tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metsamasina lõikepea

Lõikepea on metsamasina osa, mille eesmärk on langetada, laasida, mõõta ja järgata puud. 
Lõikepeal ei ole enda jõuallikat, vaid ta kasutab metsamasinast tulevat hüdroenergiat ja kinnitub rotaatori abil poomi külge. See võimaldab lõikepeal pöörelda ümber tema telje. 
Puu langetamiseks viiakse lõikepea tüveni, haaratakse tüvest ja langetatakse puu, seejärel söödetakse söödurullide abil tüvi läbi lõikepea ning laasimisteradega laasitakse oksad. Mõõtesüsteemi ja sae abil järgatakse nott sobivaks pikkuseks. Saagimisest tekkinud laastud, puukoored, niiskus ja talvised olud vähendavad lõikepea toimivust. Lisaks võib osade mehaaniline koormus või pinge olla suur, kui 800‒1300 kg kaaluva lõikepeaga haarata ja sööta tüve. Samuti mõjutab lõikepea kasutamist temperatuur, kui see ulatub üle 40 °C või jääb alla –25 °C .
Lõikepeade liigid.
Turule toodetud lõikepead saab jagada suuruse ja kaalu poolest kolme klassi: 
Turul on ka lõikepea, mille kaal on 3500 kg ja mis on võimeline töötlema üle 1 m diameetriga puid.
Metsamasina lõikepead kasutatakse ka energiapuu korjamiseks, mis pakub suurt huvi maailma turul. Energiapuu raiumisel lõikepeaga tuleb metsamasinal sisse lülitada funktsioon „Kimbus töötlemine“ ning kasutada kombineeritult laasimistera ja söödurulle: uue tüve haaramiselavanevad laasimisterad ja söödurullid hoiavad kinni lõikepeas olevat tüve, kuni laasimisterad haaravad uue tüve ning see saetakse läbi. Operaator saab teha seda kõike ühe nupuvajutusega. 
Lõikepea lisaseadmed.
Lõikepead saab varustada ka lisaseadmetega. Üks põhiline seade on kännutöötlusseade, millega välditakse kändude kaudu levivaid haigusi. Kasutatakse karbamiidi või bioloogilist alternatiivi, mida saadakse spetsiifilisest seenest. Kännutöötlusainet kantakse okaspuu kändudele spetsiaalse saeplaadiga, millel on avad. Aine juhitakse masinas paiknevast mahutist voolikute kaudu saesüsteemi ning kännutöötlusseade aktiveeritakse masina juhtarvuti kaudu.
Teine põhiline seade on värvimärgistusseade, mis hõlbustab sarnaste sortimentide eristamist. Värv kantakse peale lõikepea korpuses või laasimisterades olevate pihustite abil. Tavaliselt kasutatakse kahte düüsi ja kahte värvi ning neid kombineerides saab lisada kolmanda värvi. Värv kantakse noti ladvapoolsesse otsa siis, kui nott on järgatud. Värv juhitakse läbi voolikute kallutusraamil olevatest anumatest pihustiteni. Värvimärgistus aktiveeritakse masina juhtarvutist.
Metsamasina lõikepäid saab liigitada lähtuvalt etteandemeetodist kas etteande rullidega lõikepeadeks või impulsslõikepead. Etteanderullikutega lõikepead kahjustavad tüve pinda, mis põhjustab puidu kiiremat kuivamist aga need on tüve töötlemisel väga efektiivsed.
Lõikepea tööpõhimõte.
Lõikepea tööks vaja minevad operaatori käsklused edastatakse juhtkangide kaudu masina arvutisse, mis töötleb käsu digisignaaliks ja edastab selle signaali lõikepea moodulisse. Lõikepea moodul juhib lõikepea funktsioone vastavalt operaatori valikule. Moodul muudab digisignaali analoogsignaaliks ja analoogsignaal juhib suunaventiile, mis omakorda edastavad hüdroenergia vajalikule täiturmehhanismile.
Totoriškėse mõis

Totoriškėse mõis (leedu "Totoriškių dvaras") on endine mõis Leedus Trakai rajooni Trakai vallas Trakai linnas. Mõisakompleks asus varem Totoriškėse külas.
Mõisakompleks asub Galvė järve põhjakaldal. Selle juures asub kämping "Kempingas slėnyje".
Mõisa omanikuks oli endine Poola sõjamerelaevastiku kapten Petrowski. Mõisakompleks rajati XIX sajandil. Pärast Petrowski lahkumist rajati mõisa südamesse pioneerilaager. Selle tarbeks püstitati sinna uusi puidust eluhooneid ja ehitisi kultuuriürituste tarbeks.
Säilinud on endine mõisa kontorihoone ja häärber, nende juures paiknevad pioneeride elumajad, kultuurimaja ja söökla. Häärberi juurde on rajatud Galvė poole laskuv terrass.
Siluan Áthoselt

Áthose püha Siluan (vene keeles Святой Силуан Афонский; ilmaliku nimega Семён Иванович Антонов "Semjon Ivanovitš Antonov"; 1866 Šovskoje, Tambovi kubermang – 24. september (Juliuse kalendri järgi 11. september) 1938 Panteleimoni klooster, Áthos) oli vene päritolu Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku munk, kes tegutses Áthosel. 
Õigeusu kirik austab teda pühakuna (vagana). Tema mälestuspäev on 11. september Juliuse kalendri järgi. 
Elukäik.
Semjon Antonov sündis Tambovi kubermangu Lebedjani maakonnas Šovskoje vallas Šovskoje külas. Naaberkülas Sezjonovos elas sulgunu Joann Sezjonovost.
Ta paistis silma tervise ja kehalise jõuga: ta võis paljaste kätega võtta tulise malmpoti ja viia selle pliidilt lauale, mille taga tema artell töötas. Rusikalöögiga võis ta päris paksu laua risti pooleks lüüa. Ta tõstis suuri raskusi ja tal oli suur vastupidavus nii kuuma kui ka külma käes, ta võis väga vähe süüa ja palju töötada.
Belleville (Ontario)

Belleville on linn Kanadas Ida-Ontarios. Seda läbib kiirtee nr 401, mis ühendab Torontot (187 km) ja Montréali (367 km).
Belleville'ist viib sild Rossmore'i, mis asub Prince Edward County nimelisel poolsaarel üle Quinte'i lahe.
Ida-Ontario

Ida-Ontario (prantsuse keeles "Est de l'Ontario", inglise keeles "Eastern Ontario") on Kanada provintsi Ontario regiooni Lõuna-Ontario alaregioon.
Korporatsioon Fraternitas Lataviensis

Korporatsioon Fraternitas Lataviensis on 16. septembril 1926 Riias asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon.
Korporatsiooni värvid on must-valge-kuldne ning deviis on "PRO PATRIA, IUSTITIA, HONORE" (Kodumaa, Õiglus, Au).
Korporatsioonihoone asub Riias aadressil Aldaru iela 7.
19. märtsil 2021 sõlmiti kartellileping Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
Lana Turner

Lana Turner (sündinud Julia Jean Turner; 8. veebruar 1921 – 29. juuni 1995) oli Oscarile nomineeritud Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ligi 50-aastase karjääri jooksul sai ta tuntuks nii filminäitleja kui ka reklaamimodellina. 1940. aastate keskel oli ta üks suurema sissetulekuga USA näitlejaid ja üks Metro-Goldwyn-Mayeri (MGM) tippnäitlejaid. Tema osatäitmisega filmid teenisid 18-aastase lepingu ajal stuudiole rohkem kui 50 miljonit dollarit.
Turnerit on nimetatud Hollywoodi popkultuuri ikooniks ja filmilegendiks.
Ain Kütt

Ain Kütt (sündinud 24. märtsil 1975) on eesti muuseumitöötaja ja kirjanik.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ajalugu, suunitlusega Eesti ajaloole. 
Pärast õpinguid läks ta tööle Vargamäele A. H. Tammsaare muuseumi juhiks. Alates 2006. aastast juhib ta RMK Sagadi mõisa muuseumi.
Looming.
Ta on avaldanud ajakirjanduses populaarteaduslikke artikleid, peamiselt metsanduse ajaloost. Samuti on ta koostanud näitustekste. Ta on kirjutanud ka kümmekond näidendit harrastusteatrite tarbeks, neist kahte ("Laulupeole!" ja "Tõotatud maa") on teatrifestivalidel ka preemiatega pärjatud.
Max Delbrück

Max Ludwig Henning Delbrück (4. september 1906 – 9. märts 1981) oli saksa päritolu Ameerika Ühendriikide biofüüsik.
Delbrück õppis Göttingeni Ülikoolis astrofüüsikat, keskendudes teoreetilisele füüsikale. 1930. aastal sai ta doktorikraadi. Delbrück tegi koostööd Otto Hahniga ning kirjeldas ta gammakiirte hajumise protsessi, mis hiljem nimetati Delbrücki hajumiseks. 1937. aastal siirdus Delbrück Rockefelleri fondi kutsel Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas Rockefelleri fondi molekulaarbioloogia programmis. 
1939. aastast töötas ta Vanderbilti Ülikooli füüsikaõppejõuna. 1947. aastal sai Delbrück California Tehnoloogiainstituudi bioloogia professoriks.
1969. aastal pälvis Delbrück koos Alfred Hershey ja Salvador Luciaga Nobeli meditsiiniauhinna viiruste paljunemise ja geneetilise struktuuri uurimise eest.
Strėva

Strėva on jõgi Leedus, Nemunase vasakpoolne lisajõgi.
Jõe valgla on 759 km², pikkus on 74 kilomeetrit. 
Jõgi algab Trakai rajoonis Mackantiškėse külas, voolab algul itta ja läbib Šamukąse, Drabužise, Spindžiukase ning Spindžiuse järved. Seejärel pöörab jõgi põhja. Strėva läbib Stanka ja Gilušise järved, Ėglise, Strėvise ja Strėvaitise. Sellel lõigul asub jõel Bagdononysi hüdroelektrijaam (pindala 95,5 ha). Seejärel jõuab jõgi Elektrėnai omavalitsus aladele, kus läbib Nestrėvantysi järve. Elektrėnai veehoidla kohal pöörab jõgi läände, kus möödub kanali kujul Ilgise järvest ja läbib Kaišiadoryse rajooni. Seal asub jõel Pastrėvysi hüdroelektrijaama paisjärv pindalaga 18 ha, veel allpool läbib jõgi Būbliai paisjärve. Strėva suubub Kaunase veehoidlasse Lašiniai külas, paigas, kus asub Kruonise hüdroakumulatsioonijaam.
Jõe kallastel asuvad Strėva lähte hüdrograafiline kaitseala ja Strėva ülemjooksu maastikukaitseala (neid haldab Aukštadvarise regionaalpark), alamjooksul asub Strėva maastikukaitseala (haldab Kaunase veehoidla regionaalpark. Drabužise ja Spindžiuse järvede vahel asub Strėva karstiala.
Aastal 1348 toimus jõe kaldal Strėva lahing. Jõe kallastele jäävad Lašiniai, Bijautonysi, Mūro Strėvininkai, Bagdononysi ja Strėva linnamäed.
Jõe org on 200-400 meetri laiune, Žiežmariai kohal aga 1,5 kilomeetri laiune. Jõe kaldad on ülemjooksul valdavalt 0,4-2 meetri kõrgused, ülevalpool Būbliai paisjärve 2-4 meetri kõrgused, alamjooksul veelgi kõrgemad. Jõesäng on ülalpool Elektrėnai veehoidlat 1,5-12 meetri laiune, allpool 15-20 meetri laiune. Voolukiirus on keskjooksul 0,1-0,3 m/s, alamjooksul aga 0,7-1,0 m/s. Semeliškėse kohal on jõel veemõõdujaam. Suuremad asulad jõe kaldal on Pastrėvys, Semeliškės, Elektrėnai, Žiežmariai, Naujosios Kietaviškės, 
Jõe nimi tuleneb tõenäoliselt sõnast "strėvus", mis tähendab noolelendu.
Jõhvi Kristlik Kogudus Uus Põlvkond

Jõhvi Kristlik Kogudus Uus Põlvkond (vene keeles "Христианская Община Новое Поколение г. Йыхви") on registreeritud jaanuaris 2005. 
Koguduse pastor on Vadim Jerjomenko.
Koosolekud toimuvad kolmapäeviti kell 19.00 ja pühapäeviti kell 11.00.
Hans Christian Hansen

Hans Christian Svane Hansen (tuntud ka kui H. C. Hansen; 8. november 1906 Aarhus – 19. veebruar 1960 Kopenhaagen) oli Taani poliitik. Ta kuulus parteisse Sotsiaaldemokraadid.
Hans Christian Hansen õppis põhikooli lõpetamise järel trükiladujaks. Ta oli aastatel 1929–1933 sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni "Danmarks Socialdemokratiske Ungdom" sekretär ja 1933–1937 esimees. 
Alates 1936. aasta detsembrist oli ta Folketingi liige. Ta oli Taani rahandusminister 1945. aasta 5. maist kuni 7. novembrini ja 13. novembrist 1947 kuni 16. septembrini 1950. Lühikest aega oli ta Taani kaubanduse, tööstuse ja meresõiduminister 1950. aasta 16. septembrist kuni 30. oktoobrini. Ta oli Taani välisminister 30. septembrist 1953 kuni 8. oktoobrini 1958. 
Alates 1. veebruarist 1955 kuni surmani oli ta Taani peaminister ja partei Sotsiaaldemokraadid esimees.
Kesk-Ontario

Kesk-Ontario (prantsuse keeles "Centre de l'Ontario", inglise keeles "Central Ontario") on Kanada provintsi Ontario regiooni Lõuna-Ontario alaregioon.
Edela-Ontario

Edela-Ontario (prantsuse keeles "Sud-ouest de l'Ontario", inglise keeles "Southwestern Ontario") on Kanada provintsi Ontario regiooni Lõuna-Ontario alaregioon.
Meistriliiga 2021

Meistriliiga 2021 (ametlikult sponsornimega Premium liiga 2021) oli Eesti jalgpalli kõrgliiga 31. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal. Hooaeg pidi algama 5. märtsil 2021, kuid lükati koroonapandeemia tõttu edasi 13. märtsini 2021. Tiitlikaitsja oli Tallinna FC Flora.
Flora oli tiitlikaitsja. Tiitel otsustati viimase vooru kohtumises Flora ja FCI Levadia vahel. Mäng jäi viiki tänu millele FCI Levadia hoidis Flora ees ühepunktilist edu ja võitis 10. Meistriliiga tiitli, mis on esimene pärast 2014. aastat.
Meeskonnad.
Liigast võttis osa kümme võistkonda. Üheksa meeskonda 2020. aasta hooajast ja 2020. aasta Esiliiga võitja Pärnu JK Vaprus. Vaprus pidi 2021. aasta hooajal viimasel kohal lõpetamise pärast Esiliigasse langema, kuid 8. kohal lõpetanud Tulevik valis rahaliste raskuste tõttu vabatahtliku väljakukkumise. Tammeka säilitas oma koha Meistriliigas võites üleminekumängudel Esiliiga teise koha meeskonda JK Tallinna Kalevit.
Formaadi muutus.
Hooaja avamise hilinemise ja paljude edasi lükatud kohtumiste tõttu lühendati hooaega. Tavapärase formaadi asemel, kus iga meeskond mängib iga teise meeskonnaga neli korda, jagatakse liigatabel pärast kolmandat läbimängimist (27. mängu) kaheks, kuus parimat ja alumised neli, kus iga meeskond mängib veel korra oma osa meeskondade vastu.
Liigatabel.
Meistriliiga üleminekumängud.
Premium liiga 9. koha meeskond Tammeka mängis üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga 2. kohaga. 
"Tammeka võitis kokkuvõttes 3:0 ja säilitas Meistriliiga koha 2022. aasta hooajaks."
Mängutulemused.
Kokku mängiti neli vooru. Esimeses kolmes voorus mängisid meeskonnad omavahel kolm korda. Neljandas voorus jagati liiga kahte gruppi – kuus parimat ja viimased neli, kus mängiti iga meeskonnaga oma grupis veel korra.
1.-18. voor.
Meeskonnad mängisid omavahel kaks korda, kord kodus ja korra võõrsil.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #E8EDFF;"|0 : -2
 
 
 
 
19.-27. voor.
Meeskonnad mängisid omavahel korra, kas kodus või võõrsil.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Kuue parima 28.-32. voor.
Meeskonnad mängisid omavahel korra, kas kodus või võõrsil.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Viimase nelja 28.-30. voor.
Meeskonnad mängisid omavahel korra, kas kodus või võõrsil.
Ülehiinalise Rahvaesindajate Kogu Alaline Komitee

Ülehiinalise Rahvaesindajate Kogu Alaline Komitee (edaspidi RRKAK)' on Hiina Rahvavabariigi Ülehiinalise Rahvaesindajate Kogu (RRK) alaline osa. Hiina Rahvavabariigi seadusandlik võim on RRKAK ja RRK käes.
RRKAK viib läbi RRK valimisi ning saab kahekolmandikulise häälteenamusega valimisi kuni ühe aasta võrra edasi lükata. RRKAK koguneb iga kahe kuu tagant üheks nädalaks. RRKAK kutsub RRK kokku korra aastas ning siis, kui seda pooldab vähemalt viiendik saadikutest. RRKAK ametiaeg kestab, kuni uus RRK on enda alalise komitee valinud.
RRKAK saadikud ei tohi komiteesse kuulumise ajal olla ametis täidesaatva- või kohtuvõimu juures ega mõnes järelevalveametis. RRK liikmetel sellist piirangut ei ole.
RRKAK-l on seaduse tõlgendamise, ka põhiseaduse, pädevus. Hiina seaduste kohaselt on seadusandlik võim Riiklikul Rahvakongressil ning kõrgeim kohtuvõim Kõrgeimal Rahvakohtul.
Põhiseaduse tõlgendamise märkimisväärne instants oli 1999. aastal seoses Hongkongi erihalduspiirkonna elamisõigusega kaasuses Lau Kong Yung "vs" immigratsioonidirektor. RRKAK jõudis Hongkongis alalise elamisõiguse saamise küsimust arutades Hongkongi põhiseaduse tõlgendamise kaudu Hongkongi valitsusega samale seisukohale.
RRKAK-d juhib esimees, keda peetakse poliitilises võimuhierarhias Hiina Kommunistliku Partei peasekretäri ja Hiina Rahvavabariigi peaministri järel tähtsuselt kolmandaks isikuks. Praegune esimees on Li Zhanshu.
Aed-piparrohi

Piparrohi, õieti aed-piparrohi ("Satureja hortensis") on üheaastane taim. Tänu eeterlikele õlidele on see aromaatne, vürtsikas ja veidi teravamaitseline. Looduslik leviala Kagu-Euroopast Lähis-Idani. 
Kasutatakse juurvilja- ja lihatoitudes. Sobib hästi ka suppide ja pajaroogade maitsestamiseks, täiendades hästi aedvilja-, seene-, läätse-, kapsa-, oa- ja maksatoitude maitset. Sobib ka juustutoitudesse (fondüüsse) või erinevatesse pasteetidesse. On üks Herbes de Provence koostisosa.
Helvi Hämäläinen

Helvi Hämäläinen (16. juuni 1907 Hamina – 17. jaanuar 1998 Espoo) oli soome kirjanik.
Ta kirjutas nii proosat kui ka luulet.
Tema debüütromaan "Hyväntekijä" ilmus 1930. aastal.
Eesti keeles on tema teostest kirjastuses Eesti Raamat Ants Paikre tõlkes ilmunud lühiromaan "Väejooksik" (1990; originaalpealkiri "Karkuri"). Romaan räägib traagilistest sündmustest 1944. aasta sõjasuvel.
Ḩādībū

Ḩādībū (araabia keeles حديبو), varem tuntud ka kui Tamrida (تمريدة), on rannikulinn Sokotra saare põhjaosas. Ḩādībū's elab 2004. aasta loenduse põhjal 8545 inimest, mis teeb sellest suurima linna Sokotra saarestikus. Ḩādībū on ka Sokotra saare kahest rajoonist idapoolsema, Hidaybū rajooni, pealinn.
Sokotra lennujaam asub Ḩādībū'st 12 kilomeetri kaugusel, Qād̨ub'i linna lähistel. 20. juunil 2020. aastal hõivasid linna Lõuna-Jeemeni üleminekunõukogu (STC) väed.
Daniel Nathans

Daniel Nathans (30. oktoober 1928 Wilmington, Delaware – 16. november 1999 Baltimore, Maryland) oli Ameerika Ühendriikide mikrobioloog.
1978. aastal anti talle, Hamilton Smithile ja Werner Arberile Nobeli meditsiiniauhind restriktaaside avastamise eest.
Ilmar Tiismaa

Ilmar Tiismaa (13. september 1940 – 18. märts 2021) oli eesti agronoom, majandijuht ja ilmavaatleja.
Veel 2009. aastal oli ta Lõpe koolis õpetaja.
Ilma ennustas ta seapõrna pealt.
Huvilaev

Huvilaev on veekogul vaba aja veetmise või merendushuvi eesmärgil valmistatud või kasutatav laev või muu veesõiduk. 
Huvilaeva võidakse kasutada ka harrastuskalapüügiks.
Õiguslikult on huviveesõiduk määratletav üldjuhul, kui: 
Ehituslikult on huviveesõiduk tavaliselt:
Zweli Mkhize

Zwelini Lawrence Mkhize (sündinud 2. veebruaril 1956 Pietermaritzburgis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress) ja arst.
Zweli Mkhize lõpetas 1982. aastal Natali Ülikooli bakalaureusekraadiga meditsiini ja kirugia erialal. 1983. aastal oli ta internatuuris McCordsi haiglas Durbanis. 
1984–1986 töötas ta Edendale'i haiglas Pietermaritzburgis. 1986. aastal oli ta sunnitud eksiili minema. Seejärel töötas arstina Svaasimaal ja Zimbabwes. 1991. aastal pöördus ta pagendusest tagasi ja töötas lühikest aega Themba haiglas. 1991. aasta lõpul avas ta Pietermaritzburgis erapraksise. 
1994–2004 oli ta KwaZulu-Natali provintsi Tervisenõukogu liige ja 2005–2009 Rahanduse ja Majanduse Nõukogu liige. 6. maist 2009 kuni 22. augustini 2013 oli ta KwaZulu-Natali provintsi peaminister. 2012. aasta detsembrist kuni 2017. aasta detsembrini oli Aafrika Rahvuskongressi peavarahoidja. 27. veebruarist 2018 kuni 25. maini 2019 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi ühisvalitsemise ja traditsiooniliste asjade minister. 30. maist 2019 kuni 5. augustini 2021 oli Zweli Mkhize Lõuna-Aafrika Vabariigi tervishoiuminister.
2021. aasta juunis saatis president Cyril Ramaphosa Zweli Mkhize eripuhkusele pärast väiteid, et tema ministeerium sõlmis koroonaviiruse vastase võitlusega seotud lepinguid sideettevõttega, mida hoidsid kontrolli all tema endised kaaslased.
5. augustil 2021 teatas Zweli Mkhize tervishoiuministri ametikohalt tagasiastumisest.
2021. aasta septembris avaldatud politsei eriuurimisüksuse aruandest selgus, et toona Zweli Mkhize juhitud tervishoiuministeerium allkirjastas riigihankeid sideettevõttega Digital Vibes, mis oleks pidanud alustama pandeemiavastaseid kampaaniaid. Kuid need umbes 150 miljonit randi (9 miljonit eurot) kulutati mittesihipäraselt ja see võimaldas rikastada kahte Zweli Mkhize sugulast ja tema poega Dedani Mkhizet. Politseiuurijad nõudsid Zweli Mkhize suhtes sanktsioone ja tema endise direktori Anban Pillay vastutusele võtmist.
Süsta sadam

Süsta sadam on sadam Kopli poolsaarel Kopli lahe ääres, Põhja-Tallinna linnaosas, Süsta tänav 16 Tallinna linnas.
2019. aastal nimetas Tallinna linnavalitsus Põhja-Tallinnas Kopli asumis paikneva Piirivalvesadama jagamise tulemusena paiknevat kolm sadamat Süsta sadamaks, Piirivalvesadamaks ja Ketta sadamaks. 
Süsta tänav 16 kinnistule loodava sadama nimeks esitas Politsei- ja piirivalveamet Kaluri sadama nime ning Ketta sadama nime. Süsta tänav 21 kinnistule soovis amet Piirivalvesadama nime. 
Tallinna nimekomisjon toetas Ketta sadama ja Piirivalvesadama nimesid. Kaluri sadama nime osas märkis nimekomisjon, et Süsta sadama nimi sobiks piirkonda rohkem, kuna Süsta tänavalt on loodavale Süsta sadamale otsene ligipääs ning läheduses asub ka Süsta park, mis on heaks suunanäitajaks tulevase sadama leidmisel. Põhja-Tallinna Valitsus kooskõlastas sadamate nimed 8. juulil 2019.
Ketta sadam

Ketta sadam on sadam Kopli poolsaarel Kopli lahe ääres, Põhja-Tallinna linnaosas, Süsta tänav 19 Tallinna linnas.
2019. aastal nimetas Tallinna linnavalitsus Põhja-Tallinnas Kopli asumis paikneva Piirivalvesadama jagamise tulemusena paiknevat kolm sadamat Süsta sadamaks, Piirivalvesadamaks ja Ketta sadamaks. 
Süsta tänav 16 kinnistule loodava sadama nimeks sai Süsta sadam ning Süsta tänav 19 asuv sadam, Ketta sadama nime. Süsta tänav 21 kinnistule säilis Piirivalvesadama nimi. 
Tallinna nimekomisjon toetas Ketta sadama ja Piirivalvesadama nimesid. Põhja-Tallinna Valitsus kooskõlastas sadamate nimed 8. juulil 2019.
Tallinna 63. Põhikool

Tallinna 63. Põhikool oli vene õppekeelega üldhariduskool hariduslike erivajadustega lastele Tallinnas Mustamäel. Kooli aadress oli Vilde tee 120. 
Aastal 2007 liideti kool Lasnamäe Põhikooliga.
Tito Mboweni

Tito Titus Mboweni (16. märts 1959 Tzaneen – 12. oktoober 2024 Johannesburg) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress).
Keskkooli lõpetamise järel õppis Tito Mboweni aastatel 1979–1980 Põhjaülikoolis (tänapäeval Limpopo Ülikool) kaubandust. 1980. aastal läks ta poliitiliselt põhjustel eksiili Lesothosse, kus ühines Aafrika Rahvuskongressiga ja omandas Lesotho Ülikoolis 1985. aastal bakalaureusekraadi poliitikateaduste ja majanduse erialal. Magistrikraadi majanduse alal sai ta East Anglia Ülikoolis 1987. aastal. 1990. aastate algul pöördus ta pagendusest Lõuna-Aafrika Vabariiki tagasi ja oli seejärel Aafrika Rahvuskongressi majanduspoliitika osakonnajuhataja. 1994. aasta maist kuni 1998. aasta juulini oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi tööminister. 1999–2009 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi Reservpanga direktor. Alates 9. oktoobrist 2018 oli Tito Mboweni Lõuna-Aafrika Vabariigi rahandusminister. 5. augustil 2021 astus Mboweni rahandusministri ametist tagasi.
Andrzej Olechowski

Andrzej Marian Olechowski (sündinud 9. septembril 1947 Krakówis) on Poola poliitik ja ökonomist.
Andrzej Olechowski lõpetas Varssavis Planeerimise ja Statistika Kooli. Seejärel töötas ta Poola rahvapangas ja Kaubanduspangas. Majandusteaduste doktori kandidaadi kraadi kaitses ta 1979. aastal. 1982–1984 töötas ta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Kaubandus- ja Arengukonverentsis Genfis. 1985–1987 töötas ta Washingtonis Maailmapangas ökonomistina. 1987. aastal oli ta Poola Keskpanga direktori nõunik ja 1989–1991 asedirektor. 1991–1992 töötas ta Poola Välisministeeriumi riigisekretärina. 1992. aastal oli Poola rahandusminister. 1992–1995 oli ta Varssavi rahandusminister. 1995. aastal oli ta Poola välisminister.
Poola 2000. aasta presidendivalimistel kandideeris Andrzej Olechowski sõltumatu kandidaadina. Ta kogus 17,3% häältest ja jäi Aleksander Kwasniewski järel teiseks.
2001. aastal oli ta üks Kodanikuplatvormi asutajatest. 2002. aasta kandideeris ta Varssavi presidendiks (linnapeaks), kuid ei osutunud valituks. 2009. aastal lahkus Olechowski Kodanikuplatvormist.
Poola 2010. aasta presidendivalimistel osales Andrzej Olechowski sõltumatu kandidaadina. Ta kogus esimeses voorus 1,44% häältest ja ei pääsenud edasi teise vooru.
Eesti suursaadik ÜRO juures

Eesti alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures on Eesti Vabariigi alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures ja ÜRO juures oleva Eesti alalise esinduse juht. Tihtipeale nimetatakse Eesti alalist esindajat ka Eesti suursaadikuks ÜRO juures. 30. augustist 2022 on Eesti Vabariigi alaline esindaja ÜRO juures Rein Tammsaar. 
Ajalugu.
Pärast seda, kui Eesti sai Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni liikmeks 17. septembril 1991, valiti Eestist ÜRO juurde esindaja. Esimeseks Eesti alaliseks esindaja ÜRO juures sai külma sõja ajal Eesti järjepidevuse säilitaja New Yorgi peakonsul Ernst Jaakson.
Alaline esindaja

Alaline esindaja (prantsuse keeles "représentant permanent"; inglise keeles "permanent representative") on diplomaatiline ametikoht, missiooni juht rahvusvaheliste organisatsioonide juures.
Rahvusvahelisi organisatsioone, mis akrediteerivad oma liikmesriikide alalisi esindajaid:
Alalisi esindajaid nimetatakse sageli mitteametlikult suursaadikuteks. Näiteks Ameerika Ühendriikide suursaadik ÜRO juures on USA delegatsiooni ÜRO juures juht ja kannab ametlikku nimetust Ameerika Ühendriikide alaline esindaja ÜRO juures. Seejuures omab ta erakorralise ja täievolilise suursaadiku staatust. 
Mõned rahvusvahelised organisatsioonid (näiteks UNESCO) nimetavad nende poolt akrediteeritud alalist esindajat alaliseks delegaadiks.
Eesti.
Eestis on alaline esindaja kõrge diplomaatiline ametikoht, mis ametikohtade gradatsioonis omab kolmandat positsiooni (kantsleri ja asekantsleri järel) ning on võrdsustatud erakorralise ja täievolilise suursaadikuga.
Merike Kokajev

Merike Kokajev (sündinud 10. septembril 1956 Tartus) on Eesti diplomaat, olnud suursaadik Itaalias ja Valgevenes. 
Alates 1991. aastast töötab Kokajev Eesti välisministeeriumi teenistuses. Merike Kokajev räägib inglise, vene ja prantsuse keelt.
Elulugu.
Merike Kokajev on sündinud 1956. aastal Tartus ning 1982. aastal lõpetanud Leningradi Riikliku Ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse erialal. 
Alates 1991. aastast on Kokajev välisministeeriumi teenistuses. Kokajev on töötanud protokolli osakonnas esimese sekretärina, konsulina suursaatkonnas Brüsselis, aastatel 1999–2002 esimese sekretärina Eesti alalises esinduses Genfis ÜRO juures ning 2005–2008 New Yorgis Eesti alalises esinduses ÜRO juures inimõiguste ja relvastuskontrolli nõunikuna ning missiooni asejuhina. Aastatel 2005–2007 oli ta ÜRO Põlisrahvaste Püsifoorumi liige. 
Aastatel 2008–2010 oli Kokajev esimene Eesti suursaadik Indias. Ta resideeris Tallinnas. Aastatel 2010–2014 oli ta suursaadik Itaalias, San Marino Vabariigis ja Malta Vabariigis resideerimisega Roomas. Pärast seda oli Merike Kokajev tööl ministeeriumis Euroopa Liidu üldasjade ja Kagu-Euroopa büroo direktorina. 13. detsembrist 2016 kuni 31. juulini 2021 oli ta Eesti suursaadik Valgevenes.
Euroopa ujumisliit

Euroopa ujumisliit - LEN (prantsuse keeles: "Ligue Européenne de Natation", inglise keeles: "European Swimming League", saksa keeles: "Europäische Schwimmliga", hispaania keeles: "Liga Europea de Natación") on FINA-ga seotud veespordi (ujumine, vettehüpped, kõrgelt sukeldumine, kujundujumine, veepall ja avaveeujumine) Euroopa juhtorgan - see on Euroopa mandriühendus. Ametlikult loodi see 1927. aastal Bolognas ja alates 2015. aastast asub selle peakorter Nyonis.
LEN hõlmab 52 riiklikku ujumisföderatsiooni Euroopas ja hõlmab Iisraeli, mis on olümpiaspordi eesmärgil ühendatud Euroopaga. LEN-i üle teostab järelevalvet valitud juhatus (juhatus), kuhu kuuluvad 17 erinevat föderatsiooni esindavad liikmed. LEN teostab järelevalvet veespordi üle Euroopas.
Euroopa ujumisliidu liikmed.
LEN-i kuuluvad järgmised riiklikud föderatsioonid:
Siniša Mali

Siniša Mali (serbia keeles Синиша Мали; sündinud 25. augustil 1972 Belgradis) on Serbia poliitik ja ökonomist.
Siniša Mali lõpetas Belgradi Ülikooli majandusteaduskonna. Magistrikraadi majanduse ja rahanduse alal omandas ta Washingtoni Ülikoolis Saint Louises ("Washington University in St. Louis") Missouri osariigis Ameerika Ühendriikides. 
Algul töötas ta erasektoris finantsnõustajana. 2001. aastal oli ta erastamisministri asetäitja. 2001–2003 töötas ta Serbia Erastamisagentuuris pakkumiste keskuse juhatajana. 2014–2018 oli ta Belgradi linnapea. Alates 29. maist 2018 on ta Serbia rahandusminister. Lisaks on ta alates 26. oktoobrist 2022 Serbia asepeaminister.
Hiina Rahvavabariigi põhiseadus

Hiina Rahvavabariigi põhiseadus on Hiina Rahvavabariigi alusdokument. Selle võttis vastu V Riiklik Rahvakongress 4. detsembril 1982 ning seda on muudetud umbes iga viie aasta tagant. Tegu on Hiina Rahvavabariigi ajaloo neljanda põhiseadusega, varasemad võeti vastu aastatel 1954, 1975 ja 1978.
Kuigi tegu on "de jure" "kõrgeima juriidilise võimu" ja "riigi alusseadusega", on riigi võimupartei, Hiina Kommunistlik Partei (HKP), selle sätetest korduvalt üle astunud ning vaigistanud üleskutseid põhiseaduse järgimiseks. Lisaks ei saa põhiseaduse rikkumisi Hiina kohtutes vaidlustada ja Riikliku Rahvakongressi põhiseadus- ja õiguskomitee, mis peaks tegelema põhiseaduslikkuse järelevalvega, kunagi ühtegi seadust ega akti põhiseadusevastaseks kuulutanud.
Stelian Ion

Stelian-Cristian Ion (sündinud 24. juunil 1977) on Rumeenia advokaat ja poliitik (Päästke Rumeenia).
Stelian Ion lõpetas 2001. aastal Bukaresti ülikooli õigusteaduskonna. Seejärel tegutses ta advokaadina Constanțas. 2016–2020 oli ta Rumeenia parlamendi liige ja erakonna Päästke Rumeenia fraktsiooni asejuhataja. Alates 23. detsembrist 2020 kuni 1. septembrini 2021 oli ta Rumeenia justiitsminister.
Otto Hahn

Otto Emil Hahn (8. märts 1879 – 28. juuli 1968) oli saksa keemik ning tuumakeemia ja radioaktiivsuse uurimise teerajaja.
Hahn ja Lise Meitner avastasid raadiumi, tooriumi, protaktiiniumi ja uraani radioaktiivsed isotoobid. Ta avastas ka tuumaisomeeria. 1938. aastal avastasid Hahn, Meitner ja Fritz Strassmann tuumalõhustumise, mille eest sai Hahn 1944. aastal Nobeli keemiaauhinna. Tuumalõhustumise avastamine sai aluseks tuumareaktorite ja tuumarelva loomisele.
Hahn sai 1901. aastal Marburgi Ülikoolist keemia doktorikraadi. Pärast ülikooli lõpetamist õppis ta University College Londonis William Ramsay juures ja McGilli Ülikoolis Ernest Rutherfordi juures, kus ta avastas mitmeid uusi radioaktiivseid isotoope. 1906. aastal naasis ta Saksamaale ja asus tööle Berliini Ülikooli. 1912. aastal asus ta tööle Kaiser Wilhelmi Keemiainstituuti, kus ta oli radioaktiivsuse osakonna direktor.
I maailmasõjas teenis ta läänerindel ning sai Ypresi lahingus Raudristi II klassi autasu. Aastatel 1934–1938 uuris ta koos Lise Meitneri ja Fritz Strassmanniga isotoope, mis tekkisid uraani ja tooriumi neutronidega pommitamisel. Uurimistöö tulemusel avastasid nad tuumalõhustumise. Hahn oli natsismi ja juutide tagakiusamise vastu. Natside võimuletuleku järel arreteeriti mitmed Hahni kaastöölised või olid nad sunnitud riigist põgenema. 1938. aastal lahkus Saksamaalt ka Meitner. II maailmasõja ajal töötas Hahn natside tuumarelvaprogrammis, mistõttu viibis ta juulist 1945 kuni jaanuarini 1946 vangistuses.
Hahn oli Kaiser Wilhelmi Seltsi viimane president ja selle järglase Max Plancki Ühingu esimene president. Hahn oli Lääne-Saksamaa mõjukaim teadlane. Ta osales sõjajärgse Saksamaa teaduse ülesehitamises.
O2 (film)

"O2" on 2020. aastal valminud Eesti film. Film esilinastus 9. oktoobril 2020.
Callum McGregor

Callum William McGregor (sündinud 14. juunil 1993 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta liitus Celticu noorteakadeemiaga 2001. aastal. Profidebüüdi tegi ta hooajal 2013–14 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Notts County, kus ta mängis Celticust laenul, ja lõi sel hooajal liigas 12 väravat.
Alates hooajast 2014–15 on McGregor kuulunud Celticu põhikoosseisu. Celticu meeskonnas tegi ta debüüdi 2014. aasta juulis UEFA Meistrite Liiga eelringi mängus Islandi klubi KR Reykjavíki vastu ja lõi selles mängus ka värava. 13. augustil 2014 debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas mängus St Johnstone'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Celticuga on McGregor tulnud Šotimaa meistriks kokku kuus korda, lisaks on ta neli korda võitnud Šotimaa karika ja neli korda Šotimaa liigakarika. Hooajal 2018–19 valiti ta Šotimaa kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ja Celticu hooaja parimaks mängijaks.
Šotimaa jalgpallikoondises tegi McGregor debüüdi 9. novembril 2017 sõprusmängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 22. juunil 2021 Euroopa meistrivõistluste viimases alagrupimängus Horvaatia vastu.
Rahva Ülemkohus

Rahva Ülemkohus (hiina keeles 最高人民法院, "pinyin"is "Zuìgāo Rénmín Fǎyuàn"), ametlikult Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus on Hiina Rahvavabariigi mandriosa kõrgeim kohtuaste. Kui välja arvata kaasused, mida menetleb Hiina Rahva Keskvalitsuse Riikliku Julgeoleku Tagamise Amet Hongkongi Erihalduspiirkonnas, on erihalduspiirkondades Hongkongis ja Macaus eraldiseisvad õigussüsteemid, mis on ülesehitatud vastavalt Briti ja Portugali süsteemidele ning Rahvavabariigi ülemkohtu jurisdiktsioon sinna ei ulatu.
Rahva Ülemkohus on Hiina kõrgeim kassatsioonikohus, mis teostab järelevalvet kõikide alamate eri- ja kohalike kohtute üle. Ülemkohtus töötab kokku 340 kohtunikku, kes arutavad asju väiksemates koosseisudes. Kohtuprotsess koosneb neljast astmest, millest kaks on ülekuulamised.
Kristoffer Ajer

Kristoffer Vassbakk Ajer (sündinud 17. aprillil 1998 Rælingenis) on Norra jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brentford ja Norra jalgpallikoondises.
2014. aastal debüteeris Ajer Norra kõrgliigas IK Starti ridades.
2016. aasta veebruaris sõlmis Ajer lepingu Šotimaa kõrgliiga klubiga Celtic. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Celticust laenul Šotimaa kõrgliiga klubis Kilmarnock. Alates hooajast 2017–18 on Ajer kuulunud Celticu põhikoosseisu. Aastatel 2018–2020 tuli ta Celticuga kolmel hooajal järjest Šotimaa meistriks. Hooaegadel 2018–19 ja 2020–21 valiti ta Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Brentfordiga.
Norra jalgpallikoondises tegi Ajer debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Austraalia vastu.
Krisztina Tóth

Krisztina Tóth (sündinud 5. detsembril 1967 Budapestis) on ungari luuletaja, proosakirjanik, tõlkija ja kunstnik. Teda peetakse kaasaegse Ungari luule suurkujuks.
Tema ema oli kullassepp ja vanaisa graafik. Kohe algkoolist peale hakkas ta õppima võõrkeelena prantsuse keelt, 1986. aastal lõpetas rakenduskunsti kallakuga keskkooli skulptuuri erialal. Pärast keskkooli võttis ta õppimisest vaheaasta ja töötas rahvusmuuseumis. Seejärel õppis Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis kunstiteadust, kuid katkestas 1990. aastal õpingud ning veetis paar aastat (sh teise aasta kirjandusstipendiaadina) Pariisis. Ülikooli lõpetas ta 1992. aastal, siis omandas ka õpetajakutse.
Aastatel 1994–1998 korraldas ta Budapesti Prantsuse Instituudi töötajana kaasaegse kunsti näitusi.
Kirjanduslooming.
Tema esimene luulekogu "Őszi kabátlobogás" ilmus 1986. aastal ja pälvis kohe Miklós Radnóti medali. Esimene täiskasvanutele mõeldud lühiproosakogu "Vonalkód" (eesti keeles "Vöötkood") ilmus 2006. aastal.
Pariisi-perioodil tutvus ta lähemalt prantsuse luule ja luuletajatega ning 1996. aastal ilmus tema koostatud ungarikeelne prantsuse luule antoloogia. Pärast esimese lapse sündi 1998. aastal hakkas ta vabakutseliseks kirjanikuks ning kirjutas järjest mitu lasteraamatut. 
2022. aasta seisuga oli Krisztina Tóthil ilmunud 22 luulekogu, 14 jutukogu ja novelliraamatut, 2 romaani ("Akvárium" (2013) ja "A majom szeme" (2022)), 12 tõlkeraamatut ning kümmekond kirjandusõpikut ja lugemikku põhikoolile. Tema luuletusi on viisistatud ja plaadistatud. Krisztina Tóthi teoseid on tõlgitud bulgaaria, eesti, horvaadi, inglise, itaalia, hispaania, makedoonia, poola, prantsuse, rootsi, saksa, serbia, slovaki, sloveeni, soome, tšehhi ja türgi keelde. 
Kunstilooming.
Vahelduseks kirjandusloomingule viljeleb ta klaasikunsti ja loob meelsasti vitraaže.
Niko Peleshi

Niko Aleks Peleshi (sündinud 11. novembril 1970) on Albaania poliitik. Ta kuulub Albaania Sotsialistlikku Parteisse.
Niko Peleshi lõpetas Tirana Polütehnilise Ülikooli elektriinsenerina. 
Seejärel töötas ta Korçës erasektoris ja oli aastatel 2001–2004 Korçë Kaubandus-Tööstuskoja juhataja. 2004. aasta oktoobris sai ta Korçë maakonna prefektiks. 
2005. aastal valiti ta Albaania Sotsialistliku Partei Korçë piirkonna esimeheks. 2007–2013 oli ta Korçë linnapea. Alates 2012. aastast kuulub ta Albaania Sotsialistliku Partei eestseisusse. 
2013. aasta septembrist kuni 2017. aasta maini oli ta Albaania asepeaminister. 2017. aasta mais valiti ta Albaania parlamenti. 2017. aasta septembrist kuni 2019. aasta jaanuarini oli ta Albaania põllumajandusminister. Alates 4. jaanuarist 2021 kuni 30. juulini 2024 oli ta Albaania kaitseminister.
Kristen Iversen

Kristen Iversen (sündinud 5. märtsil 1958 Des Moinesis Iowa osariigis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, kes kirjutab aimekirjandust, ilukirjandust ja memuaare.
Bea Palya

Bea Palya (sünninimi Beáta Palya; sündinud 11. novembril 1976 Makós) on ungari folkmuusika laulja ja laulukirjutaja, vahel esineb ta ka filmides näitleja või lauljana.
Ta lõpetas Loránd Eötvösi Ülikoolis etnograafia eriala 2002. aastal.
Alaksandra Hierasimienia

Alaksandra Hierasimienia (valgevene keeles: Аляксандра Віктараўна Герасіменя; sündinud 31. detsembril 1985 Minskis) on endine valgevene ujuja, Euroopa ja maailmameister. 26. detsembril 2022 mõistis Minski linnakohus ta poliitilistel põhjustel tagaselja 12 aastaks vangi. 
Sportlaskarjäär.
Veebruaris 2001 võitis Valgevene meistrivõistlustel kaks kuldmedalit, 50 m ja 100 m seliliujumises.
2003. aastal ta diskvalifitseeriti dopingu tarvitamise eest neljaks aastaks. Hiljem lühendati karistust kahe aasta võrra. 
2010. aastal võitis Euroopa meistrivõistlustel Budapestis 50 m seliliujumises kuldmedali ja 100 m vabaltujumises hõbemedali. 2011. aastal maailmameistrivõistlustel Shanghais jagas ta taanlanna Janette Otteseniga esikohta 100 meetri vabaltujumises.
2012. aasta olümpiamängudel Londonis võitis 2. augustil 100 m vabaltujumises Valgevene rahvusrekordiga (53,38 sekundit) hõbe- ja 4. augustil 50 meetri vabaltujumises samuti Valgevene rahvusrekordiga (24,28 sekundit) hõbemedali.
2012. aasta lõpus tuli ta 50 meetri vabaltujumises Chartresis Euroopa meistriks ja seejärel Istanbulis maailmameistriks.
2013. aasta suvel võitis ta Kaasani universiaadil kolm kuldmedalit (50 ja 100 meetrit vabalt, 50 meetrit liblikat) ja ühe hõbemedali (50 meetrit selili). 50 meetri vabaltujumise distantsil võitis ta kolmanda universiaadi järjest.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis 50 m vabaltujumises pronksmedali.
7. augustil 2019 teatas Aleksandra Hierasimienia sportlaskarjääri lõpetamisest. 
Poliitiline tegevus.
18. augustil 2020 andis koos veel 2000 valgevenelasega allkirja avalikule kirjale, milles nõuti 9. augustil 2020 toimunud Valgevene presidendivalimiste kehtetuks tunnistamist ja poliitvangide vabastamist.
14. oktoobril 2020 sai teatavaks tema siirdumine Vilniusse, kus ta asus juhtima Valgevene sportlaste solidaarsusfondi, mis kaitseb Valgevene võimude poolt taga kiusatud sportlasi. 
2. aprillil 2021 algatati tema suhtes kriminaalasi Valgevene kriminaalkoodeksi artikli 361 alusel, mis käsitleb "meedia või interneti kaudu tehtud üleskutseid panna toime tegusid, mille eesmärk on kahjustada Valgevene Vabariigi riiklikku julgeolekut". 22. aprillil 2021 kandsid Valgevene võimud ta tagaotsitavate nimekirja. 25. veebruaril 2022 evakueeriti ta koos perega pärast Venemaa sõjalist sissetungi Kiievist Varssavisse. 2022. aasta märtsis konfiskeerisid Valgevene võimud tema maja Drozdis.26. detsembril 2022 mõistis Minski linnakohus talle tagaselja 12-aastase vangistuse üldrežiimiga koloonias, süüdistatuna avalikes üleskutsetes sooritada tegusid, mille eesmärk on kahjustada riigi julgeolekut (Valgevene kriminaalkoodeksi 275-Z artikkel 361).
Adelaida Avagjan

Adelaida Avagjan (armeenia keeles: Ադելաիդա Հովսեփի Ավագյան; 6. aprill 1924 Jerevan – 12. mai 2000 Williamsburg, Virginia) oli armeenia hügieenik, arst ja arstiteadlane.
1969–1994 oli ta Armeenia üldhügieeni ja kutsehaiguste instituudi toitumishügieeni labori juht. 
1998. aastal kolis ta tütre juurde Ameerika Ühendriikidesse, 2000. aastal diagnoositi tal vähk ja kolm kuud hiljem ta suri.
Heranuš Aršakjan

Heranuš Aršakjan (armeenia keeles Հերանուշ Արշակյան; 28. juuli 1887 Konstantinoopol – 27. märts 1905 Konstantinoopol) oli armeenia luuletaja.
Ta sündis Konstantinoopolis Beşiktaşi linnaosas. Ta oli kolmeaastane, kui suri tema isa, kes oli sealse armeenia kogukonna eestvedaja. Haridusteed alustas kümneaastaselt Bakırköy prantsuse koolis, hiljem õppis Beşiktaşis armeenia koolis. Õpetajad tema koolis vaimustusid Heranuš Aršakjani loovkirjutamisoskusest ja toetasid tema arengut, kuid arsti soovitusel pidi ta terviseprobleemide tõttu kolima tööstuspiirkonnast puhtama õhuga looduslikku keskkonda. Ta asus elama Yedikule naabruskonda ning sealne kaunis loodus mõjutas tugevalt tema loomingut.
Heranuš Aršakjan suri 18-aastaselt tuberkuloosi. 
Trükis (ajalehes) ilmusid tema luuletused alles pärast tema surma. Heranuš Aršakjani loomingut ja elu Konstantinoopolis tutvustava raamatu avaldas 1910. aastal armeenia tõlkija ja luuletaja Hrant Nazareantsh.
Vietka rajoon

Vietka rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1559 km². 2018. aasta seisuga elas seal 17 838 inimest. Rajoon piirneb idas Venemaaga.
Rajoon moodustati 1926. aastal, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Aastal 1962 liideti rajoon Homieli rajooniga; see moodustati taas tänapäevastes piirides aastal 1965. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Chalči, Daniłavičy, Janova, Małyja Niamki, Niehlubka, Prysno, Raduha, Staŭbuni, Śviaciłavičy, Šarscini ja Vialikija Niamki külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Vietka linn, mis on ka rajooni halduskeskus.
Teisi asulaid: Šarscin, Kazackija Bałsuny, Raduha, Chalč.
Rajooni keskmine kõrgus on 118 meetrit, kõrgeim koht ulatub 188,9 meetrit üle merepinna (endise Staroje Zakružža küla juures). Tähtsaimaks jõeks on Sož, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Biesiedź. Rajoonis leidub turvast ja kriiti.
2009. aasta seisuga oli elanikest 88,79% valgevenelasi, 8,5% venelasi, 1,53% ukrainlased ja 1,18% muust rahvusest inimesi. 60,31% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 38,55% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 33,25% elanikke, vene keelt aga 65,45%.
Tšornobõli katastroofi järel saastus suur osa rajoonist, mistõttu 59 asulat ja kaheksa külanõukogu likvideeriti ning elanikud asustati ümber.
Kazackija Bałsuny

Kazackija Bałsuny (transkribeerituna Kazatskija Balsunõ) on küla Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajooni Vialikija Niamki külanõukogus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 68 ja rajooni keskusest Vietkast 45 kilomeetri kaugusel Vene piiri ääres Biesiedźi jõe kaldal.
Külas on klubihoone.
Ajalugu.
Küla kohta on esimesed teated aastast 1640, mil see kuulus Smolenski vojevoodkonda. Hiljem hakkas kuuluma Hetmaniriiki, kus jäi Starodubi polku ja algselt Polgusotnja, hiljem Novoje Mesto sotnja aladele. Tegemist oli paigaga, kus kasakad sõjaväeteenistuse eest maid said ja see aitas asula kasvule kaasa. Aastast 1782 kuulus küla Tšernigovi kubermangu Suraži maakonda. Aastal 1901 mainiti külas asuvat pühakoda. Hiljem hakkas küla kuuluma Gomeli kubermangu, kus jäi Klintsõ maakonda.
8. detsembrist 1926 16. juulini 1954 oli küla samanimelise külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1926 olid külas postkontor ja kool. Aastal 1930 moodustati seal kolhoos. Toona töötas külas neli tuulikut, seal oli ka sepikoda. Teise maailmasõja ajal asus külas Saksa vägede tugipunkt. 27. jaanuaril 1943 lasid karistussalklased sidemete eest partisanidega maha 18 küla elanikku. Sõjas hukkus 149 küla elanikku. Aastast 1959 kuulus küla Niamki sovhoosi.
Diviisikindral

Diviisikindral on sõjaväeline auaste, kõrgem ohvitser, mis vastab paljudes riikides kindralmajori auastmele.
Diviisikindrali auaste on kasutusel mitmes riigis, sealhulgas Prantsusmaal, Hispaanias, Itaalias ja Poolas.
Diviisikindral on korpusekindralist madalam ja brigaadikindralist kõrgem. Vastab NATO koodile OF-7.
Prantsusmaa.
Diviisikindrali auaste (prantsuse keeles "général de division") võeti Prantsusmaal kasutusele 1790. aastatel, asendades sellega kuningriigiaegse kindralleitnandi auastme. Napoleoni armees oli diviiskindralist kõrgem vaid keisririigi marssali auaste (korpusekindrali ja armeekindrali auastmed võeti kasutusele hiljem).
Maria Bakalova

Maria Bakalova (bulgaaria keeles Мария Вълчева Бакалова; sündinud 4. juunil 1996 Burgases) on bulgaaria näitleja.
Ta sai tuntuks filmis "Borat 2" Tutar Sagdiyevi rollis.
Aleksander Kirm

Aleksander Kirm (29. september 1918, Tõlliste vald, Valgamaa 1918 – 22. august 2015) oli eesti leiutaja.
Elukäik.
Aleksander Kirm sündis 1918. aastal Valgamaal. Ta teenis Eesti kaitseväes ja seejärel Saksa sõjaväes. Pärast juunipööret 1940 oli ta aktiivne RO liige ja seetõttu II maailmasõja ajal SD poolt tagaotsitav. 8. detsembril 1943 astus ta Soome mereväkke, kus teenis Soome rannakaitses ja kerglaevastikus. Tagasi Eestisse jõudis 2. septembril 1944 ja töötas Klooga õppelaagris. 1950 lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi. 1951 ta arreteeriti ja mõisteti 25+5 aastaks vangilaagrisse, Vorkuta söekaevandusse. 8. augustiil 1956 vabanes vangilaagrist ja asus tööle Tallinna Ilmarise tehases konstruktorina. Hiljem töötas ligi 24 aastat Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonnas lepingulise vaneminsenerina ning viimaks Tartu Ülikooli arendus- ja konsultatsioonikeskuse Estorex peadirektorina. 
Leiutustegevus.
Aleksander Kirmi kogusse kuulub 36 leiutist, millest 17 oli töösse rakendatud. Nende sekka kuuluvad:
Heino Rebane (korvpallitreener)

Heino Rebane (sündinud 24. veebruaril 1958 Kiviõlis) on eesti korvpallitreener.
Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna 22. Keskkooli. Ta õppis aastatel 1984–1986 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonnas.
Ta oli aastatel 1989–1998 Baltika korvpallimeeskonna peatreener.
Ta oli Kert Kesküla esimene treener.
2015. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2015. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 29. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Itaalias ja Bulgaarias. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis.
Esimest korda krooniti Euroopa meistriks Prantsusmaa, kes võitis finaalis 3:0 Sloveeniat. Turniiri kõige väärtuslikumaks mängijaks (MVP) valiti Prantsusmaa diagonaalründaja Antonin Rouzier.
Eesti võrkpallikoondis kvalifitseerus põhiturniirile kvalifikatsiooniturniiri kaudu. Põhiturniiri alagrupimängudes jäädi ühe võidu ja kahe kaotusega alagrupi kolmandaks, mis tagas võimaluse mängida "play-off" ringis koha eest veerandfinaalis. "Play-off" ringis oli vastaseks Serbia, kellele kaotati 2:3. Sellegipoolest tegi koondis seni parema tulemuse Euroopa meistrivõistlustel ning lõpptulemuseks jäi 11. koht.
2013. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2013. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 28. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Taanis ja Poolas. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist.
Esmakordselt krooniti Euroopa meistriks Venemaa, kes võitis finaalis 3:1 Itaaliat. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Venemaa keskblokeerija Dmitri Musserski.
Eesti võrkpallikoondis põhiturniirile ei kvalifitseerunud.
2011. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2011. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mida korraldati 27. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Austrias ja Tšehhis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis.
Teist korda krooniti Euroopa meistriks Serbia, kes võitis finaalis 3:1 Itaaliat. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Serbia diagonaalründaja ja kapten Ivan Miljkovic.
Eesti võrkpallikoondis kvalifitseerus põhiturniirile läbi kvalifikatsiooniturniiri. Põhiturniiri alagrupimängudes jäädi ühe võidu ja kahe kaotusega alagrupi kolmandaks, mis tagas võimaluse mängida "play-off" ringis koha eest veerandfinaalis. "Play-off" ringis oli vastaseks Bulgaaria, kellele kaotati 0:3. Koondis saavutas 12. koha, mis oli seni parim tulemus Euroopa meistrivõistlustel.
2009. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2009. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 26. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Türgis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis.
Esimest korda tuli Euroopa meistriks Poola, kes võitis finaalis 3:1 Prantsusmaad. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Poola ründaja Piotr Gruszka.
Esimest korda kvalifitseerus põhiturniirile Eesti võrkpallikoondis. Finaalturniiri alagrupifaasis ühtegi võitu ei saavutatud ning jäädi alagrupi viimaseks. Lõppkohaks jäi 14.
2007. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2007. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid 25. meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis. Need toimusid Venemaal. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist.
Esimest korda krooniti Euroopa meistriks Hispaania, kes võitis finaalis 3:2 Venemaad. Turniiri väärtuslikumaks mängijaks (MVP) valiti Venemaa diagonaalründaja Semjon Poltavski.
Eesti võrkpallikoondis põhiturniirile ei kvalifitseerunud.