolita kompleks", mis omakorda on viide Vladimir Nabokovi romaanile "Lolita".
Lolicon on vastuoluline ja kriitikat tekitanud žanr. Jaapani kodanikuühendused on tegutsenud loliconi leviku piiramise nimel. Teisalt leitakse ka, et loliconi fänne köidab eelkõige žanri esteetika, mitte kujutatud objektide vanus. Mõned riigid tunnustavad lolikoni lapspornona ja on selle ära keelanud, kuigi see ei kujuta reaalseid inimesi, nagu näiteks, Kanada, Ühendkuningriik, Ecuador, Austraalia, Uus-Meremaa, Iirimaa, Rootsi, Filipiinid ja Eesti.
Viited.
Keller

Keller oli Švaabimaalt pärit aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis. 
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1229, kui mainitakse Olricus de Cella't.
Kellerite pealoss oli alates 18. sajandist Erfurdis asuv Stedteni loss (saksa Schloss Stedten bei Erfurt).
1905 immatrikuleeriti aadlisuguvõsa krahvidena Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Thomas Heilmann

 
Thomas Heilmann (sündinud 16. juulil 1964 Dortmundis) on Saksa ettevõtja ja Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik. 
Haridus ja töö.
1985–1993 aastatel õppis Heilmann õigusteadust Bonni ja Harvardi ülikoolis. Ta lõpetas oma õigusalast praktikat Münchenis 1990–1993. 1990. aastal asutas ta reklaamiagentuuri Delta-Design, mis ühendati ettevõttega Scholz &amp; Friends 1991. aastal. 
Ligi 10 aastat oli ta Scholz &amp; Friendsi Berliini filiaali tegevdirektor. 2001–2008 oli ta kogu Euroopa Scholz &amp; Friendsi grupi kaasesimees.
Ta on ka nelja kontserni aktsionär ja nõukogu liige, mis tegelevad meedia, ettevõtete huvi, Interneti ja kinnisvara valdkondades. Alates 1991. aastast on tal palju firmasid erinevates valdkondades. 
Kuni 2010. aasta lõpuni oli ta Facebooki osanik. Aastal 1998 oli ta külalisprofessor Berliini Kunstiülikoolis.
Poliitiline karjäär.
1980. aastal astus Heilmann Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu.
Aastal 1980 oli ta Bonni Rahufoorumi (Friedensforum) liige. Alates 2000. aastast oli ta interneti ametnik Saksamaa CDU-s.
2009. aastal valiti ta CDU Berliini aseesimeheks. 2012–2016 oli ta justiits- ja tarbijakaitse senaator Berliini linnavalitsuses.
Isiklikku.
Ta elab koos oma elukaaslasega Berliinis, neil on neli poega.
Bariūnai

Bariūnai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Saugėlaukise valla halduskeskus. Küla asub Audruvė jõe kaldal. Bariūnais on põhikool, raamatukogu ja kultuurimaja, seal tegutseb meierei.
Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. 1992. aastal organiseeriti kolhoos ümber põllumajandusühistuks, mis tegutseb tänini.
Bariūnais on sündinud Leedu poliitik Gintaras Ramonas.
Satkūnai

Satkūnai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Satkūnai valla halduskeskus. Küla asub Sidrabe jõe kaldal; seda läbib Jelgava ja Šiauliai vaheline raudtee. Satkūnais on raamatukogu.
Aadressbüroo

Aadressbüroo on endisaegne asutus (büroo), kus säilitati mingi koha (nt linna) elanike elukohtade (aadresside) kohta käivaid andmeid ja kus sai vastavate andmete kohta infot.
Eesti Vabariigi riiklikud aadressbürood moodustati 1933. aastal Aadressbüroo seaduse alusel. Eestis olid aadressbürood Tallinnas (Lai tänav 48), Tartus ja Nõmmel. Tallinnas ja Tartus oli aadressbüroo juures ka leiubüroo. 
Tallinna Aadressbüroo alustas tööd Eestimaa kubermangus 1. juulil 1909 ja Eesti Vabariigis tegutses Tallinna Aadress- ja Leiubüroo Tallinna-Harju prefektuuri juures, tegevuspiirkonnaks oli lisaks Tallinnale veel ka Nõmme, Paldiski ja Keila linn.
Aadressbüroosse võisid andmed tulla majaomanike majaraamatutest, kuhu olid kantud elanike sisse- ja väljakolimised. Majaomanikud ja –valdajad (hotelliomanikud, möbleeritud tubade omanikud jt) olid kohustatud esitama Tallinna Aadressbüroole andmeid nende majja elama asunud või sealt lahkunud isikute kohta. Esitatud aadresslehtede alusel koostati ülelinnaline elanike register, mille põhjal väljastati teateid elanike elukoha kohta..
Rudiškiai

Rudiškiai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Rudiškiai valla halduskeskus. Küla asub Mūša jõe kaldal. 
Aastal 1671 ehitati külla esimene kabel, aastal 1868 valmis aga praegune kirik. Aastal 1978 rajati külla suur 10 000 loomale mõeldud sigala. Rudiškiais on põhikool, raamatukogu ja postkontor. 
Küla on nime saanud Rūda põllu järgi ("rūda" tähendab leedu keeles maaki), kus sulatati kohalikku soorauda.
Kirnaičiai

Kirnaičiai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Kepaliai valla halduskeskus. Küla asub Audruvė jõe kaldal. 
Kirnaičiais on algkool (tänapäeval Gasčiūnai kooli filiaal), kultuurimaja ja raamatukogu. Küla keskel on säilinud vana taluhoone koos selle juures asuva aidaga, mis oli varem kasutusel koolimajana ja on tänapäeval kujunenud küla seltsimajaks.
Küla rahvas osales aastal 1769 toimunud talupoegade ülestõusus. Aastal 1905 korraldasid sealsed mõisa töölised streigi. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Ben Carson

Benjamin Solomon Carson (sündinud 18. septembril 1951 Detroitis) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja neurokirurg, kellel õnnestus esimesena kirurgiliselt lahutada kaelast ühendatud Siiami kaksikud. Ta oli 2017. aasta 2. märtsist kuni 2021. aasta 20. jaanuarini 17. Ameerika Ühendriikide elamumajanduse ja linnaplaneerimise minister (ainsa mustanahalise ministrina) Donald Trumpi valitsuses.
Carson sündis 1951. aastal Detroitis. Tema vanemad lahutasid abielu, kui Ben oli kaheksa-aastane. Ta lõpetas Yale'i Ülikooli psühholoogiateaduskonna ja seejärel Michigani Ülikooli arstiteaduskonna.
Ta kandideeris 2016. aasta vabariikliku partei presidendikandidaadi valimistel, kuid loobus hiljem oma kandidatuurist ja avaldas toetust Donald Trumpile.
Isiklikku.
Carson on abielus ja tal on kolm poega. Usutunnistuselt on Carson ja tema perekond seitsmenda päeva adventistid.
Gataučiai

Gataučiai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Gataučiai valla halduskeskus. Gataučiais on põhikool, raamatukogu ja postkontor.
Küla on kuulunud Gotautonistele ja Banderewiczitele. Aastal 1905 korraldasid sealse mõisa töölised streigi. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1963 kolis Ivoškiaist mõisa kordatehtud peahoonesse sealne põhikool.
Gaižaičiai

Gaižaičiai on küla Leedus Joniškise rajoonis, Gaižaičiai valla halduskeskus. Küla asub Svēte jõe kaldal. Gaižaičiais on põhikool, kultuurimaja, raamatukogu ja postkontor.
Aastal 1918 rajati sealse mõisa peahoonesse koolimaja. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Vijoliai

Vijoliai on küla Leedus Šiauliai rajoonis, Šiauliai maavalla halduskeskus. Küla asub Šiauliai loodeservas Vijolė jõe kaldal. Vijoliais on kaks puidu töötlemisega tegelevat ettevõtet.
Küla on esmamainitud 1649. aastal. Toona asus seal kõrts ja küla kandis ise nime Šilo Kalneliai. Hiljem hakkas see kandma Vijoliai nime. Küla maad kuulusid osalt Šiauliai linnale, osalt aga sealsele kirikule. Aastal 1830 võõrandati kirikule kuulunud maad ja Vijoliai hakkas kuuluma Gubernija mõisale. Nõukogude ajal rajati sinna lisaks kohaliku kolhoosi elamutele veel ka maju rajooni maaparandajatele ja ehitustöölistele.
Raudėnai

Raudėnai on küla (ka endine alev) Leedus Šiauliai rajoonis, Raudėnai valla halduskeskus. Küla asub Rauda jõe kaldal. Raudėnai asub Šiauliai-Kretinga raudtee ääres, külas asub Raudėnai raudteejaam. Raudėnais on põhikool, postkontor ja raamatukogu.
Küla on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1550 ehitati sinna kabel, aastal 1611 aga esimene kirik. Aastal 1681 kujunes küla kõrvale Raudėnai alev. Aastal 1881 valmis praegune kirikuhoone. Aastal 1968 liideti alev külaga.
Mustafa II

Mustafa II (osmanitürgi keeles: مصطفى ثانى "Mustafa-i Sani") (6. veebruar 1664 – 29. detsember 1703) oli Osmanite riigi sultan 1695 kuni 1703. 
Ta oli Mehmet IV ja Emetullah Rabia Gülnuş Sultaana poeg.
Nachtmystium

Nachtmystium on Ameerika ansambel, mille rajasid 2000. aastal Blake Judd ja Pat McCormic. Ansamblil on üks püsiliige, Blake Judd, teised liikmed on vahetunud. Nachtmystium on välja andnud seitse stuudioalbumit, millest viimane, "The World We Left Behind", ilmus 2014. aastal.
Taari–Auksi tee

Taari–Auksi tee (registrinumbriga 24131) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas. Tee pikkus on 11,509 km.
Tee saab alguse Taari külas Viljandi–Põltsamaa maanteelt, läbib Saarepeedi, Välgita ja Auksi küla ning lõppeb Võivaku külas Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maanteel.
Karla Šlechtová

Karla Šlechtová (sündinud 22. mail 1977 Karlovy Varys) on Tšehhi ökonomist ja poliitik. 
Ta on lõpetanud Lääne-Tšehhi Ülikooli majandusteaduskonna Plzeňis 2001. aastal.
Ta oli 8. oktoobrist 2014 kuni 2017. aasta detsembrini Tšehhi regionaalarengu minister. Alates 13. detsembrist 2017 kuni 27. juunini 2018 oli ta Tšehhi kaitseminister.
Georg von Bock

Georg von Bock (vene keeles "Георгий Тимофеевич Бок"; 6. oktoober (ukj 18. oktoober) 1818 – 12. juuni 1876 Schwerin) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi mereväelane, viitseadmiral.
Elulugu.
Georg von Bock kuulus nimekasse baltisaksa Bockide aadlisuguvõsasse. Ta oli Võisiku mõisniku polkovnik Timotheus Eberhard von Bocki (1787–1836) ja tema eestlannast abikaasa Ewa Catharina (suri 1862) ainus laps. 10-aastaselt kirjutati ta õppima merekorpusesse, mille lõpetas 1835. aastal mitšmani auastmes. Teenis esialgu Musta mere laevastikus, hiljem mereväe peastaabis adjutandina. 1860. aastal arvati 1. järgu kaptenina reservi. 1865. aastal sai temast tiibadjutant, 1866. aastal kontradmiral ja 1872. aastal suurvürst Vladimir Aleksandrovitši õuemeister.
Perekond.
Bock naitus 1847. aastal kindralmajor Dmitri Ignatjevi tütre Annaga (1824–1916). Abielust sündis kaks poega ja tütar. Vanema poja riiginõunik ja kammerhärra Vladimiri (1850–1899) surmaga kustus Bockide suguvõsa Võisiku liin.
Autasud.
Teda autasustati Püha Anna II, Püha Vladimiri IV ja III klassi ordeni ning mitmete välismaa ordenitega.
Reja

Reja (ukraina keeles Рея) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Berdõtšivi rajoonis. Elanike arv on 873. Pindala on 2,568 km².
Esimene Vabariik

Esimene Vabariik võib tähendada:
Kolmas Vabariik

Kolmas Vabariik võib tähendada:
Neljas Vabariik

Neljas Vabariik võib tähendada:
Viies Vabariik

Viies Vabariik võib tähendada:
Bubiai

Bubiai on küla Leedus Šiauliai rajoonis, Bubiai valla halduskeskus. Küla asub Dubysa jõe kaldal; aastast 1973 asub külast põhja pool Bubiai paisjärv. Bubiais on kool, postkontor ja raamatukogu. Külas asub Šiauliai telemast, selle juurest saab alguse Venta-Dubysa kanal.
Vaatamisväärsusteks on Bubiai mõisa hoonetekompleks, Bubiai linnamägi, viis looduskaitsealust paplit, nende seas ka Leedu vanim ja suurim pappel, mille kõrgus on 34 meetrit, krahv Dimitri Zubovi rajatud tammeallee ja kanali ääres kasvav looduskaitsealune männik.
Külas on sündinud Leedu kommunist Mečislovas Gedvilas.
Ajalugu.
Arheoloogiliste uuringute põhjal arvatakse, et Bubiai asustati V sajandil. Aastal 1230 rajati Bubiai linnus ("Dobitzen"), mille ristisõdijad aastail 1348 ja 1358 maha põletasid.
Küla ennast mainitakse esimest korda kirjalikult aastal 1566. Aastal 1795 loodi Bubiai mõis. Katariina II andis selle Platon Zubovile, kelle suguvõsa valdusse jäi küla kuni maareformini.
Aastal 1825 valmis Venta-Dubysa kanal. Aastal 1831 osalesid sealsed talupojad novembriülestõusus. XIX sajandil asutati külla postijaam.
XX sajandi alguses organiseeriti sealne mõis ümber loomakasvatuse ja piimanduse suunitlusega majapidamiseks. Selle omanik Dmitri Zubov asutas aastal 1910 külla ka põllumajanduskooli, kus vastavaid tootmisharusid õpetati. Samuti rajas ta saekaatri ja telliselöövi. Aastal 1915 toimus küla all lahing Vene ja Saksa vägede vahel. Ka aastal 1944 toimus külas lahing Nõukogude ja Saksa vägede vahel, lahingus langenud maeti linnamäele. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1961 rajati külla raadiojaam ning püstitati raadio- ja telemast. Aastal 1973 rajati Dubysa jõele Bubiai paisjärv.
Eurolaul 1997

Eurolaul 1997 oli 4. Eurolaulu konkurss, kus valiti Eestit 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindama hakkav laul.
Eurolaul 1997 võistlus toimus eelmiste aastate tava järgi, kus rahvusvaheline žürii valib välja laulu ja esitaja, kes Eestit Eurovisioonil esindab. Kohtunikud valisid Eestit esindama Maarja-Liis Ilusa, kes esindas Eestit ka eelnenud aastal, see teeb temast esimese Eesti artisti, kes on Eurovisiooni lauluvõistlusel kaks korda esinenud. Finaalis sai Maarja-Liis Ilus 8. koha.
Lõppvõistlus.
Eurolaul 1997 toimus Tallinna Linnahallis ning saadet juhtisid Marko Reikop ja Anu Välba. Esitusele tuli kaheksa erinevat laulu, millest rohkem kui ühte laulu esitasid Pearu Paulus, Hanna-Liina Võsa ja Maarja-Liis Ilus. Igat lugu hindas rahvusvahelistest kohtunikest koosnev žürii. Võistluse võitis 32 punktilise ülekaaluga Maarja-Liis Iluse "Keelatud maa".
Sellest suurest punkti ülekaalust hoolimata hääletati eelmisel õhtul avalikus telefoniküsitluses, et Maarja-Liis Iluse, Hanna-Liina Võsa ja Anne Värvimanni "Aeg" oli rahva lemmik. Sellele vaatamata läks Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusele esindama Maarja-Liis Iluse "Keelatud maa".
Punkte andis 8-liikmeline rahvusvaheline žürii:
Kohtunikke pidi algselt olema üheksa, kuid Venemaa kohtunik (Vladimir Matetski) ei saanud lauludega linti õigeks ajaks kätte, et neid hinnata.
Eesti Eurovisioonil.
Enne Eurovisiooni konkurssi peeti Eestit kihlveokontorite seas üheks võistluse võitmise favoriidiks koos Iirimaa, Itaalia, Ühendkuningriigi ja Saksamaa lauludega. Finaaliõhtul esines Maarja- Liis Ilus peale Poolatl ning enne Bosnia ja Hertsegoviinat kolmeteistkümnendana. Ta tegi ilusa etteaste ja sai hääletuse lõpuks 82 punkti, millega saavutas 25-liikmelises arvestuses 8. koha. Eesti žürii andis oma 12 punkti Prantsusmaale.
Vahtmeister

Vahtmeister (saksa keeles "Wachtmeister") oli mitmes riigis ratsa- ja suurtükiväe allohvitseri kõrgeim sõjaväeline auaste; ühtlasi ka vastavas auastmes sõjaväelane. Vahtmeistreid on olnud ka mõne riigi sõjaväepolitseis (sandarmeerias).
Cindy Roleder

Cindy Roleder (sündinud 21. augustil 1989) on Saksamaa tõkkejooksja.
2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekings võitis ta 100 meetri tõkkejooksus hõbemedali isikliku rekordiga 12,59. 
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis võitis ta 100 meetri tõkkejooksus pronksmedali ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis samal distantsil kuldmedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 100 meetri tõkkejooksus 5. koha.
2017. aasta märtsis sisekergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel Belgradis võitis ta 60 meetri tõkkejooksus kuldmedali.
Ta on teinud ka seitsmevõistlust ning tema isiklik rekord sellel alal on 6055 punkti, mis on püstitatud 2015. aastal.