Iraagi ja Levandi Islamiriik

Iraagi ja Levandi Islamiriik (araabia keeles الدولة الإسلامية في العراق والشام "ad-Dawlah al-Islāmiyah fī 'l-ʿIrāq wa-sh-Shām"; araabiakeelne lühend داعش "Daiš"; inglise keeles "Islamic State" või "Islamic State of Iraq and Syria" või "Islamic State of Iraq and the Levant"; lühend IS või ISIS või ISIL) on sunniitide islamistlik terroriorganisatsioon, mis on eri nimede all olemas olnud alates 1990. aastate keskpaigast, kui Al-Qā‘idahga seotud rühmitus asus koostööle Usāmah ibn Lādiniga. Islamiriik on hõivanud maa-alasid Iraagis, Süürias ja Liibüas.
Araabia keeles on grupp tuntud kui ', mis viib lühendini Da'ish, Da'eesh või DAESH (, ), mis on "Araabia ja Levandi Islamiriigi" (ing ISIL) araabiakeelne vaste. Seda terminit on hakatud järjest sagedamini kasutama ka lääneriikides.
Islamiriik põlvneb kunagisest Al-Qaida (AQ) Iraagi harust, mis ilmus Iraagis avalikkuse ette 2004. aastal pärast Şaddām Ḩusayni kukutamist. 2006. aastal ühines see AQ allasutus 11. sunniitliku äärmusasutusega ja loodi Islami Riik Iraagis (ISI). Liikumine haaras samm-sammult ka keskse rolli president Bashār al-Asadi vastu suunatud sõjategevuses Süüria kodusõjas (algas 2011. aastal). 9. aprillil 2013 hakkasid nad end nimetama Islami Riik Iraagis ja Süürias (ISIS). Eduka sõjategevus tulemusel kuulutati 29. juuni 2014 hõivatud aladel Süürias ja Iraagis välja šariaadi juhtimisvormiga ülemaailmne Islami Kalifaat (IR). Pealinnaks sai Al-Raqqah, Süürias. Islamiriigi (IR) sunniäärmuslastest võitlejad vallutasid juunis 2014 Iraagi suuruselt teise linna Mosuli. Rahvusvahelise avalikkuse jaoks tuli IR-i kiire edu üllatusena. 2018. aasta kevadeks on Islamiriigilt kõik maa-alad tagasi võidetud.
Nimi.
Islamistliku ühiskonda rajava organisatsiooni esindajad on teatanud (29. juunil 2014), et nende propagandistlik nimetus inglise keeles on "Islamic State" (ing IS). Paljude riikide poliitikud kasutavad ka organisatsiooni vanu nimetusi, kuna ei soovi kalifaati tunnustada. Ametlikuks nimeks on araabia maailmas lühend, mis kirjutatakse eesti keeles Daiš (a võib hääldada araabiapäraselt ä, aga ei pea).
Islamiriik (IR) loodi 2014. aasta algusest Al-Qaida rühmadest Iraagis ja Süürias, organisatsioonis, millel olid juba varem sarnased nimetused: Islamiriik Iraagis ja Süürias (ISIS, araabia ajakirjanduses nimetus "al-Dawlah al-Islāmīyah fī al-ʻIrāq wa-al-Shām") ja Islamiriik Iraagis ja Levandis (ISIL). Viimasest nimetusest oli 2 varianti ja ISIS-est kolm. Islamiriigi nime kasutusele võtmisega loobus rühmitus geograafilisest tähistusest "Iraagis ja Levandis" (araabia k "al-Sham") oma nimes, mis viitab nende laienenud ambitsioonidele.
Islamiriik on läbinud mitmeid nimevahetusi alates väidetavast loomisest 1999. aastal Iraagis. Algselt tuntud nime all "Jamāʻat al-Tawḥīd wa-al-Jihād" (JTJ), ("Monoteismi ja džihaadi organisatsioon"). 2004. aastal rühmitus vandus truudust Osama Bin Ladenile ja võttis nime "Tanẓīm Qāʻidat al-Jihād fī Bilād al-Rāfidayn" ("Džihaadi baasorganisatsioon Mesopotaamias"). Tollal oli organisatsioon tuntud kui Iraagi Al-Qaida (AQI). 2006. aastal muutus see Iraagi Islamiriigiks (ISI), kuid muutis nime uuesti 2013. aastal pärast laienemist Süüriasse: Iraagi ja Levandi Islamiriik (ISIL) või Iraagi ja al-Shami Islamiriik (ISIS). Rühmituse viimane (hüüd)nimi, "Islamiriik", tekkis pärast uue kalifaadi väljakuulutamist 29. juunil 2014.
Nimeversioonid.
Islamiriigi nimi on poliitilise, sotsiaalse ja ideoloogilise võitluse osa. Islamiriik kasutab moslemitele olulist nimetust oma tähtsuse tõstmiseks ning see on ideoloogilise sõja üks osa. Islamiriigi nimi võeti nutikalt kasutusele, et värvata võimalikult suurt hulka kaasajooksikuid. Rühmituse tegevus ja nimi tekitavad maailmas põhjendamatut islamihirmu ja vastumeelsust muslimite vastu.
USA sõjaväes (ja ka mujal meedia uudistes) kasutatakse ametlikult kahte pikemat lühendit (ISIS ja ISIL), et (juba pealkirjas) eristada sündmuse toimumise asukohariiki. 60 riigist ja organisatsioonist koosnev ühendus ei kasuta nimetust "Islamiriik", vaid rühmituse varasemat nimetust – "Iraagi ja Levandi Islamiriik" (ISIL). Viimane suund on nimetus "Daiš (Daesh)", lühend araabiakeelsest" ""al-Dawla al-Islamyia fil Iraq wa’al Sham, "mis ei viita otseselt ei islamile ega riigile.
Türgi meedia kasutab tihti araabiakeelset nimetuse lühendit Daiš. Kui Prantsuse välisminister seda tegi, ähvardati teda raevukalt sotsiaalmeedias, sest äärmuslastele ei sobi nende jutustuse teisendamine. Suund nimetuse Daiš kasutamiseks on tugevnenud ka USA-s.
Ideoloogia.
Süürias ja Iraagis maid vallutanud terroriorganisatsioon Islamiriik (IR) on lisaks edukusele sõjatandril ka edukas ühismeedias ja reklaamivõtetes. Levitatakse kvaliteetseid videoid Islamiriigi tegevusest. Twitteris mainitakse araabia keeles Islamiriiki päevas kümneid tuhandeid kordi, mis teeb sellest kõige mainituma terrorirühmituse maailmas. Araablaste kõrval sõdib tuhandeid eurooplasi ja ameeriklasi, mis näitab, et Islamiriigi propaganda avaldab mõju ka lääneriikide elanikele. IR-i mõjuvõim tuleneb edukast veebipropagandast. Seetõttu reisivad üha uued fanaatiliselt meelestatud isikud Süüriasse ja Iraaki Islami Kalifaati rajama. Propagandist saab oluliselt kõrgemat palka ja soodustusi kui tavaline püssimees.
Ideoloogiliselt on Lähis-Idas toimuva juured nii Muhammadi järgse kalifaadi loomise kui ka ristisõdijate vastase võitluse eeskujus. Organisatsiooni eesmärk on Iraagi ja Süüria aladel rajada islamikalifaat, mis järgiks (nagu kõik pühasõdalased soovivad) koraani ja šariaadi reegleid.
IR-i teatraalne metsikus on osa teadlikust plaanist, mis sõnastati 2004. aastal kui "Metsikuste haldamine" (al-Qaida Iraagi haru esindajate poolt). Turismikuurortide ründamisel kasvavad nende maade kulutused julgeolekule. Rünnakuid kasutatakse, et tõmmata Lääneriigid võimalikult sügavale sõjalisse konflikti. Eesmärk on hirmutada arenenud ühiskonnad (Ameerikas ja Euroopas) loobuma psühholoogilisest meediasõjast ja sõdimisest käepikenduse abil ning nende suunamine otsesesse võitlusse.
Islamiriik on saanud tugevaid mõjutusi vahhabismist, on fundamentalistlik ning äärmuskonservatiivne (nõuavad kõigilt inimestelt, ka ilmalikus elus, šariaadi järgimist). Soovitakse tulla tagasi islami juurte juurde, allutada igapäevaelu kõiges Koraanis ning "hadith"'ites (jutustused Muḩammadi ning tema peamiste kaaslaste sõnadest ning tegudest) sätestatule. Islamiriigi suurimad vaenlased on šiiidid (keda on Iraagis üle 60 protsendi), ning Iraanis valitsev šiiitide režiim.
Islamiriigi sunniidi (neid on moslemitest 90%) pühasõdalased nõuavad kõigi moslemite neile allumist ja truuduse vandumist Islamiriigile. IR on kõige olulisem rahvusvaheline sündmus seoses islami terrorismiga alates 9/11 toimunut. Eesmärk on globaalse võimu haaramine, sest rajatav kalifaat peaks hõlmama kõiki islamiriike, Kagu-Euroopat, Põhja- ja Kesk-Aafrikat, Venemaa lõunaosi ning Indiat ja Hispaaniat.
Rahastamine.
Islamiriigi pühasõdalaste valduses on Iraagis mitmeid naftatööstusettevõtteid. Sõdalased võivad teenida naftamüügiga kuni miljon dollarit päevas. Islamiriik saab raha ka jõukatelt annetajatelt ning kuritegevusest (nt pangaröövid). 2014. aastal olevat pühasõdalased pantvangi võetud lääneriikide kodanike pealt teeninud juba umbes 20 miljonit dollarit. 13. novembril 2014 esitles Islamiriik oma valuutat dinaari (koostises on kulda, hõbedat ja vaske) sotsiaalmeedias ning võttis selle kohe käibele Iraagis Mosulis ja Ninevehis.
2015. aasta alguse meediateadete kohaselt rahastab Daiš end odava nafta müügiga (20 dollarit barrel). Teine tuluallikas inimkaubanduse kõrval on elundite müük. Müüakse kunstiväärtusi (neid ka lõhutakse: Nimrudi linn, Mosuli muuseum) ja eraisikutele arheoloogilise kaevandamise õigusi. Väidetavalt IRi rahastatakse Qatarist ja Saudi Araabiast, et kukutada Iraagi ja Süüria (Assadi) valitsusi.
USA rahandusministeeriumi hinnangul on IR-i naftatulud 500 miljonit dollarit aastas. Arvatakse, et kalifaadil on varasid 500 miljoni kuni miljardi dollari väärtuses, mis võeti eelmisel aastal Iraagi pankadest. Sõdalased hoiavad kontrolli all Tigrise ja Eufrati jõe orgudes põlde, mis annavad umbes kolmandiku Iraagi nisu (200 miljoni dollari eest) ja peaaegu 40 protsenti odrasaagist.
Ülevaade.
Rühmituse asutas sunni võitleja Abū Muş‘ab az-Zarqāwī, väidetavalt aastal 1999. Rühmituse algus ja juhtimine pole täpselt teada. 2002. aastal hakkasid Al-Qaida juhid kõnelema ühtse kalifaadi loomisest. 2003 plaaniti sõja väljaviimine Iraagist. 2004–2006 oli USA eriüksuste põhiülesanne Abū Musʿab az-Zarqāwī tabamine. 2012. aasta detsembris moodustati "Süüria Islamirinne". Ühendades viis suurt salafide rühmitust (nende hulka ei kuulu Jabhat al-Nusra), moodustati "Islamiriik Süürias". Riigiüleselt piirkonda ohustavaks arvestatavaks sõjaliseks jõuks kujunesid nad 2014. aasta alguseks, kui otsustati ühineda Iraagi islamistlike rühmitustega. Rühmitus koosneb rahvusvahelistest võitlejatest üle maailma. Islamiriigi liider on praegu Abu Bakr al-Baghdadi.
Islamiriik (IR) tekkis rändavatest pühasõdalastest Süürias ja Iraagis, keda rahastati läbi Araabia Ühendemiraatide, Katari, Kuveidi ja Saudi Araabia. ISIS-t ehk Iraagi alade võitlejaid juhivad eranditult Husseini-aegsed luure- ja salapolitsei endised ohvitserid. Rühmitus tõusis läänemaailma huviorbiiti aasta 2014 alguses, kui nad korraldasid sissetungi Iraaki. IR-i sümboolseks alguseks peetakse Süüria ja Iraagi vahelise piiri hävitamist.
Venemaalt tulnud võitlejad vallandasid Süüria kodusõja, kuulutasid Al-Qaida liiga leebeks ja alustasud läbirääkimisi Iraagi islamistide ühinemiseks Süüria omadega, luues niimoodi aluse praegusele "islamiriigile". Venemaalt saabunud islamistide ja Iraagi endiste ohvitseride tegevust on algusest peale väga hästi suunatud, mis sarnaneb mitmeti hübriidsõjaga Ida-Ukrainas.
Iraagis vallutasid Islamiriigi võitlejad ka Şalāḩ ad-Dīn ja Nīnawá provintside osad ning Al-Fallūjahi ja Tikrīti linnad. Rühmitus sai pärast Mosuli linna vallutamist kuni 429 miljonit dollarit sealsest keskpangast. Kuni 80 000 võitlejaga rühmitus omab Toyota kaubikute konvoisid ning Singeri rakette, õhutõrjerelvi, tankitõrjerelvi, Blackhawki helikoptereid, kaubalennukeid ja isegi Scud-rakette. Hoolimata oma nimest (Islamiriik) ei ole tegu riigi, vaid "armeega", kelle käsutuses on ka mõned tankid, hävituslennukid, kahurid ja mürsuheitjad. Kõik terroriaktid on teostatud tulirelvadega AK-47, mis on vene päritolu. Iraagi šiiitidelt võeti ära neile USA armee antud sõjatehnika (peamiselt täisrelvastuses Mosuli langemisel) ja eriüksuste maastureid.
2014. aastal vallutasid IR-i liikmed Põhja-Iraagis kahe miljoni elanikuga Mosuli linna (suuruselt teine Iraagis) ja veel teisigi Põhja- ja Lääne-Iraagi linnu, jõudes välja ka Bagdadi naabrusse u 80–90 km kaugusele pealinnast. Iraagi sõjavägi ja šiiitide vabatahtlikud on asunud vasturünnakule ning saavutanud teatavat edu, kuid Tikrit ja Mosul on veel jätkuvalt IR-i salafistidest pühasõdalaste käes. Alates augustist 2014 on IRi võitlejad USA õhurünnakute märklauaks.
Panislamistlik IR on Jabhat al-Nusra kõrval kõige võimekam salafistlik grupeering Süürias. IR arendab vastupanu nii Iraagis kui Süürias, kuigi viimasel ajal on nende tegevus enam kandumas Süüriasse, kus nende tugialad asuvad al-Raqqah kubermangus Põhja-Süürias ning nad hoiavad enda kontrolli all mitmeid linnu Süüria ja Türgi piirialadel, kus nad on kehtestanud šariaadi võimu.
IR on sisemiselt killustunud eri huvirühmade vahel. See on IRi ründamise lihtsamaks muutnud. USA ja Euroopa Liit toetavad Iraagi armeed ja kurde. Iraan andis kurdidele vajalikku relvastust.
IS on ainus terroriorganisatsioon, mis on suutnud vallutada ja hoida suuremat maa-ala Edela-Iraagis ja Kirde-Süürias. Sellest piirkonnast on IR armutult kõrvaldanud kõik, kes pole moslemid – peamiselt kristlased ja jeziidid. Sajad tuhanded on pagenud paanikas Türki või Iraagi Kurdistani, kuid teist samapalju jäi lõksu ja tapeti võikal moel. Meestel raiuti pea, nad löödi risti, maeti elusalt või lasti lihtsalt maha. Naised ja lapsed jagati võitlejate vahel sõjasaagina. IR-i usk lubab võitlejatel naisi vägistada ning isegi lapsi seksuaalselt ära kasutada.
Paljud Türgi mõõdukad moslemid ja suur kurdi vähemus jälestavad ISISe "islami nimel" korda saadetud kuritegusid ja mõistavad need täielikult hukka. See pole ei islam ega ka riik.
Prantsuse islamiühenduste 8. septembri 2014 üleskutse ja teiste islamikogukondade üleskutsed mõistavad selgelt ja tingimusteta hukka islami ärakasutamise terroristlike äärmusrühmituste poolt. Islami usund ei õigusta vägivalda, sallimatust ja inimsusvastaseid kuritegusid.
Organisatsiooni välismaalastest võitlejad.
2014. aasta novembri alguse seisuga on IRi poole oletatavalt võitlema läinud Venemaalt u 2400; enamasti Tšetšeeniast (FSB, september 2015); Prantsusmaalt 900; Ühendkuningriigist 500; Saksamaalt 400 + 200 (Saksa luureteenistus, september 2015); Belgia: 300; Austraalia: 250–300 (20 hukkunud); Filipiinid: 200. Holland: 100–150; Kanada: 130; Taani ja USA: 100; Norra ja Rootsi: 50–100; Hispaania: 50; Soome: 40; Eesti: 2 (2015 I kvartal)
2015. aasta novembri seisuga väideti IR-l olevat u 90 000 võitlejat. 2016 mais arvati seal olevat u 70 000 võitlejat, kes on u sajameheliste autoüksustena hajutatud üle maa. 2015. aasta lõpuni ühines USA eriteenistuste andmetel nendega iga kuu u 1000 võitlejat üle kogu maailma. 2016. aasta mai seisuga oli võitlejaid u 33 000 ja välisvõitlejate juurdevool oli järjest maa-alasid kaotavale IR-ile vähenenud.
ORB International viis analoogse küsitluse 2015. aastal läbi ka 9 Iraagi kubernerkonnas (kaasamata jäid 3 põhiliselt kurdidega ja 6 lõunapoolset põhiliselt šiiitidega asustatud kubernerkonda). 93% vastanutest pidas ISIS-e mõju Iraagi olukorrale negatiivseks ja 5% positiivseks. Šiiitide hulgas olid vastavad numbrid 99% ja 1%, sunniitide hulgas 89% ja 8%. ISIS-t uskus 85% iraaklastest olevat USA loodud, 75% nõustus väitega, et selle olemasolu on ülemäärase sektantluse tagajärg.
 "Center for Research and Policy Studies" viis analoogse küsitluse läbi ka 2015. aastal, seekord osalesid lisaks eelmise aasta riikidele (välja arvatud Süüria põgenikud) ka Alžeeria, Kuveit, Maroko, Mauritaania ja Sudaan. Kõigist vastajatest suhtus 80% ISIS-esse negatiivselt, 9% teatud määral negatiivselt, 4% neutraalselt, 4% teatud määral positiivselt ja 3% positiivselt. Kõige negatiivsemad olid hinnangud Liibanonis (99% hindas negatiivse või teatud määral negatiivsena), kõige positiivsemad Mauritaanias (20% hindas positiivse või teatud määral positiivsena). ISIS-esse suhtumine oli ühesugune nii eriti religioossete kui mittereligioossete, samuti nii religiooni riigivõimust lahutamist pooldavate kui mittepooldavate vastajate vahel, millest küsitluse korraldajad järeldasid, et ISIS-t ei toetata mitte religioossetel, vaid Araabia regiooni konfliktidega seotud kaalutlustel. Küsitlusele vastajad ise seletasid ISIS-e populaarsust oma toetajate seas enamasti poliitiliste teguritega (sh 24% sõjaliste saavutustega), kolmandik vastajatest nimetas religioosseid põhjuseid (sh 18% islami põhimõtete järgimist). 50% küsitletutest (enim Liibanonis – 77%) nõustus väitega. et ISIS on välisjõudude loodud, 38% (enim Marokos – 55%) väitega, et tegu on kohalike ühiskondade ja konfliktide toodanguga, 3% ei nõustunud kummagi väitega. 48% (enim Alžeerias – 59%) nõustus, et ISIS on Araabia ühiskondades leiduva usulise äärmusluse tagajärg, 35% (enim Liibanonis – 61%) pidas seda Araabia riigivõimude poliitika tagajärjeks, 7% ei nõustunud kummagi väitega. Peamise ISIS-e ja teiste terroriorganisatsioonide vastu võitlemise vahendina toodi kõige sagedamini välja regioonis toimuvat üleminekut demokraatiale (28%) ja Palestiina konflikti lahendamist (18%).