tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Višķi

Višķi (latgali keeles "Vyški") on küla ("vidējciems") Lätis Augšdaugava piirkonnas Višķi vallas. 
19. sajandil oli alev, seal oli suur juudi kogukond. Ühe versiooni kohaselt on Višķis sündinud Venemaa Keisririigi valitsejanna Katariina I. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda.
Asulas on katoliiklaste kirik.
Kalkūni

Kalkūni on küla ("lielciems") Lätis, Augšdaugava piirkonnas, Daugavpils-Vilniuse raudtee ääres. Kalkūni valla halduskeskus. 
Asulas asub Kalkūni mõisa ("Kalkuhnen") süda. Peahoone laskis aastail 1890–1892 ehitada August von Oettingen Wilhelm Neumanni projekti järgi. Alates 1945. aastast on mõisas lastekodu. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda.
Opsa

Opsa (valgevene keeles "Опса", leedu keeles "Apsas") on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Viciebski oblasti Brasłaŭ rajoonis, Opsa külanõukogu halduskeskus. Asub Leedu piiri lähedal. Asulas on 674 elanikku (2009).
Esimest korda on asula nime mainitud aastal 1500, mil suurvürst Aleksander andis Opsa Smolenski vürstile, kelle maad olid hõivanud Moskva väed. 1812. aasta isamaasõjas oli Opsas mõnda aega Barclay de Tolly staap, hiljem aga Murat' oma. Aastast 1823 Platerite suguvõsa valduses.
Kuni 1917. aastani oli Opsa Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. 1939. aastal kaotas Opsa ka alevi staatuse.
Svente

Svente on küla ("lielciems") Lätis Leedu piiri lähedal Augšdaugava piirkonnas. Svente valla halduskeskus. Sventes on Jaunsvente mõisa ("Swenten") süda, keskkool, kirik, sidejaoskond ja Teise maailmasõja aegse sõjatehnika muuseum.
Üks eksponaatidest on tank Poola seriaalist "Neli tankisti ja koer". Aastatel 2009–2021 jäi küla Daugavpilsi piirkonda.
Alejo Vidal-Quadras

Alejo Vidal-Quadras Roca (sündinud 20. mail 1945 Barcelonas) on Hispaania poliitik, Euroopa Parlamendi liige. 
Ta kuulub konservatiivsesse Rahvaparteisse ja osaleb Euroopa Rahvapartei rühma töös. 20. juulil 2004 valiti ta parlamendi 14 asepresidendi hulka.
Ta on tuntud kui regionaalse autonoomia- ja iseseisvuspüüete ning baski ja katalaani rahvusluse tuline vastane.
Gunnar Hökmark

Anders Gunnar Hökmark (sündinud 19. septembril 1952 Ystadis) on Rootsi poliitik, Mõõduka Koalitsioonipartei liige.
Euroopa Parlamendis kuulub ta Euroopa Rahvapartei fraktsiooni. Ta on Euroopa Demokraatide grupi asepresident.
Ta oli Baltimaade iseseisvuse toetuseks korraldatud esmaspäevamiitingute algatajate hulgas.
Hospidali tänav

Hospidali tänav on tänav mitmes Eesti linnas:
Hospidali nime on kandnud ka Kentmanni tänav Tallinnas.
Asare

Asare on küla ("vidējciems") Lätis Jēkabpilsi piirkonnas, Asare valla halduskeskus. Asub 12 km kaugusel Aknīstest. 
Asulas on raamatukogu, põhikool, kirik, Asare mõisa ("Assern") süda. Aastatel 2009–2021 kuulus asula Aknīste piirkonda.
Gārsene

Gārsene on küla ("vidējciems") Lätis Jēkabpilsi piirkonnas, Gārsene valla halduskeskus. 
Asulas asuvad kultuurimaja, raamatukogu, kirik ja Gārsene mõisa ("Garssen") süda.
Gotthard Kettler, Kuramaa hertsog, andis Gārsene maad 1583. aastal von Budbergidele. Aastatel 2009–2021 jäi asula Aknīste piirkonda.
Uusgooti stiilis mõisa peahoone püstitati 1856. aastal, 1885. aastal lisati ühekorruseline tiibhoone. 1939. aastal ehitati hoone arhitekt Vassiljevi projekti järgi kooliks ümber. Mõisa peahoones asuvad praegu põhikool ja Budbergide suguvõsa tutvustav muuseum. Säilinud on ka park ja arvukad kõrvalhooned.
Druja

Druja (valgevene keeles "Друя") on agrolinnake (varem linn, alev ja küla) Valgevenes Viciebski oblasti Brasłaŭ rajoonis, Druja külanõukogu halduskeskus. Asub Läti piiri ääres, Daugava ja Drujka jõe ühinemiskohas. Teisel pool jõge asub Läti asula Piedruja. Raudteeliini Varapajeva–Druja lõppjaam. Aastal 2006 oli Drujas 1500 elanikku, aastal 2009 aga 1149 elanikku.
Asula järgi on nimetatud Pirgu lademe Druja kihistu.
Ajalugu.
Esimest korda mainitakse aastal 1386, mil Druja oli Połacki vürstiriigi osa. Sellest ajast on säilinud nn Borisi kivi raidkirjadega XII. sajandist. Sellest ajast on säilinud ka Druja kindluse varemed Daugava kaldal.
XV-XVI sajandil oli Druja Massalskite suguvõsa käes. 1525. aastal püstitati sinna frantsisklaste mungaordu bernardiinide haru klooster ja ehitati kirik. 1579. aastal külastas Pihkva sõjakäigul Drujat kuningas Stefan Batory.
1600. aastal sai Druja endale Lew Sapieha. 1618. aastal rajas Jan Stanisław Sapieha uue kindlustatud eeslinna, mis sai nimeks Sapieżyn (Сапежын]. 1620. aastal sai Druja linnaõigused. 1632. aastal põletasid Moskva väed Druja maha. XVII-XVIII sajandil oli Druja tähtis kaubanduskeskus.
Poola jagamisel läks osa Drujast Venemaa koosseisu 1772. ja teine osa 1795. aastal. 1904. aastal avati Varapajevasse viiv raudtee. Kuni 1917. aastani oli Druja Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. 2009. aastal sai Drujast agrolinnake.
Słabodka

Słabodka (transkribeerituna Slabodka, valgevene keeles "Слабо́дка", leedu keeles "Slabada", poola keeles "Słobódka", on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Viciebski oblasti Brasłaŭ rajoonis, Słabodka külanõukogu halduskeskus. Asub Brasłaŭ järvestikus. 1999. aastal oli asulas 1113 elanikku, 2009. aastal 783.
Asulat on esmamainitud 1618. aastal; 1648. aastal on seda mainitud juba kui alevit. 1903. aastal ehitati katoliku kirik. Esimese maailmasõja ajal ehitati kitsarööpmeline raudtee, mis teenindas reisijaid 1960. aastani.
Kuni 1917. aastani oli Słabodka Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. 1939. aastal kaotas Słabodka ka alevi staatuse.
Hiermanavičy

Hiermanavičy ( valgevene keeles "Германавічы", leedu keeles "Armanavičiai", poola keeles "Hermanowicze") on agrolinnake (endine alev ja küla) Valgevenes Viciebski oblasti Šarkaŭščyna rajoonis, Hiermanavičy külanõukogu halduskeskus. Asub Dzisna jõe kaldal. Aastal 2006 oli seal 645 elanikku, aastal 2009 aga 564 elanikku.
Hiermanavičy oli XVIII sajandil leedulaste asuala. Sealses koolis on veel praegugi leedukeelsed klassid.
Esimest korda mainitakse aastal 1563. Katoliku kirik aastast 1787. XVIII sajandil rajati ka mõisakompleks. Venemaa osaks sai Poola teisel jagamisel. Vanausuliste palvemaja aastast 1925.
Kuni 1917. aastani oli Hiermanavičy Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. 1939. aastal kaotas Hiermanavičy ka alevi staatuse. Agrolinnake aastast 2006.
Vecumnieki

Vecumnieki on küla ("lielciems") Lätis Bauska piirkonnas, Vecumnieki valla halduskeskus. Aastatel 2009–2021 oli asula Vecumnieki piirkonna halduskeskus. Seal asub samanimeline raudteejaam Jelgava–Krustpilsi raudteeliinil. Asula endine nimi oli Vecmuiža (saksa keeles "Neugut"). Asulas on keskkool, muusikakool, raamatukogu, katoliku kabel ja luteri kirik.
Vecumniekis on sündinud Ainārs Kovals, läti odaviskaja, ja Ingmārs Līdaka, läti zooloog.
Kirsi tänav (Tallinn)

Kirsi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Marja allasumis. 
Kirsi tänav algab Mustamäe teelt ja lõpeb Keemia tänaval.
Kirsi tänav on ligikaudu 320 meetri pikkune.
Kirsi tänav sai nime 15. veebruaril 1933.
Themistokles

Themistokles (u 524 eKr – 459 eKr) oli Ateena riigitegelane ja strateeg. Võtmefiguur Salamise merelahingus pärsialaste vastu. 471 eKr lahkus Themistokles Ateenast pagendatuna riigimehe Kimoni survel ja asus elama Argosesse. Hiljem emigreerus Themistokles Pärsiasse kuningas Artaxerxes I juurde nõuandjaks.
Pärast Maratoni lahingut sõdadevahelisel perioodil 490 eKr – 480 eKr veendununa, et sõda polnud veel kaugeltki lõppenud, valmistus Themistokles merelahinguks, uskudes, et ainult tugeva laevastikuga on võimalik pärsialasi võita. Teda toetas Delfi oraakli ennustus: "Ateena päästavad puust müürid," mis "mereparteisse" kuuluva Themistoklese jaoks tähendas puust laevapardaid. Seega suurendati laevastikku 100 sõjalaevani, mille ehitamiseks kasutati kõiki võimalikke vahendeid, ka hõbedakaevanduste tulusid. Kui pärsialaste kuningas Xerxes I 480 eKr asus kreeklaste vastu uuele sõjaretkele, ühendas Themistokles Korintosel toimunud Kreeka poliste nõupidamisel 30 polise jõud liiduga, mille juhtimine usaldati Spartale. Themistoklese kavatsuste kohaselt toimus lahing kitsas, veealuste karidega Salamise väinas. Lahing lõppes kreeklastele võidukalt.
Jacqueline Kennedy Onassis

Jacqueline Lee Bouvier Kennedy Onassis (sünninimi Jacqueline Lee Bouvier; 28. juuli 1929 Southampton, New Yorgi osariik – 19. mai 1994 Manhattan New York) oli 35. Ameerika Ühendriikide presidendi John F. Kennedy abikaasa alates 1953. aastast kuni John F. Kennedy mõrvamiseni 1963. aastal. 
1968. aasta oktoobris abiellus ta Kreeka laevamagnaadi Aristotélis Onásisega; nad olid abielus kuni Aristotélis Onásise surmani 1975.
Veikko Saar

Veikko Saar (15. aprill 1971 – 12. september 1998 Jaapan) oli eesti astronoom.
Veikko Saar oli 20. sajandi lõpul üks andekamaid ja lootustandvamaid noori astronoome Eestis. 25-aastaselt oli ta teadusajakirjas Nature ilmunud artikli kaasautor.
Haridustee.
Lapsepõlve Tõraveres veetnud ja isa Enn Saare kõrval Tõravere observatooriumis personaalarvutitega kokku puutununa saavutas Veikko varakult hea taseme programmeerimises. Peagi jõudis ta ka teaduslike arvutusülesanneteni. 16-aastaselt, Nõo Keskkooli õpilasena, oli ta juba kosmoloogiaalase teadustöö kaasautor.
Pärast Nõo Keskkooli lõpetamist 1990. aastal astus Saar Tartu Ülikooli, kus õppis isa jälgedes füüsika eriala. Otsides võimalusi ka mujalt maailmast oma teadmisi täiendada, õnnestus tal pääseda aastaks USA Marylandi ülikooli studeerima. Eestisse naasnuna jätkas ta Tartu ülikoolis ja kaitses seal diplomitööd 1995. aastal. Diplomitöö oli täiesti originaalne uurimus Universumi suuremastaabilise struktuuri kirjeldamisest fraktalite abil.
Aasta hiljem (1996) kaitses Saar magistriväitekirja, milles esitas uudse meetodi galaktikaparvede korrelatsiooni uurimiseks. See meetod mängis olulist rolli Eesti astronoomide tööde tsüklis, mis viisid Universumi suuremastaabilise korrapära avastamiseni.
Magistrikraadi omanikuna hankis ta mõne aja pärast aastase stipendiumi Oxfordi Ülikooli. Oxfordi järel õnnestus tal pääseda pooleteiseks aastaks Tōkyō Ülikooli. Andeka inimesena omandas ta jaapani keele sel tasemel, et konkureerides samadel alustel jaapanlastega Tōkyō ülikooli doktorantuuri koha pärast, sai ta 1998. aastal doktorandiks.
Teadustöö.
Astronoomiaringkondades oli levinud arvamus, et galaktikate superparvede eneste paigutus on juhuslik ja superparvede ja tühikute võrgustik on juhusliku iseloomuga. Kuid 1990. aastate algul hakkasid ilmuma esimesed tõendid, et selles võrgustikus on teatud korrapära. Ka eesti astronoomid andsid uuringutesse oma panuse. Jaan Einasto töörühm, kuhu kuulus ka Veikko Saar, avastas, et superparvedesse kuuluvad parved moodustavad üsna korrapärase võrgustiku, mille rakkude läbimõõt on umbes 120 megaparsekit.
Universumi struktuuri tekke senist teooriat kõigutav töörühma põhjapanev avastus avaldati kokkuvõtvas artiklis "A 120 Mpc periodicity in the three-dimensional distribution of galaxy superclusters" ("120-mpc perioodilisus galaktikate superparvede kolmemõõtmelises jaotuses") 6. jaanuaril 1997 ajakirjas Nature. Artikli põhiautorid olid Jaan Einasto, Maret Einasto, Veikko Saar ja Erik Tago.
1997. aastal toimus Kyōtos Rahvusvahelise Astronoomia Liidu 23. kongress, millest ainsa Eesti astronoomide esindajana võttis osa Jaan Einasto. Kongressi kosmoloogiasümpoosionil viibis aga veel teinegi eestlane – Veikko Saar –, kes esindas siis Jaapanit.
Isiklikku.
Veikko Saar oli abielus jaapanlanna Akikoga.
Saar jõudis tegeleda mitme spordialaga, häid sportlikke tulemusi saavutas ta orienteerumises. Harrastusalad olid tennis, purjelauasõit ja ujumine.
Veikko Saar hukkus ookeaniõnnetuses.
Raul Markus

Raul Markus (sündinud 29. juulil 1968) on eesti politoloog ja endine advokaat.
Tema magistritöö teema oli "Causes of fall the unions in the history on the european territory" (Euroopa suurliitude lagunemise põhjused Euroopa territooriumil).
Raul Markus on töötanud lektori ja teadurina Tallinna Tehnikaülikoolis, Tallinna Tehnikakõrgkoolis ja Tartu Ülikoolis. Lisaks on ta firma Cohen &amp; Carlson Advisors Ltd nõunik, OÜ Optium Invest juhatuse esimees ja Pedrobeat AS nõukogu esimees.
Akadeemilise töö kõrvalt on ta töötanud advokaadina OÜ Advokaadibüroo Markus, Meidra, Missik &amp; Ko-s, Olevimäe Advokaadibüroo OÜ-s ning Pedrobreat AS-is.
Töö.
2001–2007 Advokaadibüroo Markus, Meidra, Missik. Partner, juhatuse esimees, vandeadvokaat 
1997–1999 Smarten AS, nõukogu esimees
1995–2001 Advokaadibüroo Olevimägi, advokaadi vanemabi
1993–1995 Eesti Rahvusringhääling, õigusosakonna esimees
Teadustöö.
Uurinud peamiselt Euroopa Liidu otsustusprotsesse ja rahvuslike huvide esindamist Euroopa Liidu Nõukogus, Euroopa Liidu avalike teenistujate ja diplomaatide koolitusvajadusi ning Euroopa Liidu õpingukursuste struktuurmudeleid.
Publikatsioonid.
"Estonian officials’s attitudes towards EU members states’ interests and basics of coalition-forming", Riigikogu Toimetised (Estonian National Parliament Publications), Hurt, Veebel, Malev, RiTO 20, 2009
Sport.
Raul Markus on olnud Margus Muraka, Aleksander Käo, Ivar Raidami, Andrus Lauri, Mihkel Niinemäe ja Kenneth Sepa kaardilugeja.
Isiklikku.
2023. aastal kuulutati välja tema pankrott. Kohus leidis, et Markus läks pankrotti, sest ta käitus advokaadina kui firmade juhina hooletult, rikkus juhatuse liikme lojaalsus- ja hoolsuskohustust, esitas kohtule teadlikult raamatupidamise kohta ebaõigeid andmeid. Samuti pole Markuse mitmes firmas säilinud raamatupidamist.
Cañon City

Cañon City on linn USA-s Colorado osariigis, Fremonti maakonna halduskeskus ja suurim linn. Asub umbes 150 km kaugusel Denverist lõunas ja Colorado Springsist 60 km edelas. Cañon City üks väheseid linnu USA-s, kus on linna nimes Ñ-täht, teine on La Cañada Flintridge.
Linn on tuntud vanglate poolest. Seal on kolmteist vanglat ja kinnipidamisasutust, üheksa osariikliku ja neli riikliku. Sealhulgas asub linnas osariigivangla Colorado State Penitentiary, kus kuni surmanuhtluse lõpetamiseni Colorados 2020. aastal viidi täide kõik osariigi surmanuhtlused.
Linn asutati 1859 Colorado kullapalaviku ajal. 1983 lisati Cañon City kesklinn USA Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse.
Cañon City asub 1625 m (5332 jala) kõrgusel merepinnast. Cañon Citys on poolkõrbeline klima. Seal sajab aastas keskmiselt 343 mm sademeid. Kõige rohkem sajab augustis (57 mm) ja juulis (50 mm), kõige vähem veebruaris (12 mm) ja jaanuaris (12 mm). Jaanuaris langeb temperatuur kuni –7 °C-ni ning juulis tõuseb +32 °C-ni. Kõrgeim registreeritud temperatuur, milleks oli 42 °C, mõõdeti 1954. aastal. Madalaim temperatuur mõõdeti 1990. aasta detsembris, kui oli –32 °C.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Cañon City linnas 15 431 inimest.
Rahvastiku tihedus oli 495,7 in/km². 
Rassiline koosseis oli: 
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 8,33%.
Xenodermatidae

Xenodermatidae on madude sugukond. Osade autorite järgi ka alamsugukond Xenodermatinae.
"Xenodermus" on sugukonna tüüpperekond.
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Xenodermatidae" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Jaap van Ginneken

Jaap van Ginneken (sündinud 8. september 1943 Hilversumis Hollandis) on hollandi psühholoog ja meediauurija.
George Gaskell

George Gaskell on briti sotsiaalpsühholoogiaprofessor Londoni majanduskoolis (LSE). Tema uurimistöö on keskendunud ühiskondlike nähtuste psühholoogiale, tema olulisemateks uurimisvaldkondadeks on sotsiaalsed representatsioonid ja avalikkuse hoiakud biotehnoloogia suhtes.
Henry C. C. Harris

Henry C. C. Harris (27.märts1886 – 18.august 1940) oli inglise keele õppejõud Tartu Ülikoolis.
Ta lõpetas Madrase Ülikooli ja tuli Tartusse ülikooli inglise keele lektoriks aastal 1932.
Ta toimetas ja kohandas õppureile mitu ingliskeelset raamatut, näiteks Kenneth Grahame'i teose "The Adventures of Toad" (Tartu: Loodus 1938).
Madrase Ülikool

Madrase Ülikool on ülikool, mis asub Chennais (endise nimega Madras) Indias.
Ülikool on asutatud aastal 1857. See on üks kolmest India vanimast ülikoolist.
Avo Tints

Avo Tints (4. detsember 1968 – 17. veebruar 2013) oli eesti ettevõtja.
Ta on olnud puu- ja köögivilja hulgimüügiga tegeleva AS-i Bambona omanik ja tegevdirektor.
Tema hüüdnimi oli Apelsinikuningas. 
2000. aastate algul kuulus ta ajalehe Äripäev rikaste edetabelisse.
Aldo Tammpere

Aldo Tammpere (30. jaanuar 1927 Olustvere vald – 16. september 2013) oli eesti arhitekt.
Ta lõpetas aastal 1946 Viljandi 2. Keskkooli, mille järel asus ta elama Tallinna. Ta alustas töö kõrvalt õpinguid Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas, mille 5. kursuselt läks ta üle ERKI-sse arhitektuurieriale, mille lõpetas aastal 1965.
Baltic Kristina

Baltic Kristina oli Eesti Merelaevanduse parvlaev, mis sõitis aastail 1997–2000 liinil Tallinn–Stockholm Estline'i ja aastail 2001–2002 Tallinki kaubamärgi all. 
2002. aastal müüdi laev Riia Vabasadamale. Aastail 2002–2005 sõitis Baltic Kristina Rigas Juras Linija kaubamärgi all Riia-Stockholmi laevaliinil.
Pii (detail)

Pii on peenike pulgake või haagike, mis on teiste samasuguste reas teatud tööriistadel.
Piid on näiteks kammil, soal, kraasil, äkkel. Piid võivad olla puust, luust, metallist, plastist.
Harjumäe kõlakoda

Harjumäe kõlakoda on endine kõlakoda Tallinna Kesklinna linnaosas asuval Harjumäel.
2010. aasta juulis avati kõlakoda pärast renoveerimist kohvik-kontserdipaigana.
Kaksvärvmadulased

Kaksvärvmadulased ("Loxocemidae") on väikseim madude sugukond. 
Klassifikatsioon.
Kaksvärvmadulaste sugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoperekond:
Kaksvärvmadu (perekond)

Kaksvärvmadu ("Loxocemus") on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Kaksvärvmadu arvatakse kaksvärvmadulaste sugukonda. Varem on teda liigitatud püütonlaste ("Pythonidae"),kiirikmadulaste, boalaste ja rullmadulaste sugukonda.
Kaksvärvmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus 
maoliik:
Välimus.
Kaksvärvmaod on keskmise pikkusega (1–1,5 m) musta, tumepruuni värvi, millele lisandub metalne läige (kas hõbedane või vaskne).
Levila.
Nad elavad Mehhiko edelaosas, Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas ja Costa Ricas.
Eluviis.
Peamiselt öise eluviisiga. Päevaks eelistavad nad lehtede alla ehk varjulisse paika ka maa alla varjuda. Selleks kaevavad nad oma pisut püstise ninaga käike ja tunneleid.
Toitumine.
Need kägistajamaod toituvad väiksematest imetajatest ja sisalikest, aga ka kilpkonnamunadest. .
Sigimine.
Emased maod on ovipaarid ja munevad, suguküpsuse saavutanuna, 2–4 muna.
Acrochordoidea

Acrochordoidea on madude ülemsugukond, mis koosneb tüügasmadulaste ("Acrochordidae") sugukonnast.
Klassifikatsioon.
Ülemsugukonda "Acrochordoidea" liigitatakse roomajate andmebaasis üksainus mao sugukond:
Taaler

Taaler oli suur hõbemünt, mida kasutati Euroopas peaaegu 400 aastat.
Nimetus.
Taaler (saksa keeles algselt "Thaler", nüüdisaja ortograafia järgi "Taler") on lühendvorm nimetusest "Joachimsthaler", mis tähendas Böömimaa linnas Joachimsthalis (nüüd Jáchymov) vermitud münti ("thal" saksakeelses linnanimes tähendab orgu, "thaler" orust pärinevat asja või inimest). Esimesed taolised mündid vermiti seal 1518. aastal. Tšehhikeelne nimetus on "tolar".
Taalri järgi on nimetuse saanud paljude maade rahaühik dollar.
Enn Nõmmik

Enn Nõmmik (sündinud 1. juulil 1962 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1980. aastal Viljandi 5. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend). 
Aastatel 1984–2003 töötas ta Eesti Draamateatris näitlejana.
Isiklikku.
Ta abiellus 1. aprillil 2002 näitleja Elina Reinoldiga, paaril on kaks poega. 
Enn Nõmmik tegeleb alpinismiga.
Rudolf Jõks

Rudolf Jõks (1. märts/29. veebruar 1896 Rõhu – 15. august 1979 Tartu) oli eesti laulja (tenor) ja muusikapedagoog.
Ta õppis aastatel 1923–1925 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis (Georg Stahlbergi klassis) ja 1925–1928 Eesti Vabariigi stipendiaadina Roomas Agnese Stame stuudios, kus täiendas end ka aastatel 1935 ja 1938.
Aastatel 1918–1923 oli ta Vanemuises koorilaulja, tegi kaasa ka sõna- ja lastelavastustes.
Isiklikku.
Tema minia oli pianist ja muusikapedagoog Liina Jõks (1939–2018), pojapoeg Eerik Jõks on laulja (bassbariton), helilooja, koorijuht ja muusikateadlane, pojatütar Teele Jõks on laulja (metsosopran).
Kaksvärvmadu

Kaksvärvmadu ("Loxocemus bicolor") kaksvärvmadulaste sugukonna ja kaksvärvmao perekonna ainus maoliik.
Kirjeldus.
Kaksvärvmadu on keskmiselt 1–1,5 m pikk. Seljal asetsevad soomused on musta või tumepruuni värvi, kuid valguse käes sillerdavad soomused metalse läikega (hõbedaselt või vaskselt)
Eluviis.
Kaksvärvmaod on peamiselt öise eluviisiga. Päevaks eelistavad nad varjuda lehtede alla või mujale varjulisse paika. Varjuvad ka maa alla, selleks kaevavad nad oma pisut püstise ninaga käike ja tunneleid.
Toitumine.
Levinud saaklooma 'käsitsemisviis' on kehakeerdudega kägistamine. Kaksvärvmadu toitub väiksematest imetajatest ja sisalikest, aga ka kilpkonnamunadest. 
Sigimine.
Sugulise sigmise vormiks on ovipaaria. Suguküpsed edukalt paaritumise ja munade kandluse läbinud emased kaksvärvmaod munevad 2–4 muna.
Levila.
Kaksvärvmaod elavad Mehhiko edelaosas, Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas ja Costa Ricas.
Ester Pajusoo

Ester Pajusoo (aastani 1956 Ester Lage; sündinud 1. juulil 1934 Oru külas Tuhala vallas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1953. aastal Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1957. aastal Draamateatri õppestuudio.
Ta töötas aastatel 1950–1958 kompvekipakkijana; aastast 1959 on ta olnud Eesti Draamateatri näitleja. Ta on mänginud kuuldemängudes ja lavastustes ("Südamevalu", 1964, lastesarjades "Nõiakivi", 1979 ning "Kessu", 1980) ning dubleerinud multifilme.
Marina Tsvetajeva

Marina Tsvetajeva (vene keeles Марина Ивановна Цветаева; 8. oktoober 1892 Moskva – 31. august 1941 Jelabuga) oli vene luuletaja ja tõlkija.
Tema isa oli kunstiajaloolane ja antiikaja asjatundja Vladimir Tsvetajev (1847–1913), kes asutas 1912. aastal Moskvas Aleksander III nimelise Kunstimuuseumi (tänapäeval A. Puškini nimeline Kaunite Kunstide Muuseum) ja oli kuni surmani selle esimene direktor. Tema ema oli kontsertpianist Maria Mein (1868–1906), kes suri tiisikusse. Tal oli õde, kirjanik ja luuletaja Anastassia Tsvetajeva (1894–1993), ning isa esimest abielust ooperilaulja Varvara Ilovaiskajaga (1858–1890) oli tal poolõde kultuuritegelane Valeria Tsvetajeva (1883–1966) ja poolvend kunstiteadlane ja dekoraator Andrei Tsvetajev (1890–1933).
Marina lapsepõlv oli materiaalses mõttes külluslik, sest isa oli Peterburi Teaduste Akadeemia liige, kuid emotsionaalses mõttes pingestatud. Isa eelistas oma teisele naisele mälestust esimesest naisest, keda ta väga armastanud oli, ema ei saanud kunagi päris üle abielueelsest suhtest abielumehega. See kandus üle laste omavahelistessegi suhetesse ja esimese naise lapsed tülitsesid alailma teise naise lastega.
Marina hakkas luuletama kuueaastaselt ning mitte ainult vene, vaid ka prantsuse ja saksa keeles. Kuid ema laitis luuleharrastust, pidades seda muusikast madalamaks kunstivormiks. Ema mõjul õppis Marina 1899–1902 klaverit mängima ja saavutas keskpärase taseme, ehkki klaverimäng talle ei meeldinud.
1902. aastal avastati emal tiisikus. Järgmised kolm aastat reisis pere mitmes Lääne-Euroopa riigis ja naasis Moskvasse aasta enne ema surma. Järgmistel aastatel õppis Marina mitmes Moskva tüdrukutekoolis, kuid tema õpitulemused olid kuigi head, näiteks 1907. aasta algupoolel visati ta välja von Dervizi koolist vabamõtlemise ja jultumuse tõttu. Siiski lõpetas ta 1910 M. Brjuhhonenko nimelise tütarlaste eragümnaasiumi, kus oli õppinud kaks aastat.
1909. aasta suvel sõitis Tsvetajeva esimest korda iseseisvalt välismaale, nimelt Pariisi, kus õppis Sorbonne'i suvekoolis vanaprantsuse kirjandust. Samal sügisel naasis ta Moskvasse, kus hakkas käima sümbolistide kirjastuse Musaget loengutel ja kohtumistel.
1910. aasta sügisel avaldas Tsvetajeva oma raha eest oma esikteose, päevikuna vormistatud luulekogu "Õhtune album". See äratas mõjukate vene kriitikute tähelepanu. Samal talvel hakkas ta avaldama kirjanduskriitikat.
1911. aasta kevadel tutvus Tsvetajeva Krimmis Sergei Efroniga, kes oli temast aasta noorem. Nad abiellusid 19. jaanuaril 1912 ja septembris 1912 sündis tütar Ariadna Efron. Aprillis 1917 sündis tütar Irina, kes suri 15. veebruaril 1920 haiguse ja nälja tõttu lastekodus. Veebruaris 1925 sündis poeg Georgi, kes hukkus juulis 1944 maailmasõjas Druja lähedal.
Aastatel 1922–1939 elas perekond välismaal, põhiliselt Prantsusmaal. Pärast kodumaale naasmist Sergei vahistati, mõisteti spioonina surma ja hukati, Ariadna viibis palju aastaid koonduslaagris ja asumisel, Marina Tsvetajeva poos enda üles.
Mežotne

Mežotne on küla ("vidējciems") Lätis Bauska piirkonnas, Lielupe jõe vasakul kaldal. Mežotne valla halduskeskus. Esimest korda mainitakse 1219. aastal. Asulas asuvad Mežotne mõisa ("Mesothen") süda, põhikool. Jõe teisel kaldal on kunagise Mežotne muinaslinnuse ja ordulinnuse ase. Aastal 2004 oli külas 359 elanikku.
Mežotne linnamägi ("castrum Mesiothe") oli semgalite Upmale maakonna keskne linnus. Alates aastast 1219. oli seal ristisõdijate garnison, mis ei suutnud aga linnust naabermaakonna sõjaretke eest kaitsta. 1220. aastal suundus Mežotne vastu 8000-meheline vägi, mis vallutas linnuse ja sellest ajast peale oli Upmale kristlik piirkond. 1321. aastal rajas ordu sinna kindluse, mille leedulased 1346. aastal hävitasid.
Klassitsistlikus stiilis mõis rajati aastail 1798–1802 Charlotte von Lievenile, Giacomo Quarenghi ja Johann Gottfried Adam Berlitzi projekti põhjal. Tänapäeval on mõisas hotell.
Saulaine

Saulaine on küla ("vidējciems") Lätis Bauska piirkonnas Rundāle vallas. 
Esimest korda on seda mainitud aastal 1469. Aastatel 2009–2021 jäi asula Rundāle piirkonda.
Asulas asub Kaucminde mõisa ("Kautzmünde") süda. Mõis rajati 1780. aasta paiku klassitsistlikus stiilis, S. Jenseni projekti põhjal.
Kilpsabalased

Kilpsabalased ("Uropeltidae") on madude sugukond. 
Klassifikatsioon.
Kilpsabalaste sugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Levila.
Nad elavad valdavalt Indias ja Sri Lankal.
Kirjeldus.
Kilpsabalasi loetakse väikesteks madudeks, nende pikkus on 20–70 cm. 
Neile on iseloomulik väike koonusekujuline pea ja terav ninamik ning järsult ja viltuselt lõppev saba.
Nende silinderjas keha võib olla nii musta, kollast kui ka punast värvi. 
Eluviis.
Kilpsabalased on hästi kohanenud, valdavalt kaevava eluviisiga maismaaloomad. Nad võivad elada kuni 1 meetri sügavusel niiskes metsapinnases ja kuni 2500 m kõrgusel mägedes.
Sigimine.
Kilpsabalaste sugulise sigimise vormiks on ovipaaria – kõik suguküpsed emased maod on munaspoegijad.
Toitumine.
Kilpsabalased toituvad vihmaussidest ja teistest selgrootutest.
Kim Peek

Kim Peek (sünninimi "Laurence Kim Peek"; 11. november 1951 
Salt Lake City, Utah – 19. detsember 2009) oli ameerika savant (tuntud kui "megasavant"), kelle aju oli uurimisobjektiks mitmetele ajuteadlastele. 
Elulugu.
Kim Peek sündis 1951. aastal. Kim ei õppinud kuni neljanda eluaastani kõndima, ja kui ta millestki aru ei saanud (mida juhtus tihti), läks ta endast täiesti välja. 
Arstid, kes tal lapsepõlves vaimse puude diagnoosisid, olid soovitanud ta vaimuhaiglasse panna. See aga leidis vastupanu eelkõige Peeki isa Fran'i poolt, kes oli tähele pannud, et pojal on väga eriline mälu. Kim olevat juba kolmeselt küsinud vanemate käest, mida tähendab sõna "confidential", ja enne, kui nemad vastata jõudsid, jõudnud selle sõnaraamatust järele vaadata.
Kuueselt soovitati talle lobotoomiat, "ravimaks" tema lakkamatuid värinaid, nihelemist ja edasi-tagasi kõndimist. Haridusega polnud paremad lood – kui Kim seitsmeselt kooli läks, saadeti ta koolitunnist seitse minutit hiljem kui "kontrollimatu" minema. Pärast seda käisid tal kodus kaks korda nädalas à 45 minutit juhendajad.
Peeki mälu peetakse erakordseimaks dokumenteeritud mäluks. Ta teadis peast entsüklopeedilisi fakte ajaloost, kirjandusest, geograafiast, spordist, muusikast ja aastaarve. Pärast raamatu läbilugemist suutis ta seda sõna-sõnalt meenutada. Oma elu jooksul luges ta läbi ja teadis pisima detailini peast üle 9000-12 000 raamatu (sh Shakespeare teosed ja Piibel), kulutades väidetavalt igale leheküljele vaid kümme sekundit. Mitmete allikate sõnul suutis ta samaaegselt kahte lehekülge lugeda, kumbagi ühe silmaga, samal ajal aru saades ja kõike perfektselt mäletades. 
Peekil oli probleeme motoorikaga ja ta vajas ööpäevaringset hooldamist. Ta ei tulnud toime väga lihtsate asjadega, näiteks riietumisega. 
Kim Peekil oli suurenenud pea (makrotsefaalia). Teadlaste sõnul puudus Peekil mõhnkeha ja väikeaju oli kahjustatud. Hilisemad testid näitasid, et tema suuraju poolkerad ei olnud vasakuks ja paremaks pooleks eraldunud. 
Tõenäoliselt põdes ta savanti sündroomi, kuid mitte autismispektri häireid. 
Kim Peek suri 2009. aasta detsembris 58-aastaselt infarkti.
Mälestuse jäädvustamine.
Peeki lugu inspireeris teda intervjueerinud Barry Marrow'd. Tema filmistsenaariumi põhjal valmis 1988. aastal film "Vihmamees", milles peaosa mängis Dustin Hoffman.
Martin Bauer

Martin W. Bauer on Šveitsi päritolu briti sotsiaalpsühholoogiaprofessor ja metodoloogiainstituudi juhataja Londoni Majanduskoolis (LSE). Tema uurimistöö põhisuundadeks on avaliku arvamuse dünaamika ning hoiakud ja sotsiaalsed representatsioonid teadusest ja tehnoloogiast, põhjalikumalt on ta uurinud avalikkuse reaktsioone uuematele arengutele geenitehnoloogias ja biotehnoloogias. 
Välislingid.
[[Kategooria:Suurbritannia psühholoogid]]
Dzisna

Dzisna on linn Valgevenes Viciebski oblastis Miory rajoonis. Leedu keeles "Dysna". Asub Dzisna ja Daugava jõe ühinemispaigas.
Dzisna on elanike arvult kõige väiksem linn Valgevenes.
Vaatamisväärsusteks on XVI sajandist pärinev kindlus, vanad kirikud, sünagoog.
Ajalugu.
Esimest korda on seda asulat mainitud aastal 1374 nimega "Капец-гарадок". Alates 1461. aastast tuntud praeguse nime all. Aastal 1569 sai linnaõigused. Dzisnast sai tähtis kaubanduskeskus, kus oli mitu kloostrit ja kirikut. Aastal 1793 läks teisel Poola jagamisel Venemaa keisririigi koosseisu. XX sajandi alguseks oli Dzisnas umbes 10 000 elanikku, aga seoses jõeliikluse vähenemisega hakkas kahanema ka rahvaarv. 1921. aastal liideti Dzisna Poolaga, aastal 1939 Valgevene NSV-ga.
Pärast tormi

"Pärast tormi" on mitme teose pealkiri:
Pärast tormi (film 1915)

"Pärast tormi" on B. Reeves Easoni poolt Ameerikas 1915. aastal loodud tummfilm.
Kuldne vikerkaar

"Kuldne vikerkaar" on Tom Rickettsi poolt Ameerikas 1915. aastal loodud tummfilm.
Ristna (miiniveeskja-traaler)

Ristna oli Eesti Mereväe miiniveeskja-miinitraaler. Algne nimi reisilaevana oli "Apostol Pjotr" ja veel "Traaler nr 19". 
Võib mitteametlikult lugeda koos sõsarlaevaga ka Eesti Ristna-klassi miiniveeskja-traaleriks.
Ajalugu.
Ehitamisest maailmasõja lõpuni.
Laev ehitati 1905 Inglismaal Glasgow's reisilaevana "Apostol Pjotr" nagu ka samatüübiline "Apostol Pavel" (hilisem "Suurop"). Tegi reise Ladoga järvel. Mais 1915 võeti Balti laevastikku ja seadistati miinitraaleriks nr 19. Oktoobripöörde ajal jäi laev bolševike poolele, märtsis 1918 anti üle Soome bolševikele. Jääretke ajal jäi Helsingisse, aprillis 1918 anti Soome Vabariigile. Soomes laevu ei kasutatud, vaid pandi müüki.
Eesti Vabariigi teenistuses.
1922 osteti laev koos sõsaraga Soomest Eestisse, saades nime "Ristna". Müügi-ostuga tegelejad olid vene rahvusest ja võimalik, et neil olid ka oma huvid või sidemed. 1922–1923 rakendati laeva miinide traalimisel, seejärel aga Teedeministeeriumi alluvuses reisi-kaubalaevana Kuressaare–Rohuküla liinil. Mõne aja pärast jäi laev koos sõsaraga taas seisma – Tallinna.
1926–1928 ehitati laev ümber miiniveeskjaks-traaleriks, misjärel võeti taas mereväe kasutusse. Ei relvastatud. Laeva ümberehitamisel ja remondil toimus sabotaaž, mille käigus pandi teatud mehhanismid meelega valesti ja hooldamata kokku. Selle tulemusena ei tahtnud iga kord sisse lülituda tagurpidikäik ja laev tegi enne vea parandamist 2 avariid: juba proovisõidult tagasi saabudes rammis sadamakaid ja kord hiljem sadamasse saabudes rammis miiniristlejat Lennuk. Seejärel kontrolliti laeva põhjalikumalt ja leitud viga parandati. Sabotöörist mereväebaasi insener-mehaanik tegi aga enesetapu. 2. maailmasõja eelõhtul plaaniti laevale muretseda kaks 40 mm Boforsi kahurit, kuid need ei jõudnud kohale.
Laevast ja oma teenistusest mereväes on kirjutanud oma mälestustes värvikalt ka komandör Gustav Sääsk.
Balti laevastikus.
13. augustil 1940 võeti "Ristna" NSV Liidu Balti laevastikku. Pärast Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule laev relvastati. 23.07.1941 sai Liivi lahel miinide panekul meremiini plahvatusel vigastada. Pärast remonti sõitis Viiburi lahel, 11.1941 sai valve-kaatrite ujuvbaasiks. 
Pärast sõda oli "Ristna" õppe-miiniveeskja, osaledes ka mängufilmide “Ristleja “Varjaag””, “Unustamatu 1919” ja “Balti mereväelaste kuulsus” tegemisel. 1957 anti üle filmistuudiole Lenfilm ja 1958 lammutati vanarauaks.
Kiirikmadulased

Kiirikmadulased ("Xenopeltidae") on maoliste sugukond.
Klassifikatsioon.
Kiirikmadulaste sugukonda klassifitseeritakse Roomajate andmebaasis üksainus perekond:
Levila.
Need peamiselt öise kaevuva eluviisiga kägistajamadusid võib kohata Kagu-Aasias Andamani ja Nicobari saartel, Birma idaosas, Hiina lõunaosas, Tais, Laoses, Kambodžas, Vietnamis, Malaka poolsaarel, Ida-Indias, Sulawesi saarel ja Filipiinidel. 
Seltsilisloomadena.
Kiirikmadulaste sugukonda liigitatud maod ei talu vangistust vapralt vaid kipuvad, kindla põhjuseta (arvatakse, et stressi tõttu), ära surema.
Kiirikmadu

Kiirikmadu ("Xenopeltis unicolor") (alamselts maolised, sugukond kiirikmadulased) on maoliik. 
Kirjeldus ja eluviis.
Nad elavad Lõuna-Aasias, Birmast ja Hiina lõunaosast kuni Jaava, Kalimantani ja Sulawesi saareni.
Need väiksed maod kasvavad kuni 1 m pikkuseks.Seljasoomused on neil musta või kohvipruuni värvi kuid kõhualune üsna valkjas. Päikesevalguses muudavad soomused aga värvi ja sillerdavad kas smaragdse, sinise, punase või vaskja läikega.
Nad on valdavalt öise eluviisiga. Päeval aga osalt kaevuva eluviisiga: kaevudes metsas pehmesse maapinda, kivide alla ja urgudesse.
Nad toituvad väiksematest selgroogsetest loomadest, sealhulgas teistest madudest. 
Kiirikmaol on säilinud mõlemad kopsud.
Suguküpsed emasloomad munevad kuni 10 muna.
Petra Roth

Petra Roth (neiupõlvenimega Petra Martin; sündinud 9. mail 1944 Bremenis) on Saksamaa poliitik ja Kristlik-Demokraatliku Liidu (Christlich Demokratische Union, CDU) liige. 
1995–2012 oli ta Maini-äärse Frankfurdi ülemlinnapea ning 1997–1999, 2002–2005 ja 2009–2011 Saksamaa Linnadepäeva president ja seega kohalike omavalitsuste kõrgeima esindusorgani juht. 
Elukäik.
Petra Roth on pärit Bremeni ettevõtjate perekonnast. Ta sai keskhariduse Kippenbergi Gümnaasiumis, omandas tervishoiuspetsialisti elukutse ja seejärel lõpetas ärikõrgkooli. Pärast seda kolis ta Maini-äärsesse Frankfurti, kus ta elab praeguseni. Roth tunneb huvi kunsti vastu. Ta on kahe poja ema ja 1994. aastast lesk. 
Poliitiline tegevus.
Petra Roth astus Kristlik-Demokraatlikku liitu 1972. aastal Maini-äärses Frankfurdis. Seal sai temast esialgu Maini-äärse Frankfurdi sotsiaalpiirkonna esimees ja seejärel linnavolikogu liige. 1987–1995 oli ta Hesseni maapäeva liige ja 1992–1995 Frankfurdi CDU esimees. 
1995 kandideeris ta Helmut Kohli palvel Frankfurdi ülemlinnapaks ja võitis otsevalimistel senist linnapead sotsiaaldemokraat Andreas von Schoelerit (Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Erakond, Sozialdemokratische Partei Deutschlands, SPD). 5. juulil 1995 sai temast Maini-äärse Frankfurdi esimene naislinnapea.
2001. aasta ülemlinnapea valimistel võitis ta oma vastast, ametis olevat linnapead Achim Vandreiket (SPD). 2007. aastal valiti Roth 60,5% häälteenamusega taas ülemlinnapeaks. Valimas käis 33,6% valimisõiguslikest elanikest. Tema edukaim vastane Franz Frey (SPD) sai 27,5% häältest. Aeg-ajalt tõusis Petra Roth esile võimaliku kandidaadina liidupresidendi valimistel. 2008. aastal peeti läbirääkimisi Rothi nimetamiseks Hesseni liidumaa peaministriks.
Petra Rothi peetakse Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu vasakpoolse tiiva esindajaks. Ta näitas avalikult, et on uhke Maini-äärses Frankfurdis toimuva kultuuridevahelise dialoogi üle ja avaldas heameelt, kui üle 30 000 välismaalasele anti Saksamaa kodakondsus. Tema autoritaarse juhtimisstiili tõttu on kriitikud nimetanud Rothi ka Römerbergi päikesekuningaks.
2011. aastal andis Roth teada, et astub 1. juulil 2012 Frankfurdi ülemlinnapea kohalt tagasi. 
Roth on olnud mitu korda Saksamaa liidupresidenti valiva kogu, bundesversammlungi liige, sh 2004. aastal ja kõigil järgmistel liidupresidendi valimistel, viimati 2012. aastal. 
Muu ametialane tegevus.
Roth oli 1997–1999 ja 2003–2005 Saksamaa Linnadepäeva president. Oma ametiajal oli ta Maini-äärse Frankfurdi lennujaama operaatori, ettevõtte Fraport järelevalvenõukogu liige ja ettevõtete Messe Frankfurt, Stadtwerke Frankfurt am Main, Rhein-Main-Verkehrsverbund ja ABG Frankfurt Holding järelevalvenõukogu esimees. (Messe Frankfurt GmbH on üks maailma suuremaid messikorraldajaid, Stadtwerke Frankfurt am Main kuulub Frankfurdi linnale ja pakub kommunaalteenuseid, Rhein-Main-Verkehrsverbund pakub ühistransporditeenuseid ja ABG Frankfurt Holding on suurim elamuehitusega tegelev ettevõte Frankfurdis.) Roth on Euroopa Liidu Regioonide Komitee liige.
Kenneth Grahame

Kenneth Grahame (8. märts 1859 – 6. juuli 1932) oli šoti kirjanik. 
Tema tuntuim teos on "Tuul pajuokstes" (1908).
Brukna

Brukna on küla ("mazciems") Lätis Bauska piirkonnas Dāviņi vallas. Asub Iecava jõe kaldal. Asulas asub Brukna mõis ("Brucken").
Mõis kuulus Korffide suguvõsale. Klassitsistlikus stiilis hoone ehitati 18. sajandi teisel poolel, 19. sajandi algul tehti suuri ümberehitusi. Vahepeal oli mõisas kool, aga 2001. aastast kuulub narkomaanide rehabiliteerimise ühingule. 2011. aastal võttis ühing ette mõisa renoveerimise. Lisaks peahoonele on säilinud mitmed väärtuslikud kõrvalhooned. Mõisa pargis asub Brukna linnamägi, küla kalmistul on Korffide suguvõsa kabel.
Pilsrundāle

Pilsrundāle (ka lühendatult Rundāle) on küla (läti keeles "lielciems") Lätis Bauska piirkonnas, Rundāle valla halduskeskus. Aastatel 2009–2021 oli see endise Rundāle piirkonna keskus. Esimest korda mainitud 1280. aastal, Asulas asub Rundāle loss (saksa keeles "Ruhenthal"). Lisaks asuvad seal postkontor, raamatukogu, keskkool, apteek.
SK Tääksi

SK Tääksi on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Suure-Jaanis.
Zaļenieki

Zaļenieki on küla ("lielciems") Lätis Jelgava piirkonnas. Zaļenieki valla halduskeskus. Esimest korda on seda mainitud aastal 1541. Asulas asub Zaļenieki mõisa ("Grünhof") keskus. Zaļeniekis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu.
Mõisa peahoone on üks selle piirkonna varasemaid klassitsistlikus stiilis hooneid. Zaļenieki oli üks varasemaid ordu mõisasid selles piirkonnas. Ernst Johann von Biron tellis 1766. aastal arhitekt Bartolomeo Rastrellilt mõisale projekti, aga arhitekti surma tõttu jäi see tal lõpetamata. 1768. aastal alanud ehitustööd lõppesid 1775. aastal, tööde lõpetamist juhatas Rastrelli assistent, taanlasest arhitekt Severin Jensen. Rastrelli mõjul on mõisa juures siiski märgata veel paljusid barokseid elemente.
Mõis vahetas korduvalt omanikke. See on kuulunud Alexander von Württembergile, Alexis von Schepingile, Alexandra Lievenile, Karl Theodor von Medemile. Aastast 1920 tegutseb mõisa peahoones kool.
Mõisa juures on 27,7 ha suurune park. Kolmekümnest kõrvalhoonest on paljud tänapäevani säilinud.
David Velleman

James David Velleman (sündinud 1952) on USA filosoof.
Tema põhilised uurimisvaldkonnad on eetika ja moraalipsühholoogia. Ta on tegelnud ka tegevusfilosoofia ja praktilise mõtlemisega. 
Ta sai doktorikraadi 1983 Princetoni ülikoolist David Lewise juhendamisel.
Velleman õpetas üle kahekümne aasta Michigani Ülikoolis. Ta on New Yorgi Ülikooli professor. 
Ta toimetab koos Stephen Darwalliga veebiajakirja Philosophers' Imprint. 
Vellemani õpilaste seas on Connie Rosati ja Nishiten Shah. 
Looming.
Praktiline refleksioon (raamat).
"Practical Reflection" (1989) on raamat ratsionaalse toimija loomusest. Keskne tees on sissejuhatuse järgi: kui tahad teada, kuidas ratsionaalne toimija võib välja näha, siis vaata peeglisse. Nägu peeglis ühtaegu vaatab ennast ja näitab ennast.
Armastus kui moraalne emotsioon.
Artiklis "Armastus kui moraalne emotsioon" (1999) väidab Velleman, et armastus on emotsioon, mis ei ole moraaliga vastuolus.
Teispool hinda.
Artikkel "Beyond Price" (2008) räägib argumentidest eskapistliku enesetapu vastu.
Tropidophiidae

Tropidophiidae (selts "Squamata", infraselts "Alethinophidia") on madude sugukond.
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Tropidophiidae" liigitatakse järgmised maoperekonnad:
Rollin' in My Sweet Baby's Arms

"Rollin' in My Sweet Baby's Arms" (eesti keeles on laulu pealkirjaks "Jahitrofeed" või "Inimjaht") on kantrilaul, mille teadaolevalt esimene singlina avaldatud versioon on Lester Flatti, Earl Scruggsi ja Foggy Mountain Boysi versioon aastast 1951. Laulu edukaim versioon on 1971. aastal ilmunud Buck Owensi esitus. Hiljem on loo singlina välja andnud veel näiteks Leon Russell 1973. aastal ja Maury Finney 1976. aastal. 
Kuigi loo autoriteks on peetud Lester Flatti voi Charlie Monroed, siis on tegemist hoopiski traditsionaaliga. 
Eesti keeles laulis laulu tuntuks ansambel Kukerpillid ning see avaldati ka nende 1974. aastal ilmunud EP-l. Eestikeelsete sõnade autor on Henno Käo ning pealkirjaks oli "Jahitrofeed". Lugu leidub ka 1997. aasta Kukerpillide albumil "Veel kord". 2002. aastal ilmunud Kukerpillide plaadil "Pojad on mul õige naksid" on nende samade sõnadega laul Ultima Thule esituses. Telesaate "Laululahing" teise hooaja finaalsaates esitas laulu WAF koor (pealkirjaks "Inimjaht").
Inimjaht

Inimjaht on korrakaitseorganite juhtimisel teostatav ulatuslik operatsioon, mille raames püütakse tabada tagaotsitavaid ohtlikke kurjategijaid. Sellesse võidakse kaasata ka avalikkust ja tsiviilisikuid. 
See kuulutatakse tavaliselt välja siis, kui mingis tõsises kuriteos kahtlustatav on õiguskaitseasutuste eest põgenenud ja arvatakse olevat mingis kindlas piirkonnas. Seejärel teostatakse seal põhjalikke otsinguid ning võimalusel püüavad korrakaitsjad piirkonna isoleerida, kontrollides sealt lahkujaid. Otsingutel kasutatakse tihti ja eriti suurte territooriumite korral mitmesuguseid tehnoloogilisi vahendeid, näiteks droonid ja helikopterid.
Inimjaht lõpeb laiemas tähenduses tavaliselt siis, kui kurjategija tabatakse või ta hukkub. Kitsamas mõttes võidakse intensiivsemad otsingud kitsas piirkonnas lõpetada ka juhul, kui need ei anna tulemust või kui kurjategija põgeneb, misjärel otsingute fookus liigub algselt alalt mujale.
Katrin Kumpan

Katrin Kumpan (aastatel 1970–1986 Katrin Sang; sündinud 4. juulil 1947 Pärnus) on eesti endine näitleja ja kultuuritöötaja.
Ta lõpetas 1965. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5.lend).
Pärast keskkooli lõpetamist töötas ta aastatel 1965–1967 Kihnus kooliõpetajana. Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta aastatel 1972–1992 teatris Estonia. 
Ta on juhendanud aastast 1979 Kihnu folklooriansamblit Kihnumua ja pärast teatris töötamist on olnud kuni 2001. aastani Kihnu rahvamaja juhataja. 
Isiklikku.
Aastatel 1970–1986 oli abielus luuletaja ja kirjandusteadlase Joel Sangaga.
Rullmadulased

Rullmadulased ("Aniliidae", varasem nimetus "Ilisiidae") on madude sugukond.
Klassifikatsioon.
1985. aastal liigitati rullmadulaste sugukonda maoperekonnad: rullmadu, "Cylindrophis" ja "Anomochilus".
Tänapäeval liigitatakse rullmadulaste sugukonda üksainus maoperekond:
Levila.
Need maod elavad Brasiilias, Prantsuse Guajaanas, Venezuelas, Colombias, Ecuadoris, Peruus ja Boliivias.
Liiv-kivitäks

Liiv-kivitäks ("Oenanthe isabellina") on linnuliik kivitäksi perekonnast. Tema põhilevilaks on Venemaa ja Kasahstani stepivöönd ja Kesk-Aasia avamaastikud.
Eestis kohati liiv-kivitäksi esmakordselt 26. septembril 2013 Maantee külas Sõrve poolsaarel Saaremaal.
Rullmadu (perekond)

Rullmadu ("Anilius") (selts "Squamata", infraselts "Alethinophidia") on maoperekond. Teadlased peavad neid mürgita madudeks.
Klassifikatsioon.
Tänapäeval liigitatakse rullmao perekonda üksainus maoliik: 
Levila.
Nad elavad valdavalt Brasiilias, Guajaanas, Surinames, Venezuelas, Colombias, Ecuadoris, Peruus ja Boliivias.
Bolierialased

Bolierialased ("Bolyeriidae") on madude sugukond, kes elab valdavalt Mauritiusel ja võib-olla ka lähedal asuval Roundi saarel. Bolierialased kuuluvad infraseltsi "Alethinophidia". 
Klassifikatsioon.
Bolierialased arvati varem boalaste hulka, kuid tänapäeval loetakse need eraldi sugukonnaks.
Sugukonda kuulub kaks perekonda:
Neist üht ("Bolyeria") peetakse väljasurnuks. Andmed selle perekonna kohta lõpevad 1975. aastaga.
Kara Thrace

Kara "Starbuck" Thrace on fiktiivne tegelaskuju "Battlestar Galactica" uusversioonis. Starbucki kehastab sarjas Katee Sackhoff.
Ülevaade.
Starbucki on kirjeldatud kui "televisiooni keerulisimat tegelaskuju". Algselt oli Starbuck valmis surema, sest ta ei väärtustanud oma elu. Hiljem aga oli ta valmis end oma kaaslaste nimel ohverdama, sest väärtustas kõike elusat.
Kara Thrace omab mõningaid paralleele algse 1978. aasta versioonis olnud Starbuckiga: mõlemad on tulipäised, neid peetakse parimateks pilootideks, mõlemal on kalduvus ülemustele vastu hakata; nad on mängurid, kes naudivad alkoholi ja sigareid. Mõlemas versioonis teevad nad hädamaandumise mahajäetud planeedile, kust pääsevad minema allatulistatud Cyloni laevaga. 
Kara Thrace'il oli suhe Viperi piloodi Zak Adamaga, kelle Viperiga juhtus operatsiooni käigus õnnetus, milles Zak sai surma. Zaki surm lõi sassi suhted tema isa komandör William Adama ja Zaki venna Lee vahel, kes süüdistas isa Zaki sundimises sõjaväeteenistusse ja seeläbi tema surmas. Kara ja Williami kokkupuude tõi kaasa isa ja tütre suhte.
USA Today iseloomustas Kara "Starbuck" Thrace'i kui "katkist sõdalast, kes on võidelnud õigetel põhjustel, kuid kaotanud midagi seda teed käies".
Lombardia-Veneetsia kuningriik

Lombardia-Veneetsia kuningriik loodi Viini kongressil, tunnistades Habsburgide-Lotringite õigusi Lombardiale ja endisele Veneetsia vabariigile pärast aastal 1805 väljakuulutatud Napoleoni Itaalia kuningriigi kokkukukkumist. Kuningriiki valitsesid keiserliku õukonna poolt nimetatud asekuningad ning residendid Milanos ja Veneetsias.
Ajalugu.
Viini kongress ühendas Lombardia (mida Habsburgid olid valitsenud alates 16. sajandist ja perekonna Austria haru aastatel 1713–1796) ja Veneto (mis oli olnud Austria võimu all hooti aastast 1797) territooriumid üheks üksuseks Habsburgide-Lotringite võimu alla. 
Halduslikult koosnes kuningriik kahest sõltumatust valitsusest mõlemas osas. Lombardiasse kuulusid Milano, Como, Bergamo, Brescia, Pavia, Cremona, Mantova, Lodi-Crema ja Sondrio provintsid. Veneetsiasse kuulusid Veneetsia, Verona, Padova, Vicenza, Treviso, Rovigo, Belluno ja Udine provintsid.
Lombardia-Veneetsia kuningriiki valitses esiteks Franz I aastast 1815 kuni oma surmani aastal 1835. Ferdinand I valitses aastatel 1835 kuni 1848. Ta oli Milanos 6. septembril 1838 viimane kuningas, kes krooniti Lombardia raudkrooniga. Kroon viidi hiljem, pärast Lombardia kaotamist aastal 1859 Viini, kuid tagastati Itaaliale pärast Veneetsia kaotamist aastal 1866.
Pärast rahvarevolutsiooni 22. märtsil 1848 (Milano viis päeva) põgenesid austerlased Milanost, millest sai "Governo Provvisorio della Lombardia" (Lombardia ajutise valitsuse) pealinn. Järgmisel päeval tõusis ka Veneetsia austerlaste vastu üles, moodustades "Governo Provvisorio di Venezia" (Veneetsia ajutise valitsuse). Austerlased sisenesid pärast Sardiinia vägede võitmist Custoza lahingus (24.–25. juuli 1848) Milanosse (6. augustil) ja Veneetsiasse (24. augustil 1849) ning taastasid Austria võimu.
Franz Joseph I valitses kuningriiki selle ülejäänud eksisteerimise ajal. Tema noorem vend Maximilian (kellest hiljem sai Mehhiko keiser) teenis aastatel 1857 kuni 1859 Milanos tema asekuningana. 
Lombardia annekteeriti äsjaloodud Itaalia riiki aastal 1859 Zürichi rahuga pärast Itaalia teist iseseisvussõda; Veneetsia loovutati Itaalia kuningriigile aastal 1866 pärast Austria-Preisi sõda Praha rahuga.
Salaviinaajajad

"Salaviinaajajad" on Louis Sparre ja Teuvo Puro poolt Soomes 1907. aastal loodud tummfilm.
20 minuti pikkust filmi peetakse üldiselt Soome esimeseks mängufilmiks ja filmitööstuse alguseks. Film on kaotsi läinud.
Tooming

Tooming on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tooming 501 inimesel: 242 mehel ja 259 naisel. Perekonnanimede levikult oli Tooming meeste puhul 214. ja naiste puhul 230. kohal. Levinuim oli see Jõgeva maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 46,2.