tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Senec

Senec (ungari keeles "Szenc", saksa keeles "Wartberg") on linn Slovakkias Bratislava maakonnas, Seneci ringkonna halduskeskus.
Senec on turismisihtpunkt, seal asub Slnečné jazerá ("Päikesejärvede") puhkeala.
Geograafiline asend.
Senec asub Doonau madalikul, Bratislavast ligikaudu 22 km idakirdes.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1252. aastal. Kohalikku Püha Nikolai kirikut on ürikutes esimest korda mainitud 1323. aastal. 1333. aastast on andmed Senecis korraldatud iganädalaste turgude kohta. 1412. aasta on Senecist mainitud tollimaksu kogumise kohana. 15. sajandil ehitati Senecisse kindlustatud loss.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Seneci elanikest slovakke 78,0%, ungarlasi 11,37%, tšehhe 0,73%, ukrainlasi 0,31% ja venelasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 8,05%-l elanikest.
Senica

Senica (saksa keeles "Senitz", ungari keeles "Szenice") on linn Slovakkias Trnava maakonnas, Senica ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Senica asub Väikeste Karpaatide lähedal, Tšehhi piirist 15 km kaugusel.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1256. aastal. Linnaõigused sai Senica 1396. aastal. Linnaõigusi kinnitati 1419. aastal.
Majandus.
1954. aastal asutati linnas siiditootmiskombinaat Slovenský hodváb. 2005. aastal viskooskiu tootmine ettevõttes lõpetati. Ettevõtted Slovenský hodváb ja Kord ühendati ning loodi uus kombinaat Slovkor, mis tootis kunstkiudu.
Senicas asub ka LED-valgustustehnoloogia tootja ja tarnija OMS lightingi peakorter.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Senica elanikest slovakke 93,49%, tšehhe 1,1%, ungarlasi 0,12% ja mustlasi 0,11%. Rahvus oli teadmata 4,51% elanikest.
Torujas suurtõlvik

Torujas suurtõlvik ("Typhula fistulosa") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Seen kuulus varem suurtõlviku perekonda.
Seen kasvab hilissügisel mahakukkunud okstel.
Küüslauk-nööbik

Küüslauk-nööbik ("Mycetinis scorodonius") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Olga Kurylenko

Olga Kostyantynivna Kurylenko (prantsuse keeles "Olga Kurylenko", ukraina keeles "Ольга Костянтинівна Куриленко"; sündinud 14. novembril 1979) on Ukraina-Prantsuse näitleja ja modell.
Ta kolis 16-aastaselt Pariisi, et modelliks saada.
Ta mängis 2008. aastal James Bondi filmis ""
Varajane elu.
Kurylenko sündis Nõukogude Liidus Ukraina NSV-s Berdjanskis. Tema isa, Konstantin, on ukrainlane, ja tema ema, Marina Alyabusheva, kes õpetab kunsti ja on eksponeeritud kunstnik, sündis Irkutski oblastis, Venemaa, ja on vene keel ja valgevene päritolu.
Tema vanemad lahutasid, kui ta oli kolmeaastane ja teda kasvatas üksikema. Kurylenko suhtles oma isaga harva, kohtudes temaga esimest korda pärast lahkuminekut, kui ta oli kaheksa-aastane, ja hiljem, kui ta oli kolmteist.
Antikeha ja ravimi konjugaat

Antikeha ja ravimi konjugaat (ka antikeha-ravimi konjugaat, erialases kirjanduses tähistatakse sageli lühendiga ADC) on onkoteraapias kasutatav ravimite liik, mis koosnevad monoklonaalsest antikehast ja rakusurma esilekutsuvast või rakujagunemist piiravast kemoterapeutilisest toimeainest (tsütostaatikumist), mis on omavahel ühendatud siduva lüli ehk linkeriga. ADC koosseisu kuuluv monoklonaalne antikeha seostub selektiivselt vähirakkude pinnal leiduvate retseptoritega, millele järgneb ADC molekuli sisseminek rakku ja rakusisene lagunemine koos tsütostaatikumi vabastamisega vähiraku sees. Selline toimemehhanism tagab ravi suuremat suunatust, võrreldes keemiaraviga (kuna ravim ei pääse vaikimisi kõikidesse keharakkudesse).
Linker ühendatakse väikese molekulmassiga tsütostaatikumi külge nii, et ravim ei saaks koos linkeriga bioloogilist toimet avaldada. Teiselt poolt ühendatakse linker suure molekulmassiga valgulise antikehaga, kasutades ära valgu tsüsteiinijääkide või lüsiinijääkide külgahelates paiknevaid nukleofiilseid funktsionaalrühmi. Seega võib iga antikeha molekul olla ühendatud mitme tsütostaatikumi molekuliga (tüüpiliste terapeutilises kasutuses olevate ADC-de puhul on tsütostaatikumi ja antikeha moolide suhe ligi 3,5). Rakkude sees linker laguneb kas endosoomide madala pH, tsütosoolis sisalduva glutatiooni või valke lagundava proteasoomi aktiivsuse tõttu.
Eestis hetkel aktiivselt kliinilises kasutuses olevad ADC-d põhinevad antikehal türosiinkinaasi HER2 vastu (trastuzumab), nt trastuzumab-emtansiin või trastuzumab-derukstekaan. 2023. aasta oktoobri lõpu seisuga on USA Toidu- ja Ravimiamet kiitnud aga heaks kokku 13 ADC-d, mille koostisse kuuluvad antikehad on enamasti suunatud nn CD-molekulide ehk diferentseerumise klastri valkude vastu (nt CD19, CD22, CD30, CD33, CD79), aga ka trofoblastide pinna antigeeni 2 (TROP2), nektiin-4 või folaadi retseptori tüüp α vastu. Tsütostaatikumina kasutatakse nii DNA vigastuste paranduse eest vastutavate ensüümide (näiteks topoisomeraas-I) inhibiitoreid kui mikrotuubulite polümerisatsiooni inhibiitoreid.
Eesti jalgpalli 1939. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 1939. aasta karikavõistlused oli Eesti karikavõistluste teine hooaeg. Võistlusest võttis osa 11 võistkonda.
Teise karikavõistluse võitjaks tuli Tallinna Jalgpalli Klubi.
Lilla tardliudik

Lilla tardliudik ("Ascocoryne sarcoides") on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente liik.
Talipanell

Talipanell ("Panellus ringens") on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Florian Illies

Florian Illies (sündinud 4. mail 1971 Schlitzis) on saksa kunstiajaloolane, kirjastaja, ajakirjanik ja kirjanik.
Ta sündis aastal 1971 Schlitzis Hesseni liidumaal. Pärast põhikooli Schlitzis õppis ta Fulda Winfriedschules ja aastast 1986 töötas kooli kõrvalt kodulinna ajalehes Schlitzer Boten. Hiljem töötas ta vabatahtlikuna Fuldaer Zeitungis. Seejärel õppis ta Bonnis ja Oxfordis kunstiajalugu ja kaasaegset ajalugu. Ta lõpetas õpingud Bonni ülikoolis aastal 1998 Magister Artium (M.A.) kraadiga (Andreas Tönnesmanni juhendamisel uurimus Gustav Friedrich Waageni uurimustest Inglismaal viktoriaanlikul ajastul).
Eduard Beaucampi ja Frank Schirrmacheri toetamisel alustas ta aastal 1991 kirjutamist ajalehele Frankfurter Allgemeine Zeitung, aastal 1997 sai tast põhitoimetaja.
2000. aastal ilmus Illiesi sulest bestseller "Generation Golf", lisaks ka 2003. aastal järg "Generation Golf Zwei", milles ta kirjeldab oma põlvkonda, mis oleks sisuliselt Saksamaa vaste X-põlvkonnale (sündinud 1965-1975). Ta andis põlvkonnale nime populaarse auto Volkswagen Golfi järgi, mida põlvkonna esindajad mitmetes generatsioonides ostsid. Ta kirjeldab oma põlvkonda kui "ebakriitilise ego-põlvkonnana, kes hoolib ainult eelmise, nn. majandusimepõlvkonna ("Wirtschaftswunder-Generation") loodud hüvedest, kuid ei taha tegeleda nende tagajärgedega, on suuresti apoliitiline ja püüdleb vaid hedonistliku tarbimise suunas, olles esimene moe- ja trenditundlik ja bränditeadlikkusest huvituv põlvkond."
1. jaanuaril 2019 sai temast kirjastuse Rowohlt Verlag direktor, sellest ametist astus ta tagasi jaanuaris 2020.
Eesti keeles on talt ilmunud aastal 2017 "1913. Sajandi suvi" (1913. Der Sommer des Jahrhunderts.) ja aastal 2023 "Armastus vihkamise aegu". Mõlemad raamatud on ilmunud sarjas "Punane raamat" Heli Mägari tõlkes.
Chlorophyllum brunneum

Chlorophyllum brunneum on šampinjonilaadsete seltsi šampinjoniliste sugukonda kuuluv liik seeni. See arvati varem safransirmiku teisendiks (aedteisend, "Macrolepiota rhacodes" var. "bohemica").
Gripenhielm

Gripenhielm, ka Gripenhjelm, varem Figrelius oli Rootsi aadlisuguvõsa. Suguvõsa kustus meesliinis 1759. aastal.
Ajalugu.
Suguvõsaliin algab Rappestadi ja Sjögestadi pastori ning praosti Nicolaus Edmundiga (1585−1653). Ta oli abielus Landerydi pastori tütre Margareta Frigeliaga; tema järeltulijad võtsid viimase järgi perekonnanimeks Figrelius. Pastori tütar Sara Figrelia (1636−1720) naitus tuntud teadlase Magnus Nicolai Celsiusega (1621−1679). Tema vanem vend Edmund Figrelius (1622−1675) oli nimekas riigimees: ta oli Uppsala ülikooli ajalooprofessor, Kuningliku raamatukogu direktor, riigisekretär, õuekantsler ja riiginõunik. 1660. aasta 1. märtsil tõsteti ta aadliseisusse ja sai perekonnanimeks Gripenhielm; rüütelkonda teda ei introdutseeritud. 11. jaanuaril 1673. aastal sai ta vabahärra tiitli (talle läänistati Örneholmi vabahärraskond) ja introdutseeriti 1675. aastal Rootsi rüütelkonda. Tema vanem poeg vabahärra Nils Gripenhielm (1653−1706) oli kuninga nõunik ja mäekolleegiumi president. Suguvõsa suri meesliinis välja viimase poja rittmeister vabahärra Nils Gripenhielmi (1687−1759) surmaga.
Mõisavaldused Liivimaal.
1660. aasta 21. augustil (vkj) läänistas kuningas Karl XI eestkostevalitsus vabahärra Edmund Gripenhielmile (1622−1675) Repjekalnsi, Rēzaka ja Ziemeri mõisad. Esimesed kaks müüs ta 1673. aasta 24. märtsil (vkj) Kambja pastor Andreas Virginiusele ja tema vennale kapten Berendt Virginile. Ziemeri mõisa ostis tema pärijatelt 1677. aasta 13. mail (vkj) major Johann Hermann Brandt.
Pseudomerulius

Pseudomerulius on puravikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Axel Johan Gripenhielm

Vabahärra Axel Johan Gripenhielm (18. märts 1686 Sörby, Örtomta kihelkond, Östergötlandi lään − 13. juuli 1755 Gävle) oli Rootsi sõjaväelane (jalaväe kindralmajor).
Elulugu.
Päritolu.
Põlvnes 1660. aastal aadeltatud ja 1673. aastal vabahärra tiitli saanud aadlisuguvõsast. Tema isa oli kuninga nõunik ja mäekolleegiumi president vabahärra Nils Gripenhielm (1653−1706). Ema vabapreili Maria Elisabet Bonde (1654−1736) oli riiginõunik vabahärra Gustaf Bonde tütar.
Sõjaväeteenistus.
Astus 1700. aastal Rootsi sõjaväeteenistusse. Sai lipniku auastme ja teenis Upplandi kolmijalaväerügemendis. Osales sõjategevuses Riia all ja Kliszówi lahingus (1702). 1703. aastast alates teenis Dalarna rügemendis. Võttis osa Thorni piiramisest (1703) ja sõjategevusest Varssavi all (1705), samuti Hołowczyni (1708) ja Meskowitzi lahingust. 1709. aastal langes Perevolotnja all Venemaa sõjavangi ja viidi Tobolskisse. Vabanes alles 1722. aasta kevadel. Rootsi naasnult ta sai ooberstleitnandi auastme. Alates 1733. aastast teenis taas Dalarna rügemendis. 1740. aastal sai ta selle väeosa komandöriks. Osales Vene-Rootsi sõjas, kus langes 1741. aastal Villmanstrandi all Venemaa sõjavangi. Vabanes 1743. aastal ja ülendati 1747. aastal jalaväe kindralmajoriks.
Viimased eluaastad.
Alastes 1750. aastast oli ta Gävleborgi lääni ja Västernorrlandi maapealik. Suri 1755. aastal vallalisena 69 aasta vanuses.
Kuldvammik

Kuldvammik ("Pseudomerulius aureus") on puravikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seen kasvab okaspuude lamatüvedel.
Grindavík

Grindavík on linn ja vald Islandil Suðurnesi piirkonnas. Grindavík asub Reykjanesskagi poolsaare lõunakaldal.
Linna lähedal paikneb Þorbjörni mägi.
Grindavík sai linnaõigused 1974. aastal.
Grindavíkis on sündinud kirjanik ja tõlkija Guðbergur Bergsson (1932–2023).
2023. aasta novembris evakueeriti Grindavíki elanikud, kuna linna lähedal hakkas purskama Sundhnúkuri vulkaan. Mõned linna elanikud ja ettevõtted pöördusid hiljem tagasi, kuid enamus lahkus riigi teistesse osadesse. Riik ostis suure osa hoonetest ära, kuna need olid muutunud elamiskõlbmatuks.
Tsüstiidid (mükoloogia)

Tsüstiidid on steriilsed hüüfimoodustised, mis kaitsevad mükoriisat mullas elavate organismide eest (hooghännalised, lestad). 
Riisikate mükoriisat katavad piimahüüfid, mis paistavad seenmantli pinnal peente valgete joontena ning sisaldavad piimmahla.
Villa Andropoff

Villa Andropoff on hotell, mis asub Pärnu maakonnas Pärnu linna Valgeranna külas. Hoone on ehitismälestis (reg-number 30410) nimetusega "Endise ENSV Ministrite Nõukogu Valgeranna puhkekompleksi peahoone".
Villa Andropoffi lähiümbruses paiknevad kino-mängudemaja (arhitekt Meeli Truu), saun-puhkemaja (arhitekt Meeli Truu), kämpingumajad. Algse nimega Valgeranna puhkekompleksi peahoone nimevahetus tuli omaaegselt soomlasest omanikult. Praegune omanik (OÜ Magicom) soovib nime vahetada. 
Ajaloost.
Pärnu lahe põhjakaldal paiknev puhkekompleks oli mõeldud Eesti NSV Ministrite Nõukogu nomenklatuuri liikmetele ja nende külalistele, kuna oli tarvis nii väärilisi puhkevõimalusi kui ka esinduslikku kohta võimuesindajate mitteametlikumateks kohtumisteks. Puhkekompleks Valgerannas rajati mitmes etapis alates 1960. aastate keskpaigast.
Kompleksi peahoone (praegu Villa Andropoff) projekt telliti Eesti Projektilt 1979. aastal. Projekti peaarhitektiks määrati Raine Karp. Etteantud ruumiprogrammis oli kaks kolmetoalist luksusnumbrit, kaks kahetoalist numbrit, banketisaal, vestibüül, garderoob jm. Raine Karbi projekt valmis 1980. aastal.
1983. või 1984. aastal valminud hoone (insener Hinno Ainumäe, sisearhitekt Sulev Vahtra) oli Ministrite Nõukogu asjadevalitsuse hallata, kuni 1990. aastal läksid selle varad reorganiseeritud Eesti NSV Riigikantseleile. Aastatel 1992–1997 rentis Riigikantseleilt kompleksi AS Perwin, 1997. aastal müüdi see avalikul enampakkumisel AS-le Pajker. Peahoone ja saun-puhkemaja on olnud pausideta kasutuses algses funktsioonis; ülejäänud hoonete kasutamine katkes 1990. aastatel. Alates 2020. aastast on tegu muinsuskaitse all oleva mälestisega.
Arhitektuurist.
Hoone väliskujus on nähtavad kõik Raine Karbi 1970. ja 1980. aastatel loodud arhitektuurlahenduste olulisemad tunnusjooned: monumentaalne üldilme; tummad pinnad ja neid aktsentueerivad avaused; kuupjate vormide vastandumine kaarjatele avadele; arhitektuuriajaloo arhetüüpsete detailide isikupärane ja loov ümbertõlgendamine; materjaliehedus ja üldse tugev materiaalsus.
Domineerib punane puhasvuuktellis, millega kontrasteeruvad trepipiirete, uste ja mööbli tume puit, heledast dolomiidist hammaslõikelised äärised trepipiirete alaosas ja uste sillustel. Peahoone avalike ruumide sisekujundus seotud väga selgelt eksterjööri stiili ja tunnetusega. Majesteetlike suurte kaaravade ja tumedate lagede kombinatsioonis tekkiva piduliku ruumimulje lähimaks paralleeliks on Raine Karbi ja Sulev Vahtra koostöö Rahvusraamatukogus.
Lipinski viie reegel

Lipinski viie reegel (erialakirjanduses tähistatakse sageli RO5) on 1997. aastal meditsiinikeemiku ja farmaatsiaettevõtte Pfizer esindaja Christopher A. Lipinski välja pakutud reeglite kogum, mis üldistab ravimiarenduseks sobilike ravimikandidaatide keemilisi ja füüsikalisi omadusi. 
RO5 on formuleeritud, lähtudes 1997. aastaks teadaolevate sünteetiliste suukaudselt manustatavate raviainete omadustest, seades prioriteediks väikest molekulmassi ja mõõdukat lipofiilsust. Viimatimainitud omadused võimaldavad ainetel soolestikus imenduda ning läbida rakkude plasmamembraane, jäädes seejuures piisavalt veeslahustuvaks.
Molekulide kvantitatiivsed tunnused.
Algselt sõnastatud RO5 parameetrid aine jaoks, mida soovitatakse arendada suukaudselt manustatava ravimi toimeosaks (kõik parameetrid peavad kehtima):
Kuivõrd kõigis alapunktides sisaldub arv 5 või selle kordsed, figureerib arv 5 ka reegli nimetuses.
Hilisemad täiendused RO5 reeglistikule, mida sõnastasid 2002. aastal farmaatsiafirma Beecham Pharmaceuticals (tänapäeval GlaxoSmithKline) esindajad eesotsas Daniel F. Veberiga:
Lipinski viie reegel ei võimalda seejuures prognoosida, kas parameetreid täitev ühend omab bioloogilist aktiivsust (näiteks suudab selektiivselt seostuda bioloogilise sihtmärgiga).
Reegli kehtivus.
Tänu oma lihtsusele, on RO5 muutunud ravimikandidaatide disainis väga populaarseks, kuigi värskemad uurimistööd on näidanud, et selle kehtivus on siiski piiratud. Näiteks ensüümidele proteiinkinaasidele suunatud väikese molekulmassiga inhibiitorite seas, mida USA Toidu- ja Ravimiamet on kiitnud heaks ravimitena kasutamiseks aastail 1999–2023, vastab 74 ainest Lipinski viie reeglile vaid 44 ühendit. Samuti ei kehti RO5 mitmete looduslike ühendite kohta, mis on kasutusel suukaudselt manustatavate ravimitena (sh mõned antibiootikumid ja fungitsiidid). Seega on tänapäevaks Lipinski viie reeglist kujunenud pigem soovituslike ettekirjutuste kogum, mis aitab kitsendada valikuid terapeutiliselt relevantsete ühendite disainimisel.
Bánovce nad Bebravou

Bánovce nad Bebravou (saksa keeles "Banowitz", ungari keeles "Bán") on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas, Bánovce nad Bebravou ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Linn asub Bebrava jõe ääres Strážovi mäestiku jalamil, Trenčínist ligi 25 km kagus.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1232. aastal. Linnaõigused sai Bánovce nad Bebravou 1376. aastal. Keskajal oli linn oluline käsitöötootmise keskus.
1431. aastal vallutasid linna hussiidid ja hoidsid seda oma käes kuni 1433. aastani. Osmanite riigi väed rüüstasid linna 1633. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bánovce nad Bebravou elanikest slovakke 91,35%, tšehhe 0,47% ja mustlasi 0,21%. Rahvus oli teadmata 7,41%-l elanikest.
Pärandkeel

Pärandkeel (ingl "heritage language") on koduses keskkonnas omandatud vähemuskeel, mis pole kõneleja asukohariigis ei ametlik ega ka ühiskonnas laiemalt kasutusel olev keel. Pärandkeel on kõneleja üks esimesi keeli ning kõnelejal on juured piirkonnaga, kus keelt põhiliselt räägitakse.
Pärandkeelt kasutatakse eeskätt kõnekeelena ning selle oskus suuresti varieerub kõnelejate lõikes. Seda oskust kujundavad peamiselt kaks tegurit: see, missugune on keelesisend, ning see, kui palju (ning kuivõrd mitmekülgselt) saab kõneleja pärandkeelt igapäevaselt kasutada. Pärandkeel võib erineda lähtepiirkonnas kõneldavatest keelevariantidest ning sellele on iseloomulikud näiteks arhaismid, teise keele mõjud ning norminguvastased grammatilised vormid.
Eesti keelt kõneletakse pärandkeelena näiteks Rootsis, Soomes ja Venemaal.
Osalusepistemoloogia

Osalusepistemoloogia on filosoofiline hoiak, mille järgi tähendus ei ole positivistlike vaadete kohaselt ainult väljaspool inimmõistust (objektiivses maailmas, mis ootab avastamist) ega ei ole postmodernistlike või konstruktivistlike vaadete kohaselt ainult subjektiivne inimmõistuse poolt konstrueeritud või projitseeritud tähendus olemuslikult mõttetusse maailma.
Teadmisi välisest maailmast korrastab subjektiivne mõistus ja mõtlemine ei peegelda objektiivset tõde välisusest. Osalusepistemoloogias tunnustatakse üheltpoolt tunnetuse tõlgenduslikkust ja konstrueeritust, ning teisalt looduse korrastuse avaldumist inimmõistuse kaudu. Kartesiaanlik-kantiaanlik dualistlik epistemoloogia pole osalusepistemoloogia vastand, vaid selle oluline alamhulk.
Heli Kraft

Heli Kraft (neiupõlvenimega Heli Mets; sündinud 4. juunil 1969) on Eesti esimene sõjajärgne iluduskuninganna ehk Miss Estonia 1988.
Isiklikku.
Ta oli pikka aega abielus ettevõtja Gunnar Kraftiga. Neil sündis poeg ja kaks tütart.
Irpicodon

Irpicodon on seltsi "Amylocorticiales" kuuluv perekond seeni.
Vaiplehekülg

Vaiplehekülg (inglise keeles "carpet page", saksa keeles "Teppichseite") on tekstita, üleni ornamendiga kaetud lehekülg keskaegsetes kristlikes, juudi ja muslimi illumineeritud käsikirjades.
Kirjeldus.
Vaiplehekülg ei sisalda üldse teksti, vaid on kaetud terve lehe suuruse miniatuuriga, mis koosneb üleni mittefiguraalsest värvilisest, vahel osati kullatud mustrist. Kõige omasem on see iiri-anglosaksi käsikirjadele ning paikneb tavaliselt evangeeliumi eel. Enamasti on dekoor puhtgeomeetriline, kuigi käsikirjades võib geomeetriliste vormide sees leiduda loom- või põimornamenti või mõlemaid kombineerituna. Miniatuuri värvid on säravad ja kontrastsed, sageli paigutatud ornamendis rütmiliselt korduvana, jooned on selged ja jõulised.
Lehekülje kujundus võib olla sümmeetriline kahe ristuva telje suhtes; ladina risti kujutavatel ristiga vaiplehekülgedel, nagu näiteks Lindisfarne'i evangeliaaris, on sümmeetria ainult vertikaaltelje suhtes.
Vaiplehekülg on hästi eristatav samuti insulaarstiilis esinevatest suurte initsiaalidega või nendest moodustatud ligatuuridega täidetud "incipit"-lehekülgedest, kuigi mõlemas kasutatud dekoorielemendid võivad olla sarnased.
Seosed.
Kunstiajaloolased on vaiplehekülje algmeid näinud kopti käsikirjade dekoratiivlehekülgedes ning dekooris on olemas selged paralleelid sama perioodi metallehistöö kaunistustega. Eeskujuna on nähtud ka idamaiseid vaipu, millest on tuletatud dekoori nimetus. Vaiplehekülje taolist dekoori on leitud ka keskaegsetel nahavool- ja -lõiketehnikas kaunistusega nahkköidetel (nn Püha Cuthberti evangeliaar) ja vähestel säilinud väärismetallköidetel sellest perioodist (nagu figuraalse kaunistusega Lindau evangeliaar). 9. sajandi Galileast pärit heebreakeelne "Codex Cairensis" sisaldab samuti vaiplehekülge, ehkki stiililt iiri käsikirjadest täiesti erinevat.
Õnnistusteraamat

Õnnistusteraamat (kasutatud on ka tõlkeid "benediktsionaal", "benediktsionaar") on keskajal kasutusel olnud, õnnistamispalveid sisaldav liturgiline raamat. Tuntuim keskaegsetest õnnistusraamatutest on 10. sajandist pärit rikkalikult illumineeritud püha Aethelwoldi õnnistusteraamat.
Kirjeldus.
Õnnistusteraamat sisaldab kirikus õnnistamiseks kasutatavaid palveid. Varastes piiskopile või preestrile mõeldud liturgilistes raamatutes leidub sakramentide toimetamise juhistes arvukalt erisuguseid õnnistusvormeleid, mõnedes raamatutes on need koondatud eraldi ossa, teistes asuvad laiali teksti eri kohtades. Keskaegsed õnnistusteraamatud koondavad Gregoriuse sakramentaaris leiduvaid õnnistuspalveid.
Tänapäeval paigutatakse õnnistuspalved missaraamatusse ja talitusraamatusse.
Keelesugulus

Keelesugulus on mitme keele ühine algupära. Keeli, mis põlvnevad samas algkeelest, nimetatakse sugulaskeelteks. Sugulaskeeled omavahel moodustavad keelkonna, kus vajadusel on võimalik jaotada keeli allrühmadesse vastavalt sugulusastmele.
Keelesugulust iseloomustavad:
Sugulaskeeled sarnanevad sõnavara ja grammatilise ehituse poolest (nt lauseehitus). Tänapäeval on hakatud arenguloolise keelesuguluse ja nn keelepuu teooria kõrval tähtsustama ka keelekontaktide osa keelte arengus. Tartu Ülikooli 2018. aasta uuringus ilmnes, et Uurali keelte levik on osaliselt seotud inimeste levikuga, kuid keelesugulus ei pruugi tähendada geneetilist sugulust.
Hagmann

Hagmann (vene keeles "Гагман"), varem Hagman oli ilmselt Rootsist pärit aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
1769. aastal tõsteti Niclas Friedrich von Hagemann Saksa-Rooma keisri poolt&lt; aadliseisusse.
Hagmannid rüütelkonna matriklis.
1854. aasta 22. jaanuaril (vkj) võeti vennad kindralmajor Eduard Friedrich von Hagmann (1807−1880) ja kaptenleitnant Alexander Friedrich Theodor von Hagmann (1816−1874) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Kolmanda venna Moritz Ludwig Alexander von Hagmanni (1812−1847) järeltulijad − tema lesk Anna Sophie von Hagmann (sündinud von Hagmann) ning lapsed staabikapten Karl Wilhelm Ludwig, alamporutšik Moritz Friedrich Alexander ja Luise Charlotte Emilie − immatrikuleeriti Eestimaal 28. juunil (vkj) 1868. aastal. 
Suguvõsa vanemast Venemaa liinist pärit Friedrich Magnus Gustav von Hagmann (1806−1870) võeti 1848. aasta 30 novembril (vkj) Tveri kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Tema pojad Nikolai Fjodorovitš von Hagmann (1840−1913) ja Pjotr von Hagmann (1851−1903) võeti 1879. aastal Moskva kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. 1833. aastal oli sinna võetud suguvõsa nooremast Venemaa harust pärit Gustav Magnus von Hagmann. 
Hagmannid olid kantud ka Kostroma kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Velaar

Velaar ehk pehmesuulaehäälik on kaashäälik, mille hääldamisel puudutab keel pehmet suulage või liigub selle poole, näiteks [k], [x] ja [ŋ]. 
Eesti keeles on velaarid [k]-häälik ning alveolaarne /n/ hääldatakse velaarse [ŋ] häälikuna siis, kui see paikneb sõnas või kahe sõna piiril enne foneemi /k/, näiteks "kanga" [kɑŋːkɑ] või "on küll" [oŋ kylː].
Rahvusvahelises foneetilises tähestikus IPA on järgmised pehmesuulaehäälikud:
Neusiedl an der Zaya

Neusiedl an der Zaya on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Neusiedl an der Zaya asub "Weinvierteli" kirdeosa kõrgustikul, u. 10 km Hohenau an der Marchist läänes. U. 17,27 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Põhivärvus

Põhivärvus ehk primaarvärvus on värvus värvuste rühmast, mida kasutatakse omavahel segades suure hulga muude värvuste saamiseks. Põhivärvus ise pole saadud segamise teel.
Olenevalt värvisüsteemist vaadeldakse põhivärvustena eri värvikomplekte: inimese nägemisaistingust lähtuvas aditiivses värvisünteesis punast, rohelist ja sinist (RGB), subtraktiivses värvisünteesis kas trükinduses kasutatavaid protsessvärve sinist, punast ja kollast (CMY) või värvipigmentide segamise praktikast lähtuvaid sinist, punast ja kollast (RYB). Ewald Heringi oponenttaju teooriale põhinedes on kasutusele võetud psühholoogiliste põhivärvuste mõiste (sinine, punane, roheline, kollane).
Obersiebenbrunn

Obersiebenbrunn on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Orth an der Donau

Orth an der Donau on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Vald asub Doonau kaldal, u. 24 km Viinist idas ja 27 km Bratislavast läänes.
Ajalugu.
1170.aastal ostis Hartneid von Orthe küla ja seda ümbritseva valduse, rajas kiriku ja püstitas linnuse. See jäi perekonda mitmeks järgnevaks põlvkonnaks, kuni omanik umbes 17. sajandi lõpul selle maha müüs ja Moravasse kolis.
Harald Küppers

Harald Liebedank Küppers (13. mai 1928 Müden – 31. jaanuar 2021 Langen) oli saksa trükitehnik, õppejõud ja värviteoreetik.
Eluloolist.
Harald Küppers sündis Müdenis Lüneburgi nõmme piirkonnas pere seitsmest lapsest noorimana. Ta õppis Werderi (Haveli) reaalkoolis ja kõrgemas reaalkoolis Potsdamis. Aprillis 1945 langes ta Prantsusmaal sõjavangi, detsembris 1948 vabanes ja pöördus koju tagasi. Ta omandas trükitehniku ("Chemigraph") elukutse. 1956. aastal asus ta omandama trükitehnika inseneri kutset Stuttgardi kõrgemas graafikakutsekoolis, mille lõpetas 1958. Umbes sel perioodil töötas ta välja oma trükitehnika vajadustest lähtuva värviteooria, milles püüdis teadlikult eemalduda seni värviõpetust kujundanud J. W. Goethe, Ostwaldi ja Itteni värviteooriatest.
Värvisüsteem.
Oma teooria väljatöötamisel haaras Küppers kinni värvikuubi ideest, mida sadakond aastat varem olid pakkunud välja nii William Benson (1868) kui ka Alexandre Charpenthier (1885), samuti olid kuubikujulise mudeliga 1920. aastatel sõltumatult töötanud Max Becke ja Otto Prase. Harald Küppers arendas seda edasi romboidikujulise värvikeha suunas. Ta avaldas oma romboeedrikujulise värviruumi ja sellele toetuva didaktiliselt põhjalikult põhjendatud värviõpetuse esimest korda 1972. aastal.
Harald Küppersi värvisüsteem kahemõõtmeliselt visualiseerituna põhineb kuusnurgal, mille tippudes paiknevad CMY-süsteemi põhivärvused tsüaansinine, magentapunane ja kollane ning nende vahel nende sekundaarvärvused oranžpunane, roheline ja violettsinine. Koos üleminekutega ühelt toonilt teisele moodustub 24 värvitooniga värvikuusnurk. 1978. aastal ilmus sellel süsteemil põhinev värviatlas, mida kasutatakse kolme- ja neljavärvitrüki abivahendina tänapäevani.
Atlases on enam kui 5500 värvitooni koos nende saamiseks antud segamissuhetega.
Püha Aethelwoldi õnnistusteraamat

Püha Æthelwoldi õnnistusteraamat on 10. sajandist pärinev illumineeritud õnnistusteraamat, mida peetakse anglosakside Winchesteri koolkonna illuminatsiooni säravaimaks näiteks. Käsikiri asub Londonis Briti Raamatukogus kohaviida Add MS 49598 all.
Õnnistusteraamat sisaldab eri paavstlikke (Gregorius Suure antud) õnnistusvormeleid, mida kasutati missadel kirikuaasta pühadel, samuti küünalde õnnistamise palvet küünlamaarjapäeval. Käsikirja tellija oli Winchesteri piiskop Æthelwold ja kirjutajaks munk Godeman.
Kirjeldus.
Raamat on kirjutatud pärgamendile. Leheküljed on mõõdus 292 x 225 mm, tekstiväljaga mõõdus 210 x 140mm. Lehekülgi on võrreldes algsega veidi kärbitud. Kirjutamise ja illumineerimise ajaks on pakutud ajavahemikku 963–984 Winchesteris.
Tekst.
KäSikirja ladinakeelne tekst sisaldab piiskopi poolt missal loetavaid õnnistusi. Igal kirikupüha eri päeval ja iga pühaku mälestuspäeval olid erisugused õnnistussõnad. Kolme pühaku, pühade Vedasti, Ætheldreda ja Swithuni pühakupäevade õnnistusi pole arvatavasti üheski teises allikas, kuna tegemist oli kohalike pühakutega. Teksti peetakse sulamiks Gregoriuse sakramentaari õnnistustest, mida kasutas Rooma paavst, ja ühest 8. sajandist pärinevast gallikaani liturgia tekstist. Osa õnnistussõnu on kindlasti loodud koha peal Winchesteris. Sarnane sulamtekst on ka Prantsusmaa Rahvusraamatukogus asuvas Ramsey õnnistusteraamatus (Paris, Bibliothèque Nationale, MS lat. 987), mida on peetud ka Godemani kirjutatuks. 
Illustratsioonid.
Käsikirja iseloomustab üliluksuslik ja meisterliku käega teostatud dekoor. Kokku on õnnistusteraamatus 28 lehekülje suurust miniatuuri, 19 muud maalitud raamiga ümbritsetud lehekülge ja kaks leheküljesuurust narratiivse stseeniga kaunistatud initsiaali. Käsikirja pildiprogramm pole täielikult säilinud: võrreldes algse käsikirjaga arvatakse olevat puudu 15 leheküljesuurust miniatuuri ning veel raamitud lehekülgi. Nagu enamik toonaseid käsikirju on miniatuurid kaunistatud kulla ja hõbedaga ning koloreeritud vesivärvidega.
Miniatuuridel leidub hulk eri värvitoone, paljud neid saadud värvuste kihitise ülemaalingu teel, ning rohkelt kulla- ja hõbedalehega kuldamist. Miniatuuride stiili iseloomustab värvisära ja ülikülluslikult voolav akantusornament. Karolingide raamatukunsti mõju on märgatav raamatu elegantses karolingide minusklis tekstis ning illustratsioonide Ada ja Reimsi koolkondadele viitavas vormikõnes. Ada koolkonnast paistavad olevat pärit raidkujulikud poosid, kortsulisina kujutatud lehvivad loorid ning draperiide diagonaaliderohke voldistik; Reimsi koolkonnale keerisjalt kujutatud pilved.
Miniatuur fo 102v Maarja taevamineku pühaks kujutab Maarja surma ja kroonimist, olles seega Maarja kroonimise varaseim kujutis Lääne-Euroopa kunstis.
Uriel Buso

Uriel Menachem Buso (heebrea keeles אוּרִיאֵל מְנַחֵם בּוּסוֹ; sündinud 13. septembril 1973 Ramlas) on Iisraeli poliitik. Ta valiti aastal 2020 Knessetisse ultrareligioosse erakonna Shas poolt. Ta on 12. oktoobrist 2023 Iisraeli tervishoiuminister.
Ta sündis kümnelapselises peres üheksanda lapsena Ramlas (asub Keskringkonnas Iisraelis). Tema ema Heftziba on Marokos sündinud Ramla linnapea ja pearabi Yitzhak Abihatsira tütar ja tema isa Argentinast pärit immigrant, kes õppis Porat Yosef Yeshivas.
8. veebruaril 2011 arreteeriti ta koos Petaẖ-Tikva linnapea Itzik Ohayuniga kahtlustatuna korruptsioonis, nimelt altkäemaksu võtmises ja avalikustamata rahanduses. 2011. aasta märtsis teatasid Iisraeli võimud, et neil on nende vastu süüdistuse esitamiseks piisavalt. 2013. aastal aga loobus riigiprokuratuur süüdistusest, öeldes, et süüteo kohta pole piisavalt tõendeid.
Ta elas aastal 2014 üle näilise mõrvakatse, kui tema auto all plahvatas pomm. Rünnakus keegi viga ei saanud, kuna sõiduk ei olnud sel ajal sõitmas, kuid tema sõnul rünnak teda raputanud ning varem pole ta ähvardusi saanud.
Ta asus Knessetisse aastal 2020, kui Aryeh Deri lahkus ametist. 12. oktoobril 2023 määrati ta Iisraeli tervishoiuministriks osana 2023. aasta Ḩamāsi-Iisraeli sõja põhjustatud kabineti ümberkorraldustest.
Isiklikku.
Ta on abielus ja kuue lapse isa. Ta omandas Ono akadeemilises kolledžis bakalaureusekraadi õigusteaduses. Aastal 2019 abiellus tema vanim poeg tseremoonial, kus osalesid Yitzhak Yosef, Shlomo Amar, Aryeh Deri ja Yuli Edelstein.
Vaikerakendus

Vaikerakendus (inglise "default application") on seadme tootja installitud tarkvara (rakendus, programm või äpp), mis käivitub automaatselt seadme (arvuti või nutitelefoni) käivitamisel varem määratud parameetritega.
Eesti roimad

"Eesti roimad" on taskuhäälingu saatesari, mis räägib Eestis toimunud kuritegudest ja Eestis tegutsenud roimaritest. Tegemist on Eesti esimese mõrvataskuhäälinguga. Saateid juhivad ajakirjanik Dagmar Lamp ning endine poliitik ja kriminaalpolitseinik Andres Anvelt, kes on ise ka paljude kuriteojuhtumite uurimisega seotud olnud. 
Saates on käinud palju külalisi, kellest mitmed on Andres Anvelti vanad kolleegid, näiteks Tanel Tiks, Lavly Perling, Jaan Toots, Alar Kirs. "Eesti roimade" saated valmisid Postimehe "podcast"’i-saadetena.
Saatesari "Eesti roimad" oli 2020. aastal oli podcast.ee parima 25 taskuhäälingu edetabelis esikohal. Uued osad ilmusid kevadhooajal (märtsist juunini) üle nädala neljapäeviti. 
Sarja saamislugu.
Taskuhäälingu saatesarja idee autor on Dagmar Lamp, kes tutvustas seda Andres Anveltile pärast seda, kui Anvelt oli teatanud, et lahkub poliitikast. Anvelt oli nõus osalema, kuna käsitletav temaatika oli talle tuttav ning andis võimaluse rääkida "vanadest headest üheksakümnendatest". Saatesari algas Juri Ustimenko kuritegusid käsitlevate saadetega, mis osutusid kohe märkimisväärselt menukaks.
Saatesarja osad.
Kokku on 26 osa. Esimene saade pandi internetti üles 13. märtsil 2019 ja viimane 16. novembril 2021 (Google Podcasts, s.a).
Bakteriaalne vaginoos

Bakteriaalne vaginoos on seisund, mis on põhjustatud normaalse tupefloora liigsest kasvust. Selle sümptomiks on kõige sagedamini suurenenud hall või valge eritis tupest, millel on kalataoline lõhn. Bakteriaalse vaginoosi diagnoosiga naistel on suurem risk haigestuda teistesse sugulisel teel levivatesse infektsioonidesse ja rasedatel on suurem risk enneaegse sünnituse tekkeks.
Tõerežiim

Tõerežiim on igas ühiskonnas teatud diskursusetüüp, mida võetakse tõesena ja mis hakkab toimima tõe eeskujuna.
Michel Foucault kasutab väljendit vestluses "Tõde ja võim" (vt "Teadmine, võim, subjekt"). Ta kõneleb tõe loomise poliitilisest, majanduslikust, institutsioonilisest ja kultuurilisest režiimist.
Ühiskonnas pannakse paika strateegiad, mille abil saab eristada tõesed ja väärad lausungid, kehtestada kontrollimehhanismid, väärtustada teatud tüüpi tõe otsimistehnikad, määrata kindlaks, kellel on õigus öelda, mis on väär ja mis on tõde. Tõetehnikad ja tõe eeskujud muutuvad koos ühiskonnaga. Tõerežiimid määratlevad ka kultuuriliselt omaks võetud emotsionaalse väljenduse mõõdud.
Piirsõnavara

Piirsõnavara ehk piirmõisted on mingi tõeväidete süsteemi lähtemõisted, millega inimene õigustab oma tegusid, uskumusi ja eluviisi. Piirsõnavara koosneb paindlikest ja kõikjal käibivatest mõistetest või jäigematest mõistetest.
Täitsa pekkis saade

Täitsa pekkis saade on taskuhääling, milles räägitakse inimestega nende elust ning asjadest, mis lähevad pekki. Samuti räägitakse sellest, miks ja kuidas asjad niimoodi lähevad ning kuidas kõigest sellest võitjana välja tulla. Saate külalisteks on olnud tuntud ja vähem tuntud inimesed. Saates on külas käinud näiteks Kristjan Jõekalda, Peeter Rebane, Inga Lunge, Brigitte Susanne Hunt, Kairi Killing, Ants Rootslane, Sandra Vabarna, Jüri Pootsmann, Andrei Zevakin, Liina Ariadne Pedanik, Mardo Männimägi, Tom Olaf Urb, Mariann Treimann ja paljud teised. Saadet juhivad Katrin Hinrikus-Karu ja Mihkel Vetemaa. Lisaks neile kuuluvad “ Täitsa pekkis saate” meeskonda Egert Karu ja Kaido Kubri. 
2021. aastal valiti taskuhääling aasta "podcast"’iks. Keskmiselt on ühel episoodil 10 000 kuulamist ning ühes kuus on saatel statistika järgi üle 100 000 kuulamise ning 50 000 kuulajat. Samuti figureerib taskuhääling podcastid.ee esikümne nimekirjas&lt;ins&gt;.&lt;/ins&gt;
Saatel on ka kinnine Patreoni keskkond “La familia”, mis sisaldab saateid Kadri Hinrikus-Karu, Mihkel Vetemaa ja Egert Karu eraelust, tööst ning paljust muust.
Kuidas sai alguse.
"Täitsa pekkis saade" panid alguse 2018. aasta suvel Katrin Hinrikus, Mihkel Vetemaa ja Egert Karu. Nagu ütles Mihkel Vetemaa: “Meil on nii palju asju pekki läinud ja sellest inspireerituna tahtsime teada, kas me oleme ainsad, kellel on nii raske”. Esimene saade ilmus 10. septembril 2018 (“#0 Katrin ja Mihkel - Miks me alustasime?”).
Milline naine ja Milline mees.
Taskuhäälingu alla kuuluvad lisaks teemataskuhäälingud “Täitsa pekkis, milline naine” ja “Täitsa pekkis, milline mees”. Taskuhäälingud räägivad mõlemad vastavalt saatele kas naistele või meestele olulistest teemadest ning meheks ja naiseks olemisest.
Saatesarjas “Milline naine” on külalised olnud näiteks Berit Joosep, Carolin Ligi, Dali Karat. Taskuhäälingu “Milline naine” saatejuht on Katrin Hinrikus-Karu. 
Saates „Milline mees” on külalised olnud näiteks Palbo Vernik, Margus Vaher, Rauno Kutti, Kristjan Õunamägi. Taskuhääling “Milline mees” saatejuht on Kaido Kubri.
Transformatsiooni festival.
Lisaks saadetele on taskuhäälingu meeskond korraldanud 5 “Täitsa pekkis transformatsiooni festivali”, mis on täidetud sisukate vestluste, inspireerivate esinejate ning praktiliste harjutustega. 
Transformatsiooni festival 4.0 oli üks “ Täitsa pekkis saate” meeskonna poolt korraldatud virtuaalfestival, mis keskendus peamiselt suhetele ja eneseteadlikkusele. Festivalil toimusid praktilised harjutused ning sai kuulata 18 esinejat, kes jagasid  lugusid, kogemusi ja nippe. ( Täitsa pekkis saade, "s.a"; Täitsa pekkis, 2022)
Keskvokaal

Keskvokaal on vokaal, mille hääldamisel on keeleselja kõrgeim punkt keeleselja keskosal ning keel liigub suus tahapoole, kõva ja pehme suulae üleminekukoha suunas.Järelikult, keskvokaal jääb artikulatsioonilt ees- ja tagavokaalide vahele.
Eesti keeles on määratletud /õ/ häälikut kui keskvokaali, mis on eesti vokaaldiagrammil märgitud ära /ɤ/ IPA sümboliga. Seda seetõttu, et tema häälduskoht jääb palataalsete ja velaarsete häälikute artikulatsioonikohtade vahele. Kuna keskvokaalid on põhivokaalide (ees- ja tagavokalide) varjundid, siis eesti /õ/ on põhivokaali /e/ varjund ehk /õ/-d hääldades on peaagu kõik sama kui /e/-d hääldades, ent keeleselja esiots ei ole tõusnud, vaid keskosa. 
Lõuna-Eesti murdeala kaguosas võib kohata ka vene keskvokaali [ɨ], sõnades "siis" ja "mõõk". Lõuna-Eesti murretele on ka omane taga-e, mis sõna moodustumisel ei ole päris sama kui eesvokaal /e/ kui ka keskvokaal /õ/, sest keeleselja tõus jääb nende kahe hääliku moodustumise vahele.
Eestile lähimale sugulaskeelele, vadjale, on omane kesk-ɑ.
Schnelle

Schnelle, ka "schnell"-kann on saleda koonilise kujuga saksa kivikeraamiline joogikann. 16. sajandile väga iseloomuliku jooginõu peamine tootmiskeskus oli Siegburg.
"Schnelle"sid valmistati heledast kivinõumassist ja kaeti läbipaistva soolaglasuuriga. Kaunistuseks olid tavaliselt vertikaalsed reljeefkaunistusega ribad, mille figuraalne dekoor võis olla nii antiikmütoloogia kui ka kristlike allegooriate ainestikuga.
"Schnelle" baasil kujunesid 17. sajandi teisel poolel madalam ja jässakam "humpen" ning ümarakõhuline kõrvaga kruus "Henkelkrug", mõlemad suuava katva tinast kaanega.
E. Russow kasutab arheoloogilises materjalis leitud fragmentide puhul anuma nimetamisel määratlust "kõrge kitsas õllekann, nn Schnelle" ja "matriitstrükis kaunistatud kann".
Helena Pilejczyk

Helena Pilejczyk (sünninimi Helena Majcher; 1. aprill 1931 – 12. november 2023) oli poola kiiruisutaja.
Helena Pilejczyk võitis 1960. aasta taliolümpiamängudel Squaw Valleys 1500 meetri distantsil pronksmedali.
Tema isiklikud rekordid distantsiti:
Lüdig

Lüdig on perekonnanimi.
Saksamaal oli perekonnanime Lüdig kandjaid 2014. aastal 19 isikut.
Statistika Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lüdig 32 inimesel: 18 mehel ja 14 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lüdig meeste puhul 6979. kohal ja naiste puhul 9874. kohal. Perekonnanime Lüdig kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Pärnumaal Tori kihelkonnas Taali mõisavallas nimeks Lidich (normaliseeritult Lüdig). 
Nimede eestistamisel vahetati perekonnanimi Lüdig aastatel 1936–1940 8 korral isikute poolt, kes võtsid uueks perekonnanimeks Liidik, Liit, Luigemaa, Lüüdik (4 juhul) ja Lüüsalu.
Gigi Hadid

Gigi Hadid (kodanikunimega Jelena Noura Hadid, sündinud 23. aprillil 1995) on Ameerika Ühendriikide modell.
Hadid sai lapsmodelliks 1997. aastal, poseerides Baby Guessile. 2013. aastal sõlmis ta lepingu agentuuriga IMG Models ning osales 2014. aastal New Yorgi moenädalal. 
Hadidi fotosid on ilmunud 45 korda rahvusvahelistes Vogue'i ajakirjades ning ta on meigifirma Maybelline reklaamnägu. Alates 2017. aastast on ta üks maailma suurema sissetulekuga modelle, teenides üle 20 miljoni dollari.
Tema nooremad õde-vend Bella ja Anwar Hadid on samuti modellid.
Lehisetaelik

Lehisetaelik ("Phellinus laricis") on liik seeni taelikuliste ("Hymenochaetaceae") sugukonnast, taelikulaadsete ("Hymenochaetales") seltsist.
Roman Kožuhhovskõi

Roman Stepanovõts Kožuhhovskõi (ukraina keeles Роман Степанович Кожуховский; sündinud 24. jaanuaril 1979 Vinnõtsjas) on Ukraina jalgpallitreener.
Ta on alates 2020. aasta hooajast FC Kuressaare peatreener.
Välislingid.
Roman Kožuhhovski: Eesti koondise juhendamine on mu suur unistus delfi.ee, 3. juuli 2020
Rohekas mütsik

Rohekas mütsik ("Mycena epipterygioides") on mütsikuliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Seen on kurgilõhna ja -maitsega.
Lindmees (film)

Lindmees, stiliseeritult "Lindmees ehk (võhiklikkuse ootamatu voorus)" (originaalpealkirjaga "Birdman or (The Unexpected Virtue of Ignorance)") on 2014. aastal linastunud musta huumoriga draamafilm. 
Filmi lavastaja ja stsenarist on Alejandro González Iñárritu. Filmis mängivad Michael Keaton, Zach Galifianakis, Edward Norton, Andrea Riseborough, Amy Ryan, Emma Stone ja Naomi Watts.
Film pälvis 4 Oscarit, nende seast parim film, parim lavastaja, parima algupärase stsenaarium ja parima operaatoritöö.
Curro Torres

Cristóbal Emilio Torres Ruiz (sündinud 27. detsembril 1976 Ahlenis) on paremkaitsjana mänginud Hispaania endine jalgpallur, praegu Eesti klubi Tallinna FCI Levadia peatreener.
Oma profikarjääri jooksul, kus teda hilisematel aastatel räsisid mitmed vigastused, esindas ta peamiselt Valenciat, aidates meeskonnal kahel korral La Liga meistriks tulla (mängis kaheksa hooaja jooksul sel tasemel 119 matši ja lõi ühe värava) ja 2004. aasta UEFA karikavõistlustele pääseda. Ta mängis Hispaania koondises 2002. aasta maailmameistrivõistlustel.
Torres alustas peatreenerina tööd 2014. aastal ja tegi seda kolm aastat Valencia B-s. Ta on juhendanud kolme meeskonda Segunda Divisiónis ning on töötanud Horvaatia ja Eesti kõrgliigas. Levadiaga sõlmis ta 2022. aasta novembris kaheaastase lepingu.
Lapsepõlv.
Torres sündis Lääne-Saksamaal Nordrhein-Westfalenis Ahlenis. Tema vanemad olid pärit Granadast ja emigreerusid tööle Saksamaale. Kui nende poeg oli veel väike, kolisid nad tagasi Hispaaniasse ja asusid elama Katalooniasse.
Palterndorf-Dobermannsdorf

Palterndorf-Dobermannsdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Palterndorf-Dobermannsdorf asub "Weinvierteli" idaosa mägedes ajaloolisel "Bernsteinstraßel" Zaya jõe orus. Vaid u. 2,2 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Parbasdorf

Parbasdorf on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Parbasdorf asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. Vaid u. 1,74 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Idioom

Idioom on püsiühend, millel on kujundlik tähendus. Idioom on fraseologismi liik. 
Idioome iseloomustab kivinenud olek, st et need on püsiühendid, mis on leksikaliseerunud mingi kindla tähenduse väljendamiseks. Idioomid on jaotatud vastavalt sellele, kas keelekasutaja suudab ühendi tähendust mõista ilma eelnevalt vormi-tähenduse paari omandamist või mitte.
Idioomid jagunevad:
Prottes

Prottes on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Prottes asub Marchfeldi piiril ja Alam-Austria Weinvierteli piirkonnas. U. 7,52 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Raasdorf

Raasdorf on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Raasdorf asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. Vaid u. 0,84 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Ringelsdorf-Niederabsdorf

Ringelsdorf-Niederabsdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Ringelsdorf-Niederabsdorf asub "Weinvierteli" idaosas Zaya jõe ääres, täpselt Slovakkia ja Tšehhi piiri kokkupuutel. U. 15,68 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Suure-Jaani Muusikakool

Suure-Jaani Muusikakool on eesti muusikakool, mis asub Põhja-Sakala vallas Suure-Jaani linnas aadressil Lembitu 42.
Kool on valla haldusalas ja kuulub Suure-Jaani Gümnaasiumi huvikooli koosseisu.
Muusikakoolis saab õppida soololaulu, klaveri, kitarri, trummi, flöödi, plokkflöödi ja viiuli erialal. Lisaks õpetatakse solfedžot, muusikalugu, tegutseb mitu ansamblit ja mudilaste muusikaringi. Õppetöö alus on õppekava ja ainekavad.
Traditsiooniks on saanud iga-aastane jõulukontsert, Eesti Vabariigi aastapäeva kontsert ja kevadine piknikukontsert. Õppeaasta jooksul antakse erialati kontserte Suure-Jaani Noortekeskuses, Suure-Jaani kultuurimajas, Suure-Jaani Tervisekojas, Kappide majamuuseumis, lasteaias Sipsik ja mujal. Peaaegu igal aastal rõõmustatakse kontserdiga ka Lõhavere Ravi- ja Hooldekeskuse elanikke. Osaletakse konkurssidel.
2023. aasta oktoobrist on kooli direktor Aivar Jaeski.
Ajalugu.
Stuudio alustas tegevust 2014. aasta jaanuaris Suure-Jaani kultuurimaja ringina, eestvedajad Erki Sepp ja Kärt Kaljaspolik (Sepp). Esialgu sai õppida laulmist, trumme, elektri- ja basskitarri ning osaleda lasteteatris. Esimesel aastal õppis stuudios ligi 40 last.
2014. aasta septembrist läks muusikastuudio Suure-Jaani Gümnaasiumi huvikooli alla. Lisandusid muusikateoreetilised ained, klaveri eriala ja ansamblid, juurde tuli õpetajaid.
Kuni 2022. aasta sügiseni kandis kool nime Suure-Jaani Muusikastuudio.
Direktorid.
Suure-Jaani Muusikastuudios on õpetanud Airi Allvee (laul), Teele Tali (klaver, laul), Sandra Eowyn Karu (laul), Themuri Sulamanidze (klaver, saateklaver), Kati Koch (klaver), Jaan-Eerik Aardam (kitarr), Karl-Markus Kohv (trumm), Laur Uusberg (kitarr), Kersti Aas (kitarr), Kristi Kool (klaver, lõõts), Aneth Kond (mudilaste juhendaja), Loviisa Steinfeld (mudilaste juhendaja), Heili Kivi (mudilaste juhendaja), Andres Oja (lasteteatri juhendaja) jt.
Muusikakooli laste juhendamise baasil on Kärt Sepp kirjutanud oma pedagoogilise lõputöö "Mänguline hääle- ja sõnakasutus huviharidussüsteemi lauluõppe individuaaltundides" ja Merli Mäevälja loov-praktilise lõputöö "Jagatud rõõm".
Teatritrupp Ekspeditsioon

 
Teatritrupp Ekspeditsioon on 2019. aastal loodud teatritrupp, mille kunstiline juht on Lauri Lagle. Ekspeditsiooni trupil ei ole püsivat teatrimaja, lavastusi mängitakse kas Sakala 3 teatrimajas või leitakse etendamiseks muu sobiv keskkond. 
Trupi eesmärk.
Truppi ühendab soov tegutseda intensiivselt ühise kunstiteose nimel, mille kaudu saavad trupi liikmed tegeleda nende kõigi jaoks oluliste teemade lahtimõtestamisega. Liikmetel on tahe katsetada ja ellu viia uusi ideid koos teiste mõttekaaslaste, loojate, näitlejate, muusikute ja kunstnikega. Ekspeditsiooni trupi eesmärk on luua teoseid, mis oleksid kooskõlas praeguse hetke ja ümbritseva maailmaga. Läbida avastusretki, et sõnastada olulisi teemasid ja kasutada erinevaid teatrivorme, anda mõtestatud tähendus ümbritsevale maailmale (kasutades sõna, struktuuri, süžeed, keha, karakterit jne) ning seeläbi luua uusi lavastusi, mis kõnetavad muutuvat maailma. Iga lavastuse eesmärk on avada uusi teadmata paiku ja püsida pidevas otsingus, et leida uusi viise, kuidas mõtestada teatrit. 
Liikmed.
Koosseisulised liikmed.
2023. aasta seisuga on teatritrupis neli koosseisulist liiget.
Muud liikmed.
Ave Kaing-Kaabel (etenduse juht), Johanna-Elisabeth Tärno (rekvisiitor-kostümeerija), Anni Heinaru (teenindus- ja piletimüügijuht), Tiina Savi (korraldusjuht), Kätlin Sumberg (turundus- ja kommunikatsioonijuht), Marju Väli (raamatupidaja).
Kuldtint

Kuldtint on sulega kirjutamiseks kasutatav vedelik, mida saadakse segades kirjutamiseks kasutatava tindi või vedela värvi sisse kullast tehtud metallikfefekti andvat pigmenti. Samal viisil on kasutatud hõbedat hõbetindi tegemiseks. Kullatindiga detailide maalimise tehnikat käsikirjades nimetatakse krüsograafiaks.
Ajaloost.
Kuldtindi valmistamine on sama vana kui lehtkulla tootmine, mille tootmisjäägid kasutati ära kuldvärvi või kullaga segatud laki valmistamiseks. Kullapuru valmistamiseks on ajaloo jooksul kasutatud eri tehnoloogiaid ja juba küllaltki varakult püüti kulda osaliselt asendada või järele aimata odavamate materjalidega, nagu näiteks messingiga. Üks tehnoloogiaid, mida kasutati, oli kulla amalgaamimine elavhõbeda abil vedelaks tinktuuriks, mida sai kasutada sulega kirjutamiseks. Kuldtindiga sulejoonis nühiti poleerimiskiviga läikima nagu lehtkullatud pinnadki.
Inglise ja saksa keeles kasutatav nimetus kullapurust tehtud kuldvärvi kohta ("Muschelgold", "shell gold") on tulnud merekarpidest, milles seda värvi keskajal hoiti ja transporditi.
Tänapäeval kalligraafias ja dekoratiivkunstides kasutatavad kullakarva helgiga pigmendid ja värvid põhinevad mitte kullal, vaid eri värviga pronksipulbritel. Need on hinnalt soodsad ja annavad kuldtindile sarnaneva efekti, kuid selle värvi pinda ei saa läikivaks poleerida ja selle sära ei kesta aastasadu nagu ehtsa kuldtindi puhul.