tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Virumaa jalaväerügement

Virumaa jalaväerügement (rootsi keeles "Estländskt infanteriregement af Wieriska kretsen") oli aastatel 1701–1704 tegutsenud Rootsi jalaväeüksus, mis osales Põhjasõjas Eesti sõjategevuses. Üksus hävis Narva piiramisel.
Üksuse teenistusajalugu.
Virumaa jalaväerügement moodustati 1701. aastal. Järgmisel aastal osales rügement koos teiste Põhja-Eesti väeüksustega Vasknarva lahingus. 1703. aastal kaebas üksuse ülem Wilhelm Heinrich Hastfer, et tema rügement kannatab sõjaväelaste deserteerumise all. Lisaks oli Virumaal sõjaväeteenistusse sobivatest talupoegadest puudus. 1704. aastal sai Hastferi asemel üksuse ülemaks Adam Johann von Treiden. Pärast seda osales üksus Narva kaitsel, kus kandis aga suuri kaotusi (vangi langesid ka Treyden ja Hastfer). Linna langemise järel üksus likvideeriti ja selle riismed moodustasid tuumiku Carl Johan von Hüene Tallinna alalisele garnisonipataljonile.
Nemo punkt

Nemo punkt (inglise ja prantsuse keeles "Point Nemo", mis on tuletatud ladina sõnast "nemo" ehk "eikeegi") on Maa veeliselt kaugeim ligipääsmatuspoolus, mille äärmuspunkt asub keset Lõuna-Vaikset ookeanit.
1992. aastal arvutas selle millimeetritäpsusega välja Horvaatiast pärit Hrvoje Lukatela, kasutades kohandatud programmi tollases arvutis. Punkt sai nime Jules Verne'i teose “20 000 ljööd vee all” kangelaselt kapten Nemolt. Kanadas elav geodeesiainsener täpsustas asukoha tänapäevaste andmete põhjal ümber aastal 2022.
See jääb ligikaudu 2688 km kaugusele kolmest maismaapunktist Ducie atollis (põhjast), Motu Nui saarel (kirdest) ja Maheri saarel (lõunast).
Olemus.
Inimtegevus.
Ümbritsevasse eikellegimerre juhivad ja kukutavad mitmed riigid kanderakette, tehiskaaslasi ja mehitamata kosmoselaevu. Kosmoseprügi tõttu kutsutakse sealset sügavat ookeanipõhja "kosmoseprügilaks" või "kosmosekalmuks". Praeguseks on sinna uputatud umbes 300 kasutusest kõrvaldatud kosmoselaeva, sealhulgas säilmed stratosfäärist troposfääri põlenud kosmosejaamadest Tiangong-1 ja Mir-1 (120 tonni).
2030. aastate alguses plaanitakse sinna uputada rahvusvaheline kosmosejaam ISS (450 tonni), millega ligi 330–410 km kõrgusel termosfääris ülesööstvad meeskonnaliikmed ongi tihti lähimateks inimesteks punktile Nemo. Aucklandi-Santiago vahelised lennuliinid ületavad samuti läbipääsmatuse poolust, harvem teevad seda Vendée Globe'il ja The Ocean Race'il osalevad jahtlaevad.
Eluvaesus.
Hüdrosfääri sajavad ja lekivad reoained põhjustavad reostusi, paiksemaks jäämisest olenemata on need vägagi halvasti veelduvad ja lahustuvad. 2018. aasta analüüsides sisaldab sealne vesi kuupmeetri kohta keskmiselt 26 mikroplastiosakest. 
Lõuna-Vaikse ookeani pöörlus hoiab sealt eemale toitained ja nende ringluse, liigse kauguse tõttu on sealsed veed ja nende abüssaalsed sügavused üsna eluvaesed. Lõhevulkaanides ookeanipõhjas on täheldatud vaid baktereid ja vähilaadseid.
Tomaszów Lubelski maakond

Tomaszów Lubelski maakond (poola "powiat tomaszowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna lõunaosas. Piirneb lõunas ja edelas Ukrainaga. Maakonna keskus asub Tomaszów Lubelski linnas.
Tomaszów Lubelski maakond moodustati 1867. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on neli linna: Łaszczów, Lubycza Królewska, Tomaszów Lubelski ja Tyszowce.
Tomaszów Lubelski maakonnas on 12 valda:
Zanthoxylum paniculatum

Zanthoxylum paniculatum on koldpuu ("Zanthoxylum") perekonda ruudiliste ("Rutaceae") sugukonda kuuluv haruldane taimeliik, Rodriguese saarel kasvav endeem. Taim on puu kujuga ja kasvab niiskes troopilises bioomis. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus on ta kriitilises seisundis liikide kategoorias.
Badula balfouriana

Badula balfouriana on Rodriguesel kasvav endeemne puuliik nurmenukuliste ("Primulaceae") sugukonnast, kasvab niiskes troopilises bioomis. 
Populatsiooni olukord.
Puu on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus kriitilises seisundis liikide kategoorias .
2019. aastal loeti kokku 6 täiskasvanud puud, kolm Grande Montagne'i looduskaitsealal, ülejäänud lähestikku muudes kohtades. Liik ei ole looduslikult paljunenud ega levinud.
Badula

Badula on puukujuliste õistaimede perekond nurmenukuliste ("Primulaceae") sugukonnas. 
Liigid.
Enamik perekonna 17 liigist on Maskareenide saarestiku endeemid:
Kolm liiki on Madagaskari endeemid:
Rodriguese sinituvi

Rodriguese sinituvi ("Alectroenas payandeei") on Rodriguesel elanud väljasurnud endeemne linnuliik sinituvi perekonnast tuvilaste sugukonnast.
Liik on kirjeldatud 2005. aastal leitud subfossiilse jooksmeluu järgi, mis leiti koos rodriguese ööhaigru ja rodriguese ruiga subfossiilidega. Rodriguese sinituvi pole 17.–18. sajandi kirjeldustes eraldi mainitud, mistõttu pole võimalik lähemalt kindlaks teha, millal liik välja suri. Väljasuremise põhjusena on oletatud sissetoodud rottide tegevust, kuna saar oli peatuseks laevadele; ajaks on oletatud 17. sajandi lõppu.
Sinituvi

Sinituvi ("Alectroenas") on tuvilaste ("Columbidae") sugukonda kuuluv lindude perekond. Sinituvi perekonna liigid asustavad peamiselt India ookeani lääneosa saari.
Kirjeldus.
Teiste tuvilaste hulgas on sinituvid võrdlemisi suurekasvulised ja jässakad, neil on suhteliselt pikad tiivad ja pikk saba. Neil on äratuntavad turritavad pea- ja kaelasuled. Sääre-kannaluu ("tibiotarsus") on suhteliselt pikk ja jookse on lühike.
Uurimisloost.
Perekonna kirjeldas esimesena briti zooloog George Robert Gray 1840. aastal, võttes perekonna tüüpliigiks Mauritiuse sinituvi ("Alectroenas nitidissimus"). Perekonna nimi on tuletatud vanakreekakeelsetest sõnadest "alektruōn" 'kukk' (kodulind) ja "oenas" 'tuvi'.
Sinituvi perekonna liigid on omavahel lähedased ja neid leidub kõikjal India ookeani lääneosa saartel. Osa perekonna liike, saartel elanud endeemid, on tänapäevaks välja surnud. On oletatud, et sinituvid asustasid ookeani saari, lähtudes praeguseks kadunud levikeskusest, ning kujunesid ühelt saarelt teisele rännates eraldi perekonnaks juba enne Madagaskarile jõudmist. Sinituvi perekonna liikide geneetiliselt lähim sugulane on Uus-Kaledoonia saarel elav turdtuvi ("Drepanoptila holosericea"), kellest sinituvid eraldusid 8–9 miljonit aastat tagasi. Mõlema esivanemaks on oletatud Kagu-Aasia ja Okeaania rohetuvisid ("Ptilinopus").
Liigid.
Teadmata ajal välja surnud liigid:
Andrus Umboja

Andrus Umboja (sündinud 28. novembril 1976) on Eesti poliitik ja praegune Jõelähtme vallavanem.
Andrus Umboja kuulub Reformierakonda.
Paljassaare siht

Paljassaare siht on meresiht Tallinna lahel sõiduks Hundipea, Lahesuu ja Paljassaare sadamasse.
Sihi märgid (tulepaagid) asuvad Tallinna linnas Põhja-Tallinna linnaosas Paljassaare asumi lõunaosas (endisel Tükipealse poolsaarel). Ülemise ja alumise tulepaagi vahe on 220 meetrit. Sihi asimuut on 249,2°.
Sihi praegused paagid paigaldati 1971. aastal.
Opole Lubelskie maakond

Opole Lubelskie maakond (poola "powiat opolski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Opole Lubelskie linnas.
Opole Lubelskie maakond moodustati 1954. aastal. 1975. aastal maakond likvideeriti, kuid taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Józefów nad Wisłą, Opole Lubelskie ja Poniatowa.
Opole Lubelskie maakonnas on seitse valda:
Parczewi maakond

Parczewi maakond (poola "powiat parczewski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Parczewi linnas.
Parczewi maakond asutati 1415. aastal, kuid likvideeriti 1465. aastal. Parczewi maakond moodustati uuesti 13. novembril 1954, kuid kaotati 1975. aastal. Parczewi maakond taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Parczew.
Parczewi maakonnas on seitse valda:
Zamośći maakond

Zamośći maakond (poola "powiat zamojski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Zamośći linnas, mis maakonda ei kuulu.
Zamośći maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Krasnobród, Szczebrzeszyn ja Zwierzyniec.
Zamośći maakonnas on 15 valda:
Lublini maakond

Lublini maakond (poola "powiat lubelski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Lublini linnas, mis maakonda ei kuulu.
Lublini maakond moodustati 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Bełżyce ja Bychawa.
Lublini maakonnas on 16 valda:
Bieszczady maakond

Bieszczady maakond (poola "powiat bieszczadzki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lõunaosas. Piirneb idas ja lõunas Ukrainaga ning edelas vähem kui 2 kilomeetri ulatuses Slovakkiaga. Maakonna keskus asub Ustrzyki Dolne linnas.
Bieszczady maakond moodustati 1999. aastal.
Bieszczady maakonnas asub Opołoneki mägi (1028 meetrit üle merepinna), mis on Poola lõunapoolseim punkt.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Ustrzyki Dolne.
Bieszczady maakonnas on kolm valda:
Kibe kübarnarmik

Kibe kübarnarmik ("Hydnellum scabrosum") on seeneliik lehternahkiselaadsete seltsi mütsnarmikuliste sugukonnast.
Lesko maakond

Lesko maakond (poola "powiat leski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lõunaosas. Piirneb lõunas Slovakkiaga. Maakonna keskus asub Lesko linnas.
Lesko maakond moodustati 2002. aastal osast Bieszczady maakonnast.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Lesko.
Lesko maakonnas on viis valda:
Sanoki maakond

Sanoki maakond (keel "powiat sanocki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lõunaosas. Piirneb lõunas ja edelas Slovakkiaga. Maakonna keskus asub Sanoki linnas.
Sanoki maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati haldusreformi käigus 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Sanok ja Zagórz.
Sanoki maakonnas on seitse valda:
Verona Arena

Verona Arena (itaalia keeles "Arena di Verona") on Itaalias Veronas Piazza Bra väljakul asuv Rooma amfiteater, mis ehitati aastal 30 pKr. See on kasutusel tänaseni ja on rahvusvaheliselt tuntud seal korraldatavate suurejooneliste ooperilavastuste poolest.
See on üks paremini säilinud iidseid omataolisi ehitisi. Rooma ajal oli areeni mahutavus ligi 30 000 inimest. Kontsertide ja ooperietenduste lava vähendab vabade kohtade arvu maksimaalselt 22 000-ni.
Verona amfiteater 1. oli Rooma Colosseumi ja Napoli lähedal Santa Maria Capua Veteres asuva Capua amfiteatri järel suuruselt kolmas amfiteater maailmas (algsed mõõtmed 152 m x 123 m). Hoolimata 1183. aasta maavärinast, mis hävitas peaaegu kogu välisseina kaaristu (seisma jäi vaid neli välisvõlvi), jäi sisekaaristu oma 74 võlviga puutumatuks ja Arena on tänaseni märkimisväärselt hästi säilinud.
Suviti toimub seal Arena di Verona festival.
2023. aasta naiste võrkpalli Euroopa meistrivõistluste avamäng Itaalia ja Rumeenia vahel toimus Arena di Veronal. Seal on kavas pidada ka 2026. aasta taliolümpiamängude lõputseremoonia.
Lutz Seiler

Lutz Seiler (sündinud 8. juunil 1963 Geras) on saksa kirjanik.
Elu ja haridus.
Lutz Seiler kasvas üles Ida-Tüüringis. Pärast tehnikakallakuga keskkooli lõpetamist ja ehitusspetsialisti kutse saamist töötas ta tisleri ja müürsepana. Kirjandusega hakkas ta tegelema väeteenistuse ajal . Kuni 1990. aastani õppis ta Halles Martin Lutheri ülikoolis ajalugu ja germanistikat. Pärast Berliini müüri langemist töötas ta mõned aastad kelnerina. 1993–98 oli ta kirjandusajakirja moosbrand kaasväljaandja. 2004–2005 oli ta Dresdenis asuva Saksa Kirjandusinstituudi külalisprofessor. 
Alates 2005 on Seiler valitud mitme teaduste, kirjanduse ja kunstide akadeemia liikmeks.
Seiler elab vabakutselise kirjanikuna Wilhelmshorstis ja Stockholmis, tal on kolm last.
Looming.
Seiler alustas loometeed luuletajana. 2007. aastal sai ta jutustuse "Turksib" eest Ingeborg Bachmanni auhinna. Tema jutukogu "Die Zeitwaage" nomineeriti 2010. aastal Leipzigi raamatumessi auhinnale ning sai 2023. aastal Büchneri auhinna ja Bertolt Brechti auhinna. Kriitikute sõnul kirjeldab ta vahetult pärast Berliini müüri langemist Ida-Saksamaal toimuvates lugudes üleminekut uude ajastusse, täiskasvanuikka, uude ellu, ja noori, kes "kukuvad seejuures mustrist välja" . 
2014. aastal ilmunud debüütromaani "Kruso" eest sai ta Saksa raamatuauhinna ja romaan tõlgiti 22 keelde. 2020. aastal sai Seiler Leipzigi raamatumessi auhinna romaani "Stern 111" eest. Mõlema romaani sündmustik toimub vahetult enne ja pärast Berliini müüri langemist.
Stalowa Wola maakond

Stalowa Wola maakond (poola "powiat stalowowolski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna keskus asub Stalowa Wola linnas.
Stalowa Wola maakond moodustati 1973. aasta detsembris, kuid likvideeriti 1975. aasta juunis. Stalowa Wola maakond loodi uuesti haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Stalowa Wola ja Zaklików.
Stalowa Wola maakonnas on viis valda:
Turdtuvi

Turdtuvi ("Drepanoptila holosericea") on linnuliik tuvilaste ("Columbidae") sugukonnas. Tuvi elutseb Uus-Kaledoonia saare metsades ja "Melaleuca"-puisrohtlates kuni 1000 meetri kõrgusteni.
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus on liik kantud ohulähedaste kategooriasse elupaikade kadumise ja küttimissurve tõttu.
Kirjeldus.
Turdtuvi on umbes väikesekasvulise kodutuvi suurume. Kehaga võrreldes on tema tiivad lühikesed ja tugevalt ümarad, saba lühike ja lai. Liigil pole märgatavat soolist dimorfismi, emaslinnud on keskmiselt isastest veidi väiksemad ja kahvatumat värvi.
Turdtuvi sulestik on säravates toonides roheline ja kollane. Kurgualune ja jalgu katvad suled on puhasvalged. Pea, kael ja rind on erkrohelised, rohelistel tiibadel ja sabal on kahvatumad valged vöödid, kõht ja sabaalune säravkollased. Nokk on tumeroheline, silma vikerkest punane. Häälitsus on kaugele kuuldav venitatud nukrate madalate huigete seeria, märgatavalt kõrgem ja venivam kui Uus-Kaledoonia tume-keisertuvil.
Levik ja eluviis.
"Drepanoptila holosericea" on Uus-Kaledoonia endeem ja metsabiotoobile iseloomulik liik. Lindu on kohatud Uus-Kaledooniast lõunas asuval Piiniasaarel (Ile des Pins), kuid mitte kirdes asuvatel Iles Loyauté'l. 1998. aastal hinnati kogu populatsiooni suuruseks u 140 000 isendit.
Turdtuvi elutseb niisketes metsades ja tema asuala ulatub maastikul 1000 m kõrgusele. Kõige eelistatumad elupaigad on neil 400–600 meetri kõrgusel asuvad niisked metsad, eriti metsaservad. Linnud tegutsevad kõrgete puude võrades, eelistades keskmist ja kõrgemal asuvat osa. Liigi toitumisest on vähe teada. Vaatlejad on täheldanud paljudest eri viljadest ja marjadest toitumist.
Populatsiooni ohustavad tegurid.
Kehtestatud laskemoonakvootide tõttu kütitakse seda lindu vähe - jahimehed säästavad laskemoona suuremate sihtmärkide tarvis - ent kui kvoodid tühistataks, oleks küttimissurve ilmselt suurem, kuigi liik on seadusega kaitstud. Veel on liigile ohuks elupaikade hävimine metsatulekahjude, metsaraie ja kaevandamise tõttu.
Hrvoje Lukatela

Hrvoje Lukatela on Kanadas elav horvaadi päritolu insener, kes 1992. aastal arvutas arvutimodelleerimist kasutades välja veelise ligipääsmatuse pooluse keskme Nemo punkti.
Ta sündis Jugoslaavias Horvaatia Sotsialistlikus Vabariigis. Kooliõpingute järel astus ta Zagrebi Ülikooli tudeerima geodeesiateaduskonda, mille lõpetas aastal 1971. Pealinnas jätkas ta töötamist IBM-i heaks, mil pakkus ettevõtte klientidele teadusliku programmeerimise ja süstematiseerimise teenuseid.
1973. aastal kolis ta Kanadasse, kus töötas mitmes insenerifirmas õppetöö, projektijuhtimise ja tehniliste arvutiprojektide vallas. Ühe projekti raames töötas ta välja Ontario provintsi valitsusasutusele geodeetilise andmebaasi.
1980. aastast elab ta Calgarys. Sealt osales ta torujuhtme ehitamise projektis Alaska osariigis, vastutades projekteerimis- ja projektijuhtimissüsteemide arvutipõhisuse eest. Ta valmistas ette ja rakendas uut metoodikat positsioneerimiseks vajalike andmete massanalüüsiks, georefereerimiseks ja töötlemiseks.
1991. aastal asutasid Lukatela ja John Russell andmebaaside arendamiseks ettevõtte Geodyssey Limited. Ta kuulub mitmesse erialaühingusse, ta on avaldanud arvukalt teadusartikleid arvutusgeodeesiast ja ruumiandmebaasidest.
Riigisisene terrorism

Riigisisene terrorism on terrorismivorm, mille puhul riigis toimepandava terroriakti korraldajad ja sihtmärgid/ohvrid on sellesama riigi kodanikud. Et usulise motivatsiooniga terroristid ei ründa tavaliselt oma kodumaad, teenib riigisisene terrorism tavaliselt poliitilisi eesmärke.
Mügarkõrges

Mügarkõrges ("Collybia cookei") on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Antonio Watson

 
Antonio Watson (sündinud 11. septembril 2001) on Jamaica sprinter. Ta võitis Keenias Nairobis 2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel poiste 400 meetri jooksus kuldmedali.
2018. aastal võitis ta Argentinas Buenos Aireses peetud noorte suveolümpiamängudel poiste 200 meetri jooksus hõbemedali.. Ta võitis 2021. aasta NACACi U23 meistrivõistlustel 200 m pronksmedali ja 4 × 100 meetri teatejooksus kulla.
Watson võitis Ungaris Budapestis 2023. aasta maailmameistrivõistlustel 400 m jooksus kulla.
Jastrzębia Góra

Jastrzębia Góra (kašuubi "Pilëce", "Jastrzãbiô Góra", saksa "Habichtsberg") on küla Poolas Pomorze vojevoodkonnas Pucki maakonnas Władysławowo vallas. Jastrzębia Góra asub Läänemere kaldal, Władysławowost ligikaudu 7 km loodes.
Kuni 1. jaanuarini 2015 oli Jastrzerbia Góra Władysławowo linna osa.
Jastrzębia Góras asub Poola põhjapoolseim punkt.
Nisko maakond

Nisko maakond (poola "powiat niżański") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna keskus asub Nisko linnas.
1973. aastal Nisko maakond likvideeriti, kuid taastati haldusreformi käigus 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Nisko, Rudnik nad Sanem ja Ulanów.
Nisko maakonnas on seitse valda:
Suur Nelik

Suur Nelik (ka Neliknõukogu) olid esimese maailmasõja liitlased või nende juhid, kes kohtusid jaanuaris 1919 Pariisi rahukonverentsil. Suurde Nelikusse kuulusid Prantsusmaa peaminister Georges Clemenceau, Suurbritannia peaminister David Lloyd George, Itaalia peaminister Vittorio Emanuele Orlando ja Ameerika Ühendriikide president Woodrow Wilson.
Päll (perekonnanimi)

Päll on eesti perekonnanimi.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Päll 227 inimesel: 107 mehel ja 120 naisel. Perekonnanimede levikult on Päll meeste puhul 749. kohal ja naiste puhul 723. kohal. Perekonnanimi Päll on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 16,12.
Päll

Päll ("Otus") on kakuliste seltsi kakuliste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Linnamägi (perekonnanimi)

Linnamägi on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Linnamägi 116 inimesel: 57 mehel ja 59 naisel. Perekonnanimede levikult oli Linnamägi meeste puhul 1762. kohal ja naiste puhul 1895. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Linnamägi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,65. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,53 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Võrumaal Karula kihelkonnas Karula mõisavallas ja Läänemaal Vigala kihelkonnas Konuvere mõisavallas nimeks Linameggi ja Linnamäggi (normaliseeritult Linnamägi). 
Nimede eestistamisel võeti Liivamägi aastatel 1935–1939 uueks perekonnanimeks 5 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Everaus, Issakov, Oeveraus, Sekkel ja Vienberg.
Kinaver-kangurlind

Kinaver-kangurlind ("Foudia madagascariensis") on kangurlindlaste sugukonda "Foudia" perekonda kuuluv linnuliik. Linnu põlisareaal on Madagaskari saar, kuid teda on introdutseeritud ka mitmele India ookeani saarele. Oma levialal on ta tavaline linnuliik ja Rahvusvaheline Looduskaitseliit on ta määratlenud soodsas seisundis olevaks.
Perekonna nimetus "Foudia" on tuletatud linnu malagassikeelsest nimetusest "fodi" või "foudi".
Kirjeldus.
Kinaver-kangurlinnu kehapikkus on umbes 13 cm ja ta kaalub 14–19 grammi. Isaslind on säravpunast värvi (hundsulestikus kinaverpunane), musta laiguga silma ümber. Linnu tiivad ja saba on oliivpruunid. Ka isaslinnu kõhualune on punane, erinevalt nende saarte põlisliikidest, kuhu kinaver-kangurlind on introdutseeritud. Emaslinnu ülapool on oliivpruun, alakülg hallikaspruun.
Levik ja eluviis.
Kinaver-kangurlind on tavaline liik metsalagendikel, rohumaadel ja kultuurmaastikel, kuid mitte tihedas metsas. Madagaskaril peetakse teda riisikasvatajate nuhtluseks. Linnuliik on asustatud ka Amirantidele, Komooridele, Seišellidele, Mauritiusele ja Réunionile.
Kinaver-kangurlind toitub peamiselt rohttaimede seemnetest ja putukatest, kuid lisaks võib toituda ka puuviljast, nektarist, majapidamisjäätmetest ja koprast.
Väljaspool pesitsushooaega on lind parvelise eluviisiga. Pesitsusajal valivad isaslinnud endale umbes 30-meetrise läbimõõduga territooriumi. Lind on monogaamne; isane hakkab ehitama pesa territooriumi keskele juba enne partneri leidmist. Pesa on ümmargune avaga või toruja sissepääsuga küljel, ehitatud tavaliselt kokku punutud juurekestest, väätidest, rohukõrtest ja muudest pikematest taimeosadest. Pesa ehitab isaslind umbes 7–8 päeva ja hülgab selle juhul, kui partneri leidmine ebaõnnestub.
Introdutseeritud linnud on mitmel väikesel saarel kohalikele liikidele toidu- ja pesitsuskonkurentideks. Eriti mõjutab kinaver-kangurlinnu asurkond saartel ohustatud liike nagu mauritiuse kangurlind ("Foudia rubra") ja rodriguese kangurlind ("Foudia flavicans").
Foudia

Foudia on lindude, väikeste värvuliste perekond kangurlindlaste ("Ploceidae") sugukonnast. 
Kirjeldus.
"Foudia" liigid on väikesed, lühikese koonilise nokaga värvulised kehapikkusega 12–15 cm. Isaslinnud on pesitsusajal eredalt värvunud sulestikuga punastes ja kollastes toonides, puhkesulestikus isased ja emaslinnud on varblasi meenutavalt valdavalt hallikaspruunides toonides.
Tüüpilised elupaigad on metsad ja võsad, aga ka kultuurmaastikud. osa liike toitub valdavalt seemnetest, osa on eelistatult putuktoidulised. "Foudia" liigid ehitavad ümmarguse, küljel paikneva sisenemisavaga, oksa või palmilehe küljes rippuva pesa, põimitud rohust, väätidest ja muust taimsest materjalist.
1850. aastal kirjeldatud perekonna tüüpliik on kinaver-kangurlind. Perekonna nimetus "Foudia" on tuletatud kinaver-kangurlinnu malagassikeelsest nimetusest "fodi" või "foudi".
Uus-Akvitaania

Uus-Akvitaania (prantsuse keeles "Nouvelle-Aquitaine", hääldus "nu'vell aki'tään") on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Prantsusmaa lääneosas.
See moodustati 2016. Endiste Akvitaania, Limousini ja Poitou-Charentes'i piirkondade ühinemise tulemusel sai algselt nimeks Aquitaine-Limousin-Poitou-Charentesi piirkond.
See on Prantsusmaa suurim piirkond (Euroopa ja ülemere territooriumid kokku), mille pindala on suurem kui Austrial.
Selle suurim linn, mis on ka piirkonna pealinn, Bordeaux, asub enam kui 1 008 500 elanikuga linnastu südames. See linnastu on suuruselt kuues Prantsusmaal.
Uus-Akvitaania on saavutanud märkimisväärse hulga majanduslikku edu, mis teevad sellest ühe Prantsusmaa dünaamilisema piirkonna. Seega on see käibe poolest Euroopa juhtiv põllumajanduspiirkond, eelkõige tänu rahvusvaheliselt tunnustatud põllumajandusele ja viinamarjakasvatusele (Bordeaux' ja Cognaci viinamarjaistandused) ning Prantsusmaa juhtivale austrite kasvatusele (pool riigi austritoodangust on Marennes-Oléroni vesikonnas).
Tööstussektorit iseloomustab võimas lennunduse- ja kosmosetööstus, keemia- ja farmaatsiatööstus, eriti Bordeaux's, ning tööstuskeraamika Limogesis, mis on piirkonna suuruselt teine linn. La Rochelle'i ümbrus on spetsialiseerunud lõbusõidulaevade ehitusele.
Lõpuks tugineb piirkond märkimisväärselt aktiivsele kolmandale sektorile, näiteks finantssektorile (Niort on Prantsusmaal suuruselt neljas keskus kuhu on koondunud suurimad kindlustus ettevõtted, spetsialiseerudes vastastikustele kindlustusseltsidele) või uuenduslikele sektoritele, nagu pildi-, digitaal- ja disainisektorile. Majandust toetab ka piirkonna teaduspotentsiaal, mis põhineb lisaks ettevõtetele eelkõige viiel ülikoolil (Bordeaux's, Limoges'is, La Rochelle'is, Pau's ja Poitiersis).
Piirkond jaguneb järgmisteks departemangudeks:
Staabiülemate ühendkomitee

Staabiülemate ühendkomitee (inglise keeles "Joint Chiefs of Staff" (JCS)) on Ameerika Ühendriikide kaitseministeeriumi kõrgematest juhtidest koosnev keha, mis annab sõjandusega seotud teemadel nõu Ameerika Ühendriikide presidendile, kaitseministrile, Sisejulgeolekunõukogule ja Riikliku Julgeoleku Nõukogule. Staabiülemate ühendkomitee koosseis on seadusega sätestatud, sinna kuuluvad esimees (lühend CJCS), aseesimees (VJCS) ning maaväe, merejalaväe, mereväe, õhuväe, kosmoseväe ja rahvuskaardi ülemad. Väeliikide ülemad töötavad väljaspool staabiülemate ühendkomiteed oma ala ministrite (maa-, mere- ja õhuväeministri) all.
Staabiülemate ühendkomitee eelkäija oli ühendjuhatus ("Joint Board", 1903–1942). Ühendkommitee asutati seadusega National Security Act (1947).
Alates Goldwater–Nichols Acti vastuvõtmisest 1986. aastal ei ole staabiülemate ühendkomitee enam käsuliini osa. Käsuliin läheb presidendist sõjaväeni otse kaitseministri kaudu. Sama aktiga loodi ka aseesimehe ametikoht ning esimehest sai kaitseministri, Sisejulgeolekunõukogu, Riikliku Julgeoleku Nõukogu ja presidendi põhiline nõunik kaitseküsimustes.
Staabikomitee asub Pentagonis ning esimeest ja aseesimeest aitab personal kõigist kuuest väeliigist. Igapäevatööd haldab staabikomitee direktor.
Maksim Kuzminov

Maksim Kuzminov (1995. aasta 19. juuni – 2024. aasta veebruar, Hispaania) oli 2023. aasta 9. augustil Venemaa relvajõududest Ukraina poolele üle läinud Mi-8 kopteripiloot.
Lõmani kobarpommitamine

8. juulil 2023 kella 9.55 paiku tulistasid Venemaa relvajõud 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse Lõmani kesklinnas asuvat elurajooni 9M55K-seeria Smerchi kobarlahingumoonaga. Lõman asus sel ajal umbes 15 kilomeetrit Venemaa poolt okupeeritud aladest läänes. Pommitamises hukkus 9 tsiviilisikut ja 13 sai haavata. See oli suunatud Nezalezhnosti ja Dubonosa tänavate ristumiskohale, kus kohalikud müüsid ja kauplesid oma aedades kasvatatud köögivilju. 
See juhtus Venemaa ebaõnnestunud sõjalise pealetungi ajal Lõmani suunas. Kuna need relvad ei vali tihedalt asutatud piirkondades ohvreid, siis nimetab Human Rights Watch neid rünnakuid kui võimalikku sõjakuritegu. Prantsusmaa kirjeldas ka seda rünnakut tsiviilisikute vastu sõjakuriteoks ja mõistis Venemaa selle eest hukka.
Käsikahveltõstuk

"Vaata ka artiklit kahveltõstuk."
Käsikahveltõstuk (ka käsikahvelkäru või rahvakeeli rokla) on kaubaaluste tõstmiseks ja liigutamiseks mõeldud seadeldis. Käsikahveltõstuk on kahveltõstuki algupärane variant ning see on mõeldud ladudes aluste ümber paigutamiseks.
Tahan elada

Tahan elada (vene keeles Хочу жить, Hotšu žit) on Ukraina sõjaväeluure hallatav otseliin, mille eesmärk on tagada vene sõdurite turvaline alistumine Ukraina armeele. Projekti eesmärk on ka tagada, et Ukrainale kapituleeruvaid venelasi koheldakse vastavalt Genfi konventsioonidele. Samuti on otseliini eesmärk vältida võimalike kapituleerujate langemist petturite lõksu. Väga varsti pärast projekti algust blokeerisid Venemaa ametivõimud juurdepääsu selle lehekülgedele.
Septembris 2022 ütles projekti pressiesindaja Vitali Matvijenko, et liinile saabub 200–300 kõnet päevas. Selle kaudu oli andnud alla enam kui 4000 vene sõdurit.
Free State'i Ülikool

Free State'i Ülikool on ülikool, mis asub Bloemfonteinis, Free State'i provintsis, Lõuna-Aafrikas.
Ülikool on asutatud aastal 1904. Aastail 1950–2001 oli ta nimi "University of the Orange Free State".
Pargivöödik

Pargivöödik ("Phlegmacium balteatocumatilis") on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.
2023. aasta 6. septembri rünnak Kostjantõnivkale

2023. aasta 6. septembri rünnak Kostjantõnivkale oli Vene-Ukraina sõja käigus toimunud rünnak tsiviiliisikute vastu Donetski oblastis Kostjantõnivkas, mille tagajärjel hukkus vähemalt 15 inimest, sealhulgas üks laps, ning sai vigastada vähemalt 32.
Rünnak toimus vaid mõni tund pärast seda, kui USA välisminister Antony Blinken maandus Kiievis, et kohtuda Ukraina ametnikega. Ukraina peaminister Denõss Šmõhal kirjutas vastuseks, et "kõige eest makstakse õiglaselt kätte." Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi mõistis rünnaku hukka ja kirjeldas rünnakut kui "täiesti ebainimlikku", lisades veel, et need, kes tapeti, olid "inimesed, kes ei teinud midagi valesti".
Meediaväljaande The New York Times andmetel võis plahvatus olla tingitud tõrkest Ukraina õhutõrjesüsteemi töös. Ukraina presidendi kantselei esindaja Mõhhailo Podoljak ja õhujõudude pressiesindaja Juri Ihnat teatasid New York Times'i väiteid kommenteerides, et toimunut uuritakse. SBU esialgsete uurimistulemuste järgi võis tegemist olla Vene vägede poolt maapealsete sihtmärkide tulistamiseks kohandatud õhutõrjesüsteemi S-300 raketiga.
Ihor Kozlovskõi

Ihor Kozlovskõi (ukraina keeles "Ігор Анатолійович Козловський"; 16. veebruar 1954 Makijivka – 6. september 2023) oli Ukraina teoloog, ajaloolane, kirjanik ja ühiskonnategelane.
Donetskis elanud Kozlovskõi jäi voodihaige poja tõttu sinna ka pärast Donbassi okupeerimist 2014. aastal. 2016. aasta veebruaris võeti ta seal kinni ja viibis vangis 700 päeva kuni 27. detsembrini 2017, kui ta vangide vahetuse käigus vabastati.
Kozlovskõi suri ööl vastu 6. septembrit 2023 südameataki tagajärjel.
Ivankivi lahing

Ivankivi lahing oli Venemaa ja Ukraina relvajõudude vahel toimunud lahing, mis oli osa pealetungist Kiievile 2022. aasta Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse, et saada kontrolli Ivankivi linna üle, mis on Teterivi jõe peamise ristumiskoha asukoht. Võitlejad olid Venemaa relvajõudude ja Ukraina maavägede sõdurid. Lahing kestis 25. veebruarist 2022 kuni 31. märtsini 2022 ja lõppes Vene vägede väljaviimisega. Lahing oli osa suuremast taktikast Ukraina pealinna Kiievi ümber piiramiseks. Kui Vene väed vallutasid küla 27. veebruaril, osutasid Ukraina relvajõud Venemaa edasitungile vastupanu pealinna läänepoolsetes eeslinnades Irpinis, Butšas ja Hostomelis.
Lahing.
2022. aasta 25. veebruari varahommikul lähenesid Vene väed Ivankivile kirdest pärast läbimurret Tšornobõli lahingus. Ukraina väed hävitasid Ivankivis Teterivi jõge ületava silla, peatades Kiievi poole suunduvate Vene tankide edasitungi. Ukraina õhudessantväed olid Ivankivis ja lähedalasuvas Dõmeri külas lahingutes Vene sõdurite vastu. Teatatud Vene üksuste hulgas oli 5. eraldiseisev kaardiväe tankibrigaad, kes kaotas kaks tanki T-72 ja ühe APC.
Mõned Vene väed suutsid Ivankivist läbi murda ja vallutasid pärast kokkupõrget strateegiliselt olulise Antonovi lennujaama. Lennujaam asub Kiievist vaid 20 kilomeetrit loodes.
Lahingud Ivankivis jätkusid 25. veebruari pärastlõunal ja õhtul, kui Vene väed tulistasid linna suurtükiväega, põhjustades tsiviilohvreid. Ivankivis asub ka suur gaasijuhe, mis hävitamise korral võib peatada Ukraina gaasi ülekandmise suurele osale Euroopast.
26. veebruaril jätkusid lahingud Ivankivis ja 27. veebruaril hävitasid Vene väed lahingu käigus Ivankivi ajaloo- ja koduloomuuseumi, kaotades üle kahekümne Ukraina kunstniku Marija Prõmatšenko teose. Ukraina kultuuriminister Oleksandr Tkatšenko esitas sellele reageerides taotluse, et Venemaa kaotaks UNESCO liikmesuse.
27. veebruari hommikul oli satelliidipiltidel näha enam kui 4,8 kilomeetri pikkust Vene sõidukite kolonni, mis suundus Ivankivi poole. 28. veebruariks oli kolonn kasvanud umbes 64 kilomeetri pikkuseks. Ivankivi vallutamine Vene vägede poolt kinnitati 2. märtsil.
Tagajärjed.
31. märtsil võtsid Ukraina väed uuesti kontrolli Ivankivi ja Dõmeri üle pärast Vene sõjaväe lahkumist linnast.
Puhas duodeetsim

Puhas duodeetsim (inglise keeles "perfect twelfth") ehk tritaav (inglise keeles "tritave") on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 3 / 1 ehk 1901,955 tsenti.
Vassõlkivi lahing

Vassõlkivi lahing oli Venemaa ja Ukraina relvajõudude vahel toimunud lahing, mis oli osa pealetungist Kiievile 2022. aasta Venemaa sissetungil Ukrainasse
26. veebruaril 2022.
Lahing.
26. veebruari varahommikul alustasid Ukraina meedia teatel Venemaa õhudessantväelaste langevarjurid Kiievist 40 kilomeetrit lõuna pool asuva Vassõlkivi linna lähedal maandumist, püüdes kindlustada Vassõlkivi lennubaasi. Linnas toimusid rasked lahingud Vene langevarjurite ja Ukraina kaitsjate vahel.
Ukraina ametnike sõnul tulistas Ukraina hävitaja Su-27 kell 01.30 alla Vene Iljušin Il-76, tappes ühe raketiga üle 250 Venemaa eliit langevarjurit. Kell 03.20 tulistati lähedal asuva Bila Tserkva linna kohal alla ka teine Il-76, see kandis üle 100 langevarjuri. 2022. aasta septembri seisuga pole lennukite rususid leitud.
Vassõlkivi linnapea Natalija Balasõnovõtš teatas, et lahingutes sai haavata üle 200 ukrainlase. Hiljem teatas ta, et Ukraina väed tõrjusid Vene langevarjurite rünnaku linna lähedal asuvale sõjaväe lennubaasi ja kesktänava pihta ning olukord linnas oli rahunenud. Wall Street Journal kirjutas, et Ukraina väed patrullisid hommikul linnas ja otsisid venelastest hulkujaid.
Vene Il-76 kaotuste kohta pole veel kinnitust esitatud. The Guardiani andmetel "ei ole veenvaid avalikke tõendeid kahe allatulnud lennuki ega ka langevarjurite langemise kohta Vassõlkivis."
New York Times viitas nimetutele Ukraina ametnikele, et vähemalt osa ründajatest olid magavad rakud, kes ostsid Vassõlkivi linnapea Natalija Balasõnovõtši sõnul sissetungieelsel kuul kortereid ja tõid kaasa oma pered. Ukraina relvajõudude maakaitsejõud ei olnud ümbruskonnast leidnud ühtegi tõendit hukkunud lennukite kohta.
Tagajärg.
Veebruar ja märts.
27. veebruari varahommikul tabas Vene rakett Vassõlkivis asuvat naftabaasi, süütades selle põlema. 12. märtsil hävitas Venemaa raketirünnak lennubaasi.
Aprill.
2. aprillil 2022 kuulutas Ukraina kaitseministeerium pärast Vene vägede lahkumist piirkonnast kogu Kiievi oblasti, kus asub ka Vassõlkiv, "sissetungijatest" vabaks.
Linno

Linno on perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Linno 100 inimesel: 43 mehel ja 57 naisel. Perekonnanimede levikult oli Linno meeste puhul 2528. kohal ja naiste puhul 1989. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Linno vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,11. Nimi oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,01 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Viljandimaal Paistu kihelkonna Aidu mõisavallas, Tartumaal Palamuse kihelkonna Kaarepere mõisavallas ja Järvamaal Koeru kihelkonna Preedi mõisavallas nimeks Linno. 
Nimede eestistamisel võeti Linno aastatel 1935–1940 uueks perekonnanimeks 7 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Eglit, Limbervek (2 juhul), Linde, Lutterus, Petrov ja Saksberg.
Müür-liivsinep

Müür-liivsinep ("Diplotaxis muralis") on õistaimede liik ristõieliste sugukonnas.
Theodor Fontane

Theodor Fontane (30. detsember 1819, Neuruppin – 20. september 1898, Berliin) oli saksa proosakirjanik ja luuletaja, realismi esindaja. Ta kirjutas ballaade ning argielu ja naiste sisemaailma käsitlevaid romaane nagu „Cecile”, „Effi Briest” ja „Proua Jenny Treibel”.
1864. aastal reisis ta Kopenhaagenisse ning kirjutas Saksa-Taani sõjast. 1870 sõitis ta Pariisi, et Prantsuse-Preisi sõjast kirjutada. Ta võeti kinni kahtlustatuna spionaažis, kuid vabastati kahe kuu pärast. Oma kogemustest kirjutas ta mälestustes "Kriegsgefangen. Erlebtes 1870".
Brzozówi maakond

Brzozówi maakond (poola "powiat brzozowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Brzozówi linnas.
Brzozówi maakond moodustati haldusreformi käigus 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Brzozów.
Brzozówi maakonnas on kuus valda:
Dębica maakond

Dębica maakond (poola "powiat dębicki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Dębica linnas.
Dębica maakond moodustati haldusreformi käigus 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Brzostek, Dębica ja Pilzno.
Dębica maakonnas on kuus valda:
Jasło maakond

Jasło maakond (poola "powiat jasielski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lääneosas. Piirneb lõunas Slovakkiaga. Maakonna keskus asub Jasło linnas.
Jasło maakond moodustati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linn: Jasło ja Kołaczyce.
Jasło maakonnas on üheksa valda:
Ling

Ling on perekonnanimi.
2014. aastal oli Hiinas Ling (ladina tähestikuga kirjapilt) sageduselt 129. perekonnanimi (üle 1,1 miljoni nimekandja). Mandariini keeles hääldatakse ja kirjutatakse see nimi Líng (凌), vähemal määral ka Lìng (令), Linghu (令狐) ja Lín (林). Arvatavalt tekkis nimi Zhou dünastia ajal vastutava kohtuametniku ametinimest. 
Malaisias oli Ling sageduselt 100. (nimekandjaid üle 38 000) ja Singapuris 31. perekonnanimi (üle 28 000).
Statistika Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ling 168 inimesel: 80 mehel ja 88 naisel. Perekonnanimede levikult oli Ling meeste puhul 1124. kohal ja naiste puhul 1115. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Ling vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,81. Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 11,0 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Harjumaal Jõelähtme, Kuusalu ja Juuru kihelkondades, Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas, Võrumaal Vastseliina kihelkonnas, Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas ja Viljandimaal Helme kihelkonnas 8 korral nimeks Ling. 
Nimede eestistamisel võeti Ling aastatel 1936–1937 uueks perekonnanimeks 6 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Silling (2 juhul), Tollinling, Vindling (2) ja Vintling.
Leżajski maakond

Leżajski maakond (poola "powiat leżajski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna keskus asub Leżajski linnas.
Leżajski maakond loodi 1855. aastal, kuid likvideeriti 1867. aastal. Teist korda loodi Leżajski maakond 1956. aasta jaanuaris. 1975. aastal maakond likvideeriti. Leżajski maakond loodi uuesti 1979. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Leżajsk ja Nowa Sarzyna.
Leżajski maakonnas on neli valda:
Lumevarblane (perekond)

Lumevarblane ("Montifringilla") värvuliste seltsi lindude perekond sugukonnast varblaslased ("Passeridae"). Perekonnas on kolm liiki. Tegemist on kõrgel mäestikes elavate lindudega, kes on levinud Lõuna-Euraasia mäestikupiirkondades Püreneedest Himaalaja, Tiibeti ja Lääne-Hiinani.
Kirjeldus.
Lumevarblased on jässaka kehaga ja tugeva koonilise nokaga varblased kehapikkusega 13,5–17 cm. Nende ülakülg on kahvatupruun, alakülg valge ja tiibadel säravvalged laigud, mis moonutavad lennul lindude kuju. Täiskasvanud lindudel võib olla musti laike noka all ja silmade ümber. Emas- ja isaslinnud on enamasti väga sarnased, ehkki Euroopas elava lumevarblase ("Montifringilla nivalis") isaslinnul on iseloomulik hall pea. Noorlinnud on tuhmimat värvi kui täiskasvanud. Laul on lühike ja korduv, esitatud kas kivi otsas istudes või iseloomulikul ringleval demonstratsioonlennul.
Levik ja eluviis.
Enamik lumevarblasi asustab piirkondi, mis on kõrgemal kui 3500 m merepinnast. Vaid Euroopas elav lumevarblane võib esineda juba 1800 m kõrgusel ja kõrgemal. Linnud tegutsevad avatud mägiaasadel. Lumevarblane pole rändlind, kuid võib talviti liikuda allapoole, asulate lähedusse, moodustades suuri parvesid. Lumevarblased toituvad eelkõige maapinnal seemnetest, kuigi nad võivad süüa ka väikesi lülijalgseid, eriti pesitsusperioodil. Nad on tüüpiliselt kartmatu loomuga, uidates uudishimulikult suusakuurortide, asulate ja prahipaikade ümbruses.
Lumevarblased pesitsevad kaljulõhedes või näriliste (näiteks pika) mahajäetud urgudes. Kurna suurus on tüüpiliselt 3–6 muna.
Taksonoomia.
Varem paigutati "Montifringilla" perekonda ka liigid "Pyrgilauda" ja "Onychostruthus", kes nüüd on eristatud omaette perekondadesse DNA molekulaarsete uuringutega kindlaks tehtud fülogeneetiliste suhete, erineva eluviisi ja erineva häälitsuse järgi.
Kaarlimägi

Kaarlimägi on Tallinna keskosas asuv kõrgendik, Tõnismäe ja Toompea vahelisel alal .
Enne Tallinna kindluse likvideerimist oli Kaarlimäe kohal De la Gardie reduudi nimeline Tallinna muldkindlustis.
Kaarlimäel asub 1870. aastal valminud Kaarli kirik.
Pirita mägi

Pirita mägi on Tallinnas Pirital asuv kõrgendik.
Pirita mäel paiknevad 1436. aastal rajatud Pirita (Birgitta) kloostri varemed.
Pirita mäest ja kloostrist ida pool asetses omal ajal Viimsi mõisa omaniku Buxhoevedeni perekonna hauakabel, mille järgi sai nime ka Pirita jõest ja selle vanast jõesängist piiratud kõrgendik Kabelimägi.
Anet Vaikmaa

Anet Vaikmaa (sündinud 12. novembril 1989) on eesti laulja.
Haridus.
Vaikmaa on õppinud Tallinna 21. Koolis muusika süvaõppega klassis, Tallinna Muusikakoolis klaveri eriala, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ning Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia muusikaosakonnas koolimuusikat.
Ta on saanud häälekoolitust Maire Elistelt, Leelo Talvikult, Mare Väljatagalt ja Sirje Medellilt.
Muusikutee.
Anet Vaikmaa on olnud Eesti Televisiooni Lasteekraani Muusikastuudio laululaps ja esinenud Estonia kontserdisaalis ka solistina (Toivo Kurmet "Vaikuse laul").
Vaikmaa on tuntud eelkõige ansambli Mahavok solisti ja klahvpillimängijana, kellena ta alustas 2013. aasta märtsis. Ansambli Mahavok juht on tema isa Heini Vaikmaa 1982. aastast. 2005. aastal alustas ta lauljateed Heini Vaikmaa stuudios mitmele artistile tausta laulmisega. 2008. aastal, kui Mahavok kontserdilavadele naasis, oli Anet Vaikmaa juba ansambli taustalaulja.
Vaikmaa avaldas 14. oktoobril 2014 loo "Musta kiviga sõrmus" (koostöö Olav Osoliniga) ja 22. mail 2015 singli "Nii nii nii" (autor Olav Osolin).
2. juulil 2015 ilmunud Mahavoki singlil laulis Vaikmaa lugu "Su kannul kõnnib saatus" (Heini Vaikmaa / Oskar Ove). Seejärel valmisid singlid "Liiga palju" (H. Vaikmaa / O. Ove 2017), "Elan unes" (H. Vaikmaa 2017) ning "30 sekundit stardini" (2019).
2021. aastal alustas Vaikmaa koostööd laulukirjutaja ja produtsendi Sven Lõhmusega ning septembris 2021 avaldati laul "Heades kätes", mis oli ka telesaate "Suvereporter" tunnuslaul. Juunis 2022 ilmus Anet Vaikmaa soolokarjääri järgmine singel "Tuleb, mis tuleb" (koostöö Sven Lõhmusega). Ka sellest loost sai "Suvereporteri" tunnuslaul. Aprillis 2023 tuli välja koostöösingel "Viimane tants", kus Anet Vaikmaa mängis ka kitarripartiid. "Viimane tants" oli esimest korda publiku ees TV3 saates "Uus laul". Lugu jõudis Alexela kontserdimajas toimunud finaalsaatesse ja saavutas teise koha.
Juunis 2023 esitles Mahavok telesaates "Terevisioon" uut lugu "Ees on veel paremgi" (H. Vaikmaa / O. Ove), solist oli Anet Vaikmaa.
Lauluvõistluse "Eesti laul 2024" 10 finalisti seas oli ka Anet Vaikmaa "Serotoniin". Loo autor on Sven Lõhmus. Võistlusloo esmaesitus oli 8. detsembril 2023. Eesti Laulu finaal toimus 17. veebruaril Tondiraba Jäähallis.
Strzyżówi maakond

Strzyżówi maakond (poola "powiat strzyżowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Strzyżówi linnas.
Strzyżówi maakond moodustati 1896. aastal, kuid likvideeriti 1932. aastal. Strzyżówi maakond taastati 1954. aastal. 1975. aastal maakond likvideeriti, kuid loodi uuesti 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Strzyżów.
Strzyżówi maakonnas on viis valda:
Przemyśli maakond

Przemyśli maakond (poola "powiat przemyski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna idaosas. Piirneb idas ja kagus Ukrainaga. Maakonna keskus asub Przemyśli linnas, mis maakonda ei kuulu.
Przemyśli maakond moodustati 1945. aastal.
Przemyśli maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Dubiecko.
Przemyśli maakonnas on kümme valda:
Oscar Monteliuse medal

Oscar Monteliuse medal (rootsi keeles "Svenska fornminnesföreningens Oscar Montelius-medalj") on 1947. aastal Oscar Monteliuse mälestuseks asutatud autasu (pronksist medal). 
Medalit annab välja Rootsi muististekaitse ühing isikutele, kellel on arvestatavaid teeneid arheoloogilise uurimistöö arendamises, muististe kaitsmisel või arheoloogilises-museaalses töös. 
Eeskirja järgi pidi medalit välja antama 1947. aastast iga kahe aasta järel, kuid esimene medal anti välja alles 1952. aastal. Esimese autasu sai norra arheoloog Haakon Shetelig ja teise 1962. aastal Rootsi kuningas Gustaf VI Adolf.
Christian Abraham Rotermann

Christian Abraham Rotermann (19. juuli 1801 Paide – 17. juuli 1870 Tallinn) oli baltisaksa kaupmees ja tööstur.
Christian Abraham Rotermann oli Paide kullassepa poeg ja mütsimeister, kes asus 1828. aastal Tallinna elama ning asutas sinna 1829 kaubahoovi Chr. Rotermann. Kaubahoov tegeles peamiselt ehitustarvete valmistamise ning nende sisse- ja väljaveoga. 1859. aastal sai C. A. Rotermann Tallinna raehärraks ning jäi selleks surmani, 1870. aastal.
C. A. Rotermann ehitas 1849. aastal Viru värava ees Rotermanni kaubamaja ja rajas 1861. aastal Maarjamäele Tallinna esimese auruveski oma tärklise- ja piiritusevabrikule. 1811. aastal oli kaupmees Johan Gottlieb Clementz rajanud Pirita tee äärde suhkruvabriku, mille järgi hakati praegust Maarjamäe asumit Suhkrumäeks kutsuma. 1837. aastal omandas vabriku Christian Abraham Rotermann ja hiljem kujundas ta hooned ümber tärklise- ja piiritusevabrikuks, mis põles 1869. aastal suures osas maha. Tulekahju järel ehitas C. A. Rotermann, tänapäeva Rotermanni kvartali piirkonnas, vabrikule uue auruveski ja vabriku Hobujaama tänavale ning nende juurde siguri- ja soolajahvatusveski.
Isiklikku.
Christian Barthold Rotermanni vanaisa oli pärit Saksamaalt Mecklenburg-Vorpommernist kullassepp Abraham Christian Rotermann (1728–1770), isa Christian Rotermann (1757–1808) tegutses Paides kullassepana, Christian Abraham Rotermann abielus Tallinna kaupmehe, oldermanni, pagari ning Tallinna foogtikohtu kaasistuja Johann Joachim Willerti tütre Margaretha Augustine Louise Rotermanniga (sünd. Willert) (1810–1866). C. A. Rotermann poeg Christian Barthold Rotermann (1840–1912) oli Tallinna 19. ja 20. sajandi alguse suurtööstur.
Mieleci maakond

Mieleci maakond (poola "powiat mielecki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Mieleci linnas.
Mieleci maakond moodustati 1853. aastal. 1975. aastal maakond likvideeriti, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Mielec, Przecław ja Radomyśl Wielki.
Mieleci maakonnas on üheksa valda:
Łańcuti maakond

Łańcuti maakond (poola "powiat łańcucki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Łańcuti linnas.
Łańcuti maakond moodustati 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Łańcut.
Łańcuti maakonnas on kuus valda:
Lubaczówi maakond

Lubaczówi maakond (poola "powiat lubaczowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna idaosas. Piirneb idas ja kagus Ukrainaga. Maakonna keskus asub Lubaczówi linnas.
Lubaczówi maakond moodustati 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on neli linna: Cieszanów, Lubaczów, Narol ja Oleszyce.
Lubaczówi maakonnas on valda:
Jarosławi maakond

Jarosławi maakond (poola "powiat jarosławski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna idaosas. Piirneb idas ligi 8 km ulatuses Ukrainaga. Maakonna keskus asub Jarosławi linnas.
Jarosławi maakond moodustati 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Jarosław, Pruchnik ja Radymno.
Jarosławi maakonnas on üheksa valda:
Ropczyce-Sędziszówi maakond

Ropczyce-Sędziszówi maakond (poola "powiat ropczycko-sędziszowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Ropczyce linnas.
Ropczyce-Sędziszówi maakonna eelkäija oli Ropczyce maakond, mis loodi 1956. aastal ja likvideeriti 1975. aastal. Ropczyce-Sędziszówi maakond moodustati 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Ropczyce ja Sędziszów Małopolski.
Ropczyce-Sędziszówi maakonnas on viis valda: