Oldenburg

Oldenburg on kreisivaba linn Saksamaal Alam-Saksimaal. Linna ametlik nimi on "Oldenburg (Oldb)" ("Oldenburg in Oldenburg"), et mitte segi ajada Oldenburg in Holsteiniga.
Linna pindala on 102,96 km². 1. novembril 2019 elas seal 170 023 inimest.
Prantsuse anneksiooni ajal (1811–1813) oli see tuntud ka kui Le Vieux-Bourg.
Linn asub Hunte ja Haareni jõe ääres, sellest ida pool on Bremen ja lääne pool Groningen (Holland).
Linnast on pärit Oldenburgi dünastia. Enne Saksa keisririigi lõppu (1918) oli see Oldenburgi monarhide halduskeskus ja elukoht.
Ajalugu.
Arheoloogiliste leidude järgi sai asustus alguse 8. sajandil. Paika on esimest korda mainitud 1108. aastal nimega Aldenburg – seoses Egilmar I-ga, keda peetakse esimeseks Oldenburgi krahviks. Linna muutis tähtsaks tema asukoht laevatatava Hunte jõe koolmel. 1345. aastal sai see linnaõigused. Oldenburgist sai pealinn Oldenburgi krahvkonnale (hiljem Oldenburgi hertsogkond, suurhertsogkond ja Vaba Riik), mis oli väike riik palju võimsama hansalinna Bremeni varjus. Krahvkonda valitses Oldenburgi dünastia, mis tõusis hiljem Taani troonile.
17. sajandil oli Oldenburg kolmekümneaastase sõja ajal jõukas linn ning selle rahvaarv ja mõjuvõim kasvasid järjepidevalt. 1667. aastal tabas linna katastroofiline katkuepideemia ja varsti pärast seda laastas Oldenburgi tulekahju. Taani kuningaid, kes olid samal ajal ka Oldenburgi krahvid, ei huvitanud linna seisukord ja see kaotas oma endise tähtsuse. 1773. aastal Taani võim lõppes. Alles siis ehitati linna hävinud hooned uusklassitsistlikus stiilis ümber.
Pärast Saksa keisri Wilhelm II troonist loobumist seoses Saksa keisririigi kurnatuse ja lüüasaamisega esimeses maailmasõjas lõppes 11. novembril 1918 monarhia Oldenburgis samuti Oldenburgi suurhertsogi Friedrich August II troonist loobumisega. Suurhertsogkonnast sai nüüd Oldenburgi Vaba Riik (Freistaat Oldenburg), linn jäi selle pealinnaks.
1928. aasta linna valimistel sai natsipartei 9,8% häältest, mis oli piisav koha saamiseks Oldenburgi linnanõukogus. 1931. aasta mais Oldenburgi maapäeva valimistel sai natsipartei 37,2% häältest ja 29. mail 1932 48,4% häältest, mis oli piisav, et natsipartei sai moodustada Oldenburgi Vaba Riigi valitsuse. Oldenburgist sai Saksa riigis esimene liidumaa, kus natsid said võimule valimiste teel. Sel sügisel algas aarjastamise kampaania, mis sundis suure allahindlusega müüma varem juudi omanduses olevaid valdusi.
1945. aastal, pärast teist maailmasõda, kuulus Oldenburg Briti okupatsioonitsooni. Oldenburgi piirkonna Briti sõjaline valitsus asus Oldenburgi linnas. Linnas, mis kannatas teise maailmasõja pommirünnakutes vaid 1,4% kahju, püstitati mitu põgenikelaagrit. Sinna kolis umbes 42 000 põgenikku ja Oldenburgi elanike arv tõusis üle 100 000.
1946. aastal Oldenburgi Vaba Riik kaotati ja alast sai Oldenburgi haldusringkond ( Verwaltungsbezirk Oldenburg), mis oli osa äsja loodud Alam-Saksi liidumaast (Niedersachsen). Linn oli nüüd ringkonnakeskus. 1978. aastal ringkond kaotati ja asendati äsja loodud Weser-Emsi halduspiirkonnaga (Regierungsbezirk Weser-Ems), linn oli ka selle keskus. Alam-Saksi liidumaa kaotas kõik halduspiirkonnad 2004. aasta lõpuks haldusreformi käigus.
Majandus ja taristu.
Põllumajandus.
Linna ümbritsevad ulatuslikud põllumajandusmaad, millest umbes 80% on rohumaad. Linna lähedal on talusid ja mõned on isegi linna sees. Piirkonna peamisteks põllumajandustegevusteks on lüpsilehmade ja muud kariloomade kasvatus ning sööda- ja toiduteraviljakasvatus, samuti spargli, maisi ja lehtkapsa kasvatamine.
Kultuurielu.
Luteri kogukond.
Oldenburgis asub Oldenburgi evangeelse luterliku kiriku administratsioon ja piiskop, kes jutlustab Püha Lamberti kirikus.
Juudi kogukond.
Juudi kogukonna ajalugu Oldenburgis algab 14. sajandist. Kuni 19. sajandini ja selle ajal oli juute Oldenburgis alati umbes 1% kogurahvastikust ja selle ajaga asutasid nad oma sünagoogi, kalmistu ja kooli. Enamus neist olid kaupmehed ja ärimehed. 1938. aasta kristalliööl viidi linna mehed Sachsenhauseni koonduslaagrisse, nende seas kogukonna rabi Leo Trepp, kes elas selle üle ja sai hiljem Oldenburgi aukodanikuks. Tema auks nimetati ka tänav. 1981. aastast peavad Oldenburgi kodanikud iga-aastast mälestuskõndi (Erinnerungsgang), mälestades Oldenburgi juutide küüditamist 10. novembril 1938. Need, kes pärast 1938. aastat alles jäid, rändasid välja Kanadasse, USA-sse, Suurbritanniasse, Hollandisse või Palestiinasse.
Pärast teist maailmasõda tuli rühm ellujäänuid linna tagasi ja asutas väikese kogukonna, mis läks 1970. aastatel laiali. Siiski, tänu juudi väljarändele endisest Nõukogude Liidust Saksamaale 1990. aastatel peab umbes 340 inimesest koosnev kogukond nüüd oma sünagoogi, kalmistut ja muid rajatisi. Vana juudi kalmistut, mis ei ole pärast uue avamist enam kasutusel, rüvetati kaks korda: 2011. ja 2013. aastal.
Haridus.
Kõrgharidus.
Oldenburgis on kaks avalikku ülikooli.
Erahalduslikud kõrgkoolid
Muud
Sport.
Oldenburg korraldas 2007. aasta rusikapalli maailmameistrivõistlused.
Linnas on kaks jalgpallivõistkonda – VfB Oldenburg ja VfL Oldenburg, kel on ka samanimelised käsipalliosakonnad.
Oldenburgis on korvpallivõistkond EWE Baskets Oldenburg.
Tuntud inimesi.
Vaata Oldenburgi valitsejate loendit valitsejate kohta, kes pole sündinud Oldenburgis.
Linna aukodaniku tiitli on saanud lisaks Helene Langele ja Karl Jaspersile maalikunstnik Bernhard Winter (1871–1964, aukodanik alates 1961); Saksa-Ameerika rabi ja teoloogiaprofessor Leo Trepp (1913–2010, aukodanik alates 1990) ning graafik Horst Janssen (1929–1995, aukodanik alates 1992).
Aukodaniku tiitli said 1937 ka Adolf Hitler (1889–1945) ja Natsi-Saksamaa ametnik Carl Röver (1889–1942), kuid 1948 võttis linna raad neilt tiitli ära. Aukodaniku tiitlist jäid 2015 seose tõttu natsiideoloogiaga ilma ka Paul von Hindenburg (1847–1934, aukodanik alates 1917) ja kirjanik August Hinrichs (1879–1956, aukodanik alates 1944).