tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Montenegro kuningas

Montenegro kuningas oli Montenegro kuningriigi valitseja tiitel kuningriigi loomisest 1910. aastal kuni likvideerimiseni 1918. aastal. Ainuke Montenegro kuningas oli Nikola I Petrović.
Nikola ja tema järeltulijad jätkasid kuningatiitli kasutamist ka peale kuningriigi likvideeridmist.
Philip Tammaru

Philip Tammaru (ka Philip Aleksander Tammaru, kuni aastani 1935 Tammann, välismaal elades ka Philip A. Tammaru; 8. veebruar 1909 Peterburi – 3. september 1998 Bridgeton, USA) oli eesti ja USA luterlik vaimulik.
Lõpetas 1928. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1934 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Pärnu Eliisabeti ja Pärnu-Jakobi koguduses. Ordineeriti 10. veebruaril 1935 õpetajaks.
1935–1940 teenis ta Pärnu-Jakobi kogudust, algul vikaarõpetajana, hiljem õpetajana. Uue võimu ajal asus tööle raamatupidajana. 1942–1944 teenis ta Mehikoorma kogudust, samal ajal teenides ka Peipsi-taguseid eestlasi.
Saksamaal ja Ameerikas.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kus oli Hanau laagris vaimulik ja töötas eesti keskkoolis õpetajana. 
1950. aastal asus ta perega Ameerika Ühendriikidesse. Ameerikas oli ta eelkõige USA luteri kiriku teenistuses, kus ta oli ametis Logan County maakoguduse (1951–1956), Curtice Püha Luuka koguduse (1956–1968) ja Streetsboro Püha Toomase (Ohio) koguduse õpetajana. Aastal 1973 jäi ta pensionile.
Siis hakkas ta teenima Seabrooki eesti ja saksa kogudust. 1983. aastal lisandus veel Philadelphia kogudus. 
Philip Tammaru esines palvustega Ameerika Ühendriikide Kongressis aastatel 1974 ja 1983. Ohio perioodil töötas ta ka raadiojaamas Vaba Euroopa. Philip Tammaru lõi koos abikaasa Ainoga kaasa eestlaste seltsielus. Tema huviks oli filateelia ja ta oli mitu aastat Bridgetoni filatelistide klubi president.
Philip Tammaru on maetud Northville'i eestlaste kalmistule.
Teema ja reema

Teema ja reema tähistavad keeleteaduses lause teatestruktuuri elemente. Teema-reema liigenduses jaguneb lause teatestruktuur teemaks, mille kohta midagi teatakse, ja selleks, mida teema kohta teatatakse või teada saadakse, ehk reemaks. Eristuse võttis esimesena kasutusele tšehhi keeleteadlane Vilém Mathesius ja laiema tuntuse omandasid mõisted Praha koolkonna kaudu.
Eesti keel.
Eesti keeles eristab teemat ja reemat sõnajärg, kus teema paikneb lause alguses ehk enne reemat. Normaallausetes on teema ühtlasi grammatiline subjekt ja tavaliselt ka tegevussubjekt, näiteks: 
Mittenormaallauseis vormistub teema määruse või sihitisena, näiteks: 
Kuna teema väljendab teate tuntud osa ja reema tundmatut, on teema ja reema roll oluline lausete teatestruktuuri sidumisel tekstiks. Lausete teatestruktuurid seostuvad tekstis põhiliselt kaht moodi:
Mõnikord ei pea teemat enam uuesti täpsustama, kuna see selgub kontekstist, näiteks:
Definiitsus ja indefiniitsus

Definiitsus ja indefiniitsus on lause teatestruktuuri elemendid.
Lause moodustaja vorm võib osutada referendi definiitsusele e tuntusele või indefiniitsusele e tundmatusele. 
Referendi tuntuse ehk definiitsuse ja tundmatuse ehk indefiniitsuse all mõistetakse selle väljendamist, kas referent on (kõneleja arvates) kuulajale teada või ei ole. 
Nt "Kirstus" (tuntud) "on peidus mingi varandus" (tundmatu). "Aknasse" (tuntud) "lendas pall" (tundmatu).
Fokuseerimine

Fokuseerimine on millegi esiletõstmine lauses, lause teatestruktuuri element. See on tavalisem suulises kõnes, kuid ka kirjalikult saab lause erilist fookust väljendada. 
Lause teatestruktuuri muutmiseks ja mingi osa esiletõstmiseks võib:
Reema

Reema on lause teatestruktuuris teate sihtpunkt ehk uus informatsioon. 
Reema esineb lauses koos teemaga. Tavaliselt asub teema lauses eespool ja reema tagapool.
Teema

 
Teema on uurimise, teksti või kujutise ainevaldkond.
Tartu praostkond

Tartu praostkond on luteri kiriku praostkond Eestis. 
Praostkond moodustati 1634. aastal endise Tartu piiskopkonna stifti aladest. 
Tänapäeval on EELK Tartu praostkonnas 20 kogudust: 
Ajalugu.
Rootsi riigikiriku superintendent Hermann Samsoni eestvõttel loodi Rootsi Liivimaal Liivimaa kindralkubermangus 1636. aastal kuus praostkonda: Eesti aladel Narva, Pärnu ja Tartu praostkond ning kolm praostkonda Põhja-Läti aladel: Riia, Koknese ja Cēsise praostkond. Tartu praostkonda kuulusidTartumaa - Tartu lään, Kirumpää, Vastseliina, Adsel, Põltsamaa, Laiuse, Marienburg, Schwanenburg, Puhja, Rannu, Nõo, Rõngu, Otepää, Sangaste, Fälcki, Valga, Antsla, Rõuge, Kambja, Võnnu, Torma, Palamuse, Maarja-Magdaleena, Kodavere, Räpina kirikukihelkonnad, Aja Harglas ja Kastre linnuselään.
Liivimaa praostkonnad jagati konsistoriaalringkondadeks, mille eesotsas olid Liivimaa ülemkonsistooriumile alluvad alamkonsistooriumid. Tartu alamkonsistooriumi (saksa k. "Dorpater Niederkonsistorium") ja alamkonsistooriumide juhatajaks oli maakohtunik, tema kõrval praost ja veel 2 vaimulikku ja 2 ilmlikku assessorit. Tartu linnas tegutses 1635. aastast ka Tartu linnakonsistoorium ning Tartus asus 1633. aastast ka Liivimaa ülemkonsistoorium.
1671. aastal pandi Tartu praostkonnas lisaks ametisolnud praost Johann Justus Neubaule, ametisse veel kaks praosti: Rõuge pastor Johann Nikolaus von Hardung ja Põltsamaa pastor Andreas Forselius. Praostid nummerdati: Tartumaa 1., 2. ja 3. osa praostid. Need kolm osa on ühtlasi kaudseks aluseks praegustele Valga, Võru ja Tartu praostkondadele.
1693. aastal eraldati Tartu praostkonnast Koivaliina (Gaujiena), Aluliina (Aluksne), Kulna (Gulbene) kiriku kogudused ja liideti Võnnu (Cēsis) praostkonnaga ning Valga (Valka) Jaani kogudus liideti Riia maapraostkonnaga. 
1740. aastast jagati Venemaa keisririigi Riia kubermangu Tartumaa 3 maakohtu ja praostkonna osaks (saksa k. "Theil"): 
1784. aastal moodustati Tartu kreisi Tartu praostkonna aladest Võru praostkond, Võru kreisis.
Vastavalt 1832. aasta 28. detsembri Uue evangeelse luteri kiriku seadusele, moodustati Venemaa keisririigis konsistooriumiringkonnad. Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku VELK Liivimaa konsistooriumipiirkonna Tartu praostkonda (saksa keeles "Dörptsche Präpositur") kuulusid: 
20. sajandi alguses olid Tartu praostkonna kirikukihelkonnad Tartu kreisis Tartumaal: Palamuse kihelkond, Tartu-Maarja kihelkond, Tartu-Peetri kihelkond, Kodavere kihelkond, Torma kihelkond, Laiuse kihelkond, Kursi kihelkond, Äksi kihelkond .
Praostid.
Aastatel 1671 – 1784 oli Tartu praostkond jagatud kolme ossa: 
1. osa (ligikaudu hilisema Valga praostkonna ala): 
2. osa (ligikaudu hilisema Võru praostkonna ala): 
3. osa (ligikaudu hilisema Tartu praostkonna ala, sh osa hilisemast Viljandi praostkonnast): 
Pärast Võru praostkonna eraldumist (1784) oli Tartu praostkonnas korraga ainult üks praost.
Hans Kotke

Hans Kotke oli Tallinna kiviraidur ja müürseppmeister 15. sajandil.
Hans Kotke juhatas 1453–1454 Väikese vaekoja ümberehitamist, 1454–1456 Lühikese jala väravatorni rajamist ja 1456 Neitsitorni katuse ehitamist.
Jaak Ümarik

Jaak Ümarik (18. jaanuar 1891 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 4. november 1981 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane. 
Töö.
Riia Vaimuliku Seminari lõpetamise järel teenis Jaak Ümarik köster-kooliõpetajana Paldiski Püha Georgi koguduses 1912-1913 ning Läti õigeusu kogudustes, vabastati tööst piiskopkonnas 1913.
1919–1921 Põllutööministeeriumi Põllumajandusosakonna eriteadlane, 1921–1924 samas kooli- ja katseasjanduse nõunik. 1920 rajas Arukülla Riigi Põllutöö Katsejaama ning oli 1921–1924 ka selle juhataja. 1924–1925 Põllutööministeeriumi põllutöökoolide peainspektor, 1925–1931 taas põllutöökoolide ja katseasjanduse nõunik, 1931–1935 hariduse ja katseasjanduse büroo juhataja ning 1935–1940 Põllutööministeeriumi põllumajandusosakonna abidirektor ning ühtlasi maatulunduse ja katseasjanduse büroo juhataja. 
1940–1941 Põllutöö Rahvakomissariaadis algul peaagronoom, hiljem kaadriosakonna juhataja. 1941–1942 Põllumajanduse Keskvalitsuse nõunik, 1942–1944 Põllutöödirektooriumi põllumajanduse uurimise ja katseasjanduse osakonna juhataja. 1944–1945 Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaadi Kuusiku Põllumajanduse Uurimise Instituudi vanemteadur, 1945–1947 samas agrotehnilise osakonna juhataja. 1947–1949 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi Kuusiku filiaali agrotehnika laboratooriumi nooremteadur.
Liikmesus.
Jaak Ümarik oli Üliõpilasselts Liivika liige. 
1917–1919 oli ta Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liige. 1917. aasta revolutsioonisündmustes valiti ja Tallinna Linnavolikogu aseesimeheks. Ta oli 1918. aasta Eesti Asutava Kogu valimiste keskkomisjoni liige Eestimaa Tööliste, Soldatite, Maatameeste ja Väikemaapidajate Saadikute Nõukogude Täitevkomitee poolt ning Eesti Sotsialistide-Revolutsionääride Partei juhtliige.
1949. aasta suvel J. Ümarik arreteeriti ja saadeti erinõupidamise otsusel Venemaale Novosibirski oblastisse asumisele. Vabanes sealt 1955. aasta lõpupäevil. 
Ta jõudis osa oma mälestustest ka kirja panna, need on praegu hoiul Eesti Põllumajandusmuuseumis.
Isiklikku.
Tema vend oli õigeusu preester Joann Ümarik.
Queen (album)

"Queen" on Briti rokkansambli Queen 1973. aastal ilmunud album.
Majorette

Majorette on Prantsusmaal tegutsev mudelautode tootja.
Ettevõte asutati 1961. aastal nime Rail-Route all ning algul tootis see mudelronge ja -raudteid. Mänguautosid hakati tootma 1964. aastal. Majorette sai ettevõtte nimeks 1967. aastal. Ettevõte toodab mudelautosid peamiselt suurussuhtes 1:64.
Lõhelisus

Lõhelisus ehk klivaaž on kivimite omadus, mis väljendub rööpselt kulgevate mitmesuunaliste (omavahel lõikuvate) lõhede olemasolus; lõhed jagavad kivimid plokkideks. Lõhelisuse tekke põhjus võib olla tektooniline pinge (nt Eesti aluspõhjas olevail tektoonilistel püstlõhedel – diaklassidel), raskusjõud, jää surve, murenemine, kuivamine, külmumine vm. Korrapärast lõhelisust on seletatud ka Maa pöörlemisest tekkivate pingetega. Lõhed võivad olla erisügavused – läbida üht kihti või moodustada koguni vahevööni ulatuva süvamurrangu.
Briifimine

Briifimine on agentuurile lähteülesande andmine .
Briifimine ja kampaania planeerimine 
Briifis on vaja leida vastused järgmistele küsimustele:
- Keda me üritame mõjutada? 
- Kuidas kavatseme neid mõjutada? 
- Millal kavatseme neid mõjutada?
Briifingu eesmärk on korraldada: 
- õige sõnumi liikumine
- õigetele inimestele.
Monoklinaal

Monoklinaal ehk homoklinaal (inglise keeles "monocline") on stratisfääris, eriti platvormide pealiskorras paljudes kohtades leiduv struktuurielement. 
Monoklinaali kihid on kallutunud enam-vähem ühtlaselt. Monoklinaal võib olla moodustunud näiteks mereranna setete kõikuvliikumises või suure kupli või kurru tiival.
Eesti aluspõhja struktuur on monoklinaalne.
Emil Ludwig

Emil Ludwig (25. jaanuar 1881 Breslau – 17. september 1948 Moscia, Ascona lähedal, Šveits) oli saksa kirjanik ja ajakirjanik, menukate biograafiate autor.
Elu ja looming.
Ta sündis juudi perekonnas, õppis Breslau ülikoolis õigusteadust, reisis palju, tegutses I maailmasõja ajal sõjaajakirjanikuna. Algul kirjutas ta tähelepanuta jäänud näidendeid (ka värssdraamasid), romaane ja lühiproosat, kuid rahvusvahelist edu saavutas kahe maailmasõja vahel paljudesse keeltesse tõlgitud suurmeeste elulugude autorina: Goethe (1920), Bismarck (1921–26), Rembrandt (1923), Napoleon (1925), Wilhelm II (1925), Jeesus Kristus (1928), Michelangelo (1930), Abraham Lincoln (1930), Heinrich Schliemann (1932), Hindenburg (1935), Kleopatra (1937), Roosevelt (1938), Stalin (1945), Freud (1947).
Oma köitvalt kirjutatud elulooraamatutes püüdis ta vältida idealiseerimist ning avada suurmeeste inimlikke jooni, nende igapäevaelu, kirgi, nõrkusi ja pahesid; oli märgatavalt mõjutatud Sigmund Freudi psühhoanalüüsist.
Hitleri Saksamaal tema teosed keelustati ja neid põletati avalikult; ka saksa okupatsioonivõim Eestis 1941 keelustas tema raamatud. Teise maailmasõja ajal elas ta USAs ja elu lõpuaastatel Šveitsis.
Vestlus Staliniga.
Emil Ludwig intervjueeris mitmeid kuulsaid poliitikuid ja diktaatoreid (Mussolini, Atatürk, Masaryk).
13. detsembril 1931 vestles ta Jossif Staliniga, see oli Stalini esimene pikem intervjuu välismaalasele. Eesti keeles on jutuajamine avaldatud Stalini Teoste 13. köites (1952).
Jaan Lellep (vaimulik)

Jaan Lellep (17. jaanuar 1864 Tänassilma, Viljandi maakond – 14. juuni 1898 Zürichi kanton, Šveits) oli eesti vaimulik
Õppis kuni 1880. aastani Viljandi gümnaasiumis. Aastatel 1881–1883 õppis Tartus gümnaasiumis ja 1884–1891 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi aastast 1884, oli aastal 1887 esimees. Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses, kus ordineeriti 25. märtsil 1893 õpetajaks.
Oli aastatel 1893–1895 Peterburi Jaani koguduse abiõpetaja. 1895–1898 töötas Teškovo koguduse õpetajana.
Suri 14. juunil 1898 Männedorfis (Zürichi kantonis) Šveitsi sanatooriumis.
Kirjanduslooliselt on oluline Lellepi sõprussuhe ja kirjavahetus luuletaja Anna Haavaga.
Campbelli käpikhamstrik

Campbelli käpikhamstrik ("Phodopus campbelli") on hamsterlaste sugukonda kuuluv näriline.
Liigile andis nime briti zooloog Oldfield Thomas Charles William Campbelli järgi, kes 1902. aastal Mongoolias liiki esimesena teaduslikult uuris.
Campbelli käpikhamstrik elutseb Kesk-Aasia steppides ja poolkõrbetes, samuti Altai mägedes, Tõvas ja Hebei provintsis Hiinas.
Walter von Holst

Walter von Holst (7. mai 1892 Audru – 21. jaanuar 1969) oli Eesti vaimulik.
Walter von Holst lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Õppis 1913–1919 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastal 1918 oli asumisel Siberis. Võttis osa Vabadussõjast 1918–1920 Balti rügemendi koosseisus. Oli prooviaastal Rakveres ja Pärnu-Jaagupis. Ordineeriti 29. mail 1921 õpetajaks.
Oli aastal 1921 Pärnu Nikolai koguduses Wilhelm Kentmanni adjunkt. Aastatel 1923–1939 oli Rakvere Saksa koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1945 2. pastor Hohensalzas (praegu Inowrocław). 1945–1947 oli pastor Neu-Ruppinis ja hiljem ka Alt-Ruppinis (Brandenburgi liidumaal). 1947–1951 oli Berliini Linnamisjoni Evangelisatsiooniteenistuses. 1952–1955 oli pastor Berliinis Karlshorsti linnaosas. Jäi aastal 1956 emerituuri.
Isiklikku.
Tema isa Robert Heinrich von Holst oli Audru Püha Risti koguduse õpetaja, vanaisa Georg von Holst oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja. Tema abikaasa Margarethe isa oli vaimulik, praost Konrad von zur Mühlen, samuti abikaasa vend Bernhard von zur Mühlen.
Bernhard von zur Mühlen

Bernhard von zur Mühlen (7. detsember 1903 Järva-Peetri – 7. aprill 1984 Berliin) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis. Aastatel 1926–1931 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Bethelis, Tübingenis, Erlangenis ja Leipzigis. Ordineeriti õpetajaametisse 3. juunil 1934.
Oli aastal 1934 Järva praostkonna vikaarõpetaja, 1934–1937 Saksa praostkonna vikaar ja 1938–1939 Paldiski Nikolai koguduse vikaar. Aastatel 1937–1939 töötas Vanadekodu juhatajana Paldiskis. Oli aastal 1939 Tallinna Niguliste koguduse 1. pihtkonna asetäitja õpetaja.
Põgenes aastal 1939 Saksamaale, kus aastatel 1939–1940 oli pastor Nordheimis. 1940–1945 oli Buschdorfis (1943–1945 Wehrmachtis ja sõjavangis). 1946–1947 oli pastor Reitwein-Oderbruchis (Brandenburgi liidumaa idaosas Märkisch-Oderlandi kreisis Oderi jõe ääres). Aastatel 1947–1971 teenis pastorina Berliinis Heilandskirches. Emerituuri jäi 1. jaanuaril 1971.
Isiklikku.
Tema isa oli praost Konrad von zur Mühlen. Vaimulik oli ka õemees Walter von Holst.
Kai Helenius

Kai Helenius on Soome endine poksija.
Helenius oli viiekordne Soome meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1985–1987 ja 1989–1990. Ta oli 1989. aastal Soome parim poksija.
Helenius võitis pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) 28. Euroopa meistrivõistlustel 1989. aastal Ateenas.
Carl Oettel

 
Carl Oettel (1808–1884) oli Tartu kreiskooliinspektor.
Päritolult oli Carl Oettel Saksamaa sakslane, tema abikaasa aga prantsuse keelt kõnelev šveitslane. Ta julgustas Jakob Hurta edasi õppima minema. 
Jakob Hurt abiellus 1868. aastal tema tütre Eugeniega. Tütar Matilde Dorothea abiellus 1878. aastal Johannes Kergiga. Tütar Ernestine abiellus Jakob Hurda ülikoolikaaslase Hermansohniga. Tütar Julie abiellus Christian David Dsirnega, kes oli pastor Saratovi lähedal Jagodnaja Poljanas, hiljem Jelgavas ja Raunas (Cēsise lähedal) ning oli läti rahvuslane.
Teema (keeleteadus)

Teema on lause teatestruktuuris teate lähtepunkt ehk see, mille kohta midagi teatatakse.
Gemmatimonadetes

Gemmatimonadetes on gramnegatiivsete bakterite hõimkond, mis eristub hästi 16S rDNA analüüsi abil.
Selle hõimkonna esindajatele on iseloomulik diaminopimeliinhappe puudumine rakukestas.
Hõimkonnast on teada ainult kolm perekonda: "Longimicrobium", "Gemmatirosa" ja "Gemmatimonas". Neist esimesena määratleti "Gemmatimonas", millest on teada kaks liiki: "G. aurantiaca", mis kirjeldati 2003. aastal, ja "G. phototrophica", mis kirjeldati 2015. aastal. Teised kaks teadaolevat liiki on 2013. aastal leitud "Gemmatirosa kalamazoonensis" ja 2016. aastal leitud "Longimicrobium terrae". Sinna kuulub veel mitmeid seni kultiveerimata baktereid, keda on kirjeldatud mereveest ja mullast isoleeritud geenijärjestuste põhjal.
Avastamine.
Hõimkonna tüüpesindaja on 2003. aastal reoveepuhastussüsteemi aktiivmudast eraldatud "Gemmatimonas aurantiaca". 16S rDNA analüüs näitas, et eraldatud "G. aurantiaca" tüvi T-27T kuulub bakterite hõimkonda, mida seni oli kirjeldatud vaid keskkonnaproovidest määratud geenijärjestuste kaudu ja tähistatud kui BD rühm (ka KS-B). Ühtlasi tuvastati, et 16S rDNA järjestuse erinevus teiste bakterihõimkondade vastavatest järjestustest on lausa 19%, mis on suurem, kui sellisel tuntud hõimkonnal nagu "Actinobacteria" (18%), kuid väiksem kui proteobakteritel (23%), mis on suurim bakterite hõimkond. Nii pakuti välja uue hõimkonna – "Gemmatimonadetes" – moodustamine.
Levik looduses.
Keskkonnast isoleeritud DNA järjestuste alusel oletatakse, et see hõimkond on looduses laialdaselt levinud ning tal võiks olla vähemalt neli alamhõimkonda.
Huvitaval kombel näib, et sellesse hõimkonda kuulub nii meres kui ka maismaal elavaid baktereid. Leitud geenijärjestustele tuginedes paistab, et selle hõimkonna esindajaid võiks leida nii mullast, aktiivmudast, soolakoobastest, rannikuäärsest mudast, süvamere setetest, gaasihüdraatidest, arktilisest veest kui ka merekäsnade juurest.
On pakutud, et 2% mullabakteritest kuulub hõimkonda "Gemmatimonadetes".
Kuna ühe liigesepõletikku põdeva patsiendi sünoviaalvedelikust eraldatud rRNA analüüsil leiti selle võimalik kuulumine tollel ajal veel määramata hõimkonda "Gemmatimonadetes", võivad selle bakterihõimkonna esindajad pakkuda ka meditsiinialast huvi.
Jaan Elken

Jaan Elken (sündinud 27. juunil 1954 Krasnojarski krais) on eesti maalikunstnik.
Jaan Elken lõpetas 1972. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1977. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal. 1977–1979 töötas Tallinna Arhitektuuri ja Planeerimise Peavalitsuses arhitektina ning 1980–1987 Tallinna Kultuurivalitsuses kunstiteadlase-kontrolörina.
Aastatel 1987–1988 õpetas ta maalikunsti Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Aastail 1988–1997 oli ta maaliõppejõud Eesti Kunstiakadeemias, alates 1997. aastast on ta Tartu Ülikooli kultuuriteaduste ja kunstide instituudi maalikunsti õppetooli professor. 2017. aasta juunis sai Jaan Elken Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna emeriitprofessoriks.
Aastast 1981 Kunstnike Liidu liige, 1995–1999 Eesti Maalikunstnike Liidu esimees ning aastatel 1999–2013 Eesti Kunstnike Liidu president.
Alar Streimann

Alar Streimann (sündinud 26. veebruaril 1964 Rakveres) on Eesti diplomaat. 
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikoolis inglise filoloogia eriala.
Alates 1991. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis. Aastatel 1996–1997 oli ta välismajanduspoliitika osakonna peadirektor, 1997–2003 Euroopa integratsiooni küsimuste asekantsler ja 1998–2003 Euroopa Liiduga liitumise delegatsiooni asejuht (pealäbirääkija). Aastatel 2003–2006 oli Alar Streimann Eesti alaline esindaja Euroopa Nõukogu juures. Aastatel 2007–2011 oli ta Eesti suursaadik Rootsis.
Aastatel 2011–2015 oli ta välisministeeriumi kantsler. 15. juunist 2015 kuni septembrini 2019 oli Alar Streimann Eesti suursaadik Prantsusmaal. 11. septembrist 2019 kuni septembrini 2023 oli ta Eesti suursaadik Saksamaal. 
Alates 2023. aasta septembrist on ta Tartu Ülikooli rahvusvaheliste suhete ja diplomaatia külalisprofessor.
Ülo Heinsalu

Ülo Heinsalu (23. september 1928 – 27. jaanuar 1994) oli eesti geoloog ja looduskaitsja.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Seejärel töötas ta Kasahstanis Karagandõ geoloogia valitsuses; alates 1954. aastast Eesti Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis.
Ta tegeles peamiselt Eesti karsti, koobaste ja allikate uurimisega. Aastal 1981 algatas ta Tuhala karstialal nõiakaevu ümbruse uurimise.
Ta oli üks "Eesti ürglooduse raamatu" koostajaid.
Tuhala nõiakaevu juures avati 2001. aastal Ülo Heinsalu mälestuskivi.
Vjatšeslav Košelev

Vjatšeslav Košelev (sündinud 20. jaanuaril 1968 Sverdlovskis Venemaal) on Eesti kergejõustiklane (pikamaajooksja) ja kaevur.
Vjatšeslav Košelev on lõpetanud Uurali Polütehnilise Instituudi tehnik-tehnoloogina 1987. aastal. Ta töötab Põlevkivi Kaevandamise AS-is mäetöölisena.
Frankfurdi koolkond

Frankfurdi koolkond on neomarksistlikku ühiskonnateooriat arendanud koolkond, mis kujunes Frankfurdi Ülikooli sotsiaaluuringute instituudis 1931. aastal.
Juhiks oli Max Horkheimer (1895–1973), kelle ümber koondus sotsiaal- ja kultuurifilosoofidest intellektuaalide rühm (Theodor Adorno, Walter Benjamin, Erich Fromm, Jürgen Habermas, Herbert Marcuse jt). Instituuti juhtisid veel Adorno, Marcuse, Fromm jt (1. laine); pärast Teist maailmasõda kujunes koolkonna liidriks Jürgen Habermas (2. laine).
1. laine Max Horkheimer (1895–1973), Theodor Adorno (1903–1969). Arvasid weberlikult, et kapitalism viib totaalselt hallatava ühiskonnani. Klassivõitlus ei toimi, kuna inimesed tasalülitatakse popkultuuri ja meedia abil. Siit ka ideoloogiakriitika vajalikkus, et paljastada meie ühiskonna ideoloogilised "alusmüürid". Vrd praeguse retoorikaga: Ameerika kui "demokraatia kants", hea demokraatia ja halvad teised vormid jne. Ideoloogiakriitikute arvates viib mistahes filosoofilise teooria universaliseerimine poliitilises praktikas paratamatult rõhumiseni.
Koolkonna esimese laine esindajad on püüdnud ühendada Hegeli, Marxi, Freudi, Immanuel Kanti, Max Weberi ja György Lukácsi vaateid. Varajase K. Marxi arusaamu (võõrandumisprobleemid) hakati vastandama hilise K. Marxi arusaamadele (“Kapital”). Lähtuvalt Hegeli dialektikast kritiseeriti positivismi ühekülgse empirismi pärast.
2. laine esindaja Jürgen Habermas (1929) üritas ühiskonda põhjendada inimese kommunikatiivse loomusega, ratsionaalse avaliku konsensusega, ühendada teooriat ja praktikat. Max Horkheimeri juhitud seltskond püüdis ühendada empiirilisi ja teoreetilisi ühiskonnauuringuid (pakuti välja interdistsiplinaarne käsitlusviis).
Koolkonna teoreetikute hulka kuulub ka Walter Benjamin.
Frankfurdi koolkonna programmilised seisukohad.
1. Kriitilise ühiskonnateooria loomine. Eesmärk: parandada tegelikkust.
2. Revolutsiooniidee, kaks võimalust:
1) kas natsionaal-sotsialistlik valitsus või
2) revolutsioon (hiljem loobuti, revolutsioon kui terror).
3. Filosoofia ülesanne: teenida-kritiseerida kõike seda, kui inimene on võõrandatud ja orjastatud seisundis. Pärast Teist maailmasõda kasvas see kriitika üle industriaalühiskonna kriitikaks.
4. Meetod: terviklik, interdistsiplinaarne lähenemine ühiskonnale, empiirilise tasandi uurimuste ühendamine teoreetilise tasandiga, sotsioloogia ühendamine teoreetilise filosoofiaga.
Liikmed.
Koolkonna liikmed olid
Theodor Adorno

Theodor W. Adorno (kodanikunimega Theodor Ludwig Wiesengrund, 11. september 1903, Frankfurt – 6. august 1969, Visp) oli sotsioloog, filosoof ja muusikateadlane. Kuigi ta oli Frankfurdi koolkonna liige, pole tema teoste avar sisu määratletav koolkondlikult.
1925–1926 aastatel õppis Alban Bergi juures kompositsiooni. 
1931. aastal kaitses töö Kierkegaardist.
1933. aastal pidi vastalanud õppejõutööst loobuma. 
1938. aastal kolis Adorno New Yorki.
Los Angeleses valmis teos "Moodsa muusika filosoofia" (“Philosophie der neuen Musik”), mille esmatrükk ilmus 1948. aastal Californias.
Mari Tarvas

Mari Tarvas (sündinud 30. augustil 1969 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija, õpetaja (saksa keel ja matemaatika), endine Tallinna Ülikooli professor.
Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna 42. Keskkooli hõbemedaliga. Aastal 1992 lõpetas ta "cum laude" Tartu Ülikooli saksa keele ja kirjanduse õpetaja kvalifikatsiooniga. 1997 kaitses ta Viini Ülikoolis doktoritöö teemal "Ivar Ivask als Vermittler zwischen den Kulturen. Am Beispiel seiner Auseinandersetzung mit der österreichischen Literatur".
Ta on tõlkinud filosoofilist kirjandust ja ilukirjandust peamiselt saksa keelest. Ta oli üks germanistikaalase aastaraamatu "Triangulum. Germanistisches Jahrbuch für Estland, Lettland und Litauen" väljaandjatest.
Isiklikku.
Mari Tarvas on arhitekt Pärtel Tarvase ja sisearhitekt Leida Tarvase tütar; tema lell oli arhitekt Peeter Tarvas.
A-hepatiit

A-hepatiit ehk kollatõbi (vananenud nimega ka Botkini tõbi) on maksakahjustusega kulgev nakkushaigus. Sümptomid on iiveldus, palavik ja valu, mis avalduvad harilikult 3–6 nädala jooksul pärast viirusega kokkupuutumist. 
Mõne päeva möödumisel võivad nahk ja/või silmavalged muutuda kollakaks. Haigus kulgeb indiviiditi erineva raskusastmega, kuid tavaliselt maksapõletik krooniliseks ei muutu. A-hepatiit esineb väikelastel sageli kergemal kujul. A-hepatiidi vastu on võimalik lasta end vaktsineerida.
A-hepatiidi levik.
A-hepatiidi viirus kandub edasi toidu ja joogiga, sellesse võib nakatuda ka ujumisel roiskveega saastunud vees. A-hepatiit on väga tavaline mitmes paigas maailmas ning nakatumise oht on suurim neis piirkondades, kus hügieeni- ja sanitaartingimused on ebapiisavad. A-hepatiidiga nakatumise ohtlikud piirkonnad on näiteks Venemaa, Egiptus, Küpros, Valgevene, Rumeenia, Bulgaaria, Türgi, Liibüa, Iraan, Alžeeria, Nigeeria, Keenia, Lõuna-Aafrika Vabariik, Kasahstan, Mongoolia, Hiina, Tai, Vietnam, Malaisia, Indoneesia, Mehhiko, Guatemala, Nicaragua, Panama, Kariibi mere saared, Brasiilia, Venezuela, Colombia, Peruu, Uruguay.
Arnold Graf

Arnold Andreas Werner Graf (13. detsember 1887 Mõisaküla – 15. jaanuar 1960 Gadebusch, Mecklenburg-Vorpommern, Saksa Demokraatlik Vabariik) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Viljandis gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1909–1926. Vahepeal, 1915–1920, oli armees. Prooviaastal oli Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 29. mail 1927.
Aastatel 1927–1939 töötas ta Võru Katariina koguduse õpetajana.
1939. aastal lahkus Saksamaale, kus oli aastatel 1941–1946 pastor Wittenburgis. Aastatel 1948–1960 teenis ta Gadebuschis, kus ka suri.
Ene-Liis Semper

Ene-Liis Semper (sündinud 4. aprillil 1969 Tallinnas) on eesti video-, "performance"'i- ja teatrikunstnik.
Ene-Liis Semper lõpetas 1995. aastal Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia erialal ning on loonud arvukalt lava- ja kostüümikujundusi Eesti teatrites (sh ooperilavastustele). 
2004. aastal asutas ta koos Tiit Ojasooga teatri NO99, kus nad olid samast aastast kunstilised juhid ja lavastajad, samuti enamiku originaallavastuste tekstide autorid. 
2010/2011. õppeaastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Tegevus kunstnikuna.
Ene-Liis Semper on üks rahvusvaheliselt tuntumaid Eesti kunstnikke. Tema 2012. aastal Kumus toimunud isikunäitus hõlmas terve viienda korruse. See ruumiinstallatsiooni ja videokunsti süntees oli kunstniku sõnul senistest isikunäitustest töömahukaim ja mastaapseim, olles samas ka Tallinna kui Euroopa kultuuripealinna 2011 kunstiprogrammi üks olulisem projekt. Semper on oma videoloominguga osalenud näitustel mitmel pool maailmas, sh nüüdiskunstifestivalil „Manifesta“ (2000, Ljubljana) ja Veneetsia biennaalil (2001). 
Tegevus teatrikunstnikuna.
Ene-Liis Semperi loomingut on pärjatud arvukate auhindadega, sh Eesti Teatriliidu kunstnikuauhinnaga aastatel 2002, 2003, 2006, 2007 ja 2014. Rahvusooperis Estonia on ta loonud kujunduse ja kostüümid Tüüri ooperile „Wallenberg“, mille kunstiline meeskond pälvis silmapaistva töö eest Eesti Vabariigi kultuuripreemia (2007). Ta on kaks korda (2009 ja 2014) pälvinud Natalie Mei auhinna.
Ene-Liis Semper on 2006. aastast Eesti teatri aastaauhindade laureaatidele antava klaaskuuli, "Theodori silma" idee autor. Teostaja oli klaasikunstnik Ivo Lill.
Telelavastuses.
1982. aasta telelavastuses "Uus poiss" mängis ta Aljoškat.
Isiklikku.
Tema elukaaslane on lavastaja Tiit Ojasoo. Neil on tütar ja poeg.
B-hepatiit

B-hepatiit on nakkushaigus, mis võib põhjustada tõsiseid maksakahjustusi. Iseloomulikuks tunnuseks on naha, limaskestade ja silmavalgete kollakaks värvumine. Naha värvumine toimub 25% haigestunutest, enamikul juhtudel kaasnevad haigestumisega vaid nõrkus, iiveldus ja oksendamine. B-hepatiit on üks kõige levinumaid nakkushaigusi maailmas, olles 100 korda nakkavam kui HIV.
B-hepatiiti haigestunutele ei ole efektiivset spetsiifilist ravi, 85-90% haigestunutest paranevad 6 kuu jooksul, aga jõuetus ja alkoholitalumatus võivad kesta üle aasta. B-hepatiidist võib kujuneda krooniline hepatiit, mis võib areneda maksatsirroosiks, maksavähiks ning põhjustada surma. Kolmandik maakera elanikkonnast on infitseeritud B-hepatiidi, kokku sureb B-hepatiidi tagajärjel üle miljoni inimese aastas. B-hepatiidi vastu on võimalik end vaktsineerida.
B-hepatiidi levik.
B-hepatiit levib kõigi kehavedelike kaudu (veri, higi, sperma, tupesekreet, sülg, rinnapiim, uriin, pisarad), vereülekande ja nõelatorke kaudu, sünni jooksul emalt lapsele, seksuaalsel teel.
B-hepatiidi nakatumisriskiga piirkonnad on näiteks Venemaa, Türgi, Egiptus, Tai, Indoneesia, Nigeeria, Bulgaaria ja Põhja-Kanada.
Tanya Atwater

Tanya Atwater (sündinud 27. augustil 1942) on ameerika geofüüsik ning laamtektoonikale spetsialiseerunud meregeoloog.
Ta on tegelenud laamtektoonika multimeediaprogrammide väljatöötamisega. Bakalaureusekraadi omandas Atwater 1965. aastal California ülikoolis geofüüsika erialal. 1997. aastal valiti ta Ameerika Ühendriikide Rahvuslikku Teaduste Akadeemiasse. Tänapäeval töötab ta California Ülikooli geoloogiaprofessorina Santa Barbaras.
Ferdinand Jürgenson

Ferdinand Jakob Jürgenson (9. november 1892 Rannamõisa – 20. november 1960 Viru-Jaagupi) oli eesti vaimulik.
Elulugu.
Ferdinand Jürgenson lõpetas 1910. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis, algul õigusteaduskonnas, aastatel 1910–1917 usuteaduskonnas. Lõpetas ülikooli "cand. theol." astmega. Prooviaastal oli Tallinna Jaani, Tartu Pauluse ja Keila Miikaeli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaks 28. mail (vkj) 1917 Tallinna Püha Vaimu kirikus (see oli esimene eestikeelne ordinatsioon).
Oli aastatel 1917–1918 Keila Miikaeli koguduse abiõpetaja. Töötas aastatel 1918–1924 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetajana. Oli aastatel 1924–1926 haridusnõunik haridusministeeriumis. Töötas aastatel 1926–1944 Vigala Maarja koguduse õpetajana, olles 1932–1935 Lääne praostkonna abipraost, 1935–1944 Lääne praostkonna praost ja 1935–1939 Lääne vikaarkonna piiskoplik vikaar. 1936. aastal oli ta Läänemaa seltskondliku komitee liige. Oli aastatel 1944–1946 Tallinna Jaani koguduse õpetaja ja 1946–1960 Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.
Ferdinand Jürgensoni matusetalitus peeti 25. novembril Tallinna Jaani kirikus ja ta maeti Rannamõisa kalmistule, vanemate hauaplatsile.
Isiklikku.
Ferdinand Jürgensoni vend Johannes Jürgenson (1903–1933) oli samuti vaimulik.
Sabrina, teismeline nõid

"Sabrina, teismeline nõid" on erinevate autorite (näiteks Nancy Holder, Diana G. Gallagher, Mel Odom) loomingust koosnev noortele mõeldud raamatusari.
Sabrina on teismeline tüdruk, kes saab oma kuueteistkümnendal sünnipäeval teada, et ta on nõid. Pärast seda hakkab tal koos rääkiva kassi Salemiga (kes on nõiutud sajaks aastaks kassiks, sest ta tahtis vallutada maailma) palju jamasid tulema, alati küsib ta tädide Zelda ja Hilda nõu. Kui ka sellest ei aita, tuleb võta appi enda pea ja võluvõimed. Sabrina isa ja kolmas tädi Vesta on samuti nõiad, kuid ema surelik. Emale ei või ta kaks aastat otsa vaadata, sest muidu võib ema muutuda igaveseks vahakuuliks.
Gardeenia

Gardeenia ("Gardenia") on madaraliste sugukonda kuuluvate dekoratiivsete õitega põõsastaimede perekond. 
Kokku on gardeenia liike 142. 
Gardeeniad on levinud Jaapanis, Riuku saartel, Taiwanis ja Hiinas. Gardeenia on igihaljas läikivate tumeroheliste lehtedega põõsas, täidisõied on valged ja tugevalt lõhnavad. Gardeeniad on väga levinud ka toataimedena. 
Perekond on saanud nime botaaniku Alexander Gardeni järgi.
Ääris-draakonipuu

Ääris-draakonipuu ("Dracaena marginata") on draakonipuuliste ("Dracaenaceae") sugukonda kuuluv taim. 
Ääris-draakonipuu on pärit Madagaskarilt. Ta on aeglasekasvuline, kuid võib kasvada 2–5 meetri kõrguseks. Lehed on pikad, kitsad, oliivrohelised ja punaka äärisega, tavaliselt 30–90 cm pikad ja 2–7 cm laiad. 
Ääris-draakonipuu on väga populaarne dekoratiivtaim eluruumides. Taim vajab vähemalt 15 °C temperatuuri, kuid talub lühikest aega ka madalamat, kuni 8 °C temperatuuri. Vajab väga vähe hooldust ja talub mulla läbikuivamist, mistõttu on ta populaarne taim ka kontorites ja ühiskondlikes ruumides.
Asta Kass

Asta Kass (sünninimi Asta Ilves; 9. oktoober 1938 Petseri – 14. august 1992 Tallinn) oli eesti lastekirjanik.
Ta töötas ka kirjastustoimetaja, ajakirjaniku ja vene-eesti tõlkijana.
Isiklikku.
Tema abikaasa Kalju Kass oli ajakirjanik ja kirjanik-humorist. Tütar Kristiina Kass on samuti lastekirjanik.
Marija Kljonova

Marija Vassiljevna Kljonova (Мария Васильевна Клёнова; 12. august (vkj. 31. juuli) 1898 Irkutsk – 6. august 1976 Moskva) oli Venemaa meregeoloogia rajaja. Peamiselt on ta tuntud ookeanipõhja kaardistajana. 
Kljonova omandas professori kutse ning temast sai NSV Liidu Teaduste Akadeemia Antarktika uurimise nõukogu liige. Kljonova veetis peaaegu 30 aastat polaaraladel, uurides varemtundmatuid alasid. Ta oli esimene Antarktikas uurimistööd teinud naisteadlane.
Ivo Reinok

Ivo Ernesto Reinok (sündinud 2. veebruaril 1988 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (8. lend).
Aastatel 2012–2014 töötas ta Von Krahli teatris näitlejana. Alates 2014. aastast on ta vabakutseline näitleja.
Ta on mänginud teleseriaalides "Ühikarotid", "Romet ja Julia", "Kättemaksukontor" ja "Varjudemaa".
Ta on tähelepanu pälvinud muu hulgas ka sellega, et viskas saates "Eesti otsib superstaari" kohtunik Mihkel Rauale klaasitäie vett näkku.
Anna-Liisa Kurve

Anna-Liisa Kurve (sündinud 4. märtsil 1973) on eesti filoloog ja tõlkija ning kunagine lapsnäitleja.
Lapsepõlv lapsnäitlejana.
Anna-Liisa Kurve sai 1980. aastatel tuntuks lapsnäitlejana Helle Murdmaa lavastatud mängufilmis "Nukitsamees", kus ta mängis üht peategelast, Itit (Tallinnfilm, 1981). Peaosas oli ta ka Eve Viilupi fantaasiarohkes lavastuslikus lastesaatesarjas "Kikerikii" (ETV, 1981–1983), kus mängis Anna-Liisat. 
Anna-Liisa Kurve oli kolmeaastane, kui hakkas ETV laste laulustuudios Ave Kumpase käe all muusikat õppima ning ETV laululapsena osalema paljudes ETV laste- ja laulusaadetes. 
Ta on mänginud veel lavastuslikus lastesaatesarjas "Päkapikula" (ETV, 1981), lastelavastuses "Ainult üks kord aastas" (ETV, 1984), lastemuusikalis "Päikeselaegas" (ETV, 1983), lavastuslikus Väikese Nõia laulusaates "Vana kapi saladus" (ETV, 1983) jmt. Lapsnäitlejana on ta esinenud ka mõnes Eesti Raadio kuuldemängus ("Soovid tagurpidi", 1982) ja ETV luulesaates ("Luuletused", 1983). 
Haridus ja töö.
Kurve on lõpetanud 1996. aastal Tartu Ülikooli inglise filoloogia alal bakalaureuseastmes ja 2004. aastal magistriastmes ning koostanud magistriprojektina "Väikese inglise-eesti jalgpallisõnastiku" (Tartu, 2004).
2023. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis eesti filoloogia alal magistritöö "Algupärandite keeletoimetamine sõdadevahelises Eesti Vabariigis A. H. Tammsaare "Juuditi" 1936. aasta redaktsiooni näitel" (juhendaja Reili Argus).
Ta on töötanud Eesti Õigustõlke Keskuses tõlkijana. Hiljem on ta olnud diplomaatilisel tööl väljaspool Eestit, 2015. aasta seisuga elas ja töötas Luksemburgis. Õigusaktide tõlkijana on ta osalenud ka eesti õiguskeele sõnaloomes.
2015. aastal võitis ta välismaal elavate eestlaste kategoorias e-etteütluse.
Eesti Pimedate Raamatukogus leidub heliraamatuid, mille Kurve on sisse lugenud vabatahtliku lugejana.
Isiklikku.
Tema isa oli näitleja ja telerežissöör Igor Kurve.
James Shand

Samuel James Shand (29. oktoober 1882 Edinburgh, Suurbritannia – 19. aprill 1957 Broughty Ferry, Suurbritannia) oli Suurbritannia geoloog.
Johannes Jürgenson

Johannes Traugott Jürgenson (26. mai (ukj) 1903 Rannamõisa – 28. september 1933 Vigala) oli eesti vaimulik ja teoloog.
Lõpetas aastal 1922 Tallinna Toomkooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonas aastatel 1922–1927. Lõpetas ülikooli "mag. theol." astmega (Askeetilise elu aade Athanasiuse "Püha Antoniuse elu" järele). Oli prooviaastal Tartu Ülikooli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaametisse 29. juunil 1930.
Oli 1922–1927 Vigala Maarja koguduse õpetaja Ferdinand Jürgensoni isiklik adjunkt. Töötas 1929–1932 Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetajana.
Isiklikku.
Vigala Maarja koguduse õpetaja Ferdinand Jürgenson oli Johannes Jürgensoni vend.
Ivar Murdmaa

Ivar Murdmaa (kuni 23. märtsini 1936 Ivar Martinson; 6. august 1931 Tallinn – 12. detsember 2023) oli Venemaa ja Eesti geoloog. 
Ta lõpetas aastal 1950 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1955 Ordžonikidze-nimelise Moskva Riikliku Geoloogiauuringute Instituudi. 
Ta oli esimene eestlane, kes töötas Nõukogude Antarktika ekspeditsioonis ning teadaolevalt esimene Antarktises käinud eestlane. 
Ta oli Venemaa Teaduste Akadeemia okeanoloogiainstituudi teadur, maavarade ja paleookeanoloogia labori juhataja ning Venemaa loodusteaduste akadeemia korrespondentliige. 
Ta oli Eesti Geoloogia Seltsi asutajaliige.
Isiklikku.
Tema isa oli kunstnik Oskar Martinson ja ema Elsa Pinkowska. Tema õde Mai-Ester Murdmaa on ballettmeister, vend Allan Murdmaa oli arhitekt ning teine õde Kai Murdmaa füsikokeemik.
Walter Benjamin

Walter Bendix Schönflies Benjamin (15. juuli 1892 Berliin, Charlottenburg – 27. september 1940 Portbou) oli juudi päritolu Saksa filosoof, sotsioloog, kirjanduskriitik ja publitsist. 
Ta oli seotud Frankfurdi koolkonnaga, arendades kriitilist teooriat. Tema pöördumises marksismi 1930. aastail oli suur mõju ta sõbral Bertolt Brechtil.
Kriitiline teooria

Kriitiline teooria (saksa keeles "Kritische Theorie", inglise keeles "critical theory") on tõlgendusviis, milles on võimalik ühiskonda järk-järgult muuta. Kriitiline teooria oli Frankfurdi koolkonna esindajatel algselt ühiskonda õigustavate õpetuste (idealism, empirism, positivism, totalitarism) vastandus. Hiljem muutus neil isikuvaenuliku ühiskonna (natsism, stalinism) kriitikaks. Kriitiline teooria on ühiskonnateadustes ideoloogiate mõju analüüs ühiskonnanähtustele.
Nimetus pärineb Max Horkheimeri tööst "Traditionelle und kritische Theorie" (1937). Sarnane suund on kujunenud ka kirjanduskriitikas, mis analüüsib ideoloogiate mõju kirjandusteostes.
Theodor Hirschhausen

Theodor Heinrich Oswald Hirschhausen (15. oktoober 1903 Reigi – 24. august 1936 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tallinna Toomkooli. Õppis aastatel 1924–1929 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas ennast Tübingeni Ülikoolis Saksamaal. Oli prooviaastal Narva Aleksandri ja Rapla koguduses. Ordineeriti 19. oktoobril 1930 õpetajaks.
Oli aastatel 1930–1932 Viljandi Pauluse koguduse õpetaja Jaan Lattiku isiklik adjunkt. Töötas aastatel 1932–1936 Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetajana. Suri aastal 1936 Kuressaares, on maetud Reigi kalmistule.
Isiklikku.
Theodor Hirschauseni isa oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja Richard Georg von Hirschhausen. Vanaisa oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja August Heinrich von Hirschhausen. Emapoolne vanaisa oli Carl Joseph Lemm (Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse diakonõpetaja). Äi oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, Saarte-Lääne praostkonna praost Friedrich Schiele.
Max Horkheimer

Max Horkheimer (14. veebruar 1895 Zuffenhausen (tänapäeval Stuttgardi linnaosa) – 7. juuli 1973 Nürnberg) oli Saksamaa filosoof ja sotsioloog. 
Ta oli üks kriitilise teooria alusepanijaid ja Frankfurdi koolkonna esimene juht.
Max Horkheimer oli juudi rahvusest.
Horkheimeri vaated:
Fiat Bravo/Brava

Fiat Bravo ja Fiat Brava on väike-keskklassi kuuluvad automudelid, mida tootis Itaalia autotootja Fiat'i aastatel 1995–2001. 
Bravo on kolmeukseline luukpära, Brava viieukseline luukpära. Toodeti on nii diisel- kui ka bensiinimootoriga variante.
Mudeli nimi "Brava" asendati aastal 2007 nimega "Stilo". 
Fiat Bravo/Brava pälvis ka 1996. aasta Euroopa aasta auto tiitli.
Lori Loughlin

Lori Anne Loughlin (sündinud 28. juulil 1964) on Ameerika näitleja. 
Tema rollide hulgas on Rebecca Donaldson-Katsopolis telesarjas "Lastega kodus" ning 2008. aastal Debbie Wilson sarjas "90210".
Friedrich Schiele

Friedrich Wilhelm Schiele (1. jaanuar 1876 Põltsamaa – 17. juuli 1944 Dolzig) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas Pärnus gümnaasiumi ja õppis aastateö 1897–1902 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti õpetajaks 29. augustil 1904.
Töötas aastatel 1904–1905 Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses adjunktina ja 1905. aastal Võru praostkonna vikaarina. Aastatel 1906–1918 oli Otepää Maarja koguduse, 1919–1924 Viljandi Jaani koguduse ja 1930–1939 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja ning aastatel 1933–1939 ühtlasi ka Saarte-Lääne praostkonna praost.
1939. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1939–1944 Dolzigi (poola keeles Dolsk) koguduse (asub praegu Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas) õpetaja.
Isiklikku.
Tema väimees Theodor Hirschhausen oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Serbia dinaar

Dinaar (serbiakeeles динар, mitmus динара) on Serbia rahaühik.
Üks dinaar jaguneb sajaks paraks.
Dinaari ISO 4217 kood on RSD.
Käibel on mündid nimiväärtusega 1, 2, 5, 10 ja 20 dinaari ning rahatähed nimiväärtusega 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1000 ja 5000 dinaari.
Atlassovi saar

Atlassovi saar (vene keeles "остров Атласова" ehk "Алаид", jaapani keeles 阿頼度島 "Araido-tō" või "Oyakoba") on saar Venemaa idaosas, Suur-Kuriilide põhjapoolseim saar
Saare pindala on 150 km². Saar on ümmargune, selle läbimõõt on umbes 14 km. Praegu on saar asustamata, varem oli saarel Atlassovo asula ja piirivalvuripunkt Devjatka. 20 km kaugusel kagu suunas on Paramuširi saar. 
Saar koosneb vulkaanilistest kivimitest. Ta moodustab Alaidi vulkaani koonuse veepealse osa. Alaid (2339 m) on Kuriilide kõrgeim punkt ja saarestiku aktiivseim vulkaan. Viimati purskas vulkaan 1986. aastal.
Saar sai nime vene maadeavastaja Vladimir Atlassovi järgi.
Christian Leopold von Buch

Vabahärra Christian Leopold von Buch (26. aprill 1774 Stolpe an der Oder – 4. märts 1853 Berliin) oli saksa geoloog ja loodusuurija, kes andis olulise panuse vulkanoloogia, paleontoloogia ja geoloogilise stratigraafia arengusse.
Vladimir Atlassov

Vladimir Atlassov (Vladimir Vassiljevitš Atlassov, vene keeles Владимир Васильевич Атласов, mõne dokumendi järgi Отласов) (umbes 1661/1664 Veliki Ustjug – 1711 Nižnekamtšatsk) oli vene maadeavastaja, Siberi kasakas. 
Ta uuris Kamtšatka poolsaare läänerannikut ja keskosa.
Tema järgi on nime saanud Atlassovi saar.
Paramušir

Paramušir (vene keeles Парамушир, jaapani keeles 幌筵島) on saar Venemaa idaosas, Suur-Kuriilide Põhjarühma saar.
Paramuširi saare pindala on 2053 km², see on saarestiku suuruselt teine saar. Saare pikkus on umbes 120 km, laius kuni 30 km.
Paramuširi saare põhjaosas asub saare ainus asula Severo-Kurilski linn (2389 elanikku (2009)). 
Teine Kuriili väin laiusega 2 km eraldab saart Šumšu saarest, Alaidi väin eraldab seda Atlassovi saarest ja Lužini väin laiusega 15 km eraldab seda Antsiferovi saarest. Neljas Kuriili väin laiusega 54 km eraldab Paramuširi saart Onekotani saarest.
Saare lähedal paikneb mitu väikest saart ja laidu.
Alaid

Alaid (vene keeles Алаид) on tegevvulkaan Atlassovi saarel Ohhoota meres. Asub Kuriilide kirdeosas Lopatka neemest läänes. 
Alaid on Kuriilide kõrgeim vulkaan, selle kõrgus on 2339 m. Ta ulatub Ohhoota mere põhjast 2850–3000 meetrit kõrgemale. See on tegutsev kahene kihtvulkaan, mis purskas viimati aastal 1986. Ta moodustab koos veealuse Grigorjevi vulkaaniga vulkaanilise massiivi.
Vulkaani vanus on 60 000 aastat.
Severo-Kurilsk

Severo-Kurilsk (vene keeles Северо-Курильск) on linn Venemaa idaosas Suur-Kuriilide hulka kuuluval Paramuširi saarel. See on Sahhalini oblasti Severo-Kurilski rajooni halduskeskus. Linn asub Teise Kuriili väina rannikul. 7 km kaugusel läänes asub vulkaan Ebeko. 
1946. aastani oli linna nimi Kashiwabara (柏原) ja see kuulus koos Kuriilidega Jaapanile. 1952. aastal hävis linn tsunami tagajärjel, kuid taastati hiljem ja on olemas siiani.
2025. aasta 30.juulil, Kamtšatka maavärina järel, andis Širšovi Okeanoloogia Instituut välja hoiatuse kuni 15 meetri kõrguse hiidlaine tekkimise võimaluse kohta rannikul.
Teine Kuriili väin

Teine Kuriili väin (vene keeles Второй Курильский пролив) on väin Vaikses ookeanis, mis eraldab Šumšu saart Paramuširi saarest. Ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga.
Väina pikkus on umbes 30 km, minimaalne laius 1,5 km, sügavus kuni 30 m. Rannik on järsk. Loodete kõrgus on 1,0 m.
Sai nime oma asukoha järgi Kuriilide väinade seas.
Šumšu saarel väina rannikul paiknevad Baikovo ja Šumnõi asulad, Paramuširi rannikul asub Severo-Kurilsk.
Richard Georg von Hirschhausen

Richard Georg von Hirschhausen (30. juuni 1858 Järva-Madise – 29. detsember 1916 Reigi) oli Eestimaa vaimulik.
Alghariduse omandas eraviisiliselt Seidla mõisas. Õppis aastatel 1873–1877 Tallinna toomkoolis ja 1877–1883 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Paide ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 14. oktoobril 1885.
Oli Tallinna Toompea saksa koguduse adjunktpastor 1884–1885. Aastatel 1885–1890 teenis Rakvere Kolmainu kogudust adjunktpastorina, 1890–1901 aga pastorina. Reigi Jeesuse koguduse pastorina tegutses 1901–1916. Aastal 1915 oli 9 kuud pagenduses Siberis.
Isiklikku.
Tema isa August Heinrich von Hirschhausen oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Vanaisa Jacob Johann Anton Hirschhausen oli Jõelähtme ja Kuusalu koguduse õpetaja. Äi Carl Joseph Lemm oli Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse diakonõpetaja. Poeg Theodor Hirschhausen oli Kärla koguduse õpetaja. Vend August Konrad von Hirschhausen (1861–1893) oli luteri vaimulik, vikaarõpetaja, vend Leonhard von Hirschhausen (1856–1904) oli dr. med, Virumaa kreisiarst ja Rakvere linnaarst.
Hekelfon

Hekelfon ehk baritonoboe on topeltlesthuulikuga oboesarnane puupuhkpill, mille konstrueeris 1904. aastal Wilhelm Heckel, kelle järgi pill ka nime sai (saksa keeles "Heckelphon").
Hekelfoni ulatus on A – d2, oktav madalam kui oboel.
Napoli sekstakord

Napoli sekstakord (inglise keeles "Neapolitan chord", saksa keeles "Neapolitanische Sextakkord") on muusikas kõrvalsekstakordide hulka kuuluv früügia helilaadist pärinev harmoonilises minooris või harmoonilises mažooris kasutatav madaldatud II astme sekstakord.
Napoli sekstakord oli kasutusel juba 15. ja 16. sajandil Madalmaade koolkonna muusikas, laialdasemalt rakendati seda 18. sajandi Napoli koolkonna heliloojate ooperiloomingus.
Rakendus.
Napoli sekstakord N6 on teise astme sekstakord, millel on madaldatud priim II6b1. Napoli sekstakord on põhiliselt kasutusel minooris, kuid selle kasutamine on võimalik ka harmoonilises mažooris nii madaldatud priimi kui ka kvindiga II6b1,5. 
Ei harmooniliselt ega ka kontrapunktiliselt ei erine Naapoli sekstakordi kasutamine tavapärase teise astme sekstakordi kasutamisest:
Nagu kõrvalsekstakordidele omane, kahendatakse ka Napoli sekstakordis eelkõige akordi tertsi, mis harmoonilise mažoori puhul on ka akordi ainus mittealtereeritud heli ning altereeritud helide kahendamist üldiselt välditakse. 
Napoli sekstakordi vahetul lahenemisel V kolmkõlasse on erandkorras lubatud põikheli, et vältida keelatud paralleelsusi ning säilitada akordide korrektne kahendus.
V kaunistamisel sellele eelneva kadentsi kvartsekstakordiga ehk järgnevuses N6-K64-V on põikheli välditav, mistõttu sellist järgnevust tulekski pidada Napoli sekstakord sisaldava kadentsi puhul loomulikumaks ning liikumist N6-V vaadelda pigem väljajättelise elliptilise järgnevusena, kus kaht akordi ühendav kadentsi kvartsekstakord puudub.
Kvartool

Kvartool (inglise keeles "quadruplet") on rütmikujund, mis kolmeosalise taktimõõdu puhul koosneb kolme asemel neljast niisama pika koguvältusega võrdsest noodist. Märgitakse numbriga 4.
Legaato

Legaato (itaalia keeles "legato", seotult) on muusikas helide järjestikune esitamine neid üksteisest eraldamata. Legaatot tähistatakse noodikirjas sidekaarega.