tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rogosi mõis

Rogosi mõis ehk Ruusmäe mõis (saksa keeles "Rogosinsky") oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal, nüüdisajal jääb mõisasüda Ruusmäe külla Rõuge vallas Võru maakonnas.
Ajalugu.
Mõis asub Haanja kõrgustikul nelja järve vahelisel alal. Varem kandis mõis ka mõisnik Herman Wоffi nime järgi nime Wolfshof. Rogosi mõisat on esmamainitud 1597. ja 1603. aastal. Rogosi kastell-tüüpi kindlusmõisa ja ümbruskonna nimi tuleneb Poola päritoluga vürsti Stanislaus Rogosinsky (poola "Stanisław Rogoziński") nimest, kes oli mõisa omanik aastatel 1603–1625 ja ehitas ilmselt soodsa asendi tõttu endise linnuse või keskaegse asula kohale puidust kaitseehitise. Rogosi nimi püsis ümbruskonnal kuni 1. aprillini 1939, kui nimi eestistati Ruusmäeks.
Rootsi kuningas Gustav Adolf II läänistas 1629. aastal Rogosi ja Pindi mõisa Berliini Gümnaasiumi rektorile magister Clas Hermann Liebsdorffile, kes oli 1595. aastal saanud keiser Rudolf II-lt aadlitiitli. Clas Hermannilt päris mõisad tema poeg fiskaalkomissar Joachim von Liebsdorff. Liebsdorffide kätte jäi mõis rohkem kui 130 aastaks.
1701. aastal toimusid Rõuge kihelkonnas Põhjasõja lahingud. 13. septembril toimunud Rõuge lahingut on nimetatud ka Rogosi lahinguks (soome keeles "Rogosinskin taistelu"), kus Rootsi võidetud lahingus hukkus teiste hulgas Kurisoo ja Imastu mõisniku poeg, ratsameister, vabahärra Henrik Johan Rehbinder (~1670–1701).
1744 abiellus leitnant Joachim von Liebsdorffi (surnud 1744) ja Anna Louise Jacobine von Glasenappi (surnud 1724) tütar Renata von Liebsdorff (1721–1807) Gustav Berend von Glasenappiga (surnud 1775).
12. augustil 1776 omandas mõisa pärimise teel nende poeg, vene major Christer Johann von Glasenapp ja mõis jäi Glasenappidega seotuks kuni riigistamiseni 1919. aastal.
1816. aastal lahutas Otto Reinhold von Glasenapp Ruusmäe mõisast Luutsniku karjamõisa (saksa keeles "Lutznik") ja 1860. aastal pärandas selle iseseisva rüütlimõisana poeg Nikolaile.
Glasenappide poolt rajati omapärase arhitektuuriga suletud siseõuega mõisakompleks.
1934. aastal alustas härrastemajas tegevust Ruusmäe kool.
1999. aastal taastati väravatorni historitsistlik tornikiiver.
Alates 2021. aastast haldab mõisa Haanja valla sihtasutus. Mõisas asuvad Ruusmäe rahvamaja ja raamatukogu, külaliskorter ja Haanja Kooli üks lasteaiarühm.
Mõisa kalmistu.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 350 meetrit põhjakirdesse.
Eestimaa sõjakuberneride loend

Selles loendis on loetletud Venemaa Keisririigi Eestimaa kubermangu kõrgeimad sõjaväejuhid, sealhulgas Tallinna ülemkomandandid, Tallinna sõjakubernerid, Tallinna sadama kõrgeimad komandörid, Balti laevastiku Tallinna eskaadri ülem jne.
Tallinna ülemkomandandid.
Ka Tallinna sõjasadama ülem (vene Ревельский Обер-Комендант; saksa Ober-Komandant).
"NB! Loend ei ole täielik!"
Aastatel 1797–1811 oli ülemkomandant ja hiljem sõjakuberner, ühtlasi ka Tallinna Garnisonipolgu ülem (vene k. "Шеф Ревельского гарнизонного полка"). 
Tallinna sõjakubernerid.
 (vene keeles "Ревельский военный губернатор")
Juhan Õunapuu

Juhan Õunapuu (kuni 1935 Johannes Eduard Õunapuu, 4. november 1897 Roela vald, Tartumaa – 12. veebruar 1980 Saginaw, Michigan) oli Eesti kohtunik.
Õppis 1920–1923 (lõpetas 1923) Tartu Ülikoolis õigusteadust, EYS Veljesto liige.
Osales Vabadussõjas, 1924–1927 Tartu-Võru rahukogu kohtuameti kandidaat, 1927–1938 Tartu 4. jaoskonna kohtunik, alates 1938 Tallinna Ringkonnakohtu liige.
1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse.
Postimpressionism

Postimpressionism on 19. sajandi lõpu maalikunstivool, mis kasvas välja impressionismist.
Terminit "postimpressionism" kasutas esimesena briti kunstnik ja kriitik Roger Fry selleks, et kirjeldada prantsuse kunsti arengut pärast Édouard Manet'd. Fry kasutas seda terminit siis, kui ta 1910. aastal organiseeris näituse "Manet ja postimpressionism". Postimpressionistid arendasid impressionismi: nad jätkasid eredate ja paksude värvide ning eristuvate pintslitõmmete kasutamist ning maalisid samamoodi realistlikke teemasid. Kuid postimpressionistid kaldusid rohkem geomeetrilisi vorme rõhutama, samuti väljendusliku mõju saavutamiseks vorme moonutama ning ebaloomulikke ja meelevaldseid värve kasutama.
Postimpressionistid ei olnud rahul impressionistlike maalide teemade triviaalsusega ja struktuuri kadumisega, aga neil ei olnud ühist meelt selles, missuguses suunas edasi minna.
Georges Seurat ja tema järgijad töötasid välja puäntillismi, väikeste värvitäppide süsteemse kasutamise. Selles stiilis tehtud maale ei saanud lähedalt vaadata, sest siis paistsid üksnes värvilised täpid. Neid maale tuli vaadata kaugelt, sest siis sulasid täpid optiliselt üksteisega kokku. Puäntillismiga katsetas ka Camille Pissarro, kuid pöördus hiljem impressionismi juurde tagasi.
Paul Cézanne soovis taastada maalikunstis korda ja struktuuri, et muuta impressionistlik kunst kestvaks ja püsivaks, nagu seda on muuseumides säilitatav kunst. Ta püüdis seda saavutada objektide välimuse taandamisega põhiliste geomeetriliste kehade suunas, säilitades impressionismi eredad ja värsked värvid. Hiljem tekkis selle suundumuse süvenemise tulemusena kubism.
Vincent van Gogh kasutas oma meeleolude ja hingelise seisundi edasiandmiseks värve ning värisevaid ja keerlevaid pintslilööke.
Kuigi postimpressionistid korraldasid tihti ühisnäitusi, ei moodustanud nad siiski ühtset liikumist ega olnud paljus ühistel seisukohtadel. Nooremad kunstnikud töötasid sajandivahetusel maailma eri piirkondades ja kasutasid mitmesuguseid stiile. Näiteks arenesid postimpressionismist välja fovism ja kubism.
Postimpressionismi tuntumad esindajad on teiste seas Paul Gauguin, Vincent van Gogh, Henri Rousseau, Henri de Toulouse-Lautrec ja Paul Cézanne.
Juri Vladimirovitš Dolgorukov

Vürst Juri Vladimirovitš Dolgorukov (vene keeles "Юрий Владимирович Долгоруков") (2. (ukj 13. november) 1740 – 8. (ukj 20. november) 1830) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane ja kuberner.
Elulugu.
Põlvnes nimekast Dolgorukovite vürstisuguvõsast. Ta sündis vürst [[Vladimir Dolgorukov (1708−1761)|Vladimir Petrovitš Dolgorukovi] (1699−1761) ja tema abikaasa vürstinna Jelena Vassiljevna Hilkova (suri 1761) pojana. [[1749]]. aastal kirjutati ta lapsena sõjaväeteenistusse. Osales [[Seitsmeaastane sõda|Seitsmeaastases sõjas]], kus sai kahel korral haavata. Samuti võttis osa sõdadest Türgiga aastail [[1773]]–[[1774]] ja [[1787]]–[[1791]]. 1773. aastaks oli ta tõusnud kindralporutšiku aukraadini. Aastal 1787 sai temast [[Preobrženski kaardiväepolk|Preobraženski kaardiväepolgu]] alampolkovnik. [[1790]]−[[1793]] oli erus, seejärel astus taas teenistusse ja oli [[1794]]−[[1795]] Moskvas diviisikomandör. Vastuolude tõttu krahv Zuboviga oli sunnitud taas erustuma, kuid [[Paul I]] ajal [[1796]]. aastal nimetati Moskva sõjakindralkuberneriks ja Astrahani grenaderipolgu šeffiks. [[1799]]. aastal lahkus ta lõplikult teenistusest ning elas edaspidi oma Moskva palees ja linnalähedases Petrovskoje-Razumovskoje mõisas.
Perekond.
[[File:Dolgorukova by Venetsianov.jpg|pisi|150px|Vürstinna Jekaterina Aleksandrovna Dolgorukova (sündinud krahvinna Buturlina) (1750−1811)]]
Vürst naitus [[1774]]. aastal krahvinna Jekaterina Aleksandrovna Buturlinaga (1750−1811). Sellest abielust sündis kolm last. Ainus poeg vürst [[Vassili Jurjevitš Dolgorukov]] (1776−1810) oli kindralmajor ja diviisikomandör.
Vaata ka.
[[Kategooria:Dolgorukovid|Juri]]
[[Kategooria:Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid]]
[[Kategooria:Püha Georgi III klassi ordeni kavalerid]]
[[Kategooria:Püha Vladimiri I klassi ordeni kavalerid]]
[[Kategooria:Venemaa keisririigi sõjaväelased‎]]
[[Kategooria:Sündinud 1740]]
[[Kategooria:Surnud 1830]]
Otto Wilhelm von Fersen

Vabahärra Otto Wilhelm von Fersen (25. juuli 1623 Tallinn, Rootsi kuningriik – 23. aprill 1703 Kurna mõis, Harjumaa Eestimaa Rootsi kuningriik) oli Eestimaa maanõunik, Rootsi kuninglik kammerhärra, Ingerimaa kindralkuberner. 
Tema isa oli Hermann von Fersen vanem.
4. novembril 1674 sai ta koos venna Hermann von Fersen nooremaga ning onupoegade Fabian von Ferseni ja Hans von Ferseniga Cronendahli (Skabersjö, Skåne maakonnas) vabahärra tiitli.
Ta oli 1672–1680 Eestimaa maanõunik, 1691–1698 Ingerimaa ja Käkisalmi lääni kindralkuberner. 1693 ülendati ta feldmarssaliks .
Ta oli Raikküla, Kurna ja Joala mõisa omanik Eestis ning Kymenkartano (Kymmenegård) mõisa pärushärra Soomes. 
Tema hauamonument asub Tallinna Toomkirikus.
Perekond.
Otto Wilhelm von Fersen abiellus 23. märtsil 1669 Gertrud von Uexkülliga, kes oli Ulvi ja Angerja mõisniku, meeskohtunik Georg von Uexkülli ja Elistvere mõisast pärit Elisabeth Magdalena von Wrangelli tütar, ning lesestunud abielust Valgamaa Lugaži (Ludenhof) vabahärra (1664, nr. 55), Alu ja Kymenkartano pärushärra, ooberst Hans von Wrangelliga (surnud 1667 Tallinnas). Abielust sündisid:
Katrin Aedma

Katrin Aedma (neiupõlvenimega Sarapuu; sündinud 31. detsembril 1970 Tallinnas) on suhtlemiskoolitaja, haridustehnoloog, arenguekspert ja reisikirjanik. 
Haridus ja töökäik.
Katrin Aedma on õppinud Tallinna 46. Keskkoolis, Kärdla Kaugõppekeskkoolis ning 1989–1992 Eesti Põllumajanduse Akadeemias zootehnika erialal. Ta on lõpetanud Eesti Ameerika Ärikolledži rahvusvaheliste majandussuhete eriala ökonomistina (1998) ja ärijuhtimise eriala (1999) ärijuhina, 2023. aastal lõpetas Tallinna Ülikooli digitehnoloogiate instituudi magistriõppes, tehnikateaduse magistri kraadiga haridustehnoloogi eriala(tehnikateaduse magister, Master of Science in Engineering, MSc.) 
Ta on end täiendanud neurolingvistilise programmeerimise, täiskasvanukoolituse (andragoogika), müügi, turunduse ja kvaliteedijuhtimise alal. 
Aedma töötas aastatel 1995–2000 Eesti Ühispanga harukontori juhatajana ja 2000–2002 Eesti Energias Tallinna müügiesinduse büroojuhatajana. Aastast 2002 konsultant/koolitaja/projektijuht, Kvaliteetse Õppe Keskus, KA Konsultatsioonid ja aastast 2017 Kodanikuühiskonna Sihtasutuse (KÜSK) arenguekspert. 
Tegevus koolitajana.
Katrin Aedma on tuntud interaktiivse ja kaasava koolitusstiili poolest. Teadmiste edasiandmisel kasutab segametoodikat: neurolingvistilist programmeerimist, rühmatööd, kootsingut jm. Teeninduspsühholoogiat õpetas ta juba 2000–2001 Tartus tolleaegses Mainori kõrgkoolis. 16. mail 2002 asutas oma koolitus- ja konsultatsioonifirma KA Konsultatsioonid, mille põhitegevuseks on personalijuhtimise, teeninduskvaliteedi ja personali väljaõppega seotud koolitused ja konsultatsioonid, enesearenduskoolitused, konsultatsioonid, supervisioon ja "lifecoaching." 
Alates 2002. aastast on Katrin Aedma koolitanud ettevõtetes, esinenud konverentsidel, seminaridel ja pidanud loenguid Mainori kõrgkoolis, Tallinna Ülikoolis, Viljandi Kultuuriakadeemias, Marketingi Instituudis, Tartu Rahvaülikoolis ja Tallinna Rahvaülikoolis, JCI Be-Wise projekti raames jm. Loengute valdkonnad: teeninduspsühholoogia, suhtlemis-, sh avaliku esinemise oskused, koolitaja koolitused jt. 
Viib läbi reisikoolitusi ja huvikoolitusi välismaal, eelkõige Indias Goas.
Liikmesus.
Liikmesus enne 2022:
Kehtiv liikmesus
Isiklikku.
Tema isa on dr Kaido Sarapuu, ema Urve Sarapuu. Pojad Harri Aedma (s 1988) ja Joonas Kaasik (s 1997).
Toivo Laitamm

Toivo-Jüri Laitamm (3. aprill 1938 Tallinn – 26. veebruar 1999 Tallinn) oli eesti poksija.
Ta poksis aastatel 1953–1968, tema treener oli Evald Seepere, hiljem Roman Kariste. Ta pidas kokku 227 kohtumist ja võitis neist 176.
Ta oli kokku neljakordne Eesti NSV meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1958 ja 1960, kergekaalus (kuni 60 kg) 1963. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1964. aastal.
Ta osales aastatel 1959–1963 viis korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning kaotas kõik oma kohtumised.
Laitamm sai spordiühing Spartaki 1958. aasta üleliidulistelt meistrivõistlustelt sulgkaalus (kuni 57 kg) 3. koha.
Paleozooloogia

Paleozooloogia on paleontoloogia haru, mis keskendub fossiilsete loomade uurimisele. Paleozooloogilised uuringud (eriti koos paleobotaanikaga) aitavad kindlaks teha eelajaloolisi keskkonnatingimusi ja rekonstrueerida vastavaid ökosüsteeme.
Tuntumad uurimisobjektid on näiteks trilobiidid, dinosaurused.
Sigismund August (Mecklenburg)

Sigismund August von Mecklenburg (11. november 1560 – 5. september 1600) oli Mecklenburgi (mitte valitsev) hertsog, Mecklenburgi hertsogi Johann Albrecht I noorim poeg.
Sigismund August sai nime Poola kuninga Sigismund II Augusti järgi. Tema ema oli Preisimaa hertsogi Albrechti tütar Anna Sophia. Isa Johann Albrecht püüdis Sigismund Augustist 1560. aastatel teha Liivimaa valitsejat, kuid see plaan ebaõnnestus. Et Mecklenburgis järjekordset pärilustüli vältida, määrati Sigismund Augustile administraatirvõim Mecklenburgis Strelitzi, Mirowi ja Ivernacki linnade üle ning aastane 6000-kuldnane pension. 
1592. aastal, kui Sigismund Augusti vanem vend, valitsev hertsog Johann VII suri, sai Sigismund August koos oma onu Ulrichiga Johanni alaealiste poegade Adolf Friedrich I ja Johann Albrecht II eestkostjaks ja seega ka Mecklenburgi kaasregendiks. 1600. aastal, tagasiteel tervisereisilt Karlsbadist, suri ta ootamatult.
Joachim I

Joachim I Nestor (21. veebruar 1484 Cölln – 11. juuli 1535 Stendal) oli aastatel 1499–1535 Brandenburgi kuurvürst.
Joachim I sai kuurvürstiks pärast oma isa Johann Cicero surma, olles vaid 15-aastane. Tema valitsusaja alguse olulisemaid otsuseid oli Frankfurdi ülikooli rajamine 1506. aastal. 1519. aasta Saksa kuninga valimiste ajal toetas ta esialgu Prantsusmaa kuningat François I, kuid hiljem andis hääle siiski Karl V-le. Temast sai koos oma Mainzi peapiiskopist venna Albrechtiga üks olulisemaid reformatsiooni vastu võitlejaid. See põhjustas tema protestantliku abikaasa Elisabethi põgenemise 1528. aastal Wittenbergi. Tema lapsedki kasvasid üles pigem protestantidena. 1534. aastal tehtud testamendis määras Joachim I kindlaks, et tema valdused pidid jagunema tema kahe poja vahel, samuti pidi Brandenburgis igavesti kehtima jääma katoliiklik usutunnistus. Viimast otsust rikkus tema vanem poeg Joachim II aga peagi.
Lili Tarkmees

Lilli Tarkmees (ka Lili; 29. jaanuar 1909 – 16. jaanuar 2010) oli Paide vanim elanik 2010. aasta alguse seisuga.
Tarkmees oli pärit Saaremaalt ja oli küüditatud Siberisse, sealt naasnult asus ta elama Paidesse. Tarkmees oli mõnda aega ka kogu Järvamaa vanim elanik.
Melanie Tedder

Melanie Tedder (8. november 1903 – märts 2009 Antsla) oli eesti pikaealine.
Tedder elas 105-aastaseks. Ta oli Antsla ja Võrumaa vanim elanik, Eestis aga Hilda Kasela järel vanuselt teine.
Ksenja Kangur

Ksenja Kangur (4. juuni 1904 Tallinn – 11. jaanuar 2010 Tallinn) oli eesti pikaealine. Kangur oli Tallinna vanim elanik ja Eesti vanuselt kolmas elanik.
Aleksander Kask (tõstja)

Aleksander Kask (8. august (vkj)/ 21. august 1902 Taali vald, Tori kihelkond, Pärnumaa – 31. märts 1965 Sindi) oli Eesti tõstja ja spordikohtunik.
Ta oli kuuelapselise pere neljas laps. Isa Andres ja ema Anna töötasid Sindi vabrikus. Pere elas vabriku kasarmu ühetoalises korteris.
Tõstespordiga hakkas tegelema 1923. aastal kohalikus spordiseltsis Kalju.
Tuli aastatel 1925–1939 14 korda Eesti meistriks sulgkaalus ning püstitas 16 Eesti rekordit. 
Osales 1928. aasta Amsterdami olümpiamängudel, kus tõstevõistlusel jagas sulgkaalus 15–16. kohta.
Hilisem elukäik.
Teise maailmasõja ajal oli Omakaitses ja Politseipataljonis. Arreteeriti NKVD poolt 19. novembril 1944 ning oli kuni 1956. aastani Magadani oblasti vangilaagris ja asumisel. 
Hiljem tegutses vabariikliku kategooria kohtunikuna.
Mälestuse jäädvustamine.
Sindis korraldatakse 2000. aastast Aleksander Kase mälestusvõistlusi tõstmises.
Isiklikku.
Aleksander Kask abiellus 1930. Paaril sündis kolm poega: Aleksander (1931), Juhannes (1933) ja Mihkel (1934). 
Tema pojapoeg on koreograaf Teet Kask.
Erich Taar

Erich Karl Taar (10. juuli (vkj)/ 23. juuli 1908 Pärnu – 15. mai 1986 Västra Götalandi lään, Rootsi) oli eesti poksija ja maadleja.
Ta hakkas poksiga tegelema Tallinna Võitlejas, hiljem võistles ta ka teiste seltside eest. Ta oli ka poksikohtunik ning harrastas ka kergejõustikku ja jalgpalli.
Taar oli kokku seitsmekordne Eesti meister – poksis kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1928. aastal ja sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1931, 1932, 1935 ja 1942. aastal ning vabamaadluses kärbeskaalus 1929. aastal ja Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus 1930. aastal.
Taar osales kuus korda Eesti–Soome maavõistlustel poksis (1928, 1929, 1930, 1932, 1933 ja 1934) ning kaotas kõik oma kohtumised. 
Taar oli Tallinnas politseinik. 1944. aastal põgenes ta Nõukogude vägede eest Rootsi.
Koit Joor

Koit Joor (6. august 1939 Tallinn – 3. mai 2021 Tallinn) oli eesti poksija.
Lõpetas 1957. aastal Tallinna 1. raudteekooli veduriremondilukksepana. 
Ta poksis aastatel 1956–1967, tema treener oli Martin Linnamägi. Ta pidas 96 kohtumist ja võitis neist 65.
Ta oli raskekaalus (üle 81 kg) Eesti NSV meister 1965. aastal. Ta osales aastatel 1963–1966 kolm korda Eesti NSV ja Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1963., 1965. ja 1966. aastal. Ta võitis III Roman Kuura mälestusvõistlused raskekaalus (1964).
Ta sai spordiühingu Tööjõureservid üleliidulistel meistrivõistlustel raskekaalus III koha (1963).
Tamsa lahing

Tamsa lahing peeti 24. augustil 1944 Elva ja Pangodi vahelisel alal, lahing kujunes ägedaimaks Tamsa küla juures. See oli Tartu lahingu suurim soomusjõudude kokkupõrge.
Eelmäng.
Tamsa lahingu ajaks oli Saksa rinne Kagu-Eestis kokku kukkumas. Punaarmee oli vaatamata eesti väeosade tugevale vastupanule jõudnud Emajõeni. Olukorra päästmiseks tõid sakslased 23. augustil 1944 Elvasse Hyazinth von Strachwitzi soomusüksuse. See pidi andma löögi edasitungiva Punaarmee tagalasse. Võitlusgrupp "Strachwitz" koosnes 101. soomusbrigaadist ja SS-soomusbrigaadist "Gross", kokku umbes kolmkümmend tanki, mida toetasid suurtükidivisjon ja üks pioneerikompanii. 23. augusti öösel sõitis von Strachwitzi maastikuauto Sangaste mõisa juures teelt välja. Von Strachwitz ja tema tankiüksuse operatiivosakonna ülem said raskelt vigastada. Samuti viidi samal päeval teise rindelõiku kolonel Hans-Ulrich Rudeli sööstpommitajate üksus, mistõttu kavandatav rünnak jäi ilma õhutoetusest. Plaan otsustati siiski käiku lasta.
Lahing.
Saksa rünnak algas 24. augusti varahommikul 891. laskurpolgu positsioonide vallutamisega. Tankid jätkasid rünnakut Elva-Pangodi maanteel Tamsa suunas. Uhuta külas sattusid nad varitsusse seatud Punaarmee tankitõrjekahurite ja rünnaksuurtükkide tule alla, kuid suutsid sellest positsioonist läbi murda. Järjest tugevneva vastupanu kiuste jõudsid Saksa tankid lõpuks Tamsa külani. Lahingu käigus hukkus Punaarmee 189. laskurdiviisi ülem kindralmajor Pavel Potapov. Selle ajaga olid Tamsani jõudnud uued Punaarmee soomusüksused.
Väegrupp Nord staap andis nüüd tankidele taganemiskäsu, et mitte kanda liiga suuri kaotusi. Tankid pöördusid tagasi ja liikusid neid jälitava Punaarmee ees Puhjani.
Tulemused.
Väegrupp Nord saatis pärast lahingut tankiüksuse Tartu alla appi võitlusgrupile "Wagner", mis võitles seal ülekaalukate Punaarmee jõududega.
Rünnaku läbikukkumise tõttu oli Tartu saatus otsustatud ja 25. augustil linn langes.
Esimene Harkivi lahing

Esimene Harkovi lahing oli Wehrmachti 1941. aasta taktikaline lahing Harkovi linna eest operatsioon "Barbarossa" viimases faasis, mille viis läbi Saksa Väegrupp Süd 6. armee. Nõukogude 38. armeel oli kästud linna kaitsta, ajal kui selle tehaseid lammutati viimiseks Siberisse.
21. oktoobriks olid kõik tehased laaditud raudteele. Sellel päeval jõudsid sakslased raudteejaamast 11 km kaugusele.
6. armee ründas linna põhjast aga Saksa 17. armee vallutas 24. oktoobril Nõukogude positsioonid linna lõunaserval.
Kuigi linn vallutati veel samal päeval, oli enamik raudtee veeremit juba linnast eemale viidud.
Melanie Chisholm

Melanie C (sündinud 12. jaanuaril 1974 Liverpoolis Suurbritannias) on inglise laulja ja helilooja. Ta kuulus ansamblisse Spice Girls (1994–2000), kus tema hüüdnimi oli Sporty Spice.
Tema debüütalbum "Northern Star" ilmus 1999. aasta suvel. Hittideks said lood "I Turn To You" ja "Never Be The Same Again".
Elmar Adelmann

Elmar Adelmann (ka Adelman; 26. juuli 1908 Tallinn – 3. november 1990 Tootsi) oli Eesti poksija.
Adelmann oli 1934. aasta Eesti meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg). 
Ta osales ühe korra Eesti–Soome maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg)1931. aastal. Ta osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1937. aastal Tallinn–Rooma linnavõistlusel, kus ta võitis oma kohtumise. 
Adelmann osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Herbert Rungele (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta töötas Tallinna trammidepoos lukksepa, montööri, trammijuhina jms. Hiljem oli iseseisev lukksepp.
Elmar Adelmann suri 3. novembril 1990 ja maeti 8. novembril 1990 Tori kalmistule.
Härg

Härg on suguvõimetuks lõigatud ehk kastreeritud isane veis.
Nad on tugevad ja vastupidavad loomad, keda on kasutatud veoloomadena. Pärast põllumajandusmasinate tarvitusele võttu kasutatakse neid vähe. Eestis kadus härjapidamine 20. sajandi algul.
Tänapäeval kasvatatakse neid rohkem lihaloomadena (nuumhärjad).
Helmut Talts

Helmut Talts (15. detsember 1919 Kohila vald (Hageri kihelkond), Harjumaa – 2. juuli 1992 Stockholm) oli eesti ja rootsi metsateadlane, Enno Penno valitsuse põllutööminister 1990–1992.
Õppis 1940–1943 Tartu Ülikoolis metsandust, lõpetas 1953 Stockholmi Metsandusülikooli. Fraternitas Estica vilistlane.
1943 põgenes Soome ja 1944 Rootsi. Töötas Riigimetsade Valitsuses.
1987–1992 Eesti Metsateadlaste Ühing Rootsis ja 1990–1992 Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu esimees.
Aribert Heim

Aribert Ferdinand Heim (28. juuni 1914 Austria – väidetavalt surnud 10. augustil 1992) oli austria doktor, saksa natsionaalsotsialistliku rassipoliitika elluviijast sõjakurjategija, tuntud ka kui dr Surm.
Teda süüdistatakse kolmes koonduslaagris julmade inimkatsete tegemises. Näiteks süstis ta otse südamesse bensiini ning tegi operatsioone ilma tuimastuseta.
Noorpõlv.
Heim sündis Austria-Ungari keisririigis Radkersburgis Ta oli politseiniku ja koduperenaise poeg. Ta õppis meditsiini. Ta õppis Viini ülikoolis, enne kui astus 1940. aasta kevadel vabatahtlikuna Relva-SS-i ning suunati Sachsenhauseni laagriarstiks. Juunist juulini 1941 oli ta Buchenwaldi koonduslaagri arst. Alates aprillist 1941 kuni 1. oktoobrini 1941 oli Heim ka koonduslaagrite inspektor.
Mauthauseni koonduslaager.
1941. aasta oktoobris suunati Heim Austrias Linzi lähedal asunud Mauthauseni koonduslaagrisse, kus ta oli 1941. aasta oktoobris ja novembris laagriarst ning tegi vangidega meditsiinieksperimente. Hiljem saadeti ta Viini laatsaretti.
Jakob Benjamin Fischer

Jakob Benjamin Fischer (24. oktoober (13. okt. vkj.) 1731 Riia – 1793) oli baltisaksa loodusteadlane ja apteeker.
Oli üks tuntumaid Carl Linné õpilasi.
Harry Männil

Harry Männil (17. mai 1920 Tallinn – 11. jaanuar 2010 San José, Costa Rica) oli eestlasest ärimees, kes tegutses peamiselt Venezuelas.
Wiesenthali keskuse juht Efraim Zuroff süüdistas teda juutide hävitamises, kuid Eesti uurimisorganid mõistsid ta õigeks.
Elulugu.
Ta sündis 1920. aastal rauakaupmehe peres. 1938. aastal lõpetas ta Tallinna Gustav Adolfi gümnaasiumi. Aastatel 1939–1940 ja 1942–1944 õppis majandust Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Vironia liige.
Teise Nõukogude okupatsiooni ajal sai ta tuntuks Eesti NSV esimese stahhaanovlasena. 1941. aasta suvel varjas teda Nõukogude võimu eest juut Mirjam Lepp.
Teise Saksa okupatsiooni ajal 1941. aasta septembris asus Männil tööle Eesti Omavalitsuse Politsei ja Omakaitse Valitsuse Poliitilises Politseis. Kuulas vahistatuid üle, nende seas ka juute. 
Juunis 1942 vabastati Männil politsei teenistusest, selle täpne põhjus pole teada. Tema tegevuse vastu tundis huvi gestaapo.
Sügisel 1943 lahkus ta Soome, sealt järgmisel aastal edasi Rootsi.
Rootsis hakati tema mineviku vastu huvi tundma ning veebruaris 1946 kolis ta Venezuelasse. 
Männil oli edukas ärimees, kes lävis tuntud ärimeeste ja poliitikutega, teiste seas David Rockefelleri, Ariel Sharoni ja Gerald Fordi, aga ka Vaino Väljase ja Edgar Savisaarega.
Ta osales Grupo ACO loomisel, sealt lahkumisel 1994. aastal lõi uue äriimpeeriumi Grupo Oriand. 
Alates 2002. aastast elas ta põhiliselt Costa Ricas, kus talle kuulus mitu farmi.
Männil oli suurepärase Kolumbuse-eelse kunsti kogu omanik, samuti kuulus talle märkimisväärne Eduard Wiiralti teoste kogu. 1997. aastal asutas Männil koos Henry Radevalliga Wiiralti-nimelise graafikaauhinna.
Harry Männil suri 11. jaanuaril 2010. Tema tuhk on paigutatud tema Costa Ricas asuva rantšo kabelisse.
Isiklikku.
Tema vend oli eesti geoloog Ralf Männil.
1955. aastal abiellus ta Mazula D'Empairega. Neil sündis neli last.
Ta oli katoliiklane.
Rein Rajasalu

Rein Rajasalu (kuni 1935 Johannes Kruhberg, 18. september 1914 Avanduse vald, Virumaa – 29. august 1944 Õvi, Äksi vald, Tartumaa) oli Soome (lipnik) ja Saksamaa sõjaväelane ("Untersturmführer").
Ta lõpetas aastal 1935 Rakvere Õpetajate Seminari. Õppis alates 1940. aastast Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas agronoomiat.
Jätkusõja ajal läks Soome, teenis Soome 200. jalaväerügemendis, 1944 naasis Eestisse.
Teenis 46. grenaderirügemendi 10. kompaniis (sh kompaniiülemana), langes lahingus.
Anatahani vulkaan

Anatahan on tegevvulkaan Okeaanias Mariaanide saarestikus. See moodustab Anatahani saare.
Vulkaani kõrgeim tipp on 790 meetrit merepinnast.
Vulkaan on alates 2003. aastast korduvalt pursanud.
Elidurus

Elidurus oli müütiline brittide kuningas 326–291 eKr, Morviduse poeg, Gorbonianuse, Archgallo, Ingeniuse ja Pereduruse vend.
Ta valitses kolm korda vaheldumisi oma vendadega.
Ingenius

Ingenius oli müütiline brittide kuningas 306–299 eKr, Morviduse neljas poeg, Gorbonianuse, Archgallo, Eliduruse ja Pereduruse vend.
Ta kukutas koos Peredurusega Eliduruse ja hoidis teda Trinovantumis vangis. Ta valitses Cornwalli kuni oma surmani seitse aastat, seejärel sai Peredurus kogu Britannia kuningaks.
Peredurus

Peredurus oli müütiline brittide kuningas 306–296 eKr, Morviduse noorim poeg, Gorbonianuse, Archgallo, Eliduruse ja Ingeniuse vend.
Ta kukutas koos Ingeniusega Eliduruse ja vangistas ta Trinovantumis. Ta valitses Šotimaad, pärast Ingeniuse surma kogu Britanniat.
Asti järv

Asti järv (ka "Burtnieki järv"; läti keeles "Burtnieks, Burtnieka ezers, Burtnieku ezers") on järv Lätis Valmiera piirkonnas. See on suuruselt neljas järv Lätis.
Järve on esmamainitud Läti Henriku kroonikas. Arvatakse, et Asti järve nimi tuleneb liivi keelest ja tähendab Eesti järve, kuna toona elasid järve ümbruskonnas valdavalt eestlased.
Järvest saab alguse 95 kilomeetri pikkune Salatsi jõgi.
Asti järv jääb endiste Burtnieki, Matīši ja Vecate valla piiridesse.
Järve lõunakaldal asus Asti ordulinnus.
Runo (brittide kuningas)

Runo (kõmri keeles "Rhun map Peredyr") oli müütiline brittide kuningas, Pereduruse poeg.
Catellus

Catellus oli müütiline brittide kuningas, Gerennuse poeg.
Tema järglasena annavad erinevad allikad kas tema poja Milluse või Coeli.
Millus

Millus oli müütiline brittide kuningas, Catelluse poeg.
Järgmine kuningas Porrex II oli tema poeg.
Enno Aruniit

Enno Aruniit (26. märts 1933 Tallinn – 30. juuni 1980 Tallinn) oli eesti poksija. 
Aruniit poksis aastatel 1948–1959 peamiselt Tallinna Spartakis, tema treener oli Evald Seepere. Ta pidas 163 kohtumist ja võitis neist 88.
Ta oli kokku neljakordne Eesti NSV meister – 1955. aastal poolraskekaalus (kuni 81 kg) ning aastatel 1956–1958 keskkaalus (kuni 75 kg).
August Mõttus

August Mõttus (27. aprill 1908 Õisu vald, Viljandimaa – 19. aprill 1992 Lund) oli eesti loomaarst, Loomaarstide Koja esimees 1939–1940.
Õppis 1927–1933 (lõpetas 1933) Tartu Ülikoolis, Sakala vilistlane.
1933–1934 loomaarst Rõngus, 1935 Viru-Roela jaoskonna loomaarst, 1935–1939 Põllutööministeeriumi loomatervishoiu osakonna nõunik, 1939–1940 Loomaarstide Koja esimees, 1939–1944 Nõmme loomaarst ja tapamaja juhataja.
1944 põgenes Saksamaale, 1948 siirdus Rootsi, tegutses kutsealal Kävlinges, Lundis ja Hörbys.
Moto

Moto ehk epigraaf on teose või selle osa algusse paigutatud tsitaat. 
Eestikeelse sõna "moto" tähendus erineb mõnevõrra teiste keelte sarnaste sõnade omadest. Näiteks kõneldakse Lääne-Euroopa keeltes sageli riikide või ka heraldilistest motodest, samas kui eesti keeles nimetatakse selliseid juhtlauseid deviisideks.
Vladimir Zažogin

Vladimir Zažogin (sündinud 21. jaanuaril 1952 Kalinini oblastis Vene NFSVs) on Eesti poksija ja poksitreener. 
Ta alustas poksitreeninguid Kohtla-Järve Kalevis, tema treener oli Hans Kaiva. Ta võitis 1969. aastal kergekaalus (kuni 60 kg) Eesti NSV, Läti NSV, Leedu NSV ja Valgevene NSV noorteturniiri. Samal aastal võitis ta veel "Olümpiakinda" turniiri Tartus ja Eesti NSV noorte esivõistlused. Ta võitis 1976. aastal I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) üleliidulise ametiühingute sporditurniiri praeguses Mariupolis (Ukraina).
Zažogin lõpetas Leningradi Kehakultuuri Instituudi 1973. aastal. Ta töötab treenerina Kohtla-Järvel, praegu poksiklubis Järve Boxing. Tema kasvandike hulka kuulub teiste seas ka mitmekordne Eesti meister poksis Leonti Vorontšuk.
Ihasalu laht

Ihasalu laht on merelaht Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Läänes piirneb laht Viimsi poolsaarega, idas Ihasalu poolsaare, Aksi ja Prangli saarega. Lahe kagusoppi nimetatakse Jõesuu laheks (käsitletakse ka kitsamas mõttes Ihasalu lahena) ja edelasoppi Muuga laheks. 
Lahe sügavus on kuni 85 m.
Abja Gümnaasium

Abja Gümnaasium on üldhariduskool Viljandi maakonnas Mulgi vallas Abja-Paluojal aadressil Abja tee 15.
Ajalugu.
Abjas hakati kooliharidust andma 1812. aastal. Esialgu toimus õppetöö Kaidi, Niitsaadu, Vanamõisa ja Pussi vallakoolis. 1861. aastal pandi tööle vene õigeusu kihelkonnakool Penujal.
Abja-Paluoja alevikus hakati lapsi õpetama 1912. aastal. Seda loetakse Abja Gümnaasiumi alguseks. Liivimaa rahvakoolide direktori 3. oktoobri 1914. aasta määrusega lubati kooliseltsil “Idu” avada ja ülal pidada eripõhikirja alusel kaheklassilist kooli (viie jaoskonnaga eraalgkooli). 
Abja-Paluoja algkool tegutses endises kõrtsihoones. Nõuetekohane koolihoone valmis 1940. aastal. Samal aastal muudeti kool gümnaasiumiks. 1945. aastast oli kooli nimeks Abja Keskkool. Esimene lend lõpetas 1946. aastal.
Aastatel 1949–1998 toimus õppetöö ka vene õppekeelega klassides.
1964. aastal valmis koolile juurdeehitus. Õpilaste arv koolis kasvas pidevalt, sest ümbruse väiksemad koolid suleti: Vana-Kariste kool 1971, Halliste kooli vanemad klassid 1972, Penuja kool 1974, Kosksilla kool 1980. Kõige rohkem oli õpilasi 1975. aastal – 718. Klassikomplekte oli siis 31.
Alates 1995. aastast saavad soovijad ettevalmistuse piirivalvetööks, 2003. aastast sisekaitse alal.
1998. aastal nimetati kool ümber Abja Gümnaasiumiks.
Koolimaja renoveeriti põhjalikult aastatel 2001–2003 ja 2007. Õpilaskodu hoone valmis 2006. aastal. Samast aastast saavad koolis õppida ka koduse hooldusraskusega lapsed teistest Viljandi maakonna valdadest.
2024. aasta seisuga on Abja Gümnaasiumi (keskkooli) lõpetanud 77 lendu, lõpetajaid on 2099.
Vilistlasi.
Kooli tuntumate vilistlaste seas on näiteks Malle Hämarik, Valter Külvet, Mati Laur, Ants Nurk, Karl-Samuel Rebane, Vello Kuusik, Uno Lõhmus, Maria Mälksoo, Lauri Mälksoo, Ants Kurg ja Mati Pääsuke.
Tõive Kivikas

Tõive Kivikas (õieti Tõivelemb Kivikas; sündinud 14. juulil 1937 Eesti) on eesti päritolu Rootsi füüsik ja ärijuht.
Pere põgenes 1944. aastal Soome ja sealt edasi Rootsi.
Ta omandas Lundi Ülikoolist 1970. aastal doktorikraadi elementaarosakeste füüsika alal. Ta on töötanud õppejõuna Lundi Ülikoolis ning juhtivatel kohtadel mitmes Rootsi tööstusettevõttes, sealhulgas Studsviki tuumajaama ja investeerimisfirma Estinvest juhina.
Ta on kirjutanud mitu füüsikaõpikut ning avaldanud kirjutisi erialastes ajakirjades.
Aastal 2005 asutas ta Eestis mittetulundusühingu Eesti Demokraatia Uuendamine (E-D-U), mis pühendub poliitika ja poliitikute usaldusväärsuse suurendamisele.
Tunnustus.
1995 Tartu Ülikooli auliige
Isiklikku.
Tema isa oli kirjanik Albert Kivikas. Tal on vennad Uldenago (1941–2014) ja Ihameel. Ta on 1964. aastast abielus Tiiu Kivikasega. Neil on 3 last: Mart (sündinud 1967), Triinu (sündinud 1969) ja Malle (sündinud 1974).
Helju Rebane

Helju Rebane (sündinud 18. juulil 1948 Tallinnas) on eesti prosaist ja tõlkija. Õppis Tartus, õpetas loogikat Tartu ülikoolis. Pärast aspirantuuri lõpetamist Moskvas töötas seal vaneminsenerina arvutuskeskuses. Aastast 1986 vabakutseline kirjanik. On avaldanud oma loomingut eesti, vene, inglise, saksa ja hispaania keeles.
Elulugu..
Õppis aastatel 1955–1959 Tartu 1. ja 1959–1966 Tartu 5. keskkoolis ning 1966–1971 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonnas, lõpetas teoreetilise matemaatika erialal. Aastatel 1973–1976 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli aspirant loogika alal. Töötas TRÜ loogika ja psühholoogia kateedris 1972–1973, Moskvas õppejõuna NSV Liidu Teaduse- ja Tehnikakomitee Juhtimisprobleemide Instituudis 1974–1980 ja Vene NFSV Tervishoiuministeeriumi arvutuskeskuses vaneminsenerina 1981–1983. Hiljem oli ta vabakutseline literaat.
Looming.
Debüteeris jutustusega "Väike kohvik" (1981), mis sai preemia 1983 Nooruse jutuvõistlusel, avaldas novellikogu "Väike kohvik" (1986).
Tema loomingut on avaldatud ajakirjades Looming ja Noorus. Kirjutab peamiselt ulmekirjanduse žanris. Suurima populaarsuse võitis fantastiline jutustus "Linn Altrusel" (1989). Kirjutab lihtsalt, selgelt ja säravalt.
Antoloogia Tuumahiid Triitium, (Kirjastus Fantaasia, 2017 Helju Rebase jutustused Taruaeg ja Minu pea)
M2 (kergetank)

M2 (kergetank) (ing. "Light tank M2") on Ameerika Ühendriikides enne Teist maailmasõda toodetud kergetank. Tanki toodeti paralleelselt kergetankiga M1 (1935–1937) alates 1935. aastast kuni aprillini 1942 mitmes modifikatsioonis ning selle baasil ehitati ka kergetank M3. Kokku ehitasid firmad Rock Island Arsenal, American Car and Foundry (M2A4) ja Baldwin Locomotive Works (M2A4) 696 masinat. M2-d olid kasutusel Teise maailmasõja algusaastatel.
Karoliine hõbelõng

"Karoliine hõbelõng" on 1984. aasta muinasjutuline muusikaline mängufilm lastele. Selle on lavastanud Helle Karis, sellele muusika kirjutanud Olav Ehala ja tantsud seadnud Mait Agu.
Sisu.
Lambakuningriigi pirtsaka printsessi Karoliine (Chätrin Bagala) iga soov ja kapriis on alamatele seaduseks. Ka arvukad kosilased lükkab Karoliine tagasi ning ei väsi neile õelat vingerpussi mängimast, kuni saabub unelmate kuningapoeg Kaspar (Martin Veinmann) – ent korvi saab temagi. Kuningal (Rein Aren) saab tütre mängitsemistest villand ja ta kihutab kangekaelse troonipärija lossist välja. 
Allegoorilises loos tuleb Karoliinel teel iseendani esmalt rinda pista Petumeele (Luule Komissarov) ja Libekeelega (Ines Aru), kes kuningatütre sohu juhatavad. Järgnev on kui läbilõige eesti mütoloogiast. Karoliine ja talle järgnev kerjuseks maskeerunud Kaspar katsuvad üheskoos jõudu Näkiga (Heli Kohv) ning lahutavad kaks vana vimmameest, Mülkakolli (Jüri Vlassov) ja Laukakolli (Mihkel Smeljanski), kes kuidagimoodi ei suuda omavahel järve jagada. Müstikat lisab salalike laugaste ja põlislaante vahel uneaur, mis iga elusolendi magama paneb ja unne jätabki. Võidetakse seegi katsumus. Koos jõutakse viimaks sügavasse metsa, kus Karoliinel tuleb taas võidelda hirmu ja isekusega ning riskida eluga, et päästa nõidusest Libahunt. 
Pärast röövlite (Tõnu Kark, Jüri Krjukov, Ain Lutsepp, Ago Roo, Urmas Kibuspuu, Väino Laes) kätte langemist ja röövlikamba ülekavaldamist jõuab Karoliine koos Kaspariga viimaks tagasi koduradadele, kus lossi lähedal seisvas püstkojas püüab vokil hõbelõnga ketrata, kuid see ei õnnestu tal. Ent siis ilmub keegi kaunis daam – endine Libahunt, kes õpetab Karoliine samuti ketrama ning ta mõistab, et elu mõte on armastuses ja töös. Karoliine ja Kaspar abielluvad.
Muusikast.
Nii nagu sama loomingulise meeskonna eelmise töö, filmi "Nukitsamees" puhul, on ka selle filmi muusikat hiljem korduvalt plaadistatud ja esitatud. Ansambli Kiigelaulukuuik repertuaaris on "Vokilaul" ja "Lambalaul". Lauluvõistlustel (näiteks ETV "Laulukarussell ja "Kaks takti ette") on läbi aastate korduvalt esitatud "Näki laulu". Kiigelaulukuuik on plaadistanud ja esitanud ka filmist välja jäänud laulu "Armastus on hõbeniit", mille helilooja Olav Ehala kasutas hiljem ära haldja soololauluna muusikali "Nukitsamees" lavaversioonis (Rahvusooper Estonia 1998 ja Vanemuine 2010). Olav Ehala kogumikplaadil sarjas "Eesti kullafond" leidub ka filmis Ele ja Kaja Kõlari lauldud "Unemaa".
Vastuvõtt.
Film "Karoliine hõbelõng" on sageli jooksnud televisioonis ning see on filmisõpradele hästi teada linalugu. Raamatus "Eesti film" avaldatu põhjal selgub, et omaaegses kriitikas heideti linateosele ette fragmentaarsust, hakitust ja omavahel sobimatute "show"-numbrite rittaseadmist.
Kroonlinna sõjakuberner

Kroonlinna sõjakuberner (vene keeles "кронштадтский военный губернатор") oli ametikoht Venemaa Keisririigis Kroonlinnas.
1809. aastast oli Kroonlinna sõjakuberner ka sadama kõrgeimaks komandöriks (vene keeles "главный командир Кронштадтского порта") ehk sadamakomandandiks (saksa keeles "Kriegsgouverneur und Hafenkommandant von Kronstadt").
Riia sõjakuberner

Riia sõjakuberner (vene keeles "рижский военный губернатор") oli ametikoht Venemaa Keisririigis Liivimaa kubermangus Riias.
28. novembril 1796 kaotas uus keiser Paul I Tallinna ja Riia asehaldurkonnad, taastas Balti erikorra Eesti- ja Liivimaa kubermangududes, ning määras novembris 1796 ametisse Riia sõjakuberneri Christoph von Benckendorffi, senine kindralkuberner Riias jäi tsiviilülemjuhatajaks. 
30. juunil 1801 moodustati Vene impeeriumi piiriäärsetes kubermangudes uuesti kindralkubermangud. Vastavalt 9. septembri 1801 ukaasile oli Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner ühtlasi Riia sõjakuberner. 1808–1818 oli Eestimaa kubermangul eraldi kindralkuberner või tsiviilülemjuhataja. 
25. veebruarist 1864 allutati sõjakubernerid kindralkuberneridele, kuid ka 1866–1870 olid kindralkubernerid ühtlasi Riia sõjaväeringkonna vägede komandörid. 
Riia sõjakubernerid.
"NB! Loend ei ole täielik!"
Riia asehaldurkond
Balti erikord
Sõjakuberner

Sõjakuberner (saksa keeles "Kriegsgouverneur"; inglise keeles "military governor"; vene keeles "военный губернатор") on kubermangu, osariigi, oblasti, linna või muu vastava piirkonna vägede ülemjuhataja ja politsei kõrgem ülem, sõjaväelise valitsuse ametnik.
Eesti mäesuusatajate loend

"Siin on loetletud Eesti mäesuusatajaid.
Triin Tobi

Triin Tobi (sündinud 3. juunil 1995 Tartus) on eesti mäesuusataja, Eesti koondise liige . Treenib klubis Mäesuusakool. Tema treener on Nils Kroon.
Ta on korvpalluri ja korvpallikohtuniku Andres Tobi tütar.
2014. aastal esindas Eestit olümpiamängudel.
EU07

EU07 on Poolas toodetud elektrivedurite seeria.
EU07 vedureid kasutab Poola raudteeoperaator PKP nii reisi- kui kaubavagunite vedamiseks.
Oromod

Oromod (varasem eestikeelne nimi gallad) on arvukuselt suurim rahvas Etioopias. Nad kõnelevad afroaasia keelte kušiidi rühma kuuluvat oromo keelt. Enamik oromoid elab riigi Oromiya osariigis. Vähemal määral elab neid Keenias. Nende koguarv on üle 31 miljoni.
Mozilla Thunderbird

Mozilla Thunderbird on vabatarkvaraline avatud lähtekoodiga e-posti klient ja uudiselugeja. Mozilla Thunderbirdi arendab Mozilla Foundation. Aastatel 2008–2011 tegeles arendusega Mozilla Foundationi tütarettevõte Mozilla Messaging.
Versioon 1.0 avalikustati 7. detsembril 2004 ning esimese 10 päevaga laaditi seda alla 1 000 000 korda.
E-posti kliendi lokaliseerimisega tegelevad vabatahtlikud üle maailma. Thunderbird on tõlgitud enam kui 50 keelde. 6. maist 2007 on Thunderbird 2 eestikeelne tõlge Mozilla tarkvara lisana ametlikult veebisaidilt allalaaditav ning Thunderbird 3 eestikeelsed beetaversioonid on allalaaditavad 2008. aasta detsembrist. Täielikult lokaliseeritud eestikeelne Thunderbird on ametlikult allalaaditav alates versiooni 3 väljalaskest 2009. aasta detsembris.
Minu pere ja muud loomad

"Minu pere ja muud loomad" (inglise keeles "My Family and Other Animals") on Gerald Durrelli autobiograafiline romaan.
Romaanis kirjeldab Durrell oma pere elu Korfu saarel aastatel 1935–1939, pöörates suurt tähelepanu saare loomastikule. Teos ilmus 1956. aastal. Hiljem ilmusid teose järjed "Linnud, loomad ja sugulased" ("Birds, Beasts, and Relatives", 1969) ja "Jumalate aed" ("The Garden of the Gods", 1978).
Eesti keeles ilmus teos 1976. aastal Piret Saluri ja Rein Saluri tõlkes (kirjastus Eesti Raamat), illustreeris Edgar Valter.
Kuigi teost peetakse autobiograafiliseks, on romaanis võrreldes tegelikkusega mõningaid erinevusi; nagu ka raamatu järgedes, ei pruugi sündmuste järjekord olla alati õige. Peale selle ei elanud Durrelli vanem vend Larry (tuntud kirjanik Lawrence Durrell) Korfu-aastatel oma pere juures, nagu raamatus kujutatud, vaid elas eraldi saare teises otsas koos abikaasa Nancyga, keda raamatus ei ole üldse mainitud. Samuti ei ole Durrellite perekonna lahkumist Korfult raamatus põhjendatud, päriselus koliti tagasi Suurbritanniasse Teise maailmasõja puhkemise tõttu.
Lendamine

Lendamine ehk lend on keha liikumine õhus, mõnes teises gaasilises keskkonnas või atmosfäärita ruumis; bioloogias kulgemise viis, mis toimub õhukeskkonnas.
Põhimõtteliselt saab lendamist jagada kaheks: aktiivne ja passiivne lendamine. Aktiivne lend (aerodünaamiline) – õhust raskema keha kulgemine aerodünaamilise tõste tekitamisel, võib olla kas sõud- või liuglend ehk lauglemine. Lendamise tagavad spetsialiseerunud lendamisorganid/mehhanismid – tiivad, mis bioloogias esinevad lindudel, käsitiivalistel ja putukatel, lennunduses lennukitel. Enamasti nahakurdude abil vahendatud lend (näiteks lendoravad) või mingite teiste kehaorganite laienemise abil, näiteks lendkalade laienenud rinnauimede abil lend saab olla ainult liuglend.
Aktiivne lend (aerostaatiline) – Maa õhkkonnast väiksema tihedusega gaasiga täidetud keha lend staatilise tõstejõu tekitamisel. Aktiivseks lennuks liigitub ka lend reaktiivjõul.
Passiivne lend – mehaanilisel kiirendusel algkiiruse saanud keha (mürsk, kivi, kuul, nool jne.) ballistilisel trajektooril lend ja Maa orbiidil tiirlevate tehiskehade lend on väliste abivahenditeta lendamine, samuti kõikvõimalike taimede diaspooride õhus tuulekandel levimine, bakterite tsüstide levimine jne. Taimestiku passiivse lennu teeb enamasti võimalikuks keha väike mass ja/või mitmete lisemete olemasolu.
Tiib (täpsustus)

"Tiib" on mitmetähenduslik sõna.
Tiib

Tiib (bioloogia) on loomadel esinev paariline õhus tõstejõudu tekitav liikumiselund, mis on evolutsiooni käigus arenenud loomade lendamist võimaldavaks kulgemisviisiks. 
Tänapäevaste selgroogsete loomade hulgas on tiivad lindudel ja käsitiivalistel (nahkhiired). Neil on tiibadeks muundunud lendamist võimaldavad eesjäsemed. Nii lindudel kui ka käsitiivalistel on üks tiivapaar.
Selgrootute loomade hulgas on tiivad putukatel, kellel need on arenenud rindmiku katetest. Lendavad putukad on kiletiivalised. Putukate valmikuil on enamasti kaks paari tiibu, vaid mõnes rühmas (selts kahetiivalised) on tiibu üks paar.
Kõik tiivulised loomad ei ole lennuvõimelised. Nii lindude kui ka putukate hulgas on selliseid liike, kelle tiivad on evolutsiooni käigus mandunud (taandarenenud) (kiivi, emu) või kes eluviisi muutuse tõttu pole enam kohastunud lendama (pingviinid). Inimese kunstliku valiku tõttu pole ka kanad tänapäeval üldiselt lennuvõimelised.
Selgroogsete tiivad.
Lindude ja käsitiivaliste tiivad on lendamiseks muundunud eesjäsemed, mis anatoomiliselt koosnevad küünar-, õlavarre- ja kodarluust ning kämbla- ja sõrmeluudest, mis moodustavad tiiva "tala". 
Lindude tiibade katmiku (kandepinna) moodustavad õhutihedad, laba-, küünarhoosuled ja 1. rea, 2. rea ning 3. rea kattesuled.
Käsitiivaliste tiivad sirutuvad, olenevalt liigist, 2,5 cm kuni 1,5 meetrini. Nahkhiire tiivad on arenenud esijäsemete sõrmedevahelisest nahakoest. Tiiva n-ö talaks on esijäsemete neli varbaluud. Nahkhiire tiivad võimaldavad lendamist, mitte ainult lauglemist (nt lendorav).
Esimesed tiivulised selgroogsed olid tiibsisalikud ehk pterosaurused, kes elasid 220–65,5 miljonit aastat tagasi. Kuigi neil oli lindudega mõndagi ühist, ei ole linnud neist arenenud. Suurim tiibsisalik "Qutzalcoatlus", kõigi aegade suurim lennuvõimeline elusolend, oli sama suur kui väikelennuk: tema tiibade siruulatus oli 11–12 m ja ta kaalus 65 kg.
Putukate tiivad.
Lendavate putukate tiivad on arenenud rindmiku katetest, tavaliselt on neil kaks paari: eesmised ja tagumised kilejad tiivad (mesilased jne.) või üks paar kilejaid tiibu (sääsed jne.)
Pesa

Pesa on looma tehtud rajatis või looduslikult seda pakkuv koht, kus paiknevad loomade munad ja/või mis pakub neile kohta elamiseks ning järglaste üleskasvatamiseks. 
Tüüpilised pesaehitajad on linnud, kuid ka mitmed imetajad (näiteks oravad), kalad (ogalik), roomajad ja selgrootudest näiteks putukad, eriti ühiselulised, ehitavad pesi.
Pesade tegemiseks kasutatav materjal on väga varieeruv, levinumad on rohi, kõrred, lehed, muda, savi jne. Mõned liigid kasutavad selleks ka oma sülge (näiteks pääsuke). Looduslikud pesapaigad võivad asuda näiteks maapinna lohus, puude sees, kaljudes.
Üldiselt ehitab iga loomaliik isesuguse pesa. Pesa asukoha, suuruse, ehitusmaterjali, vooderduse ja muude tunnuste põhjal on tavaliselt võimalik määrata, mis liiki loom selle rajas.
Loomadel, kes saavad suguvõimeliseks alles mitmendal eluaastal, lööb pesapunumisinstinkt vahel välja veel enne suguvõimestumist. Sel juhul võib loom rajada nii-öelda proovipesa ja seal isegi elada, kuid mitte kasutada seda järglaste soetamiseks.
Yokosuka

Yokosuka (jaapani 横須賀) on linn Jaapanis Kanagawa prefektuuris. Asub Tōkyō lahe ääres Miura poolsaarel.
Elanike arv on 420 200 (2009).
20. sajandil oli linnas Jaapani mereväe peamine laevaehitustehas.
Yokosukas asub USA mereväebaas.
Alekhsandri (Imerethi prints)

Prints Alekhsandri (gruusia ალექსანდრე; venepäraselt tsareevitš Aleksandr Artšilovitš Imeretinski (Александр Арчилович Имеретинский); 1674 – 20. veebruar 1711) oli Gruusia Imerethi prints ("batonišvili"), kes elas Vene tsaaririigis ja oli sõjaväelasena Peeter I teenistuses.
1700. aasta Narva lahingus oli suurtükiväeülemaks ja sattus rootslaste kätte kümneks aastaks vangi.
Suri tagasiteel Venemaale.
Vanim eesti mees

Vanim eesti mees on mingil ajavahemikul vanim elusolev Eesti elanikest mees. Teadaolevad andmed nende kohta on esitatud tabelis.
Miura

Miura (jaapani 三浦) on linn Jaapanis Kanagawa prefektuuris. Asub Miura poolsaare tipus. Piirneb põhjas Yokosukaga.
Miura loodi Miura maakonna Misaki ja Minamishitaura linna ning Hasse küla liitumisel 1955. aastal.
Linnas asub Misaki sadam.
Sõpruslinnad on Suzaka ja Warrnambool.
Johannese Kool ja Lasteaed Rosmal

Johannese Kool ja Lasteaed Rosmal on eraalgatuslik koolieelne lasteasutus ja üldhariduskool Põlva maakonnas Põlva vallas Rosma külas. Kooli peab MTÜ Rosma Haridusselts.
Kool asutati 1989. aastal, õppetöö algas 1990. aasta sügisel. See oli üks esimesi Eestis rajatud waldorfi pedagoogikal põhinevaid koole. 1999. aastaks kasvas kool põhikooliks. 
Esimeseks koolihooneks oli Eesti kooliuuendaja Johannes Käisi sünnikodu Rosma külas - Rosma koolimaja. 2005. aasta sügisest avati selles majas lasteaed.
1992. aastal alustasid lapsevanemad omaalgatuslikult uue koolihoone ehitamist. Selle projekteeris heategevuslikus korras kooli lapsevanem arhitekt Marika Saks. Siiski süvenes ruumipuudus ja pärast Himmaste Algkooli sulgemist 2013. aastal sõlmiti Põlva vallaga pikaajaline tasuta varakasutusleping Himmaste koolimaja kasutuselevõtuks.
Valdo Tali

Valdo Tali (sündinud 16. märtsil 1954 Tallinnas) on eesti poksija ja poksitreener. 
Tali poksis aastatel 1969–1976 Tallinna spordiühing Kalevis, tema treenerid olid Aniss Murtazin ja Artemi Tepp.
Tali oli kokku kolmekordne Eesti NSV meister - 1972. aastal helveskaalus (kuni 48 kg), 1973. aastal kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 1976. aastal kukk-kaalus (kuni 54 kg). Ta oli Kalevi 1976. aasta kärbeskaalu meister.
Tali tegutseb pärast võistlemisest loobumist siiani treenerina.
Combat Car M1/M2

Combat Car M1/M2 (eesti keeles lahingumasin, või ka soomusauto) on Ameerika Ühendriikides enne Teist maailmasõda toodetud kergetank. Tank töötati välja ettevõttes Rock Island Arsenal, kus aastatel 1935–1937 toodeti selle mudeleid kokku 148 masinat ning mõningad eksperimentaalmasinad.