tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Troy Deeney

Troy Matthew Deeney (sündinud 29. juunil 1988 Birminghamis) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Inglismaa esiliigaklubis Birmingham City.
Ta alustas profikarjääri 2006. aastal Inglismaa neljanda liiga klubis Walsall. Hooajal 2008–09 lõi ta Walsalli meeskonnas mängides Inglismaa kolmandas liigas 12 ja hooajal 2009–10 14 väravat. Hooajal 2009–10 valiti ta Walsalli hooaja parimaks mängijaks.
2010. aasta augustis asus ta mängima Watfordis. Esimesed viis hooaega mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas. Nii hooajal 2012–13, 2013–14 kui ka 2014–15 lõi ta esiliigas vähemalt 19 väravat. Kõige edukam oli hooaeg 2013–14, kui ta lõi liigas 24 väravat ja oli liigas paremuselt kolmas väravakütt. Oma klubikarjääri arvatavasti kõige kuulsama värava lõi Deeney 12. mail 2013 Inglismaa esiliiga üleminekumängus Leicester City vastu. Pärast seda, kui vastasmeeskonna mängija oli eksinud seitsmendal üleminutil penaltil, mis oleks edasi aidanud Leicester City, viis Deeney loetud sekundid hiljem Watfordi 3:1 juhtima ja üldskooriga 3:2 esiliiga üleminekumängude finaali. Seal kaotati aga 0:1 Crystal Palace'ile.
Hooajal 2014–15 sai Watford liigas teise koha ja tõusis lõpuks Premier League'i. Samal hooajal valiti Deeney esiliiga sümboolsesse koosseisu. Oma esimesel Premier League'i hooajal lõi Deeney 13 väravat. Premier League'is mängis ta Watfordiga aastatel 2015–2020 kokku viis hooaega, mille jooksul lõi Deeney 47 väravat. Hooaegadel 2013–14 ja 2014–15 valiti Deeney Watfordi hooaja parimaks mängijaks.
2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Birmingham Cityga.
Musninkai

Musninkai on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Musninkai valla halduskeskus. Alev asub rajooni keskusest Širvintosest 13 kilomeetrit edelas.
Alevis asuvad kultuurimaja, postkontor, gümnaasium ja raamatukogu. Kooli ruumides tegutseb kohalik koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1861 ehitatud katoliku kirik, Barbara Radziwiłłówna mälestuseks XVIII sajandil ehitatud Barbara kabel ja Musninkai mõisa hoonetekompleks (kaks aita, küün, vesiveski ja häärberi varemed).
Ajalugu.
Musninkai kuulus aastal 1422 Kristinas Astikasele. Sel aastal jagas ta oma valduse neljaks mõisaks, milles üks hakkas kuuluma Musnickitele, teine Misevičitele, kolmas Giedraitistele, neljas ja suurim jäi aga Radziwillide suguvõsa valdusse edasi.
Aastal 1522 rajati asulasse esimene kirik, mille aastal 1554 võtsid üle kalvinistid. Kalvinistide valdusse jäi see XVII sajandi teise pooleni. Samal sajandil hakkas kiriku juures tegutsema ilmalik kirikule pühendunud ühendus Musninkai kantorid, mis aastail 1694–1735 oli osa kiriku juures tegutsenud ordust "Mariana republica". Selle liikmetel olid oma aunimetused, riietumiskoodeks ja kohustus osaleda igal jumalateenistusel. Sisuliselt oli tegemist kirikukoooriga, kuigi sellesse rühmitusse kuulusid ka kiriku orelimängijad ja trummarid. Viimased teated sellest rühmitusest pärinevad XIX sajandist.
Aastal 1561 andis Zygmunt II August asulale sisuliselt alevi õigused, nende seas õiguse turuplatsile ja kõrtsile. Formaalselt oli Musninkai alev juba varem, olles samas ilma õigusteta ja eraomandis. Aastal 1777 asutati sinna kihelkonnakool. Aastail 1785 ja 1812 Musninkai põles. Novembriülestõusu ajal toimusid alevi juures lahingud ülestõusnute ja tsaarivägede vahel. Aastal 1856 ehitati sinna uus kivist kirikuhoone. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Мусники.
Aastal 1918 hõivasid taganevate Saksa vägede kannul alevi Punaarmee sõdurid, aastal 1919 vallutasid selle aga Poola väed. Aastal 1920 toimusid Musninkai all lahingud Leedu sõjaväe ja Lucjan Żeligowski üksuste vahel.
Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed 140 Musninkai juuti. Nõukogude võimud küüditasid 40 Musninkai elanikku. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Musninkai kolme erineva kolhoosi keskasulaks.
Gelvonai

Gelvonai on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Gelvonai valla halduskeskus. Alev asub rajooni keskusest Širvintosest 16 kilomeetrit läänes.
Alevis asuvad kultuurimaja, postkontor, keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1897 ehitatud katoliku kirik, Platerite kabel, Platerite ja Żabówite suguvõsa hauakabel-mausoleum ja kellatorn. 
Aastail 1848–1849 elas alevis mõnda aega leedu vaimulik ja luuletaja Antanas Baranauskas.
Ajalugu.
Gelvonaid on esmamainitud 1385. aastal ("Gelwen"). XVII sajandil rajati Gelvonai mõis, mis läks XVIII sajandil Żabówite suguvõsa valdusse. Algselt asus mõisa hoonetekompleks Bagaslaviškises.
Aastal 1642 rajati asulasse kalvinistide kirik, aastal 1686 ka katoliku kirik, mis asus frantsisklaste kloostri juures. Aastal 1744 andis August III Gelvonaile alevi õigused, sealhulgas ka õiguse turgu pidada. Klooster suleti novembriülestõusu järel aastal 1832, vana kirik põles aga maha aastal 1895. Aastal 1897 põles ka ülejäänud Gelvonai, samal aastal valmis uus kirikuhoone. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Гельваны, ent kasutusel oli ka omanike nimest tulenev nimekuju Жабовъ.
XX sajandi alguses oli alevi kohta kasutusel nimekuju Gelvonys. Aastal 1918 hõivasid taganevate Saksa vägede kannul alevi Punaarmee sõdurid, aastal 1919 vallutasid selle aga Poola väed. Aastani 1920 toimusid Gelvonai all lahingud Leedu sõjaväe ja Lucjan Żeligowski üksuste vahel.
Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Gelvonai kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Räpina õigeusu kirikuaed

Räpina õigeusu kirikuaed on endine kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina vallas Räpina linnas. 
Ajalugu.
Räpina õigeusu koguduse uue kiriku (ehitatud 1829–1833, pühitsetud 17. veebruaril 1834) ümber rajati kirikuaed 1834. aastal. 1848. aastal ehitati kirikuaia ümber tara.
Kirikuaeda maeti koguduse teenistujaid ja üldiselt tähtsamaid liikmeid. Kokku on sinna maetud umbes 900 lahkunut. Tänapäeval seda enam matmisteks ei kasutata.
Kirjeldus.
Kirikuaed asub Räpina linnas Apteegi tänav 5. Kirikuaia pindala koos ehitiste (kirik jm) all oleva maaga on 0,2 ha, matuseala tegelik suurus on oluliselt väiksem.
Minerva

Minerva oli rooma jumalanna, käsitööliste ja kunstnike kaitsja. Teda austasid eelkõige sabiinid, etruskid ja latiinid. Etruskid nimetasid teda Menrvaks.
Minerva kuulus koos Jupiteri ja Junoga Kapitooliumi triaadi.
Vanakreeka mütoloogias vastas talle Athena.
Bagaslaviškis

Bagaslaviškis on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil Gelvonai vallas. Alev asub valla keskusest Gelvonaist viis kilomeetrit idas.
Alevis asuvad postkontor, põhikool ja raamatukogu. Bagaslaviškises asub kruusakarjäär, selle kõrval mäel aga jaanituleplats. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1851 ehitatud katoliku kirik. 
Bagaslaviškises on sündinud Leedu insener ja poliitik Rimantas Didžiokas.
Ajalugu.
XVII sajandil rajati Gelvonai mõis, mille hoonetekompleks asus algselt Bagaslaviškises. Aastal 1775 on esmamainitud sealset küla. Aastal 1790 nimetati see ümber ja Bagaslaviškis sai Pakryžiai nime all turuõigused. Ühtlasi sai alevist kohaliku kihelkonna keskus, kuigi kirik oli sinna rajatud juba aastal 1787. Asula oli väike, aastal 1833 oli Bagaslaviškises lisaks kirikule veel kaks kõrtsi ja kaheksa elumaja. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Богуславишки.
Stalini ajal küüditati 7 alevi elanikku. Nõukogude perioodil oli Bagaslaviškis kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Ander Herrera

Ander Herrera Agüera (sündinud 14. augustil 1989 Bilbaos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Argentina kõrgliigaklubis Boca Juniors.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal Real Zaragozas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta hooajal 2008–09.
2011. aasta veebruaris sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Athletic Bilbao ning tegi klubi meeskonnas debüüdi sama aasta augustis. Bilbaoga mängis ta Hispaania kõrgliigas kokku kolm hooaega.
2014. aasta suvel liitus Herrera Manchester Unitediga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Debüüdi Premier League'is tegi ta 16. augustil mängus Swansea City vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 14. septembril mängus Queens Park Rangersi vastu. Manchester Unitediga on ta võitnud Inglismaa karika, liigakarika, superkarika ja hooajal 2016–17 UEFA Euroopa Liiga. Hooajal 2016–17 valiti Herrera fännide poolt Manchester Unitedi hooaja parimaks mängijaks.
2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Paris Saint-Germain, kellega tuli 2020. ja 2022. aastal Prantsusmaa meistriks. 2022. aasta augustis naasis ta Athletic Bilbaosse.
2025. aasta jaanuaris siirdus ta Argentina kõrgliigaklubisse Boca Juniors.
2011. aastal tuli Herrera Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiameeskonda. Debüüdi Hispaania jalgpallikoondises tegi ta 15. novembril 2016 sõprusmängus Inglismaa vastu. Pärast seda mängis ta Hispaania koondises veel ainult 28. märtsil 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu.
Ka tema isa Pedro María Herrera oli jalgpallur.
Roșiorii de Vede

Roșiorii de Vede (ka Roșiori de Vede, varem Rușii de Vede) on linn Rumeenias Teleormani maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas.
Linna on esmamainitud 1385. aastal.
Roșiorii de Vedet läbib Bukaresti–Craiova raudteeliin.
Moinești

Moinești on linn Rumeenias Bacău maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub Găzărie küla.
Moinești on naftatöötlemiskeskus.
Moineștis on sündinud Tristan Tzara, Rumeenia juudi päritolu prantsuse kirjanik, üks dadaismi rajajaid.
Gabriela Firea

Gabriela Firea (neiupõlvenimi Gabriela Vrânceanu; sündinud 13. juulil 1972 Bacăus) on Rumeenia ajakirjanik ja poliitik (Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Ta on lõpetanud Bukaresti Ülikooli filoloogiateaduskonna ja töötanud ajakirjaniku ja saatejuhina. Doktorikraadi majandusteaduste alal sai ta 2010. aastal. Rumeenia parlamenti valiti 2012. aastal. 2016. aasta 5. juunil valiti ta 42,97% häältega Bukaresti linnapeaks.
Bukaresti linnapea kohuseid asus ta täitma 23. juunil 2016. Bukaresti linnapea oli ta kuni 29. oktoobrini 2020.
Alates 25. novembrist 2021 kuni 14. juulini 2023 oli ta Rumeenia perekonna ja võrdsete võimaluste minister.
Norwegian Air International

Norwegian Air International on Iirimaa lennufirma, mille tütarettevõte on Norwegian Air Shuttle. Veebruaris 2014 loodud Boeing 737-800 ja Boeing 737 MAX 8 teenindavad regulaarlende Euroopas. 
Alates 2017. aastast osutrab see ka teenuseid Euroopa ja sihtkohtade vahel Ameerika Ühendriikide idarannikul, sealhulgas New York ja Rhode Island.
Jordanka Fandǎkova

Jordanka Asenova Fandǎkova (bulgaaria keeles Йорданка Асенова Фандъкова; sündinud 12. aprillil 1962 Samokovis) on Bulgaaria poliitik (Kodanikud Euroopa Arengu Poolt Bulgaarias (GERB, bulgaaria keeles "Граждани за европейско развитие на България").
Ta lõpetas 1985. aastal Sofia Ülikooli vene filoloogia erialal. 1985–1998 töötas ta Sofia 73. keskkoolis õpetajana, 1998–2005 oli ta sama kooli direktor. 2005–2009 oli ta Sofia aselinnapea hariduse ja noorsoo valdkonnas.
27. juulist kuni 19. novembrini 2009 oli ta Bulgaaria haridus- ja teadusminister.
23. novembril 2009 valiti ta Sofia linnapeaks. Uuesti valiti ta Sofia linnapeaks 2011. ja 2015. aastal. Selles ametis oli ta kuni 13. novembrini 2023
Aheldustasakaalutus

Aheldustasakaalutus (ingl "linkage disequilibrium", lühend LD) on arvsuurus geneetikas, mis näitab erinevate lookuste alleelide omavahelist mittejuhuslikku seost. Aheldustasakaalutus tugineb erinevate alleelisageduste kovariatsioonile, kuid vastupidi terminile ei pruugi see kovariatsioon tingimata tuleneda kahe lookuse geneetilisest aheldusest.
Aheldustasakaalutus on oluline mõõdik populatsioonigeneetikas, inimgeneetikas ja evolutsioonilises bioloogias. Sellega saab hinnata populatsiooni ajalugu ja evolutsiooni. Selle formuleerisid 1960. aastal Richard Lewontin ja Ken-Ichi Kojima.
Definitsioon.
Aheldustasakaalutusel on mitu definitsiooni. Kõik definitsioonid on aga ühel või teisel moel seotud suurusega "D", mis on kahe alleeli esinemissageduse kovariatsioon.
Algne definitsioon.
Olgu meil kaks bialleelset lookust. Ühes lookuses on võimalikud alleelid "A" ja "a" ning teises lookuses on võimalikud alleelid "B" ja "b". Alleelid "A" ja "B" esinevad populatsioonis vastavate sagedustega formula_1ja formula_2. Kui haplotüüp (alleelide kogum) koosneb alleelidest "A" ja "B", st meil on "AB" haplotüüp, siis selle haplotüübi sagedus on formula_3. Sel juhul formula_4, kus:
Kui formula_8, siis lookused on aheldustasakaalus ehk lookustele ei mõju mingit evolutsioonilist survet (näiteks looduslik valik). Kui formula_9 või formula_10, siis lookused on aheldustasakaalutuses.
Normaliseeritud kuju.
Kuna "D" sõltub alleelisagedustest, siis erinevate lookustepaaride aheldustasakaalutuse võrdlemine ei ole võrdeline. Et erinevate lookustepaaride aheldustasakaalutust võrrelda, jagatakse "D" läbi selle maksimaalse võimaliku väärtusega. Seeläbi saadakse "D" normaliseeritud kuju, formula_11.
Levinud kuju.
Kõige levinum kuju aheldustasakaalutuse väljendamiseks on formula_12, mis defineeritakse järgnevalt:
formula_13.
See on sarnane normaliseeritud kujule, sest isegi madalate alleelisageduste korral formula_12 võib sellegipoolest võrduda ühega.
Jõe (perekonnanimi)

Jõe on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jõe 310 inimesel: 162 mehel ja 146 naisel. Perekonnanimede levikult oli Jõe meeste puhul 414. ja naiste puhul 548. kohal.
Jõe oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,13.
Perekonnanimi Jõe oli kõige sagedasem Lääne-Viru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 8,60 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Loodi, Roela, Vaeküla, Muuga, Tuudi, Kantsi, Mõtsu, Puurmanni ja Tuhalaane mõisavaldades talupoegadele perekonnanimeks Joe (Jõe).
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Jõe ei loobunud. 
Uueks nimeks võeti Jõe kokku 101 korral, kui loobuti nimest Johanson seitsmel juhul, Jakobson kuuel juhul, Jürgenson viiel ja Jõts kolmel korral, samuti nimedest Jegorov, Jõgibert, Krönström, Elvei, Fluss, Kimli, Konka, Spiess, Zontka jne.
Üleseisutrahv

Üleseisutrahv ehk üleseisuraha ehk demeredž (inglise keeles "demurrage") on rahatrahv, mida tuleb laeva prahtijal maksta, kui laeva seisuaeg on ületanud lepingus ette nähtud seisuaja.
200. üksik motoriseeritud laskurbrigaad

200. üksik motoriseeritud laskurbrigaad (vene keeles "200-я отдельная мотострелковая бригада") on Venemaa mereväe maismaaüksus.
Jani Hakanpää

Jani Miikka Henrik Hakanpää (sündinud 31. märtsil 1992 Kirkkonummis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Dallas Stars.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Espoo Blues, debüteerides Soome kõrgliigas hooajal 2011/12.
2010. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i "draft"is 104. valikuna. 2012. aasta mais sõlmis ta Bluesiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2012–2015 mängis ta kolme hooaja jooksul Bluesi tütarklubides Peoria Rivermen ja Chicago Wolves American Hockey League'is (AHL), kuid NHL-is jäi tal Bluesi meeskonnas debüüt tegemata.
2015. aasta juulis naasis Hakanpää Soome kõrgliigasse, sõlmides lepingu Oulun Kärpätega. 2018. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks.
2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Anaheim Ducks. Hooajal 2019/20 sai ta enam mänguaega AHL-is Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. NHL-is jäi hooajal 2019/20 tema arvele viis mängu, mille jooksul lõi ta ühe värava. 2021. aasta aprillis kaubeldi Haydn Fleury vastu Ducksist Carolina Hurricanesi, kus ta mängis kuni hooaja lõpuni.
2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Dallas Starsiga.
2010. aastal võitis ta Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2019. aastal tuli ta Soome jäähokikoondisega maailmameistriks.
Martina Cole

Eilidh Martina Cole (sündinud 30. märtsil 1959) on briti kriminaalromaanikirjanik, ettevõtja ja telesaadetes esineja.
Cole kasvas üles Inglismaal Essexis iiri päritolu katoliiklastest vanemate lapsena. 
15-aastaselt visati ta kloostrikoolist välja väidetavalt selle eest, et tabati Harold Robbinsi romaani lugemast. 
Abiellus 16-aastaselt, abielu kestis aasta. Esimese lapse sai ta 18-aastaselt. Tema mõlemad vanemad surid, kui Cole oli 20. eluaastate alguses. Enne kirjandusliku edu saavutamist töötas ta madalapalgalistel ametikohtadel (sh koristaja, ettekandja ja supermarketi kaupade väljapanijana). 
Tema läbimurre kirjanikuna saabus 1991. aastal, mil kirjandusagent Darley Anderson müüs tema käsikirja "Dangerous Lady" kirjastamisõigused 150 000 naelsterlingi eest. Raamat ilmus kirjastuses Headline 1992. aastal. Enamikul tema romaanidest on naissoost peategelane või antikangelane.
2021. aastal sai Cole Briti kriminaalkirjanike ühingu Crime Writers' Associationi auhinna Cartier Diamond Dagger.
2021. aasta seisuga on tal ilmunud 26 kriminaalromaani, millest enamik käsitleb elu Londoni allilmas. Suurbritannias on tema teoseid ostetud enam kui 14 miljonit eksemplari.
Steinberg

Steinberg on perekonnanimi, saksa ja Aškenazi juudi päritolu (tõlkes "kivimägi").
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Steinberg 213 inimesel: 86 mehel ja 127 naisel. Perekonnanimede levikult on Steinberg meeste puhul 1013. kohal ja naiste puhul 661. kohal.
Steinberg oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,92. Perekonnanimi Steinberg oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus seda nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,76 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Steinberg eri mõisavaldades Eestimaa ja Liivimaa maakondades kokku 28 korral.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Steinberg 167 korral; uuteks võetud nimedeks olid Kivimäe neljakümne kaheksal juhul, Kivimägi kahekümne ühel juhul, Rajamäe ja Saarse neljal juhul, Kivine kolmel, Kivimaa, Kiviväli, Laanes, Rehtla, Salumäe, Silm, Suurkivi ja Sinisoo kahel juhul, lisaks Arumäe, Kaasikmäe, Kaljundi, Kivirand, Kivisalu, Müür, Nõmmekivi, Salukivi jt 
Uueks perekonnanimeks valiti Steinberg kahel korral, kui loobuti nimedest Schneider ja Teinberg.
Ivar Tõnurist

Ivar Tõnurist (4. oktoober 1937 Rakvere – 13. mai 2017) oli eesti graafik ja akvarellist.
Ivar Tõnurist lõpetas 1956. aastal Paide Keskkooli ning 1963 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal. Aastail 1968–1973 töötas ta ERKIs õppejõuna, seejärel tegutses vabakunstnikuna Tallinnas, Viljandis ja Paides.
Looming.
1960. aastatel osales ta plakatižanri uuenemisprotsessis. 1966. aastal oli ta Raoul Koigi kõrval Ants Laikmaa nimelise kunstistuudio asutajaid Tallinna Kultuuriülikooli juures. 
Tõnurist on loonud peamiselt sügavtrükitehnikates maastikke, linnavaateid, portreid ja aktikompositsioone. Vabagraafika kõrval on ta teinud ka eksliibriseid. Ta on viljelnud õlimaali ja pastelli, eelistanud aga akvarelli.
Ivar Tõnurist kuulus 1967. aastast Eesti Kunstnike Liitu ja 1999. aastast Eesti Akvarellistide Ühendusse. Näitustel esines ta alates 1958. aastast, sealhulgas Baltimaade akvarelli­triennaalidel alates 1967. aastast. 1967. aastast peale oli tal mitu isikunäitust, viimaseks suuremaks väljapanekuks jäi 2007. aastal näitus Kastellaanimaja galeriis.
Ants Laikmaa nimeline kunstistuudio

Ants Laikmaa nimeline kunstistuudio oli Tallinna Kultuuriülikooli kunstiringide ühendus.
1966. aastal anti ENSV Ministrite Nõukogu määrusega Kultuuriülikooli kunstiringidele õigus kanda Ants Laikmaa nimelise Kunstistuudio nimetust. Stuudio alusepanijaiks olid kunstnikud Raoul Koik ja Ivar Tõnurist, hilisemateks edasiviijateks Imbi Ploompuu ja Zair Zeilanov. Teoreetiliste ja praktiliste õpingute maht kunstistuudios oli nii laialdane, et ulatus programmiliselt viiele õppeaastale.
Jaan Kaplinski Selts

Jaan Kaplinski Selts on kultuuriselts, mis ühendab Jaan Kaplinski pärandist ja tema tegevusalade arendamisest huvitatud inimesi.
Selts asutati Tartus Jaan Kaplinski seltsi loomise päeval, mille teemaks oli "Ökoloogilise kultuuri paljukeelne poeesia", 6. mail 2022 Eesti Kirjandusmuuseumis Tartus, kus ettekannetega esinesid Timo Maran, Igor Kotjuh ja Märt Väljataga.
Ryan Lindgren

Ryan Lindgren (sündinud 11. veebruaril 1998 Minneapolises Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New York Rangers.
Aastatel 2016–2018 mängis ta Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2016. aastal valis Boston Bruins ta NHL-i "draft"is 49. valikuna. 2018. aasta veebruaris müüdi Lindgreni mängijaõigused New York Rangersile. Rangersiga sõlmis ta lepingu 2018. aasta märtsis. Hooaja 2017/18 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. NHL-is debüteeris ta 2019. aasta jaanuaris. Rangersi põhikoosseisus mängib ta alates hooajast 2019/20. 2021. aasta mais sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu.
2017. aastal tuli Lindgren USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Tema vanem vend Charlie Lindgren on jäähokiväravavaht.
Esa Lindell

Esa Lindell (sündinud 23. mail 1994 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Dallas Stars. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012/13 Jokerite meeskonnas. Hooajal 2014/15 mängis ta Soome kõrgliigaklubis Ässät ning oli samal hooajal liigas resultatiivseim kaitsemängija (14+21). Lindell pälvis samal hooajal liigahooaja parimale kaitsemängijale antava Pekka Rautakallio auhinna ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu.
2012. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is 74. valikuna. 2014. aasta mais sõlmis ta Starsiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2014/15 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi tütarklubis Texas Stars. NHL-is debüteeris Lindell 19. jaanuaril 2016 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Starsi põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2016/17. Esimese värava lõi ta liigas 25. novembril 2016 mängus Vancouver Canucksi vastu. 2019. aasta mais pikendas ta Starsiga lepingut kuue aasta võrra.
2014. aastal tuli Lindell Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Kõrgpeenar

Kõrgpeenar on loodusliku või tehisliku materjaliga ääristatud maapinnast kõrgemal asetsev lillepeenar.
Peenart võivad ääristada näiteks puitprussid, paksemad lauad, maakivist või tellistest materjalid. Üldiselt on kõrgpeenar 25-45 cm kõrge, kuid kõrgus ja pindala varieeruvad vastavalt aia elementidele ja ruumile. Kõrgem peenar soodustab drenaaži ja lisab juurtele kasvuruumi. Peenar võib olla nii maapinna peal kui ka maapinnast kõrgemal jalgade peal või seina külge kinnitatud.
Eelised.
Kõrgpeenral on võimalik taimi varem kasvatama hakata, sest erinevalt tavalisest peenrast soojeneb selles keskkonnas muld kiiremini ning vee äravool on efektiivsem, ei teki liigniiskust. Kõrgpeenrad on paremini kaitstud kahjurite eest nagu mullamutid, teod, koerad, linnud jms, sest peenraäärised loovad barjääri kahjurite ja taimede vahele. Samuti on kõrgpeenras taimed tihedalt istutatud, mistõttu on umbrohul vähem kasvuruumi. Umbrohtu sobib tõrjuda ka multši või geotekstiiliga, mis piiravad umbrohu kasvamiseks vajalikke tingimusi. Kuna peenral ei saa kõndida, on muld tänu vähesele tallamisele õhulisem ja juurtel rohkem kasvuruumi. Olenevalt peenra ehitusest ja asukohast on seda lihtne harida näiteks vanematel inimestel, sest see nõuab vähem füüsilist pingutust.
Taimed ja muld.
Kõrgpeenras saab kasvatada taimi tihedamalt ning ruumikasutus on efektiivsem. Vastavalt taimede vajadustele on võimalus valida sobiv muld. Selline peenar on sobilik ka tarbetaimede kasvatamiseks nagu köögiviljad, salatid, supiroheline, maasikad. Kõrgpeenrad sobivad hästi eritingimusi nõudvatele taimedele. Näiteks alpitaimed, mis eelistavad sooja pinnast ja kannatavad ka talvist külma, kuid mitte liigniiskust. Kõrgpeenar on eelistatud ka turbapeenra rajamiseks, et tekitada happeline keskkond. Selline peenar tuleb ääristada puitserva, puupakkude või maakividega, põhjast vooderdada vett läbilaskva materjaliga ning täita turba või hapulembelistele taimedele mõeldud mullaseguga.
Bushidō

Bushidō (武士道 'sõdalase tee') oli samuraide klassi eetikareeglistik, mida sõdalased pidid oma seisusest tulenevalt järgima. See koosnes eri käitumisnormidest, mida peeti teatud seisustele kohaseks või sobilikuks.
Ajalugu.
Enne sõna "bushidō" kasutusele võtmist öeldi nende reeglite kohta kas "vibu ja noolte kandjate tavad" või "idapoolsete sõdalaste kombed". Mõningaid "bushidō"'le eelnevaid moraaliõpetusi võis leida perekonnasisestes eeskirjades ja ettekirjutustes, näiteks "kakun"'is.
"Bushidō" idee arenes välja Kamakura perioodil (1192–1333). Sel ajal asutas Minamoto perekond Jaapani esimese sõjalise valitsuse ("bakufu"), mida juhtis "šogun". "Bushidō" koodi täpne sisu varieerus ajalooliselt, kuid muutumatuteks ideedeks olid võitlusvaim, sealhulgas sportlikud ja sõjalised oskused ning lahingus kartmatus vaenlase suhtes.
"Bushidō" termin võeti Jaapanis kasutusele Edo perioodil (1603–1868). "Bushidō" anti algselt perekonnas edasi suusõnaliselt. "Bushidō" sõna on esimest korda kasutatud "Kōyō gunkan"'is, mida peeti Takeda-ryū võitluskunstide kooli pühakirjaks. Kahekümnest kirjarullist koosnevas kirjutises mainitakse "bushidō"'d enam kui 30 korda. Esimesena pani sõdalaste moraalipõhimõtted tervikuna kirja Nitobe Inazō 1899–1900 inglise keeles, ning see oli mõeldud just lääne inimestele Jaapani vaimsuse tutvustamiseks ja selle mõistmise hõlbustamiseks.
Pärast Meiji restauratsiooni ja samuraide klassi kaotamist oli "bushidō" mõnda aega mõjutatud Lääne uuenduslikest ideedest. See mõjutuste periood oli lühike ja 19. sajandi lõpul taaselustati "bushidō" teadlikult, ja muudeti seda nii, et seda saaks kasutada võitluskunsti ja eetiliste õpetuste levitamiseks kõikidele ühiskonnaklassidele.
Enne teist maailmasõda õpetati "bushidō" põhimõtteid ka Jaapani koolilastele. Jaapani 1930. aastate militariseerimisega hakati mõningaid sõjalisemaid põhimõtteid levitama ka tsiviilisikute seas. "Bushidō" õpetused aitavad selgitada jaapanlaste võitlusvaimu ja enesetapurünnakuid.
Põhimõtted.
"Bushidō" põhimõtete aluse moodustasid au, vastupidavus, julgus ja valmisolek ohverdada end lahingus või rituaalse enesetapu sooritamisel. Sõdalase vaimu omamine ning hobuse, vibu ja mõõga valdamine oli samuti selle eetikakoodeksi oluliseks osaks.
"Bushidō"'d on mõjutanud usunditest pärinevad normid, mis on omavahel niivõrd läbipõimunud, et moodustavad ühe terviku. Näiteks Jaapani animistlikust loodususundist "shintō"'st on pärit kokkukuuluvustunne oma rahvaga, mis põhineb ideel, et jaapanlaste esiisadeks on taevased vaimud. Sellest tuleb ka samuraide austus oma esivanemate vastu. Konfutsianismist pärineb kohusetunne, ausus ja lojaalsus iseendale. Zen-budismist on võetud enesevalitsemise idee, et hoida vaos oma meelt, ning selle saavutamiseks olid levinud mitmesugused meditatsioonipraktikad. Zenist tuleneb ka samuraide klassile omane stoiline suhtumine surmasse, mida võiks nimetada ka surmaga sõbraks olemiseks.
Nicolas Roy

Nicolas Roy (sündinud 5. veebruaril 1997 Amosis Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vegas Golden Knights ründajana paremäärel.
Aastatel 2013–2017 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Chicoutimi Saguenéens. Hooajal 2015/16 oli ta liigas suurim väravakütt (48 väravat). Hooajal 2016/17 pälvis ta liigahooaja parimale kaitsvale ründemängijale antava Guy Carbonneau Trophy.
2015. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i "draft"is 96. valikuna. 
Aastatel 2017–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Carolina Hurricanesi tütarklubis Charlotte Checkers. 2019. aastal võitis ta Checkersiga Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta 7. aprillil 2018 põhiturniiri viimases mängus. Hooajal 2018/19 pääses ta Hurricanesi meeskonnas NHL-is väljakule kuues mängus.
2019. aasta juunis kaubeldi Roy Hurricanesist Vegas Golden Knightsi. 27. oktoobril 2019 lõi ta mängus Anaheim Ducksi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2019/20 sai Roy NHL-is 28 mänguga kirja viis väravat ja viis väravasöötu. 2020. aasta aprillis pikendas ta Hurricanesiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2021–22 tegi Roy NHL-is ülekaalukalt oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 15 väravat ja andis 24 väravasöötu.
2015. aastal võitis Roy Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2017. aastal kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Kanada jäähokikoondise koosseisus osales ta 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Morgan Geekie

Morgan Geekie (sündinud 20. juulil 1998 Strathclairis Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Boston Bruins.
Aastatel 2015–2018 mängis ta Western Hockey League'i klubis Tri-City Americans.
2017. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i "draft"is 67. valikuna. Hooajal 2018/19 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Hurricanesi tütarklubis Charlotte Checkers, kellega võitis 2019. aastal Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta Hurricanesi meeskonnas 7. märtsil 2020 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu ja lõi selles mängus kaks väravat. Ka oma järgmises NHL-i mängus lõi ta värava. Hooajal 2020/21 sai Geekie NHL-is 36 mänguga kirja kolm väravat ja kuus väravasöötu.
2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Geekie NHL-i "Expansion Draft"s. Hooajal 2021/22 lõi Geekie Krakeni meeskonnas NHL-is seitse väravat ja andis 15 väravasöötu. Järgmisel hooajal jäi tema arvele üheksa väravat ja 19 väravasöötu.
2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Boston Bruinsiga.
Kanada jäähokikoondise koosseisus võitis Geekie 2022. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Michal Krištof

Michal Krištof (sündinud 11. oktoobril 1993 Nitras) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib keskründajana Tšehhi kõrgliigaklubis Brno Kometa.
2011. aastal liitus ta Soome klubiga Vaasan Sport. Hooajal 2013/14 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Soome esiliigas. Järgmisel hooajal sai ta Vaasa meeskonnas kaks mängu kirja Soome kõrgliigas, kuid mängis enamiku ajast Soome esiliigaklubis Peliitat Heinola. Hooajal 2015/16 mängis ta Soome esiliigaklubis Hokki.
Aastatel 2016–2018 mängis Krištof kaks hooaega Slovakkia kõrgliigaklubis HK Nitra.
2018. aasta mais naasis ta Soome, sõlmides lepingu Soome kõrgliigaklubiga Oulun Kärpät. Seal mängis ta kokku kolm hooaega, võites 2019. aastal Soome 
meistrivõistlustel hõbemedali. Individuaalselt oli Krištofi kõige resultatiivsem hooaeg 2018/19 (9+30).
2021. aasta juulis liitus ta Brno Kometaga.
2022. aasta taliolümpiamängudel võitis Krištof Slovakkia jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Róbert Lantoši

Róbert Lantoši (sündinud 24. septembril 1995 Prievidzas) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliigaklubis BK Mladá Boleslav.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis VIK Västerås HK, debüteerides Rootsi esiliigas hooajal 2013/14. Pärast mitut hooaega Rootsi esiliiga ja tugevuselt kolmanda liiga klubides siirdus ta 2017. aastal Slovakkia kõrgliigasse, liitudes HC Nové Zámkyga. 2018. aasta jaanuaris asus ta mängima Slovakkia kõrgliigaklubis HK Nitra.
2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu American Hockey League'i (AHL) klubiga Providence Bruins. Hooajal 2019/20 sai ta AHL-is 50 mänguga kirja 11 väravat ja 19 väravasöötu. Hooaja 2020/21 esimeses pooles mängis ta taas Nitras ning naasis hooaja teiseks pooleks Providence Bruinsi.
2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Rögle BK. Vaid pärast kuut põhiturniiri mängu vahetas Lantoši klubi ning liitus 2021. aasta oktoobris samasse liigasse kuuluva Linköpingiga, kus ta mängis kuni hooaja lõpuni, saades 42 mänguga kirja 10 väravat ja 11 väravasöötu.
2022. aasta mais liitus ta BK Mladá Boleslaviga.
2015. aastal võitis Lantoši Slovakkia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Slovakkia jäähokikoondises debüteeris ta 2018. aasta detsembris. Slovakkia koondises on ta osalenud 2019., 2021. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Adam Liška

Adam Liška (sündinud 14. oktoobril 1999 Bratislavas) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängis viimati KHL-i klubis Tšerepovetsi Severstal ründajana vasakäärel.
Hooajal 2016/17 debüteeris ta Slovakkia kõrgliigaklubis HK Orange 20.
Hooajal 2017/18 mängis ta Põhja-Ameerikas Ontario Hockey League'i klubis Kitchener Rangers. 2018. aasta NHL-i "draft"is Liška valituks ei osutunud.
Hooajal 2018/19 mängis ta KHL-i klubis Bratislava Slovan. Aastatel 2019–2022 mängis ta kolm hooaega samasse liigasse kuuluvas Tšerepovetsi Severstalis.
Slovakkia jäähokikoondise koosseisus on Liška osalenud 2019., 2021. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Heli tänav

Heli tänav asub Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis.
Heli tänav paikneb Mustamäe linnaosas Kadaka asumis Mäepealse tänavalt lõuna suunas kulgevana ja Nõmme linnaosa Vana-Mustamäe asumis. Tänav sai nime 2017 aastal.
Heli tänav on saanud nime selle järgi, et tänavalõik viib hooneni, mis oli ehitatud seal mitukümmend aastat tegutsenud helikassetitehase jaoks.
Kilevalu

Kilevalu on valuprotsess, mida kasutatakse õhukeste kihiliste keraamiliste elektroonikakomponentide ja kondensaatorite valmistamiseks keraamilisest lobrist.
Ajalugu.
Alates "moodsa keraamika ajastu" algusest, mida määratletakse II maailmasõja perioodiga, on keraamika töötlemise tehnoloogias tehtud mitmeid edusamme. Üks uusimaid ja viljakamaid on olnud kilevalu kui tootmisprotsessi arendamine ja rakendamine õhukeste keraamiliste materjalide lehtede tootmiseks.
1947. aastal toodeti esimest korda keraamilistest dielektrikutest koosnev kondensaator kilevalu abil. Antud protsess patenteeriti 1952. aastal.
1950. aastatel töötati välja ja patenteeriti liikuva polümeerkanduri kasutamine valupinnana.
Tootmisprotsess.
Kilevalu korral valatakse kandurile kindla paksusega õhuke lobrikiht. Lobris sisalduv vedelik aurustatakse ning tulemuseks on õhuke, plastne keraamiline lehttoorik, mis on väga sile ja ühtlase paksusega.
Lobri koostisosad.
Lobri tehakse mittevesilahustega, millel on madal varjatud aurustumissoojus, nii et kuivatamine toimuks kiiresti.
Lobri valamine.
Protsessi keskmeks on raakel, mis toimib noa rollis, jaotades valatud suspensiooni laiali liikuvale kandurile. Protsessi käigus mõjutavad suspensiooni kaks peamist jõudu. Esiteks on olemas gravitatsiooni esilekutsuv survevool: vedelikusamba kõrgus raakli taga olevas reservuaaris sunnib suspensiooni laba all olevast pilust välja voolama. Seda voolu tuntakse ka rõhuvooluna. Teiseks, mis veelgi olulisem, liikuv kandur viib takistusvooluni. Kile valamise tüüpilistes tingimustes ületab see jõud rõhuvoolu ühe suurusjärgu võrra. Seetõttu on kilevalu protsessis lisaks suspensiooni omadustele olulised muutujad raakli all oleva pilu kõrgus ja kanduri kiirus raakli suhtes.
Valatud lobri kihti nimetatakse roheliseks leheks või roheliseks kihiks.
Pind, millele valatakse, võib olla valmistatud terasest, klaasist, kaetud paberist ja polümeeridest. Teras on kõige ökonoomsem pind, kuid õhukeste lehtede eemaldamine teraspinnalt on keeruline ja teraspind vajab vigastuste tõttu suhteliselt sagedast väljavahetamist.
Rohelise lehe kuivatamine.
Kuivatamise käigus eemaldatakse lenduv lahusti aurustamise teel ja moodustub osakestega täidetud polümeermaatriksist koosnev painduv kile. Valatud kile kuivab ainult ühelt poolt, avatud pinnalt, kuna valupind on vettpidav. Kuivatamine sõltub kahest protsessist, nimelt lahusti aurustumisest pinnalt ja lahusti difusioonist läbi lindi ühe avatud pinna suunas. Aurustumist saab kiirendada õhu käes kuivatamisega. Tavaliselt tuleks aurustamist piirata, et tagada lahusti pidev difusioon. Kui lahusti ei aurustu lehelt kontrollitult, võib kile praguneda või kõverduda
Kristián Pospíšil

Kristián Pospíšil (sündinud 22. aprillil 1996 Zvolenis) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib Tšehhi kõrgliigaklubis Brno Kometa ründajana paremäärel.
Ta mängis juuniorina Slovakkia ja Austria klubides. Aastatel 2015–2018 mängis ta Põhja-Ameerikas Quebec Major Junior Hockey League'i, United States Hockey League'is, American Hockey League'is ja ECHL-is.
2019. aasta aprillis liitus ta Soome kõrgliigaklubiga Lukko. Hooajal 2020/21 tuli ta klubiga Soome meistriks.
2021. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga HC Davos, kus mängis kuni hooaja lõpuni. Hooaja 2022/23 esimeses pooles mängis ta Soome kõrgliigaklubis SaiPa. Seejärel liitus ta Brno Kometa 
2022. aasta taliolümpiamängudel võitis Pospíšil Slovakkia jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Häilu tänav

&lt;mapframe latitude="59.390752" longitude="24.65052" zoom="17" width="250" height="250" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "stroke": "#fc0303",
 "stroke-width": 3,
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 24.65023,
 59.39126
 [
 24.651067,
 59.390468
 ]
&lt;/mapframe&gt;Häilu tänav asub Tallinnas Vana-Mustamäe asumis, Trummi tänavast loodes.
Häilu tänav sai nime 2017. aastal. Nime valikul lähtuti kooskõlast piirkonna teiste, peamiselt allikate, soise maa ja hüdroloogiaga seotud tänavanimedega. Tänav on saanud nime pinnavormiliigi häilu (üks lohu liikidest, järsuveeruline tasase põhjaga sulglohk) järgi.
Lifti püüdursüsteem

Lifti püüdursüsteem on ohutusseade, mis takistab lifti allakukkumist rikke korral. Vastavalt EVS-EN 81-20 standardile on püüdursüsteem nõutud kõigil sõiduliftidel, mis sõidavad kiiremini kui 0,15 m/s.
Püüdurid aktiveerib kiirusepiiraja, kui lift liigub liiga kiiresti. Enamik püüdursüsteeme on ehitatud liftišahti ülaosas asuva hõõrdratta ümber. Kiirusepiiraja tross jookseb liftišahti ülaosas üle kiirusepiiraja hõõrdratta ja šahti alaosas üle kiirusepiiraja trossi pinguti plokiratta. Mõlemad trossi otsad on kinnitatud lifti kabiini küljes oleva püüduri hoova külge. Kiirusepiiraja pöörlemiskiirus sõltub lifti kiirusest.
Kui kiirusepiiraja pöörlemiskiirus suureneb, liigutab tsentrifugaaljõud kiirusepiiraja sees olevaid lendraskusi väljapoole, ületades vedrude tõmbejõu. Kui liftikabiin liigub piisavalt kiiresti, on tsentrifugaaljõud piisavalt tugev, et suruda lendraskuste otsad kuni kiirusepiiraja välisservadeni. Selles asendis keereldes haaravad lendraskuste konksuga otsad kinni hammasvööst, mis on kinnitatud hõõrdratast ümbritseva statsionaarse korpuse külge. Kui kiirusepiiraja on rakendunud, siis kiirusepiiraja tross ei saa liikuda.
Kiirusepiiraja trossi otsad on ühendatud püüduri hoova külge, mis on ühendatud liftikabiini külge. Kui kiirusepiiraja tross saab vabalt liikuda, jääb hoob liftikabiini suhtes samasse asendisse. Seda hoiavad paigal pingutusvedrud. Kui kiirusepiiraja hõõrdratas end lukustab, tõmbab kiirusepiiraja tross püüdurmehhanismi hoova üles, ning rakenduvad püüdurid, mille tõttu lift seiskub.
Truubi tänav

&lt;mapframe latitude="59.390621" longitude="24.650381" zoom="16" width="250" height="250" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "stroke": "#fc0303",
 "stroke-width": 3,
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 24.648793,
 59.391347
 [
 24.650048,
 59.390195
 ]
&lt;/mapframe&gt;Truubi tänav on Tallinnas Vana-Mustamäe asumis Trummi tänavalt loodesuunas kulgev tänav.
See nimi anti tänavale 2017. aasta mais. Kuna selles piirkonnas on peamiselt allikate, soise maa ja hüdroloogiaga seotud tänavanimed, siis anti tänavale truubi nimi, kuna see tähendab rajatist, mille abil juhitakse voolavat vett.
Stefan Loibl

Stefan Loibl (sündinud 24. juunil 1996 Straubingis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliigaklubis Mannheimi Adler.
Hooajal 2013/14 debüteeris ta Saksamaa esiliigaklubis EV Landshut. Aastatel 2014–2020 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis Straubing Tigers. Individuaalselt oli tema kõige resultatiivsem hooaeg 2018/19, mil ta lõi Saksamaa kõrgliigas 21 väravat ja andis 17 väravasöötu.
2020. aasta augustis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mannheimi Adler. Hooajal 2021/22 mängis Lobil Rootsi kõrgliigaklubis Skellefteå AIK. 2022. aasta mais naasis ta Mannheimi Adleri.
Saksamaa jäähokikoondises on Loibl osalenud 2022. aasta taliolümpiamängudel ning kolmedel maailmameistrivõistlustel (2019, 2021 ja 2022).
Tähistaeva tänav

Tähistaeva tänav paikneb Tallinnas Haabersti linnaosas.
Tähistaeva tänav sai nime 2016. aastal ja see on Vana-Rannamõisa tee harutänav.
Anthony Rech

Anthony Rech (sündinud 9. juulil 1992 Sallanchesis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Wolfsburgi Grizzlys.
Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009/10 Dragons de Roueni meeskonnas. Hooajal 2014/15 mängis Prantsusmaa kõrgliigas Ducs de Dijoni ja aastatel 2015–2017 Rapaces de Gapi ridades. Prantsusmaa meistriks tuli ta neli korda Roueniga (2010–2013) ja ühel korral Gapiga (2017). Hooajal 2011/12 valiti Rech Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Hooaegadel 2015/16 ja 2016/17 valiti ta parimaks Prantsusmaa kõrgliigas mängivaks prantsuse mängijaks ning hooajal 2016/17 lisaks väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks. Prantsusmaa kõrgliigas oli tema resultatiivseim hooaeg 2016/17, mil ta lõi 30 mänguga 15 väravat ja andis 28 väravasöötu.
Aastatel 2017–2019 mängis Rech Saksamaa kõrgliigaklubis Schwenninger Wild Wings. Alates hooajast 2019/20 on ta mänginud Wolfsburgi Grizzlysis. Saksamaa kõrgliigas on tema resultatiivseim hooaeg olnud 2019/20, mil ta sai 52 mänguga kirja 20+24.
Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Rech osalenud viitel maailmameistrivõistlustel (2015, 2017, 2018, 2019 ja 2022).
Damien Fleury

Damien Fleury (sündinud 1. veebruaril 1986 Caenis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Brûleurs de Loups.
Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris Fleury hooajal 2005/06 Drakkars de Caeni meeskonnas ning valiti samal hooajal liiga parimaks noormängijaks. Hooajal 2006/07 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigas Ours de Villard-de-Lansi ja aastatel 2007–2010 Brûleurs de Loupsi meeskonnas. Brûleurs de Loupsis on ta mänginud taas alates hooajast 2018/19. Brûleurs de Loupsiga on ta tulnud Prantsusmaa meistriks aastatel 2009, 2019 ja 2022. Hooaegadel 2009/10, 2019/20 ja 2021/22 on Fleury valitud Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks prantsuse mängijaks. Hooajal 2021/22 oli ta Prantsusmaa kõrgliigas resultatiivseim mängija (31+38).
Väljaspool Prantsusmaad on Fleury mänginud Rootsi esiliigaklubides VIK Västerås HK (2010/11) ja Södertälje SK (2012–2014), Rootsi kõrgliigaklubides Luleå HF (2011/12), Timrå IK (2011/12) ja Djurgårdens IF (2015), Šveitsi kõrgliigaklubis Lausanne HC (2014), Soome kõrgliigaklubis Vaasa Sport (2014/15) ja Lukko (2017), KHL-i klubis Kunluni Red Star (2016/17) ning Saksamaa kõrgliigaklubis Schwenninger Wild Wings (2015/16 ja 2017/18).
Maailmameistrivõistlustel osales Fleury Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus esmakordselt 2009. aastal.
Kiviräha tänav

&lt;mapframe latitude="59.438857" longitude="24.609332" zoom="15" width="250" height="250" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "stroke": "#fc0303",
 "stroke-width": 3,
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 24.609375,
 59.439587
 [
 24.611135,
 59.438114
 ]
&lt;/mapframe&gt;Kiviräha tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis. 
Kiviräha tänava detailplaneering tehti 2016. aastal, kuid ehitust pole veel alustatud. Tänav on kavandatud kulgema Korese tänava lõunasuunast (mis pole lõplikult veel välja ehitatud) kuni Saviliiva teeni. Tänav jõuaks tulevikus välja Vana-Rannamõisa teele.
Kuna tänava lõpuosas on tegemist rähase ja klibuse nõlvaga, olid kaalumisel nii Klibu, Räha ja Kiviräha tänava nimed. Sobivaimaks ja teistest eristuvamaks pidas nimekomisjon Kiviräha tänava nime.
Linnaplaneerimine

Linnakujundus ehk linnaplaneerimine on eriala, mis tegeleb linnade loomise ja ümberkujundamisega, et need oleksid nii praegustele kui ka tulevastele põlvedele loogilise ülesehitusega, roheluses, tõhusad ja nauditavad. Linnaehituslik kujundus toetub oma töös disaini, poliitika, analüüside ja uuringute tulemusi hõlmavatele järeldustele. Hea kujundus aitab linnaelanikel leida tasakaalu uute arenduste ja teenuste vahel ning juhib tähelepanu keskkonnakaitsele ja innovaatilistele muudatustele.
Ajalugu.
Linnakujundus eraldi erialana kujunes välja 20. sajandi esimestel aastakümnetel, sest kiiresti kasvavate tööstuslinnade sanitaarsed, sotsiaalsed ja ökoloogilised probleemid vajasid lahendamist. Esimest korda kirjeldas aedlinna kontseptsiooni Ebenezer Howard aastal 1902 raamatus "Garden cities of to-morrow". Howardi kontseptsioon sisaldas madalaid maju käänulistel tänavatel, kaubanduse eraldamist elukohtadest ja rohket rohelisusest rikastatud avatud ala. Howardi eluajal ehitati kaks linna, Letchworth ja Welwyn aedlinn, tema enda kontseptsioonile vastavalt .
1909. aastal võeti Suurbritannias vastu esimene linnaplaaneerimise seadus ja USA-s sai alguse esimene riiklik linnaplaneerimise konverents.
1909. aastal alustas Suurbritannias Liverpooli ülikoolis ning 1924. aastal Harvardi ülikoolis esimene akadeemiline linnakujunduse eriala/programm.
Kolm linnaplaneerimise suundumust.
Innovatsioonipiirkond.
innovatsioonipiirkonnad on osa linnade taaselustamise strateegiast, kus juhuslikud kokkupõrked ja spontaansed vestlused loovad hea keskkonna töö- ja sotsiaalsuhete arendamiseks.
Innovatsioonipiirkonda iseloomustavad kaks või enam "ankur" asukohta. Nendeks võivad olla ülikoolid, haiglad, uurimiskeskused, kontorid, söögikohad või avatud rohealad, mis kõik toovad kokku palju inimesi.
Innovatsioonipiirkaondade põhimõte sai alguse 2000. aastate alguses Barcelonas.
Sinised tsoonid.
Sinise tsooni mõte on edendada tervislikku eluviisi ja pikaealisust erinevate disainitavade kaudu. Esimene üle linna sinise tsooni mõte sai teoks Fort Worthi linnas Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Ökopiirkonnad.
Ökopiirkond ühendab säästva arengu põhimõtteid linnaplaanerimisega, et vähendada arenduse ökoloogilist jalajälge.
Ökopiirkonna põhimõte hõlmab suure osa linnast ja toetab jalakäijaid, jalgrattureid ning ühistranspordi kasutajaid. See toetab vee säästmist, alternatiivse energia kasutamist, julgustab inimesi kõndima ning vältima ohtlike materjalide kasutamist.
Linnakujundajad.
Üks Euroopa kuulsamaid linnakujundajaid on Šveitsist pärit Le Corbusier (Charles-Édouard Jeanneret). Tema funktsionalistlikus stiilis modernsed tööd on tugeva vormikeelega ja väljendusrikkad. Ta oli esimene arhitekt, kes uuris viimistlemata betooni kasutust ja kasutas seda palju oma töödes. 2016. aastal kanti Le Corbusieri 17 tööd ka UNESCO Maailmapärandite nimistusse.
Sasha Chmelevski

Alexander Chmelevski (sündinud 9. juunil 1999 Huntington Beachis Californias) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis San Jose Sharks.
Aastatel 2015–2019 mängis ta Ontario Hockey League'is, esimesel hooajal Sarnia Stingis ning seejärel Ottawa 67'sis.
2017. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i "draft"is 185. valikuna. Sharksiga sõlmis ta lepingu 2018. aasta aprillis ning debüteeris hooaja 2017/18 lõpus American Hockey League'is (AHL) Sharksi tütarklubis San Jose Barracuda. NHL-is debüteeris ta 5. veebruaril 2021 mängus Anaheim Ducksi vastu.
2019. aastal võitis Chmelevski USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. USA jäähokikoondise koosseisus võitis Chmelevski 2021. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Chmelevski on Ukraina päritolu.