tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tsükkel (programmeerimine)

Tsükkel ehk silmus on konstruktsioon programmeerimiskeeltes, mis võimaldab ühte koodilõiku korduvalt käitada.
Tsükkel koosneb üldjuhul täidetavast koodist ja tingimuslausest.
Tsükli tüübid.
Eelkontrolliga tsüklis kontrollitakse esmalt, kas tingimus kehtib. Kui kehtib, siis täidetakse tsükli kood ja kontrollitakse tingimust uuesti. Kui tingimus ei kehti, siis väljutakse tsüklist.
Järelkontrolliga tsüklis täidetakse kõigepealt kood, seejärel kontrollitakse tingimust. Kui tingimus kehtib, täidetakse kood uuesti, kui mitte, siis väljutakse tsüklist.
Tsüklite näited.
While-tsükkel.
codice_1-tsükkel on eelkontrolliga tsükkel, mis on olemas enamikus programmeerimiskeeltes. Pythonis näeb see välja selline:
x = 0
while x &lt; 5:
 print(x)
 x = x + 1
Do-while-tsükkel.
codice_2-tsükkel on järelkontrolliga tsükkel. See on olemas näiteks programmeerimiskeeltes Java ja C. Näide C-s:
int x = 0;
do
 printf("%d\n", x);
 x++;
} while(x &lt; 5);
Operaatorit codice_3 kasutatakse tihti iteratsioonimuutuja (loenduri) suurendamiseks ühe võrra. codice_4 on sama, mis codice_5. Muutuja vähendamiseks ühe võrra saab kasutada operaatorit codice_6.
For-tsükkel.
codice_7-tsükkel võimaldab mõnes keeles läbida järjendit elementide kaupa. Näiteks Pythonis
for x in [2,4,6]:
 print(x)
Kolmeosaline codice_8-tsükkel on olemas Javas ja C-s. Käsk codice_8 koosneb kolmest semikooloniga eraldatud osast: 1) kood, mis täidetakse ühekordselt enne tsüklit, 2) tingimuslause, 3) kood, mis täidetakse pärast igat tsükli sammu (iteratsiooni).
int x;
for(x=0; x&lt;5; x++)
 printf("%d\n", x);
Kõik kolm osa on valikulised, seega on korrektne ka
int x = 0;
for(;;)
 if (!(x &lt; 5)) break;
 printf("%d\n", x);
 x++;
Tsükli juhtimiskäsud.
Paljudes keeltes on tsüklite juures kasutusel käsud codice_10 ja codice_11. Käsk codice_10 väljub tsüklist. Käsk codice_11 lõpetab käimasoleva iteratsiooni ja alustab järgmist, sealjuures kontrollitakse tingimuslauset, kui see on olemas.
Näide Pythonis, mis trükib välja kõik paaritud arvud järjendis enne elementi 0 (trükitakse 1, 3, 5):
for x in [1,2,3,4,5,0,6,7]:
 if x == 0:
 break
 if x % 2 == 0:
 continue
 print(x)
Poliitiline kaart (geopoliitika)

Poliitiline kaart on maailma või mingi piirkonna maade kogum, mis on kujunenud mingiks hetkeks. Poliitilist kaarti iseloomustavad mitmesugused tunnused:
maade arv, piirid nende vahel, nende suurus ja rahvaarv, riigivalitsemise vormid (vabariik, monarhia), riigikorralduse vormid (unitaarne riik, liitriik), riikide tüübid (arenenud riik, arengumaa) jm.
Iga piirkonna poliitiline kaart on pidevas muutumises. Need muutused võivad olla kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed. 
Kvantitatiivsed muutused on seotud territooriumi pindala ja piiride muutustega, mis toimuvad rahulikult (nt Siberi vallutamine venelastega 17. sajandil, Alaska otsimine USA-ga Venemaalt 1867. aastal, vabatahtlik loovutamine Prantsusmaaga oma Aafrika koloniaalvalduste osa Saksamaale 1911. aastal jne) või sõjategevuse käigus (riikidevaheliste piiride muutumine Esimese ja Teise maailmasõja tulemusel, Mehhikole kuuluva Texase vallutamine USA armeega 1845. aastal jt). Samuti on kvantitatiivsed muutused riikide lagunemine ja ühinemine (nt Saksamaa taasühinemine, endiste NSV Liidu ja Jugoslaavia lagunemine jt).
Kvalitatiivsed muutused on seotud riigivalitsemise või riigikorralduse vormi muutusega (nt endine monarhia Nepal sai vabariigiks 2006. aastal jne). 
Poliitilise kaardi kujunemine toimub mitu tuhandet aastat ja jaotatakse järgmisteks perioodideks:
Kormoranlased

Kormoranlased ehk karbaslased ("Phalacrocoracidae") on lindude sugukond suulaliste seltsist.
Süstemaatika.
Kormoranlasi on umbes 40 liiki. Peale nende tuntakse fossiilsetena umbes 30 liiki.
Levik.
Kormoranlased on levinud väga laialdaselt, kosmopoliitselt. Paras- ja külmvöödet asustavad linnud on rändsed, soojadel aladel elavad liigid ja populatsioonid on paiksed. 
Välimus.
Kormoranlaste sugukonna lindudel on tüse käävjas keha ja pikk kael. Nokk on keskmise pikkusega, selgelt väljakujunenud konksuga nokatipul. Jalad on kaugele tahapoole nihkunud ja lühikesed, saba on pikk, tiivad lühikesed ja laiad, ümardunud tipuga. Sulestik on valdavalt must ja metalliläikeline, mõnedel liikidel on keha alapool valge. Kormoranlased sulgivad kaks korda aastas, neil on mittetäielik ehk pesitsuseelne, ja täielik sulgimine.
Kormoranlaste sulestik pole kuigi tihe ega vettpidav ning seetõttu peavad nad sukeldumisel märgunud sulestikku kaljunukil, kivi või puu otsas kuivatama, tiivad laiali sirutatud.
Kormoranlaste lend on sirgjooneline, jõuline ja natuke raskepärane, lennusiluett on ristikujuline. Nägemine on neil terav nii õhus kui vee all.
Nahaaluse õhupolstri puudumise ja õhuvaeste luude tõttu istub kormoranlaste keha ujudes sügavasti vees.
Elupaik ja pesitsemine.
Kormoranlased elavad mageveeliste siseveekogude kaldaaladel ja ka mererannikutel. Nad on enamasti seltsingulised pesitsejad, rajavad pesad kaljudele, puude otsa, roostikku või tasasele kaldaalale. Pojad kooruvad pimedate ja paljastena, 7–8 nädala vanuselt hakkavad nad lendama.
Toitumine.
Kormoranlaste põhitoiduks on kalad, mida nad hangivad sukeldudes.
Selges vees teevad nad juba lennul kalaparve asukoha kindlaks. Väljavalitud kala võib kormoran jälitada vee all kümneid meetreid, seejuures sõuavad ta laiade ujulestadaga jalad aerudena ja pikk jäik saba talitleb tüürina.
Peale kalade söövad nad ka limuseid, koorikloomi ja kahepaikseid.
Kaitse.
Ohustatud on järgmised liigid. Birdlife
Fakiir (ajakiri)

Fakiir oli Tallinnas 1924. aastal ilmunud ajakiri, mis käsitles okultistlikke, parapsühholoogilisi ja esoteerilisi teemasid. 
Ajakirja väljaandja oli Fakiiri kirjastus, vastutav toimetaja oli Leena Kangro.
Ajakiri ilmus kord kuus, ühtekokku ilmus 12 numbrit.
Arvatavasti oli "Fakiir" "Rahvalehe" toimetuse väljaanne, kuna algul asusid nad samal aadressil ja "Rahvaleht" tegi talle tugevat reklaami.
Vasikas (ajakiri)

Vasikas oli Torontos aastatel 1972–1974 ilmunud eestikeelne kultuuriajakiri. Toimetaja oli Kalle Naelapea.
Ajakiri ilmus kord aastas, ühtekokku ilmus 3 numbrit.
Interaktiivne kaart

Interaktiivne kaart on arvutikaart, mis võimaldab kaardi suurendamist, vähendamist, vahemaa ja pindala mõõtmist, koordinaatide määramist, aadressi järgi soovitava koha otsingut jne. Tavaliselt koosneb ta mitmetest kaardikihtidest, mida saab sisse või välja lülitada ning saada palju temaatilisi kaarte.
Noor Leninlane

Noor Leninlane oli Tallinnas 1941. aasta jaanuarist kuni juulini ilmunud ajakiri, ELKNÜ Keskkomitee häälekandja. Ajakirja väljaandja oli kirjastus Poliitiline Kirjandus.
Ajakirja toimetaja oli ELKNÜ KK propagandasekretär Vladimir Petrovõhh.
Ajakiri ilmus kord kuus, ühtekokku ilmus seitse numbrit.
Lars Valerian Ahlfors

Lars Valerian Ahlfors (18. aprill 1907 Helsingis – 11. oktoober 1996 USA-s Pittsburghis) oli Soome päritolu matemaatik, kes alates 1946. aastast elas USA-s.
Ahlforsi isa Axel Ahlfors oli Helsingi Tehnikaülikooli tehnikaprofessor, ema Sievä Helander suri sünnitusel. Ahlforsid olid soomerootslased ja sellepärast õppis Lars esmalt rootsikeelses erakoolis.
Aastatel 1924–1928 õppis ta Helsingi Ülikoolis, kus tema õppejõudude seas olid Ernst Leonard Lindelöf ja Rolf Nevanlinna. 1930. aastal sai ta Helsingi Ülikoolist doktorikraadi. Seejärel külastas ta muu hulgas Zürichit ja Pariisi. 1933–1936 töötas ta Helsingi ülikoolis abiprofessorina. Kui algas Talvesõda, siis Ahlforsi ei mobiliseeritud, sest ta oli sõjaväeteenistuseks kõlbmatu.
1933. aastal abiellus Ahlfors austerlase Erna Lehnertiga, kes oli koos oma vanematega kolinud algul Rootsi ja siis Soome. Abielust sündis kolm tütart.
Ahlfors oli aastatel 1938–1944 Helsingi Ülikooli professor, 1945–1946 Zürichi ülikooli professor ja 1946–1977 Harvardi ülikooli professor. 
Ahlfors avaldas väljapaistvaid töid kompleksmuutuja funktsioonide teooria alal. Ta uuris Riemanni pindu, analüütilisi funktsioone, kvaasikonformseid kujutusi, jätkates oma õpetaja Rolf Nevanlinna tööd. 
1936. aastal toimunud rahvusvahelisel matemaatikute kongressil Oslos sai ta esimeste teadlaste seas Fieldsi medali. 1981. aastal sai ta Wolfi preemia. Ükski teine soomlane pole neid auhindu pälvinud.
Kopenhaageni metroo

Kopenhaageni metroo (taani keeles "København Metro") on Taani pealinnas Kopenhaagenis töötav metroosüsteem.
Metrool on neli liini. Esimene liin avati Nørreporti ja Lergravsparkeni vahel 19. oktoobril 2002. Teine liin Nørreporti ja Frederiksbergi vahel avati 29. mail 2003. Metrool on neli liini ja 44 jaama, millest 30 on maa-alused. Liinid M1 ja M2 teenindavad vastavalt Amageri lääne- ja idaosa (sealhulgas Kopenhaageni lennujaama), jagades ühist liini kesklinna ja Vanløse vahel. M3 on täielikult maa-alune ringliin, mis ühendab Kopenhaageni keskraudteejaama Vesterbro, Frederiksbergi, Nørrebro, Østerbro ja Indre Byga. Uusim liin, M4, täiendab liini M3 ja ühendab seda Nordhavni ja Sydhavniga, samuti Valbyga Kopenhaageni lõunaosa kaudu. Viies liin, M5, on praegu planeerimisjärgus ja hakkab teenindama Refshaleøenit ja ehitusjärgus Lynetteholmeni naabruskonda ning selle eeldatav avamiskuupäev on 2036. aastal.
Kasutusel on ilma juhtideta rongid, mida jälgitakse ühtsest juhtimiskeskusest. Metrood kasutab umbes 360 000 inimest päevas.
Valged ööd

Valged ööd tekivad suvel, kui Päike käib kõrgel ja kaob silmapiiri taha vaid mõneks tunniks, mistõttu võib juhtuda, et Päike ei laskugi ülaltoodud kõrgusteni. Eristatakse astronoomilist, nautilist ja tsiviilset valget ööd. Eesti laiuskraadil kestavad astronoomilised valged ööd 25. aprillist kuni 18. augustini ja nautilised valged ööd 16. maist kuni 28. juulini. Tsiviilseid valgeid öid Eestis ei esine.
Valgete ööde geograafia.
Valged ööd esinevad järgmistes piirkondades: Soomes, Islandil, Gröönimaal ja Antarktisel; Venemaa, Kanada, Alaska, Rootsi ja Norra suuremas osas; Eestis, Lätis, Leedu põhjaosas ja Suurbritannias Shetlandi ja Lõuna-Orkney saartel. Polaarjoonte taga esinevad valged ööd enne ja pärast polaarpäeva.
Kuusk (perekonnanimi)

Kuusk on eesti perekonnanimi.
See harilikule kuusele viitav perekonnanimi on Eestis väga laialdaselt levinud – 2008. aastal kandis seda 1747 inimest, mis paigutas selle levikult 26. kohale. 8. mai 2012 seisuga elas Eestis Rahvastikuregistri andmetel 1769 inimest perekonnanimega Kuusk.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuusk 858 mehel ja 933 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kuusk meeste puhul 19. ja naiste puhul 20. kohal. Levinuim on see Saare maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 74,59.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuusk 864 mehel ja 945 naisel. Perekonnanimede levikult on Kuusk 19. kohal nii meeste kui naiste puhul.
Kuusik (perekonnanimi)

Kuusik on eesti perekonnanimi.
2008. aastal kandis Eestis seda perekonnanime 1384 inimest, mis paigutas selle levikult 47. kohale. Sellest veel sagedasemad on Kaasik (22. koht), Lepik (23.), Mets (42.) ja harvemad Leppik (58.), Männik (82.) ja Tammik (184.).
8. mai 2012 seisuga elas Eestis Rahvastikuregistri andmetel 1361 inimest perekonnanimega Kuusik.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuusik 1376 inimesel (636 mehel ja 740 naisel).
Karagassi keel

Karagassi keel ehk tofa keel ehk tofalari keel (varem "karagas", tofa keeles "тоъфа" või "тоъфа дыл", "tòfa dıl") on turgi keelte hulka kuuluv keel, mida kõneleb umbes 30 inimest Venemaal Irkutski oblastis.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Venemaal 93 karagassi keele oskajat.
Briti Arhitektide Kuninglik Instituut

Briti Arhitektide Kuninglik Instituut ("Royal Institute of British Architects", ka "Institute of British Architects in London", lühendatult RIBA) on arhitektide ühendus Suurbritannias. Asutatud 1834. aastal. Liikmeid on üle 44 000.
RIBA väljaantavad auhinnad.
RIBA annab välja auhindu, tuntumad neist on
Kuninglik kuldmedal

Kuninglik kuldmedal (inglise keeles "Royal Gold Medal", ka RIBA kuldmedal) on iga-aastane arhitektuuriauhind, mida annab Briti monarhi nimel välja Briti Arhitektide Kuninglik Instituut, tunnustades üksikisiku või grupi olulist panust rahvusvahelise arhitektuuri arengusse. Auhind asutati 1848. aastal.
Laureaate 19. sajandil.
Esimene auhind anti 1848. aastal inglise arhitektile ja arheoloogile Charles Robert Cockerellile. Järgmisel aastal sai auhinna itaalia arhitekt ja arheoloog Luigi Canina. Aastal 1850 läks kuldmedal Charles Barryle, kes oli Londoni Westminsteri palee renoveerimisprojekti üks autoreid. Erandlik oli Kuningliku instituudi otsus 1885. aastal – kuldmedal anti saksa kaupmehele ja arheoloogile Heinrich Schliemannile.
Laureaate 20. sajandil.
Arhitektid.
Kuningliku kuldmedali on saanud paljud tuntud 20. sajandi arhitektid, sealhulgas 1925. aastal Giles Gilbert Scott (projekteeris Liverpooli katedraali ja Battersea elektrijõujaama), Frank Lloyd Wright (1941), Eliel Saarinen (1950), Le Corbusier (1953), Walter Gropius (1956), Alvar Aalto (1957), Ludwig Mies van der Rohe (1959), Louis Kahn (1972), Jørn Utzon (1978), Oscar Niemeyer (1998), Frank Gehry (2000) ja Nicholas Grimshaw (2019).
1967. aastal anti auhind arhitektuuriajaloolasele Nikolaus Pevsnerile.
Ehitusinsenerid.
Aastal 1992 sai Iiri ehitusinsener Peter Rice teise insenerina Kuningliku kuldmedali; esimene oli Ove Arup 1966. aastal. Kuid tegelikult on auhinnasaajate hulgas insenere olnud varemgi, näiteks 1960. aastal anti auhind Pier Luigi Nervile, kes oli küll väljapaistev arhitekt, kuid veel kuulsam ehitusinsener. 
Erandlik auhinnasaaja 1999. aastal.
Märkimisväärne erandlik autasustamine toimus 1999. aastal, kui kuldmedali sai mitte üksikisik, vaid Barcelona linn.
Grave Digger

Grave Digger on Saksa "heavy metal"/"power metal" bänd, mis moodustati aastal 1980.
Grave Digger on üks tuntumatest ja edukamatest 1980. aastatel esile kerkinud Saksa metal-bändidest. Ansambli debüütalbum "Heavy Metal Breakdown" ilmus 1984. aastal, järgmisel aastal anti välja "Witch Hunter" ja 1986. aastal "War Games". Pärast seda otsustasid bändi liikmed püüda saavutada laiemat edu, muutes ansambli nime Diggeriks ja andes 1987. aastal välja pop-rocki sugemetega albumi "Stronger Than Ever". Kuid oodatud edu ei järgnenud ja seetõttu läks bänd sama aasta lõpul laiali.
1991. aastal otsustasid Grave Diggeri laulja Chris Boltendahl ja kitarrist Uwe Lulis Grave Diggeri uuesti kokku kutsuda. Järgnevalt välja antud albumitel "The Reaper" (1991) ja "Symphony of Death" (1994) olnud lood olid sarnased bändi algusaegade muusikale ja kindlustasid Grave Diggerile taas edu. Aastatel 1996–1999 andis bänd välja kolm temaatilist albumit: "Tunes of War" (Šotimaa ajaloost), "Knights of the Cross" (Templirüütlitest) ja "Excalibur" (Kuningas Arthuri legendidest), mida hiljem hakati nimetama Grave Diggeri keskaja triloogiaks. 2001. aastal järgnes album "The Grave Digger", mis põhines Edgar Allan Poe novellidel, 2003. aastal aga "Nibelungide laulu" teemaline "Rheingold". 2005. aastal anti välja album "The Last Supper", mis osaliselt lahkas Jeesuse ilmaliku elu viimaste päevade tegevust. 2008. aastal ilmus album "Ballads of a Hangman" ning 2010. aastal taas Šotimaa-teemaline "The Clans Will Rise Again". 2012. aastal ilmus Vana-Kreeka mütoloogiaaineline album "The Clash of Gods".
Peter Falk

Peter Michael Falk (16. september 1927 New York – 23. juuni 2011 Beverly Hills) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Tema tuntuim roll oli mõrvauurija inspektor Columbo krimiseriaalis "Columbo", mida tehti aastatel 1968–1978 kokku 69 jagu. Seriaali on näidatud 44 riigis, sealhulgas ka Eestis. Peter Falk pälvis selle rolli eest neli Emmyt (Primetime Emmy Awards, 1972, 1975, 1976, 1990) ja Kuldgloobuse (1973).
Plaan (kartograafia)

Plaan on väikese maa-ala suuremõõtkavaline (1:10000 ja suurem) kaart. Plaani mõiste tuleneb planimeetrilisest mõõdistamisest, kus kaardistamine toimub tasapinnal ehk Maa kumerust arvestamata. See on võimalik alal, mille läbimõõt jääb alla 10 kilomeetri. Suure mõõtkava tõttu on plaanil võimalik kujutada kõiki objekte üldjuhul mõõtkavalistena. Seetõttu kasutatakse plaane seal, kus vajatakse suurt detailsust. Olulisemaks on see linnade ja muude tiheasustusalade haldamisel, maakatastris, detailplaneerimisel, ehitustöödel, aga ka põllumajandustööde korraldamisel, kohapõhistel uuringutel (näiteks arheoloogia), orienteerumisel jne. 
Linnade plaanistamisest tulenevast traditsioonist nimetatakse üldiselt kõiki linnaalade kaarte ka tänapäeval pigem plaanideks. Plaanid võivad olla sealhulgas ka lihtsustatud. Turistidele suunatud linnaplaanid on sageli skemaatilised, generaliseeritud, esitades vaid olulisemaid objekte. Linnasüdame ülessuurendamiseks kasutatakse vahel ka mitmesuguseid moonutusi. 
Topograafilised plaanid jaotatakse mõõtkava alusel: 
Plaane koostatakse kas looduses topograafilise või silmamõõduline mõõdistuse käigus või aerofoto dešifreerimisel.
Suund

Suund on informatsioon, mis määrab ühe punkti suhtelist asukohta teise punkti suhtes kaugust määramata. Suunad võivad olla suhtelised mingit kindla objekti suhtes (nt viiulid sümfooniaorkestris asuvad tavaliselt dirigendi suhtes vasakul) või absoluutsed mingit varem kokkulepitud objekti suhtes (nt New York asub Madridist lääne pool). Suuna võib määrata käsitsi nimetissõrmega või kujutada noole abil. 
Geograafias määratakse suunda ilmakaarte järgi kompassi abil. Täpsemat suunda saab määrata asimuudiga. 
Matemaatikas on suund üks joonepunktide kahest võimalikust järjestusest. Kui üks järjestus fikseerida, siis on joon varustatud suunaga.
Maailmakaart

Maailmakaart on Maa pinna kaart.
Maailmakaardid on tavaliselt kas poliitilised või füüsilised. Maailma poliitilise kaardi peamine eesmärk on näidata maade, enamasti riikide piire; looduskaardi peamine eesmärk on näidata geograafilisi objekte, nagu mäestikke, muldade tüüpe või maa kasutamist.
Triinu

Ajakiri Triinu ilmus 1952. aastast Stockholmis stentsileerituna, hiljem trüki teel paljundatuna. Ajakirja asutas Vera Poska-Grünthal, kes oli pikka aega ka selle toimetaja.
Ajakiri ilmus aastatel 1952–1995. Väljaandja oli Toronto Eesti Naisseltsi Triinu Komitee. Aastatel 1985–1995 toimetas ajakirja Tanni Kents.
Ajakiri ilmus kord kvartalis. Ajakiri oli algul mõeldud naisteajakirjaks, kuid kujunes pereajakirjaks. Ajakirjas avaldati kirjeldusi eestlaste tööst, eriti eestluse säilimisest väljaspool Eestit. Ajakiri avaldas artikleid rahvatraditsioonidest, tõi etnograafidelt rahvariiete kirjeldusi ja mustrilehti.
Garina Toomingas

Garina Toomingas (neiupõlvenimega Garina Paiste; sündinud 3. jaanuaril 1967) on Harjumaa kultuuritegelane.
Toomingas lõpetas 2001. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuurinõuniku ja tantsujuhtimise erialal.
Tegevus.
Garina Toomingas on Aruküla rahvamaja kultuuritegevust 1999. aastast juhtiva MTÜ Aruküla Kultuuriselts asutajaliige (1998) ja tegevdirektor. Selles ametis on ta korraldanud Raasiku vallas arvukalt kultuuriüritusi: kontserte, teatrietendusi ja -festivale (sh Harjumaa Täiskasvanute Teatrifestival ja Harjumaa Harrastustruppide Festivali), laulu- ja tantsuvõistlusi, näitusi, perepäevi, spordipäevi jne, samuti edendanud kohalikku külaliikumist. Ta on pannud alguse Raasiku valla tantsu- ja laulupäevale ning korraldab seda tänini, samuti on ta juhtinud rahvatantsurühma Lapulised. Toominga eestvedamisel valmib Aruküla 720. aastapäeva puhul DVD.
Ta on Raasiku vallavolikogu liige 2002. aastast. 2002. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris Garina Toomingas Raasiku vallas valimisliidu Kodupaik nimekirjas ja osutus 66 häälega valituks. 2005. aastal ja 2009. aastal pääses ta vallavolikokku valimisliidu Raasiku vald nimekirjas vastavalt 87 ja 126 häälega. 2017. ja 2021. aastal valiti ta volikogu liikmeks üksikkandidaadina vastavalt 258 ja 206 häälega.
Tunnustus.
2002. aastal sai Toomingas Eesti Kultuurkapitali Harjumaa eksperdigrupi aastapreemia. 2003. aastal pälvis ta liikumiselt Kodukant Harjumaa esimese sädeinimese tiitli kohaliku kultuurielu arendamise eest, kandidaadiks esitas ta Harju maavalitsus: "Garina Paiste on tõeline sädeinimene, kes oma tegevusega on Raasiku vallas oluliselt hoogustanud külaliikumist ja väärtustanud kodukandi mainet." Ida-Harjumaa ajaleht Sõnumitooja valis Toominga 2001. ja 2003. aastal üheks aasta tegijaks ning 2004. aastal aasta inimeseks.
2018. aastal valiti Garina Toomingas aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel sajandi meeldejäävaimaks arukülalaseks. 
Harjumaa Omavalitsusliidu poolt välja antud tunnustus "Harjumaa Kultuuripärl 2018". 
Raasiku vallavalitsuse poolt välja antud tänukiri "Raasiku valla Kultuuritegija 2021".
George Fenton

George Fenton (õieti George Howe; sündinud 19. oktoobril 1950) on Briti helilooja, keda tuntakse peamiselt filmimuusika autorina. 
Ta on muusikat kirjutanud ka teleseriaalidele ja teatrile.
Favoriit (ajakiri)

Favoriit oli eestikeelne üldhuviajakiri, mis ilmus 1993. aasta septembrist kuni 1999. aasta jaanuarini. Algul asus ajakirja toimetus Tartus, hiljem Tallinnas. Aastatel 1993–1995 oli ajakirja väljaandja AS Zett, 1996. aastal AS Postimees ja 1997–1999 Ajakirjade Kirjastus. 
Ajakirja peatoimetaja oli algul Priit Pullerits ja aastatel 1998–1999 Kiur Aarma.
Ajakiri ilmus üks kord kuus.
AS Zett andis välja ka nädalalehte Liivimaa Kuller. 1995. aastal müüdi ettevõtte enamusosalus AS-ile Postimees. Ajakirja lõpuaastail püsis tiraaž 10 000 piirimail.
Pidapa soo

Pidapa soo (ka Pidapa raba) asub Järva maakonnas Türi vallas. Soo kuulub Linnumängu kaitseala koosseisu.
Muistend raba kohta.
A. Kontuse poolt on 1925. aastal Pidapa raba kohta kirja pandud järgmine muistend:
"Umbluu Umbluu on selle inimese õnnistamata luu, keda sala on ülekohtusel viisil surmatud. Pidapa raba põhjapoolsel serval on selgesti häält kuuldud, mis nagu ümisemine maa alt kostnud. See on seljandiku tee peal Kummuti silla juures. Kord on üks julge mees hakanud selle hääle peale minema. Saanud juure - olnud inimese sääreluu, karanud ja ütlenud humiseva healega:"Umluu!" Pääle poolööd jäänud ta vait. Mees matnud selle luu maha ja lugenud "Meie issa", pärast ei olla enam midagi näha olnud."
RusAiri lend 9605

RusAiri lennu 9605 õnnetus juhtus Venemaal Petroskoi lennuvälja lähedal 20. juunil 2011. 
Lennufirma Rusair Moskvast saabunud reisilennuk Tupolev Tu-134 süttis hädamaandumisel maanteele.
Pardal oli 43 reisijat ning üheksa meeskonnaliiget. Kohapeal hukkus 44 inimest, teiste hulgas jalgpallikohtunik Vladimir Pettai ja viis tuumaenergeetikaettevõtete esindajat. 26. juuniks oli hukkunute arv tõusnud 47-ni. 
Septembris 2011 avaldatud uurimiskomisjoni raporti järgi olid õnnetuses süüdi pilootide vead, navigaatori alkoholijoove, puudulik teave ilmaoludest ja ebapiisav maapealne varustus.
Surnud 28. juunil

"Siin loetletakse 28. juunil surnud tuntud inimesi.
Surnud 29. juunil

"Siin loetletakse 29. juunil surnud tuntud inimesi.
Surnud 30. juunil

"Siin loetletakse 30. juunil surnud tuntud inimesi.
Abiks Agitaatorile

Abiks Agitaatorile oli Tallinnas 1945. aasta aprillist kuni 1961. aasta veebruarini ilmunud väikeseformaadiline ajakiri, EKP Keskkomitee Propaganda ja Agitatsiooniosakonna väljaanne. 
1945–1946 ilmus ajakiri ebaregulaarselt, 1947 3 korda kuus, 1948–1959 2 korda kuus, 1960–1961 1 kord kuus.
Abiks Agitaatorile lõpetas ilmumise seoses ühenemisega ajakirjaga Küsimused ja Vastused.
Aastatel 1948–1959 ilmus ajakirjal ka venekeelne paralleelväljaanne В помощь агитатору.
Surnud 2. juulil

"Siin loetletakse 2. juulil surnud tuntud isikuid.
Surnud 1. juulil

"Siin loetletakse 1. juulil surnud tuntud isikuid.
Kaardi üldistamine

Kaardi üldistamine ehk kartograafiline generaliseerimine on sisu valiku ja üldistamise protsess kaardi koostamisel. Selle eesmärk on kujutatava nähtuse tüüpilisi jooni ja iseloomulikku omapära säilitada ja need vastavalt kaardi kasutusalale, teemale ja mõõtkava võimalustele kaardil esile tõsta. 
Üldistamine võimaldab kaardi detailsusastme vähendamist nii, et kaarti on jätkuvalt võimalik lugeda. Kaardi mõõtkava vähendamine ja seega generaliseerimine võib olla vajalik juhul, kui andmestiku esitamine koormaks kaardi andmetega üle ja muudaks selle loetamatuks. Generaliseerimise käigus otsustatakse, mis objekte kaardil esitada, välja jätta, omavahel liita ja lihtsustada, et muuta üldine esitus selgemaks. Näiteks väikesemõõtkavalisel kaardil võidakse linn esitada ala või punktina. Peale üksikobjektide arvestatakse generaliseerimisel ka nende omavahelisi ruumilisi ja sisulisi seoseid, et anda edasi iseloomulikke maastikumustreid.
Kõige rohkem mõjutab kaardi üldistamist kaardi mõõtkava, nt 1 km² pindalaga maa-ala kujutatakse:
Loomulikult on võimatu igal juhul sama täpsuse ja põhjalikkusega maastikku kaardile panna. Väiksemad ja vähem tähtsad objektid jäetakse sageli kõrvale; mida väiksem on mõõtkava, seda rohkem on selliseid objekte. 
Ka väiksed detailid ei ole tähtsad ja isegi segavad kaardi lugemist. Näiteks mäeahelike kulgemisest mäestikus saab hea ettekujutuse ainult väikesemõõtkavalise kaardi abil, topograafiline kaart selleks ei sobi.
Erinevates loodustingimustes on samadel objektidel erinev tähtsus, näiteks kõrbete ja poolkõrbete kaartidel on kaevud väga olulised, kuid neid ei märgita veega varustatud piirkondade kaartidele.
Üldistuse määr sõltub ka kaardi kasutusalast. Näiteks "Suure maailma atlase" kaartidel on kaardi sisu väga põhjalik, aga kooliatlases peaks olema sisu lihtsustatud kooli ainekava piirides.
Põhimõtted.
Kaardi üldistamise põhimõtted:
Meetodid.
Kaardi üldistamise meetodid on järgmised.
Estadio Monumental David Arellano

Estadio Monumental David Arellano on jalgpallistaadion Tšiilis Santiago linnas. 
Seos Eestiga.
Eesti jalgpallikoondis on staadionil mänginud ühe korra: 19. juunil 2011 peetud sõpruskohtumise Tšiili jalgpallikoondisega kaotas Eesti 4:0.
Beersel

Beersel on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Flaami Brabandi provintsis. Beersel asub umbes 12 km Brüsselist edelas.
Esimene kirjalik ülestähendus pärineb 847. aastast, mil asula nime kirjutati ladina keeles kujul "Bersalis".
Beersel on tuntud lossi poolest, mida on esmamainitud 12. sajandil.
Asulad.
1977. aasta 1. jaanuaril moodustatud Beerseli vald jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Töölön Pallokenttä

Töölön Pallokenttä (rootsi keelel Tölö bollplan) on jalgpalli- ja kergejõustikustaadion Soomes Helsingis. 
Seos Eestiga.
Eesti jalgpallikoondis pidas sellel staadionil oma esimese ametliku kohtumise Soome jalgpallikoondisega. 17. oktoobril 1920 toimunud sõprusmängu kaotas Eesti 0:6.
Surnud 3. juulil

"Siin loetletakse 3. juulil surnud tuntud isikuid.
Cambrai

Cambrai (hollandi keeles "Kamerijk", saksa keeles "Kamerich", vanem õigekirjutus "Cambray") on linn Prantsusmaal Nordi departemangus.
Ajalugu.
Esimest korda on paika maininud roomlased 4. sajandil kui "Camaracum" või "Camaraco". 5. sajandiks sai sellest piirkonna administratiivkeskus. Umbes samal ajal piirkond ristiusustati, 4. sajandil on mainitud piiskop Superiori.
Keskajal kasvas linna majandus tänu kangakudumistööstusele, mis tootis villast ja linast riiet ning batisti. Ka linnamüürid nihkusid kaugemale: 11. sajandiks kasvas linn piirideni, mis püsisid kuni 19. sajandini.
Cambrail on üsna oluline koht muusikaajaloos, eriti mis puudutab 15. sajandit. Cambrai katedraal oli piirkonna muusikakeskuseks kuni 17. sajandini. Mitmed Burgundia koolkonna heliloojad kas kasvasid üles ja õppisid või õpetasid seal. 15. sajandi kuulsaim Euroopa helilooja Guillaume Dufay õppis katedraalis aastatel 1409–1412 ning naasis 1439. aastal pärast mitmeaastast Itaalias elamist. Veel on Cambrais asunud teiste seas Johannes Tinctoris, Johannes Ockeghem, Nicolas Grenon, Alexander Agricola, Jacob Obrecht. 16. sajandil töötasid seal Philippe de Monte, Johannes Lupi ja Jacobus de Kerle.
Cambrais toimus 1917. aastal Cambrai lahing.
Luxembourgi provints

Luxembourg (hollandi keeles "Luxemburg") on prantsuskeelne provints Valloonias, Belgia lõunaosas, Valloonia kõige lõunapoolsem provints.
Luxembourgi provints piirneb läänes Belgia Namuri provintsiga, põhjas Liège'i provintsiga, idas Luksemburgiga ning lõunas Prantsusmaaga. 
Halduskeskus on Arlon.
Provints jaguneb 5 haldusringkonnaks ("arrondissements") ja 44 vallaks.
Liège'i provints

Liège'i provints (hollandi keeles "Luik") on prantsuskeelne provints Belgia idaosas Valloonias.
Liège'i provints piirneb põhjas Hollandiga, idas Saksamaaga ja lõunas Luksemburgiga.
Halduskeskus on Liège.
Provints jaguneb neljaks haldusringkonnaks ("arrondissements") ja 84 vallaks, millest 14 on linnaõigused.
Insener

Insener (prantsuse keeles "ingénieur", ladina keelest "ingenium" 'kujutlusvõime, leidlikkus') on kõrgharidusega tehnikaspetsialist, kes kavandab, arendab, konstrueerib või kontrollib ehitustarindeid või tehnilisi seadmeid ning süsteeme, projekteerib ja korraldab nende valmistamist.
Insenerid töötavad peamiselt tööstuses, kuid nende osatähtsus on suur ka teaduses, eriti inseneriteaduste alal, ja kõrghariduses, kus toimub põhiline inseneride koolitus.
Ajalugu.
Esialgu nimetati insenerideks sõjamasinate ehitajaid. 16. sajandil hakati Itaalias eristama sõjaväe- ja ehitusinsenere. Hollandis, hiljem ka Inglismaal ja teistes Euroopa maades laiendati inseneri nimetust sildade ja teede ehitajaile. Esimesed tehnikaõppeasutused, mis hiljem kujunesid kõrgkoolideks, asutati 17. sajandil Kesk- ja Lääne-Euroopas.
Eesti.
Eestis hakati insenere ette valmistama 17. septembril 1918, kui Eesti Tehnika Selts asutas ETS-i tehnilised erikursused, mis 1919. aasta sügisel nimetati ümber Tallinna Tehnikumiks. Õppida sai masinaehitust, elektrotehnikat, laevaehitust, hüdrotehnikat, ehitust ja arhitektuuri.
1921. aastal asutati Eesti Inseneride Ühing. Ühingu liikmete arv hakkas kiiresti kasvama, juba järgmisel aastal oli ühingus 100 liiget, kes jagunesid järgmiselt: insener-tehnolooge ja -mehaanikuid 32, teedeinsenere 20, ehitusinsenere 15, arhitekte 10, mäeinsenere 8, elektriinsenere 7, laevaehitajaid 3, keemikuid 2 ja muude erialade esindajaid 3.
1923. aasta välja antud kutseõiguste seadusega Tallinna Tehnikumi lõpetanud inseneride ja diplomeeritud inseneride õigused peaaegu võrdsustati ning aastast 1935 on kutsenimetus "insener".
Riigivanema seadusega 15. septembrist 1936 nimetati Tallinna Tehnikum Tallinna Tehnikainstituudiks. Sinna viidi Tartu ülikoolist üle sealne, vaid kaks aastat tegutsenud tehnikateaduskond. Seadus sätestas, et tegemist on tehnilise ülikooliga, kus avati kolm osakonda: ehituse, keemia ning mehaanika ja mehaanilise tehnoloogia osakond. Pooleteise aasta pärast, 1. jaanuarist 1938 jõustunud ülikooliseadusega nimetati Tehnikainstituut Tallinna Tehnikaülikooliks, kus oli kaks teaduskonda: ehitus- ja mehaanikateaduskond ning keemia- ja mäeteaduskond.
Immatrikulatsioon

Immatrikulatsioon (ladina "in" 'sisse' + hilisladina "mātrị̄cula" 'nimistu') on üliõpilase matriklisse (ülikooli vastu võetud üliõpilaste ametlikusse nimistusse) kandmine. Immatrikulatsioon tähendab ka üliõpilaste pidulikku vastuvõtmist. Immatrikulatsiooni vastandtegevus on eksmatrikulatsioon.
Immatrikulatsioon rüütelkonda.
Varauusajal aadeldatud isikud ja aadlisuguvõsad naturaliseeriti, introdutseeriti Rootsis Rootsi rüütelkonda ja aadlimatriklisse Kuramaa rüütelkonda, 18. sajandil Eesti- ja Liivimaal aadlimatriklite moodustamisel ka Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse, 19. sajandil Soome suurvürstkonna Soome rüütelkonda.
Valged ööd (laul)

"Valged ööd" on laulja Getter Jaani teine singel albumilt "Rockefeller Street", kus teeb kaasa ka Koit Toome. Laulu helilooja on Sven Lõhmus. Singel anti välja 22. mail 2011. 
Laulust "Valged ööd" sai Kanal 2 saate "Suvereporter" üks tunnusmeloodiaid. "Valged ööd" tuli 2011. aastal Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnavõistlusel kodumaiste lugude kategoorias teisele kohale.
Kuumaveeallikas

Kuumaveeallikas on allikas, mille vee temperatuur on üle +20 °C või üle asukoha aasta keskmise õhutemperatuuri.
Suurem osa kuumaveeallikaid toituvad põhjaveest, mis saab vulkaanilistes piirkondades soojust magma tungimisel ülespoole. Kõik kuumaveeallikad ei ole seotud vulkanismiga, vesi võib saada soojust ka konvektiivse tsirkulatsiooni käigus. Põhjavesi liigub allapoole ja jõuab sügavamale kui 1 km. Seal on geotermilise gradiendi (10 km sügavuseni umbes 30 °C ühe km kohta) tõttu kivimite temperatuur kõrgem, kui ülevalpool.
20 °C isoterm on igikeltsas 1500–2000 m sügavusel, lähistroopikas alla 100 m sügavusel ning troopikas ulatub pinnaseni. Aktiivse vulkaanilise tegevuse piirkondades ilmuvad kuumaveeallikad geisrite ja veeaurujugadena, sest vesi ja veeaur on seal ülekuumenenud (150–200 °C). Selliseid kuumaveeallikaid esineb Kamtšatkal (Paužetka), USAs (Suured geisrid), Uus-Meremaal (Uairakei), Itaalias (Larderello), Islandil jms.
Autoantikehad

Autoantikehad on paljude selgroogsete loomade lümfoid(-immuun)süsteemi liigitatavad immuunglobuliinid, mille immuuntolerantsus ja sensibiliseerimine on väljunud füsioloogilistest piiridest. Autoantikehade antigeenideks on keha enda rakud ja koed, mis seondudes kehaomaste ainetega käivitavad immuunvastused ning tekitavad põletikku ja kudede hävingut, mida peetakse valdavalt patoloogiliseks.
Autoantikehade täpseid seondumis-, säilitamis- ja toimimismehhanisme ei tunta, nende teket seostatakse kas mutatsioonide või muutustega valkude ekspressioonis, milles võivad mängida rolli ka mitmed geenid ja tuumornekroosifaktor-alfa jt.
Osade uurijate arvates aga on autoantikehadel tähtis roll vähirakkude eliminatsioonil.
Autoantikehadega seostatakse mitmeid autoimmuunhaigusi ja mitmeid kehaväliseid autoantikehi kasutatakse kliinilises meditsiinis nimetatud haiguste diagnostikas, näiteks anti-dsDNA – süsteemne erütematoosluupus; anti-SS-A/Ro Sjögreni sündroom, AECA – Kawasaki haigus, IAA, ICSA, GADA, IA2 – I tüüpi diabeet jpt.
2019

2019. aasta (MMXIX) oli 21. sajandi 19. aasta. See algas teisipäevaga.
Silumine

Silumine on tarkvaraarenduse protsess, mille käigus leitakse ja parandatakse vigu koodis, mis takistavad programmi või süsteemi korrektset toimimist. 
Silumist tuleb eristada silurist, mis on tarkvaraprogramm või -moodul, mida kasutatakse silumiseks. Silumist võib kasutada ka koodi ridahaaval läbimiseks, et seda paremini mõista.
Silumisel on erinevaid tehnikaid ja lähenemisi, millest tuntuimad on interaktiivne silumine, juhtimisvoo analüüs, komponenditestimine, integratsioonitestimine, logifailianalüüs, rakenduse- või süsteemitasemel programmi seisu jälgimine erinevatel ajahetkedel, mälutõmmis ja profileerimine.
Vahendid.
Silumise keerukus võib erineda suuresti sõltuvalt programmist või süsteemist. Tegemist võib olla lihtsate vigade parandamisega, aga ka aeganõudvate ja väsitavate andmete kogumise, analüüsi ja uuenduste planeerimisega. Programmeerija silumisoskus võib suuresti mõjutada silumisedukust, kuid tarkvara silumise raskusaste varieerub suuresti sõltuvalt süsteemi keerukusest. Mingil määral sõltub see ka kasutatud programmeerimiskeelest ja saadaval olevatest siluritest. Silurid on tarkvaratööriistad, millega on võimalik jälgida programmi täitmist, seda peatada, uuesti alustada, vaatluspunkte seada ja mälus olevate andmete väärtusi muuta.
Üldiselt on parim siluda kõrgema taseme programmeerimiskeeltes nagu Java, mida lihtsustavad selliste keelte mitmed omadused, näiteks erindite käsitlemine ja tüübikontroll. Programmeerimiskeeltes nagu C ja assembler võib juhtuda, et tekkinud vead on peidetud, näiteks mälusaaste puhul. Seetõttu on keeruline leida, kust algne probleem tekkis. Neil juhtudel võib olla vaja kasutada mäluspetsiifilist silurit.
Keelespetsiifilisi tööriistu nimetatakse staatilise koodianalüüsi tööriistadeks ja teatud olukordades on nad väga kasulikud. Staatilise koodianalüüsi tööriistade või vahendite eesmärk on otsida spetsiifilisi probleeme koodist, mis võivad olla nii levinud kui haruldased. Selliseid probleeme kompilaator või interpretaator üldiselt ei leia. Staatilise koodianalüüsi vahendid ei kontrolli süntaksit vaid semantilisi aspekte.
Antisilumine.
Antisilumise eesmärgiks on kasutada koodis tehnikaid, mis takistavad pöördprojekteerimist (inglise keeles "reverse engineering") ja teatud protsesside silumist. Antisilumist saab kasutada koopiakaitsetehnikana kirjastajate poolt, aga ka pahavaras, et pahavara leidmist ja eemaldamist keerulisemaks teha. 
Mõned antisilumise tehnikad:
Üks varaseid näiteid antisilumisest oli Microsoft Wordi esimestes versioonides. Kui programmiga tuvastati silur, väljastas programm ingliskeelse teate "The tree of evil bears bitter fruit. Now trashing program disk." (Tõlge: Kurjuse puul on mõrud viljad. Nüüd aeglustan programmiketast.) Seejärel hakkas programm arvuti disketiseadmes tekitama valjusid helisid eesmärgiga hirmutada kasutajat, et ta ei üritaks edaspidi silurit kasutada.
Celebrity Eclipse

Celebrity Eclipse on ettevõttele Celebrity Cruises kuuluv ristluslaev, mis on ehitatud 2010. aastal Meyer Werfti tehases Papenburgis Saksamaal.
Celebrity Eclipse on Solstice-klassi laev, ta sõsarlaevad on Celebrity Solstice ja Celebrity Equinox ning 2011. aastal valminud Celebrity Silhouette ja 2012. aastal valminud Celebrity Reflection. Solstice-klassi laevad on keskkonnasõbralikud: neil on päikesepatareid, nende kere projekti ja värvkatet on täiustatud ja valgustussüsteem kasutab valgusdioode. Nende täiustuste tõttu kasutab Solstice-klassi laev 30% vähem energiat kui teised sama suured laevad.
Ajalugu.
Laev telliti juulis 2006 Saksamaalt Meyer Werfti laevatehaselt Papenburgis. Kiil pandi 23. jaanuaril 2009, laev lasti vette 28. veebruaril 2010. 15. aprillil 2010 anti valmis laev omanikule üle. Laeva ehitamine maksis kolmveerand miljardit USA dollarit. Laev ristiti 24. aprillil 2010 Southamptonis, ristiema on purjetaja Emma Pontin. 29. aprillil 2010 asus Celebrity Eclipse oma esmareisile Southamptonist Iirimaa Cobhi.
Laeva kasutamine.
Suviti sõidab Celebrity Eclipse Euroopas ja reisid väljuvad Southamptonist. Talviti sõidab laev Kariibi merel ning reisid väljusid 2010. ja 2011. aasta lõpul Miamist, aga 2012. aasta lõpul Fort Lauderdale'ist. Laev sõidab Malta lipu all.
Celebrity Eclipse'i üks esimesi reise toimus veel enne ristimist. 2010. aastal suleti Eyjafjallajökulli vulkaani purske tõttu Suurbritannia õhuruum ja paar tuhat Briti turisti ei saanud Hispaaniast kodumaale tagasi. Hea tahte märgina saatis reeder Celebrity Eclipse'i neid ära tooma. Laev lahkus Southamptonist Bilbaosse 21. aprillil ja jõudis tagasi 23. aprillil, päev enne ristimist.
Celebrity Eclipse võib peale võtta 2852 reisijat, laevaperes on 1271 liiget.
Tehnilised andmed.
Celebrity Eclipse on 317,14 m pikk ja 36,8 m lai, süvisega 8,3 m ja kogumahutavusega 121 878. Laeval on 17 tekki.
Celebrity Eclipse'il on neli Wärtsilä diiselmootorit W16V46, mille koguvõimsus on 67,2 MW, laeva kiirus on 24 sõlme. Laeva sõuseadme moodustavad 3 Wärtsilä põtkurit CT300, millest igaühe võimsus on 3 MW.
Diophantos

Diophantos Aleksandriast (Διόφαντος ὁ Ἀλεξανδρεύς; arvatav sünni- ja surmaaeg 3. sajandil, elas arvatavasti 84-aastaseks) oli vanakreeka matemaatik, kes tegutses Aleksandria ülikoolis.
Tema põhisaavutuseks oli rida raamatuid pealkirjaga "Arithmetica". Tänapäevani on säilinud neist kuus, esialgne arv oli vanade allikate andmetel 13. Raamatud käsitlesid algebraliste võrrandite lahendamist, esitades lahendusi konkreetsetele ülesannetele üldist lahendusviisi kirjeldamata.
Rakett (Terminaator)

"Rakett" on ansambli Terminaator 2011. aastal ilmunud album. CD on saadaval vaid A. Le Coq Music Boxi vahel. "Rakett" on esimene album, kus mängib 2009. aastal bändist lahkunud Elmar Liitmaa asemel kitarri Taavi Langi. Terminaatori solisti Jaagup Kreemi sõnul on "Rakett" õhuline ja elegantselt lohakas, võrreldes 2006. aastal ilmunud albumiga "Nagu esimene kord". Kreemi sõnul on album mõnes mõttes kui tagasipöördumine Terminaatori juurte juurde, mängitakse sirgjoonelist rifirokki. Lugu "Just reedeti" ilmus juba 2009. aasta juunis ja "Ballaad Jimmyst" sama aasta lõpus.
Arthur Amon

Arthur Rudolf Voldemar Amon (19. veebruar (ukj 3. märts) 1884 Tallinn – 21. mai 1940 Tartu) oli eesti arst.
Ta õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas 1906–1914, mille lõpetas. Kinnitati arsti astmes 17. aprillil 1918. Hiljem kaitses Tartu Ülikooli juures doktoriväitekirja.
1913–1914 töötas ta subassistendina Tartu Ülikooli naistekliinikus, 1914–1917 osales arstina Vene sõjaväe koosseisus Esimeses maailmasõjas. 1918. aastal oli ta lühikest aega Varbla jaoskonnaarst, seejärel Vabadussõjas 2. Diviisi sidumissalga arst ja hiljem kuni 1920 Tartu I Sõjaväehaigla noorem-ordinaator. 1920–1924 oli ta Puhja ja 1924–1926 Suure-Jaani jaoskonnaarst, 1926. aastal asus ta Tartusse, oli seal naha-, sugu- ja naistehaiguste alal eraarst. 1927–1936 töötas ta dermatoloogiapolikliinikus Aleksander Paldroki volontäär-assistendina.
Ta oli Tartu Dermato-veneroloogia Seltsi asutajaliige.
Arthur Amon oli abielus Salme Emilie Raagiga, neil oli viis last.
Loire'i departemangu haldusüksuste loend

Siin on ära toodud Loire'i departemangu haldusüksused. Loetelus on toodud ringkonnad, kantonid ja vallad vastavalt nende kuuluvusele.
Kantonid.
Departemangus on kokku 21 kantonit. Vallad Roanne ja Saint-Étienne on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Vallad.
Montbrisoni ringkond
Boëne kanton
Chazelles-sur-Lyoni kanton
Feursi kanton
Montbrisoni kanton
Noirétable kanton
Joosep Abramson

Joosep Abramson (Jossel Abramson; 29. juuli 1874 Tallinn – 1941) oli Eesti arst.
Ta lõpetas 1901. aastal Kaasani ülikooli arstiteaduskonna, töötas semstvoarstina Vjatka kubermangus, 1911–1914 Peterburi prantsuse haigemajas, ja hiljem Peterburi sõjaväemeditsiini akadeemia kirurgia ja sisehaiguste osakonnas.
1920. aastal opteerus ta Eestisse ja sai 1921. aastal Tallinnas praktiseerimisõiguse südame- ja veresoonkonnahaiguste arstina. 10. juulil 1940 tunnustas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta sise-, südame- ja vereringehaiguste eriarstiks.
Joosep Abramson arreteeriti Saksa võimude poolt 1941. aastal ja hukati.
Dmitri Adams

Dmitri Adams (kuni 20. augustini 1923 Dimitri Jegoroff, Dmitri Jegorov; 4. mai 1887 Tartu – 1941 Eesti) oli Eesti arst ja sõjaväelane (kapten).
Ta lõpetas 1911. aastal Peterburi Sõjaväemeditsiini Akadeemia arsti astme väärilisena "cum laude".
1913–1914 töötas ta raudtee jaoskonnaarstina Kovelis, sai 1914 kolleegiumiassessoriks. Seejärel mobiliseeriti ta Vene sõjaväkke, kus teenis 1914–1915 Belehjevski jalaväepolgus ja 1915–1918 tagavaraväe hospidalis kõrva-, nina- ja kurguhaiguste osakonnas. 
1919. aastal oli ta eraarst Tartus, 1920–1921 teenis 4. piirikütipataljonis, Kalevlaste Malevas ja 3. üksikus jalaväepataljonis, arvati reservi 27. augustil 1921. Tsiviilis töötas ta Suure-Kõpu, alates 1932 Esna jaoskonnaarstina. 1933 asus ta Tallinna, praktiseerides ja puhates suvel Elvas. 1936 läks ta Mihkli, seejärel Tori jaoskonnaarstiks. 1938. aastal sai ta Narva raudtee ambulatooriumi juhatajaks. 
Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule Dimitri Adamsi nime all.
Dmitri Jegorov

Dmitri Jegorov (sündinud 1978) on endine Eesti riigiametnik. 
Ta on töötanuid KPMG Estonia ärirahanduse konsultandina. Alates 2001. aastast töötas ta mitmesugustel ametikohtadel Maksu- ja Tolliametis, olles muu hulgas ka peadirektori asetäitja põhiprotsesside alal. Aastatel 2014–2020 töötas ta Rahandusministeeriumis maksu- ja tollipoliitika asekantslerina.
Alates 2020. aasta sügisest töötab ta Rahvusvahelises Valuutafondis (IMF), kus koordineerib maksunõu andmist Lääne-Balkani riikides.
Foma Akimov

Foma Akimov (sündinud Foma Joakimov; 16. juuli 1902 Laura vald, Petserimaa – 2. august 1996 Petseri) oli Eesti arst.
Ta õppis 1923–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas "cum laude".
Ta töötas kuni 1934. aastani Pankjavitsa, seejärel Laura jaoskonnaarstina. 1940. aastal asus ta Petserisse ja töötas seal pensionile siirdumiseni.
1930. aastal abiellus Foma Akimov kolleeg Klaudia Naidenkoviga.
Pahupidikooli isemoodi lood

"Pahupidikooli isemoodi lood" on Louis Sachari kirjutatud raamat Pahupidikooli lugude sarjast. Raamatu on tõlkinud eesti keelde Leelo Märjamaa ja illustreerinud on selle Hillar Mets. Raamatu originaalpealkiri on "Sideways Stories From Wayside School" ja see on kirjutatud 1978. aastal. Eesti keeles ilmus raamat 2008. aastal.
Sisu.
Pahupidikool pidi olema ühekorruseline hoone, kus oleks kõrvuti kolmkümmend klassiruumi. Kuid selle asemel ehitati kolmekümnekorruseline hoone, igal korrusel üks klassiruum.
Klaudia Akimov

Klaudia Akimov (kuni 1930. aastani Klaudia Naidenkov; 6. jaanuar 1903 Tiheda küla, Kasepää vald, praegune Jõgeva maakond – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti arst.
Ta õppis 1920–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena.
1930. aastal abiellus ta kolleeg Foma Akimoviga ja avas Mustvees hambaravikabineti. 1938. aastal siirdus ta Petserisse. 1940. aastal tunnistati ta lastehaiguste ning suu- ja hambahaiguste eriarstiks, oli Petseri Emade ja Laste Nõuandla juhataja.
Pahupidikool kukub kokku

"Pahupidikool kukub kokku" ("Wayside School Is Falling Down") on Louis Sachari 1989. aastal ilmunud raamat Pahupidikooli lugude sarjast. 
Eesti keeles ilmus raamat 2008. aastal. Raamatu on tõlkinud eesti keelde Leelo Märjamaa ja illustreerinud Hillar Mets.
Sisu.
Jätkuvad Pahupidikooli laste lõbusad veidrad tegemised. Proua Pärl õpetab lastele gravitatsiooni. Leslie patsid päästavad Pauli kindlast hukust. Maurecia leiab kotitäie raha. Dameon armub ja surnud rotil läheb süda pahaks. Proua Mürk hakkab kummituseks ja proua Sousti Seenesürpriis toob kaasa tõelise sürpriisi. Allison satub üheksateistkümnendale korrusele, preili Zarve klassi. Üheksateistkümnendat korrust ei ole olemas. Preili Zarve ei ole olemas.
Ivan Alfejev

Ivan Alfejev (Joann Alfejev; 31. juuli 1896 Ostrovi maakond, Pihkva kubermang – 1962 Tartu) oli Eesti arst.
Ta õppis 1917 ja 1920–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arstina.
Augud

"Augud" on Louis Sachari lasteraamat, mis ilmus 1998. aastal. 
Raamatu autor pälvis 1999. aastal John Newbery medali, millega autasustatakse Ameerika Ühendriikides kirjanikke silmapaistva panuse eest lastekirjandusse. See on esimene lastekirjanduse auhind maailmas, mida on välja antud alates 1922. aastast ning igal aastal läheb see parimale Ameerika Ühendriikides ilmunud lasteraamatule. Samuti sai raamat ilmumisaastal National Book Awardi. 
Eesti keeles ilmus "Augud" 2006. aastal Leelo Märjamaa tõlkes. 
Sisu.
Raamatu tegevus viib meid Rohelise Järve laagrisse, noorte paranduslikku kolooniasse, kus poisse mehistatakse sellega, et neid sunnitakse iga päev auke kaevama. Rohelise Järve laagris ei ole järve. Kuid seal on lugematu arv suuri auke. 
Valesüüdistustega laagrisse sattunud Stanley Yelnats taipab, et laager ei ole mõeldud ainult poiste kasvatamiseks. Poisid kaevavad auke, sest laagriülem otsib midagi. Kuid mis võib olla maetud ärakuivanud järve põhja? Stanley üritab tõde välja kaevata. 
See on kaasakiskuv, tõsine ja samas humoorikas lugu kuritööst, karistusest ja lunastusest.
Nikolai Goromulinsky vanem

Nikolai Goromulinsky (6. detsember 1878 – 21. august 1971 Tallinn) oli Eesti arst.
Ta lõpetas 1904. aastal Tartu ülikooli arstiteaduskonna.
1939 oli ta Tallinnas naistehaiguste ja sünnitusabi arst, 1940–1941 Tallinna I Polikliiniku naistehaiguste arst ja 1950 Tallinna I Naistenõuandla arst. 
Tema poeg oli Nikolai Goromulinsky (noorem).
Nikolai Goromulinsky noorem

Nikolai Goromulinsky (23. oktoober 1910 Tallinn – 13. juuni 1984 Tallinn) oli Eesti arst.
Ta õppis 1928–1935 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astmega "cum laude", akadeemiliselt kuulus vene korporatsiooni Fraternitas Ruthenia, hiljem vene korporatsiooni Fraternitas Slavia.
Ta töötas Tallinnas suu- ja hambahaiguste arstina, pärast 1944. aastat spetsialiseerus ümber epidemioloogiks ja töötas Tallinna Vabariiklikus Sanitaarepidemioloogia Jaamas desinfektsiooniosakonna juhatajana. 
Tema isa oli Nikolai Goromulinsky (vanem) ja ta oli abielus Viivi Goromulinskiga.
Arnold Allik

Arnold Felix Allik (21. veebruar 1899 Tallinn – 27. veebruar 1948) oli eesti arst.
Ta õppis 1923–1936 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astmega, akadeemiliselt kuulus üliõpilasseltsi Põhjala.
Lõpetamise järel asus ta tööle Tartu Ülikooli Lastekliinikusse, 1937 sai temast Tartu Ülikooli lastehaiguste kateedri assistent. 1940–1944 töötas ta Tartu Emade ja Laste Arstliku Nõuandla juhatajana.
Pärast sõda asus ta Tallinna, kus töötas 1944–1946 Tallinna Lastehaigla ja seejärel Tallinna Laste Polikliiniku juhatajana.