tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kroonupalat

Kroonupalat (vene keeles "казённая палата") oli aastatel 1775–1917 Venemaa keisririigi Rahandusministeeriumi kubermanguasutus. Eestimaa ja Liivimaa kubermangus tegutsesid kroonupalati täitevorganid 1783–1917 (kreisirenteid 1922. aastani). 
Asehaldurkorra ajast oli kroonupalati ("Kameralhof") ülesanne hallata riigi tuluallikaid (kroonumaad ja talupojad, metsad, aktsiisimaksud, pearaha ja muud maksud, samuti maksualuse elanikkonna arvestus ja hingeloendite läbiviimine) ja varasid. Kroonupalati esimeheks oli viitsekuberner, liikmeteks ökonoomiadirektor, tollinõunik, kubermangurentmeister ning assessorid. Kroonupalati ametnike hulka kuulusid ka sekretär, protokollija, registraator-arhivaar, kameriir ja kantseleiametnikud.
Kroonupalati kantselei koosseis muutus vastavalt vajadusele ja jagunes ekspeditsioonideks, mille arv ja koosseis muutusid aja jooksul. Kroonupalat allus algul kubermangu kubernerile, aastatel 1797–1802 Valitsevale Senatileile, 1802. aastast Venemaa Keisririigi Rahandusministeeriumile. 1845. aastast määrati kroonupalatitele direktorid. 
Kroonupalatite ülesanded olid otseste ja kaudsete maksude ning riiklike koormiste arvestus ja sissenõudmine (pearaha, aktsiisid — veini ja soolamaksud, kinnisvaramaks; proviandi, loomasööda ja majutuskohustused, tempelpaberi müük jne), kroonuehitiste ja riiklike tuluallikate (mets, maa, vesi, kroonuettevõtted) haldamine; kroonu-, lossi- ja ökonoomiatalupoegade kureerimine; järelevalve erakaubanduse ja töönduse üle; maksustatava elanikkonna arvestus, hingeloenduste läbiviimine; renteide tegevuse kontrollimine.
1797. aastal kehtestati Eesti alal nekrutikohustus ning Nekrutite vastuvõtuga tegelesid, kuni 1874. aasta üldise sõjaväekohustuse kehtestamiseni, igas kreisilinnas ajutiselt ja kubermangulinnades Kroonupalati juures ühe osakonnana alaliselt moodustatud väeteenistused ehk nn nekrutiametid. 1874. aasta üldise sõjaväekohustuse kehtestamisega langes nekrutikohustuse täimine Kroonupalati funktsioonidest ära ning igas maakonnas hakkasid tegutsema väeteenistuskomisjonid. 
Kroonupalatile allusid kreisirenteid, aastatel 1783–1797 tollivalitsused, alates 1841. aastast läks kroonutalupoegade kureerimine ja metsaasjandus, Riigivarade Ministeeriumi Balti kubermangude riigivarade valitsuse (saksa k. "Domänenverwaltung") palatite pädevusse, alates 1885. aastast viidi kroonupalatite juures sisse maksuinspektorite ametikohad otseste maksude kogumiseks ja kuni 1905. aastani kaalude ja mõõtude proovikojad, 1893 seaduse järgi loodi kubermangude korterimaksu komisjonid ja alates 1894. aastast ka kubermangude vabrikuinspektsioonid, 1899. aastast kubermangude tööstusmaksu komisjonid.
Venemaa Keisririigi kroonupalati täitevorganid olid kubermangurentei, kreisi- ehk maakonnarenteid ja maksuinspektorid. 
1863. aastal loodi Venemaa Keisririigi Balti kubermangudes eraldi aktsiisivalitsused ja 1865. aastal loodi Eesti- ja Liivimaa kontrollpalatid ja kroonupalatilt võeti ära finantskontrolli funktsioonid. Kreisirenteid tegutsesid Eesti alal 1922. aastani, misjärel nende ülesanded läksid Eesti Pangale.
Kihelkonnakonvent

Kihelkonnakonvent oli aastatel 1870–1917 tegutsenud Liivimaa kubermangu kihelkondade omavalitsusorgan. Konvent koosnes kihelkonna mõisnikest ja vallavanematest, konvendi eesotsas oli kihelkonnaeestseisja.
Konvent tegeles peaasjalikult posti, tervishoiu ja kirikuteede korrastusega.
LISREL

LISREL on statistiline tarkvarapakett, mida kasutatakse "structural equation modeling" (SEM) jaoks. 
LISREL-i töötas 1970. aastatel välja Karl Jöreskog, kes siis Princetonis "Educational Testing Service"is teadlasena töötas, ja Dag Sörbom, kes hiljem mõlemad Rootsis Uppsala Ülikooli professoriteks said. Viimane versioon 2012 jaanuari seisuga on LISREL 8.8.
Rahvaraamat

Rahvaraamat oli 15.–19. sajandil ja Eesti alal 18.–19. sajandil lihtrahvale mõeldud ajaviiteline või hariva sisuga odav raamat.
Eelkõige rahvaraamatu kujul tekkiski ja leviski 18.–19. sajandi eestikeelne kirjasõna.
Asustusüksus

Asustusüksus on omavalitsusüksuse asustuslik jaotis. Eestis loeti enne 2017. aasta haldusreformi asustusüksuse liikideks asula (valdades) ja asum (linnades). Haldusreformi järel võivad ka omavalitsuslikud linnad asulateks jaguneda ning asumeid ei loeta enam asustusüksusteks. Eesti asustusüksused kuuluvad Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaatorisse (EHAK).
2003. aastal oli Eestis 4660 asustusüksust.
2024. aastal on Eestis 4714 asustusüksust.
Paaliaq (kuu)

Paaliaq on Saturni looduslik kaaslane, üks Saturni kaaslaste inuiti grupi kuudest.
Selle kuu avastasid Brett J. Gladman, John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit, Hans Scholl, Matthew J. Holman, Brian G. Marsden, Philip D. Nicholson ja Joseph A. Burns, kes teatasid selle olemasolust 2000. aasta oktoobris.
Algul sai selle nimeks S/2000 S 2 (Saturni 2000. aastal avastatud 2. satelliit ehk kaaslane). 2003. aasta augustis nimetati see ümber Michael Kusugaki raamatust "Šamaani needus" ("The Curse of the Shaman") pärit šamaani järgi.
Paaliaq on umbes 22-kilomeetrise läbimõõduga. Kaaslane tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisega samas suunas (prograadsel orbiidil), kusjuures ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 686,9 ööpäeva. Orbiidi pikem pooltelg on 15 200 000 km. Oma orbiidil satub Paaliaq üsna lähedale veel üheksale Saturni kuule (vähim kaugus umbes 15 km).
Värvuselt on Paaliaq punakas. Infrapunaspektris sarnanes Paaliaqi spekter väga Saturni teiste kuude, Kiviuqi ja Siarnaqi spektriga, mis toetab hüpoteesi, et nad on tekkinud samast purunenud taevakehast.
Lohusuu kihelkond

Lohusuu kihelkond (saksa keeles "Lohusu Kirchspiel") oli 18. sajandil Kirde-Tartumaad hõlmanud kihelkond.
Lohusuu kirikukihelkond moodustati 1682. aastal, kui alad eraldati Torma kihelkonnast. Hiljem liideti kihelkond Torma kihelkonnaga.
Lohusuu ja hiljem Torma kihelkonnas asus Ninasi postijaam, aastail 1772–1877 Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaanteel tegutsenud postijaam.
Liimpuit

Liimpuit on mitmest puidukihist koosnev toode, kus puidukihid on omavahel kokku liimitud vastupidava ja niiskuskindla konstruktsiooniliimiga.
Liimpuitu kasutatakse puitkonstruktsioonides. Lamineerides mitu väiksemat puidutükki, saadakse üks suur ja tugev struktuuri tugiosa. Neid struktuuri tugiosi kasutatakse vertikaalsete tulpadena või horisontaalsete taladena, samuti kaarja kujuna. Liimpuitu saab valmistada erineva välimuse ja kujuga, näiteks on sellele kerge anda kaarjas kuju. Kahe liimpuidu tugiosa ühenduskohad ühendatakse tavaliselt poltidega või terasest tüüblite ja terasplaatidega.
Liimpuidu valmistamisel on võimalik ära kasutada väheväärtuslikku puitu, see ei vaja ilmtingimata kvaliteetset saematerjali. Nii on võimalik puitmaterjal maksimaalselt ära kasutada.
Liimpuidul on palju väiksem energiasisaldus kui raudbetoonil või terasel ning see on samaväärne või väiksem täispuidu energiasisaldusega. Lamineerimisprotsess võimaldab liimpuidul kauem vastu pidada, kanda raskemaid koormusi ja olla vormitud erikujuliseks. Liimpuit on ⅔ võrra kergem terasest ja 1/6 võrra kergem betoonist. Liimpuidu tootmiseks kuluv energia on kuus korda väiksem kui sama tugevusega terasel.
Liimpuitu saab toota nii sirgelt kui ka kumeralt, mis annab arhitektidele kunstilise vabaduse, ilma et peaks tegema järeleandmisi struktuurilistes nõuetes. Puidul on suurem tõmbetugevus kui terasel ja suurem survetugevuslik jõud kui betoonil.
Tugev ja jäik lamineeritud puit võimaldab taladele ja kaartele pikki vahemaid, ilma et vahepeal peaks olema sambaid, mis omakorda võimaldab rohkem disaini paindlikkust, kui see oleks võimalik traditsioonilisest puidust ehitades. Suurused on piiratud ainult veo- ja käitlemise piirangutega.
Pärnu kihelkond

Pärnu kihelkond ehk Pärnu-Eliisabeti kihelkond (lühend Pär; saksa keeles "Kirchspiel Pernau-St. Elisabeth") oli kihelkond Pärnumaal ja Liivimaa kubermangu Pärnu kreisis.
Kihelkond hõlmas Pärnu linna ümbruse, Sauga valla ja Uulu küla põhiosa ning väikseid tükke Audru, Are, Paikuse, Surju ja Häädemeeste vallast.
Skathi

Skathi või Saturn XXVII on Saturni looduslik kaaslane.
Selle kuu avastasid 2000. aastal Brett J. Gladman, John J. Kavelaars ja teised ning esmaseks ajutiseks nimetuseks sai S/2000 S 8.
Nimi Skathi tuleb skandinaavia mütoloogiast, kus Skadi on naishiid, kes on vaanide hulka kuuluva jumala Njördri naine. Vahel on nimetatud seda kuud ka nimega Skadi.
Skathi on umbes 8-kilomeetrise läbimõõduga ning ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 728,2 ööpäeva. Orbiidi pikem pooltelg on tal 15 541 000 km ja orbiidi kalle on 152,6. Näiv tähesuurus on 23,6.
Skathi võib olla tekkinud mingil ajal Päikesesüsteemi ajaloos Phoebe'i küljest lahti löödud tükkidest selle kokkupõrkel teise taevakehaga.
Tõrvala

Tõrvala (vene keeles "Смолка" ("Smolka"), soome keeles "Tervola" või "Tervala") on Narva jõe paremal kaldal Kudruküla ja Riigiküla vastas olev paikkond.
Ajalugu.
Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile Eesti-Ingeri territooriumile Virumaa ja Vaivara kihelkonna Narva valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud. 
Tõrvala ümbruses asub 50 km² suurune diatomiidimaardla, kust on kaevandatud 1936. aastast.
Tõrvala diatomiidikihtidest leiti aastatel 1938–1955 tehtud arheoloogiliste kaevamiste käigus hilismesoliitikumist pärinevaid luu- ja sarvesemeid..
Piiroja

Piiroja on Võru ja Setomaa valla piiril olev paikkond. Paikkonna läheduses asuvad Koidula, Kolodavitsa, Matsuri ja Vaartsi küla. 
Paikkonda läbib Tartu–Petseri maantee ja raudtee. Seal voolab ka samanimeline oja (ka: Kolodavitsa oja), mis keskajal oli Vana-Liivimaa ja Pihkvamaa piirijõgesid.
Oja lähte juures asuvad Piiroja järv, Piiroja soo ja Piiroja mägi.
Piiroja kõrval asus varasematel aegadel Lopka kõrts, mis teenindas mööda Petseri maanteed liikuvaid inimesi.
1990. aastate keskpaigani tegutses Piiroja raudteepeatus.
Aimakk (Hiina)

Aimakk (mongoli "аймаг", , hiina 盟 "meng") on Hiinas Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas kolme 2. järgu haldusüksuse tüüp.
Sise-Mongoolia autonoomne piirkond oli algselt jaotatud aimakkideks. Enamik nendest muudeti aja jooksul ringkonna õigustega linnadeks. Alates 2003. aastast on järel kolm aimakki: Alxa, Hinggan ja Xilin Gol.
Dekoor (koondis)

Dekoor oli 1928. aastal asutatud Eesti rakenduskunstnike koondis.
Dekoorile aluse pannud iseseisvuse ajal kodumaal hariduse saanud rakenduskunstnikud seadsid oma eesmärgiks "rakenduskunsti ja ilutunde edendamise, selle propageerimise, nende isikute koondamise ja toetamise, kes rakenduskunsti alal töötavad ja tegutsevad".
Asutamiskoosolekust võttis osa 23 (peamiselt Riigi Kunsttööstuskoolis hariduse saanud) noort rakenduskunstnikku. 
Juba esimesel tegevusaastal alustasid Kunsttööstuskooli ruumides tegutsemist Dekoori õhtused joonistuskursused, hiljem avati ka aktiklass. Asutati ka liikmetevaheline tööbüroo. Järgmisel aastal võeti joonistuskursuste õppekavva loovjoonistamise, rahvakirjade ja stiliseerimise õpetus.
4. mail 1931 avati Dekoori korraldatud esimene rakenduskunsti ülevaatenäitus Eestis. Näitus toimus Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse ruumides. Näitusel olid esindatud peaaegu kõik rakenduskunstialad: sisekujundus, mööblikujundus, riide-, lõnga- ja nahkehistöö, keraamika, portselan, emailmaal, filigraan- ja metallehistöö, tarbe- ja dekoratiivgraafika ning skulptuur.
Bebhionn

Bebhionn või Saturn XXXVII (esmane tähis S/2004 S 11) on üks Saturni kaaslane. 
Selle avastasid Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes teatasid selle Saturni kaaslase olemasolust 4. mail 2005 vaatluste põhjal, mida tehti 12. detsembrist 2004 kuni 9. märtsini 2005. 2007. aasta aprillis pandi talle iiri mütoloogiast võetud nimi kauni sünni- ja sünnitusjumalanna Bé Findi järgi. 
Bebhionni läbimõõt on umbes 6 km ning ta tiirleb ümber Saturni keskmisel kaugusel 16 898 000 km. Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal ligikaudu 820,130 ööpäeva. Orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 41° (18° Saturni ekvaatori tasandi suhtes) ja ekstsentrilisus 0,333. Pöörlemisperiood on kosmoseaparaadi Cassini andmetel umbes 16 tundi.
Māra Zālīte

Māra Zālīte (sündinud 18. veebruaril 1952) on läti luuletaja ja näitekirjanik ning ühiskonnategelane. Ta on olnud alates laulvast revolutsioonist üks Läti kultuurielu suurimaid autoriteete.
Elulugu.
Zālīte sündis Krasnojarski krais küüditatute perekonnas. 1956. aastal sai perekond võimaluse Läitisse tagasi tulla. 1975. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. Ta töötas Läti Kirjanike Liidu referendina, Noorte kirjanike stuudio juhatajana, ajakirja Liesma luulekonsultandina (1974–1989) ja kirjastuse Karogs ning ajakirja Karogs peatoimetajana (1989–2000). Alates 2000. aastast on ta Läti Autorite Ühingu president. Ta on Läti Rahvusraamatukogu usaldusnõukogu liige, Kultuuriministeeriumi autoriõiguste konsultatiivnõukogu liige, Kultuuriministeeriumi riikliku kultuurinõukogu liige, Läti Teaduste Akadeemia auliige, alates 1999. aastast Kolme Tähe ordeni nõukogu liige. 2002–2004 oli ta riikliku keelekomisjoni eesistuja. Ta on pälvinud Kolme Tähe Ordeni, Barrikaadil osalenu mälestusmedali ja mitmeid kirjandusautasusid, millest tähtsamad on 
Looming.
Māra Zālīte luulet avaldati esimest korda 1971. aastal Tukumsi rajooni ajalehes. Ta on kirjutanud laulutekste, oratooriumite tekste ning libretosid selliste läti heliloojate loomingule nagu Raimonds Pauls, Zigmars Liepiņš, Jānis Lūsēns, Pēteris Vasks jt. Tema teoseid on tõlgitud inglise, vene, rootsi, saksa, prantsuse, leedu, eesti, tšehhi, bulgaaria, valgevene, ukraina, gruusia, kasahhi, kirgiisi, moldaavia, türkmeeni ja itaalia keelde.
Esseekogud.
Nora Ikstena on kirjutanud Māra Zālīte biograafia "Zīdtārpiņu musināšana" (2003; "Siidiusside ässitamine").
Navajelnia

Navajelnia (transkribeerituna Navajelnja) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Dziatłava rajoonis. Asula nimi on poola keeles "Nowojelnia". Alev asub Lida-Baranavičy raudtee ääres, paigas, kus Moŭčadźi jõkke voolab Jatranka jõgi.
Navajelnia on kuurortasula, kus on ka toiduainete tööstus. Alevis on keskkool, lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1936 ja õigeusu kirik aastast 1879, XX sajandi algul ehitatud raudteejaam.
Ajalugu.
Alevit mainitakse esimest korda XVI sajandil. Toona kandis see Jelnia ("Ельня") küla nime ja asus Navahradaki vojevoodkonnas. XVII sajandil rajati sinna häärber, mis on tänaseks hävinud.
Poola kolmandal jagamisel aastal 1795 läks küla Venemaa koosseisu. Aastal 1842 sai Navajelniast Minski kubermangus asuv alev. Aastal 1884 avati Navajelnias raudteejaam.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Navajelnia Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu.
Raeküla (Pärnu)

Raeküla on Pärnu linnaosa, mis paikneb kesklinnast 5–6 km kaugusel.
Raeküla hoonestuses on enim eramuid. Seal asus kuni aastani 2014 Pärnu raudteejaam.
Ajalugu.
Kolmetalulisest Raekülast hakkas iseseisev linnaosa kujunema pärast Jakob Pätsi Tahkurannast Pärnusse kolimist. Ta ostis linnalt kümme tiinu maad (u. 11 ha) ja alustas kinnisvaraarendust. Ta jagas metsast lagedaks tehtud raiesmiku kruntideks ja müüs soovijatele, osale neist isegi maja peale ehitades.
Pärast raudtee Pärnust Valka ehitamist 1896. aastal ja Waldhofi puupapivabriku valmimist 1900. aastal hakkas Raeküla elanike arv suurenema. 20. sajandi alguseks oli seal umbes paarsada majapidamist.
Raeküla linnaosa tänavad.
Raeküla linnaosas on 58 tänavat, milleks on:
Albiorix (kuu)

Albiorix on Saturni looduslik kaaslane, mis tiirleb planeedi pöörlemisega samas suunas (prograadsel orbiidil). Albiorixi avastas 2000. aastal Matthew J. Holmani juhitud uurimisrühm.
Albiorix on Saturni kaaslaste gallia grupi kuudest suurim.
Oma nime sai ta 2003. aasta augustis Gallia hiiu Albiorixi järgi. Arvatakse, et Albiorix ja Rooma jumal Mars on samad jumalused ehk Albiorix on Gallia tuletis Marsist.
Albiorix on umbes 32-kilomeetrise läbimõõduga ning ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 783,5 ööpäeva. Orbiidi pikem pooltelg on 16 182 000 km, orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 33,98° ja ekstsentrilisus 0,478. Näiv tähesuurus on 20,5.
Illustreerival pildil on võrreldud Albiorixi orbiiti teiste gallia ja inuiti gruppi kuuluvate Saturni kuudega. Kollasega on näidatud orbiitide ulatused peritsentrist apotsentrini. Kraadid paremal kaarel märgivad orbiidi kallet ekliptika tasandi suhtes ja all horisontaalteljel on märgitud kaugus Saturnist (gigameetrites). On näha, et Albiorixi orbiit on teiste Saturni gallia grupi kaaslastega (Erriapuse ja Travosega) sarnane, erineb aga inuiti grupi kaaslastest.
Saturni gallia grupi kuude orbiitide ja ka teiste füüsikaliste näitajate sarnasuse tõttu arvatakse, et need kuud võivad pärineda ühelt taevakehalt või kunagiselt Saturni kaaslaselt, mis on millalgi kokkupõrkel teise taevakehaga purunenud.
Papiniidu

Papiniidu on paikkond Pärnus, mis jääb Eeslinna ja Raeküla linnaosa vahele.
Ajalugu.
19. sajandi alguses asus Papiniidus mõis ja Alevi kalmistu ja Pärnu jõe vahel Annenhofi suvemõis. Suvemõisa peahoone oli jõe kaldal põlispuudega ümbritsetud pargis. Kuni 20. sajandi kolmekümnendate aastate lõpuni oli see Eesti kaitseväe kasutuses ja hävis Teise maailmasõja päevil, tulekahjus. Praeguseks on sellest järel väike küngas jõe kaldal. Suvemõisa parki kutsutakse Annemõisa pargiks. Pargi alal asub Pärnu Kalevi sõudebaas (Suur-Jõe tn 50a), ja kämping ning palliplatsid. 
Hiljem tegutses seal 1909. aastal valminud Pärnu Linaketramis- ja Kudumisvabrik, mille hoonete baasil avati seal 1896 Esimese Juurdeveoraudteede Seltsi Pärnu–Mõisaküla–Viljandi kitsarööpmelise raudtee remonditöökoda.
Lahemaa

Lahemaa on Põhja-Eesti rannikumadaliku osa, mis jääb Kuusalu ja Kunda vahele. 
See ala on sopilise rannajoonega, mida liigestavad arvukad lahed ja poolsaared. Valdav osa Lahemaast kuulub Lahemaa rahvuspargi hulka.
Ala suurim asula on Loksa linn, alal on palju rannakülasid.
Käva

Käva on paikkond Kohtla-Järve linnas Järve linnaosas. Paikkonda jääb Ehitajate tänava lähikonna elamupiirkond, aedlinn ja endine Käva küla.
Aastatel 1925–1972 tegutses seal Käva põlevkivikaevandus.
Skoll

Skoll (ka Saturn XLVII, esmase tähistusega S/2006 S 8) on Saturni kaaslane, mis tiirleb ümber planeedi retrograadsel orbiidil. 
Selle avastasid Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan Kleyna, kes teatasid avastusest 26. juunil 2006 vaatluste põhjal, mis tehti 2006. aasta 5. jaanuarist kuni 30. aprillini.
Skolli diameeter on umbes 6 km. Ühe tiiru ümber Saturni teeb ta 878,3 ööpäevaga (eeldusel, et albeedo on 0,04). Skoll tiirleb ümber Saturni sellest keskmiselt 17 665 000 km kaugusel. 
Nime sai ta aprillis 2007 skandinaavia mütoloogia tegelase hiidhunt Skölli, Fenriri poja ja Hati venna järgi.
Erriapus (kuu)

Erriapus (ka Saturn XXVIII, esialgne tähis S/2000 S 10) on Saturni kaaslane, mis tiirleb planeedi ümber prograadsel orbiidil. 
Selle taevakeha avastas 2000. aastal Brett Gladmani ja John J. Kavelaarsi uurimisrühm.
2003. aasta augustis pandi sellele kuule nimeks Erriapo, kuid 2007. aastal muudeti nimi Erriapuseks. Nimi on võetud gallia mütoloogiast ja pandud hiid Erriapuse järgi. 
Erriapus on umbes 10-kilomeetrise läbimõõduga ja tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisele vastupidises suunas keskmisel kaugusel 17 306 000 km. Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub Erriapusel 871 ööpäeva. 
Ta on üks Saturni gallia grupi kuudest, mis liiguvad ühesugusel orbiidil ja mille pind on punakas. Arvatakse, et kõik gallia grupi kuud on tekkinud ühest varem purunenud taevakehast. Erriapuse kohta arvatakse, et ta võib ka olla tükk teisest Saturni gallia gruppi kuuluvast kaaslasest Albiorixist.
Tarqeq (kuu)

Tarqeq, teatud ka kui Saturn LII (esmane ajutine nimetus S/2007 S 1) on Saturni looduslik kaaslane. Ta avastamisest teatasid 13. aprillil 2007 Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes tegid avastuse vaatluste põhjal, mida teostati 5. jaanuarist 2006 kuni 22. märtsini 2007. 
Ta on nimetatud inuiti kuujumala Tarqeqi järgi ning ta kuulub Saturni kaaslaste inuiti gruppi. Läbimõõduks on tal umbes 7 kilomeetrit. ning ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 783,5 ööpäeva 
Tarqeqi orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 49,90° (49,77° Saturni ekvaatori tasandi suhtes) ja orbiidi ekstsentrilisus on 0,160. Orbiidi pikem pooltelg on 18 009 000 km. Tarqeqi tiirleb ümber Saturni prograadsel orbiidil perioodiga 894,86 ööpäeva.
Helga Kangro

Helga Suits-Kangro (sündinud Eeva Helga Emilia Suits; 19. mai 1924 Tartu – 11. mai 1999 Stockholm) oli eesti arst ja kirjanik.
Ta lõpetas 1942. aastal Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. 
1944. aastal põgenes koos emaga Soome, sealt hiljem edasi Rootsi. Rootsis õppis arstiteadust. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Ta töötas lastepsühhiaatrina Jönköpingis, Västeråsis ja Göteborgis.
1964. aastal üllitas ta ema raamatu "Gustav Suitsu noorus". See raamat sai aastal 1987 järje teosega "Aino ja Gustavi lugu", mis sisaldab tema vanemate kirjavahetust. Aastal 2000 ilmus Tallinnas postuumselt tema rootsi keelest tõlgitud armastusromaan "Kaarel, kas mäletad?", millel on autobiograafilised sugemed (tõlkija Mare Rebas).
Isiklikku.
Ta abiellus 1951. aastal soomepoisi ja arstiteaduse üliõpilase (hilisema ortopeedi) Vello Kangroga. Neil oli kolm last, poeg Toomas Kangro (s. 1953) on arst Västeråsis, Hannes Kangro (1955–2000), Marit-Ann Kangro (s. 1962). Tema isa Gustav Suits oli luuletaja ja kirjandusteadlane; ema Aino Thauvón-Suits oli filoloog ja lavakõneõppejõud, emapoolne vanaisa Emil Thauvón oli Viitasaari koguduse pastor. Õde Maret Suits-Elson oli näitleja ja luuletaja.
Kazłoŭščyna

Kazłoŭščyna (transkribeerituna Kazlovštšõna) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Dziatłava rajoonis. Alev on Kazłoŭščyna külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles "Kozłowszczyzna".
Kazłoŭščynas on puidutööstus ja toiduainete tööstus, sealhulgas ka Dziatłava veini- ja viinavabrik. Alevis on keskkool ja laste muusikakool, lisaks asuvad seal veel kolm raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik XX sajandi algusest ja XIX sajandist pärinev mõisakompleks.
Ajalugu.
Alevit mainitakse esimest korda XVIII sajandil. Toona asus asula Navahradaki vojevoodkonnas.
Poola kolmandal jagamisel aastal 1795 läks Kazłoŭščyna Venemaa koosseisu,saades aleviks. Asula kuulus Hrodna kubermangu. XIX sajandi teisel poolel rajati asulasse uhke pargiga mõisakompleks. Aastal 1897 sai Kazłoŭščynast taas küla.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Kazłoŭščyna Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Teise maailmasõja ajal tapeti kõik alevikus elanud juudid (üle 300 inimese). Aastal 1948 sai asulast uuesti alev.
Siarnaq (kuu)

Siarnaq (ka Saturn XXIX, esmane tähistus S/2000 S 3) on üks Saturni mitmest kaaslasest. Selle kuu avastas 2000. aastal Brett J. Gladmandi juhitud uurimisrühm. Nime Siarnaq on ta saanud inuiti mütoloogiasse kuuluva hiiu Siarnaqi järgi. 
Ta on Saturni kaaslaste inuiti grupist suurim, läbimõõduga 40 km.
Kulgu

Kulgu on Narva linnaosa, mis paikneb linna lõunaosas.
Selle piirideks on Tiigi ja Kulgu tänav põhjas, Elektrijaama tee läänes ning Balti SEJ juurdevoolukanal lõunas.
Kulgu linnaosa piirneb põhjas Kreenholmi ja Paemurru, lõunas Veekulgu ning läänes Elektrijaama linnaosaga.
Kulgus asub aiandusühistuid ja harrastuskalastajate paadisadam. 
Minevikus on Kulgu kaudu peetud kaubavahetust Tartu ja Pihkva vahel.
Kubja

Kubja (ka Kubija, harvem Võru-Kub(i)ja) on Võru linnaosa. Linnaosa asub Kubija järve läheduses.
Kubja piirkonnas asuvad Lõuna-Eesti Haigla, lauluväljak, hotell ja osa Võru linnakalmistust. 
Enne Kubja ala hoonestamist (1930.–1940. aastatel) oli seal männimets.
Kautla

Kautla on paikkond Harju maakonnas Kose vallas Kõrvenurga külas.
Enne 1939. aasta vallareformi oli Kautla küla ja kuulus Järva-Madise kihelkonda Järvamaal.
Aastal 1941 toimus seal Erna luuregrupi/eesti metsavendade ja NKVD üksuste vahel Kautla lahing.
Audaku

Audaku on paikkond Saaremaal Viidu külas. 
Audaku lähedal asub Saaremaa kõrgeim koht: Rauna mägi (54 m).
Aastatel 1904–1946 tegutses seal Audaku leprosoorium ja aastatel 1947–1961 tuberkuloosihaigete laste sanatoorium.
Terrass

Terrassi kui arhitektuurilise ehitusliku terminiga mõeldakse väljapoole hoonet jäävat ja seda ümbritsevat avatud ning maastiku suhtes (näiteks park või aed) tõstetud tasast ala. Kuid on olemas ka katuseterrassid, mis asuvad lamekatuse tasasel pinnal.
Maapinnal asetsevad terrassid.
Neid terrasse kasutatakse eelkõige vaba aja veetmiseks – istumiseks, uitamiseks või puhkamiseks. Terrassiks nimetatakse tihti ka tõstetud ala, mis asub suure hoone või selle konstruktsiooni ees ning mis tavaliselt ulatub suurema trepikojani ja on ümbritsetud balustraadiga. Terrass võib toetuda muldkehale või kindlale alusmüürile (ükskõik, kas tegemist on loodusliku või tehisliku pinnaga). Samuti võivad terrassid olla sammastele tuginevad platvormid, ilma et nende all olev ala oleks millegagi täidetud. Siiski on terrassid alati avatud ning võivad olla nii sillutatud kui ka sillutamata.
Minnie Driver

Amelia Fiona Driver (sündinud 31. jaanuaril 1970 Londonis) on inglise näitleja ja laulja.
2003. aasta filmis "Hope Springs" mängis ta Verat.
Filmis "Ooperifantoom" mängis ta Carlotta Giudicellit. 
Ta esitati Oscarile Skylari kõrvalosa eest filmis "Hea Will Hunting" ning Emmyle ja Kuldgloobusele töö eest telesarjas "The Riches".
Telesarjas "Will &amp; Grace" mängib ta Lorraine Finsterit.
Dziatłava

Dziatłava (transkribeerituna Dzjatlava), ka Ździécieł ("Зьдзе́цел"), on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Dziatłava rajooni ja Dziatłava külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on poola keeles "Zdzięcioł", leedu keeles aga "Zietela".
Linn asub Ździeciełka jõekese ääres, selle järgi on Dziatłava oletatavasti ka nime saanud. Asula vanad nimed olid "Здетел", "Дзенцел", "Здзенцыол".
Kuni Teise maailmasõjani asus Dziatłava ümbruskonnas leedulaste asuala. Ümbruskonnas kõneldi omapärast leedu keele murret, mida kutsuti Zietela keeleks. Oletatakse, et tegemist oli leedustunud jatvingitega.
Dziatłavas on toiduainete tööstus, toodetakse ehitusmaterjale ja töödeldakse puitu. Alevis antakse välja ka rajoonilehte «"Перамога"». Haridust annavad kolm keskkooli, ja internaatkool. Alevis on kaks raamatukogu, kultuurimaja ja kino.
Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1624–1646), XIX sajandi lõpul püstitatud sünagoog ja XX sajandi algul ehitatud õigeusu kirik. Osaliselt on säilinud vanalinn hoonetega XVII sajandi lõpust XX sajandi alguseni. Linna servas asuvad Radziwillide poolt XVIII sajandil püstitatud häärber ja XIX sajandil rajatud Žybartoŭščyna mõisa keskus.
Ajalugu.
Dziatłavat mainitakse esimest korda aastal 1536. Toona kuulus asula Trakai vojevoodkonda. Aastal 1498 andis kuningas asula Konstanty Ostrogskile. Ostrogskid rajasid asula juurde ka puidust kindluse.
Seoses administratiivse reformiga läks Dziatłava Navahradaki vojevoodkonna koosseisu (vaata ka Rzeczpospolita haldusjaotus). Alates XVII sajandist kuulus asula Sapiehadele, see suguvõsa rajas asulasse katoliku kiriku, mille juures hakkas tegutsema ka hospidal. Aastal 1655 omandasid asula Palubinskid, aastal 1685 aga Radziwillid.
Suures Põhjasõjas asus Dziatłavasse vene garnison, mida külastas ka Peeter I. Hiljem hõivasid asula rootslased, kes selle koos vana kindlusega maha põletasid. Dziatłava sai tules kannatada ka aastal 1743. Aastal 1751 ehitasid Radziwillid asulasse uue lossi, mis on tänaseni säilinud.
XVIII sajandi lõpus said Dziatłava uuteks omanikeks Soltanid. Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Dziatłava Venemaa koosseisus. Kuna Stanislaw Soltan, kellele asula kuulus, võttis osa Novembriülestõusust ja oli enne seda osalenud Napoleoni invasioonis Venemaale, konfiskeerisid keisririigi võimud talt kõik valdused. 
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Dziatłava Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1940 sai asulast alev. Teise maailmasõja ajal, aastal 1942, tapeti alevis ja selle ümbruskonnas ligi 12 000 kohalikku elanikku, nende seas ligikaudu 1500 juuti. Tapatalgutes võis osaleda ka Eestist pärit 36. kaitsepataljon. Aastal 1990 sai Dziatłavast linn.
Jaagarahu

Jaagarahu on paikkond Saaremaa lääneosas Kihelkonna lahe juures. 
1927. aastal rajati sinna kohalikust paemurrust saadava paekivi väljavedamiseks Jaagarahu sadam, mis hävis 1969. aastal pärast tormi. Sadamat ja karjääri ühendas 4 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee. 1941. ja 1949. aastal küüditati sadama kaudu saarlasi. Sadama järgi on nime saanud ka siluri Jaagarahu lade ning Jaagarahu kihistu. Sealne puurauk on üks Vilsandi kihtide, Jaagarahu kihistu ja Jaagarahu lademe stratotüüpe.
Loodna vald

Loodna vald oli vald Rapla maakonnas. 28. oktoobril 2002 liitusid Märjamaa alev, Märjamaa vald ja Loodna vald, ühinenud valla nimeks sai Märjamaa vald.
Loodna vald moodustati 1990. aasta 20. detsembril ja selle keskus asus Sipa külas, valla pindala oli 282 km².
Asustus.
Loodna valla koosseisu kuulusid järgmised 14 küla: Kohatu, Laukna, Leevre, Loodna, Luiste, Maidla, Mõraste, Männiku, Sipa, Sooniste, Soosalu, Teenuse, Urevere ja Vilta.
Linnuselään

Linnuselään ehk lossilään oli Rootsis ja ta valdustes (sh Rootsi Läänemereprovintside Põhja-Eesti aladel) olnud keskaegne halduspiirkond. Linnuseläänid kaotati 1620.–1630. aastatel ja koos linnuseläänidega kaotati Eestimaal ka Linnuse/lossikohtud.
Eestimaal.
Rootsiaegses Eestimaa hertsogkonnas oli 16. sajandi lõpul, 7 linnuselääni: Tallinna, keskus Toompea Väike linnus; Haapsalu (rootsi k. Hapsals slottslän), keskus Haapsalu linnus; Lihula, keskus Lihula; Koluvere (Löde slottslän), keskus Koluvere linnus; Paide, keskus Paide linnus; Rakvere, keskus Rakvere linnus ja Narva linnuselään, keskus Narva. 
Linnuselääne valitsesid linnuseasehaldurid, linnuseläänide alla arvati Rootsi riigile kuuluvaid läänistamata alasid, linnuseläänid jagati omakorda mõisaläänideks. Linnuselääne valitsesid linnuseasehaldurid, mõisalääne juhtisid foogtid. Igas linnuseläänis oli kümmekond mõisalääni, nt Padise kloostrilään (Padis klosterlän), Jägala mõisalään, Keila mõisalään. Aadlivaldustes kehtis aadliomavalitsus, Rootsi kuningas oli 1584. aastal Eestimaa hertsogkonna moodustamisel, lepetega Eestimaa rüütelkonna loobunud rüütelkonna maadel õigusemõistmisest ja maksunõudmisest.
Liivimaal.
Poolaaegses Liivimaa hertsogkonnas ja hiljem Rootsiaegses Liivimaal: Karksi linnuselään, Vastseliina linnuselään, Laiuse linnuselään, Kastre linnuselään, Pärnu linnuselään, Viljandi linnuselään, Tarvastu linnuselään, Helme linnuselään, Kirumpää linnuselään, Põltsamaa linnuselään, Härgmäe linnuselään, Volmari (Valmiera) linnuselään, Trikāta linnuselään, Marienburgi linnuselään, Ronnenburgi linnuselään, keskus Rauna linnus; Atsele lossilään.
Soomes.
Kesk- ja varauusaegse Rootsi kuningriigi Soome alal olid: Uusimaal Porvoo linnuselään (1523–1619) (rootsi k. Borgå län), keskus Porvoo; Ahvenamaal Kastelholmi linnuselään (1388–1634) (Kastelholms län), keskus Kastelholmi linnus; Korsholmi linnuselään (1384–1634) (Korsholms län), keskus Korsholmi linnus; Kokemäkimõisa linnuselään (1331–1634) (Kumogårds län), keskused Kokemäki mõis ja Pori; Savonlinna linnuselään (1475–1634) (Nyslotts län), keskus Olavinlinna linnus; Raasepori linnuselään (–1634) (Raseborgs län), keskus Raasepori linnus; Hämeenlinna linnuselään (–1634) (Tavastehus län), keskus Häme linnus; Viiburi linnuselään (1293–1634) (Viborgs län), keskus Viiburi linnus; Turu linnuselään (–1634) (Åbo län), keskus Turu linnus.
Richard Kirschbaum

Richard Kirschbaum VR II/3 (23. november 1897 Sindi alevik – 7. märts 1927) oli Vabadussõja veteran.
Ta oli Sindi äädikavabriku juhataja, teenis Vabadussõjas vabatahtlikuna ja vanemallohvitserina Pärnu kaitsepataljonis, 9. jalaväepolgus ja laiarööpmelisel soomusrongil nr. 3. 23. juunil 1919 sai ta haavata.
Žalnik

Žalnik (ka šalnik; vene sõnast жальник) on laibahaud, mis on tähistatud kividest ovaali või nelinurgaga. Žalniku peal võib olla madal kääbas. 
Žalnikutesse matmist esineb 11.–16. sajandini idapoolsete läänemeresoomlaste seas. Eestis on žalnikuid leitud nt Jõuga ja Siksali kalmistul.
Kirimäe põletusmatus

Kirimäe põletusmatus on 1923. aastal Kirimäe Kabelimäe talu maalt Kirimäe Kabelimäelt leitud põletusmatuse paik. Matus pärineb 6. sajandist. 
Muistise kirjeldus.
Põletusmatusekoht on tänapäevaks tugevalt lõhutud. Kuid säilinud osaks võib lugeda kõigest 100 ruutmeetri suurust ala, kus on korrapäraselt laotud suuri kive.
Arheoloogilised leiud.
Peale põlenud luude oli matusekohas ka hulgaliselt esemeid: odaotsi, ambsõlgi, ehtenõelu, putkkirveid, mõõku jne.
Kõmsi kivikalmed

Kõmsi kivikalmed (ka Kõmsi tarandkalmed) asuvad Pärnu maakonnas Lääneranna vallas mõlemal pool Risti–Virtsu maanteed Kõmsi õigeusu kiriku lähedal..
Kivikalmetest 5 pärinevad vanemast rauaajast. Nendest pool kilomeetrit põhja pool asub nooremast rauaajast pärinev põletusmatustega kivikalme.
Kalmeid on uuritud Adolf Friedenthali (1914), Vello Lõuka (1969–1972) ja Mati Mandli (1979–1981) juhtimisel. Kaks paremini säilinud tarandkalmet kaevati läbi ning pärast seda taastati ja jäeti paigale. Neist väiksemas oli 8 m × 6,7 m suurune tarand, suuremas ligi 20 eri suurusega tarandit.
Kalmete lähedal on nelisada muistset põllukivihunnikut. Neistki on 77 läbi kaevatud.
Lehtse Kool

Lehtse Kool on munitsipaalkool Lääne-Virumaal Tapa vallas Lehtse alevikus. Kool asutati 1863. aastal. 2009. aastal korraldati Lehtse Põhikool ümber lasteaed-põhikooliks praeguse nime all. 
Kool asus aastatel 1919–2017 ajaloolises Pruuna mõisahoones ning alustas 2017. aastal õppetööd uues ja renoveeritud Lehtse Keskusehoones.
Kallavesi

Kallavesi on üks Soome suurimaid järvi. Asub Soome keskosas Põhja-Savo maakonnas. Järve pindala on 472,76 km². See on 90 km pikk.
Koos samal tasapinnal asuvate ja väinadega ühenduses olevate teiste järvedega (Suvasvesi, Juurusvesi, Riistavesi ja Muuruvesi) moodustab 898 ruutkilomeetri suuruse Iso-Kalla, mis on pindalalt Soome suuruselt viies siseveekogu. Kallavesi keskmine kõrgus merepinnast on 82 meetrit, keskmine sügavus 8,9 meetrit ja sügavaim koht 75 meetrit. 
Järve ääres poolsaarel asub Kuopio linn.
Virunuka kivikalmistu

Virunuka kivikalmistu on Võru maakonnas Rõuge vallas Viru külas asuv 2.-6. sajandist pärit kalmistu.
Kalmistut uuriti põhjalikult 1957–1964 tehtud arheoloogilistel kaevamistel, mida juhtis Silvia Laul. Kaevamiste käigus leiti 4 tarandkalmet ja üks korrapäratult laetud kividega kalme. Suurim kalme oli 63,5 m pikkune ja selles oli 14 tarandit.
Muuksi kivikirstkalmed

Muuksi kivikirstkalmed (ka "Muuksi kalmistu") on Harjumaal Kuusalu vallas Muuksi külas Kahala järve ääres asuvad kivikirstkalmed.
Muuksi kivikirstkalmete suurim kalmerühm on Hundikangrud, mis koosneb umbes 65 kalmest. Nende läbimõõt on 5–15 m ja kõrgus 4–15 dm. Neid kalmeid on korduvalt uuritud ja kokku on läbi kaevatud paarkümmend kalmet. Väljakaevamisi on juhtinud 1921–26 Artur Spreckelsen ja Adolf Friedenthal, 1936–37 Artur Vassar, 1976–82 Tanel Moora, Ardo Niinre ja Karin Jaanits ning aastast 1996 Gurly Vedru. Avastati, et kalmistut kasutati nooremast pronksiajast Rooma rauaajani. Tavaliselt ei ole kalmes üle 4 kirstu, aga maetud on kirstutagi. Hauapanuseid pole palju..
Muuksi külast kirdes asub väiksem kalmete rühm, kus on säilinud 6 kalmet (Kabelikangrud). Neist suurima läbimõõt on 12 ja kõrgus 2 m. Ühes 1921 uuritud kalmes oli 4 kirstu ja 6 surnut..
Viltina kivikalmistu

Viltina kivikalmistu (rahvasuus ka: "Rutiränk") on Saaremaa vallas asuv muinaskalmistu.
Kalmistu pärineb 10.–13. sajandist. See on suurimaid (3236 km²) läbiuuritud muinaskalmistuid Eestis.
Kivikalmistut uuriti 1940. aastal, kui sinna hakati rajama Nõukogude sõjaväebaasi. Kalmistult on leitud rikkalike panustega põletatud luid (põletusmatus), mis paiknesid nii kiviringides kui ka põletatud raudneetidega paadis.
Arvatakse, et kalmistu kuulus ülikusuguvõsale.
Proosa kivikalmistu

Proosa kivikalmistu (ka "Saha-Loo kivikalme") on Pirita jõe paremkaldal Loo alevikus kunagise Proosa talu maadel olev kivikalmete rühm.
Seal on läbi uuritud üks kivikirstkalme, tarandkalme ja kivivarekalme. Kivikirstkalme oli rajatud hilispronksiajal, sealsed järelmatused pärinesid aga ka eelrooma ja rooma rauaajast. Tarandkalme oli ühe tarandiga, küljepikkusega 7,35 m ja rikkalike panustega. Surnud olid maetud enamasti põletatult. See tarandkalme oli kasutuses aastatel 300–450. Kivikirstkalme ja tarandkalme on näidisena taastatud.
Ebakorrapärasest pae- ja raudkivide lasust koosneva kivivarekalme mõõtmed olid 40x35 m ning surnuid sängitati sinna põletatult ja rikkalike hauapanustega. Ajaliselt eristub kaks kivivarekalme kasutamise etappi: esimene rahvasterännuajal, teine hilisrauaajal.
Kurevere kivikalmistu

Kurevere kivikalmistu (ka Kurevere (kivi)kalmed) on Saaremaal Saaremaa vallas Kurevere külas asuv muinaskalmistu; ühtlasi Saaremaa suuremaid.
Kalmistus on vähemalt 75 kivikalmet, mis on osalt lõhutud. Aastatel 1874, 1877 ja 1965 uuriti 5 kalmet, millest saadud leiud pärinesid 7.–12. sajandist. Aastatel 1974–1975 leiti sealt aga ringmüüriga ümbritsetud kivikirstkalme koos selle külge ehitatud taranditega; need pärinesid hilispronksiajast.
Madi kivikalme

Madi kivikalme on Viljandi vallas Vanamõisa külas Madi talu lähedal olev muinaskalme.
Kalmest on arheoloogiliselt uuritud u 1050 m², mis moodustab rohkem kui poole kalme pindalast. Väljakaevamised on toimunud mitmes järgus: 1921 (seda juhtis Aarne Michael Tallgren), 1925 (Harri Moora) ja 1959–66 (Jüri Selirand).
Kivikalmest on leitud põletusmatuste jäänuseid; enamik esemeid pärineb 11.–13. sajandist.
Lülle laevkalmed

Lülle laevkalmed (ka "Sõrve laevkalmed") on Saaremaal Sõrve poolsaarel Lülle külas Jaagutooma talu juures olevad muinaskalmed.
Kalmed koosnevad kahest skandinaaviapärasest laevakujulisest kivikalmest, mis pärinevad umbes 8. sajandist eKr. Kalmed asuvad teineteise taga, tääv lääne suunas. Kalmed on 7½ m ja 6 m pikad ning 2½ m laiad.
Esimeses kalmes oli 2 kiviplaatidest kirstu põlenud luudega. Teises kirstus olid ka savist kruus, pronksist nooleots ja pintsett. Teises kalmes oli üksainus kirst ja selle lähedal suure savinõu tükke.
Arvatavasti oli laevkalmete juures veel kivikirstkalmeid, aga need on kiviaedade tegemiseks lõhutud.
Need on ühed Eesti vanimad maapealsed kalmeehitised ja meie vanimate põletusmatustega kalmed.
Jaagupi tarandkalme

Jaagupi tarandkalme on Tartumaal Tõraveres Jaagupi talu juures olev kivikalme. Kalme pärineb 3.–5. sajandist.
1888. aastal kaevasid kalmet Pavel Viskovatov ja Georg Loeschcke.
Kalmet uuriti põhjalikult 1933–1935 (Harri Moora ja Artur Vassari eestvedamisel) ja 1938 (Erna Ariste eestvedamisel) tehtud arheoloogilistel kaevamistel. Kalmest leiti mitukümmend põletusmatust ja kokku üle 760 leiu, sealhulgas arvukalt pronksehteid, keraamikat, klaashelmeid jms. Tartu ümbruskonnale iseloomulike tarandkalmete seast on Jaagupi kalme kõige põhjalikumalt uuritud.
Ballettmeister (film)

"Ballettmeister" on 2014. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm ballettmeistrist ja endisest baleriinist Mai Murdmaast. Filmi on lavastanud Ruti Murusalu.
Tiia Tulviste

Tiia Tulviste (sünninimi Tiia Tamm; sündinud 23. septembril 1955 Tartus) on eesti psühholoog, Tartu Ülikooli arengupsühholoogia professor. 
Tema peamised uurimisteemad on lapse areng muutuvas kasvukeskkonnas; kultuuriti võrdlevad uuringud lapse arengust ja lapsekasvatamise viisidest; lapse kõne ja suhtlusoskuse areng ning seda mõjutavad tegurid. 
Haridustee.
Aastatel 1973–1978 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia osakonnas psühholoogiat. Teaduste kandidaadi väitekirja üldpsühholoogia alal (teemal "Reflektiivse mõtlemise kultuurilisest determinatsioonist") kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis 1985. aastal. 2002. aastal kaitses Tulviste psühholoogia doktorikraadi Stockholmi Ülikoolis ("Keeleline sotsialisatsioon erisugustes sotsiokultuurilistes kontekstides"). 
Tööelu.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Tulviste aastatel 1978–1980 Tartu Ülikoolis assistendina. Aastatel 1981–1986 oli ta sealsamas teadur, 1987–1993 vanemõpetaja ja 1993–2003 dotsent. 1997–2010 oli ta Stockholmis mitme Balti Mere Fondi poolt rahastatud Eesti, Saksa, Soome ja Rootsi ühisuurimuste projektijuht. 
Alates 2004. aastast on ta Tartu Ülikoolis arengupsühholoogia professor ja arengupsühholoogia osakonna juhataja. 
Ta on olnud külalisprofessor ja -uurija Clarke’i Ülikoolis (USA, 1990-1991), Stockholmi Ülikoolis (Rootsi, 1993), Põhja-Carolina Ülikoolis (USA, 1994), Washingtoni Ülikoolis (USA, 1996), Connecticuti Ülikoolis (USA, 2008), Heebrea Ülikoolis (Iisrael, 2014). 
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Tulviste oli 2003-2007 Eesti Psühholoogide Liidu president. Ta on Eesti Lastepsühholoogide Ühingu auliige ja Euroopa Sotsiaaluuringu Eesti nõukogu liige. Aastatel 2009-2010 oli ta Rahvusvahelise Inimestevaheliste Suhete Ühingu (ISIPAR) president ja 2010-2014 sama ühingu piirkondlik esindaja. 2009. aastast kuulub ta Kultuuriti Võrdlevate Uurimuste Ühingu (SCCR) rahvusvahelisse komiteesse ning 2020. aastast AcademiaNet liikmeskonda. 
Ta oli toimetuskolleegiumi liige ajakirjas International Journal of Behavioural Development aastatel 1998-2002. Alates 2004. aastast on ta ajakirja European Psychologist ja 2007. aastast Eesti Rakenduslingvistika Ühingu Aastaraamatu toimetuskolleegiumi liige. 
Raamatud.
Tiia Tulviste on koostanud koos Deborah L. Besti ja Judith L. Gibbonsiga raamatu "Children’s Social Worlds in Cultural Context", mis ilmus 2019. aastal. 
Isiklikku.
Abiellus aastal 1979 Peeter Tulvistega. Abielust sündis kaks last: poeg Jaan (1980) ja tütar Epp (1981).
Uniaadikirik

Uniaadikirik on ajalooline kirik Poola-Leedu aladel, mis ühendas Lääne-Ukraina õigeusklikud Bresti uniooniga 1596. aastal ja Užgorodi uniooniga 1649. aastal paavsti jurisdiktsiooni ja uskliku ülemvõimu oma alade üle. Uniaadid säilitasid oma õigeusupärase õpetuse, aga paavstile allumise tõttu pidas õigeusu kirik siiski seda akti õigeusust loobumiseks ja oli uniaatide suhtes väga vaenulik.
Uniaadikirik lõpetas iseseisva eksistentsi pärast Poola-Leedu jagamisi, kui Vene Keisririigi võimu alla jäänud aladel uniaadikirik tühistati ning Austria Keisririigis see Kreekakatoliku Kiriku alla allutati. Tänapäeval toimivad uniaadikiriku järglastena Ukraina Kreekakatoliku Kirik ja Valgevene Kreekakatoliku Kirik.
Eesti Puhkpillimuusika Ühing

Eesti Puhkpillimuusika Ühing on MTÜ, mis ühendab puhkpilliorkestreid ja -ansambleid, soliste, dirigente ning teisi puhkpillimuusikast huvitatud inimesi. 
Aastast 2007 on ühing CISM-i (Confederation Internationale des Societes Musicales) liige.
Eesti Pildileht

Eesti Pildileht oli aastatel 1943–1944 ilmunud pildiajakiri. See ilmus Saksa okupatsiooni ajal Eestis pildiajakirja Nädal Pildis asemel.
Elva Muusikakool

Elva Muusikakool on aastast 1960 Elvas tegutsev muusikakool.
Ajalugu.
Kooli esimene direktor oli Virve Vääri. Algul kandis kool nime "Elva Lastemuusikakool".
Aastast 1969 tegutseb kool muusikakooliks kohandatud hoones.
Tartu medal

Tartu medal on Tartu linna aumärk, mida annab füüsilisele isikule austusavaldusena silmapaistvate saavutuste eest välja Tartu linnavalitsus. Auhind antakse füüsilisele isikule austusavaldusena silmapaistvate saavutuste eest.
Tartu medal valmistatakse hõbedast, selle esiküljel on reljeefsed Tartu linna vapi kujundid, mida ümbritseb reljeefsetest tammelehtedest pärg. Medali tagakülg on sile, sellele graveeritakse autasu number. Tartu medali läbimõõt on 35 mm.
Enamasti antakse Tartu medalid üle Tartu linna päeval 29. juunil selleks korraldatud pidulikul vastuvõtul või mõnel muul pidulikul üritusel.
Vello Kangro

Vello Kangro (16. märts 1923 Põltsamaa – 11. juuli 1993 Göteborg) oli eesti arst ja soomepoiss.
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Ta astus 1942. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid 1943. aastal saabus mobilisatsioonikutse Saksa sõjaväkke ja ta põgenes Soome. Soomes võttis ta osa Jätkusõjast JR 200 koosseisus. Sügisel 1944 saabus Eestisse, kust tal õnnestus põgeneda Rootsi.
Rootsis asus ta õppima arstiteadust, algul vabakuulajana. 1952. aastal sooritas ta Karolinska Instituudis meditsiinikandidaadi eksamid ja 1957. aastal sai ta samas meditsiinilitsentsiaadi kraadi.
Isiklikku.
Tema isa oli kapten Peeter Kangro. Ta abiellus 1951. aastal (hilisema lastepsühhiaatri) Helga Suitsuga (Gustav Suitsu tütrega); neil oli kaks poega ja tütar, poeg Toomas on arst Uppsalas.
Dziatłava rajoon

Dziatłava rajoon (transkribeerituna "Dzjatlava rajoon") on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes.
Rajooni pindala on 1544 km². 2009. aasta seisuga elas seal 29 703 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Daniłavičy, Dziatłava, Dvareci, Kazłoŭščyna, Mialachavičy, Parečča, Rahotna, Ruda Javarskaja, Vienzavieci ja Vojnievičy külanõukogu.
Halduskeskus on Dziatłava linn. Teised tähtsamad asulad on Navajelnia ja Kazłoŭščyna.
Rajooni suurimad jõed on loodepiiril voolav Nemunas ning selle lisajõed Moŭčadź ja rajooni piiril voolav Ščara. Rajoon asub osalt Neemeni madalikul, osalt aga Navahrudaki kõrgustikul. Kõrgused ulatuvad keskmiselt 140–200 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (283 meetrit) on Dziatłava linnas.
2009. aasta seisuga olid elanikest 84,77% valgevenelased, 4,25% venelased, 9,28% poolakad, 1,7% oli teistest rahvustest. 87,25% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,28% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 69,3% elanikke, vene keelt aga 22,41%.
Tartu Täht

Tartu Täht on Tartu linna teenetemärk, mis antakse füüsilisele isikule Tartu linnale osutatud eriliste teenete eest.
Teenetemärk antakse Tartu linnavolikogu otsusel kord aastas. Tiitlid ja teenetemärgid antakse Tartus toimuval pidulikul kontsertaktusel üle igal aastal enne vabariigi aastapäeva, 22. või 23. veebruaril.
Tartu Täht koosneb 23 mm kõrgusest Tartu linna vapist ja selle külge riputatud kuueharulisest hõbetähest kõrgusega 60 mm. Tartu Täht valmistatakse hõbedast, linna vapi kilp on kaetud punase läbipaistva kuumemailiga ja kilbil olevad vapikujundid on hõbedast, täheharude harjadel on teemantlõikeliste kühmude read ning tähe keskele kinnitub kuuetahuline mäekristall.
Aleksander Grusis

Aleksander Grusis (1901 – 13. aprill 1942 Sevvostlagi vangilaager, Magadani oblast) oli Eesti põllumees, rahvuselt lätlane.
Ta oli Lõuna põllumeeste konvendi liige, Kaitseliidu Laura malevkonna Lapkova üksiku ratsarühma pealik ja Roodva vabatahtliku tuletõrjeühingu liige.
Ta arreteeriti NKVD poolt 20. detsembril 1940 Roodva vallas, talle mõisteti 8 aastat sunnitööd ja ta suri laagris.
Aleksei Suvila

Aleksei Suvila (25. mai 1900 – 3. juuni 1943 Sosva, Sverdlovski oblast) oli eesti põllumees.
Ta oli Petseri põllumeeste konvendi liige. 
1941. aasta ta küüditati ta Meremäe vallast koos abikaasa Anastassia Suvila (suri asumisel 22. septembril 1942) ning poegade Paul Suvila (vabanes 1958), Nikolai Suvila (suri asumisel 1952) ja Vladimir Suvilaga (vabanes 1954), talle mõisteti erinõupidamise otsusega 10 aastat sunnitööd.
Andrei Mündel

Andrei Mündel (6. detsember 1895 Meremäe vald – 8. juuli 1979) oli eesti vallavanem ja põllumees.
Ta oli Meremäe vallavanem, Petseri põllumeeste konvendi liige ja Meremäe vabatahtliku tuletõrjeühingu abiesimees.
14. juunil 1941 küüditati ta NKVD poolt Meremäe vallast koos abikaasa Olga-Anette Mündeli, poeg Paul Mündeli ja tütar Helvi Mündeliga. Nad vabanesid asumiselt 1945. aastal.
Gavriil Fedotov

Gavriil Fedotov (2. aprill 1874 – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti põllumees.
Ta oli Petseri põllumeeste konvendi liige ja II Riigivolikogu vastaskandidat 30. valimisringkonnas.