tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalefeld

Kalefeld on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 84,16 km². 31. detsembril 2017 elas seal 6354 inimest. Vald asub umbes 10 km Northeimist põhjas.
Valda kuuluvad Dögerode, Eboldshauseni, Echte, Kalefeldi, Oldenrode, Oldershauseni, Sebexeni, Westerhofi, Wiershauseni ja Willershauseni küla.
2008. aastal kaevati linna lähedalt välja Rooma lahinguväli. Praegu on väga tõenäoline, et Rooma leegionärid võitsid lahingu kohalike germaani võitlejate vastu.
Rooma lahinguväli 3. sajandi algusest.
2008. aasta suvel kaevasid Saksa arheoloogid välja Germaanias väga tõenäoliselt Rooma leegionäride ja germaani hõimude vahel toimunud lahingu jäänused. Esimesed arheoloogilised leiud tegid 2000. aastal künklikus männimetsa piirkonnas Hannoveri ja Kasseli vahel harrastusarheoloogid, kes avastasid metalliotsijate abil metallesemeid.
Arheoloogid on nüüd selgitanud, et kuru suudmes toimus äge lahing, mida nüüd kutsutakse Harzhorni lahinguks, kus osalesid vibukütid ja ratsavägi, varustatud pikamaa katapultidega, mis suudavad läbistada kilpe 300 meetri kaugusel.
Juhtiva arheoloogi Petra Lönne järgi näitavad leiud, et lahingus osales võib-olla tuhat roomlast. See on ainulaadne, hästisäilinud koht. Siiani on leitud umbes 600 eset, sealhulgas odad, nooleotsad, kirved, turviseplaadid, telgivaiad, katapuldipoldid ja mündid. 2013. aastal avastati ka täielik postikott.
Üks selline münt kujutab Rooma keiser Commodust, kes valitses aastatel 180–192 ("terminus post quem"), samas kui mõõkade ja vankrite fragmendid näitavad, et lahing toimus 3. sajandi esimesel poolel.
Vastupidi Saksa meedia arvamusele, et roomlased tõmbusid täielikult Reini jõe taha Teutoburgi metsa veresauna järel, milles tapeti tuhanded leegionärid, teatavad ajaloolised ürikud korrapäraselt sõjaväelistest operatsioonidest kui karistusretkedest Reinist idas.
Sellistest sõjalistest operatsioonidest teatatakse Caracalla ja Maximinus Thraxi ajast, viimane on esimese Rooma sõdurkeiser, kes valitses lühidalt aastatel 235–238, mõlemad osalesid isiklikult operatsioonides germaani hõimude vastu.
2009. aasta aprillis esitasid vastutavad arheoloogid kuus äsjaleitud hõbedast denaari: üks Caracalla, kolm Elagabaluse ja kaks Severus Alexanderi. Uus avastus kitsendab lahingu ajavahemikku 230 kuni 235.
2012. aasta jaanuarist on teada ka üks Rooma lahingus osalenud üksus: Rooma insenerikirves ("dolabra"), mis leiti lahinguväljalt, on kirjega LEG IIII (4. Leegion) ja täiendavate tähtedega, mis näitavad, et selle omanik kuulus "Legio Quarta Flavia Severianan Alexandrina", mis oli paigutatud Singidunumisse (nüüd Belgrad Serbias).
Utria Dessant

Utria Dessant on Ida-Viru maakonnas iga aasta jaanuaris toimuv sõjalis-sportlik võistlus, mida peetakse Vabadussõja lahingu Utria dessandi mälestamiseks. Võistlust korraldab MTÜ Sõjalis-sportlik Selts Erna.
Esimest korda toimus Utria Dessant 1999. aastal.
Riigihange

Riigihange on asja ostmine, teenuse tellimine, ideekavandi saamine, ehitustöö tellimine või kontsessioonilepingu sõlmimine hankija poolt. Termin 'hankija' on määratletud riigihangete seaduses. 
Riigihanke korraldamise reeglid, riigihankega seotud isikute õigused ja kohustused, riikliku järelevalve ja haldusjärelevalve tegemise, vaidlustuste lahendamise kord ning vastutus nõuete rikkumise eest on sätestatud Riigihangete seaduses. Kui riigihange on edukas siis sõlmitakse eduka pakkujaga hankeleping. Hankeleping on hankija ja ettevõtja vahel sõlmitud rahaliste huvidega seotud leping, sh kontsessioonileping, mille ese on asjad, teenused või ehitustööd. 
Riigihangete seaduse järgi ei ole terminid 'riigihanke menetlus' ja 'hankemenetlus' sama tähendusega: 
Riigihanke korraldamise üldpõhimõtted.
Riigihanke korraldamisel tuleb järgida järgmisi põhimõtteid:
Riigihanke piirmäärad.
Piirmäärast sõltub, mis reeglite alusel tuleb riigihanke menetlus korraldada ja hankeleping sõlmida. Riigihangete seadusega on kehtestatud järgmised piirmäärad.
Hankija, pakkuja ja taotleja.
Hankija on isik, kes on kohustatud järgima riigihangete seaduses sätestatud korda. Hankijad liigitatakse: avaliku sektori ja võrgustikusektori hankijad. Avaliku sektori hankija on: 
Pakkuja on isik, kes on esitanud hankemenetluses pakkumuse või esialgse pakkumuse. 
Taotleja on isik, kes on esitanud hankijale hankemenetluses osalemise taotluse piiratud hankemenetluse, väljakuulutamisega läbirääkimistega hankemenetluse või võistleva dialoogi korral.
Riigihangete seadus.
Seadusega tagadakse hankija rahaliste vahendite läbipaistev, otstarbekas ja säästlik kasutamine, taotlejate/pakkujate võrdne kohtlemine ning konkurentsi tõhus ärakasutamine riigihankel.
Riigihankega hangitavate asjade ostmisel, teenuste või ehitustööde tellimisel kasutatakse maksumaksja raha ning hankija kasutuses olevad varud on piiratud. Maksumaksja rahaga tuleb käituda heaperemehelikult. Sellepärast tuleb riigihanke korraldamisel kasutada raha eesmärgipäraselt, võtta soodsaid pakkumisi ja kulutada otstarbekalt.
Et täita riigihangete seaduse eesmärke peab saama kõiki hankemenetluses tehtavaid hankija tegevusi ja otsuseid kontrollida, järgides detailselt hankemenetluse reegleid.
NATO strateegilise kommunikatsiooni kompetentsikeskus

NATO Strateegilise Kommunikatsiooni Kompetentsi Keskus (NATO StratCom COE – NATO Strategic Communications Centre of Excellence) on mitut riiki hõlmav, NATO poolt akrediteeritud rahvusvaheline organisatsioon, mis ei ole osa NATO struktuurist ega allu ühelegi NATO üksusele.
Riias, Lätis asuv NATO StratCom COE aitab kaasa alliansi ja liitlaste riikide strateegiliste kommunikatsiooni võime parandamisele. Strateegiline kommunikatsioon on alliansi poliitiliste ja sõjaliste eesmärkide saavutamiseks tehtavate jõupingutuste lahutamatu osa, seetõttu on järjest olulisem, et allianss suhtleks asjakohaselt, õigeaegselt, täpselt ja kindlalt oma muutuvatest rollidest, eesmärkidest ja missioonidest.
Keskuse ülesanne on anda panus NATO, NATO liitlaste ja NATO partnerite strateegilistesse kommunikatsiooni võimekuste arendamisse. Keskuse tugevus põhineb rahvusvahelise ja sektoritevahelise võimekuse, nii tsiviil- kui ka militaar-, era- kui ka akadeemiliste kogemuste sidumine tänapäevaste tehnoloogiate kasutamisega, sealhulgas virtuaalsete vahendite kasutamine analüüsiks, uuringuteks kui ka järelduste tegemiseks.
NATO StratCom COE keskuse moodustavad mitmekülgse taustaga rahvusvahelised eksperdid, kelle hulgas on nii sõjaväe, valitsuse kui ka akadeemilise taustaga asjatundjaid: koolitajaid, õpetajaid, analüütikuid ja teadlasi.
Keskust mehitavad ja rahastavad selles osalejad riigid ja ka partnerid. NATO StratCom COE asutajaliikmed on Läti, Eesti, Saksamaa, Itaalia, Leedu, Poola ja Ühendkuningriik. Holland, Soome, Rootsi ja Kanada ühinesid hiljem, lisaks on Prantsusmaa ja Slovakkia lõpetamas keskusega liitumise protseduuri.
Võidupüha mereparaad

Võidupüha mereparaad on võidupüha tähistamiseks peetav mereparaad.
Esimene võidupüha mereparaad toimus 23. juunil 2006 Saaremaal. Mereparaadil osales 19 laeva ja 1 lennuk üheksast riigist, kokku üle 600 meremehe.
Kovõlkino

Kovõlkino on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Kovõlkino rajooni halduskeskus. 
Linn asub Mokša jõe ääres, 116 km Saranskist läänes. 
Linn tekkis mokša küla Voskressenskaja Lašma lähedale 1892. aastal rajatud raudtee jaama juurde. 1919. aastani kandis nime Arapovo. Linnaõigused sai 1960. aastal.
Katlenburg-Lindau

Katlenburg-Lindau on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 71,47 km². 31. detsembril 2017 elas seal 7052 inimest. See asub umbes 10 km Northeimist kagus ja 20 km Göttingenist kirdes. 
Katlenburg-Lindau moodustati 1. märtsil 1974 varem omaette valdadest Katlenburg-Duhm, Gillersheim, Berka, Elvershausen, Wachenhausen, Suterode ja Lindau. Peale Lindau, mis kuulus Duderstadti kreisi (mis oli varem Eichsfeldi osa), olid need kogukonnad Northeimi kreisi osad. Max Plancki Ühingu Max Plancki instituut päikesesüsteemi uurimiseks "(Max-Planck-Institut für Sonnensystemforschung)" paiknes aastatel 1946–2014 Lindaus, kuni see koliti Göttingeni. 2004. aasta juunini oli see tuntud kui "Max-Planck-Institut für Aeronomie".
Aime

Aime on eesti naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Aime 1971 naisel. Aime oli Eestis populaarsuselt 87. naisenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Aime vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 71,6 ning Jõgeva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 29,44. Aime on keskmiselt 69 aasta vanune (mediaanvanus on 71). 
1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Aime 1761 naisel. Aime oli Eestis populaarsuselt 95. naisenimi.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Aime 1 inimesel.
Astrid

Astrid on naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Astrid 783 naisel. Astrid oli Eestis populaarsuselt 221. naisenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Astrid üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,32 ning Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 10,51. Astrid on keskmiselt 52 aasta vanune (mediaanvanus on 56).
Jaanus Levkoi

Jaanus Levkoi (sündinud 20. märtsil 1950 Tallinnas) on korvpallitreener, kes on olnud nii Eesti meeste kui ka naiste koondvõistkonna peatreener. 
Elulugu.
1968. aastal lõpetas Jaanus Levkoi Tallinna Spordiinternaatkooli (TSIK), millele järgnesid õpingud Tallinna Pedagoogilises Instituudis kehalise kasvatuse teaduskonnas (TPedI KKT). Pärast TPedI lõpetamist 1972. aastal täiendas ta teadmisi Venemaal Moskvas. Spordihuvi tuli temaga kodust kaasa, lisaks korvpallile harrastas iluuisutamist ja tennist. Ometi valis ta korvpalli, milles võitis 1971. aastal Eesti karika. See jäi tema ainsaks suursaavutuseks mängijana.
Jaanus Levkoi peamised treenerid olid Märt Kermon ja Heino Krevald. Olles ise treener, on ta juhendanud mitmeid Eesti tippkorvpallureid alates Heino Endenpst ja Tiit Sokust ning lõpetades Margus Metstaki ja Gert Kullamäega.
Lapsi hakkas Levkoi treenima juba 1968. aastal, mil ta asus juhendama TPedI noorte rühma Keskrajooni Laste Spordikoolis. Selles koolis oli ta tööl kuni 1976. aastani, millele järgnes periood Tallinna Spordiinternaatkoolis, praeguses Audenteses. Lisaks noorte treenimisele on Jaanus Levkoi olnud nii Eesti meeste kui ka naiste rahvuskoondiste peatreener. Meeskonnaga töötas ta ühe hooaja, 1991–1992. Naiskonna peatreener oli ta aga kümme aastat, 2008–2018. Pärast tagasiastumist naiskonna peatreeneri kohalt kolis Jaanus Levkoi Läänemaale, kus ta hakkas treenima koolipoisse. Läänemaale mineku põhjuseks tõi ta selle, et oli väsinud intriigidest ja skandaalidest, mis kaasnesid Eesti mõistes tipptasemel juhendamisega. Pakkumise kolida Lääne-Eestisse tegi talle tolleaegne korvpalliliidu president Jüri Ratas.
Pärast Tallinna Kalevi tulekut Nõukogude Liidu meistriks sai Jaanus Levkoist Eesti tugevaima korvpallimeeskonna peatreener, sest Jaak Salumets oli sellest ametist loobunud. Levkoi saavutuseks oli viia Kalev oma esimesel Euroliiga hooajal 11. kohale. Lisaks sai Levkoi võimaluse treenida ka Eesti esindusmeeskonda. Tema juhendamisel jäi Eesti meeskond 1992. aasta olümpiamängude kvalifikatsiooniringis kolmandaks. Kaks võitu Hollandi ja Ungari üle ei taganud pääset suurturniirile.
Saavutused.
Meeskonna (pea)treenerina:
Naiskonna (pea)treenerina:
Individuaalsed saavutused:
Levkoi mõtted eelmisest Eesti korvpallikoondisest.
Eelmise Eesti koondvõistkonna taset on Jaanus Levkoi võrrelnud 1985.–1986. aasta BC Kalevi meeskonna omaga. Tol ajal oli eestlaste esinduslik klubi langenud kõrgliigast välja ja toimus põlvkonna vahetus. Nii nagu Salumets, kes suutis viia tolleaegse meeskonna Nõukogude Liidu meistriks, töötas ka Tiit Sokk peatreenerina koondise uuendamise kallal. Levkoi on 2018. aastal öelnud, et kandvat rolli peavad hakkama kandma mehed, kelle vanus jääb 20. eluaastate algusse. „Eesti noored on andekad ja heade oskustega, kuigi tuleb meeles pidada, et korvpall on füüsiline mäng, et tööd tuleb teha ja loorberitele puhkama ei saa jääda“.
Olaf Eisen

Olaf Eisen (28. aprill 1920 Tartu – 14. märts 1989 Tallinn) oli eesti keemik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1940. aastal Tallinna Reaalkooli kiitusega, 1947. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemilise tehnoloogia erialal, sai 1952. aastal tehnikateaduste kandidaadikraadi põlevkivi raskete fraktsioonide keemilise koostise uurimise teemal ja 1967. aastal doktorikraadi väitekirjaga „Tahkete kütuste töötlemisel saadud õlide analüüsi meetodid ja Eesti põlevkivi keemiline koostis”.
Eisen oli TPI-s aastatel 1943–1955 orgaanilise keemia labori ajutine abijõud, orgaanilise keemia ja pürogeensete protsesside kateedri assistent ja noorteadlane, kütuste keemilise tehnoloogia kateedri vanemõpetaja ja dotsent, 1955. aastast Eesti NSV Teaduste Akadeemia (TA) Keemia Instituudis teadur, 1957–1974 füüsikalis-keemiliste uurimiste sektori juhataja, 1974–1978 teadusala asedirektor, 1978–1987 direktor, hiljem nõunik, 1969. aastast professor. Ta oli 1972. aastast Eesti NSV TA korrespondentliige ja 1983. aastast akadeemik, 1974. aastast NLKP liige.
Eiseni uurimisvaldkonnad olid spektromeetria, termodünaamika, põlevkivikeemia, süsivesinike valmistamine, alkeenide füüsikaline keemia, gaasikromatograafia ja teadusaparatuuri ehitus. Ta avaldas üle 300 teaduspublikatsiooni ja 2 raamatut.
2 + 2 = 5 (ansambel)

2 + 2 = 5 on Eesti ansambel. Ansambel tegutseb Tiit Pauluse juhtimisel Kuressaare Muusikakooli juures.
Ansambel on esinenud paljudel Eesti džässiüritustel.
Nikolai Buzulukov

Nikolai Buzulukov (4. mai 1905 – 15. september 1979) oli vene majandusteadlane, Eesti NSV Teaduste Akadeemia tegevliige (akadeemik) 1951. aastast.
Buzulukov tuli Eestisse 1946. aastal. ÜK(b)P KK Eesti büroo likvideerimise järel töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia majanduse instituudis, valmistades ette oma doktoritööd põllumajanduse kollektiviseerimise teemal. 1951. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks ja oli 1951–1953 akadeemik-sekretär.
1953. aastal aga "avastas" EKP Keskkomitee tema teaduslikes töödes "tõsiseid poliitilisi vigu". Tegelikult oli see "süüdimõistmine" seotud asjaoluga, et Buzulukov oli oma uurimustes tsiteerinud ka selleks ajaks põlu alla sattunud Nikolai Karotamme sõnavõtte. See saigi talle saatuslikuks. 1953. aastal kaotas ta oma koha Eesti NSV Teaduste Akadeemias ja 1955. aastal oli ta üldse sunnitud Eestist lahkuma
Aleksandr Kiur-Muratov

Aleksandr Kiur-Muratov (vene Александр Павлович Киур-Муратов; 20. september 1898 – 8. märts 1968) oli tatari rahvusest Nõukogude loomaarstiteadlane.
Ta valiti 1951. aastal veterinaaria alal Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks veterinaaria alal. Kokku valiti sel aastal 11 uut liiget, kellest kümme oli Venemaalt Eestisse saadetud isikud. 
Kiur-Muratov naasis Venemaale juba 1953. aastal.
Gotthard Residents

Gotthard Residents on Tallinna vanalinnas aadressil Pikk tänav 66 asuv keskaegse sisekujundusega hotell.
Ajalugu.
Esmane allikas on aastast 1397. Maja kanti kinnistusse 1415. aastal ja esimene omanik oli laevnik Kerkouwe. 
Tallinnas oli 1433. aastal tulekahju ning suure tõenäosusega sai hoone kahjustusi. Hiljem tehti majale mitmeid renoveerimistöid ja hoone sai oma tänasepäevani säilinud kuju. Vasemale poole jäi elamu, mis oli kolmnurkse viiluga ja keldris paikneva kerisahjuga. Paremale poole jäi aknalaiune kuur. Kolmas objekt oli avar võlv koos hoovi pääseva väravaga.
1535. aastal kosis Hans Hudde peretütre Catharina ja lasi hoones teha hilisgooti stiilis remonttöid ning sellest on säilinud siseportaali silluskivi. 1851. aastal sai tähtis kaupmees Ernst Carl Friedrich Baetge majaomanikuks, kes ühtlasi tegutses Hannoveri kuningriigi konsulina ja kellest sai hiljem Tallinna bürgermeister. Ta hakkas seda maja uuendama. Kolmnurkviil lõhuti ära, tänavapoolne külg sai korrapärased aknaread, mida ääristab ilmekas krohvraamistus. Kõige mitmekesisemalt on kujundatud katuseäärealune krohvkarniis. Kunagine fassaadikujundus on säilinud tänini.
Majas on säilinud 18.-19. sajandist pärit välisuks ja paraadtrepp. 19. sajandi keskpaigas ehitati kardinaalselt ümber klassitsistlikuks elamuks. Esimese korruse peretoas on säilinud maalingud laetaladel. Elamu keldris on alles keskaegsed ehituslikud konstruktsioonid: siseportaalid, talalaed ja kalorifeeri konstruktsioonid. Kunagine majaplaan peegeldub keldritasandil.
1929. aastal müüsid Magda Pezold, Arthur Baetge, Ralf Baetge ja Vanda Hoog maja maha ning sestpeale võeti see kasutusele büroohoonena. 9. märtsil 1929 kinnistati kinnistu omanikeks Ellinor Armsen ja Erna Körber. 1992. aastal enne omandireformi asus majades Pikk 66 ja 68 kirjastus BIT. Pärast BITi väljakolimist jäi 66. maja tühjaks ning linn andis selle Eesti Apostliku Õigeusu Kirikule. Pärast järjekordset omanikuvahetust 2011. aastal renoveeriti maja hotelliks.
Hotell.
Külalistemaja asub Tallinna Vanalinna ajaloolises osas Pikal tänaval, 600 meetri kaugusel turuväljakust.
Hoone renoveerimist alustati 2011. aastal ja 2012. aastal avati Gotthard Residents. Hotelli interjöör on omapärane ja huvitav: käänulised koridorid, madalad laed, vanaaegsed seinad, vanad maalid, ebatavalised võlvid ja sambad, luksuslikud lühtrid.
Gotthard Residents on kujundatud keskaegselt. Hotellis on 63 antiikse interjööriga numbrituba. Akendest avaneb vaade vanalinnale.
Arhitektuuriajalooline väärtus.
Maja on kantud riiklikult kaitstud ehitismälestiste registrisse. 1981. aastal tehtud hindamise järgi kuulub see klassi A (eriti väärtuslik). Kultuurimälestiseks tunnistati hoone 30. augustil 1996. Kultuurimälestis nr 3052.
Aleksandr Dobrjanski

Aleksandr Dobrjanski (vene Александр Флавианович Добрянский; 26. august 1889 Vilno – 31. jaanuar 1965 Leningrad) oli vene keemik, alates 1951. aastast Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliige keemia alal.
ABS (ansambel)

ABS oli Eesti punkansambel.
Ansambel asutati 1984.
François Levaillant

François Levaillant (sündinud Vaillant, nimi kirjutatud ka Le Vaillant; 6. august 1753 – 22. november 1824) oli Prantsuse maadeuurija, loodusteadlane ja kollektsionäär, olulisim on tema panus ornitoloogiasse. 
Ta pani aluse Aafrika linnustiku uurimisele ning kirjeldas palju uusi linnuliike Aafrikas kogutud materjali alusel. Ta oli üks esimesi, kes illustreeris oma raamatutes lindude kirjeldusi värvitrükis pilditahvlitega.
Eluloolist.
Levaillant sündis Lõuna-Ameerikas Suriname pealinnas Paramaribos Prantsuse konsuli pojana. Isalt omandas poiss rännukire ja huvi linnujahi vastu, sellest harrastusest kasvas välja ornitoloogiahuvi. Perekond naasis 1763. aastal Euroopasse, Levaillant sai hariduse Saksamaal ja Prantsusmaal. Kodukandis Metzis kohtus ta apteekri ja ornitoloogi Jean-Baptiste Bécœuriga, kellele kuulus omas ajas silmapaistev ornitoloogiline kogu ja kellelt François Levaillant omandas teadmised linnunahkade töötlemise ja konserveerimise kohta.
Aastail 1777–1780 õppis Levaillant Pariisis ja tutvus sealsete loodusloo kabinettidega. Sellest tõukus tulevase uurija otsus reisida toona Euroopas üsna tundmatusse Aafrikasse, et nähtud linde lähemalt uurida ja külastada nende looduslikke elupaiku. 1780. aastal kohtus Levaillant Madalmaade Ida-India Kompanii varahoidja Jacob Temminckiga, kes samal aastal saatis Levaillanti Lõuna-Aafrikasse Kapimaale. 1781.–1784. aastal tegi ta mitu rännakut Lõuna-Aafrikas, jõudes ka Aafrika sisemaale Oranje jõe ümbrusse ja Suurde Namaqualandi. 1784. aastal naasis Levaillant Euroopasse, kaasas üle 2000 linnunaha ja kaelkirjaku skelett. Järgnevate aastate jooksul müüs ta oma kogu Prantsusmaa valitsusele ja pühendus oma uurimistulemuste trükis väljaandmisele.
1809. aastal sai Levaillant Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Suri 1824. aastal 71-aastaselt La Noues Sezanne'i lähedal.
Levaillanti järgi on saanud nime
Teosed.
Esimestena avaldas Levaillant kaks reisikirjeldust Aafrika sisemaale, mis said menukiteks kogu Euroopas ja mida tõlgiti mitmesse keelde. Peateos "Aafrika lindude looduslugu" ilmus kuues köites Pariisis ja sisaldab 300 värvitrükis tahvlit 284 linnuliigi kujutisega. Stiil on elav, autor vahendab enda kogemusi, lisaks lindude välimusele kirjeldab Levaillant nende käitumist ja elupaiku.
Levaillant ei tunnistanud Carl von Linné taksonoomilist nomenlkatuuri, vaid nimetas enda kirjeldatud liike prantsuskeelsete nimetustega, mis sageli osutavad liigi mõnele iseloomulikule omadusele. Prantsuse keeles on paljud neist kõnekeelsete nimedena säilinud, näiteks klounkotkas "Terathopius ecaudatus" (prantsuse keeles "bateleur"), nimetus on pandud iseloomuliku kiikuva, köietantsija tasakaaluhoidmist meenutava lennu järgi toiduotsingul.
Eesti väljaanded.
Tartu Ülikooli raamatukogu kalender aastaks 2019 – François Levaillant "Papagoide looduslugu" – reprodutseerib raamatu "Histoire naturelle des perroquets" (Pariis, Strasbourg, 1801–1805) värvilisi illustratsioone. Raamat leidub Tartu Ülikooli raamatukogu haruldaste raamatute kogus.
Aatrium (ansambel)

Aatrium oli Eesti ansambel, mis tegutses 1980. aastatel.
Ansambli moodustasid Igor Garšnek ja Andres Uibo.
Vello Tarmisto

Vello Tarmisto (7. jaanuar 1918 Võru – 6. november 1991 Tallinn) oli eesti majandusteadlane ja geograaf, Eesti Teaduste Akadeemia liige (1977).
Elukäik.
Vello Grünberg (Tarmisto) sündis koos oma kaksikust venna Üloga Võrus teenistuja perekonnas. Aastatel 1931–1936 õppis Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumis, 1936. aastast õppis Tartu Ülikoolis majandusteadust. Õpingud katkestas sõjaväeteenistuse ajateenistus, mis algas 1. juulil 1939. aastal Suurtükiväegrupi noorena Tartus. Pärast kursuse lõpetamist jätkas ta 1. septembrist ajateenistust Tondi Sõjakooli aspirantide suurtükiväeklassis ja hiljem Teises maailmasõjas, kus osales Punaarmee Eesti Laskurkorpuses vanemleitnandi auastmes. Juba enne demobilisatsiooni jätkas ta õpinguid Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas. Diplom tööstusökonoomika erialal anti Vello Tarmistole kätte 1946. aastal.
Aastatel 1945–1949 töötas Tallinna Polütehnilises Instituudis ja alates 27. juunist 1949 Majanduse Instituudis. Esialgu oli ta instituudi teadussekretär kohakaasluse alusel, jätkates tööd TPIs, 1. septembrist 1949 juba põhikohaga, täites ühtlasi sisuliselt nooremteaduri kohustusi rahvamajanduse üldprobleemide sektoris. Kokku töötas ta seal 42 aastat, olles aastatel 1974‒1983 instituudi direktor.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti 1977. aastal majandusteaduse alal, 1989 akadeemik. Osales Teaduste Akadeemia Kodu-uurimise Komisjoni töös (1958–1976 aseesimees, 1977–1990 esimees).
Avaldanud uurimusi Eesti põllumajanduse suunitluse, majandustegevuse territoriaalse organiseerimise, tootlike jõudude paiknemise ja regionaalökonoomika alalt. Koostanud Eesti kohta monograafilisi ülevaateid, mis Moskvas ilmununa leidsid teatmeallikatena kasutamist ka mujal maailmas.
Ceres (koor)

Ceres on Eesti segakoor, mis tegutseb Rapla maakonnas Märjamaa asulas. Koorivanem on Merje Sale.
Evi (eesnimi)

Evi on naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Evi 1931 naisel. Evi oli Eestis populaarsuselt 89. naisenimi. 
Kõige populaarsem oli eesnimi Evi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 68,7, ning Jõgeva maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 28,76. 
Evi oli keskmiselt 71 aasta vanune (mediaanvanus oli 71). 
1. jaanuari 2025 seisuga oli Eestis eesnimi Evi 1459 naisel. Evi on populaarsuselt 119. naisenimi. Evi oli keskmiselt 75 aasta vanune (mediaanvanus oli 75).
Avicenna (ansambel)

Avicenna oli Eesti džässansambel, mis tegutses 1980. ja 1990. aastatel.
C-duur (ansambel)

C-duur on Eesti ansambel, mis tegutseb Viljandi maakonnas Abja-Paluojal.
Ansamblisse kuuluvad Endel, Heiki ja Aivar.
DVPH

DVPH on eesti hiphopansambel. 
DVPH liikmed on produtsent Dragan Volta ja räppar Põhjamaade Hirm. Ansambli nimi moodustub esinejanimede initsiaalidest.
DVPH debüütalbum "Mõtted on mujal" ilmus 2013. aasta jaanuaris. Järgmine ja siiani viimane album "Natuke veel" anti välja 2014. aasta detsembris.
Töötutoetus

Töötutoetus (inglise keeles "unemployment compensation") on riigi makstav rahasumma, mis on mõeldud töö kaotanud inimesele toimetulemiseks ja põhivajaduste rahuldamiseks. Töötutoetust saab inimene, kes on enne töötuna arvelevõtmist 12 kuu jooksul olnud vähemalt 180 päeva tööl või olnud seotud tegevusega, mis on tööga võrdsustatud. Seda teenust reguleerib Eesti Töötukassa piirkondlike struktuuriüksuste kaudu. 
Töötutoetusele on Eesti Vabariigis õigus, kui:
Töötutoetuse taotlemine ja määramine.
Edukaks töötutoetuse taotlemiseks tuleb isikul pöörduda Eesti Töötukassa maakondlikku osakonda, sealt saadud avaldus ära täita ning see ka esitada. Koos esitatud avaldusega tuleb kaasa võtta ja esitada ka enda isikut tõendav dokument ja kõik dokumendid, mis oleks aluseks inimese hõivatusele töötuna arvelevõtmisel eelneva aasta jooksul. Protsessi kiiremaks läbiviimiseks saab avaldust täita ka iseteeninduse kaudu. Selleks tuleb siseneda e-töötukassa lehele, autentida oma isik ja otsida üles vastav taotlus.
Töötutoetust makstakse kuni 270 päeva. Erandina makstakse töötutoetust kuni 210 päeva, kui töösuhte on lõpetanud tööandja töökohustuste rikkumise tõttu, usaldus on kaotatud või isik on toime pannud vääritu teo tõttu.
Kui inimesele on määratud töötuskindlustushüvitis, siis samal ajal töötutoetust taotleda ei saa. Ka töötuskindlustushüvitist makstakse kokku kuni 270 päeva. 
Töötutoetust makstakse, kui töötu on läinud määratud ajal töötukassa vastuvõtule ning täidab tööotsimiskavas kokku lepitud tingimusi. 2018. aastal oli toetuse päevamäär 5,31 eurot ja seda toetust arvestatakse tagasiulatuvalt töötukassas konsultatsioonil käimise päevade eest. Toetus makstakse töötu isiklikule pangakontole. 
2.1. Töötutoetuse määramine.
Töötoetuse määramisel lähtutakse järgmistest tingimustest: 
Töötutoetuse arvutamine ja maksmine.
Töötutoetuse päevamäär kehtestatakse eelarveaastaks. Korrutades päeva 31-ga, saadakse terve kuu töötu sissetulek, mis ei tohi olla see väiksem kui 35% miinimumpalgast. Töötutoetust makstakse kord 30 päeva jooksul. 
Töötoetust esimest korda arvutades arvestatakse töötutoetuse määramise päevast arvestades sinna ka päeva, millal isik läheb Eesti Töötukassase. Töötutoetust arvestatakse Eesti Töötukassas käimisel järgnevast päevast kuni uue vastuvõtuni.
Töötutoetus makstakse välja kolmel viisil:
Ruzajevka

Ruzajevka on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Ruzajevka rajooni halduskeskus. 
Linn asub Insari jõe ääres, 25 km Saranskist edelas. 
Asulat on kirjalikes allikates mainitud 1631. aastal. 1937. aastal sai linnaks.
90 (Tallinna bussiliin)

90 oli Tallinna kommertsbussiliin, mis ühendas Tallinna lennujaama ja reisisadamat.
Bussiliiin 90 alustas tööd 1. juunil 1994. Liin avati universaalliinina, see ühendas Tallinna tähtsamaid punkte: hotelle "Kungla", "Olümpia", "Viru", "Palace", "Tallinn" ning autobussijaama, Balti jaama, reisisadamat ja lennujaama. Liini teenindas MRP Liinide AS "Scania CR112” ja "Volvo B10M" tüüpi bussidega. Väljumiste intervall oli 20 minutit ja pilet maksis 4 krooni.
Liin suleti 1995. aastal.
Dominik Kahun

Dominik Kahun (sündinud 2. juulil 1995 Planás, Tšehhis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern.
Kahun sündis Tšehhis ja kolis perekonnaga Saksamaale lapsepõlves. Ta hakkas jäähokit mängima Saksamaa noorteklubis Jungadler Mannheim. 2012. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubiga Sudbury Wolves.
2014. aastal naasis ta kodumaale, liitudes Saksamaa kõrgliiga klubiga EHC München. Aastatel 2016–2018 tuli ta klubiga kolmel korral Saksamaa meistriks.
2018. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. Debüüdi NHL-is tegi ta 3. oktoobril mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Esimese värava lõi ta 11. oktoobril mängus Minnesota Wildi vastu. 2019. aasta juunis liitus ta Pittsburgh Penguinsiga. 2020. aasta veebruaris siirdus ta Buffalo Sabresi.
2020. aasta novembris sõlmis ta üheaastase lepingu Edmonton Oilersiga.
2021. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga SC Bern.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Saksamaa jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Lisaks on ta kuulunud koondisse maailmameistrivõistlustel.
Alfred Mäll

Alfred Mäll (19. aprill 1907 Tallinn – 17. veebruar 1967 Tallinn) oli eesti tõstja.
Rudolf Sieczyński

 
Rudolf Sieczyński (23. veebruar 1879 Viin – 5. mai 1952 Viin, Austria) oli Poola päritolu Austria helilooja. Tänapäeval tuntakse teda peaaegu üksnes nostalgilise laulu "Wien, du Stadt meiner Träume" ("Viin, mu unistuste linn"), mille muusika ja sõnad ta kirjutas 1912. aastal. 
Klaverimängu õppis Rudolf Sieczyński kodus, ema käe all. Pärast kooli siirdus ta Viini Ülikooli, kus õppis õigusteadust. 1904. aastal kaitses ta õigusteaduse doktori kraadi ja alustas tööd juristina Mödlingi vallas Alam-Austrias. Esimese maailmasõja ajal oli ta interneerimislaagri ülem Göllersdorfis, 16. aprillil 1917 pälvis Tsiviilteenistuse Sõjaristi III klassi. Pärast sõda määrati ta põllumajandusameti juhiks ja talle anti õuenõuniku tiitel ("Hofrat").
1919. aastal avaldas Sieczyński õigusteadusliku töö "Die Wiederbesiedelung gelegter Bauerngüter und Häusleranwesen". Seejärel kirjutas ta raamatuid Viinist, sealsest kultuurist ja tavadest, samuti komponeeris laule Viini teemadel omaenda tekstidele. Tema tuntuimaks teoseks sai 1912. aastal kirjutatud Op. 1 "Wien, du Stadt meiner Träume". Laulu tekst tõlgiti peagi mitmesse keelde ning pala levis pealkirjade all nagu "Vienne, ville de mes rêves" ja "Vienna, City of My Dreams". Laulu üks tuntumaid salvestisi pärineb 1957. aastast, mil seda esitas Elisabeth Schwarzkopf Philharmonia Orchestra saatel Otto Ackermanni juhatusel. Laul oli ka lavastaja Stanley Kubricku 1999. aastal esilinastunud filmi "Silmad pärani kinni" ("Eyes Wide Shut") heliribal. Sieczyński järgmised teosed järgisid samuti Viini traditsioonilist stiili, kuid tema esimese pala edu ei kordunud.
Rudolf Sieczyński oli aastatel 1925–1930, 1930–1938 ja 1947–1949 Austria Heliloojate Liidu esimees.
Sieczyński maeti Hietzinger Friedhofi kalmistule Viinis.
Lehv

Lehv (ka "lips", "lipsuke", kõnekeeles "šleif") on enamasti dekoratiivsel eesmärgil liblikjalt aasa seotud pael.
Lívia Járóka

Lívia Járóka (sündinud 6. oktoobril 1974 Tatas) on Ungari partei "Fidesz – Ungari Kodanike Ühendus" poliitik. Ta on rahvuselt mustlane.
Járóka valiti Euroopa Parlamenti 2004. aastal ja ta oli selle liige aastani 2014.
Septembris 2017 pääses ta uuesti Euroopa Parlamenti Ildikó Pelczné Gálli asendusliikmena, ta kuulub fraktsiooni Euroopa Rahvapartei/Euroopa Demokraadid.
Ta on Euroopa Parlamendi juhatuse liige.
Járóka on õppinud Soproni ülikoolis ja Kesk-Euroopa Ülikoolis. 2012. aastal sai ta doktorikraadi sotsiaalantropoloogias University College Londonis.
240 eKr

240. aasta eKr ehk "ab urbe condita" DXIV (514).
Casemiro

Carlos Henrique Casimiro (sündinud 23. veebruaril 1992 São José dos Camposes) on Brasiilia jalgpallur. Tema hüüdnimi on Casemiro.
Ta mängib kaitsva poolkaitsjana Inglise jalgpalliklubis Manchester United.
Klubikarjäär.
São Paulo.
Casemiro mängis nooruses oma kodulinnaklubis São Paulo.. 25. juulil 2010 tegi ta debüüdi São Paulo esindusmeeskonnas, kui võõrsil kaotati Santosele. 15. augustil lõi ta oma esimese värava, kui klubi mängis 2:2 viiki konkurentide Cruzeiroga.
Real Madrid.
2013. aasta jaanuaris laenati Casemiro Hispaania jalgpalliklubisse Real Madrid. Esimese mängu pidas ta Reali B-meeskonnas 16. veebruaril, alustades algkoosseisus CE Sabadell FC vastu.
Esindusmeeskonnas tegi Casemiro debüüdi 20. aprillil 2013. Kõik 90 minutit mänginud poolkaitsja aitas oma meeskonnal võita kodus 3-1 Real Betisi. 2. juunil lõi ta oma esimese värava Euroopas, aidates Reali B-meeskonna võidule AD Alcorconi vastu.
Kaheksa päeva pärast ehk umbes pool aastat pärast laenutehingut ostis Real Madrid Casemiro mängijaõigused. Üleminek läks Hispaania pealinnaklubile maksma 6 miljonit eurot.
Porto.
19. juulil 2014 laenati toona 22-aastane Casemiro välja Portugali kõrgliigaklubisse FC Porto. Porto omandas laenuõigused üheks aastaks. Lisaks sellele oli Portugali klubil võimalik osta soovi korral Casemiro mängijaõigused pärast laenu lõppemist jäädavalt. Selle aja jooksul tegi ta kaasa 40 kohtumises lüües kokku 4 väravat.
Tagasitulek Real Madridi.
5. juunil 2015 otsustas Real Madrid aktiveerida mängija tagasiostu klausli. Kaks kuud hiljem pikendas klubi temaga lepingu 2021. aastani.
Kui Rafael Benitezi käe all oli Casemiro pigem vahetusmängija siis uue treeneri Zinedine Zidane hoole all sai Casemirost põhimängija. Samal aastal võitis ta pärast Atletico Madridi alistamist lisaajal Meistrite Liiga.
2016-17 aitas ta klubil peale viie aastast pausi võita koduse meistriliiga. Natuke hiljem lõi ta Meistrite Liiga finaalis Juventus FC vastu värava ja võitis klubiga teist aastat järjest Meistrite Liiga karika.
2017-18 oli mängija jaoks samuti edukas aasta. Kolmandat aastat järjest võideti Meistrite Liiga, kui finaalis võideti 3-1 Liverpool FC. Märkimisväärne on see, et varem polnud suutnud ükski klubi Meistrite Liiga karikat võita rohkem kui ühe aasta järjest.
Manchester United.
Casemiro liitus 2022. aasta suvel ligi 70 miljoni euro eest Inglise klubiga Manchester United.
Hea õpetaja

Hea õpetaja on Tallinna haridusasutuste õpetajatele antav aunimetus (kvaliteediauhind) tähelepanuväärse haridustöö eest.
Mkuze

Mkuze on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis, uMkhanyakude ringkonna halduskeskus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mkuze elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,86%, valgeid 4,46%, India või Aasia päritolu inimesi 1,13%, värvilisi 0,45% ja teisi 1,11%. Suulu keelt pidas emakeeleks 91,25% inimesi, inglise keelt 3,09%, ndebele keelt 0,86% ja afrikaani keelt 0,78%.
Joosep Laar

Joosep Laar (6. juuni 1905, Allmäe küla, Aleksandrovski maakond, Stavropoli kubermang, Venemaa – 7. august 1943 Leninski küla, Krasnodari krai, Vene NFSV, NSV Liit) oli eestlasest Nõukogude armee sõdur, kes pälvis postuumselt Nõukogude Liidu kangelase kuldtähe. Pärast Nõukogude okupatsiooni lõppu on eesti sõjaajaloolased avaldanud kahtlust, kas Laari kangelastegu päriselt ikkagi aset leidis.
Elulugu.
Joosep Laar pärines Allmäe külast Venemaal Stavropoli krais Andropovi rajoonis, tema isa oli talumees Joosep Laar. Ta lõpetas neli klassi Allmäe algkoolis. Seejärel töötas ta brigadirina kohalikus Edasi kolhoosis, Allmäe külanõukogu esimehena, poejuhatajana Marjina Kolodtsõ külas ja Železnovodski linnas ning laojuhatajana Batalpašinskaja staniitsas. Teise maailmasõjaga seoses armeesse kutsumise eel 1941. aasta lõpul töötas Laar Tšerkesski linna elamutevalitsuse 8. osakonnas majavalitsuse juhatajana.
Nõukogudeaegse ametliku versiooni kohaselt viskus kaardiväe nooremseersant Joosep Laar 7. augustil 1943 Tamani poolsaare vabastamislahingute ajal kõrgendiku 167,4 ründamise käigus raskelt haavatuna dzoti ambrasuuri ette Leninski küla lähedal Kubanis, Krasnodari krai Krimmi rajoonis. "Kahtlen sügavalt. Eks ta üks järjekordselt väljamõeldud legend on," on seda kommenteerinud sõjaajaloolane Mati Õun. Esimese eestlasena anti talle Kuldtäht pärast surma.
11. augustil 1943 anti Laarile 2. kaardiväe laskurdiviidi komandöri käsuga Punatähe orden. 25. oktoobril 1943 anti talle Lenini orden.
Nõukogude Liidu kangelase aunimetus anti Laarile Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega 5. oktoobrist 1943..
Ametliku versiooni kohaselt on Joosep Laar maetud vennashauda Krõmski linnas Krasnodari krais. Venemaa kaitseministeeriumi arhiivide avalikustamise järjel on aga hakatud selles kahtlema. Ehkki suurem osa Leninski küla ümbruses hukkunuid maeti tõepoolest Krõmski vennashauda, maeti konkreetselt kõrgendiku 167,4 ründamisel hukkunud ühishauda sama kõrgendiku idanõlval, arhiiviandmete järgi oli nende seas ka Joosep Laar.
Töökeskkond

Töökeskkond on ümbrus, milles inimene töötab.
Töökeskkond peab olema töötajaile ja teistele töökeskkonnas viibijaile ohutu. 
Töökeskkonna ohutegurite piirnormid ja ohutegurite parameetrite mõõtmise korra kehtestab Eesti Vabariigi Valitsus.
Töökeskkonna ohutuks muutmisel tuleb vajadusel kasutada isikukaitsevahendeid.
Craig Smith

Craig Smith (sündinud 5. septembril 1989 Madisonis Wisconsini osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Washington Capitals ründajana paremäärel.
Ta alustas jäähoki mängimist noorteliiga United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Hooaegadel 2009–10 ja 2010–11 mängis ta Wisconsini Ülikooli meeskonnas.
2009. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i "draft"is 98. valikuna. NHL-is tegi ta Predatorsi meeskonnas debüüdi 7. oktoobril 2011 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu ja lõi selles mängus ka oma NHL-i karjääri esimese värava.
Pärast üheksat hooaega Predatorsi meeskonnas sõlmis Smith 2020. aasta oktoobris kolmeaastase lepingu Boston Bruinsiga. Pedatorsis jäi tema resultatiivseimaks hooajaks 2013/14, mil ta lõi 24 väravat ja andis 28 väravasöötu.
2023. aasta veebruaris kaubeldi Smith koos kolme hilisema "draft"i valikuga Garnet Hathaway ja Dmitri Orlovi vastu Bruinsist Washington Capitalsi.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta andis turniiril kokku kümme resultatiivset söötu, mille poolest oli turniiri parim mängija.
Tamara Laas

Tamara Laas (vene keeles Тамара Карловна Лааз; 24. august 1923 Allmäe küla, Aleksandrovski maakond, Stavropoli kubermang, Nõukogude Venemaa – 1. või 7. oktoober 2007 Tallinn, urn maetud Tallinna Metsakalmistule) oli eesti õpetaja, NSV Liidu Ülemnõukogu kolmanda koosseisu saadik aastatel 1950–1954.
Elulugu.
Keskkooli lõpetas ta 1941. aasta juunis Leningradis, kus viibis ka Leningradi blokaadi ajal. Ta õppis filoloogiat ja omandas prantsuse keele õpetaja kutse. 1948. aastast töötas ta vene keele õpetajana Tallinnas.
1950. aastal valiti ta Tallinna Mererajooni valimisringkonnast NSV Liidu Ülemnõukogu kolmanda koosseisu saadikuks.
Hiljem töötas ta õpetajana Tallinna Reaalkoolis ja Tallinna 21. Keskkoolis. Ta osales vahetusprogrammides Ida-Saksamaa ja Tšehhoslovakkiaga.
Isiklikku.
Tema vanemad olid Karl Laas ja Liisa Väli. Ta ei abiellunud.
Natalja Neprjajeva

Natalja Mihhailovna Neprjajeva (vene keeles Наталья Михайловна Непряева; sündinud 6. septembril 1995 Tveris) on Venemaa murdmaasuusataja.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta teatesõidus pronksmedali. Teatesprindis sai ta koos Julija Belorukovaga üheksanda koha. Parimaks individuaalkohaks jäi klassikasprindi neljas koht.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta suusavahetusega sõidus ja teatesõidus pronksmedali.
2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta suusavahetusega sõidus hõbemedali.
Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 1. märtsil 2014 Soomes Lahtis toimunud etapil vabatehnikasprindis. Esimest korda jõudis ta poodiumile sealsamas 4. märtsil 2018 10 km klassikatehnikas. Esimese etapivõidu sai ta 2018.–2019. aasta Tour de Ski teisel etapil 30. detsembril Dobbiacos 10 km vabatehnikas. Ta tuli Tour de Ski üldvõitjaks hooajal 2021–22 ning temast sai esimene vene naissuusataja, kes on Tour de Ski võitnud.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Natalja Neprjajeva on osalenud individuaalselt () 136 maailma karikasarja etapil, sealhulgas jõudnud esikolmikusse 24 korral ja võitnud kuus korda.
Kolme Kooli Kohtumine

Kolme Kooli Võistlus (ka Kolme Kooli Kohtumine, lühemalt KOKOKO) on iga-aastane eeskätt humanitaarainete võistlus, kus võistlevad Hugo Treffneri Gümnaasiumi, Tallinna 21. Kooli ja Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasium. Võisteldakse kirjanduses, ajaloos, inglise keeles, vene keeles, kunstiajaloos ja muusikas. Peale õppeainete võistluse võisteldakse ka mälumängus, asukoha linna (Tartu, Tallinna või Pärnu) tundmises ja spordis.
Esimene võistlus toimus 2002.
Anastassija Sedova

Anastassia Nikolajevna Sedova (vene keeles Анастасия Николаевна Седова; sündinud 4. veebruaril 1995 Saranskis) on Venemaa murdmaasuusataja.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis oli ta 15 km suusavahetusega sõidus üheksas ja 10 km klassikas 11. Lisaks sai ta teatesõidus viienda koha. 
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta teatesõidus pronksmedali. Parimaks individuaalkohaks jäi 10 km vabatehnikas saadud kaheksas koht.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Venemaa naiskonnaga taas pronksi.
Maailma karikasarjas tegi Sedova debüüdi 27. novembril 2011 Kuusamos toimunud etapil 10 km klassikas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2018.–2019. aasta Tour de Ski teisel etapil 30. detsembril Dobbiacos 10 km vabatehnikas. 
Ka tema vend Pjotr Sedov on kuulunud Venemaa murdmaasuusakoondisse.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Anastassia Sedova on osalenud individuaalselt () 38 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse neljal korral, kuid ühtegi etappi pole võitnud.
Mariel Merlii Pulles

Mariel Merlii Pulles (sündinud 1. novembril 1998) on eesti murdmaasuusataja.
Õpingud.
Pulles lõpetas 2017. aastal Otepää Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 2019–2025 Alaska Fairbanksi Ülikoolis, kus sai bakalaureusekraadi ärijuhtimises ja seejärel magistrikraadi keskkonnajulgeoleku erialal.
Sportlikud tulemused.
Pullese treener on Tanel Ojaste.
Eesti meistrivõistlused.
Pulles on võitnud Eesti meistrivõistlustel aastatel 2016–2025 
Ta on tulnud aastatel 2018 ja 2022 sprindis Eesti meistriks ka rullsuusatamises.
Isiklikku.
Tema isa ja lell on endised suusatajad Margo Pulles ja Jaanus Pulles.
Ranniku- ja mereturism

Ranniku- ja mereturism (ingl "coastal and maritime tourism") on turismisektor, mille peamine tegevus toimub vastavalt kas ranniku- või merepiirkonnas. Rannikuturism toimub rannikualadel (maismaal ja kaldaäärsetel veealadel), ning hõlmab näiteks ujumist, surfamist, päevitamist, mereäärsetes hotellides viibimist. Mereturism toimub merel, mis jääb rannikualadest kaugemale. Mereturismi alla kuuluvad näiteks paadisõit, purjetamine, kruiisid. Kuna mereturism hõlmab ka tegevusi, ettevõtteid jms, mis asuvad maismaal, loetakse ka neid mereturismi osaks. 
Keskkonnamõju.
Turism on lai majandusharu ning seetõttu tuleb erilist tähelepanu pöörata selle keskkonnamõjule. Ranniku- ja mereturism, eelkõige rannikuturism, toimub üldjuhul kohtades, kus on suur bioloogiline mitmekesisus. See eeldab head kliimat, värsket õhku, puhast vett, päikest, rikkumata loodust. Selleks, et seda ala säilitada ja kaitsta turismi halva mõju eest, on vaja kõrgetasemelist kaitset ja plaani. Vastasel juhul võib turismiga kaasneda ulatuslik negatiivne mõju elupaikade terviklikkusele ja ohustatud liikidele. Üks Maailma Looduse Fondi suurimaid murekohti ongi just ranniku- ja mereturismi keskkonnamõju. 
Rannikualade peamised probleemid on metsade üleraie, suurenenud magevee tarbimine, veereostus, vetikate vohamine, piirkondade ülearenemine, võõrliigid, kohaliku ökosüsteemi hävimine, liikide väljasuremine, ülepüük, erosioon ja mürareostus 
Tuntud ranniku- ja mereturismi piirkonnad.
Ranniku- ja mereturismi tuntumad piirkonnad on järgmised ;:
Ranniku- ja mereturism Euroopas.
Ranniku- ja mereturism on väga tähtis turismisektor Euroopas. Ranniku- ja mereturismi tähtsus Euroopa turismisektoris tuleneb külastajate arvu suurenemisest rannikualadel, mis on tuntud tänu oma mitmekülgsusele, ilule ja rohkele kultuurile. Sektor on tööjõuturul oluline, sest annab tööd ligi 3,2 miljonile inimesele ja moodustab suure osa meremajandusest oma kogulisandväärtusega, mis on umbes 183 miljardit eurot. Ligikaudu pooled Euroopa hotellidest asetsevad merega ääristatud aladel. 
Ranniku- ja mereturismi sektor on seotud EL-i meremajanduse kasvu strateegiaga, olles selle mõjukas osa. Seda peetakse Euroopa arendamisel tähelepanuväärseks ja uuenduslikuks valdkonnaks. Selle märkimisväärne kogulisandväärtus ja tööhõive on põhjused, miks ranniku- ja mereturism on kujunenud merenduses suurimaks sektoriks. Prognoositakse, et see sektor kasvab 2020. aastaks paari protsendi võrra. Üksnes kruiisiturismi sektor, mille aastakäive oli 15,5 miljardit eurot, pakkus 2012. aastal tööd 330 000 inimesele. Eeldatakse, et selle kasv on püsiv.
Milton Obote

Apollo Milton Obote (28. detsember 1925 – 10. oktoober 2005 Johannesburg) oli Uganda poliitik. Ta oli aastatel 1962–1966 Uganda esimene peaminister. Aastatel 1966–1971 ja 1980–1985 oli ta Uganda president.
Ta sündis Akokoro külas Põhja-Ugandas lango hõimupealiku pojana.
Euroalast väljaastumine

Euroalast väljaastumine on protsess, mille käigus euroala liikmesriik, olgu siis vabatahtlikult või sunniviisiliselt, lõpetab euro kasutamise oma riigi valuutana ja lahkub euroalast.
Taust.
Eurotsoonist lahkumise võimalus tekkis esmakordselt pärast Kreeka valitsuse võlakriisi algust. Mõistet "Grexit" kasutati väidetavalt kõigepealt Citigroupi majandusteadlaste Willem Buiteri ja Ebrahim Rahbari poolt 2012. aasta aruandes, mis puudutas Kreeka võimalust euroalast lahkuda. 2015. aastal lisati termin "Grexit" Oxfordi sõnastikku, mis on määratletud kui Kreeka potentsiaalne lahkumine euroalast.
2018. aasta juuli seisuga ei ole ükski riik euroalast välja astunud.
Laima Andrikienė

Laima Liucija Andrikienė (sündinud 1. jaanuaril 1958 Druskininkais) on Leedu poliitik, ta kuulub erakonda Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid. Ta on olnud Leedu Seimi liige. Ta oli aastatel 2004–2014 ja 2016–2019 Euroopa Parlamendi liige.
Ta lõpetas aastal 1975 Druskininkai 1. Keskkooli ja aastal 1980 Vilniuse Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal.
Silvi Kalda

Silvi Kalda (16. jaanuar 1929 – 21. detsember 2018) oli eesti nahakunstnik.
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi ja 1956. aastal Eesti Riiklikus Kunstiinstituudi (ERKI) nahkehistöö erialal. 
Seejärel töötas ta Tartu ja Tallinna kunstitoodete kombinaatides teostuskunstniku ja meistrina. 1967–1993 oli ta ERKI nahkehistöö kateedri õppejõud, 1987. aastast dotsent. 1994. aastast oli ta vabakutseline kunstnik.
Tema loomingut iseloomustati järelehüüdes järgmiselt: "Tema loomingus on alati olnud tähtsal kohal kuldamine ja nahavool, kuid eriti iseloomulikuks peetakse kuldaktsente heledal nahal või pärgamendil. Hilisemat perioodi ilmestas rohkete metalldetailide kasutamine."
Silvi Kalda oli Eesti Kunstnike Liidu liige (1959) ja Eesti Nahakunstnike Liidu auliige (2009).
1978. ja 1987. aastal pälvis ta preemiad Eesti vabariiklikul köitekunstinäitusel, 1982. aastal Eesti Kunstnike Liidu tarbekunstinäituse aastapreemia ning 1983. aastal Baltimaade tarbekunstitriennaali medali. 
Maetud Karjaküla kalmistule.
Apurinani keel

Apurinani keel (ka ipurina keel) on Brasiilias räägitav keel, mis kuulub aravaki keelkonda. Seda räägitakse Amasoonias, peamiselt Purusi jõe äärsetel aladel.
Kõnelejate arv.
Apurinani keelt räägib hinnanguliselt alla 30% umbes 9500 apurinanist. Enamikus külades lapsed ei räägi enam apurinani keelt ja oskavad vaid portugali keelt.
Fonoloogia.
Vokaalid.
Apurinani keeles on 10 lühikest ja 10 pikka vokaali. Nasaalse vokaali kõrvale sattunud oraalne vokaal nasaliseeritakse.
Morfoloogia.
Tegusõna puhul kasutatakse isiku märkimiseks ja nimisõna omistusliidetena samu afikseid:
Silvi

Silvi on Eestis levinud naisenimi, tuletis nimest Silvia.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Silvi 1850 naisel. Silvi oli populaarsuselt 98. naisenimi. Silvi oli keskmiselt 69 aasta vanune (mediaanvanus oli 70). Kõige populaarsem oli eesnimi Silvi vanuserühmas 75–79, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 62,25.