tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Renate Keerd

Renate Keerd (2004–2014 Renate Valme; 29. november 1978) on Eesti lavastaja ja koreograaf. 
Lõpetas 1997 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ning 2002 Viljandi Kultuurikolledži lavastaja-koreograafi erialal. 
2003. aastast on tegutsenud vabakutselisena.
2012. aastal asutas ta Kompanii Nii ja tegutseb selle kunstilise juhina. 
2004. aastal asutas Dreek Stuudio ja oli selle juhendaja kuni 2014. aastani. 
Olnud Eesti Euroopa Liidu Nõukogu eesistumise avalavastuse (2017 Kultuurikatlas) ning Eesti Vabariigi 105. aastapäeva kontsertlavastuse (2023) kunstiline juht ja lavastaja. 
Keerdi lavastusi on esitatud erinevatel rahvusvahelistel festivalidel nii Saksamaal, Venemaal, Belgias, Jaapanis, Hispaanias, Taanis, Rootsis, Soomes, Norras, Poolas, Ukrainas, Valgevenes, Lätis, Leedus kui Eestis.
Eesti Teatriliidu (2012) ning Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige (2017).
Isiklikku.
Tema isa on Pärnu Endla teatri näitleja ja lavastaja Enn Keerd.
Devalveerimine

Devalveerimine ehk devalvatsioon on valuuta väärtuse vähendamine teiste rahaühikute suhtes.
17. oktoobri manifest

17. oktoobri manifest (ka: "oktoobrimanifest"; vene keeles "Манифест "Об усовершенствовании государственного порядка"") oli Venemaa Keisririigi keisri Nikolai II 1905. aasta rahvarahutuste tulemusena 17. oktoobril (ukj 30. oktoobril) 1905 vastu võetud õigusakt, mille alusel anti Venemaa Keisririigi elanikele demokraatlikke vabadusi isikupuutumatuse, südametunnistuse-, sõna-, koosoleku- ja ühingu asutamise vabaduse alusel; laiendati valimisõigust; anti kokkukutsutavale Riigiduumale seaduslikud õigused.
Manifesti elluviimise pidi tagama esmakordselt moodustatud valitsus eesotsas peaminister Sergei Wittega.
Manifesti tulemusena tekkisid Venemaal tekkis hulgaliselt eri suunaga parteisid. Näiteks 
Vaatamata 1905. aasta detsembris avaldatud valimisseaduse põhjal toimunud 1906. aasta märtsis-aprillis Riigiduuma valimistele, võeti peagi vastu uusi seadusi, et takistada Riigiduuma muutumist Asutavaks Koguks. Riigiduuma, parlamendi alamkoda, valiti piiratud valimisõigusega rahva poolt. Ülemkoda ehk Riiginõukogu koosnes tsaari nimetatud liikmetest ning kohalike omavalitsuste, aadlikogude, kiriku, ülikoolide jms asutuste valitud esindajatest. Mõlemad kojad pidid seaduseelnõude arutamisel jõudma ühisele seisukohale, kuid lõpliku kinnituse andis tsaar. Tsaarile jäi ka õigus seadusi välja anda, minnes seejuures Riigiduumast mööda ning vajaduse korral duuma hoopis laiali saata. Veel muidki piiranguid oli duuma suhtes jõus. Niisiis oli tsaarile jäetud ka piiramatu isevalitsejalik võim, mida ta teostas ministrite kaudu. Neid nimetas ta ise ametisse ja vajaduse korral vallandas. Välispoliitilised küsimused nagu sõja ja rahu küsimus, lepingute sõlmimine välisriikidega jms. kuulus samuti tsaari kompetentsi. Tsaar oli ka sõjavägede ülemjuhataja.
Eestimaal tekkinud poliitilised liikumised.
Pärast Nikolai II kodanikuõigusi lubava manifesti avaldamist 17. oktoobril 1905 asutati Eestis esimesed legaalsed erakonnad: rahvuslik-liberaalne Eesti Rahvameelne Eduerakond, sotsiaaldemokraatide-föderalistide Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Ühisus ning baltisaksa konservatiivne Balti Konstitutsioonipartei. Samal ajal loodi esimesed ametiühingud ja valiti Tallinna Tööliste Saadikute Nõukogu. Sisuliselt olid peaaegu kõik eesti erakonnastunud või erakonnastumata poliitilised voolud ja liikumised valitsusega opositsioonis. Taotleti demokraatiat ja kodanikuõigusi, enamasti ka rahvuslikku enesemääramisõigust, autonoomiat ja omavalitsust – kogu poliitilise spektri ulatuses apelleeriti rahva nõudmistele.
Eesti kokkade loend

"Siin on loetletud Eesti kokkasid. Välismaa kokkasid on loetletud Välismaa kokkade loendis."
Soovide puu

"Soovide puu" on musta komöödia sugemetega ühiskonnakriitiline draama kogenematu maatüdruku iseseisvumispüüdlustest tema jaoks suures linnas.
Ulrich Junghanns

Ulrich Junghanns (sündinud 25. mail 1956 Geras) on Saksamaa poliitik.
Kuulus alates 1974. aastast Saksamaa Demokraatlikku Talurahvaparteisse (Ida-Saksa kommunistliku partei satelliitpartei), mis 1990 liitus Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liiduga. 1990. aasta 30. juunist kuni 15. septembrini oli Ulrich Junghanns Saksamaa Demokraatliku Talurahvapartei esimehe kohusetäitja. 1992. aastani oli ta CDU juhatuse liige.
Ta oli 1990–1998 Bundestagi liige ja oli alates 2002. aasta novembrist kuni 2009. aasta novembrini Brandenburgi majandusminister.
Ööpäevane õhutemperatuuri amplituud

Ööpäevane õhutemperatuuri amplituud on kõrgeima ja madalaima õhutemperatuuri vahe ööpäeva jooksul.
Ööpäevane õhutemperatuuri amplituud on kõige suurem kõrbealadel. See võib ulatuda 30...50 °C. Näiteks Mojave kõrbes on keskpäeval tavaliseks õhutemperatuuriks +40 °C, aga öösel vaid +1...+2 °C. Kõige väiksemad päevased õhutemperatuuri amplituudid esinevad ookeanide kohal – vaid 1...1,5 °C.
Välismaa kokkade loend

"Siin on loetletud maailma tuntumaid kokkasid. Eesti kokkasid on eraldi loetletud Eesti kokkade loendis."
Pendulum

Pendulum on Austraalia "drum and bass"'i ansambel, mis asutati 2002. aastal.
Nende esimene singel kandis pealkirja "Vault". 2005. aastal ilmus esimene album "Hold Your Colour". See oli üks maailma müüdumaid "drum and bass"'i albumeid.
Pendulum esines 2011. aasta juunis Järvakandis Rabarockil.
Anu Liivak

Anu Liivak (aastatel 1979–1985 Anu Kallaste; 14. oktoober 1953 Tallinn – 10. märts 2016) oli eesti kunstiajaloolane ja kriitik.
Haridus.
Anu Liivak lõpetas 1972. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1977. aastal NSV Liidu KA Tööpunalipulise Repini-nimelise Maalikunsti, Skulptuuri ja Arhitektuuri Instituudi Leningradis. 
Aastal 1996 sai ta magistrikraadi kunstiteaduse alal Tallinna Kunstiülikoolis.
Töökohad.
Aastatel 1977–1991 töötas ta Eesti Kunstimuuseumis nooremteaduri, teadussekretäri ja teadusdirektorina. 
Alates 1991. aastast oli ta Tallinna Kunstihoone intendant ning aastatel 2002–2008 juhtis Retretti kunstikeskust Soomes.
Alates jaanuarist 2009 kuni surmani märtsis 2016 oli ta Kumu kunstimuuseumi direktor.
XForms

XForms on graafilise kasutajaliidese tööriist, mis põhineb Xlibil ja on mõeldud X Window Systemile. See sisaldab palju selliseid programmeerimisobjekte nagu nupud, kerimisribad, menüüd jne. Lisaks on XForms laiendatav: uusi objekte on lihtne luua ja lisada. Varem põhines XForms Forms Libaryl, mis kasutas Iris GL-i (OpenGLi eelkäija).
Xforms kasutab litsentsi GNU Lesser General Public License ja on vaba tarkvara. 
Enne üleminekut GTK+ tööriistadele kasutas Xfce töölauakeskkond XFormsi tööriistu.
Raseborgi linn

Raseborg (soome keeles "Raasepori") on omavalitsusüksus (linn) Soomes Lõuna-Soome läänis Uusimaa maakonnas. Moodustati 1. jaanuaril 2009 Ekenäsi ja Karise linna ning Pohja valla liitmise teel.
Linn on saanud nime Snappertunas asuva Raasepori linnuse järgi.
Raseborgi elanikest on 67,1% rootsikeelsed.
Raseborg pindala on 2354 km², millest 1206 km² on veepindala.
Forell

Forellid on lõhelaste sugukonna "Salmoninae" alamsugukonda kuuluvad, enamjaolt üksnes mageveelised ja paiksed kalad. Eri autorid võivad käsitleda mõistet "forell" ka laiemalt või kitsamalt.
Siia kuuluvad isendid järgmistest perekondadest: lõhe ("Salmo"), idalõhe ("Oncorhynchus"), paalia ("Salvelinus")
Forell Eestis.
Eestis elab looduslikult meriforell (perekonnast lõhe) ja selle vorm (morfa) jõeforell. Kalakasvandustes kasvatatakse ka vikerforelli, kes kuulub perekonda idalõhe.
Bioloogia.
Forellid nagu lõhedki eelistavad hapnikurikkaid ja suhteliselt jahedaveelisi veekogusid.
Vana Taiwani dollar

Vana Taiwani dollar oli rahaühik, mis käibis Taiwanil aastail 1946–1949. 
Võeti kasutusele Hiina Vabariigi poolt pärast saare tagasisaamist, asendamaks Jaapani poolt käibele lastud Taiwani jeeni (Mandri-Hiina raha Taiwanil ei kehtestatud). Anti välja paberrahadena ühest kuni saja tuhande dollarini, alajaotusi ega münte välja ei antud. Kannatas inflatsiooni all, asendati 15. juunil 1949, vahetult enne Hiina Vabariigi valitsuse evakueerimist saarele, uue Taiwani dollariga, mis muutus seega varsti ainsaks Hiina Vabariigi võimualusel territooriumil käibivaks rahaks.
Karise linn

Karis (soome "Karjaa") on endine linn Soomes Uusimaa maakonnas, alates 2009. aastast osa Raseborgi linnast.
Karise linn oli kakskeelne omavalitsusüksus. Umbes 60% elanikest olid rootsikeelsed ja 38% soomekeelsed.
Linna pindala on 215 km², millest veepindala on 18 km².
Karis sai aleviks 1930. ja linnaõigused 1977. aastal.
Linnas tegutseb Oy Sisu Auto Ab.
Taiwani jeen

Taiwani jeen oli rahaühik, mis käibis Taiwanil Jaapani võimuperioodi jooksul aastail 1895–1946. 
Taiwani jeen oli võrdväärne Jaapani jeeniga, jagunes sajaks seeniks, eksisteeris ainult paberrahana. Asendati 1946 vana Taiwani dollariga.
Rudolf Bauer

Rudolf Bauer (2. jaanuar 1879 Budapest – 9. november 1932 Sósér) oli Ungari kergejõustiklane. 
Ta võitis Pariisi olümpiamängudel kettaheites kuldmedali maailmarekordilise tulemusega 36.04.
Eesti Teaduslik Selts Rootsis

Eesti Teaduslik Selts Rootsis (Estniska Lärdomssällskapet i Sverige) on eesti pagulaste poolt Stockholmis 15. veebruaril 1945 asutatud teaduslik selts. 
Seltsi asutajaliikmete hulgas olid professor Armin Tuulse, professor Gustav Suits, professor Johan Kõpp, professor Evald Blumfeldt jt. 
Seltsi eesmärk on eestikeelse, sealhulgas eriti Eestimaad, selle ajalugu ja rahvast uurivate teadusalade ja Eesti-Rootsi teadussuhete edendamine. 
Alates 1952. aastast annab selts annab välja aastaraamatut. ETSRi aastaraamatud on digitaliseeritud ja tasuta kättesaadavad Eesti Rahvusraamatukogu andmebaasis DIGAR. Seltsi liikmete poolt tehakse Stockholmi Eesti Maja saalis regulaarselt ettekandeid mitmesugustelt teadusaladelt.
19. märtsil 1999 kirjutati alla assotsiatsioonileping Eesti Teaduste Akadeemia ja Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis vahel.
Joutseno

Joutseno on asula Soomes Lõuna-Karjala maakonnas Lappeenranta linnas.
Joutseno oli Joutseno linnaks nimetatava endise valla keskus.
Lappeenranta

Lappeenranta (rootsi keeles "Villmanstrand") on tiheasustusega paikkond ("taajama") Soomes Lõuna-Soome läänis Lõuna-Karjala maakonnas, Lappeenranta linna keskus.
Balti Ülikool

Balti Ülikool oli eesti, läti ja leedu pagulaste ühine ülikool okupeeritud Saksamaal aastail 1946–1949.
Õppetöö algas 14. märtsil 1946, semestri lõpuks oli üliõpilasi 1025 (neist 154 eestlast) ja õppejõude 131 (neist 25 eestlast). Ülikool asus algul Hamburgis, alates jaanuarist 1947 Pinnebergis. Ülikool lõpetas tegevuse 30. septembril 1949. Kokku oli immatrikuleeritud 2006 üliõpilast, lõpetas 79 (sealhulgas 7 eestlast). Õppejõude oli kokku 200.
Ülikooli juhtimine.
Ülikooli juhtisid president, asepresident ja kolm rektorit.
Presidendid:
Asepresidendid:
Eesti rektorid:
Sekretariaati kuulusid kantsler ja kolm sekretäri. Eesti sekretär oli Elmar Järvesoo.
Teaduskonnad.
Ülikoolil oli kaheksa teaduskonda:
Lohja

Lohja on tiheasustusega paikkond ("taajama") Soomes Uusimaal, Lohja linna keskus.
Loimaa

Loimaa on tiheasustusega paikkond ("taajama") Soomes Päris-Soome maakonnas, Loimaa linna keskus.
Harald Perlitz

Harald Gottfried Perlitz (12. juuni 1889 Tallinn – 4. juuli 1972 Stockholm) oli eesti füüsik, Tartu Ülikooli teoreetilise ja tehnilise füüsika professor.
1912. aastal lõpetas ta Peterburi ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonna.
Võttis osa Esimesest maailmasõjast sideohvitserina Prantsuse rindel Tsaari-Venemaa sõjaväeatašee juures.
Iseseisvuse algusaastatel töötas ajalehe Postimees toimetuses.
Töötas füüsikaõpetajana Treffneri gümnaasiumis.
Seejärel oli Tartu ülikooli juures teoreetilise füüsika dotsendiks.
1932. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Abstandsänderungen nächster Nachbaratome in einigen Elementen und Legierungen bei Umordnung aus der kubischen Flächenzentrierten Anordnung in die kubische Raumzentrierte, oder, Die Hexagonale dichteste Anordnung".
1935. aastal valiti Tartu Ülikoolis professoriks ja teaduskonna dekaaniks ning hiljem Tartu ülikooli prorektoriks (majanduse alal).
Esimesest maailmasõjast võttis professor Perlitz osa Inglise sõjaväe ridades, omandades koloneli auastme.
Paguluses Rootsis oli ta Eesti Komitee abiesimees, Liberaaldemokraatliku Koondise esimees, liige Rahvusnõukogu revisjonikomisjonis ja saadik Rahvusfondi Esinduskogus. Oli ka Eesti majandusühingu "Produkt" esimees.
1. märtsil 1945 valiti ta Göteborgi eesti pihtkonna juhatuse esimeheks.
Isiklikku.
24. detsembril 1929 abiellus Harald Perlitz Anna Luht'iga (7. juuli 1897 Põltsamaa – 28. september 1999 Stockholm), kes oli tuntud proviisori, ärimehe ja poliitiku Heinrich Luhti tütar.
Salo

Salo on linn Soomes Päris-Soome maakonnas, Salo linnaks nimetatava omavalitsusüksuse keskus.
Gustav Rutopõld

Gustav Rutopõld (3. detsember 1875 Nabala vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 7. jaanuar 1936 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna Kreiskoolis. 1918. aastal lõpetas eksternina Rakvere Gümnaasiumi. Samal aastal astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1922. aastal. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ta töötas aastatel 1895–1905 köstrina Tuhala koguduses, 1905–1914 Viru-Nigula koguduses ja 1914–1919 Rakvere Kolmainu koguduses. 1906. aastal asutas Viru-Nigulas saksakeelse erakooli, mis 1909. aastal õpilaste vähesuse tõttu suleti. 1919. aastast töötas Hugo Treffneri Gümnaasiumi usuõpetuse õpetajana.
Ordineeriti kirikuõpetajaks 19. juulil 1922 Otepää kirikus.
1923. aastal valiti ta Tartu Peetri koguduse 1. pihtkonna õpetajaks. 1925 kinnitati Tartu praostkonna praostiks ja oli selles ametis kuni surmani. Oli ka Ülema Kirikukohtu liige ja Akadeemilise Usuteadlaste Seltsi revisjonikomisjoni esimees.
Ta oli Viru Panga juhatuse liige. 1926. aastal asutas koos Eduard Tennmanni ja Jaan Järvega Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Koguduste Ühispanga.
Mänttä-Vilppula linn

Mänttä-Vilppula on linnaks nimetatav omavalitsus Soomes Pirkanmaa maakonnas.
1. jaanuaril 2009 moodustati Mänttä linna ja Vilppula valla liitumisel Mänttä-Vilppula linn.
Linnas on arenenud paberi- ja tselluloositööstus. Seal on kaks kunstimuuseumi. Mänttä linnas on mälestussammas rahvakirjanik Aleksis Kivile.
Põdruse–Kunda–Pada tee

Põdruse–Kunda–Pada tee (registrinumbriga 20) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tallinna–Narva tee 93. kilomeetril Põdruse külas. Tee pikkus on 28,3 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva tee 119. kilomeetril Võrkla külas. Kunda linna tänavatena kannab nimesid Selja tee, Võidu tänav, Kasemäe tänav, Jaama tänav.
Sillad Põdruse–Kunda–Pada teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Põdruse–Kunda–Pada teel.
Põdruse küla, Essu küla, Katela küla, Toomla küla, Andja küla, Ojaküla, Kunda linn, Malla küla, Kutsala küla, Nugeri küla, Kanguristi küla, Vasta küla, Viru-Nigula alevik, Võrkla küla.
Ühistegevuskoda

Ühistegevuskoda oli Eesti ühistegelaste kutsealane omavalitsus aastail 1936–1940.
Koja alla kuulus umbes 3000 ühistegeliku organisatsiooni kaudu ümmarguselt 350.000 inimest.
13. detsembril 1935 moodustas majandusminister Karl Selter Ühistegevuskoja elluviimise komitee järgmises koosseisus: esimees majandusministri abi August Reinart, liikmed Peeter Kõpp, Madis Käbin, Elmar Just ja Artur Eckbaum.
Koja valimised toimusid 4. juunil 1936. 2160 valimisõiguslikust kooperatiivühingust osales valimistel 80%, Eesti Ühistegeline Liit sai 40 ja Põllumajanduslikkude Ühisuste Revisjoniliit 20 kohta.
Ühistegevuskoja võimkonnas olid rida ühistulisi ekspordiorganisatsioone (näiteks Eesti Võieksport, Eesti Lihaeksport, Eesti Munaeksport, ühispangad, ühiskindlustus, ühiskasutus jt.
Ühistegevuskoja liikmete loend.
V (ühiskasutuse) sektsioon.
Ühistegevuskoja esimene üldkoosolek toimus 10. septembril 1936, valiti esimees, juhatus, nõukogu ja revisjonikomisjon.
Pretty. Odd.

"Pretty. Odd." on ansambli Panic at the Disco teine stuudioalbum. 
Selle andis 21. märtsil 2008 välja plaadifirma Fueled by Ramen.
Naantali

Naantali on tiheasustusega paikkonnd ("taajama") Soomes Päris-Soome maakonnas, Naantali linna keskus. Suurem osa sellest asub Luonnonmaa saarel.
Sastamala linn

Sastamala on linn Soomes Pirkanmaa maakonnas. Linn moodustati 1. jaanuaril 2009 Vammala linna ning Äetsä ja Mouhijärvi valla liitmise teel.
2013 liideti linnaga Kiikoineni vald.
Sastamala linna keskus on Vammala tiheasustusega asula.
Łahojsk

Łahojsk (transkribeerituna Lagoisk, poola keeles "Łohojsk", leedu keeles "Lahoiskas") on linn Valgevenes Minski oblastis, Łahojski rajooni ja Łahojski külanõukogu halduskeskus.
Łahojskis on gümnaasium, kunstikool, spordikool ja kaks põhikooli. Linnas asuvad ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Łahojskis on toiduainetetööstus ja seal töödeldakse puitu. Łahojski ümbruskonnas on kaks suusaspordikeskust.
Linnas asub koduloomuuseum. Łahojskis oli XI–XIII sajandil kasutusel linnamägi, varasemast ajast on linna territooriumil veel kaks linnust. Suurimaks vaatamisväärsuseks on aga XIX sajandi alguses rajatud Tyszkiewiczite suguvõsa lossikompleks koos selle juures asuva pargiga.
Ajalugu.
Łahojskit mainitakse esimest korda aastal 1078 nime all "Логоско", asulat nimetas oma teoses Kiievi suurvürst Vladimir Monomahh. Kuni XI sajandi lõpuni kuulus asula Polotski vürstiriiki. Aastal 1127 rüüstas Mstislav Suur Polotskit ründama minnes tee peal ka Łahojski. Aastast 1180 sai asula Łahojski vürstiriigi pealinnaks.
XIV sajandi algul liitus Łahojsk Leeduga. Aastal 1387 andis suurvürst Jogaila asula oma vennale Skirgailale, aga aastast 1392 kuulus see Vytautasele. Aastast 1413 kuulus Łahojsk Vilniuse vojevoodkonda. Kazimierz IV andis linna Czartoryskite suguvõsa valdusse. Linna varasema ajaloo lõpetas krimmitatarlaste rüüsteretk, mille käigus linn aastal 1505 maani maha põletati.
XVI sajandi algul hakkas Łahojsk kuuluma Tyszkiewiczite suguvõsale. Tyszkiewiczid valisid aleviks muudetud Łahojski oma residentsiks ja sellest sai samanimelise krahvkonna keskus. Aastal 1532 ehitati tatarlaste poolt maha põletatud linnuse asemele õigeusu kirik, selle juurde rajati aga klooster. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Alevi okupeerisid korduvalt (aastail 1519, 1535, 1654) Moskva väed.
Aastal 1609 ehitasid Tyszkiewiczid alevisse esimese katoliku kiriku, millest sai ka suguvõsa matmispaik. Aastal 1673 sai alev õiguse pidada kaks korda aastas laata turuplatsil iga nädal turgu. 
Põhjasõja ajal põletasid alevi hõivanud rootslased aastal 1708 sealse lossi maha. Aastal 1752 ehitasid Tyszkiewiczid hävinud lossi asemele uue õigeusu kiriku, selle juurde aga katoliikliku kloostri. Aastal 1787 alustasid nad ka uue kivist katoliku kiriku rajamist, mis pühitseti sisse aastal 1793.
Poola jagamisel hakkas Łahojsk aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Alev asus Minski kubermangus. Aastail 1814–1819 ehitasid Tyszkiewiczid alevisse uue lossi. Aastal 1837 hakkas Łahojskis tööle tikandeid tootev vabrik, samuti ka väike põllutööriistade vabrik koos selle juures asuva töökojaga. Konstanty Tyszkiewicz asutas alevisse ka panga. Aastal 1842 asutas ta Łahojskissse koduloomuuseumi, mille kogud said aluseks 1855. aastal asutatud Vilniuse ajaloomuuseumile. Aastast 1861 hakkas alevis tegutsema vaske töötlev vabrik. Aastast 1897 on teada, et alevis oli vesiveski, ka peeti seal kolm korda aastas laata.
Aastal 1924 sai alevist samanimelise Valgevene NSV rajooni keskus. Teise maailmasõja ajal hävis Tyszkiewiczite loss. Aastal 1998 sai Łahojskist linn.
Anti Reinthal

Anti Reinthal (sündinud 23. veebruaril 1979Kääpal) on eesti näitleja, lavastaja ja produtsent. 
Reinthal õppis aastatel 1994–1997 Nõo Reaalgümnaasiumis, lõpetas 1998. aastal Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumi ja 2002. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (XX lend). 2013. aastal sai Suurbritannia Riiklikus Filmi- ja Televisioonikunstikoolis teleproduktsiooni ja -režii erialal magistrikraadi. 
Reinthal töötas Eesti Draamateatris näitlejana aastatel 2002–2011. Pärast seda tegutses vabakutselisena ka teleprodutsendina. 2014. aastast juhtis ta rahvusvahelise teleproduktsiooniettevõtte Paprika Latino Studios Eesti osakonda. 
Reinthal on olnud saatesarja „KeeleVägi” formaadi autor ja produtsent-stsenarist (2009, koos Mait Malmsteniga), telemängu „Suur vargus / The Big Steal” formaadi autor ja režissöör (2012), telemängu „Peitusemeistrid” peaprodutsent (2014) ning saatesarja „Rakett 69” kaasprodutsent (2014–2017). 
Aprillist 2023 kuni oktoobrini 2024 töötas Reinthal Jõgeva valla kultuuriasutusi koondava ühendasutuse Jõgeva Valla Kultuur juhatajana. 
Alates oktoobrist 2024 töötab ta Rahva Raamatu kirjastuse ärijuhina.
Isiklikku.
Tema elukaaslane oli aastatel 2021–2024 Ellen Kilgas. 
Välislingid.
Fjodor Šaljapin

Fjodor Ivanovitš Šaljapin (vene Фёдор Иванович Шаляпин; 13. veebruar 1873 Kaasan – 12. aprill 1938 Pariis) oli vene ooperilaulja, bass.
Fjodor Šaljapini karjäär sai alguse Thbilisis ja Peterburi ooperiteatris 1894. aastal. 
1896–1899 kutsuti ta esinema Mamontovi ooperiteatrisse, kus tema esimene roll oli Mefistofeles "Faustis", mis tõi talle märkimisväärse edu. Edaspidi esines ta Boriss Godunovi, Ivan Julma, Bertrami ja teiste kandvate rollidega nii Moskva Suures Teatris kui ka mujal maailmas: La Scalas ja Metropolitan Operas.
Šaljapin nimetati 1918 Nõukogude Venemaa esimeseks rahvakunstnikuks. 1921. aastal külastas ta ringreisil Tallinna ja seejärel Ameerikat ja Londonit. 1922. aasta suvel kolis Šaljapin Venemaalt Pariisi. 
Vene NFSV rahvakunstniku aunimetus võeti talt ära 24. augustil 1927 ja anti postuumselt tagasi 10. juunil 1991.
Isiklikku.
Šaljapin oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Iola Tornagi (1873–1965) oli itaalia baleriin, kellega Šaljapin tutvus Novgorodis ja abiellus 1898 Gaginos. Neil sündis kuus last: Igor, kes suri nelja-aastaselt, Boriss (1904–1979, maalikunstnik ja skulptor), kaksikud Fjodor (1905–1992) ja Tatjana, Irina ning Lidija. 
Siis tutvus Šaljapin Marija Petzoldiga (sündinud Eluhhen, 1882–1964), kes oli juba abielus olnud ja kellel oli kaks tütart. Šaljapiniga sai ta veel kolm tütart: Marfa (1910–2002), Marina (1912–2009) ja Dasja (1921–1977). Nii tekkis tal teine pere, ilma et esimene abielu oleks lahutatud olnud. Üks pere elas Peterburis ja teine Moskvas ning omavahel nad ei suhelnud. Marijaga abiellus Šaljapin alles 10. novembril 1927 Prahas.
Šaljapin suri Pariisis. Ta põrm maeti 1984. aastal ümber Moskvasse Novodevitšje kalmistule.
STX Europe

STX Europe on üks maailma suuremaid laevaehitusfirmasid. Talle kuuluvad dokid Brasiilias, Soomes, Saksamaal, Norras, Ukrainas, Rumeenias, Prantsusmaal ja mujal.
Nimevahetus.
3. novembril 2008 vahetas Aker Yards ASA nime STX Europe'iks. Põhjuseks oli STX Business Groupi poolt enamusosaluse saamine. Enamusosaluseks on 92,42%.
Moodul (algebra)

 
Mooduliks üle ringi nimetatakse üldalgebras vektorruumi üldistust, mille puhul "skalaarideks" ei võeta mitte korpuse, vaid ringi elemendid.
Moodul on ka Abeli rühma üldistus, sest Abeli rühm on moodul üle täisarvude ringi formula_1.
Moodulitel on tihe seos rühmade esituste teooriaga. Neil on keskne koht kommutatiivses algebras ja homoloogilises algebras ning nad on laialt kasutusel algebralises geomeetrias ja algebralises topoloogias.
Definitsioon.
Olgu formula_2 mis tahes (mitte tingimata kommutatiivne) ring. Tavaliselt eeldatakse, et ring on assotsiatiivne.
Üldjuhul eristatakse vasakpoolseid ja parempoolseid R-mooduleid.
Vasakpoolne formula_2-moodul on Abeli rühm formula_4 koos kujutusega 
formula_5
mille puhul mis tahes elementide formula_6 korral tingimused 
1) formula_7
2) formula_8
3) formula_9
Parempoolne formula_2-moodul on Abeli rühm formula_4 koos kujutusega 
formula_12
mille puhul mis tahes formula_6 korral tingimused 
1) formula_7
2) formula_8
3a) formula_16
Mis tahes parempoolset formula_2-moodulit saab vaadelda vasakpoolse "R0"-moodulina üle ringi "R0", mis on antiisomorfne ringiga formula_2 (ja ümberpöördult). Seetõttu võib üldisust kaotamata piirduda kas vasakpoolsete või parempoolsete formula_2-moodulitega (erinevust võib vaadelda tähistusviisi erinevusena).
Kui ring formula_2 on kommutatiivne, siis taandub erinevus vasakpoolse ja parempoolse R-mooduli vahel täielikult kirjutusviisile, mistõttu räägitakse lihtsalt formula_2-moodulist.
Unitaarsed moodulid.
Kui formula_2 on ühikelemendiga assotsiatiivne ring (mida enamasti eeldatakse), siis sageli lisatakse veel üks tingimus:
4) formula_23 (vasakpoolse mooduli korral)
või
4a) formula_24 (vasakpoolse mooduli korral), kus formula_25 on ringi formula_2 ühikelement.
Kui see tingimus on täidetud, siis on tegemist vastavalt vasakpoolse või parempoolse unitaarse formula_2-mooduliga.
Ajalugu.
Moodulite teooria arenes välja ringiteooria üldistusena rühmade esituste teooriast, ringide esituste teooriast ja algebrate esituste teooriast.
Algselt uuriti ideaale, mis lõpuks üldistati mooduliteks.
Virtsu Harrastusmuuseum

Virtsu Harrastusmuuseum on muuseum Virtsus. See on asutatud 1996. aastal.
Muuseumi asutasid Hilda Kaas (1927–2008) ja Aino Vahter (1928–2006).
Muuseumi juhataja on Jüri Mõniste.
Muuseumi ekspositsioon asub Virtsu seltsimajas (Tööstuse 11).
Sompa linnaosa

Sompa on Kohtla-Järve linnaosa. Asub Jõhvist 8 kilomeetrit edelas ning see piirneb Jõhvi ja Alutaguse vallaga.
Sompa on endine kaevandusasula. NSVL Ministrite Nõukogu määruse alusel 1947. aasta septembris organiseeriti Sompas Vabriku-Tehasekool nr. 11. Sompa töölisalev moodustati 1948 ja see liideti 1960 Kohtla-Järvega. Sealne põlevkivikaevandus oli kasutusel 1948–1999.
Elanikke oli 2003. aastal umbes 1600. 2010. aastaks oli elanike arv vähenenud 1136-ni. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Sompas 958 inimest. Eestlasi oli neist 172 (17,95%).
René

René (prantsuse keeles 'uuesti sündinud või uuestisündinu') on väga harilik mehenimi prantsuskeelsetes maades. See tuleneb ladina nimest Renatus. Ka mitteprantsuskeelsetes maades on nüüd René nime panemine tavaline; seda kasutatakse ka naisenimena, kuigi vastav prantsuspärane naisenimi on Renée. Mõlemad nimed on kasutusel ka perekonnanimena.
USA-s on René läbi aegade kuulunud 1000 sagedamini pandud mehenime hulka, sealjuures 1921–2006 500 sagedamini pandud mehenime hulka. Kõrgeim koht oli aastail 1969 ja 1983: 256. koht.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 19. mai 2012 seisuga 82 René-nimelist inimest.
Hans-Rudolf Merz

Hans-Rudolf Merz (sündinud 10. novembril 1942 Herisaus) on Šveitsi poliitik. Ta oli Šveitsi liidupresident 2009. aastal.
Ta lõpetas Sankt Galleni ülikooli 1971 DEA-kraadiga, mis on magistrikraadi ja doktorikraadi vahepealne.
Ta on liberaalse Vaba Demokraatliku Partei liige. Poliitikasse astus ta Praha kevade mõjul. 1969–1974 oli ta partei sekretär Sankt Gallenis.
1997 valiti ta Appenzell Ausserrhodeni kantonist Šveitsi Kantonite Nõukogusse, mis on Šveitsi parlamendi alamkoda. Seal juhatas ta rahanduskomisjoni ja kuulus välissuhete komiteesse.
1. jaanuarist 2004 sai ta seitsmeliikmelise Šveitsi Liidunõukogu liikmeks sellelt kohalt tagasi astunud Šveitsi ekspresidendi Kaspar Villigeri asemel. Merz vastutab rahanduse eest.
2008. aastaks valiti Merz Šveitsi asepresidendiks (kogus 213 häält 233-st kehtivast häälest). President oli tema erakonnakaaslane Pascal Couchepin. 20. septembril 2008 elas Merz üle südamerabanduse ja talle tehti raske operatsioon, mille käigus ta viidi kunstlikku koomasse. Sellegipoolest valiti ta 10. detsembril 2008 järgmiseks aastaks Šveitsi liidupresidendiks, ta sai 209 kehtivast häälest 185, sest Šveitsis on kombeks valida presidendiks eelmine asepresident. Merzi asepresidendiks valiti Doris Leuthard, Šveitsi 2010. aasta liidupresident.
Hans-Rudolf Merz on tegutsenud juhtimiskonsultandina.
Merzil on kolm poega. Ta on abielus Roswitha Merziga ja elab Herisaus. Merz räägib saksa, prantsuse, hispaania, inglise, itaalia ja vene keelt.
Eukleidiline ruum

Eukleidiliseks ruumiks nimetatakse matemaatikas lõplikumõõtmelist vektorruumi üle reaalarvude korpuse, milles on defineeritud skalaarkorrutis.
Ajalugu.
300. aasta paiku eKr uuris vanakreeka matemaatik Eukleides kauguste ja nurkade vahelisi seoseid algul tasandil (idealiseeritud lamedal pinnal) ja siis ruumis. Näiteks on kolmnurga sisenurkade summa alati 180°. Neid uurimusi tuntakse tänapäeval kahe- ja kolmemõõtmelise eukleidilise geomeetriana (planimeetria ja stereomeetriana).
Tänapäeva matemaatika keeles on kaugus ja nurk hõlpsasti üldistatavad 4-mõõtmelistele, 5-mõõtmelistele ja veel kõrgemamõõtmelistele ruumidele. "n"-mõõtmelist ruumi kauguse ja nurga mõistega, mis annavad Eukleidese leitud seoste analoogi, nimetatakse "n"-mõõtmeliseks eukleidiliseks ruumiks.
Mitteformaalne ülevaade.
Üks eukleidilise ruumi oluline omadus on lamedus. Geomeetrias vaadeldakse ka mittelamedaid ruume. Näiteks kerapind ei ole lame; kerapinnal on (sobivalt defineeritud) kolmnurga sisenurkade summa mõnevõrra suurem kui 180°. Iga mõõtme puhul on ainult üks selle mõõtmega eukleidiline ruum, mitteeukleidilisi on aga palju. Sageli saadakse need teised ruumid eukleidilise ruumi süstemaatilisel deformeerimisel.
Eukleidilist tasandit (kahemõõtmelist eukleidilist ruumi) võib vaadelda punktide hulgana, kus valitsevad kauguste ja nurkade kaudu väljendatavad seosed.
Grigol Vašadze

Grigol Vašadze (gruusia keeles გრიგოლ ვაშაძე; sündinud 19. juulil 1958 Thbilisis) on Gruusia diplomaat ja poliitik, Gruusia välisminister 5. detsembrist 2008 kuni 25. oktoobrini 2012. Tal on Erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatiline auaste.
Grigol Vašadze lõpetas 1981. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi. Seejärel töötas ta Nõukogude Liidu välisministeeriumis algul rahvusvaheliste organisatsioonide osakonnas, seejärel kosmose ja tuumarelvastuse osakonnas. 1988–1990 õppis Vašadze Nõukogude Liidu Välisministeeriumi Diplomaatilises Akadeemias rahvusvahelist õigust. Ta kuulus diplomaatide hulka, kes esindasid NSV Liitu START 1 läbirääkimistel USA-ga.
Aastatel 1990–2008 tegeles ta peamiselt äriga ning elas Moskvas ja New Yorgis. Temale kuulusid ettevõtted "Georgia Arts Management" ja "Gregori Vashadze and BR". Gruusiasse tuli ta tagasi 2005.
Enne välisministriks saamist oli ta lühikest aega Gruusia asevälisminister (6. veebruarist 1. novembrini 2008) ning kultuuri-, mälestiste kaitse ja spordiminister (alates 1. novembrist 2008).
Novembris 2009 loobus topeltkodakondsusega Grigol Vašadze Venemaa kodakondsusest, sest Venemaa riigiduuma liige Semjon Bagdassarov oli nõudnud temalt kodakondsuse äravõtmist venevastaste seisukohtade väljendamise eest. 
Aastal 2018 osales ta Gruusia presidendivalimistel, kuid edutult.
Isiklikku.
Grigol Vašadze abikaasa on alates 1988. aastast baleriin Nino Ananiašvili. Nende lapsed on Nodar ja Elene.
Lisaks oma emakeelele gruusia keelele räägib Vašadze vene, inglise, portugali, itaalia, hispaania ja prantsuse keelt.
Iisaku Muuseum

Iisaku Muuseum on ajaloo- ja koduloomuuseum Ida-Virumaal Iisakus.
Muuseumi püsiekspositsioonid tutvustavad Ida-Virumaa ja Iisaku ümbruse ajalugu, vanu põllutööriistu ja majapidamistarbeid, meistrite töövahendeid ja käsitöid, õppevahendeid, tuletõrje ajalugu, maakonna loodust ja inimeste eluolu. 2008. aasta alguses oli muuseumi kogudes veidi üle 30 000 eksponaadi.
Peasaali ekspositsioon tutvustab muu hulgas Iisakus elanud vadjalaste ja venelaste segunemisel tekkinud poluvernikute ehk pooleusuliste kultuuri.
Lisaks püsiväljapanekutele korraldab muuseum temaatilisi näitusi. Iisaku Muuseum tegeleb ka koduloo uurimisega.
Muuseum tegutseb endises Iisaku ministeeriumikooli hoones, mis ehitati 1915. Hoone on arvatud ehitismälestiseks.
Mirko Cvetković

Mirko Cvetković (serbia Мирко Цветковић; sündinud 16. augustil 1950 Zaječaris) on Serbia majandusasjatundja ja parteitu poliitik, Serbia peaminister (2008–2012).
Mirko Cvetković õppis Belgradi Ülikoolis majandusteadust, kaitses seal doktoriväitekirja ja sai doktorikraadi. Töötas seejärel kümme aastat mäetööstusinstituudis ja kuus aastat majandusinstituudis. 
Ta osales Maailmapanga konsultandina mitmesugustes projektides Pakistanis, Indias ja Türgis ning töötas ÜRO Arenguprogrammi (UNDP) raames Somaalias.
2001. aastal oli ta majandus- ja erastamisministri asetäitja, aastatel 2003–2004 Erastamisagentuuri juht.
15. maist 2007 kuni 7. juulini 2008 oli Mirko Cvetković Vojislav Koštunica valitsuses rahandusminister.
Pärast 11. mail 2008 peetud ennetähtaegseid parlamendivalimisi tegi president Boris Tadić Mirko Cvetkovićile ettepaneku moodustada valitsus. 7. juulist 2008 kuni 27. juulini 2012 oli ta Serbia peaminister.
Mirko Cvetković ei kuulu ühtegi erakonda, kuid tal on tugev toetajaskond sotsiaaldemokraatide ja liberaalide hulgas. Ta pooldab Serbia võimalikult kiiret liitumist Euroopa Liiduga ja energiakoostööd Venemaaga. Ta on mõistnud hukka Kosovo iseseisvumise.
Sabatihane

Sabatihane ("Aegithalos caudatus") on väga väike, aga väga pika sabaga värvuliste seltsi kuuluv linnuliik. Ta on enamasti paiga- või hulgulind. Pesitseb suuremas osas Euroopast ja Aasiast, ka Eestis.
Eestis on sabatihase pesitsusaegset arvukust hinnatud 40 000 – 90 000 paarile, talvist arvukust 10 000 – 100 000 isendile. 
Pikkus 13–15 cm, millest saba pikkus on 7–9 cm. Sulestik on pealtpoolt musta- ja pruunikirju, alt valge. 
Kogunevad väikestesse salkadesse. Eelistab põõsarindega niiskeid leht- ja segametsi. Pesa teeb põõsasse või puu otsa. Kurnas on 6–12 muna.
Opotška rajoon

Opotška rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis.
Rajoonis on Opotška linn ja 4 külaasundust (valda) kokku 519 külaga.
Rasvatihane

Rasvatihane ("Parus major") on linnuliik tihaslaste sugukonnast. Ta on Eesti üks tavalisemaid ja tuntumaid linde ning üks põhjalikumalt uuritud linnuliike maailmas. Lisaks on ta Eestis arvukaim talvitaja.
Rasvatihane oli Eesti 2016. aasta lind.
Süstemaatika.
Rasvatihase umbes 30 alamliiki jagunevad rühmadeks "major", "minor" ja "cinereus". Rühma "major" alamliikide alapool on kollane, "cinereus" ja "minor" rühmade alamliikide alapool on valkjas.
Levila.
Rasvatihane on laialt levinud Euraasias Briti saartest kuni Jaapani ja Sunda saarteni. Kesk-Aasiat asustab temaga väga lähedane liik turkestani rasvatihane.
Eestis on rasvatihane üldlevinud ja arvukas haudelind, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 300 000 – 400 000 paarile, talvist arvukust 0,6–1,2 miljonile isendile . Tema seisund on meil hinnatud stabiilseks, loenduste tulemused ei näita arvukuse püsivat kasvu või vähenemist.
Välimus.
Pikkus keskmiselt 15 cm ja kehamass 19 grammi. Rasvatihase paljude Aasia alamliikide alapool on hallikasvalge, kuid kõigil alamliikidel on must lagipea ja kurgualune, ning kurgu alt läbi kõhualuse kuni sabani kulgeb must vööt, mis on isastel selgelt laiem kui emastel. Isased on raskemad, pikemate tiibade ja jooksmega kui emased. Lehtmetsas ööbivad isaslinnud on raskemad kui männikus ööbivad isaslinnud.
Häälitsused.
Rasvatihasel on teada üle 40 häälitsuse, mitmest lauluvariandist on tuntumad kolmesilbiline "ti-ti-ta, ti-ti-ta, ti-ti-ta" ("sitsikleit-sitsikleit") või kahesilbiline "ti-ta, ti-ta…". Mida mitmekesisem ja kõlavam laul, seda edukam on isaslind. Laulma hakkab rasvatihane juba varahommikul pimedas, õhtul võib teda kuulda kuni päikeseloojanguni. Kutsehäälitsustest on tavalisemad "pink-pink", "tsi-füüit", "tsitsidä", "sii-sii", "hüit", ärevushüüd kõlab "tšägägä ...".
Elupaik.
Rasvatihane on levinud kõiksugustes puistutes, teda leidub aedadest suurte metsadeni. Siiski eelistab liik pesitseda lehtmetsades, kus leidub piisavalt pesaõõnsusi. Okasmetsades on arvukus madalam. Pesitseb meeleldi ka inimese poolt üles pandud pesakastides ja seepärast on liik ka paljude ornitoloogiliste uuringute mudelliigiks. Paks lumi ja umbes −40 kraadi mõjub rasvatihasele surmavalt.
Toitumine.
Rasvatihane toitub putukatest, nende munadest ja vastsetest. Talvel sööb seemneid, marju ja puuvilju; toitub ka loomakorjustel.
Pesitsemine.
Rasvatihane pesitseb kõikvõimalikes õõnsustes ja pesakastides. Emaslind rajab õõnsusesse pesa, mis koosneb samblast, kuivadest kõrtest ja lehtedest. Sisevooderduses kasutab karvu, jõhve, taimevilla ja sulgi. Kurna 3–13 munaga leidub mai algusest kuni juuli teise pooleni. Munad on valged ja kirjatud hajusate roostekarva täppidega. Rasvatihane pesitseb meil üks kuni kaks korda aastas. Rasvatihane on paigalind. Isased kasutavad pesakaste ööbimiseks sagedamini kui emased.
Martin Sheridan

Martin John Sheridan (28. märts 1881 Bohola, Iirimaa – 27. märts 1918) oli USA kergejõustiklane ja viiekordne olümpiavõitja. 
Martin Sheridan osales kolmedel olümpiamängudel aastatel 1904–1908 ja võitis kokku üheksa medalit. Sheridan oli tippvormis siis, kui ametlikult maailmarekordeid veel ei registreeritud, ning ta tegi aastatel 1902–1911 kettaheites viisteist mitteametliku maailmarekordit. 
Iiri päritolu Sheridan kolis USA-sse 16-aastaselt. Ta suri päev enne oma 37. sünnipäeva kopsupõletikku. Sheridan töötas teiste iirlaste eeskujul politseinikuna New York Police Departmentis.
Pustoška rajoon

Pustoška rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis. 
Rajoonis on Pustoška linn ja 243 küla. Halduslikult jaguneb rajoon Pustoška linna-asunduseks ja 5 vallaks.
Palkino

Palkino on alev Venemaal Pihkva oblastis, Palkino rajooni keskus. Asub 36 km Pihkvast edelas. 
Elanike arv oli 2008. aasta seisuga umbes 3200, 2019. aastal umbes 2500.
Palkinol on alevi staatus alates 1985. aastast.
Edgar Muttikas

Edgar Muttikas (18. juuli 1901 Viimsi mõis – 26. november 1978 Stockholm) oli eesti jurist ja notar.
Nooruses osales ta Vabadussõjas teenides laiarööpmelisel soomusrongil nr. 2. Aastatel 1921–1925 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust ning lõpetas ülikooli 1925. aastal. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aastast 1930. töötas Edgar Muttikas notarina Tallinnas. 1944. aastal põgenes Rootsi, kus elas elu lõpuni
Ahhaia liit

Ahhaia liit oli Peloponnesose linnriikide liit. 
Ahhaia liit asutati 280 eKr ja oli koos Aitoolia Liiduga (asutatud umbes 370 eKr Kesk-Kreekas) poliitiline ja sõjaline vastasleer Makedoonia võimule. Ahhaia liit Peloponnesose põhjarannikul tugevnes järsult 251. aastal eKr, kui temaga ühines idapoolne naaberlinn Sikyon ja 249. aastal eKr liitus liiduga ka Kórinthosning 243 aastal eKr võeti Makedoonialt Akrokorintose. 
Liidu põhiseadus oli demo/timokraatlik (liidukodanikuõigus; laialdane autonoomia; ühine välispoliitika, täidesaatev võim ning strateegia; igal aastal valitav nauarh). Ahhaia liit oli oma suunitluselt Aitoolia liidust aristokraatlikum, toetades aristokraatlikke riigikordi mujalgi Kreekas. Sikyonlase Aratose (271–213 eKr) juhtimisel võitles Ahhaia liit edukalt Makedoonia vastu. Liit Spartaga muutus Sparta võimunõudluse tõttu vastastikuseks vaenuks ja vastuseis demokraatlikule arengule Spartas sundis teda Makedoonialt toetust otsima. 
Aratose järglane Philopoimen (253–183 eKr) püüdis Ahhaia liitu kindlustada, kuid see hakkas lahkhelide tõttu lagunema juba enne seda, kui roomlased võitsid 168 eKr Pydna juures Perseust. Umbes 1000 peamist Rooma-vaenulikku valitsevasse kihti kuuluvat ahhailast (sealhulgas Polybios) viidi Itaaliasse. 
Sõjas Sparta vastu sai Ahhaia liit 146 eKr Spartat soosivalt Roomalt hävitavalt lüüa (purustati Korintos). See oli Kreeka poliitilise iseseisvuse lõpp. Ahhaia läks Rooma "Macedonia" provintsi haldusse (27 eKr sai ta omaette "Achaia" senatiprovintsiks).
Johannes VI (paavst)

Johannes VI (ladinapäraselt Ioannes VI) oli paavst 701–705. Ta oli 85. paavst.
Johannes sündis arvatavasti Ephesoses ja oli kreeklane.
Ta ordineeriti enne aastat 700 paavst Sergius I ajal diakoniks (kardinaldiakon).
Paavstiks saamine.
Johannes VI pühitseti paavstiks 30. oktoobril 701, kui Bütsantsi eksarh Theophylaktos oli teda tunnustanud.
Suhted Bütsantsiga.
Bütsantsi üksused Itaalias ja Rooma elanikud tõusid üles eksarh Theophylaktose vastu, kes oli siirdunud Bütsantsi keisri korraldusel Rooma. Ülestõus puhkes, kuna Rooma elanikud kahtlustasid, et eksarh ei kohelnud paavsti hästi. Johannes VI lasi sulgeda Rooma väravad ja võttis eksarhi oma kaitse alla, päästes eksarhi elu. Seejärel saatis paavst Rooma läheduses laagrisse asunud ülestõusnute juurde preestreid, et pidada nendega läbirääkimisi.
Suhted langobardidega.
Aastal 702 tungis Benevento hertsog Gisulf I Kesk-Itaaliasse ja Johannes VI saatis tema laagrisse preestreid, kes maksid talle suure lunaraha, et vältida Rooma vallutamist.
Suhted Inglise piiskoppidega.
Aastal 703 tuli Rooma palverännakule Yorki endine piiskop Wilfrid, kes esitas paavstile apellatsiooni oma tagandamise osas. Johannes VI pidas Roomas 704 nelja kuu pikkuse sinodi, kus leiti, et Wilfridi vastu esitatud süüdistused pole põhjendatud. Paavst saatis Northumbria ja Mercia kuningatele kirja, milles ta kinnitas Berthwaldi Canterburi peapiiskopiks ning saatis talle palliumi. Ta andis korralduse, et Berhtwald korraldaks Wilfridi staatuse osas sinodi ja kui seal ei saavutata lahendust, tuleksid mõlemad osapooled Rooma, et asja selgitada.
Ordinatsioonid.
Johannes VI ajal sai diakoniks (kardinaldiakoniks) hilisem paavst Johannes VII.
Ta ordineeris 15 piiskoppi, 9 preestrit ja 2 diakonit.
Surm.
Johannes VI suri 11. jaanuaril 705 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Prantsusmaa ülemereterritooriumid

Prantsusmaa ülemereterritooriumid ("France d'outre-mer") on Prantsusmaa territoriaalsed üksused, mis geograafiliselt asuvad emamaast kaugel.
Prantsusmaa ülemeredepartemangud on:
Prantsusmaale kuuluvad veel ka ülemereühendused (prantsuse keeles "collectivités d'outre-mer", "COM"), mis moodustati Prantsusmaa põhiseaduse muutmisega 28. märtsil 2003.
Prantsusmaa ülemereühendused alates 22. veebruarist 2007 on järgmised:
Saint-Martin ja Saint-Barthélemy kuulusid enne põhiseaduse muutmist Guadeloupe'i alla.
Ainulaadne staatus on Uus-Kaledoonial, mis pole ülemereühendus. Uus-Kaledoonia korraldas täielikuks iseseisvumiseks rahvahääletuse 2018., 2020. ja 2021. aastal, kuid seni ei ole rahvahääletus eraldumist kinnitanud.
Prantsuse Lõuna- ja Antarktikaterritooriumid kuuluvad küll ka Prantsusmaale, aga kuna seal elab ainult umbes 140 inimest, siis seal eraldi omavalitsust ei valita.
Saint-Martini saar

Saint-Martin on troopiline saar, mis asub Kariibi mere idaosas, umbes 300 kilomeetrit Puerto Ricost idas. 87 km² suurune saar on jagatud Prantsusmaa ja Madalmaade Kuningriigi vahel umbes pooleks ja on üks väiksema asustusega saari, mis on mitme riigi vahel jagatud. Saare lõunaosas on Madalmaade Kuningriigi maa Sint Maarten ja põhjaosas Prantsusmaale kuuluv Saint-Martini territoriaalühendus.
Saare peamine lennujaam on Printsess Juliana rahvusvaheline lennujaam.
Karl Rähesoo

Karl Kristjan Rähesoo (5. juuni 1898 Pärnu – 12. veebruar 1972 Malmö) oli eesti farmatseut, Rohuteadlaste Koja direktor.
Õppis Tartu Ülikoolis 1921–1925 rohuteadust (lõpetas "cum laude"), "mag. pharm." 1925, "dr. pharm." 1934. Korporatsiooni Fraternitas Liviensis vilistlane.
Lipsoni apteegi juhataja Pärnus, Tervishoiuvalitsuse kontroll-laboratooriumi juhataja Tallinnas, Eesti apteekrite keskorganisatsiooni büroojuhataja, ajakirja Pharmacia toimetaja, keemiavabriku Aroom juhataja Tallinnas. 1940 apteegi omanik Pärnus (natsionaliseeriti samal aastal). 
1944. aastal põgenes Rootsi.
Saint-Martin (täpsustus)

Saint Martin on seotud mitmete koha- ja muude nimedega:
Geograafia:
Eesti kirjakeele norm

Eesti kirjakeele norm on eesti keele õigekirjutuslike, grammatiliste ja sõnavaraliste normingute ja soovituste süsteem, mille ülesandeks on tagada ametliku keelekasutuse ühtlus ja selgus ning suunata avalikku keelekasutust. 
Eesti kirjakeele normi rakendamise kord, § 1
Normingud on kokkulepped ja reeglid, mille järgimist peetakse kirjakeele oskamise tunnuseks. Soovitused on nende andjate seisukohad, milline on hea keelekasutus ja millist keelendit võiks eelistada. Kui soovitusi ei järgita, siis ei ole eksitud kirjakeele normingute vastu ja näiteks kooliõpetuses ei saa seda lugeda veaks. Ka kõigil keelekasutajatel, sealhulgas keeletoimetajatel on igati õigus suhtuda soovitustesse reservatsioonidega.
Eesti kirjakeele norm on määratud Eesti Keele Instituudi uusima õigekeelsussõnaraamatuga, Emakeele Seltsi keeletoimkonna otsustega ning keeletoimkonnas heaks kiidetud ortograafiareeglistiku, normatiivse käsiraamatu ja grammatikaga.
Oskussõnavara osas täiendavad ja täpsustavad eesti kirjakeele normi terministandardid ja oskussõnastikud, mis on koostatud Eesti Terminoloogia Ühingus, Eesti Keele Instituudis või terminoloogiakomisjonides kooskõlastatult Eesti Keele Instituudiga. 
Eesti kirjakeele normi alal annab nõu Eesti Keele Instituut.
Praegune kirjakeele normi alus on "Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018", mis kehtib kirjakeele normi alusena kuni järgmise ÕSi ilmumiseni 2025. aastal.
Saint-Barthélemy

Saint-Barthélemy on Prantsusmaa meretagune territoriaalühendus, mis asub saarel Kariibi meres Väikeste-Antillide saarestiku põhjaosas.
Saare pindala on 21 km² ja rahvaarv 8450 (2007). Halduskeskus on Gustavia, mis sai nime Rootsi kuninga Gustav III järgi. Koos ümberkaudsete väikesaartega on territoriaalühenduse pindala 24 km².
1648. aastast oli Saint-Barthélemy Prantsusmaa koloonia. Mageveeta kuiv saar polnud aga majanduslikult äratasuv ning seda ründasid tihti piraadid. 1744. aastal vallutas saare Suurbritannia, Prantsusmaa vallutas selle tagasi 1763. aastal. Pidades saart tähtsusetuks, müüs Prantsusmaa kuningas Louis XVI saare 1784. aastal Rootsile kauplemisõiguse eest Göteborgis. 1812. aastal sai saar Riksdagi otsusega Rootsi kuninga eraomandiks. Orjus kaotati saarel 9. oktoobril 1847.
Kuna saare ülalhoidmine osutus Rootsile kulukaks, peeti 1868. ja 1870. aastal nõupidamisi USAga saare müügi osas. Nõupidamisi peeti ka Itaaliaga, kuid kui Rootsi sai teada, et Itaalia plaaninuks saart kasutada karistuskolooniana, taganes Rootsi nõupidamistest. Peale Oskar II kuningaks saamist alustati 1877. aastal Prantsusmaaga nõupidamisi saare tagasimüügi osas. 10. augustil 1877 kirjutati Pariisis alla saare üleandmise leppele, mille Rootsi ratifitseeris 9. novembril 1877 ja Prantsusmaa 4. märtsil 1878. Hinnaks lepiti kokku 80 000 franki Rootsi varade eest ja 320 000 franki Rootsi ametnike kodumaale naasmise ja pensioni eest. Oktoobris 1877 peeti saarel referendum, kus võeti praktiliselt ühehäälselt vastu otsus saar Prantsusmaaga taasliita. 16. märtsil 1878 liideti saar ametlikult Guadeloupe'i haldusterritooriumiga.
2003. aastal eraldus Saint-Barthélemy Guadeloupe'ist, moodustades eraldi Prantsusmaa territoriaalühenduse. Prantsusmaa parlament kinnitas selle 2007. aastal.
Segestes

Segestes oli heruski ülik, Rooma innukaim poolehoidja Augustuse vallutuste ajajärgul.
Arminiuse vaenlasena reetis Segestes 9 pKr tema vandenõu Germaania asehaldur Publius Quinctilius Varusele, kes teda aga ei uskunud.
Aastal 15 pKr kutsus Segestes Arminiuse vastu Germanicuse, kes päästis ta piiramisrõngast ning lubas talle ja tema poolehoidjaile varjupaiga Rooma riigis. Oma tütre Thusnelda, kelle Arminius oli naiseks võtnud, andis Segestuse roomlaste kätte.
Blondist brünetiks

"Blondist brünetiks" on Niki 2008. aastal ilmunud album.
Lont

Lont ("proboscis") on looma kehaosa, mis on evolutsiooni käigus kujunenud ülamoka või ülahuule ja nina liitumisel. Suurimetajad kasutavad lonti lisaks hingamisele ja haistmisele ka kompimis- ja haaramiselundina, veeammutaja ja puhastamiselundina. Lont on loomale peamine toitumisvahend. Toit ei liigu küll otseselt londi kaudu, kuid selle abil toimetatakse toidupalad, rohttaimed ja ka joogivesi suhu. Salaküttide püünistes vmv. londi kaotanud elevant on määratud piinarikkale näljasurmale. Üksnes varajases nooruses ei vaja elevandipoeg toitumisel lonti, kuna emapiima imeb ta suuga.
Lont on ka tõhus kaitserelv ning töövahend, mille abil võib tõsta kujuteldamatuid raskusi. Samas võib elevandi lonti mõneti võrrelda inimese käega, arvestades täpsust ja osavust, mida loom seda elundit kasutades ilmutab. Värskemate uuringute kohaselt on looma lont ka oluline suhtlemisvahend, eriti karja juhi signaalide ja poja eest hoolitseva emaslooma jaoks. Selle abil saab armastatud kaaslast hellitada ja miks mitte ka peremeest või tööandjat tänada. Loomaaia elevandid saavad selle multifunktsionaalse kehajätke abil talitajalt paremaid palasid norida, tsirkuseloomad aga pallide ja rõngastega osavalt trikitada. Londi otsaga võib loom maasta tõsta isegi mahakukkunud münte ja nööpe. 
Väiksema londitaolise ninaga loomi on laias maailmas veel mitmeid (nt taapirid, lonthülged), kuid nende "londid" pole nii pikad ja paindlikud. Mitmel muul moel etteulatuvaid loomade näosi, mis moodustuvad nina(miku)st, üla- ja alalõuast nimetatakse koonudeks. Eelkõige kasutatakse seda terminit koerlaste puhul. 
Tuntumad londiga loomad on aafrika elevant ja india elevant, väljasurnud olenditest meriteeriumid ja mitmete eri ajastute mammutid.
Ülahuul

Ülahuul on ülemine huul.
Ülahuuleks nimetatakse zooloogias ka mõnede lülijalgsete (näiteks mesilaste) suiste ülaosa, kuid loomade suu ülemist liikuvat lihaselist äärt nimetatakse ülamokaks.
Mäesuusakool

Mäesuusakool on 2003. aastal asutatud Eesti Suusaliidu liikmesklubi, mida juhib Nils Kroon.
Mäesuusakool tegeleb algajate ja edasijõudnud mäesuusatajate koolitamisega. Kooli treenerid on Nils Kroon ja Mati Pütsepp.