tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johannes Lamparter

Johannes Lamparter (sündinud 8. novembril 2001 Hall in Tirolis) on Austria kahevõistleja.
Tema läbimurdehooaeg oli 2018.–2019. aasta maailma karikasarjas, mil ta jõudis kahel etapil poodiumile. 2021. aasta FIS-i põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel saavutas ta suurepäraseid tulemusi: võitis kaks kuldmedalit, ühe individuaalses suuremäe võistlusel ja teise Paarissprindivõistlus suur mägi HS 137 + 2×7,5 km|võistkondlikus sprindis. Veel võitis ta teatesõidus pronksmedali.
2023. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel võitis ta kolm pronksmedalit: individuaalselt suure mäe võistlusel, teatesõidus ja segateatevõistluses.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Johannes Lamparter on osalenud 72 maailma karikasarja etapil () ja jõudnud poodiumile 28 korral, millest 10 korral kõige kõrgemale astmele.
Kaja Kallase kolmas valitsus

Kaja Kallase kolmas valitsus oli 53. Eesti Vabariigi valitsus, mis astus ametisse 17. aprillil 2023. Valitsuskoalitsiooni kuulusid Eesti Reformierakond, Eesti 200 ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond. Valitsuse moodustas Reformierakonna esimees Kaja Kallas 2023. aasta Riigikogu valimiste järel. Valitsuserakondadel oli Riigikogus 60 kohta.
Valitsus lahkus ametist 23. juulil 2024, sest peaminister Kaja Kallas nimetati Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja kandidaadiks.
Ballet du XXe Siècle

Ballet du XXe Siècle (prantsuse keelest '20. sajandi ballett') oli tantsutrupp, mille asutas 1960. aastal Brüsselis Maurice Béjart ja mis tegutses paljude aastate vältel omaette institutsioonina Théâtre Royal de la Monnaie koosseisus. Trupp viljeles balletti ja nüüdistantsu.
Trupi repertuaar koosnes peamiselt Béjart'i loomingust. Trupp sai kuulsaks suurejooneliste etendustega, milles kasutati rahvamasse ning multimeediumlikku teatraalsust.
Ballet du XXe Siècle'i esitantsijaid olid näiteks Suzanne Farrell ja Jorge Donn. Külalisesinejatena tegid trupis kaasa teiste seas Rudolf Nurejev, Maia Plissetskaja ja Vladimir Vassiljev.
Trupp läks laiali 1987. aastal pärast Béjart'i lahkhelisid La Monnaie direktoriga. Varsti pärast seda asutas Béjart Lausanne'is uue trupi (Béjart Ballet Lausanne).
Béjart Ballet Lausanne

Béjart Ballet Lausanne on tantsutrupp, mille 1987. aastal Šveitsis Lausanne'is asutas Maurice Béjart.
Pärast Béjart'i surma 2007. aastal sai trupi kunstiliseks juhiks varem trupis tantsinud Gil Roman.
Norrent-Fontes

Norrent-Fontes (lääneflaami: "Norrem") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Norrent-Fontes asub umbes 16 km Béthune'ist loodes ja 53 km Lille'ist läänes, teede D94 ja D91 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A26.
Ajalugu.
Roomlastele oli see tuntud kui "Norremum", hiljem 1211. aastal kui "Norrem" ja siis 1240. aastal kui "Norrenc". Fontes'i asundus oli 654. aastal tuntud kui "Adfondenis". Pärast Prantsuse revolutsiooni loodi vald Norrent'i külast ja kolmest asundusest: Fontes, Goulay ja Malznoi. 
Maailmasõdadevahelisel ajal asus vallas üks suuremaid sõjaväelennuvälju Põhja-Prantsusmaal. 1940. aastal mahajäetud kohta kasutasid sakslased 1944. aastal V1 rakettide Londoni suunas lennutamiseks. Jäänused on veel näha Rely teelt.
Noyelles-lès-Vermelles

Noyelles-lès-Vermelles on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Noyelles-lès-Vermelles asub u. 8 km Béthune'ist kagus ja 42 km Lille'ist edelas, teede D943 ja D166 ristumiskoha ümbruses.
School of American Ballet

School of American Ballet (inglise keelest 'Ameerika balletikool') on New Yorgis Lincoln Center's tegutsev balletikool, assotsieerunud balletitrupi New York City Ballet'ga. Tegemist on Ameerika Ühendriikide tuntuima balletikooliga.
Balletikooli asutasid 1934. aastal koreograaf George Balanchine (1904–1983) ja impressaario Lincoln Kirstein.
Kool.
Balletikooli võetakse vastu õpilasi alates kuuendast eluaastast, kuid kutsealast balletiõpet antakse 11–18 aasta vanustele õpilastele. Koolilõpetajad otsivad tööd juhtivates balletitruppides üle maailma, kuid Ameerika Ühendriikides soovitakse pääseda eelkõige sellistesse kui New York City Ballet, American Ballet Theatre, Boston Ballet, San Francisco Ballet, Miami City Ballet, Pacific Northwest Ballet ja Houston Ballet.
Ryūichi Sakamoto

Ryūichi Sakamoto (jaapani keeles 坂本龍一 "Sakamoto Ryūichi"; 17. jaanuar 1952 – 28. märts 2023) oli jaapani helilooja, näitleja ja muusik. Ta oli tuntud peamiselt filmimuusika loojana.
1970. aastatel oli ta ansambli Yellow Magic Orchestra liikmena üks elektroonilise muusika pioneere.
Ta kirjutas muusika Nagisa Ōshima filmile "Merry Christmas, Mr. Lawrence" ning mängis selles David Bowie kõrval üht peaosa. 1987. aastal valminud filmi "Viimane keiser" muusika eest pälvis ta Oscari.
2014. aastal raviti tal söögitoruvähki. 2021. aastal teatas ta, et tal ravitakse jämesoolevähki.
Sakamoto pälvis elu jooksul BAFTA auhinna, kaks Kuldgloobuse auhinda ja Grammy auhinna.
Oblinghem

Oblinghem (pikardi: "Oblinghin") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Oblinghem asub u. 3,2 km Béthune'ist loodes ja 39 km Lille'ist edelas, maantee D180 ääres.
Leopoldov

Leopoldov (kuni 1948. aastani Mestečko, saksa keeles "Leopold-Neustadtl", ungari keeles "Lipótvár", "Újvároska") on linn Slovakkias Trnava maakonnas Hlohoveci ringkonnas. Leopoldov asub Hlohovecist vahetult loodes, Trnavast ligikaudu 15 km idakirdes.
Leopoldov rajati omanitürklaste vastase kindlusena aastatel 1665–1669 Habsburgide Austria valduste valitseja ja Saksa-Rooma keisri Leopold I initsiatiivil. Sama valitseja järgi sai Leopoldov nime. Linnaõigused anti Leopoldovile 1668. aastal.
Linnas asub 1855. aastal kindlusest ümberehitatud Leopoldovi vangla.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Leopoldovi elanikest slovakke 95,49%, tšehhe 0,43% ja ungarlasi 0,23%. Rahvus oli teadmata 3,6%-l inimestest.
Ourton

Ourton (lääneflaami: "Orten") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Ourton asub u. 9,7 km Béthune'ist edelas ja 51 km Lille'ist edelas, teede D86e ja N41 ristumiskoha ümbruses.
Quernes

Quernes (lääneflaami: "Kernes") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Quernes asub 19 km Béthune'ist loodes ja 51 km Lille'ist läänes, teede D186e1 ja D186 ristumiskoha ümbruses.
Rebreuve-Ranchicourt

Rebreuve-Ranchicourt (pikardi: "Arbreuve-Ranchecourt") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Rebreuve-Ranchicourt asub u. 13 km Béthune'ist edelas ja 58 km Lille'ist edelas, teede D341 ja D57 ristumiskoha ümbruses. Vald loodi 1971. aastal, kui liideti endised vallad Rebreuve-sous-les-Monts ja Ranchicourt.
Hurbanovo

Hurbanovo (kuni 1948. aastani Stará Ďala, ungari keeles "Ógyalla", saksa keeles "Altdala") on linn Slovakkias Nitra maakonnas Komárno ringkonnas. Hurbanovo asub Ungari piirist 15 km kaugusel.
Asulat on esmamainitud 1329. aastal.
Linna slovakikeelne nimi muudeti 1948. aastal Hurbanovoks slovaki kirjaniku, ajakirjaniku ja poliitiku Jozef Miloslav Hurbani (1817–1888) auks.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hurbanovo elanikest slovakke 50,62 %, ungarlasi 40,69%, mustlasi 2,4% ja tšehhe 0,37%.
Linnas asub pruulikoda Zlatý Bažant.
Lunar Gateway

Lunar Gateway on Kuu orbiidile plaanitav rahvusvaheline kosmosejaam.
Jaama arenduses osalevad NASA, Euroopa Kosmoseagentuur, JAXA ja Kanada Kosmoseagentuur. Plaanide kohaselt oleks Lunar Gateway esimene kosmosejaam Kuu orbiidil. 
Jaama plaanitakse kasutada vahepeatusena Kuule pinnale suunduvatel mehitatud ja mehitamata missioonidel ning erinevateks teadustöödeks. Lunar Gateways plaanitakse teha uurimistööd planetoloogias, astrofüüsikas, Maa vaatlemisel, heliofüüsikas ja kosmosebioloogias. Jaama ehitus on planeeritud 2020. aastatesse. Gatewayd pole plaanis püsivalt mehitada, kuid see saab olema mehitatud vähemalt korra aastas. Mehitamata oleku ajal on jaam kaugjuhtimisel.
Sobrance

Sobrance (ungari keeles "Szobránc", saksa keeles "Sobranz") on linn Slovakkias Košice maakonnas, Sobrance ringkonna halduskeskus. Sobrance asub Ida-Slovakkia alamikul, Ukraina piirist 11 km kaugusel.
Sobrance on kõige idapoolsem Slovakkia linn.
Asulat on esmamainitud 1344. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sobrance elanikest slovakke 78,01%, mustlasi 16,82%, ukrainlasi 1,75%, tšehhe 0,51%, russiine 0,49% ja ungarlasi 0,29%. Rahvus oli teadmata 1,82%-l elanikest.
Nováky

Nováky (ungari keeles "Nyitranovák", saksa keeles "Anfänger") on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas Prievidza ringkonnas. Nováky asub Nitra jõe ääres.
Asulat on esmamainitud 1113. aastal. Nováky sai linnaõigused 1961. aastal.
Nováky on üks Slovakkia pruunsöetootmise keskusi. Nováky lähedal Zemianske Kostoľany külas asub Nováky soojuselektrijaam.
Suzanne Farrell

 
Suzanne Farrell (sündinud 16. augustil 1945 Cincinnatis) on ameerika balletipedagoog ja endine balletitantsija. 
Farrell lõpetas 1961. aastal School of American Ballet's. Aastatel 1961–1969 tantsis ta New York City Ballet's ja 1969–1975 Brüsselis Maurice Béjart'i trupis Ballet du XXe Siècle. 1975. aastal naasis ta New Yorki, et töötada koreograaf George Balanchine'iga (koostöö kestis kuni viimase surmani 1983. aastal). 
Pärast lavakarjääri lõpetamist 1989. aastal, tegutses Farrell balletipedagoogina (sealhulgas New York City Ballet's). 2000. aastal asutas ta Washingtonis Kennedy Center's balletitrupi Suzanne Farrell Ballet, mis eksisteeris kuni 2017. aastani.
Käbik

Käbik ("Baeospora") on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Rely

Rely on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Rely asub umbes 19 km Béthune'ist läänes ja 55 km Lille'ist edelas, teede D341 ja D90 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A26.
Ajalugu.
Rely küla oli olemas juba galloromaani perioodil ja asus rooma tee ääres, mis ühendas Thérouanne'i, Arrasi ja Boulogne-sur-Meri. &lt;br&gt;Paljudel sellel teel või selle lähedal asuvatel küladel on sama päritolu, nagu Blessy, Estrée-Blanche, Ligny-lès-Aire, Auchy-au-Bois ja Ferfay. Algselt väikesed Rooma jaamad, kuhu väed või konvoid tulid puhkama ja sööma oma reisidel Rooma, Arrasi, Thérouanne'i ja Boulogne'i vahel, arenesid need jaamad seejärel välja ja neist said tänapäeva külad. 
Laia ja sügava vallikraaviga ümbritsetud künkale ehitatud linnus oli pelgupaigaks normannide, flaami ja hispaania armee järjestikuste sissetungide ja rüüstamiste eest. Rely on sajandite jooksul jälginud muutliku Artois' piirkonna saatust:
Jorge Donn

 
Jorge Raúl Itovich Donn (25. veebruar 1947 Ciudad Jardín, Buenos Airese provints – 30. november 1992 Lausanne) oli Argentina päritolu balletitantsija. 
Donn õppis balletitantsijaks Buenos Aireses Teatro Colóni balletikoolis. 1963. aastal siirdus ta Brüsselisse, et astuda Maurice Béjart'i balletitruppi Ballet du XXe Siècle. Varsti edutati ta seal solistiks. Tema lavapartneriteks olid tuntud baleriinid, näiteks Suzanne Farrell, Maia Plissetskaja, Jekaterina Makarova ja Natalija Makarova.
Jorge Donn oli aastatel 1980–1987 Ballet du XXe Siècle kunstiline juht. Alates 1990. aastast töötas ta taas Béjart'iga, nüüd juba tema uues trupis Béjart Ballet Lausanne. 
Donn suri novembris 1992. 
Mälestuse jäädvustamine.
1997. aastal lavastas Béjart ühevaatuselise balleti "Le Presbytère... Ballet for Life" rokkansambli Queen ja Mozarti muusikaga. Lavastuse stsenograaf oli Gianni Versace. Ballett oli pühendatud kõigile neile, kes surid enne oma aega. Esmajärjekorras peeti silmas Queeni solisti Freddy Mercuryt ja Jorge Donni. Esietendus toimus jaanuaris 1997 Pariisis Théâtre national de Chaillot' laval.
Marija Zankovetska

Marija Zankovetska (ukraina keeles Марія Заньковецька; 4. august 1854 – 4. oktoober 1934) oli Ukraina teatrinäitleja. Mõned allikad dateerivad tema sünniks 3. august 1860.
Tema lavanimi Zankovetska tulenes tema sünniküla nimest (tema sünninimi oli Marija Adasovska).
Zankovetska repertuaaris oli rohkem kui 30 rolli. Hääleliigilt oli ta metsosopran. Ta esitas ka ukraina rahvalaule.
Elulugu.
Zankovetska sündis vaesunud mõisniku ja aadliku Kostjantõn Adasovski ning Tšernihhivi linna elaniku (burgessi) Marija Nefedova peres Tšernihhivi kubermangus Nižõni maakonnas Zankõ linnas (praegune Nižõni rajoon). Tal oli palju õdesid-vendi. Zankovetska oli lõpetanud Tšernihhivi linna naisgümnaasiumi.
Aastal 1876 astus ta esmakordselt Nižõni teatri lavale. Tema tööalane karjäär algas 27. oktoobril 1882 Jelizavetgradi Linnateatris (Kropõvnõtskõi) Marko Kropõvnõtskõi juhtimisel. Tema esimene roll oli Natalka Kotljarevskõi näidendis "Natalka Poltavka". Hiljem osales Zankovetska kõige populaarsemates ja professionaalsemates Ukraina truppides: Marko Kropõvnõtskõi, Mõhhailo Starõtskõi, Mõkola Sadovskõi ja Panass Saksahanskõi.
Zankovetska oli Nižõnis alalise riigiteatri avamise aktivist. 1918. aastal organiseeris ta rahvateatri Ukraina trupp M. Zankovetska juhatusel, kus mängisid sellised näitlejad nagu Borõss Romanõtskõi, Andri Rotmõrov jt. Lavastati mitu näidendit, sealhulgas "Natalka Poltavka", "Hetman Dorošenko", "Aza Mustlane". Tunnustades tema lavateeneid, kiitis Ukraina hetman Pavlo Skoropadskõi juunis 1918 heaks ministrite nõukogus resolutsiooni Zankovetskale eluaegse riikliku pensioni määramise kohta.
1922. aastal tähistas Ukraina pidulikult Zankovetska karjääri 40. aastapäeva. Ta oli esimene inimene Ukrainas, kellele valitsus andis vabariigi rahvakunstniku kõrge aunimetuse.
Zankovetska suri 4. oktoobril 1934. Ta on maetud Kiievi Baikove kalmistule.
Peenike sinine joon

 
"Peenike sinine joon" on Rootsi draamasari Malmö politseinike rühma tööst ja igapäevaelust. Sarja on loonud Cilla Jackert ja tootnud Anagram SVT jaoks. 
Esimene hooaeg koosneb kümnest osast ja see esilinastus 17. jaanuaril 2021. Teine hooaeg esilinastus 18. septembril 2022. Sarja kolmanda hooaja esilinastus on kavandatud 2024. aasta septembris.
Pealkiri.
Pealkiri viitab politseisümboolikale, et politsei moodustab kitsa kaitseliini kuritegeliku maailma ja hästi käituvate kodanike vahel. Sümboolikat hakati USA-s kasutama 20. sajandi alguses ning sümbolina ja lipuna hakati seda tunduvalt kasutama 2010. aastate alguses. Sümbolit on kasutatud politseile toetuse näitamiseks, kuid Põhja-Ameerikas on see saanud parempoolse ja rassistliku varjundi. Seetõttu on paljudes Ameerika ja Kanada politseipiirkondades ametnikel keelatud kanda oma vormiriietusel ja varustusel sümboleid. Suurbritannia "The Institute of Race Relations" 2022. aasta raporti kohaselt on peenikest sinist joont hakatud ka Euroopas kasutama rassistliku sümbolina.
Sisukokkuvõte.
Sari leiab aset Malmös väljamõeldud keskkonnas ja räägib loo kuuest politseinikuna töötavast tegelasest. Jälgitakse nende igapäevaseid tegemisi nii tööl kui ka eraelus.
Telesaate autori sõnul esitab sari küsimusi nagu "Kuidas jääda terveks inimeseks, nähes nii palju raskusi ja nii palju kohutavaid asju?" ning "Kuidas saan olla lootusrikas inimene selles maailmas, kus me elame, koos nende probleemidega, mis meil on?" Sari näitab, kuidas peategelased erinevatel viisidel toime tulevad.
Tootmine.
Sarja kirjutas Cilla Jackert ja selle tootis Anagram Rootsi Televisioonile. Sarja idee tekkis, kui Jackert avastas kahe Stockholmis Södermalmil töötava politseiniku poolt loodud Twitteri konto "@yb_sodermalm". Kontolt avaldatud postitused rääkisid igapäevastest juhtumitest politseitöö ajal. Produktsioonifirma Anagrami ettepanekul valiti võttepaigaks Malmö. Cilla Jackert tunnustas Malmöd, sest linn on kontsentreeritum, kus jõukate ja probleemirohkete elurajoonide vahel on lühikesed vahemaad. Lindistused toimusid Malmös 2019. aasta juunist kuni 2020. aasta jaanuarini. Sarja esimeses hooajas valiti rollidesse ka päris politseinikke, arste, sotsiaaltöötajaid ja õdesid.
Jens Lurås Oftebro

Jens Christian Lurås Oftebro (sündinud 21. juulil 2000) on Norra kahevõistleja.
2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võistles ta kolmel alal, saavutades individuaalselt 17. ja võistkondlikus arvestuses 6. koha. 2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel saavutas ta 5 kilomeetris 10. koha ja võitis teatevõistluses pronksmedali.
Ta tegi kontinentaalkarikasarja debüüdi 2017. aasta jaanuaris Høydalsmos ja saavutas oma esimese poodiumikoha 2018. aasta jaanuaris Renas. 2019. aastal võitis ta Klingenthalis kaks osavõistlust. Maailma karikasarja debüüdi tegi ta 2018. aasta märtsis Holmenkollenis, lõpetades 27. kohal.
2019. aasta juunioride MM-il võitis ta lisaks võistkondlikule hõbemedalile individuaalselt sprindis pronksmedali. Seejärel saavutas ta 2018/2019 hooaja lõpetuseks Holmenkollenis maailma karikasarja etapil kuuenda koha.
2019/2020 hooaega alustas ta kolme kolmanda kohaga Rukal ja tuli Ruka minituuril võistlustel teiseks, mille võitis tema kaasmaalane Jarl Magnus Riiber. Sel talvel oli ta veel kolmel korral poodiumil, üldarvestuses oli ta hooaja lõpus neljandal kohal.
2020/2021 hooaja esimesel MK-etapil Rukal võitis ta 29. novembril kolmanda võistluse.
Ta kuulub spordiklubisse IL Jardar1. Ta on Einar Lurås Oftebro noorem vend.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Jens Lurås Oftebro on osalenud 80 maailma karikasarja etapil () ja jõudnud poodiumile 24 korral, millest 4 korral kõige kõrgemale astmele.
The Byrds

The Byrds oli USA folkroki ansambel, mis asutati 1964. aastal Los Angeleses.
Asutajaliikmed olid kitarristid ja lauljad Roger McGuinn, David Crosby ja Gene Clark, basskitarrist Chris Hillman ja trummar Michael Clarke.
1965. aastal ilmunud albumi "Mr. Tambourine Man" nimilugu on Bob Dylani kirjutatud "Mr. Tambourine Man", milles ansambel segas edukalt folkmuusikat rokkmuusikaga. Albumiga kujunes The Byrds üheks folkroki pioneeriks. "Mr. Tambourine Man" sai ansambli läbilöögilooks tõustes nii USA kui Briti edetabelites esikohale.
1967. aastal lahkus ansamblist David Crosby ning asutas ansambli "Crosby, Stills, Nash &amp; Young". The Byrds läks laiali 1973. aastal.
1991. aastal lisati ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Päikesetsükkel

Päikesetsükkel, ka päikese magnetilise aktiivsuse tsükkel või päikeselaikude tsükkel, on ligi 11 aastat kestev, enam-vähem ühtlase rütmi järgi kulgev muutuste järgnevus Päikese aktiivsuses, mida hinnatakse päikeselaikude hulga järgi Päikese pinnal. 
Päikesetsükli jooksul toimuvad muutused nii päikesekiirguse tasemes, päikese laikude hulgas (hindamisel kasutatakse Wolfi arvu) ja suuruses kui ka filamentide, loidete ja krooniaukude esinemise sageduses, kõik need nähtused esinevad sünkroonses vaheldumises, liikudes miinimumaktiivsusega perioodist maksimumaktiivsuse perioodi ja jälle tagasi.
Päikese magnetvälja pöördumine.
Päikese magnetväli pöördub iga tsükli käigus täielikult ümber, pöördumine toimub hetkel, mil päikesetsükkel on oma maksimumi lähedal. Kahe tsükli järel jõuab Päikese magnetväli tagasi oma algsesse seisundisse, olles lõpetanud Hale'i tsüklina tuntud protsessi.
Tsüklite vaatlemine.
Tsükleid on vaadeldud läbi sajandite, jälgides muutusi Päikese välimuses ja seostades neid virmaliste tekkega, kuid kindla definitsiooni sai Päikese aktiivsustsükkel aastal 1843. Tsükleid loendatakse aastast 1755.
25. päikesetsükkel.
25. päikesetsükkel algas aastal 2019. Ehkki varasemad ennustused oletasid, et 25. tsükkel tuleb jahedam kui eelmised, osutus tsükkel oodatust aktiivsemaks. 25. päikesetsükli aktiivsuse maksimumi ennustatakse 2024. aasta lõpuks või 2025. aasta keskpaigaks.
Ben Ferencz

 Benjamin Berell Ferencz (11. märts 1920 Csolt – 7. aprill 2023 Boynton Beach, Florida) oli Ungari juudi päritolu Ameerika Ühendriikide jurist.
Isiklikku.
Ferencz abiellus 1946. aastal New Yorgis noorusaja kallima Gertrude Friediga, oli 73 aastat harmoonilises abielus (kuni Gertrude surmani 2019. aastal) ja kasvatas koos kaasaga üles neli last.
Eesti Teatriliidu eriauhind

Eesti Teatriliidu eriauhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest.
Auhinnaga kaasneb klaasikunstnik Ivo Lille loodud Theodori silm (rahastab Eesti Vabariigi Kultuuriministeerium) ja stipendium, mida rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital.
Eesti Teatriliidu etenduskunsti auhind

Eesti Teatriliidu etenduskunsti auhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest.
Auhinnaga kaasneb klaasikunstnik Ivo Lille loodud Theodori silm (rahastab Eesti Vabariigi Kultuuriministeerium) ja stipendium, mida rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital.
Manoeli teater

Manoeli teater (malta keeles "It-Teatru Manoel") on teatri- ja kontserdimaja Malta pealinnas Vallettas. See on Malta Filharmooniaorkestri (Orkestra Filarmonika Nazzjonali) koduteater.
Manoeli teater asub aadressil "Triq it-Teatru l-Antik".
Teater kannab Malta ordu suurmeistri António Manoel de Vilhena nime, kelle tellimusel ja rahastamisel 1731. aastal nn avaliku teatri ehitusega alustati. Kuni 1873. aastani kandis teater nime "Teatro Pubblico" ja "Teatro Reale".
Teater valmis 10 kuuga ja see avati 19. jaanuaril 1732 Scipione Maffei tragöödiaga "Merope". Mõningate allikate andmetel toimus teatri avamine 9. jaanuaril 1732.
Manoeli teater on üks Euroopa vanimaid järjest tegutsevaid teatreid.
Gertrude Vakar

Gertrude Flora Vakar (sündinud Gertrude Clafton, 1904 Tallinn – 1973) oli tõlkija.
Ta oli peamisi Lev Võgotski tööde tõlkijaid vene keelest inglise keelde.
National Medal of Arts

National Medal of Arts (inglise keelest 'riiklik kunstimedal') on Ameerika Ühendriikide teenetemärk väljapaistva panuse eest kunstivaldkonnas. 
Autasu asutas 1984. aastal Ameerika Ühendriikide Kongress.
Teenetemärke annab kätte Ameerika Ühendriikide president valitsuse nimel.
Autasu afroameeriklaste organisatsioonile.
2021. aasta eest (kätteandmise tseremoonia toimus koroonapandeemia tõttu alles märtsis 2023) määrati autasu teiste seas ka ühiskondlikule organisatsioonile International Association of Blacks in Dance Aafrika diasporaa tantsu säilitamise ja propageerimise eest, millega rikastatakse Ameerika tantsukultuuri.
Autasustamine enne 1984. aastat.
1983. aastal, enne riikliku kunstimedali ametlikku asutamist, andis president Ronald Reagan kätte 13 medalit kunstivaldkonnas silma paistnud persoonile. Autasustatute seas olid näiteks luuletaja Czesław Miłosz, kunstnik Frank Stella ja arhitekt Philip Johnson.
Autasust keeldumine.
Teenetemärgi vastuvõtmisest on keeldunud dirigent Leonard Bernstein 1989. aastal ja luuletaja Adrienne Rich 1977. aastal.
Vjatšeslav Kobrin

Vjatšeslav "Slavka" Kobrin (11. aprill 1958, Tšerepovets, Venemaa – 23. aprill 2016, Costa Rica) oli vene kitarrist ja laulukirjutaja. Ta sai tuntuks ansamblites Magnetic Band (1983–1984) ja Ultima Thule (1986–1990)
Kobrin sündis Venemaal Tšerepovetsis muusikute peres. Tema isa oli filharmoonia direktor ja ema koormeister. Muusikakoolis õppis Kobrin flööti. 1979. aastal asutas Kobrin Tšerepovetsis rokkbändi Rok-Sentyabr.
Ruka

Ruka on 490 meetri kõrgune mägi ja suusakuurort Kuusamos Soomes. Peale mäesuusaalade on seal üle 500 km murdmaasuusarada. Saab rentida mootorsaane, millega sõita piirkonna kokku 600 km mootorsaanimarsruutidel (millest 100 km on safarikorraldajate eramarsruudid). Ruka on ka Karhunkierrose (Kirde-Soomes Sallast Kuusamosse kulgev matkarada) matkaraja lõunapoolne ots. Kokku on Ruka ja Kuusamo piirkonna radu: 160 km matkaradu, 605 km rattamarsruute, 350 km klassifitseeritud aerutamismarsruute (sealhulgas 1.–4. aerutamisklass) ja 100 km paadimarsruute.
1954. aasta talvel avati esimene nõlv, mis nüüd kannab nime Eturinne. Praegune nõlvade arv on 29, mida juhitakse 20 suusatõstukiga. Peaaegu 90 lumepkahurit ja 5 hooldajat teevad tõhusat lumevalmistamist kõigil nõlvadel.
Rukast on saanud mitmekesine turismikeskus, mille aastaringne kasutus kasvab. Talvel toimuvad näiteks põhjaalade suusatamise MK-sarja etapid murdmaasuusatamises, kahevõistluses ja suusahüpetes FIS-i põhja suusaalade hooaeg algab igal aastal Rukal (Nordic Opening). Iga-aastased üleriigilised võistlused toimuvad ka mäesuusatamises ja freestyle-suusatamises ning nendel spordialadel on peetud rahvusvahelisi võistlusi.
Rukal on üks pikemaid suusahooaegu Euroopas, mis algab tavaliselt oktoobris ja lõpeb juunis. Põhihooajal on suusaliftid avatud iga päev 9.30-19. Öösuusatamine toimub ka reedeti kella 19–23 (tavaliselt detsembrist aprilli keskpaigani).
Maksatihha

Maksatihha (vene "Максатиха") on alev Venemaal Tveri oblastis, Maksatihha rajooni keskus. Asub Mologa jõe ääres, 117 km Tverist põhja pool.
Maksatihhat on esmamainitud 1545. aastal. 1928 sai aleviks.
Alevis on 1870. aastast raudteejaam Rõbinski-Bologoje-Pihkva liinil.
2021. aastal oli alevis 7620 elanikku.
Forsüütia

Forsüütia ("Forsythia") on taimeperekond õlipuuliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 11 liiki, millest suurem osa on levinud Ida-Aasias, kuid pärismaisena esineb üks liik Kagu-Aasias.
Eestis selle perekonna liike pärismaisena ei kasva, kuid parkides ja aedades leidub varakevadel õitsevaid kollaste õitega põõsaid, kultivare rühmast "Forsythia x intermedia" (värdforsüütia), vahel ka teisi liike. 
Perekond on saanud nime šoti botaaniku William Forsythi järgi.
TINA (programm)

TINA (inglise keeles "Toolkit for Interactive Network Analysis", lühend TINA) on arvutiprogramm, mis hõlmab vooluringide skemaatilist disainimist, analoogsete ja digitaalsete vooluringide simuleerimist, PCB disainimist ning muid elektroonika disainimise ja simuleerimise vahendeid.
Ajalugu.
TINA on loodud ja arendatud Ungari ettevõtte DesignSoft poolt. Esimene versioon valmis Windowsi platvormi kasutajatele 1993. aastal, see oli TINA 4.0 analoog-, digitaal- ja segaahelate jaoks. TINA 9.0 sisaldab mikrokontrolleri (MCU) simulatsiooni, RF võrgu analüüsi, optimeerimist ja trükkplaadi disainimist. TINA kümnes versioon ilmus aastal 2013 ja üheteistkümnes versioon aastal 2016. Alates 2004. aastast on TINA-TI, mille tootis DesignSoft spetsiaalselt ettevõttele Texas Instruments, saadaval tasuta, aga on ka olemas litsentseeritud versioon integraallülituste ja rakenduste toetamiseks.
Versioonid.
TINA programmi on võimalik soetada mitmes versioonis, mis kõik erinevad üksteisest funktsioonide hulga poolest: 
Täpsemad kitsendused on leitavad TINA kasutujuhendist.
Richebourg (Pas-de-Calais)

Richebourg (pikardi: "Ricquebourq") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Robecq

Robecq (hollandi: "Robeke") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Robecq asub u. 11 km Béthune'ist loodes ja 50 km Lille'ist edelas. Läbi valla voolavad "Canal d’Aire" ning Clarence'i ja Busnes'i jõed.
Renata Lukk

 
Renata Lukk (sündinud 10. juunil 1994 Haapsalus) on Eesti poliitik, alates 2024. aasta 2. maist Tallinna Kristiine linnaosa vanem. 
Haridus.
2016. aastal sai Lukk Tartu Ülikoolis inglise keele ja kirjanduse bakalaureusekraadi, 2018. aastal Euroopa keelte ja kultuuride erialal magistrikraadi; magistritöö käsitles stereotüüpseid õpetajakaraktereid kirjanduses. 2021. aastal sai ta Tallinna Ülikooli Haapsalu Kolledžist rakendusinformaatika bakalaureusekraadi; bakalaureusetöös töötas ta välja eesti-leedu keeleõppe vestmiku mobiilirakenduse prototüübi.
2021. aastal sai ta õpetaja 7. taseme kutse.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Aastatel 2018–2021 töötas ta Läänemaa Ühisgümnaasiumis inglise keele õpetajana ning Haapsalu Kutsehariduskeskuses täiskasvanud loodusgiidide inglise keele õpetajana.
Aastatel 2021–2023 töötas ta Sisekaitseakadeemias välisrahastusega projektide koordinaatori ametikohal. 
Alates 2015. aastast on ta osalenud rohkem kui kümnel Erasmus+ rahastusega noortevahetusel ja rahvusvahelisel koolitusel, sealhulgas koolitajana. 
Poliitiline tegevus.
Renata Lukk on erakonna Eesti 200 liige alates 2021. aasta novembrist. Erakonna noorteorganisatsiooniga Noor Eesti 200 liitus ta 2022. aasta juunis. 
19. novembril 2022 valiti Lukk Noor Eesti 200 üldkogul noorteorganisatsiooni juhiks. Selles rollis oli ta kuni 23. augustini 2023. 
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku valimisringkonnas 12 (Pärnumaa), kogus 291 häält ning ei osutunud valituks. Ta oli samas ringkonnas ka erakonna kampaaniajuht. 
Alates 2023. aasta maist kuni 2024. aasta maini oli ta välisminister Margus Tsahkna nõunik ning alates 2023. aasta juunist 2024. aasta veebruarini Eesti 200 Tallinna piirkonna juhatuse liige. 
30. aprillil 2024 nimetas Tallinna linnavalitsus ta Kristiine linnaosa vanemaks. 
Peamised teemad.
Peamised teemad, mille eest Renata Lukk poliitikas seisab, on haridus, isikuvabadused, vaimne tervis, julgeolek ning välissuhted. Ta on korduvalt meedias võtnud sõna nii naiste õiguste, vaimse tervise kui ka seksuaalse väärkohtlemise teemadel.
Rombly

Rombly on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Rombly asub u. 18 km Béthune'ist loodes ja 50 km Lille'ist läänes, maantee D186 ääres.
Ruitz

Ruitz on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Trompetist Alexis Demailly sündis Ruitzis 1980. aastal.
Ruitz asub u. 8 km Béthune'ist edelas ja 58 km Lille'ist edelas, teede D72 ja D86e ristumiskoha ümbruses.
Kõnnitavus

Kõnnitavuseks nimetatakse linnaplaneerimises linnapiirkonna sobivust jalgsi liikumiseks. 
Kõnnitavas linnaruumis on inimestel võimalik liikuda jalgsi hõlpsasti ja ohutult sihtpunkti ning kõnnitav linnaruum on mugav elamiseks, ostlemiseks või lihtsalt vaba aja veetmiseks. Kõnnitavuse hindamisel on olulised tegurid lühikesed vahemaad ja avaliku ruumi olemasolu kas parkide või kogunemiskohtade näol, mis annavad inimesele põhjuse jalgsi linnas ringi liikuda. Oluline on ka pilkupüüdev arhitektuur ja jalakäijakeskne tänavadisain, mis muudab liikumise huvitavaks, turvaliseks ja mugavaks.
Kõnnitavuse mõõtmine.
Kõnnitavuse mõõtmiseks on eri võimalusi. Üks mõõtmise viise on kõnnitavuse indeks (ingl "walkability index"), millel on viis indikaatorit: 
Andres Sevtšuk uurib, kas kõnnitavust on võimalik hinnata ka tehisintellekti abil.
Suure kõnnitavusnäitajaga linnades on täheldatud linnakodanike paremat tervist, vähenenud õhusaastet ja väiksemat ökoloogilist jalajälge. Inimene, kes elab kõnnitavas linnaruumis, on tõenäoliselt kehaliselt aktiivsem ja kasutab vähem liiklusvahendeid. Kõnnitav infrastruktuur võtab enda alla vähem ruumi ja on ehitatud tihedamalt kui autokeskne linnaruum.
Ukraina kilp

Geoloogias on Ukraina kilp ehk Ukraina kristallmassiiv Ida-Euroopa platvormi edelaosas asuv kilp. Ukraina kilp ja Voroneži massiiv koosnevad edelas ja idas 3,2–3,8 Ga arheilisest maakoorest ning 2,3–2,1 Ga varaproterosoikumi orogeensetest vöönditest. Ukraina kilp on u 1000 km pikk ja kuni 250 km lai.
Sigulda bobi- ja kelgurada

Sigulda bobi- ja kelgurada on Lätis Siguldas asuv bobi- ja kelgurada.
Kirjeldus.
Rajal on 16 kurvi, selle pikkus on 1200 + 220 m. Meeste võistlusraja pikkus on 1200 m, naistel 1000 m. Meeste võistlustel saavutatavad kiirused on kuni 120 km/h. Rada kasutavad treeninguteks ning nii riigisisesteks kui ka rahvusvahelisteks võistlusteks nii bobi- kui kelgusõitjad (sealhulgas skeletonisõitjad).
Ajalugu.
1887. aastal rajati vürst Nikolai Kropotkini toetusel Siguldasse Baltikumi esimene kelgurada. Siguldat kuurordiks arendada soovinud Kropotkin sai idee arvatavasti Šveitsist Sankt Moritzist, kus ühe hotelli juurde oli külalistele meelelahutuseks jääst kelgurada tehtud. Kropotkin reklaamiski Siguldat kui Liivimaa Šveitsi. Kropotkini mõisa maale ehitatud jääst kelgurada oli ühe kurviga ja alla kilomeetri pikk. 1913. aastal ehitati Siguldasse 900 m pikkune bobirada. See hävis Esimese maailmasõja alguses.
1980. aastal otsustati Lätis teiste olemasolevate radade kõrvale teha betoonist kelgurada ja selle asukohaks valiti Sigulda. Raja projekteerisid spetsialistid Saksa Demokraatlikust Vabariigist, selle kulgemistee kujundamisel võeti arvesse kelgusõidutreener Valdis Tiliksi ideid. Ehitustööd viis läbi Jugoslaavia ettevõte Graming. Rada valmis 1986. aastal. Läti taasiseseisvumise järel hakkas trassi haldamisega tegelema osaühing Bobsleja un kamaniņu trase "Sigulda". 2009. aastal ehitati Sigulda bobi- ja kelguraja juurde kelkude, bobide ja skeletonide jaoks tänapäevane stardiestakaad. 2022. aastal liideti trassi haldav ühing suurema osaühinguga Latvijas Nacionālais sporta centrs.
Sigulda bobi- ja kelgurajale on taotletud õigust viia läbi olümpiamängude rennispordialasid (kelgutamine, bobisõit ja skeleton). Läti taotles koos Rootsiga Stockholmile 2026. aasta taliolümpiamängude korraldusõigust ja kuna Rootsis sobivat rada pole, oleksid rennialad toimunud Siguldas. Stockholm siiski valituks ei osutunud. 2023. aastal hakati Lätis aga uurima võimalust samasugune taotlus teha 2030. aasta olümpiamängude korraldusõiguse saamiseks.
Girona FC

Girona Futbol Club, S.A.D. on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Kataloonias Gironas. See mängib Hispaania jalgpalli kõrgliigas La Liga.
Klubi on asutatud 23. juulil 1930. Hooajal 1934/35 mängis Girona esmakordselt Hispaania esiliigas. Hispaania kõrgliigasse kindlustati pääs esimest korda alles 2017. aastal, mil Hispaania esiliigas saadi teine koht. Vahepealsetel aastatel mängiti Hispaania tugevuselt 2.–5. liiga vahel. Esimesel hooajal Hispaania kõrgliigas (2017/18) saavutas Girona 10. koha. Järgmisel hooajal langeti liigast välja. Hispaania kõrgliigasse tõusti tagasi 2022. aastal.
2017. aasta augustis ostis 44,3% klubist City Football Group.
Klubi kodustaadion on Estadi Montilivi, mis mahutab 11 810 pealtvaatajat. See on olnud klubi kodustaadion alates 1970. aastast.
Girona jalgpalliklubi on tuntud seotuse poolest Katalaani rahvuslusega. 
Praegune koosseis.
"Seisuga 4. veebruar 2023"
Vassõl Slipak

Vassõl Jaroslavovõtš Slipak (ukraina keeles Василь Ярославович Сліпак; 20. detsember 1974 – 29. juuni 2016) oli Ukraina ooperilaulja. Alates 1994. aastast esines ta sageli Prantsusmaal sellistes ooperiteatrites nagu Pariisi Rahvusooper ja Opéra Bastille. 
Slipak pälvis ooperilauljana mitu auhinda. Ukraina sõjaväe vabatahtlik Slipak hukkus Donbassi sõja ajal Bahmuti oblastis Luhanske küla lähedal, kus teda tabas Vene snaipri kuul. Ta pälvis vabatahtliku sõdurina tehtud töö eest postuumselt Ukraina kangelase tiitli.
Ooperikarjäär.
1974. aastal Lvivis sündinud Slipakile meeldis lapsepõlvest saati laulda. 11-aastaselt hakkas Slipak laulma Lvivi lastekooris Dudarik. Lvivi konservatooriumi üliõpilasena võitis Slipak vokaalkonkursi Prantsusmaal Clermontis. 1996. aastal sai ta kutse esineda Pariisis Opéra Bastilles. 1997. aastal lõpetas Slipak Lvivis Lõssenko muusikaakadeemia ja asus tööle Pariisi Rahvusooperisse ooperilauljana; tema hääleliik on bariton. 2011. aastaks oli ta oma ala tipus ning pälvis Ungaris Szegedis toimunud Armeli ooperikonkursil ja -festivalil parima meeslaulja auhinna Bizet' ooperist "Carmen" pärit toreadoori aaria esituse eest.
Surm.
Slipak naasis Ukrainasse ja osales 2014. aastal Euromaidanil. 2015. aastal liitus Slipak paremsektori vabatahtliku Ukraina korpuse 7. pataljoni koosseisus võitlustega venemeelsete separatistide vastu. Ta võttis sõjaväe kutsungi Mif, mis viitab tema lemmikaariale, Mefistofelese aariale ooperist "Faust" (tema mitteametlik kutsung oli "Müüt"). Pärast sõda Donbassis kavatses Slipak jätkata karjääri Pariisis.
29. juunil 2016 kella 6 paiku hommikul tapeti Slipak Luhanske lähedal snaiprilasuga. Slipaki elulugu oli põhiteema 2018. aasta dokumentaalfilmis "Müüt".
Slipakile anti postuumselt Ukraina kangelase aunimetus.
Interkalatsioon (keemia)

Interkalatsioon (ladina keeles "intercalare" – 'vahele paigutama') tähendab keemias molekulide, ioonide (harvemini aatomite) ladestamist keemilistes ühendites, ilma et ühendi struktuur seejuures märkimisväärselt muutuks.
Anorgaanilises keemias tähendab interkalatsioon aatomite, ioonide või väikeste molekulide sisestamist kihiliste kristallide kristallivõre tasapindade vahele, näiteks leelismetalli interkalatsiooni grafiiti (nagu näidatud pildil). Saadud ühendeid nimetatakse interkalatsioonikompleksideks.
Selleks, et kristallistruktuur saaks moodustada interkalatsiooniühendeid, peavad interaktsioonijõud kihtide sees olema suured ja külgnevate kihtide vahel väikesed. Kihtvõre ja sisestuskomponentide vahel peab olema võimalikult tugev interaktsioon. Interkalatsioonireaktsiooni soodustab kihtidevaheliste katioonide solvatatsioon. See sõltub sisestatava komponendi keemilistest omadustest ja ka kihtvõre keemilisest olemusest. Lisaks puhtale Van der Waalsi interaktsioonile avaldavad sageli mõju Lewise happe-aluse interaktsioonid.
Kihtvõre keemiline olemus võib olla väga erisugune, näiteks kvaasimetalli kihid grafiidis või siirdemetalli kihid sulfiidides NbS2 või TaS2, samuti pooljuhtsüsteemides TiS 2 ja SnS2 ning mittejuhtivates ühendites, nagu savimineraalid (nt kaoliniit).
Paljud kihtvõred kannavad looduslikku negatiivset kihtlaengut, näiteks vilgukivi-taolised kihtsilikaadid. Elektriliselt neutraalsed kihtvõred on üsna haruldased, näiteks on niisune ülalmainitud kaoliniit. Mõned "neutraalsed" kihtvõred on võimelised moodustama interkalatsioonikomplekse alles pärast tugevate redutseerivate ainete kasutamist. Mõnel juhul võib ladestumist võimaldada ka mittestöhhiomeetriliste preparaatide kasutamine. Mittestöhhiomeetria saavutatakse seejuures redutseerija abil või elektrokeemilise redutseerimisega, rakendades tsüklovoltamperomeetriat, elektrogravimeetriat ja galvanostaatikat.
Kirjeldatud tüüpi reaktsioonide praktiliste ja tehniliste rakenduste valdkondadeks on
Masinkruustangid

Masinkruustangid on mehaaniline seade, mis on ette nähtud töödeldavate detailide paigalhoidmiseks töötlemistoimingute ajal – masinkruustangid võivad toimida käsitsi komponendina või töötlemisseadmena. 
Kasutamine.
Masinkruustange on mitut liiki ja eri suurustes, alates käsikruustangidest kuni raskeveokite kruustangideni. Reeglina on need valmistatud malmist, vahetatavate teraslõugadega ja ette nähtud töödeldava detaili paigalhoidmiseks, näiteks freesimise, puurimise, vormimise ja lihvimise ajal. Masinkruustangid on tavaliselt varustatud käepideme või tommy-lati ehk kangiga, mis aitab materjali kruustangide lõugade vahele kinnitada. Masinakruustangid pingutatakse esmalt käsitsi ja seejärel kasutatakse täiendavat jõudu, näiteks puidust või kummist vasarat. 
Käsikruustangid on reeglina mõeldud puurimisel detailide paigal hoidmiseks. Masinkruustange kasutatakse näiteks freespinkidel või metallist (näiteks terasest) detailide hoidmiseks, et neid oleks võimalik töödelda. Raskeveokite kruustangid eristuvad pöörleva aluse ja siledate lõugade poolest, keskmise koormusega masinkruustangidel on sileda ja ühe soonega lõualuu. Paljud tootmised kasutavad töötlemiskruustange, mis sobivad töödeldava detaili paigalhoidmiseks kiirete töötlustoimingute ajal. 
Täisnurkruustangid võimaldavad mõlemas suunas töötamist kuni 45-kraadise horisontaalse ja 90-kraadise vertikaalse kaldega, nii et töödeldav detail on võimalik asetada tööpingile täisnurga all.
Ülitäpseid kruustange kasutatakse tavaliselt lihvimiseks ja detaili kontrollimiseks. Kruustangide üks lõualuu on sile ja teine soonega ning kruustangide korpus on tavaliselt valmistatud terasest. Ülitäpsed kruustange saab kinnitada töölauale. Neil on liikuv asendatav lõualuu, millel on sageli täiendavad sooned, mis võimaldavad hoida ümarat toorikut.
Isetsentreeruvatel kruustangidel on kaks liigutatavat lõuga, mis tsentreerivad end töödeldava detaili ümber. Väga suurt täpsust nõudvate freesimis- ja puurimistööde puhul on just need kruustangid kasulikud, sest isetsentreeruvate kruustangidega saab töötlemisel säästa aega. Nii kruustangid kui ka lõuad on sageli valmistatud terasest ning siledad lõualuud on vahetatavad.
Sarnaselt isetsentreeruvate masinakruustangidega sobivad ristlibisevad puurpressi kruustangid protsesside jaoks, kus töödeldav detail peab olema täpselt tsentreeritud. Kergemaid töid, nagu puurimist ja freesimist, on tõhusam sooritada ristlibisevate puurpressi kruustangidega, mis liiguvad kahel teljel. Need on tavaliselt terasest ning neil on üks sile ja teine soonega lõualuu. Neid on saab töölauale kinnitades kasutada nii kergemate tööde teostamiseks kui ka muudetava nurga all puurimist ja freesimist nõudvates tööde puhul.
Álki Zéi

Álki Zéi (kreeka keeles Άλκη Ζέη; 15. detsember 1925 – 27. veebruar 2020) oli Kreeka romaani- ja lastekirjanik
Biograafia.
Zéi sündis Ateenas. Ta õppis Ateena Ülikooli filosoofiakoolis, Ateena Odeioni draamakoolis ja Moskva Kinoinstituudi stsenaristikaosakonnas. Aastatel 1954–1964 elas ta poliitilise pagulasena Nõukogude Liidus. 1964. aastal naasis ta koos perega Kreekasse, kuid kõik lahkusid uuesti, kui hunta 1967. aastal võimu haaras. Sel ajal jäi ta Pariisi ja naasis alles pärast diktatuuri langemist.
Álki Zéi hakkas kirjutama väga noorelt. Keskkooli algusaastatel hakkas ta nukuteatrile näidendeid kirjutama. Tema esimene romaan "Tiiger poeaknal" (1963) oli inspireeritud Sámose saarel veedetud lapsepõlvest ja on poolautobiograafiline. Sellele järgnes lasteraamatute sari ja 1987. aastal tema esimene täiskasvanutele mõeldud romaan "Achilleuse kihlatu". Tema raamatuid on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Tema teismeliste romaan "Constantina ja tema ämblikud" (teise nimega "Tina võrk") võitis Kreeka IBBY auhinna parima vanematele lastele mõeldud raamatu eest ning Álki Zéi nimetati 2004. aasta Hans Christian Anderseni kirjutamisauhinna ja Astrid Lindgreni kirjandusauhinna kandidaadiks. Mildred L. Batchelderi auhind anti raamatute "Metskass klaasi all" (1970), "Petrose sõda" (1974) ja "Draakoni jalgade hääl" (1980) inglise keelde tõlkimise ja avaldamise eest Ameerika Ühendriikides.
Kybéli Adrianoú

Kybéli (kreeka keeles Κυβέλη) (13. juuli 1888 – 26. mai 1978) oli kuulsa kreeka näitleja Kybéli Adrianoú (kreeka keeles Κυβέλη Αδριανού) lavanimi.
Ta sündis 1888. aastal vallaslapsena Smyrnas ja kasvas kaks esimest eluaastat Ateena lastekodus. Kui ta oli kahe ja poole aastane, lapsendasid ta Anastasis ja Maria Andrianoú. Tolleaegse kuulsa Ateena advokaadi perekond, kes oli hiljuti kaotanud oma ainsa lapse, aitas Kybéli lapsendajaid rahaliselt. 1901. aastal, 13-aastaselt, sai ta esimese auhinna oma lavaesinemise eest.
Karjäär.
Kybéli oli aastatel 1901–1906 Nea Skini üks peaosalisi. Seal avanes tal võimalus täita oma elu ainsaid rolle, mis põhinesid Vana-Kreeka tragöödial: Euripidese "Alkestis" ja Sophoklese "Antigone". Hiljem sai ta tuntuks oma osatäitmiste poolest Lev Tolstoi, Carlo Goldoni ja Henrik Ibseni näidendites. 1908. aastal töötas ta esimest korda koos Grigórios Xenópoulosega, kes kirjutas talle teatritüki "Punane kivi" (Ο Κόκκινος Βράχος), mis põhines tema samanimelisel lühiromaanil. Näidend oli tohutult edukas ja Kybéli teatrirühm kordas seda veel palju aastaid. Xenópoulos jätkas talle aastas vähemalt ühe näidendi kirjutamist kuni 1925. aastani. Kybéli töötas aastatel 1910–1934 ka Pantelís Chorniga (Dimítris Chorni isa). 1932. aastal ühendas ta jõud oma "lavavaenlasega" Maríka Kotopoúliga, et võistelda vastloodud Kreeka Rahvusteatriga. Pärast Saksa sissetungi põgenes ta koos oma abikaasa Geórgios Papandréou ning Kreeka valitsuse ja kuningliku perekonnaga Lähis-Itta. Pärast sõda naasis ta Kreekasse ja tegi erinevaid rolle Rahvusteatris, saatjateks Élli Lambéti, Dimítris Chorn, Mítsos Myrát ning teised kuulsad näitlejad. 1951. aasta suvel esines ta ainult ühes Vana-Kreeka komöödias, Aristophanese "Lysistrates". Kybéli mängis vaid kahes filmis, aastatel 1933 ja 1956.
Isiklikku.
Kybéli esimene abikaasa oli Mítsos Myrát, kellega ta jätkas laval koostööd ka pärast abielulahutust. Neil oli kaks last: poeg Aléxandros ja tütar Miránta (1906–1994). Hiljem abiellus ta silmapaistva ärimehe Kóstas Theodorídisega. Neil oli tütar Alíki. Tema kolmas abikaasa oli Geórgios Papandréou, hilisem peaminister. Neil oli üks poeg Giórgos. Kui Kybéli 1978. aastal 89-aastaselt suri, oli tal neli last. Miránta tütar Kybéli Theochári oli samuti näitleja. Näitleja Ríta Myrát (neiuna Tarsoúli) oli tema minia, olles tema poja Alékose abikaasa.
Venemaa Föderaalne Julgestusteenistus

Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgestusteenistus ehk Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Valveteenistus (vene keeles Федеральная служба охраны Российской Федерации, lühend FSO) on Venemaa täitevvõimu organ riikliku julgeoleku valdkonnas. Tegeleb tähtsate objektide ja isikute kaitsega. FSO on sõjaväestatud organisatsioon, ühtlasi on see riigi üks eriteenistusi (FSB, SVR, GRU kõrval). 
Föderaalne Julgeolekuteenistus julgestab presidenti, peaministrit, Riigiduuma ja Föderatsiooninõukogu spiikrit, välis- ja kaitseministrit, FSB direktorit, presidendi administratsiooni juhti ja tema asetäitjaid, keskvalimiskomisjoni esimeest. Teistele ametnikele võidakse määrata FSO ihukaitsjad alles pärast vastavat presidendi erimäärust.
Kokku on riikliku kaitse all umbes 40 nn "föderaalisikut".
FSO julgestas ka endisi presidente Mihhail Gorbatšovi ja Boriss Jeltsinit.
Venemaa presidendi julgestuseks ja kaitseks on FSO struktuuris eriallüksus Venemaa presidendi julgestusteenistus.
Juhtimine.
FSO eesotsas on direktor. Aastatel 2000–2016 oli selles ametis Jevgeni Murov, kes oma ametiaja algusperioodil tegi tähelepanuväärse tõusu auastmetes: kindralmajorist armeekindralini (2004). Pärast tema erruminekut (2016) määrati FSO uueks direktoriks kindralmajor Dmitri Kotšnev, kelle edukast teenistuskarjäärist räägib asjaolu, et 2020. aastal sai ta armeekindrali auastme.
Ümardamata madal eesvokaal

Ümardamata madal eesvokaal ehk illabiaalne madal eesvokaal (IPA täht a, X-SAMPA sümbol a, Kirshenbaumi sümbol a) on täishääliku tüüp. 
See kõlab nii:
Gleb Karakulov

Gleb Olegovitš Karakulov (vene keeles Глеб Олегович Каракулов; sündinud 12. novembril 1987 Buinakskis Dagestani ANSV-s) on endine Venemaa eriteenistusväelane, kapten.
Gleb Karakulov suunati 2009. aastal pärast Možaiski Kosmose-Sõjaväeakadeemia lõpetamist teenima Venemaa Föderaalsesse Julgestusteenistusse. 
Tema viimase aja töökohustusi oli vastutus Venemaa presidendi Vladimir Putini väliskomandeeringutel olles eriside tagamise eest. 14. oktoobril 2022, olles tööalases lähetuses Kasahstanis, põgenes ta Türki.
2023. aasta aprillis avaldati Mihhail Hodorkovski YouTube'i kanalil intervjuu Gleb Karakuloviga.
Bonomyces

Bonomyces on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Možaiski Kosmose-Sõjaväeakadeemia

Možaiski Kosmose-Sõjaväeakadeemia (vene keeles Военно-космическая академия имени А. Ф. Можайского) on Peterburis asuv Venemaa vanimaid sõjalisi õppeasutusi. 
1955. aastal nimetati akadeemia kontradmiralist leiduri Aleksandr Možaiski (1825–1890) järgi.
Akadeemia loeb enda asutamisaastaks 1712. aastat. 
Akadeemia koolitab lennundusspetsialiste Venemaa õhu- ja kosmosejõududele.
Marátha, Santalárise ja Alóda veresaun

Marátha, Santaláris ja Alóda veresaun (türgi keeles: "Muratağa, Sandallar ve Atlılar katliamı") toimus 1974. aastal Küprose konflikti ajal EOKA B küprosekreeklaste korraldatuna küprosetürklaste vastu Maráthas, Santalárises ja Alódas ("Muratağa, Sandallar ve Atlılar").
2. septembril 1974 leidsid Türgi sõjaväelased Marátha lähedal asuvast massihauast 84/89 veresauna ohvri surnukeha. Ohvrite arvu kinnitasid ÜRO missiooni Rootsi ohvitserid. Enne rünnakut oli Maráthas 93 elanikku. Üks ellujäänu dateeris rünnaku 14. augustile 1974. Kuna Marátha massihaudade avastamisega samal ajal leiti ka Santalárise ("Sandallar") ja Alóda ("Atlılar") külade lähedalt massihaudasid (37 hukkunut), nimetatakse neid kolme veresauna ka ühiselt Marátha, Santaláris ja Alóda veresaunaks (126 hukkunut), mille mälestuspäevaks on Põhja-Küprose Türgi Vabariigis kuulutatud 14. august.