tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti olümpiamängudel

 
1918. aastal iseseisvunud Eesti riik osales esimest korda oma koondisega juba 1920. aasta suveolümpiamängudel, kuigi Eesti Olümpia Komitee asutati alles 1923. aastal. Esimeseks taliolümpiaks olid 1924. aasta taliolümpiamängud. Eesti sportlased võtsid osa olümpiamängudest kuni Nõukogude Liit okupeeris Eesti 1940. aastal. 1980. aasta suveolümpiamängude purjeregatt toimus Tallinnas. Pärast riigi taasiseseisvumist 1991. aastal on Eesti osalenud kõigil olümpiamängudel. Eesti on kõige rohkem medaleid võitnud maadluses (11), suusatamises (7), tõstmises (7) ja kergejõustikus (6).
Eesti suveolümpiamängudel.
Kokkuvõte.
2016. aasta suveolümpiamängude kavas olnud spordialadest ei ole Eesti sportlased kunagi osalenud golfis, käsipallis, maahokis, ragbis ning ratsutamises. Lisaks ei ole osaletud veespordialade sekka kuuluvates kujundujumises ja vettehüpetes.
Eesti taliolümpiamängudel.
Kokkuvõte.
Viimatiste taliolümpiamängude (2018) kavas olnud 15 spordialast ei ole Eesti sportlased kunagi osalenud bobisõidus, curlingus, jäähokis, lumelauasõidus, lühirajauisutamises, skeletonis ja vigursuusatamises.
Nõgeseliblikas

Nõgeseliblikas ("Araschnia levana") on koerlibliklaste sugukonda kuuluv liblikas.
Nõgeseliblikal on kaks põlvkonda, mis erinevad tugevasti välimuselt. Kevadpõlvkonna liblikail (f. "levana") on tiivad pruunikirjud, suvepõlvkonna valmikuil (f. "prorsa") aga mustad valge kirjaga. 
Röövikud toituvad pesakonniti kõrvenõgesel.
Nõgeseliblikal on aastas kaks põlvkonda, mis erinevad teineteisest värvuse poolest. Kevadise põlvkonna liblikatel on roostepunased tiivad keerulise musta mustri ja valgete punktidega eestiiva tipu juures. Suvisel põlvkonnal on pruunikasmustad tiivad valgete või kollakasvalgete laikudega eestiibadel ja samavärvilise vöödiga tagatiibadel. Värvierinevus on seotud liblikanukkude erineva kasvutemperatuuriga.
Ovogenees

Ovogenees on munaraku areng ovogoonist küpse munarakuni. Ovogoonid on munaraku eellased, millest suguküpsuse saabudes valmivad munarakud.
Naisel lõpeb ovogoonide paljunemine looteeas. Esimese eluaasta lõpuks on need rakud meiootilise jagunemise esimeses profaasis.
Amnion

Amnioniks ehk lootevesikestaks ehk veekestaks ehk lootepõieks nimetatakse embrüot ümbritsevat sisemist lootekesta.
Esineb roomajatel, lindudel ja imetajatel (sealhulgas ka inimestel), nende ühisnimetus on amnioodid.
Amnioni areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Imetajatel.
Inimestel.
Loote embrüonaalne areng toimub naise kehas. Amnion tekib lootevälisest ektodermist ja seda katvast mesenhüümist. Amnioni membraani sisekest sisaldab hulgaliselt kattekoerakke. Amnionipõieke areneb ja moodustab kogu loodet ümbritseva amnioniõõne. Õõs hakkab alates 4. arengunädalast täituma amnionivedelikuga.
Alates 10. arengunädalast kuni 12. arengunädalani liitub amnioniga kõldkest.
Amnioni biokeemiline koostis.
Amnion sisaldab rohkelt lipiide: kolesterooli, triglütseriide ja vabu rasvhappeid, fosfolipiide jt. 
Patoloogia.
Lootepõie ja lootevee põletik on amniit.
Gameet

Gameet on organismi sugurakk. Eristatakse kahte tüüpi gameete: munarakud ja seemnerakud. Gameetide ühinemisel saab tekkida sügoot, viljastatud munarakk, millest areneb soodsate tingimuste korral uus hulkrakne organism. Gameedid on mitmeski mõttes eripärased rakud. Nad erinevad keharakkudest, somaatilistest diploidsetest rakkudest kromosoomi arvu poolest. Sugurakud on haploidsed (kahekordselt vähenenud kromosoomistikuga) rakud. Samuti ei kuulu gameedid ühegi organismi koe koosseisu. Lisaks sellele on sugurakud nii öelda kehavõõrad — väljaspool suguelundeid või muid selleks ette nähtud kohti kutsuks nad esile keha kaitsereaktsiooni, immuunvastuse. Rakutuum on spermi mõõtmetega võrreldes suhteliselt suur, munaraku mõõtmetega võrreldes aga väike. Arengubioloogias väljendatakse seda tuuma-tsütoplasma suhtena. Spermis on nende mahuline vahekord umbes 1:1 (50%/50%), munarakus 1:1000, tavalises keharakus 1:100. Sugurakud tekivad täiskasvanud organismis mitoosi teel. Sugurakkude arengut nimetatakse gametogeneesiks.
Sõna gameet etümoloogia on tulnud vanakreeka keelest. Gametes γαμέτης "abielumees" / gamete γαμετή "abielunaine".
Nehatu looduskaitseala

Nehatu looduskaitseala on looduskaitseala Pärnumaal Lääneranna vallas Rame, Nehatu, Pivarootsi Paatsalu, Hõbesalu ja Muriste külas ().
Kaitseala pindala on 1011,3 ha. Nehatu looduskaitseala koos Puhtu-Laelatu looduskaitsealaga on nimetatud Ramsari-alade hulka. Kaitseala kattub ka Natura aladega Väinamere linnuala ja Väinamere loodusala. Kaitseala ajalugu ulatub 1957. aastasse, mil kaitse alla võeti Nehatu sooalad ja selle elustik. Looduskaitsealaks organiseeriti see 2001. aastal.
Nehatu kaitseala põhieesmärk on Nehatu soo, praeguste ja endiste merelahtede, roostike ning vee- ja rannikulinnustiku kaitse. Nehatu soo on kujunenud endise merelahe kinnikasvamise tagajärjel umbes 4500 aastat tagasi. Seal leidub väikseid reliktseid madalaveelisi jäänukjärvi. Soopinna kõrgus on 2,5-3,8 m. Nehatu soos esinevad ühed suuremad Atlantilise kliimaperioodi relikti - lääne-mõõkrohu kogumikud Eestis. Kaitseala on tähtis lindude rändepeatuspaik. Kaitseala läbivad või sellel asuvad järgmised veekogud: Kuuendiku kraav, Hõbesalu kraav, Kangruaadu järv, 5 Nehatu soo laugast, Lammastejärv, Kiissa järv, Kiissa laht, Käomardi laht, Teotalli laht, Kahvatu laht.
Kaitstavad loomaliigid: merikotkas ("Haliaeetus albicilla"), roo-loorkull ("Circus aeruginosus"), tilder ("Tringaea"), rändel sookurg ("Grus grus"). Kaitstav taimeliik: "Cladium mariscus". 
Nehatu looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000175.
Kontsentratsioon

Keemias ja tehnoloogias on kontsentratsioon suurus, mis iseloomustab komponentide arvulist vahekorda lahuses või segus. Kontsentratsioon näitab mingi koostisosa suhtelist sisaldust ainesegus või lahuses. 
Kontsentratsioonide määramine kuulub analüütilise keemia valdkonda. 
Lahuse kontsentratsioon.
Homogeensete lahuste lahustunud aine (komponendi) sisaldus esitatakse lahuse mahuühikus. Kontsentratsioon sõltub mingil määral temperatuurist, kuna sellest sõltuvalt muutub lahuse ruumala. Peamiselt kasutatakse järgmisi kontsentratsiooni väljendamise viise:
Tulenevalt vajadustest on seoses lahustega kasutusel mugavamad kontsentratsiooni väljendamise viisid:
Lahuse kontsentratsioonide väljendusviiside ülevaade.
Võttes arvesse ainete (lahuste) tihedust ja ainehulkasid, saab kontsentratsiooni erinevaid esitusviise üksteiseks ümber arvutada. Aine moolide arv "ni" on aine massi ja molaarmassi suhe "ni = mi/Mi". 
Tabelis on toodud aine kontsentratsiooni (indeksiga "i") arvutamise valemid ja mõõtühikud (indeks "tot" märgib kogu lahust).
Aine suhteline sisaldus.
Tööstuses, keskkonnakeemias ja toidukeemias ning seoses bioproovidega kasutatakse mitmeid praktikas mugavamaid suhtelise sisalduse (sisuliselt kontsentratsiooni) väljendamise viise:
Ülilahjendatud lahuste puhul, näiteks biokeemias, kasutatakse milligrammprotsente (mg-%; siin on lahustunud aine mass antud milligrammides) ja mikrogrammprotsente (γ-%; siin on lahustunud aine mass antud mikrogrammides)
1012ppt = 106ppb = 1000ppm = 1‰ = 0,1%
Piirkontsentratsioon ehk lubatud piirsisaldus (LPK) on (kahjuliku) aine sisaldus – tavaliselt seadusega määratud kontsentratsioon – keskkonnas, joogivees, toiduainetes jm.
The Open Door

"The Open Door" on ansambli Evanescence teine stuudioalbum.
Album anti välja Poolas 25. septembril 2006. Esimene singel sellelt albumilt oli "Call Me When You're Sober" (ilmus 31. juulil 2006).
Toomas Sutt

Toomas Sutt (11. november 1938 Pärnu – 5. juuli 1994 Tartu) oli eesti teadusfilosoof ja bioloog-geneetik, kelle peamisteks uurimisvaldkondadeks olid eluteaduste alused ja evolutsiooni suunalisuse probleem. 
Hiljem lisandus tugev huvi bioeetika küsimuste vastu, sealhulgas seoses antroopsusprintsiibiga. T. Sutt on avaldanud üle 70 teadusartikli ja sadakond esseed teoreetilise bioloogia, evolutsiooniteooria, bioloogia filosoofia, bioloogia ajaloo ja teoreetilise ökoloogia alalt. Toomas Sutt oli ka teadusliku mõtteviisi ja uute teadussaavutuste populariseerija.
Ta osales K. E. von Baeri muuseumi loomises ja tema teaduspärandi tutvustamises; oli Baeri 200. sünniaastapäeva puhul korraldatud rahvusvahelise konverentsi peakoordinaator. Ka oli ta juhtivalt tegev rea rahvusvaheliste ja kohalike teoreetilise bioloogia ja evolutsiooniteooria alaste teadusfoorumite korraldamisel ning vastavate publikatsioonide toimetamisel ja kirjastamisel.
Haridus.
Toomas Sutt lõpetas 1957. aastal Pärnu I Keskkooli. Enne 1961. aastal Tartu Riiklikku Ülikooli astumist töötas ta Pärnu Tsentraal-Töö-Hoiukassa kontrolörina ja Eesti Põllumajandusprojektis tehnikuna. 1966. aastal lõpetas ta ülikooli bioloog-geneetikuna. 
1970–1973 õppis Toomas Sutt paralleelselt Tartu ja Leningradi Ülikooli juures aspirantuuris.
1974. aastal sai ta Leningradis kandidaadikraadi (PhD) filosoofias väitekirjaga "Filosofskije aspekty problemy napravlennosti organicheskoj evoljucii". 
1979–1992 oli ta seotud Eesti Põllumajandusakadeemia (praegune Eesti Maaülikool) filosoofia kateedriga.
Töö bioloogia vallas.
1973. aastast töötas ta Eesti TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis (1973–1974 vanemteadurina; 1974–1975 teadussekretärina; 1975–1990 bioloogia ajaloo sektori ja evolutsiooniprobleemide labori juhatajana; 1990 vanemteadurina ja K. E. von Baeri muuseumi juhatajana). Toomas Sutt oli Baeri muuseumi tegelik rajaja, esimene juht ja kogumike sarja Folia Baeriana eestvedajaid, autor ning toimetaja.
Aastail 1993–1994 oli Toomas Sutt Tartu Ülikooli loodusteaduste filosoofia dotsent. Selleks ajaks oli ta avaldanud 45 teadusartiklit ja 26 teaduslikku teesi. Ta on esinenud teaduslike ettekannetega Olomoucis, Ostravas (1986), Helsingis (1989), Jyvaskyläs, Oulus, Prahas (1990), Aachenis, Münsteris (1991). 
1992. aasta septembrist novembrini oli ta Münsteris külalisõppejõud.
Tsitaat.
"Eriline koht üldinimlike väärtuste hulgas kuulub kodule. Just selle väärtuse kaudu jõudis meie rahva teadvusse tõsiasi, et ökoloogiline globaalprobleem ei ole midagi abstraktset, Eestimaast eemal või kaugel olevat, vaid meie endi ja meie järglaste saatus, meie vahetut kodu ja kodumaad ning meie ürgkodu – loodust – puudutav ja ohustav fenomen. Ökoloogilise situatsiooni teadvustamise märksõnaks ei ole fosforiit, isegi mitte P4O10, vaid kodu."
Pere.
Tema pojad on Jaak-Kristian Sutt ja Andres Sutt.
Toitumistüüp

Toitumistüüp (ehk troofia ehk esmane toitumistüüp) on organismide toidusaamise põhimõtteline viis. 
Üldbioloogias ja ökoloogias jaotatakse toitumistüüpe kolme üldise toidu komponendi (energiaallika, elektronidoonori ja süsinikuallika) päritolu järgi. Niisuguses klassifikatsioonis kasutatakse troofia tüüpide tähistamisel kuut eesliidet.
Kui energiaallikaks on:
Kui elektroni andjaks (doonoriks) on:
Kui süsiniku allikaks on:
Selle klassifikatsiooni alusel on võimalik kaheksa erinevat toitumistüüpi, mis kõik ka erinevatel organismidel Maal esindatud on. Nende nimetamisel kombineeritakse kuut eesliidet samas (energiaallikas, elektronidoonor, süsinikuallikas) järjekorras.
Näiteks enamik rohelisi taimi on fotolitoautotroofid, loomad ja nende seas inimene kuuluvad kemoorganoheterotroofide hulka. 
Tihti kasutatakse seda klassifikatsiooni ka vaid energia- ja süsinikuallikat märkides. Siis saame neli tüüpi - kemoautotroofia, kemoheterotroofia, fotoautotroofia, fotoheterotroofia.
Leidub ka organisme, kes võivad kasutada mitut toitumistüüpi. Näiteks neid, kes on ühtaegu nii autotroofid kui heterotroofid, s.o. võivad kasutada nii orgaanilist kui anorgaanilist süsinikuallikat, nimetatakse miksotroofideks. Selline on nt silmviburlane.
Oskar Luppe

Oskar Luppe (23. mai 1894 Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 6. mai 1967 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Oskar Luppe teenis Eesti Vabadussõja ajal Tallinna 1. kaitsepataljonis staabikaptenina ja alamkaptenina 3. roodu ülemana. Seejärel 8. jalaväepolgus alamkaptenina kuni 25.07.1919. aastal ohvitseride reservi üleviimiseni.
15.01.1920 viidi ta üle teenistust jätkama Eesti Merejõudude Mereväe ekipaaži 1. roodu komandöriks. 21.04.1920 ülendati alamkaptenist kapteniks. 22.02.1924 ülendati kaptenist majoriks, teenistuse jätkamisega Eesti Merejõudude Staabis. 24.02.1929. aastal nimetati ta Mereväe ekipaaži ülemaks.
01.04.1934. aastal suunati ta Kaitsevägede staabist 7. Jalaväerügemendi pataljoniülema kt. 16.11.1936. aastal nimetati ta Tallinna garnisoni, komandantuuri ja vahipataljoni ülema abi kt.
29.06.1941 mobiliseeriti kolonelleitnant Oskar Luppe nõukogude okupatsioonivõimude poolt Punaarmeesse, kuid 30.06.1941 läks Saksa poolele üle ning viibis kuni 1942. aastani Saksa sõjavangis.
Eduard Ahman

Eduard Ahman VR I/3 (8. aprill 1889 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 29. juuni 1942 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1938). 
Omandas Pihkva maamõõdukoolis maamõõtja kutsehariduse. Töötas 1910–1914 riigiametnikuna Pihkva maakorralduse komisjonis.
Teenistuskäik.
Esimese maailmasõja alul astus Vene sõjaväkke. Sõjalise ettevalmistuse sai Petrogradis Pauli sõjakoolis, kus pärast lõpetamist 1915. aastal ülendati lipnikuks. Oli seejärel kaks aastat rindel võideldes 16. Siberi kütipolgu koosseisus Riia all sakslastega. Tuli seejärel Eesti rahvusväeosadesse, teenis 3. jalaväepolgus. 
Vabadussõja ajal tegutses Valgas kaitseliidu ülemana, Haapsalus piirivalve ülemana, 2. diviisi tagavarapataljonis rooduülemana ja alates 1919. aastast 7. jalaväepolgu ülema abina. Rahuajal teenis mitmesugustel staabiteenistuse ja riviala ametikohtadel. Pärast sõja lõppu täiendas end Tondil alalisväeohvitseride kursustel 1923 ja Eesti kõrgemas sõjakoolis 1927. 
Oli ajakirja Sõdur tegevtoimetaja 1925–1932. 1932–1934 oli 3. Üksiku jalaväepataljoni ülem. Juulis 1934 määrati Sõjavägede Staabi topo-hüdrograafiaosakonna ülemaks, kust 1938. aastal määrati Sõjavägede staabiülema teiseks abiks ja ratsaväe inspektoriks. 1931. aastast oli rahvusvahelise Läänemere Geodeetilise Komisjoni hääleõiguslik liige.
Eduard Ahman vahistati 14. juunil 1941 ja küüditati NSV Liitu, kus ta Norillagi NKVD tribunali otsusega 16. detsembril 1941 surma mõisteti ja 29. juulil 1942 hukati.
Isiklikku.
Tema vend oli ehitusinsener Arnold Ahman.
August Balder

August Balder VR II/3 (25. oktoober 1891 Puusepa talu Ridaküla lähedal, Undla vald, Kadrina kihelkond, Virumaa – 26. september 1973 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1937), Kaitseliidu Peastaabi ülem.
August Balder õppis Vanamõisa vallakoolis, Rakvere kolmeklassilises linnakoolis ja seejärel Nikolai (Gustav Adolfi) gümnaasiumis Tallinnas. 
Esimese maailmasõja ajal lõpetas Petrogradi 2. lipnikekooli 1915. aastal ja oli rooduülemana rindel, sai haavata.
Eestis sai kapten August Balder 11. novembrist 1918 Kaitseliidu Viru maleva Kadrina (Undla ja Vohnja valla) kaitseliidu pealikuks ja oli ka Kadrina komandandiks. 1918. aasta lõpus Eesti vägede taganemislahingute ajal osales ta koos Nikolai Reegi 5. Jalaväepolguga ja Kadrina kaitseliitlastega Rägavere lahingus.
Vabadussõjas teenis 1. Jalaväepolgus ja pärast Rakvere vallutamist läks ohvitseride reservi; märtsi algul läkitati 1. jalaväepolku, kus teenis 7. roodu ülemana, jalaluurajate komando ülemana ja 5. roodu ülemana kuni Vabadussõja lõpuni. Kuulus ka 1919. aasta veebruaris vene sõjaväemäärustike eesti keelde tõlkimise komisjoni, mille eesistuja oli kapten Voldemar Koch ning liikmed leitnant J. Mühlbach, leitnant H. Tuksam ja alamkapten H. Rossländer. 1919. aasta detsembris osales Viru rindel 1. Jalaväepolgu 5. roodu rooduülemana Narva kaitselahingutes. Teenistuse eest Vabadussõjas tunnustati A. Balderit Vabadusristi II liigi 3. järgu teenetemärgiga.
1. oktoobril 1925 astus major August Balder Kõrgemasse Sõjakooli. Tema lõputöö teema oli "Kaitseliidu ülesanded ja tähtsus riigikaitse seisukohalt".
1927. aastast oli Balder Kaitseliidu teenistuses, sealhulgas aastail 1928–1939 Kaitseliidu Peastaabi õppe- ja spordiosakonna pealik. Selle kõrvalt oli ta aastail 1934–1939 Tallinna maleva Põhja malevkonna pealik ning korduvalt ka Kaitseliidu ülema ja Kaitseliidu Peastaabi ülema kohusetäitja.
Novembris 1931 külastas Lodzi (Poolas).
1937. aastal ülendati August Balder koloneliks. Tema artikleid ilmus ajakirjades Kaitse Kodu! ja Sõdur. Ta on koostanud Kaitseliidu väljaõppetrükiseid, näiteks raamatu "Pealik lahingus" ja kaasautorina ka "Merekaitseliitlase käsiraamatu".
Aastail 1939–1940 oli 1. diviisi staabiülem, veebruarist juunini 1940 aga Kaitseliidu Peastaabi ülem.
Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal arreteeriti August Balder 29. juulil 1940, 23. aprillil 1941 mõistis NSV Liidu SARKi erinõupidamine talle Vene NFSV Kriminaalkoodeksi §58-4 ja 58-1a süüdistusega kaheksa aastat vabaduskaotust. 
Aastail 1961–1968 töötas A. Balder Eesti Põllumajandusprojektis maamõõtjana. Pensionärina elas ta Tallinnas, kus ka suri 26. septembril 1973.
August Balder on maetud Kadrina kalmistule.
Hispaania linnade loend

"Loend ei ole täielik"
A.
A Coruña, Albacete, Alcalá de Henares, Algeciras, Alicante, Almeria, Aranjuez, Atapuerca, Ávila, Ayerbe, Avila de los Caballeros
B.
Badajoz, Badalona, Baeza, Barakaldo, Barcelona, Bilbao, Burgos
C.
Caceres, Cadiz, Calahorra, Calatayud, Capileira, Cartagena, Cordoba, Corunna, Cuenca
D.
Donostia, Daroca
E.
Elx, Escurial
F.
Figueras
G.
Getxo, Gijon, Girona, Granada, Guadix
H.
Hondarribia
I.
Inca
J.
Jerez de la Frontera, Jumilla
L.
La Corana, Las Palmas de Gran Canaria, León, Lerida, Linares, Lleida, Lloret de Mar, Lugo
M.
Madrid, Málaga, Marbella, Melilla, Murcia, Mérida
N.
Nirva
O.
Oliva, Olivenza, Oviedo, Ovledo
P.
Palma, Palma de Mallorca, Pamplona, Ponferrada, Portbou, Portugalete
R.
Reus, Ronda, Rota
S.
Sagunto, Salamanca, San Tander, Santiago de Compostela, Santillana del Mar, Saragossa, Segovia, Sevilla
T.
Tarragona, Terrassa, Toiedo, Toledo, Tortosa, Tossa del mar, Trebujena
U.
Ubeda, Ubrique
Z.
Zamora, Zaragoza, Zumaia
V.
Valencia, Valladolid, Vera, Vigo, Vilanova i la Geltrú, Villarrobledo, Vitoria-Gasteiz
Roland Tiiroja

Roland Tiiroja (sündinud 25. novembril 1987) on eesti trummar.
Isiklikku.
Roland on pärit Põltsamaalt. 2005. aastal kolis Tallinna ja hakkas Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis õppima löökpille.
Muusikaline tegevus.
Tegutses pikemalt ansamblis Kristjan Kasearu &amp; Paradise Crew. Mängib veel ansamblites Mait Seger, The Mary ja trios Freddy Tomingas and The Riff.
Hold Me Now

"Hold Me Now" on Johnny Logani loodud ja esitatud laul, mis võitis 1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Iirimaad esindades esikoha.
Vladimir Velman

Vladimir Velman (sündinud 25. septembril 1945 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ajakirjanik.
Elulugu.
Velmani eestlasest isa Nikolai sündis 1907. aastal Peterburi kubermangus Oranienbaumis ja oli Friedrich Robert Faehlmanni venna Carl Friedrich Philippi järeltulija.
Velman lõpetas Tallinna 23. Keskkooli 1963. aastal ja Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal 1970. aastal.
Velman on töötanud RPI Tööstusprojektis tehnikuna 1966, Tallinna Mererajooni komsomolikomitee koolide osakonna juhatajana 1967, ENSV Varumisministeeriumis vaneminsenerina 1970 ja 1972, ajalehe Molodjož Estonii ajakirjanikuna ja osakonnajuhatajana 1972–1975, uudisteagentuuri APN Eesti korrespondendina 1976–1980, venekeelse "Aktuaalse kaamera" toimetajana, vanemtoimetajana ja Eesti Televisiooni venekeelsete saadete peatoimetajana 1980–1995 ning ajalehe Estonija toimetajana ja peatoimetajana 1995–1999.
Poliitiline tegevus.
Velman oli aastail 1990–1992 Eesti Kongressi liige (üks 43 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejate seast valitud sõnaõiguslikust liikmest).
Ta kuulub 1994. aastast Eesti Keskerakonda.
Ta oli aastail 1993–2005 Tallinna Linnavolikogu liige.
Velman oli 1995. aastast VIII Riigikogu liige ning hiljem oli ta ka IX ja X Riigikogu liige. Aastail 2007–2011 oli ta XI Riigikogu liige ja Eesti-Iisraeli parlamendirühma esimees. Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 2016 häält ja osutus valituks XII Riigikokku. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 1294 häält ja osutus ringkonnamandaadiga valituks XIII Riigikogu liikmeks.
Isiklikku.
Vladimir Velman on abielus, tal on kaks poega ja tütar.
Ērgļi

Ērgļi on küla ("ciems"), endine alev, Lätis Madona piirkonnas, Ērgļi valla halduskeskus. Asub Ogre jõe ääres. Jõel on hüdroelektrijaam.
Ērgļis oli Riia–Ērgļi raudtee lõppjaam. Külas on bussijaam, lisaks asuvad seal bussipeatused Sauleskalns, Pagriezienz uz Pļaviņam ja Skola. Asulas on ka raamatukogu. 
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ērgļi vasallilinnus ja Ērgļi Kantsikünka linnamägi, regionaalse kaitse all aga Ērgļi keskaegne kalmistu.
Külas asub Teises maailmasõjas hukkunute vennaskalmistu.
Ērgļi alad kuulusid Jersika vürstiriiki ja olid selle Negeste piirkonna keskuseks. Aastal 1355 püstitati sealse Ērgļi vasallilinnuse juurde puust kirik. Aastal 1937 avati Ērgļi raudteejaam. Augustis 1944 toimus seal lahing, mille käigus küla täielikult purustati. Aastal 1950 sai asula alevi staatuse. 1. juulini 2009 oli küla Madona rajooni koosseisus. Aastail 2006–2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda ja külas asus piirkonna halduskeskus.
Madona rajoon

Madona rajoon oli 30. juunini 2009 Läti 1. järgu haldusüksus.
Madona rajooni keskus oli Madona linn. Rajooni territooriumile jäid ka Cesvaine, Lubāna, Ērgļi ja Varakļāni.
Rajooni territooriumile jäi Läti kõrgeim tipp Gaiziņkalns.
Dorotheos

Dorotheos (ladinapäraselt Dorotheus, venepäraselt Дорофей) on kreeka mehenimi, mis tähendab "Jumala kingitust" või ka "kingitust Jumalale".
Seda nime kandsid antiik- ja keskajal mitmed tuntud inimesed:
Abba Dorotheos

Abba Dorotheos (ka Dorotheos Gazast; umbes 510 – umbes 580, teistel andmetel suri umbes 620) oli Palestiina aladel tegutsenud kristlik munk, keda austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 5. juunil. 
Elulugu.
Konkreetseid fakte on tema elust teada vähe. Ta oli pärit Ashqelonist ja sai hea hariduse; oma sõnul näitas ta algul õppimise vastu üles ülimat vastumeelsust, kuid tegi seejärel läbi meelemuutuse ja edaspidi lausa neelas raamatuid, veetes kogu oma vaba aja lugedes. Seetõttu tundis ta hästi nii paganlike kui ka kristlike autorite loomingut. Ka on esile tõstetud tema võimeid kõnemehena.
Millal ja miks ta täpselt kloostrisse läks, ei ole teada, kuid tema teoste põhjal võib järeldada, et eelkõige motiveeris teda soov elada täiuslikult evangeeliumi nõuetele vastavat kristlikku elu.
Ta liitus Abba Seridose kloostriga Gazas, kus elasid ka tulevased pühakud Barsonophios Suur ja Johannes Prohvet. Nende munkade käest oli Dorotheos juba varem õpetust saanud ja ilmselt just nende mõjul liitus ta selle kloostriga.
Kloostris sai Johannes Prohvetist tema vaimulik juhendaja. Umbes kümme aastat elas Dorotheos kuuletujana temaga samas kongis. Esialgu oli Dorotheose vastutusalaks kloostri külaliste eest hoolitsemine, hiljem aga kloostri haigla juhatamine.
Pärast vaga Seridose ja Johannes Prohveti surma asutas ta oma senise elupaiga lähedale uue kloostri. Oletatakse, et see sündmus toimus umbes aastal 540. Uue kloostri ülemaks jäi ta kuni oma surmani.
Tema enda esimeseks õpilaseks oli Dositheos Gazast, keda austatakse samuti pühakuna.
Õpetused.
Abba Dorotheos jättis endast maha 21 õpetust oma munkadele, mis on tuntud täispika pealkirja all "Meie vaga isa Abba Dorotheose südantkosutavad õpetused oma õpilastele". 
Lisaks neile õpetustele moodustavad tema pärandi veel kümme lühikest läkitust ning tema küsimused pühadele Barsonophiosele ja Johannesele. Viimaste hulka kuulub 87 küsimust koos tema vaimulike juhendajate vastustega.
Need teosed moodustavad osa klassikalisest kristliku askeetika varamust ning kuuluvad ka tänapäeval õigeusu munkade ja ilmikute poolt hinnatud lugemisvara hulka.
Ekvantpunkt

Ekvantpunkt ehk samakiiruspunkt on Klaudios Ptolemaiose poolt tema maailmasüsteemi jaoks kasutusele võetud mõiste.
Mõiste sisu.
Ekvantpunkt on punkt, millelt vaadates liigub epitsükli keskpunkt deferendil ühtlase ja muutumatu kiirusega. Ehk teisiti öeldes, ekvantpunktis olev vaatleja näeb, et epitsükli keskpunkt liigub võrdsetes ajavahemikes edasi võrdsete nurkade võrra.
Ekvantpunkti kasutamisest.
Ekvantpunkti kasutamine muutis Ptolemaiose maailmasüsteemi parimaks geotsentriliseks maailmasüsteemiks, mis tähendas, et mudel töötas suhteliselt täpselt ega olnud ka liiga keeruline arvutada. Samal ajal kritiseeriti Ptolemaiose maailmasüsteemi ekvantpunkti kasutamise pärast terve selle kasutamise aja. Arvati, et ekvandi kasutamine rikub astronoomia põhiaksioomi – taevased liikumised on ühtlased ja ringjoonelised või koosnevad ühtlastest ringjoonelistest liikumistest. Püüded ekvandist vabaneda viisidki esimeste geokineetiliste ehk Maa liikumist arvestavate maailmasüsteemide loomiseni. Kõige paremini õnnestus see Mikołaj Kopernikul.
Miljondikosa

Miljondikosa ehk miljondik (tähis ppm, ingliskeelsest fraasist "parts per million") on suhtelise suuruse mittesüsteemne dimensioonita mõõtühik, mis väljendab arvulist suhet üks miljondik tervikust:
 formula_1
1 ppm = 10-6 = 0.0001% = 0.001‰ = 0.01‱
Selle ühikuga esitatakse suhtelist suurust miljondikosade arvuna (nii nagu protsentidega esitatakse sajandikosade arvu). 
Enamasti väljendatakse miljondikosades kontsentratsiooni vedeliku- või gaasisegudes. Näiteks õhus võib olla süsihappegaasi 380 ppm, see on 0,038%.
Kasutusel on veelgi väiksemat osa esitavaid suhtühikuid:
Ventspilsi rajoon

Ventspilsi rajoon oli 1. juulini 2009 Läti 1. järgu haldusüksus.
Ventspilsi rajooni keskus oli Ventspilsi linn. Rajoonis asus veel Piltene linn.
Bodrum

Bodrum (nimetatud Petroniumi järgi; endine Halikarnassos (türgi keeles "Halikarnas", vanakreeka keeles ῾Αλικαρνασσός)) on sadamalinn Türgi edelaosas Muğla provintsis Bodrumi poolsaare lõunaküljel Kreeka saare Kosi vastas.
Ajalugu.
Linna asutasid arvatavasti doorlased 7. sajandil eKr. Kuulus Kaaria riigi koosseisu.
Zorkuli järv

Zorkul (tadžiki keeles 'suur järv', vene "Зоркуль" ehk "Виктория") on järv Tadžikistanis ja Afganistanis Pamiiri mägedes. 
Järve pindala on 38,9 km² ja see asub 4130 m kõrgusel. Järv on pikliku kujuga ja ulatub ligi 20 km ida–lääne suunas.
Zorkuli järvest lähtub Pomiri jõgi. Järve toidavad mitmed väikesed mägiojad.
Piki järve kulgeb Tadžikistani ja Afganistani piir. 
Järv asub samanimelises rahvuspargis.
Johannes Paulus II moodustatud piiskopkonnad

Paavst Johannes Paulus II moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Jaan Hanni

Jaan Hanni (12. oktoober 1927 Võisiku vald, Viljandimaa – 21. veebruar 2017) oli eesti baptisti vaimulik. 
Ta oli 1949–1953 Tartu Salemi koguduse diakon, 1953–1962 Valga Baptistikoguduse ja 1962–1984 Kohtla-Järve Saaroni Baptistikoguduse vanem.
Ta on avaldanud vaimulikku kirjandust ja brosüüri oma pojast "Kuradi poja Johannes Andrease sünd ja surm" (2008).
Isiklikku.
Ta oli 1946–1991 abielus Elfriede Kanguri ja 1991–2015 Virve Aabiga. Jaan Hannil sündis esimesest abielust kuus last. Tuntumad neist on kunstnik Aarne Hanni ja sarimõrvar Johannes-Andreas Hanni.
Argenteuil

Argenteuil on linn Prantsusmaal Val-d'Oise'i departemangus, Pariisi eeslinn. Asub Seine'i paremkaldal 12,3 km kaugusel Pariisi kesklinnast.
Argenteuil'd on esmamainitud 665. aastal. Linn sai tuntuks spargli ja viinamarjade kasvatuse poolest.
Pärast raudtee rajamist 1851. aastal sai linn pariislaste pühapäevaväljasõitude kohaks. Seal on valminud mitmed impressionistide teosed.
Nikopol

Nikopol (ukraina "Нікополь") on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Asub Dnepri jõe (Kahhovka veehoidla) ääres.
Nikopoli kohal asus Dnepri jõe ületuskoht ja kasakate tugipunkt Nikitin, mis 1782. aastal sai linnaõigused ja praeguse nime.
Linna lähedal on suured mangaanimaagivarud. Nikopol on metallurgiatööstuse keskus.
Generaator

Generaator (ladina k "generator" tekitaja) on tehnikas seade energia, aine või informatsiooni tootmiseks. Generaatorite tähtsamad liigid on
Montaillou

Montaillou on küla ja vald Lõuna-Prantsusmaal Ariège'i departemangus Foix' ringkonnas Haute-Ariège'i kantonis. 2008. aastal elas seal 25 inimest.
Aastatel 2001–2008 oli külavanemaks Jean Clergue.
Montaillou on tuntud peamiselt Emmanuel Le Roy Ladurie raamatust "Montaillou, prantsuse küla 1294–1324". Sellest ilmneb, et 14. sajandi alguses elas seal üle 200 inimese ning see oli viimane olulisem katarluse levikupaik Prantsusmaal. Enamik külaelanikest olid kas põllumehed või lambakasvatajad. Juba toona oli külas juhtival kohal Clergue'ide perekond.
Nils Dacke

Nils Dacke (surnud juulis 1543) oli Rootsi talupoeg, kuningas Gustav I vastase ülestõusu (Dacke-vaenuse) juhtfiguur.
Dacke oli pärit tolleaegselt Taani ja Rootsi piirialalt Smålandist. Ta paistis juba 1530. aastatel silma kuningavastase meelsusega, mille oli põhjustanud riigi katoliiklusevastane poliitika, üha kasvavad maksunõudmised ning piirikaubanduse keelamine. 1536. aastal mõisteti ta süüdi foogti tapmises ning pidi trahviks maksma kümme härga.
1542. aastal algas Smålandis suur ülestõus, mis oli suurelt osalt Dacke poolt juhitud. Olukorra ohtlikkust alahinnanud Gustav I saatis Dacke vastu saksa palgasõdurite väesalga, kuid need ei saavutanud edu. Peagi oli Dacke kontrolli all kogu maakond ning sama aasta novembris sõlmisid tema ja kuningas vaherahu. Nii sai Dackest ajutiselt kogu Smålandi valitseja. Ta taastas katoliku liturgia, piirikaubanduse ning püüdis kuningaga ka kompromissile jõuda, et neid muudatusi kinnistada. Gustav andiski petlikke lubadusi, valmistudes samal ajal juba uueks ja palju jõuliseks sõjaliseks pealetungiks. 1542. aasta lõpus ja 1543. aasta alguses pakkusid Dackele abi mitmed Põhja-Saksa vürstid, eriti Mecklenburgi hertsog Albrecht VII, kes lootis Rootsi kuningaks saada. Vana unioonikuninga Christian II sugulased lootsid samas Smålandi ka Kalmari uniooni taastamiseks ära kasutada. Dacke lükkas aga kõik need pakkumised tagasi. 
1543. aasta alguses alustasid Gustav I väed uut pealetungi Smålandile. Sedakorda said talupojad lüüa ning Dacke põgenes. Taani-Rootsi piiril saadi talle aga jälile ning ta lasti maha. Gustav käskis hävitada kogu tema perekonna, teistele mässajatele andis aga üldiselt armu. Pärast seda muutus Gustavi sisepoliitika tunduvalt mõõdukamaks ning ettevaatlikumaks.
Sven Začek

Sven Začek (sündinud 29. septembril 1980 Valgas) on eesti loodusfotograaf, üks loodus- ja fotoportaali looduspilt.ee asutajaid ja eestvedajaid.
Haridus.
Ta on õppinud Võru Kesklinna Koolis (1987–1996) ja Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumis (1996–1999). Aastatel 1999–2000 õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis tootmistehnika erialal ning 2000–2006 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas majanduse modelleerimise erialal.
Fotograafiaalane tegevus.
Sven Začek on öelnud, et tema loodusehuvi sai alguse siis, kui ta hakkas koos jahimehest äia ja oma naisevennaga jahil käima. Peagi sai püssi asemel kaaslaseks fotoaparaat. 2005. aasta märtsist tegutseb Sven Začek loodusfotograafina.
2006. aasta novembris sai temast Eesti ainsa loodusfotoajakirja Lofo peatoimetaja. Ajakiri ilmus 2007. aasta algusest 2009. aastani, millele järgnes majandusraskustest tingitud paus, kuni 2011. aasta maist hakkas Lofo ilmuma veebiajakirjana.
Peamiselt pildistab Začek Eesti loodust, aga ta on pildistanud ka näiteks Norra ja Namiibia loodust. Eriti tuntud on tema fotod kakkudest ja muudest lindudest. Tal on olnud näitusi üle Eesti. Näitus "Linnu elu" pälvis ka ajakirjanduses tähelepanu, kui händkakk Pärnu Uue Kunsti Muuseumi akna pihta lendas.
Teadaolevalt on Sven Začek neljas eestlane Priit Vesilinnu, Remo Savisaare ja Jaan Künnapi kõrval, kelle fotod on pääsenud rahvusvahelise ajakirja National Geographic veergudele.
Ta on kuulunud mitme fotokonkursi žüriisse ja olnud paljudel kursustel koolitaja. 
Teoseid.
Sven Začek on kirjutanud ja fotodega illustreerinud kokku üle saja loodus- ja fototeemalise artikli.
Isiklikku.
Sven Začek on abielus, tal on kaks last.
Dissemineeritud intravaskulaarne koagulatsioon

Dissemineeritud intravaskulaarne koagulatsioon (lühend DIK) ehk fibriinikaotussündroom ehk kulutuskoagulopaatia on vere hüübimissüsteemi aktiveerumise häire, mille tagajärjel kulutatakse ära vere hüübimistegurid.
Välislingid.
http://www.inimene.ee/pages.php3/06?haigus=564
Isoleeritud paisuga bipolaartransistor

Isoleeritud paisuga bipolaartransistor (inglise keeles "insulated-gate bipolar transistor", IGBT) on jõuelektroonika pooljuhtseadis, mida kasutatakse suurevoolulistes ja suhtelistelt kõrge pingega ahelates kiiretoimeliste lülititena.
Omadused.
IGBT kombineerib kõrge voolutaluvuse ja madala pingelangu, mis on iseloomulikud bipolaartransistorile, ning energiasäästliku (pingega) tüürimise, mis on omane väljatransistorile. IGBT-transistore toodetakse tänapäeval vooludele kuni 800 A ja pingetele kuni 1,8 kV. Spetsiaalseid kõrgepingelised HV-IGBT-d taluvad pinge hetkeväärtusi kuni 6,5 kV. Lühise suhtes on IGBT vähem tundlik kui bipolaartransistor. See on väga kiire jõuelektroonika seadis, sest viivitused avamisel ja sulgemisel on väikesed. Tema maksimaalne lülitamissagedus on 50 kHz.
IGBT-transistoridele on omane väike energiakadu nii suletud kui ka avatud olekus ja samuti väike tüürvõimsus. Lülitamissagedused ulatuvad mitmekümne kilohertsini; energiakaod suurenevad (kasutegur väheneb) koos lülitamissagedusega.
Tüürahelad.
IGBT-de tüür- ehk juhtahelaid annavad jõutransistori kiireks lülitamiseks selle paisule vajaliku elektrilaengu ja kontrollivad jõutransistori lülitusprotsessi. Tüürahelaid valmistatakse üksikute jõutransistoride, vastastaktlülituste või sildlülituste jaoks. Vastastakt- ja sildlülituste jaoks on mõnedesse tüürahelasse integreeritud lülitamisviivitust ("dead-time") tekitavad loogikalülitused. Tüürahelal võivad olla ka funktsioonid lühikeste häireimpulsside eemaldamiseks juhtsignaalidest.
Tüürahelatesse on sisse ehitatud järgmised kaitsefunktsioonid:
Jõumoodulid.
Toodetakse valmis jõumooduleid, milles on IGBT transistor ja tüürahel koos. Suuremate voolude korral kasutatakse IGBT-de rööplülitusi. Sel juhul jälgib spetsiaalne tüürahel rööplülituses jõutransistorite voolusid. Liiga suure voolude erinevuse korral rakenduvad kaitsefunktsioonid. Jõumoodulitesse võivad olla sisse ehitatud ka ahelad pinge, voolu ja temperatuuri mõõtmiseks. Jõumoodulid ühendatakse juhtimissüsteemiga kas elektrijuhtmete või kiudoptiliste liideste abil. Kõrgematel pingetel kasutatakse valdavalt kiudoptilist ühendust.
Kasutamine.
IGBT-de põhilised rakendused on elektroenergeetikas autonoomsed ja resonantsvaheldid (inverterid) ja alalispingemuundurid. Neid kasutatakse elektertranspordivahendites, näiteks elektriautodes ja hübriidautodes vahelduvvoolumootori jaoks loodud juhtimislülitustes, samuti trammide, trollibusside ja vedurite veomuundurites. IGBT leiab ökonoomse ja kiire lülitina kasutamist ka niisugustes elektritoitelülitustes, nagu impulsstoiteallikad, puhvertoiteallikad, keevitusvooluallikad jm.
Siiriuse kask

Siiriuse kask on Võru maakonnas Antsla vallas kasvav Eesti jämedaim arukask. Puu kasvab Otepää–Siiriuse tee kõrval Ala-Kõrtsi talu maal. 
Aastal 1999 mõõdeti kase ümbermõõduks 390 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), puu kõrgus on 26 m. 
5. jaanuaril 2018 eemaldas Keskkonnaministeerium kase kaitstavate objektide hulgast.
Toomas Varek

Toomas Varek (sündinud 6. juunil 1948 Rakveres) on Eesti poliitik.
Haridus.
Toomas Varek on lõpetanud Kunda Keskkooli 1967 ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehaanikainseneri erialal 1972.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Varek on töötanud Haljala kolhoosis osakonnajuhatajana 1972–1975, Kullaaru sovhoosi direktorina 1975–1982, Viru kolhoosi esimehena 1982–1992 ning ASi Viru Õlu tegevdirektorina 1992–1996.
Ta on olnud OÜ Wimberg juhatuse liige (aastast 1996), AS Rakvere Haigla nõukogu esimees (1997–2023), SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla nõukogu liige, GS1 Estonia MTÜ juhatuse liige (aastast 2011), ECR Estonia MTÜ juhatuse liige (2006–2015) ning EELK Rakvere Kolmainu koguduse nõukogu liige (2004–2020).
Poliitiline tegevus.
Toomas Varek oli Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige 1985–1990 ning NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi liige 1989–1991.
Ta oli Haljala Vallavolikogu liige 1993–1996 ja Rakvere linnapea 1996–1999, Rakvere Linnavolikogu liige 1999–2005, IX, X ja XI Riigikogu liige.
Ta oli siseminister Siim Kallase valitsuses 2003 ning Riigikogu aseesimees 2005–2006 ja Riigikogu esimees 2006–2007.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ja sai 679 häält, millega ei osutunud valituks.
Varek oli 1997–2012 Eesti Keskerakonna liige. 2012. aasta augustist kuni 2013. aastani oli ta uuesti Rakvere linnapea. Varek astus 2013. aasta juunis Reformierakonda.
2015. aasta Riigikogu valimistel sai Lääne-Virumaal valimisringkonnas nr 6 kandideerinud Varek 907 häält, millega ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema tütar on Rakvere linnapea Triin Varek, kes kuulub erakonda Isamaa.
Sorgu saare kaitseala

Sorgu (saare) kaitseala oli Sorgu saart hõlmav kaitseala pindalaga 3 ha. Saar kuulub halduslikult Pärnu maakonda. 
Kaitseala loodi 1991. aastal sealse linnustiku kaitseks. Inimestel oli 1. aprillist kuni 15. juulini saarel liikumine keelatud.
2014. aastal moodustati Sorgu saare kaitseala ja Pärnu lahe hoiuala baasil Sorgu looduskaitseala.
Zeusi kuju Olümpias

Zeusi kuju Olümpias oli üks seitsmest maailmaimest. Kuju valmistati umbes 432–430 eKr Vana-Kreekas Olümpias. Selle autor oli kuulus kujur Pheidias. Kuju asus Zeusi templis.
Kirjeldus.
Kuju oli 12–13 meetrit kõrge ja kujutas oma aujärel istuvat Zeusi, see oli nii suur, et täitis kogu tema jaoks ehitatud templi. Strabon kirjutas: "Kui Zeus tõuseks püsti, tõstaks ta templi katuse pealt". Kuju oli valmistatud kullast, elevandiluust ja eebenipuust ning oli kaunistatud vääriskividega. Kuju troon oli valmistatud seedripuust.
Kuju on kirjeldanud ka Pausanias.
Umbes 360 pKr viidi kuju Konstantinoopolisse, kus see hävis 475. aastal tulekahjus.
Madis Tammert

Madis Tammert (8. mai 1940 – 10. märts 2008) oli eesti bioloog, ihtüoloog. 
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1968. aastal bioloogina, ja töötas põhilise osa elust Võrtsjärve Limnoloogiajaamas. 
Madis Tammert oli kalade geneetika alaste uurimistööde alustajaid Eestis.
Lithuanian Airlines

Lithuanian Airlines oli Leedu rahvuslik lennufirma, mis asutati 20. septembril 1991. 2005. aastal ettevõte erastati. Ettevõte kasutas kaubamärki flyLAL. Lithuanian Airlines opereeris riigisisestel ja rahvusvahelistel liinidel.
16. jaanuaril 2009 tühistati flyLALi tegevusluba. Liinilennud lõpetati otsusele järgnenud päevast.
23. jaanuaril 2009 esitas firma Vilniuse ringkonnakohtule taotluse pankroti väljakuulutamiseks.
Kurdid

Kurdid on kurdi keelt rääkiv omariikluseta rahvas Ees-Aasias, põhiliselt Kurdistanis, mis on jagatud Iraagi, Iraani, Süüria ja Türgi vahel. Vähesel määral elab kurde Taga-Kaukaasias ja Liibanonis. Tänapäeval on laialdane kurdi diasporaa Lääne-Euroopas (eriti Saksamaal ja Prantsusmaal) ning USA-s.
Kurde elab Lähis-Idas 30 miljonit, millele lisandub üle 1 miljoni kurdi mujal maailmas. Kurdid on Lähis-Ida suuruselt neljas rahvusrühm araablaste, pärslaste ja türklaste järel. Sealjuures Türgis (20%), Iraagis (15–20%), Süürias (8%) ja Armeenias (1,3%) moodustavad nad suurima vähemusrahvuse. 1991. aasta seisuga elas 48% kurdidest Türgis (Türgi kurdid), 24% Iraanis (Iraani kurdid), 18% Iraagis (Iraagi kurdid) ja 4% Süürias (Süüria kurdid).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 23 kurdi.
Kurdistani kurdidel on märgatavalt säilinud feodaalsed suhted ja hõimujaotus; ülemkihi moodustavad võrdlemisi väikesearvulised sõjakad rändlevad mägikarjakasvatajad, orgudes elavad paiksed maaharijad. Enamik on sunniidid, osa šiiidid. 19. ja 20. sajandil on kurdid oma peamistel asualadel visalt võidelnud rahvusliku diskrimineerimise vastu.
Kurdid räägivad kurdi keelt, mis kuulub uusiraani keelte looderühma. Tähtsaimad murded on Kurmandži, Sorani (Suleimani), Mukri ja Gurani murre. Murded erinevad üksteisest nii palju, et vahel peetakse neid eri keelteks. Philip Kreyenbroek selgitab raamatus "Kurdi keelest", et Kurmandži ja Sorani murre erinevad teineteisest sama palju kui saksa ja inglise keel: esimeses on grammatiline sugu ja käändelõpud, teises ei ole. Neid nimetatakse samaks keeleks ainult nende ühise päritolu tõttu ja etnilise ühtsuse rõhutamiseks.
Ühist kurdi kirjakeelt ei ole. Kõige rohkem kasutatakse Kurmandži murdest lähtuvat kirjakeelt, mille vanimad mälestised pärinevad 11. sajandist. Üldse vanimad säilinud kurdikeelsed tekstid pärinevad 9. sajandi keskelt. Kurdi keelt kirjutatakse araabia, ladina ja vene kirjas.
Enamik kurde räägib teise keelena araabia, türgi või pärsia keelt. Juudiusulised kurdid ja mõned kristlastest kurdid räägivad nagu assüürlasedki aramea keelt, mis kuulub semiidi keelte hulka.
Kurdide täpne päritolu on teadmata. Enamik kurde ise peab kurde pärinevateks meedlastest. Võimalike eellastena on mainitud ka hõimu, kelle ladinakeelne nimetus on "Cyrtii" ja kreekakeelne "Kurtioi" ning keda on maininud Polybios, Livius ja Strabon.
Meriküla pank

Meriküla pank on pank Ida-Viru maakonnas Vaivara vallas Meriküla külas ning asub Utria klindisaare idatipus peale Hanelu klindilõhet ning kagu ja lõunaküljes.
Meriküla panga alguses pöördub Põhja-Eesti pank ja kogu Balti klint merest eemale ja klindimoodustised suunduvad sisemaale. Lõunasuunast piirab Meriküla panka Laagna klindiorg.
Meriküla pangal puuduvad paljandid, kogu klindiserv on kaetud rusukalde, pinnase ja taimkatega ning moodustab avamusala.
Loodusmälestis

 
Loodusmälestis ehk loodusmonument ehk üksikobjekt (varasemas eesti keeles ka "loodusmälestusmärk") on elus või eluta looduse objekt, mis omab looduslikku tähtsust, kultuuriloolist või esteetilist väärtust, ja on inimtegevuse tagajärjel sattunud ohtu.
Loodusmälestised on eluta objektidest näiteks rändrahnud ja paljandid, elus objektidest aga näiteks kotkad (merikotkas, väike konnakotkas jt) ja taim järv-lahnarohi.
Sorbiinhape

Sorbiinhape ehk 2,4-heksadieenhape (keemiline valem C6H8O2) on orgaaniline hape, mida kasutatakse konservandina. Looduses leidub seda kõige rohkem pihlakamarjades.
Pärmi- ja hallitusseente arenemist takistav toime on ka sorbiinhappe sooladel sorbaatidel.
Sorbiinhappe toidulisaaine kood on E200.
Loomade Vabatahtlikud

Loomade Vabatahtlikud on seltsing, mis koosneb inimestest, kes oma vabast ajast vabatahtlikult aitavad tänavaloomi. Tegutsetakse üle Eesti. Seltsingu asutasid 2007. aasta alguses inimesed, kes tänavaloomi varem omal käel aitasid. Eesmärk on ühendada vabatahtlikke üle Eesti. Pidevalt otsitakse enda sekka uusi liikmeid, seega seltsingu liikmete arv pidevalt täieneb.
Lisaks tänavaloomadele aidatakse ka Valga varjupaiga ja Virumaa kodutute loomade varjupaiga loomi. Põhiliselt tegeldakse kasside ja koertega. Koostööd tehakse Eesti Loomakaitse Seltsiga.
Vabatahtlikel on erinevad ülesanded. Näiteks osa neist pakub kassidele hoiukodu, teised on koordinaatorid, kolmandad püüdjad, neljandad transpordiabilised, viiendad sponsorite leidjad, reklaamijad, projekti kirjutajad jne.
Book of Shadows

"Book of Shadows" on hevikitarrist Zakk Wylde'i esimene sooloalbum, mis valmis 1996. aastal.
Erinevalt tema tööst Ozzy Osbourne'i ja Black Label Societyga on see plaat introspektiivsem ja enamasti akustilises stiilis, mis mõnevõrra sarnaneb tema eelmise projekti "Pride &amp; Gloryga".
Randy Rhoads

Randall William "Randy" Rhoads (6. detsember 1956 – 19. märts 1982) oli Ameerikast pärit "heavy metal"'i kitarrist, kes sai kuulsaks koos Ozzy Osbourne'iga mängides. Hoolimata oma lühikesest karjäärist on ta paljudele praegustele hevikitarristidele suureks eeskujuks. Pühendunud klassikalise kitarri õppijana segas ta omavahel "heavy metal"'it ja klassikalist muusikat, luues nii oma unikaalse stiili. Ajakiri Guitar World on asetanud Randy soolo "Crazy Trainis" kõigi aegade parimate kitarrisoolode seas 9. kohale.
Randy Rhoads hukkus väikelennukiga juhtunud õnnetuses.
Mõju teistele muusikutele.
Hoolimata oma noorusest ja vähesest muusikalisest loomingust on Randy Rhoads eeskujuks olnud paljudele praegu tuntud kitarristidele, nagu näiteks Abbath, Alex Skolnick, Alexi Laiho, Buckethead, Carlos Cavazo, Chris Impellitteri, Criss Oliva, Dan Spitz, Dimebag Darrell, Dweezil Zappa, George Lynch, Jake E. Lee, John Petrucci, Marty Friedman, Michael Angelo Batio, Paul Gilbert, Zakk Wylde, Tony MacAlpine, Warren DeMartini, Vinnie Moore, Vinnie Vincent.
Ole Lund Kirkegaard

Ole Lund Kirkegaard (29. juuli 1940 Aarhus – 24. märts 2001 Stenderup) oli taani laste- ja noorsookirjanik. 
Kirkegaard kirjutas põhiliselt täiskasvanute ja laste omavahelisest suhtlusest ja suhetest, olles oma käsitlustes terav ja otsekohene ning avades teemasid musta huumori kaudu. Tema raamatute peategelane oli tavaliselt antikangelane. 
1875. aastal sai Kirkegaard Taani kultuuriministeeriumi lasteraamatute auhinna (Kulturministeriets Børnebogspris) raamatu "Albert" eest.
Ühel külmal talveööl teel koju kukkus Kirkegaard lumme ega suutnud enam tõusta. Ta oli tarvitanud alkoholi ning külmus kohapeal surnuks.
Eesti lugejatele on tõenäoliselt tuntumad tema lasteraamatud "On üks ninasarvik Otto", "Frode ja kõik teised rüblikud" ning "Kummi-Tarzan ja teised". Need raamatud on (olnud) mõnes koolis kohustusliku või soovitusliku kirjanduse nimekirjas. Jutustust "On üks ninasarvik Otto" on Eesti teatrites ka lavastatud.
Vassil Ridala

Vassil Ridala (aastani 1930 Vassili Grünthal; 9. märts 1906 Muhu-Suure vald, Saaremaa – 19. veebruar 1985 Tartu) oli eesti loomaarst, veterinaariadoktor (1933, teema "Uurimusi brucella abortus'e patogeensest toimest lehma udarasse ja mõningatesse teistesse elunditesse"), professor (1936).
Elulugu.
Vassil Ridala lõpetas 1925. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi ja 1930. aastal "cum laude" Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna. Alates 1951. aastast töötas Eesti Põllumajanduse Akadeemias.
Ta huviorbiidis oli loomade, lindude ja kalade mittenakkavate, nakkus- ja parasitaarhaiguste põhjused, teke ja tõrje.
Ridala oli aastatel 1939–1941 Tartu Ülikooli Isikkonna Kehalise Kasvatuse Ühingu ja 1953–1954 EPA spordiklubi esimees.
Koos EPA üliõpilastega rajasid V. Ridala ja tema abikaasa Elfriede Ridala Tartusse Narva maantee äärde sõjas hävinud veterinaariakliiniku kohale pargi.
Isiklikku.
Vassil Ridala abikaasa oli alates 1930. aastast Elfriide Ridala.
William Henry Hudson

William Henry Hudson (4. august 1841 – 18. august 1922) oli inglise kirjanik ja ornitoloog.
Tema tuntuim teos on romaan "Rohelised kojad".
Sillamäe narkorehabilitatsioonikeskus

Sillamäe narkorehabilitatsioonikeskus asub Sillamäel Tervise tänav 8.
Narkorehabilitatsioonikeskus alustas tööd 8. septembril 2005.
Narkorehabilitatsioonikeskuse peamine eesmärk on aidata uimastisõltuvusega täiskasvanutel vabaneda sõltuvusprobleemidest ja toetada nende tööle minekut. Ravikuuri pikkus on 1–2 aastat. 
2008. aasta seisuga metadoonasendusravi narkorehabilitatsioonikeskuses ei kasutata.
Keskuses osutatakse ravi statsionaari tingimustes.
Ravi võib jagada kahte ossa:
Võõrutusseisundi ravi.
Kuna enamik patsiente saabub ravile regulaarse narkootikumi tarvitamise perioodil, siis narkootikumi ärajätmisel areneb neil võõrutusseisund. Selleks, et leevendada tekkivaid võõrutusnähte, rakendatakse:
Sotsiaalne lõimumine.
Patsiendi sotsialiseerumise tagamiseks toimub töö peamiselt kahes suunas:
Henry De Vere Stacpoole

Henry De Vere Stacpoole (9. aprill 1863 Kingstown (nüüd Dún Laoghaire) – 12. aprill 1951) oli iiri kirjanik.
Tema tuntuim teos on 1908. aastal ilmunud romantiline jutustus "The Blue Lagoon" ("Sinine laguun", eesti keeles ilmunud 2001. aastal kirjastuses Eesti Raamat), millest on tehtud mitu filmi. Sellele järgnesid veel kaks romaani, nii et moodustus triloogia.
Ta kirjutas ka pseudonüümi Tyler De Saix all.
Kirjanikuks hakkas ta pärast seda, kui oli laevaarstina reisinud Vaikse ookeani lõunaosas, kust saadud inspiratsiooni ja ideid kasutas oma loomingus.
Ta elas Essexis, kuni kolis 1920. aastatel Wighti saarele, kus elas surmani.