tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee

Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee (põhimaantee nr 10) on üks Eesti põhimaanteid. 
See saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla tee 41. kilomeetril. Tee pikkus on 143,7 km, kaasa arvatud 2,3 km pikkune lõik Kuressaare linnas ning kokku 0,7 km pikkused lõigud Virtsu ja Kuivastu sadamas. Sadamate vahel Suures väinas toimub parvlaevaühendus (u 6,6 km). 85. ja 90. km vahel kulgeb tee Väikese väina tammil. Tee lõpeb Kuressaare linnas.
Sillad Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare teel.
Sildade nimistu pärineb Teeregistri andmebaasist.
Asulad Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare teel.
Rõuma küla, Leila küla, Maidla küla, Koluvere küla, Kullamaa küla, Silla küla, Päri küla, Lemmikküla küla, Üdruma küla, Laiküla küla, Keskküla küla, Kirbla küla, Lautna küla, Hälvati küla, Alaküla küla, Lihula linn, Valuste küla, Tuudi küla, Petaaluse küla, Vagivere küla, Kinksi küla, Ridase küla, Kõmsi küla, Kause küla, Hanila küla, Esivere küla, Virtsu alevik, Kuivastu küla, Tusti küla, Võlla küla, Mõega küla, Hellamaa küla, Soonda küla, Liiva küla, Viira küla, Vanamõisa küla, Piiri küla, Linnuse küla, Nautse küla, Põripõllu küla, Reina küla, Sundimetsa küla, Ariste küla, Mehama küla, Tumala küla, Saikla küla, Kahutsi küla, Kalma küla, Suur-Rahula küla, Väike-Rahula küla, Kuninguste küla, Tagavere küla, Arju küla, Ratla küla, Kõnnu küla, Jööri küla, Jõelepa küla, Valjala alevik, Võrsna küla, Sagariste küla, Kõljala küla, Masa küla, Kõnnu küla, Reo küla, Tahula küla, Mõisaküla küla, Lilbi küla, Upa küla, Kudjape küla, Sikassaare küla, Kuressaare linn.
Kontiolahti laskesuusatamiskeskus

Kontiolahti laskesuusatamiskeskus ("Kontiolahden ampumahiihtokeskus") on spordikompleks Soomes Kontiolahti vallas Jaamankangases Höytiäineni järve ääres umbes 10 km kaugusel Kontiolahtist ja 15 km kaugusel Joensuust. 
Seal korraldatakse laskesuusatamise maailmameistrivõistlusi ja maailma karikasarja etappe.
Olev Subbi

Olev Subbi (7. märts 1930 Tartu – 19. august 2013) oli eesti kunstnik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1948. aastal Tartu 1. Keskkooli.
Olev Subbi küüditati 1949. aastal märtsiküüditamise ajal ning viibis asumisel Krasnojarski krais kuni 1956. aastani.
Pärast vabanemist ja Eestisse naasmist õppis ta aastatel 1957–1962 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ning tegutses pärast selle lõpetamist enamasti vabakutselise kunstnikuna. 1966. aastal oli tema esimene isikunäitus, sestpeale on ta olnud üks eesti tunnustatumaid maalikunstnikke. 
Tema maalitehnika on üldiselt küllaltki konservatiivne, kuid stiililiselt on ta enamasti liigitatav sürrealismi või abstraktsionismi alla. Suure tunnustuse on võitnud ka tema aktimaalid. 
Viimastel aastakümnetel tegutses Subbi peamiselt Tallinnas.
Isiklikku.
Olev Subbi isa Johannes Subbi, Vabadusrist II/3 kavaler, vahistati 1940. aastal Nõukogude võimu poolt ja hukkus Nõukogude vangilaagris 1942. aastal. Ta on olnud abielus Heli Susiga, nende poeg Juhan on füüsik.
Tiit Pääsuke

Tiit Pääsuke (sündinud 22. detsembril 1941 Põltsamaal) on eesti maalikunstnik ja õppejõud. Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor.
Teda on peetud üheks 1970. ja 1980. aastate Eesti maalikunsti juhtfiguuriks.
Elulugu.
Pääsuke õppis aastatel 1957–1962 Tartu Kunstikoolis, seejärel 1962–1963 ja 1966–1971 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 
Kunstiinstituudi lõpetamise järel oli ta aastatel 1971–1975 sealsamas joonistuskateedri õppejõud ja 1975–1992 maaliosakonna õppejõud. Aastatel 1992–1997 oli ta Eesti Kunstiülikooli/Kunstiakadeemia maalikunsti osakonna professor, 1997–2000 erakorraline professor ja 2000–2006 joonistamise õppetooli professor, pärast seda emeriitprofessor.
2004. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Alates 1973. aastast on tal olnud üle 20 isikunäituse. 
Isiklikku.
Tema abikaasa oli graafik, pakendidisainer ja raamatukujundaja Vaike Pääsuke (1941–2018), nende lapsed Toomas ja Liisi on illustreerinud raamatuid.
Liperi

Liperi on küla Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas, Liperi valla kirikuküla.
Liperis on umbes 1700 elanikku.
Liperis asub aastatel 1854–1858 ehitatud punastest tellistest kirik, mis mahutab 1500 inimest. See oli Põhja-Karjala esimene telliskirik. Kiriku tornis asub väike kirikumuuseum.
Polvijärvi

Polvijärvi on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas, Polvijärvi valla kirikuküla.
Külas on algkool, keskastmekool ja gümnaasium. Külas on 1997. aastal valminud jäähall ja valgustatud suusarada.
Tohmajärvi

Tohmajärvi on järv Soomes Põhja-Karjala maakonnas Tohmajärvi vallas valla keskusest Kemiest lõuna pool. Geograafilised koordinaadid on 62°11' N, 30°23' E. 
Järve pindala on 12,13 ruutkilomeetrit. 
Järve pind on merepinnast 80,2 m kõrgusel. 
Järve põhjaossa lõikub Kirkkoniemi poolsaar, millel asetseb Tohmajärvi kirik. 
Tohmajoki viib järve vee Laadogasse. 
Järv oli varem praegusest hulga suurem. Karjamaade juurdesaamiseks langetati 1773. aastal ja 1960. aastate alguses järve veetaset.
Haapakylä

Haapakylä (ka Valtimo kirikuküla) on asula Soomes Põhja-Karjala maakonnas, Valtimo valla keskus.
Seal elab umbes 1700 inimest.
Kuni 1905. aastani oli küla nimi Haapajärvi.
Marie Bakovská

Marie Bakovská oli Tšehhoslovakkia jooksja. 
21. mail 1922 püstitasid Marie Mejzlíková II, Marie Mejzlíková I, Marie Jirásková ja Marie Bakovská Tšehhoslovakkia naiskonna koosseisus naiste 4×100 m jooksus maailmarekordi ajaga 53,2.
Suhhoi Su-24

Suhhoi Su-24 (NATO koodnimetus "Fencer") on muudetava tiivanoolsusega kahemootoriline ründelennuk. Välja töötatud Nõukogude Liidus iganenud ründelennuki Jak-28 väljavahetamiseks. Su-24 oli esimene Varssavi pakti lennuk, millel on integreeritud digitaalne navigatsiooni- ja relvasüsteem.
Kontseptsioonilt analoogne 1964. aasta detsembris esmalennu teinud USA lennukiga General Dynamic F-111. NSV Liidu õhuvägedele oli vajalik samasuguse võimekusega madalatel kõrgustel ülehelikiirusel (1315 km/h) lendav lennuk. Su-24 esmalend toimus 17. jaanuaril 1970. Ehitati umbes 1400 lennukit, lennuk on siiani Venemaa õhu- ja mereväe relvastuses. 
Lennuki tiivakonsoole saab lennu käigus nihutada nelja asendisse: tiivanoolsus 16° õhku tõusmisel ja maandumisel, 35° ja 45° tavaliselt lennul, 69° suurel kiirusel. Su-24 arendab optimaalsel kõrgusel kuni kahekordset helikiirust Mach 2,18 (2320 km/h).
Lennuki püsirelvastuses on üks Gatling tüüpi 23 mm automaatkahur GŠ-6-23M; 8 tiivaalust kinnituspülooni kuni 8000 kg kaaluva mitmesuguse relvastuse riputamiseks.
Su-24 on tänu tugevale ja vastupidavale konstruktsioonile Araabia riikides küllaltki nõutud.
Su-24 arendamise käigus tehtud katselendudel on eluga hüvasti jätnud suurim arv Suhhoi lennukite katselendureid, katapulteerunud lenduritest 8 jäi ellu ja 13 hukkus.
Lennukist Su-24 on tehtud ka modifikatsioone: Su-24M, Su-24M2, Su-24MR (NATO koodnimetus Fencer E) – luureversioon, Su-24MP Fencer F REL-versioon, ülesanneteks REL luure ja häirimine.
Lapsehoidja

Lapsehoidja on inimene, kes hoolitseb laste eest perekonnas kas lapse juures kodus või lapsehoidja juures.
Eestis võeti 15. novembril 2006. aastal vastu sotsiaalhoolekande seaduse parandused, milles uudse lähenemisena kehtestati lapsehoiuteenuse finantseerimine kohalike omavalitsuste poolt. Seaduseparanduse peamiseks põhjenduseks oli lapsehoiuteenuste paindlikumaks muutmine ning nende vanemate vajaduste rahuldamine, kes lasteaias lapsele kohta ei saa. Kehtestati ka tegevuslubade regulatsioon, samuti peab olema lapsehoidja registreeritud kui ettevõtja ja isik peab olema läbinud vastava koolituse, mis annab talle lapsehoidja kutsetunnistuse.
2007. aasta Vormel 1 hooaeg

2007. aasta Vormel 1 hooaeg oli Vormel 1 maailmameistrivõistluste 58. hooaeg. Hooaeg algas 18. märtsil Melbourne'is ja lõppes 21. oktoobril São Paulos. Kokku peeti 17 etappi. Maailmameistriks tuli Kimi Räikkönen.
Uute sõitjatena lisandusid Lewis Hamilton, Heikki Kovalainen, Adrian Sutil, Sebastian Vettel ja Kazuki Nakajima.
Hooaega varjutasid spioneerimiskahtlused. McLareni meeskond tunnistati süüdi salajase info omandamises Ferrari tehniliste üksikasjade kohta ning meeskond jäi ilma konstruktorite arvestuses kogutud punktidest.
Punktiseis.
1 – Austraalia, 2 – Malaisia, 3 – Bahrein, 4 – Hispaania, 5 – Monaco, 6 – Kanada, 7 – USA, 8 – Prantsusmaa, 9 – Suurbritannia, 10 – Euroopa, 11 – Ungari, 12 – Türgi, 13 – Itaalia, 14 – Belgia, 15 – Jaapan, 16 – Hiina, 17 – Brasiilia
Kristiina Kaasik

Kristiina Kaasik (aastani 1965 Kristiina Van Jung; 26. jaanuar 1943 Tallinn – 18. veebruar 2024) oli eesti maalikunstnik. 
Ta lõpetas 1961. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1967. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi teatridekoratsiooni erialal. 
Looming.
Alates 1965. aastast oli tal isikunäitusi nii Eestis kui ka välismaal.
Oma teostes väärtustas Kaasik ennekõike värvide omavahelisi suhestumisi ehk värvimaagiat. Oli ka kunstirühmituse ANK '64 liige.
Isiklikku.
Tema isa oli keemiainsener Mark van Jung. Tema abikaasa on arhitekt Veljo Kaasik ja poeg arhitekt Markus Kaasik.
Omaha

Omaha on linn USA-s, Nebraska osariigi suurim linn ja selle endine pealinn 1867. aastani. Linn asub osariigi piiril Iowa osariigiga Missouri jõe ääres. Omaha on Douglase maakonna halduskeskus. Linna pindala on 307,9 km² (vee all 8,2 km²) ja elanikke 409 416 (2004).
Hiroshimale ja Nagasakile tuumapommid heitnud pommituslennukid Enola Gay ja Bock's Car olid valmistatud Omahas.
Linn on kuulus lihatööstusettevõtete poolest. 1900. aastal tegutses Omahas neli USA viiest suurimast lihatööstusettevõttest, 1950. aastatel töötas ligi pool linna töölistest lihatööstuses.
Seppo Zetterberg

Seppo Juhani Zetterberg (sündinud 5. detsembril 1945 Helsingis) on soome ajaloolane, Jyväskylä Ülikooli üldajaloo emeriitprofessor, Soome Teaduste Akadeemia liige.
Aastatel 1994–1996 oli Seppo Zetterberg Soome Instituudi juhataja Eestis. 1997–2008 oli ta ajakirja Kanava peatoimetaja.
Seppo Zetterberg on tuntud Eesti ajaloo uurijana, kuid on palju tegelenud ka Soome autonoomia-aja lõpu ajalooga. Seppo Zetterbergi 2007. aastal ilmunud "Viron historia" on koguteos Eesti ajaloost alates jääajast kuni tänapäevani. Soome Ajaloosõprade Liit valis teose aasta ajalooraamatuks ning see kandideeris ka Soome tunnustatumale teabekirjanduse auhinnale Tieto-Finlandia. Eesti keeles ilmus teos 2009. aasta novembris.
Tunnustus.
Ta on valitud ka Õpetatud Eesti Seltsi auliikmeks.
Aleksandr Popov (ujuja)

Aleksandr Vladimirovitš Popov (vene keeles Александр Владимирович Попов; sündinud 16. novembril 1971 Sverdlovsk-45-s) on Venemaa ujuja, neljakordne olümpiavõitja, kuuekordne maailmameister ja 21-kordne Euroopa meister.
Popov võitis nii 50 kui 100 meetri vabaujumise distantsid 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas ja samuti neli aastat hiljem 1996. aasta olümpiamängudel Atlantas. 
Kuu aega pärast Atlantat Popovi pussitati Moskvas, mille käigus ta sai siseelundite (nt neeru ja kopsu) vigastusi. Teda opereeriti ja ta paranes nendest vigastustest kolme kuuga. 1997. aasta Euroopa meistrivõistlustel oli Popov jälle võidukas. 1998. aastal valiti ta ROK-i liikmeks.
2000. aasta olümpiamängudel Sydneys kaotas Popov 100 m vabaujumises olümpiakulla hollandlasele Pieter van den Hoogenbandile.
Ateenas 2004. aasta olümpiamängudel Popov jäi napilt 100 m vabaujumises finaalist välja olles 0,02 sekundiga Ian Thorpest aeglasem ja jäi esimene finaalist välja. Popovi nimel oli 16 aastat Barcelonas ujutud olümpiarekord 50 m vabaujumise ajaga 21,91, millest Pekingis 2008. aasta olümpiamängudel suutis kiiremini ujuda 11 ujujat.
Armuadramaa

Armuadramaa oli kirikuõpetajate leskede või vaeslaste heaks annetatud või määratud maa.
Shibuya

Shibuya [š'ibuja] on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Piirneb Setagaya, Shinjuku, Meguro, Nakano, Minato, Shinagawa ja Suginami ringkondadega.
Shibuya on tuntud paljude ööklubide poolest. Sealne Harajuku asum on noorte kogunemispaik ja pannud aluse samanimelisele elustiilile.
Populaarsed ostutänavad on Sentā-gai ja Takeshita-dōri. Omotesandō on tuntud paljude moeäride poolest.
Shibuyas asuvad Tōkyō olümpiastaadion ja NHK saatekeskus. Tuntud hooned on ka Meiji tempel, Shibuya 109 ostukeskus ja Shibuya kõrgeim hoone Cerulean Tower.
Shibuya raudteejaama juures asuv koerakuju Hachikō on populaarne kohtumispaik.
Shibuya liideti Tōkyōga 1932. aastal.
Shibuyas asub Eesti saatkond.
Chongming

Chongming (hiina 崇明島 / 崇明岛, "Chóngmíng Dǎo") on saar Aasias, kuulub Hiina RV-le. Asub Jangtse suudmes. Pindala 1267 km².
Chongming tekkis 618. aastal veetaseme muutuse tõttu ja on aja jooksul kasvanud.
Koos Changxingi ja Hengsha saarega moodustab Shanghai Chongmingi maakonna. Saarel elab umbes 630 000 inimest (2005).
Saare idaotsa on plaanis rajada 2010. aastaks Dongtani ökolinn. Saart hakkab Shanghaiga ühendama tunnel.
Dar es Salaam

Dar es Salaam on linn Tansaanias, riigi suurim linn. Moodustab 1. järgu haldusüksuse Dar es Salaami piirkonna, mis koosneb kolmest ringkonnast: Kinondoni põhjas, Ilala keskel ja Temeke lõunas. Asub India ookeani ääres.
Linna nimi tuleb araabia keelest, kus دار السلام‎ "Dār as-Salām" tähendab 'rahu maja'. Selle nime pani linnale Sansibari sultan 1866. aastal, varem kasutati nime "Mzizima". 1887. aastal rajas linna oma kontori Saksa Ida-Aafrika Kompanii ja Dar es Salaamist sai Saksa Ida-Aafrika kaubandus- ja halduskeskus. 1915. aastal valmis raudtee Kigomasse. 1925. aastal elas linnas 30 000 inimest. Tänapäeval on see üks kiiremini kasvavaid Aafrika linnu. 2005. aastal oli elanike arv 2 698 600.
Dar es Salaam oli Tanganyika ja hiljem Tansaania pealinn 1996. aastani, mil pealinnaks nimetati Dodoma. Paljud valitsusasutused asuvad siiani Dar es Salaamis.
Dar es Salaami ülikool on Tansaania suurim, seal õpib umbes 12 000 üliõpilast.
Peep Lassmann

Peep Lassmann (19. märts 1948 Tartu – 27. november 2025) oli eesti pianist ja muusikapedagoog, aastatel 1992–2017 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia rektor.
Elulugu.
Peep Lassmann kasvas üles Tallinnas. Lassmann alustas muusikaõpinguid Tallinna Lastemuusikakoolis, seejärel õppis Tallinna Muusikakeskkoolis professor Heljo Sepa juures, kes jäi tema juhendajaks ka Tallinna Konservatooriumis. Pärast konservatooriumi lõpetamist 1971. aastal täiendas Peep Lassmann end Moskva konservatooriumis pianist Emil Gilelsi juures.
Tööle asus Peep Lassmann Tallinna Konservatooriumi, olles õppejõud, 1987. aastast klaverikateedri juhataja, 1991 aastast professor, 1992–2017 Eesti Muusikaakadeemia rektor, 2017. aastast surmani Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klaveriprofessor.
Poliitiline tegevus.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel erakond Isamaa nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 86 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Peep Lassmann oli kirglik linnuhuviline, üks enim erinevaid linnuliike vaadelnud eestlasi.
Hans Trass oli Peep Lassmanni onu.
Peep Lassmannil on pojad Sten ja Kaur ning kasupoeg Karl. Sten Lassmann on samuti pianist.
Hyperoartia

Hyperoartia on lõuatute rühm, kuhu kuuluvad silmulised ning fossiilsed perekonnad "Jamoytius" ("Jamoytius kerwoodi"), "Endeiolepis" ja "Euphanerops", kes arvatakse tavaliselt hoopis kilbitute ehk anaspiidide ("Anaspida") klassi.
Hüpotserkaalse sabaga "Endeiolepis" ja "Euphanerops" elasid Hilis-Devonis. Mõned paleontoloogid arvavad neid endiselt ostrakodermide hulka. 
Tänapäevastest loomadest kuuluvad sellesse rühma ainult silmulised. On avastatud ka Hilis-Devoni fossiilne silmuline "Priscomyzon. 
Arvatakse, et rühm "Hyperoartia" lahknes teistest selgroogsetest juba varajases Paleosoikumis või varemgi, nii et ta ei põlvne ostrakodermidest.
Jüri Leppik

Jüri Leppik (sündinud 5. juulil 1964) on eesti vandeadvokaat, Advokaadibüroo Leppik ja Partnerid asutaja ja partner.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tihemetsa Sovhoostehnikumi ja 1991. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse alal.
Alates veebruarist 1992 on ta Eesti Advokatuuri liige, detsembrist 1994 vandeadvokaat. 1991. aastal oli ta Tallinna II Õigusnõuandla stažöör, aastatel 1991–1995 Vanalinna Advokaadibüroo advokaat, 1995–1997 vandeadvokaat Advokaadibüroos Aivar Pilv. 1997. aasta augustis asutas advokaadibüroo Leppik ja Partnerid.
Jüri Leppik on olnud tihedalt seotud Eesti Advokatuuri tegevuse ja juhtimisega. Eesti Advokatuuri juhatuse liige on ta olnud alates 2004. aastast. Ta on kolmandat ametiaega Eesti Advokatuuri juhatuse liige.
Jüri Leppik tegeleb peamiselt tsiviilasjadega ja majandusõigusega seotud kriminaalasjadega. Muu hulgas on ta olnud kaitsja paljudes avalikkuse kõrgendatud huvi pälvinud kohtuasjades. Ta on esindanud näiteks Karoly Kirberit, Tarmo Pedjasaart, Tõnis Haavelit jt.
Helar Osila

Helar Osila (sündinud 5. juulil 1970 Haapsalus) on eesti spordiajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1985. aastal Mäetaguse 8-klassilise Kooli, 1988. aastal Iisaku Keskkooli ja õppinud aastatel 1989–1993 Tartu Ülikooli ajakirjandusosakonnas. 
Alates 1993. aastast töötab Helar Osila Eesti Televisiooni sporditoimetuses reporteri ja toimetajana.
Isiklikku.
Tema ema oli luuletaja ja näitekirjanik Virve Osila.
Väino Luup

Väino Luup (5. juuli 1936 – 4. veebruar 2022) oli eesti nukunäitleja ja lavastaja. 
Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi.
Aastatel 1956–1958 töötas ta Nukuteatris autojuhi ja lavameistrina, 1958–1973 näitlejana, 1973–1992 heliinsenerina, 1992–1995 lavastajana ja 1995–2001 vaneminsenerina. 
Ta on mänginud telelavastustes "Kessu ja Tripp", "Tammetõru seiklused" ja "Väike nõid".
Ruth Jürjo

Ruth Jürjo (sündinud 5. juulil 1969) on eesti luuletaja ja toimetaja. Luuletajana kasutab pseudonüümi Ruth Jyrjo. 
Ta debüteeris 1990. aastal luulekoguga "Mänguraamat", mis kuulus kogumikku "Luulekassett '90". 
Jürjo on toimetanud näiteks E. J. Lowe "Sissejuhatuse vaimufilosoofiasse" (tõlkinud Tiiu Hallap, 2008) ja Leonid Stolovitši mälestusteraamatu "Kohtumised elu radadel" (tõlkinud Aive Pevkur, 2008).
Ogakärblased

Ogakärblased ("Stratiomyidae") on kahetiivaliste seltsi kärbseliste alamseltsi kuuluv vormirikas putukate sugukond. Ogakärblasi on teada umbes 1500 liiki 400 perekonnast. Eestis elab üle 30 liigi.
Putukate ladinakeelse nimena on mõnikord ekslikult kasutatud ka sõna "Stratiomyiidae". 
Varasemates süstemaatikates on sugukond paigutatud nüüd obsoleetsesse rühma sirgõmbelised ("Orthorrhapha"). 
Valmikud elavad enamasti nende vastsete elupaigus. Ogakärblasi võib leida eriti märgadest ja soistest aladest nagu veekogude kaldaalad. 
Eestis elavatest ogakärblastest võib nimetada "Stratiomys chamaeleon"'i, "Chloromyla formosa"'t ja "Oplodontha viridula"'t.
Sääriksääsklased

Sääriksääsklased ("Tipulidae") on sääseliste alamseltsi kuuluv putukate sugukond. Sääriksääsklasi on kirjeldatud umbes 14 000 liiki, kusjuures suur osa neist (75%) Charles Paul Alexanderi poolt. Eestist on leitud umbes 80 liiki. Sääriksääsklased on kahetiivaliste suurim sugukond.
Järvevanalased

Järvevanalased ("Limnephilidae") on ehmestiivaliste seltsi kuuluv putukate sugukond. Sugukonda arvatakse umbes 100 perekonda. 
Järvevanalased on levinud peamiselt põhjaparasvöötmes, lõunapoolsematel aladel on neid vähe. 
Täiskasvanult on järvevanalased enamasti pruunikad. Nende eestiivad on tagatiibadest märksa kitsamad, viimased on ka üldjuhul läbipaistvad.
Jamoytius kerwoodi

Lõuatu Jamoytius kerwoodi on fossiilne siluriaegne keelikloomaliik, kes arvatakse rühma "Hyperoartia" või kilbitute ("Anaspida") hulka. 
Liigi avastas Errol Ivor White Lanarkshire'i Lesmahagow'st Llandowery ladestiku kivististest. 
Teda on peetud vanimaks säilinud kilbituks. 
Et kivistis on säilinud lamenenud kujul, on tema omadusi olnud raske kindlaks teha.
Tal olid piki keha pikad paarilised uimed, nii et ta pidi olema hea ujuja. Ta meenutab silmulisi, eriti oma ümara suu ja pikliku keha poolest. Ent tal puudusid suus hambad ja hambataolised moodustised, nii et ta ei olnud karnivoor nagu silmulised. 
Tal olid W-kujulised karboniseerunud soomused, üle kümne paari lõpuseavasid, optilised kapslid, ümar terminaalne suu, terminaalne (arvatavasti selgmine) nasohüpofüsiaalava ning pidevad ventrolateraalsed uimevoldid.
Tal oli kõhrskelett ja lõpusekorv, mis meenutab elavate sõõrsuude oma, mistõttu teda viimastega geneetiliselt seostatakse.
Maasilinna foogt

Maasilinna foogt (saksa keeles "Vogt von Soneburg") oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Maasilinna foogtkonda.
Esimene foogt on teada 1405. aastast. Viimane foogt, Heinrich Lüdinghausen-Wulff, keeldus foogtkonda 1562. aastal Poolale loovutamast ja müüs selle 1564. aastal Taanile.
Maasilinna foogt polnud kuigivõrd oluline käsknik ega kuulunud ordut juhtinud nõukokku. Ka pole ükski teadaolev foogt hiljem ordumeistriks saanud.
Chrysler Building

Chrysler Building [kr'aisler b'ilding] on 77-korruseline kõrghoone, mis asub Ameerika Ühendriikide suurimas linnas New Yorgis. Pilvelõhkuja kõrgus on 282 meetrit, koos antenniga 318,9 meetrit.
Asukoht.
Chrysler Buildingu aadress on 405 Lexington Avenue, see asub avenüü ja 42. tänava ristmikul Midtown Manhattanil.
Kirjeldus.
Hoone arhitekt oli William Van Alen. Ta soovis hoonest kujundada juveelisarnase klaaskrooni. Alumisel 12 korrusel tuli projekti järgi kasutada palju klaasi, mis jätaks mulje, justkui hõljuks maja õhus. Hoone kõrguseks projekteeris ta 246 meetrit. Kuid ehitusettevõtjale William Reynoldsile tundus projekt liiga keerulise ja kulukana ning ta lükkas selle tagasi. Projekt ja selle autoriõigused müüdi Walter Chryslerile, kes töötas koos Van Aleniga projekti ümber ja lisas sellele hulga korruseid, kuni lõpuks sai see 282 meetri kõrgune. Chrysler oli ühtlasi autosid tootva Chrysler Corporationi president, sellepärast projekteeriti suur hulk hoone kujunduselemente Chrysleri autode eeskujul.
Ehitus.
Hoone ehitamine algas 19. septembril 1928. Hoolimata oma aja kohta tohutust ehituskiirusest (4 korrust nädalas) ei saanud ükski ehitustööline hoone rajamise käigus surma. Hoone valmis 1930. aastal ja oli 1931. aastani, kui valmis Empire State Building, maailma kõrgeim hoone ja ehitis. See on siiani maailma kõrgeim telliskiviehitis. 2010. aasta seisuga on see kõrguselt USA 7.–8. ja New Yorgi 3.–4. pilvelõhkuja. Chrysler Building ületas esimese kõrghoonena 300 meetri kõrguspiiri (maailma kõrgeima rajatise Eiffeli torni tollane kõrgus). Seega oli see esimene ehitis maailmas, mis oli kõrgem kui Eiffeli torn.
Arhitektuur.
Hoonet peetakse "art déco" arhitektuuri meistriteoseks. Aastal 1976 võeti Chrysler Building muinsuskaitse alla. Chrysler Building on eeskujuks olnud veel mitmele hoonele, näiteks 288 meetri kõrgusele One Liberty Place'ile Philadelphias.
Omandus.
Tänapäeval kuulub hoone 90% ulatuses Araabia Ühendemiraatide ettevõttele Abu Dhabi Investment Council ja 10% ulatuses USA ettevõttele Tishman Speyer Properties.
Popkultuuris.
Chrysler Building on näha filmides "King Kong", "Kiskja 2", "Fantastiline nelik ja Hõbesurfar", "A.I. - Tehisintellekt", "Ämblikmees", ning "Ela ja lase teistel surra". Filmis "Godzilla" (1998) Chrysler Building purustatakse, samuti filmis "Armageddon", kus seda tabab meteoriit.
Tunnustus.
Chrysler Building on üks newyorklaste lemmikuid. 2005. aasta suvel palus New Yorgi pilvelõhkujate muuseum sajal arhitektil, ehitajal, kriitikul, inseneril, ajaloolasel ja õpetlasel valida oma 10 lemmikut New Yorgi 25 torni seast. Chrysler Building tuli esimeseks: 90 vastanut asetas selle oma esikümnesse. Teiseks tuli Seagram Building 76 häälega.
Kurkijoki vald

Kurkijoki oli Soome vald Laadoga Karjalas praegusel Venemaa territooriumil.
Külad.
Alho, Aromäki, Elisenvaara, Haapavaara, Haavikko, Huutomäki, Hämeenlahti, Ihojärvi, Kannansaari, Korpisaari, Kuuppala, Lapinlahti, Lepousmäki, Levonpelto, Lopotti (Kauppakylä, Kirkonkylä, Kurkijoki), Luhovaara, Marianvaara, Metsikko-Jokiranta, Mikrilä, Oksentiinmäki, Otsanlahti, Pohjii (Pohjiinkylä), Rahola, Riekkala, Rummunsuo (Rungonsuo), Räihävaara, Saares, Savii (Saviinkylä), Savoja, Sillankorva, Sorjo, Soskua, Särkijärvi, Tervu, Titto, Uusikylä ja Vätikkä.
Walmart

Walmart Inc. (endise nimega Wal-Mart Stores, Inc.) on Ameerika Ühendriikide jaekaubanduskett, maailma suurim eraettevõte nii töötajate arvult kui ka käibelt. 
Ettevõtte asutas 1962. aastal Sam Walton. Walmarti peakontor asub Arkansase osariigis Bentonville'is. Ettevõtte aktsiad on noteeritud New Yorgi börsil (sümbol NYSE:WMT) ja kuuluvad Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksi koosseisu. 
Ettevõttele kuulub USAs ligi 1000 säästumarketit ("discount stores"), ligi 2500 hüpermarketit (neist suurima pindala on 24 000 m2) ja üle saja lähikaupluse. Lisaks kuulub Walmartile ligi 3000 kaubamaja 14 välisriigis; suurem osa neist Mehhikos, Kanadas ja Lõuna-Ameerikas. Walmartile kuulub ka ainult keti liikmeid teenindav hulgilao põhimõttel tegutsev kett Sam's Club. Walmartile kuulub umbes 20% USA toidu- ja esmatarbekaupade turust.
Wal-Marti käive 2007. aastal oli üle 387 miljardi dollari. Ettevõttel on umbes 2,1 miljonit töötajat.
2018. aasta veebruarist on nime Wal-Mart Stores, Inc. asemel kasutusel nimi Walmart Inc.
Walmarti on süüdistatud muu hulgas halbades töötingimustes, naiste diskrimineerimises, illegaalse tööjõu kasutamises, arenguriikide töötajate ekspluateerimises ja väga madala palga maksmises. Üle 70% müüdavatest kaupadest toodetakse Hiinas.
Janet Evans

Janet Beth Evans (sündinud 28. augustil 1971 Fullertonis Californias) on USA endine ujuja. Ta on neljakordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister. Evans valitses naiste pikkadel vabaujumise distantsidel 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses. Tema nimel on seni kehtiv 800 m vabaujumise maailmarekord 8.16,22.
Kurkijoki

Kurkijoki (vene Куркиёки, soome "Kurkijoki", rootsi "Kronoborg") on asula Venemaal Karjala Vabariigi Lahdenpohja rajoonis, Kurkijoki maaomavalitsuse halduskeskus.
Varem oli see Soome Kurkijoki valla kirikuküla. 
Kurkijoki paikneb 42 km Lahdenpohjast lõuna suunas. 
Elanike arv oli 1503 (2017). 
Peamine elatusala on põllumajandus.
Kirikuküla

Kirikuküla on kiriku juurde kujunenud või kirikumõisa maadel asuv küla.
Soomes nimetatakse kirikukülaks (soome keeles "kirkonkylä", rootsi keeles "kyrkby") valla keskust, kus asub kirik. Kui valla ja kirikuküla nimi langevad kokku, siis nimi tähistab (soome ja rootsi keeles) valda, küla aga nimetatakse tavaliselt lihtsalt kirikukülaks (sõna tajutakse sageli kohanimena) või kasutatakse nime koos liigisõnaga "kirikuküla".
Opritšnina

Opritšnina (venekeelsest sõnast "опричь", 'lisaks, peale') oli Moskva Suurvürstiriigi juhi Ivan IV Julma sisseviidud riigi haldusvorm, ka tsaari politsei- ja ihukaitsevägi. Uue halduskorraga jagati suurvürstiriigi territoorium kaheks osaks: aadlikele kuuluvateks päritavateks maavaldusteks (zemštšina) ja riigi keskvõimule kuuluvateks ning valitseja äranägemise järgi jaotatavateks maa-aladeks (opritšnina).
Opritšninasüsteem omas dubleerivat haldussüsteemi ning ka nn opritšnikutest koosnevaid relvajõude, mis koostati 10. oktoobril 1550 isikliku truuduse kriteeriumi alusel Moskva suurvürstile erinevatest seisustest isikutest ja saadeti laiali 1572. aastal. Opritšnik Maljuta Skuratov juhtis Ivan Julma käsul opritšnina laiali ajamist. 1570. aasta 25. juunil juhtis ta Moskvas 200 opritšniku avalikku hukkamist.
Opritšnina ülesanne oli Ivan IV Julma ülesandel senini killustatud vürstiriikide ja ääremaade maavaldajate allutamine tsentraliseeritud keskvõimuga riigile. Selleks teostati individuaalterrorit vürstide suhtes, sõjategevust demokraatliku riigikorraldusega väikeriikide vastu (Novgorodi vabariik, Pihkva vürstiriik), 1570 ka Moskva vürstiriigis olnud sisemise opositsiooni vastu.
Allutamiseks opritšnikud põletasid elusalt, rebisid, praadisid, tükeldasid, kägistasid, sundisid jääauku ja mürgitasid veiniga nii avalikult kui ka varjatult.
Opritšnina juht oli Aleksei Basmanov.
Opritšnina ja Eesti.
Opritšnina juhiks oli Maljuta Skuratov, kes sai surma Liivi sõjas musketikuuli tõttu 1573. aastal, kui vene vägedel õnnestus Paide linn rootslaste käest vallutada. Linna kaitses väidetavalt 80 000-mehelise vene väe vastu üksnes 50-meheline Rootsi maakaitseväelaste garnison, kes suure tõenäosusega koosnes Järvamaalt värvatud talupoegadest. Koos nendega pidasid kindluses rünnakutele vastu linnakodanikud ja kindlusse põgenenud talurahvas, keda oli kokku ilmselt poole tuhande ümber. Linna vallutamisel selle kaitsjad ja ilmselt suurem osa eestlasi hukati või piinati surnuks, linnakodanikud küüditati Venemaale. Umbes 20 aastat hiljem oli endistest linnakodanikest naasnud ainult kuus.
Nonna Mordjukova

Nonna Mordjukova (vene keeles "Нонна (Ноябрина) Викторовна Мордюкова") (25. november 1925 Kostjantõnivka, Donetski oblast – 6. juuli 2008 Moskva) oli NSV Liidu ja Venemaa filminäitleja.
Hille Karm

Hille Karm (1975. aastani Hille Ok(k); sündinud 8. aprillil 1949 Tallinnas) on eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Hille Karm lõpetas 1967. aastal Keila 1. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna ajakirjanduse erialal. Hiljem on ta end täiendanud Soome Marketingi Instituudis reklaami ja turunduse erialal.
Aastatel 1972–1983 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ajalehe tegevtoimetaja, seejärel töötas ajakirja Nõukogude Naine (alates 1989. aastast Eesti Naine) toimetajana. Ta on töötanud ka Terviselehes. 
Aastail 1997–2006 oli ta ERGO Kindlustuses kommunikatsioonijuht ja Marketingi Instituudis turundussuhtluse asjatundja, 2006–2013 töötas ERGO Kindlustuse (2013. aastast ERGO Insurance SE) turundusosakonnas. Praegu pensionil kirjutaja-toimetaja.
Liikmesus.
Hille Karm on Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige, ta kuulub EAL-i naistoimetajate ühendusse. Ta on ka Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni (EENA ehk BPW Estonia) asutajaliige 1992. aastast.
Isiklikku.
Hille Karm on abielus, tal on kaks tütart.
Kosmiline kiirgus

Kosmiline kiirgus on maailmaruumis väga kiiresti liikuvate laenguga osakeste (esmas- ehk primaarkiirguse) ja Maa atmosfääris nende toimel tekkivate osakeste (teis- ehk sekundaarkiirguse) voog.
Primaarkiirgus lähtub Päikeselt ja Galaktikast, sealhulgas supernoovade plahvatustest. Arvatakse, et osa kosmilisest kiirgusest on pärit ka teistest galaktikatest väljaspool Linnuteed. Kosmiline kiirgus koosneb peamiselt prootonitest, aga ka alfaosakestest (heeliumi aatomi tuumadest) ja raskemate aatomite tuumadest (täielikult ioonioniseeritud aatomitest) ning beetaosakestest. Kõige suurema kiirusega ja vastavalt suurima energiaga (kuni 10&gt;sup&gt;21 eV) on Galaktikast tulev kiirgus. 
Maa atmosfääri jõuab kosmilise primaarkiirgusena igas sekundis umbes 1000 osakest ruutmeetri kohta. Kosmiline primaarkiirgus neeldub Maa õhkkonnas ja tekitab vastastikuses mõjus õhumolekulidega kosmilise sekundaarkiirguse, mis koosneb prootoneist, elektronidest jt. elementaarosakestest. Osa kosmilist teiskiirgust jõuab maapinnani.
Kosmeetika

Kosmeetika (kreeka keelest 'kaunistuskunst') ehk iluravi (vananenud kirjanduses ka: "nahahoole"), inimese välimuse eest hoolitsemine, tema keha ilu säilitamine ja värskendamine. Kosmeetika on kosmetoloogia rakendusharu.
Eristatakse arstlikku ja dekoratiivkosmeetikat.
Arstlik kosmeetika tegeleb naha hooldamise ja raviga ning iluvigade kirurgilise kõrvaldamisega. Dekoratiivkosmeetika valdkonda kuuluvad kehailu esiletoovad võtted (sealhulgas hügieen) ja jumestamine, mille eesmärk on moenõudeid arvestades välimust ilmestada, rõhutada isikupära ja varjata iluvigu.
Tööstusspionaaž

Tööstusspionaaž ehk teadus-tehniline luure on riiklike luureasutuste või eraettevõtete luuretegevuse alaliik, mis on suunatud tehnoloogilise ja majandusalase teabe kogumisele, mis parandaks või lihtsustaks infokoguja majanduslikke otsuseid või võimaldaks kokku hoida arenduse ja teaduslike uuringute kulusid. Seaduste ja rahvusvaheliste kokkulepete järgi on võrreldav vargusega.
Teadus-tehniline luure ja tööstusspionaaž Nõukogude Liidus.
Nõukogude Liidus hakati tööstusspionaaži aktiivselt kasutama juba 1920. aastail, kuna pärast teadlaste ja inseneride tapmist oli Nõukogude teadus madalseisus, kuid riikliku tasemel hakati tööstusspionaaži kasutama 1926. aastast, kui kohakaasluse alusel 1924. aastal NSV Liidu Kõrgeima Rahvamajandusnõukogu esimeheks määratud Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse ülem Feliks Dzeržinski edastas nõukogude välisluurele korralduse moodustada organisatsioon välismaise teadusarenduse kohta informatsiooni kogumiseks, ning KRMN Sõjalis-tööstusvalitsus töötas välja küsimustiku nõukogude luureasutustele teemade kohta, mis huvitasid nõukogude majandust ja tööstust.
Teadus-tehniline luure ja tööstusspionaaži protsessi olid kaasatud kõik Vene SFNV luure- ja kaubandusorganisatsioonid: 
Eriti edukad olid nõukogude luureoperatsioonid riikides, kus oli palju "tööliste ja talupoegade riigile" kaasatundjaid: Prantsusmaal, Itaalias, Saksamaal.
Kuulsamad Nõukogude Liidu tööstusspionaažioperatsioonid.
NSV Liidu tööstusspionaaži keskus oli NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asunud Sõjatööstuskomisjon, millele NSV Liidu teadus- ja tööstusasutused esitasid "tellimused" vajaliku teabe hankimiseks välismaalt. STK edastas need KGB, GRU või sotsialismimaade luureteenistustele ning saadud materjalid edastas "tellijatele", kes need juurutas uurimistöödes või tootmisprotsessides, saavutades majandusliku ja ajalise kokkuhoiu. STK-d juhtis 1963. aastast Leonid Smirnov ja pärast tema erruminekut 1985. aastal Juri Masljukov.
Näited.
Leedust saadeti 2002. aastal välja tööstusspionaažis süüdistatud Venemaa kodanik Andrei Kubatšov, kes kogus lubamatute meetoditega teavet riigi energeetikaettevõtete, sh erastamisele kuuluvate ettevõtete kohta. Kubatšovil oli pass Hollandi kodaniku Andreo Homeilovi nimele ja ta esitles ennast kord ühe, kord teise nime all. Leedu energeetikaettevõtted olid Venemaa ettevõtete, sh Jukose, Lukoili ja Gazpromi huviorbiidis.
2010. aastal karistati Skandinaavia suurimat lennufirmat SAS aastatel 2002–2004 oma konkurendi, lennufirma Norwegiani kohta konfidentsiaalse informatsiooni kogumise eest (lubamatul viisil Norwegiani kohta Amadeusi registreerimissüsteemi kaudu saadud teavet hankides ning ühelt reisifirma ametnikult Norwegiani ärisaladuste hankimine).
Matt Groening

Matthew Abram Groening [gr'eining] (sündinud 15. veebruaril 1954 Portlandis) on Ameerika Ühendriikide koomiksikunstnik ja teleprodutsent, "Simpsonite" ja "Futurama" looja.
Matt sündis volgasaksa päritolu Homer Philip Groeningi (1919-1996) ja norra päritolu Margaret Ruth Wiggum-Groeningi (1919-2013) viiest lapsest kolmandana, tal on vanem vend Mark (sündinud 1950), vanem õde Patty (1952), ning nooremad õed Lisa (1956) ja Maggie (1958). Simpsonite pere liikmed ongi nimetatud tema pereliikmete järgi. Ta lõi ka animasarja "Disenchantment".
Kritik

Kritik on Taani peamisi kultuuriajakirju. Ilmub alates 1967. aastast.
Ajakirja annab välja kirjastus Gyldendal Taanis. Ajakirja toimetajad on Frederik Stjernfelt ja Lasse Horne Kjældgaard.
Gyldendal

Gyldendal on üks Taani suuremaid ja vanemaid kirjastusi. See on asutatud 1770. aastal ja tegutseb Kopenhaagenis.
Kirjastus annab välja ka Taani kultuuriajakirja Kritik.
Aleksandr Matrossov

Aleksandr Matrossov (vene keeles Александр Матвеевич Матросов; 5. veebruar 1924 Jekaterinoslav – 27. veebruar 1943 praegune Tšernuški, Loknja rajoon, Pihkva oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane. 
Lapsepõlves elas Matrossov ametliku versiooni järgi Ivanovo ja Melekessi lastekodus. Sõjaväkke kutsumise eel töötas ta pärast kooli lõpetamist Ufa Laste Töökoloonias abikasvatajana.
Teise versiooni järgi sündis ta 5. veebruaril 1924 Baškiirias tänapäevases Utšalõ rajoonis Kunakbajevo külas Šakirjan Junussovitš Muhhamedjanovi nime all. Pärast seda, kui isa teist korda abiellus, jooksis poiss kodust ära ja hakkas kasutama Matrossovi nime.
Punaarmeesse astus ta vabatahtlikult. 1942. aasta septembris ta mobiliseeriti ja alustas õpinguid Orenburgi lähedal Krasnoholmski jalaväekoolis. Juba 1943. aasta jaanuaris saadeti kõik kooli kursandid Kalinini rindele. Ta teenis Stalini-nimelise 91. Siberi vabatahtliku üksikbrigaadi 2. üksiklaskurpataljoni, hiljem Kalinini rinde 56. kaardiväe laskurdiviisi 254. kaardiväe laskurpolgu koosseisus.
Punaarmee pealetungi käigus Pihkva oblastis kattis Matrossov oma kehaga Saksa dzoti kuulipildujaambrasuuri, millest tulistati kuulipildujaga Nõukogude ründavaid vägesid.
Matrossov polnud esimene, kes oma kehaga vaenlase ambrasuuri kattis. Maailmasõja ajal tegi seda üle 400 punaarmeelase, neist üle 50 enne Matrossovit, kuid propagandaeesmärkidel sai tema juhtum laia kõlapinna ja tema tegevust seati eeskujuks ennastsalgava käitumisena kodumaa vabastamisel. Esimesena kattis oma kehaga vaenlase ambrasuuri Aleksandr Pankratov 24. augustil 1941 Novgorodi all ja 1965 püstitati Pankratovile sinna ka vastava tekstiga mälestussammas.
Inimese keha ei takista suure kiirusega lendavat kuuli kuigivõrd. Seetõttu on inimese kehaga kaetud suurtükk täiesti töövõimeline. Matrossovi teost saadud kasu oli teistsugune: keha suuruse tõttu polnud vaenlastel enam võimalik korralikult sihtida, aga dzotist väljatulek, et inimkeha kõrvale tõugata, nõudis aega ja oli pealegi eluohtlik.
Talle anti 19. juunil 1943 postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetus.
Matrossov langes 27. veebruaril, kuid paljudes Nõukogude allikates märgiti surmapäevaks 23. veebruar, et see langeks kokku Nõukogude armee aastapäevaga.
Mälestuse jäädvustamine Eestis.
Tallinna linna Tondi tänava nimi oli aastatel 1950–1990 Aleksandr Matrossovi tänav.
Matrossovi tänav asus mitmes teiseski Eesti linnas, näiteks Tamsalus. Pärast Nõukogude võimu lõppu nimetati nad kõik ümber.
Aleksandr Matrossovi nimi anti tema väeosale, 254. kaardiväe laskurpolgule, mis kuulus 144. kaardiväe motolaskurdiviisi koosseisu ja asus kuni 1994. aastani Tallinnas Tondi kasarmutes (s/o 92953). Ta oli igaveseks kirjutatud selle polgu 1. roodu nimekirja.
Kärdla Keskkooli pioneerimalev kandis Matrossovi nime.
Arnd von Galen

Arnd von Galen oli Liivimaa ordu rüütelvend 16. sajandi keskpaigas.
Galeni vanemad olid Dietrich von Galen zu Vellinghausen ja Margaretha von Vollenspit. Nad abiellusid 1515. aastal, seega sündis Arnd pärast seda. Tõenäoliselt sündis ta Dinkeri kirikukihelkonnas Soesti lähedal, kus tema vanemad esialgu elasid. Arndil oli ka mitu venda, neist kolm – Dietrich, Wessel ja Johann – viibisid temaga samal ajal Liivimaal, kuid polnud Liivimaa ordu liikmed. Esimene neist oli aga ordu teenistuses palgasõdurite grupi juhina. Võimalik, et samaaegselt Liivimaa ordus olnud Otmar von Galen oli Arndi onu.
Arnd tuli Liivimaale ja astus Liivimaa ordusse enne 1560. aastat, mil teda on märgitud Riia ordulinnuse kumpanina. Kuid juba enne 1562. aastat, mil Liivimaa ordu likvideeriti, hakkas ta ilmalikuks, sai Poola kuninga Sigismund II Augusti läänimeheks ja abiellus Anna von Tiesenhauseniga. 1571. aastal sai temast Kuramaa hertsogi Gotthard Kettleri vasall. Pärast seda tema kohta teateid pole.
Dietrich von Galen

Dietrich von Galen (ka Galaw) oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandil.
Dietrich on märgitud 1451. aastal Vindavis resideeriva orduvennana. Tema päritolu kohta kindlaid andmeid pole, sest tol ajal oli Vestfaalis viis erinevat Galeni suguvõsa liini ja pealegi on võimalik, et Dietrich nende hulka ei kuulunudki, sest tema perekonnanime kirjaviisi "Galaw" Galeni puhul toona üldiselt ei kasutatud.
Kihelkonna kihelkond

Kihelkonna kihelkond (lühend Khk; saksa keeles "Kirchspiel Kielkond") oli kirikukihelkond Saaremaal ja Liivimaa kubermangus Kuressaare kreisis.
Piirkonna ajalugu.
Kihelkonna kirikukihelkonda on esmamainitud 1228. aastal nimega "Kirchspiel Kiligunde". Kirikukihelkond moodustati Kihelkonna ehk Kihelkonna-Sõrve muinaskihelkonna maadele peale Saaremaa alistamist.
1254. aastal jagati kihelkond majanduslikult Mõõgavendade ordu (Suur-Kihelkonna keskusega Paju ordumõis Virita külas) ja Saare-Lääne piiskopi (Väike-Kihelkonna keskusega Lümanda piiskopimõis) vahel.
Kirikukihelkonna algusajal kuulusid sinna ka endise Torgu ja Salme valla maad ja osa Mustjala valla maid.
Hilisemate jagunemiste käigus tekkisid Kihelkonna maadest eraldi kihelkondadena 13. sajandil Jämaja kihelkond, 14. sajandil Kärla kihelkond. Osa maid liideti uue Kärla kihelkonnaga ka Kaarma kihelkonnast. 1646. aastal Mustjala kihelkonna moodustamiselt liideti sellega Kihelkonna kirikukihelkonna põhjaosa.
Kihelkonna kirik ehitati arvatavasti 13. sajandi teisel poolel.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Kihelkonna kihelkonna alad hõlmasid ligikaudu endise Kihelkonna ja Lümanda valla alad, kihelkonna lõunanurk ulatus Lahetaguse mõisa ümbruses ka endisse Salme valda.
Melchior von Galen

Melchior von Galen (surnud arvatavasti 1552) oli Liivi ordu liige, viimane Karksi foogt.
Melchiori vanemaid pole täpselt teada, kuid Johann von Lünenit on 1538. aastal nimetatud tema just surnud ema vennana. Tema kodukoht oli ilmselt Marki krahvkonnas Vestfaalis.
Melchior saabus 16. sajandi alguses Liivimaale ning oli aastatel 1514–1534 Karksi foogt. 1521. aastal, kui toimusid rahuläbirääkimised Saksa ordu kõrgmeistri Albrecht von Hohenzollerni ja Poola kuninga Zygmunt I vahel, viibis ta Preisimaal. 1534. aastal liideti Karksi foogtkond ordumeistri valdustega. Võimalik, et see sai teoks just seetõttu, et Galen oli jätkuvalt tihedates suhetes Liivi ordu üheks suuremaks vaenlaseks muutunud enidse kõrgmeistri ja toonase Preisimaa hertsogi Albrechtiga. 
Samas võis tegu olla ka lihtsalt ordumeistri kavaga oma võimu ja sissetulekuid kasvatada.
Melchiorit on aastail 1538–1561 mainitud endise Karksi foogtina. Tõenäoliselt suri ta aga 1552. aastal, sest Pärnu kodanikeraamatus on tema surma tolle aasta sügisel märgitud. Üks eraldiseisev teade on tõepoolest ka 1561. aastast, kuid siis võidi teda vaid meenutada või mainida tema samanimelist poega.
Melcior von Galeni kohta on ka teada, et ta elas koos Margareta von dem Bergega, kellele ta 1524. aastal Uus-Pärnusse maja ostis. Tõenäoliselt oli Galen tugev luterluse pooldaja, mistõttu ta tsölibaadivandest ei hoolinud. Samuti luterlust toetav ordumeister Hermann von Brüggenei kinnitas 14. veebruaril 1536 majaostu ning 1550. aastal on Pärnu kodanikeraamatus nimetatud Margareta ja endise Karksi foogti poega, kelle nimeks oli samuti Melchior. Galen oli üks Pärnu rikkamaid ja mõjukamaid mehi, kes andis 1540. aastatel linnale korduvalt laenu ning omas mitmeid lääne linna ümbruses. Ordu keskvalitsuse ja linnaga sai ta ilmselt kuni oma surmani väga hästi läbi. Tema elukaaslane Margareta suri 1550. aastal ja pärandas oma varanduse Melchior vanemale. Tema pärandas kogu oma vara järgmisel aastal omakorda pojale.
Otmar von Galen

Otmar von Galen oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandil.
Otmar von Galen pärines ilmselt Dinkeri kirikukihelkonnast Soesti lähedalt ja võis olla rüütelvend Arnd von Galeni onu. Aastatel 1520–1546 on teda märgitud Laiuse ordulinnuse peamehena, 1522. aastal oli ta selle kõrvalt Viljandis kumpan.
Aastatel 1556–1560 oli Otmar von Galeni nimeline mees Liivi ordu rittmeister, võimalik, et tegu on sama isikuga.
Wilhelm von Galen

Wilhelm von Galen oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandi teisel poolel.
1484. aastal on Wilhelmit märgitud Riia või Võnnu "Schäffer"i ehk ordu majandusülemana, kes just alanud Riia-ordu sõjas riialaste kätte vangi oli langenud. Seega oli Wilhelm sel ametikohal ilmselt Wolter von Plettenbergi järglane. Mis temaga edasi juhtus ei ole teada.
Galen

Galen on Vestfaalist pärinev saksa aadlisuguvõsa, mille pärusvaldused asusid Marki krahvkonnas.
Galenite suguvõsa sai alguse Gahleni asula juurest, mis sellele ka nime andis. Seetõttu on selle liikmeid mõnikord nimetatud ka "von Gahlen"iteks. Esimene Galen on nimeliselt teada 1138. aastast. Nad olid Gahleni isandad ning kuulusid Kölni peapiiskopi kaaskonda. Alates 13. sajandist olid Galenid Marki krahvide linnusepealikud, tihti oli nende nimeks Rotger. Hiljem sattusid Galenid ka Soesti ja Münsteri kanti, aga ka Liivimaale, kus nad Dünaburgi lähedal endale valduseid hankisid. Alates 15. sajandist kuulusid mitmed Galenid ka Liivi ordusse, neist olulisim oli Heinrich von Galen, kes oli 1551–1557 Liivi ordu maameister.
Galenite üks Saksamaa harudest sai 1665. aastal vabahärra staatuse ning 1803–1918 valitsesid nad krahvidena Galeni krahvkonda. Galenite suguvõsa eksisteerib tänaseni.
Kirjandus.
i aadel
Adolf von Fürstenberg

Adolf von Fürstenberg oli Liivimaa ordu liige, Maasilinna foogt ja Pärnu komtuur.
Adolfi vanemad olid Johann von Fürstenberg zu Hörde ja Bele Kuken, Dortmundi kodaniku tütar. Adolf sündis tõenäoliselt Hördes Dortmundi lähedal.
1475. aastal on Fürstenbergi mainitud Vestfaalis ilmikuna. Tõenäoliselt varsti pärast seda astus ta Liivimaa ordusse ja oli aastatel 1499–1507 Maasilinna foogt. Seejärel pole tema kohta üle kümne aasta teateid, alles 1522–1526 on teda märgitud endise Pärnu komtuurina. Arvestades lünki teadaolevate Pärnu komtuuride ametiaegades, võis ta komtuur olla kas 1509–1510, 1516–1517, 1517–1520 või 1520–1522. Eelviimane periood näib kõige tõenäolisem, sest on neist pikim, üheaastaseid vahesid käsknike ametiaegade vahel oli aga tihti. Pärast 1526. aastat Adolfi kohta teated puuduvad.
Moonakas

Moonakas ehk mõisamoonakas ehk moonamees (Lõuna-Eestis ka "moonakene") oli mõisa põllutööline 19. sajandist kuni 20. sajandi esimeste kümnenditeni. 
Moonaka põhitöötasu oli "moon" ehk põllumajandussaadused. Mõisa poolt sai moonakas korteri moonakamajas, veidi palka rahas, küttepuud ja väikese maalapi. Ta võis pidada mõningaid koduloomi.
19. sajandil hakati Saksamaa eeskujul Eesti mõisnike poolt mõisa majandamisel kasutama palgatöölisi, teateid sellest avaldati ka trükisõnas. 19. sajandi keskpaiku hakkasid talud tasuma renti rahas, samuti kaotati 1869. aastal teotöö, seetõttu kasvas moonakate arv kiiresti. Riigimõisates töötasid moonakad veel 1930. aastatel.
Alexander von Fürstenberg

Alexander von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandi lõpus.
Alexanderi vanemaid pole teada. Ta pärines Kölni peapiiskopkonna aladelt Fürstenbergi linnusest Neheim-Hüsteni lähedalt. 1498. aastal oli ta Kuldīga linnusekomtuur ("Hauskomtur"). Tõenäoliselt oli ta Adolf von Fürstenbergi lähedane sugulane.
Dietrich von Fürstenberg

Dietrich von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandi lõpus.
Tema vanemaid pole teada. Ta pärines Vestfaalist, võimalik, et ta oli Alexander von Fürstenbergi lähedane sugulane. Aastatel 1498–1500 oli ta Tallinna linnusekomtuur ("Hauskomtur").
Gotthard von Fürstenberg (Maasilinna foogt)

Gotthard von Fürstenberg (ka Goddert Forstenberch) oli Liivi ordu liige, Maasilinna foogt aastal 1507.
Gotthard pärines Fürstenbergide Höllinghofeni liinist. Aastatel 1498–1503 oli ta kumpan Salaspilsis ("Kirchholm"), 1507. aastal on teda aga mainitud Maasilinna foogtina. Rohkem tema kohta teateid pole. Et ta päritolukoht on väga lähedal Fürstenbergi linnusele, oli ta tõenäoliselt Alexander von Fürstenbergi üpris lähedane sugulane. Veelgi tõenäolisemalt oli tema lähisugulane aga eelmine Maasilinna foogt Adolf von Fürstenberg.
Gotthard von Fürstenberg (Liivi ordu rüütelvend)

Gotthard von Fürstenberg (ka Goddert; surnud 1566) oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi keskel.
Gotthardi vanemad olid Johann von Fürstenberg auf Höllinghofen ja Elisabeth von Neuhof. Ta pärines Höllinghofenist. Tõenäoliselt 1550. aastate esimesel poolel saabus ta Liivimaale. 1556. aastal oli ta Rauna ("Ronneburg"i) linnusepealik ("Hauptmann"). 1558. aastal, Liivi sõja esimestel kuudel, oli ta Liivimaa Moskva-saatkonna liige. 1560. aastal on teda mainitud Karksi kumpanina. Pärast ordu likvideerimist oli ta 1562–1564 Poola kastellaan Lembergis.
Gotthard von Fürstenberg

Gotthard von Fürstenberg on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Heinrich von Fürstenberg

Heinrich von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi teisel poolel.
Heinrichi vanemad olid Johann von Fürstenberg ja Goste Ovelacker. Tema vend Johann von Fürstenberg oli samuti Liivi ordu liige. Tema suguvõsa pärines Hördest.
1553. astus Heinrich Vestfaalis Liivi ordusse ja saabus peagi Liivimaale. 1565. aastal elas ta veel Liivimaal, ent selleks ajaks oldi talle juba Saksa ordu Vestfaali provintsis koht muretsetud. 1567. aastal naasiski ta Vestfaali, kuid ei jätkanud mitte rüütelvenna elu, vaid abiellus 1568. aastal ja hakkas 1569. aastal Dortmundi kodanikuks. Seal elas ta 1579. aastani. 1602. aastal läks ta pimedaks jäänuna tagasi oma sünnikohta Hördesse, kus ta veel 1612. aastal elas.
Jakob von Fürstenberg

Jakob von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi alguses.
Jakobi vanemad olid Wennemar von Fürstenberg ja Karda von Galen. Ta pärines Waterlappest Bremeni lähedalt. 1504. aastal on teda mainitud Liivi ordu rüütelvennana. Varem oli ta Premonstraatide ordu munk Vestfaalis.