tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salgir

Salgir (ukraina keeles Салгір, krimmitatari keeles Salğır) on jõgi Krimmi poolsaarel, Krimmi kõige pikem jõgi. 
Jõe pikkus on 232 km, valgala pindala 3750 km². Keskmine äravool alamjooksul umbes 2 m³/s.
Salgir saab alguse i nõlvadel 390 meetrit kõrgusel üle merepinnast Kizilkobõnka ja Angara liitumisel ja suubub Sõvaši lahte. Simferopoli juures moodustab veehoidlat. Ristub Põhja-Krimmi kanaliga. Kuulub Salagiri niisutamissüsteemi, mis varustab joogiveega Simferopoli ning tagab Simferopoli soojuselektrijaama ning Simferopoli ja Krasnohvardiiske rajooni veevarustuse. Kasutatakse veevarustamiseks ja niisutamiseks.
Suvel kuivab ära ülemjooksul (Simferopoli üle) harva, alamjooksul igal aastal üle kolme kuu jooksul.
Suurimad lõsajõed on Bijuk-Karasuu, Tavel, Kurtsõ, Väike-Salgir, Beš-Terek, Zuja, Burultša, Kutšuk-Karasu.
Tavalised kalaliigid: turb, särg, ahven; ülemjooksul forell.
Heinrich Müller

Heinrich Müller (28. aprill 1900 München – jäi teadmata kadunuks 1. mail 1945) oli Hitleri-aegse Saksa salapolitsei Gestaapo juht ja holokausti üks organisaatoritest, ta oli Riigi Julgeoleku Peaameti "Amt IV", poliitilise politsei (Geheime Staatspolizei) juht, "SS-Gruppenführer"'i auastmes. Heinrich Müllerit nähti viimast korda 1. mail 1945 Berliinis Führerbunkeris, kuid puuduvad andmed tema vangilangemise või surma kohta.
Heinrich Müller sündis Alois Mülleri (1875–1962) ja tema abikaasa Anna Mülleri (1874–1947, sündinud Schreindl) pojana 12 kuud pärast vanemate abiellumist. Ta läks pärast 8-klassilise kooli lõpetamist Müncheni lennutöökodadesse mehaaniku õpilaseks, 1917. aastal Esimese maailmasõja ajal astus ta vabatahtlikult sõjaväkke ja õppis lenduriks. Sõjategevuse eest autasustati teda I ja II klassi Raudristiga, pärast sõja lõppu 1919. aastal lasti ta viitseveltveebli auastmes erru kui sõjainvaliid. 
1919. aastal asus ta politseiteenistusse, politseis töötamise ajal lõpetas ka keskkooli ning sai keskhariduse.
1920. aastail töötas Himmler Müncheni Politseipresiidiumi poliitilise politsei valitsuses, tegeledes Nõukogude spionaaži ja kommunistliku tegevuse vastase tööga.
Müller abiellus 17. juunil 1924 trükikoja omaniku Otto Dischleri tütre Sofiaga (1900–1990). Neil sündis kaks last: poeg Reinhard (1927) ja tütar Elisabeth (1936).
Pärast maailmasõja lõppu sai Müller kogu NSV Liidus ja vähemal määral mujal Ida-Euroopas tuntuks Julian Semjonovi romaanide ja eriti Tatjana Lioznova teleseriaali "Seitseteist kevadist hetke" tegelasena. Müllerit mängis seal Leonid Bronevoi. Sarja populaarsus oli nii suur, et Müller sai koos Stirlitziga hulga anekdootide tegelaseks.
Kapa

Kapa (suurtähena Κ, väiketähena κ, kreeka "κάππα") on kreeka tähestiku 10. täht. Kapa väärtus kreeka numbrina on 20. 
Kapale vastavad ladina tähestiku K ja kirillitsa К.
Muhulane

Muhulane on kord kuus ilmuv ajaleht, mis vahendab peamiselt Muhu saare uudiseid ja kirjutab muhulastega seotust.
Ajalehe asutas ajakirjanik Vassili Auväärt (1928–2012). Esimene number ilmus jaanuaris 1990.
Auväärt toimetas lehte 2004. aasta lõpuni (15 aastakäiku) ning tegi sellele kaastööd ka hiljem.
2005. aastast on ajalehe toimetaja Muhust pärit ajakirjanik Anu Pallas.
Lambda

Lambda (suurtähena Λ, väiketähena λ, vanakreeka "λάμβδα", uuskreeka "λάμδα") on kreeka tähestiku 11. täht. Lambda väärtus kreeka numbrina on 30. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /lamed/.
Lambdast pärinevad ladina tähestiku L ja kirillitsa Л.
Suurt lambdat (Λ) kasutasid spartalased oma sümbolina, sest see oli Lakedaimoni esitäht.
Aino Siebert

Aino Siebert (sündinud 21. juulil 1953) on Saksamaal elav ja tegutsev eesti rahvusest ajakirjanik ja pressifotograaf, kes töötab Saksamaal ka vandetõlgina.
Ajakirjanikuna alustas tegevust 1990. aastatel, avaldades esialgu artikleid väliseesti ajalehtedes Eesti Elu, Eesti Päevaleht ja Vaba Eesti Sõna. Hiljem hakkas avaldama oma kirjutisi ka Eesti väljaannetes, tehes peamiselt koostööd Delfi, Eesti Päevalehe, Postimehe, Pärnu Postimehe ja Sakalaga. Suur osa tema artiklitest käsitleb elu Saksamaal. Lisaks on Siebert kirjutanud arvustusi ja teinud intervjuusid ühiskonnategelastega. Tuntust on kogunud ka tema pressifotod, mida Siebert on esitlenud näitustel Eestiski. Keeleoskus: eesti, soome, saksa, vene ja inglise.
Isiklikku.
Aino Siebert on abielus ja kolme poja ema.
Müü

Müü (suurtähena Μ, väiketähena μ, vanakreeka "μῦ", uuskreeka "μι") on kreeka tähestiku 12. täht. Müü väärtus kreeka numbrina on 40. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /mem/, mis omakorda pärineb vett tähistavast egiptuse hieroglüüfist. 
Müüst pärinevad ladina tähestiku M ja kirillitsa М.
Väike müü tähistab detsimaaleesliidet mikro- näiteks mikromeetri tähises.
Tšonhar

Tšonhar (ukraina keeles "Чонгар") on asula Ukrainas Hersoni oblasti Henitšeski rajooni idaosas Sõvaši lähedal.
Pindala on 62,292 km², elanike arv 1431.
Ajalugu.
Asutati 1922. aastal. 
2014. aasta Krimmi kriisi alguses võtsid küla juures asuva miilitsa kontrollpunkti enda valdusse Krimmi Berkut ning eraldusmärkideta sõjaväelased, kes mineerisid küla lähedal asuvad põllud.
Õeruma oja

Õeruma oja (ka "Vaikna peakraav") on oja Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kastja, Kullametsa, Päri, Silla ja Üdruma külas.
Oja pikkus on 12,9 km ning see suubub paremalt Kasari jõkke (29,1 km suudmest). Oja valgla on 51,3 km². Ojja suubub vasakult Kastja peakraav (2,8 km suudmest) ja paremalt Üdruma kraav (1,2 km suudmest).
Oja suudmest (Kastja külas) umbes 900 m ida-kirde suunas on Kasari jões koolmekoht.
Oja on tugevasti muudetud avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Õeruma oja keskkonnaregistri kood on VEE1110000.
666 (arv)

666 on naturaalarv, mis järgneb 665-le ja eelneb 667-le. 666 on kolmnurkarv ehk esimese 36 naturaalarvu summa.
666 on seitsme esimese algarvu ruudu summa (formula_1). 666 on ka palindroomarv ja Smithi arv.
666 saab kirjutada 9 esimese numbriga, mille vahele on pandud plussid, täpselt kahes kasvavas ja täpselt ühes kahanevas reas:
* formula_2
* formula_3
* formula_4
Kristluses.
Uue Testamendi Johannese Ilmutuseraamatus on 666 metsalise (Saatana) arv:
Rooma paavsti (ladina: "papa", lapsepäraselt sõna "isa") ametlik tiitel on "FILII VICARIUS DEI". Kui samastada U ja V (antiikajal seda vahet ei tehtud) ja liita kokku igale tähele vastav Rooma number (tähed, millele Rooma numbrit ei vasta, ei tule siin arvesse), tuleb summaks 666. Seetõttu väitsid 17. sajandist alates mitmed protestantlikud teoloogid ja usujuhid, et paavst ongi Piiblis kirjeldatud metsaline. Jeesuse sõnadega: "Ja ärge hüüdke kedagi maa peal oma isaks, sest ainult üks on teie Isa, see taevane!" (Mt. 23.9).
Laialdaselt on tänapäeva ajaloolaste ja teoloogide seas levinud arvamus, et 666 tähistab keiser Nerot, kes ühena esimestest hakkas kristlasi ja ka juute taga kiusama ning kelle enesetapu järel oletati, et tegemist on pettusega ning ta naaseb ühel hetkel võimule. Semiidi gematrias (tekstis tähtede kodeerimise süsteemis) kreekakeelse lühendi NRON QSR tähed kodeeritakse nii: 50(N) + 200(R) + 6(O) + 50 (N) + 100(Q) + 60(S) + 200(R), mille summa on 666.
Muusikas.
Aphrodite's Child andis 1972 välja albumi "666".
Iron Maiden andis 1982 välja albumi "The Number of the Beast", mis viitab arvule 666.
"666" on Billy Talenti 2007. aasta live CD/DVD.
Terminaatori albumil "Singapur" on laul "Nr 666".
Muud.
666 on ruletilaua kõigi arvude summa.
Rooma numbritega kirjutatakse 666 kuue esimese Rooma numbriga: DCLXVI (D = 500, C = 100, L = 50, X = 10, V = 5, I = 1).
666 on ka trigramm "Maa" , mis koosneb vaid varjulistest (yin) ehk pimeduse joontest, joonte väärtuste numbriline rida. 
Artikkel "666 (arv)" oli eestikeelse vikipeedia 66 666. artikkel.
Kastja peakraav

Kastja peakraav on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kastja külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Teenuse külas.
Peakraavi pikkus on 5,9 km ning see suubub vasakult Õeruma ojja (2,8 km suudmest). Peakraavi valgla on 11,9 km².
Peakraavi suudmest (Kastja külas) umbes 800 m lõuna-kagu suunas jääb Kasari jõgi.
Peakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Kastja peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110100.
Kristlaste osadus

Kristlaste osaduse all võidakse kristluses mõista
Brandenburg (eriüksus)

Brandenburg (inglise k. The brandenburgers, saksa k. die Brandenburger) oli Saksamaa sõjaline eriüksus Teises maailmasõjas.
Rügement "Brandenburg" kasvas välja Abwehri 2. osakonnast ning seda kasutati luure-diversioonialase eriüksusena. Algselt koosnes see Saksamaale tagasi pöördunud sakslastest, kes oskasid oma kunagise asukohamaa keeli (võõrkeeli).
Üksuse eeskuju.
I maailmasõja ajal kasutas kindral Paul von Lettow-Vorbeck Ida-Aafrikas liitlaste koloniaalvägede vastu sissisõja taktikat. Tema alluvuses teenis hauptmann Theodor von Hippel, kes hakkas pärast sõda seda taktikat väärtustama.
Hippeli visioon sarnanes Suurbritannia Special Air Service'i moodustaja David Stirlingi omaga. Selle järgi tuli moodustada kohaliku keele oskajatest üksused, et saata need vaenlase tagalasse saboteerima. Reichswehrile Hippeli ideed ei meeldinud, sest traditsionalistidest Preisi ohvitserid arvasid, et see ei sobi kokku sõjapidamise reeglitega. Hippeli ideed meeldisid Wilhelm Canarisele, kes võttis ta tööle Abwehri 2. osakonda.
Pataljon "Ebbinghaus" – Poola.
Esialgu formeeriti Poolast pärit hästi poola keelt valdavatest sakslastest pataljon "Ebbinghaus", mis allus Wehrmachtile. Poola ründamise ajal tekitasid pataljoni liikmed vaenlase tagalas segadust, võtsid tähtsaid raudteesõlmpunkte ja sildu oma kontrolli alla ning takistasid strateegiliste punktide õhkulaskmist. Pärast sõjakäiku saadeti üksus laiali.
Abwehri alluvuses – Brandenburg.
Canaris käskis Hippelil moodustada pataljoniga "Ebbinghaus" sarnanev üksus. Hippel moodustas 25. oktoobril 1939 üksuse Lehr und Bau Kompanie z.b.V. 800 (Õppe- ja ehituskompanii nr. 800).
Üksuse kasarmud asusid Stendalis Brandenburgis ning väljaõpe toimus Friedenthalis (Oranienburg). Üksusele lisandus uusi liikmeid ning 15. detsembril 1939 laiendati kompanii pataljoniks nimega Bataillon "Brandenburg" (Brandenburgi pataljon). Pataljoni liikmeid hakati kutsuma brandenburglasteks ("die Brandenburger").
Pataljoni koosseisus oli neli kompaniid, mis formeeriti teatavaid piirkondi silmas pidades. Pataljoni koosseisus olid ka mootorratturite ja langevarjurite rühm.
Nõmme Sotsiaalmaja

Nõmme Sotsiaalmaja on sotsiaalteenuseid osutav asutus Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis aadressil Pihlaka tänav 12. 
Asutuse eesmärkideks on puuetega ja eakatele inimestele turvalise elukeskkonna pakkumine ja nende toimetuleku parandamine.
Nõmme Sotsiaalmaja direktor on Maarika Kärp. Struktuuriüksusteks on sotsiaalmaja ja pansionaat.
Hoolekandeasutus rajati endisesse Tallinna Männiku Põhikooli (varem Tallinna 39. Keskkool) hoonesse, kus õppetöö lõpetati õpilaste vähesuse tõttu 1998. aastal. Neljakorruselisse hoonesse on rajatud 34 ühe- ja kahetoalist korterit, kus saavad elavad abielupaarid või üksikvanurid. Lisaks projekteeriti 15-kohaline pansionaat pidevat hooldust vajavatele ning viis kohta puuetega inimestele. 
Sama hoone IV korrusel asub Männiku raamatukogu. Hoones on ka ümbruskonna elanikele avatud saun, spordisaal ja jõusaal.
Sotsiaalmaja kõrval (Pihlaka 10) on Tallinna Lasteaia Kraavikrõll Pihlaka tänava maja.
Nõmme Sotsiaalmaja läheduses Männiku teel asub bussipeatus Pihlaka, kus peatuvad Tallinna bussiliinid 5 (Männiku–Metsakooli), 32 (Männiku–Kopli) ja 33 (Männiku–Kopli).
Üdruma kraav

Üdruma kraav (ka "Jõeääre kraav") on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kastja ja Üdruma külas.
Kraavi pikkus on 4,8 km ning see suubub paremalt Õeruma ojja (1,2 km suudmest). Kraavi valgla on 3,8 km².
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Üdruma kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110200.
Kaaliumkloriid

Kaaliumkloriid on keemiline aine valemiga KCl. 
Kaaliumkloriidi leidub maakoores mineraalide sülviini ja karnalliitna ning mineraali sülviniiti koosseisus; kaaliumkloriidi on ka mere- ja soolajärvede vees. 
Tootmine ja kasutamine.
Laboris toodetakse kaaliumkloriidi kaaliumhüdroksiidi ja vesinikkloriidhappe ühinemisel:&lt;br&gt;KOH + HCl → KCl + H2O 
Kaaliumkloriid on kõige levinum kaaliumväetis. 
Kaaliumkloriid on tooraineks kaaliumhüdroksiidi tootmisel.
Mõnikord kasutatakse toidulisaainena (E508) keedusoolaga, nn naatriumi vähenenud sisaldusega soola. 
Kaaliumkloriidi kristallidel saab kujundada hologrammi. 
Mõnes Ameerika Ühendriikide osariigis kasutatakse surmanuhtluse läbiviimiseks kaaliumkloriidi süsti.
Käntu kraav

Käntu kraav (ka "Turu kraav") on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kastja külas, Lääneranna vallas Rumba külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Läti külas.
Kraavi pikkus on 5,8 km ning see suubub vasakult Kasari jõkke (25,6 km suudmest). Kraavi valgla on 9,3 km².
Kraavi lähe on Kastja ja Läti küla piiril ning suue Rumba külas. Suudmest umbes 1,2 km kagusse jääb Käntu soo ja umbes 1,1 km edelasse Keskküla raba.
Kraav on tehislik mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Käntu kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110300.
Nüü

Nüü (suurtähena Ν, väiketähena ν, vanakreeka "νῦ", uuskreeka "νι") on kreeka tähestiku 13. täht. Nüü väärtus kreeka numbrina on 50. 
Nüüst pärinevad ladina tähestiku N ja kirillitsa Н.
Füüsikas tähistab väike nüü (formula_1) elektromagnetkiirguse sagedust.
Põlduba

Põlduba "(Vicia faba)" on laialt levinud üheaastane kultuurtaim liblikõieliste sugukonnast ja hiireherne ("Vicia"; või teise süsteemi järgi põldoa – "Faba") perekonnast. Ta kuulub kaunviljade hulka, ta seemneid kasutatakse aedviljana. 
Kirjeldus.
Põldoa püstised neljakandilise ristlõikega varred on 20–150 cm kõrgused, lehed paarissulgjad, valged õied paiknevad 2–4 kaupa lehtede kaenlas. 
Seemned, mida nimetatakse põldubadeks või lihtsalt ubadeks, valmivad 2–3 cm laiustes lihakates ja paksuseinalistes, seest valkja kattega kaunades, igas kaunas 3–8 lamedat ümarate otstega seemet. Seemned võivad olla vastavalt sordile kas rohekad, punakad, pruunikad või lillad. 
Kasvukoht.
Eelistab parasvöötme alade jahedamat kliimat või troopiliste piirkondade kõrgemaid kohti. 
Ajalugu.
Põlduba hakati toiduks tarvitama ja ka kasvatama Vahemere maade idaosas ja Edela-Aasias umbes 6000 eKr. Pronksiajal oli põlduba kogu Euroopas tuntud ning jäi enne kontakte Ameerika mandriga ainsaks Euroopas kasvatatud oasordiks. 
Antiik-Roomas kasutati põlduba mängužetoonina, millega määrati saturnaalide ajal peo kuningas. Sellest kombest paistab olevat alguse saanud ka paljudes maades levinud komme peita kolmekuningapäeval põlduba koogi või piruka sisse ning kroonida selle leidja "oakuningaks".
Kasutamine.
Toorelt on oad tsüanogeensete glükosiidide sisalduse tõttu nõrgalt mürgised, põhjustades seedehäireid, peavalu ja palavikku, seetõttu tuleks ube süüa kuumtöödeldult. 
Põldubadest oasupp kuulub eesti rahvustoitude hulka.
Tootmine maailmas.
2017. aastal toodeti 124 riigis 31,4 mln tonni põlduba.
Keemiline koostis.
Põldoa seemned ("Viciae fabae semen") sisaldavad lektiine, tanniine (2%) ja levodopat (kuni 8%).
Toitainete sisaldus.
Põldoa seemned on suure valgusisalduse (25–35%) ja toiteväärtusega toiduaine.
Leonid Gaidai

Leonid Jovitš Gaidai (vene keeles Леонид Иович Гайдай; 30. jaanuar 1923 Svobodnõi, Amuuri kubermang (tänapäeval Amuuri oblast) – 19. november 1993 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa filmirežissöör, stsenarist ja filminäitleja. 
1955. aastal lõpetas ta Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi filmirežissöörina.
Hunter Parrish

Hunter Parrish Tharp (sündinud 13. mail 1987 Richmondis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta mängib sarjas "Weeds" Silas Botwinit.
Odalätsi allikad

Odalätsi allikad on allikad Odalätsi külas Saaremaa vallas Odalätsi maastikukaitsealal.
Ümbruskonna soodest, ja võimalik, et ka Karujärvest tulev allikate vesi jookseb mööda maa-aluseid karstipragusid mere suunas. Odalätsi küla juures pääseb vesi paljude avade kaudu maapinnale, moodustades veidi eemal Pidula veskioja.
Kohapärimus.
Odalätsi allikad on kohapärimuse järgi tekkinud Suure Tõllu maha löödud odast tema ja Vanapagana omavahelise kemplemise käigus:
"Suur Töll peab olema oma kepiga löend need Odalätsi alligad. Tal ond suur oda, selle on maha löönd, sellest saadud need alligad ja Odalätsi küla nimi. Tema on seel oma jalgu puhkand. Oda on need alligad pistand. Need ei jää vähemaks, kogu aeg on ond. Üks on silmaallikas. Kui inimese silmad on haiged, siis pese selle veega, siis oled kohe terve. Käisime seel. Sel on suur kuhi peel, nii hullusti keeb. Rahvas tarvidas seda vett, see oi arstivesi. Seal on sajad alligad. Ta ajab suure kuhja vett peele. Siis ei ond arsti, olid keik maa-arstid.
Kauba tänav

Kauba tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. 
Tänav kulgeb Juurdeveo tänavalt kõigepealt kirde poole ja siis piki raudteed loodesse kuni Pärnu maantee viaduktini. Tänav jätkub teisel pool viadukti Jalgpalli tänavana.
Kauba tänav sai nime 1897. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli "Frachtstrasse" ja venekeelne "Товарная улица". Tänava nimi tulenes sellest, et Kauba tänav oli Tallinn-Väikese raudteejaama viiv kaubaveotee.
Kauba 3A asus Eesti Raudtee Tallinna veduridepoo.
Juurdeveo tänav

Juurdeveo tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. 
Tänav kulgeb Pärnu maantee ja Tondi tänava haru juurest kagu poole Tallinn-Väikese raudteejaamani.
Juurdeveo tänav ristub Kauba tänavaga ja Keava tänavaga. Pärnu maantee ja Kauba tänava vahel on Juurdeveo tänav ühesuunaline.
Tänava pikkus on umbes 400 meetrit.
Tallinn-Väikese raudteejaama Tallinn-Väikese jaamahoone koos kõrvalhoonega aadressil Juurdeveo tänav 25 on muinsuskaitse all.
Ajalugu.
Juurdeveo tänav sai nime 1900. aastal. 1878. aastal rajati umbtänavana, mida kitsarööpmelise Tallinna–Viljandi raudtee ehitamisel pikendati Tallinn-Väikese jaamani ja nimetati Juurdeveo tänavaks. Tänava saksakeelne nimi oli "Zufuhrstrasse" ja venekeelne "Подъездная улица".
1914. aastal asutasid mõisnikud Eestimaa kubermangus oma telefonivõrgu, mille abil loodi kaugeühendused Tallinn–Tapa–Aravete ja Tallinn–Rakvere–Jõhvi. Mõisnike telefoni võrgu keskjaam asus kitsarööpmelise raudtee Tallinna-Peajaama juures Juurdeveo tänaval. Juurdeveo tänaval asus 20. sajandi alguses telefoniside keskjaam, millega olid ühendatud Tallinna telefonikeskjaamad ning alates 1907. aastast ka kõik Eesti maakonnalinnades olnud keskjaamad. Ühtekokku oli Juurdeveo tänava keskjaamaga ühendatud 32 maakondades asunud keskjaama 393 abonendiga ja see oli Tallinna telefonikaugejaam. Mõisnike telefonivõrk suleti Esimese maailmasõja ajal 1915. aastal, kuna sõjaolukorras ei peetud soovitavaks, et sakslased omavad iseseisva telefonivõrku.
Juurdeveo 5 asus võõrastemaja „Viljandi".
Juurdeveo tänav 10 tegutses kauplus Kitseküla.
Ksii

Ksii (suurtähena Ξ, väiketähena ξ, vanakreeka "ξῖ", uuskreeka "ξι") on kreeka tähestiku 14. täht. Ksii väärtus kreeka numbrina on 60. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /samekh/. Ksii võeti üle hiljem kui teised tähed ja seda ei kasutatud kõikides murretes.
Ksiist pärineb kirillitsa täht Ѯ.
Laimjala Vassilius Suure kirik

Laimjala Vassilius Suure kirik (ka "Kahtla Vassilius Suure kirik") on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtlas. 
Koguduse ajaloost.
Saaremaal oli 1846. aastal kõige enam usuvahetajaid Pöide luterlikus kihelkonnas. 1848. aasta kevadeks oli õigeusu kirikusse siirdunud 68,1% talurahvast, kes jagati 1846. aastal loodud Tornimäe (Jaani) ja 1848. aastal asutatud Laimjala (Kahtla) koguduse vahel. Algul peeti teenistusi üürihoonetes. 1891. aastal oli Laimjala õigeusu koguduses 2307 ja 1913. aastal 2494 liiget.
Vassilius Suure kirik.
Laimjala kiriku projekteeris Riia arhitekt Heinrich Scheel tüüpprojekti järgi. Kreeka risti kujuline krohvitud viie kupliga ristkuppelkirik valmis 1873. aastal. Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin) pühitses selle Kapadookia peapiiskopi Basilius Suure auks sama aasta 1. jaanuaril. Kivikiriku katused ja tornikiivrid on kaetud plekiga. Esimene selle tüüpprojekti järgi ehitatud kirik valmis Leisis 1872. aastal. Järgmisel aastal valmis Saaremaal veel üheksa Heinrich Scheeli projekti järgi ehitatud õigeusu pühakoda. Enamik neist erines detailide ja mahu poolest. Õigeusu pühakojad mahutasid 150–300 inimest. Laimjala kirikule ehitati juurde 32 m kõrgune kellatorn 1912. aastal ja pikendati hoone läänetiiba.
Tänapäeval kasutab pühakoda EAÕK Laimjala Vassilius Suure kogudus.
Õigeusu kooliharidus.
Juba üsna usuvahetuse algusjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomise. Aastatel 1847–1852 rajati Saaremaal õigeusu kihelkonnakool enamikus kihelkondades. Eesti esimesed talurahvakoolid alustasidki tööd Laimjala vallas 1846. aastal. Aastatel 1850–1918 tegutses Laimjala koguduse juures õigeusu kihelkonnakool ja kaheksa õigeusu abikooli.
Ööriku Püha Kolmainu kirik

Ööriku Püha Kolmainu kirik on EAÕK haldusalas olev õigeusu kirik Saare maakonnas Saaremaa vallas Öörikul. 
Ajaloost.
Ööriku õigeusu kogudus asutati Saaremaal 1846. aastal Jaani koguduse nime all. 1849. aastal eraldati Jaani kogudusest Tornimäe õigeusklikud. Endine Jaani õigeusu kogudus nimetati ümber Ööriku koguduseks. Kuni oma kirikuhoone valmimiseni toimetati teenistusi Tagaverel ühe talu kiviküünis. Kavandi külas kasutati aastatel 1852–1857 jumalateenistuste läbiviimiseks puuhoonet.
Arhitektuurist.
Tüüpprojekti järgi ehitatud kiriku pühitses 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin) Püha Kolmainsuse auks. Paekivist, seest ja väljast krohvitud viie kupliga kirik oli algselt Kreeka risti kujuline ja toetub neljale kaarvõlvile. Kirikuhoonele lisati aastatel 1899–1900 pikendus ja kolmekorruseline püramiidja kiivriga kellatorn. 1988. aastal renoveeriti Ööriku Püha Kolmainu kiriku katuseid, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Varahaldus OÜ algatusel restaureeriti 2011. aastal kellatorn. Ööriku Püha Kolmainu kirik on kantud Kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Kirikut kasutab Ööriku Püha Kolmainu kogudus.
Olivier' salat

Olivier' salat on toit, mille algse retsepti autor oli väidetavalt 1860. aastatel Moskva restorani Ermitaaž prantslasest peakokk Lucien Olivier. 
Salati tegi eriliseks Olivier' oma leiutatud majoneesikaste oliiviõlist, valge veini äädikast ja sinepist. Koostisosadena on nimetatud põldpüü liha, vasikakeelt, kaaviari, salatit, vähisabasid, marineeritud kurki, kappareid, keedumuna, keedukartulit ja sojaube. Võimalik, et komponendid varieerusid hooajaliselt. Esimeses trükitud retseptis aastast 1894 on nimetatud salati koostisainetena järgmist: pool laanepüüd, kaks kartulit, üks väike kurk või suurem kornišon, 3–4 salatilehte, 3 vähisaba, veerand klaasi kallerdunud lihaleent, 1 teelusikatäis kappareid, 3–5 oliivi ja provanssaali kastet (majoneesi). Legendi kohaselt varastas kuulsa kastmeretsepti kokaabi Ivan Ivanov ning hakkas konkureerivas Moskva restoranis pakkuma sarnast rooga Pealinna salatina. 
Aja jooksul asendusid nii Olivier' kui ka Pealinna salati retseptides kallimad ja eksklusiivsemad koostisained odavamate ja kättesaadavamatega, mõlemast salatist on sadu erinevaid variante. Tänapäeval Venemaal ja mitmel pool mujal Ida-Euroopas tüüpilise Olivier' salati retseptis on pea alati keedukartul, keedumuna, mingi lihatoode (vorst, sink, keel, külm praeliha), marineeritud kurk, konservherned ja majonees; lisatud võib olla sibulat, värsket kurki, porgandit jm.
Tamme-pahkvaablane

Tamme-pahkvaablane ("Cynips quercusfolii" ehk "Diplolepis quercus-folii") on tammelehtedel pahku moodustav pahkvaablase perekonda kuuluv kiletiivaline putukas. 
Tamme-pahkvaablane eritab vedelikku, mille mõjul tamme lehe allküljele kasvavad väikese õuna kujulised pahad. Selle sees areneb tamme-pahkvaablase vastne.
Magneesiumkloriid

Magneesiumkloriid on keemiline aine valemiga MgCl2. 
Magneesiumkloriidi leidub maakoores mineraal bišofiidi koosseisus; magneesiumkloriidi on ka merevees ja soolajärvede vees.
Sonneberg

 
Sonneberg on linn Saksamaal Tüüringi liidumaa lõunapiiril.
Sonneberg moodustab koos Baierimaa-poolse piiriala ja partnerlinna Neustadt bei Coburgiga geograafiliselt ja majanduslikult kokku kuuluva linnalise ala. Sonnebergist põhjas algab Thüringeni põlevkivimäestik.
Kuni 19. sajandini oli linn tuntud mänguasjade tootmise poolest. Sonneberg on 1925. aastal avatud Saksa Mänguasjamuuseumi (Deutsches Spielzeugmuseum) asukoht.
Asend.
Sonnebergi linn asub orgudes, mis on Oberfrankeni suunas kulgevate Rötheni ja Steinachi jõe ümber, Tüüringi ürgmetsa lõunanõlval, ning laiub ees asuval Linderi tasandikule ja seega peaaegu Tüüringi-Baieri piirini.
Sonnebergi naabervallad on Steinach, Oberland am Rennsteig, Judenbach, Föritz (alle Landkreis Sonneberg), Mitwitz (Landkreis Kronach), Neustadt bei Coburg (Landkreis Coburg), Mengersgereuth-Hämmern (Landkreis Sonneberg).
Linnavalitsus.
Linnavalitsuse aadress on Bahnhofsplatz 1, 96515 Sonneberg
Pärast 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimisi on Sonnebergi linnavalitsuses järgmised erakonnad:
Linnapea on Sibylle Abel (CDU).
Valimistel osales 42,2% elanikest.
Sümboolika.
Sonnebergi praegune vapp kinnitati 5. oktoobril 1934. Vapil on kujutatud kuldsel taustal musta lõvi, kellel on punased küüned. Veel on vapil kaks kaheksanurkset tähte. Must lõvi sümboliseerib Sonnebergi üleminekut Meißeni krahvkonda 1353. aastal. Tähed on vapil olnud kõrvalmärkidena 16. sajandist (19. sajandist kuni 1934. aastani puudusid).
Kultuur ja vaatamisväärsused.
Praegune kesklinn on ehitatud pärast seda, kui linn 1840. aastal maha põles. Seetõttu on Sonnebergil ka ainuke 19. sajandist pärinev linnaplaneering Tüüringis. Algne linn asus praegusest kesklinnast kõrgemal, kitsas Rötheni jõe orus. Uue plaani järgi pidi linna keskuseks saama Juttaplats (nimi Jutta von Hennebergi järgi, kes 1349. aastal Sonnebergile linnaõigused andis) linna kiriku lähedal, kuid 1920. aastatel lisandus veel märkimisväärsete ehitistega Bahnhofplats. Seetõttu kaunistab Sonnebergi kesklinna pigem arhitektuur aastatest 1840–1930, mis moodustab siiani kena suletud üksuse.
Saksa Mänguasjamuuseumis on umbes 100 000 eksponaati. Muuseumi uusbarokses stiilis hoone valmis 1901. aastal. Esmalt tegutses hoones kunstikool, kus sai õppida mänguasjade valmistamist ja portselanimaali. Alates 1938. aastast kasutatakse hoonet ainuüksi muuseumina.
Lisaks on Sonnebergis ka observatoorium, akvaarium ja koduloomaaed.
Valeri Razmanov

Valeri Razmanov (3. oktoober 1937 Tjumen, Vene NFSV – 2. detsember 2020 Tallinn) oli Eesti poksija. 
Ta poksis aastatel 1951–1962 Tallinna Dünamos, tema treener oli Nigul Maatsoo. Ta pidas 178 kohtumist ja võitis neist 159.
Ta oli keskkaalus (kuni 75 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1959 ja 1960).
Ta oli keskkaalus (kuni 75 kg) Burevestniku üleliiduline meister (1956) ja Dinamo üleliiduline meister (1959).
Juudid kuulutavad Saksamaale sõja

"Juudid kuulutavad Saksamaale sõja" (inglise keeles "Judea Declares War on Germany") on Briti päevalehe "Daily Express" 24. märtsil 1933 esileheküljel ilmunud artikkel. 
Artikkel räägib põhiliselt sellest, kuidas juudi rahvuslikud organisatsioonid avaldasid ühiskondlikku protesti juutide tagakiusamise vastu Saksamaal, samuti sellest, et protestikampaanias osaleb ka USA Kongressi Esindajatekoda ning USA ametiühinguliikumine. Ühtlasi kirjutab artikkel juudiorganisatsioonide ja üksikute juudi soost kaupmeeste kavast boikoteerida Saksamaa majandust. Osa juute ühendavaid organisatsioone korraldas või kavatses artikli teatel poliitilisi demonstratsioone Adolf Hitleri natsionaalsotsialistliku valitsuse vastu.
Holokaustirevisionist Ingrid Weckert on oma saksakeelses raamatus "Feuerzeichen" artiklit moonutatud tõlkes tsiteerinud nii, et tsitaadid jätavad mulje täielikust finantsboikotist Saksamaale.
Walter Schellenberg

Walter Friedrich Schellenberg (16. jaanuar 1910 Saarbrücken – 31. märts 1952 Torino) oli Saksa Riigi Julgeoleku Peaametis (RSHA) SD välisluureteenistuse ja 1944. aastast ka sõjalise luure ja vastuluureosakonna "MIl Amt" juht, SS-Brigadeführeri ja Relva-SS kindralmajori auastmes.
Noorus.
Walter Schellenberg sündis 1910. aastal Saarbrückenis, Saarimaal, aastail 1917–1928 omandas põhihariduse rahvakoolis ja reaalgümnaasiumis ning aastail 1928–1933 õppis Marburgi ülikoolis ja Bonni ülikoolis, 1933. aastal liitus Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölisparteiga.
Tegevus Saksamaa Julgeolekuteenistuses.
Ajavahemikus 1933–1935 viibis ta politseikoolitusel Frankfurt Maini ääres ja 1935. aastal kevadel alustas teenistust Julgeolekuteenistuse (SD) Peaametis. 1935. aasta novembrist kuni 1937. aasta jaanuarini viibis ta erialasel koolitusel ning 1937. aasta jaanuarist kuni 1938. aasta märtsini töötas SD Berliini ja Peaameti üksustes.
Pärast Austria annekteerimist Saksa Riigi koosseisu 1938. aasta märtsis suunati Walter Schellenberg teenistust jätkama Austriasse, kus ta tegutses juunini 1938, mil jätkas tegevust Julgeolekuteenistuse Peaametis Berliinis.
Luuretööl.
1939. aasta juulis viidi Walter Schellenberg üle Riigi Julgeoleku Peaameti IV Ameti (Gestapo), Osakonda IV E, mis tegeles vastuluurega välisluurete vastu, kes tegutsesid Saksamaa territooriumil, välisriikide diplomaatilistes ja kaubandusesindustes. Vastuluureosakonnas töötades osales ta oktoobris 1939 vastuluureoperatsioonis, mille käigus Schellenberg esines natsionaalsotsialistliku opositsiooni esindajana ning meelitas neutraalses Hollandis piirilähedasse kohvikusse kohtumisele Suurbritannia välisluure SIS Hollandi legaalse ja illegaalse residentuuri juhid: kapten Sigismund Payne-Besti ja SIS esindusest major Richard Stevensi, kes rööviti kohtumiselt ja toimetati Saksamaale, kus nad ülekuulamisel paljastasid Briti luurevõrgustiku Madalmaades. 
Mais 1940 määrati Schellenberg Heinrich Himmleri käsutusse. Ta enda taotluse põhjal arvati ta uuesti juunis 1940 tegevteenistusse Riigi Julgeoleku Peaametis, kus ta teenis kuni 15. juunini 1941 Gestapo) IV E osakonnas.
Riigi Julgeoleku Peaameti välisluure (VI Ameti) juhina.
Walter Schellenberg määrati Saksa Riigi Julgeoleku Peaameti IV Ameti juhi asetäitjaks juulis 1941 ja välisluurevalitsuse (VI Ameti) juhiks juunis 1942. Ameti ülemana tegutses ka kuni Teise maailmasõja lõpuni 1945. aastal, pärast seda ta põgenes Berliinist, kuid tabati liitlasvägede poolt ja anti kohtu alla.
1944. aastal pärast Saksamaa vastupanuliikumise Must Kapell liikmete kavandatud Adolf Hitleri atentaadi läbikukkumist, mille ettevalmistamises osalesid ka Saksa OKW sõjaväeluure- ja vastuluure Abwehri juhtkonda kuuluvad ametnikud, kaotas Abwehr Saksa Kolmanda Riigi juhtkonna usalduse ning sõjaväeluure liideti Riigi Julgeoleku Peaameti (RSHAga) ja allutati natsionaalsotsialistlikule juhtkonnale ustavale Schellenbergile Sõjaväevalitsusena "Mil Amt" 12. veebruaril 1944.
Kelmiküla (Tallinn)

Kelmiküla on asum Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas. Asum piirneb Kalamaja, Vanalinna, Kassisaba ja Pelgulinna asumiga. Kelmiküla asumi pindala on 0,21 km2.
Kelmiküla on sarnaselt Kalamaja ja Pelgulinnaga määratletud Tallinna üldplaneeringus miljööväärtuslikuks alaks. Kelmiküla (Kassisaba) miljööväärtuslik ala hõlmab Tehnika ja Sügise tänava ümbruse.
Ajalugu.
Keskajal oli Kelmiküla tüüpiline eeslinn ja kuulus Toompeale. Rahvajutu järgi olevat sinna põgenenud Tallinnas ja linnasarases seadusega pahuksisse läinud inimesed. Analoogiline eeslinn oli Pelgulinn, kuhu põgenesid Toompea kurikaelad. Nimelt olid Tallinn ja Toompea keskajal teineteisest halduslikult sõltumatud ning kummagi kelmid põgenesid teise asula eeslinna, kus nende vahistamine ja nende üle kohtupidamine oli raskendatud.
"Kelmiküla" oli esialgu pilkenimi. Kohanimena on see väga levinud mujalgi Eestis.
Praeguse Kelmiküla asumi alasid on varem kutsutud Piiskopi kopliks ja Komtuuri kopliks. Vanimad kirjalikud andmed selle koha kohta pärinevad 1380. aastast; kopli ja linnavaheline piir määrati täpselt ära 1553. aastal. Praeguse Tehnika tänava piirkonnas asus 17. sajandil Nunnamaja.
Rootsi aja lõpul plaaniti rajada Kelmiküla piirkonda uus linnaosa, kuid Põhjasõja tõttu jäi kavatsus teostamata. Iluaednik Sören Thorenfeld ostis 1810. aastal Paldiski maantee, Suve ja Sügise tänava vahelise maa-ala ning lõi sinna puukooli. Aednik August Heinrich Dietrich ostis selle krundi 1864. aastal. Dietrichi aiand oli 19. sajandi teisel poolel linna liigirikkaim ning suurim aiand, kuid see lõpetas arvatavasti pärast Dietrichi surma (1897) tegevuse.
Peterburi–Tallinna–Paldiski raudtee ehitamist alustati 1860ndate lõpus. Kahekorruseline paekivist massiivne jaamahoone valmis 1871. aastal. Balti jaam oli Balti raudteel ainus I klassi jaamahoone. Jaamahoone süüdati 1941. aastal Punaarmee poolt; hoone taastati osaliselt 1945. aastal.
Kuna Balti raudtee vajas oskustöötajaid, rajati 1880. aastal Tallinna Raudtee Tehnikakool. Algselt paiknes kool jaamahoone lähedal, kuid 19. sajandi lõpuks kolis kool Tehnika 18 krundile. Alates 1. septembrist 2018 tegutseb Tehnika 18 hoones Tallinna Euroopa Kool. 
Elanikkond.
Kelmiküla asumi rahvaarv on aastail 2012–2020 järjest suurenenud. 2016. aastal moodustasid 0–17 aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68aastased aga 3–9%.
Taristu.
Asumi levinuim hoonetüüp on kahe-kolmekorruseline keskse kivitrepikojaga puuhoone, nn Tallinna maja. Kelmikülas asuvad Tallinna Euroopa Kool ja Grand Meriton Hotel Tallinn. Asumi territooriumile jääb Balti jaam. 
Kelmiküla asumi tänavad.
Tehnika tänav on saanud nime Tallinna Raudtee Tehnikakooli järgi. Asumis on veel Reisijate tänav, Saani tänav, Suve tänav ja Sügise tänav.
Põrsashein

Põrsashein ("Hypochaeris") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Esimesena kirjeldas põrsasheinu teaduslikult Linnaeus.
Eri hinnangutel on põrsasheinu maailmas 50–100 liiki. Enamik neist kasvab Lõuna-Ameerikas, aga mõned kasvavad ka Euraasias ja Põhja-Aafrikas.
Eestis on levinud kaks liiki:
Porgi

Porgi ehk Borki oli väike saar Väinameres, Tauksist idas ja Holmirahust (praegu Sassi poolsaar) läänes. Nüüdseks liitunud Tauksi saarega.
Kuulub Matsalu rahvuspargi Väinamere saarte sihtkaitsevööndisse.
Muinastulede öö

Muinastulede öö on mere ääres lõkete süütamise tava augusti viimasel laupäeval. Traditsioon sai alguse 1992. aastal Eesti ja Soome rannikul ning hiljem liitusid sellega teised Läänemere maad. Lõkked süüdatakse mere ääres päikseloojangul, kohaliku aja järgi kell 21.30.
Taust.
Vanimad kirjalikud andmed tuledega teadete edastamisest meie regioonis pärinevad viikingiajast. Siis toimis Läänemere ranniku laevateede ääres ühtne valvesüsteem, meremeestele tee näitamiseks ohutusse sadamasse või randa. Märgutulesid kasutati ka valvesüsteemis hoiatuste ja muude sõnumite edastamiseks.
Muinastulede ööks nimetatakse üritust tänapäeval, meenutamaks kunagisi rannalõkkeid. Lisandunud on keskkonnateemaline eesmärk: "mere ääres lõkkeid süüdates tuletame meelde, et meie ühine meri vajab hoidmist". Muinastulede ööst on mere ääres viibijate jaoks kujunenud ka meeldejääv suve lõpetamine.
2009. aastal korraldati üritust esimest korda üle-eestilisena, siis kutsuti veebilehe muinastuled.ee kaudu inimesi mere äärde või randa lõket süütama ja võeti kasutusele veebikaart lõkete asukoha märkimiseks. Igal aastal märgitakse veebikaardile üle 700 lõkke ja registreeritakse üle 10 000 osavõtja.
Muinastulede öö loits:
Aseotroopne destillatsioon

Aseotroopne destillatsioon on võte, mida kasutatakse kõige sagedamini vee eraldamiseks segust, näiteks niiskunud ainest või reaktsioonis tekkiva vee eraldamiseks. Niisuguse segu teiseks komponendiks on enamasti benseen või tolueen, mis lisatakse destillatsioonikolbi. Kuna segu keemistemperatuur on tavaliselt madalam kõigi selle komponentide keemistemperatuurist, siis ta lendub ja kondenseerub jahutis. Segu komponendid ei lahustu teineteises, nad kogunevad seadme "sõrme" ja kihistuvad. Lahusti on tavaliselt veest kergem ning kui seda koguneb palju, valgub ta kolbi tagasi ja toob uue koguse vett välja. Näiteks võib vett sisaldavale etanoolile lisada benseeni ning vee ja benseeni segu üle ajades saab veevaba etanooli.
Parempoolsel skeemil on aseotroopse destillatsiooni seadme põhimõtteline ülesehitus, kus 1 – magnetsegaja, 2 – destillatsioonikolb, 3 – fraktsioneeriv kolonn, 4 – termomeeter, 5 – püstjahuti, 6 ja 7 – jahutusvee sisse- ja väljavool, 8 – veekoguja ehk "sõrm", 9 – kraan, 10 – vastuvõtuanum.
Aseotroopset destillatsiooni
Seda meetodit kasutatakse 100% alkoholi saamiseks. Harilikud meetodid kasutavad asjaolu, et etanooliaurud sisaldavad vähem vett kui destilleeritav lähteaine, kuid 96,4% etanooli aur sisaldab samuti 96,4% alkoholi, mistõttu see segu on aseotroopne ja harilikud destilleerimismeetodid ei võimalda suuremat etanooli kontsentratsiooni saavutada. Suurema kontsentratsiooni saavutamiseks lisataksegi vee ja etanooli segule näiteks benseeni.
Pärast vee ja etanooli eraldamist teineteisest on vaja omakorda lisatud benseen kätte saada. Niisugune mitmekordne töötlemine muudab aseotroopse destillatsiooni kalliks ja sellepärast ei ole praktiline seda alkohoolsete jookide tootmisel tarvitada.
Aseotroopset destillatsiooni võib kasutada lähedaste keemistemperatuuridega ja aseotroopseid segusid moodustavate komponentide eraldamiseks. Selle meetodi korral lisatakse lähteainele veel üks komponent, et tekitada uus, madalama keemistemperatuuriga segu, mille aur poleks aseotroopne, vaid heterogeenne, s.t koosneks segunematutest vedelatest faasidest.
Rõhuvahetusega destilleerimine.
Teine meetod aseotroopsete segude komponentide eraldamiseks üksteisest on rõhuvahetusega destilleerimine. See põhineb asjaolul, et aseotroopne kontsentratsioon sõltub rõhust. Aseotroobil pole mitte kontsentratsioonivahemik, vaid kindel, täpne kontsentratsioon. Kui õnnestuks kuidagi sellest punktist "üle hüpata", võib jätkata harilike meetoditega destilleerimist, ehkki (vee ja etanooli näite korral) ei keedeta enam etanooli välja veest, vaid vett keedetakse välja etanoolist.
Aseotroopsuse punktist üle hüppamiseks võib asetada segu rõhu alla, mistõttu aseotroopsuse punkt tõuseb 96,4%-lt näiteks 97%-ni. Niisugusel rõhul destilleeritakse etanooli – mitte tingimata 97%-ni, vaid näiteks 96,5%-ni. Seejärel rõhku alandatakse, et asetroopsuse punkt langeks jälle, näiteks normaalrõhul oleva 96,4%-ni või mõnel muul rõhul oleva veel madalama kontsentratsioonini. Jätkata saab hariliku destilleerimisega, millega võib saavutada ka täiesti puhta etanooli.
Pihlaka tänav

Pihlaka tänav on mitme tänava nimi Eestis:
Seanupp

Seanupp ("Leontodon") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Teaduslikult kirjeldas seanuppe esimesena Linnaeus. Sinna kuulub tänapäeval mitukümmend liiki.
Looduslikult kasvavad seanupud Euraasias ja Põhja-Aafrikas. Neist 3 on naturaliseerunud Põhja-Ameerikas ja Uus-Meremaal.
Seanupud on umbrohud. Lisaks tugeva inimmõjuga aladele kasvavad nad niitudel.
Seanupu lehed moodustavad kännase ning on terve või sulgjaguse servaga. Õisikud on kollaste või oranžide keelõitega. Õiekate koosneb 1–3 reast kattelehtedest, mis katavad üksteist katusekivilaadselt. Seemnetel on pappus, mis koosneb sulgjatest karvadest.
Pihlaka tänav (Tallinn)

Pihlaka tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis.
Tänav algab Männiku teest ning suundub edasi poolkaares lääneloode suunas, ristub Jalaka, Kraavi, Võidu, Nelgi ja Astri tänavaga ning lõpeb Kreegi tänaval. 
Pihlaka tänava pikkus on umbes 750 meetrit. Tänaval asub Nõmme Sotsiaalmaja, mis rajati endisse Tallinna Männiku Põhikooli (Tallinna 39. Keskkool) hoonesse.
Tänav sai nime 1927. aastal. Lühikest aega (1940–1941) kandis see nime Saku .
Junk Riot

Junk Riot on 2006. aastal asutatud eesti "garage/indie/experimental"-ansambel.
Noortebänd 2009 võitja.
Piimohakas

Piimohakas ("Sonchus" L.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Enamik liike on üheaastased, mõned mitmeaastased ja mõned (Kanaari saartel kasvavad liigid, alamperekond "Dendrosonchus") mitmeaastased puittaimed. 
Kõiki rohtseid liike iseloomustavad juurmisest lehekodarikust alguse saavad pehmed, varrele liibuvad lehed. Vars sisaldab piimmahla, millest ka taime nimetus. Liigiti küünib varre kõrgus 30 cm kuni kahe meetrini. Vars on roheline, vanemas eas punakas. Kiirjad õisikud on kollased. 
Kõige enam piimohaka liike kasvab Euraasias ja Aafrika troopilises osas, kuid neid leidub peaaegu kõikjal maailma parasvöötmes.
Sinihape

Sinihape ehk vesiniktsüaniidhape ehk tsüaanvesinikhape (keemiline valem HCN) on värvitu lenduv mõrumandlilõhnaline vedelik, mis mõjub loomsetele organismidele tugeva mürgina.
Mürgine toime on tingitud hapniku kasutamist reguleerivate rakkude rauda sisaldavate ensüümide blokeerimisest. Mürgistusnähud on kõrvetustunne, hingamisraskused, südametegevuse häired, kesknärvisüsteemi halvatus ja surm. Inimesele suukaudne surmav kogus sinihapet on 50–90 mg.
Sinihappe avastajaks peetakse Carl Wilhelm Scheelet.
Sinihapet on kasutatud nii keemiarelvades (zyklon A ja B) kui ka hukkamistel; samuti mõningate kõrgmolekulaarsete ühendite sünteesimiseks, taimekahjurite tõrjeks, väärismetallide eraldamiseks maagist jne.
Luuviljade (ploomid, kirsid, virsikud, aprikoosid) seemned sisaldavad amügdaliini, mis kergesti hüdrolüüsub, andes sinihappe, glükoosi ja bensaldehüüdi. Seetõttu ei tohiks kunagi luuviljaliste seemneid süüa ning hoidistamisel on soovitatav ploomidest ja kirssidest kivid eemaldada.
Salat

Salat ("Lactuca") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Teaduslikult kirjeldas salateid esimesena Carl von Linné 1753. aastal.
Salateid on sadakond liiki. Umbkaudse hinnangu järgi kasvab neist 40 Aasias, 33 Ida-Aafrikas, 17 Euroopas ja kümmekond Põhja-Ameerikas. Salatite levila ulatub 50–55° põhjalaiuseni, aga erandi moodustab siberi piimikas, mis kasvab kuni 70° põhjalaiuseni. Enamik liike kasvab merepinnast kuni 600 m kõrguseni, aga mõned, näiteks "Lactuca alpestris, Lactuna altaica", tatari piimikas ja "Lactuca tenerrima" kasvavad kuni 2 km kõrguseni.
Salati vartest imbub lõikamisel valget piimmahla ja sealt tuleb ka taime ladinakeelne nimi "Lactuca". "Lactus" tähendab ladina keeles 'piim'.
Salatid on tavaliselt ühe- ja kaheaastased taimed, vähem leidub mitmeaastasi salateid. Nad kasvavad 1–18 dm, üksikud liigid kuni 4½ m kõrgeks. Vars on püstine, mõnel liigil ogaline.
Lehed moodustavad kodariku, mis kasvab välja maapinnalt. Kujult on eri liikide lehed väga erinevad, mõnel isegi karvased. Abilehti pole.
Salatitel on korvõisik. See asub tavaliselt üksikuna, aga mõnel liigil on rohkem õisikuid ning need moodustavad pöörise või kobara. Kroonlehed on kõige sagedamini kollased, aga võivad olla ka valged, sinised või lillad.
Salati vili on seemnis. Seemnised on eri liikidel eri värvi: valgest üle punase ja helepruuni kuni mustani. Seemnise küljes on pikkade valgete karvadega pappus. Seemnised levivad tuule abil.
Paljud salatid on levinud umbrohud.
Salatite diploidne kromosoomiarv on 18.
Salatis sisalduv taimne klorofüll tõrjub ohtlike kemikaale (näiteks metalle ja pestitsiide).
Keemilised ühendid.
Salatite lehtedes ja piimmahlas leiduvatest ainetest on kõige levinum vesi.
Salateis leidub triterpeene ja nende ühendeid, mis koos veega moodustavad lateksisarnase aine. Nende triterpeenide seas on alfalaktutserool ehk taraksasterool, mis on saanud nimetuse võilille ladinakeelse nime "Taraxacum" järgi, sest seda leidub ohtralt võililles. Samuti leidub salatites beetalaktutserooli estreid, näiteks laktukooni ja laktutseriini. Veel leidub beetaamüriini ja germanikooli.
Salateis leidub seskviterpeenlaktoonipõhiseid mõruaineid, peamiselt laktutsiini ja laktukopikriini (vt joonist), samuti nende oksalaate ja sulfaate. Mõnel inimesel põhjustavad need ained kontaktallergiat, mida nimetatakse salatiallergiaks: sellised inimesed ei tohi salatit puudutada. Paljud selles ja eelmises lõigus mainitud ained on nimetatud salati ladinakeelse nime järgi, sest need avastati salati keemilist koostist uurides.
Salateis leidub seskviterpeenipõhist fütoaleksiini A-letutseniini, mis on nimetatud salati ingliskeelse nime "lettuce" järgi.
Salatites leidub A-vitamiini, laktukaksantiini, eeterlikku õli kumariini, mis annab salatile maitse, mineraalaineid ja füllokinooni ehk K1-vitamiini.
Veel leidub salatites mitmesuguseid flavonoide, näiteks kvertsetiini, mis sai nimetuse tamme ladinakeelse nime "Quercus" järgi, apigeniini, lutoliini ja luteoliini. Need ained on üldiselt antioksüdandid ja mõjutavad immuunsüsteemi.
Koeratubakas

Koeratubakas ("Crepis" L.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 200 liiki kollaseõielisi ühe-, kahe- või mitmeaastaseid taimi. Koeratubakad meenutavad veidi võililli, kuid neil on reeglina ühe õievarre küljes mitu korvõisikut. 
Perekonna levikukese on Euroopas, kuid neid leidub ka Aasia parasvöötmes, Aafrikas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas.
Männiku raamatukogu

Männiku raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis tegutseb Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis aadressil Pihlaka tänav 12.
Aastal 1969 avatud Männiku raamatukogu paikneb Nõmme Sotsiaalmaja hoones, kus kuni 1998. aastani tegutses Tallinna Männiku Põhikool (Tallinna 39. Keskkool). Praegusesse asukohta koliti 1999. aastal aadressilt Männiku tee 89 (Hotell Dzingel).
Raamatukogu pindala on 228 m², säilikuid ligi 22 000 eksemplari. Raamatukogus on võimalik kasutada WiFi't.
Raamatukogu lähedal Männiku teel asub Pihlaka bussipeatus, kus peatuvad Tallinna bussiliinid 5 (Männiku–Metsakooli), 32 (Männiku–Kopli) ja 33 (Männiku–Kopli). 33. liini bussid peatuvad ka Valdeku tänava Kraavi bussipeatuses.
Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Aleksander Mitnits

Aleksander Mitnits (7. mai 1885 Visusti vald – 31. jaanuar 1919) oli Eesti õpetaja ja sõjaväelane (lipnik).
Oli Saadjärve algkooli juhataja ja õpetaja, teenis Esimeses maailmasõjas Venemaa ja Vabadussõjas Eesti sõjaväes (viimati Kuperjanovi pataljonis). Langes Paju lahingus.
Straupe

Straupe (saksa keeles "Roop", eesti keeles "Raupa", "Roopa") on küla ("ciems") Straupe vallas Cēsise piirkonnas Lätis.
1374. aastal sai Straupe linnaõigused ja kuulus keskajal Hansa Liitu (aastail 1356–1630). Tänapäeval on see Uue Hansa liige. Külas on raamatukogu. 2021. aastani kuulus küla Pārgauja piirkonda.
Asula on saanud nime von der Roppi aadlisuguvõsa järgi. 
Hiljem kuulus Straupe, koos Lielstraupe lossi ja hilisema Lielstraupe mõisaga pikka aega Rosenitele, kes olid väikeste vaheaegadega seal peremehed alates 13. sajandi teisest poolest kuni 1939. aastani. 17. sajandil kaotas Staupe kindlustatud loss oma sõjalise tähtsuse ning ehitati ümber mõisahooneks, pärast 1905. aasta tulekahju taastati Lielstraupe loss võimalikult täpselt ajaloolist eeskuju järgides. 
XVII sajandil hakkas Straupet läbima Peterburi–Riia postimaantee, sealne hobupostijaam asus tänapäeva Strautiņi külas. Seal on Kraujase, Straupes skola ja Straupe bussipeatus. 
Küla jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on osaliselt külla jääv Klētnieki lehisesalu ja hõberemmelgas ümbermõõduga 4,6 ja kõrgusega 23 meetrit. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Lielstraupe vanalinn ja selle kindlustiste süsteem, Lielstraupe loss ja luteri kirik, sealhulgas vitraažid Kolgata ja Kristuse sünd, talade maalingud, G. Roseni ja K. G Löwenwolde hauaplaadid, kantsel ja selle maalingud, orel ja orelirõdu maalingud ning kirikuhoone, loss ja lossis asuv ahi, Lielstrape kiriku keskaegne kalmistu koos selle ristikividega, kellatorn, Straupe kirikumõisa uksed, Lielstraupe keskaegne loss ja Patareimägi. Regionaalse kaitse all on Mazstraupe keskaegne linnus, Mazstraupe loss ja park.
Reigo Rosenthal

Reigo Rosenthal (sündinud 6. detsembril 1981 Tallinnas) on eesti ajaloolane.
Rosenthal õppis aastatel 1988–2000 Tallinna Nõmme Gümnaasiumis, seejärel Tartu Ülikoolis ajalugu, ajaloomagister (2008). Ta tegeleb peamiselt Eesti sõjaajalooga Vabadussõja ja Teise maailmasõja eelse Eesti Vabariigi päevil.
On tegutsenud Vikerraadios saate "Eesti lugu" ühe saatejuhina.
Pikanõmme luide

Pikanõmme luide on liivaküngaste ahelik Juminda poolsaarel, Kolga-Aabla lähistel.
Ahelik kulgeb lõuna-põhja suunas, on umbes 2 km pikk ja keskosas ulatub 33 m üle merepinna, mis on kogu Juminda poolsaare kõrgeim punkt. 
Luite tippu on ehitatud 25 m kõrge Pikanõmme vaatetorn. Luidet läbib Majakivi-Pikanõmme õpperada.
Majakivi-Pikanõmme õpperada

Majakivi-Pikanõmme õpperada asub Juminda poolsaarel, Lahemaa rahvuspargi alal, Juminda-Suurekõrve sihtkaitsevööndis.
Rajal on kaks lähtekohta — parkla Leesi-Hara tee ääres, Virve küla ligidal, ja parkla Aabla-Tapurla tee ääres, umbes 2,5 km Pedaspeast või Kolga-Aablast. Rada läbib Pikanõmme luidet ja Aabla raba ning viib mööda Pikanõmme vaatetornist ja Majakivist, Eesti kolmandast suurimast rändrahnust.