tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Annika Reintam Blaser

Annika Reintam Blaser (sündinud 1. oktoobril 1971 Tartus) on eesti arstiteadlane, anestesioloog ja ujuja.
Elulugu.
Annika Reintam on Aimu Reintami tütar.
Lõpetas 1989 Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1995 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (2008, TÜ), väitekiri "Gastrointestinal failure in intensive care patients". 
Oli 1995–1997 Tartu Ülikooli Kliinikumis intern, 1997–2000 üldintensiivravi osakonna arst, 2000–2005 anestesioloogia arst-õppejõud, aastast 2004 Tartu Ülikooli doktorant, aastast 2005 Ida-Tallinna Keskhaigla anestesioloogia ja intensiivravi osakonna juhataja, aastast 2021 kaasprofessor. 
Aastatel 1994–1997 oli ta ka Ihaste Ratsaspordikeskuse ja Luunja ratsakooli ratsutamistreener. Samuti on ta paljukordne Eesti meister ujumises.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: gastrointestinaalne puudulikkus intensiivravis, hulgiorganipuudulikkus, sepsis.
Endla Reintam

Endla Reintam (sündinud 2. veebruaril 1974 Vasalemma külanõukogus Harju rajoonis) on eesti mullateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1992 Keila 1. Keskkooli, 1996 EPMÜ agronoomina ning 1999 samas magistriõppe ja 2006 doktoriõppe; loodusteaduse magister (2000, EPMÜ), väitekiri "Umbrohud kultuurökosüsteemis sõltuvalt muldadest ja mulla tallamisest"; Ph.D. (mullateadus, 2006, Eesti Maaülikool), väitekiri "Muudatused mulla omadustes, suviodra ("Hordeum vulgare" L.) ja umbrohtude toitumises ning koosluses sõltuvalt mulla tallamisest ja väetamisest liivsavilõimisega pruunil näivleetunud mullal". 
Oli 1997–1999 EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituudi laborant ja vanemlaborant, 1999–2001 assistent, 1999–2001 teadur, 2001– lektor (2005– Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakonnas).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mulla tihendamise mõju mulla omadustele, kultuurtaimedele ning umbrohtudele ja aineringetele, sügavajuureliste looduslike taimede kasvatamine muldade liigtihenemise kõrvaldamiseks. European Society for Soil Conservationi (ESSC) ja International Soil Tillage Research Organisationi (ISTRO) liige, ajakirja Agronomy Research toimetaja.
Evald Reintam

Evald Reintam (27. jaanuar 1932 Kernu vald, Hageri kihelkond, Harjumaa – 27. detsember 2014) oli eesti loomaarstiteadlane ja füsioloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1955. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaaria osakonna. 
Oli 1956–1959 Moskva Veterinaariaakadeemia aspirant, täiendas end ka Krasnodari Põllumajandusinstituudis. Kaitses 1961. aastal Moskvas Timirjazevi nimelises Põllumajanduse Akadeemias väitekirja "К вопросу о содержании сахара и летучих жирных кислот в крови крупного рогатого скота" ja sai bioloogiakandidaadi kraadi.
Aastatel 1954–1956 oli ta EPA veterinaariateaduskonnas vanemlaborant, 1959–1961 assistent, 1961–1964 vanemõpetaja ning 1964–1997 dotsent. Alates 2007. aastast oli ta emeriitdotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: süsivesikute ainevahetuse ja happe-leelisseisundi iseärasused veistel, õppemetoodilised ja teadusajaloo küsimused. Arendanud arvuti ja veebi kasutamist õppetöös ning suguvõsa uurimisel.
Teoseid.
Üle 120 teaduspublikatsiooni, 2 õpikut ja 15 õppevahendit (eesti ja vene keeles).
Isiklikku.
Tema isa oli talupidaja Aleksander Reintam. Tema abikaasa oli alates 1955. aastast arstiteadlane ja füsioloog Õie Reintam.
Õie Reintam

Õie Reintam (kuni 1955 Õie Toming, 6. juuli 1923 Tallinn – 3. august 2011) oli eesti arstiteadlane ja füsioloog.
Elulugu.
Õie Reintam oli töölise tütar ja Evald Reintami abikaasa.Oli 1940.a aktiivse komnoorena üks Eesti NSV pioneeriorganisatsiooni loojatest.
Lõpetas 1941 Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi, 1948 TÜ arstiteaduskonna, 1952 TÜ aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1954, Leningrad, Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut (NSVL MA EKMI)), väitekiri "K вопросу о особенностьях высшей нервной деятельности морских свинок", meditsiinidoktor (1974, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Механизмы развития физических качеств локальных групп мышц и функциональное состояние центральной нервной системы в связи с физическими нагрузками у спортсменов". Täiendas end 1952–54 Leningradis NSVL MA EKMI-s. Oli 1948–49 ja 1957–61 lastearst Tartus, 1954–57 EPA füsioloogia, patofüsioloogia ja farmakoloogia kateedri vanemõpetaja ja assistent, 1962–63 TÜ kehalise kasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1964–68 spordimeditsiini kateedri õpetaja, 1968–70 doktorant, 1975–79 TÜ Meditsiinilise Kesklabori eksperimentaalse patoloogia ja füsioloogia vanemteadur, 1980–84 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi ajuvereringe haiguste labori vanemteadur, 1979–91 füsioloogia kateedri professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lihasgruppide treenituse areng inimese ontogeneesi vältel, füsioloogia parameetrid seoses kehaliste võimete, psühholoogilise sättumuse, loodusliku keskkonna ning sotsiaalsete tingimustega, kromaatiline nägemine ja töökoormus, kõrgem närvisüsteem ja fülogenees. Avastanud polüfloorse mesilasmee protistotsiidsed omadused. Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Tõnu Reintamm

Tõnu Reintamm (sündinud 22. juulil 1963 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1981 Tallinna 21. Keskkooli ja 1986 Moskva Ülikooli keemiateaduskonna; magister (2007, TTÜ), väitekiri "Oligodesoksüribonukleotiidide võrdlev tahkefaasiline süntees geenide täiskeemiliseks sünteesiks". Oli 1986–89 Moskva Ülikooli aspirant. 1989–91 "Kemotexi" kaastöötaja, 1991–96 Eesti Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi nooremteadur, 1996– teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: nukleotiitide metaboolsed ensüümid, nukleotiitide ja nukleiinhapete keemia. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Anne Reintamm-Laantee

Anne Reintamm-Laantee (1. juuni 1930 Tallinn – 31. oktoober 2013 Tallinn) oli eesti ja Rootsi geoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1950 Stockholmi eesti keskkooli ja 1957 Stockholmi Ülikooli loodusteaduskonna; (1957, Stockholmi Ülikool), "fil. lic." (geoloogia, 1965, Uppsala Ülikool), väitekiri "Microfossils from the Swedish Alum Shale Formation". Töötas 1953–1966 ja 1973–1994 Rootsi geoloogiateenistuse geoloogina Stockholmis ja Uppsalas, 1966–1970 USA-s ja Peruus, 1970–1973 Uruguays, 1973–1975 ka Rootsi Loodusmuuseumis, 1994– talupidaja Eestis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: vana- ja keskaegkonna kivimite mikropaleontoloogia.
Arved Reinvald

Arved Reinvald (12. juuni 1921 Sootaga vald, Tartumaa – 26. november 2003 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja pulmonoloog.
Elulugu.
Arved Reinvald oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1941 Tallinna 12. Keskkooli, õppis 1942–49 TÜ-s, 1949 küüditati Omski oblastisse, lõpetas 1951 Omski Meditsiiniinstituudi ja 1959 Leningradi Arstide Täiendusinstituudi aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1960, samas), väitekiri "О функциональном состаянии нервой системы у больных туберкулёзом легких в условиях клинического и санаторного лечения", meditsiinidoktor (1971, TÜ), väitekiri "Туберкулёз легких у лиц в возрасте старше 50 лет". Oli 1951–56 Omski oblastis jaoskonnahaigla peaarst. 1960–81 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi pulmonoloogia osakonna vanemteadur, aastast 1981 Valkla internaatkodu arst. Nõukogude Eesti preemia (1977 kollektiivis).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kopsutuberkuloosi teke, levik ja ravi; eakate kopsutuberkuloos, bronhiaalastma immunodepressiivravi. 89 teaduspublikatsiooni.
Loori Reinvald

Loori Reinvald (sünninimi Loori Läll; 25. november 1927 Virumaa – 15. november 1981 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja pulmonoloog.
Elulugu.
Loori Reinvald oli teenistujate tütar.
Lõpetas 1946. aastal Tallinna 5. Kooli, 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Antibakteriaalsete I rea preparaatide mõju kopsutuberkuloosihaigete südamele ja veresoonkonnale". 
Oli 1962–1967 ja 1977–1981 Tallinna Linna Tuberkuloosidispanseri jaoskonna ftisiaater, 1967–1977 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi pulmonoloogia ja kardioloogia osakonna nooremteadur. Vabariikliku Teadusliku Ftisiaatrite Seltsi liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: veresoonkonna- ja südamehaigused kopsuhaigetel. 20 teaduspublikatsiooni.
Otto Reinvald

Otto Aleksis Reinvald (nime rööpkuju Otto Reinwaldt, (16. juuli (vkj) / 28. juuli 1886 Rakvere – 29. november 1940 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Ta lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli 1904 ja Gattšina Reaalkooli täiendusklassi 1905; Darmstadti Tehnikaülikooli elektrotehnika erialal 1912., Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Leola liige.
Töökäik.
Alustas tööd õppevaheaegadel Saksamaa firmades, näiteks AEG Frankfurdis ja mujal; Oli 1908–1909 ja 1911–1912 Babenhauseni elektrijaama juhataja; AS Volta Tehaste proovisaali insener ja juhataja 1912–1917; oli viis kuud Saksamaal Berliinis Lichtenbergi jõujaama ehitusel 1912–1913; Viru maakonnavalitsuse tehnikaosakonna juhataja 1918–1921; Tallinna Linna Elektrijaama abidirektor 1935–1937.
Tallinna Tehnikaülikoolis 1921–1940: Tallinna Tehnikumi õppejõud (õppeained: elektrivõrgud, elektri mõõtmine, jõusisseseaded, kõrgepingetehnika, elektriraudteed, üldelektrotehnika); mehaanikaosakonna juhataja 1926–1936; tehniliste kursuste lektor 1932–1934; Riikliku Katsekoja elektrotehnilise osakonna juhataja 1923–1940; elektrotehnika erakorraline professor 1937–1940, soojustehnilise laboratooriumi juhataja kohusetäitja 1938–1940; üliõpilaskonna kuraator 1938–1939.
Teadustöö.
Tema teadustöö põhiteemad olid elektrimasinate konstruktsioon ja karakteristikud, keemiliste vooluallikate omadused, isolaatorid ja isoleermaterjalid, raadiohäired, elektritariifid ja tariifipoliitika.
Ta avaldas artikleid elektrijõu kasutamisest tööstuses ja põllumajanduses, esimese eestikeelse elektrotehnika õpiku "Üldelektrotehnika" autor (1928).
Teaduskorralduslik tegevus.
Elektrotehnikaalaste uurimistööde algatajaid ja Eesti elektrijaamade ja -võrkude rajajaid 1920–1930; kaastegev Eesti elektrifitseerimise plaani koostamisel aastaiks 1936–1940; riigi majandusnõukogu erikomisjoni ja Narva hüdroelektrijaama ehituse komisjoni liige ülesandega määrata energiavajadust ja hinnata energiamüügi tulu; osales elektrijaamade generaatorite katsetamisel, Türi raadiosaatja häälestamisel ja käivitamisel; juhendas magistraalliinide projekteerimist. Rahvusliku Jõukomitee juhatuse liige 1938–1940; Insenerikoja elektrisektsiooni ja AS Elektrikeskus juhatuse liige 1939–1940.
Tunnustus.
Valiti 13.02.1940 korp! Leola auvilistlaseks.
Riina Reinvelt

Riina Reinvelt (sündinud 10. aprillil 1971 Lemmatsi külanõukogus Tartu rajoonis) on eesti etnoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1989 Tartu 1. Keskkooli ja 1997 Tartu Ülikooli ajaloo ja etnoloogia, norra keele ja kirjanduse erialal; M.A. (etnoloogia, 2001, TÜ), väitekiri "Ingeri elud ja lood. Kultuurianalüütiline eluloouurimus". Täiendanud end 1992–93 ja 1998 Norras Bergenis. 
Aastast 1998 töötab Eesti Rahva Muuseumis: 1998–2002 vanemkoguhoidja, 2002– peavarahoidja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rahvusvähemused, Narva, elulood.
Valentina Reisenbuck

Valentina Reisenbuck (22. november 1934 Volossovo rajoon, Leningradi oblast – 19. november 1985 Tartu) oli Eesti arstiteadlane ja viroloog.
Elulugu.
Valentina Reisenbuck oli õpetajate tütar.
Lõpetas 1958. aastal Elva Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1970, NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Ivanovski-nimeline Viroloogia Instituut, Moskva), väitekiri "Материалы по эпидемиологии сывороточного гепатита среди взрослых в крупных городах Эстонской ССР". Oli 1955–1958 kontrolör tehases Termoautomaat, 1964–1966 Valga Rajooni sanitaar-epidemioloogia jaama epidemioloog. 1966–1969 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi aspirant, 1969–1974 samas viroloogiaosakonna teadur, 1874–1981 vanemteadur, 1981–1985 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi kardioloogialabori vanemteadur.
Helgi-Annika Reisenbuk

Helgi-Annika Reisenbuk (aastani 1960 Helgi-Annika Pulk, sündinud 21. jaanuaril 1936 Türil) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Helgi-Annika Reisenbuk on ametniku tütar.
Lõpetas 1955 Türi 1. Keskkooli, 1960 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) majandusteaduskonna; majanduskandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Hind kui toodangu kvaliteedi parandamise majanduslik stiimul". Oli 1960–1964 Harju Tarbijate Kooperatiivi ökonomist ja vanemökonomist, 1905–1975 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi noorem ja vanemteadur, 1975–1983 Tallinna Polütehnilise Instituudi teenindusökonoomika kateedri vanemõpetaja, 1983–2000 dotsent, oli ka pikemat aega majandusteaduskonna prodekaan, aastast 2000 uue õppeasutuse Kõrgkool I Stuudium professor. 
Uurinud hinna ja toodangu kvaliteedi vahekorda, samuti kaasaegset ärikorraldust. 50 teaduspublikatsiooni.
Priit Reiska

Priit Reiska (sündinud 3. jaanuaril 1970 Tallinnas) on eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 37. keskkooli ja 1993. aastal Tallinna Pedagoogilise Ülikooli füüsika erialal; "dr. sc. paed." (füüsika didaktika, 1999, Kieli Ülikool), väitekiri "Physiklernen und Handeln von Schülern in Estland und in Deutschland", "dr. sc. paed. habil" (füüsika didaktika, 2002, Kieli Ülikool), väitekiri "Experimente und Computersimulationen. Empirische Untersuchung zum Handeln im Experiment und am Computer unter dem Einfluss von physikalischem Wissen". 
Aastatel 1992–1993 oli Tallinna 6. Õhtukooli õpetaja, 1992–1993 Tallinna Pedagoogikaülikooli laborant, 1993–2002 Kieli Ülikooli teadur. Seejärel oli alates 1999. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli rakendusfüüsika õppetooli vanemteadur, 2001–2003 vanemteadur, 2005–2008 Tallinna Ülikooli kasvatusteaduskonna dekaan, 2009– professor, õppeprorektor. 
Alates 1. septembrist 2020 kuni 15. maini 2021 on ta Tallinna Ülikooli rektori kohusetäitja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: arvuti rakendamine füüsika õpetamisel, arvutisimulatsioonid, mõistekaardi meetod, arvutisimulatsioon ja reaaleksperiment (mõju õpilaste teadmistele ning tegevuse kompetentsusele loodusteaduslike ainete õpetamisel), loodusteadusliku hariduse relevantsus üldhariduskoolis. Umbes 40 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema isa oli tehnikateadlane Rein Reiska.
Rein Reiska

Rein Reiska (7. märts 1939 Tallinn – 7. juuli 2020) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Rein Reiska oli sõjaväelase poeg.
Lõpetas 1958 Tallinna 2. Keskkooli, 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemilise tehnoloogia erialal ja 1968 Leningradi Tselluloosi- ja Paberitööstuse Tehnoloogiainstituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1973, samas), väitekiri "Исследование развития бумагообразующих свойств лиственной сульфатной целлюлозы в процессе пазмола". Oli 1968–1971 Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadi uurimislabori vaneminsener, 1974–1980 koondise Eesti Paberitööstus teadusliku uurimise kesklabori juhataja, 1980–1996 TTÜ puidutöötlemise instituudi dotsent, 1997–2002 puidutöötlemise õppetooli hoidja ja dotsent, 2003 – dotsent, ühtlasi 2000– mööbli katsetamise labori juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tselluloosi- ja paberitööstuse tehnolooglised protsessid ning puitplaatide tehnoloogia. 25 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema poeg on pedagoogikateadlane Priit Reiska.
Andres Reitalu

Andres Reitalu (2. jaanuar 1930 Vao vald, Virumaa – 30. aprill 2016) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Andres Reitalu oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1949 Väike-Maarja Keskkooli, 1954 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnikuna ja 1966 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1967, EPA), väitekiri "Täispiima ja lõssi kokkuhoiu võimalusi vasikate söötmisel Eesti NSV tingimustes". Oli 1954–1956 EPA põllumajandusloomade aretuse kateedri assistent, 1966–1969 ELVI veisekasvatuse osakonna nooremteadur ja vanemteadur, 1970–1986 Tartu Näidissovhoosi direktori asetäitja loomakasvatuse alal ning 1987–1990 Eesti Punase Karja Riikliku Tõulava direktor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: noorveiste, eriti vasikate söötmise küsimused. 24 teaduspublikatsiooni.
Juhan Reitalu

Juhan Reitalu (sündinud Johannes Reitel; 8. juuli 1908 Vao vald, Virumaa – 4. mai 1993 Malmö, Rootsi) oli eesti geneetik.
Elulugu.
Juhan Reitalu oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1927 Väike-Maarja Gümnaasiumi, 1935 TÜ põllumajandusteaduskonna agronoomina ja 1952 Lundi Ülikooli loodusteaduskonna; loodusteaduste kandidaat (1952, Lundi Ülikool), litsentsiaat (1963, Lundi Ülikool), "dr. phil." (1968, Lundi Ülikool), doktoriväitekiri "Chromosome Studies in Connection with Chromosomal Deviations in Man". 
Oli 1935–36 Kuusalu jaoskonna maatalunduskonsultandi kohusetäitja, 1936–38 Pärnu ja saarte karjakonsulent Pärnus, 1938–41 Eesti Friisikarja Tõuseltsi tõuaretuskonsulent Tallinnas, 1941–44 Harjumaa peazootehnik. Asus 1944 Rootsi, 1945–49 juhutöödel, 1950–53 Lundi Ülikooli geneetika instituudi tehniline assistent, 1953–55 assistent, 1956–68 uurimisassistent, 1968–73 geneetika dotsent, 1973–78 nõunik kromosoomihäirete alal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: geneetika. 38 teaduspublikatsiooni.
Karl Reitav

Karl Reitav (8. aprill (vkj 27. märts) 1897 Laiuse vald, Tartumaa – 5. jaanuar 1961 Tartu) oli Eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.
Elulugu.
Karl Reitav oli kaupmehe poeg.
Lõpetas 1916 Tartu Reaalkooli ja 1926 TÜ filosoofiateaduskonna. Õppis 1916–17 Riia Polütehnilise Instituudis kaubandust. Täiendas end 1926–30 Pariisis Sorbonne'is ja 1927 Hispaanias Santanderis. Tegutses vabakutselise uurija ja tõlkijana Tartus. 1941–43 ajalehe Eesti Sõna tõlk, 1943–44 Tartu 5. Gümnaasiumi ladina keele õpetaja, 1944–46 TÜ klassikalise filoloogia kateedri juhataja kohusetäitja ja 1945 Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia kateedri juhataja kohusetäitja, 1946 klassikalise filoloogia kabineti ja klassikalise muinasteaduse muuseumi juhataja, dotsent, 1947–54 klassikalise filoloogia kateedri vanemõpetaja, 1954–56 Lääne-Euroopa kirjanduse ja klassikalise filoloogia kateedri vanemõpetaja, 1956–60 õpetaja. Õpetanud ladina keele üldkursust ning erikursust ladina ja kreeka autoritest. Artikleid prantsuse, belgia, hispaania ja Ladina-Ameerika kirjandusest, redigeerinud tõlkeid (Cervantese "Don Quijote, ka August Annisti tõlgitud "Ilias" ja "Odüsseia") ning rooma klassikute kommenteeritud väljaandeid: Livius "Ab urbe condita" jt.
Eerik Reiter

Eerik Reiter (7. aprill 1942 Rakvere – 8. jaanuar 2025) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Eerik Reiter oli teenistuja poeg.
Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemilise tehnoloogia erialal, oli 1969–1972 samas aspirant; tehnikakandidaat (1973, TPI), väitekiri "Исследование нестационарного тепло- и массообмена при испарении капель". 
1973–1980 TTÜ vanemteadur, 1980–1983 füüsika kateedri vanemõpetaja, 1983–2013 füüsika kateedri/füüsikainstituudi dotsent, 2017. aastast loodusteaduskonna emeriitdotsent. Täiendas end 1984 Leningradi Ülikoolis, 1995 Eindhoveni Tehnikaülikoolis, 1997 Twente Ülikoolis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: stohhastilised protsessid. Käsitlenud füüsika õpetamist kõrgkoolis. Üle 40 teaduspublikatsiooni, sh kõrgkooliõpikud.
Jānis Reiters

Jānis Reiters (saksapäraselt Johannes Reuter (Rytter), u 1632, Riia – u 1695, ) oli läti teoloog ja keeleteadlane, esimene lätlasest üliõpilane Tartu Ülikoolis,
Elulugu.
Õppis Riia Toomkoolis 8 a. Immatrikuleeriti Tartu Ülikooli 10. september 1650. Õpingute ajast on säilinud kaks teoloogia-alast väitekirja:
1656. aastal sai Reiters Võnnu kreisi Rauna kihelkonnakiriku pastoriks. Kohalike talupoegade tülis mõisavalitsejaga asus ta esimeste poolele. Konflikt läks nii kaugele, et mõisavalitseja Tumbs peksis Reitersi abikaasat ja haavas pastorit noaga näkku. Reiters vallandati ametist, kuna ta olla kritiseerinud Lutheri saksakeelset piiblitõlget ning talupoegade soovil pidanud jumalateenistusi katoliiklikel pühakupäevadel. Seejärel veetis Reiters mõned aastad Poolas, Saksamaal, Itaalias ja Prantsusmaal, pöördus 1670 tagasi Liivimaale, nõudes ennistamist pastoriametisse. Reiters töötas lühemat aega luterliku pastorina Moskvas, hankis seejärel Wittenbergi ülikoolist tunnistuse, et ta vaated on kooskõlas Augsburgi usutunnistusega ning pöördus õiguse saamiseks Rootsi kuninga Karl XI poole. 
Kuninga käsk 1676 sundis Liivimaa konsistooriumi lubama Reitersi tegutsemist pastorina. Temast sai Koknese garnisoni pastor. Seoses Reiters vangistati süüdistatuna süütamises, vabastati aga pärast tõeliste süüdlaste kindlakstegemist. Ta sõitis uuesti välismaale, kus olevat tegelnud Hamburgis alkeemiaga. Reiters jäädvustas oma nime Läti kultuuriloos mehena, kes võitles läti keele eluõiguse eest trükisõnas. Ta kavatses üksinda tõlkida läti keelde kogu Piibli. Reitersi tõlkes ilmus 1664 trükist Matteuse evangeelium, 1675 katkendeid Piiblist. Arendas oluliselt tolleaegset läti kirjakeelt.
Arnold Reitsakas

Arnold Reitsakas (23. mai 1933 Stavropoli krai, Venemaa – 15. veebruar 2000 Tallinn) oli eesti arvutiteadlane ja insener.
Elulugu.
Lõpetas 1952 Tallinna 10. Keskkooli ja 1957 Leningradi Sideinstituudi. 
1957–1961 töötas ta tehases Punane RET. 
1961–1993 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis, olles 1968–1986 arvutustehnika osakonna juhataja. 
1960. aastatel juhtis ta Tallinna Polütehnilise Instituudis arvutiehitajate gruppi ja pidas programmeerimisloenguid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: arvutustehnika ehitamine, rakendamine ja moderniseerimine. 
Pani aluse Küberneetika Instituudi arvutustehnika süsteemile.
Ta osales esimese Eestis ehitatud elektronarvuti loomisel töögrupi juhina. See oli Moskva Arvutustehnika Uurimisinstituudi projekteeritud elektronarvuti mudel M-3, mida ehitati ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi jaoks Nikolai Alumäe initsiatiivil ja tehase RET abiga aastatel 1958–1960. Arvuti ehitamisel osalesid Harri Mägi jt.
Osales kaasautorina eksperimentaalse intellektuaalse objektorienteeritud protsessori ja personaalarvuti FORTH-kaasprotsessori loomisel.
Aivar Reivik

Aivar Reivik (sündinud 17. detsembril 1956 Tallinnas) on eesti elektroonikateadlane.
Elulugu.
Aivar Reivik on teenistujate poeg.
Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna Polütehnikumi ja 1981 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) energeetikateaduskonna. Õppis aastatel 1982–1985 samas aspirantuuris; tehnikamagister (1995, TTÜ), väitekiri "Röntgenkontrolli manipulaatori lineaarajami uurimine". Oli 1981–1983 TPI vaneminsener, 1983–1985 elektrijaamade kateedri nooremteadur ja 1985–1990 vanemteadur, 1990–2005 töötas erasektoris, 2005–2007 Tallinna abilinnapea.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: aeglasekäigulised lineaarsed asünkroonajamid, püsimagnetitega sünkroongeneraatorid, energiasäästlikud ajamid, kulgelektriajamite rakendusprobleemid, jõupooljuhtmuundurite rakendusprobleemid. 12 teaduspublikatsiooni, 2 NSV Liidu autoritunnistuse ja 1 Eesti tööstusdisaini lahenduse autor.
Vello Rekkaro

Vello Rekkaro (sündinud 14. jaanuaril 1939 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1957 Tallinna 4. Keskkooli, 1962 Tallinna Polütehnilise Instituudi ja 1971–74 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis aspirant; majanduskandidaat (1975, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Elutarbelise teenindamise parendamise majandusprobleeme (tehniliste vahendite näitel)". Täiendas end 1981 Leningradi Ülikoolis ja Budapesti Tehnikaülikoolis ning 1986 Taškendi Ülikoolis. Oli 1965–69 erinevais ettevõtetes insener-konstruktor ja vaneminsener, 1969–71 teeninduskombinaadi "Kiir" direktor, 1974–77 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis nooremteadur ja 1977–79 vanemteadur, 1979–80 allüksuses vanemõpetaja, 1980–83 dotsendi kohusetäitja, 1983–98 dotsent, 1998–2001 Tallinna Tehnikakõrgkooli dotsent, 2001–06 professor ning logistika ja majanduse õppetooli juhataja, 2006– Euroülikooli professor ja sihtasutuse Tallinna Eluasemefond analüütik.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: sotsiaalmajanduse probleemid elamumajanduses ja Eesti regionaal-logistiline potentsiaal.
Georg Rekker

Georg Rekker (28. mai 1928 Tartu – 24. mai 1995 Tartu) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Georg Rekker oli töölise poeg.
Lõpetas 1947 Tartu Arve- ja Plaanindustehnikumi ja 1951 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna; majanduskandidaat (1963, TRÜ), väitekiri "Положение пролетариата в буржуазной Эстоний (1920–1940 гг.)". Oli 1951–1953 TRÜ sportmängude kateedri õpetaja, 1953–1956 poliitilise ökonoomia kateedri aspirant, 1956–1958 samas õpetaja, 1958–1968 vanemõpetaja, 1968–1984 dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kapitalistlike maade majandusprobleemid. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Heino Relvik

Heino Relvik (aastani 1938 Heino Brenner; 9. jaanuar 1922 Paide – 8. august 2015) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Heino Relvik on puusepa poeg.
Lõpetas 1943 Tallinna Õpetajate Seminari, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse tehnoloogia erialal ja 1957 samas aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1975, Leningradi ), väitekiri "Некоторые вопросы динамики неколономных систем". 1943–44 osales II maailmasõjas Soome mereväes. Oli 1958–59 TTÜ teoreetilise mehaanika kateedri laborant, 1959–65 assistent, 1965–76 vanemõpetaja, 1976–92 dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: analüütiline mehaanika, kõrgemat järku liikumisvõrrandid. Umbes 30 teaduspublikatsiooni.
Toomas Remi

Toomas Remi (sündinud 3. veebruaril 1949 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Toomas Remi on tööliste poeg.
Lõpetas 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanika seadmete erialal; tehnikamagister (1992, TTÜ), väitekiri "Löögi erienergia uurimine erikujuliste identoritega".
1972–1978 TTÜ üliõpilaste konstrueerimisbüroo insener, 1978–1988 TTÜ masinaelementide kateedri assistent, 1988–1992 vanemõpetaja, 1992–1994 lektor, 1994–1996 dotsent. 
1996–1998 AS-i Bera tehnika- ja tootmisdirektor, 1998–2005 AS-i Balti Laager tööstustarvikute osakonna juhataja, 2005– OÜ Laagri- ja Tihenduskeskus tegevdirektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: gaasbetooni lõikeseadmete projekteerimine ja valmistamine; erienergia eksperimentaalne määramine löögil; energeetilise erosiooniteooria kohandamine karastatud terastele. Üle 25 teaduspublikatsiooni, 6 autoritunnistust.
Evi Remm

Evi Remm (aastani 1936 Tenson, aastani 1953 Taimre; eesnimena ka Eevi; sündinud 13. oktoober 1930 Tartu – 19. september 2018) oli eesti entomoloog.
Elulugu.
Evi Remm on teenistujate tütar.
Lõpetas 1949 Tartu 2. Keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. Oli Tartu 1. Keskkooli õpetaja, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli zooloogia kateedri laborant, 1962–1967 TRÜ eksperimentaalbioloogia baasis nooremteadur, 1962 Zooloogia ja Botaanika Instituudi zooloogia sektori vanemlaborant, 1967–1989 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori laborant.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: salukärblaste ("Lauxaniidae", "Diptera"), fauna Eestis. Olulise panuse eest Eesti jõgede põhjaloomastiku määramisel on arvatud teose "Eesti jõed" (toimetaja Arvi Järvekülg, Tartu, 2001) kaasautoriks. Eesti, Läti ja Leedu putukate uurimise tulemusena 17 teaduspublikatsiooni, sh 2 määrajat.
Ta on uurinud ka ühepäevikuid ja kiile.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Hans Remm, tema pojad on Maido ja Kalle Remm.
Jaanus Remm

Jaanus Remm (sündinud 19. augustil 1979 Tartus) on eesti bioloog.
Elulugu.
Lõpetas 1997 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 2001 Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna; "M.Sc." (bioloogia, TÜ, 2003), väitekiri "Puuõõnsuse tihedus, omadused ning asustatus loomade poolt eri tüüpi kaitsealustes ja majandusmetsades"; "Ph.D." (loomaökoloogia, TÜ, 2008), väitekiri "Tree-cavities in forests: density, characteristics and occupancy by animals". 2008– TÜ Ökoloogia- ja Maateaduse Instituudi teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: loomade ruumikasutus.
Isiklikku.
Jaanus Remm on Kalle Remmi poeg ning Evi ja Hans Remmi lapselaps. Tema vend on Tiit Remm.
Heino Remma

Heino Remma (16. november 1919 Tallinn – 30. oktoober 1981 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Heino Remma oli raudtee-ametniku poeg.
Lõpetas 1938. aastal Tallinna J. Westholmi Gümnaasiumi.
Osales Nõukogude sõjaväess võitlejana II maailmasõjas.
Lõpetas 1948. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstus- ja tsiviilehitusinsenerina; tehnikakandidaat (1959, TPI), väitekiri "Põlevkivi tsükloontuhk-liiv segude mehaaniline aktiviseerimine märgtöötlemise teel".
Oli 1949–1956 TPI ehitiste teostamise kateedri assistent, vanemõpetaja, 1959–1981 ehitustehnoloogia kateedri dotsent, 1971–1981 ehitustehnoloogia kateedri juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: silikaattelliste tootmise tehnoloogia, DFK-liimide kasutamine, statistilise meetodi rakendamine uurimistöödes, ehitusmaterjalide optimeerimine.
Teoseid.
22 teaduspublikatsiooni.
Jaanus Remme

Jaanus Remme (sündinud 18. detsembril 1953 Tallinnas) on eesti bioloog (geneetik).
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-geneetikuna; Ph.D. (molekulaarbioloogia, 1993, TÜ), väitekiri "Studies on the peptidy1transferase centre of the E. coli ribosome". 
Olnud 1980–1995 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi insener, grupijuht, teadur ja vanemteadur, 1988–1993 Berliinis Max Plancki Instituudi külalisteadur, 1993–1997 Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi vanemteadur ja dotsent, 1997– Tartu Ülikooli molekulaarbioloogia õppetooli professor ja 1998– juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: valgu biosünteesi aparaadi struktuur ja funktsioonid, RNA bioloogia, ribosoomid, geneetiline kood. 
Ajakirja Central European Journal of Biology toimetuskolleegiumi liige. RNA ühingu ja liige. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Mart Remmel

Mart Remmel (31. oktoober 1944 Tallinn – 12. aprill 2000 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Mart Remmel oli Nikolai Remmeli poeg.
Lõpetas 1962 Tallinna 20. Keskkooli, 1969 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna ja 1975 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) aspirantuuri; filoloogiakandidaat (1975, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Моделирование системы фонем эстонского языка". Oli 1978–81 KKI-s: arvutuslingvistika sektori juhataja, 1981–89 teadusdirektor, 1988–89 direktori kohusetäitja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: eesti keele foneetika, arvutitehnika juurutamine humanitaarteadustes. Tegelenud majandusmatemaatikaga ja avaldanud majandusanalüüse. Tagas 1970. aastate keskel KKI-s kaasaegse arvutitehnika, mille baasil moodustati 1978 instituudis arvutuslingvistika sektor ning 1981 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo juures terminalseadmete osakonna. Sektori juhatajana KKI-s juurutas arvutustehnilisi meetodeid leksikograafias (koos Ülle Viksiga), foneetikas ja kõnetehnoloogias (koos Arvo Eegi, Georg Liivi, Meelis Mihkla, Hille Pajupuu ja Mart Rohtlaga), folkloristikas (koos Arvo Krikmanniga), ajaloos (koos Juhan Kahkiga), dialektoloogias (koos Ellen Niidu ja Sirje Ainsaarega), muusikateaduses (koos Urve Lippuse, Jaan Rossi ja Ingrid Rüütliga), kardioloogias (koos Aita Grafiga); avaldanud nendega ühispublikatsioone. Algatas 1978 iga-aastased arvutuslingvistika sümpoosionid; oli 1987 Tallinnas toimunud XI rahvusvahelise foneetikateaduste kongressi üks peaorganisaatoreid. Koostöös Tallinna kirjastuste ja trükikodade ning Leningradi polügraafiamasinate tehasega alustas 1980. aastate II poolel arvutipõhise kirjastamisprotsessi (fotolao) juurutamist Eestis, mis kõrvaldas tehnoloogilised takistused paljude KKI-s valminud trükiste, eriti sõnaraamatute ilmumisel. Oli arvutuslingvistika, eriti sõnavara andmebaaside loomise tunnustatumaid eksperte NSVL-s. Publitseerinud Paul Kerese valitud partiisid (koos Paavo Kivisega); avaldanud kontserdiarvustusi. Pärast KKI-st lahkumist tegutses sõltumatu majandusanalüütikuna; avaldades arvukalt publikatsioone ajakirjanduses (sh kriminalistikast koos Ando Lepsiga). Ligi 300 teaduspublikatsiooni ja aimeartiklit.
Nikolai Remmel

Nikolai Remmel (14. mai 1908 Petseri vald, Pihkva maakond, Pihkva kubermang – 6. mai 1983 Tallinn) oli Eesti pedagoog.
Elulugu.
Nikolai Remmel oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1927 Petseri Gümnaasiumi ja 1934 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Fraternitas Tartuensise liige.
Oli 1935–1947 Nõmme Gümnaasiumi / Tallinna 10. Keskkooli eesti keele ja filosoofia õpetaja, 1944–1947 direktor, 1947–1948 Tallinna 9. täiskasvanute keskkooli õpetaja, 1948–1950 Tallinna Õpetajate Instituudi psühholoogia ja loogika õppejõud, 1959–1964 Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1965–1969 ENE keeletoimetaja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: eesti keele ja kirjanduse metoodika. 
Teoseid.
Koostanud õpikuid ja töövihikuid. 
Isiklikku.
Tema poeg oli Mart Remmel.
Hugo Remmelg

Hugo Remmelg (sündinud 7. juunil 1935 Laiuse vallas Tartumaal) on Eesti põllumajandusteadlane ja geneetik.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1959. aastal K. A. Timirjazevi nimelise Moskva Põllumajanduse Akadeemia aiandusagronoomina; bioloogiakandidaat (1967, Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituut (EBI)), väitekiri "Влияние гамма-облучения семян на морфогенез и наследственность сортов и межсортовых гибридов томатов, конских бобов и астр". 
Ta oli aastatel 1959–1961 Narva sovhoosi agronoom, 1961–1964 EBI aspirant, 1964–1970 nooremteadur, 1970–1992 vanemteadur, 1992–1997 EPMÜ taimekasvatuse instituudi assistent, 1997. aastast dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: sordiaretuse geneetilised alused (eriti mutatsiooniline ja rekombinatsiooniline muutlikkus, ploidsus, heteroos, ja apomiksis). Aretas tomati hübriidsordi "Kevade" F ning lühendas alusel talirukkisordi "Sangaste" kõrt. 1973–1988 Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitsekomisjoni liige, 1981–1990 juhatuse liige.
Indrek Renge

Indrek Renge (sündinud 8. augustil 1953 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Indrek Renge on teenistujate poeg.
Lõpetas 1971 Tartu 1. Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1982 NSV Liidu Teaduste Akadeemia aspirantuuri; keemiakandidaat (1982, samas), väitekiri "Кинетика элементарных реакций взаимодействия триплетных состояний красителей и родственных соединений донорами и акцепторами электрона в жидкой фазе". Oli 1976–1978 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vaneminsener, 1983–1986 TRÜ Füüsika Instituudi nooremteadur, aastast 1986 vanemteadur. Täiendas end 1990 ja 1991 Saksamaal, 1993 Hollandis ja Suurbritannias ning 1994 Šveitsis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: valguse ja aine vastasmõju keemilised aspektid; värvainete tripletsete olekute reaktsioonivõime elektroni ja prootoni ülekande protsessides; klorofülli uurimine madaltemperatuurse laserspektroskoopia meetoditega, spektraalselt kõrgselektiivsete valgustundlike keskkondade väljatöötamine nn optilise sälkamise rakendusteks. 50 teaduspublikatsiooni.
Olav Renno

Olav Renno (sündinud 26. veebruaril 1932 Tartus) on eesti bioloog, looduskaitsja ja tõlkija.
Elulugu.
Olav Renno on ametniku poeg.
Lõpetas 1950 Viljandi 2. Keskkooli ja 1956 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal; bioloogiakandidaat (1968, TRÜ), väitekiri "Lääne-Eesti mandriosa madal- ja siirdesoode linnustik ning selle muutumine soode melioreerimisel". 1956–1957 NSVL Teaduste Akadeemia Zooloogia Instituudi Rõbatši ornitoloogiajaama vanemlaborant, 1957–1958 Looduskaitse Valitsuse vaneminspektor, 1958–1963 Matsalu Riikliku Looduskaitseala juhataja, 1963–1968 vanemteadur, 1968–1992 Zooloogia ja Botaanika Instituudis: 1968 laborant ja vaneminsener, 1969–1972 nooremteadur, 1972–1992 vanemteadur, aastail 1992–2005 talunik, seejärel tõlkinud raamatuid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lindude arvukus ja dünaamika, maastikuline levik, ränded, pesitsusökoloogia, linnukaitse probleemid, Eesti soode, rannikute, saarte ja sisevete haudelinnustik, lindude maastikuseosed, levik, ränne ja varu; kanatõugude tootlikkus ja sobivus taluoludes, lindude uurimise metoodika, Eesti ornitoloogia ajalugu. 1974–1986 Looduseuurijate Seltsi ornitoloogiasektsiooni esimees, 1968–1996 Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse komisjoni liige (aastani 1978 teadussekretär), 1970–1992 Lindude Rände Uurimise Balti Komisjoni liige (1974–1992 teadussekretär), Eesti Ornitoloogiaühingu auliige (1992). Koostanud 10 aastakäiku "Looduse kalendrit" ja Eesti haudelindude levikuatlase. Eesti Vabariigi teaduspreemia (1994) (kollektiivi juhina). 155 teaduspublikatsiooni, 450 aimeartiklit, ka publitsistikat ajalehtedes; tõlkinud 21 raamatut.
Aare Renzer

Aare Renzer (sündinud 20. augustil 1956 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Aare Renzer on riigiametniku ja ajakirjaniku poeg.
Lõpetas 1974 Tallinna 7. Keskkooli, 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusliku informatsiooni töötlemise organiseerimise ja planeerimise erialal ja 1986 aspirantuuri; majanduskandidaat (1988, Eesti NSV TA Majanduse Instituudi), väitekiri "Информационные aспекты интерактивного анализа хозяйственной деятельности предприятия". Täiendas end 1991 Hollandis ja 1997 Hispaanias. Oli 1979–81 TTÜ raamatupidamise kateedri assistent, 1981–83 infotöötlemise kateedri assistent, 1986–88 vanemõpetaja, 1988–96 dotsent, 1997–2003 AS Pricewaterhouse Coopers infosüsteemide juhtiv audiitor, aastast 2003 AS-i Helmes konsultant, 1992 ja 1993 Vaasa Tehnoloogiainstituudi lektor.
Teadustöö.
Õpetanud programmeerimise aluseid, multimeedia vahendeid, struktuurset süsteemianalüüsi, infosüsteemide loomise teoreetilisi aluseid. Uurimisvaldkond: võrkstruktuuriga andmebaasid, struktuurne süsteemianalüüs ja infosüsteemide projekteerimine; majandusanalüüs ja selle automatiseerimine; infosüsteemide auditeerimine ja valideerimine. 15 teaduspublikatsiooni.
Raul Renter

Raul Renter (1. august 1920 Tallinn – 20. november 1992 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1940 Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ökonomistina; majanduskandidaat (1964, TPI), väitekiri "Eesti NSV rasketööstuse tähtsamate harude tootmisprofiil ja selle väljaarendamise perspektiivid", kaitses 1975 (Eesti Teaduste Akadeemia) doktoritööd teemal "Sotsiaal-majandusliku prognostika teoreetilis-metoodilised ja rakenduslikud probleemid", mida NSV Liidu Kõrgem Atesteerimiskomisjon ei kinnitanud. Töötas 1955–58 Eesti NSV Plaanikomisjoni tööstuse ja perspektiivse planeerimise osakonnas. 1958–65 Rahvamajanduse Nõukogu Plaani- ja Ökonoomikavalitsuse juhataja asetäitja, 1965–1978 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali labori juhataja, 1978–92 Majandusjuhtide Instituudi kateedrijuhataja ja peateadur. 
Kuulus 1943–1958 Eesti tippmaletajate hulka (Eesti meister 1946 ja 1949). Maleõpiku (1955) kaasautoreid.
Boris Reppo

Boris Reppo (sündinud 28. veebruaril 1937 Rõndelovo külas Tosno rajoonis Leningradi oblastis) on Eesti põllumajandustehnikateadlane.
Elulugu.
Boris Reppo on soomlane ja talunike poeg.
Lõpetas 1955 Tartu 4. Keskkooli ja 1960 EPA mehhaniseerimisteaduskonna; tehnikakandidaat (1970, Leedu Põllumajandusakadeemia), väitekirjas käsitles lehmalauda sügavrennist sõnniku eemaldamise skreeperseadet; tehnikadoktor (1997, EPMÜ), väitekiri "Lehmafarmi tehnoloogiliste elementide ja biotehniliste süsteemide töökindluse määramise ja parendamise meetodid". 
Oli 1960–1961 Eesti Põllumajandustehnika Elva osakonna lukksepp, insener-normeerija, 1961–1964 loomakasvatuse mehhaniseerimise insener, 1964–1965 remonditöökoja juhataja, 1965–1966 EPA elektrifitseerimise kateedri vaneminsener, 1966–1968 assistent, 1968–1970 loomakasvatuse mehhaniseerimise kateedri assistent, 1970–1973 vanemõpetaja, 1975–1992 dotsent, 1979–1992 kateedri juhataja, 1992–1994 farmitehnika õppetooli juhataja, 1994–1998 põllumajandustehnika instituudi juhataja, 1994–1999 tehnikateaduskonna prodekaan, 1992–2002 professor, aastast 2002 emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: farmi biotehniliste süsteemide töökindlus ja seadmete tehnohooldus ning töökeskkonna sisekliima ja ergonoomika. esimees, Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, Eesti Põllumajandusministeeriumi medal "Kalevipoeg kündmas" (1987). 78 teaduspublikatsiooni.
Enno-Hillar Reppo

Enno-Hillar Reppo (27. aprill 1929 Narva – 24. jaanuar 1990 Saku) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1957. aastal EPA agronoomia-teaduskonna; põllumajanduskandidaat (1966, Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituut (EMMI)), väitekiri "Агрономические свойства структуры дерново-карбонатных почв". 
Oli 1952–1956 EMMI Kuusiku filiaali laborant, 1960–1989 mullauurimise osakonna noorem ja vanemteadur ning mullafüüsika labori juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: muldade füüsik omadused. Üle 60 teaduspublikatsiooni, 7 leiutise autor. Kirjutanud ka lasteraamatuid.
Jüri Resev

Jüri Resev (sündinud 4. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Jüri Resev on tööliste poeg.
Lõpetas 1969 Tihemetsa Sovhoostehnikumi mehaanik-tehnikuna, 1975 EPA mehaanikainsenerina ja 1980 samas aspirantuuri; magister (tehnikateadus) (1994, Eesti Maaülikool), väitekiri "Tiibskreeperi tööprotsessi uurimine", tehnikateaduste-doktor (2002, TTÜ), väitekiri "Virtual Differential as Torque Distribution Control Unit in Automotive Propulsion Systems". Oli 1975–77 Järva-Jaani kolhoosi insener, 1977–79 EPA mehaanika kateedri vanemlaborant, 1979–85 samas assistent, 1985–90 insener ja peainsener asetäitja, 1990–2003 : tehnikateaduskonnas assistent, lektor, teadur, doktorant, dotsent ja 2000–2003 mehaanika ja masinaõpetuse instituudi juhataja. Ühtlasi 1995–2004 Tartu Lennukolledži õppejõud, sh 2003–04 õppeprorektori kohusetäitja ja asetäitja 2005– TTÜ Säästva Tehnoloogia Instituudi direktori kohusetäitja ja dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tehnikateadus, liikuritehnika. Umbes 10 teaduspublikatsiooni.
Jekaterina Reut

Jekaterina Reut (sündinud 6. oktoobril 1972 Tallinnas) on Eesti keemik.
Elulugu.
Jekaterina Reut on venelane.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 31. Keskkooli, 1994. aastal Tallinna Tehnikaülikooli keemiateaduskonna, 1997. aastal Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppe ja 2004 doktoriõppe; "MSc" (loodusteadused) (1997, TTÜ), väitekiri "Elektrit juhtivate polüpürroolkilede elektrokeemiline süntees terase pinnale"; "Ph.D." (eriala, 2004, TTÜ), väitekiri "Polüpürroolist pinnakatted juhtivatel ja isoleerivatel aluspindadel". Täiendas end 1995 Rennes'i I Ülikoolis ja 1997-98 Helsingi Tehnikaülikoolis. Aastast 1996 TTÜ füüsikalise keemia õppetooli teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elektrit juhtivate polümeeride süntees ja füüsikalis-keemilised omadused, polüpürrooli baasil valmistatud komposiitide elektrokeemilised omadused, molekulaarselt jäljendatud polümeersed süsteemid. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Carl Dietrich Christoph von Reyher

Carl Dietrich Christoph von Reyher (23. oktoober 1846 Riia – 30. detsember 1890 Peterburi) oli Eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu.
Carl Dietrich Christoph von Reyher oli baltisakslane.
Lõpetas 1865 Riia kubermangugümnaasiumi ja 1870 TÜ; meditsiinidoktor (1872, TÜ), väitekiri "Zur Pathologie und Therapie der Cholera in der Rigaer Epidemie von 1871". 1871–72 TÜ kirurgiakliiniku assistent, 1872–74 eradotsent, 1874–78 dotsent. Täiendas end Berliinis, Londonis, Edinburghis, Pariisis, Philadelphias. Osales sõjaväekirurgina 1870–71 Prantsuse-Preisi sõjas, 1876 sõjaväehaigla peaarst Serbias, 1877–78 Kaukaasias (mh sealse Punase Risti peaarst). Aastast 1878 kirurg Peterburi haiglates: 1878–82 konsultantkirurg Peterburi Nikolai sõjaväehaiglas, 1881–82 Aleksandrovski haiglas, 1882–86 Peterburi Maria haiglas, aastast 1887 oma erahaiglas, 1888–90 taas Nikolai sõjaväehaiglas. 1875 sooritas esmakordselt Venemaal luusisese osteosünteesi metallvarda abil õla pseudoartroosi puhul. Teadustööd kirurgiast ning antiseptikast.
Ueli Maurer

Ulrich Maurer (sündinud 1. detsembril 1950) on Šveitsi poliitik, Šveitsi liidupresident 2013. ja 2019. aastal.
Ueli Maurer kuulub Šveitsi Rahvaparteisse. Aastatel 1996–2008 oli ta partei esimees.
Ta on alates 1. jaanuarist 2009 Liidunõukogu liige ning tema vastutusala on riigikaitse, tsiviilkaitse ja sport.
Aasta muusik

Aasta muusik (nimetatud ka Eesti Raadio aasta muusik) on aunimetus, mille annavad Eesti Rahvusringhäälingu muusikatoimetajad muusikule, kelle loomingulised saavutused on edendanud Eesti muusikakultuuri ja kes on teinud koostööd Eesti Rahvusringhäälinguga.
Alberto Vaquina

Alberto Clementino António Vaquina (sündinud 4. juulil 1961) on Mosambiigi poliitik, kes oli 8. oktoobrist 2012 kuni 9. jaanuarini 2015 Mosambiigi peaminister.
Alberto Vaquina õppis Portugalis arstiteadust, spetsialiseerudes troopikameditsiinile.
Ta on FRELIMO liige.
Ta on olnud Sofala provintsi kuberner. 2010. aastast oli ta Tete provintsi kuberner.
Hage Geingob

Hage Gottfried Geingob (3. august 1941 Grootfontein – 4. veebruar 2024) oli Namiibia poliitik, alates 21. märtsist 2015 kuni surmani Namiibia president. Enne seda oli ta alates 4. detsembrist 2012 Namiibia peaminister.
Elulugu.
Hage Geingob sai 1961. aastal Okahandja kolledžist õpetajakutse. Aastal 1964 asus ta USA-s politoloogiat õppima ning sai 1970 Fordhami ülikoolist bakalaureuse- ja 1974 New Yorgi The New Schoolist magistrikraadi. Aastal 2004 kaitses ta Leedsi ülikoolis doktorikraadi.
Ta oli pärast kolledži lõpetamist lühikest aega õpetaja, seejärel töötas aastatel 1962–1963 Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni (SWAPO) esinduses Botswanas. Aastatel 1964–1971 oli ta SWAPO esindaja ÜRO juures, seejärel töötas kuni 1975. aastani ÜRO sekretariaadis. Aastatel 1975–1989 oli ta Lusakas ÜRO Namiibia instituudi direktor. Geingob pöördus 1989. aastal pärast pikka võõrsilolekut kodumaale tagasi ja temast sai SWAPO valimiste koordinaator ning seejärel asutava kogu esimees. Aastatel 1990–2002 kuulus ta parlamendi alamkotta. Aastal 1990 sai Geingobist iseseisva Namiibia esimene peaminister ning ta oli selles ametis kuni 2002. aastani. Seejärel keeldus ta presidendi pakutud haldusministri portfellist ja siirdus peagi tööle Washingtonis tegutsenud organisatsiooni Global Coalition for Africa. Alates 2005. aastast on ta uuesti parlamendi liige.
Hage Geingob oli alates 2007. aastast SWAPO asepresident.
8. aprillist 2008 kuni peaministriks saamiseni oli ta Namiibia kaubandus- ja tööstusminister.
2019. aasta novembris toimunud presidendivalimistel sai Geingob 56,3% häältest, mis oli vähem kui viis aastat tagasi. SWAPO vastaskandidaat Panduleni Itula, Bernadus Swartbooi Landless Movement (LPM) juht sai 30% häältest. Endise Lõuna-Aafrika apartheidi lähedale kuulunud Populaarse Demokraatliku Liikumise (PDM) opositsiooniliider McHenry Venaani kogus aga 5,3% häältest. SWAPO sai seega 65% Rahvusassamblee kohtadest, saamata kahe kolmandiku häälteenamust, nagu eelmises seadusandlikus koosseisus.
Alfred Raadik

Alfred Raadik (17. detsember 1918 Tallinn – 28. jaanuar 1998 Tallinn) oli eesti rahvatantsujuht, pedagoog ja noorte tantsupidude idee elluviija.
Alfred Raadik oli üld- ja noortetantsupidude üldjuht viiel korral: 1962, 1965, 1967, 1972 ja 1977. Lisaks oli ta kolmel korral liigi üldjuht. Aastatel 1982, 1987 ja 1990 oli peo aujuht.
Koos abikaasa Niina Raadikuga lõi palju tantse eelkõige just suurte pidude jaoks. Nende tantse on esitatud üldtantsupidudel kaheteistkümnel korral. 
Alfred Raadiku põhitöö oli poistele käsitöö õpetamine Tallinna 17. keskkoolis (hilisemas Tallinna 46. Keskkoolis ja tänases Pelgulinna Gümnaasiumis). Õpetajana töötas ta 40 aastat.
Lambertus van Klaveren

Lambertus van Klaveren (kuni 1916 Steenhorst; 26. september 1907 Rotterdam – 12. veebruar 1992 Rotterdam) oli Hollandi poksija. Ta perekonnanimi vahetus 1916. aastal, kui ta ema abiellus uuesti ning ta sai oma kasuisa perekonnanime.
Van Klaveren oli kokku neljakordne Hollandi meister – kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1926. aastal ja sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) aastatel 1927–1929.
Van Klaveren võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta oli esimene ja on seni ainuke Hollandi poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.
Van Klaveren poksis juulist 1929 kuni märtsini 1956 elukutselisena. Ta pidas kokku 110 kohtumist, millest võitis 80 (neist 21 nokaudiga), kaotas 21 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 9 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste Hollandi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1930–1940 ja keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1947. aastal ning Euroopa meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1931–1932 ja keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1938. aastal.
Isiklikku.
Ka Lambertus van Klavereni noorem poolvend Pieter oli tuntud Hollandi poksija.