tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marie Budberg

Marie Budberg (sünninimi Maria Ihnativna Zakrevska; venepäraselt Maria Ignatjevna Zakrevskaja; esimeses abielus Benckendorff; eesnime hellitusvariant Mura (prantsuspäraselt Moura); 19. veebruar (vkj)/ 3. märts 1892 Berezova Rudka mõis, Pirjatõni maakond, Poltava kubermang – 2. november 1974 Terranuova Bracciolini, Arezzo provints, Toskaana, Itaalia) oli Jäneda viimane mõisaproua.
Maria Zakrevska abiellus esimest korda 6. novembril 1911 Berliinis Venemaa Keisririigi välisministeeriumi ametniku ja Venemaa Keisririigi Berliini suursaatkonna II sekretäri Johann (Hans) Ulrich Nathanael von Benckendorffiga. Johann oli 1910. aastal pärinud Alexander von Benckendorffi valdused Jäneda mõisas ning ehitas sinna uue peahoone ning mitu kõrvalhoonet.
Nad elasid Peterburis, neil sündis 1913. aastal poeg Paul (Pavel; 1913–1996) ja 1915. aastal tütar Tatjana (Tanja; 1915–2004; abielus Tania Alexander).
1918. aastal kolisid Benckendorffid Venemaal toimunud Oktoobrirevolutsiooni tõttu koos poja ja tütrega Jänedale. Johann von Benckendorff tapeti 19. aprillil 1919 Jäneda lähedal Kalijärve ääres Kalijärve teel. Väidetavasti tegi seda nelja lasuga Eesti Vabadussõjast kolmepäevasel puhkusel viibinud Teoküla elanik Rudolf Rosenstrauch.
Maria Benckendorff abiellus teist korda 13. novembril 1921 Tallinnas Nikolai von Budbergiga (1896 Vanamõisa mõis, Kirbla kihelkond, Läänemaa – 1974 Kanada) ja sai Eesti kodakondsuse. Nikolai sõitis veebruaris 1922 Brasiiliasse. Abielu lahutati hiljem, kuid Maria säilitas oma abielunime.
Tema edasine elu oli täis seiklusi ja lähedasi suhteid kuulsate meestega nagu Robert Hamilton Bruce Lockhart, Maksim Gorki, Herbert George Wells ja teised, mis on hea materjal olnud nii kirjanikele kui ka filmimeestele.
Ta elas koos Maksim Gorkiga Itaalias Capri saarel.
Pärast Gorki lõplikku tagasipöördumist NSV Liitu 1932. aastal kolis ta 1933. aastal Inglismaale, kus tal oli suhe kirjanik Wellsiga. Viimane viibis 1934. aasta suvel Jäneda lähedal Kalijärve maakohas Kalijärve kaldal ja lõpetas seal oma memuaaride kolmanda köite.
Ta külastas 1936. aastal NSV Liitu ja oli Maksim Gorki matustel.
Wells olevat soovinud Mariaga abielluda, kuid Maria keeldus. Pärast Wellsi surma 1946. aastal kolis ta Itaaliasse oma poja Pauli juurde. Ta külastas 1950. aastal teist korda NSV Liitu, reisides koos Aleksandr Gutškovi tütrega. Ta suri Itaalias ja maeti uuele kalmistule Chiswicki paikkonnas (Hounslow' linnaosas Suur-Londonis).
Jack London (kergejõustiklane)

John Edward London (ka Jack London; 13. jaanuar 1905 Guyana – 2. mai 1966) oli Suurbritannia kergejõustiklane, kes võistles peamiselt 100 meetri jooksus. 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis võitis ta hõbe- ja pronksmedali, saades Briti esimeseks mustanahaliseks olümpiamedalistiks.
1930. aastal katkestas Londoni karjääri jalavigastus. Ta esindas küll Inglismaad 1931. aastal toimunud maavõistlusel Saksamaaga, kuid 1932. aasta olümpiamängudele teda enam ei valitud. Hiljem tegutses ta pianistina ning oli uksehoidja St Pancrase hospidalis Londonis. 1948. aastal avaldas ta ajakirjanik Joe Binksiga kahasse kirjutatud raamatu "How to Win on Track and Field" ("Kuidas jooksurajal võita"), mis ei olnud eriti edukas.
Jack London (poksija)

Jack London (kodanikunimega John George Harper; 23. juuni 1913, West Hartlepool, Durhami krahvkond – 19. detsember 1963) oli inglise raskekaalu poksija. Ta oli Suurbritannia ja Rahvaste Ühenduse raskekaalutšempion 1944–1945. Tema poeg, poksijanimega Brian London, sai Suurbritannia ja Rahvaste Ühendus raskekaalutšempioniks 1958–1959.
Ingverilaadsed

Ingverilaadsed ("Zingiberales") on katteseemnetaimede selts.
Süstemaatika.
Ingverilaadsete seltsi kuuluvad järgmised sugukonnad:
Jack London (ettevõtja)

J. Phillip London (ka Jack London; 1937 Oklahoma City, Oklahoma, USA – 18. jaanuar 2021 Arlington, Virginia, USA) oli USA sõjaväelane ja ettevõtja, IT- ja luurefirma CACI tegevjuht ja nõukogu esimees. 
Jack Londoni juhtimisel jõudis CACI 2002. aastal New Yorgi börsile (NYSE:CACI). 
Aastail 1959–1971 teenis ta USA mereväes, olles muuhulgas helikopteripiloot; 1983. aastal läks ta reservist erru kapteni auastmes. 
Aastal 1971 kaitses ta George Washingtoni Ülikoolis doktorikraadi ärijuhtimises. 
Jack London on pälvinud arvukalt ettevõtlusauhindu, kuid ka mereväeadmiral George Dewey auhinna 2013. aastal.
Gevehard

Gevehard (surnud 1206) oli piiskop Alberti köögiülem, keda on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas.
1206. aastal saatis piiskop ta koos preester Danieli ja ammuküttidega varem vallutatud Holmi linnust mehitama. Peagi linnust piirama saabunud Polotski vürsti ja turaidalaste väe rünnakud lõid kaitsjad edukalt tagasi ning pärast 11 päeva kestnud vallutuskatseid piirajad lahkusid, kuid Gevehard suri hiljem lahingus saadud haavade tõttu.
Eesti kullafond (Alo Mattiisen)

"Eesti kullafond" on Hitivabriku 2004. aastal välja antud album, mis sisaldab Alo Mattiiseni parimad laule.
Eesti kullafond (Georg Ots)

"Eesti kullafond" on Hitivabriku 2004. aastal välja antud album, mis sisaldab Georg Otsa parimad laule.
Eesti kullafond (Anne Veski)

"Eesti kullafond" on Hitivabriku 2006. aastal välja antud album, mis sisaldab Anne Veski parimad laule.
Uuno Öpik

Uuno Öpik (ka Uno Öpik; 19. oktoober 1926 Tartu – 30. aprill 2005 Bath) oli eesti rahvusest Suurbritannia aatomifüüsik.
Ta lõpetas 1943. aastal Tartu 1. Gümnaasiumi. 1943. aastal siirdus ta vanematega Saksamaale, kus jõudis elada Danzigis, Swinemündes, Sielbeck-Ukleis ja Hamburgis. Aastatel 1946–1948 õppis ta Balti Ülikoolis.
1948. aastast elas pere Põhja-Iirimaal. Uuno Öpik lõpetas 1950. aastal Belfasti ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatikas ja 1951. aastal füüsikas, 1954. aastal sai ta samas tööga "Quantal investigations of certain excitation and ionization processes" doktorikraadi (PhD). Ta kuulus 1950. aastast Üliõpilasseltsi Liivika.
Ta töötas aastatel 1955–1956 teadurina Bristoli Ülikoolis, 1956–1986 õppejõuna Aberystwythi ülikoolis (Walesis), 1960–1962 Readingi Ülikoolis ja 1962–1986 Belfasti ülikoolis; lisaks töötas ta aastatel 1965–1966 Oak Ridge'i Rahvuslaboris (Tennessees USA-s).
Ta tegeles põhiliselt aatomifüüsikaga ja temalt on ilmunud üle 20 teaduspublikatsiooni.
Ta elas Lõuna-Inglismaal Melkshami väikelinnas, laulis kooris ja mängis klaverit ning lõi kaasa Leicesteri Eesti Maja tegemistes.
Isiklikku.
Tema isa oli astronoom Ernst Öpik, poeg on Suurbritannia poliitik Lembit Öpik.
Õigusfilosoofia

Õigusfilosoofia on õiguse aluseid käsitlev filosoofia haru. Õigusfilosoofia erineb ülejäänud filosoofiast sellega, et siin käsitletakse õiguse põhimõttelisi küsimusi, juriidilisi põhiprobleeme.
Õigusfilosoofia teemade ringi kuuluvad järgmised probleemid:
Teoreetiline õigusfilosoofia uurib õiguse tekkimise ja arengu esmaseid aluseid ehk põhjuseid ja tegeleb õiguse olemuse probleemiga ning hindab konkreetseid õiguslikke nähtuseid sellelt aluselt. Praktiline õigusfilosoofia seevastu tegeleb õiguse lõppeesmärgi probleemiga, mis annab ka aluse konkreetsete õiguslike nähtuste hindamiseks.
Õigusfilosoofia põhisuunad.
Õiguspositivism.
Õiguspositivism on õigusfilosoofiline mõttesuund, mis annab õiguse sisu üle otsustamise inimese meelevalda ja ei anna mingeid sisulisi õiguse õigsuse kriteeriume.
Positivismi põhitunnused on:
Loomuõigusfilosoofia.
Loomuõigusfilosoofia on universaalsete ning üldiste seaduste kogu või ka moraali- ja õigusteoreetiline süsteem, mis neid seadusi kirjeldab ja süstematiseerib. Selle suuna põhiküsimus on, kas inimene võib vabalt otsustada õiguse sisustamise üle või eksisteerivad mingid piirid, millest ta ei või üle astuda ja mida ta ei saa muuta.
Loomuõiguse põhitunnused on:
Alternatiivsed lähenemised õigusele.
Õigusrealism.
Realistide väitel on traditsioonilised õiguskäsitused liiga formaliseeritud. Nende põhinõue on loobuda abstraktsetest konstruktsioonidest ning rääkida õigusest nii nagu see tegelikkuses toimib. Õigusrealism jaguneb kaheks: Skandinaavia õigusrealism ning Ameerika õigusrealism.
Kriitiline õigusõpetus.
Kriitiline õigusõpetus oli õigusteoreetiline liikumine, mis rakendas õigusteaduses Frankfurdi koolkonna kriitilise teooria meetodeid. Liikumise peaeesmärk oli vaidlustada ja ümber lükata väljakujunenud tõekspidamisi õigusteoorias ja -praktikas.
Mežaparks

Mežaparks ('Metsapark') on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 11,821 km². Asub Ķīšezersi kaldal. Asum piirneb lõunas Čiekurkalnsi, läänes Sarkandaugava ja põhjas Mīlgrāvisega. 4529 elanikku (2010).
Mežaparks asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 3–8 meetrit üle merepinna. Ķīšezersi kaldal asub ligikaudu 40 meetri pikkune järsak, mille kõrgus on kuni 5 meetrit. Asumi kõrgeima osa moodustab loodeosas asuv luidete ala, kus kõrgeim osa ulatub 18 meetrit üle merepinna.
Ajalugu.
Mežaparks kujunes Ķīšezersi järve kaldal asunud Ķeizarmeža (saksa keeles "Keiserwald") aladele, kui see ala 1901. aastal Riia linnaga liideti. Metsa all olid siiski juba XIV sajandist asunud kalurite eluasemed ja mitmed suvemõisad. XVII sajandil asus metsa aladele kuningas Gustav II Adolfi sõjavägi; sellest sai mets ka oma nime.
XIX sajandi lõpus hakati kauni loodusega metsa rajama suvemõisaid. Tekkisid Meijermuiža mõis, Annasmuiža mõis, Wolansky mõis ja Grave mõis. Juba aastal 1900 koostas aga Georg Kuphaldt piirkonnale arenguplaani, mille järgi tuli metsa alla rajada aedlinn. Riia linna inseneri Adolf Agthe eestvedamisel alustati aedlinna rajamist aastal 1902. Mitmed varasemad villad asumi aladel on juugendstiilis. Aastal 1904 valmis Mežaparksi luteri kirik, mis on väikseim kirik Riias.
Aastal 1912 rajati asumisse Ķīšezersi kaldale ka Riia loomaaed. Linna ja asumi vahele rajati trammitee. Asum kujunes rikkama rahva elukohaks, seal elasid välismaised diplomaadid, töösturid, poliitikud. 
Aastal 1949 rajati asumisse Kultuuripark, kuhu ehitati vabaõhuteater. Aastal 1955 ehitati selle juurde veel ka laululava, mis on praegu Läti laulupidude toimumispaigaks. Asumi territooriumil asub ka Riia metsakalmistu, mis on tähtsamate Läti kultuuritegelaste ja poliitikute matmispaik.
Julija Lipnitskaja

Julija Lipnitskaja (, sündinud 5. juunil 1998 Jekaterinburgis) on Venemaa iluuisutaja, olümpiavõitja (2014), Euroopa meister (2014) ja juunioride maailmameister (2012).
Žamysłaŭl

Žamysłaŭl, ka Žemłasłaŭ (valgevene keeles Жамыслаўль või Жэмласлаў, transkribeerituna Žamõslavl või Žemlaslav) on küla (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Iŭje rajoonis Subotniki külanõukogus. Aastal 1861 oli külas 475 elanikku. Poola keeles on küla nimi "Żemłosław". Küla asub Gauja jõe kaldal.
Esimest korda on Žamysłaŭli mainitud aastal 1587. Toona oli küla nimi "Пятроўшчына" ja seal asus Zenowiczitele kuulunud Kandraciški mõisa süda, mille ostsid Roskad. 
Poola jagamisel läks Žamysłaŭl aastal 1795 Venemaa koosseisu. Aastal 1807 ehitas mõisa Kenewiczitelt ostnud krahv Umiastowski külasse lossi. Umiastowskite valdusse asula ka jäi. 
Kuni 1917. aastani oli Žamysłaŭl Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.
Ohvriallikas

Ohvriallikas on allikas, millele omistatakse tervendatavat mõju ning kuhu on ohverdatud raha, hõbedat, ehteid või muud taolist.
Mari Uusküla

Mari Uusküla (kuni 1. juulini 2005 Mari Bogatkin; sündinud 23. jaanuaril 1980) on eesti keeleteadlane.
Ta lõpetas 1998. aastal Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumi ja 2003. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ungari keele alal. Nii tema magistri- kui ka doktoritööd juhendas Tartu Ülikoolis Urmas Sutrop. Doktoritöö kaitses ta 2008. aastal üldkeeleteaduse osakonnas.
Tunnustus.
2021 – Eesti teaduse populariseerimise auhind (ergutusauhind)
Isiklikku.
Tema isa on Georg Bogatkin.
Furosemiid

Furosemiid on diureetikumide hulka kuuluv ravimi toimeaine, mida kasutatakse erinevates ravimivormides.
Nii nagu enamik diureetikume, kuulub ka furosemiid WADA poolt keelustatud ainete nimekirja, kuna teda on võimalik kasutada dopingu kasutamist maskeeriva ainena.
Keemiline valem.
Aine keemiline valem on C12H11ClN2O5S.
ATC-kood.
Toimeaine ATC-kood on C03CA01. Eestis on furosemiidi sisaldavad ravimpreparaadid klassifitseeritud retseptiravimitena.
Näidustused.
Furosemiidi manustatakse diureesi saavutamiseks peamiselt arteriaalse hüpertensiooni, kopsuturse, uroloogiliste operatsioonide ajal ja mürgistuste ravil. Furosemiidi kasutatakse ka tursete, nefrootilise sündroomi, maksatsirroosi ravis ja/või sümptomite leevendamisel nii loomadel kui inimestel.
Toime.
Organismi manustatuna vähendab furosemiid kaltsiumi, magneesiumi, kaaliumi, B1-, B6- ja C-vitamiini ning tsingi sisaldust.
Ohud.
Raseduse ajal kasutada üksnes äärmisel vajadusel, kuna furosemiid läbib platsentaarbarjääri.
Manustatud furosemiid on sõidukijuhile liiklusohtlik, eriti koos alkoholiga.
Furosemiid on loomkatsetes osutunud teratogeenseks.
Jaak Prozes

Jaak Prozes (sündinud 4. aprillil 1965 Tallinnas) on eesti ajaloolane ja soome-ugri hõimuliikumise edendaja.
Haridus.
Ta lõpetas keskkooli 1983. aastal, õppis ajalugu Tartu Ülikoolis aastail 1983–1991. Aastail 2015–2019 õppis Tallinna Ülikoolis ajalugu. Magistrikraad ajaloos. Alates 2019. aastast õpib Tartu Ülikoolis doktorantuuris etnoloogia erialal.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Ta on töötanud ajakirjanikuna, arhivaarina, majandusjuhatajana ja kooperatiivi liikmena. Fenno-Ugria Asutuses töötab ta 1993. aastast. 
Ühiskondlik tegevus soome-ugri liikumise raames: 
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku valimisliidus Vaba Tallinna Kodanik ning sai 47 häält.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Vabaerakonna nimekirjas Haabersti, Kristiine ja Põhja-Tallinna valimisringkonnas ning kogus 35 häält ja ei osutunud valituks.
Üksküla linnus

Üksküla linnus ehk Ikšķile linnus oli 1185. aasta paiku Daugava paremale kaldale, tänapäevase Ikšķile linna kohale, ehitatud Baltikumi esimene kivilinnus.
Linnus.
Linnus moodustas koos selle kõrval asuva kirikuga ühtse kaitsekompleksi, võttes enda alla 80 × 16–18 m suuruse pinna. Linnuse kaitsemüüri lääneosa sisse oli ehitatud kaheruumiline hoone, mida peetakse algselt piiskop Meinhardile kuulunud eluasemeks, samal ajal kui idamüüri ääres on leitud jälgi liivipärastest ehitistest, mis kuulusid ilmselt kohalikele liivlastele.
Ajalugu.
Üksküla linnuse laskis Ojamaalt palgatud kiviraiduritel ehitada Väina liivlaste aladele misjonitööd tegema tulnud Meinhard, kellest 1186. aastal sai Üksküla piiskop. Linnus sai tema omandiks, kuid lubades ka kohalikel seal end kaitsta, lootis ta neid nii, ehkki asjatult, ristiusku meelitada. Peatselt linnuse valmimise järel saabusid selle juurde semgalid, kes olevat edutult püüdnud laevaköitega ehitist jõkke tõmmata.
1201. aastal andis uus piiskop Albert linnuse benefiitsiks Konradile, kes sai selle ristisõdijate abi kasutades oma kontrolli alla võtta aga alles 1205. aastal, ja viis piiskopkonna keskuse Ükskülast üle Riiga.
1255. aastal läänistati linnus Johannes de Bardewischile või Johan de Bardewisile, kellest sai Uexküllide suguvõsa esiisa.
15. sajandil on linnust mainitud Riia peapiiskopile kuuluvana.
Linnus sai tugevalt kannatada Riia peapiiskopi ja Liivi ordu vahelistes sõdades 15.–16. sajandil, mille jooksul see oli pikka aega ka ordu valduses. Lõpliku purustamise aeg ei ole täpselt teada, aga selleks on pakutud 1579. aastat, mil lõhuti maha Riia-lähedasi linnuseid, et takistada pealetungivatel Moskva tsaaririigi vägedel seal enda kindlustamist.
1927. aastal uuris Üksküla kirikut Tartu Ülikooli kunstiajaloo professor Helge Kjellin.
1970. aastatel jäi linnuse ase seoses Riia hüdroelektrijaama veehoidla rajamisega vee alla. Kõrval asunud kiriku varemed tõsteti kõrgemale ja nende ümber moodustati kunstlik saareke.
Johanna Sild-Rebane

Johanna Sild-Rebane (17. märts 1882 Tarvastu – 23. november 1946 Stockholm) oli eesti majandusteadlane ja ajakirjanik. 
Õppis kuni 1903. aastani Tartu Puškini Gümnaasiumis. 1905. aastal immatrikuleerus Sild Berni Ülikooli filosoofiateaduskonda. Ta veetis vahepeal mõned semestrid Viinis ja Londonis. 1911. aastal Sild doktoriväitekirja majandusteaduses. Silda on peetud esimeseks doktorikraadi saavutanud eesti naiseks, kuid enne Silda kaitsesid doktorikraadi Beatrice Pallon Zürichis, Helene Taar ja Alide Poom-Teemant Bernis. Lõputöö teemaks oli Th. R. Malthuse teooria. Eestisse tagasi jõudes asus tööle Postimehe toimetusse majandusajakirjanikuna. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige ja auvilistlane.
1912 osales esimesel ülevenemaalisel naishariduse kongressil eesti naiste esindajana. "Kongress toimub "hariduse" tähe all, kuid tegelikult arutatakse seal naiste õiguste taotlemise ja naise juhtivatele kohtadele pääsemise küsimusi." 
Avaldas naisõiguse alaseid kirjutisi ajakirjas Naiste Töö ja Elu. 1916/4 kirjutas näiteks naiste tööalastest probleemidest, 1917 organiseeritud naisliikumise tähtsusest, emade ja rinnalaste kaitsest. Esines Eestimaa Esimesel Naiskongressil 27.–28. mail 1917 ettekandega naisest abielus ja kutsetöös.
1933. aastal valiti ta Eesti Akadeemilise Naiste Ühingu esimeseks auliikmeks.
1946. aastal hukkus autoõnnetuses.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Hans Rebane.
Rögajuur

Rögajuur ("Psychotria") on madaraliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Perekonda kuuluvad valdavalt troopika alusmetsades kasvavad väikesekasvulised puud. Mitmed liigid, seal hulgas nägemuse-rögajuur, sisaldavad psühhedeelset ainet dimetüültrüptamiini. Mõned Kesk-Aafrikas ja Vaikse ookeani piirkonnas kasvavad liigid on ohustatud.
Klassifikatsioon.
Perekonda kuulub 800–1500 (osade allikate järgi kuni 1900) liiki.
Tsaari mõrsja

"Tsaari mõrsja" (vene: Царская невеста, Tsarskaja nevesta) on helilooja Nikolai Rimski-Korsakovi ooper neljas vaatuses. See on helilooja kümnes ooper, valmis 1898. aastal ja esietendus aasta hiljem Moskvas. Ilja Tjumenevi libreto põhineb Lev Mei samanimelisel näidendil.
Lootekest

Lootekestaks (ladina "membrana fetalis") nimetatakse vesikestaliste ("Amniota") loomade embrüoväliste elundite kesti.
Embrüot ümbritsevad lootekestad on:
Lootekestade areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Suur maalritöö

"Suur maalritöö" on 1971. aastal ilmunud Ellen Niidu värssraamat. Selle illustratsioonide autor on Edgar Valter. 
Raamatu teine trükk anti välja 1985. aastal ja kolmas trükk 2008. aastal. Edgar Valter on teinud raamatutele kahed, üldjoontes samasugused, kuid mõnes pisiasjas siiski erinevad raamatukujundused.
Enne raamatuna ilmumist ilmus tekst ajakirjas Pioneer (1970, nr 7) kunstnik Heino Sampu illustratsioonidega. Paavo Matsini hinnangul on tegemist ühe eesti lastekirjanduse kõige klassikalisema tekstiga, mis on lahutamatult seotud Edgar Valteri geniaalsete illustratsioonidega.
Animafilm "Suur maalritöö".
2013. aastal valmis stuudios A Film Eesti Ellen Niidu raamatu põhjal animafilm "Suur maalritöö". Edgar Valteri joonistustel ja Ellen Niidu värssidel põhinevale animafilmile lõi muusika Vaiko Eplik. Laule esitavad Mari Pokinen, Priit Võigemast ja Rapla Laulustuudio tüdrukud Thea Paluoja juhendamisel. Samal aastal ilmus film ka DVD- ja CD-plaadi komplektina. 2014. aastal ilmus animafilmil põhinev luuletusega värviraamat.
"Suur maalritöö" muudes keeltes.
1974. aastal anti raamat välja soome keeles pealkirja "Ihmeellinen maalari" all. 1982. aastal valmis selle põhjal Soomes televisiooni jaoks tehtud muusikal.
Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliinik

Tartu Ülikooli Kliinikumi Sisekliinik on Tartu Ülikooli Kliinikumi allüksus.
Sisekliiniku koosseisu kuuluvad järgmised erialad:
Ajalugu.
Sisekliiniku alguseks peetakse 1804. aastat, kui avati meditsiiniline kliinik ja polikliinik prof. Daniel Georg Balk juhtimisel. 1808. aastal sai kliiniku asukohaks Toomemägi, sama hoone milles tänapäeval asub Eesti Riigikohus. 
Aastail 1919–1939 oli kliiniku nimi Tartu Ülikooli I Sisehaiguste Kliinik, kliinikut juhtis prof. E. Masing. 1924 rajati kliinikusse biokeemialaboratoorium. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid sisehaiguste kliinikud Toomel ja Maarjamõisas.
Suur maalritöö (animafilm)

"Suur maalritöö" on aastal 2013 esilinastunud animafilm, mis põhineb 1971. aastal ilmunud samanimelisel Ellen Niidu värssraamatul, mille on illustreerinud Edgar Valter. Film valmis stuudios A Film Eesti. 
Filmis ärkasid ellu Edgar Valteri võrratud joonistused ja Ellen Niidu lustakad värsid, mille viisistas Vaiko Eplik. Laule esitavad Mari Pokinen, Priit Võigemast ja Rapla laulustuudio tüdrukud Thea Paluoja juhendamisel. Samal aastal ilmus Epliku plaadifirma Mortimer Snerd kaudu ka DVD- ja CD-plaadi komplekt, 2014. aastal tuli müügile animafilmil põhinev luuletusega värviraamat.
Filmi esialgne idee tekkis juba 1990. aastate lõpul, kuid asi jäi soiku. Uuesti hakati filmiga tegelema 2010. aastal ning pärast pikemat seisakut sai projekt suurema hoo sisse 2012. aasta kevadel. Animeerimine kestis 2013. aasta maist oktoobrini. Animeerimise suure töömahu tõttu ei olnud võimalik seda Eestis teha ning sobivad animaatorid leiti Hiinast, kus A Film on ise animaatoreid ka koolitanud.
Palderjanhape

Palderjanhape ehk pentaanhape (ehk butaan-1-karboksüülhape) on karboksüülhapete klassi kuuluv keemiline aine valemiga C4H9COOH. See on ebameeldiva lõhnaga värvuseta vedelik, mis võib põhjustada naha ja limaskestade ärritust.
Palderjanhappe estrid on meeldiva lõhnaga (lenduvad) ühendid, mida kasutatakse parfümeerias ja toidutööstuses.
IMO number

IMO number (ka IMO tuvastusnumber) on identifitseerimisnumber, mille Rahvusvaheline Mereorganisatsioon (IMO) annab kaubalaevadele ja reederitele. IMO tuvastusnumbrid kehtestati SOLASe konventsiooniga, et parandada ohutust mereliikluses ja vähendada pettusi.
Seitsme- või kaheksakohaline number antakse laevale kiilupanekul ja jääb samaks kogu laeva elueaks.
Number antakse teatavast suurusest (kogumahutavus 500) alates tsiviillaevadele, millele kohaldatakse SOLAS konventsiooni. Konventsiooni ei kohaldata sõja-, kala- ja huvilaevadele ning neile laevadele, mis ei välju Põhja-Ameerika Suurelt järvistult merele. Seega ei anta IMO tuvastusnumbrit näiteks ainult kalapüügiks mõeldud laevadele, huvilaevadele, sõjalaevadele, puidust laevadele jms.
Poola 2014. aasta taliolümpiamängudel

Poola osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 59 sportlasega, kes võistlesid 11 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Poola lippu bobisõitja Dawid Kupczyk.
Olümpiavõitjaks tulid Kamil Stoch suusahüpetes, Justyna Kowalczyk murdmaasuusatamises ja Zbigniew Bródka kiiruisutamises.
Õuekohus

Õuekohus oli vanasti mõnes suuremas halduskeskuses olnud kesk- või alamastme kohus. 
Eesti ajaloos on tuntud Liivimaa õuekohus, mis asus Tartus (1630–1701) ja Riias (1701–1889).
Liivimaa ja Eestimaa Asjade Justiitskolleegium

Liivimaa ja Eestimaa Asjade Justiitskolleegium (lühemalt: Justiitskolleegium) oli aastatel 1728–1832 Peterburis tegutsenud kohtuasutus. Justiitskolleegium vaatas läbi kohalikke kohtuotsuseid.
1744-1812 "Liivimaa, Eestimaa ja Soomemaa Asjade Justiitskolleegium".
Traan

Traan ehk rääs on vaala, hülge või mõne muu merelooma pekist saadav õlijas rasv.
Elmar Einasto

Elmar Einasto (kuni 1935 Elmar Eisenschmidt; 18. november 1895 Vastse-Otepää vald, Tartumaa – 28. märts 1976 Tartu) oli eesti pedagoog ja koolijuht.
Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumi ettevalmistusklassis ja Tartu Õpetajate Seminari algkoolis, lõpetas aastal 1917 Tartu Õpetajate Seminari.
Ta töötas aastal 1917 (septembrist novembrini) Põltsamaa kõrgemas algkoolis õpetajana ning evakueerus kooliga Altaisse. Ta töötas aastatel 1918–1919 Beloglazovos (praeguse haldusjaotuse järgi Šipunovo rajoonis Altai krais) kõrgemas algkoolis õpetajana. Aastal 1919 oli ta Aleksandr Koltšaki armees garnisoni kirjutaja, olles samaaegselt Zmeinogorskis (praeguse haldusjaotuse järgi Altai krais) Õpetajate Seminaris õpetaja ja üldhariduskursustel lektor. Aastatel 1919–1920 oli ta punaarmeelasena Mongoolias, aastatel 1920–1921 Ust-Kamenogorskis (praegu Öskemen, Ida-Kasahstani oblasti keskus) kooliõpetaja, olles ühtlasi suvekursustel spordiinstruktor ja lektor. Ta korraldas Altai mägedes loodusteaduslikke ekspeditsioone ja korjas kohaliku botaanikaaia rajamiseks taimede seemneid.
Aastal 1921 naasis ta Eestisse ja tõi Tartu Ülikoolile 300 taimeliigi seemneid. Ta oli aastatel 1921–1925 õpetaja Tartu 3. algkoolis (1923–1924 ka Tartu puu- ja rauatööstuskoolis). Aastatel 1925–1940 oli ta Tartu 5. algkooli ja 1940–1941 Tartu 2. algkooli juhataja. Aastatel 1941–1944 töötas ta Tartu 7. algkoolis õpetajana. Aastatel 1944–1957 oli ta Tartu 5. mittetäieliku keskkooli direktor ja 1957–1958 Tartu 7. Keskkooli direktor.
Ta rakendas õppetöös iseseisva töö meetodeid, korraldas matku ja ekskursioone (peamiselt Lõuna-Eestis). Ta osales koguteoste "Tartumaa" (Tartu 1925) ja "Valgamaa" (Tartu 1932) originaalainese kogumises.
Isiklikku.
Tema abikaasa Eva Ellinori ema Anna Lammas oli eesti progümnaasiumiõpetaja ja koolijuht. 
Poeg Jaan Einasto on astrofüüsik, poeg Rein Einasto on geoloog, tütar Kersti Sumera on pianist ja muusikapedagoog.
Riia lahing (1198)

Riia lahing oli 1198. aastal liivlaste ja Üksküla piiskop Bertholdi kogutud ristisõdijate väe vahel toimunud lahing hilisema Riia linna asukohal. Tegemist oli Liivi ristisõja esimese lahinguga.
Eellugu.
Pärast esimese Üksküla piiskopi Meinhardi ebaõnnestunud rahumeelset misjonitööd Väina liivlaste aladel, mille jooksul ta suutis suhteliselt väheseid ristiusku meelitada ja neistki paljud olid seda teinud vaid piiskopilt vastuteene väljapetmiseks, otsustas paavst Coelestinus III lubada Liivimaa kristlaste kaitseks ja apostaatide usku tagasisundimiseks ristisõdijate jõudu. Uus piiskop Berthold sõitis esialgu Liivimaale siiski ilma sõjaväeta, kuid pärast vaenulikku vastuvõttu Üksküla ja Holmi liivlaste poolt pöördus ta tagasi ja naasis järgmine kord juba ristisõdijatega. Hilisema Riia linna kohal laagrisse jäänud ristisõdijate vastu kogunes liivlaste vägi, kuid esialgu sõlmiti siiski omavahel vaherahu. Berthold nõudis liivlastelt kristlusse pöördumist ja seal püsimist ning pantvange oma turvalisuse tagamiseks, kuid liivlased keeldusid, öeldes, et piiskop võib oma piiskopkonda tagasi pöörduda, aga ta ei tohi mittekristlastele jõuga oma usku peale suruda.
Lahing.
Kuna liivlased olevat tapnud hobusemoona otsima läinud sakslasi, siis ütles piiskop rahu üles ja vastaspooled seadsid end lahinguvalmis. Lahingut alustasid ristisõdijad, rünnates liivlaste väge ja ajades nad seejärel põgenema. Liivlastel õnnestus siiski tappa Berthold, kes Ymauti poolt odaga läbi torgati. Kokkupõrke järel hävitasid ristisõdijad mõõkade ja tulega ka liivlaste vilja.
Tagajärjed.
Pärast lahingut sõlmiti jälle omavahel rahu ja liivlased nõustusid piiskopi preestrite enda juurde võtmise, neile maksu tasumise ja ristimisega. Ükskülas ristiti umbes 100 ja Holmil 50 inimest. Pärast ristisõdijate lahkumist ütlesid ristitud liivlased aga kristlusest lahti, röövisid preestrite vara ja sundisid nad ka nemad Liivimaalt lahkuma.
Prantsusmaa 2014. aasta taliolümpiamängudel

Prantsusmaa osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 116 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Prantsusmaa lippu kahevõistleja Jason Lamy Chappuis.
Kahekordseks olümpiavõitjaks tuli laskesuusataja Martin Fourcade, kes võitis ka ühe hõbemedali. Ühe kulla võitsid lumelaudur Pierre Vaultier ja vigursuusataja Jean-Frédéric Chapuis. Hõbemedali võitsid ka Steve Missillier ülisuurslaalomis ning Arnaud Bovolenta ja Marie Martinod vigursuusatamises. Pronksmedali võitsid laskesuusataja Jean-Guillaume Béatrix, suusahüppaja Coline Mattel, vigursuusatajad Kevin Rolland ja Jonathan Midol, lumelaudur Chloe Trespeuch, mäesuusataja Alexis Pinturault ja Prantsusmaa murdmaasuusatamise teatemeeskond.
Pruun

Pruun on mustjaspunakaskollane värvus. Pruun on looduses väga levinud, see on tumeda puukoore ja viljaka mulla värv. Inimeste juuksed, silmad ja nahk võivad olla pruuni värvi.
Pruunide värvitoonide mittetäielikku loetelu vt Värvuste loend põhivärvinimede järgi.
Kehavedelik

Kehavedelik ehk orgaaniline kehavedelik (inglise "body fluid") on elavate organismide sees leiduv bioloogiline vedelik. Kehavedelikud on nii need, mis organismis ringlevad, kui ka need, mida leha elundid, sooned, rakud eritavad ja vastu võtavad.
Kehavedelikega ringlevad keres rakud, molekulid, viirused, bakterid, patogeensed mikroorganismid jm. Kehavedelike ringlust reguleerib ka humoraalne regulatsioon.
Patoloogia.
Patoloogiaga seostatakse (teatud tingimustel) sagedamini näiteks järgmisi kehavedelikke: astsiidivedelik, mäda, okse, roe, röga, turse, ödeem jt.
Biokeemias ja kliinilises meditsiinis.
Kehavedelike biokeemiline koostis võib näidata inimorganismis toimuvaid patoloogilisi muutusi, häireid ja ka haiguslikke seisundeid. Seetõttu kasutatakse kliinilises meditsiinis hulgaliselt analüüse, näiteks vere- ja uriinianalüüse, et teha kindlaks patoloogiat, kinnitada diagnoosi ja ka/või välistada teatud haigusi.
Cesvaine mõis

Cesvaine mõis (saksa keeles "Schloß Seßwegen", läti keeles "Cesvaines muiža", ka "Cesvaines pils") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Tänapäeval asub LätisCesvaine piirkonnas Cesvaines. Mõisa peahoonet tuntakse kui Cesvaine lossi.
Ajalugu.
Mõisat on esmamainitud 1399. aastal. Esimene loss ehitati Cesvainesse 15. sajandi alguses. 1577. aastal lasi tsaar Ivan IV lossi ja selle ümbruses olnud asula hävitada. 18. sajandil oli Cesvaine mõis Simon von Zoritschi käes ja 1815. aastast kuulus von Wulfide perele.
Mõisaansambel.
Kõrvalhoonetest on säilinud tallid, aidad, sepa, aedniku, kavaleride, mõisavalitseja ja metsniku maja. Mõisa juures oli töökoda, kus pruuliti õlut. Lossi ümber on park, mida ehivad keskaegse linnuse varemed ja barokne paviljon. Enamik hooneid on rajatud koos lossiga, aga kavaleride maja pärineb 18. sajandi lõpust.
Loss, Cesvaine mõisa park, tall ja metsaülema maja on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Nokaut

Nokaut (inglise keeles "knockout") on mitmes võitlusspordis (eriti poksis) ühe võistleja seisund, kus teine võistleja on ta pikali löönud ning ta ei suuda teatud kindlaks määratud aja jooksul püsti tõusta või edasi võistelda. Nokaut lõpetab matši ning tähendab vastase nokauteerinud sportlasele võitu.
Lisaks poksile on nokaudi mõiste veel näiteks kikkpoksis, sportlikus vabavõitluses, karates ja teistel lööke sisaldavatel aladel.
Poksis tähendab nokaut võistleja mahalangemist, misjärel ei suuda ta kümne sekundi jooksul püsti tõusta ja võitlust jätkata. Sportlikus vabavõitluses võistleja mahalangemisel sekundeid lugema ei hakata, sest selle ala osaks on ka maadlusvõtted pikaliasendis. Nokaut kuulutatakse välja siis, kui võistleja kaotab teadvuse või ei hakka ennast vahetult pärast mahalangemist kaitsma.
Nokauti seostatakse tihti teadvuse kaotamisega. Sportlase suutmatus edasi võistelda võib tulla ka väsimusest, valust, pearinglusest vms.
Tehniline nokaut võidakse välja kuulutada ka siis, kui kohtunik, arst või võistleja ise otsustab, et võitluse jätkamine pole ohutu, näiteks saadud vigastuse tõttu.
Marja allasum

Marja on allasum Tallinnas Lilleküla asumis. See on saanud nime Marja tänava järgi.
Lester B. Pearson

Lester Bowles Pearson (23. aprill 1897 Newtonbrook, Ontario – 27. detsember 1972 Ottawa) oli Kanada poliitik, ajaloolane, riigitegelane ja diplomaat, Nobeli rahuauhinna laureaat. 
Aastatel 1948–1957 oli ta Kanada välisminister. 
Ta sai Nobeli rahuauhinna 1957. aastal Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni erijõudude organiseerimise eest Suessi kriisi lahendamiseks. 
Ta oli Kanada 14. peaminister 22. aprillist 1963 20. aprillini 1968.
Metanivka

Metanivka (ukraina keeles "Метанівка") on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Teplõki rajoonis. Elanike arv on 947. Pindala on 0,417 km².
Mooni

Mooni on allasum Tallinnas Lilleküla asumis. See on saanud nime Mooni tänava järgi.
Agu Pihelga

Agu Pihelga (1936. aastani August-Gottfried Pihlendorf või Piilendorf; 3. august 1910 Keelva – 5. jaanuar 1998) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik.
Ta sündis taluniku perekonnas. Õppis aastatel 1928–1934 Riigi Kunsttööstuskoolis dekoratiivmaali eriala. Tema õpetajateks olid August Jansen ja Roman Nyman. Pärast ajateenistust jätkas õpinguid 1936–1939 Helsingis Soome Kunstiühingu koolis (kus tema õpetajaks oli William Lönnberg). Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti Pihelga Punaarmeesse, Eestisse naasis 1946. aastal. Seejärel töötas kuni 1980. aastani ERKIs õppejõuna (aastast 1961 dotsendina).
Alates 1956. aastast oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige.
Agu Pihelga suri 5. jaanuaril 1998 ja ta maeti 8. jaanuaril 1998 Rahumäe kalmistule.
Looming.
Pihelga maalis peamiselt impressionistliku värvilaadiga maastikke ja linnavaateid, viimaste seas on palju Tallinna vanalinna kujutisi.
Isiklikku.
Agu Pihelga oli abielus Kristjan Raua tütre, metallikunstnik Helge Pihelgaga.
Richard Møller Nielsen

Richard Møller Nielsen (19. august 1937 – 13. veebruar 2014) oli taani jalgpallur ja jalgpallitreener.
Richard Møller Nielsen mängis aastatel 1955–1962 Odense Boldklubi koosseisus Taani kõrgliigas 150 mängu ja kaks mängu ka Taani koondises.
Ta treenis alates 1962. aastast Taani klubimeeskondi ja aastatel 1978–1989 Taani noortekoondist. Richard Møller Nielseni juhendamisel tuli Odense Boldklub aastatel 1977 ja 1982 Taani meistriks. Aastal 1975 valiti ta Taani aasta jalgpallitreeneriks.
Aastatel 1987–1990 oli ta Taani jalgpallikoondise teine treener ja 1990–1996 peatreener; seejärel kuni 1999. aastani Soome jalgpallikoondise peatreener ja aastatel 2000–2002 Iisraeli jalgpallikoondise peatreener.
1992. aastal tuli Taani Nielseni juhendamisel Euroopa meistriks. Samal aastal valiti Nielsen maailma parimaks jalgpallitreeneriks.
Richard Møller Nielsen suri ajukasvaja tagajärjel.
A-tüüpi gripiviirus (perekond)

A-tüüpi gripiviirus (inglise "Influenza virus A") on viiruse perekond. 
Klassifikatsioon.
A-tüüpi gripiviiruse perekonda klassifitseeritakse üksainus viiruse liik:
Norra 2014. aasta taliolümpiamängudel

Norra osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 134 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Norra lippu mäesuusataja Aksel Lund Svindal. 
Olümpiavõitjaks tulid murdmaasuusatajad Marit Bjørgen, Maiken Caspersen Falla ja Ola Vigen Hattestad, sprindinaiskond (Marit Bjørgen ja Ingvild Flugstad Østberg), mäesuusataja Kjetil Jansrud, laskesuusatajad Ole Einar Bjørndalen ja Emil Hegle Svendsen, kahevõistleja Jørgen Graabak, Norra kahevõistlusmeeskond koosseisus Magnus Moan, Håvard Klemetsen, Magnus Krog, Jørgen Graabak ning Norra laskesuusatamisvõistkond koosseisus Tora Berger, Tiril Eckhoff, Ole Einar Bjørndalen ja Emil Hegle Svendsen.
Milan Lukić

Milan Lukić (serbia keeles Милан Лукић; sündinud 6. septembril 1967 Fočas Jugoslaavias) on endine Serbia paramilitaarse organisatsiooni Valged Kotkad (Beli Orlovi) juht, kelle endise Jugoslaavia rahvusvaheline kriminaaltribunal mõistis 2009. aasta juulis süüdi inimsusvastastes kuritegudes ning sõjatavade rikkumises Bosnias ja Hertsegoviinas Višegradis Bosnia sõja ajal 1992–1995. Tema kuriteod seisnevad peamiselt Bosnia moslemite tapmises Višegradi piirkonnas. 
Lukić mõisteti eluks ajaks vangi. Lukići kuritegude seas olid mõrv, piinamine, kallaletung, rüüstamine, vara hävitamine ning vähemalt 132 teadaoleva mehe, naise ja lapse tapmine. Tribunal mõistis süüdi ka Lukići nõo Sredoje Lukići ja perekonnasõbra Mitar Vasiljevići, kes said vastavalt 30 ja 15 aastat vangistust osalemise eest paljudes Milan Lukići kuritegudes.
Alates 2014. aasta veebruarist kannab Lukić karistust Eestis Tartu vanglas vastavalt Eesti valitsuse ja ÜRO vahelisele kokkuleppele, mis puudutab endise Jugoslaavia rahvusvahelise kriminaaltribunali kohtuotsuste täitmist.
Saksamaa veinipiirkonnad

Saksamaa veinide klassifitseerimine.
Saksamaa veinipiirkondasid klassifitseeritakse vastavalt kvaliteediklassidele. 
Neli peamist kvaliteediklassi on:
Saksamaa veinipiirkonnad, kus on lubatud toota "QbA-" ja predikaatveine, jagatakse nelja kategooriasse. Pindala poolest kõige suurem kategooria on "Anbaugebiet" ('kasvupiirkond'). Suuruselt järgmine on "Bereich" ('piirkond'). Üks veinipiirkond ehk kasvupiirkond ("Anbaugebiet") sisaldab mitmeid alampiirkondasid ("Bereich"). Suuruselt kolmandat veinipiirkonda nimetatakse "Großlage" ('suurala'). Üks "Großlage" sisaldab paljusid viinamarjaistandusi. Kõige väiksem kategooria on "Einzellage" ('üksikala') ja selle puhul on tegemist üksiku viinamarjaistandusega. Saksamaal on ka teatud hulk viinamarjaistandusi, mis ei kuulu ühegi "Großlage" alla. Selliseid viinamarjaistandusi nimetatakse saksa keeles "großlagenfrei", samas kõik viinamarjaistandused kuuluvad alati mõne "Bereich"'i ja "Anbaugebiet"'i koosseisu.
Lühiülevaade Saksamaa veinipiirkondadest.
Saksamaal on ühtekokku 13 suuremat veinipiirkonda ("Anbaugebiet") pindalaga ühtekokku 102 000 hektarit.
Saksamaa veinipiirkondade alampiirkonnad.
2010. aasta seisuga oli 13 veinikasvatuspiirkonna kohta kokku 41 alampiirkonda ("Bereich"), 160 suurala ("Großlage") ja 2 632 viinamarjaistandust ("Einzellage").
Ahr.
Ahri veinipiirkonnas asub 1 alampiirkond ja 1 veinikasvatamise suurala.
Baden.
Badeni veinipiirkonnas on 9 alampiirkonda ja 16 veinikasvatamise suurala.
Frangimaa.
Frangimaa veinipiirkond jaguneb kolmeks alampiirkonnaks ja 22 veinikasvatamise suuralaks. Lisaks on seal kaks "großlagenfrei" viinamarjaistandust.
Hessische Bergstraße.
Hessische Bergstraße veinipiirkond jaguneb kaheks alampiirkonnaks ja 3 veinikasvatamise suuralaks.
Mittelrhein.
Mittelrheini veinipiirkond jaguneb kaheks alampiirkonnaks ja 12 veinikasvatamise suuralaks.
Mosel.
Moseli veinipiirkond jaguneb kuueks alampiirkonnaks ja 19 veinikasvatamise suuralaks.
Nahe.
Nahe veinipiirkond sisaldab ühte alampiirkonda ja 9 veinikasvatamise suurala.
Palatinate.
Palatinate veinipiirkond jaguneb kaheks alampiirkonnaks ja 25 veinikasvatamise suuralaks.
Rheingau.
Rheingau veinipiirkond sisaldab ühte alampiirkonda ja 10 veinikasvatamise suurala.
Rheinhessen.
Rheinhesseni veinipiirkond jaguneb kolmeks alampiirkonnaks ja 24 veinikasvatamise suuralaks.
Saale-Unstrut.
Saale-Unstruti veinipiirkond jaguneb kaheks alampiirkonnaks ja 5 veinikasvatamise suuralaks.
Saksimaa.
Saksimaa veinipiirkond jaguneb kolmeksalampiirkonnaks ja 4 veinikasvatamise suuralaks.
Württemberg.
Württembergi veinipiirkond jaguneb kuueks alampiirkonnaks ja 17 veinikasvatamise suuralaks.
A-tüüpi gripiviirus

A-tüüpi gripiviirus ehk A-gripiviirus on viiruse liik. 
Kirjeldus.
Genoom.
Genoom koosneb 8 helikaalsest segmendist. 
Klassifikatsioon.
A-gripiviirus klassifitseeritakse alatüüpideks. Alatüüpide klassifikatsioon põhineb nii pinnaglükoproteiinide hemaglutiniini (HA) kui ka neuraminidaasi (NA) antigeensetel omadustel.
A-gripiviirustel teatakse 18 hemaglutiniinil ja 11 neuraminidaasil põhinevat alatüüpi. 
Patogeensus.
A-gripiviiruse alatüübid põhjustavad osadel imetajatel (sh inimestel) mitmesuguseid A-gripi vorme.
Pskovskaja Provintsija

Pskovskaja Provintsija (vene keeles "Псковская Провинция", "Pihkva provints"; ka "Pskovskaja provintsija") on Pihkva rajooni ja Pihkva oblasti ajaleht Venemaal. Lehe praegune nimi registreeriti 19. novembril 2001 ning selle all ilmub väljaanne 2002. aasta juunist, kuid oma ajalugu loeb ajaleht alates kohaliku lehe "Pskovskii kolhoznik" (Псковский колхозник, "Pihkva kolhoosnik") rajamisest 1. märtsil 1930.
Tänapäev.
Leht ilmub kord nädalas kolmapäeviti tiraažiga 8500 eksemplari. Igal aastal korraldab Pskovskaja Provintsija koostöös Pihkva oblastivalitsusega mõttemängude festivali "Pskovskije snetki" (Псковские снетки), kus antakse välja Pskovskaja Provintsija karikas. 2001. aastast teeb ajaleht koostööd telesaatega "Ždi menja" (Vene versioon saatest "Sind otsides"), korraldades inimeste otsinguid Pihkva oblastis. Lehe peatoimetaja on L. Bõstrova.
Séléka

Séléka (ka Séléka CPSK-CPJP-UFDR) on Kesk-Aafrika Vabariigi paramilitaarsete organisatsioonide liit, mis 24. märtsil 2013 kukutas riigi valitsuse. Séléka juht Michel Djotodia kuulutas end Kesk-Aafrika Vabariigi presidendiks, kuid astus tagasi 10. jaanuaril 2014. Peaaegu kõik Séléka liikmed on muslimid.
Taust.
Mässuliste koalitsioon sai alguse kokkuleppest KAV kahe valitsusvastase organisatsiooni vahel: Patriootide Liit Õigluse ja Rahu Nimel (Convention of Patriots for Justice and Peace, CPJP) ja Patriootlik Liit Riigi Päästmiseks (Patriotic Convention for Saving the Country, CPSK). CPJP-d esindas kokkuleppes "põhirühmitus"; üks selle harusid sõlmis seevastu 25. augustil 2012 valitsusega rahulepingu. KAV kodusõjas osaleb arvukalt mitmesuguseid mässulisi organisatsioone.
Esmakordselt kerkis Séléka avalikkuses esile 15. septembril 2012 nime all "CPSK-CPJP liit", kui see avaldas pressiteate, võttes vastutuse rünnaku eest kolmele linnale. See oli viimane suurtest mässuliste rühmadest, kes samasisulise teate avaldas Enne seda oli Patriootlik Liit Riigi Päästmiseks praktiliselt tundmatu.
15. detsembril 2012 avaldas rühmitus esimese pressiteate täisnime "Séléka CPSK-CPJP-UFDR" all. See hõlmas ka liikumist Demokraatlike Jõudude Ühtsusliit (Union of Democratic Forces for Unity, UFDR). Lisaks kuuluvad Sélékasse väidetavalt veel kaks rühmitust, vanem organisatsioon Kesk-Aafrika Demokraatlik Rahvarinne (Democratic Front of the Central African People, FDPC) ja hiljuti loodud Taastamise ja Ülesehituse Allianss (Alliance for Revival and Rebuilding, A2R).
2013. aasta septembris teatas Michel Djotodia, et Séléka on laiali saadetud. Lagunenud rühmitus on hajunud üle riigi ning pannud inimõigusorganisatsiooni Human Rights Watch teatel toime massimõrvu. Endiste Séléka võitlejate toime pandud tapmised, vägistamised ja rüüstamine on tekitanud usulisi pingeid 80% ulatuses kristlastest koosnevas ühiskonnas. Islaiusulise Séléka vastu võitlemiseks on organiseerunud kristlikud paramilitaarid, kes kasutavad nimetust "anti-balaka". ÜRO kaalub vägede saatmist kuritegude peatamiseks. 26. novembril 2013 teatas Prantsusmaa, et suurendab oma väekontingenti KAV-s veel 1000 sõduri võrra, lisaks olemasolevale 400 sõdurile, kui saab selleks ÜRO toetuse.
Nimi.
Rühmituse nimi "Séléka" tähendab "Liitu" sango keeles, mis on üks kahest KAV riigikeelest (kõrvuti prantsuse keelega).
Terminit "Séléka" on KAV poliitikas varem kasutatud, kui Jean-Jacques Démafouth lõi poliitilise partei Uus Progressiliit (New Alliance for Progress, Nouvelle Alliance pour le Progrès), mille sangokeelseks nimeks sai "Fini Seleka".
Oktoobris 2021 avati Rahvusvahelises Kriminaalkohtus (ICC) süüdistuste kinnitamine endise Seleka miilitsamehe Mahamat Saïdi vastu. Seda endist miilitsat kahtlustati inimsusvastastes kuritegudes ja sõjakuritegudes, mis pandi toime aastatel 2013 ja 2014. See on esimene kord, kui endine Seleka liige kohtu ees seisab.
Mõjud.
Kindral Ousmane Mamadou Ousmane oli eesistuja komisjonis, mille eesmärk oli teha Sélékas sõjaväereform.
Šveits 2014. aasta taliolümpiamängudel

Šveits osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 163 sportlasega, kes võistlesid 12 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Šveitsi lippu suusahüppaja Simon Ammann.
Olümpiavõitjaks tulid Dario Cologna murdmaasuusatamises, Juri Podladtšikov ja Patrizia Kummer lumelauasõidus ning Dominique Gisin ja Sandro Viletta mäesuusatamises.
Moseli veinipiirkond

 Moseli veinipiirkond on üks kolmeteistkümnest Saksamaa veinipiirkonnast. See ei ole neist kõige suurem, küll aga kõige kuulsam. 
Kuni 2007. aastani kutsuti seda piirkonda nimega Mosel-Saar-Ruwer, aga kuna nimi oli väga kohmakas, lühendati see lihtsalt Moseliks. 
Moseli piirkonna jaotus alampiirkondadeks.
Mosel jaguneb kuueks alampiirkonnaks:
Kvaliteetveini tootvad veiniaiad Moseli piirkonnas.
Saksamaal tegutseva VDP (ehk Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter) hinnangul on Moseli piirkonna parimad veiniaiad järgmised:
Rheingau veinipiirkond

Rheingau on üks kolmeteistkümnest Saksamaa veinipiirkonnast. Enim kasvatatavad viinamarjasordid on seal "Riesling" (80%) ja "Spätburgunder" ehk "Pinot noir" (10%). Ülejäänud viinamarjasortide kasvatamine on suhteliselt marginaalne.
Ajalooallikatele tuginedes on "Rieslingi" viinamarjasort just sellest piirkonnast pärit. Piirkonnas puuduvad suurtootjad ja seal toodetakse vaid kvaliteetveini.
Ernest le Pelley

Ernest le Pelley (1801–1849) oli 17. Sarki isand aastail 1839–1849.
1844. aastal vajas ta raha Sarki saarel hõbedakaevanduse käigushoidmiseks ja pantis Sarki lääni kohalikule ettevõtjale John Allaire'ile. Kompanii läks 1847. aastal pankrotti ja le Pelley ei suutnud võlga tagasi maksta. 1852. aastal müüs tema poeg Pierre Sarki isanda tiitli 6000 naelsterlingi eest John Allaire'i tütrele ja pärijale Marie Collingsile, kellest sai järgmine Sarki omanik.
Córdoba kalifaat

Córdoba kalifaat oli islamiriik Pürenee poolsaarel tänapäeva Hispaania ja Portugali aladel aastatel 929–1031. Kalifaadi pealinn oli Córdoba. Kalifaadile eelnes islamiriigina 756–929 Córdoba emiraat.
Córdoba emiraat pidas ägedat võitlust poolsaare põhjaosa kristlike Astuuria kuningriigi, Navarra kuningriigiga. 10. sajandi algu­ses hakkas emiraat lagunema feodaalvaldusteks, kuid need ühendas taas ‘Abd ar-Raḩmān III Umaijaadide dünastiast, kes nimetas ennast esimeseks kaliifiks, kes oli seni kandnud tiitlit Córdoba emiir. 
‘Abd ar-Raḩmān III oli Córdoba kaliif kuni surmani 961. aastal ning tema ja kaliif Hišam II (976–1009) ministri al-Mansuri valitsemisaeg oli araab­laste võimu hiilgejärk Hispaanias. Kõrge taseme saavutasid halduskorraldus ja majan­dus, 9.–11. sajandil oli Córdoba kalifaat kõige rikkaim ja arenenum riik Euroopas. 
1031. aastal killunes riik mitmeks taifade väikeemiraadiks, need taasühendasid berberite dünastiad Almoraviidid (1061–1147) ja Almohaadid (1147–1269).
Kaliifid (912–1031).
"Umajaadide dünastia, Córdoba emiraat (756–929), Córdoba kalifaat (929–1031)"
Viki (täpsustus)

Viki võib tähendada mitut asja.
Nurmsi lennuväli

Nurmsi lennuväli ehk Koigi lennuväli (ICAO: EEKL, alguses EENI) on Nõukogude Liidu endine sõjaväe lennuväli Järva maakonnas Nurmsi küla lähedal. Koigi mõisa läheduse tõttu tuntud ka "Koigi lennuväljana." 
Lennuväli paikneb 10 km Paide linnast idas. 1998. aastani tegutses lennuväljal Nurmsi Lennuklubi. Praegu on lennuväli, kus endiselt tegutses Sõjaväe Langevarjuklubi riigikaitse maa-alana Kaitseliidu Järva Maleva hallata.
Kesk-Eesti asukoha ja vaikse hüljatud olustiku tõttu on Nurmsi murulennuväli praegu langevarjurite meelispaik. Maandumisruumi ja varumaandumisplatse on seal palju. Ühte välja äärde jääb mets, kus on veel säilinud vanade Nurmsi lennuväljarajatiste varemed. 
Ajalugu.
Nurmsi lennuväli oli Nõukogude Liidu sõjaväe lennuväebaas, kus hakati toimetama Teise maailmasõja lõpuaastal. Sõdurid alustasid lennuvälja rajamist riigile kuulunud Huuksi metskonna metsas. 1945. aastal maandus lennuväljale ja tõusis sealt õhku raskes lastis lennukeid. Aastaid hiljem muutus sõjaväelaste tegevus vaiksemaks. Lennuväli oli Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi 1974. aastast pärineval globaalsel navigatsioonikaardil nr 3 ("Global Navigation Chart No. 3") märgitud kui lennuväli, millel olid reaktiivlennukite jaoks vajalikud rajatised. Nurmsi varulennuvälja komandantuur kuulus Läti NSV-s Riia külje all Skulte lennuväljal paiknenud 3064. lennuväetehnilisele baasile.
Külma sõja järel, pärast Eesti taasiseseisvumist, tagastati omanikele osa lennuväljaalust põllumaad. Lennuvälja rajatistest ja sealsetest sõduribarakkidest on tänapäeval vähe järele jäänud.
Ralph Waite

Ralph Waite (22. juuni 1928 White Plains, New York – 13. veebruar 2014 Palm Desert, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja. 
Eesti televaataja teab teda peamiselt seriaalist "", kus ta mängis Leroy Jethro Gibbsi isa Jackson Gibbsi, kuid ta mängis ka episoodilisi osi seriaalides "Grey anatoomia", "Jahtunud jälg", "Mõrv sai teoks", "CSI kriminalistid" ja "Kondid".
Teet Malsroos

Teet Malsroos (sündinud 16. aprillil 1951) on eesti fotograaf.
Ta on fotograafina töötanud Õhtulehes. 2014. aasta seisuga töötab ta fotograafina Eesti Rahvusraamatukogus.
Ta on kujundanud raamatuid.
Saksamaa 2014. aasta taliolümpiamängudel

Saksamaa osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 153 sportlasega (76 meest ja 77 naist), kes võistlesid kõigil 15 spordialal.
Olümpiamängude avatseremoonial kandis Saksamaa lippu mäesuusataja Maria Höfl-Riesch.
Olümpiavõitjaks tulid Felix Loch ja Natalie Geisenberger ühekelgul, Tobias Wendl ja Tobias Arlt kahekelgul, Saksamaa kelgutamiskoondis (Natalie Geisenberger, Felix Loch, Tobias Wendl/Tobias Arlt), Carina Vogt suusahüpetes, Saksamaa suusahüppemeeskond, Eric Frenzel kahevõistluses ja Maria Höfl-Riesch mäesuusatamises.