tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hallpõsk-pütt

Hallpõsk-pütt ("Podiceps grisegena") on pütlaste sugukonda kuuluv veelind.
Levila.
Hallpõsk-pütt pesitseb paljudel Euroopa, Lääne-Aasia ja Põhja-Ameerika loodeosa mageveejärvedel. Enamik linde veedab talve rannikupiirkondades.
Hallpõsk-püti pesitsusaegset arvukust hinnatakse Eestis 300–400 paarile, talvist arvukust 10–30 isendile.
Välimus.
Hallpõsk-püti pikkus on 40–50 cm, tiibade siruulatus 77–85 cm.. Nende kaal on 750–1620 grammi. Täiskasvanud isendeid on hõlpus eristada roostekarva kaela ja hallikasvalgete põsepiirkondade järgi. Nende nokk on mustjas kollaka tüvikuga. 
Tuttpütist on ta pisut väiksem.
Looduskaitse.
Eestis kuulub hallpõsk-pütt III kaitsekategooriasse.
Valgevaal

Valgevaal (ka "beluuga" ja "beluhha"; "Delphinapterus leucas") on üks kahest narvallaste sugukonda (teine on narval) kuuluvast suurest veeimetajast. 
Valgevaal on levinud Arktika ja Lähis-Arktika meredes. Valgevaala on kohatud ka Läänemeres, viimati 1985. aastal Saaremaa, Hiiumaa ja Käsmu poolsaare ligidal.
Valgevaalade tüvepikkus ulatub kuni 5 meetrini. Täiskasvanud isendid on valged, juveniilsed aga hallikad. Nende peaosa on melonikujuline.
Beluuga

Beluuga ("Huso huso") on tuurlaste sugukonda kuuluv anadroomne röövkala.
Varem on beluuga levinud Kaspia, Aasovi, Aadria ja Musta mere vesikonnas. Jõgede paisutamise ja kalade ülepüügi tõttu on nüüdseks Aasovi ning Aadria mere populatsioonid hävinud.
Emaskalade mari (beluuga kaaviar) on hinnatud kulinaarias.
Ossip Mandelštam

Ossip Emiljevitš Mandelštam (vene keeles Осип Эмильевич Мандельштам, sünninimega Jossif Mandelštam; 15. jaanuar 1891 – 27. detsember 1938) oli juudi päritolu vene luuletaja ja esseist, akmeist.
Ossip Mandelštam oli pärit Varssavist. 1897. aastal asus Mandelštamide perekond elama Peterburi. Aastatel 1908–1910 õppis ta Sorbonne'is ja Heidelbergi Ülikoolis. 1911. aastal halvenes perekonna majanduslik olukord sedavõrd, et Mandelštam pidi õpingud välismaal katkestama. Et astuda Peterburi Ülikooli, laskis ta 1911. aastal ennast metodisti usku ristida. Peterburi Ülikoolis õppis ta vaheaegadega aastatel 1911–1917, stuudium jäi lõpetamata.
Mandelštam suri tapivangilaagris Vladivostoki lähedal.
Viinistu Kunstimuuseum

Viinistu Kunstimuuseum on muuseum Viinistu külas.
Muuseum avati 2002. aastal endise kalatööstuse (vaata Kirovi kalurikolhoos) renoveeritud hoonetes. Viinistu kunstimuuseumis on esil selle omaniku Jaan Manitski kogusse kuuluvad teosed. Eksponaatide hulgas on ligi 400 eesti tuntumate kunstnike maali ja graafilist lehte. Muuseumi külalisnäitused toimuvad omapärastes silindrilistes tornides, mis on kalatööstuse endised veemahutid.
Muuseum korraldab suveetendusi ja kontserte ning kunstiringe nii lastele kui ka täiskasvanutele. Kunstimuuseumi juurde kuulub ka külalistemaja, konverentsikeskus, restoran ja kontserdisaal.
Sae–Paunküla kanal

Sae–Paunküla kanal (ka "Jägala–Paunküla kanal") on kanal Järvamaal Järva vallas ning Harjumaal Anija ja Kose vallas, osa Tallinna veevarustussüsteemist.
Kanalit mööda juhitakse vett Jägala jõest Paunküla veehoidlasse. Selle pikkus on umbes 10,4 km.
Jägala–Pirita kanal

Jägala–Pirita kanal (ka "Kaunissaare–Patika kanal") on kanal Harjumaal Anija, Raasiku ja Rae vallas, osa Tallinna veevarustussüsteemist.
Kanal saab alguse Jägala jõel asuvast Kaunissaare veehoidlast ja suubub Pirita jõkke. Selle pikkus on umbes 25 km.
Matti Hautamäki

Matti Antero Hautamäki (sündinud 14. augustil 1981 Oulus) on Soome endine suusahüppaja.
Matti Hautamäe vanem vend Jussi Hautamäki on samuti suusahüppaja, kes on korra MK-etapil esikolmikusse jõudnud. Nad kolisid kahekesi Kuopiosse ning hakkasid koos elama ja treenima, kui Matti oli kõigest 16-aastane.
Juba sama, 1997. aasta 13. veebruaril tuli Matti juunioride MM-il Kanadas Canmore'is meeskondlikult hõbemedalile. 1998. aasta 21. ja 22. jaanuaril tuli ta juunioride MM-il Šveitsis Sankt Moritzis pronksmedalile nii individuaalselt normaalmäel (95 m) kui ka meeskondlikult. 4. veebruaril 1999 sai ta Austrias Saalfeldenis samuti juunioride MM-i meeskondliku hõbemedali.
Maailma karikasarjas hakkas Hautamäki osalema 29. novembril 1997, kui oli Norras Lillehammeris suurel mäel 47. Juba järgmisel päeval sai ta sealsamas toimunud MK-etapil 17. koha. 4. jaanuaril 1998 oli ta Austrias Innsbruckis 120 m mäel koguni 13. ja 11. märtsil 1998 Rootsis Falunis juba 10. Esimest korda jõudis ta MK-etapil esikolmikusse 27. novembril 1999 koduses Kuopios, tulles suurel mäel 3. kohale. Oma elu esimese MK-etapivõidu pälvis ta sealsamas 2. detsembril 2000.
2002. aasta olümpiamängudel USA-s Salt Lake Citys sai ta meeskonnavõistluses hõbemedali Saksamaa järel ning pronksmedali suurel mäel Simon Ammanni ja Adam Małyszi järel. Normaalmäel oli ta 6.
Ta tuli 2003. aasta maailmameistrivõistlustel Itaalias Val di Fiemmes meeskondlikult maailmameistriks ja individuaalselt oli suurel mäel Adam Małyszi järel teine.
2006. aasta olümpiamängudel Itaalias Torinos võitis ta hõbemedali nii normaalmäel Lars Bystøli järel kui ka meeskonnavõistluses Austria järel. Suurel mäel oli ta 5.
Maailma karikasarjas on ta olnud üldarvestuses kolmas 2002. ja 2005. aastal ning võitnud 16 etappi. Hooajal 2004–2005 järjest saadud 6 etapivõitu on maailma tipptulemus, mida ta jagab koos Janne Ahose ja Thomas Morgensterniga (2007/08) ja Gregor Schlierenzaueriga (2008/09), kusjuures Ahonen saavutas oma järjestikused võidud selsamal hooajal 2004/05 nagu Hautamäkigi.
Suusalennu maailmameistrivõistlustel on Hautamäki võitnud meeskondlikult kolm hõbemedalit (2004 Sloveenias Planicas, 2006 Austrias Bad Mitterndorfis ja 2008 Saksamaal Oberstdorfis) ning ühe pronksmedali (2010 Planicas). Individuaalselt on ta pälvinud ühe pronksmedali: 2002 Tšehhimaal Harrachovis sakslaste Sven Hannawaldi ja Martin Schmitti järel (sel aastal meeskonnavõistlust ei olnud).
Aastatel 2003–2005 oli Hautamäki suusalennu maailmarekordi 231 meetrit valdaja. Tema isiklik rekord on 2005. aastal Planicas hüpatud 235,5 meetrit, kuid samal võistlusel kaotas ta maailmarekordi Bjørn Einar Romørenile, kes hüppas 239 m.
Hautamäki esindab spordiklubi Puijon Hiihtoseura.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Matti Hautamäki on osalenud 12. aprilli 2008 seisuga 205 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 33 korda, millest 16 etappi on ta võitnud.
Andrei Illarionov

Andrei Nikolajevitš Illarionov (vene keeles Андрей Николаевич Илларионов; sündinud 16. septembril 1961 Leningradis) on vene majandusteadlane.
Illarionov lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna 1983 ja kaitses 1987 majandusteaduses kandidaadikraadi. 1983–1984 ja 1988–1990 töötas ta Leningradi Riikliku Ülikooli rahvusvaheliste majandussuhete osakonna õppejõuna. 1990–1992 oli ta selle ülikooli (alates 1991 Peterburi Riiklik Ülikool) teaduslik vanemkaastööline ning majandus- ja rahandusteaduskonna piirkondlike majandusraskuste laboratooriumi sektorijuhataja.
1992. aasta aprillist alates oli ta Venemaa Föderatsiooni valitsuse juures asuva majandusreformide keskuse direktori esimene asetäitja. 26. aprillil 1993 nimetati ta peaministri Viktor Tšernomõrdini valitsuse plaaniosakonna juhatajaks. 1994. aasta veebruaris laskis Tšernomõrdin ta distsipliini rikkumise tõttu töölt lahti.
1994–2000 oli ta majandusinstituudi direktor. Ta pooldas Vene rubla devalveerimist ja ennustas ette majanduskriisi, mis saabus Venemaale 1998. aasta augustis.
12. aprillist 2000 kuni 27. detsembrini 2005 oli ta presidendi Vladimir Putini majandusnõunik. Ühtlasi oli ta 2000. aasta maist 2005. aasta jaanuarini Putini esindaja suhetes G7 ja nende liidritega.
Illarionov on tuntud avatud ühiskonna ja demokraatliku kapitalismi propageerija ning Kyōto protokolli kriitikuna.
Alates 2006. aasta oktoobrist on Illarionovi tööandjaks Washingtonis asuv Cato instituut.
14. aprillist kuni 9. juunini 2007 osales ta mittenõustujate marssides, mida Moskvas ja Peterburis organiseeris ühendus Teistsugune Venemaa.
10. märtsil 2010 kirjutas ta alla Venemaa opositsiooni pöördumisele "Putin peab lahkuma". Ise on ta nimetanud end selle pöördumise teksti koostajaks.
Lindaliini AS

Lindaliini AS (kaubamärk Linda Line) oli Eesti laevakompanii, mis tegutses aastail 1997–2017 kiirlaevareederina Tallinna–Helsingi laevaliinil. Lõpetas tegevuse novembris 2017 ja esitas pankrotiavalduse mais 2018.
Lindaliini AS oli laevafirma Inreko Laeva AS järeltulija. Lindaliini kiirlaevad võimaldasid kõige kiiremat sõitu liinil Tallinn-Helsingi. Ka sadamates kulus vähem aega, kuid laevad sõltusid võrreldes teiste laevakompaniide laevadega rohkem ilmast. Lindaliini kiirlaevad läbisid kahe linna vahemaa 1 tunni ja 30 minutiga.
Plaanitud trimaraan.
Lindaliini AS plaanis 2008. aastal Tallinn–Helsingi liinile tuua trimaraan-tüüpi laeva. Selle tarvis müüdi maha tiibur Jaanika. Trimaraan oli merekindlam ja veidi suurem kui Merilin. Algul plaaniti laev liinile tuua aprillis, kuid õige pea lükkus tähtaeg 26. juunile. Trimaraani ost nurjus teadmata põhjustel. 2009. aasta hooaega alustas Lindaliini AS kahe katamaraaniga, Merilini ja Karoliniga.
Tallinn–Helsingi liin.
Tallinnas väljusid Lindaliini kiirlaevad Patareisadamast, Helsingis Lõunasadama Makasiiniterminaalist. Mõlemal katamaraanil oli ülejäänud salongist eraldatud Lindaklass ja VIP-klass, lisaks pakkus ettevõte erinevaid hotelli- ja vabaajapakette Helsingis.
2018. aasta suvel pärast Merilini ja Karolini müüki (2017) Lindaliini ASil laevu ei olnud ja liin seiskus.
Tallinn–Aegna liin.
16. aprillil 2008 otsustas Tallinna linnavalitsus anda Tallinn–Aegna laevaliini teenindamine Lindaliini ASile. Otsusele aitas kaasa ka see, et märtsi lõpus otsustati liini väljumine Pirita sadama asemel Patareisadamast. Liini teenindas väike reisilaev Juku.
2010. aasta alguses anti liinil opereerimise õigus koos Jukuga ASile Kihnu Veeteed.
Jukos

Jukos (ОАО НК ЮКОС) oli Venemaa suur naftatöötlusettevõte, mis tegutses aastatel 1993–2007.
1. augustil 2006 kuulutati välja Jukose pankrot. Formaalselt lakkas ettevõte olemast 2007. aasta novembris, mil lõppes ettevõtte varade müük.
1993. aastal Venemaa valitsuse loodud ettevõte rändas peagi eraomandusse ja puhkes õitsele suuromanik Mihhail Hodorkovski juhtimisel. Vladimir Putini oligarhidevastase kampaania käigus vahistati Hodorkovski 2003. aastal. Jukose juhte süüdistati mitmesugustes kuritegudes ning ettevõte lammutati.
2002. aastal ostis Jukos 53,7 protsenti Leedu naftatöötlusfirma Mažeikiu Nafta aktsiaid. Samal aastal oli Jukos Lukoili järel suuruselt teine Venemaa naftaekspordiettevõte.
2011. aasta septembris langetas Euroopa Inimõiguste Kohus otsuse Jukose endiste aktsionäride, juhtivtöötajate ja võlausaldajate hagis Venemaa Föderatsiooni vastu. Kohus ei pidanud tõendatuks hagejate väiteid, nagu oleks kohtuasi Jukose vastu olnud poliitiliselt motiveeritud ning nagu oleks Venemaa võimud õigusemõistmist Jukose hävitamiseks ja selle varade omastamiseks kuritarvitanud. Küll aga leidis kohus, et Venemaa kohtusüsteem ei olnud Jukose üle kohut mõistes õiglane ja rikkus ettevõtte omandiõigusi. Euroopa Inimõiguste Kohus leidis, et ettevõttele ei antud Venemaa madalamates kohtuastmetes enda kaitse ettevalmistamiseks küllaldaselt aega.
Linda Express

Linda Express (ametlik nimi: Lindaexpress) on tiiburkatamaraan, mis kuulus Lindaliini ASile ja sõitis Tallinna-Helsingi liinil. Laev valmis Peterburis Almazi laevatehases ning oli maailma kiireim reisilaev, läbides Tallinna ja Helsingi vahelise teekonna alla tunniga (kiirus 55 sõlme).
Sekeldused laevaga.
Laev oli oma seerias esimene ja sel tuli ette palju tehnilisi viperusi. 2002. aasta mais pidi kiirlaev saabuma Tallinn-Helsingi liinile, kuid liiniletulek viibis, sest laeva katsetusel ilmnes vigu (laeva veekahuri tihend lasi õli läbi, laev vajus külili). 27. juunil 2002 jõudis laev edukalt kodusadamasse Patareisadamas. 6. juulil 2002 sattus Linda Express hätta, kui Tallinna madala juures täitus masinaruum veega. Õnnetuse arvatav põhjus oli vees triiviva ajupuu otsa sõitmine, hiljem jõuti järeldusele, et süüdlaseks võis olla rootslaste antud vigane võllitihend. 15. juulil läks laev uuesti liinile, kuid 18. juulil tabas laeva jälle ebaõnn, sest 9 meremiili enne Helsingit lõppes laeval kütus. Seekord jäi süüdlaseks Saksamaal valmistatud elektrooniline kütusemõõdik, mis oli paigast ära, näidates, et laeval on veel 1200 liitrit kütust. 21. juulil saabus laev edukalt Tallinna, kuid siis selgus, et laeval on üles öelnud stabilisatsiooniplokk. 11. augustil 2002 tabas Linda Expressi jälle äpardus, kui laev hilines ühe mootori seiskamise tõttu Helsingisse mitu tundi.
Oktoobrini 2003 tundus kõik minevat viperusteta, kuid 21. oktoobril 2003 purunes laeval Aegna lähistel vasak tiib ning alus naasis Tallinna sadamasse.
Juulis 2004 otsustati Linda Express maha müüa. Tehing õnnestus edukalt ja kiiresti ning laev müüdi firmale Yangshan Tongshan Port Consult, mis pani selle arvatavasti Shanghai ning sellest 35 kilomeetrit eemal asuva saare vahet sõitma.
Hiina lipu all kannab laev nime Shi Ji Kuai Hang.
Elvira Nabiullina

Elvira Sahhipzadovna Nabiullina (vene keeles Эльвира Сахипзадовна Набиуллина; tatari keeles Elvira Səxipzadə qızı Nəbiullina; sündinud 29. oktoobril 1963 Ufas) on tatarlasest Venemaa majandus- ja riigitegelane, alates 24. juunist 2013 Venemaa Föderatsiooni Keskpanga juht. 
2002. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik. 
2008–2012 oli Nabiullina majandusarengu minister ja 2012–2013 Venemaa presidendi abi.
Haridus.
Ta lõpetas 1986 Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Ta õppis aspirantuuris rahvamajanduse ajaloo ja majandusteaduste kateedris.
Töökäik.
1991 sai Nabiullina NSV Liidu Teaduslik-Tööstusliku Liidu juhatuse alalise komitee direktoraadi peaspetsialist majandusreformi alal. 1992 nimetati see liit ümber Venemaa Tootjate ja Ettevõtjate Liiduks ning Nabiullinast sai selle direktoraadi peaspetsialist ja konsultant majanduspoliitika alal ning 1994 sama liidu ekspertinstituudi nõunik.
1994 sai temast Venemaa majandusministeeriumi majanduse reguleerimise riikliku valitsuse ülem ja majandusreformi osakonna juhataja asetäitja, 1995 Venemaa majandusministeeriumi majandusreformi osakonna ülema asetäitja, 1996 sama osakonna ülem ning majandusministeeriumi kolleegiumi liige. 1997 sai temast majandusministri asetäitja, 1998 Promtorgbanki juhatuse eesistuja asetäitja, 1999 lühikeseks ajaks Euraasia reitinguteenistuse tegevdirektor, samal aastal fondi Strateegiliste Uuringute Keskus asepresident (president oli German Gref). 
Aastal 2000 sai ta majandusarengu ja kaubanduse ministri esimeseks asetäitjaks (minister oli German Gref), 2003 Strateegiliste Uuringute Keskuse presidendiks. 2008 sai Venemaa G8 eesistujamaaks ja Nabiullina juhatas selle ettevalmistamise organiseerimiskomitee eksperdinõukogu. 
24. septembril 2007 sai Elvira Nabiullina Venemaa majandusarengu ja kaubanduse ministriks. 12. mail 2008 nimetati see ministeerium ümber Venemaa majandusarenguministeeriumiks. 11. jaanuaril 2010 sai ta majandusarengu ja integratsiooni valitsuskomisjoni liikmeks. 
Aastail 2012–2013 oli ta Venemaa presidendi Vladimir Putini abi. Alates 24. juunist 2013 on Nabiullina Venemaa Föderatsiooni Keskpanga juht, olles esimene naine sel ametikohal. 
10. märtsil 2022 kirjutas ajaleht Kommersant, et Nabiullina on väidetavalt esitanud lahkumisavalduse, kuid president Putin on selle tagasi lükanud. 18. märtsil esitas Putin Vene keskpanga juhi Elvira Nabiullina kolmandaks ametiajaks parlamendile kinnitamiseks, Venemaa Riigiduuma kinnitas Nabiullina kandidatuuri 20. aprillil.
Isiklikku.
Ta on abielus Jaroslav Kuzminoviga, kes on Venemaa Kõrgema Majanduskooli rektor, neil on poeg.
Jumestuskunstnik

Jumestuskunstnik (inglise keeles "beauty make-up artist", vene keeles "визажист") kujundab jumestuse abil inimeste välimust. Tavaliselt on tema ülesanne tuua esile inimese isikupära, kuid ka korrigeerida iluvead; samuti võib jumestuskunstnik aidata inimese välimust muuta. 
Kuna jumestuskunstnik kavandab ja teeb jumestust, peab ta tundma tänapäevaseid jumestustooteid ja -tehnikaid ning moesuundi. Tihti korraldavad jumestuskunstnikud näitlikke esitlusi ja koolitusi, tutvustavad jumestustooteid ning nõustavad kliente. 
Paljud jumestuskunstnikud töötavad teatris, televisioonis, filmis, ajakirjades, reklaamis ja moetööstuses. Samas kasutavad jumestuskunstnike teenuseid sageli pruudid, poliitikud ja teised inimesed, kes valmistuvad pidulikeks puhkudeks, kus nende välimusele pööratakse suurt tähelepanu.
Eestis esindatud jumestustoodete ja -kosmeetikafirmasid.
ARTDECO, Juvena, Shiseido, Kanebo, De Klie, Kenzoki, Max Factor, Rimmel, Revlon, Sampar, Maybelline, Yves Rocher, Clinique, Lumene, Isadora, Elizabeth Arden, Methode Jeanne Piaubert, La Prairie, Dior, Givenchy, Chanel, Yves Saint Laurent, Clarins, Darphin, Lancaster, Guerlain, Lancôme, Manhattan, The Body Shop, Biotherm, Armani, Estée Lauder Inc., Nivea, Pupa, Gosh, Carita, Collistar, Eisenberg, Avon Products, Bourjois, L'Oréal, Sisley, Jane Iredale, Kryolan, Cinema Secrets, Joe Blasco, Make Up Store, M∙A∙C
Tatjana Muravjova

Tatjana Muravjova (sündinud 13. jaanuaril 1949 Tallinnas) on Eesti poliitik.
Haridus.
Tatjana Muravjova on lõpetanud Tallinna 23. Keskkooli 1966 ning Venemaa G. V. Plehhanovi nimelise Majandusakadeemia majanduse erialal 1970.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Muravjova on töötanud Riikliku Plaanikomitee Arvutuskeskuse osakonnajuhatajana 1970–1987, Eesti Hoiupanga juhatuse liikmena 1987–1993, RASi Eesti Loto personalidirektorina 1993–1997 ning Balti Kindlustuse ASis projektijuhina 1997–1999.
Ta on E-Arsenali nõukogu liige, ASi Tallinna Lennujaam nõukogu liige, Eesti Tagatisfondi nõukogu liige ning naisteklubi AGORA liige.
Poliitiline tegevus.
Tatjana Muravjova oli Tallinna Haabersti linnaosa vanem 1999–2004 ning Tallinna abilinnapea 2004–2005. Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige 1993–1996, X Riigikogu liige (2005–2007) ning XI Riigikogu liige (2007–2011). Muravjova on Eesti Reformierakonna liige alates 2002, ta on Reformierakonna juhatuse liige.
Therese Johaug

Therese Johaug (sündinud 25. juunil 1988 Osis Hedmarki maakonnas) on Norra murdmaasuusataja. Johaug on 14-kordne maailmameister, kolmekordne olümpiavõitja ning kolmekordne Tour de Ski võitja.
Sportlaskarjäär.
Johaug on võistelnud rahvusvahelisel tasemel 2005–2006 hooajast. Ta võitis 18-aastaselt pronksmedali 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos 30 km klassikalises stiilis ühisstardiga sõidus Virpi Kuituneni ja Kristin Steira järel. Hiljem samal aastal sai ta juunioride maailmameistrivõistlustel Tarvisios jälitussõidus kolmanda koha ja võitis Norra meistrivõistlustel 30 km distantsi.
Maailma karikasarja 2006–2007 hooajal tuli ta 24. märtsil Faluni etapil jälitussõidus kolmandaks, mis oli tal esimene kord poodiumile pääseda.
2007–2008 hooajal kuulus Johaug Norra võidukasse teatevõistkonda Beitostøleni ja Davosi etappidel. 2008. aasta juunioride MM-il Val Venostas tuli ta kolmekordseks juunioride maailmameistriks.
13. oktoobril 2016 teatas Norra Suusaliit pressiteates, et Johaug on jäänud dopingu tarvitamisega vahele. Johaug kasutas kreemi huulte ravimiseks, see aga sisaldas klostebooli, tegemist on androgeense toimega anaboolse steroidiga. Johaug andis positiivse dopinguproovi 16. septembril 2016. Johaugile määrati algselt 13 kuuline võistluskeeld, mis pidi lõppema 18. novembril 2017. Hiljem pikendati võistluskeeld 18-kuuliseks, mis jättis Johaugi eemale Pyongchangi olümpiamängudest; võistluskeelu lõppdaatum oli 17. aprill 2018.
Pärast võistluskeelu lõppu naasis ta MK-sarja hooajal 2018–2019 ning saavutas oma esimesel etapil Kuusamos 15 km klassikatehnikas kohe võidu.
2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta suusavahetusega sõidus oma esimese individuaalse olümpiakulla.
Johaug on võistelnud ka pikamaajooksus. Tema isiklik rekord 10 000 meetri jooksus on 31.32,88, mis on püstitatud 8. mail 2021 Oslos.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Therese Johaug on maailma karikasarja etappidel osalenud 243 korral () ja jõudnud poodiumile 146 korral ja saanud esikoha 79 korral.
Martin Larsson

Martin Larsson (sündinud 27. märtsil 1979) on Rootsi murdmaasuusataja.
Riikide ja sõltkondade loend rahvastiku tiheduse järjekorras

Püsiasustuseta territooriumid
 100 suurema rahvaarvuga riiki rahvastiku tiheduse järgi
Koorküla järvestik

Koorküla järvestik on järvede piirkond Sakala kõrgustiku lõunaserval Õhne ja Väikese Emajõe veelahkmel. Umbes 50 ruutkilomeetrisel maa-alal asub mõnikümmend järve, millest tuntuimad on Koorküla Valgjärv (44,1 ha), sügavuselt (26,8 m) Eesti järvedest viies. Selle järve lähedal asub sügavuselt Eesti kolmas järv – Udsu järv (30,25 m), pindalaga (6,2 ha). 
300 meetrit lõuna poole jääb Kiiskjärv, 500 meetrit ida poole Laanemetsa järv. Edasi tulevad Kadastiku ehk Katai järv (7,2 ha), Virtsjärv (9,2 ha) ja Nihu järv (6,5 ha). Eemale jääb Jääva järv. Mõni kilomeetrit edasi minnes võib leida Vilgjärve ehk Usseaiaaluse, Niiduotsa ja Pikri järve.
Karl Ruut

Karl Ruut (25. veebruar 1862 Koorküla – 23. märts 1929 Tõrva) oli eesti kooliõpetaja, rahvaluulekoguja ja kodu-uurija.
Karl Ruut oli aastatel 1881–1884 Helme kihelkonnakoolis ja 1884–1929 Koorküla algkoolis õpetaja.
Ta on avaldanud kirjutisi ajakirjanduses ja komponeerinud mõned laulud. Tema teeneks tuleb lugeda ka eesti rahvakooli ajaloo uurimise algatamist.
Kurbus

Kurbus on emotsionaalne valu. Kurbusega seostuvad millegi või kellegi kaotus, meeleheide, pettumus, abitus. 
Kurb inimene on tavaliselt vaikne, võib olla uimane ja eemalduda teistest inimestest. Tugeva kurbuse väljundiks on depressioon. Tihti väljendatakse kurbust nutuga.
Kurbus kuulub Paul Ekmani kirjeldatud kuue põhiemotsiooni hulka. Sinna kuuluvad veel rõõm, viha, üllatus, hirm ja vastikus.
Kurbus on normaalne inimese tundmus. Kurbust on kogenud kõik inimesed. Inimene reageerib kurbusega ebameeldivatele sündmustele – töökohalt koondamine, lapse haigestumine, esivanema surm, tulevikuplaanide nurjumine.
Kurbust on võimalik täheldada peale inimese ka teistel kõrgematel imetajatel: koeral pärast peremehe surma, täkul pärast kastreerimist.
Kurbusel on oma ratsionaalne tähendus: kurbuse olemasolu käivitab liigikaaslasel liigikaitse instinkti ja juhib tähelepanu asjaolule, et liigikaaslane vajab abi või toetust.
Kurbuse ajaline kestus on oluline kriteerium, mille järgi saab otsustada kurbuse käes kannatava inimese abivajaduse üle. Kuid see ajaline kestus sõltub suuresti kultuurilistest oludest. On kultuure, kus abikaasa surmajärgset kurbust peetakse kuu aja jooksul normaalseks. Kuid on ka kultuure, kus lähedase surm on juba järgmisel päeval unustatud.
Lapsepõlv.
Kurbus on lapsepõlves tavaline tunne. Mõnes peres on kas teadlik või alateadlik reegel, et kurbus ei ole "lubatud", kuid Robin Skynner leidis, et see võib põhjustada probleeme, kuna kurbuse "välja jätmine" võib inimesed muuta pealiskaudseks ja maniakaalseks. Lastearst T. Berry Brazelton leidis, et kurbuse tunnetamine teeb perekonnas tõsiste probleemide lahendamise lihtsamaks.
Kurbus on osa lapse arengu protsessist, mil ta eraldub algsest sümbioosist emaga ja saab iseseisvamaks. Iga kord kui laps emast natuke rohkem eraldub, peab ta õppima kuidas väikese kaotusega hakkama saada. Kui ema ei luba seda väikest stressi, mis sellega kaasneb, ei õpi laps kunagi enda kurbusega hakkamasaamist. Brazelton väidab, et liiga palju lapse lõbustamist vähendab lapse jaoks kurbuse emotsiooni;Selma Fraiberg soovitas, et on oluline austada lapse õigust kogeda kaotust täielikult ja sügavalt.
Margaret Mahler nägi samuti kurbuse tundmise võimes emotsionaalset saavutust, mis kaitseb inimest näiteks rahutu hüperaktiivsuse eest. D. W. Winnicott nägi kurbuse nutus psühholoogilist põhjust hilisematele väärtuslike muusikakogemuste tundmisele.
Tikste ürgorg

Tikste ürgorg ehk Tikste org on mandriliustikutekkeline ürgorg Tõrva linna lääneserval Tikste oja kesk- ja alamjooksul.
Järsuveereline, kohati lausa kuristikuline ürgorg saab alguse Helme kirikumõisa alt ja suubub Tõrva linna keskuse kohal linna läbivasse Õhne jõe ürgorgu. Ürgoru pikkus on umbes 2,5 km ja laius 150–250 meetrit. Pokardi oja (riikliku registri nr 147, valgala 11,4 km3) ürgoru lääneserval asub endine Helme Sanatoorne Internaatkool, mille ehitamisel peeti silmas just tollast oru looduskaunist ja saastevaba õhkkonda.
Oru serval asub niinimetatud Pokardi loss (ehitatud 1870), mille omanik oli teiste hulgas haridusminister kindralmajor Aleksander Jaakson (1892 - 1942). 2017. aasta seisuga on lossi omanikuks Küprose päritolu ärimees Nicos Kounnas.
Pokardi oja ja ürgorg on korrastamata, ojas on palju langenud puid ja prahti, vaated devonipaljanditele avamata ja varjutatud võsaga. Minevikus on Tikste veski paisjärv ja Pokardi oja olnud saastunud endise Helme Sanatoorse Internaatkooli heitveega.
Ürgorus kulgevad teerajad läbi parkmetsa, ületavad korduvalt moreenkünkaid ja oru põhjas looklevat oja, mööduvad devoni liivakivipaljanditest ja mitmest allikastest, millest suurimat nimetatakse rahvasuus Silmaallikaks selle väidetavate raviomaduste tõttu.
Orus voolaval Pokardi ojal on kaks tehislikku paisjärve, millest esimene (Pokardi paisjärv) asub oja keskjooksul ja teine (Tikste järv) alamjooksul. Piki Pokardi oja vasakkallast kulges linlaste kirikutee ja kunagi oli Pokardi paisjärve kallas kohalike seas populaarne mai- ja jaanitule toimumispaik.
Elustik.
Ojas ja paisjärvedes elutsesid kunagi arvukad jõeforelli ja ojasilmu asurkonnad, mis inimtegevuse tulemusel on nüüdseks tõenäoliselt täielikult kadunud. Orus ja seda katvas metsas elutsevad rebased, jänesed, tuhkrud, nirgid, oravad, vesirotid ja koprad. Oru põhja ja veeri katab kõrge kuusik, milles on üksikuid lagendikke. Oru lõunaosas on toominga-, sarapuu- ja halli lepa tihnikuid. Lisaks kasvab orus mitut liiki sõnajalgu.
Pokardi oja ürgorg kuulub alates 2005. aastast maastikukaitsealale (Tikste maastikukaitseala) (umbes 30 ha). 2010. aastal toimus talgute näol orus "Teeme ära" üritus, mille käigus puhastati org prügist ja üleliigsest võsast .
Lüllemäe sanglepp

Lüllemäe sanglepp (ka Must lepp) on looduskaitsealune puu Valga maakonnas Valga vallas Lüllemäel Köstri järve kaldal.
Sanglepp kasvab Köstri järvest 5 meetri kaugusel. Lepp on jämeda tüvega, selle võra on lai, meenutab sammast. Puu kõrgus on 17 meetrit, ümbermõõt 2,85 meetrit.
Lucia

Lucia sündis 3. sajandil. Ta kasvas üles rikkas Sitsiilia peres. Pärast seda, kui talle ilmutas end Sitsiilia märter Agatha, otsustas tüdruk end pühendada kristlusele ja neitsilikule elule. Legendi järgi olevat Lucia oma silmad välja torganud ja saatnud need kandikul ühele oma austajatest, kellele tema silmade ilu oli lummavalt mõjunud. Tüdruku vankumatu usk rabas austajat niivõrd, et ta astus ka ise ristiusku. Lucia sai aga nägemise palvetamise ajal imekombel tagasi.
Oma varanduse jagas Lucia vaestele ning keeldus abiellumast. Solvunud peigmees andis oma pruudi Rooma võimudele üles ja kaebas, et Lucia on kristlane. Karistuseks saadeti tüdruk lõbumajja. Sinna tuli ta tirida härgadega, kuna Lucia keeldus kategooriliselt ise käimast. Ime läbi jäi ta bordellis puhtaks ja puutumatuks. Seejärel püüti Luciat põletada, kuid leegid ei hakanud talle külge. Ka keev õli ei teinud neiule viga. Lõpuks kisti tal hambad suust, lõigati ära rinnad (nagu pühal Agathalgi) ja mõõgaga torgati läbi tema kõri. Püha Lucia suri imperaator Diocletianuse ajal märtrina Sürakuusas 304. aastal.
Lucia nimi tuleneb ladinakeelsest sõnast "lux", mis tähendab "valgus". Piltlikult öelduna tähendab nimi Lucia "valgusekandjat" või ka "päevavalgel sündinut". Oma "valgusekandja" rolli täitis märterneitsi Lucia eelkõige sellega, et temast sai kristlane, hiljem pimedate ning silmahaiguste käes kannatavate inimeste kaitsepühak. Lucia kultus oli keskajal laialt levinud. Praegu on 13. detsembril tähistatav luutsinapäev ehk Lucia mälestuspäev tuntuim Itaalias ja Rootsis.
Jörgen Brink

Per Jörgen Brink (sündinud 10. märtsil 1974 Hälsinglandi maakonnas Delsbos) on endine Rootsi murdmaa- ja laskesuusataja.
Brink on suusatanud maailma karikasarjas alates 1995. aastast, kui ta osales 8. jaanuaril Östersundi etapil 30 km vabastiilis ja sai 55. koha. Maailma karikasarja esimese ja seni ainsa etapivõidu sai ta 12. jaanuaril 2003 Otepää etapil. Brink sõidab kõiki distantse sprindist kuni 50 km. 2012. aastal võitis Tartu maratoni.
2007.–2008. aasta hooajal osales Brink laskesuusatamise MK-etappidel, kus ta parimaks kohaks jäi Hantõ-Mansiiskis saadud 40. koht.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Jörgen Brink on maailma karikasarja etappidel osalenud 106 korda () ja jõudnud poodiumile viis korda, millest üks kord on olnud kõige kõrgemal astmel.
Erik Salumäe

Erik Salumäe (sündinud 5. mail 1970 Kuressaares) on Eesti jurist ja poliitik, endine Riigikogu ja Reformierakonna liige.
Haridus.
Erik Salumäe on lõpetanud 1988. aastal kuldmedaliga Johann Köleri nimelise Viljandi 4. Keskkooli ja 1994. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Salumäe on töötanud Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Konsistooriumis juristina, kantseleiülemana 1991–1992 ja kantslerina 1993–1995, Riigikogu põhiseaduskomisjoni nõunik-sekretariaadi juhatajana 1995–1999, OÜ Infobüroo Firmus juhatuse liikmena 2002–2003, rahvastikuministri nõunikuna 2003–2005 ja justiitsministri nõunikuna 1999–2002, 2005–2007.
Salumäe oli Eesti Muinsuskaitse Seltsi Asutava Kogu liige 1987. Ta on SA Eesti Draamateater nõukogu liige, Taustainfo OÜ juhatuse liige, OÜ Infobüroo Firmus osanik, SA Hooliv Eesti juhatuse liige, Õismäe Humanitaargümnaasiumi SA nõukogu liige, Rooma-Katoliku Kiriku Tallinna Peeter-Pauli koguduse liige, Eesti Üliõpilaste Seltsi liige ja Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige.
Poliitiline tegevus.
Erik Salumäe oli Eesti Kongressi liige 1990–1992, Tallinna Linnavolikogu liige 2001–2002 ja XI Riigikogu (2007–2011) liige. Ta oli Eesti Liberaaldemokraatliku Partei liige 1990–1992 ja 1997–2017 Eesti Reformierakonna liige.
Erik Salumäed on korduvalt segi aetud Erika Salumäega. Tegelikult pole nad sugulased ega kuulu ka samasse erakonda.
Isiklikku.
Tema ema Anne-Mai Salumäe on koorijuht, isa Ivar-Jaak Salumäe on kirikuõpetaja, õde Ene Salumäe on kirikumuusik, organist ja koorijuht. Vaimulikud olid ka tema vanaisa Eduard Salumäe, tädimees Endel Kuulpak ja on onud piiskop Tiit Salumäe, Mart Salumäe ja tädipoeg Peeter Paenurm. Tema poeg on lavastaja Erik Richard Salumäe.
Uus majanduspoliitika

Uus majanduspoliitika (ka NEP – lühend venekeelsest väljendist "новая экономическая политика") oli Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu majanduspoliitika, mille pakkusid 1921. aastal välja Lenin ja Trotski. Et bolševikud ja Venemaa kodusõda olid Venemaa majanduse hävitanud, pidi Nõukogude Venemaa tegema majanduspoliitikas reformi; otsustati minna üle NEP-ile. 
Uue poliitika eesmärk oli tugevdada töölisklassi ja talurahva liitu ning suurendada töötajate huvi majanduse edendamise vastu. Selle saavutamiseks asendati toiduainete loovutamise kohustus toitlusmaksuga ning lubati ajutiselt erakaubandust.
NEP-i lõpp.
Aastal 1925, pärast Lenini surma, oli NEP-i peamine toetaja Nikolai Buhharin. NEP-i lõpetas 1929. aastal Jossif Stalin, kes algselt oli NEP-i toetanud, et vastanduda Lev Trotskile. Selle asemel pöörati peatähelepanu kollektiviseerimisele, kuna oli suur teraviljakriis ja industraliseerimine vajas viisaastakuplaani täitmiseks ressursse. Stalin väitis, et viljakriis oli tingitud NEP-ist, kus inimesed müüsid oma saaki kõrge hinnaga. Teine põhjendus viljakriisile oli pigem tuntud läänes ja põhjendas seda rasketööstuse eelisarendamisega, mis tekitas tarbekaupade kriisi ja inimesed, kel polnud võimalik neid osta, paigutasid oma raha viljatagavaradesse. 
Nepi vastaseks oli ka bolševike vasakpoolne opositsioon, kes leidis, et NEP on kapitalismi detailidega ja vähendab riigi kontrolli võimalusi. Nad leidsid, et NEP on kommunismi põhimõtete reetmine ja omab pikaajalist majanduslikku negatiivset efekti tulevikus. Kommunistid pidasid NEP-iga tekkinud kaubitsejaid tööliste klassivaenlasteks. 
Et Lenin pooldas NEP-i, siis on arvatud, et kui ta poleks surnud, oleks NEP jätkunud ja kollektiviseerimine ära jäänud või oleks seda teistmoodi tehtud. Lenin on ka NEP-i kohta öelnud: "Me teeme ühe sammu tagasi selleks, et pärast teha kaks sammu edasi", mis tähendas, et NEP oleks võinud muutuda ka millekski muuks, kui majandusolukord on paranenud. 
Lenini järeltulija Stalin tutvustas täielikku plaanimajandust, kogu majanduse renatsionaliseerimist ja 1920. aastate lõpus kiire industrialiseerimise poliitikat. Põllumajanduse kollektiviseerimine oli Stalini tuntuim ja hävitavaim osa lõplikus eemaldumises NEP-ist. On arutatud, kas industrialiseerimine oleks olnud ka ilma selleta võimalik, kui oleks rohkem makse küsitud. Nagu tehti Jaapanis Meiji ajal, Bismarcki Saksamaal ja pärast Teist maailmasõda Lõuna-Koreas ja Taiwanil.
Aegviidu Siniallikad

Aegviidu Siniallikad on tõusuveeallikate rühm, mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas, jäädes Kõrvemaa maastikukaitseala territooriumile. Siniallikad asuvad Kauksi-Aegviidu-Penijõe matkaraja ääres. 
Siniallikad toovad vee maapinnale oosidevahelises nõos, kus asub allikajärvik. 
Suurvee ajal ulatub nende üldvooluhulk kuni 100 m/l, veevaesel ajal umbes 10 l/s.
Aravete allikad

Aravete allikad on karstiallikate rühm, mis asub Järva maakonnas Järva vallas Aravete aleviku lähistel Pandivere kõrgustiku loodeosas. 
Allikarühm tuleb maapinnale Sääsküla oja ülemjooksualal, selle pikkus piki jõge on umbes 300 meetrit. Suurvee ajal ulatub allikate üldvooluhulk kuni 900 l/s. 
Aravete allikad kuuluvad looduskaitse alla.
Esna allikad

Esna allikad (ka: "Esna pargi allikad") on rühm tõusu- ja langeallikaid, mis asuvad Järva maakonnas Paide linna ja Järva valla territooriumil. 
See koosneb umbes kümnest suhteliselt veerikkast alalisest allikast ja mõnekümnest ajutiselt, ainult suurvee ajal, moodustuvast allikast.
Allikatest saab alguse Esna jõgi. 
Allikate alal elab arvukalt linde.
1981. aastal loodi allikate kaitseks Esna allikate kaitseala.
Lagle

Lagle ("Branta") on partlaste sugukonda kuuluv perekond veelinde. 
Nende levila hõlmab Palearktise riikkonna põhjapoolsemad rannikualad ja suure osa Põhja-Ameerikast. Talvel rändavad nad lõunapoolsematele rannaaladele, paikselt elavad ka Hawaii saartel. Edukalt on neid introdutseeritud ka Uus-Meremaale.
Jacques Revel

Jacques Revel (sündinud 1942) on prantsuse ajaloolane, üks silmapaistvamaid Annaalide koolkonna noorema põlvkonna esindajaid.
Revel õppis ajalugu École Normale Supérieure's ja Sorbonne'i ülikoolis ning sai 1978. aastal École des Hautes Études en Sciences Socialesi professoriks. Aastatel 1995–2004 oli ta selle rektor. Alates 1975. aastast on ta ka ajakirja Annales toimetaja, alates 1981 üks peatoimetajaid.
Uurimisteemadelt on Revel keskendunud varauusaegsele Euroopale. Ta on teinud palju koostööd teiste ajaloolastega, luues ka uue üldkäsitluse Prantsusmaa ajaloost (see ilmus aastatel 1988–1991). Reveli võib pidada üheks kõige teadlikumaks mikroajaloo metoodika rakendajaks oma uurimistöödes, mille üks silmapaistvamaid tulemusi, raamat "Mässu loogika" on ka eesti keeles ilmunud. Revel tegeleb ka ajalooteooriaga.
Stefania Belmondo

Stefania Belmondo (sündinud 13. jaanuaril 1969 Vinadios Cuneo provintsis) on endine Itaalia murdmaasuusataja, mitmekordne suurvõistluste medalivõitja.
Belmondo alustas suusatamist väga varakult, juba kolmeaastaselt. Maailma karikasarjas debüteeris ta 10. detsembril 1988 La Feclaz 5 km vabastiilis ja sai 6. koha. Suurvõistluste debüüdi tegi ta 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys. Esimese maailma karikasarja etapivõidu sai ta 10. detsembril 1989 Soldier Hollow's, kus võitis 15 km vabastiilis. Esimese suurvõistluste medali sai Belmondo 1991. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes, kus ta oli 15 km klassikas kolmas ning kuulus ka hõbemedali võitnud Itaalia teatevõistkonda.
1992. aasta olümpiamängudel Albertville'is võitis Belmondo 30 km vabastiilis ja oli teine tagaajamisvõistluses. 1993. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta 15 km tagaajamisvõistluse ja 30 km vabastiilis ning sai hõbemedali teatesõidus. 1994. aasta olümpiamängudelt Lillehammeris viis ta koju kaks pronksi, tagaajamisvõistluses ja teatesõidus.
Mõneks aastaks oli ta vigastuse tõttu sunnitud suusatamisest eemale jääma. Kuna talle tehti mitu operatsiooni, jäi tal mitu hooaega vahele.
1997. aasta maailmameistrivõistlustele Trondheimis naasis Belmondo edukalt suusamaailma tippu, tulles maailmameistriks tagaajamisvõistluses, ning sai lisaks kolm hõbemedalit. 1998. aasta olümpiamängudel Naganos võitis ta 30 km vabastiilis hõbemedali ja teatesõidus pronksi. 
1999. aasta MM-il Ramsaus tuli ta kahekordseks maailmameistriks, olles esimene 15 km vabastiilis ja tagaajamisvõistluses, ning sai hõbemedali teatesõidus. Samal aastal võitis ta ka maailma karikasarja üldkarika. 2001. aasta MM-il Lahtis sai ta teatesõidus pronksmedali, kuid individuaalselt jäi kahel korral napilt medalist ilm. Olles kahel korral neljas.
Belmondo teatas enne 2002. aasta OM-i Salt Lake Citys, et lõpetab pärast olümpiamänge oma sportlaskarjääri. Nendel mängudel tuli ta 15 km olümpiavõitjaks, sai 30 km hõbemedali ja 10 km pronksi.
2004. aasta detsembris Belmondo teatas, et tahab pärast lapse sündi 2005. aasta märtsis tulla tagasi tippsporti ja osaleda 2006. aasta olümpiamängudel Torinos. Siiski seda ei juhtunud, kuid talle sai osaks see au, et ta süütas olümpiatule.
Belmondo oli sportlasena 155 cm pikk ja kaalus 47 kg.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Stefania Belmondo osales maailma karikasarja etappidel 160 korral ja jõudis poodiumile 66 korda, millest 23 olid kõige kõrgemal astmel.
Henry Kõrvits

Henry Kõrvits (sündinud 30. detsembril 1974) on eesti räppar, meediajuht ja turundaja. Tema kui räppari esinejanimed on Genka ja Oleg Kosjugin.
Räppimist alustas Genka 1996. aastal, DJ ameti võttis enda peale Paul Oja. Varsti liitus nendega Revo, kellega nad moodustasid bändi Toe Tag. Esimene kontsert anti juba 1996. aasta oktoobris, mitmes linnas esineti hiphopiüritustel.
1997. aastal andsid nad välja plaadi "The Real Kuhnja Homophobes". Järgmisel aastal liitusid Revo ja Genka teise Eesti hiphopansambliga A-Rühm, kuhu kuulusid veel Cool D, Kozy ja DJ Critikal, ning Toe Tagi tegevus jäi pooleli. 2001. aastal räppis Genka koos Droopyga sisse Eesti hiphopihiti "Tallinn", mida mängiti paljudes raadiokanalites ja muusikasaadetes. Samal aastal tuli Toe Tag tagasi ja korraldas Eestis ringreisi.
2004. aastal andis Toe Tag välja albumi "Legendaarne". Sellel on 18 lugu, millest hittideks said "Deja Vu", "Legendaarne" ja "Pankrot". Lugu "Legendaarne" pälvis 2004. aasta Raadio 2 aastahiti valimisel teise koha Nexuse "Hingetuna" järel. Üritusel peksis Genka Nexuse mänedžeri Peter Rossi.
2005. aastal jõudis Genka, Revo ja Paul Oja lugu "Pankrot" Eesti muusikaedetabelitesse, seda mängiti isegi Euroopa MTV-s.
2006. aastal andis A-Rühm välja albumi "Leegion", kus on 23 lugu. Lisaks A-Rühma lugudele tegi G-Enka plaadil mitu soololugu. A-Rühma plaadilt jõudis "Palmisaar" Raadio 2 aastahiti valimisel kolmandaks. "Palmisaarele" filmiti video Indias ja "Tugitooligangsterile" Inglismaal.
Genka ja Paul Oja asutasid plaadifirma Legendaarne Records. Seal on välja antud näiteks Metsakutsu, s'Poomi, Põhjamaade Hirmu ja Winny Puhhi helisalvestisi.
A-Rühm soojendas 30. juulil 2007 Tallinna laululaval räppar 50 Centi.
Hooajal 2011/2012 juhtis Kõrvits TV3-s saadet "See pole lastesaade". Ta on mänginud filmitriloogias "Klassikokkutulek" (2016, 2018 ja 2019).
Henry Kõrvits oli aastatel 2012–2013 Raadio 2 peatoimetaja. Ta on töötanud kuus aastat Saku Õlletehase turundusosakonnas (Saku Rocki tootejuhina).
Isiklikku.
Henry Kõrvitsa isa on muusik ja näitleja Harry Kõrvits ning vanaisa oli helilooja ja muusikateadlane Harri Kõrvits. Henry ema on endine näitleja Viiu Kõrvits. Henry vend on Robert Kõrvits. 
Tal on Maris Kõrvitsaga kolm last: tütar Tuule Teele (sündinud 2010) ning pojad Karl Villem ja Georg Aksel. Maris ja Henry abiellusid 10. juulil 2015.
Turvatelefon

Turvatelefon on mobiil-, tava- või satelliittelefon, mis krüpteerib kõne keerulise tarkvaraga ning vähendab selle pealtkuulamisvõimalust. Turvakõne puhul muudetakse heli esmalt infoks, pakitakse ja krüpteeritakse ja lähetatakse andmesidekõnena teise turvatelefoni, kus see dekrüpteeritakse, pakitakse lahti ning muudetakse inimesele arusaadavaks jutuks.
Blackout (Britney Spearsi album)

"Blackout" on USA popmuusiku Britney Spearsi viies stuudioalbum. Album avaldati 27. oktoobril 2007 Austraalias, 29. oktoobril Suurbritannias ning 30. oktoobril Ameerikas ja mujal maailmas. 2007. aasta lõpu seisuga oli albumit müüdud kaks miljonit eksemplari.
Crips

Crips on Ameerika Ühendriikides asuv tänavajõuk, mis koosneb peamiselt afroameeriklastest.
Cripside jõuk sai avalikkusele tuntumaks 1969. aastal. Jõugu moodustamise eestvedajateks olid Raymond Washingtoni ja Stanley Tookie Williams III.
Aastate jooksul on tänavajõuk muutunud üheks suuremaks ja jõulisemaks jõuguks Ameerika Ühendriikides, milles on üle 30 000 liikme. Jõuk on tuntud eelkõige mõrvade, röövide, narkoveo ja tänavakakluste poolest. Cripsi liikmed kannavad tavaliselt siniseid särke, pükse, pearätte ja jalavarje. Cripsi suurim rivaal on teine suur tänavajõuk Bloods.
2008. aasta Itaalia parlamendivalimised

2008. aasta Itaalia parlamendivalimised olid 13. ja 14. aprillil 2008 toimunud ennetähtaegsed Itaalia parlamendivalimised. Valimised olid ennetähtaegsed, sest Romano Prodi vasaktsentristlik valitsus kaotas 6. veebruaril umbusaldushääletuse.
Romano Prodi juhitav koalitsioon sai lüüa ja uue valitsuse moodustas paremtsentristide liider Silvio Berlusconi.
Bloods

Bloods, ka Original Blood Family (OBF), on Ameerika Ühendriikide tänavajõuk, mis asub suuremates Ameerika linnades, eriti aga Los Angeleses. 
Jõuk on aktiivne 1972. aasta suvest, mil see esimest korda avalikuks sai. Tänavajõuk koosneb peamiselt afroameeriklastest. Jõugu sümboliks on punast värvi särkide, pükste, pearättide ja jalavarjude kandmine. Bloodsi jõuk on tuntud üle Ameerika Ühendriikide ja juba vähesel määral ka Euroopas. 
Bloodsi jõuk on tuntud eelkõige mõrvade, röövimiste, narkoveo ja tänavakakluste poolest.
Seritsa lahing

Seritsa lahing (vene: Битва на реке Серице) oli 26. augustil 1501 Liivimaa-Moskva sõjas peetud lahing Liivimaa ja venelaste väe vahel, mille esimesed võitsid.
Lahing toimus sõja alguses, kui ordumeister Wolter von Plettenberg oli väega Pihkvamaale tunginud. Tema sissetungi kiirustasid tõkestama ülekaalukad Pihkva ja Moskva väeüksused, kuid Irboska juures Seritsa jõe lähedal õnnestus paremini organiseeritud Liivimaa vägedel venelaste väekorraldus segi ajada ning nad põgenema sundida, kusjuures liivimaalastele jäid sõjasaagiks ka venelaste tulirelvad. Mõlema poole kaotused olid tõenäoliselt üpris väikesed. Olulisemaid tagajärgi sellel lahingul siiski polnud, sest Leedu-poolse abita jäänud Plettenberg ei suutnud ainult oma vägedega Pihkvat piirama asuda. Vähem kui kuu pärast lahingu toimumist pöördusid Liivimaa väed koju tagasi.
Superunknown

Superunknown on USA hevibändi Soundgarden neljas stuudioalbum, mis ilmus 1994.
Üügu allikad

Üügu allikad on rühm langeallikaid Muhu saarel Kallaste külas. 
Allikad avanevad Üügu panga jalamilt ja voolavad ühtse ojana lähedalasuvasse – umbes 60–70 meetrit – merre. 
Allikad asuvad Üügu maastikukaitsealal.
Vetiku allikad

Vetiku allikad (ka: Vanajärve allikad, Vetiku Söeoru allikad) on rühm allikaid, mis asuvad Lääne-Virumaal Vinni vallas. 
Allikad asuvad orus, moodustades paisjärve, mida kutsutakse Vanajärveks, ja oja. 
Allikate summaarne vooluhulk on veerohkel ajal mitusada liitrit sekundis. 
Vanajärve ääres pesitseb arvukalt linde.
Allikad on võetud kaitse alla, moodustatud on Vetiku allikate kaitseala.
Olümpiaad (võistlus)

Olümpiaad on õpilastele või üliõpilastele mõeldud mitmevooruline teadmiste võistlus kindlas aines.
Riiklikud olümpiaadid Eestis.
Eestis koosneb olümpiaad tavaliselt koolivoorust, piirkondlikust voorust ja vabariiklikust voorust. Mitmete olümpiaadide puhul moodustatakse vabariikliku vooru võitjatest võistkond, kes esindab Eestit rahvusvahelisel olümpiaadil.
2007/2008 õppeaastal korraldati Eestis kooliõpilastele olümpiaade järgmistes ainetes:
Käina laht

Käina laht on madal laht Hiiumaa kaguosas Hiiumaa vallas. 
Selle pindala on 9 km2 ja suurim sügavus umbes 1 meeter. 
Lahte eraldab Väinamerest Kassari saar. 
Lahes on arvukalt saari ja roostikke. 
Käina laht koos Hiiumaa saartega on arvatud Ramsari alade hulka (17. juuni 1997).
Käina lahes asub riiklik Käina meremudamaardla.
Ööri lõpp

Ööri lõpp (ka "Ariste laht") on laht Saare maakonnas Saaremaa vallas, Sõrve poolsaare looderannikul.
Lahte loetakse Kaugatoma lahe kirdesopiks. Lahe lõunarannikul asub Kaugatuma pank.
Lahe veepeegli pindala on umbes 11 km². Lahte voolab Salme jõgi.
Kihelkonna laht

Kihelkonna laht asub Saaremaa lääneosas Saaremaa vallas Tagamõisa poolsaare ja Vilsandi saare vahel. Lahe lõunaosas on väiksem Kiirassaare laht ja kaguosas kitsas Abaja laht, idakaldal Jaagarahu sadam.
Laht jääb Vilsandi rahvuspargi territooriumile.
Mardihansu laht

Mardihansu laht on laht Hiiumaa läänerannikul. 
Lahe sügavus jääb enamikus alla 10 meetri.
Lahte suubub Vanajõgi. 
Suur osa Mardihansu lahest jääb Tihu maastikukaitseala territooriumile.
Jausa laht

Jausa laht on laht Hiiumaa kaguosas, Väinamere siselaht.
Lahte suubuvad Luguse jõgi ja Jausa oja. 
Lahe põhjaosas asub Orjaku sadam.
2008. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused

2008. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused olid 9.maailmameistrivõistlused lühiraja ujumises, mis toimusid 9.–13. aprillini Manchesteris Suurbritannias.
Eestlaste osalemine.
Lühiraja MM-võistlustel Manchesteris tegi kaasa ka Eesti koondis 11 ujujaga. Meestest oli 25-meetrises basseinis võistlemas Herol Marjak, Kaspar Raigla, Andres Olvik, Andrei Motasnjov, Hanno Ahonen ja Johan Rohtla ning naistest Natalia Hissamutdinova, Jana Kolukanova, Anastassia Šteinmiller, Kätlin Sepp ja Maris Visse.
Butõrka

"Butõrka" on kinnipidamisasutus Moskvas. Nime on see saanud umbes 1 km põhjaloodes asuva Butõrki piiripunkti (vene keeles "zastava") järgi.
"Butõrka" on üks tuntumaid vanglaid Venemaal. Praegune nimetus on "Moskva eeluurimisvangla nr 2", vene keeles "СИЗО № 2 г. Москвы".
Ajalugu.
Moskva haldus- ja tollipiirina toiminud Kammerkolleegiumi vallis oli Butõrki piiripunkt. Sellest umbes 1 km lõunakagusse ehitati 1771. aastal husaaripolgu kasarmud, mida samuti nimetati Butõrki kasarmuteks. Seal oli ka pihttaraga ümbritsetud vangistuskoht (vene keeles "ostrog"). Kompleksi keskele rajati 1782. aastal Jumalaema Kaitsmise kirik arhitekt Matvei Kazakovi projekti järgi. See kirik on tänapäeval uuesti tegutsev.
Aastatel 1784–1794 ehitati kasarmu- ja vangistuskompleks ümber suureks vanglaks samuti Kazakovi projekti järgi.
Kinnipeetuid.
Veel kasarmu aegu oli seal aastatel 1774–1775 ühe torni (tollal Lõunatorn; tänapäeval Pugatšovi torn) keldris vangis kuni oma hukkamiseni Jemeljan Pugatšov.
Revolutsiooni eelsest ajast NKVD päevini pruugiti Butõrkat juurdluse läbiteinute transiitvanglana.
Tuntumate "Butõrka" vangide hulgas on olnud ka Feliks Dzeržinski, Vladimir Gussinski, Vladimir Majakovski, Aleksandr Solženitsõn, Johan Laidoner ja Georg Meri.
Eesti NSV-st pärit surmamõistetute hukkamiskoht.
Aastatel 1950–1956 kasutati "Butõrkat" Eesti NSV-s surmamõistetute hukkamiskohana. Septembris 1956 lõpetati hukatavate Moskvasse saatmine ning alates 12. septembrist 1956 hukati taas Keskvanglas Tallinnas.
Eesti NSV-st pärit surmamõistetute ja Moskvas hukatute koguarv pole teada. Aastatel 1954–1956 hukati "Butõrkas" 18 Eesti NSV-s kriminaalkuritegusid sooritanud ja seal surmamõistetud inimest.
Möödakarvapai

Möödakarvapai on ansambel Dagö viies album, mis ilmus 2008. aasta aprillis.
Astuuria lipp

Astuuria lipp on Hispaania autonoomse piirkonna Astuuria lipp.
Astuuria autonoomiastatuut (3.1) ütleb: "Astuuria Vürstiriigi lipp on traditsiooniline nelinurkne lipp kollase Võiduristiga sinisel põhjal." Lipul on sinine (Pantone 109) põhi. Keskmest masti pool on kollane (kuldne; Pantone 829) rist, mille põikiharude all on tähed alfa ja oomega (alfa ja oomega, algus ja ots). Alfa on suurtäht, oomega on väiketäht. Oomega on kujutatud väiketähena, järgides kõige vanemaid maale (näiteks Oviedo kirikus San Julián de los Prados). Proportsioonid on 2:3.
Sinine on neitsi Maarja värv. Võidurist on vana Astuuria sümbol.
Eriti pidulikel puhkudel kasutatakse siidlippu kullast ja vääriskividega võiduristiga. Tavalistel puhkudel kasutatakse tugevast peenvillast või sünteetilisest riidest lippu, millele võidurist on trükitud või peale pandud. Lipuversioonil, mida kasutatakse siseruumides, on rist keskel.
Lipp pärineb Hispaania iseseisvussõja ajast, mil Astuuria Vürstiriigi Üldkogu kuulutas välja suveräänsuse ja lõi sõjaväe sissetungijate vastu.
Lipu kohta käiv seadus 4/1990 võeti vastu 19. detsembril 1990.