tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frank Luck

Frank Luck (sündinud 5. detsembril 1967 Schmalkaldenis) on endine saksa laskesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja kolmekordne olümpiahõbe.
Olümpiamängud.
1988. aasta taliolümpiamängudel Calgarys oli ta 10 kilomeetris 6.
1992. aasta taliolümpiamängud jäid tal vahele, sest ta haigestus mumpsi.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 10 kilomeetris 6., teatesõidus 1. ja 20 kilomeetris 2.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 kilomeetris 6. ja teatesõidus 1.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris 29., teatesõidus 2., jälitussõidus 11. ja 20 kilomeetris 2.
Maailmameistrivõistlused.
1989 Austrias Feistritzis oli ta 10 kilomeetris ja teatesõidus 1. ning 20 kilomeetris 4.
1990 NSV Liidus Minskis oli ta meeskondlikult 1., 10 kilomeetris 5., teatesõidus 3. ja 20 kilomeetris 6.
1991 Soomes Lahtis oli ta 10 kilomeetris 2. ja teatesõidus 1.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta meeskondlikult 1., teatesõidus 3. ja 20 kilomeetris 10.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 10 kilomeetris 7., teatesõidus 1. ja 20 kilomeetris 11.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult 6., 10 kilomeetris 33., teatesõidus 2. ja 20 kilomeetris 8.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 kilomeetris 7., teatesõidus 1. ja jälitussõidus 9.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 10 kilomeetris 1., teatesõidus 4. ja jälitussõidus 2.
2000 Holmenkollenis oli ta 10 kilomeetris 4., jälitussõidus 1., ühisstardis 17. ja 20 kilomeetris 3.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 kilomeetris 11., jälitussõidus 17. ja ühisstardis 22.
2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis ja 2004 Oberhofis oli ta teatesõidus 1. (sellega lõpetas karjääri).
Maailma karikas.
Maailma karika etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 142 korda 25 parema seas. Ta on 21 etappi võitnud (neist 10 individuaalselt), olnud 21 korda teine (neist 15 individuaalselt) ja 16 korda kolmas (neist 11 individuaalselt).
Tabavus lamades 91% ja püsti 88%.
Maailma karika kokkuvõttes oli ta 1994 ja 1999 3.
Isiklikku.
Kasv 179 cm, kaal 77 kg (2002). Haridus: tehnikum. Elab Springstilles. Abielus, 2 tütart. Hobideks nimetab jahti ja koeri. Laskesuusatab alates 1980. Teatesõidus eelistab viimast vahetust.
Vladimir Dratšov

Vladimir Petrovitš Dratšov (sündinud 7. mail 1966 Petroskois) on Venemaa endine laskesuusataja.
Olümpiamängud.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 10 km distantsil 4. ja teatesõidus 2.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 km distantsil 11.
Maailmameistrivõistlused.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 10 kilomeetris 13. ja 20 kilomeetris 5.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult ja 20 kilomeetris 2., 10 kilomeetris ja teatesõidus 1.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 11 kilomeetris 11. ja 20 kilomeetris 20.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 10 kilomeetris 25., teatesõidus 2. ja jälitussõidus 9.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 10 kilomeetris 18., jälitussõidus 25., ühisstardis 12. ja 20 kilomeetris 73.
Maailma karikas.
Maailma karikasarja etappidel tuli ta 75 korda 25 parema sekka. Ta võitis 12 etappi (neist 8 individuaalselt), oli 10 korda teine (neist 5 individuaalselt) ja 4 korda kolmas (neist 3 individuaalselt).
Isiklikku.
Kasv 169 cm, kaal 64 kg (2002). Tal on kõrgharidus. Elab Peterburis, töötab armees. Abielus, 1 laps. Hobiks nimetab kalapüüki. Laskesuusatamisega hakkas tegelema 1980. aastal.
Simone Greiner-Petter-Memm

Simone Greiner-Petter-Memm (sündinud 15. septembril 1967 Jenas) on Saksamaa endine laskesuusataja, olümpiahõbe ja neljakordne maailmameister.
Olümpiamängud.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km distantsil 8., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 36. Meeldejääv oli tema teatesõit, kus ta kolmanda vahetuse püstitiirus ei suutnud varupadrunitest hoolimata ainsatki märki maha saada. Ükski teine naiskond ei saanud nii palju trahviringe ja on tähelepanuväärne, et Saksamaa tuli ikkagi teiseks.
Maailmameistrivõistlused.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 8. ja 15 km distantsil 41.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 15 km distantsil 12. ja teatesõidus 1.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta 7,5 ja 15 km distantsil 10. ning teatesõidus 1.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km distantsil 40., teatesõidus 1. ja 15 km distantsil 14.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta teatesõidus 1.
Maailma karikas.
Maailma karika etappidel on ta olnud 42 korda 25 parema seas. Ta on 7 etappi võitnud (neist 4 individuaalselt), olnud 10 korda teine (neist 7 individuaalselt) ja 3 korda kolmas (kõik individuaalselt).
Isiklikku.
Kasv 164 cm, kaal 58 kg. Hariduselt õpetaja, töötab armees. Elab Waldaus. Abielus, 1 laps. Hobiks nimetab oma peret. Laskesuusatab alates 1992.
Svetlana Paramõgina

Svetlana Paramõgina (sündinud 5. aprillil 1965 Sverdlovskis) on valgevene endine laskesuusataja, olümpiahõbe. Kuni 1992 esindas ta NSV Liitu.
Olümpiamängud.
1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta SRÜ koondises 15 kilomeetris 21.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 kilomeetris 2., teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 4.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 24., teatesõidus ja 15 kilomeetris 12.
Maailmameistrivõistlused.
1990 NSV Liidus Minskis oli ta teatesõidus 1. ja 7,5 kilomeetris 11.
1991 Soomes Lahtis oli ta teatesõidus 1. ja 15 kilomeetris 19.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 7,5 kilomeetris 10. ja teatesõidus 5.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 kilomeetris 12. ja 15 kilomeetris 4.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskonnaga 4., 7,5 kilomeetris 26., teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 5.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 kilomeetris 14. ja 15 kilomeetris 16.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 20. ja jälitussõidus 15.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 9., jälitussõidus 14., ühisstardis 23. ja 15 kilomeetris 21.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 51., jälitussõidus 32., ühisstardis 26. ja 15 kilomeetris 16.
Maailma karikas.
Maailma karika etappidel oli ta 86 korda 25 parema seas. Ta on 9 etappi võitnud, olnud 7 korda teine ja 4 korda kolmas (peale 1 teise koha kõik individuaalselt).
Isiklikku.
Kasv 164 cm, kaal 58 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab insenerina. Elab Minskis. Abielus, lapsi pole. Hobiks nimetab metsa. Laskesuusatab alates 1983.
Anne Briand

Anne Briand (sündinud 2. juunil 1968 Mulhouse'is; pärast abiellumist kannab perekonnanime Bouthiaux) on prantsuse endine laskesuusataja. Olümpiamängudelt on tal kuld-, hõbe- ja pronksmedal.
Laskesuusatamisse tuli ta universiaadil Bulgaarias 1989. Ta osales küll murdmaasuusatamises, kuid et Prantsusmaal oli vaid kaks naislaskesuusatajat, lõi ta kampa, et nad saaksid teatesuusatamiseski osaleda. Järgmisel aastal jõudis ta juba Prantsusmaa koondisse.
Olümpiamängud.
1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km distantsil 7., teatesõidus 1. ja 15 km distantsil 19.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km distantsil 30., teatesõidus 3. ja 15 km distantsil 2.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km distantsil 54. ja 15 km distantsil 20.
Maailmameistrivõistlused.
1991 Soomes Lahtis oli ta naiskondlikult 8., 7,5 km distantsil 31. ja 15 km distantsil 35.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 1., 7,5 km distantsil 4., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 34.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 km distantsil 1. ja 15 km distantsil 6.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 3., 7,5 km distantsil 18., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 9.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km distantsil 23., jälitussõidus 12. ja 15 km distantsil 7.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km distantsil 18. ja jälitussõidus 27.
Maailma karikas.
Maailma karika etappidel oli ta 50 korda 25 parema seas. Ta võitis 7 etappi (neist 6 individuaalselt), oli 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 5 korda kolmas (neist 3 individuaalselt).
Isiklikku.
Kasv 170 cm, kaal 55 kg. Elukutselt loomaarst, ent töötab tolliametnikuna. Elukoht on Les Hopitaux-Neufs. Abielus, lapsi pole. Hobideks nimetab söögitegemist, reisimist, kino, muusikat ja filme.
Föderaalne Juurdlusbüroo

Föderaalne Juurdlusbüroo (FJB; inglise keeles "Federal Bureau of Investigation", FBI ['efbi'ai]) on Ameerika Ühendriikide valitsusasutus ning Ameerika Ühendriikide Justiitsministeeriumi põhiline juurdlusorgan.
FBI moto on "Fidelity, Bravery, Integrity" ('ustavus, vaprus, terviklikkus'). Moto on valitud nii, et selle lühend oleks samasugune kui kogu organisatsioonil.
FBI loomise aluseks olid USA justiitsministri Ameerika Ühendriikide Koodeksiga ettenähtud õigus määrata ametnikke Ameerika Ühendriikide vastaste kuritegude avastamiseks ning teised seadused, mis annavad FBI-le õiguse ja kohustuse uurida kuritegusid.
FBI asutas 1908 Charles Joseph Bonaparte. Esialgu kandis see nime Juurdlusbüroo ("Bureau of Investigation"). 1936 reorganiseeriti see Föderaalseks Juurdlusbürooks. Kõige kauem, 48 aastat, on FBI-d juhtinud Edgar Hoover. 
2022. aasta seisuga on FBI peadirektor Christopher A. Wray, kes astus ametisse 2. augustil 2017.
Praegu on FBI-l kõikidest USA föderaalseadusi täideviivatest organitest kõige suuremad juurdlusvolitused. FBI uurib üle 200 liigi föderaalkuritegusid. 31. augusti 2009 seisuga on FBI-l 13 249 koosseisulist ja 19 460 mittekoosseisulist töötajat. 2010. aastal oli FBI aastaeelarve umbes 7,9 miljonit USA dollarit. FBI peakorter asub Washingtonis spetsiaalselt selleks ehitatud hoones, mis kannab Edgar Hooveri nime – J. Edgar Hoover Building.
Alates 1949. aastast levitab FBI kõige raskemate kuritegude pärast taga otsitavate kurjategijate nimekirja ("Kümme FBI tipptagaotsitavat").
Ülesanded.
FBI ülesanne on:
Delphyne Burlet

Delphyne Burlet (neiupõlvenimi Heymann; 24. novembril 1966 Chamonix's) on prantsuse laskesuusataja, olümpiapronksmedalist.
Olümpiamängud.
1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km sõidus 9. ja 15 km sõidus 6.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km sõidus 30., teatesõidus 3. ja 15 km sõidus 11.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km sõidus 54. ja 15 km sõidus 20.
Maailmameistrivõistlused.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 1., 7,5 km sõidus 5., teatesõidus 2. ja 15 km sõidus 5.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 15 km sõidus 9.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km sõidus 5., teatesõidus 3. ja jälitussõidus 23.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 km sõidus 51., teatesõidus 4., jälitussõidus 41. ja 15 km sõidus 24.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 km sõidus 9., jälitussõidus 6., ühisstardis 9. ja 15 km sõidus 36.
Maailma karikasari.
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 76 korda 25 parema seas. Ta on olnud 3 korda teine (neist 2 individuaalselt) ja 7 korda kolmas (neist 2 individuaalselt).
Tabavus on lamades 87% ja püsti 83%.
Isiklikku.
Kasv 163 cm, kaal 56 kg (2002). Elab Hotonnes'is ja töötab tolliametnikuna. Abielus, lapsi pole. Hobideks nimetab kino, kirjandust ja kirjutamist. Räägib saksa ja inglise keelt. Treenib laskesuusatamist alates 1991. aastast.
Lachlani jõgi

Lachlan on jõgi Austraalias. Algab Suure Veelahkmeaheliku läänenõlvult. Tasandikule laskunud, voolab rahulikult läände, seejärel edelasse. Suubub paremalt Murrumbidgeesse.
Jõe pikkus on 1440 km.
Sumba

Sumba on üks Väikestest Sunda saartest. Saar piirneb lõunas India ookeaniga ja idas Vaiksesse ookeani kuuluva Sawu merega.
Sumba väin eraldab Sumbat saarest põhjas asuvast Floresest ja loodes asuvast Sumbawast. Sumbast itta jäävad Sawu saared. Otse lõunarannikul asub tilluke Lahalura saar. 
Saare pindala on 11 200 km². Saar on loode-kagu suunas välja venitatud. Tema äärmuslikud punktid on Karosso neem läänes, Sasare neem põhjas, Undu neem idas ja Ngunju neem lõunas . Ta on maailmas pindalalt 73. saar. 2009. aasta seisuga elas seal 611 954 inimest.
Saar on mägine, kõrgus kuni 1225 meetrit (lõunarannikul asuv Wanggameti mägi) . Kuid maastikul pole valdavad vulkaanid nagu paljudel Indoneesia saartel, vaid lubjakivikõrgendikud. Saare lääneosa on viljakam ja tihedamini asustatud kui idaosa.
Saarel valitseb lähisekvatoriaalne kliima. Saarel on kaks aastaaega: kuiv (maist novembrini) ja vihmane (detsembrist aprillini).
Sumba kuulub Indoneesiale Ida-Nusa-Tenggara provintsi . Halduslikult jaguneb ta neljaks piirkonnaks: Lääne-Sumba, Edela-Sumba, Kesk-Sumba ja Ida-Sumba.
Sumba suurim asula on kirderannikul asuv Waingapu. Sealt saab maanteed mööda sõita lääne poole Waikabubaki kaudu looderannikul asuvasse Waitabulasse ja ida poole mööda rannikut kuni kagurannikul asuvasse Baingisse. 
Sumbalased on osalt malai ja osalt melaneesia päritolu. Nad räägivad üksteisele lähedasi austroneesia keeli.
Juba enne koloniseerimist elas Sumbal mitu väikerahvast, kellest mõni maksis andamit Majapahiti impeeriumile. Esimesed eurooplased saabusid saarele 1522. Alates 1866 kuulus Sumba Hollandi Ida-India koosseisu, aga sisuliselt võttis Holland saare oma kontrolli alla alles 20. sajandi alguses.
Sumbalaste kultuuri kõige silmatorkavam tunnus on inimeste matmine megaliitide alla. Niisugused matused olid levinud mitmel pool maailmas kiviajal ja pronksiajal.
Veerand kuni kolmandik saarlastest järgib animistlikku marapu religiooni. Ülejäänud on põhiliselt kristlased, enamjaolt kalvinistid (selle religiooni tõid saarele hollandlastest kolonisaatorid), vähemjaolt katoliiklased. Rannikul elab sunniite.
Sumba on Indoneesia üks vaeseimaid saari. Malaaria on Sumbal tänapäevani levinud ja väikelaste suremus on suur.
Dominantsus

Dominantsus ehk domineerimine on geneetikas ühe tunnuse alleeli valitsemine (domineerimine) tunnusepaaris (alleelipaaris) teise üle. 
Tunnuse dominantsuse korral avaldub heterosügootne genotüüp alleelidega ("Aa") samamoodi dominantse homosügootse genotüübiga ("AA"). Sellist domineerivat tunnust nimetatakse dominantseks tunnuseks. 
Võib esineda ka astmeline dominantsus (A¹&gt;A²&gt;A³), mis on iseloomulik polüalleelsusele.
Meditsiinigeneetikas nimetatakse dominantseks mutantset alleeli (defekti, haigust), mis avaldub heterosügootse genotüübi puhul. 
Dominantsuse vastandnähtus on retsessiivsus.
Corinne Niogret

Corinne Niogret (sündinud 20. novembril 1972 Nantuas) on prantsuse laskesuusataja, olümpiavõitja (1992).
Olümpiamängud.
1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km sõidus 17., teatesõidus 1. ja 15 km sõidus 7.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km sõidus 27., teatesõidus 3. ja 15 km sõidus 5.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km sõidus 25., teatesõidus 8. ja 15 km sõidus 16.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 7,5 km sõidus ja teatesõidus 9., jälitussõidus 27. ning 15 km sõidus 21.
Maailmameistrivõistlused.
1991 Soomes Lahtis oli ta 7,5 km sõidus 25. ja teatesõidus 4.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 7,5 naiskondlikult 1., 7,5 km sõidus 61., teatesõidus 2. ja 15 km sõidus 14.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 km sõidus 3. ja 15 km sõidus 1.
1996 saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 3., 7,5 km sõidus 5., teatesõidus 2. ja 15 km sõidus 17.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km sõidus 17., jälitussõidus 8. ja 15 km sõidus 4.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km sõidus 35., teatesõidus 3. ja jälitussõidus 32.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 km sõidus 12., teatesõidus 4., jälitussõidus 13., ühisstardis 3. ja 15 km sõidus 1.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 km sõidus 5., jälitussõidus 2., ühisstardis 16. ja 15 km sõidus 19.
Maailma karikasari.
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 125 korda 25 parema seas. Ta on 8 etappi võitnud (neist 7 individuaalselt), olnud 14 korda teine (neist 12 individuaalselt) ja 20 korda kolmas (neist 14 individuaalselt).
Tabavus lamades 83% ja püsti 84%.
Isiklikku.
Kasv 160 cm, kaal 52 kg (2002). Lõpetanud ärikooli ja töötab tolliametnikuna. Elab Petit Abergementis. Vallaline. Hobidena on nimetanud reisimist ja muusikat. Räägib inglise keelt. Laskesuusatamisega tegeleb alates 1988. aastast. Hüüdnimi Colo.
Nadežda Talanova

Nadežda Talanova (sündinud 17. aprillil 1967 Udmurtias) on Venemaa endine laskesuusataja, olümpiavõitja. 
Ta tegeleb laskesuusatamisega alates aastast 1985. Elab Smolenskis. Vallaline, töötab armees. Hobideks nimetab triatloni ja mägirattasõitu.
Maailma karikas.
Maailma karika etappidel on ta olnud 28 korda 25 parema seas. Ta on võitnud 2 etappi (neist 1 individuaalselt), olnud 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 5 korda kolmas (neist 3 individuaalselt).
Uschi Disl

Uschi Disl (kodanikunimega Ursula Disl; sündinud 15. novembril 1970 Bad Tölzis) on saksa endine laskesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja kuuekordne maailmameister. Ta lõpetas karjääri 2006. aastal.
Saavutused.
Olümpiamängud.
1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is 
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris 
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys 
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos
Maailmameistrivõistlused.
1991 Soomes Lahtis oli ta 7,5 km sõidus 5., teatesõidus 3. ja 15 km sõidus 8.
1992 oli ta naiskondlik maailmameister. 
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 8., 7,5 km sõidus 34., teatesõidus 4. ja 15 km sõidus 8.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta naiskondlikult, 7,5 ja 15 km sõidus 2. ning teatesõidus 1.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult ja teatesõidus 1., 7,5 km sõidus 35. ja 15 km sõidus 27.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 ja 15 km sõidus 13., teatesõidus 1.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km sõidus 34., teatesõidus 1. ja jälitussõidus 11.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 km sõidus 7., teatesõidus ja jälitussõidus 2., ühisstardis ja 15 km sõidus 8.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 km sõidus 2., jälitussõidus ja 15 km sõidus 11. ning ühisstardis 24.
2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis oli ta teatesõidus 1.
2005 Austrias Hochfilzenis oli ta 7,5 km sõidus ja jälitussõidus 1., teatesõidus 2., ühisstardis 10. ja 15 km sõidus 34.
Maailma karikasari.
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 150 korda 25 parema seas. Ta on mai 2005 seisuga 38 etappi võitnud (neist 27 individuaalselt), olnud 27 korda teine (neist 13 individuaalselt) ja 20 korda kolmas (neist 18 individuaalselt).
Tabavus lamades 86% ja püsti 71%.
Maailma karikasarja arvestuses oli ta 1996, 1997 ja 1998 2., 1995, 1999 ja 2002 3. ning 2005 5. kohal.
Muud olulised võistlused.
1990 tuli Disl juunioride naiskondlikuks maailmameistriks.
1991–2004 oli Disl 11 korda Saksamaa meister, neist 6 korda individuaalselt, ja 2003 Suurbritannia meister segateatesõidus.
Isiklikku.
Kasv 163 cm, kaal 57 kg. Elukutse: piirivalvur. Elab Austrias Kössenis. Vallaline. Hobideks nimetab mägijõgedel aerutamist, piljardit, lugemist ja jalgrattasõitu. Treenib laskesuusatamist alates 1986. aastast. Teatesõidus eelistab avavahetust.
Ann Elen Skjelbreid

Ann Elen Skjelbreid (sündinud 13. septembril 1971 Bergenis) on norra laskesuusataja, Liv Grete Poirée õde, olümpiahõbe ja -pronks.
Olümpiamängud.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 kilomeetris 17. ja teatesõidus 4.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 37., teatesõidus 3. ja 15 kilomeetris 34.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 7,5 kilomeetris 38., teatesõidus 2., jälitussõidus 39. ja 15 kilomeetris 22.
Maailmameistrivõistlused.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 kilomeetris 28. ja 15 kilomeetris 13.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta 7,5 kilomeetris 2., teatesõidus 4. ja 15 kilomeetris 31.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 15 kilomeetris 71.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 8., teatesõidus 4. ja jälitussõidus 12.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 10 kilomeetris 16., teatesõidus 5., jälitussõidus 16. ja 15 kilomeetris 39.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 10., jälitussõidus 9., ühisstardis 13. ja 15 kilomeetris 41.
Maailma karikas.
Maailma karika etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 63 korda 25 parema seas. Ta on 3 etappi võitnud (kõik võistkondlikult), olnud 7 korda teine (neist 5 individuaalselt) ja 2 korda kolmas (mõlemad võistkondlikult).
Tabavus lamades 73% ja püsti 76%.
Isiklikku.
Kasv 172 cm, kaal 60 kg. Elab Eikelandsosenis. Vallaline. On murdnud käe ja jala. Hobiks nimetab muusikat. Räägib saksa ja inglise keelt. Laskesuusatab alates 1987.
Annette Sikveland

Annette Sikveland (sündinud 25. aprillil 1972 Stavangeris) on norra endine laskesuusataja, olümpiapronksmedalist.
Olümpiamängud.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km distantsil 22. ja teatesõidus 4.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km distantsil 15., teatesõidus 3. ja 15 km distantsil 8.
Maailmameistrivõistlused.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 4., 7,5 km distantsil 8. ja teatesõidus 9.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 km distantsil 18.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta 7,5 km distantsil 8., teatesõidus 4. ja 15 km distantsil 22.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km distantsil 7., teatesõidus 2., jälitussõidus 26. ja 15 km distantsil 38.
Maailma karikasari.
Maailma karikasarja etappidel oli ta 28 korda 25 parema seas. Ta võitis 1 etapi (individuaalselt), oli 2 korda teine (neist 1 individuaalselt) ja 3 korda kolmas (neist 1 individuaalselt).
Isiklikku.
Kasv 177 cm, kaal 62 kg. 
Elab Saksamaal.
Vallaline. Tal oli suhe Sven Fischeriga, mille ajal ta elas Schmalkaldenis. 
Hobiks nimetab tikkimist. 
Räägib saksa ja inglise keelt. 
Laskesuusatamisega tegeleb alates 1987. aastast.
Viktor Maigurov

Viktor Viktorovitš Maigurov (sündinud 7. veebruaril 1969 Sverdlovski oblastis Severouralskis) on vene endine laskesuusataja, olümpiapronksmedalist.
Olümpiamängud.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris võistles ta Valgevene eest. Ta oli 20 km distantsil 23. ja teatesõidus 4.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 km distantsil 4.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris ja jälitussõidus 7. ning 20 kilomeetris 3.
Maailmameistrivõistlused.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 4.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 20 kilomeetris 36.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult ja 10 kilomeetris 2. ning teatesõidus 1.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 kilomeetris 12., jälitussõidus 1. ja 20 kilomeetris 18.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta teatesõidus 2.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta teatesõidus 1., ühisstardis 20. ja 20 kilomeetris 11.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 kilomeetris 13., jälitussõidus 11., ühisstardis 18. ja 20 kilomeetris 5. 
2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis oli ta teatesõidus 1.
Maailma karikasari.
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga 100 korda tulnud 25 parema sekka. Ta on võitnud 11 etappi (neist 7 individuaalselt), olnud 8 korda teine (neist 5 individuaalselt) ja 7 korda kolmas (neist 6 individuaalselt). 1996 tuli ta maailma karikasarjas teiseks.
Tabavus lamades 86% ja püsti 79%.
Isiklikku.
Kasv 170 cm, kaal 72 kg. Kõrgharidus. Elab Hantõ-Mansiiskis. Abielus, 1 laps. Töötab armees. Hobiks nimetab reisimist. Laskesuusatamisega tegeles alates 1985. Loobus tippspordist 2003.
Olena Petrova

Olena Petrova (sündinud 24. septembril 1972 Moskvas) on Ukraina laskesuusataja, olümpiahõbe.
Olümpiamängud.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta teatesõidus 5.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 11., teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 2.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris 48., ei startinud jälitussõidus ja oli 15 kilomeetris 22.
Maailmameistrivõistlused.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 6.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 15 kilomeetris 36.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 2., 7,5 kilomeetris 13. ning teatesõidus ja 15 kilomeetris 3.
1997 Osrblies oli ta 15 kilomeetris 10.
1999 Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 10., teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 6.
2000 Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 20., teatesõidus 3., jälitussõidus 20., ühisstardis 12. ja 15 kilomeetris 7.
2001 Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 28., jälitussõidus ei startinud ja 15 kilomeetris 4.
Maailma karikas.
Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 74 korda 25 parema seas. Ta on 3 etappi võitnud (neist 2 individuaalselt), olnud 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 14 korda kolmas (neist 9 individuaalselt).
Tabavus lamades 86% ja püsti 87%.
Isiklikku.
Kasv 162 cm, kaal 54 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab spordiinstruktorina. Elab Sumõs. Vallaline. Hobideks nimetab muusikat ja kirjandust. Räägib inglise keelt. Laskesuusatab alates 1989.
Retsessiivsus

Retsessiivsus on geneetikas ühe tunnuse (alleeli) varjuvus tunnusepaaris (alleelipaaris) heterosügootse genotüübi puhul.
Retsessiivne tunnus (sh defekt, haigus) avaldub ainult homosügootsuse (alleelipaari "aa") korral.
Retsessiivsus saab avalduda ainult dominantsuse puudumisel.
Retsessiivsus on dominantsuse vastandnähtus.
Lorenz Caviezel

Lorenz Caviezel oli šveitsi päritolu Tallinna suhkrupagar, kes 23. augustil 1806 avas Pikal tänaval 16 ostetud majas praeguse Maiasmoka kohviku kohal Eesti esimese kondiitriäri. 
Muuhulgas hakkas ta valmistama martsipanist kujukesi. 
1823. aastast jätkas äripidamist tema poeg, kes 1835. aastal müüs äri maha ja kolis Riiga.
Caviezel pärines retoromaani kondiitrisuguvõsast. Tema isa Johann Caviezel (1764–1824) töötas 1787. aastani oma isa kondiitritööstuses Anklamis ning asutas 1796. aastal omaenda pagaritöökoja Riias.
Rühmoid

Rühmoid ehk grupoid on üldalgebras hulk formula_1 (rühmoidi kandja) koos sellel defineeritud üheainsa binaarse algebralise tehtega formula_2. Tehte tulemid kuuluvad definitsiooni põhjal hulka formula_1. Mingeid muid tingimusi tehtele ei esitata. 
Tegemist on ühega kõige lihtsamini defineeritud universaalalgebrate klassidest. 
Rühmoidi mõiste ning nimetuse "Gruppoid" võttis kasutusele Heinrich Brandt 1926. Nimetuse "groupoid" võttis kasutusele Øystein Ore. Jean-Pierre Serre hakkas neid oma loengutes Harvardi ülikoolis 1964. aastal nimetama magmadeks. See nimetus levis Nicolas Bourbaki ("Éléments de mathématique", köide "Algèbre", 1974) eeskujul. Sõna "magma" tähendab prantsuse keeles muu hulgas 'abstraktsete asjade segast ja lahtiharutamatut segu'. Veel on neid nimetatud operatiivideks ja binaarideks. 
Rühmoidi üldistus on pseudorühmoid – hulk koos sellel defineeritud üheainsa osalise binaarse algebralise tehtega.
Rühmoidide klassid.
Tavaliselt rühmoide üldisel kujul ei uurita, vaid lisatakse tehte omadusi täpsustavaid aksioome. 
Sagedamini vaadeldavad rühmoidide klassid on: 
Saab vaadelda ka kommutatiivseid poolrühmi ja kommutatiivseid monoide.
Mitmekordsed tehted ja sulud.
Rühmoidi tehet võib sooritada mitu korda järjest. Et tehe ei ole üldjuhul assotsiatiivne, kasutatakse tehete sooritamise järjekorra näitamiseks sulgusid. Saadakse sõne, mis koosneb rühmoidi elemente tähistavatest sümbolitest ja tasakaalustavatest sulgudest. Kõikvõimalike tasakaalustavate sulgude sõnede hulka nimetatakse Dycki keeleks. Rühmoidi tehte "n" sooritamise järjekordade arv võrdub Catalani arvuga formula_17. Näiteks formula_18. Teiste sõnadega, formula_19 on formula_20 ainsad rühmoidi tehte kahe sooritamise järjekorrad kolme elemendiga.
Tähistuse lihtsustamiseks ja sulgude arvu vähendamiseks kasutatakse lisakokkuleppeid. Tehte sooritamise eelisjärjekorra märkimiseks kasutatakse tehtemärgi ärajätmist. Näiteks kui rühmoidi tehe on formula_21, siis saab avaldise formula_22 panna kirja lühemal kujul. Lühendamiseks saab kasutada ka tühikuid. Näiteks avaldise formula_23 saab kirja panna kujul formula_24. Keerukamate avaldiste puhul muidugi sulgudeta läbi ei saa. Sulgude alternatiiviks on küll näiteks prefikstähistus, kuid see on raskesti jälgitav.
Rühmoidide homomorfismid.
Rühmoidide homomorfism ehk rühmoidide morfism on kujutus formula_25 rühmoidist formula_1 rühmoidi formula_27, mis säilitab rühmoidi tehte:
 formula_28,
kus formula_29 on formula_30 vastavalt rühmoidi formula_1 ja rühmoidi formula_27 tehe.
Vaba rühmoid.
Vaba rühmoidi mittetühjal hulgal formula_33 moodustavad formaalsed avaldised, mis on saadud hulga formula_33 elementide sümbolitest, millele on rakendatud rühmoidi tehet koos sulgudega. Olgu näiteks formula_35 Siis sisaldab vaba poolrühm üle formula_33 muu hulgas elemente
formula_37 mis on kõik omavahel erinevad. 
Formaalselt võib vaba poolrühma üle mittetühja hulga formula_33 defineerida kui hulga, millesse kuuluvad kõik lõplikud binaarpuud koos iga lehe juurde kirjutatud hulga formula_33 elemendiga. Kahe puu formula_40 ja formula_41 korrutis formula_42 on puu, mille juurel on vasakpoolne alampuu formula_40 ja parempoolne alampuu formula_41.
Psührofiilid

Psührofiilid on ekstremofiilsed organismid, kelle elutegevuseks on soodsad ebatavaliselt madalad temperatuurid.
Tavaliselt eristatakse klassikalisi psührofiile ja psührotroofe.
Klassikalised psührofiilid.
Klassikaliste psührofiilide optimaalne temperatuur on 15 °C või madalam ning nad ei saa elada kliimas, kus maksimaalne temperatuur on üle 20 °C. Neid on palju jäistes paikades (näiteks Antarktika) ja külmas ookeanipõhjas.
Antarktikas leiduvate krüptoendoliitide jaoks on soodne temperatuur kuni –15 °C.
On leitud baktereid, kes elavad jää sees olevates pisikestes soolase vee taskutes temperatuuril –15 °C. Selles keskkonnas elavad ka diatoomid.
Kui Marsil on elu, siis peab seal olema tegemist psührofiilidega. Võib-olla on need kivimite sees elavad endoliidid. Sama kehtib tingimuste kohta suuremas osas Päikesesüsteemist.
Psührotroofid.
Psührotroofidele sobiv temperatuurivahemik 0 °C kuni umbes 40 °C. Psührotroofe leidub klassikalistest psührofiilidest palju arvukamalt. Nad on eriti olulised toidumikrobioloogidele, sest nad võivad elada külmkapis ja külmkambris ning põhjustada toidu riknemist.
Lev Tolstoi

Lev Nikolajevitš Tolstoi (Tolstoi ise hääldas eesnime kujul Ljov; eesti keeles kasutatakse ka nimekuju "Leo Tolstoi"; vene keeles Лев (Лёв) Николаевич Толстой, vanas kirjaviisis Левъ (Лёвъ) Николаевичъ Толстой; 9. september (vana kalendri järgi 28. august) 1828 – 20. november (7. november) 1910) oli vene kirjanik. Krahv.
Elukäik.
Lev Tolstoi sündis Tula lähedal Jasnaja Poljanas vanast aadlisuguvõsast pärit mõisniku pojana. Tema ema suri 1830. ja isa 1837. aastal. Tolstoi koos vendade-õdedega kasvas üles sugulaste juures.
Aastatel 1844–1847 õppis Kaasani ülikoolis orientalistikat ja õigusteadust, kuid jättis ülikooli pooleli ning naasis kodukohta.
Aastatel 1851–1856 teenis ta ohvitserina Kaukaasias, 1854–1855 võttis osa Krimmi sõjast.
Aastal 1859 avas Lev Tolstoi Jasnaja Poljanas kooli talulastele.
Aastal 1862 abiellus ta nimeka Moskva arsti 18-aastase tütre Sofia Behrsiga. Neil oli 13 last, kellest viis suri juba lapsepõlves. Tolstoil oli ka üks abieluväline poeg.
1901. aastal Tolstoi haigestus raskelt ja pidi palju aastaid veetma Krimmis.
10. novembril 1910 lahkus Lev Tolstoi salaja Jasnaja Poljanast. Tal ei olnud kindlat tegevusplaani. Reisil olles Tolstoi külmetas ja haigestus kopsupõletikku ning suri 20. novembril 1910 Rjazani kubermangus Astapovos jaamaülema majas.
Lev Tolstoi maeti 23. novembril 1910 Jasnaja Poljanasse. Tema sarka tulid saatma tuhanded talupojad üle kogu Venemaa.
Looming.
Tolstoi looming kajastab peamiselt vene elu, mida ta ise nägi ja koges.
Tema esimene kirjandusteos, autobiograafiline jutustus "Lapsepõlv", ilmus 1852. aastal ajakirjas Sovremennik. Triloogia järgmised osad kandsid pealkirju "Poisiiga" ja "Noorus". 1855–1856 kirjutas ta oma kuulsusele aluse pannud teose "Sevastoopoli jutustused", millele järgnesid 1864–1869. aastal "Sõda ja rahu" ning 1877. aastal "Anna Karenina".
Tolstoi viimased teosed olid "Pimeduse võimus" (1886); "Kreutzeri sonaat" (1890) ning "Ülestõusmine" (1899).
Kalba ahelik

Kalba ahelik (kasahhi "Қалба жотасы") on mäeahelik Aasias Kasahstani Ida-Kasahstani oblastis. See on Altai osa, mis kulgeb Irtõši vasakkaldal ida–läänesuunalisena ligi 400 km pikkuselt. Kõrgus kuni 1606 meetrit.
Tsütoplasma

Tsütoplasma on raku kogu elussisu (protoplast), välja arvatud rakutuum. Väljastpoolt piirab tsütoplasmat rakumembraan. 
Taimerakus, mille sees on tohutu tsentraalvakuool, piirab tsütoplasmat väljastpoolt plasmalemm ning seestpoolt tonoplast, mis on samuti biomembraan. 
Tsütoplasma koosneb umbes 80% vett sisaldavast rakuvedelikust (tsütosoolist), valkudest, mikrotuubulitest ja (eukarüootidel) rakuorganellidest. 
Prokarüootidel (bakterirakkudel) paikneb pärilikkusaine DNA kujul vabalt tsütoplasmas, eukarüootidel paikneb see rakutuumas.
Rakubioloogia

Tsütoloogia ehk rakubioloogia ehk rakuteadus ehk rakuõpetus (, "kytos" – 'rakk', "logos" – õpetus) on bioloogia haru, milles mikroskoobi ja molekulaarbioloogiliste meetodite abil uuritakse rakkude ehitust ja elutegevust, et mõista bioloogilisi protsesse rakutasandil. 
Peatähelepanu pööratakse raku kompartmentide, organellide ja teiste tähtsate koostisosade, nagu plasmamembraani, taimerakukesta ja tsütosooli uurimisele. Teised huvivaldkonnad on raku jagunemine, apoptoos, diferentseerumine, rakkudevaheline "kommunikatsioon", raku motiilsus ja rakukontaktid eukarüootidel. 
Tsütoloogia on tihedas kontaktis biokeemia, molekulaarbioloogia, füsioloogia, arengubioloogia, botaanika, zooloogia ja immunoloogiaga. Peale selle on tsütoloogia seotud praegu aktuaalse kloonimise teemaga. 
Liigitus.
Tsütoloogia liigid on järgmised:
Tsütopatoloogia.
Meditsiiniteaduse kaudu teatakse tsütopatoloogiat kui teadusharu, mis uurib, klassifitseerib ning diagnoosib ja püüab kaasaegseid tehnikaid, meetodeid ning medikamente kasutades kõrvaldada tekitatud ja/või tekkinud rakumuutusi loomadel, lindudel jpt. 
Kliiniline tsütopatoloogia.
Kliiniline tsütopatoloogia on laborimeditsiini allharu, mis tegeleb valdavalt haiguste diagnoosimisega rakutasandil.
Kaljuahelik

Kaljuahelik (vene "Скалистый хребет") on mäestik Venemaal. Ta on osa Suur-Kaukasusest. Kulgeb loode-kagu sihis paralleelselt Peaahelikuga ja sellest kirdes. Kõrgus kuni 3646 meetrit.
Kaljuahelik asub Venemaa Krasnodari ja Stavropoli krai, Karatšai-Tšerkessia, Kabardi-Balkaaria ning Põhja-Osseetia aladel.
Magma

Magma on Maa sisemuses asuv ülessulanud kivimeist koosnev vedel mass.
Magma on tekkinud sügaval maakoores, kus kivimite ülessulamiseks on sobivad tingimused. Läbi vulkaanipursete maapinnani jõudnud magmat nimetatakse laavaks. Peaaegu alati sisaldab magma peale vedelas olekus osa ka gaase ja tahkeid osi. Gaasiliseks komponendiks on magmas peamiselt veeaur ja süsinikdioksiid, tahkeks aga peamiselt kristalliseeruvad mineraalid. Magmast või selle maapinnale paiskudes tekkinud laavast moodustuvad magma- ehk tardkivimid.
Magma võib tekkida kolme teguri mõjul. Kõige ilmsem on temperatuuritõus. Kui kivimite temperatuur tõuseb kõrgemale vastava kivimi solidusest (punkt antud rõhu ja koostise korral, kus algab sulamine), siis hakkab kivim sulama. Kivimeil pole sulamispunkti, sest nad pole puhtad ained. Sulamine toimub temperatuurivahemikus, kusjuures sulanud aine koostis erineb tahke aine keskmisest koostisest. Nad võrdsustuvad alles siis, kui kogu kivim on üles sulanud. Maa magma tekkes on aga temperatuuritõus märksa vähem oluline kui kaks ülejäänut tegurit, milleks on rõhu muutus ja kivimite koostise muutus. Kui rõhk alaneb, siis langeb ka kivimite sulamistemperatuur. See on peamine viis, kuidas magma Maal tekib. Ookeanide keskahelike all on vahevöö konvektiivsed tõusuvoolud, mis toovad kivimid madalama rõhuga piirkonda, kus algab osaline sulamine. Kolmandaks oluliseks sulamisviisiks on koostise muutus, peamiselt vee lisandumine süsteemi ning sellist tüüpi sulamine on eelkõige omane subduktsioonivööndeile. Sügavamale sukelduvad kivimid hakkavad moonduma ning vesi tõrjutakse mineraalide kristallstruktuurist välja. Vesi kivimite pooriruumis alandab kivimite sulamistemperatuuri ning algatab teatud sügavuses sulamise. 
Maapinna lähedal on magma temperatuur ligikaudu 700...1200 °C, sõltudes keemilisest koostisest. Ränirikas magma on ränivaesest reeglina madalatemperatuurilisem. Magma tihedus jääb vahemikku 2,2...3 g/cm³, olles keskmiselt 90% sama koostisega tardkivimi tihedusest. Põhiosa magma koostisest moodustavad räni ja hapniku ioonid, kuid peale nende sisaldab magma alati ka kaltsiumi, alumiiniumi, vesinikku, naatriumi jne.
Termin "magma" võeti kasutusele aastal 1825.
Yvert et Tellier

Yvert et Tellier ehk Yvert &amp; Tellier on 1896. aastal asutatud Prantsusmaa firma, mis avaldab filatelistide tarbeks margikatalooge, sealhulgas CD-ROM-idel, ning müüb postmarke ja filateeliatarvikuid. 
Kirjastuse peakorter on Põhja-Prantsusmaal Amiens'is. Logol on kujutatud ring, mis on jaotatud lumehelbe ja naerva päikese vahel. 
Yvert et Tellieri väljaanded on põhilised teatmeteosed Prantsusmaa ja teiste prantsuskeelsete maade markide kohta. Siiski katavad nad kõik maad. Koos Théodore Championi seltsiga annab ta välja möödunud aastal ilmunud maailma postmarkide kataloogi. Aastatel 1840–1940 ilmunud postmargid on hiljuti mahutatud ühte köitesse.
Algul anti kataloogi välja kolmes köites: 
Alates 1970. aastatest koosneb iga köide mitmest andest. Aastal 2005 on kataloogis kokku 16 annet. 
Alates 2001. aastal on konkurendiks saanud Dallay kataloog, kus markide pildid on suuremad ning on ära toodud andmed joonistaja või graveerija, ilmumiskuupäeva, väljalaske- ja käibelt kadumise aja jne kohta. Yvert ja Tellier on lasknud kohtulikult kinnitada oma autoriõigust numeratsioonile. Peale selle annab ta 2005. aastast kataloogiga kaasa tasuta CD-ROM-i, on alandanud Prantsusmaa markide kataloogi hinda ning on lisanud andmed jooksval aastal välja anda kavatsetavate markide kohta.
Andres Põder

Andres Põder (sündinud 22. novembril 1949 Haapsalus) on eesti luteri vaimulik, aastatel 2005–2014 Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop ja 2013–2022 Eesti Kirikute Nõukogu president . 
Aseõpetajaks ordineeriti ta 19. septembril 1976. Õpetaja õigused sai ta pärast Usuteaduse Instituudi lõpetamist 8. detsembril 1980. 
Andres Põder on teeninud Viru-Nigula ja Kunda, Suure-Jaani ja Kõpu, Räpina ja Mehikoorma ning Pärnu Eliisabeti kogudust. 
Koguduste teenimise kõrval on Põder täitnud 1987–1990 Võru praostkonna abipraosti ning 1990–2005 Pärnu praostkonna praosti kohustusi ja olnud 1990–2005 konsistooriumi assessor. 
Ta oli Eesti Kongressi liige ja Pärnu linnavolikogu aseesimees. 
EELK peapiiskopiks valis kirikukogu Põdra 24. novembril 2004. Valimiste esimeses voorus sai Põder 17 häält ja Tartu praost Joel Luhamets 19 häält. Nende vahel korraldatud teises valimisvoorus kogus Põder 32 häält Luhametsa 25 hääle vastu .
Pärast valimisi astus Põder välja Isamaaliidust ja loobus Pärnu linnavolikogu saadiku kohast. Ta kolis Tallinna, kus tal on kirikuvalitsuse majas ametikorter .
Ametisse seadis Põdra 2. veebruaril 2005 Tallinna Toomkirikus peapiiskop Jaan Kiivit juunior. Ametisse seadmisel osales ja assisteeris 15 piiskoppi 11-nest riigist. 
8. aprillil 2005 viibis Põder koos president Arnold Rüütli ja proua Ingrid Rüütliga ning teiste Eesti delegatsiooni liikmetega Vatikanis paavst Johannes Paulus II matusel . 
6. mail 2007 ordineeris Põder Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus Siberi Evangeelse Luterliku Kiriku esimeseks piiskopiks Vsevolod Lõtkini. 
10. juunil 2007 pühitses Põder ametisse Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku (E.E.L.K.) peapiiskopi doktor Andres Tauli .
13. novembril 2010 allkirjastas peapiiskop Põder koos piiskop Tauliga Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus E.E.L.K. ja EELK nähtavat ühtsust kinnitava lepingu. 
24. aprillil 2013 allkirjastas peapiiskop Põder koos metropoliit Stefanusega ühiskomisjoni töö tulemusel valminud esimese EAÕK ja EELK ühisavalduse “Euharistia ja jumalateenistus”. 
22. novembril 2014 läks Põder seoses 65. eluaasta täitumisega emerituuri.
Isiklikku.
Vanemad: Johannes (1900–1982) ja Elviine Põder (1915–2015). 
Andres Põdra abikaasa on jurist Marje Põder (neiuna Marje Toots, sündinud 1952), kes on tegutsenud nii EELK juriidilise kui halduskomisjoni sekretärina, EELK ja E.E.L.K. ühinemiskomisjoni liikmena kui ka EELK Pühapäevakooliühenduse esinaisena. 
Neil on kaks poega, Thomas-Andreas Põder ja Johann-Christian Põder, kes on mõlemad teoloogid ja ühtlasi luterliku kiriku vaimulikud. Tütar Anne-Maarja hukkus 2004. aastal liiklusõnnetuses.
Tallinna Jaani kirik

Tallinna Jaani kirik asub Tallinnas Vabaduse väljakul. Kirik on pühitsetud evangelist Johannesele. Tegemist on Eesti ühe varaseima uusgooti stiilis kirikuga.
Kiriku arhitekt oli kubermanguarhitekt (Tallinna peaarhitekt) Christoph August Gabler. Kiriku ehitus algas 1862. aastal, kirik valmis 1867. aastal ja pühitseti sama aasta 3. advendil.
Tallinna Jaani kiriku ehitamise ajendiks oli asjaolu, et traditsiooniliselt Eesti kogudusele kuulunud Püha Vaimu kirik linna ajaloolises keskuses Tallinna vanalinnas jäi 14 000-liikmeliseks kasvanud kogudusele väikeseks. Raha kogumist uue kiriku ehitamiseks alustati juba 1851. aastal. Tallinna magistraadilt, kellel oli kirikule patronaadiõigus, saadi ehitamiseks luba Toomgildi päralt olnud krundile väljaspool Tallinna linnamüüri.
Koguduse ülemõpetaja 1861–1867 Theodor Lutheri ettepanekul sai kirik endale evangelist Johannese järgi mugandatud nime – Jaani kirik.
Kirikuarhitektuur.
Kolmelööviline basiilika, millega läänes liitub nelinurkne telkkiivriga torn, idas väiksem polügonaalne kooriruum, põhjas ja lõunas sümmeetriliselt käärkamber ja eeskoda. Pikihoone seinad on liigendatud tugipiilarite ja teravkaarakendega. Teravkaarsed portaalid on Tallinna hilisgootikale tüüpiliste talumiplaatidega. Akendel on puidust leekestiilis ehisraamistikud. Kesklööv on kõrge; ristvõlvide vööndkaared toetuvad rippkonsoolidele, külglöövidel on tähekujulised servjoonvõlvid. Sees on eklektiline oreliväär ja uusgooti stiilis altarisein.
Altarimaali "Kolgata" tegi 1867. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemik ja professor Karl Gottlieb Wenig.
1867. aasta jõuludeks valminud esimese oreli ehitas 1869. aastal orelimeister Gustav Normann. Aastatel 1911–1913 ehitas orelimeister August Terkmann oreli ümber. 2005–2009 restaureeris oreli orelimeister Martin ter Haseborg (Saksa orelifirma Orgelbau in Ostfriesland). Enne restaureerimistööde algust ehitas Martin ter Haseborg kirikusse ka uue koorioreli. Lisaks taastas orelifirma suure oreli juurde 1913. aastal ehitatud altaritaguse kajaoreli.
1930. aastate lõpul oli plaan seoses Vabadussõja monumendi ehitamisega Vabaduse väljakule kirik lammutada ja kogudus paigutada ümber Oleviste või Niguliste kirikusse.
Kiriku vitraažakende autor on kunstnik Eva-Aet Jänes. Aastatel 2009–2017 valminud altari- ja kantslikatete autor on tekstiilikunstnik Tiina Puhkan.
‘Aţbarah' jõgi

‘Aţbarah (araabia عطبرة, amhara አትባራ፡ወንዝ (Atbara wenz)) on jõgi Aafrika kirdeosas Etioopia ja Sudaani piiril. Algab Etioopia mägismaa läänenõlvult Tana järvest põhja poolt. Sudaani platoole laskunud, voolab loodesse. Pikkus 1120 km.
Suubub paremalt Niilusesse, olles selle allavoolu viimane regulaarselt voolav lisajõgi. Vihmaperioodil juulist novembrini on veerikas. Talviti kuivab ega jõua Niiluseni.
Karabahhi ahelik

Karabahhi ahelik (aserbaidžaani "Qarabağ silsiləsi", armeenia Ղարաբաղի լեռնաշղթա (Gharabaghi lernašghtha)) on mäestik Aasias Aserbaidžaanis Mägi-Karabahhi alal. Ta on Väike-Kaukasuse osa. Kulgeb loode-kagu sihis Tərtəri ja Araksi jõe vahel. Kõrgus kuni 2725 meetrit.
Barat Daya saared

Barat Daya saared (indoneesia "Kepulauan Barat Daya") on saarteahelik Malai saarestikus, Väikestest Sunda saartest idas. 
Saarte pindala on kokku umbes 7000 km². Saared on vulkaanilise tekkega ja seetõttu mägised, kõrgus kuni 1412 meetrit. Kuuluvad Indoneesiale.
Allegooria

Allegooria (kreeka keeles "allegorein" 'rääkima piltlikult, ülekantud tähenduses') on abstraktse mõiste kujutamine kellegi või millegi konkreetsena, näiteks isikustamise ehk personifikatsiooni kaudu, samuti sellisel võttel põhinev kirjandus- või kunstiteos.
Allegooriat võidakse rakendada puhtkunstilistel, kuid ka poliitilistel, õpetuslikel (moraliseerivatel) jms eesmärkidel. Keskajal olid allegooriad tähtsal kohal kristlikus kunstis, kuna võimaldasid demonstreerida võrdkujusid ja jutustada lugusid ka ühiskonnas, kus valdav osa inimestest ei osanud lugeda ega kirjutada.
Kirjandus- ja kunstiteoseid võidakse mõista allegooriana ka juhul, kui autor seda nii ei kavatsenud. Näiteks on J. R. R. Tolkieni fantaasiatriloogiat "Sõrmuste isand" peetud Teise maailmasõja allegooriaks, samuti on levinud Herman Melville'i romaani "Moby Dick" allegoorilised tõlgendused. Vahel on allegoorilisus küsitav või teadmata – nii on allegooriat ja sümbolismi kasutatud eri ajastutel tsensuurist möödahiilimiseks, mistõttu repressiivses ühiskonnas omakorda kahtlustatakse poliitilistes allegooria kasutamises isegi neid autoreid, kes seda teha pole kavatsenud.
Kirjanduses.
Kirjanduses väljendub allegooria mõistukõnena, mille eesmärk on rääkida kellestki või millestki varjatult, teiste tegelaste või sümbolite kaudu. Allegoorilises tekstis kujutatud isikute, nähtuste, olukordade taga saab näha teisi isikuid, nähtusi, olukordi. Nii on allegoorial kaks tähendustasandit: see, mida jutustatakse, ja see, mida selle all mõeldakse või millele vihjatakse. Näiteks jutustades lugu loomtegelaste elust, mõeldakse selle all suhteid inimühiskonnas.
Allegoorilised on paljud teosed kirjanduses ja rahvaluules, näiteks keskaegne "Roosiromaan", Jonathan Swifti "Gulliveri reisid", George Orwelli "Loomade farm" jpt. Allegooriliste žanride hulka kuuluvad valmid ja loomamuinasjutud. Kõige levinumad allegoorilised tekstid on vanasõnad ja kinnisväljendid nagu "kuldne süda".
Kunstis.
Kunstis väljenduvad allegooriad tihti abstraktsete mõistete kujutamises inimeste või loomadena; pildiline kujutus võimaldab näidata mõistetevahelisi seoseid, neid kõrvutada või vastandada. Allegooriatel on tugev traditsioon maalikunstis ja sellele lähedastes kunstiliikides, kuid neid on kasutatud ka näiteks filmides. Tihti kasutatakse allegooriaid karikatuuris.
Albert Camus

Albert Camus [alb'eer kam'üü] (; 7. november 1913 – 4. jaanuar 1960) oli prantsuse kirjanik ja filosoof. Kuigi teda on tihti seostatud eksistentsialismiga, eelistas ta, et teda tuntaks pigem inimese ja mõtlejana kui mingi koolkonna või ideoloogia esindajana.
1957. aastal pälvis Albert Camus Nobeli kirjandusauhinna. Ta oli esimene Aafrikas sündinud inimene, kes sai Nobeli kirjandusauhinna. Ta on ühtlasi laureaatidest kõige nooremana surnud: ta hukkus autoõnnetuses vaid kolm aastat pärast auhinna saamist.
Elukäik.
Albert Camus sündis Alžeerias Mondovi külas pere teise pojana. Tema ema oli Hispaania, isa Prantsuse päritolu. Pärast isa surma Marne'i lahingus kolis ema koos poegadega Belcourti, Alžiiri vaesesse linnaossa. Seal käis Albert Camus põhikoolis ja gümnaasiumis ning õppis Alžiiri ülikoolis filosoofiat.
17-aastaselt haigestus Albert Camus kopsutuberkuloosi.
1938. aastast töötas ta vasakpoolse ajalehe Alger Républicain reporterina. Kuigi tema alaks olid kunst ja kultuur ning eelkõige just retsensioonid, kirjutas ta ka artikleid, milles paljastas alžeerlaste piinamist ja rõhumist Prantsuse koloniaalvõimude poolt. 
Aastal 1940 lahkus sünnimaalt ja asus elama Pariisi. Algul töötas ta ajalehe Paris Soir toimetuse sekretärina, 1943. aasta lõpust oli ta kirjastuse Gallimard toimetaja. Toimetajatöö kõrvalt tegi ajakirjanikuna kaastööd vastupanuliikumise ajalehele Combat, mille juhtimise ta peagi ka üle võttis.
Albert Camus hukkus 4. jaanuaril 1960 autoõnnetuse tagajärjel, õnnetuses hukkus ka tema kirjastaja Michel Gallimard. 
Mõrvakahtlus.
2011. aastal kirjutas Itaalia ajaleht Corriere della Sera viitega tšehhi luuletaja ja tõlkija Jan Zábrana päevikule, et avarii võis korraldada Nõukogude salateenistus KGB, kuna varem Nõukogude-sõbralik Camus hakkas kritiseerima Nõukogude Liitu.
Zábrana andmeil andis käsu Nõukogude Liidu välisminister Dmitri Šepilov. Ajendiks olnud 1957. aasta märtsis Prantsuse ajakirjas Franc-tireur ilmunud artikkel, milles Camus ründas Šepilovit, pidades teda vastutavaks Ungari sündmuste eest. Moskva otsust saata sõjavägi 1956. aastal Ungari ülestõusu maha suruma nimetas Camus "Šepilovi veresaunaks".
Aasta pärast vihastas Camus Nõukogude võime veel enam, toetades avalikult vene kirjanikku Boris Pasternakki, kes pälvis Nobeli kirjandusauhinna Nõukogude Liidus keelatud romaani "Doktor Živago" eest ning kellel seetõttu keelati auhinda vastu võtta. Corriere della Sera hinnangul olnuks Nõukogude salateenistustel piisavalt põhjust, et Camus kõrvaldada.
Camus biograafia "Albert Camus: Une Vie" autor Olivier Todd kinnitas seevastu, et Nõukogude arhiivides töötades ei leidnud ta vähimatki vihjet sellise teooria toetuseks. Ehkki ta ei pea mõrva võimatuks ning KGB kasutas sageli musta töö tegemiseks tšehhe, ei ole Camus' mõrv Toddi hinnangul siiski tõenäoline.