Sõpruse park

Sõpruse park on park Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Põltsamaa linnas. Pargi rajamist alustati 1973. aastal. Sinna on istutanud puid mitmed Eesti tuntud riigimehed, välisriikide suursaadikud, sportlased jt. 
Pargis asuvad Tauno Kangro monumentaalskulptuurid "Kalevipoeg kündmas ja "Tee Olümposele". Viimasele on graveeritud kõigi Eesti olümpiamedalivõitjate nimed. Sõpruse pargis toimus 2004. aastal rahvusvaheline graniitskulptuuride festival ja 2010. aastal üleriigilise tähtsusega digilaulupidu "Ühtelaulmine". Park võeti 1992. aastal kaitse alla ja see oli kaitse all 2020. aastani.
Asukoht.
Sõpruse park paikneb Põltsamaa linna kirdeservas, see piirneb põhjast Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa teega ja idast Jõgeva–Põltsamaa teega. Lõunas on pargi piiriks Paju tänav ning läänes Ringtee tänav ühes selle ääres paikneva elamurajooniga. Pargialune maa kuulub kohalikule omavalitsusele, selle pindala on 6,4 hektarit.
Pargi projekteerimine.
1969. aastal valmis Põltsamaal tollase M. Lillevere nimelise kolhoosi administratiivhoone ja alustati ettevalmistusi kortermajade ehituseks. Kuna piirkond oli lage ja ümbritsetud põldudest, asuti otsima võimalusi selle haljastamiseks. Mõtte rajada lagedale alale park käis välja tollane kolhoosi spordiinstruktor, metsainseneri haridusega Ants Paju, kes oli hiljem ka pargi peamine arendaja.
Ants Paju on hiljem meenutanud idee sündi järgmiselt:
Enne pargi rajamist oli Tallinna–Tartu maantee äärde juba istutatud kaseallee, pargiala piiril paiknenud eravaldus oli aga eraldatud muust territooriumist kaskede ja mändidega.
Projekteerimisel oli M. Lillevere nimelise kolhoosil valida kahe haljastuslahenduse vahel. Oma lahenduse pakkusid välja Kaarepere haljastusgrupp eesotsas maastikuarhitekt Ene Ilvesega ja maastikuarhitekt Aleksander Niine. Esimene neist tugines tollastele koduaia kujundusprintsiipidele: palju haruldasi puid ja põõsaid väikeste rühmadena ning üksikult. Niine pakkus välja lihtsama ja lakoonilisema, ümbritsevate hoonetega paremini sobituva lahendi. Hiljem on pargi projekteerinud Ene Ilves möönnud, et Aleksander Niine pakutu olnuks parem. 
Ettevalmistused pargi rajamiseks algasid 1972. aastal, mil mõõdistati maa-ala. Projekteerimisel lähtuti klassikalise vabakujulise pargi kujundusprintsiipidest. Pargi keskmes on suur pargiaas, mille servadesse kujundati vormi- ja värviaktsente. Algselt moodustasid tihedad puudealad 1/3, hõredad puuderühmad 1/3 ja lagendikud 1/3 pargialast. Pargipuistu kujundamisel lähtuti jalgteedelt avanevatest vaadetest. 
Tööjoonised valmisid 1973. aasta alguseks. Parki on jäetud istutamata projektis ja hilisematel istutusjoonistel välja pakutud põõsad.
Pargi rajamine.
Esimesed puud istutati parki 8. mail 1973. Istikud pärinesid suures osas Luua Metsanduskoolist, osa okaspuid toodi Tartu Puukoolist. Esimese puu istutamisel nimetas tollane M. Lillevere nimelise kolhoosi esimees Voldemar Laos pargi Sõpruse pargiks.
Lisaks Ants Pajule, Ene Ilvesele ja Voldemar Laosele olid esimeste istutajate hulgas Kiira Paju, Vello Kukk, Tiit Kulu, Jaan Matlep, Kalju Korjus, Eduard Korjus, Arvo Soom, Rein Mäll, Ilo Sepp, Einar Maltsroos, Sulev Kont, Enn Erikson, Viktor Kuik, Väino Kulla, Olev Välbe, Villu Ojassalu, Endel Kiisk ning Paide sportlased. 
Pargi rajamist tähistab Sõpruse pargi kivi, mis kaalub 17 tonni ning mille Ants Paju leidis Laiuse kruusakarjäärist. Kivi vundament rajati 1980. aasta mais, sellesse müüriti puid istutanute läkitus tulevastele põlvedele . Tunnuskivi ise paigutati oma kohale 1985. aastal Eesti Looduskaitse Seltsi kokkutuleku ajaks. Kivi avamisel oli kiviraidur Väino Kulla sellesse raiunud horisontaalse ristkülikuna teksti "Sõpruse park", selle alla pargi avamisaasta ja kivi paigaldamise aasta (aastaarvud 1973 ja 1985). Pärast Estonia katastroofi raiuti kivisse vertikaalne joon ja tunnuskivi kujundati ristikiviks, millele kanti Estonia hukku tähistav kuupäev – 28.09.1994.
Sõpruse pargi puude-põõsaste kõrvutamisel lähtuti selle algusaastail maastikuaedniku Georg Kuphaldti koostatud kujundusdendroogiast. 
Nimelised puud.
Pargi eripäraks on see, et sinna on istutanud puid rohked riigi- ja kultuuritegelased, aga ka sportlased. Erilise hoo sai puude istutamine 1980ndatel, mil Ants Paju oli ajakirja Eesti Loodus peatoimetaja. Eesti avanemisega 1980ndate lõpus muutus parki külastanud ja sinna puu istutanud seltskond rahvusvaheliseks. Esimeste välismaalastena istutasid omanimelise puu Soome, Rootsi ja Taani ajakirjanikud.
2024. aasta lõpuks kasvas seal umbes 300 isikustatud puud, millest umbes 170 on tähistatud graniidist tähistuskiviga. Sõpruse parki on omanimeline puu istutanud näiteks Mikk Mikiver (1980. aastal), Tõnu Tamm (1980), Kaljo Kiisk (1981), Rein Karemäe (1981), Tõnu Kaljuste (1996), Hans Küüts (1998), Hans Trass (1998), Alo Ritsing (2004), Lembitu Kuuse (2005) ja paljud teised. 2004. aastast on parki omanimelise puu istutanud kõik hilisemad Eesti olümpiamedalistid. 
Esimese välisriigi riigipeana istutas sinna oma puu 10. juunil 1998 Islandi president Olafur Ragnar Grimsson. USA esimene sõjajärgne suursaadik Eestis Robert Frazure ning Ühendkuningriigi suursaadik Brian Low istutasid oma puud parki vahetult enne Eestist lahkumist. Kui Robert Frazure varsti pärast seda Bosnias hukkus, teatas tema lesk, et saadiku poolt Sõpruse parki istutatud puu on ainus, mille ta oma eluajal istutas. Parki on tamme istutanud Eesti presidendid Lennart Meri ja Arnold Rüütel ning Läti president Vaira Vīķe-Freiberga.
Silmapaistvalt sagedased pargi külastajad on olnud USA suursaadikud Eestis. 1993. aastal istutas sinna hõbedase torkava kuuse USA saatkonna atašee Eestis Kathleen Therese Austin, 1994. aastal istutas Robert Conwey Frasure ebatsuuga, 2004. aastal istutas Aldona Wos valge pihlaka, 2010. aastal istutas Michael C. Polt hariliku tamme, 2015. aastal istutas Jeffrey D. Levine halli pähklipuu ja 2024. aastal istutas George P. Kent õunapuu.
2006. aastal kujundati pargi loodenurka 20. Augusti Klubi tammik, kuhu on oma tamme istutanud need 69 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadikut, kes hääletasid 20. augustil 1991 Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise otsuse poolt.
Skulptuurid.
Sõpruse pargis on ühtekokku 12 skulptuuri. Esimene neist, pargi tunnuskivi, paigaldati 1985. aastal. 2004. aastal toimunud rahvusvahelisel graniitskulptuuride festivalil loodi parki kaheksa taiest. Lisaks paigaldati 2006. aastal sinna Tauno Kangro monumentaalskulptuur "Kalevipoeg kündmas". 
2008. aasta juulis toimunud Eesti Looduskaitse Seltsi 42. kokkutulekul avati pargis mälestuskivi looduskaitseseltsi asutajale ja kauaaegsele eestvedajale Jaan Eilartile . Eilarti pronksbareljeef ja pronksist tähed valmisid skulptor Endel Taniloo ja tema abilise Bruno Kadaku kätetööna, mälestusmärgi kiviosadele andsid lõpliku viimistluse kohalikud kiviraidurid Madis Roio ja Vladimir Savotškin. Skulptuur sai teoks tänu keskkonnaministeeriumi ja eraannetajate rahastustoele.
Graniitskulptuuride festival.
2004. aastal toimus Sõpruse pargis Ants Paju eestvedamisel rahvusvaheline graniitskulptuuride festival. 68 päevaga lõid Poola, Leedu, Läti, Eesti, Soome ja Taani skulptorid Soomest toodud graniidist kaheksa omanäolist skulptuuri. Festival toimus suuresti annetajate toel, kelle nimed on jäädvustatud Leedu skulptori Algirdas Kuzma skulptuuri "Avatud süda" alusesse.
Festivali raames rajati parki järgmised skulptuurid:
Festival avati 13. juunil ning graniitskulptuurid avati pidulikult 20. augustil 2004. Festivali filmis videokaameraga Põltsamaa fotograaf Ellar Sügiste. Neid videokaadreid kasutas Ants Paju oma 42 minuti pikkuses dokumentaalfilmis "Elutöö", mis esilinastus 12. aprillil 2005 Tallinna Kinomajas.
Kalevipoeg kündmas.
19. augustil 2006 avati Sõpruse pargis Tauno Kangro poolt pronksi valatud monumentaalskulptuur "Kalevipoeg kündmas". Skulptuur maksis 1,5 miljonit krooni ja on suurim seni Sõpruse parki rajatuist. Idee eestvedaja Ants Paju on nimetanud taiest kündja põlistamiseks.
Skulptuur paistab Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa teele. Kündva Kalevipoja selja taga olevat künnivagu palistavad seitse mälestuskivi, mis on pühendatud August Wilhelm Hupelile, Peter Ernst Wildele, Caroline ja Gustav Beermanni perele ning nende lastele Emilie ja Christoph Beermannile, kes aitasid kaasa Eesti rahvuslikule ärkamisele. Veel on seal kivid Nõukogude totalitarismi terroris hukkunud ja alandatud eestlaste mälestuseks, monumentaalskulptuuri "Kalevipoeg kündmas" toetajatele-annetajatele ja suurtoetajale AS Kalevile. Seitsmes kivi on nimeta.
"Ühtelaulmine".
2010. aasta 20. augustil korraldas filmiprodutsent ja stsenarist Artur Talvik Eesti taasiseseisvumise aastapäevale pühendatud üleriigilise digilaulupeo "Ühtelaulmine". Videopilt samaaegselt Eesti eri paigus esinenud kooridest jõudis internetti ja Tallinna keskväljakul suurele ekraanile. Ühtelaulmise keskpunktiks oli Sõpruse park.
Pargis esinesid Tartu Ülikooli Akadeemiline Naiskoor, Revalia Kammermeeskoor ja segakoor HUIK!. Koore juhatasid Ants Soots, Ants Üleoja, Alo Ritsing, Triin Koch, Elo Üleoja, Raul Talmar, Kuno Areng ja Hirvo Surva. Kõlasid Friedrich August Saebelmanni "Kaunimad laulud", Ülo Vinteri "Laul põhjamaast", René Eespere "Ärkamise aeg", Karl August Hermanni "Kungla rahvas", Miina Härma "Tuljak", Aleksander Kunileiu "Sind surmani" ja Peep Sarapiku "Ta lendab mesipuu poole". Sõpruse pargist tegi teleülekande telekanal Kanal 2.
Kaitse alla võtmine ja kaitse alt väljaarvamine.
Sõpruse park võeti Jõgeva Maavalitsuse 6. mai 1992. aasta määrusega nr 81 "Kohalike looduskaitsealade moodustamine" kaitse alla, ning selle piirid määrati kindlaks Vabariigi Valitsuse määrusega nr 212 (vastu võetud 05.10.2006). Park oli kaitse all 2020. aastani, mil see arvati Vabariigi Valitsuse määrusega nr 55 (vastu võetud 09.07.2020) kaitsealuste parkide nimekirjast välja. Väljaarvamise põhjuseks toodi loodusobjekti hävimine või selle looduskaitseväärtuse kadumine.