Kuressaare lossipark

Kuressaare lossipark (ka Kuressaare linnapark) on Kuressaare linnuse ümber paiknev park.
Lossipark on andnud nime ka kahele läheduses asuvale tänavale: Pargi ja Allee. Vanemas osas asub ka Lossipargi allee, mida loetakse ajalooliselt pargi peatänavaks. Tori abaja poolt ja mererannast piiritleb parki Kalda puiestee. Allee tänava alguse juurest siseneb parki linnuse väravani viiv Lossi tänav. Pargi osadena eristatakse vanemat ja uuemat osa ning promenaadiga rannaparki. Kui Nõukogude ajal oli pargis jalgrattaga sõitmine rangelt keelatud, siis pärast iseseisvuse taastamist on pargi välimine ringpuiestee kasutusel EuroVelona ().
Pargi välispiir kulgeb Lossi ja Pargi tänava ristmikust piki Pargi tänava kaguserva kuni ristumiseni Kalda puiesteega, mööda selle lääne- ja kirdeserva ümber kindluse kuni Staadioni tänavani, mööda selle loodeserva kuni ristumiseni Allee tänavaga ning mööda Allee tänava edelaserva kuni Lossi ja Pargi tänava ristmikuni. Pargi sisepiir kulgeb mööda Kuressaare kindluse vallikraavi väliskülge ääristavat kontreskarpmüüri.
Park on alates 1959. aastast looduskaitse all. 1973. aastast alates kuulub Kuressaare vanalinna muinsuskaitsetsooni.
Pargi 17,7 ha suurusel alal leidub kümneid haruldasi puuliike. Üha harvemini kohtab lossipargis varem seal arvukalt elutsenud nahkhiiri, siile ja oravaid. Rebaste arvukus Kuressaares suureneb taas alates aastast 2008.
Ajalugu.
Pargi vanem osa rajati 1861. aastal linnapea Hugo von der Borgi eestvedamisel endise surnuaia, vana kirikuaia ja tulekahjus hävinud linna esimese kiriku (rahvapäraselt Unna kirik) (1522–1612) kohale, linnusest põhja poole. Pargi rajamises osales nii linna- kui ka maarahvas. Leitud luud koondati ühise hauakividest monumendi alla. Pargi nooremaks osaks peetakse hiljem kujundatud pargipuiesteid Allee tänava ääres.
Kuurortlinna arengus 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses mängisid park, korrastatud supelrand ning nende lähedusse rajatud mudaravilad olulist osa. Parki ümbritses aed ja tihe hekk ning sisse pääses kuue värava kaudu, kus müüdi pileteid.
1988. aasta juulis peeti pargi põhjaossa rajatud laval meeskooride laulupäev, kus esmakordselt pärast Nõukogude okupatsiooni kaunistati peoväljak ja tribüünid laulva revolutsiooni sümbolite sinimustvalgete lippudega. Samas võeti ühiselt vastu otsus taasasutada Eesti Meestelaulu Selts (sündmus leidis aset 8. novembril Ugalas).
2002. aastal asus linn rajama parki riigipeade hiit, kuhu riigipead on istutanud 2010. aasta seisuga 6 noort tamme. Puud on istutanud Arnold Rüütel, Vaira Vike-Freiberga, Aleksander Kwasniewski, Valdas Adamkus, Toomas Hendrik Ilves, kuninganna Beatrix.
Haljastus.
Kuressaare Lossipark on suures osas vabakujunduslik maastikupark, mille planeeringus on väga tähtsal kohal vaated lossile, piki vallikraavi ning kuursaalile ja laululavale. Pargi planeering telliti 19.sajandi keskel Riia aednikult H. Göggingerilt. Alal kirjeldatud ja eraldi 2010. aastal dendroloogilisele plaanile kantud 1042 haljastuslikku objekti jagunevad väärtusklasside vahel järgmiselt: väga väärtuslikud – 31 (3,0%); väärtuslikud – 394 (37,8%); olulised – 303 (29,1%); väheväärtuslikud – 148 (14,2%); likvideeritavad – 166 (15,9%).
Pargi kujunemine.
Kuressaare lossipargi rajamine on seotud 19. sajandi üldiste suundumustega kogu Euroopas, mil kasutuseta jäänud kindlusehitisi hakati haljastama. Kui varem oli oluline, et nende ümbrus hea nähtavuse tagamiseks võimalikult lage oleks, siis nüüd, uues funktsioonis muutusid nad linnaelanike puhkekohtadeks, kus vallidele ja vallikraavide kallastele istutati puiesteid ning neid ümbritsevaid tasaseid alasid kujundati parkideks. Enamik teid pargi põhjaosas on suunatud külastajate kogunemiskohta – Kuursaali ja kõlakoja vahelisele väljakule. Mujal järgib pargi kujundus ajalooliselt välja kujunenud reljeefi – vallikraavi ja glassiivalli paiknemist. Lossipark võeti kaitse alla 1959. aastal.
Pargi liigirikkus.
Pargi liigirikkus on suur, 2010. aastal registreeriti looduskaitse all olevas pargiosas 69 puittaime liiki, millest 18 on kodumaised.
Puudest on Lossipargis kõige enam harilikke (h.) vahtraid – 617, järgnevad h. kuused (59), h. jalakad (55), h. hobukastanid (52), läänepärnad (46), harilikud pärnad (44), suurelehised pärnad (21), pooppuud (20), h. tammed (12), künnapuud (8), euroopa lehised (6), põldvahtrad (6). Teiste liikide isendeid on 1–5.
Põlispuud. Kuressaare Lossipargis on 12 (või lähiajal selliseid mõõtmeid saavutavad) põlispuud, millest enamik paiknevad pargi põhja- ja loodeosas. Väljaspool kaitstavat pargiosa linnuse hoovis kasvab Eesti jämedaim harilik pöök, mille ümbermõõt on 344 cm.
Haruldused. Dendroloogilisteks haruldusteks võib Lossipargis pidada harilikku pööki (1), kaht punaselehist harilikku pööki ’Atropunicea’ (2), amuuri korgipuud (1), mitut põldvahtrat (6), ida-jugapuud (3) ja harilikku jugapuud (3). Erilist tähelepanu tuleks pargis pöörata dendroloogilistele haruldustele ja põlispuudele, mis enamikus kasvavad pargi põhjaosas. Osalt on haruldused ja põlispuud kattuvad.
Hävinevad puud. Halvas tervislikus seisundis (hääbuvaid, paljude kuivanud okste ja harudega, oluliste mädanikukahjustustega) või juba surnud puid ning väärtuslikumaid puid kahjustavaid puid, mis tuleks likvideerida lähiaastail, on pargis 190. Enamik neist on harilikud vahtrad (127), vähem on harilikke saari (29), harilikke jalakaid (13), harilikke kuuski (9), pooppuid (6), teisi liike on mõni isend. Esmasel hinnangul on pargis 25 puud, mille harud on juba murdumisohtlikud või muutumas murdumisohtlikuks. Paljud suured ja jämedad pargihiiud on juba aastate eest hävinud, paljud langevad iga-aastastes tormituultes.
Põõsad. Nii lagendikes kui ka teede servas ja teede ristmikule on istutatud erinevaid põõsaid. Praeguseks on alles varju ja poolvarju taluvad põõsad. Hästi on kasvanud tumeda okastikuga jugapuud. Lehtpõõsastest on suhteliselt heas seisundis harilik ja laialehine ebajasmiin, harilik lumimari (teisend laevigatus), villane lodjapuu ja harilik sirel oma valgeõielise vormiga. Kiratsevad mitmed Thunbergi kukerpuud. Üllatavalt vähe on pargis säilinud harilikku pukspuud ja harilikku ligustrit.
Rohttaimed. Metsistunud rohttaimedest on pargis levinumad harilik kirikakar ("Bellis perennis") ja lõhnav kannike ("Viola odorata").