tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thomas Young

Thomas Young (13. juuni 1773 Milverton, Somerset – 10. mai 1829 London) oli inglise polümaat ja arst. Ta tegeles optika, mehaanika, energia, füsioloogia, keeleteaduse, muusikalise harmoonia ja egüptoloogiaga.
Teda on nimetatud "viimaseks meheks, kes teadis kõike".
Elu.
Ta sündis kveekerite perekonnas kümnest lapsest vanimana. 14-aastaselt oli ta juba õppinud ära kreeka ja ladina keele ning tutvust teinud veel üheteistkümne võõrkeelega.
1792. aastal hakkas ta Londonis õppima meditsiini, 1794. aastal astus Edinburghi Ülikooli ning aasta hiljem siirdus Saksamaale Göttingeni, kus sai Göttingeni Ülikoolist 1796. aastal meditsiinidoktori kraadi. 1797. aastal astus ta Cambridge'i Ülikooli Emmanueli kolledžisse. Samal aastal sai ta oma vanaonu päranduse, mis muutis ta majanduslikult iseseisvaks. 1799. aastal asus ta Londonis tööle arstina. Ta avaldas paljud oma varased teadusartiklid anonüümselt, et kaitsta oma arstimainet.
1801. aastal nimetati ta loodusfilosoofia (peamiselt füüsika) professoriks riiklikus teadus- ja haridusasutuses Royal Institution. Kahe aasta jooksul pidas ta 91 loengut.
1811. aastal asus ta tööle Saint George'i haiglas. 1814. aasta osales ta komitees, mis selgitas välja võimalikke ohte gaasi kasutuselevõtul Londonis, ning 1816. aastal komitees, mis määras kindlaks sekundi täpse pikkuse.
1827. aastal valiti ta üheks kaheksast välisliikmest Prantsuse Teaduste Akadeemias ning 1828. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Youngi sõbrad ja kolleegid pidasid temast väga lugu. Ta ei surunud kunagi oma teadmisi peale, kuid küsimise peale suutis ta ka kõige keerukamatele teaduslikele küsimustele vastata. Ulatuslikest teadmistest hoolimata ei osanud ta neid alati kõige arusaadavamalt teistele seletada.
Teadustöö.
Ta tegi mitmeid olulisi avastusi, mis hiljem teisi teadlasi nende töös edasi aitasid, näiteks Rosetta kivi dešifreerimisel.
Oma Göttingenis 1796. aastal kaitstud väitekirjas "De corporis hvmani viribvs conservatricibvs. Dissertatio." esitas ta neljal lehel lisana ettepaneku universaalseks foneetiliseks tähestikuks ("et mitte jätta neid lehti tühjaks"). Oma "Encyclopædia Britannica" artiklis "Keeled" võrdles ta 400 keele grammatikat ja sõnavara.
Valguse laineteooria.
Youngi enda arvates oli tema tähtsaim saavutus see, et ta tegi kindlaks valguse laineteooria, mille oli välja pakkunud Christiaan Huygens teoses "Traité de la lumière" (1690). Selleks ta pidi ületama Isaac Newtoni teoses "Opticks", esitatud vaate, et valgus koosneb osakestest. 19. sajandi alguses esitas ta rea teoreetilisi põhjendeid valguse laineteooria kasuks ning töötas välja kaks tõestust. Ondoskoobi abil demonstreeris ta interferentsi ideed veelainete peal. Youngi interferentsikatsega, mis oli kahe pilu katse eelkäija, demonstreeris ta interferentsi valguse kui laine puhul.
Henn Arvo

Henn Arvo (ka Henn Arwo, pseudonüüm Jok, enne eestistamist aastani 1935 Johannes Kõpman; 31. jaanuar 1915 Viljandi – 17. august 1984 Montréal, Kanada) oli eesti kergejõustiklane, jalgpallur, spordiajakirjanik, spordikohtunik ja karikaturist.
Käsitöölise poeg. 1931–1934 õppis Viljandi Maagümnaasiumis, mida ei lõpetanud. 
Sport ja ajakirjandus.
Juba 1928. aastal hakkas ta tegelema spordiga ja oli Viljandi Poiste Spordi Liidus õpetajaks Julius Mageri juhendamisel. 1934. aastast töötas spordi- ja kohtureporterina ajalehes Sakala. Ta tuli aastatel 1938–1943 viis korda 400 m jooksus ja kolm korda teatejooksus (Sakala meeskonnas) Eesti meistriks. 1940. aastal tegi 400 m tõkkejooksus Eesti rekordi. Seitse korral on kuulunud Eesti koondisse. 
Ta tegutses ka kergejõustiku- ja suusatamiskohtunikuna. 
1938. aastal töötas ta reporterina suusatamise maailmameistrivõistlustel Lahtis. 
Ta oli Sakala Noorseppade Maleva asutajaliikmeid ja tegev Sakala kergejõustikuosakonna juhatuses.
Töötas spordiajakirjanikuna Riigi Ringhäälingus 1939–1940 ja Saksa okupatsiooni aegses raadiojaamas Landessender Reval. Toimetas Taarupgaardi (Taani) põgenikelaagris masinkirjas laagrilehti Taarupgaardi Post ja Tindinokk (2/1946, kumbagi ilmus 1 nr). Kanadas oli pikka aega ajalehe Meie Elu (Toronto) kaastööline ja toimetaja Montréalis.
Karikatuur.
Karikatuure hakkas ta joonistama juba 17-aastaselt, tema esimene karikatuur ilmus 1931 ajalehes Oma Maa (Viljandi), tema karikatuure avaldati veel Eesti Spordilehes ja mõnes muuski ajalehes ja ajakirjas. 1935. aastal koos korraldas koos Evald Reieriga Viljandis Tartu tänaval Romantsovi majas oma esimese šaržinäituse. Sellele järgnesid näitused Põltsamaal, Narvas, Paides, Tapal, Tõrvas, Tallinnas ja mujal. Töötas Viljandis Sakala toimetuses. 1936. aasta sügisel tegid nad koos Evald Reieriga reisi ümber Euroopa: Inglismaal, Gibraltaril, Hispaanias ja Aafrikas, saatis Sakalale reisikirju. Reisil teeniti raha kohapeal tuntud inimestest šarže tehes. Pärast Euroopa reisi naasmist 1937–1938 korraldas koos Evald Reieriga karikatuuride-šaržide rändnäituse Viljandis, Võrus, Valgas, Narvas ja Rakveres, mis jõudsid ka Helsingisse, Lahtisse ja Hämeenlinna. 
1941. aasta suve lõpul avas koos Evald Reieri ja Edmund Valtmaniga Viljandis Lossi tänaval oma stuudios nn karikatuuripuhveti, kus iga soovija võis endast lasta šarži teha. 
1944. aastal põgenes Saksamaale, oli Taanis 1945–1948, tegi korra ka kaastööd Stockholmis ilmuvale Välis-Eesti huumoriajakirjale Pisuhänd ja Rootsis 1948–1949, kus töötas kunstnikuna reklaamibüroos. Seejärel emigreerus Kanadasse, kus algul töötas kindlustusagendina ning hiljem oli ta maailma ühe suurema Montréali alumiiniumifirma Alcan reklaamikunstnik ja šaržimeister. Võttis osa karikaturistide ühisnäitustest Montréali Jaani kirikus 1956–1959, 1961 ja 1967. Lisaks tegutses eesti seltsides. 
Isiklikku.
Abikaasa Helmi; tütar Kersti Puhvel.
Šimkaičiai vald

Šimkaičiai vald (leedu keeles "Šimkaičių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 241 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1997 inimest. Valla keskuseks on Šimkaičiai alev (2011. aastal 204 elanikku), vallamaja aadress on Liepų g. 2. Teine alev vallas on Vadžgirys (2011. aastal 440 elanikku) Vallavanem on Elena Šileikienė.
Veliuona vald

Veliuona vald (leedu keeles "Veliuonos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 120 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1634 inimest. Valla keskuseks on Veliuona alev (2011. aastal 726 elanikku), vallamaja aadress on A. Juškos g. 1. Vallavanem on Egidijus Mikšta.
Viešvilė vald

Viešvilė (leedu keeles "Viešvilės seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil.
Valla pindala on 121 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1076 inimest. 2021. aastal oli elanikke 815.
Valla keskuseks on Viešvilė alev (2011. aastal 843 elanikku), vallamaja aadress on Klaipėdos g. 63. Vallavanem on Valentinas Kucinas.
Lisaks küladele asuvad vallas veel kolm huutorit: Naumalūnis, kus aastal 2011 oli 3 elanikku, Smaladaržis, kus aastal 2011 elanikke ei olnud, ja Vilkdaubis, kus aastal 2011 oli 5 elanikku.
Astravase mõis

Astravase mõis (leedu "Astravo dvaras") on endine mõis Leedus Biržai rajoonis Biržais Astravase linnaosas. Peahoone asub aadressil Astravo g. 17. 
1804. aastal omandasid seni Radziwillidele kuulunud Biržai ja selle ümbruskonna Tyszkiewiczid. Algselt oli nende residentsiks Biržai loss. 1820. aastal valmis praeguse Astravase mõisakompleksi aladel karjamõisa eluhoone, mis on mõisakompleksi vanim ehitis. 1842. aastal valmis karjamõisa juurde uus eluhoone, mis 1862. aastal ümber ehitati. Hoone projekteeris arhitekt Tomas Tišeckis. Esindushooneks mõeldud lossis asub kaks saali, keskmise osa kohal asub vaatetorn. Sisekujunduse valmistasid kohalikud meistrid. Lossis asunud skulptuurid viidi aastail 1937 ja 1938 Kaunasesse Sõjamuuseumi. Peahoones on raamatukogu, kus asub Radziwillide ja Tyszkiewiczite suguvõsa arhiiv (vanimad raamatud pärinevad seal XV sajandist), samuti ka arheoloogilised ja etnograafilised kogud ning XIX sajandi lõpul – XX sajandi algul Vilniuses ja Pariisis valminud kunstiteosed. 
Kõrvalhoonetest on säilinud Apaščia jõel asuv vesiveski ja vahimajake, Peahoone juures asub ka tall. 1860. aastal valmis sild üle Apaščia jõe.
Mõisakompleksi juures asub 18 hektari suurune park, mis on rajatud aastail 1851–1862. Pargis kasvavad kuused, männid ja pärnad.
Jäljed (film)

"Jäljed" on Eesti 1963. aasta mängufilm. Filmi režissöör on Kaljo Kiisk. Filmi tootis Tallinnfilm.
Vana mees tahab koju

"Vana mees tahab koju" on Eesti 1991. aasta kahejaoline mängufilm. Filmi režissöör on Tõnis Kask. Filmi tootis Tallinnfilm. Film põhineb Raimond Kaugveri samanimelise romaani motiividel.
Lotte reis lõunamaale

"Lotte reis lõunamaale" on Eesti 2000. aasta animatelesari. Filmi režissöörid on Janno Põldma ja Heiki Ernits. Filmi tootis Eesti Joonisfilm. Filmi peategelane on koeratüdruk Lotte.
Filmi stsenaristide hulgas oli Andrus Kivirähk, kes kirjutas ka samanimelise raamatu (ilmus 2002).
Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle Eesti aasta filmiks.
Suu laulab, süda läigib

"Suu laulab, süda läigib" on ansambli Singer Vinger 2012 ilmunud stuudioalbum. 
Albumi tootis Hitivabrik. Album oli 2012. aasta Eesti plaadimüügi edetabelis 39. kohal.
Eeslaht

Eeslaht (ka Haapsalu Eeslaht) on Haapsalu lahe osa Haapsalu linnast lääne pool. 
Lahte suubuvad Asuküla peakraav ja Ungru oja.
Lahe suurim sügavus on 4,5 m.
Suur viik

Suur viik on laht Haapsalu linnas. Suur viik on üks Haapsalu lahe osaveekogudest. 
Suure viigi kõrval lõunas asub endine merest eraldunud lahesopp Väike viik; neid eraldab kitsas maariba, kus kulgeb Uus-Sadama tänav.
Lohusalu laht

Lohusalu laht on laht Soome lahes. Halduslikult jääb laht Lääne-Harju valda. 
Lahte suubub Keila ja Vääna jõgi.
Lahe läänerannikul asub Lohusalu sadam.
Muraja laht

Muraja laht on laht Saaremaa kaguosas, halduslikult jääb laht Saaremaa valda. 
Lahte piirab läänest Muraja poolsaar ja idast Täkksaare poolsaar.
Lahes on mitu saart, sealhulgas Anulaid ja Poldilaiud.
Saastna laht

Saastna laht on laht Saaremaa kaguosas.
Halduslikult jääb laht Saaremaa valda. Lahes on mitu saart, nende seas Rampsilaid.
Yoshito Ōkubo

Yoshito Ōkubo (jaapani keeles 大久保 嘉人 "Ōkubo Yoshito"; sündinud 9. juunil 1982 Kandas) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2003–2014 60 mängu ja lõi 6 väravat.
Kuusnõmme poolsaar

Kuusnõmme poolsaar on poolsaar Saare maakonnas Saaremaa vallas Kuusnõmme külas. Poolsaart piirab läänest Kuusnõmme laht ja idast Kiirassaare laht.
Poolsaare järgi on nime saanud siluri Rootsiküla lademesse kuuluvad Kuusnõmme kihid.
Yuji Nakazawa

Yuji Nakazawa (jaapani keeles 中澤 佑二 "Nakazawa Yūji"; sündinud 25. veebruaril 1978 Yoshikawas) on Jaapani jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1999–2010 110 mängu ja lõi 17 väravat.
Võrkrahu

Võrkrahu nime kannab mitu Eesti väikest saart:
Daisuke Matsui

Daisuke Matsui (jaapani keeles 松井 大輔 "Matsui Daisuke"; sündinud 11. mail 1981 Kyotos) on Jaapani endine jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Jaapani esiliiga klubis Yokohama.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2003–2011 31 mängu ja lõi 1 värava.
Niibi raba

Niibi raba (ka "Niibi soo") on raba Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. 
Raba põhjaservast saab alguse Riguldi jõgi. Rabas on mitu järve: Kaevandu järv, Linaleojärv ja Rootsiküla järv. Raba lääneservas on Varkla kraav.
Soo pindala on 1331 ha. Soo turbakihi paksus on 4 m.
Junichi Inamoto

Junichi Inamoto (jaapani keeles 稲本 潤 一 "Inamoto Junichi"; sündinud 18. septembril 1979 Yusuis) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2010 82 mängu ja lõi viis väravat.
Bensiinijaama kuninganna

"Bensiinijaama kuninganna" on 1962. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Sisu.
Filmi peategelane Ljudmila Dobrõivetšer unistab jääballeti artistiks saamisest. Kuid ta ei pääse konkursil läbi. Samuti ei õnnestu tal saada stjuardessiks. Ent Ljudmila ei ole unistust jääballetist maha matnud. Ajutiselt asub ta tööle bensiinijaama. Esialgu on tal uuel töökohal küll raske, kuid optimism ja leidlikkus aitavad toime tulla. Lisaks hakkab ta bensiinijaama tööd ümber korraldama.
Varia.
Esialgu pidi Ljudmila rolli mängima Terje Luik, kuid ta vahetati Nadežda Rumjantseva vastu välja.
Hiroshi Kiyotake

Hiroshi Kiyotake (jaapani keeles 清武 弘嗣 "Kiyotake Hiroshi"; sündinud 12. novembril 1989 Ōitas) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Jaapani kõrgliiga klubis Cerezo Osaka.
Ta on klubikarjääri jooksul mänginud Saksamaa kõrgliiga klubides 1. FC Nürnberg ja Hannover 96 ning Hispaania kõrgliigas Sevilla.
Jaapani jalgpallikoondises tegi Kiyotake debüüdi 2011. aastal. Ta on kuulunud Jaapani koondisse 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängudel Jaapani olümpiavõistkonda.
Shinji Ono

Shinji Ono (jaapani keeles 小野 伸二 "Ono Shinji"; sündinud 27. septembril 1979 Numazus) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Jaapani kõrgliiga klubis Consadole Sapporo.
Ta alustas klubikarjääri 1998. aastal kodumaal Urawa Redsis. Debüüthooajal valiti ta Jaapani kõrgliiga hooaja uustulnukaks.
2002. aastal valiti Ono Aasia aasta jalgpalluriks.
Aastatel 2012–2014 mängis ta Austraalia kõrgliiga klubis Western Sydney Wanderers. Hooajal 2012–13 võitis ta klubiga Austraalia liiga põhihooaja. Samal hooajal valiti ta Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2013–14 valiti ta Western Sydney Wanderers hooaja parimaks mängijaks.
Koondisekarjäär.
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1998–2008 56 mängu ja lõi kuus väravat.
Debüüdi koondises tegi ta 1. aprillil 1998 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Ta kuulus Jaapani koondisse 1998., 2002. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel, 2000. aasta Aasia meistrivõistlustel ja 2001. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ning osales lisaks Jaapani olümpiakoondises 2004. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril.
Kioma vald

Kioma vald (Kiuma vald, saksa keeles "Kioma") oli vald Võrumaal.
Kioma vald moodustati 1866. aastal. Vald hõlmas suurema osa praeguste Kiuma, Aarna ja Varbuse küla maadest. Vallamaja asus Kiumal, praeguses raamatukogu hoones. 1934. aastal ühines Kioma vallaga Kähri vald, ühinemisotsus oli tehtud juba 1931. aastal.
Võru Maavolikogu otsusega 28./29. oktoobrist 1932 (prot. nr. 1 p. 2) Kioma ja Kähri vald ühendati ja Kähri vald iseseisva omavalitsuse üksusena likvideeriti ja kõigi oma asutistega ning ühendati Kioma vallaga. 
1939. aasta vallareformiga jagati Kioma vald Põlva valla ja Kõlleste valla vahel. Suurem osa Kioma vallast läks Põlva valla koosseisu, Ahja jõest lääne pool olevad alad läksid Kõlleste valla koosseisu.
Jaan Roht

Jaan Roht (25. veebruar 1859 Varbuse vald, Võrumaa ‒ 2. august 1932 Kiuma, Võrumaa) oli eesti omavalitsustegelane.
1876. aastal lõpetas Põlva kihelkonnakooli. 1880. aastal omandas kooliõpetaja kutse ja töötas aastatel 1880‒1906 Varbusel kooliõpetajana. 1907‒1914 elas Põlvas. 1914. aastal ostis talukoha ja siirdus elama Varbuse külla. Aastatel 1917‒1924 oli ta Kioma vallavanem, hiljem Kioma vallavolikogu liige. Ta oli ka Põlva koguduse kirikupäeva saadik ja kirikunõukogu esimees.
Kuulus Eesti Rahvaerakonda ja kandideeris 1923. aastal Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Riigikogusse.
Operi Jalgpallikool

(Andres) Operi Jalgpallikool (lühemalt "Operi JK") oli Eesti spordiklubi. Klubi asutas 2003 jalgpallur Andres Oper. Klubi korraldas noortele ka jalgpallitreeninguid. 
Klubil oli oma esindusvõistkond, mis muu hulgas mängis III liigas. 2008. aasta hooajal saavutas klubi III liigas 2. koha.
Käsmu merekool

Käsmu merekool (vene k. "Каспервикский мореходный класс") oli merekool, mis tegutses Käsmu külas aastatel 1884–1931. 
Merekooli hoone on säilinud ja see on arvele võetud kultuurimälestisena. 
Käsmu merekool asutati kohalike randlaste ja meremeeste algatusel. Mereharidust andva kooli asutamise idee taga olid Käsmu, Palmse ja Sagadi kandi meremehed ning kohalikud taluperemehed. Vajadus haritud, kutseeksami läbinud laevajuhi õigustega kaug- ja lähisõidu tüürimeeste järele oli väga suur.
Kohe hakati mõtlema ka merekooli hoone ehitamisele. Uue hoone ehitamise eestvedajaks ja rahastajaks oli laevaomanik J. Kristenbrun. 1887. aasta sügisel valmis Käsmu Merekooli uus, puidust kahekorruseline hoone, kus jätkus piisavalt ruumi õppeklassidele. Hiljem tehti hoonele juurdeehitus ja katusele lisati vaatetorn. Uus ja avar koolihoone võimaldas suurendada õpilaste vastuvõttu.
Esimesel õppeaastal alustas ranna- ja kaugsõidu tüürimehe kutse omandamist 18 õpilast. Merekoolis oli kaks klassi: üks lähisõidu- ja teine kaugsõidu tüürimeeste koolitamiseks. Merekooli kursandid ei pidanud maksma õppetasu, kooli pidas ülal riik. Võimalusel toetas merekooli omalt poolt ka kohalik elanikkond. 1895. aastal hakati koolis õpetama ka kaugsõidukapteneid.
Esimese maailmasõja ajal oli Käsmu Merekool ainuke merekool Eestis, kus õppetöö sõjategevuse ajal ei katkenud. Kõik teised Eesti merekoolid evakueeriti Venemaale. Viimased venekeelsed eksamid anti Käsmus 1918. aasta kevadel, misjärel mindi täielikult üle eestikeelsele õppele.
Aastatel 1919–1931 tegutses kool uues ühekorruselises kivihoones, kus oli võimalik pakkuda merehariduse saamiseks senisest veelgi paremaid tingimusi. Kohalike randlaste ja meremeeste toetuse tulemusena oli Käsmu Merekool õppevahenditega kõige paremini varustatud Eesti merekool.
Seoses 1929–1933. aastate majanduskriisiga vähenes maailmameredel kaubavedu ja meremeeste seas hakkas kasvama tööpuudus. Õpilaste arv merekoolides jäi väiksemaks ja valitsus otsustas Käsmu merekooli sulgeda. Käsmu Merekooli 47 eduka aasta jooksul lõpetas 1664 õpilasest kutseeksamiga 603, neist 361 lähisõidu tüürimehena, 148 kaugsõidu tüürimehena ja 94 kaugsõidukaptenina. Käsmust pärit diplomeeritud laevajuhid sõitsid peaaegu kõikidel maailmameredel.
Jaan Plado

Jaan Plado (16. mai 1876 Metste, Peri vald, Võrumaa ‒ 1941) oli eesti kultuuritegelane.
Jaan Plado sündis talupidajate pojana. Ta õppis tisleriametit ja tegutses mõnda aega ehitusmeistrina. 
Plado oli 1907. aastal asutatud Põlva Rahvahariduse Seltsi asutajaliige (hiljem abiesimees) ja projekteeris 1910. aastal ehitatud seltsimaja (praegu asub selles hoones Põlva Keskraamatukogu).
1917. aastast oli ta põllumees Kioma vallas. Ta oli eri aegadel Kähri kontrollühisuse esimees, Põlva ühispanga üks asutajaid ja nõukogu liige, Kioma kartuliühisuse esimees, Kioma põllumeeste kogu esimees. Pikemat aega osales Kioma valla omavalitsuse töös.
Eesti Infotehnoloogia Sihtasutus

Eesti Infotehnoloogia Sihtasutus ehk EITSA oli aastatel 2000–2013 tegutsenud mittetulunduslik organisatsioon, mille ülesanne oli aidata kaasa nüüdisaja nõuetele vastava kõrgharidusega IT-spetsialistide ettevalmistamisele ning toetada info- ja sidetehnoloogiaharidust Eestis. 
EITSA asutasid 2000. aasta märtsis Eesti Vabariik, Tartu Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, AS Eesti Telekomi ja Eesti Infotehnoloogia- ja Telekommunikatsiooniettevõtjate Liit (siis veel Eesti Arvutifirmade Assotsiatsioon) vara kogumiseks ja haldamiseks, et saadud vahendite abil edendada info- ja sidetehnoloogiaalast kõrgharidust Eestis.
1. mail 2013 ühinesid EITSA, Tiigrihüppe Sihtasutus ning Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrk (EENet). Alates 1. maist 2013 kandis ühendasutus nime Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus (HITSA). Viimane likvideeriti 1. augustist 2020, kui alustas tegevust Haridus- ja Noorteamet, mis võttis üle kõik senise sihtasutuse teenused ja tegevused.
Jugla järv

Jugla järv (endine nimi Ropažu järv) on järv Riia idaosas. 
Järve kaldal on Jugla asum. Järves on Sudrabsaliņa saar.
Järve järgi on nime saanud siluri Jaagarahu lademe Jugla kihid.
Heino Prunsvelt

Heino Prunsvelt (sündinud 6. veebruaril 1960 Tallinnas) on eesti graafiline disainer.
Haridus.
Heino Prunsvelt on õppinud Tallinna 24. keskkooli kunstiklassis (1967–1978) ja Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudis tööstuskunsti erialal (1981–1986).
Karikatuur.
Esimene karikatuur avaldati 3. oktoobril 1975 ajalehes Sirp ja Vasar. Hiljem on karikatuure ilmunud ajalehtedes ja ajakirjades Pikker, Noorus, Rahvarinde Teataja, Helsingin Sanomat, Pahkasika, Witty World, Äripäev jm.
Karikatuurinäitused.
Tallinn, Viimsi, Odessa, Lvov, Knokke-Heist, Gabrovo, Tokyo, Ancona, Beringen, Legnica, Vancouver, Söul, Lissabon, Narva, Los Angeles jm.
Logod.
Heino Prunsvelt on kujundanud logosid ja tunnusgraafikat paljudele ettevõtetele, organisatsioonidele ja kultuuriüritustele.
Graafiline disain.
Heino Prunsvelt on kujundanud raamatuid, reklaame, postkaarte, marke, münte, plakateid, pakendeid, CD ümbriseid jm.
1992. aastal kujundas uue Eesti Kaitseväe vormiriietuse, auastmetunnused ja eraldusmärgid ning 1997 Eesti Piirivalve sümboolika.
Osalenud graafilise disaini konkurssidel-näitustel nii Eestis kui välismaal.
Raamatud.
Heino Prunsvelt on kujundanud ca 200 raamatut kirjastustele Varrak, Tänapäev, Hotger, Olympia, Pegasus, Grenader, Chan Puma, Docendo, Signum, Link Communication Arts, Tammerraamat, Solness, Eesti Kunstiakadeemia, Eesti Rahvuskultuuri Fond, Riigikogu, Eesti Kirjastuste Liit, Kaitseliidu Pärnumaa Malev, Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühing jt.
Õppejõud.
Heino Prunsvelt on aastast 2000 külalisõppejõud, diplomitööde juhendaja ja retsensent Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri ja mööblidisaini osakonnas ja Avatud Akadeemias. Aastal 2012 kujundas koos sisearhitektuuri ja mööblidisaini osakonna üliõpilastega albumi "Mööbel + ruum". Aastatel 2015, 2016 ja 2023 osales Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas lõputööde hindamistele.
Faleristika.
Heino Prunsvelt on falerist, kogudes aumärke ja teadmisi nende ajaloost. Aastast 2000 on Deutsche Gesellschaft für Ordenskunde e.V. (DGO) ehk Saksa Faleristide Seltsi liige. Avaldanud seltsi ajakirjas Orden und Ehrenzeichen uurimuslikke artikleid. Osalenud ajaloo- ja faleristikakonverentsidel nii Eestis kui välismaal.
Koiola vald

Koiola vald (1910. aastani Vana-Koiola vald, saksa keeles "Alt Kirrumpäh-Koiküll") oli vald Võrumaal ja Võru maakonnas.
Vana-Koiola vald moodustati 1866. aastal. Valla keskus oli Mammastes.
1888. aastal valmis Mammastes Koiola vallamaja.
1910. aastal muudeti valla nimi Koiola vallaks.
1939. aasta vallareformiga liideti Koiola vald, Peri vald, Kioma vald ja Põlgaste valla Puskaru küla ning moodustati Põlva vald.
Kaja Põder

Kaja Põder (neiupõlvenimi Kaja Saar; sündinud 1946) on eesti kunstnik ja kunstiõpetaja.
Kunstnikuna on ta teinud dekoortöid ja reklaame, kujundanud trükiseid ning joonistanud karikatuure.
Tema esimene karikatuur ilmus 1972. aastal ajalehes Edasi. Karikatuure õpetasid teda joonistama Heinz Valk ja Edgar Valter.
Tema karikatuure on avaldatud ajakirjades Pikker, Pioneer, Noorus ja ajalehes Sirp ja Vasar, samuti väliseesti ajalehes Eesti Rada.
Näitused.
Ta on osalenud ka rahvusvahelistel näitustel Vilniuses, Odessas, Lvovis ja Marosticas.
Isiklikku.
Tema ema oli kirjanik ja pedagoog Veera Saar. Ta elas lapsepõlves Jäneda viinavabriku taga endises mõisavalitseja majas.
Zoja Puhhova

Zoja Puhhova (vene keeles Зоя Павловна Пухова, 24. september 1936 Ivanovo oblast, Venemaa – 6. jaanuar 2016 Moskva, Venemaa) oli vene kangur, tööstusorganisaator, ühiskonna- ja majandustegelane. 
1951–1973 töötas ta Ivanovo 8. märtsi nimelises tekstiilivabrikus kangruna ja 1973–1985 direktorina.
1966–1991 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu 7.–11. koosseisu saadik. 
1987–1991 oli Puhhova Nõukogude Naiste Komitee esinaine.
Alates 1991. aastast oli ta pensionil.
Lähte Ühisgümnaasium

Lähte Ühisgümnaasium on gümnaasium Tartu maakonnas Tartu vallas Lähte alevikus aadressil Õpetaja tänav 8. Kooli valdaja on Tartu Vallavalitsus. Kooli direktor on Martin Pent. Õppimas on seal ~500 õpilast. 
Koolil on kolm korpust: peahoone ehk A-korpus, keeltehoone ehk B-korpus ja algklassidehoone ehk C-korpus. Algklassidehoones tegutsevad ka Tartu Valla Muusikakool Lähte osakond ja Lähte Ühisraamatukogu. 
Kooli gümnaasiumis on neli õppesuunda: meedia-, spordi-, tehnoloogia- ja loodussuund. 
Koolil on oma spordisaal, jääväljak ja õpilaskodu. Spordihallis tegutseb samuti Tartu Valla Spordikool.
Aleksander Perri

Aleksander Perri (1. august 1907 Narva – 6. august 1944) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1933).
Ta lõpetas 1929. aastal sõjakooli nooremleitnandina. Teenis 1. Jalaväerügemendis.
1935. aastal abiellus ta Nora Link'iga (1916–1990).
1944. aasta suvel võitles leitnant Aleksander Perri 2. Piirikaitserügemendi 3. pataljoni koosseisus Virumaal, oli 12. kompanii ülem. 
Suri ilmselt 2. augusti lahingus saadud vigastuste tagajärjel.
Grease

"Grease" on Jim Jacobsi ja Warren Casey 1971. aastal loodud muusikal.
Muusikal on pealkirja saanud 1950. aastatel USA-s levinud töölisnoorte subkultuuri "greasers" järgi.
Muusikali on ette kantud ka Eestis: Tallinna Linnahallis 2004. aastal Andres Dvinjaninovi lavastuses ja Vanemuise teatris 2013. aastal Georg Malviuse lavas­tuses.
Evita

"Evita" on Andrew Lloyd Webberi 1978. aastal valminud muusikal. Selle libreto autor on Tim Rice.
Muusikal põhineb Argentina presidendi Juan Peróni abikaasa Eva Peróni (hüüdnimi Evita) elulool.
"Evita" anti algul välja muusikaalbumina 1976. aastal. Plaadi edule järgnesid lavastused Londoni West Endis 1978. ja New Yorgis Broadwayl 1979. aastal. 1996. aastal valmis filmiversioon. 
Broadwayl mängis peaosa Patti LuPone, Londoni West Endis Elaine Paige ja filmis Madonna. Televersioonis on peaosas olnud Faye Dunaway. 
"Evita" lavastused Eestis.
"Evitat" on Eestis lavastatud Vanemuise teatris kahel korral. 
2002. aastal lavastas Vanemuine "Evita" Tartu Raekoja platsil, peaosas Siiri Sisask. Lavastaja oli Tiit Ojasoo, kunstnik Ene-Liis Semper, dirigent Tarmo Leinatamm, koreograaf Jüri Nael. Lavastus pälvis Tartu linnalt Kultuurikandja auhinna.
2009. aastal lavastas Vanemuises "Evita" Georg Malvius, peaosas Maarja-Liis Ilus. Georg Malviuse lavastus toodi uuesti lavale 31. jaanuaril 2014, siis oli peaosas Evelin Võigemast.
Kuningas ja mina (muusikal)

"Kuningas ja mina" on helilooja Richard Rodgersi ja libretist Oscar Hammersteini muusikal 1951. aastast. 
Muusikal põhineb Margaret Landoni romaanil "Anna and the King of Siam" ("Anna ja Siiami kuningas").
Muusikal esietendus Eestis 28. novembril 1998 Tallinna Linnahallis. 
Teose lavastas Ivo Eensalu, dirigent oli Erki Pehk, kunstnikud Kersti Rattus ja Krista Tool ja liikumisjuht Dmitri Harchenko. Produtsendid olid Mikk Purre, Anne Veesaar ja Tarvo Krall (Smithbridge Productions).
Näitlesid Katrin Karisma, Marko Matvere, Tõnu Kark, Silvi Vrait, Mart Sander ja teised. Kaasa tegid ka ETV laulustuudio lapsed, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õpilased ja Estonia balletitantsijad.
Jevgeni Švarts

Jevgeni Lvovitš Švarts (vene keeles Евгений Львович Шварц; 9./21. oktoober 1896 Kaasan – 15. jaanuar 1958 Leningrad) oli vene näitekirjanik ja stsenarist. Ta kirjutas 25 näidendit ja stsenaariumid kolmele filmile.
Ta sündis arsti perekonnas. Tema isa oli juut, ema venelanna.
Mees La Manchast

"Mees La Manchast" (originaalpealkirjaga "Man of La Mancha") on 1964. aastal loodud muusikal, mille autorid on Dale Wasserman (käsikiri), Joe Darion (laulusõnad) ja Mitch Leigh (muusika).
1964. aastal valminud muusikal on kohandus Dale Wassermani 1959. aasta mittemuusikalisest telelavastust "I, Don Quixote" ('mina, don Quijote'), mis sai omakorda inspiratsiooni Miguel de Cervantese romaanist "Don Quijote".
Lavastused Eestis.
Muusikali on lavastatud ka Eestis. 1971. aastal laulis Estonias nimiosa Georg Ots, lavastas Sulev Nõmmik. 
2005. aastal lavastas selle Tallinna Linnahallis Ivo Eensalu ja peaosas oli Jassi Zahharov.
2012. aastal lavastas selle rahvusteatris Estonia Neeme Kuningas, dirigeeris Jüri Alperten ja peaosa laulis René Soom.
Chess

"Chess" (eesti keeles 'male') on 1984 loodud muusikal, mille muusika autorid on Benny Andersson ja Björn Ulvaeus (mõlemad tollal ABBA liikmed), libreto kirjutas Tim Rice.
Muusikal esietendus 1986. aastal Londonis West Endis – Prince Edward Theatre's, kus seda mängiti 1209 korda – ja 1988. aastal New Yorgis Broadwayl.
Muusikali tegevus toimub külma sõja ajal, läbivaks teemaks on malematš USA ja Nõukogude Liidu male suurmeistri vahel. Matši ajal toimub kahe suurmeistri vahel peale võitluse malelaual ka võitlus naise pärast, kes kurameerib ühe suurmeistriga, ent armub hoopis teise.
Muusikal sisaldab kümneid laule, millest on hiljem saanud üleilmsed hitid; tuntumate muusikanumbrite seas on näiteks laulud "I know him so well", "One Night in Bangkok" jm.
"Chess" Eesti lavadel.
Eestis on muusikali lavastatud Vanemuise teatris rootsi lavastaja Georg Malviuse käe all. See esietendus 2. juunil 2006, peaosi mängisid-laulsid Koit Toome, Gerli Padar ja Janika Sillamaa, dirigeeris Tarmo Leinatamm. Malviuse lavastuses oli temaatilist raskuskeset pisut muudetud: kunagi väga aktuaalsed olnud külma sõja aspektid olid kõrvale jäetud ning keskendutud armastusele ja armukadedusele. Esile on tõstetud ka Jüri Naela loodud koreograafia erilisust.
Elias Magnus Fries

Elias Magnus Fries (15. august 1794 Femsjö (tänapäeval Hylte vallas) – 8. veebruar 1878 Uppsala) oli rootsi mükoloog ja botaanik.
Ta oli pastori poeg.
Fries õppis Lundi Ülikoolis. 1814. aastal lõpetas ta ülikooli doktorikraadiga ja määrati 1824. aastal botaanikaprofessoriks. Friesi peetakse üheks kaasaegse seente süstematiseerimise rajajaks koos Christiaan Hendrik Persooniga. Ta määras seeni eoste värvi ja hiljem sealhulgas ka mikroskoobi abil eoste kinnitusstruktuuri alusel.
Ta oli Uppsala ülikooli rektor, Rootsi Akadeemia liige (1847. aastast) ja Kuningliku Teaduste Akadeemia liige (1821. aastast).
Tema tähtsamad tööd olid kolmeköiteline "Systema mycologicum" (1821–1832), "Elenchus fungorum" (1828), kaheköiteline "Monographia hymenomycetum Sueciae" (1857 ja 1863) ja "Hymenomycetes Europaei" (1874).
Friesi kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Fr..
Ristija Johannese kirik

Ristija Johannese kirik on mitme Ristija Johannesele pühitsetud kiriku nimi
Osariik (Venezuela)

Osariik on peamine Venezuela 1. järgu haldusüksuse liik. Lisaks 23 osariigile on Pealinnaringkond ja Liidusõltkonnad.
Ajalugu.
Enne kodusõda aastatel 1859–1863 jagunes Venezuela provintsideks. Pärast seda toimus kuni 1900. aastateni osariikide jaotuses palju territoriaalseid muudatusi, sealt edasi kuni 1990. aastateni püsisid osariigid muutumatutena. 1990. aastatel loodi kolm uut osariiki.
Reeglipõhine masintõlge

Reeglipõhine masintõlge (RPMT; masintõlke "klassikaline lähenemine") hõlmab masintõlke süsteeme, mis põhinevad lingvistilisel infol lähte- ja sihtkeele kohta. See talletatakse sõnastike ja grammatikareeglitena kattes sellega vastava keele tavapärased semantilised, morfoloogilised ja süntaktilised juhtumid. Saades sisendiks lause (lähtekeeles) genereerib RPMT süsteem väljundlause (sihtkeeles) lähtudes väljund- ja sihtkeele morfoloogilisest, süntaktilisest ja semantilisest analüüsist.
Ajalugu.
Esimesed RPMT süsteemid arendati välja 1970. aastatel. Kõige tähtsamad sammud selle evolutsioonis olid järgmiste süsteemide loomine:
Tänapäeval on laiemalt kasutusel RPMT süsteemid ka: 
RPMT tüübid.
On kolme erinevat tüüpi reeglipõhiseid masintõlke süsteeme:
RPMT süsteeme saab kirjeldada ka kui näitepõhiste masintõlkesüsteemide vastandit (näitepõhised masintõlke süsteemid), samal ajal kui hübriid masintõlke süsteemid kasutavad muuhulgas ka mitmeid RPMT printsiipe.
Põhiprintsiibid.
RPMT peamine meetod põhineb sisendlause ja soovitava väljundlause struktuuride vastavusse seadmises nii, et säiliks tähendus. Järgnev näide illustreerib RPMT toimimist:
 "A girl eats an apple." Lähtekeel = inglise; soovitud sihtkeel = eesti.
Tõlke saamiseks on minimaalselt vaja:
Lõpetuseks, on vaja reegleid, millest lähtudes need kaks struktuuri üksteisega seotakse. 
Vastavalt eelnevale saame järgmised tõlkeetapid:
 1. Igas lähtesõnale vastava lauseliikme leidmine:
 a = määramata artikkel; girl = nimisõna; eats = tegusõna; an = määramata artikkel; apple = nimisõna.
 2. Verbi "to eat" süntaktilise info tuvastamine:
 nimisõna-eat-nimisõna; siin: eat – lihtolevik, 3. isik ainsuses, aktiiv
 3. lähtekeele sõelumine:
 (nimisõna an apple) = verbi eat objekt
Tihti piisab ka ainult osalisest sõelumisest, et seada lähte- ja sihtkeele struktuurid vastavusse.
 4. sõnade tõlkimine inglise keelest saksa keelde
 a (sõnaliik = määramata artikkel) =&gt; jäta tõlkimata
 girl (sõnaliik = nimisõna) =&gt; tüdruk (sõnaliik = nimisõna)
 eat (sõnaliik = verb) =&gt; sööma (sõnaliik = verb)
 an (sõnaliik = määramata artikkel) =&gt; jäta tõlkimata
 apple (sõnaliik = nimisõna) =&gt; õun (sõnaliik = nimisõna)
 5. Sõnastikuvastetele lõpliku kuju andmine: 
 A girl eats an apple. =&gt; Tüdruk sööb õuna.
Komponendid.
Masintõlke süsteem sisaldab:
 "lähtekeele sõnastik" – vajalik lähtekeele morfoloogiliseks analüüsiks;
 "kakskeelne sõnastik – "vajalik lähtekeele sõnade tõlkimiseks sihtkeelde;
 "sihtkeele sõnastik" – vajalik sihtkeele morfoloogia genereerimiseks. 
RPMT süsteem kasutab järgnevat informatsiooni
Peri vald

Peri vald (saksa keeles "Perrist") oli vald Võrumaal ja Võru maakonnas. Vallamaja asus tänapäeva Peri küla aladel.
Peri vald moodustati 1866. aastal.
1939. aasta vallareformiga liideti Koiola vald, Kioma vald, Põlgaste valla Puskaru küla ja Peri vald (välja arvatud Viira asundus ja osa Saarjärve asundusest, mis liideti Leevi vallaga) ning moodustati Põlva vald.
Johan Kurvits

Johan Kurvits (1872 – 9. aprill 1926) oli eesti omavalitsustegelane.
Aastatel 1924–1926 oli ta Koiola vallavanem.
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Kalju Kurepõld

Kalju Kurepõld (15. märts 1937 – 25. oktoober 2010) oli eesti karikaturist ja filmitegija. 
Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Tegeles spordiga (aerutamine, mäesuusatamine). Õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonnas ja Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas. 
1961. aastast töötas Kurepõld Tallinnfilmi nukufilmi osakonnas operaatori assistendina. Hiljem osales rohkem kui 30 nuku- ja joonisfilmi filmimisel animaatori, kunstniku, stsenaristi või lavastajana Tallinnfilmis, Eesti Telefilmis, Eesti Reklaamfilmis ja Kasahhfilmis. 1965. aastal tegi Kalju Kurepõld koos Ants Loomaniga esimese joonisfilmi NSV Liidu riiklikule satiirilisele kinoringvaatele „Süütenöör”, mis oli kuus-seitse aastat varem, kui Tallinnfilmi juurde loodi joonisfilmistuudio. 
Multifilmide tegemiseni jõudis karikatuuride kaudu. Tema esimesed karikatuurid ilmusid 1960. aastal ajalehtedes Edasi ja Õhtuleht, seejärel ajakirjas Pikker.
Pastacas

Pastacas on Eesti ühemeheansambel, mille moodustab Ramo Teder.
Leslie Da Bass

Leslie Da Bass on Eesti rokkansambel. 
Koosseis:
Noorkuu (ansambel)

Noorkuu on 1996. aastal asutatud Eesti vokaalansambel, mis algul tegutses nime Rumal Noorkuu all. Kuni 1999. aasta augustini musitseeriti triona, kuhu kuulusid Rein Kahro, Martti Meumers ja Henrik Raave. 
Noorkuu viljeleb peamiselt "a cappella" laulu. Enamik ansambli liikmeist on muusikat õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis.
Ultramelanhool

Ultramelanhool on 2001. aastal asutatud Eesti ansambel.
Koosseis:
Nightlight Duo

Nightlight Duo (ka NightLight Duo) oli Eesti ansambel (duett), mis tegutses aastail 2001–2006.
Ansamblis laulsid Tatjana Mihhailova ja Ly Lumiste. 2006. aastal pani mänedžer Gunnar Loho kokku sama nime all tegutsema hakanud dueti uue koosseisu, kuhu kuulusid Rita Liiver ja Elise Mängel.
Def Räädu

Def Räädu on 1999. aastal asutatud Eesti ansambel.
Esinemised.
Def Räädu on koos erinevate koostööpartneritega andnud sadu kontserte üle Eesti ja ka väljaspool Eestit.
Olulisemad esinemised
Kollane Allveelaev G

Kollane Allveelaev G oli eesti ansambel. See asutati 1989. aastal.
Koosseis.
Ansamblis on teiste seas kaasa teinud:
Männikjärv

Männikjärv on järv Jõgeva vallas Tooma külas. Järve pindala on 17,4 ha.
Järve järgi on nime saanud Männikjärve raba.
Värska laht

Värska laht (ka Värska orglaht) on laht Võru maakonnas; laht on ühenduses Pihkva järvega Pihkva järv. Lahe pindala on 257,4 ha.
Kaljo Itra

Kaljo Itra (20. juuni 1938 – 4. september 2010) oli eesti karikaturist ja tõlkija. 
Vigalast pärit Kaljo Itra on tõlkinud meditsiiniteemalisi raamatuid ning andnud välja fotoalbumeid.
1970. aastatel oli ta Eesti NSV Riikliku Kirjastuskomitee peatoimetaja, 1980. aastatel oli kirjastuse Perioodika raamatukirjastamisgrupi peatoimetaja asetäitja. 
Vabal ajal joonistas karikatuure, mida avaldati ajakirjas Pikker ja mujalgi. Tema karikatuuridest tehti multifilm "Jalakäijad" ja avaldati karikatuuriraamat.
Välislingid.
Fotode Infosüsteem – foto Kaljo Itrast
Väike-Nõuni järv

Väike-Nõuni järv on järv Otepää vallas Nõuni külas; üks Päidla järvestiku järvi. Järve pindala on 6,1 ha.
Järve läänekaldal on kalmistu (Kitka kalmemägi).
Järve äärest läheb mööda Tatra–Otepää–Sangaste maantee.
Räbi järv

Räbi järv on järv Otepää vallas Räbi külas; kuulub Päidla järvestikku. Järve pindala on 9,5 ha.
Kalmejärv

Kalmejärv on järv Otepää vallas Päidla külas; kuulub Päidla järvestikku. Järve pindala on 3 ha.
Päidla Kõverjärv

Päidla Kõverjärv on järv Otepää vallas Päidla külas; kuulub Päidla järvestikku. Järve pindala on 8,8 ha.
Päidla Mudajärv

Päidla Mudajärv on järv Otepää vallas Nõuni külas; kuulub Päidla järvestikku. Järve pindala on 1,2 ha.
Tarbagatai rajoon

Tarbagatai rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Burjaatia Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Tarbagatai.
Rajoon jaguneb 10 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 23 asulat.
Maria Teresa de Filippis

Maria Teresa de Filippis (11. november 1926 Napoli – 8. jaanuar 2016 Scanzorosciate) oli itaalia võidusõitja.
Ta oli esimene naispiloot, kes osales Vormel 1 etapil. 
Aastal 1958 kuulus Maserati võistkonda ja tegi kokku kaasa kolmel etapil. Tema parimaks tulemuseks jäi Belgias välja sõidetud kümnes koht.
Liisa Koppel

Liisa Koppel (28. märts 2003 – 4. oktoober 2021) oli eesti lapsnäitleja.
Ta õppis Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumis.
Ta tantsis rahvatantsurühmas Kajakas, õppis muusikakoolis klaverit ja tegeles laulmisega.
Sulev Tamm

Sulev Tamm (19. veebruar 1935 Tammessaare küla, Avinurme vald, Avinurme kihelkond, Tartumaa – 7. märts 1962 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1954. aastal Mustvee 1. Keskkooli ja õppis 1954. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis ajaloo-keeleteaduskonnas bibliograafiat. 1961. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend).
Pärast lõpetamist töötas ta Rakvere Teatris, oli ka Viljandi Kultuurharidustöö Kooli kõnekultuuri õpetaja.
Sulev Tamm suri verevähki. Ta on maetud Avinurme kalmistule.
Audentese SG/Noortekoondis

Audentese SG/Noortekoondis (ka TSIK, Audentese Spordigümnaasium, G4S Noorteliiga) on Eesti korvpalliklubi, mis mängib alates 2019. aastast Saku I liigas. Enne seda mängiti mitu aastat Korvpalli Meistriliigas. Audentese SG/Noortekoondis teeb koostööd Audentese erakooli ja Audentese Spordigümnaasiumiga. 
2020. aastast on klubi peatreener Aivar Kuusmaa. Audentese Spordigümnaasiumi korvpalliklubi kasvandikke on jõudnud Eesti meeste rahvuskoondisse.
Roman Kuura mälestusvõistlused

Roman Kuura mälestusvõistlused olid Eesti poksija Roman Kuura mälestuseks 1962–1974 Pärnus peetud poksivõistlused.
Tartu Õpetajate Selts

Tartu Õpetajate Selts oli Tartus tegutsenud haridusselts.
20.–22. aprillil 1917 korraldas selts rahvahariduse kongress, millest võttis osa üle 300 õpetaja.
Seltsil oli Tartus oma kool: Tartu Õpetajate Seltsi Kaubanduskool.
Rootsi Raadio

Rootsi Raadio (rootsi keeles "Sveriges Radio AB") on Rootsi ringhäälinguasutus, avalik-õiguslik piiratud vastutusega äriühing, mida rahastatakse raadiomaksust laekuva rahaga. 
Asutus asutati 1. jaanuaril 1925.
Rootsi Raadiol on olnud eestikeelsete saadete toimetus.
Saaremaa Merekultuuri Selts

Saaremaa Merekultuuri Selts on Saaremaa merehuvilisi ühendav organisatsioon.
Selts asutati 1994. 
Seltsi eestvõttel korraldatakse Kuressaare merepäevi.
Seltsil on oma 1996. aastast Lääne-Saaremaal tegutsev tütarselts: Salava.
Tverai vald

Tverai vald (leedu keeles "Tverų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Rietavase omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 142 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1305 inimest. Valla keskuseks on Tverai alev (2011. aastal 558 elanikku), vallamaja aadress on Žemaičių a. 8. Vallavanem on Antanas Zalepūgas.
Riia Suurgild

Riia Suurgild (saksa keeles "Die Große Gilde zu Riga, St. Marien-Gilde") oli Riia kaupmeeste ja teiste kõrgemast seisusest kodanike organisatsioon (gild). Gild asutati ja tegutses aastani 1939.
Mõõgaorden

Rootsi Mõõgaorden (rootsi keeles "Svärdsorden") on Rootsi autasu (orden), mida hakkas 23. veebruarist 1748 välja andma Rootsi kuningas Fredrik I. Samast kuupäevast hakkas kuningas välja andma ka Rootsi Serafimi ordenit ja Rootsi Põhjatähe ordenit. Aastatel 1975–2022 ordenit välja ei antud.
Tartu maavanem

Tartu maavanem oli Tartu maavalitsuse juht (maavanem) kuni 2017. aasta haldusreformini.
 1917, Juhan Ostrat, Tartu maakonnakomissar, Venemaa Ajutise Valitsuse Eestimaa kubermangukomissari alluvuses
Maakonnaomavalitsused likvideeriti Eestis 1934. aasta põhiseadusega, senised maavanemad jäid ametisse ajutiste maavalitsuste esimeestena. 1. mail 1938 jõustunud maakonnaseaduse järgi oli maavanem maakonnaomavalitsuse juht ja ühtlasi keskvalitsuse esindaja maakonnas.
Tartu linnaarhitekt

Tartu linnaarhitekt on Tartu linnavalitsuse teenistuses olev arhitekt.
Tartu linnaarhitekti nimetati 17.–19. sajandil linna ehitusmeistriks ja Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi ajal linna peaarhitektiks.
Tartu ülikoolil on olnud oma arhitekt: Tartu ülikooli arhitekt.
Tartu Suurgild

Tartu Suurgild oli Tartu kaupmehi ja teisi tähtsamaid Tartu linnakodanikke ühendav seisuslik organisatsioon (Tartu Püha Maria suurggild) saksa keeles "Dorpater St. Marien (Große) Gilde". Tartu Suurgild tegutses hoones Kompanii tänav 2
Tartu Püha Maria suurgildile kuulus ka 1905. aastast Tartu Pank. Pank tegeles hoiustamise, arvete avamise, vekslite diskonteerimise, pandi alusel laenude andmise, väärtpaberite ostu-müügi ning raha, väärtpaberite ja väärisesemete deponeerimisega.
En Avant de Guingamp

En Avant de Guingamp on Guingampis tegutsev Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.
Guingampi kodustaadioniks on 18 126 pealtvaatajat mahutav Stade du Roudourou.
Aastatel 2009 ja 2014 on klubi võitnud Prantsusmaa jalgpallikarika. 1996. aastal võitis klubi UEFA Intertoto karika.
Lotte

Koeratüdruk Lotte on Janno Põldma ja Heiki Ernitsa loodud tegelaskuju, punapäine koeratüdruk, kes elab Leiutajatekülas, ning ka kaubamärk. 
Lotte kujunemisest rääkides viitavad autorid lapsepõlvele, Nukuteatri näidendile "Koera pulm", Edgar Valteri sõbralikule joonistamisstiilile ja jahikoer Ramsesele. Koeratüdruk Lotte on peategelane filmides "Lotte reis lõunamaale" (2000), "Leiutajateküla Lotte" (2006), "Lotte ja kuukivi saladus" (2011) ning "Lotte ja kadunud lohed" (2019).
Lotte fantaasiarikaste seikluste tekstid on kirjutanud Andrus Kivirähk.
Muhhoršibiri rajoon

Muhhoršibiri rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Burjaatia Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Muhhoršibir.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 23 850, neist 19,7% burjaadid, 77,1% venelased, 1,4% tatarlased ja 1,8% teiste rahvuste esindajaid.
Rajoon jaguneb 16 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 29 asulat.
Suure-Jaani Peeter-Pauli kirik

 
Suure-Jaani Pühade apostlite Peetruse ja Pauluse kirik on õigeusu kirik Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Suure-Jaanis. Kirik on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kirik asub aadressil J. Köleri tänav 38b.
Selle puidust eelkäija ehitati 1848. aastal Olustvere mõisa lähedale Papiorgu, ent see oli kiiruga ehitatud ja vajas seetõttu hiljem pidevalt remonti. Aastatel 1906–1908 ehitati selle asemele uus kirik Suure-Jaani asulasse.
2018. aastal alustati pühakoja restaureerimist ja 2019. aasta suvest toimuvad regulaarsed jumalateenistused. Jumalateenistusi toimetab preester Roman (Roland) Tõnisson. 
Kogudus on taasasutatud 2024.aasta jaanuaris.
Kjahta rajoon

Kjahta rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Burjaatia Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Kjahta.
Rajoon jaguneb 17 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 42 asulat.
Ohepalu soo

Ohepalu soo on soo Ohepalu looduskaitseala keskosas. Administratiivselt jäävad Ohepalu soo alad Harjumaa ning Lääne-Virumaa piirialadele.
Ohepalu soo jaguneb mitmeks osaks, mille seas on mitu Ohepalu raba. Läänepoolset Ohepalu raba eraldavad keskmisest Ohepalu rabast Litsemäe raba ja Sakssaare raba ning idapoolset Ohepalu raba eraldab keskmisest Ohepalu rabast Tapa-Pikassaare oosistik. Kaitsestaatuselt kannab Ohepalu raba läänepoolne osa Pala piiranguvööndi ning idapoolne Ohepalu raba osa Ohepalu sihtkaitsevööndi nimetust. Litsemäe soo on kaitsestaatuselt Ellamaa sihtkaitsevööndi nimetusega. 
Ohepalu sooala idapoolset raba täpsustatakse vahel "järve" nimetuse lisamisega (seal paikneb Ohepalu Suurjärv). Ohepalu soost lõunasse jäävad kõdusoometsad ning Rutkamäe lammi- ja madalsood.
Ohepalu soos – Ohepalu sihtkaitsevööndis ja sellest lõuna pool paiknevas Rutkamäe sihtkaitsevööndis – taastati LIFE MIRES ESTONIA projekti raames LIFE programmi ja KIKi looduskaitseprogrammi toetusel ajavahemikul 2015–2020 Ohepalu järve soo ning Rutkamäe lammi- ja madalsoodes looduslik veerežiim. Loodusliku veerežiimi taastamine on vajalik, et luua märgalakoosluste säilimiseks soodsad tingimused ja vähendada inimtegevusest tingitud mõjusid. Taastamistegevuste mõjuala – 1120 ha – jääb kaitseala piiridesse. 
Ohepalu soo teke.
Sooderikka jääjärvetasandiku pinnamood on vaheldusrikas, millele aitavad kaasa mandrijää servakuhjatised – oosiahelikud. Ohepalu looduskaitseala hõlmab Ohepalu-Viitna ja Tapa-Pikassaare oosistuid, viimane on ühtlasi Ohepalu kaitseala teljeks (KKK). Jää taandumisel ja sulamisel on mandrijää servakuhjatiste vahele jäänud veest tekkinud järved tasapisi kinni kasvanud. Turba all, mille keskmine paksus on 2,4, suurim 7,2 meetrit, on 0,5–1,3 meetrit järvemuda ja -lupja. Kunagisest veeväljast on alles Ohepalu Suurjärv, mis on madalaveeline, kuid Kõrvemaa suurim looduslik veekogu. Ühtlasi on Ohepalu Suurjärv üks suurimaid tüüpilisi rabajärvi Eestis (Kimmel, 2015).
Kasvukoha- ja elupaigatüübid.
Kasvukoha- ja elupaigatüüpide poolest on Ohepalu soo mitmekesine. Ohepalu soo kasvukohatüübid inventeeris Eestimaa Looduse Fond 2009. aastal (vaatlejad Eerik Leibak, Vallo Valdmann). Inventuuri käigus on määratletud mättaraba (3221), laukaraba (3223), rohu-siirdesoo (3121), liigivaene madalsoo (3111) ja rabamets (1431). Natura 2000 elupaigatüüpidest on Ohepalu soos looduslikus seisundis rabasid ("7110"); siirdesoo ja rabametsi ("91D0"), looduslikke huumustoitelisi järvi ja järvikuid ("3160"). Metsakooslustest leidub Ohepalu soos vanu loodusmetsi ("9010"), hariliku kuusega ("Picea abies)" rohunditerikkaid Fennoskandia metsi ("9050"), okasmetsi oosidel või glatsiofluviaalsetel mõhnadel ("9060") ning Fennoskandia soostunud- ja soolehtmetsi ("9080"). Koosluste eestikeelne klassifikatsioon toetub Jaanus Paali (2007) koostatud jaotusele. Sulgudes olevad kaldkirjas numbrid tähistavad rahvusvahelisi koosluste koode, mis on ära toodud Euroopa loodusdirektiivis. Rabad on looduskaitseliselt Natura 2000 kõrge tähtsusastmega kooslused ning Eesti vastutuskooslused.
Peeli jõgi

Peeli jõgi (ka "Piili jõgi") on jõgi Võru maakonnas, Vaidva jõe lisajõgi. Peeli jõgi suubub Vaidva jõkke 7,7 km kauguselt Vaidva jõe suudmest. Peeli jõe pikkus on 17,3 km ja valgla pindala 122,9 km².
Maeru oja

Maeru oja on oja Harju maakonnas; Vasalemma jõe lisajõgi. Maeru oja suubub Vasalemma jõkke 12,7 km kauguselt Vasalemma jõe suudmest. Oja pikkus on 12 km. Valgala on 41,2 km². Oja lisajõgi on Lehola oja..
Koila peakraav

Koila peakraav on peakraav Lääne-Viru maakonnas; Pedja jõe lisajõgi. Peakraav suubub Pedja jõkke 83 km kauguselt Pedja jõe suudmest. Peakraavi pikkus on 9 km.
Sääsküla oja

Sääsküla oja on oja Järva maakonnas; Ambla jõe lisajõgi. Oja suubub Ambla jõkke 14,7 km kauguselt Ambla jõe suudmest. Oja pikkus on 18 km. Valgala on 57,4 km².
Soontaga oja

Soontaga oja on oja Valga maakonnas; Väikese Emajõe lisajõgi. Oja suubub Väikesesse Emajõkke 9,3 km kauguselt Väikese Emajõe suudmest. Oja pikkus on 10 km. Oja valgla on 16,8 km².
Kalli jõgi

Kalli jõgi (ka "Peravalla jõgi, Akali jõgi, Anna jõgi") on jõgi Tartu maakonnas, Emajõe lisajõgi. Jõgi saab alguse Liispõllu külast, voolab läbi Kalli järve ja suubub Peipsiääre vallas Praaga külas Emajõkke. Jõe pikkus on 21,8 km ja valgla pindala 105,4 km².
Arussaare jõgi

Arussaare jõgi (ka "Retla jõgi") on jõgi Järva ja Viljandi maakonnas, Navesti jõe parempoolne lisajõgi. Arussaare jõgi saab alguse 63,5 m kõrgusel Kabala külas ja suubub 40,5 m kõrgusel paremalt poolt Navesti jõkke 66,5 km kaugusel selle suudmest. Jõe pikkus on 17,5 km, valgla 32,3 km²., langus on 23 m ja lang 1,32 m/km.