Predrag Bošković

 
Predrag Bošković (sündinud 12. märtsil 1972 Pljevljas) on Montenegro poliitik ja sporditegelane. Ta oli 28. novembrist 2016 kuni 4. detsembrini 2020 Montenegro kaitseminister.
Ta sündis Jugoslaavias Pljevlja linnas Milenko ja Milana Boškovići pere teise lapsena. Aasta enne sündi pidid tema vanemad ja vend Dragan kolima Saksamaale, kuid lõpuks otsustasid nad jääda Pljevljasse. Isa Milenko on Predragi elu suuresti mõjutanud ja on endiselt tema inspiratsiooni oluline allikas.
Kui ta oli seitsmeaastane, kolis pere Podgoricasse, kus poiss lõpetas nii põhikooli kui ka keskkooli. Vaatamata sellele, et ta oli huvitatud elektrienergeetiku tööst, lõpetas ta 1996. aastal Montenegro ülikooli majandusteaduskonna. Üliõpilasena osales ta majandusteaduskonna ettevõtlusklubi töös.
Ta alustas oma akadeemilist karjääri õppeassistendina Montenegro ülikooli majandusteaduskonnas, kus ta arvas statistika- ja ökonomeetriakursusi. See on endiselt tema teadusuuringute põhivaldkond. 1999. aastal omandas ta magistrikraadi Belgradi ülikooli majandusteaduskonnas.
Bošković läbis palju majanduse ja ökonomeetria alaseid koolitusi. Kõige olulisem koolitus oli aegridade ja valimistulemuste ennustamise koolitus, mille korraldas Kesk-Euroopa Ülikool (CEU) Budapestis 1997. aasta oktoobris.
Enne kui ta suurema osa ajast poliitilisele karjäärile pühendas, kirjutas ta mitmeid artikleid nii kodu- kui ka rahvusvahelistes ajakirjades.
Ta sai aastal 1997 Montenegro Sotsialistide Demokraatliku Partei (DPS) liikmeks ja oli DPSi noorte klubi president aastatel 1998–2002. Saavutatud tulemused soovitasid teda hilisematel vastutustundlikel ametikohtadel Montenegro poliitikas.
Aastal 2000 sai temast Podgorica linnavolikogu liige ja hiljem aastatel 2001–2004 Montenegro parlamendi liige, pärast mida valiti ta Serbia ja Montenegro valitsuse välisministri asetäitjaks. Aseministri ametiajal (aprill 2004 – november 2005) esindas ta riiki paljudel rahvusvahelistel visiitidel. 2005. aasta juunis pidas Boskovic ÜRO Peaassamblee ees kõne massihävitusrelvade leviku tõkestamise olulisusest.
Novembrist 2005 kuni septembrini 2006 oli ta Montenegro majandusminister.
Septembrist 2006 kuni augustini 2008 oli ta Montenegrobonuse (silmapaistev Montenegro nafta- ja gaasikaubandusettevõte) direktorite nõukogu president.
Augustis 2008 valiti ta kivisöekaevanduse Pljevlja presidendiks. Enne ametisse nimetamist oli ettevõte kandnud mitu aastat suuri kahjusid. Bošković viis kohe sisse palju organisatsioonilisi ja strateegilisi muudatusi ning selle tulemusel hakkas ettevõte teenima kasumit. Lisaks on ettevõte tänapäeval üks Montenegro edukamaid ettevõtteid.
Detsembris 2012 valiti ta töö- ja sotsiaalhoolekande ministriks. Sellel ametikohal töötas ta kuni 2015. aasta märtsini, kui temast sai Montenegro haridusminister.
28. novembril 2016 valiti ta Montenegro Vabariigi kaitseministriks, samas loobudes haridusministri ametist.
Käsipall.
Olles spordimees, sai temast Montenegro käsipallitegelane 2005. aastal, kui ta valiti naiste käsipalliklubi Budućnost juhatuse liikmeks. Detsembris 2006 sai temast klubi president. Pärast valimist seadis ta Euroopa Meistrite liiga tiitli keskmise pikkusega eesmärgiks. Alates tema valimisest tehti kõik otsused seda eesmärki silmas pidades, mille jaoks üldsus kritiseeris teda üsna sageli. 13. mail 2012 võitis WHC Budućnost oma esimese Euroopa Käsipalliliidu Meistrite Liiga (EHFCL) tiitli. Enne seda ajaloolist triumfi kaotas klubi seitse EHFCL-i poolfinaali. Boskovici presidentuuri ajal võitis klubi ka teise Meistrite liiga tiitli 2015. aastal, üheteistkümne kodumaise meistrivõistluse (2007–2017), kuus piirkondliku liiga tiitlit (2010–2015), ühe karikavõitjate karikavõistluste (CWC) tiitli 2010. aastal ning oli ka poolfinalist. EHFCL 2011., 2016. ja 2017. aastal ning finalist 2014. aastal.
EHF-is võetud kohustuste tõttu astus tac käsipalliklubi Budućnost presidendi ametist tagasi 12. märtsil 2018.
2011. aastal valiti ta Montenegro käsipalliliidu presidendiks ja täitis seda ametikohta 2016. aasta septembrini, mil ta astus tagasi Euroopa Käsipalli Föderatsiooni asepresidendi kandidatuuri tõttu. 2012. aastal saavutasid nii meeste kui ka naiste rahvuskoondised oma ajaloo parimad tulemused. Meeste rahvuskoondis kvalifitseerus 2013. aastal Hispaanias peetud käsipallimeistrivõistlustele. Mõni kuu pärast seda, 11. augustil, võitis naiste rahvuskoondis 2012. aasta Londoni olümpiamängudel hõbemedali. Seda medalit peetakse ajalooliseks saavutuseks, kuna see on esimene Montenegro olümpiamedal pärast iseseisvumist 2006. aastal. Montenegro käsipalliaasta suurt aastat krooniti Euroopa meistrivõistluste tiitliga, mille Montenegro naiste käsipallimeeskond võitis 16. detsembril 2012.
Paljud analüütikud ja organisatsioonid, sealhulgas Rahvusvaheline Käsipalliföderatsioon (IHF), on ühel meelel, et Bošković on üks neist, kes on Montenegro käsipalli tohutu edu saavutamisele kõige rohkem kaasa aidanud. IHF nimetas teda isegi edu isaks. Tunnustades oma tähetööd, valis Euroopa Käsipalliföderatsioon (EHF) Boškovići täitevkomitee (ExeC) liikmeks 2012. aasta juunis. Lisaks valiti ta EHFi asepresidendiks ja IHF-i nõukogu liikmeks 2016. aasta novembris.
Isiklikku.
Ta on abielus Stela Boškovićiga, kes on hariduselt ökonomist.