Kaisa Puustak

 
Kaisa Puustak (sündinud 20. märtsil 1945 Tallinnas) on eesti kunstnik, kelle looming keskendub vabagraafikale. Ta on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Vabagraafikute Ühenduse auliige
Haridus.
Ta on lõpetanud 1969. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal. 
Loominguline tegevus.
1970. aastatel mängisid naisgraafikud olulist rolli Eesti kunstis, kus Puustak oli üks võtmefiguure. Sel ajastul taaselustus huvi realismi vastu nii maalikunstis kui ka graafikas. Puustakut on kiidetud tema võime eest kujutada reaalsust, samal ajal põimides teostesse sügavamaid ja poeetilisi teemasid. Koos kaasaegsete Urmas Ploomipuu ja Marje Üksisega tundis Puustak huvi igapäevaste motiivide vastu. Tema töödes on kasutatud meisterlikult pehmelaki ja akvatinta tehnikaid, mis annavad loomingule täpsuse ja sügavuse. Puustak, keda kriitikud tunnustasid vaikelu meistrina, tõi igapäevaesemed teravalt ja realistlikult esile, samas tabades võõrandumise ja distantseerumise tunde. Puustaku loomingus on olulisel kohal argised motiivid ja detailirohke realistlikkus – lihtsad esemed nagu kartulikorv või poekott loovad vaikse, kuid mõjusa atmosfääri*. Kaisa Puustakut on aastaid paelunud ka raudteemotiivide kujutamine, mida võib tõlgendada kui romantilise igatsuse väljendust. Tühjal maastikul kaugusesse suunduvad raudteerööpad, vaade maastikule rongiaknast, need on kujundid, mis pakuvad vaatajale võimaluse mõtetes rännata.
Alates 1973. aastast on Puustak osalenud näitustel: biennaalidel ja rahvusvahelistel näitustel nii Nõukogude ajal üleliidulistel kujutava kunsti ja graafikanäitustel kui ka Euroopa ja Ameerika graafikakeskustes. 
Tema isikunäitus "Kaisa Puustaku graafika" toimus novembris 1973 Tallinna Kunstihoones.
Puustaku looming on pälvinud tunnustust nii kodu- kui ka välismaal, sealhulgas Tallinna graafikatriennaali peapreemia, Ljubljana biennaali eripreemia ning diplomeid Moskvast, Minskist ja mujalt.
Tema vabagraafikat leidub mitmes muuseumis ning erakogudes Soomes, Rootsis, Saksamaal, Hollandis, USA-s, Kanadas ja Austraalias.
Lisaks on ta illustreerinud Eesti autorite lasteraamatuid. 2010. aastal oli Lastekirjanduse Keskuses mahukas ülevaatenäitus Kaisa Puustaku lasteraamatute illustratsioonidest. 
Kaisa Puustak on muusikafilmi "Sajandid kivis ja muusikas" (1974, režissöör Tiina Mägi) kunstnik.
Ta on olnud ka Eesti Graafikakoja juhataja ning Eesti NSV Kunstnike Liidu juhatuse sekretär.
Kajastus dokumentalistikas.
2022. aastal valmis Lembe Rubeni dokumentaalfilm "Trükivärviline seltskond" Eesti Graafikakojast, kus noorpõlve kõrgetasemelist graafika- ja seltsielu meenutavad mitmed selle epohhi võtmetegelased: Jüri Hain, Evi Tihemets, Kaisa Puustak, Enno Ootsing, Marje Üksine, Loit Jõekalda ja Uku Kann.
Akadeemiline tegevus.
1975. aastast töötas Puustak Eesti Kunstiinstituudis (hilisemas Kunstiakadeemias) õppejõuna (alates 1994 dotsent) ja hiljem ka vabade kunstide teaduskonna dekaanina. Ühtlasi on ta olnud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia joonistamise lektor ja õpetanud Soomes Paimios Kansanopistos. 
Puustak on alati pannud rõhku joonistusoskuse arendamisele viisil, mis keskendub mitte pelgalt täpsele kopeerimisele, vaid inimese ja iseenda sügavamale tundmaõppimisele. 
Isiklikku.
Kaisa Puustaku ema on portselanimaalija ja nahakunstnik Jutta Puustak, tema tädi on portselani- ja klaasimaalija Eeva Puustak, tema vanaisa on kiviraidur ja -tööstur Jaan Puustak. Tema abikaasa on graafik Herald Eelma.