Coco (film 2017)

"Coco" on Ameerika Ühendriikide 2017. aasta 3D-animafilm. Filmi tootis Pixar Animation Studios ja andis välja Walt Disney Pictures. 
Algne idee tuli filmi lavastajalt Lee Unkrichilt, kaaslavastaja oli Adrian Molina. Film on Mehhikos toimuvast surnutepäevast. "Coco" peategelane on 12-aastane poiss Miguel Rivera, kes kogemata satub surnute maale, kus püüab aidata oma surnud muusikust vanavanavanaisa tagasi elavate sekka, oma pere juurde.
Filmi stsenaariumi kirjutasid Adrian Molina ja Matthew Aldrich. Pixar hakkas tegelema animatsiooniga 2016. aastal; Unkrich ja mõned teised filmimeeskonna liikmed külastasid Mehhikot, et ammutada inspiratsiooni. Helilooja Michael Giacchino, kes on varem Pixariga koostööd teinud, kirjutas filmi muusika. Filmi dubleerisid Anthony Gonzalez, Gael García Bernal, Benjamin Bratt, Ubach Alanna, Renée Victor, Ana Ofelia Murguía, ja Edward James Olmos. "Coco" on esimene film, mille dubleerijad olid kõik latiinod. Film läks maksma 175–200 miljonit dollarit.
"Coco" esilinastus 20. oktoobril 2017 Morelia rahvusvahelisel filmifestivalil Morelias Mehhikos. Film tuli Mehhikos ekraanidele järgmisel nädalal, nädalavahetusel enne surnute püha ("Día de los Muertos"), ning sai riigis kõigi aegade menukaimaks. Ameerika Ühendriikides tuli see ekraanidele 22. novembril 2017. Kriitikute tunnustust pälvisid animatsioon, vokaal, lavastus, muusika, loo emotsionaalsus ja seos Mehhiko kultuuriga. 17. november 2025 seisuga on "Coco" piletimüügiga genereeritud käive üle 823-e miljoni dollari.
Film on saanud mitmeid auhindu. "Coco" valiti 2017. aastal National Board of Review' parimaks animafilmiks. Film võitis kaks akadeemia auhinda parima funktsionaalse animatsiooni ja parima algupärase loo eest ("Mäleta mind"). Lisaks võitis ka parima animafilmi kategoorias BAFTA auhinna, Kuldgloobuse, kriitikute valiku kategoorias Movie Awardsi ja Annie auhinna.
Süžee.
Santa Cecilias Mehhikos abiellus noor Imelda Rivera mehega, kellega ta sai lapse. Lõpuks jätab mees Imelda ja nende kolmeaastase tütre Coco maha ning hakkab muusikukarjääri taga ajama. Kuna mees ei tulegi tagasi, keelustab Imelda oma perel igasuguse kokkupuute muusikaga ning nad alustavad perefirmaga, milleks on kingsepaäri.
96 aastat hiljem elab Imelda lapselapselapselaps, 12-aastane Miguel, oma vanemate-, sugulaste-, ning vanaks ja hädiseks jäänud Cocoga perekodus. Salaja, keelust hoolimata, armastab Miguel muusikat ja ta õppis oma iidoli, kuulsa surnud muusiku Ernesto de la Cruzi, videote järgi kitarri mängima. Surnute päeval müksab Miguel kogemata oma pere ohvrialtarilt pildiraami, mis kukkudes puruneb. Ta korjab raamis olnud foto, millel Imelda Cocot süles hoiab, maast üles ning avastab selle taha volditud peidetud osa—Migueli vanavanavanaisa (kusjuures tema pea oli pildi nurgast rebitud) seisab, käes Ernesto kuulus kitarr. Miguel, nüüd kindel, et Ernesto on ta esiisa räägib elevusega perele oma musikaalsetest pürgimustest. Selle peale lõhub Migueli vanaema poisi kitarri ja Miguel jookseb kodust ära.
Miguel murrab sisse Ernesto mausoleumi, ja võtab sealt tema kuulsa kitarri, kavatsusega esineda sellega nende linna talendivõistlusel. Kui ta kitarrikeeled võnkuma pani, muutus poiss kõikidele elavatele nähtamatuks;ta saab suhelda ainult oma surnud sugulastega, kes elavaid külastama on tulnud. Nad võtavad Migueli surnute maale kaasa ja avastavad, et Imelda ei saa elavaid külastada kuna Miguel tema pildi altarilt maha oli ajanud. Lisaks on Migueli peal surnutelt varastamise pärast needus, mis peale päikesetõusu ta igaveseks surnute maale vangistab. Needuse murdmiseks ja elavate juurde naasmiseks vajab Miguel oma perekonna õnnistust. Imelda on nõus Migueli õnnistama tingimusel, et ta muusika maha jätab. Miguel keeldub ja hakkab Ernestot otsima, et temalt õnnistus saada.
Miguel kohtab Héctorit, õnnelikumaid aegu näinud luukeret, kes oli korra kunagi Ernestoga koos esinenud. Ta on nõus Migueli Ernestoni viima. Vastutasuks soovib ta seda, et Miguel viiks elavate maailma pildi temast ja selle tema tütre altarile paneks, et Héctor saaks oma tütart külastada enne, kui tütar ta unustab ja ta lõplikult kaob. Héctor aitab Miguelil võita muusikavõistluse, mille auhinnaks on kutse Ernesto villas toimuvale peole. Miguel peab aga enne võidu kätte saamist sugulaste eest põgenema.
Miguel hiilib Ernesto villasse, kus muusik teda üllatunult vastu võtab, kuid Héctor tuleb ja süüdistab oma esinemispartnerit tema laulude varastamises. Meeste vahel puhkeb vaidlus, mille käigus Miguel tõepildi kokku pani: Ernesto ja Héctor olid kunagi duo, kes oleks oma esinemistega kohe-kohe kuulsaks saanud. Kuid enne seda, kui see juhtuda sai, tahtis koduigatsusest vaevatud Héctor esinemise lõpetada ja koju naasta. Ernesto, kellel puudusid oskused ise laulude kirjutamiseks, mürgitas oma kaaslast ja varastas ta laulud ning esines edasi, nagu oleks ta Héctori laulud ise kirjutanud. Ernesto krabab Héctori pildi ja viskab ta koos Migueliga "cenote" auku, et oma pärandit kaitsta. Seal avaldab Héctor, et tema tütre nimi on Coco; Héctor on Migueli tõeline vanavanavanaisa.
Migueli perekond koos nende hingejuhi-looma abiga päästavad nad uppumast. Miguel avaldab teistele tõe Héctori surmast ning Imelda ja Héctor hakkavad ära leppima. Perekond tungib Ernesto kontserdile sisse, lootusega Héctori foto päästa. Perekond toob kuulsuse kuriteod päevavalgele ning publik pöördub Ernesto vastu, peale mida ta—sarnaselt oma saatusele elavate juures—kukkuva kella alla ära purunes. Héctori pilti ei õnnestu neil päästa. Kui päike tõuseb, õnnistavad Imelda ja vaikselt haihtuma hakkav Héctor Migueli ning saadavad ta elavate juurde tagasi.
Olles koju tagasi jõudnud, vabandab Miguel ärajooksmise eest ning mängib Héctori kitarril perele laulu "Remember Me", pannes Coco säravalt lapselapselapsega kaasa laulma. Coco näitab, et ta oli Héctori näoga rebitud fotonurga alles hoidnud ning räägib teistele jutte oma isast, Héctori mälestuse ja ta surnutemaal viibiva hinge elus hoidmiseks. Miguel lepib oma perega ära ja muusikakeeld lõpetatakse.
Aasta möödunud, näitab Miguel oma uuele väikesele õele nende ohvrialtarit, millel on raamitud pildid Héctorist ja hiljuti lahkunud Cocost. Coco alles hoitud Héctori kirjutatud kirjadega tõestatakse, et Ernesto oli laulud varastanud. Ernesto maine on rikutud ja Héctor saab lõpuks väärilist tunnistust. Surnutemaal valmistuvad Héctor, Imelda, Coco ja pere elavate külastamiseks. Miguel esitab südamliku laulu nii oma elavate kui ka surnute sugulaste jaoks.