tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Presidendi sõnavõistlus

Presidendi sõnavõistlus oli Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese poolt välja kuulutatud "riigi ja ühiskonnaga seotud uute mõistete paremaks väljendamiseks" välja kuulutatud sõnavõistlus ehk sõnaus.
Konkurss.
President Toomas Hendrik Ilves kuulutas 23. augustil 2010 välja avaliku konkursi, mille käigus otsiti sobivaid vasteid 11 mõistele, mille tähistamiseks eesti keeles kas senini sobivat sõna ei olnud või on ainult keerukad sõnaühendid või võõrsõnad, või kasutatava ja olemasoleva sõna mitmetähenduslikkus tekitas kasutajates segadust. Lisaks etteantud 11 mõistele võisid osalejad esitada ka muid uudissõnu.
2020. aasta 5. novembril kuulutasid Vabamu ja presidendi kantselei välja Sõnause uudisdigisõnade korje. 
Uued sõnad.
Lisamõistete hulgast soovitati kasutada ka uusi mõisteid:
Muud uued sõnad Eesti Keele Instituudi kodulehel: Uued sõnad.
Teet Margna

Teet Margna (sündinud 7. augustil 1972 Viljandis) on eesti teleajakirjanik ja -produtsent. 
Ta lõpetas 1990. aastal Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi ja 1990–1993 õppis Tallinna Pedagoogikaülikoolis näitejuhtimise eriala.
Aastatel 1993–1996 töötas ta EVTV-s, hiljem TV3-s (oli "Kuldvillaku" produtsent ja saatejuht). 2001–2003 töötas ta produktsioonifirmas Ruut (sealhulgas oli "Kahevõitluse" produtsent). Alates 2003. aastast töötab ta produktsioonifirmas Teet Margna, mis on tootnud telesaated "33 küsimust", "Viva Las Vegas", "Jan E. Uuspõld Show’", "Rooside sõda" ja "Püramiid". 
Margna on üks jõukamaid eesti televisioonitöötajaid. 
Margna on Gordon Grupp OÜ, Telecom Projects OÜ ja Gordon Invest OÜ omanik. Ta on tootnud saateid nii Kanal 2 kui ka TV3 jaoks. Näiteks "Kaks kanget Live" ja "Nädalalõpp Kanal 2ga".
Isiklikku.
Margna tütar on Martine Margna.
Looduskapitalism

"Looduskapitalism: uue tööstusrevolutsiooni algus" (originaalpealkiri "Natural Capitalism: Creating the Next Industrial Revolution") on 1999. aastal ilmunud Paul Hawkeni, Amory Lovinsi and Hunter Lovinsi raamat.
Raamatut on tõlgitud rohkem kui 12 keelde. Eesti keelde tõlkis raamatu Marek Dreving ja selle avaldas 2003. aastal kirjastus Tänapäev. 
Raamat on peaasjalikult kriitika traditsioonilisele, 1750ndail tekkinud industriaalkapitalismile.
Raamatus kirjeldatakse globaalset majandust loodusressurssidest ja ökosüsteemsetest teenustest sõltuvana. Autorite järgi ei hakka inimühiskonna arengut piirama mitte näiteks nafta- ega vasevarud, vaid elu ise.
Marginal Tietê

Marginal Tietê (ka Via Professor Simão Faiguenboim) on kiirtee Brasiilias. See läbib São Paulot. Kiirtee on saanud nime Tietê jõe järgi, mille ääres see asub.
See avati aastal 1957 ja laiendati 2010. aastal.
Teelõigu pikkus on 24,5 km. See on riikliku kiirtee SP-15 osa.
Sven-Allan Sagris

Sven-Allan Sagris (4. detsember 1928 Kehra – 28. aprill 2012) oli eesti õpetaja, koolijuht, koduloolane, ajakirjanik ja kohaliku elu tegelane.
Elukäik.
Isa Herbert Sagris oli tolliametnik ning oli sõdinud Vabadussõjas. Ema Linda (sündinud Bachfelt) oli pärit vürtspoodniku perest ja lõpetanud Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasiumi. Seejärel läbis ta õpetajatekursused ja töötas õpetajana.
Isa suri 1940. aastal infarkti ning ema abiellus uuesti Artur Rõõmuga, tollase Harjumaa koolide inspektoriga. 1947. aastal sündis Sveni poolvend Indrek Rõõm. Pereõnn kestis üürikest aega, kuna kaks aastat pärast venna sündi suri kasuisa maovähki.
Koos emaga möödusid tulevase pedagoogi lapsepõlv ja kooliaastad paigast paika rännates. Olenevalt ema töökohast muutus elukoht sagedasti: elati nii Kehra algkoolis, Tallinna 9. algkoolis, Anija algkoolis, Lagedi algkoolis, Ääsmäe algkoolis, Palavere algkoolis, Raikküla lastekodus kui ka Rae algkoolis. Pärast kuuenda klassi lõppu õppis Sven kaks aastat Tallinna Ehituskoolis. Keskhariduse omandas ta Tallinna 2. Keskkoolis ja Kehra Keskkoolis, mille lõpetas 1950. aastal kooli esimeses lennus.
Edasi läks ta õppima Tallinna Mäetehnikumi. Aastatel 1951–1952 teenis ta Nõukogude armees Musta mere ääres. 1952. aastal haigestus Sagrise ema. Ainsa toitjana 5-aastasele vennale ja 75-aastasele vanaemale ning põetajana emale, kutsuti ta sõjaväest koju.
Pärast ema surma 15. detsembril 1952 asus ta tööle Kehra Keskkooli ajalooõpetajana, kus töötas 11 aastat. Samal ajal õppis ta Tartu Ülikoolis kaugõppeosakonnas, mille lõpetas ajaloolasena.
1964. aastast töötas ta Lagedi 8-klassilise kooli direktorina (26 aastat). Pärast pensionile minekut 1990. aastal töötas ta kümme aastat Harju Rajooni Täitevkomitees (pärast Harju Maavalitsuses) haridusosakonna inspektor-nõunikuna. Tema järelevalve all oli 16 kooli viies omavalitsuses ning koolide klassijuha­tajatöö ja klassiväline tegevus.
2000. aastast töötas Sagris AS Eesti Raudtees kommunikatsiooniosakonna projektijuhina. 2002. aastal Eesti Raudtee erastati ja endised juhid vabastati. 2002. aastast sai ta lisatööks Maardu linnamuuseumi konsultandi koha.
Ühiskondlik tegevus.
Ta alustas laulmist Kehra tehase meeskooris, kus ta oli üks Kehra segakoor Helina alusepanijaid. Hiljem laulis ta aastaid Tallinna Õpetajate Meeskooris ja pärast Loo kammerkooris. 2012. aastani kuulus Sagris meesansambel "Kuldse õhtupäikese" koosseisu.
Sagris andis kätte auhindu Lagedi ratsaspordiklubi "Kangete Kargajate" võistluste avamistel.
Jahimeeste Seltsi liikmena oli ta aktiivne jahilkäija kuni 70. eluaastani, mil otsustas loomi enam mitte lasta.
Loomingut.
Näidend.
Ta kirjutas vabaõhulavastuse "Lagedi läbi 7 sajandi", mida ta aitas lavastada ja kus ta ka ise mängis.
Isiklikku.
Töötades Kehra Keskkoolis, abiellus ta samas koolis töötava eesti keele õpetaja Aino Kukega. Abielu kestis 8 aastat. Abielust sündis ka poeg Urmas.
1962. aastast elas Sven-Allan koos Urve Valtriga, kes töötas Kehra haiglas ämmaemandana. 1963. aastal sündis neil tütar Piret.
Jüri Gümnaasium on nimetanud ta oma maskotiks. Tema õpilane Eli Pilve on kirjutanud temast raamatu.
Selektiivsus (keemia)

Selektiivsus keemias on seotud enamasti selektiivreaktsioonidega, see on valikuliselt toimuvate reaktsioonidega, milles saadakse põhiliselt üks produkt mitmest võimalikust.
Reaktsiooni kiiruse ja produktide koostise määravad eelkõige reaktsiooni tsentriga seotud asendusrühmade elektroonsed ja steerilised faktorid, vähem keskkonna omadused. Siiski, paljudel juhtudel on oluline mõju ka reaktsioonitsentrist kaugemal olevatel rühmadel ehk intramolekulaarsetel efektidel.
Selektiivse reaktsiooni olemuse alusel jagunevad need erinevateks tüüpideks:
Kemoselektiivsus

Kemoselektiivsus (kemoselektiivne reaktsioon) on ühe keemilise reaktsiooni valdav realiseerumine teiste võimalike reaktsioonidega võrreldes. See on ühe reaktsiooniprodukti valdav moodustumine tänu mingi funktsionaalrühma (keemilise sideme) selektiivsele reaktsioonivõimele võrreldes teiste funktsionaalrühmadega, mis esinevad kas samas ühendis või reaktsioonisegu teistes komponentides. Seega ühe produkti moodustumine on oluliselt kiirem teiste reaktsioonisuundadega võrreldes.
Kui kemoselektiivsus on madal, siis on tegu paralleelreaktsioonidega.
Reaktsiooni kiiruse ja produktide koostise määravad eelkõige reaktsiooni tsentriga seotud asendusrühmade elektroonsed ja steerilised faktorid, vähem keskkonna omadused. Siiski, paljudel juhtudel on oluline mõju ka reaktsioonitsentrist kaugemal olevatel rühmadel ehk intramolekulaarsetel efektidel.
Kemoselektiivsete reaktsioonide näiteid:
Regioselektiivsus

Regioselektiivsus (regioselektiivne reaktsioon) on keemilise sideme valikuline moodustumine või katkemine valdavalt ühes suunas (teatud aatomi juures), nii et saadakse põhiliselt üks struktuuriisomeer teiste võimalike isomeersete produktidega võrreldes. 100% regioselektiivne reaktsioon on "regiospetsiifiline".
Näiteid:
Stereoselektiivsus

Stereoselektiivne reaktsioon (stereoselektiivsus) on keemiline protsess, milles moodustuvad stereoisomeerid oluliselt erinevates hulkades. Tuleneb see elektroonsete ja steeriliste efektide mõjust reaktsiooni mehhanismile: soodsam on üks teatud tüüpi siirdeolek teise võimaliku suhtes. 
Stereoselektiivsed reaktsioonid võib jagada moodustuvate stereoisomeeride iseloomu alusel: 
"Stereospeetsiifilises reaktsioonis" tekivad stereoisomeersetest lähteainetest stereoisomeersed produktid; mõisted nagu "syn"-liitumine, antielimineerimine ja konfiguratsiooni pöördumine kirjeldavad stereospetsiifilisi reaktsioone.
Eesti Rukki Selts

Eesti Rukki Selts (allikates ka Eesti Rukkiselts) on Eesti mittetulundusühing, mis propageerib Eestis rukki kasvatamist ja kodumaiste rukkisaaduste, eelkõige rukkileiva tarvitamist.
Ajalugu.
Selts asutati 24. märtsil 2000 Tartus konverentsil "Eesti Rukki Päev 2000". Seltsi aupresidendiks valiti akadeemik Hans Küüts, tegevpresidendiks ja volikogu esimeheks sordiaretaja Vahur Kukk. Aseesimeesteks said Riigikogu liige Ants Käärma, Ants Promann pagaritööstusest Leibur, talupidaja Mati Nurm ja ajakirjanik Mart Porila. Tegevtoimkonda kuulusid Ühistu Tartu Viljasalv juhataja Leonhard Puksa (juhatuse esimees), rukkikasvataja ja Haage suurtalu omanik Andres Härm, sordiaretaja Ilme Tupits, ajakirjanik Vello Pilt ja pagaritööstuse Vilma tegevdirektor Rein Triisa.
Tegevus.
Eesti Rukki Selts korraldab iga-aastaseid konverentse Rukkipäev, kus peetakse teaduslikke ettekandeid Eesti rukkikasvatuse ajaloost ja tänapäevast ning diskuteeritakse selle tuleviku üle. Samuti käsitletakse rukki tarvitamist mitmesugustel viisidel alates toidu- ja alkoholitootmisest ning lõpetades rukkipõhu kui ehitusmaterjaliga.
Selts annab välja Rukkiräägu kultuuriauhinda. Selle on pälvinud kirjanikud, ajakirjanikud, muusikud jt. Ka on Seltsil oma aumärk, teenetemärk ja tänukiri.
Eesti Rukki Selts on kirjastanud trükiseid ("Eesti Rukki Päev", 2000, "Eesti Rukki Raamat", 2002 ja 2005, "Sangaste rukis 130", 2005, "Eesti rukki heaks", 2007, "Rukis - mitte ainult leivavili", 2007, "Rukis ja rukkileib – normaalne söömine", 2008, "Eesti Rukki Seltsi laulik") ja lasknud välja kolm heliplaati ("Eesti rukis, Eesti leib" I ja II ning "Kuninglik kingitus: Rukkikuningas Hans I"). DVD-dele on jõudnud neli dokumentaalfilmi: "Reekviem rukkile?", "Rukkimaarjapäev", "Eesti rukis, eesti leib" ja "Rukkikuninga Hans Kruusamäega Soomes".
Juhtkond.
Eesti Rukki Seltsi patroon on president Arnold Rüütel, aupresident akadeemik Hans Küüts ning auliikmed Tartu Agro tootmisdirektor Eino Härm, Seltsi nõukoja esimees Ants Käärma ja olümpiavõitja Gerd Kanter. 
Seltsi president on endine Jõgeva maavalitsuse arendusnõunik, agronoom Vahur Kukk, asepresidendid Arnold Kimber, Hans Kruusamägi, Ester Šank, Mihkel Zilmer ja Andres Oopkaup. Juhatusse kuuluvad Leonhard Puksa, Eesti Põllumajandusmuuseumi vanemteadur Ellen Pärn, Rakvere Piiritusetehase juht Arno Kangur, AS-i Baltic Agro arendusdirektor Margus Ameerikas ning Eesti-Soome Seltsi esimees, ajakirjanik Enn Anupõld. Seltsi nõukoja liikmed on olnud majandijuht Endel Lieberg, diplomaat ja poliitik Vaino Väljas, ettevõtja Jüri Kraft, majandusjuht Ants Promann, psühholoog Tõnu Ots, ajakirjanik Mart Porila, agronoom Ants Käärma ning agronoom ja talunik Toomas Tobreluts.
Tulevikustsenaarium

Tulevikustsenaarium on võimalike tulevikusündmuste kirjeldus, mis lähtub eri vaatenurkadest minevikus toimunud ning olevikus ja tulevikus toimuvatele arengutele. 
Tulevikustsenaariume liigitatakse mitmeti, näiteks ennustavad (inglise "forecasting") või tuletavad (inglise "backcasting"), uurivad või normatiivsed, kvalitatiivsed või osaliselt kvantitatiivsed. 
Tulevikustsenaariumide väljatöötamisel kasutatakse laialdaselt teatud protsesside või nähtuste modelleerimist.
Liina Vahtrik

Liina Ertl (sünninimi Liina Sallo; 2023. aastani Liina Vahtrik, 2023. aastast kodanikunimega Liina Ertl; sündinud 8. augustil 1972) on eesti näitleja. 
Liina Vahtrik on lõpetanud Tallinna 47. keskkooli ning õppinud aastatel 1994–1998 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis (juhendaja Priit Pedajas, 18. lend). Ta on laulnud ansamblis Lobsand Dorje ning peab seda "armsaks noorpõlvemälestuseks". 
Näitleb ta ka edaspidi siiski oma eelmise perekonnanime Vahtrik all.
Töö ja looming.
Aastatel 1998–2008 töötas ta Von Krahli Teatri püsitrupis, pärast seda on olnud vabakutseline näitleja. Von Krahli Teatrit peetakse esimeseks avangard- või alternatiivteatriks Eestis. Liina Vahtrik on pidanud kõige täpsemaks kriitik Valle-Sten Maiste määratlust "Von Krahli teater oli eesti teatri punkbänd. "Enfant terrible"."
2015. aasta sügisel osales Liina Vahtrik TV3 telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt" ja pääses nelja parema seas finaalsaatesse.
2016. aastal mängis ta koos ema Helgi Salloga naispeaosi rahvusooperi Estonia lavastuses "Viiuldaja katusel". Vahtrik oli siis Golde rollis, mille Sallo oli kuulsaks mänginud 27 aastat varem. 2016. aasta detsembris esietendus teatris Varius lavastus "Saatuslik "Nahkhiir"", kus ooperitäht Gerda Murret mängisid ema Helgi Sallo ja tütar Liina Vahtrik.
Juulis 2017 laulis Liina Vahtrik koos Lenna Kuurmaa ja Piret Krummiga pop- ja rokkmuusikahitte suvises kontserdikavas "Maapealne paradiis".
Jaanuaris 2020 esietendus Liina Vahtriku ja Piret Simsoni autorilavastus "Doktor Esperanto".
2025. aastal tõlkis ta koos abikaasaga Roberto Pérez-Franco raamatu "Vivo" esperanto keelest eesti keelde ("Elu") ja avaldas selle.
Rollid.
Rollid mujal.
Lisaks koostööprojektid Berliini ja Hamburgi Arthausides, muud kunsti- ja muusikaprojektid.
Isiklikku.
Liina Vahtriku ema on laulja ja näitleja Helgi Sallo, isa oli ooperilaulja Uno Heinapuu. 
Tal on isapoolne poolvend, dirigent Andres Heinapuu. 
2023. aastast on ta abielus Ungarist pärit Luksemburgi esperantisti István Ertliga. Varem on ta olnud abielus Andre Vahtrikuga, kellega tal on tütar, tõlkija Reti Maria Malva, elanud koos kunstikriitik Anders Härmiga, kellega tal on poeg Johannes Härm, ning kooselus on ta olnud ka teatrikooli kursusevenna, näitleja Jan Uuspõlluga.
Éditions Gallimard

Éditions Gallimard on üks Prantsusmaa juhtivaid raamatukirjastusi. 2003. aastal andis Gallimardi kirjastus koos tütarettevõtetega välja 1418 nimetust raamatuid.
Kirjastuse rajas 1911. aastal Pariisis Gaston Gallimard (1881–1975) nimega Les Éditions de la Nouvelle Revue Française (nrf). Stiliseeritud logo nrf kasutatakse tänini paljudel Gallimardi raamatutel.
Viru kaevandus

Viru kaevandus oli Eesti Energia tütarettevõttele Enefit Kaevandused AS kuuluv allmaakaevandus, kus alustati tööd 1965. aastal ja mis 2013. aastal suleti. 
Kaevandus asus Ida-Virumaal Jõhvi ja Alutaguse valla territooriumil. Kaevandusväljal on põhiliselt künklik moreenmaastik, mis läänes, Kalina järve lähistel, läheb üle laialdaseks soostunud tasandikuks – Kalina sooks. 
Kaevandus andis 2010. aasta seisuga toodangut umbes 2,2 miljonit tonni kaubapõlevkivi aastas. Kaevandus suleti 1. juunil 2013 majanduslikel põhjustel. Kaevandamata jäänud varu plaaniti väljata Estonia kaevanduse kaudu.
Ajalugu.
Otsuse ehitada Eesti "põlevkivibasseini" Viru kaevandus võttis NSV Liidu Söetööstuse Ministeerium vastu 1956. aastal. Kaevanduse tehnilise projekti koostas Leningradi projekteerimisinstituut Giprošaht. See valmis 1956. aasta lõpuks ja kinnitati NSV Liidu Söetööstuse Ministeeriumi otsusega 6. veebruaril 1957. Kaevandusvälja varudeks oli arvestatud 78,5 miljonit tonni põlevkivi. Kaevandus võeti pidulikult käiku 13. jaanuaril 1965. Kaevanduse ehitamise faktiline maksumus oli 5,5 miljonit rubla.
Eesti iseseisvuse taastamise järel, 8. aprillil 1996 võttis EV Valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus.
Aidu karjäär

Aidu karjäär oli Eesti Energia tütarettevõttele Enefit Kaevandused AS kuuluv 1974. aastal tööd alustanud ja 2012. aastal suletud pealmaakaevandus.
Karjäär asus Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Aidu külas.
Ajalugu.
1959. aastal algasid otsingud ja kohavalik uue karjääri ehitamiseks. 1960. aastal kinnitas Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu karjääri asukoha ning Eesti NSV Riiklik Plaanikomitee määras rajatava karjääri tootmisvõimsuseks 3 miljonit tonni põlevkivi aastas. Ida-Virumaa Oktoobri põlevkivikarjäär avati 1974. aastal. Kunagine pealmaakaevandus kannab tänapäeval nime Aidu karjäär.
Eesti iseseisvuse taastamise järel, 8. aprillil 1996 võttis EV Valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus. 
Aidu karjäärist kaevandati põlevkivi ligi 40 aastat. Kaevandamistööd lõpetati varude ammendumise tõttu 2012. aastal.
Aidu karjääri põlevkivitoodang ulatus umbes 2,4 miljoni tonnini aastas.
Veespordikeskuse rajamine.
2008. aastal sündis idee rajada suletavale karjäärialale Eesti esimene rahvusvahelistele nõuetele vastav sõudekanal. 2009. aasta detsembris allkirjastati Eesti Olümpiakomitees ühiste kavatsuste protokoll ala arendamiseks ning aasta hiljem valmis Aidu sõudekanali ja veespordi- ning vabaajakeskuse väljaarendamise kava. 2011. aastal kehtestati ala teemaplaneering ning Lüganuse vald (toonase nimega Maidla vald), Eesti Olümpiakomitee, Eesti Sõudeliit, Eesti Aerutamisföderatsioon ja Eesti Veemotoliit asutasid sihtasutuse Aidu Veespordikeskus, mille eesmärgiks on kaasaegse veespordi- ja vabaajakeskuse välja arendamine.
2013. aasta augustis valmis spordikeskuse keskmeks olev 2,3 km pikkune, 162 m laiune ja 3,5 meetri sügavune sõudekanali süvis, mille rajas Eesti Energia. Kaks ekskavaatorit – Tark Öökull ja Aidu Kajakas – tõstsid kanali rajamiseks ringi 5 miljonit tonni mäemassi. 
Lisaks veespordikeskusele on endisele põlevkivikarjääri alale kavandatud tuulepark, Kaitseliidu lasketiir, aheraine taaskasutusala ja erinevad puhkevõimalused. Samuti on Aidus piirkondi, mida katab noor mets, kus elutsevad ka metsloomad. Aastate jooksul on endisele kaeveväljale istutatud üle 4 miljoni puu.
Narva karjäär

Narva karjäär on Eesti Energia tütarettevõttele Enefit Kaevandused AS kuuluv 1970. aastal rajatud põlevkivi pealmaakaevandus.
Karjäär asub Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Mustajõest lõuna pool ja piirneb idaosas Narva jõe barjäärtervikuga (umbes 300 m), läänes Sirgala karjäärivälja eraldava barjäärtervikuga, põhjas Mustajõe barjäärtervikuga põlevkivi tootuskihi avamusjoonel ja Eesti Elektrijaama maaeraldusega, lõunas põlevkivi tootuskihi 27–30 m samasügavusjoonega. 
Narva karjääri aastane toodang on umbes 4,5 miljonit tonni kaubapõlevkivi, põlevkivivarusid jätkub veel umbes 30 aastaks (2010).
Karjääris töötab umbes 680 inimest (2010).
Ajalugu.
1950.–1960. aastatel otsustas NSV Liidu Ministrite Nõukogu hakata NSV Liidu loodeservas energiapuudust leevendama mitme Narva linna ümbrusse ehitatava ja kohalikul põlevkivil töötava elektrijaamaga. Alustuseks ehitati aastail 1950–1957 Narva jõe kaldale Narva hüdroelektrijaam. 1956. aastal alustati võimsa Balti Elektrijaama ja 1964. aastal lisaks Eesti Elektrijaama rajamist. 
Et kindlustada jõujaamu kütusega, tuli kiiresti ja oluliselt laiendada põlevkivi kaevandamist. Esitati idee, et lääneossa jääks tegutsev Viivikonna karjäär, keskossa karjääriväli nr 1 (Sirgala) ja idaossa tuleks karjäär nr 2 (Narva). See ettepanek võeti ka vastu. 1958. aasta alguses loodi Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogus vajalikud organisatsioonilised struktuurid ja leiti vahendid. Narva karjääri sünniajana tähistatakse 1. jaanuari 1970.
Eesti iseseisvuse taastamise järel, 8. aprillil 1996 võttis EV Valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus.
Karjäär paljandina.
Karjääri 4. tranšee lääneseinas on esinduslik paljand (Narva karjääri läänesein).
Selektiivsus

Selektiivsus on võime teha valikut, eraldada ühte ülejäänuist.
Gallimard (täpsustus)

Gallimard on prantsuse perekonnanimi (vaata Gallimard (perekonnanimi)). See võib tähendada:
Metskond

Metskond on metsa majandamise üksus. Metskonnaks nimetatakse ka selle üksuse keskust.
Metskonnast kõrgem üksus on metsamajand.
Eesti metskonnad.
Esimesed metskonnad loodi Liivimaal 1827. aastal.
2000. aastal oli Eestis 92 metskonda. Aasta lõpuks vähendati metskondade arvu 74-le. 1. jaanuariks 2002 vähenes metskondade arv 67-le.
1. juulist 2008 otsustas RMK üle minna funktsionaalsele juhtimisstiilile ning kaotada senisel moel tegutsenud metskonnad. Praegu on Eestis metskonda: igas maakonnas üks ning Harjumaal, Pärnumaal ja Ida-Virumaal kaks. Igas metskonnas töötavad metsaülem, spetsialist ja territoriaalsed metsnikud.
Eestis on metskonnad jaotatud metsandikeks. Eestis on 17 metskonda ja 76 metsandikku, igas metskonnas 2–7 metsandikku.
Ajaloost.
Metsade majandamise algus ja metskondade loomine.
Toivo Meikari andmetel pärinevad metsandusloo vanimad kirjalikud teated Sõrve metsakorralduse kohta 1795. aastast. Metsamajandus kui majandusharu tekkis 18. sajandi lõpul, riigimetsad korraldati üldjoontes 19. sajandi teisel poolel. Erametsa üle otsustas omanik. 20. sajandi alguses olid siiski kõik metsad üldjoontes korraldatud. Nõukogude ajal tehti metsakorraldust reeglipäraselt iga 10 aasta järel.
L (auruvedur)

L (vene keeles Л) oli Nõukogude Liidus aastail 1945–1955 toodetud auruveduri (1-5-0) tüüp.
Ajalugu.
Esimesed kaubavedurid kandsid tehase tähist "П32" (П ehk Победа; eesti keeles "võit"). Alates 1947. aastast anti peakonstruktor Lev Lebedjanski ("Лев Лебедя́нский") auks tähis Л. Veduri konstruktorite kollektiivile anti Stalini preemia. 
Kolomna ("Коломенский завод"), Brjanski ("Брянский машиностроительный завод") ja Vorošilovgradi ("Ворошиловградский паровозостроительный завод") tehastes toodeti kokku üle 4000 L-tüüpi veduri.
Eesti.
1963. aastal jõudsid esimesed kaubarongid ka Eestisse, vahetades välja Saksamaal väljatöötatud ja vene rööpalaiusele (1524 mm) ehitatud TE (vene keeles ТЭ; saksa keeles DRB-Baureihe 52) vedurid. Kokku sõitis eri aegadel Eesti rööbastel 41 masinat. Viimane töötas Eesti territooriumil kuni 1980. aastate teise pooleni.
Türil on säilinud Eesti ja Baltimaade ainus töökorras auruvedur, mis on Vorošilovgradi Veduritehases 1953. aastal ehitatud L-tüüpi vedur nimega Kaspar (L-3297).
Jedward

Jedward on Iiri hiphopansambel, mille liikmed on kaksikud John Paul Henry Daniel Richard Grimes ja Edward Peter Anthony Kevin Patrick Grimes (sündinud 16. oktoobril 1991 Dublinis). Ansambli nimi on tuletatud liikmete eesnimedest. 
2009. aastal võtsid nad osa saatest "The X Factor" ja saavutasid kuuenda koha. 
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis esindas Jedward Iirimaad looga "Lipstick". Nad said 8. koha 119 punktiga, mis oli Iirimaa parim tulemus pärast 2000. aastat. 2012. aastal osalesid nad Bakuus Eurovisioonil teist korda ja said lauluga "Waterline" finaalis 19. koha 46 punktiga.
Jedwardil on valminud kolm albumit: "Planet Jedward" (2010), "Victory" (2011) ning "Young Love" (2012).
Jedward Eestis.
1. oktoobril 2011 esines Jedward Kanal 2 18. sünnipäevapeol, mis oli kaksikuteteemaline. Järgmisel päeval jagasid nad Viru keskuse Laseringis autogramme ja tegid koos fännidega pilte.
29. jaanuaril 2012 tulid nad taas Eestisse ja andsid Rock Cafes oma albumi "Victory" tuuri raames kontserdi.
Rünnak Medininkai piiripunktile

1991. aasta 31. juuli öösel toimunud rünnakus Medininkai piiriületuspunktile Leedu-Valgevene majanduspiiril tapsid Riia OMONi eriüksuslased Kalašnikovi automaadi laskudega pähe seitse meest: tolliametnik Antanas Musteikis, tolliametnik Stanislav Orlavičius, politsei erirühma Aras ametnik Algimantas Juozakas, politseibüroo "Aras" ametnik Mindaugas Balavakas, liikluspolitseinik Juozas Janonis, liikluspolitseinik Algirdas Kazlauskas. 2. augustil suri haiglas rasketesse vigastustesse politseinik Ričardas Rabavičius. Massimõrvast õnnestus eluga pääseda vaid tolliametnik Tomas Šernasel, kes rünnakus saadud vigastuste tagajärjel invaliidistus.
Leedu võimud on esitanud Venemaale korduvalt taotlusi, et Venemaa annaks välja teised kolm ennast Venemaal varjavad Medininkai massimõrva kahtlusalust – Aleksandr Rõžovi, Tšeslov Mlõnniku ja Andrei Laktionovi ("Александр Рыжов, Андрей Лактионов и Чеслав Млынник"), et nende üle kohut mõista, kuid õigusabipalved on siiani jäänud vastuseta. Augustis 2011 langetas Leedu kohus tagaselja otsuse vahistada kolm endist eriüksuslast, otsuse alusel väljastatakse uus Euroopa vahistamiskäsk. Prokurör Rolandas Stankevičiuse kinnitust mööda kehtestatakse konkreetne vahi all oleku aeg alles siis, kui kahtlusalused kinni peetakse ja Leedusse toimetatakse.
2009. aasta 22. juunil algas Leedus Vilniuse ringkonnakohtus kohtupidamise seni ainsana selles kuriteos süüdistatava endise Riia OMONi miilitsa Konstantin Nikulini ("Константин Никулин") üle.
Piiriületuspunkti valvurite tapmises süüdistatav 42-aastane Nikulin oli seni elanud Lätis. Ta kuulus tunnistajakaitse programmi, mille alusel oli saanud ka uue Läti passi ja uue nime "Konstantins Mihhailovs". Mihhailovsi nime all töötas ta bussijuhina ettevõttes Rīgas satiksme. Tunnistajakaitseprogrammi sai ta tänu antud ütlustele tema poolt Lätis toime pandud Läti Riigitulude teenistuse juhataja palgamõrvaks kasutatud relva vahendamise kohta. 2008. aasta 18. jaanuaril andis Läti Ülemkohus ta Euroopas kehtiva vahistamiskäsu alusel aga Leedule õigusemõistmisele välja. 2011. aasta mais mõistis Vilniuse kohus ta süüdi ning eluks ajaks vangi.
В

В (в) on kirillitsa täht. Enamiku kirillitsat kasutavate keelte tähestikes on В kolmas täht. See hääldub tavaliselt helilise labiodentaalse frikatiivina. 
Sarnane täht ladina kirjas on B.
Vene tähestiku 'в' (kursiivis "в") vaste eesti kirjas on v. 
В tuleneb kreeka tähest beeta.
Suurtähe Unicode'i kood on U+0412 ja väiketähe oma U+0432.
1994. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti–Soome 1994. aasta maavõistlus poksis toimus 24. septembril 1994 Kotkas. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti neli kaheminutilist raundi. Soome võitis 9:3.
1995. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1995. aasta maavõistlus poksis toimus 2. septembril Narvas. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti 4×2-minutilist raundi. Soome võitis 7:5.
Helveskaal (kuni 48 kg): ? (Soome) – Stanislav Krassilov (Eesti) tulemus on teadmata
Kärbeskaal (kuni 51 kg): ? (Soome) – Sergei Tassimov (Eesti) tulemus on teadmata
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Aleksandr Sergejev (Eesti) – Tommy Heiniemi (Soome) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 57 kg): ? (Soome) – Aleksandr Kovaljov (Eesti) tulemus on teadmata
Kergekaal (kuni 60 kg): Vjatšeslav Masterov (Eesti) – Toni Turunen (Soome) 3 – 0
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): ? (Soome) – Aleksei Štoda (Eesti) tulemus on teadmata
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Vladimir Zažogin (Eesti) tulemus on teadmata
I keskkaal (kuni 71 kg): Roman Aleksejev (Eesti) – Amin Asikainen (Soome) 3 – 0
II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Kirill Tšernobrivõi (Eesti) tulemus on teadmata
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Valeri Semiškur (Eesti) – Toni Saarinen (Soome) RSC 1
Raskekaal (kuni 91 kg): Sergei Razumovski (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Üliraskekaal (üle 91 kg): ? (Soome) – Oleg Trofimov (Eesti) tulemus on teadmata
Bert van Marwijk

Lambertus van Marwijk (sündinud 19. mail 1952 Deventeris Hollandis) on Hollandi jalgpallitreener ning endine jalgpallur. Aastatel 2008–2012 oli ta Hollandi jalgpallikoondise peatreener. Varem töötas Bert van Marwijk treenerina Rotterdami Feyenoordis ja Dortmundi Borussias.
2002. aastal koos Feyenoordiga võitis van Marwijk UEFA karika.
Pärast UEFA Euro 2012 alagrupi mänge, kus Holland sai kolm kaotust, teatas Bert van Marwijk peatreeneri kohalt lahkumisest. 
2015–2017 oli ta Saudi Araabia jalgpallikoondise peatreener ja 2018. aastal Austraalia jalgpallikoondise peatreener. 2019. aastast on ta Araabia Ühendemiraatide jalgpallikoondise peatreener.
São Paulo kunstimuuseum

São Paulo kunstimuuseum ("Museu de Arte de São Paulo") on kunstimuuseum São Paulos.
Muuseum asub Avenida Paulistal ja on üks tuntumaid muuseume Ladina-Ameerikas.
Hoone ehitati 1947. aastal raudteejaamaks. Kunstimuuseum avati seal 1968. aastal.
Luksemburg Eurovisiooni lauluvõistlusel

Luksemburg osales Eurovisiooni lauluvõistlusel alates selle loomisest 1956. aastal 37 korda kuni aastani 1993. Sel perioodil ei osaletud võistlusel vaid ühel korral, aastal 1959.
Luksemburgi osalus lauluvõistlusel sarnaneb Prantsusmaa ja Hollandi omaga: algul oli riik võrdlemisi edukas, kuigi Luksemburg lõpetas päris palju tabeli tagumises otsas (kõige kehvemini 1958., 1960. ja 1970. aastal, kui jäädi viimaseks), õnnestus Luksemburgil siiski palju jõuda tabeli esimesse poolde, lisaks võideti vahemikus 1961–1983 võistlus viis korda, mis asetab riigi ühele pulgale Prantsusmaa, Suurbritannia ja Hollandiga. Pärast Luksemburgi viiendat (ja viimast) võitu 1983. aastal polnud Luksemburg lauluvõistlusel edukas: aastatel 1984–1993 jõuti vaid kolm korda esikümnesse (1984, 1986 ja 1988).
Kui 1993. aastal tuli Luksemburg 25 osaleja seas kahekümnendaks, ning järgmise aasta lauluvõistluselt diskvalifitseeriti automaatselt seitse viimasel aastal kõige kehvema tulemuse saanud riiki, otsustas Luksemburg lauluvõistluselt täielikult lahkuda, ning alates 1994. aastast ei olegi võistlusel osalenud.
Osalejad.
Luksemburgi väiksuse tõttu oli enamik selle riigi esindajaid pärit välisriikidest, eriti Prantsusmaalt. Peale Vicky Leandrose, kes on pärit Kreekast, on teised neli võistluse võitnud esinejat pärit Prantsusmaalt. Kõigist 38 esitajast on kohalikud vaid kaheksa: Camillo Felgen, Chris Baldo, Monique Melsen, Sophie Carle, Franck Olivier, Sarah Bray, Marion Welter ja Modern Times.
Hääletamise ajalugu (1975–1993).
Luksemburg on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele.
Luksemburg on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt.
Ogaline leheserv

Ogaline leheserv on hambuline leheserv, mille hambad lõpevad väikeste teravate ogadega.
Iseväärtus

Iseväärtus ehk seesmine väärtus ehk sisemine väärtus (inglise "intrinsic value") on eetiline väärtus, mis on objektil (nt liigil) ainuüksi olemasolu tõttu.
Kõigi elusolendite iseväärtuse tunnistamine on oluliseks eelduseks Arne Naessi käsitlusel süvaökoloogiast.
Roadracers

Roadracers oli Soome "rockabilly"-ansambel, mis tegutses aastatel 2001–2008, kuid on ka hiljem üksikuteks esinemisteks kokku tulnud.
V-8 Fever

"V-8 Fever" on Soome "rockabilly"-ansambli Roadracers 2004. aasta album.
Lood.
"V-8 Fever" ja "Iron Baby" on Roadracersi enda kirjutatud lood.
Tarbimisväärtus

Tarbimisväärtus (inglise "consumptive use value") on väärtus, mis on objektil (sh loodusobjektil) tarbitava kaubana. 
Tarbimisväärtus on otsese kasutamisväärtuse üks kahest liigist (teine on tootmisväärtus).
Roadrage

"Roadrage" on Soome "rockabilly"-ansambli Roadracers 2007. aasta album.
Lood.
Kõik lood peale "Believe What You Say" (Johnny Burnette'i ja Ricky Nelsoni lugu), "My Way" (Eddie Cochrani lugu), "Call Me Shorty" ja "Pistol Packin' Mama" (Gene Vincenti lugu) on Roadracersi enda kirjutatud lood.
Hanne Ørstavik

Hanne Cathrine Ørstavik (sündinud 28. novembril 1969 Deatnu vallas Finnmargi maakonnas) on norra kirjanik.
Ta sündis Finnmargi maakonna Deatnu vallas. 16-aastaselt kolis ta Oslosse. Ta sai magistrikraadi Oslo Ülikoolist, kus õppis psühholoogiat, prantsuse keelt ja sotsioloogiat. Seejärel õppis ta Bø vallas Telemargis ilukirjanduslikku kirjutamist. Lisaks on ta käinud ka kujutava ja näitekunsti kursustel.
Alalehed

Alalehtedeks nimetatakse varre alusel olevaid labata lehti. Alalehed on sageli soomusjad või tupekujulised ning üldjuhul väikesed. Alalehed võivad esineda ka võsundite alaosas ning varre muudenditel: sibulatel ja risoomidel. Alalehtede ülesandeks on kaitsta tipupunga võrse kasvu algfaasis. Alalehed on taime esimesed pärislehed. Punga kaitsevad pungasoomused on üks alalehtede vorme.
Ressursimajandus

Ressursimajandus (inglise "resource management") on otsusetegemise üks osa, mille käigus jaotatakse ära loodusvarade jm vahendite kasutamine teatud aja ja ruumi piires, et ühiskond saaks saavutada seatud eesmärke oma tehnoloogiliste, poliitiliste ja sotsiaalsete võimaluste kohaselt. 
Et ressursimajandus püüab seatud eesmärke (nt majanduslikke) saavutada loodusvarasid jm vahendeid arvestades, siis on oluline teada mingi piirkonna keskkonna varusid ja nende kasutamine siduda vaadeldava sotsiaalmajandusliku süsteemi vahel.
Emasurb

Emasurb on ainult emasõitest koosnev urb.
Lepa emasurbi nimetatakse nende käbija kuju tõttu kõnekeeles lepakäbideks.
Let's Get Loud

"Let's Get Loud" võib tähendada järgmist:
Kalmistu tänav

Kalmistu tänav (kuni 14. novembrini 1927 "Maarja tänav"; "Marienstraße") on umbes 520 m pikkune tänav Tartus.
Tänav algab Nurme tänavalt ja kulgeb kuni Raadi kalmistu peaväravani, kus ta teeb täisnurkse pöörde ja kulgeb Peetri tänavani, millest edasi jätkub Liiva tänavana. Kalmistu tänavaga ristuvad paremalt sellised tänavad nagu Maarjaturg, Lubja tänav, Risti tänav ja uuesti Maarjaturg. Maarjaturu tänavast alates kulgeb tänav Raadi kalmistu servas kuni kalmistu peaväravani. 
Teisel pool Nurme tänavat jätkub tänav Aru tänavana.
1936. aastal leiti Kalmistu 27 kaevu puhastamisel paetahvel väidetava kiilkirjaga.
Maarjaturg

Maarjaturg ("Marienmarkt") on tänav Tartus.
Selle tänava ääres oli varem samanimeline turg.
Tänav algab Kalmistu tänavalt, ristub Peetri tänavaga, teeb täisnurkse pöörde, ristub seejärel Lubja tänavaga, teeb veel kord täisnurkse pöörde, ristub uuesti Peetri tänavaga ning jõuab uuesti Kalmistu tänavale. Tänava pikkus on 300 meetrit.
Muru tänav

Muru tänav (nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 19. juunist 1939) on tänav Tartus.
Tänav algab Puiestee tänavalt ja kulgeb Kummeli tänavani. 
Tänav ristub Aru tänavaga (paremalt), Vaikse tänavaga (paremalt), Aasa tänavaga (paremalt), Vainu tänavaga (paremalt), Kruusamäe tänavaga ja Vilja tänavaga (paremalt). Tänava pikkus on umbes 640 meetrit.
Muru tänava servas on Uus-Peetri kalmistu.
Kruusamäe tänav

Kruusamäe tänav on tänav Tartus, pikkusega 1,28 km.
Tänav algab Narva maanteelt, ristub Killustiku tänavaga (paremalt), Liivamäe tänavaga (paremalt), Kruusavälja tänavaga (paremalt), Kruusakuru tänavaga (paremalt), Aasa tänavaga (vasakult), Kruusa tänavaga (vasakult), Nurme tänavaga, Niidu tänavaga (vasakult) ja Muru tänavaga ning lõpeb tänavaristis, kust edasi laheb Välja tänav, vasakule Põllu tänav ning paremalt Kummeli tänav.
Kruusamäe tänava äärde ulatub Raadi kalmistu.
Roosi tänav

Roosi tänav ("Rosenstraße") on tänav Tartus.
Tänava pikkus on umbes 1,63 km.
Tänav algab Narva maanteelt, ristub Puiestee tänavaga ja kulgeb Muuseumi teeni.
Roosi ja Jänese tänava ristis asub Tartu Juudi kalmistu.
Mianyang Shi

Mianyang Shi (hiina 綿陽市) on ringkonna õigustega linn Hiinas Sichuani provintsi põhjaosas. Piirneb põhjas Gansu provintsiga.
Haldusjaotus.
Mianyang on ringkonnaõigustega linn, mis koosneb 2 linnarajoonist (区 "qu"), 1 maakonna õigustega linnast (市 "shì"), 5 maakonnast (县"xian") ja 1 autonoomsest maakonnast:
Ökoloogiline ökonoomika

Ökoloogiline ökonoomika (ka ökoloogia ökonoomika, ökoloogiline majandus; inglise keeles "ecological economics") on teadusharu, mis vaatleb inimkultuuri majandust osana ökosüsteemi protsessidest, milles majandus toimib. Ta uurib majandamist ökoloogilisest vaatekohast lähtudes.
Muuhulgas püütakse ökoloogilises ökonoomikas demonstreerida loodusobjektide väärtuse rahalist ekvivalenti ning loodusobjektide väärtuse kujunemist inimeste silmis. Teisisõnu, ökoloogilise majanduse oluline alateema on keskkonnafunktsioonide väärtustamine.
Ökoloogilise majanduse eesmärk on majandusteaduse ja ökoloogia seostamine. Ökoloogiline majandus hõlmab nii neoklassikalise keskkonnamajanduse kui ökoloogia ning püüab edendada uusi ja edasiviivaid mõtlemisviise ökoloogiliste ja majandussüsteemide seoste kohta.
Kristjan Raua monument

Kristjan Raua monument on 1968. aastal Tallinna kesklinnas Hirveparki püstitatud monument kunstnik Kristjan Rauale.
Monumendi skulptor on Kalju Reitel, arhitekt Eha Reitel. Seda peetakse Kalju Reiteli üheks paremaks tööks.
Monumendil on kujutatud stseene Kristjan Raua illustratsioonidest Eesti rahvuseeposele "Kalevipoeg", samuti on selle fassaadil kunstniku nimi, eluaastad ja tsitaat:
Petri Männikkö

Petri Männikkö (sündinud 28. märtsil 1973) on Soome endine poksija.
Männikkö osales harrastajana kokku 150 kohtumisel. Männikkö oli Soome meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aastal. Ta sai Soome meistrivõistlustel 1996. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg) ja 1997. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg) 2. koha ning 1991. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) ja 1993. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg) 3. koha. Ta osales ühe korra Eesti – Soome maavõistlustel, kus võitis 1998. aastal oma kohtumise.
Männikkö poksis veebruarist 2004 kuni aprillini 2005 elukutselisena ning pidas 3 kohtumist ja võitis need kõik (neist 2 nokaudiga).
Harilik tanuseen

Harilik tanuseen ehk maarasv ("Phallus impudicus") on tanuseeneliste sugukonda kuuluv seeneliik, mis kasvab Euroopas ja Põhja-Ameerika lääneosas.
Noor viljakeha on kerajas, värvuselt valge või kollakas. Täiskasvanud viljakeha on 10–20 cm kõrge. Raipehaisuga meelitab seen ligi kärbseid, kes levitavad ta eoseid.
Väga ebameeldiva lõhna tõttu peetakse teda mittesöödavaks, kuid noored viljakehad on söödavad.
Eestis on ta üsna tavaline, mõnel aastal (kuum suvi) esineb massiliselt; kasvab tavaliselt leht- ja okasmetsades, põõsastikes huumusrikkal pinnasel juunist oktoobrini.
Spioon, kes pääses külma käest

"Spioon, kes pääses külma käest" on John le Carré 1963. aastal ilmunud külma sõja aegne spiooniromaan Suurbritannia ja Saksa DV luure vastasseisudest.
Välislingid.
ManPower 4

ManPower 4 on Eesti vokaalansambel, mis tegutseb alates 2009. aastast.
Eurovisiooni lauluvõistlus.
Ansambel valiti 12. märtsil 2010 Eestit esindama 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslo. Eesti laulu 2010 finaalis esitati laul "Siren", koos Malcolm Lincoln. Poolfinaalis 24. mail saavutati 14. koht.
William Alfred Fowler

William Alfred Fowler (Willy Fowler; 9. august 1911 Pittsburgh – 14. märts 1995 Pasadena) oli USA astrofüüsik.
Chaminda Vaas

Chaminda Vaas (täisnimega "Warnakulasuriya Patabendige Ushantha Joseph Chaminda Vaas", singali වර්නකුලසුරිය පටබැන්දිගේ උශාන්ත ජොසප් චමින්ද වාස්, sündinud 27. jaanuaril 1974 Mattumagalas) on Sri Lanka kriketimängija.
2010. aastast mängib ta Northamptonshire'i kriketiklubis.
Ta on katoliiklane ja palvetab enne igat mängu.
Chaminda Vaas on mänginud 111 test kriketi mängu (rahvuskoondisemängu) ja teinud neis üle 3000 jooksu. 2007. aastal toimunud kohtumises Bangladeshi kriketikoondisega tegi ta 100 jooksu.
John Slidell

John Slidell (1793 New York – 9. juuli 1871 Cowes, Wighti saar) oli Ameerika Ühendriikide ja Ameerika Riikide Konföderatsiooni poliitik ja diplomaat.
Ta oli Konföderatsiooni esindaja Pariisis, kuid ei saavutanud oma riigile rahvusvahelist tunnustust.
Kaia Triisa

Kaia Triisa (sündinud 23. juulil 1985) on eesti seltskonnategelane ja jumestaja.
Ta õppis Euroülikoolis sisekujundajaks.
Isiklikku.
Triisa elukaaslane oli Tanel Tatter. Hiljem oli tal suhe Kristjan Kasearuga, mis lõppes seetõttu, et neil jäi teineteise jaoks vähe aega.
Koit Toomega sündis Triisal 2008. aastal tütar Rebecca ning 15. aprillil 2017 poeg Richard.
Ambrose Dudley Mann

Ambrose Dudley Mann (26. aprill 1801 Hanover Courthouse, Virginia osariik – 15. november 1889 Pariis) oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni diplomaat.
Ta oli USA konsul Bremenis, hiljem esindaja Ungaris ja saadik Šveitsis.
Kodusõja ajal oli ta Ameerika Riikide Konföderatsiooni esindaja Belgias ja Vatikanis.
Tallitorn

Tallitorn on torn Tallinna linnamüüri edelalõigul Neitsitorni ja Lühikese jala värava vahel.Tornist vanalinna poole itta jääb Taani kuninga aed, väljapoole läände Komandandi aed.Tegemist on ühega vähestest ešogett (prantsuse keeles "échauguette)" ehk ripptornidest mis toetuvad müürist eenduvale konsoolile. Ešogette kasutati vahitornidena, neile on iseloomulikud vaate-ja laskeavad. Tornis asuvad ka piginukid vaenlase tõrjumiseks. Teised tuntumad konsooltornid on Pilsticker (alamsaksa keeles "nooleteritaja") Toompea Väikese Linnuse loodenurgal ja Padise kloostri kiriku nurgatorn. Pärast keskaega kujunes ešogetist arhitektuurne kaunistuselement losside ja kirikute juures.
Nime sai 14. sajandil rajatud Tallitorn selle kõrval asunud Marstalli hoovi ehk tööhoovi järgi, kus valati muuhulgas suurtükke ja kirikukelli, ning samas asusid ka hobusetallid. Torni ülaosa sai 1577. aasta pommitamisel kannatada ja lagunes hiljem. 17. sajandil kasutati torni ka vanglana kergemate süütegude puhul. 20. sajandil tehti linnamüüri läbipääs, et luua Toompealt otsetee Taani kuninga aeda. Käesoleval ajal on tornis võimalik ringi vaadata, kui külastada Kiek in de Köki kindlustustemuuseumi.
Lühikese jala värav

Lühikese jala värav asub Tallinna keskaegse linnamüüri edelalõigus vastu Toompea Suurt linnust ning viib Lühikesest jalast Toompeale.
Värav asub Lühikese jala väravatorni (Lühike jalg 10) põhjaosa 1. korrusel, sellest põhja poole jääb Pika jala väravatorn ja lõuna poole jääb Tallitorn.
Lühikese jala värav oli pikka aega Tallinna all-linna ja Toompea piir. Värav suleti ööseks. Rootsi ajal on värava kohta kasutatud ka nime "Rootsi värav", sest see viis Tallinna linnast Rootsi keskvõimu all olevasse Toompeale.
Assauwe torn

Assauwe torn kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka ning asub tänapäeval aadressil Müürivahe 12. Torni taga asub sisehoov – Asso õu ehk Karjase hoov.
Algselt asusid Viru värava ja Assauwe vahel linnamüüris Hinke torn, Kuraditorn (ehk Duveli torn) ja Karja värav, teisele poole, ülesmäge aga jäid Assauwe ja Kiek in de Köki torni vahele Harju värav ja Kitsetorn. Suurem osa Assauwe naabritest on nüüdseks hävinud, lähimad säilinud tornid on Viru värav ja Kiek in de Kök. Ka osa Hinke tornist on säilinud Pärnu maantee äärsete majade vahel.
Torn rajati aastatel 1370–1380. Väidetavalt saanud Assauwe torn nime karjus Assauwe ehk Asso järgi. 19. sajandil asus selles hobusetall. Hiljem kolis torni Tallinna Konservatoorium, 1934. aastast tegutseb Assauwe tornis ja sellega seotud hoones Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum.
Okaapi

Okaapi ("Okapia johnstoni") on kaelkirjaklaste sugukonda kuuluv sõraline.
Okaapiga samasse sugukonda kuulub kaelkirjak. Okaapi kehaehitus sarnaneb kaelkirjaku omaga, kuid kael on palju lühem.
Okaapi kehapikkus on umbes 2,5 m, õlakõrgus 1,5 m ja kaal 250 kg. Emasloomad on isasloomadest veidi suuremad. Keha on punakaspruun, kuid esi- ja tagajalad on musta-valgetriibulised, mistõttu nad meenutavad eemalt sebrat. Okaapil on umbes 35 cm pikk sinist värvi keel, millega ta saab puhastada nii silmalaugusid kui ka kõrvu nii seest kui väljast. Kõrvad on peaga võrreldes suured. Isastel okaapidel on lühikesed nahaga kaetud sarvemügarad.
Okaapi levila piirdub Kongo DV kirdeosa vihmametsadega. Nad elavad 500–1000 m kõrgusel merepinnast. Ituri vihmametsas, kuhu on loodud Okaapi reservaat, elab hinnanguliselt 10 000 – 20 000 okaapit.
Okaapid toituvad puulehtedest, puuviljadest ja rohttaimedest.
Okaapide peamine looduslik vaenlane on leopard.
Okaapi avastati läänemaailma jaoks alles 20. sajandi alguses. Liik määrati 1901. aastal Euroopasse saadetud kolju järgi. Philip Sclater andis liigi teaduslikuks nimeks Briti Uganda kuberneri Harry Johnstoni järgi "Okapia johnstoni". 1918 jõudis esimene elus okaapi Euroopasse. 1953 sündis Belgias Antwerpenis esimene väljaspool Kongot vangistuses olev okaapi.
2011. aastal on maailma loomaaedades 154 okaapit. Suurem osa neist asub Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Jaapanis on 7 okaapit.
Hellemani torn

Hellemani torn (ka Hellemanni torn) asub Tallinna vanalinnas ja kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka. Tänapäeval on torni aadress Müürivahe tänav 48/Uus tänav 1 ja ta asub Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.
Hellemani tornist ühele poole jääb linnamüüris Viru värav, teisele poole Munkadetagune torn.
Nõukogude ajal kuulus torn Kinoliidule. Torni all on sissepääsuta alusruum, mis tõenäoliselt tehti niiskuse vähendamiseks. 1960. aastatel kaldus torn koos külgneva müürilõiguga meetri võrra välja, see toestati ja konserveeriti. 
Hellemani torn restaureeriti põhjalikult 2006. aastal, Hellemani ja Munkadetagust torni ühendav kaitsekäik taastati 2007. Koos Hellemanni tornist Viru tänava poole mineva kaitsekäiguga on kaitsekäigu pikkus ligi 200 meetrit ning see on turistidele avatud.
Munkadetagune torn

Munkadetagune torn asub Tallinna vanalinnas ja kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka. Tänapäeval jääb see Müürivahe ja Munga tänava risti, Müürivahe ja Uue tänava vahele ning selle aadress on Müürivahe 54.
Munkadetagusest tornist ühele poole jääb linnamüüris Bremeni torn, teisele poole Hellemani torn. Nime sai Munkadetagune torn oma asukohast kunagise dominiiklaste Katariina kloostri taga.
18. sajandi lõpuni oli tornis sõjamoonaladu, mistõttu 17. sajandil sai see rahvasuus nime Süütenööride torn. Torn on korduvalt põlenud, viimati 1994.
1970.–80. aastatel Munkadetagune torn restaureeriti ja selles avati kohvik. Pärast 1994. aasta põlengut seisis torn tühjana, kuid 2010. aastal lõppenud remondi järel on see külastajatele avatud.
Pinnas

Pinnas on maakoore pindmise kihi moodustavad setendid ja kivimid koos neile moodustunud mulla ja kultuurkihiga. Pinnasest rääkides peetakse sageli silmas selle viljakandvust, viljeldavust, seetõttu mõeldakse pinnase all üldkeeles tavaliselt mulda.
Taara puiestee

Taara puiestee on tänav Tartus Tähtvere linnaosas.
See algab Näituse tänavalt ja kulgeb loodesse kuni Hiie tänavani. Esimese poole ulatuses asub tänava keskel puudega ääristatud kõnnitee. Taara puiestee ristub K. A. Hermanni, J. Hurda, C. R. Jakobsoni ja Vikerkaare tänavaga.
Taara puiestee on 840 meetrit pikk.
Hans Rebase Euroopa Instituut

Hans Rebase Euroopa Instituut oli Eesti sihtasutus, mis asutati 2006. aasta alguses Hans Rebase mälestuseks perekondade Ilvese ja Rebase initsiatiivil, et arendada välis- ja julgeolekupoliitilist mõttevahetust.
"Tahame korraldada seminare ja konverentse, toetada ja avaldada uuringuid. Samuti soovime avada Ärmal raamatukogu, mis oleks üks Baltikumi paremaid välispoliitikateemalisi kogusid," kirjeldas president Toomas Hendrik Ilves toona ühingu eesmärke.
2006. aasta juunis korraldas instituut Tallinnas konverentsi, kus poliitikud ja teadlased pidasid ettekandeid Euroopa Liidu ja Venemaa energiasuhete teemal.
15. märtsil 2011. aastal sundlõpetas Tartu maakohus sihtasutuse Hans Rebase Euroopa Instituut tegevuse, kuna juhatuse liige Evelin Ilves ei esitanud majandusaasta aruannet ega mõjuvat põhjust, mis takistab majandusaasta aruande esitamist.