tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Siret Kotka

Siret Kotka (sündinud 27. juulil 1986 Viljandis) on Eesti poliitik, XII, XIII ja XIV Riigikogu liige.
Haridus.
Siret Kotka on lõpetanud 2005. aastal Väike-Maarja Gümnaasiumi ja 2008. aastal Tartu Ülikooli (sotsiaalteaduskonnas); tema bakalaureusetöö teema oli "Keskklassi kujunemisest Eestis". 2016. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis magistritöö politoloogias.
Poliitiline tegevus.
Siret Kotka astus Eesti Keskerakonna noortekogusse 2000. aastal. 10. augustist 2004 on ta erakonna liige. Alates maist 2006 oli ta noortekogu aseesimees ning alates 19. maist 2007 noortekogu esimees. Esimehe valimistel noortekogu V kongressil, kus osales ligi 300 liiget, sai ta 133 häält ning edestas teise tulemuse saanud Robert Raudsaart 52 häälega. 2008. aastal valiti ta tagasi noortekogu esimeheks.
Kotka on Eesti Keskerakonna Lääne-Virumaa piirkonna esimees ja Väike-Maarja vallavolikogu liige, revisjonikomisjoni esimees. Lisaks on Siret Kotka Keskerakonna Volikogu aseesimees ja erakonna arendussekretär.
Ta on töötanud majandus- ja kommunikatsiooniministri referendina (Edgar Savisaare abina). 1. juulist 2008 töötas Kotka Tallinna abilinnapea Taavi Aasa nõunikuna.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Lääne-Viru maakonnas ning sai 894 häält, kuid valituks ei osutunud. 1. juulil 2014 sai temast seoses Ester Tuiksoo süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega riigikogu asendusliige.
Ta kandideeris ka 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Viru maakonnas), sai 2558 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 1430 häält ning ei osutunud valituks.
Ta on Tallinna Autobussikoondise nõukogu liige.
Liikmesus.
Siret Kotka on Eesti Loomakaitse Seltsi liige ja oli aastatel 2012–2024 MTÜ Ausad Valimised juhatuse liige.
Isiklikku.
Ta on pärit Lääne-Virumaalt Triigi külast, kus elab ka tema ema Sirle Kotka.
30. aprillil 2017 abiellus ta Martin Repinskiga. Sama aasta oktoobris sündis neil poeg Morgan. Jaanuaris 2020 jõustus nende abielu lahutus. 
2022. aasta oktoobris kihlus Siret Kotka jurist Indrek Grusdamiga. Jaanuaris 2024 sündis neil poeg Ingram.
Roosõielised

Roosõielised ("Rosaceae") on suve- ja igihaljaste puittaimede (väga harva ka liaanide) ning mitmeaastaste, harvem üheaastaste õistaimede sugukond roosilaadsete seltsist.
Roosõieliste sugukonda kuulub nii puid, põõsaid kui rohttaimi. Kokku umbes 3000–4000 liiki 100–120 perekonnast. 
Teised andmed on veidi tagasihoidlikumad: sugukonda kuulub umbes 2830 liiki ligi 95 perekonnast. Kõige suuremad perekonnad on toompuu "Prunus" (430 liiki), kortsleht "Alchemilla" (270 liiki), pihlakas "Sorbus" (260 liiki), viirpuu "Crataegus" (260 liiki), tuhkpuu "Cotoneaster" (260 liiki) ja murakas "Rubus" (250 liiki). 
Enamik sellesse sugukonda kuuluvaid liike kasvab põhjapoolkeral.
Perekonnad Eestis.
Eesti pärismaises flooras on roosõielisi järgmistest perekondadest:
Maailma Terviseorganisatsioon

Maailma Terviseorganisatsioon (varasem eestikeelne nimetus Maailma Tervishoiuorganisatsioon; rahvusvaheline lühend WHO ingliskeelsest nimetusest "World Health Organization"; eesti keeles on kasutatud ka lühendit MTO) on ÜRO juures tegutsev rahvusvaheline tervishoiuorganisatsioon, mille eesmärk on inimeste tervise tagamine ja võitlus haiguste vastu.
Maailma Terviseorganisatsioon on koordineerinud meetmeid võitlusel selliste nakkushaigustega nagu SARS, malaaria ja AIDS ning organisatsioonil on ka projekte tubakatarbimise vähendamiseks. Organisatsioon aitas maailmast likvideerida rõugeid ning on tegutsenud lastehalvatuse likvideerimisel.
WHO asutati 7. aprillil 1948 ja selle peakorter asub Šveitsis Genfis. Lisaks on organisatsioonil kuus regionaalbürood. 1965. aastal asutati WHO allasutusena Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus.
Organisatsiooni eelarve oli aastatel 2022–2023 6,12 miljardit USA dollarit ja aastatel 2024–2025 6,83 miljardit USA dollarit.
Juhtimine.
Maailma Terviseorganisatsiooni juhtorgan on Maailma Terviseassamblee ("World Health Assembly"), mis koguneb iga aasta maikuus.
Alates 2017. aastast on WHO peadirektor etiooplane Tedros Adhanom Ghebreyesus. Enne teda oli aastail 2007–2017 WHO peadirektor hiinlane Margaret Chan, kes varem oli Hongkongi tervishoiuminister.
Liikmesriigid.
Maailma Terviseorganisatsioonil on 194 liikmesriiki, neist 192 ÜRO liikmesmaad, lisaks Cooki saared ja Niue. ÜRO liikmetest pole WHO liikmed üksnes Ameerika Ühendriigid ja Liechtenstein. Puerto Rico ja Tokelau on assotsieerunud liikmed, Vatikan ja Palestiina on vaatlejaliikmed. Organisatsiooni juures tegutses 2009–2016 ka Taiwani delegatsioon.
Ameerika Ühendriikide lahkumise organisatsiooni liikmeskonnast algatas Donald Trump 20. jaanuaril 2025. Sama aasta veebruaris teatas ka Argentina plaanist lahkuda organisatsioonist. USA lahkumine mõjutab oluliselt ka organisatsiooni eelarvet (nt aastatel 2022–2023 panustas USA 16,3% eelarvest).
Maailma Terviseorganisatsioon Eestis.
Maailma Terviseorganisatsiooni Eesti esinduse juht aastatel 2003–2011 oli Jarno Habicht. 2020. aastast on WHO Eesti esinduse juht Kristina Köhler.
WHO ametlik hoiuraamatukogu Eestis on Eesti Rahvusraamatukogu.
Anatoomilis-terapeutiline keemiline klassifikatsiooni süsteem.
Maailma Terviseorganisatsioon annab välja anatoomilis-terapeutilist keemilist klassifikatsiooni süsteemi, mis on tänapäeval kehtiv rahvusvaheline raviainete põhine statistiline identifikaator.
Pärnu ATP

AS Pärnu ATP oli suuruselt teine Eestis asuvatest bussiettevõtetest. Aastal 2007 läks ta GoBusi koosseisu. 
Pärnu ATP asutati 1960. 1991 reorganiseeriti ta II tüüpi riiklikuks aktsiaseltsiks RAS Pärnu ATP. 1995 anti ettevõtte aktsiad Pärnumaa omavalitsuste ühisomandisse.
2004. aasta suveni kuulus ettevõte kahele omanikule: Pärnu Linnavalitsus omas 51,4% ja OÜ Maiben 48,6% aktsiatest. Pärast seda omandas 100% Pärnu ATP aktsiatest bussifirma GoBus.
Ettevõtte juhataja on Andrus Kärpuk.
Statistika.
Pärnu ATP bilansimaht oli 2004 22,2 miljonit krooni ning käive 88,8 miljonit krooni. Ettevõte andis tööd rohkem kui 300 inimesele ja kasutas 103 autobussi.
Pärnu ATP teenindas kaubamärgi “Pärnu Bussipark” all järgmisi liinigruppe:
Ettevõte omas vabariigis suuruselt ja õppeedukuselt kolmandal kohal olevat autokooli.
Jessica Lange

Jessica Phyllis Lange (sündinud 20. aprillil 1949 Minnesotas) on USA filminäitleja, kes on võitnud kaks Oscarit.
Elukäik.
Ta õppis kaks aastat Minnesota Ülikoolis maalikunsti. Pärast seda kolis perega Pariisi, kus tantsis Koomilise Ooperi balletitrupis.
1973. aastal naasis Ameerikasse New Yorki, kus ettekandja ameti kõrvalt võttis näitekunstitunde, töötas ka Wilhelmina modelliagentuuris. 
Filmidebüüdi tegi ta 1976. aasta filmis "King Kong". Lange'i tähelend algas 1981. aasta filmis "Postimees helistab alati kaks korda".
1982. aastal oli ta filmi "Frances" produtsent ja samal aastal mängis ka linateoses "Tootsie". Ta on esimene naine, kes on olnud ühel aastal nomineeritud Oscarile kahes filmis. Rolli eest "Tootsies" võitis ta ka kõrvalosatäitja Oscari. 
Teise Oscari pälvis ta 1994. aasta filmi "Sinitaevas" eest.
Ethan Hawke

Ethan Green Hawke (sündinud 6. novembril 1970 Austinis Texase osariigis) on filmiauhinnale Oscar nomineeritud olnud USA filminäitleja ja stsenarist, kirjanik ning filmilavastaja. 
Tema filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Surnud poeetide ühing", "Enne päikesetõusu", "Suured lootused" ja "Treeningpäev".
Auhinnad.
Nominatsioonid.
Oscar
Isiklikku.
Hawke oli aastatel 1998–2004 abielus näitleja Uma Thurmaniga. Neil on tütar Maya Ray (sündinud 1998) ja poeg Levon Green (sündinud 2002).
Aleksandr Lebedev

Aleksandr Lebedev (sündinud 16. detsembril 1959 Moskvas) on Venemaa suurärimees, literaat ja endine poliitik.
1977. aastal astus Lebedev Moskva Riiklikku Rahvusvaheliste Suhete Instituuti, mille lõpetas 1982. Seejärel alustas ta Sotsialistliku Maailmasüsteemi Majandusinstituudis tööd kandidaadiväitekirja "Globaliseerumise väljakutsed ja võlaprobleemid" kallal. Ta kaitses selle 2000. aastal.
Aastatel 2004–2007 oli ta Venemaa Riigiduuma saadik, Ühtse Venemaa fraktsiooni liige ning Riigiduuma SRÜ ja kaasmaalaste komisjoni aseesimees. Ta on endine NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee ja Nõukogude Liidu välisluure töötaja.
Luurajakarjäär.
1984. aastal lõpetas Lebedev NSV Liidu RJK Punalipulise Instituudi. 1987. aastal saadeti ta stažeerima Londonisse, kus töötas NSV Liidu saatkonnas ning ühtlasi NSV Liidu RJK Esimeses peavalitsuses. Diplomaatilise esinduse katte all töötas ta NSV Liidu Londoni esinduses atašeena (1987–1988), 3. sekretärina (1988–1990) ja 2. sekretärina (1990–1992). 1991 läks ta NSV Liidu riiklikest julgeolekuorganitest erru alampolkovniku auastmes.
Tegevus äris.
Tema varanduse suuruseks hindas ajakiri Forbes 2006. aastal 3,5 miljardit USA dollarit. 2009. aastal kaebas Lebedev ajakirja kohtusse, kuna see hindas tema varandust vähem kui miljardile dollarile.
Lebedevile kuuluva panga omanduses on muu hulgas 1/3 lennufirmast Aeroflot ja 39% ajalehest Novaja Gazeta. Talle kuulub 44% lennukitootmisettevõttest Iljušin, samuti on tal suur osalus Sberbankis, Gazpromis ning Venemaa Ühtses Energiasüsteemis, kuhu kuuluvad kõik endise NSV Liidu maad, sealhulgas kogu Baltikum. Talle kuuluvad Briti ajaleht London Evening Standard ja Saksa lennuliin Blue Wings.
15. jaanuaril 2007, kui hakkasid tekkima pinged Pronkssõduri ümber, tegi Lebedev Eesti presidendile Toomas-Hendrik Ilvesele ettepaneku osta ära Tallinna kesklinnas asuv maa, millel paikneb Pronkssõdur ja kuhu on maetud maailmasõjas hukkunute säilmed. 
2009. aasta märtsis seadis Lebedev üles oma kandidatuuri Sotši linnapea kohale. Kohus tühistas Lebedevi kandidatuuri aprillis, kuigi tema nimi oli juba valimissedelitele trükitud ja eelvalimised olid alanud.
2010. aasta alguses omandas Lebedev Suurbritannia ajalehe The Independent.
Isiklikku.
Aleksandr Lebedevi isa Jevgeni Lebedev oli NSV Liidu koondislane veepallis ja hiljem Baumani-nimelise Moskva Kõrgema Tehnikakooli professor.
Aleksandr Lebedevi poeg Evgeny Lebedev sai 2020. aastal Suurbritannia Lordide koja liikmeks.
Uma Thurman

Uma Karuna Thurman (sündinud 29. aprillil 1970 Bostonis Massachusettsi osariigis) on USA filminäitleja. 
Tema tuntuimate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Ohtlikud armusuhted" (1988), "Pulp Fiction" (1994), "Gattaca" (1997), "Kill Bill – Pruudi kättemaks vol. 1" ja "vol. 2".
Ta on ühe korra kandideerinud Oscarile: kõrvalosaga filmis "Pulp Fiction" 1995. Seevastu Kuldsele Vaarikale on ta kandideerinud kolm korda: 1995 peaosaga filmis "Isegi karjatüdrukud oskavad bluusi", 1998 kõrvalosaga filmis "Batman ja Robin" ning 1999 peaosaga filmis "Kättemaksjad". Ühtegi neist neljast ta ei võitnud.
Eraelu.
Uma Thurman on 183 cm pikk.
Ta oli aastatel 1990–1992 abielus näitleja Gary Oldmaniga. 
1. mail 1998 abiellus ta näitleja Ethan Hawke'iga. Neil sündis tütar Maya Ray (1998) ja poeg Levon Green (2002). Paar lahutas abielu juulis 2004.
Sonia Gandhi

Sonia Gandhi (hindi सोनिया गांधी; sünninimega Edvige Antonia Albina Maino; sündinud 9. detsembril 1946 Lusianas Itaalias) on itaalia päritolu India poliitik. Ta on aastast 1998 - 2017 &amp; 2019-22 India Kongressipartei juht ja India Rahvuskongressi president, endise peaministri Rajiv Gandhi lesk. Aastal 2004 võitis tema juhitud Kongressipartei parlamendihääletused, kuid Sonia loobus peaministrikohast, jättes selle rahandusministrile.
Ajakiri Forbes nimetas ta 2004. aastal maailma kõige mõjuvõimsamate naiste seas kolmandaks. Praegu hoiab ta samas edetabelis 13. kohta. Tema nimi figureerib ka ajakirja Time 2007. aasta "100 tähtsaima isiku" edetabelis.
Ragtime

Ragtime on muusikastiil 19. sajandi teisest poolest. 
"Ragtime"'i kõrgperiood Ameerika Ühendriikides oli ajavahemikul 1897–1917, mil see jättis sügavad jäljed kogu järgneva kümnendi tantsumuusikasse. Arvatakse, et termini "ragtime" algne kuju oli "ragged time" (inglise keeles 'räbaldunud takt'), mille tingis sünkopeeritud rütm. "Ragtime" on üks mitmest varajase džässi eelkäijast bluusi, gospeli ja mõne muu stiili kõrval. Esialgu eksisteeris "ragtime" vaid klaverimuusikas, sealjuures mitte improvisatsioonilisena nagu klaveribluus, vaid valmis komponeeritud palana, mida mängiti noodist.
Kuigi suur osa "ragtime"'i heliloojaist kuulus valgete muusikute hulka ja paljud neist olid naised, on tuntumaks jäänud pianist ja helilooja Scott Joplin (1868–1917), kelle palad "The Entertainer", "Maple Leaf Rag", "Frog Legs Rag" ning "Sensation Rag" on tänapäevani populaarsed.
Laura Bush

Laura Lane Welch Bush (sündinud 4. novembril 1946) on USA ekspresidendi George W. Bushi abikaasa.
Ta on olnud ajakirjade Time ja Forbes mõjukaimate naiste edetabelite esikümnes.
1968. aastal sai ta bakalaureusekraadi ja asus tööle õpetajana. Pärast magistrikraadi saamist Texase ülikoolis töötas ta raamatukoguhoidjana.
Laura Welch ja George W. Bush abiellusid 5. novembril 1977. 1981. aastal sündisid neil kaksikud Barbara ja Jenna.
Maalihe

Maalihe on nõlval asuva pinnasetüki paigastliikumine. 
Maalihe tekib maa välisjõudude (tuule, vee ja jää) ning inimtegevuse tagajärjel. Maalihete teket soodustavad kivimikihtide kallakus nõlva suunas, kergesti deformeeruvate setete lamamine monoliitsete kivimite all ja vett mitteläbilaskvate setete (näiteks savi) lamamine vett läbilaskvate setete (näiteks liiv) all. Maalihked on sagedased mäestikes ja seismiliselt aktiivsetes piirkondades, kuid inimtegevuse mõjul esineb neid ka mujal. Maalihete tulemusena liiguvad terved settekehad või kivimiplokid mööda nõlva, nii et neis enestes suuri muutusi ei pruugi toimuda.
Inimtegevustest soodustab maalihkeid taimestiku eemaldamine, näiteks metsaraie ja raadamine. Taimestik hoiab pinnast oma juurtega paigal. Veel soodustavad maalihkeid lõhkamis- ja kaevatööd, kaevandamine ja pinnasetööd ning liikluse ja masinatöödega kaasnevad müra ja vibratsioon.
Viimaste aastakümnete ohvriterohkeim maalihe toimus 1999. aastal Venezuelas, kus Vargase maalihkes hukkus paarkümmend tuhat inimest. Filipiinidel hukkus 2006. aastal Lõuna-Leyte maalihkes üle 100 inimese ja Colombias 2017. aastal Mocoa maalihkes üle 400 inimese.
Maalihked Eestis.
Eestis esineb maalihkeid sagedamini Madal-Eestis ehk kõrgustikest allapoole jäävas Lääne-Eestis, eriti Pärnu ümbruses.
Üks suuremaid maalihkeid toimus 2022. aastal Pärnumaal Audru osavallas, kus varises ligi hektar maad – puurkaevu rajamise tõttu vallandunud lihkega liikus ligi 160 000 tonni pinnast, tekitades paarisaja meetri pikkuse ja kohati nelja meetri sügavuse lõhe. 2005. aastal toimus natuke väiksem maalihe samuti Pärnumaal Sauga silla lähistel. Eestis toimub jõgede kallastel sageli maalihkeid, kuid Pärnumaal on need ulatuslikumad nõrga savipinnase tõttu.
Karu tänav

Karu tänav on tänav mitmes Eesti linnas:
Samanimeline tänav asub ka:
Aruküla jõgi

Aruküla jõgi (ka "Rohumetsa jõgi") on jõgi Järvamaal, Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 30,4 km ja valgla pindala 80,3 km². Saab alguse Retla rabast läänes ja suubub Pärnu jõkke.
Kurina jõgi

Kurina jõgi on jõgi Pärnumaal, Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi on 25 km pikk ja 126,1 km² valgalaga. Saab alguse Kikepera raba loodeservas Tipu ja Kikepera küla piiril ning suubub Pärnu jõkke 19,1 km kaugusel tolle suudmest.
Kurina jõkke suubuvad Kivinina oja ja Jõhve oja.
Kuldkinga Teataja

Kuldkinga Teataja oli Tartu Noorte Loodusmaja ajaleht. 
Leht hakkas ilmuma 2002. aastal. 2015. aastaks oli see ilmumise lõpetanud, selle asemele loodi ajaleht Kännuseened.
Megawati Soekarnoputri

Diah Permata Megawati Setiawati Soekarnoputri (kasutatakse ka uuele kirjaviisile vastavat nimekuju Sukarnoputri; sündinud 23. jaanuaril 1947 Yogyakartas) oli Indoneesia president 2001. aasta juulist kuni 20. oktoobrini 2004. Ta oli Indoneesia esimene naispresident. 2004. aasta presidendivalimistel ta kaotas ning tema ametikoha võttis üle Susilo Bambang Yudhoyono. Megawati on Indoneesia esimese presidendi Sukarno (1901–1970) tütar. 
Sukarnoputri tähendab sanskriti keeles Sukarno tütart ning see pole perekonnanimi (jaavalastel perekonnanimed puuduvad). Tavaliselt kirjutatakse teda lihtsalt "Megawati" või "Mega" (sanskriti keeles "meghavatī" 'pilvetüdruk' (tema sünni ajal sadas)). 
2004. aastal oli ta ajakirja Forbes 100 maailma mõjukaima naise seas kaheksandal kohal.
Mary Robinson

Mary Therese Winifred Robinson (iiri "Máire Mhic Róibín"; sünninimega Mary Therese Winifred Bourke; sündinud 21. mail 1944) on Iirimaa poliitik. Ta oli Iirimaa esimene naispresident (ametis aastatel 1990–1997). Aastail 1997–2002 oli ta ÜRO inimõiguste ülemvolinik. 
Ta kuulub Iiri Tööparteisse.
Isiklikku.
Aastal 1970 abiellus ta Nicholas Robinsoniga. Neil on kolm last.
Iris Murdoch

Jean Iris Murdoch (15. juuli 1919 Dublin – 8. veebruar 1999) oli Iiri päritolu Suurbritannia kirjanik ja filosoof, kes 1987. aastal sai kuningannalt "dame"'i tiitli.
Tema tuntuim teos on "Meri, meri", mis pälvis 1978 Bookeri auhinna.
Iris õppis Oxfordi ja Cambridge'i ülikoolis.
Elulugu.
Kui Iris oli aastane, asus perekond elama Londonisse, kus isa asus tööle ametnikuna tervishoiuministeeriumis.
Iris sai keskhariduse Bristolis ning asus 1938 õppima Oxfordi ülikooli Somerville College'is, kus ta sõbrunes samal ajal õppima asunud Mary Midgleyga. Aastal 1939 asus samasse õppima Philippa Foot. Irisel oli kavas õppida inglise filoloogiat, kuid selle asemel valis ta klassikalise filoloogia ja filosoofia eriala.
Aastal 1942 hakkas ta kümme päeva pärast lõpueksameid riigiametnikuks, asudes tööle rahandusministeeriumi peassistendina. Aastal 1944 hakkas ta ÜRO Abistamis- ja Taastamisadministratsiooni teenistuses tööle põgenikega Belgiast ja Austriast. Kui sõda lõppes, luges ta Jean-Paul Sartre'i raamatut "Olemine ja eimiski", mis äratas temas taas huvi filosoofia vastu.
Aastal 1946 pakuti talle stipendiumi Ameerikasse, kuid ta ei saanud seda kasutada, sest oli ülikooli ajal lühikest aega kuulunud kommunistlikku parteisse. Aastal 1947 läks ta selle asemel filosoofia kraadiõppesse Cambridge'i ülikooli Newnham College'isse. Cambridge'is kohtas ta Ludwig Wittgensteini, kes tema filosoofia kujunemist mõjutas, kuigi Murdochist ei saanud Wittgensteini tõsisemat järgijat.
Alates 1948. aastast oli Murdoch 15 aastat Oxfordi ülikoolis St Anne's College'i tuutor.
1995. aastast hakkasid tal ilmnema Alzheimeri tõve nähud.
Looming.
Iris kirjutas ühtekokku 26 romaani ja arvukalt filosoofilisi ning kirjanduskriitilisi tekste.
Ilukirjandus.
Esimese romaani "Võrgu all" kirjutas Murdoch 1954. Hilisematest romaanidest on tähtsamad "Ükssarvik" (1963), "Must prints" (1973) ja "Meri, meri", mille eest ta sai Bookeri auhinna. "Meri, meri" räägib armukadedast pensionil lavastajast. Tema viimane romaan "Jackson's Dilemma" ilmus 1995.
Filosoofia.
Tema filosoofilisi kirjutisi mõjutasid Simone Weil (kellelt ta laenas tähelepanu mõiste) ja Platon, kelle lipu all ta ütles end võitlevat. Ta rõhutas Hüve reaalsust ning nägi moraalielus palverännakut illusioonist reaalsusse. Sellest vaatenurgast käsitles ta Jean-Paul Sartre'it ja Ludwig Wittgensteini. Murdochi keskne tähendamissõna räägib ämmast, kes näeb vaeva, et kohelda miniat õiglaselt ja armastavalt. Selle mõte oli muu hulgas näidata (R. M. Hare'i, Stuart Hampshire'i ja teiste kaasaegsete Oxfordi filosoofidega polemiseerides) siseelu tähtsust moraalses toimimises. Teise õiglane nägemine võib nõuda armukadeduse ületamist ja avastused maailma kohta nõuavad sisemist vaevanägemist.
Ta kirjutas ühe esimestest filosoofilistest uurimustest Sartre'i kohta "" (1953). Tema filosoofiliste raamatute seas on veel mõjukas "The Sovereignty of Good" (1967), "Metaphysics as a Guide to Morals" (1992) ning filosoofia ja kirjanduse alaste esseede kogumik "Existentialists and Mystics" (1997).
Isiklikku.
Iris tutvus ja abiellus 1956 kirjandusteadlase John Bayleyga.
Kako (kunstnik)

Kako Topouria (sündinud 1960 Thbilisis) on gruusia kunstnik.
Ta on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli kunstiajaloo ja -teooria erialal. Alates 1990. aastast elab Prantsusmaal.
Jüri Lina

Jüri Lina (sündinud 13. oktoobril 1949 Tartus) on eesti kultuuritegelane, publitsist, kirjanik, muusikaprodutsent, filmirežissöör, salaseltside tegevuse uurija, ufoloog ja vandenõuteoreetik. 
Ta on kirjutanud teoseid eksistentsialistlike küsimuste, esoteerika, paranormaalsete nähtuste ja erinevate salaorganisatsioonide tegevuse kohta.
Elukäik.
Jüri Lina kirjutas 1960.–1970. aastail artikleid, arvustusi ja tõlkeid ning koostas raadiosaateid, viimastest tuntuim oli "Pobifo revüü", mille esimene saade anti Eesti Raadio vastavatud II programmis ehk Vikerraadios eetrisse 22. mail 1968.
Aastal 1967 osales Lina Tartus filmiklubi Amfo asutamise juures, olles samal aastal ühtlasi selle esimene president.
Suvel 1968 alustas koostööd helilooja Toivo Kurmetiga, kelle loomingut ta asus raadios salvestama.
Sügisel 1968 korraldas soome popansambli Ernos esinemise Estonia kontserdisaalis. 
Lina pidas loenguid tudengeile, õpilastele ja ettevõtetele ühingu Teadus ettevõtmisel. Ta asutas 1972 põrandaaluse kirjastuse Agart, andes käsikirjalises vormis välja nii omaloomingut kui ka tõlketeoseid, viimastest moodustas põhiosa kirjandus paranormaalsetel teemadel, kuid tõlgiti ka ilukirjanduslikke teoseid. 
Mais 1972 korraldas Eestis ansambli Ruja kontsertide sarja "Popsalongi" raames, kus ta ise popmuusikast ülevaateid esitas. Ürituse keelustas KGB.
Tegeles nii Tartus kui Tallinnas luulelavastuste esitamisega põrandaalustel kultuuriõhtutel.
Tegi koostööd lavastaja ja näitleja Jaan Toomingaga, kellega salvestas luulelavastuse "Virvatuled udus", mis anti eetrisse Eesti Raadios.
2. mail 1975 korraldas KGB Jüri Lina kodus läbiotsimise, lootes leida Nõukogude-vastaseid materjale, mida seal aga ei olnud. KGB tegi talle hiljem ülekuulamisel KGB-hoones Vanemuise tänaval ideoloogilise diversiooni eest karmi hoiatuse. Samal aastal sai Jüri Lina dissidentlike vaadete edastamise eest avaldamiskeelu.
Pärast konflikte KGB-ga siirdus 1979. aasta aprillis Helsingisse ja sama aasta augustis Rootsi. KGB polkovnik Valdur Timusk ähvardas teda vaimuhaiglasse paigutamisega, juhul kui ta Nõukogude Liidu territooriumilt ei lahku.
Esines hiljem eestikeelses välisraadios, sh Stockholmi eesti raadios, Washingtoni Ameerika Hääles ja Müncheni Raadio Vaba Euroopas.
Aastal 1984 algatas KGB Jüri Lina vastu tema publitsistiku tegevuse, sh raamatute "Öised päevad" ja "Sovjet hotar Sverige" põhjal kriminaalasja, riigireetmise alusel, uurimine vältas mitu aastat, kuni ta 1991 rehabiliteeriti. Kuni nõukogude korra lagunemiseni kuulus “Öised päevad” keelatud lugemisvara nimistusse, kuhu avalikustamise perioodil olid jäänud vaid üksikud raamatud.
Looming.
Tööd muusikaprodutsendina.
On produtsendina salvestanud ja välja andnud järgmised heliteosed:
Lydia Auster

Lydia Auster (30. mai 1912 Petropavlovsk – 3. aprill 1993 Tallinn) oli eesti helilooja. 
Elulugu.
Lydia Austeri ema Marie (1887–1926) ja isa Martin (1873–1920) abiellusid Moskvas. Pärast isa surma kolis Lydia 1921. aastal Eestisse Pärnusse, kust olid pärit tema esivanemad. Aastatel 1925–1927 viibis ta Petropavlovskis ema ja tolle uue mehe juures. Aastatel 1927–1931 õppis Lydia Auster Omski muusikatehnikumis ning seejärel, aastatel 1931–1935, jätkas õpinguid Leningradi konservatooriumis. Alates 1935. aastast täiendas ta end Moskva konservatooriumi Vissarion Šebalini kompositsiooniklassis, lõpetades seal aspirantuuri 1940. aastal. 
Kuni 1944. aastani töötas ta Kesk-Aasias, olles aastatel 1941–1943 Ašhabadi filharmoonia töötaja ning 1943–1944 Turkmeenia Raadio muusikasaadete peatoimetaja.
Aastatel 1950–1989 oli Auster NSV Liidu Muusikafondi Eesti Vabariikliku Osakonna (EMF) esimees. Ta kuulus ka Eesti Heliloojate Liidu juhatusse ning osales mitmes ühiskondlikus organisatsioonis, sealhulgas sõprusühingu "NSVL – Tšehhoslovakkia" Eesti osakonna ning vabariikliku sõjaväešefluskomisjoni tegevuses. Aastatel 1949–1967 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar toimetuskolleegiumi liige. Kommunistlikku parteisse NLKP astus Auster 1955. aastal. 
Aastatel 1948–1984 töötas ta Eesti NSV Riikliku Televisiooni- ja Raadiokomitee muusikajuhina, olles sisuliselt Eesti Raadio kunstiline juht. 
Lydia Austeri töökaaslased raadios olid Eino Tamberg, Arvo Pärt, Lepo Sumera, Jaan Rääts, Jaan Koha, Heino Jürisalu ja teised. Ta oli suvila Harjumaal Laulasmaal Helikülas, kus Lydia Austeri naabriteks olid heliloojad Els Aarne ja Ester Mägi ning koorijuht Heino Kaljuste.
Looming.
Ta on kirjutanud koori-, laste-, soolo- ja rahvalikke laule. Samuti keelpillikvartette, lavamuusikat, klaveripalu.
Corazon Aquino

Maria Corazon Sumulong Cojuangco-Aquino (tuntud ka nimega Cory Aquino; 25. jaanuar 1933 – 1. august 2009) oli Filipiinide poliitik, Filipiinide president 1986–1992. Ta oli esimene naispresident Aasias. 
Valitsejana oli ta demokraatlik, rahu pooldav, naisõigusi kaitsev ning religioonide suhtes salliv. Tema valitsusajal toimus kuus riigipöördekatset ja valitses kabinetisisene opositsioon. Sellest hoolimata oli ta võimul oma ametiaja lõpuni.
Aquino oli abielus Benigno Aquino juunioriga ja kui Beniqno 21. augustil 1983 Manila Rahvusvahelises Lennujaamas mõrvati, sai Corazón Aquinost valitseva autokraadi Ferdinand Marcose vastase opositsiooni liider.
Erle Stanley Gardner

Erle Stanley Gardner (17. juuli 1889 Malden, Massachusetts – 11. märts 1970 Temecula, California) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ja advokaat.
Ta kasutas pseudonüüme A.A. Fair, Kyle Corning, Charles M. Green, Carleton Kendrake, Charles J. Kenny, Les Tillray ja Robert Parr.
Tema kriminaalromaanide tuntumad tegelased on Perry Mason (80 teost), Donald Lam ja Bertha Cool (29 teost) ning Doug Selby (9 teost).
1962. aastal pälvis Gardner Ameerika kriminaalkirjanike seltsi Mystery Writers of America Suurmeistri auhinna.
Elulugu.
Kirjanik sündis Massachusettsis Maldenis. Põhikooli lõpetas ta 1909 Californias Palo Altos, misjärel jätkas juriidilise hariduse omandamist Indianas Valparaiso Ülikoolis. Kuu aja pärast ta eksmatrikuleeriti, kui sai teatavaks tema kiindumus poksi, ja sellega tema õigusalane ametlik haridus piirduski. Ta õppis õigusteadust iseseisvalt ja 1911 sooritas edukalt eksami, mis andis talle õiguse advokaadina tegutseda. Ta avas Californias Mercedis oma õigusbüroo ja hiljem töötas 5 aastat müügimehena. 1921 pöördus ta tagasi juurapraksise juurde ning asutas Californias Venturas ettevõtte Sheridan, Orr, Drapeau &amp; Gardner.
Kui 1933 avaldatud "Sametiste küüniste juhtum" Perry Masoniga peaosas osutus väga edukaks, pühendus Gardner täielikult kirjutamisele. Selle romaani suure osa tegevus toimub ajaloolises Pierpont Innis, mis asus tema advokaadibüroo lähedal.
1912 abiellus ta Natalie Francis Talbertiga. Abielust sündis üks laps, tütar Grace. 1968 abiellus ta oma kauaaegse sekretäri Agnes Jean Bethelliga (1902–2002), keda on peetud ka Della Streeti prototüübiks, nagu Gardnerit ennast Perry Masoni prototüübiks.
Gardner kultuuris.
Gardneri eesnimi Erle on tuntud ristsõnade lahendajatele, sest selles on tavalised tähed haruldases järjestuses. 2012. aasta jaanuaris avaldati uurimus New York Timesi ristsõnadest alates 1993. aastast ja selgus, et Gardnerit mainiti ristsõnades 5,31 korda sagedamini kui ülejäänud ajalehes. Ühelgi teisel inimesel ei olnud see suhe nii suur.
Weiße Elster

Weiße Elster (saksa keeles, tõlkes 'valge Elster'; tšehhi keeles Bílý Halštrov) on jõgi Saksamaal. 
Jõgi algab Vogtlandis Aši linna lähedalt, voolab valdavalt põhja, alamjooksul pöördub läände. Suubub paremalt Saalesse. 
Valge Elsteri ääres asuvad Gera, Plauen, Zeitz, Halle, Leipzig jt asulad.
Jõe pikkus on 257 km.
Peetripäev

Peetripäev on kahe kirikupüha nimetus:
Pearl S. Buck

Pearl Sydenstricker Buck (tuntud ka nimega Pearl S. Buck; sünninimega Pearl Comfort Sydenstricker; 26. juuni 1892 – 6. märts 1973) oli USA kirjanik, kes 1938. aastal pälvis romaani "Hea maa" eest Nobeli kirjandusauhinna.
Elukäik.
Pearl sündis Carolina (neiupõlvenimega Stulting) ja Absalom Sydenstrickeri peres. 1892. aastal, kui Pearl oli kolmekuune, saadeti perekond Hiinasse Zhenjiangi. Pearl kasvas seal üles ja hiina keelt õpetas talle Mr. Kung. Emalt ja õpetajalt õppis ta teise keelena inglise keelt. Kirjutamiskatsetusi tegi ta varakult.
1910. aastal reisis ta Ameerikasse, kus õppis Randolph-Maconi Tütarlastekolledžis, mille lõpetas 1914. aastal. 
Seejärel siirdus ta tagasi Hiinasse, kus 13. mail 1917 abiellus põllumajandustegelase John Lossing Buckiga. 1921. aastal sündis tütar Caroli, kes põdes fenüülketonuuriat. Hiljem kolis perekond Nanjingi, kus Pearl õppis Nanjingi ülikoolis inglise kirjandust. 1925. aastal õppis ta lühikest aega Cornelli Ülikooli magistriõppes humanitaarteadusi.
Mahukamaid ilukirjandusteoseid hakkas Pearl kirjutama 1930. aastal.
Viru hotell

Sokos Hotell Viru on hotell Tallinnas.
Hoone ehitus.
Eesti Projektis valminud kõrghotelli projekti järgi hakkas hotelli ehitama Soome ehitusfirma Repo Oy, kes asus projekti ellu viima 1969. aasta aprillis, kuid ehitamise lõpusirgel detsembris 1971. aastal aga läks Repo Oy pankrotti. Repo Oy ehituse ajal, toimus 1969. aasta 18. detsembril põleng. Tulekahju puhkes äsjavalatud 10. korruse lae all ja mööda liftišahte levis tuli kiiresti alumiste korrusteni. Tuli algas külmal ajal värske betooni kuivatamiseks mõeldud kalorifeeridest, mis süütasid aknaaukude ees olevad katted ja lähedal oleva vineerist raketiste virna. Hotelli ehituse lõpetas 1971. aastal Haka Oy. Hoone arhitektid olid Henno Sepmann ja Mart Port (RPI Eesti Projekt), sisearhitektid Väino Tamm, Vello Asi, Loomet Raudsepp, Taevo Gans ja Kirsti Laanemaa ning konstruktorid Uuno Pall ja K. Soonike. 
22-korruseline Inturisti hotell kavandati Eesti Energia administratiivhoone ning platsil asunud autobussipeatuste ja dispetšeripunkti vahelisele alale. 
Hoone oli projekteeritud kahe korpusega, kumbki erisuguse karakteri ja suurusega. Madalam korpus kahekorruseline, mis moodustas aluse hoone 22-korruselisele vertikaalsele osale. Vertikaalsesse ossa olid projekteeritud hotellitoad 700 inimesele, üldvestibüülid hoone esimesel korrusel ning saun koos väikese ujumisbasseini ja katuseterrassiga, mis paiknes hoone kõrgeimal korrusel. Hoone madalamasse ossa planeeriti restoran, kohvik ja öölokaal, kokku 700 istekohaga, ning majandusruumid. 
Majandusruumid olid projekteeritud nii, et veoautod sõitsid hoone keskel asuvale majandusõuele, kus toimus kõikide veoste peale- ja mahalaadimine, et need tööd jääksid märkamatuks nii keskuses jalutajatele kui ka hotellikülastajatele.
Inturisti hotelli välisviimistluses kasutati kõiki toonaseid uuenduslikke ehitusmaterjale: alumiiniumi, mitmesuguseid plaste koos kohalike ehitusmaterjalidega nagu dolomiit jm. 
Hotelli kõrgus saavutati 2. juulil 1970 ja ehitus valmis 36 kuuga.
Avamine ja tegevus.
Inturisti Tallinna Hotelli Ehituse Direktsiooni juhtimisel ehitatud hotell Viru avati 5. mail 1972, valdajaks said NSV Liidu Välisturismi Valitsus Inturist ja Eesti NSV Välisturismi Valitsus. Esimene hotellikülastaja registreeriti 24. aprillil 1972. 
Ametlikult avati Viru hotell 5. mail 1972, kui esimene direktor Albert Šokman pidulikult lindi läbi lõikas. Külastajate käsutuses on 516 tuba. 
Viru hotelli kuulsamad külastajaid: Nikita Mihhalkov, Valentina Tereškova, Elizabeth Taylor, Aleksei Kossõgin ja Alla Pugatšova.
1991. aasta 29. augustil vastavalt Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsusele ja kultuuriministri 20. septembri 1991 käskkirjale nr. 165 võttis 17. oktoobril 1991 seni NSV Liidu Välisturismikomiteele kuulunud hotelli Viru varad üle Eesti Vabariigi Riiklik Turismiamet. 23. detsembril 1991 registreeriti Riiklik Aktsiaselts Hotell Viru". 1994. aastal müüs Eesti riik Eesti Erastamisagentuuri vahendusel RAS Hotell Viru aktsiad Aktsiaseltsile Harmaron. Harmaron AS ja ostu rahastanud Soome ehitusettevõte SRV International Oy asutasid Aktsiaseltsi Hotell Viru, millest hiljem kujunes praegune kinnisvara omanik Pontos Oy kontserni kuuluv AS Uus Viru.
Georg Tenno

Georg Tenno (20. september 1911 Brjansk – 22. oktoober 1967 Moskva) oli eesti rahvusest Nõukogude Liidu sportlane.
NSV Liidu võimude poolt represseeritud (seda koos abikaasaga) spordimees. Külastas mitu korda ka Eestit. On maetud vastavalt tema enda soovile Eestisse Pärnamäe kalmistule, matus toimus 27. oktoobril 1967.
Georg Tenno lapsepõlv möödus Venemaa lastekodudes. Hiljem töötas nii tsiviil- kui ka sõjalaevadel. Oli komandör NSV Liidu mereväes. Valdas vabalt inglise keelt. Teise maailmasõja ajal töötas sideohvitserina Inglise mereväes ja vahendas Inglise konvoisid, mis vedasid Põhjamerel varustust Arhangelski ja Murmanski sadamatesse.
Tegeles raskejõustiku, akrobaatika, atleetvõimlemise (oli üks esimesi selle spordiala harrastajaid NSV Liidus) ja muude spordialadega. Harrastas mnemotehnikaid (meeldejätmistehnikad). Aastatel 1970–1989 ja 2001 korraldati Eestis tema mälestuseks Georg Tenno nimelisi atleetvõimlemise meistrivõistlusi.
Arreteeriti (1949?) koos abikaasaga, süüdistatuna spioneerimises ja pärast kaks aastat kestnud uurimist mõisteti talle karistuseks 25 aastat sunnitööd. Saadeti Žezkazgani vangilaagrisse Kasahstanis. Vabanes Hruštšovi amnestiaga (1956? aastal). Seejärel püüdsid võimud värvata teda sõjaväe vastuluuresse. Sellest pääsemiseks teeskles vaimuhaiget. Asus seejärel tööle kehakultuuri instituuti Moskvas. Töötas seal kuni oma surmani. Georg Tenno on üks 1968. aastal ilmunud ja varem väga populaarse raamatu "Атлетизм" autoritest (Г. Тэнно, Ю. Сорокин "Атлетизм", 1968 г). Haigestus raskelt teel Tallinna oktoobris 1967 ja viidi lennukil tagasi Moskvasse, kus tal diagnoositi kaugele arenenud maksavähk ning teda opereeriti. Tenno tervis enam ei taastunud ja ta suri sama aasta oktoobris.
Temaga isiklikult tuttav olnud Aleksander Solženitsõni raamatu "Gulagi arhipelaag" põhjal oli Tenno ääretult julge ja sihikindel inimene. Samast raamatust pärineb ka kirjeldus (üks kahest) Georg Tenno seikluslikust põgenemisest Karagandõ Ekibastuzi vangilaagrist mööda Irtõši jõge Pavlodari. See on ka üks raamatu osadest, mis on kirjutatud Georg Tenno enda poolt; Aleksander Solženitsõn olevat pakkunud talle raamatu kaasautorsust. Solženitsõn on kasutanud Tennot prototüübina tegelase Buinovski jaoks oma raamatus "Üks päev Ivan Denissovitši elus".
Georg Tenno puutus kokku ka NSV Liidu võimude poolt arreteeritud USA saatkonna töötaja Alexander Dolguniga, kellega jätkusid kontaktid ja sõprus kuni Tenno surmani. Koos planeerisid nad Dolguni põgenemist NSV Liidust ja käisid Dolguni autoga uurimas võimalusi ületada riigipiir lõunas.
Georg Tenno viis omavahel kokku Aleksander Solženitsõni ja Alexander Dolguni.
Isiklikku.
Ta oli Paul Tenno poeg.
Elsa Maasik

Elsa Maasik (23. juuli 1908 Vastseliina vald – 30. september 1991) oli eesti ooperilaulja (sopran). 
1935. aastal lõpetas ta Tallinna konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassis, hiljem oli täiendõppel Itaalias. 
Aastatel 1933–1935 laulis ta Endlas, 1935–1941 Vanemuises ja 1942–1963 Estonias.
Andres Langemets

Andres Langemets (sündinud 9. märtsil 1948 Raplas) on eesti luuletaja, kirjanduskriitik, publitsist ja esseist.
Ta on lõpetanud Tallinna 42. Keskkooli ja õppinud 1970–1975 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust, keskendudes foneetikale.
Ta töötas 1966. aastal maaparandustöölisena EPT Kose osakonnas, 1966–1967 ekspediitor-transporditöölisena Harju Tarbijate Kooperatiivis, 1967. aastal algklasside õpetajana Raikküla 8-klassilises koolis ja pärast sõjaväeteenistust 1969–1970 vanemtehnikuna Eesti Maaparandusprojektis.
Aastatel 1975–1976 oli Andres Langemets nädalalehe Sirp ja Vasar korrespondent ja 1976. aastast ajakirja Keel ja Kirjandus osakonnatoimetaja. 1988–1997 töötas ta ajakirja Looming peatoimetajana. Pärast seda töötas ajakirja Tuna toimetajana. Toimetanud ka tosinkond raamatut.
Andres Langemets kuulub 1980. aastast Eesti Kirjanike Liitu.
Andres Langemets oli üks 40 kirjale allakirjutanuid. Ta on kuulunud Isamaaliitu (1998–2006).
Kaalud

Kaalud (ladina keeles "Libra", omastav "Librae", lühend "Lib") on ekliptikal asuv tähtkuju. See on pindalalt 29. tähtkuju, kattes tähistaevast 538 ruutkraadi.
Kaalud on ainus ekliptika tähtkuju, mis ei kanna elusolendi nime.
Kaalude tähtkuju asub taeva lõunapoolkeral. Ta piirneb järgmiste tähtkujudega: Madu, Neitsi, Hüdra, Kentaur (ainult nurgast), Hunt, Skorpion ja Maokandja.
Kaaludes asub tähesüsteem Gliese 581, milles 2007. aastal avastati esimene Maa-sarnane planeet.
Tähed.
Kaalude Sigma oli vanasti tuntud Skorpioni Gammana (γ Sco), ehkki ta oli Skorpionist kaugel. Esimesena nimetas seda asukoha järgi Kaalude Sigmaks Benjamin Gould 1851. aastal.
Bernhard Georg Hanssen

Bernhard Georg Jacob Hanssen (12. aprill 1844 Hamburg – 9. september 1911 Travemünde) oli saksa arhitekt.
Hanssen töötas puusepasellina ning õppis arhitektuuri aastatel 1863–1864 Karlsruhes ja 1865 Stuttgardis. Seejärel töötas ta töödejuhatajana maakirikute taastamisel ja õppis pärast seda veel kaks aastat Berliinis. Alates 1870. aastast elas ta Hamburgis. Koos oma õpingusõbra Emil Meerweiniga juhtisid nad mitme tuntud hoone ehitust. Aastatel 1880–1886 kuulus Hanssen Hamburgi linnavalitsusse.
Ilmatsalu jõgi

Ilmatsalu jõgi on jõgi Tartumaal, Emajõe parempoolne lisajõgi.
Ilmatsalu jõe pikkus on 23,7 km ja valgla pindala 133,8 km². Saab alguse Unipiha põhjapiiril ja suubub Emajõkke.
Mädajõgi

Mädajõgi (ka Mädäjõgi) on jõgi Võru maakonnas ning Võru- ja Põlvamaa piiril, Võhandu jõe parempoolne lisajõgi.
Mädajõe pikkus on 30,1 km ja valgla pindala 245,4 km². Saab alguse Orava külas ja suubub Võhandu jõkke.
Joan Robinson

Joan Violet Robinson (neiupõlvenimi Maurice; 31. oktoober 1903 – 5. august 1983) oli inglise majandusteadlane.
Tema isa oli Briti ohvitser ja sõjaajaloolane Frederick Maurice. Joan sündis aasta pärast isa naasmist teisest buuri sõjast.
1926. aastal abiellus Joan majandusteadlase Austin Robinsoniga. Neil sündis kaks tütart.
Maria Reppo

Maria Reppo-Šabarova (sündinud 5. juunil 1975 Tallinnas) on eesti kunstnik.
Ta on lõpetanud Tallinna 53. Keskkooli ja Tallinna Kunstikooli. Kõrghariduse omandas 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas vene ja slaavi filoloogia erialal. 
Ta on end täiendanud kunstnike Oleg Võssotski ja Tatjana Buhhenskaja meistriklassides Tallinnas ning Pavel Kozlovi meistriklassis Moskvas. 2012. aastal lõpetas stuudiumi Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias vabade kunstide erialal.
2002. aastal ilmus tema luulekogu "Nartsissimo". Samal aastal liitus ta mitteformaalse eestivene kunstnikeühendusega Ježi.
Horatiuste vanne

"Horatiuste vanne" ("Le Serment des Horaces"; 1784) on Jacques-Louis Davidi maal.
"Horatiuste vanne" kujutab heroilist stseeni, kus kolm venda annavad oma isale, Rooma patriitsile Horatiusele, vannet võidelda vapralt kodumaa eest. Poegade ema ja õed oma kurbusega rõhutavad sündmuse traagikat ja annavad eeskuju oma tunnete vaoshoidmiseks. 
Teose puhul on suurepäraselt tabatud õige ajalooline riietus ja olustik. Teos kutsub üles kangelaslikkusele kodumaa kaitsmisele ja võtab hästi kokku revolutsiooni nõudeid maalikunstile, kuigi ilmus peaaegu viis aastat enne revolutsiooni.
Teos pälvis tohutu publikumenu ja muutis Davidi hetkega kuulsaks. Isegi paavst soovis maali näha.
Talisman

Talisman on amuletitaoline ese, mis erinevalt amuletist on oma jõu omandanud väljastpoolt.
Esemed, mis igapäevases elus kipuvad talismaniga segi minema:
Natalja Abramova

Natalja Abramova (sündinud 5. detsembril 1981 Tapal) on Eesti kunstnik.
Aastail 1989–1994 õppis ta Narva Kunstikoolis ja 2000–2005 Eesti Kunstiakadeemia Rakenduskunsti Kolledžis.
Osalenud näitustel:
Tõeline lahus

Tõeline lahus on lahus, milles on lahustunud aine ioonide või molekulidena ja osakeste suurus on alla 10−9m. 
Tõelised lahused tekivad, kui vees on lahustunud hästi lahustavad ained – teatud soolad, leelised, happed jm. Näiteks tekib tõeline lahus naatriumkloriidi või sahharoosi lahustumisel.
Leida Peips (kokteil)

Leida Peips on mittealkohoolne kokteil, mis koosneb mahlast, piimast ja grenadiinist.
Goodid (subkultuur)

Goodid (inglise k "goths") on subkultuuri esindajad, kes püüavad riietuse ja aksessuaaridega saavutada sünget ja dramaatilist välimust (mustaks lakitud küüned, julgelt sünge silmameik, ajastutruu riietus). Nimetus pärineb 18. sajandi õuduskirjandusest (nn gooti romaanid), kus figureerisid sünged keskaegsed lossid, kummitused, koletised, hullumeelsed jms. Gooti subkultuur põhineb muusikal. 1980. aastate alguses sai Inglismaal alguse "gothic rock"´i muusikastiill, mis sai omakorda alguse post-pungist. Gootide seas olid väga austatud Joy Division, Bauhaus, Siouxsie and the Banshees jt. 
Goote ühendab sarnane muusika-, riietumis- ja elustiil. Selle subkultuuri muusika hõlmab mitmeid muusikastiile, lisaks "gothic rock"´ile "death rock", "industrial", post-punk, "dark wave", "ethereal wave", "neoclassical" jne. Riietumises leiavad nad inspiratsiooni peamiselt "death rocki", punki ja Victoria ajastu stiilidest, mille juurde käib tavaliselt kahvatu nägu, joonistatud kulmud ja mustaks värvitud juuksed. Goodid kannavad sageli lisaks mustale ka muid jõulisi toone: punast, lillat, sinist, rohelist. Materjalidest on populaarsed nahk ja samet. Naised armastavad pihikuid ja korsette. Jalas kantakse kõrgeid platvormsaapaid või -kingi, aksessuaaridena kette, needitud vöid, nahkkindaid, sõrmuseid, kaela- ja käerihmu. 
Subkultuur on populaarne ka aastakümneid hiljem. Lääne-Euroopas, peamiselt Saksamaal, toimuvad mitmed iga-aastased gootide festivalid, millest kuulsaimateks on M'era Luna Festival, ja Amphi Festival. 
Ajalugu.
Sõna "gooti" (inglise k "gothic") võttis 1967. aastal kasutusele muusikakriitik John Stickney. Ta kirjeldas kohtumist Jim Morrisoniga, mis toimus hämaralt valgustatud veinikeldris, ja nimetas seda täiuslikuks kohaks avaldamaks austust "gothic rock"´i ansamblile The Doors. 1970. aastate lõpus hakati omadussõnaga "gooti" kirjeldama post"-"punk bändide Siouxsie and the Banshees, Magazine ja Joy Division loodud atmosfääri. Nimetus "goot, goodid" tulenes muusikastiilist.
Marat' surm

"Marat' surm" (prantsuse "La Mort de Marat", "Marat assassiné"; 1793) on Jacques-Louis Davidi maal. 
Teos on üks tuntumaid Prantsuse revolutsiooni kujutavaid maale. 1790. aastate alguses oli Jacques-Louis David innukas jakobiin, kes mälestas Marat' tapmist siiralt leinava teosega.
Teema põhineb ajaloolisel seigal: 13. juulil 1793 tungis üks noor normandlanna Marat' korterisse ja tappis ta, kui too kümbles vannis.
Foggia

Foggia on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Apuulia maakonnas, Foggia provintsi keskus. Foggia sai linnaõigused vabariigi presidendi 2001. aasta 17. septembri dekreediga.
Foggia kõrgus merepinnast on 76 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Foggia on elanike arvult Apuulia maakonnas kolmandal kohal ning territooriumi pindalalt Itaalias kaheksandal kohal.
Haldus.
Foggia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ascoli Satriano, Carapelle, Castelluccio dei Sauri, Lucera, Manfredonia, Ordona, Orta Nova, Rignano Garganico, San Giovanni Rotondo, San Severo, Troia.
Foggia halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Arpinova, Cervaro, Duanera La Rocca, Borgo Eridania, Incoronata, Segezia, Tavernola.
Alexander Julius Klünder

Alexander Julius Klünder (vene keeles Александр Иванович Клюндер (Клиндер); 20. veebruar (vkj 8. veebruar) 1802 Tallinn – 8. jaanuar 1875 (vkj 27. detsember 1874) Tallinn) oli baltisaksa päritolu Vene kunstnik. 
Klünder sündis Johann Joachim Klünderi ja Sophia Elisabeth Ripke pojana. Ta õppis Tartu Kubermangugümnaasiumis (1818–1823) ja majandusteadust Tartu Ülikoolis (1823–1826), kuid käis ka C. A. Senffi joonistuskooli tundides. Tol ajal valmis tema portree Friedrich Robert Faehlmannist. Pärast lõpetamist tegutses Klünder Tallinnas kunstniku ja joonistusõpetajana. Aastatel 1827–1829 valmis tal Tartu ülikooli taasavamise 25. aastapäeva puhul Tartu professorite portreede sari (16 lehte).
Arvatavasti siirdus ta juba 1829. aastal Peterburi, kus tegutses portretistina. 1834. aastal sai ta vabakunstniku nimetuse ja 1841. aastal võeti Peterburi Kunstiakadeemia liikmeks.
1839. aastal sai ta preemia Husaarirügemendi 6 ohvitseri portree eest. Ta maalis nii tsaariperekonna liikmeid kui ka tuntud seltskonnategelasi ja kunstnikke, teiste seas ka Mihhail Lermontovi (neljal korral) ja Karl Brüllowit. Klünder oli tuttav ka Aleksandr Puškiniga.
Elu viimased aastad veetis Klünder Tallinnas.
Tema teoseid leidub kõigis Venemaa tähtsamates muuseumides (Vene Muuseum, Tretjakovi galerii, Puškini Muuseum jne).
Roger Walsh

Roger N. Walsh (sündinud 1946) on transpersonaalse psühholoogia ja müstitsismi alaste teoste autor. Tal on California Ülikoolis Irvine'is kaks professuuri: psühhiaatria alal ning filosoofia ja antropoloogia alal.
Kommensalism

Kommensalism on eri liiki organismide kooselu vorm, liikidevaheline suhe ökosüsteemis, milles üks osapool saab kasu ning teisele osapoolele on see kooselu kahjutu, erilist kasu toomata (näiteks samblik ja puu).
Näiteks elab mardikas sipelgapesas ja saab sealt kaitset ja toitu, aga sipelgad ei saa sellest midagi, kui mardikas nende pesas elab.
Kisklus

Kisklus ehk röövlus ehk episitism ehk predatsioon on röövlooma ja saaklooma vaheline toitumissuhe.
Kiskjad ehk röövloomad peavad jahti teistele loomadele (saakloomadele), surmavad nad ning söövad ära. Samas võib kiskja olla mõne teist liiki kiskja toiduobjekt (mõni kiskja võib üheaegselt olla nii kiskja kui ka saakloom, kui ta ise langeb saagiks). Sel viisil moodustub kiskahel, mille viimaseks lüliks on tippkiskja.
Kisklus hõlmab ka putuktoiduliste ja lihasööjataimede toitumissuhteid.
Harilik juudapuu

Harilik juudapuu (ka "euroopa juudapuu"; "Cercis siliquastrum") on juudapuu perekonna esindaja Vahemere maadest. 
See on kerakujulise võraga 7–15 meetri kõrgune puu peaaegu musta puukoorega. Euroopa juudapuu kasvab põhiliselt kivistel mäenõlvadel ja tihnikutes. Ta on reliktne taim. 
Legendi järgi poos Juudas Iskariot end selle puu otsa.
Luisa Rõivas

Luisa Rõivas (aastani 2017 Luisa Värk; sündinud 6. veebruaril 1987 Elvas) on eesti poplaulja ja seltskonnategelane, XV Riigikogu liige.
Haridustee.
Ta on õppinud alates 1994. aastast Elva Huvikoolis laulmist ja alates 1995. aastast Elva Lastemuusikakoolis klaverit. Ta õppis kuni 2002. aasta kevadeni Elva Gümnaasiumis, lõpetas 2006. aastal Tallinna Muusikakeskkooli dirigeerimise erialal. Aastatel 2006–2009 õppis ta Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakoolis filmi ja video õppetoolis filmi helirežii erialal, mille lõpetas. Pärast Elva Huvikooli oli Luisa Värgi lauluõpetaja estraadilaulja Heidy Tamme.
2022. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli majandusosakonna magistrikraadiga ärikorralduse erialal.
Muusikaline tegevus.
Luisa Värgi bändi kuulusid 2015. aastal Tarvi Kull (klahvpillid), Laur Joamets (elektrikitarr), Kristjan Kallas (trummid), Henno Kelp (basskitarr) ja Elmar Liitmaa (akustilised kitarrid).
"Eesti otsib superstaari".
Luisa Värk sai 2007. aastal saates "Eesti otsib superstaari" teise koha Birgit Õigemeele järel. Läbi saate Jõhvi eelvooru jõudis ta stuudiovooru esimesse saatesse, kust pääses edasi kaks lauljat – Mariann Saar ja Birgit Õigemeel. Luisa jäi tihedas konkurentsis kaheksast lauljast neljandaks. Kohtunikud andsid Luisale aga võimaluse osaleda lohutusvoorus, kust ta ainsana ülisuure televaatajate toetusprotsendiga edasi finaali pääses.
Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor.
Ta osales konkursil "Eurolaul 2008" koos Trafficuga, esitades loo "It's Never Too Late", mille demo on sisse laulnud Eda-Ines Etti. Veel laulab ta koos Margus Vaheriga loos "God Inside Your Soul". Laulu on kirjutanud Elmar Liitmaa ja Liis Lass. Margus Vaheriga esitatud lugu "God Inside Your Soul" sai võistlusel "Eurolaul 2008" 2399 punktiga 5. koha; Trafficuga esitatud lugu "It's Never Too Late" sai 866 punktiga 8. koha.
Poliitiline tegevus.
Luisa Rõivas on alates 2022. aastast Eesti Reformierakonna liige. Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 2939 häält ja osutus valituks.
Isiklikku.
Tal on vend Jason Max Värk.
Luisa Värk ja Taavi Rõivas abiellusid 19. augustil 2017. Paaril on tütar Miina Rihanna (sündinud 2009), poeg Herman (sündinud 2016) ja tütar Uma (sündinud 2019).
Luisa Rõivas on tegelenud triatloniga. 2021. aastal sai ta Ironman 70.3 Tallinna võistlusel naiste arvestuses 175. koha.
Luisa Rõivas on Kiusamisvaba Kooli Sihtasutuse (KiVa) kõneisik; sihtasutus tegeleb kiusuennetusprogrammi rakendamisega Eesti koolides.