tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pokrovi koloonia nr 2

Pokrovi koloonia nr 2 ehk Venemaa Föderaalse Karistuste Täideviimise Teenistuse (FSIN) Vladimiri oblastivalitsuse föderaalne karistusasutus paranduslik koloonia nr 2 on erirežiimiga koloonia Vladimiri oblastis Pokrovi linnas.
Koloonias kehtivad väga ranged reeglid ja karmid karistused.
Aro

Aro on perekonnanimi.
Eestis.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aro 58 mehel ja 91 naisel. Perekonnanimede levikult on Aro meeste puhul 1709. ja naiste puhul 1068. kohal.
Perekonnanime Aro kandja on keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus on 41). Kõige levinum on perekonnanimi Aro vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,26. Perekonnanimi Aro on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,47.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Aro Ridala kihelkonnas Võnnu külas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Merike Saks

Merike Saks (sündinud 14. jaanuaril 1976) on Eesti riigiametnik.
Isiklikku.
Rainer Saks on tema abikaasa.
Uukkivi

Uukkivi on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Uukkivi 28 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult on Uukkivi meeste puhul 4404. ja naiste puhul 4030. kohal.
Perekonnanime Uukkivi kandja on keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus on 45). Kõige levinum on perekonnanimi Uukkivi vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,67. Perekonnanimi Uukkivi on levinuim Harju maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 0,79.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Uukkivi Haljala kihelkonnas Vihula vallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Personaalraamatutes esineb perekonnanimi ka kujul Uhkkivi, Uhkivi, Ukkivi, Uukivi, Uukkivvi, millest mõni on tänaseni eraldi nimena käibel.
Raigo Uukkivi

Raigo Uukkivi (sündinud 9. juunil 1979 Tallinnas) on Eesti riigiametnik, alates 1. detsembrist 2021 Maksu- ja Tolliameti peadirektor.
Ta on avaldanud teaduspublikatsioone.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kaheksateistkümnes parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kaheksateistkümnes parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus alkohoolsete jookide keelamise kohta.
Parandus võeti vastu Kongressis 18. detsembril 1917 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 16. jaanuaril 1919.
18. põhiseadusparanduse tühistas 1933. aastal vastu võetud põhiseaduse 21. parandus.
Vimperk

Vimperk (saksa keeles "Winterberg") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Prachatice ringkonnas. Vimperk asub Saksamaa piirist 16 km kaugusel, Prachaticest umbes 17 km lääneloodes ja České Budějovicest 52 km läänes.
Vimperk asub merepinnast 694 meetri kõrgusel.
Vimperki on esmamainitud 1264. aastal. Asula on tekkinud seoses samanimelise lossi rajamisega 13. sajandi keskel. Linnaõigused sai Vimperk 1479. aastal.
Vimperki vanalinn on alates 19. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala.
Sokolki lahing

Sokolki lahing oli Põhjasõja käigus 22. (11). aprillil (Rootsi kalendri järgi 12. aprillil) 1709 tänapäeva Ukraina aladel Poltava lähistel Vene tsaaririigi sõjaväe ja Rootsi sõjavägede vahel toimunud lahing, mille tulemust peavad mõlemad lahingus osalenud pooled oma võiduks. 
Aastal 1709 olid Venemaa väed vältimas konflikti Rootsi peajõududega. See ei takistanud neid aga väikeste salkadega väiksemaid rootslaste salkasid ründamast. Üje sellise salga juhiks oli ka Carl Evald von Rönne.
Rootsi väed eraldasid Carl Gustaf Krusele ligi 6000 mehe suuruse ratsanike salga, et rünnata Rönne sõjaväelaagrit, kus oli ligi 7000 meest. Rootsi regulaarväed leidsid, et kasakad ei ole sõjakunstis treenitud, nii jätsid nad osa neist valvama oma laagrit.
Ehkki rünnak tuli venelastele üllatusena, jõudsid need siiski laagrist taanduda, sealjuures aitas kaasa udune ilm. Ka ei osalenud kasakad rünnakus, kuna keeldusid allumast Kruse käskudele. Taandudes õnnestus neil ka hõivata neli suurtükki, mille rootslasi toetavad kasakad olid oma laagrisse maha jätnud. Reaalselt lahing olukorda sõjas ei muutnud.
Nicodim (Munteanu)

Nicodim, sünd. Nicolae Munteanu (6. detsember 1864 Pipirig – 27. detsember 1948 Bukarest) oli Rumeenia vaimulik. Aastail 1939–1948 oli ta Rumeenia Õigeusu Kiriku kirikupea.
Elulugu.
Nicolae Munteanu sündis 6. detsembril 1864 Austria-Ungari aladel Pipirigis. Aastail 1890–1895 õppis ta Kiievi Vaimulikus Akadeemias. Aastal 1895 sai temast Neamți kloostri munk, tema vaimulikus nimeks sai Nicodim. 
Aastal 1898 sai temast arhimandriit, aastal 1908 aga Galați vaimuliku seminari rektor. Järgmisel aastal sai temast Iași kloostri eestseisja. Aastal 1912 sai temast Huși piiskop. Aastail 1918–1919 oli ta ajutiselt Chișinău piiskopi kohusetäitja, seejärel pöördus ta Hușisse tagasi. Aastal 1918 sai temast ka Rumeenia Teaduste Akadeemia liige. Aastal 1920 omandas ta Tšernivtsi ülikoolis doktorikraadi.
Aastal 1923 pöördus ta Neamți kloostri eestseisjana sinna tagasi. Kloostris tõlkis ta Piibli moldova keelde, ka tõlkis ta vene keelest rumeenia keelde teose "Piibli ajalugu". Tema eestvedamisel avati kloostri juures vaimulik kool, võõrastemaja ja haigla ning taastati trükikoda. 4. veebruaril 1935 sai temast Moldova ja Bukoviina metropoliit. Selles ametis oli ta 30. juunini 1939, mil ta valiti Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarhiks. Sellesse ametisse astus ta sama aasta 5. juulil.
Nicodim oli veendunud monarhist ja antikommunist. Ka oli ta seotud Rumeenia fašistliku liikumisega, mistõttu tema tegevus pärast nõukogude vägede saabumist oli takistatud. Ta suri aastal 1948 kopsupõletiku tagajärjel ja maeti Rumeenia patriarhaalkatedraali. Tema surma järel hakkasid liikuma kuuldused sellest, et ta tegelikult tapeti, kuid kõik tõendid viitavad siiski loomulikule surmale.
Transnistria Raudtee

Transnistria Raudtee (vene keeles "Приднестровская железная дорога") on riiklik raudteekompanii, mis haldab Transnistria alade raudteid. Sealne rööpmelaius on 1520 mm.
Esimene raudtee Transnistria aladel valmis aastal 1861, mil Kutšurganist ehitati raudtee Tiraspoli, aastal 1871 pikendati seda Chișinăuni. Aastal 1877 valmis tee Benderist Galațisse.
Aastal 1874 avati uus lõik Rîbnițast üle Dnestri jõe, millel oli ka 165 meetri pikkune tunnel. Aastaks 1917 oli Benderis asuv depoo piirkonna suurim, sellele allus 253 vedurit.
Teise maailmasõja ajal ehitati augustis 1941 sealsed raudteed ümber rööpmelaiusele 1435 mm, vana rööpmelaius taastati maist detsembrini 1944. Teise maailmasõja käigus hävisid ligi pooled raudteele kuulunud ehitised ja suuremad sillad, raudteelt eemaldati 100 kilomeetrit rööpaid.
Aastail 1953–1979 allusid sealsed teed Odessa raudteele. Aastal 1991 alustati Kutšurganist Benderisse viiva tee elektrifitseerimist. Töödega jõuti Tiraspolini, ent konfliktide tõttu jõuti elektrifitseerida ainult tee Ukrainasse jääv osa, Transnistrias on kontaktvõrgustik olemas üksnes osaliselt. Aastani 1997 tegutses piirkonnas ka üks kitsarööpmeline raudtee, mis demonteeriti aastal 1999. 
Aastani 2004 haldas piirkonna raudteid Moldova Raudtee, seejärel loodi Transnistria Raudtee, mis võttis üle Moldova Raudtee Transnistria aladele jäävad struktuurid – kokku 162,63 kilomeetrit raudteed. Raudtee kasutab vedureid ČME3.
Reisiliiklus toimub raudteel Moskva ja Chișinău ning Odessa ja Chișinău vahelistel liinidel.
Aastani 2008 oli raudtee Novosavițcaia raudteejaama ja Kutšurgani vahel kaherealine, seejärel avati uus tee Livada ja Novosavițcaia vahel, millega seoses üks tee demonteeriti.
Viktorija Georgieva

Viktorija Georgieva (bulgaaria keeles "Виктория Георгиева", rohkem tuntud mononüümi Victoria all, sündinud 21. septembril 1997 Varnas) on Bulgaaria laulja ja laulukirjutaja. Aastal 2015 saavutas ta Bulgaaria "X Factori" neljandal hooajal kuuenda koha. Ta pidi esindama 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bulgaariat lauluga "Tears Getting Sober", kuid konkurss jäi koroonapandeemia tõttu ära. 21. märtsil 2020 teatas BNT, et Georgieva esindab oma riiki ka 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 11. märtsil 2021 avaldati ta laul "Growing Up Is Getting Old".
Karjäär.
Georgieva hakkas laulma 11-aastaselt. Seejärel õppis laulustuudios Angel Voices, kus ta õpetaja oli Atanaska Lipcheva. Georgieva proovis kolm korda saada Bulgaaria "X Factorisse", kuid ta ei pääsenud sinna, peamiselt vanuse tõttu. Septembris 2015 pääses Georgieva lõpuks otsesaadetesse ja osales seega Bulgaaria "X Factori" neljanda hooaja saadetes. Ta püsis saates üheksa nädalat, kuni ta võistlusest välja kukkus, saavutades kuuenda koha.
Kuigi laulja "X-Factoril" esikohta ei saavutanud, sai ta pakkumise liituda plaadifirma Virgina Recordsiga, kuid ta keeldus. See-eest sõlmis ta lepingu Monte Musicuga ning avaldas selle kaudu oma esimese singli "Nishto Sluchayno" koos VenZy ja Niki Bakaloviga, avaldades ka muusikavideo, mille režissöör oli Bashmotion. Plaadifirma Monte Musicu kaudu ilmus veel kaks tema singlit: "Nezavarshen Roman" aastal 2016 ja "Chast Ot Men" aastal 2017. 2017. aasta lõpupoole lõpetas Georgieva selle plaadifirmaga koostöö.
Aastal 2018 veetis Georgieva kümme päeva Los Angeleses, kus ta kirjutas oma esimese ingliskeelse laulu "I Wanna Know" ja filmis ka muusikavideo, mille režissöör oli Dimitry Stefanov ja produtsent oli Velina Ilieva. Laul avaldati 2019. aasta juunis.
25. novembril 2019 anti teada, et Georgieva esindab Bulgaariat 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Tears Getting Sober". Laul räägib inimeste seesmistest valudest ja raskustest, teemast, mis on Georgievale väga lähedane. Eurovisiooni lauluvõistlus jäeti koroonapandeemia tõttu ära, kuid lauljatar valiti riiki esindama 2021. aasta konkursil.
2020. aasta juunis avaldas Georgieva singli "Alright"; laul kannab sõnumit lootusest ja uuest algusest. Augustis osales ta koos oma meeskonnaga kümme päeva laulukirjutamislaagris, mis toimus Bulgaaria mereäärsetes linnades Burgases ja Primorskos. Seal kirjutati mitu sobilikku laulu 2021. aasta konkursi jaoks. Novembris ilmus laulja kolmas singel "Ugly Cry". 
2021. aasta jaanuaris avaldas Georgieva, et tema esimene EP "A Little Dramatic" tuleb välja veebruaris. EP sisaldab viit võimalikku laulu, mis võivad Bulgaariat 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindada. EP ei sisalda eelmist singlit "Ugly Cry", kuid ka see laul võis Bulgaariat esindada. EP esisingel "Imaginary Friend" avaldati 14. veebruaril. 11. märtsil avaldati YouTube'is varem salvestatud kontsert, kus teatati, et Georgieva esindab Bulgaariat lauluga "Growing Up Is Getting Old"
Riiamäe

Riiamäe on asum Tartu Kesklinna linnaosas Riia mäe ümbruses.
Asum piirneb Ülikooli tänava, Kalevi tänava, Pargi tänava, Tähe tänava, Väike-Tähe tänava, Võru tänava, Filosoofi tänava, Riia tänava, Kastani tänava, Tiigi tänava ja Vallikraavi tänavaga.
Alex Len

Alex Len (sünninimi Oleksi Len, ukraina keeles Олексій Лень; sündinud 16. juunil 1993 Antratsõtis) on Ukraina elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Washington Wizards.
Karjäär.
Enne USA-sse Marylandi ülikooli siirdumist mängis Len hooajal 2010/11 Ukraina kõrgliigaklubis BC Dnipro, kellega võitis 2011. aastal Ukraina karika.
Len valiti 2013. aasta NBA "draft"'ist viiendana Phoenix Sunsi, kelle eest mängis ta NBA karjääri esimesed viis hooaega. Neist parimal, 2015/16. hooajal tõi Len Sunsi kasuks keskmiselt 9 punkti ja 7,6 lauapalli mängus.
2018. aasta augustis liitus Len Atlanta Hawksiga, kelle eest tõi pooleteise hooajaga keskmiselt 10,3 punkti ja 5,6 lauapalli mängus, kuni vahetati 2020. aasta veebruaris Sacramento Kingsi.
2020. aasta novembris siirdus Len Toronto Raptorsisse ja 2021. aasta jaanuaris edasi Washington Wizardsisse.
Rahvuskoondis.
Len debüteeris Ukraina koondises 2018. aastal, kui osales 2019. aasta maailmameistrivõistluste valikmängudes.
Fungus Rock

Fungus Rock on 0,7 hektari suurune saar Maltas Gozo läänerannikul. Saare maltakeelne nimekuju on Il-Ġebla tal-Ġeneral (tõlkes "Kindralikalju"), selle kohta on kasutatud ka nime "Mushroom Rock". Saar koosneb lubjakivist.
Saar kuulub San Lawrenzi linna koosseisu. Fungus Rock on looduskaitse all.
Saar on populaarne fotograafide seas, kuna teatud tingimustel on võimalik läbi kaljus oleva ava päikeseloojangut pildistada.
Ajalugu.
Saarele on nime andnud seal kasvav parasiitne taim punakas nuginui, mida varem peeti seeneks. Selle avastasid hospitaliidid ja algselt peeti taime tervistavaks. Nii keelustas ordumeister Manuel Pinto da Fonseca aastal 1746 saarel käimise. Ta rajas saarele ka vahiposti, mida ühendas 50 meetri kaugusel oleva Gozoga köistee. Ka lasi ta saare kaljud siledamaks tahuda, et ronijatel poleks pidepunkte, kust kinni haarata. Need ettevaatusabinõud olid aga võib-olla ilmaasjata, kuna taime raviomadused pole veel selgunud.
Balgarska Natsionalna Televizia

Bulgaaria Riiklik Televisioon (bulgaaria keeles: Българска национална телевизия / Balgarska natsionalna televizia, БНТ/BNT) on Bulgaaria rahvuslik avalik-õiguslik ringhääling. BNT astus Euroopa Ringhäälingute Liitu 1993. aastal.
Chris Evert

Christine Marie Evert (sündinud 21. detsembril 1954 Fort Lauderdale'is Florida), aastatel 1979–1987 Chris Evert Lloyd, on Ameerika endine tipptennisist. Ta võitis 18 suure slämmi turniiri üksikmängus ja kolm paarismängus. Ta oli maailmas aastalõpu seisuga esinumber aastatel 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1980 ja 1981. Kokkuvõttes võitis Evert 157 turniiri üksikmängus ja 32 paarismängus.
Evert jõudis üksikmängus 34 suure slämmi turniiri finaali rohkem kordi kui ükski teine ​​mängija profitennise ajaloos. Tema nimel on ka järjest aastatel (13 aastat) saavutatud suure slämmi turniiri võitude rekord. Üksikmängus jõudis Evert 56-st mängitud suure slämmi turniirist 52 korral poolfinaali, sealhulgas 34 suure slämmi turniiri finaali. Ta mängis esimest korda suure slämmi turniiril 1971. aastal USA lahtistel ja samal turniiril ka lõpetas oma profikarjääri 1989. aastal. Evert ei kaotanud kunagi suure slämmi turniiri üksikmängus esimeses ega teises ringis, kolmandas ringis kaotas ainult kaks korda. Naiste üksikmängus võitis Evert Prantsusmaa lahtisted meistrivõistlused rekordiliselt seitse korda ja USA lahtised meistrivõistlused kuus korda ühisrekordiga (viigis Serena Williamsiga).
Everti üksikmängudes võidetud karjäärirekord 89,97% (1309–146) on Open Era tennise ajaloo kõrgeim, nii meestele kui naistele. Saviliivaväljakutel on tema karjääri võiduprotsent üksikmängudes 94,55% (382–22), mis on siiani WTA rekord.
Evert töötas naiste tenniseliidu presidendina 11 kalendriaasta jooksul aastatel 1975–1976 ja 1983–1991. Talle anti Philippe Chatrieri auhind ja ta võeti kuulsuste saali. Hiljem oli Evert tennisetreener ja on nüüd ESPN-i analüütik ning tal on oma tennise- ja tavarõivaste bränd.
Suure slämmi turniiride finaalid.
Üksikmäng: 34 finaali (18 turniirivõitu, 16 teist kohta).
Evert mängis kokku 56 suure slämmi turniiril. Ta tegi rekordeid 54 veerandfinaalist, 52 poolfinaalist ja 34 finaalist. Ta kaotas enne veerandfinaali kaks korda, nii kolmandas voorus, 1983. aasta Wimbledonis, kus kaotas Kathy Jordanile, kui ka 1988. aasta Prantsuse lahtistel meistrivõistlustel, kus kaotas Arantxa Sánchez Vicario. Tema 299 suure slämmi turniiride üksikmängu võitu on lahtiste turniiride ajastul paremuselt 3. kohal.
Meñli Giray I

Meñli Giray (1445 – 1515) oli Krimmi khaan, kes oli võimul kolmel korral.
Ta oli Hacı Giray I kuues poeg. Kui tema isa suri, tõusis võimule vanim poeg Nur Devlet, keda toetas Suurhord. Meñli tõstis seepeale Krimmi ülikute toel mässu. Ta vallutas Çufut Qale, ent peagi kogus tema vend vägesid ja tõrjus ta sealt välja. Meñli oli sunnitud pagema genovalaste juurde Kafasse.
Aastal 1468 kuulutas grupp ülikuid ta Kaffas khaaniks. Koos Genova abivägedega marssis ta pealinna peale ja tõrjus oma venna sealt välja. See pages Põhja-Kaukaasiasse, kus ta tabati ja toimetati Sudakki. Tema liitlaseks sai Theodoro vürstiriik; vaenlaseks aga Türgi. Aastal 1475 saabus Krimmi suur Türgi laevastik. Ülikud kukutasid Meñli võimult ja valisid tema asemele Ayderi, türklased vallutasid Genova kindlused, purustasid Theodoro vürstiriigi ja viisid Meñli vangina konstantinoopolisse. Nur Devlet vabastati samuti vangist.
Talvel 1477/1478 vallutasid Krimmi Suurhordi väed. Ülikute pealik Eminek kirjutas selle peale Konstantinoopolisse, paludes, et need Meñli vabastaks. See sündis 1478. aasta kevadel. Meñli saabus taas Krimmi ja võttis võimu üle. Nur Devlet tõugati troonilt ja Krimmi khaaniriik kujunes Türgi vasalliks.
Riigi kindlustamiseks rajas ta Özu kindluse.. Aastal 1480 sai tema liitlaseks Ivan III; koos astusid nad vastu Suurhordile ja tagasid Moskva iseseisvuse.
Aastal 1502 vallutas ta Sarai. Tema ajal sai Krimmi pealinnaks Bahtšisarai.
Meñli abikaasadeks olid Nur Sultan, Zayan Sultan ja Yadigari tütar. tema pojad olid Fetih Giray, Ahmed Giray, Saadet Geray I ja Mehmed Giray I. Tal oli ka kolm tütart, neist ühe nimi on teada - Makhdum Shah.
BNT 1

BNT 1 on Bulgaaria rahvusringhäälingu Balgarska Natsionalna Televizia peamine telekanal.
BNT 2

BNT 2 on Bulgaaria rahvusringhäälingu Balgarska Natsionalna Televizia telekanal.
BNT 3

BNT 3 (varem BNT HD) on Bulgaaria rahvusringhäälingu Balgarska Natsionalna Televizia telekanal.
Vaata ka.
__SISUKORDEES__
__ALAOSALINGITA__
BNT 4

BNT 4 (varem BNT World) on Bulgaaria rahvusringhäälingu Balgarska Natsionalna Televizia telekanal.
Vjosa Osmani

Vjosa Osmani-Sadriu (sündinud 17. mail 1982 Mitrovicës) on Kosovo jurist, õppejõud ja poliitik, alates 4. aprillist 2021 Kosovo president.
3. veebruarist 2020 kuni 4. aprillini 2021 oli ta Kosovo parlamendi spiiker (riigi ajaloo esimene naisspiiker) ja samal ajal alates 5. novembrist 2020 ka presidendi ajutine kohusetäitja. 4. aprillil 2021 valis parlament Osmani-Sadriu riigi teiseks naispresidendiks (esimene oli Atifete Jahjaga aastatel 2011–2016). 
Parlamendi liige 2010–2021. 
Ta on lõpetanud bakalaureusena õigusteaduse alal Priština Ülikooli, aastal 2005 lõpetas ta õigusteaduse magistrina Pittsburghi Ülikooli. Aastal 2015 kaitses ta õigusteaduse doktori kraadi Pittsburghi Ülikoolis.
Ta on töötanud õigusteaduse õppejõuna Priština Ülikoolis.
Isiklikku.
Ta on abielus Prindon Sadriuga ja on kaksikute tütarde ema.
Imants

Imants on liivi päritolu läti mehenimi. Lätis tuli see kasutusele Henriku kroonikas mainitud Ymauti järgi, kes sai ajalooliste romaanide kaudu tuntuks. 20. sajandi esimesel poolel Lätis populaarne olnud nimetraditsioon põhineb aga ümberkirjutusveaga käsikirja kasutamisel.
2021. aasta seisuga oli see eesnimi Lätis 4199 mehel.
Imantsi nimepäev on 1. juulil.
Puskar

Puskar on kodusel viisil pärmilisel alkoholi käärimisel tekkiva liitse vedeliku destilleerimisel saadav kange alkohoolne jook, mis sisaldab puskariõlisid.
Puskar on seaduse järgi illegaalne jook. Folklooris on kasutusel mitmeid sünonüüme: salaviin, samagonn (самагон), metsakohin jne. Setud nimetavad oma valdavalt kodustes tingimustes põletatud viina handsaks. 
Õukaks nimetatud joovet tekitav jook ei kuulu puskarite alla ja sisaldab eetrit.
Probleemiks on destilleerimise kvaliteedi ehk puskariõlide mahu ja sisu mürgisuse kontroll ehk puskari suuremates kogustes tarvitamise järel tekkiva pohmeluse vaevuste ärahoidmine.
Tundmatu alkohoolse vedeliku tarvitamise korral on metanoolimürgituse oht, kuna puhast metanooli on etanoolist lõhna, maitse ja muude tunnuste järgi väga raske eristada.
Eestis on puskari käitlemine keelatud, samuti on keelatud puskariaparaadi omamine. 
Lätis ja Leedus on kodusel viisil kange alkoholi valmistamine keelatud. 
Venemaal on 2002. aastast lubatud puskariajamine isiklikuks tarbeks ning puskariaparaadid on jaemüügis.
Djibril Sidibé

Djibril Sidibé (sündinud 29. juulil 1992 Troyes's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Ateena AEK.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Troyes AC. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2009–10 Prantsusmaa tugevuselt kolmandas liigas. Aastatel 2010–2012 mängis ta klubiga Prantsusmaa esiliigas.
Aastatel 2012–2016 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lille.
2016. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Monaco. Hooajal 2016–17 tuli ta Monacoga Prantsusmaa meistriks ja valiti samal hooajal Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2019–20 mängis ta Monacost laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Everton.
2022. aasta septembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Ateena AEK-ga.
Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Sidibé debüüdi 1. septembril 2016 sõprusmängus Itaalia vastu. Koondisekarjääri esimese ja ainsa värava lõi ta 13. juunil 2017 sõprusmängus Inglismaa vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks. Prantsusmaa koondises mängis ta aastatel 2016–2018 kokku 18 korda.
Ta on Mali päritolu ja on moslem.
Darnell Furlong

Darnell Anthony Furlong (sündinud 31. oktoobril 1995 Lutonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis West Bromwich Albion.
Ta alustas klubikarjääri Queens Park Rangersis, mille noorteakadeemiaga liitus 2006. aastal. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2014. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 21. veebruaril 2015 Inglismaa kõrgliiga mängus Hull City vastu. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Inglismaa neljanda liiga klubides Northampton Town ja Cambridge United. Hooaja 2016–17 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Swindon Town, seejärel naasis Queens Park Rangersi.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu West Bromwich Albioniga. 12. detsembril 2020 lõi Furlong mängus Newcastle Unitedi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
Rob Holding

Robert Samuel Holding (sündinud 20. septembril 1995 Stalybridge'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Crystal Palace.
Ta alustas klubikarjääri Bolton Wanderersis. Hooaja 2014–15 lõpus oli ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Bury. 2015. aasta mais sõlmis ta Bolton Wanderersiga profilepingu. Bolton Wanderersi meeskonnas debüteeris ta 2015. aasta augustis. Kohe esimesel hooajal kujunes Holdingu roll klubi põhimeeskonnas sedavõrd oluliseks, et ta valiti hooaja lõpus Wanderersi hooaja parimaks mängijaks.
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Londoni Arsenaliga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 14. augustil 2016 mängus Liverpooli vastu. Esimese värava lõi ta Arsenali meeskonnas 28. septembril 2017 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Borissovi BATE vastu.
Suvel 2023 liitus ta ligi 1 miljoni euro eest Crystal Palace'iga.
Jaan Ludolf

Jaan Ludolf (ka Ludolph; sündinud 14. märtsil 1940) on eesti maletaja. 
Eesti malemeister (1981), noorte malemeister (1958) ja Eesti meister kirimales (1960). Lõpetanud Pärnu 1. KK, õppinud Tallinna Polütehnilises Instituudis mehaanikateaduskonnas (ei lõpetanud). Osalenud paljudel turniiridel väljaspool Eestit. FIDE reiting 2245.
Siim-Kaarel Sepp

Siim-Kaarel Sepp (sündinud 12. juulil 1989) on eesti taimeökoloog.
2020. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis Maarja Öpiku ja Martin Zobeli juhendamisel doktoriväitekirja "Soil eukaryotic community responses to land use and host identity" (Eukarüootse mullaelustiku seos maakasutuse muutuse ning peremeestaime identiteediga).
2021. aastast töötab ta Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudis taimeökoloogia teadurina.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheksateistkümnes parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheksateistkümnes parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus naistele valimisõiguse andmise kohta.
Parandus võeti vastu Kongressis 4. juunil 1919 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 18. augustil 1920.
Naised said esimest korda selle paranduse alusel valida 1920. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel.
Kieran Tierney

Kieran Tierney (sündinud 5. juunil 1997 Douglases, Mani saarel) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või keskkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Real Sociedad ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Celticus, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas 2015. aasta aprillis. Läbimurde tegi ta järgmisel hooajal, kui valiti Šotimaa kõrgliiga hooaja noormängijaks ja hooaja sümboolsesse koosseisu. Šotimaa kõrgliiga hooaja noormängijaks valiti Tierney ka kahel järgmisel hooajal. Aastatel 2016–2019 tuli Tierney neli hooajal järjest Celticuga Šotimaa meistriks.
2019. aasta augustis siirdus ta umbes 25 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa Premier League'i klubisse Arsenal. Tegemist oli Šotimaa jalgpalluri ja Šotimaa kõrgliiga läbi aegade suurima üleminekuga. Arsenali meeskonnas debüteeris Tierney 2019. aasta septembris. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 27. oktoobril mängus Crystal Palace'i vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 26. juulil 2020 mängus Watfordi vastu. 2023. aasta augustis läks ta Arsenalist laenule Real Sociedadi.
Šotimaa jalgpallikoondises tegi Tierney debüüdi 2016. aasta septembris sõprusmängus Taani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2022 sõprusmängus Poola vastu. Ta kuulus Šotimaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Paul von der Pahlen

Paul Karl Ernst Wilhelm Philipp von der Pahlen (25. juuli 1775 Kautzemünde mõis, Bauska kreis – 9. veebruar 1834 Moskva) oli baltisaksa aadlik ja Vene tsaariarmee ohvitser.
Paul Karl Ernst Wilhelm Philipp von der Pahlen oli Peter Ludwig von der Pahleni vanim poeg. 
Teenistust tsaariarmees alustas ta 1. jaanuaril 1790 ratsaväe kaptenina Orenburgi polgus. Järgnes kiire karjäär. 1795. aastaks oli ta saanud kaptenleitnandiks ja 1800 ülendati ta kindralmajoriks. Kuid 1803. aastal saadeti ta erru, sest tema isa oli üks peamisi Paul I vastase riigipöörde läbiviijaid. 
1808. aastal naasis Paul teenistusse ning võitles Vene-Türgi sõjas (1806–1812). Vapruse eest autasustati teda Püha Georgi ordeni IV ja III järguga. 
Paul von der Pahleni sõjamehetee jätkus 1812. aasta Vene-Prantsuse sõjas ning sellele järgnenud Napoleoni-vastases võitluses Euroopas. Märtsis 1814 nimetati Paul von der Pahlen kindralleitnandiks. Pariisi vallutamisel silmapaistmise eest autasustati teda Püha Georgi ordeni II järguga. 1815. aastal osales Saksamaa retkel. 
1831. aastast oli reservarmee ratsaväe ülem.
Isiklikku.
Krahv Paul von der Pahlen oli kolm korda abielus. Tema esimene abikaasa oli krahvinna Maria Skavronski, teine Agrafena Oserova ja kolmas Katharina Orlova-Denissova. 
Laps I abielust: Julie Olga Eugenie von der Pahlen (Samoilova).
Lapsed III abielust: Nikolai, Elisabeth, Katharina.
Gustav Christian von der Pahlen

Vabahärra Gustav Christian von der Pahlen (6. mai 1648 Hulja mõis, Virumaa Eestimaa Rootsi kuningriik – 18. oktoober 1736 Tallinna kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa aadlik, Eestimaa maanõunik, Palmse mõisnik.
Elulugu.
Sai Palmse mõisnikuks abielu kaudu. Rootsi kuningliku reduktsioonikomisjoni otsusega 1687. aastast kinnitati Palmse mõis Gustav Christian von der Pahlenile. Siitpeale kuulus mõis von der Pahlenite perekonna valdusse, kujunedes suureks ja jõukaks mõisaks ning moodustades peamõisa Palmses ja karjamõisad Sakussaares ja Võsul.
Perekond.
Gustav Christian von der Pahlen ja Margaretha Dorothea Metztacken abiellusid 1674. aastal ning samal aastal sündis nende esimene tütar Anna Christina Elisabeth. Pere esimene poeg Arend Dietrich sündis 15. mail 1675. Margaretha Dorothea suri pärast paari teise poja Johann Andrease sündi 1. mail 1681. Gustav Christian von der Pahlen oli abielus veel kaks korda, kuna ka tema teine, 1683. aastal sõlmitud abielu osutus lühiajaliseks. Alles tema kolmas, 1687. aastal sõlmitud abielu Gertruda Elisabeth von Tiesenhauseniga kestis 37 aastat kuni abikaasa surmani. Pärast seda elas Gustav Christian von der Pahlen veel 12 aastat lesepõlves.
Sõjaväeline karjäär.
Gustav Christian von der Pahlen alustas oma sõjaväeteenistust ooberstina rügemendis, kus teenis välja kaptenleitnandi aukraadi, 1677. aastal sai ta Ingerimaa aadlilipkonna majoriks ning 1679. aastal andis kuningas Karl XI talle ja tema vendadele lahinguväljal osutatud vapruse eest Astrau vabahärra tiitli. 1694. aastal oli ta Viru-Järva meeskohtunik ning ajavahemikus 1697–1721 Eestimaa maanõunik.
Tegevus Palmses.
Ingeri aadlirügemendi majori ja Eestimaa maanõuniku Gustav Christiani ajal alustati Palmse mõisamaja püstitamist. Eestimaa ajaloos tuntakse seda aega suure näljahädana. Teatavasti oli 1695. ja 1696. aasta saak vihmase suve tõttu peaaegu täielikult äpardunud ning 1697. aasta kevad kujunes eriti ohvriterohkeks. Härrastemaja ehitusele olevat tuldud “üksnes leiva eest, ehkki see leib olnud pelgalt kaertest”. Siiamaani on rahvasuu ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi “Ennemuistsete juttude” järgi tollase näljaajaga seotud  üksnes Palmse suured kivikangrud, mis olla talupoegade poolt tänutäheks härrale kõige kibedamast näljast üleaitamise eest kokku kantud. On teada, et mõisa härrastemaja on kerkinud samal ajal. 
Hoone ei saanudki aga päris valmis, sest vana elumaja korstnast lendupääsenud säde süütas ehituse põlema. 1700. aastal puhkenud Põhjasõda ja väga raske aeg ei võimaldanud hoone kiiret taastamist. 
1702. aastal loovutas Gustav Chriastian Palmse mõisa oma vanemale pojale Arend Dietrichile.
Teise maailmasõja liitlased

Teise maailmasõja liitlased (inglise keeles "Allies of World War II") olid teises maailmasõjas (1939–1945) teljeriikide vastu sõdinud riikide ja rahvaste ühendus. Selle koalitsiooni alusel loodi pärast sõda Ühinenud Rahvaste Organisatsioon.
Teine maailmasõda algas 1. septembril 1939 Natsi-Saksamaa kallaletungiga Poolale. 3. septembril kuulutasid Suurbritannia ja Prantsusmaa Saksamaale sõja. Pärast juunis 1941 Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule sai viimasest liitlaste koalitsiooni liige (liitlasriik), pärast detsembris 1941 Jaapani rünnakut Pearl Harborile täienes koalitsioon Ameerika Ühendriikide ja ka Hiinaga, kes sõdis Jaapaniga juba 1937. aastast. 
Jaanuaris 1942 kuulus liitlaste koalitsiooni 26 riiki, teise maailmasõja käigus koalitsiooni kuulunud riikide arv suurenes. Sõja lõppedes kuulus koalitsiooni 53 riiki. Sõja lõppfaasis kuulutasid teljeriikidele sõja ka endised teljeriikide liitlased Bulgaaria, Ungari, Itaalia, Rumeenia ja Soome. 
Koalitsiooni sõjalisteks liitlasteks olid ka okupeeritud maade vastupanuliikumised.
Õispuu (perekonnanimi)

Õispuu on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis perekonnanimi Õispuu 345 inimesel: 164 mehel ja 181 naisel. Perekonnanimede levikult on Õispuu meeste puhul 412. ja naiste puhul 396. kohal. Perekonnanimi Õispuu on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 20,24.
Eesti muusika päevade preemia

Eesti muusika päevade preemia oli heliloomingupreemia, mida andsid aastatel 2003–2015 välja Eesti Heliloojate Liit ja Eesti Autorite Ühing möödunud Eesti muusika päevadel kõlanud silmapaistvate uudisteoste eest. 
Sooviga laiendada preemiale kandideerijate hulka reformis Eesti Heliloojate Liidu juhatus preemia statuuti. Alates 2016. aastast annab Eesti Heliloojate Liit koostöös Eesti Autorite Ühinguga välja Lepo Sumera nimelist heliloomingu preemiat, millega soovitakse väärtustada heliloojate pikaajalist loomingulist järjepidevust, mille olulisemaid külgi on julgus teha isikupäraseid valikuid ning valmidus jääda nendele pika aja jooksul kindlas, ja LHV uue heliloomingu Au-tasu, mis antakse möödunud aasta jooksul esiettekandele tulnud uudisteose eest.
Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia

Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia on Eesti Heliloojate Liidu ja Eesti Autorite Ühingu muusikapreemia, mida antakse välja alates 2016. aastast ja mille kaudu soovitakse väärtustada heliloojate pikaajalist loomingulist järjepidevust, mille olulisemaid külgi on julgus teha isikupäraseid valikuid ning valmidus jääda isikupärastele valikutele pika aja jooksul kindlaks.
Thornike Kiphiani

Thornike Kiphiani (gruusia keeles "თორნიკე ყიფიანი"; sündinud 11. detsembril 1987 Thbilisis) on Gruusia laulja. Aastal 2014 võitis ta Gruusia "X Factori" esimese hooaja. Ta pidi esindama 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Gruusiat lauluga "Take Me as I Am", kuid konkurss jäi koroonapandeemia tõttu ära. 19. märtsil 2020 teatati, et Efendi esindab oma riiki ka 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 15. märtsil 2021 avaldati ta laul "You".
Vjatšeslav Karavajev

Vjatšeslav Sergejevitš Karavajev (vene keeles Вячеслав Сергеевич Караваев; sündinud 20. mail 1995 Moskvas) on Venemaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit.
Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas 2014. aasta detsembris. Seejärel mängis ta laenul Tšehhi kõrgliiga klubides, hooajal 2014–15 Praha Dukla ja 2015–16 Jablonecis. 2016. aasta septembris sõlmis ta püsiva lepingu Tšehhi kõrgliiga klubiga Praha Sparta.
Aastatel 2018–2019 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis Vitesse.
2019. aasta septembris naasis Karavajev Venemaale, sõlmides nelja-aastase lepingu Zenitiga. Hooajal 2019–20 võitis ta Zenitiga Venemaa meistrivõistlused, karikavõistlused ja superkarika.
Venemaa jalgpallikoondises tegi Karavajev debüüdi 13. oktoobril 2019 EM-i valikmängus Küprose vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 3. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Serbia vastu.
Toometaguse

Toometaguse on asum Tartu Kesklinna linnaosas Toomemäest läänes ja edelas, st vanalinna poolt vaadates Toomemäe taga.
Asum piirneb Kastani tänava, Tiigi tänava, Vallikraavi tänava, Karl Ernst von Baeri tänava, Jakobi tänava, Veski tänava, Näituse tänava ja Kastani tänavaga.
Arend Dietrich von der Pahlen (1675–1710)

Arend Dietrich von der Pahlen (1675 – 5. mai 1710) oli baltisaksa aadlik ja sõjaväelane.
Tema isa oli Gustav Christian von der Pahlen ja ema Margaretha Dorothea von Metztacken.
Arend Dietrich astus 1695. aastal Hollandis kuninga William III teenistusse, kus osales parasjagu käinud Üheksa-aastase sõja ehk Pfalzi pärilussõja (1688–1697) lahingutes ning teenis välja kapteni aukraadi. 1699. aastal pöördus ta tagasi Rootsi ning astus seal armeeteenistusse ning sai rittmeistri aukraadi. Narva lahingust alates osales ta kõigis Põhjasõja lahingutes ning suri kindraladjutandi aukraadis 5. mail 1710 Dünamünde kindluses Riia all katku.
Perekond.
Arend Dietrich von der Pahlen oli abielus Margareta Charlotta Wachtmeister af Björköga (abielluti 18. märtsil 1700 Stockholmis), kellega neil oli kolm poega: Gustav, Fritz ja Arend Dietrich II von der Pahlen. Esimesed kaks surid väikelastena. Tallinna jäänud abikaasa Margaretha Charlotta jõudis 1710. aastal enne seda, kui linn loovutati venelastele, põgeneda Rootsi, kaasas väike poeg, kel nagu isalgi nimeks Arend Dietrich.
Wendel

Marcus Wendel Valle da Silva (sündinud 28. septembril 1997 Duque de Caxiases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Tigres do Brasil. 2017. aastal mängis ta Brasiilia kõrgliigas Fluminense ridades ning lõi 33 liigamänguga viis väravat
2018. aasta jaanuaris liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Sporting.
2020. aasta oktoobris siirdus ta Zeniti, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
LHV uue heliloomingu Au-tasu

LHV uue heliloomingu Au-tasu on muusikaauhind, mida annavad alates 2016. aastast välja Eesti Heliloojate Liit ja Eesti Autorite Ühing. Auhind antakse heliloojale, kelle möödunud aastal maailmaesiettekandena kõlanud heliteos pälvib auhinnakomisjoni üksmeelse tunnustuse kui kunstiliselt kõrgel tasemel ja rahvusvahelist kõlapinda vääriv teos.
Hans von der Pahlen

Vabahärra Hans von der Pahlen (28. oktoober 1740 Palmse – 19. mai 1817 Palmse) oli baltisaksa aadlik, Venemaa keisririigi riiginõunik, kriminaalkohtupalati president ja mõisnik.
Hans von der Pahlen oli Palmse, Aaspere ja Kassari mõisniku Arend Dietrich von der Pahleni (1707–1753) ja Magdalena Elisabeth (sünd. von Derfelden`i (1710–1793) poeg. Tema vend Peter Ludwig von der Pahlen (1745–1826) oli 1792–1795 Riia asehaldurkonna kuberner, 1795–1796 Kuramaa kubermangu ja Piltene kindralkuberner ning 1798–1800 Peterburi sõjakuberner, kellele 1799. aastal kinkis Paul I krahvitiitli ja 1800–1801 oli ta Ingeri-, Viiburi-, Liivi-, Eesti- ja Kuramaa tsiviilülemjuhataja (kindralkuberner).
Elukutselise sõjaväelasena teenis Vene keisri Peeter III ja keisrinna Katariina II teenistuses Preisimaal ja Poolas ning laevastikuga 1770. aastal Çeşme lahingus, kus ta raskelt haavata sai. 
Ta oli Eestimaal Virumaa Palmse ja Hiiumaa Vanamõisa mõisnik ning Liivimaa Brieži mõisa rentnik.
Tegevus Palmse mõisas.
Hans von der Pahlen saabus Palmse mõisa 1773. aastal. 1775. aastal kirjutati mõis pärandilepinguga tema nimele. Esimesi ehitustöid oli vana viinaköögi asendamine uuega. Kuna 1766. aastal avanes siin toodetud piiritusele Venemaa turg, sai viinapõletamine mõisnike üheks peamiseks tuluallikaks. Järgmisel aastal valmis nuumhärgade tall – viinapõletamisest järele jääv praak oli suurepärane loomasööt. Pealegi olevat loomadele praaka söötes saadud hoopis rammusamat sõnnikut ning väetise varal tõusis mõisapõldude saagikus. Hans von der Pahleni ajal ehitati veel kivist karjahoov, telliselööv Võsule, Sakussaare viinaköök. Tänapäevase ilme saanud härrastemaja valmis 1785. aastal. Sellest ajast pärinevad ka härrastemaja ülakorruse baroksed ahjud. Sama korruse trepikäsipuu sisse nikerdatud aastaarv 1785 ja initsiaalid HP (Hans Pahlen) näitavad maja ümberehitamise lõppu ja tolleaegse mõisahärra nime. Hans von der Pahlen ajal alustati mõisnike Ilumäel asuva hauaplatsi ümbritsemist kivimüüriga, esimesena maeti sinna Gustav Friedrich von der Pahlen. 
Riigiteenistus.
Aastatel 1773–1783 oli ta Eestimaa kubermanguvalitsuse nõunik ja 1783–1798 asehalduskorra ajal Tallinna asehaldurkonna kriminaalkohtupalati president ("Präs. d. Gerichtshofs peinl. Sachen"). 1790. aastast riiginõuniku teenistusastmes, 1797. aastast tegelik riiginõunik. 1798–1817 oli ta Eestimaa rüütelkonna maanõunik. 1807. aastast salanõunik. 1814. aastal autasustati Püha Anna I klassi ordeniga. 
Perekond.
Hans von der Pahlen oli abielus Kolga mõisast pärit Beate Ulrika Sophiaga von Stenbock'iga (1759–1845).
Radstadti Tauern

Radstadti Tauern (saksa: "Radstädter Tauern") on Austria Kesk-Ida-Alpide alammäestik. Koos Schladmingi Tauerni, Rottenmanni ja Wölzi Tauerni ning Seckau Tauerniga moodustab Radstadti Tauern peamise mäestiku Madal-Tauerni mägedest. Mäed asuvad Austria Salzburgi liidumaa kaguosas, Ennsi ja Muri ülemjooksude vahel.
Radstadti Tauern moodustab Madal-Tauerni mäestiku läänepoolseima osa. Edelas piirab seda Kõrg-Tauern, loodes Salzburgi Pongau piirkond ja idas Schladmingi Tauern. Nimi on tuletatud ajaloolisest Radstadti linnast Ennsi orus.
Radstadti Tauern külgneb järgmiste mäestikega Alpides:
Ida-Alpide alpiklubi klassifikatsiooni (AVE) järgi piirab mägesid järgmine joon päripäeva:
Wagrainer Bach suubumisest Salzachi – Wagrainer Höhe – Litzlingbach suubumisest Ennsi – Enns kuni Radstadtini – Põhja-Taurachi org – Obertauern – Lõuna-Taurachi org – Mauterndorf – Neuseß – Mur – Murtörli kuru – Kreealpenbach – Großarlbach suubumiseni Salzachi – Salzach Wagrainer Bachi suubumiseni.
Radstadti Tauerni idaserva läbib Radstadti Tauerni kuru (1738 m) ja 1975. aastast Tauern Autobahni (A10) maanteetunnel.
Mäestikust põhjas ja lõunas kulgevad piki ülemist Ennsi ja ülemist Muri orgu Ennsi oru ja Muri oru raudteeliinid, samuti paralleelsed liidumaanteed ("Bundesstraßen").
Mäestiku kõrgeimad tipud on Weißeck (2711 m), Hochfeind (2687 m) ja Mosermandl (2680 m).
Turism.
Suusapiirkonnad.
Suusatamine Radstadti Tauernis on koondunud Obertauerni küla ümbrusesse ning suusapiirkondadesse põhjas ja loodes Altenmarkt-Zauchensee või Flachau juurde. Radstadti Tauern on hästi tuntud ka suusamatkamaastiku poolest.
Wílmar Barrios

Wílmar Enrique Barrios Terán (sündinud 16. oktoobril 1993 Cartagenas) on Colombia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit ja Colombia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Deportes Tolima, mille meeskonnas debüteeris ta 2013. aastal.
Aastatel 2016–2018 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 tuli ta klubiga Argentina meistriks.
2019. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Zenitiga. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on ta Zenitiga tulnud Venemaa meistriks.
Colombia jalgpallikoondises debüteeris Barrios 2016. aastal. Ta on kuulunud Colombia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Copa Américal. Lisaks osales ta 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Colombia võistkonna koosseisus.
Verneřice

Verneřice (saksa keeles "Wernstadt") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Verneřice asub Děčínist umbes 14 km põhjaloodes ja Ústí nad Labemist ligikaudu 18 km idas.
Verneřice asub merepinnast 493 meetri kõrgusel.
Verneřicet on esmamainitud 1352. aastal, linnaõigused sai 1479. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti Verneřice saksa rahvusest elanikkond riigist välja ja asula kaotas linnaõigused. 17. oktoobril 2006 sai Verneřice linnaõigused tagasi.
Juhan Tobias

Juhan Tobias (enne eestistamist Juhan Toppenberg; 23. oktoober 1875 Kirbla, Lihula vald, Läänemaa – 24. veebruar 1957 Uuri, Kuusalu vald, Harjumaa) oli eesti koolmeister, vallakirjutaja ja politseitegelane.
Ta lõpetas Haapsalu linnakooli ja sai kooliõpetaja ettevalmistuse. 
Aastatel 1895–1897 töötas ta Peningi vallas kooli abiõpetajana ja 1897–1902 õpetajana. 1902. aastast oli ta Kolga vallavalitsuse ja vallakohtu kirjutaja. 1917. aastal valiti ta Kolga miilitsavanemaks, hiljem miilitsaülemaks Raasiku jaoskonnas, kust ta 15. detsembril seoses enamlaste võimuletulekuga ametist lahkus. 1918. aasta märtsist novembrini oli Tobias Raasiku vallakirjutaja, kuni ta uuesti Raasiku jaoskonna miilitsaülemaks kutsuti. Kui loodi Eesti politsei, sai Tobias Raasiku jaoskonna politseiülemaks. 1924. aasta mais asus Tobias tööle Harju maakonna politseiülema abina. Seejärel töötas ta Tallinna Linnaümbruse jaoskonna politseikomissarina ja Lasnamäe jaoskonna politsei abikomissarina. 1932. aasta lõpus sai temast 1. jaoskonna politsei abikomissar. 1933. aastal kandideeris Tobias Haapsalu jaoskonna politseikomissariks ja töötas seal kuni pensionile jäämiseni 1936. aasta märtsis. 
1935. aastal anti Tobiasele Kaitseliidu Kotkaristi IV klassi teenetemärk.
Juhan Tobias on maetud Kuusalu kalmistule.
Isiklikku.
Juhan Tobiase abikaasa oli Klara Helena Tobias (neiupõlvenimega Adler) ning tütred Hilma Kuurme ja Laine Oja.
Andrei Kirilenko

Andrei Gennadjevitš Kirilenko (vene keeles Андрей Геннадьевич Кириленко; sündinud 18. veebruaril 1981 Iževskis) on Venemaa endine elukutseline korvpallur ja korvpalliametnik, kes töötab 2015. aastast Venemaa korvpalliliidu presidendina.
Karjäär.
Kirilenko alustas klubikarjääri Peterburi Spartaki meeskonnas, kust siirdus pärast kaht hooaega Moskva CSKA-sse.
Utah Jazz valis Kirilenko 1999. aasta NBA "draft"'i 24. valikuna, kuid Kirilenko jätkas esialgu mängimist CSKA-s ja siirdus USA-sse 2001. aastal. Debüüthooajal keskmiselt 10,7 punkti ja 4,9 lauapalli mängus kogunud Kirilenko valiti 2002. aastal uustulnukate sümboolsesse esimesse viisikusse.
Mitmekülgse mängijana tuntud Kirilenko tõi Jazzi kasuks kümne hooajaga keskmiselt 12,4 punkti, 5,6 lauapalli, 2,8 resultatiivset söötu, 1,4 vaheltlõiget ja 2 viskeblokeeringut mängus.
2011. aasta NBA mänguseisaku tõttu hooajaks 2011/12 Moskva CSKA-sse naasnud Kirilenko liitus seejärel Minnesota Timberwolvesiga, kelle kasuks tõi hooajal 2012/13 keskmiselt 12,4 punkti ja 5,7 lauapalli mängus.
2013. aasta suvel liitus Kirilenko Brooklyn Netsiga, misjärel naasis 2015. aastal veel viimast korda CSKA-sse. 
23. juunil 2015 teatas Kirilenko, et lõpetab profikarjääri.
Rahvuskoondis.
2000. aastast Venemaa koondisse kuulunud Kirilenko on tulnud 2007. aastal Euroopa meistriks ning võitnud 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2012. aasta olümpiamängudel pronksmedali.
Meisneri tehnika

Meisneri tehnika on Ameerika Ühendriikide teatripraktiku Sanford Meisneri välja arendatud näitlejameisterlikkuse õpetamise meetod. Meisneri tehnika eesmärgiks on jõudmine näitleja alateadvusesse, et näitleja mänguvahendid muutuksid mõistuslike valikute asemel alateadlikuks, millega kaasneb ka näitleja muutumine ümbritsevate impulsside suhtes tundlikuks. Näitleja peamine fookus on partneril, mitte enda mõtetel või mõistuslikul rollianalüüsil.
Ajalugu.
Meisner õppis näitlemist Stanislavski süsteemile tuginedes ning koos Lee Strasbergiga uuris ta emotsionaalse mälu rakendamist näitlejatöös. 1930. aastate keskel hakkas Meisner selles meetodis kahtlema ning kui temani jõudis info, et ka Stanislavski oli emotsionaalse mäluga töötamise kõrvale jätnud, asus Meisner 1935. aastal õpetama Neighborhood Playhouse'is New Yorgis, kus ta hakkas välja arendama enda süsteemi, otsides vastust küsimusele, kuidas tegutseda imaginaarses maailmas.
Harjutuste süsteem.
Meisner loobus emotsionaalse mälu rakendamisest, mis on Lee Strasbergi loodud meetod-näitlemise üks põhikomponente ning lõi harjutuste süsteemi, mille läbivateks elementideks on repetitsioon ning improvisatsioon. Kõik harjutused on kahele näitlejale ja vaatlejale ning peamisteks märksõnadeks on “tegutsemine” ja “järjepidevus”. Igale harjutusele tuleb anda piisavalt aega ning kõik õppivad näitlejad peavad saama kõiki rolle kogeda, kuna Meisner pidas ka harjutuste vaatlemist väga oluliseks.
Harjutustesüsteem arendab kõiki näitlejatehnilisi aspekte sh improvisatsiooni kasutamist, teksti analüüsi kui ka rolliloomet ning iga järgneva harjutusega lisandub eelmisele harjutusele elemente juurde. Samas nõuab see meetod pidevat ja põhjalikku eneseanalüüsi, kuna harjutusi tehes kogeb näitleja sisemisi protsesse, mida väljastpoolt vaatleja tagasisidestada ei saa.
Meisneri tehnika Eestis.
Meisneri tehnika õpetamiseks on vaja läbida ametlik Meisneri koolitus. Eestis seda tehnikat ei õpetata, kuna Eestis pole ühtegi Meisneri koolituse lõpetanud inimest.
Gustav von der Pahlen

Gustav Christian von der Pahlen (24. september 1883 Palmse – 29. august 1914 Drautischken, Ida-Preisimaa) oli baltisaksa aadlik ja Palmse mõisnik.
Ta lõpetas 1900. aastal Tallinna Reaalkooli.
10. augustil 1910. aastal abiellus ta Katharina (Kitty) Marie Natalie von Buxhoevedeniga (1887–1938), kes naitus hiljem von Dewitziga. Gustav Christian langes 1914. aastal puhkenud I maailmasõja esimesel kuul Vene ohvitserina Ida-Preisimaal. Palmse mõisa päris seejärel tema 26-aastane lesk Kitty, kes koos oma kahe pojaga elas Palmse mõisas kuni 1917, siirdudes seejärel Tallinna ning 1919. aastal juba Saksamaale.
Habry

Habry (saksa keeles "Habern") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Havlíčkův Brodi ringkonnas. Habry asub Havlíčkův Brodist umbes 18 km põhjaloodes ja Jihlavast ligikaudu 40 km põhjas.
Habry paikneb merepinnast 468 meetri kõrgusel.
Habryt on esmamainitud 1101. aastal. Habry sai linnaõigused 1909. aastal, kuid kaotas need Esimese maailmasõja järel. 1992. aastal sai Habry linaõigused tagasi.
Kangelased nagu meie

"Kangelased nagu meie" on saksa kirjaniku Thomas Brussigi romaan.
Romaani peategelane on Klaus Uhltzscht. Romaan on ilmunud ka eesti keeles (2004. aastal Eve Sooneste tõlkes).
Chřibská

Chřibská (saksa keeles "Kreibitz") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Chřibská asub Saksamaa piirist ligi 8 km kaugusel, Děčínist 21,5 km idakirdes ja Ústí nad Labemist umbes 39 km kirdes.
Chřibská paikneb merepinnast 342 meetri kõrgusel.
Chřibskát on esmamainitud 1354. aastal, linnaõigused sai 1570. aastal. Aastatel 1945–1946 saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja ja Chřibská kaotas linnaõigused. 10. oktoobril 2006 sai Chřibská linnaõigused tagasi.
Chřibskás asus Kesk-Euroopa vanim klaasikoda, mis oli olemas juba 1426. aastal. Klaasikoda tegutses kuni 2007. aastani.
Chřibskás on sündinud austria botaanik Thaddäus Haenke (1761–1816).
Strážov

Strážov (saksa keeles "Drosau") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Strážov asub Saksamaa piirist 13,5 km kaugusel, Klatovyst ligi 11 km lõunaedelas ja Plzeňist umbes 50 km lõunas.
Strážovit on esmamainitud 1352. aastal, linnaõigused sai 1524. aastal. Strážov kaotas linnaõigused 1954. aastal, ent sai need tagasi 23. jaanuaril 2007.
Strážovi vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Nasavrky

Nasavrky (saksa keeles "Nassaberg") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Nasavrky asub Chrudimist umbes 12 km ja Pardubicest ligi 22 km lõunas.
Nasavrky paikneb merepinnast 475 meetri kõrgusel.
Nasavrkyt on esmamainitud 1318. aastal, väikelinna staatuse sai 1360. aastal.
24. septembril 2008 sai Nasavrky vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Renessanss-stiilis Nasavrky loss on rajatud 17. sajandi alguses. Lossi restaureeriti aastatel 1990–2000.