tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mu‘taz ‘Īsá Barshim

Mu‘taz ‘Īsá Barshim (araabia keeles معتز عيسى برشم; sündinud 24. juunil 1991 Dohas) on Katari kergejõustiklane (kõrgushüppaja), kolmekordne maailmameister.
2010. aastal osales Barshim sisemaailmameistrivõistlustel Dohas saavutades 14. koha, kuid ta võitis samal aastal kulla nii Aasia sisemeistrivõistlustel kui ka juunioride maailmameistrivõistlustel. Järgmisel aastal saavutas ta maailmameistrivõistlustel Taegus seitsmenda koha tulemusega 2.32, ja ta võitis Aasia meistrivõistlustel Kōbes kuldmedali tulemusega 2.35. 2012. aastal võitis Barshim Aasia sisemeistrivõistlustel kulla tulemusega 2.37, saavutas sisemaailmameistrivõistlustel İstanbulis üheksanda koha tulemusega 2.28 ning võitis Londoni olümpiamängudel pronksmedali tulemusega 2.29. Barshim võitis maailmameistrivõistlustel Moskvas 2013 hõbemedali tulemusega 2.38.
2014. aastal tuli ta sisemaailmameistriks. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 2.33ga neljas.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 2.36-ga hõbemedali.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel tuli ta tulemusega 2.35 maailmameistriks. Maailmameistriks on ta tulnud veel ka aastatel 2019 ja 2022.
2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos jagas ta koos itaallase Gianmarco Tamberiga esikohta, kui mõlemad ületas 2.37.
Aastatel 2014, 2015 ja 2017 on ta tulnud kõrgushüppes Teemantliiga üldvõitjaks.
1. juunil 2013 ületas ta Eugene'is kõrguse 2.40. Nii kõrgele poldud hüpatud pärast 2000. aastat, kui selle kõrguse ületas Vjatšeslav Voronin. Tema isiklik rekord on 2.43, mille ta hüppas 5. septembril 2014 Brüsselis. Tema siserekord on 2.41, mis on hüpatud 18. veebruaril 2015 Athlone'is. Mõlemad tulemused on Aasia parimad.
Barshimi noorem vend Muamer Aissa Barshim on samuti kõrgushüppaja.
Kemar Bailey-Cole

Kemar Bailey-Cole (sündinud 10. jaanuaril 1992) on Jamaica sprinter. 
Bailey-Cole võitis Jamaica meeskonnaga 2012. aasta Londoni olümpiamängudel ja tuli 2013. aastal Moskvas maailmameistriks 4 × 100 meetri teatejooksus.
Funhouse (Pinki album)

"Funhouse" on Pinki 2008. aastal ilmunud viies stuudioalbum. Albumilt on singlitena avaldatud lood "So What", "Sober", "Please Don't Leave Me", "Bad Influence", "Funhouse", "I Don't Believe You" ja "Glitter in the Air". Austraalias anti kontserditurnee reklaamsinglina välja ka "Ave Mary A".
"Funhouse Tour: Live in Australia".
Kontsertalbum sisaldab Austraalias Sydneys salvestatud kontsertidelt 12 lugu ning lisaks ka varem avaldamata stuudiolindistuse "Push You Away". Laulud ei ole siiski aga samad, mis stuudioalbumil. Nii leiduvad seal kaverid "Highway to Hell" (AC/DC), "Bohemian Rhapsody" (Queen) ja "Babe I'm Gonna Leave You" (Joan Baez ning hiljem Led Zeppelin) ja Pinki enda laul "U + Ur Hand", mille stuudioversioon leidub ta 2006. aastal ilmunud neljandal stuudioalbumil "I'm Not Dead". Väljaandega on kaasas ka kontsert-DVD, millel on 23 lugu ning ka muud boonusmaterjali.
"Deluxe"-versioon.
Piiratud tiraažiga "deluxe"-versioonis, mis anti välja teraskarbis ning sisaldab ka T-särki, on 12 laulule lisatud boonusena laul "Could've Had Everything" ja video laulust "So What".
Innovatsioonikool

Innovatsioonikool on haridusasutus (lasteaed, algkool, põhikool, gümnaasium, erivajadustega õppijate kool, kutsekool, huvikool), mis kindlustab koostöös ülikooliga vajaliku kompetentsuse, et juhendada pedagoogilist praktikat ning laiemalt tagada tõhus haridusvaldkonna õppe-, teadus- ja arendustöö. Innovatsioonikooli mõiste on kasutusele võetud Tartu Ülikooli õpetajahariduse arendajate poolt. 
Innovatsioonikoolid moodustavad võrgustiku, mida arendatakse vastavalt Tartu Ülikooli innovatsioonikoolide kontseptsioonile. 2013. aastal valiti innovatsioonikoolide võrgustikku 110 sooviavaldaja seast välja 23 innovatsioonikooli ja 34 innovatsioonisõpra.
Nickel Ashmeade

Nickel Ashmeade (sündinud 7. aprillil 1990 Ocho Rioses) on Jamaica sprinter.
Ashmead osales noorte maailmameistrivõistlustel 2007, kus ta võitis hõbemedali 100 meetri jooksus ja pronksi 200 meetri jooksus. Järgmisel aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlustel hõbeda 200 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus, ja oli 4×400 meetri teatejooksus neljas. 2011. aasta Daegu maailmameistrivõistlustel saavutas Ashmead 200 meetri jooksus viienda koha ajaga 20,29.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas sai ta 100 meetri jooksus 9,98ga viienda koha, 200 meetri jooksus 20,05ga neljanda koha ning jooksis kuldmedali võitnud Jamaica 4×100 m teatemeeskonna kolmandat vahetust.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis jäi ta ajaga 10,06 finaalist välja ja 200 meetri jooksus 20,33ga kaheksandaks. Kuldmedali võitnud Jamaica 4×100 m teatemeeskonnas jooksis ta kolmandat vahetust.
David Verburg

David Verburg (sündinud 14. mail 1991 Lynchburgis Virginia osariigis) on USA kergejõustiklane, kelle põhialaks on 400 meetri jooks.
2014. aastal tuli ta 4×400 m teatejooksus sisemaailmameistriks koos Kyle Clemonsi, Kind Butleri ja Calvin Smithiga. USA meeskond edestas Suurbritanniat ja Jamaicat ning püstitas uue maailmarekordi 3.02,03.
Carrie Russell

Carrie Russell (sündinud 18. oktoobril 1990) on Jamaica sprinter ja bobisõitja. 
Ta võitis Jamaica naiskonnaga Moskva maailmameistrivõistlustel 2013 4 × 100 meetri teatejooksus kuldmedali.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis osaleb ta bobisõidus kahebobis.
Jänesesaar

Jänesesaar (vene keeles "Заячий остров") on saar Neeva jõe suudmes Peterburi linnas, Venemaa Föderatsioonis. 
Kuni Põhjasõjani oli saar asustamata, aga piirkonna vallutamise järel Venemaa poolt ehitati senise Neeva jõe ääres asunud Rootsi Nyensi kindluse asemel uus algselt puidust kindlus, mille ehitust alustati 1703. aastal ja seejärel kivist Peeter-Pauli kindlus.
Jänesesaarel asuvas Peeter-Pauli kindluses asuvas Peeter-Pauli katedraalis ja Aleksander Nevski katedraalis asuvad Venemaa keisrite, Romanovite dünastia liikmete matmispaigad.
Aednik (film 1912)

"Aednik" on Victor Sjöströmi poolt Rootsis 1912. aastal loodud tummfilm.
Robert Harting

Robert Harting (sündinud 18. oktoobril 1984) on Saksamaa kettaheitja. Ta on kettaheites kolmekordne maailmameister (2009–2013), olümpiavõitja (2012) ja kahekordne Euroopa meister (2012 ja 2014).
Harting võitis Debreceni noorte maailmameistrivõistlustel 2001 hõbemedali. Ta võitis kuni 23-aastaste Euroopa meistrivõistlustel Erfurdis 2005 kuldmedali tulemusega 64.50. Göteborgi Euroopa meistrivõistlustel 2006 Harting kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud. Osaka maailmameistrivõistlustel 2007 võitis ta hõbeda tulemusega 66.68. Pekingi olümpiamängudel 2008 saavutas ta neljanda koha. Berliini maailmameistrivõistlustel 2009 võitis ta kuldmedali tulemusega 69.43. 2010. aastal võitis ta Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas hõbemedali tulemusega 68,30. Londoni olümpiamängudel võitis ta kuldmedali tulemusega 68.27. Moskva maailmameistrivõistlustel 2013 võitis ta kuldmedali tulemusega 69.11. 2014. aastal Zürichis võitis ta oma teise EM-i kulla tulemusega 66.07.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros segas teda seljavalu ja ta jäi seetõttu finaalist välja, saades kvalifikatsioonis 62.21-ga 15. koha.
Harting on võitnud Saksamaa meistrivõistlused kettaheites 2007–2014. 2009. aasta IAAF-i finaalvõistlustel saavutas ta teise koha ja 2008. aasta IAAF-i finaalvõistlustel kolmanda koha. Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused on ta võitnud 2010, 2011, 2013 ja 2014.
Hartingi isiklik rekord kettaheites on 70.66 meetrit, mis on heidetud 22. mail 2012 Turnovis ja millega ta paikneb kõigi aegade edetabelis 18. kohal. Tema isiklik rekord kuulitõukes on 18.63 meetrit, mis on tõugatud 6. juulil 2007 Gothas.
Aastatel 2012–2014 valiti ta Saksamaa aasta meessportlaseks.
Ka tema noorem vend Christoph on kettaheitja ja olümpiavõitja (2016).
Naer ja pisarad

"Naer ja pisarad" on mitme teose pealkiri:
Naer ja pisarad (film 1913)

"Naer ja pisarad" on Victor Sjöströmi poolt Rootsis 1913. aastal loodud tummfilm.
Therèse

"Therèse" on Victor Sjöströmi poolt Rootsis 1916. aastal loodud tummfilm.
Liptovský Mikuláš

Liptovský Mikuláš (saksa keeles: "Liptau-Sankt-Nikolaus", ungari keeles: "Liptószentmiklós") on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Liptovský Mikuláši ringkonna halduskeskus. Asub Váhi paremkaldal 87 km kaugusel Žilinast.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1286. aastal nime all "possessio Scentmiklos". 1360 andis kuningas Lajos I asulale linnaõigused. 1677 sai Liptó komitaadi halduskeskuseks. 1952. aastani oli linna nimi Liptovský Svätý Mikuláš.
1713 hukati Liptovský Mikulášis röövlipealikust slovaki rahvuskangelane Juraj Jánošík.
19. sajandil muutus linn üheks slovaki rahvusliku liikumise keskustest, kus tegutses evangeelne slovaki intelligents.
1970. aastatel rajati linna lähedale Liptovi paisjärv.
2001. aastal olid 94% elanikest slovakid, 2,3% mustlased ja 2,1% tšehhid.
Linnas asuvad 15. sajandist pärinev Püha Nikolause roomakatoliku kirik, 18. sajandil rajatud evangeelne kirik ja sünagoog. 
Linna läbib Žilina–Košice raudtee.
Gösta Berlingi saaga (film)

"Gösta Berlingi saaga" on Mauritz Stilleri poolt Rootsis 1924. aastal loodud tummfilm. 
Film tugineb Selma Lagerlöfi samanimelisele esikromaanile.
Carl Friedrich Stürmer

Carl Friedrich Stürmer (16. september 1748 Berliin – 19. oktoober/31. oktoober 1806 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Saksamaal Jena ülikoolis pärast aastat 1765 (ei immatrikuleeritud). Tuli aastal 1766 Rapla lähedale Adilasse koduõpetajaks. Ordineeriti 9. märtsil/20. märtsil 1771 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1771–1776 Nissi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1776–1806 oli ta Harju-Madise koguduse õpetaja. Aastal 1796 sai ta Lääne-Harju praostkonna praostiks ja 15. jaanuaril/26. jaanuaril 1798 Eestimaa konsistooriumi assessoriks.
Isiklikku.
Stürmer oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli, Hageri koguduse pastori Karl Alstadiuse tütar Anna Charlotta (neiuna Alstadius, 1753–1788), sellest abielust sündinud poeg Carl Gustav Stürmer oli Harju-Madise koguduse vikaarõpetaja. Tema teise abikaasa Christiane Charlotte isa Carl Gustav Schultz (ja ka vanaisa) olid Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetajad, abikaasa vend Carl Gustav Schultz ja vennapoeg August Konstantin Schultz olid Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetajad.
Pärnu telemast

Pärnu telemast on telemast Pärnus Tammiste linnaosas. Telemasti kõrgus on 187 m ja masti alus on merepinnast 9 m kõrgusel.
Mast valmis 1963. aastal. Valmides oli selle kõrgus 196 m ja see oli tollal Eesti kõrgeim ehitis. 1998. aastal ehitati mast ümber.
Madli Murel

Madli Murel (sündinud 1991) on Eesti ratsutaja (kolmevõistleja).
2012. aastal osales ta noorte Euroopa meistrivõistlustel Malmös.
Võltsimine

Võltsimine on dokumendi, kunstiteose, allkirja, väärtpaberi, raha vm järeletegemine või ümbertegemine petmise eesmärgil. Võltsimise tulemus on võltsing.
Rahvuslik Koguja

Rahvuslik Koguja on Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu häälekandja. Lehe peatoimetaja on Tõnu Kalvet.
Esimene lehe number ilmus veebruaris 2010.
Sõtke linnus

Sõtke linnus oli ringvall-linnuse tüüpi muinaslinnus Raplamaal Sõtke külas. Linnamäe kohta kasutatakse ka nime "Kantsimägi".
Kirjeldus.
Peaaegu ringikujulist linnuseala ümbritseb madal 0,6 m kõrgune ja 5 m laiune ringvall. Õueala läbimõõt on 77–78 meetrit, pindala 3500 ruutmeetrit. Ringvall on rajatud peamiselt väikeste läbimõõtudega kividest.
Kingaliist

 Kingaliist (ka: liist) on puidust, plastist või metallist vorm, mida kingsepp kasutab jalatsite valmistamisel.
Rästikumürgi antiseerum

Rästikumürgi antiseerum ehk rästikumürgi vastumürk
on ravimpreparaat ka vastumürk ja aine, mille manustamise eesmärgiks on mitmete rästiku perekonna madude maohammustuse tagajärjel elusloomade vereringesse sattuda võivate maosüljes olevate ainete toksilisuse vähendamine, neutraliseerimine ja ka kaotamine.
Rästikumürgi antiseerumid humaanmeditsiinis (osaline).
Farmakoterapeutiline rühm.
Rästikumürgi antiseerumid kuuluvad ATC-koodipuul rühma J06BC Teised immunoglobuliinid.
Hariliku rästiku mürgi antiseerumid (osaline).
Hariliku rästiku mürgi vastumürgi manustamise otstarbekuse üle rästikuhammustuse tagajärjel organismis tekkinud raske ja/või keskmise raskusega mürgistusseisundi korral otsustab, antiseerumi olemasolu korral, üksnes meditsiinipersonal.
Ühe inimese mürgistustamiseks vajalik vastumürgidoos võib maksta üle 20 000 € (euro).
Hariliku rästiku vastumürgid (osaline).
Hariliku rästiku hammustuse mürgistustamiseks kasutatavad antiseerumid ja/või vastumürgid
Püsivad orgaanilised saasteained

Püsivad orgaanilised saasteained ehk POP-id (ingl k "persistant organic pollutants") ehk POP-ühendid on orgaanilised ühendid, mis ei lagune keskkonnas. POP-id on resistentsed keemiliste, bioloogiliste ja fotolüütiliste lagundavate protsesside suhtes. Kuna püsivad orgaanilised saasteained kogunevad organismidel rasvkoesse ning jäävadki sinna, on POP-ühendite kontsentratsioon organismis seda suurem, mida kõrgemal organism toiduahelas asub (bioakumuleerumine).
Püsivate orgaaniliste saasteainete kasutamise rahvusvaheliseks reguleerimiseks jõustus 2004. aastal püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsioon.
Saarte Elektrivõrgud

Saarte Elektrivõrgud on Eesti Energia alla kuuluv võrguettevõte.
Ajalugu.
Ettevõte asutati 16. märtsil 1953 nimega "Kingissepa Elektrijaamad ja Võrgud". Aastatel 1963–1964 rajati läbi Virtsu Saaremaa elektrivõrgu ühendamiseks Mandri-Eesti ja NSV Liidu Loode Energiasüsteemiga kaks 35 kV merekaablitrassi: põhja- ja ]õunatrass. Saaremaa elektrivõrk lülitati NSV Liidu Loode Energiasüsteemi 1964. aasta 5. oktoobril ja Kingissepa elektrijaam jäeti seisma.
Aastatel 1960–1991 kandis ettevõte nime "Saarte Kõrgepingevõrgud".
Saaremaa käsikiri

Saaremaa käsikiri on aastast 1650 pärinev tundmatu autori eestikeelse jutluse käsikiri. Käsikirja maht on 6 lk. Käsikiri avastati 1923. aastal.
Käsikiri on avaldatud koguteoses "Valik eesti kirjakeele vanemaid mälestisi a. 1524–1739".
Laisabalased

Laisabalased on madude alamsugukond. Teadlased loevad, et laisabalaste alamsugukonna madude hammustus on loomadele eluohtlik ja võib surmavaks saada, kuid oma tasase loomuse tõttu hammustavad nad harva. 
Klassifikatsioon.
Laisabalaste alamsugukonda liigitatakse tänapäeval üksainus mao perekond laisaba ("Laticauda").
Saare Kalur

Saare Kalur on Eesti kalandusettevõte. 
Kalurikolhoos Saare Kalur asutati 1962 aastal kalurikolhooside "Vätta Kalur", "Koduranna" ja "Murdlaine" ühinemisel.
Põõsalindlased

Põõsalindlased ("Sylviidae") värvuliste seltsi kuuluv suur sugukond putuktoidulisi linde. Koos rästaslastega on nad seltsi suurim sugukond. Põõsalindlased sarnanevad välistelt tunnustelt väga vilbaslastega, mistõttu on mitme liigi sugukonna määratlemine sageli raske.
Põõsalindlaste sugukond kuuluvad ritsiklinnud, põõsa- ja lehelinnud.
Kirjeldus.
Põõsalindlased on põhiliselt väikesed, kuni tihasesuurused linnud. Enamikul on peenike sirge ja lühike nokk, mida kasutatakse putukate noppimiseks. Nad on ülimalt aktiivsed toitujad, liikudes suurel kiirusel ja vilunult läbi lehestiku. Lindude küllaltki peened jalad on tugevad ja võimaldavad lindudel teha toidu püüdmiseks vajalikke "võimlemisharjutusi". Enamik liike on võimelised püüdma lendavaid putukaid, kuid eelistavad teha seda oksalt oksale lenneldes, mitte kärbsenäppidele ja mitut liiki rästastele omasel viisil väljasööste tehes.
Levila.
Väikestest putukatest toitujatena on peaaegu kõik liigid põõsalindlasi hooaegsed rändlinnud, kes lahkuvad Euroopast sügisel ja veedavad talve Aafrikas. Mõned liigid läbivad sinna jõudmiseks tuhandeid kilomeetreid. Vahetult enne lahkumist söövad paljud liigid marju, saamaks teekonnaks vajalikku energiat. Enamik rändab öösel. Leidub ka paikseid liike nagu kalda-rädilind, vahemere ja sametpea-põõsalind ning paiguti ka pöialpoiss. 
Elupaik.
Enamik liike eelistab tiheda taimestikuga elupaiku, eriti aga soid, metsi ja võsastikke.
Toit.
Putukad ja teised selgrootud, sealhulgas väikesed teod. Paljud söövad sügisel marju, eriti rändele asudes.
Häälitsused.
Põõsalinnud jäävad kõrva oma mitmekesise laulu järgi, mille järgi on mitmeid liike hõlbus määrata. Mõned laulud on lühidad (nt kalda-rädilinnul, nõmme-põõsalinnul), teisel pikk ja mitmekesine. Emaslinnud eelistavad isaseid valida nende lauluoskuse alusel.
Pesitsemine.
Reeglina on põõsalindlased monogaamsed, kuid mõned liigid, sealhulgas kalda-rädilind ja rohulind harrastavad polügüüniat. Pesitsetakse eraldi paaridena. Paarid on territoriaalsed, kuid mõned liigid moodustavad paaride kogumeid.
Pesa on reeglina rohukulust ja taimevartest tihedalt punutud tassike, mis on vooderdatud peenema materjaliga. Lehelindudel on võlvpesad. Rohulinnu pesa on tavatu. Pöiapoisi pesa on sulgedega vooderdatud sügav tasku. Mõned põõsalinnuliikide isased rajavad mitu pesa, mille hulgast emaslind valib. Pessa munetakse üks-kaks kurna aastas, juhuti ka kolm (nt kalda-rädilind). Mune on pesas kaks kuni seitse (pöiapoisil ja lääne-pöiapoisil aga 7–11). Haudumine kestab 9–17 päeva, haub reeglina emaslind, kuid mõnikord ka mõlemad vanemad vaheldumisi (eriti põõsalinnud). Enamikul liikidel toidavad ja hooldavad poegi mõlemad vanemad, kuid mõnel polügüünsel liigil osutab isaslind vähe abi (nt kalda-rädilind) või hoopiski mitte. Poegade toit on putukad, keda antakse nokast nokka.
Suurem osa poegadest lennuvõimestub 10–16-päevaselt, mõned väljuvad pesast päev või kaks varem. Pöiapoisiliikidel kestab lennuvõime saavutamine kauem.
Saadjärve Jalgratta Sõitjate Selts

Saadjärve Jalgratta Sõitjate Selts oli aastatel 1896–1912 Tabiveres tegutsenud esimene eesti maaspordiselts. Seltsi asutas karskustegelane ja kaupmees Karl Vestel.
Oiva Kaupinen

Oiva Kaupinen (soomepäraselt Oiva Kauppinen; sündinud 10. juulil 1954 Kohtla-Järvel) on endine eesti näitleja. 
Ta on lõpetanud 1972. aastal Aleksei Müürisepa nimelise Kutsekeskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lend).
Ta töötas aastatel 1972–1976 elektrik-lukksepana ja aastatel 1980–1990 näitlejana Rakvere Teatris. 
Aastatel 1994–2009 töötas ta Kodakondsus- ja Migratsiooniametis. 2010–2025 töötas Politsei- ja Piirivalveameti Põhja prefektuuris.
Metsamajand

Metsamajand on metsa majandav ettevõte.
Metsamajandit juhtis direktor, koosseisu kuulusid ka peametsaülem (vanemmetsaülem), direktori asetäitja, metsapunkti juhataja, raamatupidajad, metsakasutuse insener, metsakasvatuse insener, metsavalve insener, melioratsiooni insener ja looduskaitse inspektor. Metsavalvetöötajate kohustused ja õigused olid seadustega sätestatud, Eesti NSV ajal kanti vormiriietust.
Metsamajandi allüksus oli metskond, mis jagunes vahtkondadeks.
Eesti NSV-s moodustati metsamajandid 1947. aastal ja senise haldusüksusena likvideeriti 1992. aastal Eesti Vabariigi Riikliku Metsaameti käskkirjaga nr. 15 (10.01.1992). Eesti metsamajandus korraldati ümber ja ülesanded läksid Riikliku Metsaameti kätte. Aastast 1999 on ülesanded Riigimetsa Majandamise Keskuse käes.
Metsamajandid Eesti NSVs.
Riigiettevõttesse Eesti Metsad määrati senised Eesti NSV metsamajandid:
Marcella Morin

Marcella Ingeborg Morin (neiuna Kärk; 11. oktoober 1910 – 27. november 2000) oli eesti pedagoog.
Ta lõpetas aastal 1928 Tallinna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi ja ta sai õiguse ilma eksamiteta astuda ülikooli. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, mille lõpetas aastal 1934 "cum laude". Seejärel jätkas ta õpinguid ülikooli juures didaktilis-metoodilises seminaris ning sooritas kutseeksami, tänu millele sai ta õiguse õpetada kesk- ja kutsekoolides inglise ja saksa keelt õpetajakandidaadina. Aastal 1937 täiendas ta end Inglismaal Nottinghami Ülikoolis. Ta oli Korporatsiooni Amicitia vilistlane.
Ta töötas aastatel 1936–1940 (aastal 1938 andis Haridusministeerium talle inglise ja saksa keelte õpetaja kutse) Anna Tõrvand-Tellmanni Erakolledžis (kuni kooli likvideerimiseni). Seejärel oli ta lühikest aega õpetaja Tallinna Linna 21. Algkoolis, millele järgnes aastakümneid kestnud töö inglise keele õpetajana Gustav Adolfi Gümnaasiumis.
Marcella Morin jäi pensionile aastal 1970. Ta suri 27. novembril 2000 ja maeti 2. detsembril Rahumäe kalmistule.
Laisaba

Laisaba ("Laticauda") on maoperekond. Teadlased loevad, et laisaba hammustus on loomadele eluohtlik, kuid oma tasase loomuse tõttu hammustavad nad harva. 
Klassifikatsioon.
Laisaba perekond liigitatakse roomajate andmebaasis järgmisteks liikideks:
Levila.
Nad elavad peamiselt lõunapoolsetes rannikuvetes ja osaliselt ka maismaal Aasia saartest läänes kuni Indiani, põhjas kuni Jaapanini ja Fidžini.
Eluviis ja toitumine.
Nad on valdavalt öise eluviisiga ja elavad nii vees kui ka maismaal. Toituvad mitut liiki kaladest.
Paaritumine ja paljunemine.
Emased ja isased laisabad paarituvad maismaal. Mitu isast moodustavad ühe emase ümber "paaritumiskuhja". Emased munevad munad pessa, mis arvatakse maismaal asuvat.
Brachyophidium

Brachyophidium on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Brachyophidium" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Margarita Žernosekova

Margarita Žernosekova (2015. aastast Matjuhhova; sündinud 29. jaanuaril 1988) on Eesti jalgpallur (ründaja).
Anete Paulus

Anete Paulus (sündinud 27. septembril 1991) on Eesti jalgpallur (kaitsja).
Tuleviku Eesti Erakond

 
Tuleviku Eesti Erakond (lühend TEE) oli Eesti erakond. 
Erakond eksisteeris aastatel 1993–1999. Selle erakonna õigusjärglaseks oli Eesti Iseseisvuspartei. Asutajaliikmed olid: Jaanus Raidal, Eve Pärnaste, Kalev Roosiväli, Linnart Mäll, Kalju Ruuven, Toomas Katušin, Ants Veetõusme. TEE osales 1995. aasta parlamendi valimistel. Parim tulemus tehti Tartu linnas.
Johann Daniel Kraft

Johann Daniel Kraft oli saksa alkeemik ja kaupmees.
Tantilla

Tantilla on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Tantilla" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
Levila.
Nad elavad Kesk-Ameerikas, Põhja-Ameerika lõunaosas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas.
Eluviis.
Nad on üsna väikesed maod ja nende süljenäärmete nõre toimib saakloomadele mürgina. Inimestele on maod ohutud. Eluviis on neil valdavalt öine ja varjuv. Teadlased teavad nende paljunemise kohta üsna vähe, kuid arvatakse, et emasloomad munevad munad ja munadest koorunud maopojad on üsna vanemate moodi.
Ensümaatiline hüdrolüüs

Ensümaatiline hüdrolüüs on hüdrolüüsiprotsess, milles ensüümid kiirendavad (katalüüsivad) keemiliste sidemete lõhkumist ja fragmentidele veemolekuli osade liitumist. 
Ensümaatiline hüdrolüüs on olulise tähtsusega toidu seedimisel. Kasutatakse seda protsessi polüsahhariidide nagu tärklise (õlle ja piirituse valmistamine) või tselluloosi (bioetanooli tootmine) hüdrolüüsiks.
Neboltši

Neboltši on alev Venemaal Novgorodi oblastis Ljubõtino rajoonis. Asub Veliki Novgorodist 215 km kirdes Mda jõe ääres. See on raudteesõlm, mida läbib Moskva–Peterburi raudtee kõrvalharu ja kust saab alguse Okulovkasse viiv raudteeharu.
Asulat on esmamainitud 1564. aastal Äänise viiendiku pogostina. 19. sajandi algusest kandis nime Nebolotskoi. 1916. aastal rajati Neboltši raudteejaam. 1962. aastal nimetati asula töölisaleviks.
Neboltši peamine tööstusharu on metsa- ja puidutööstus.
Alevis on lasteaed ja keskkool.
Üliõpilasseltside Vilistlaskogude Liit

Üliõpilasseltside Vilistlaskogude Liit oli Eesti üliõpilasorganisatsioon.
Organisatsioon andis aastatel 1937–1940 välja ajakirja Akadeemia.
Evald Mustel

Evald Mustel (vene keeles Эвальд Рудольфович Мустель; 3. juuni 1911 Sevastopol – 10. aprill 1988 Moskva) oli eesti päritolu Venemaa astrofüüsik.
Tema peamised uurimistööd käsitlesid Päikese füüsikat, tähtede atmosfääre, noovasid, supernoovasid ning Päikese korpuskulaarkiirguse mõju Maa magneto- ja atmosfäärile.
Mustel oli aastatel 1970–1976 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni asepresident.
Haridus- ja töökäik.
Krimmi eestlaste perest pärit Evald Mustel õppis Moskva ehitustehnikumis, seejärel Moskva Ülikooli mehaanika-matemaatika teaduskonnas, mille lõpetas 1935. aastal. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Moskva ülikooli Šternbergi-nimelises riiklikus astronoomiainstituudis (1935–1951), samal ajal õppis aspirantuuris (1935–1939) ja doktorantuuris (1939–1943). Mustel kaitses kandidaadiväitekirja 1939. aastal ja füüsika-matemaatikadoktori kraadi 1944. aastal. Ühtlasi töötas ta õppejõuna Moskva ülikooli astrofüüsika kateedris dotsendina (1943–1944) ja professorina (1944–1951). Oli Krimmi astrofüüsikaobservatooriumi kaastööline aastail 1946–1960. Alates 1957. aastast töötas Mustel NSV Liidu Teaduste Akadeemia Astronoominõukogus (esimees aastail 1963–1986).
Teadus.
Mustel alustas juba tehnikumis õppides muutlike tähtede vaatlusi. Jätkas hiljem nende, samuti täheatmosfääride kiirgusliku tasakaalu, noovade ja supernoovade ehituse uurimist. Avastas noovade kestades anomaalselt suure süsiniku-, lämmastiku- ja hapnikusisalduse ning tugeva magnetvälja ja näitas, et supernoovade spektrites domineerivad neeldumisjooned. Uuris Päikeselt lähtuvate osakeste voogude omadusi ja nende mõju Maa atmosfääri tsirkulatsioonile.
Pfaffi õlletehas

Pfaffi õlletehas oli aastatel 1832–1911 Tallinnas tegutsenud õlletehas. 
Aastatel 1907–1911 kandis tehas nime "Revalia" õlletehas. 
Tehase asutaja ja esimene omanik oli kaupmees Georg Wilhelm Pfaff, kes 1832. aastal avas õlletehase Suur-Karja ja Väike-Karja tänava nurgal asuval krundil. 1858. aastal kolis õlletehas Väike-Karja ja Sauna tänava nurgal asunud krundile.
Baby Take Me in Your Arms

"Baby Take Me in Your Arms" (eestikeelse pealkirjaga "Julge laul") on Tony Macaulay ja John MacLeodi kirjutatud laul, mille salvestas esimesena 1968. aastal inglise ansambel The Paper Dolls albumil "Paper Dolls House". Tuntuks sai laul aga järgmisel aastal, kui selle salvestas esinejanime Jefferson all Geoff Turton. 
Eesti keeles on laul tuntud Ivo Linna esituses. Eestikeelsete sõnade autor on Heldur Karmo, või nagu Ivo Linna mäletab, siis hoopiski Vally Ojavere. Saates "Eesti otsib lemmiklaulu" sai laul välismaiste autorite laulude hulgas kolmanda koha. 
Nõukogude ajal oli üsna tavaline, et Lääne lugude autoriks märgiti mõni Ida-Euroopa helilooja või dirigent, vahel ka lihtsalt väljamõeldud nimi – muidu poleks kõne alla tulnud, et laulu saaks esitada ja plaadistada. Selle laulu variautoriks on märgitud L. Komenski (Ivo Linna meenutuste järgi) või kogunisti Tšehhi filosoof J. Komenski (kes elas aastatel 1592–1670). See nimi esineb veel 2001. aastal "Eesti kullafondi" sarjas ilmunud Ivo Linna kogumikplaadil.
Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituut

Tallinna Ülikooli Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituut (lühend: RASI) on Tallinna Ülikooli struktuuriüksusi.
Ajalugu.
RASI asutati 1988 Ajaloo Instituudi (sotsioloogid ja filosoofid) ja Eesti Majanduse Instituudi (õigusteadlased ja politoloogid) baasil. 
Aastatel 1988–1989 kandis see nime "Eesti NSV TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituut", aastatel 1989–1994 "Eesti TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituut", 1994–1998 "Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituut".
Vana-Kaarli kalmistu

Vana-Kaarli kalmistu on Tallinna Siselinna kalmistute üks osa. Kalmistu suurus on kuus hektarit.
Kalmistu ("Der Dom-Karls Kirchhof") rajati 1863. aastal, kalmistut kasutas Tallinna Toompea Kaarli kogudus.
Selle peaväravas asub Vana-Kaarli kalmistu kabel.
Tõnismäel, Hariduse ja Tõnismäe tänava vahel asus Antoniuse kalmistu. Arheoloogiliste esemete, hauapanuste võib oletada, et kalmistule matmise põhiline periood oli 16.–18. sajand. Teine Toompea eeslinna kalmistu asus Endla ja Koidu tänava nurgal. Põhjasõja käigus põles Kaarli puukirik maha, seda ümbritsenud kalmistut aga kasutati veel mõnda aega. Kalmistu Tõnismäel suleti 2. novembrist 1748, viimane teadaolev matus sellele kalmistule toimus 25. septembril 1748. 
Venemaa keisrinna Katariina II ukaasiga 19. maist 1772 keelati linnades kalmistute rajamine ja surnute matmine lähemale kui 100 sülda (213 meetrit) lähimast linnaelamust. Võimaluse korral pidi minimaalne kaugus olema 300 sülda. Ukaas kinnitati ka Eestimaa kindralkuberneri ukaasiga 14. märtsil 1773. Ukaasi täitmise tulemusel rajati Tallinnas kolm uut kalmistut: 1774. aastal Tallinna Oleviste ja Niguliste saksa koguduse Kopli kalmistu, Tallinna Toomkiriku saksa koguduse kalmistu väljaspool tollast linna piiri Mõigus ning 1775. aastal vene koguduste Aleksander Nevski kalmistu Juhkentalis.
1782. aasta paiku ostis endise Vana-Kaarli kalmistu maa-ala maja- ja aiaplatsiks kunstkärner (ehisaednik) Wulffgen.
Kalmistule maetuid.
Vt
Lambaliha

Lambaliha on kodulamba liha, mida tarvitatakse kulinaarias.
Lambalihal on tähtis roll Kaukaasia, Kesk-Aasia ja Araabia köögis. 21. sajandil süüakse kõige rohkem lambaliha Pärsia lahe äärsetes riikides, Uus-Meremaal, Austraalias, Kreekas, Uruguays, Suurbritannias ja Iirimaal. Neis maades süüakse 3–18 kilo liha inimese kohta aastas. Lambaliha on populaarne ka Prantsusmaal, Aafrikas (eriti Maghribis), Kariibi mere saartel, Lähis-Idas, Indias ja mõnes Hiina piirkonnas. Sageli tuleneb see lambakasvatustraditsioonist. Samas tarvitab keskmine USA elanik lambaliha aastas vaid pool kilo või vähem; selle asemel süüakse aastas keskmiselt 22 kilo sea- ja 29 kilo veiseliha.
Eriti just neis riikides võidakse levinud või traditsioonilisi toite valmistada rupskitest. Mitmel pool maailmas peetakse lamba munandeid delikatessiks. Üks tavatumaid toite on šoti rahvusroog "haggis": lamba siseelundid küpsetatakse koos kaerakruupide ja hakitud sibulatega lambamaos. Norra rahvustoitude hulka kuulub lambapeast valmistatud "smalahove". Traditsiooniliselt valmistatakse ka Kesk-Aasias, Kaukaasias ning Lähis-Idas populaarset pilaffi ja šašlõkki just lambalihast.
Eestis tarvitatakse lambaliha toiduks suhteliselt vähe, kuid tänapäevases eesti köögis pole see siiski tundmatu. Paljud võõrastavad lambaliha nn lanoliinimaitse pärast, mis tuleneb lammaste valest toidust ja valmistusviisist. Enamasti lambaliha küpsetatakse või hautatakse, Eestis seda tavaliselt ei keedeta.
Kodupart

Kodupartideks nimetatakse kodustatud parditõuge, kes enamjaolt pärinevad sinikael-pardist ("Anas platyrhynchos"). Kodustatud on ka muskuspart ("Cairina moschata").
Koduparte kasvatatakse enamasti liha või munade pärast, sestap jagatakse parditõud liha-, liha-muna- ja munatõugudeks. Tuntakse ka ilutõuge. Lihatõugude hulka kuuluvad näiteks pekingi, roueni ja eelsberi part, liha-munatõugude hulka orpingtoni ja kaiuuga part (ehk korallpart), munatõugude hulka kampelli, khaki-kampelli, tsaia ja india jooksupart. Ilutõugudest levinuimad on mandariinvart, karoliinpart ja mõrsjapart. Teine parditõugude liigitus on kääbuspardid (cayuga kääbusversioon must ida-india part, miniatuurne tanupart ja miniatuurne appleyard), kerged tõud (kampelli, orpingtoni ja india jooksupardid) ning rasked tõud (roueni, pekingi, eelsberi, kaiuuga, saksi ning rootsi sinist tõugu part).
Munema hakkab part 5-6 kuu vanuselt. Munetakse kella 2-3st öösel 10ni hommikul. Munemisperiood kestab 6–7 kuud, selle vältel võib emaspardilt saada üle 200 parditibu ning toota sel viisil 400–500 kg pardiliha.
Kodupartide kehatemperatuur on 42 kraadi, neil on kiire ainevahetus. Pardid on kartlikud ning tundlikud süsihappegaasi, ammoniaagi ja niiskuse suhtes. Nad võivad süüa mitmesuguseid loomseid söötasid. Eesti oludes võib parte kasvatada maist septembrini vähese jõusöödaga, pidades neid loodusliku sööda poolest rikastel veekogudel.
Pardid kodustati arvatavasti 3000–4000 eKr. Euroopas kodustati nad Antiik-Roomas, muskuspart kodustati Lõuna-Ameerikas.
Eestis ei ole pardikasvatus küll tundmatu, kuid see pole ka kuigi levinud, ehkki Eesti kliima sobib partidele hästi. Esimesed teated pardikasvatusest Baltimaades pärinevad Salomon Guberti 1645. aastal Riias avaladatud põllumajanduskäsiraamatust.
2013. aasta augustis oli Eesti suurim pardikasvataja Renno Nurmela, kelle laudas Tarvastu vallas kasvas 3000 parti. Peamiselt tuuakse pardiliha Eestisse Ungarist ja Poolast.
Eesti pardikasvatajaid ühendab Eesti Väikelinnukasvatajate Selts.
Kulinaaria.
Kuna parte Eestis palju ei kasvatata, ei ole ka partidest valmistatud road siin kuigi tuntud. Seevastu on pardid olulisel kohal näiteks Prantsuse ja mitme Hiina piirkonna köögis. Maailma ilmselt tuntuim pardiroog on Pekingi part, kuid pardimaksast valmistatakse ka "foie gras"'d, mida tavailselt seostatakse hanemaksaga.
Kalev (riie)

Kalev on tavaliselt labase või toimse sidusega täis- või poolvillane riie, mis on vildisarnase pinnaga ja tugevasti vanutatud. 
Kalevit valmistatakse kraasitud villast. 
Kalevi parema poole vilditaolisus on vanutamise tagajärg. Sidus on sellega peidetud. 
Tugeva vanutamise tulemusel tõmbub lõng nii pikuti kui ka laiuti (kuni poole võrra) kokku, mistõttu kalev on väga tihe. 
Lõnga liigi ja paksuse järgi liigitatakse kalev peeneks (peenkalev), pooljämedaks ja jämedaks, töötluse järgi karvastamata ja karvastatud kaleviks. 
Kalevist valmistatakse peamiselt talvemantleid, ülikondi ja vormiriietust. Kalevit kasutatakse ka filtrina, tihendina ja polstrina.
Eestis on kalevivabrikud tegutsenud Kärdlas, Narvas ja Sindis.
Karin Peetri

Karin Peetri (sündinud 24. juulil 1954 Sindis) on eesti endine näitleja.
Ta lõpetas aastal 1972 Sindi Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8.lend). 
Ta töötas aastatel 1978–1984 Rakvere Teatris ja 1984–1991 Ugalas.
Loomingu aastapreemia

Loomingu aastapreemia on Eesti kirjandusauhind, mis antakse välja igal aastal ajakirja Looming parimatele kaastöölistele. Loomingu toimetus hakkas aastapreemiaid pidevalt jagama aastast 1972.
Aastapreemiate laureaadid.
2004. aasta loomingu eest said auhinna Sven Sildnik, Igor Kotjuh, Jan Kaus, Juhani Salokannel, Kadri Liik, Vaino Vahing.
2009. aastal anti auhind välja viies kategoorias ja kuuele autorile. Kategooriad olid järgmised: parimad luuletused, parim novell, parim artikkel, parim raamatu arvustus ja tunnustatuim tõlkija. Auhinna said Mari Vallisoo, Eeva Park, Vaapo Vaher, Johanna Ross, Andrus Kivirähk, Kalle Kasemaa.
2013. aastal avaldatud loomingu eest said auhinna Indrek Hirv, Rein Vahisalu, Lauri Sommer, Ilmar Taska, Mart Kangur, Krista Mits.
2018. aastal sai ajakirja Looming luulepreemia Triin Soomets; parima näidendi auhinna sai Andrus Kivirähki "Vaimude tund Koidula tänavas"; parim artikkel oli Vaapo Vaheri "Asta Willmann ja tema hiiumaisus"; parimate arvustuste autor on Alvar Loog ja novelliauhinna pälvis Kairi Look oma teose "Relaps" eest.
2021. aastal pälvisid Loomingu aastapreemia Kalju Kruusa luuletused, Kai Aareleiu novell „­Vikerkaar”, Linnar Priimäe artikkel „Keele hääled. Neli lühiesseed”, Jaan Sudaki „Kiri Kotkajärvelt Tõnu ­Õnnepalule” ja Mart Velskri arvustus „Kuuleb oma mõtete keelt”. „Loomingu Raamatukogu” preemia pälvis Anu Saluäär Albert Engströmi teose „Moskoviidid” tõlke eest.
2022. aasta preemia pälvisid luuletaja Kristjan Haljak, Kai Kask (Kai Arrak) novelli "Äärealadele" eest, Janika Kronberg artikli "Elu ja surm New Yorgis. Märkmeid Karl Asti viimasest kümnendist" eest ning Hasso Krull arvustuse "Mõttešaakalid kläfivad neetud poeedi pääle" (Jürgen Rooste "Veider aeg (Meeleheite laulud I)", "Sagittarius A*. (Meeleheite laulud II)", "Signaal surnud tähelt. Meeleheite laulude 3. ja viimane osa") eest. 
2023. aasta preemia pälvisid Tõnis Vilu luuletuse (Looming nr 3) eest, Lilli Luuk novelli "Mäed" (Looming nr 2) eest, Paul-Eerik Rummo näidendi "L-hunt. Pildikesi kohalikult taevakehalt" (Looming nr 1) eest, Märt Väljataga W. B. Yeatsi luuletuste tõlgete inglise keelest (Looming nr 9) ning Jaan Kaplinski luuletuste tõlgete vene keelest (Looming nr 12) eest, Asta Põldmäe artikli "Raamatuga nalja ei ole. Kirjanikud ja nende liit" (Looming nr 10) eest, Ott Kilusk arvustuse "Reaalsus – hüsteerias loodud illusioon" (mis käsitleb Piret Raua novellikogu "Nimepanija") (Looming nr 12) eest ja Karola Karlson novelli "Roosiaed" (Looming nr 5) ning arvustuse "Sünge polüfoonia globaalse küla äärel" (mis käsitleb raamatut "Eesti novell 2022") (Looming nr 8) eest.
Helene (kuu)

Helene on üks Saturni kuudest.
See avastati 1980. aastal ja nimetati 1988. aastal ilusa Helena järgi.
Kuu mõõtmed on 43,4×38,2×26 km.
&lt;br&gt;Ta tiirlemisperiood on sünkroonne pöörlemisperioodiga, mis tähendab et ühe tiiru tegemisel ümber Saturni teeb ta ühe pöörde ning on Saturni poole suunatud kogu aeg ühe küljega.
Helene on suhteliselt ebaregulaarse kujuga ning ta pinnal võib näha mõnda selgete teravamate servadega kraatrit, mõnda suurt pehmemate servadega kraatrit ja pinnavorme, mis meenutavad valgalasid materjali voolujälgedega.&lt;br&gt;Helene koostiseks on arvatavalt põhiliselt vee jää.
Pikad sammud

"Pikad sammud" on eesti kirjaniku A. H. Tammsaare 1908. aastal ilmunud uudisjutt. 1921. aastal ilmus "Pikad sammud" žanrinimetusega "novell".
Loo keskmes on Olga, Otto ja Heinrichi armukolmnurk. Süžee arenedes lisandub kõrvalliinina Heinrichi ja Leeni armusuhe. Kogu loo vältel kirjeldatakse enim Heinrichi tundemaailma, ehkki suured muutused toimuvad kõigis noortes. Ajakirjanik Heinrich Orisoo, kes on loo alguses kõrgete ja üllaste ideaalidega, muutub pärast Olgas pettumist andestamatuks, naistega manipuleerivaks ja egoistlikuks noormeheks. Samas Otto, kes algselt suhtus naistesse pealiskaudselt, muutub kannatuste ja süütunde najal üha eetilisemaks ning empaatilisemaks.
Teos on kirjutatud impressionistlikus stiilis ja selles jälgitakse tegelaste meeleolude tundevarjundeid. 
Jutustuse "Pikad sammud" sisus ja kunstilises teostuses leidub palju ühiseid jooni novelliga "Noored hinged".
Alice Munro

Alice Ann Munro (neiupõlvenimega Alice Ann Laidlaw; 10. juuli 1931 – 13. mai 2024) oli ingliskeelne kanada kirjanik, 2013. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat. 2009. aastal pälvis ta Bookeri auhinna elutöö eest ja talle on antud kolm Kanada kindralkuberneri ilukirjandusauhinda.
Munro loomingus on kujutatud sageli Ontario provintsi edelaosa, kus ta ise elab. Tema lihtsas, kergesti loetavas stiilis kirjutatud jutud käsitlevad inimeste keerukust. Munrod on nimetatud üheks suurimaks tänapäeva kirjanikuks ja Cynthia Ozick on võrrelnud teda Anton Tšehhoviga. Nobeli auhinna pälvis Munro ennekõike novellistina.
Töö ja looming.
Juba Alice Munro esimene novellikogu "Dance of the Happy Shades" (1968) pälvis Kanada kindralkuberneri kirjandusauhinna, mis on Kanadas kõrgeim sellealane tunnustus. Sellele järgnes omavahel seotud juttude kogumik "Lives of Girls and Women" (1971), mida on ekslikult nimetatud ka romaaniks. 1978 ilmunud kogumik "Who Do You Think You Are?" *(USA-s "The Beggar Maid: Stories of Flo and Rose") tõi talle teise kuberneri auhinna. 1979–1982 reisis ta Austraalias, Hiinas ja Skandinaavias. 1980 oli ta resideeriv kirjanik ühtaegu Briti Columbia Ülikoolis ja Queenslandi Ülikoolis. 1980.–1990. aastatel avaldas ta uue novellikogu umbes iga nelja aasta tagant.
Alice Munro jutte on ilmunud näiteks ajakirjades The New Yorker, The Atlantic Monthly, Grand Street, Mademoiselle ja The Paris Review. Oma 2006. aasta jutukogu "The View from Castle Rock" teemalises intervjuus arvas Munro, et ei avalda ehk rohkem kogumikke. Hiljem on ta sellest otsusest taganenud. 2009 ilmus tal novellikogu "Too Much Happiness". Tema jutu "The Bear Came Over the Mountain" alusel tegi filmi "Away from Her" režissöör Sarah Polley, peaosades olid Julie Christie ja Gordon Pinsent. Film esilinastus 2006 Toronto rahvusvahelisel filmifestivalil ja oli nomineeritud Oscarile parima kohandatud stsenaariumi kategoorias.
2013. aasta Nobeli kirjandusauhind anti Munrole kui tänapäeva novellimeistrile. Nobeli kirjandusauhinna laureaatide seas on Munro esimene Kanada naine ning kogu auhinna ajaloo vältel 13. naine.
Vivipaaria

Vivipaaria (inglise keeles "vivipary") on valdavalt sugulise paljunemise, harvemini ka vegetatiivse paljunemise vorm.
Vivipaaria loomadel.
Osadel loomadel areneb loode organismis teatud staadiumini, saades toitaineid kas muna varuainetest või emakoogi kaudu, ja päädib tihtilugu sünnituse ehk elussünnitamise ehk poegimisega.
Vivipaaria korral areneb loode kas: 
Vivipaaria on tänapäeval imetejate levinuim paljunemise viis.
Vivipaaria taimedel.
Osadel taimedel (näiteks mangroovipuud) valmivad seemned saavad toitaineid taime viljast ja idanevad taimel; 
osadel taimedel (näiteks kõrreline alpi nurmikas), kes paljunevad vegetatiivselt risoomidega.
Mitmed laukude perekonna taimeliigid on vivipaarid, kuna neil arenevad õisikus sigisibulad: küüslauk, "Allium caeruleum", "A.proliferium", "A.vineale", "A.carinatum", "A.scorodoprasum".
Mõnikord kasutatakse terminit "vivipaaria" ka seemnete säilitamisperioodil iseeneslikult idanema hakanud teraviljaseemnete, näiteks nisu, odra, riisi ja hariliku sorgo, kohta. See nähtus põhjustab suurt majanduslikku kahju. Seetõttu uurivad teadlased geene, mis lülitaksid nimetatud arengu välja.
Maa Sõna

Maa Sõna oli ajaleht, mis ilmus Eestis aastatel 1942–1944. 
Alates 1942. aastal ilmunud esimesest numbrist kuni 1943. aasta esimese numbrini andis ajalehte välja Haridusdirektoorium, alates teisest numbrist 1943. aastal ja 1944. aasta numbrid aga kirjastus Eesti Ajaleht. Leht ilmus 3 korda nädalas ja oli 4–6-leheküljeline. Ajalehe trükiarv oli 19 000 – 32 000 eksemplari.
Eesti Linnade ja Valdade Liit

Eesti Linnade ja Valdade Liit (lühend ELVL; varem "Eesti Linnade Liit", varasemas kirjanduses ka "Eesti Linnadeliit") on üleriigiline omavalitsusliit. 2022. aasta 1. septembri seisuga on liikmeteks kõik Eesti 79 omavalitsust, 15 linna ja 64 valda. 2024. aastal juhivad ELVLi juhatuse aseesimehed Urmas Klaas (Tartu linnapea) ja Mihkel Juhkami (Rakvere Linnavolikogu esimees)
Ajalugu.
1920. aasta 19. septembril toimus Tallinnas Eesti Linnade Liidu asutamiskoosolek. Liidu asutajateks on Tallinn, Tartu, Narva ja Pärnu. Eesti Linnade Liidu põhikiri võeti vastu 11. aprillil 1920 ja registreeriti Tallinn-Haapsalu Rahukogus 28. juunil 1920. 18. mail 1922. aastal registreeriti Tallinna-Haapsalu Rahukogus ka Eesti Maakondade Liidu põhikiri ja 1926. aastal muudeti Maakondade Liidu põhikirja, nüüd võisid liikmeteks astuda ka vallaomavalitsused. 31. augustil 1927. aastal muudeti Eesti Maakondade Liidu põhikirja ning nime ja liit hakkas kandma nime Eesti Maaomavalitsuste Liit.
1940. aasta 17. augustil likvideerisid Eesti Linnade Liidu ja Eesti Maaomavalitsuste Liidu ja nende organite tegevuse 24. augustist 1940. a., Eesti NSV võimud. ENSV konstitutsioon sätestas, et kogu võim ENSVs kuulub töötavale linna- ja maarahvale rahvasaadikute nõukogude kaudu. Liidu tegevus taastati 1990. aastal. 27. veebruarist 2018 on liidu uus nimi Eesti Linnade ja Valdade Liit..
Ürglooduse objekt

Ürglooduse objekt on geoloogiline objekt, millel on püsiv teaduslik ja kultuuriajalooline väärtus. Eestis on ürglooduse objektid kokku võetud "Eesti ürglooduse raamatus".
Ürglooduse objektid on Eestis rändrahnud (1360 objekti), paljandid (255 objekti), allikad (220 objekti), karstivormid (111 objekti), sood (75 objekti) ja järved (52 objekti) jt, mille arv jääb alla 50.
Kilodalton

Kilodalton (lühend kDa) on aatommassi mõõtühik, mis võrdub 1000 daltoniga.
Aatommassi väljendatakse tihti just kilodaltonites mugavama esituse pärast. Näiteks valgul molaarmassiga 64000 g⋅mol−1 on aatommass 64 kDa (64 000 daltonit).
I've Just Seen a Face

"I've Just Seen a Face" (eestikeelse pealkirjaga "Koolis") on ansambli The Beatles laul. Laulu autorid on John Lennon ja Paul McCartney ning lugu ilmus 1965. aasta albumil "Help!". 
Lugu on kaverdanud mitmed esitajad. Eesti keeles sai laul tuntuks ansambl Hübriid kaudu, mille solist Mart Helme on ka eestikeelsete sõnade autor.
Igor Janev

Igor Janev (Игор Јанев; sündinud 29. septembril 1964) on Põhja-Makedoonia diplomaat.
Ta oli Makedoonia välisministri nõunik 2002.
Praegu on ta Belgradi poliitiliste uuringute instituudis rahvusvahelise õiguse ja rahvusvaheliste suhete professor.
Publikatsioonid.
Janev on andnud välja enam kui 160 teadusartiklit ja 17 monograafiat ning kirjutanud raamatuid politoloogiast, rahvusvahelisest õigusest ja rahvusvahelistest suhetest.
Eesti kõrgeimate ehitiste loend

"Siin on loetletud Eesti kõrgeimaid ehitisi, mille kõrgus on üle 50 m."
Ovipaaria

Ovipaaria (inglise keeles "ovipary") on enamiku selgrootute ja osade selgroogsete sugulise sigimise vorm, mil munade sees asuvad looted arenevad väljaspool emakeha.
Ovipaaria korral väljuvad emakehast kas viljastamata või viljastatud, kuid valdavalt arenemata munad. Igast munast koorub järglane.
Ovipaaria on tänapäeval lindude, kahepaiksete ja roomajate levinuim paljunemise vorm.
Ovovivipaaria.
Ovipaaria erivormiks peetakse ovovivipaariat.
Ovovivipaaria

Ovovivipaaria (inglise keeles "ovovivipary") on osade selgrootute ja selgroogsete sugulise sigimise ovipaaria erivorm, mil emakehas viljastatud munade sees asuvad looted arenevad emakeha sees.
Looted on eraldatud membraanidega ja vabanevad kestadest sündimisel.
Colloquium Balticum

Colloquium Balticum on Põhja-Euroopa, eelkõige Läänemere piirkonna klassikaliste filoloogide konverentside sari. See sai alguse Greifswaldi ülikooli (Saksamaa) ja Lundi ülikooli (Rootsi) koostööna 2001. aastal, kuid alates 2002. aastast hõlmab ka teisi ülikoole.
Konverentsid on toimunud Lundis (2001, 2003, 2005, 2012, 2018), Greifswaldis (2002, 2006), Riias (2004, 2010, 2014, 2024), Tartus (2007, 2015, 2022), Vilniuses (2008, 2011, 2016, 2021) ja Marburgis (2013, 2019). Konverentsi ei toimunud aastail 2009, 2017, 2020 ja 2023.
Eestist on konverentsisarja korraldaja olnud Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakond.
Notarite Koda

Notarite Koda on avalik-õiguslik juriidiline isik, mille liikmeks on kõik Eesti notarid.
Notarite Koja tegevus põhineb notariaadiseadusel ja põhikirjal, mille tunnistab vastuvõetavaks Notarite Koja koosolek ja kinnitab valdkonna eest vastutav minister. Notarite Koja tegevuse seaduspärasuse tagab haldusjärelevalve, mida teeb valdkonna eest vastutav minister.
Notarite Koja ülesanded.
Notarite Koja peamised ülesanded on järgmised:
Notarite Koja organid.
Notarite Koja kõrgeima organi moodustab Notarite Koja koosolek. Notarite Koja korraline koosolek leiab aset kord aastas. Erakorraline koosolek toimub Notarite Koja eestseisuse juhtimisel, valdkonna eest vastutava ministri ettepanekul, mitte vähem kui 1/5 Notarite Koja liikmete tahtel. Koosolekul saab otsuse vastu võtta, kui kohal on vähemalt 2/3 Notarite Koja liikmetest ja seda tehakse lihthäälteenamusega.
Notarite Koja täitev-korraldava organi moodustab Notarite Koja eestseisus. Notarite Koja eestseisusesse kuuluvad Notarite Koja esimees, aseesimees ja eestseisuse liikmed. Notarite Koja eestseisuse ülesanne on tagada Notarite Koja põhikirja täitmine ja Notarite Koja koosolekul vastu võetud otsuste realiseerimine. Notarite Koja eestseisuse seitse liiget valib koosolek kolmeks aastaks. Praeguse eestseisuse esimees on Tallinna notar Merle Saar-Johanson, aseesimees Tallinna notar Anne Saaber ning liikmed Tallinna notar Erki Põdra, Tartu notar Andrus Ruul, Viljandi notar Kersti Kulla, Jõhvi notar Andrei Lõssenko ja Kuressaare notar Gerda Pitk.
Notarite Koja revisjonikomisjon inspekteerib Notarite Koja majandustegevust ja toimetust iseseisval algatusel või kui seda nõuab vähemalt 1/5 notaritest.
Notarite Koja aukohus analüüsib kaebusi, mis on tehtud notari, notarikandidaadi või notari asendaja ametipidamise, kutse-eetika ja käitumise kohta. Seda saab algatada notar, notarikandidaat, notari asendaja, eestseisus, revisjonikomisjon või justiitsministeerium. Kui pooled tahavad, otsib aukohus vahekohtuna lahenduse notarite, notarikandidaatide ja notari asendajate omavahelistele auasjadele.
Töötavaid notareid on kokku 90 ja notarikandidaate on viis (01.05.2019 seisuga). Argipäeviti töötavad Notarite Kojas tegevdirektor, jurist, referent ja sekretär. Nende ülesanded on koosolekute, eestseisuse istungite ja teiste ürituste organiseerimine, arvamusavalduste, kirjade ja eedete koostamine, rahvusvaheliste suhete ja väliskomandeeringute eestvedamine, kommunikatsioon justiitsministeeriumi ja muude riiklike asutustega.
Eesti notariaadi ajalugu.
Notarite Koda loodi 1. novembril 1993. aastal notariaadiseaduse jõustumisega. 1995. aastal liitus Eesti Notarite Koda Rahvusvahelise Notarite Liiduga (UINL). 2004. aastal liituti Euroopa Liidu Notariaatide Nõukoguga (CNUE).
Lauri Vahtre on raamatus „Eesti Notariaadi ajalugu: 1918–2003“ jaganud notariaadi ajaloo kümneks etapiks:
Majandusline Rühm

Majandusline Rühm (lühemalt ka: Majandusrühm) oli Eesti esimese vabariigi aegne erakond. 
Erakond osales mitmetel Eesti Riigikogu valimistel: näiteks I Riigikogu valimistel sai erakond 4948 häält ehk 1,1% kogu häältest ja ühtlasi 1 koha Riigikogus.
Rootsi Rahvaliit

Rootsi Rahvaliit (rootsi keeles "Svenska Folkförbundet i Estland") oli Eesti esimese vabariigi aegne partei, mis esindas vähemusrahvuse eestirootslaste huve.
Partei asutati 1917. aastal. Aastast 1918 andis see välja ajakirja Kustbon.