Francis Galton

Sir Francis Galton (16. veebruar 1822 – 17. jaanuar 1911) oli inglise viktoriaanlik psühholoog, polühistor, antropoloog, eugeenik, maadeavastaja, geograaf, leiutaja, meteoroloog, geneetik, psühhometrist ja statistik. Ta löödi rüütliks 1909. aastal.
Galton kirjutas üle 340 raamatu ja teadusartikli. Tema mõtles välja korrelatsiooni mõiste statistikas ning populariseeris ka regresseerumist keskmise suunas (keskmisele taandumise reegel).
Ta oli esimene, kes kasutas statistilisi meetodeid inimestevaheliste erinevuste ja intelligentsuse pärilikkuse uurimiseks. Lisaks võttis ta kasutusele küsimustikud ja statistilised vaatlused, et koguda andmeid erinevate inimühiskondade kohta.
Galton oli üks eugeenika teerajajatest, olles ka antud termini looja. Tema raamat "Sünnipärane geenius" (1869) oli esimene sotsiaalteaduslik katse uurida geniaalsust.
Psühholoogias rajas Galton mitu uut uurimisvaldkonda, näiteks vaimsete võimete mõõtmise ehk psühhomeetria, diferentsiaalpsühholoogia ja isiksuse leksikaalse hüpoteesi. Lisaks leiutas ta sõrmejälgede klassifitseerimise viisi. Samas uuris Galton teaduslikul viisil ka palvetamise tõhusust ning leidis kokkuvõtvalt, et need, kelle eest palvetati, ei olnud teistest pikema elueaga.
Meteoroloogia valdkonnas töötas ta välja esimese ilmakaardi, postuleeris antitsüklonite teooria ning oli esimene, kes koostas täieliku kogumi lühiajalistest ilmavaatlustest kogu Euroopa mastaabis.
Galton oli teise inglise suurkuju, Charles Darwini poolnõbu.
Uuendused statistikas ja psühholoogias.
Leksikaalne hüpotees.
Galton oli esimene, kes dokumenteeris nähtust, mida tänapäeval tuntakse leksikaalse hüpoteesi nime all. Hüpotees seisneb selles, et inimeste jaoks kõige olulisemad iseloomuomadused sulanduvad alati lõpuks kasutatavasse keelde. Seega on võimalik keelt analüüsides jõuda ka inimeste iseloomujoonte põhjaliku taksonoomiani.
Küsimustikud.
Galton tegeles palju inimeste subjektiivsete tajuelamuste kogumisega. Et selletaolisi andmeid paremini talletada, juurutas ta küsimustike kasutamist.
Dispersioon ja standardhälve.
Statistikas on eeldatud, et erinevad mõõtmised varieeruvad. Mõõdetaval tunnusel on mingi keskväärtus ning teatav hajuvus ümber selle väärtuse, ehk hajuvus (dispersioon).
Galton tuletas mõõdiku, millega kvantifitseerida normaalset hajuvust, ning nimetas selle standardhälbeks.
1906. aastal külastas Galton üht laata, kus tema tähelepanu köitis härja kaalu arvamise võistlus. Ligi 800 inimest tegid kirjalikult oma pakkumise, kuid keegi ei arvanud ära õiget kaalu, milleks oli 543,4 kilogrammi. Galton eeldas, et inimesed pakuvad härja kaaluks kas rohkem või vähem ning "rahva hääl" selgub kõikide pakkumiste keskmistamisest.. Pakkumiste aritmeetiline keskmine oli 543 kilogrammi.
Korrelatsioon ja regressioon.
Aastal 1846 töötas prantsuse füüsik Auguste Bravais (1811–1863) välja esimese korrelatsioonikoefitsiendi. Galton jõudis iseseisvalt samadele järeldustele 1888. Galton võttis esimesena kasutusele regressioonijoone ning selgitas esimesena levinud nähtust, kuidas vaatlustulemused regresseeruvad valimi keskmise suunas. Tema kinnistas korrelatsioonikoefitsiendi tähistamiseks sümboli "r" kasutamise.
Tajuteooriad.
Galton pakkus välja varajase teooria kuulmisulatusest ning kogus oma Antropomeetrilise Laboratooriumi vahendusel üldsuselt suures koguses vaatlusandmeid.
Diferentsiaalpsühholoogia.
Galtoni formuleeris oma uuringute tulemusena esimesed vaimse võimekuse testid. Ta soovis mõõta inimesi igal võimalikul moel, sealhulgas nende reaktsiooniaega ja võimet eristada sensoorseid signaale. Galton arvas, et sensoorsed võimed on seotud intellektuaalse võimekusega.