Etüleenvinüülatsetaat

Etüleenvinüülatsetaat (ingl "ethylene-vinyl acetate," lühend EVA) on kopolümeer, mis koosneb etüleeni ja vinüülatsetaadi monomeeridest. Vinüülatsetaadi massiprotsent varieerub 10% kuni 50%, ülejäänu on etüleen. Vinüülatsetaadi sisaldus polümeeris määrab selle peamised omadused. 
Liigitus.
EVA-l on kolm põhivormi, mis erinevad vinüülatsetaadi sisalduse poolest:
Tootmine.
Etüleenvinüülatsetaati (EVA) saadakse etüleeni ja vinüülatsetaadi ahelpolümerisatsiooni teel. Sellise kopolümeeri tootmiseks saab kasutada erinevaid tehnikaid: lahusemeetod (kasutatakse lahustit), emulsioonimeetod (monomeer emulgeeritakse mittesegunevas vedelikus, enamasti vees), masspolümerisatsiooni meetod ja suspensioonpolümerisatsiooni meetod. Laialdaselt kasutatakse masspolümerisatsiooni meetodit kõrge rõhu all, mis viiakse läbi torureaktorites või autoklaavis.
Tavaliselt toimub reaktsioon lahustis (kui polümerisatsioon ei toimu emulsioonifaasis), kus lahustina kasutatakse madala molekulmassiga alkohole, näiteks metanooli. Reaktsioon algatatakse asorühma (koosneb kahest lämmastikuaatomist) või peroksiidiga ja temperatuur hoitakse üldjuhul 40-80°C juures. Tegemist on eksotermilise reaktsiooniga, kus liiga kõrge viskoossuse korral muutub reaktsiooni temperatuuri kontrolli all hoidmine keeruliseks.
Etüleenvinüülatsetaadi polümerisatsiooni kineetika on keeruline. Arvutuslike modelleerimisvahendite abil on leitud, et EVA polümerisatsioon koosneb peamiselt neljast reaktsioonietapist: ahela initsieerimine ("initiation"), ahela kasv ("chain growth"), ahela ülekandumine (transfer) ja viimaks ahela lõpetamine ("termination"). Ahela kasvamine määrab polümerisatsiooniastme ja keskmise molekulmassi ning ahela ülekanne määrab disperssuse. 
Kasutusvaldkonnad.
EVA-d kasutatakse laialdaselt kuumliimides ja kvaliteetsetes jalgpallisaabastes. Tavaliselt lisatakse sellele ka vaha ja vaiku. EVA toimib ka plastkilede koostises nakke parandava ainena. EVA-st valmistatakse vahtlehti, mida kasutatakse laste mänguasjades, näiteks laste põrandamattides. 
Biomeditsiinilises inseneerias kasutatakse EVA polümeeri ravimikandja rakendustes. Polümeer lahustatakse orgaanilises lahustis (näiteks diklorometaanis) seejärel lisatakse ravim pulbrilisel kujul ja täiteaine (tavaliselt inertne suhkur) ning segatakse ühtlaseks massiks. Segu vormi valamisel külmkuivatatakse see tahkeks. Sellist lahendust on aeglase ravimivabastuse eesmärgil. EVA polümeer organismis ei lagune, on keemiliselt inertne ja manustamisel tekitab vähest vastureaktsiooni.
EVA polümeer on üks paljudest materjalidest, mida tuntakse vahtkummi mõiste all. EVA-vahtu kasutatakse pehmendusmaterjalina mitmesuguses spordivarustuses, näiteks suusa- ja lumelauasaabastes, jalgrattasadulates, hoki- ja poksikaitsetes, veesuusasaabastes ja kalastusvarustuse käepidemetes. Spordijalanõudes toimib EVA tüüpiliselt löögisummutina (näiteks Nike turustab EVA-st pressvormitud vahtu "Phylon" nime all). Samuti kasutatakse EVA-st valmistatakse ka ujuvpoid kalapüügivõrkudele, kuna selle tihedus on vee omast väiksem. Fotogalvaanikas kasutatakse EVA-d ränipõhiste päikesepatareide kapseldusmaterjalina. 
Ohutus ja keskkonnamõju.
Polüetüleenvinüülatsetaat on saanud polüvinüülkloriidi (PVC) populaarseks alternatiiviks, kuna ei sisalda kloori. 2014. aasta seisuga ei ole leitud, et EVA oleks kantserogeenne ning sellel puudub ohtlik mõju inimese tervisele. Nagu ka paljude teiste plastide puhul probleemiks, ei ole EVA biolagunev.