Mindfulness

Mindfulness (eesti keeles ka ärksameelsus, teadvelolek) on osa budistlikest praktikatest, mis arvatakse viivat kannatuste (rahulolematuse) lõppemiseni. Teadvelolekul on mitmeid definitsioone, millel puudub teaduslik konsensus. Lääne teaduslikus diskursuses (sh tavakeeles) võib "mindfulness" tähendada nii omadust ("trait") kui ka seisundit ("state"), mida iseloomustatakse tähelepanu, teadlikkuse ja aktsepteerimise kaudu. Samuti on "mindfulness" praktika, mida kasutatakse kirjeldatud seisundi saavutamiseks. 
Eesti Keele Instituudi võõrsõnade leksikoni definitsioon "teadvustatud, tahtlik tähelepanu suunamine oma kohalolule ja hetkele ning avatud, aktsepteeriv ja mittehinnanguline suhtumine teatud psühholoogilise praktika ja meeleharjutuste abil" juhindub sageli tsiteeritud Jon Kabat-Zinni "mindfulness"'i tõlgendusest.
Mõiste.
"Mindfulness" on ingliskeelne tõlkevaste paalikeelsele mõistele "sati" budismis. 
Esimest korda kasutati seda mõistet 1881. aastal ilmunud T. W. Rhys Davidsi tõlgetes. Tänapäeva läänemaailmas on seda populariseerinud teiste hulgas Thích Nhất Hạnh ja Jon Kabat-Zinn.
Eesti keeles.
Ingliskeelsel mõistel "mindfulness" pole üht ja ainsat eestikeelset vastet, kasutatud on sõnu "teadvelolek", "ärksus", "tähelepanelikkus";, "meeleteadlikkus", "meelevirgus", "ärksameelsus", "teadvelolek", "teadlikkus", "meelepuhtus", "meeleselgus", "meeletäius", "tervikmeelsus" jmt.
Praktika.
"Mindfulness"'i kui vaimset praktikat kasutatakse psühholoogias, psühhiaatrias ja mitmesugustes psühhoteraapiates vaimse tervise probleemide leevendamiseks. Siiski pole selliste lähenemiste mõju ja tõhusus teaduslikku kinnitust leidnud. Erand on "mindfulness"'il põhinev kognitiivteraapia, mis ennetab suure tõenäosusega depressiooni neil täiskasvanutel, kel depressiooniepisoodid korduvad .
Võrreldes mitte midagi tegemisega võib "mindfulness"'i kursuse pakkumine aidata ennetada vaimse tervise probleeme tervetel täiskasvanutel ja lastel. Samas ei ole tõendeid, et "mindfulness"'i kursus töötab paremini kui ükskõik milline muu sekkumine (nt füüsiline trenn, raamatu lugemine jms, sh ka psühhosotsiaalsete oskuste õpetamine lastel). Seega võib "mindfulness"'iga seotud mõju olla suuresti platseebo: nt ühes uuringus paranes valu talumise võime võlts-"mindfulness"'i tehes rohkem kui päris-"mindfulness"'i praktiseerides.
"Mindfulness"'i praktiseerimine võib kaasa tuua ka negatiivseid tagajärgi (nt ärevust, dissotsiatsiooni, ebameeldivate mälestuse esilekerkimist). Niisiis peab "mindfulness"'i õpetaja olema vastava koolituse läbi teinud, et osata vajadusel koolitatavatele tuge pakkuda.
"Mindfulness"'il põhinevad programmid.
Et "mindfulness"'ist on kujunenud äriliselt tulus moepraktika, on palju programme, mis väidavad end olevat "mindfulness"'il põhinevad. See aga ei tähenda, et neist programmidest abivajajale ühtviisi kasu on. Selleks et paremini defineerida "mindflness"'il põhinevaid praktikaid, loodi valdkonna ekspertide koosloomes raamistik, mis eristab "mindfulness"'il põhinevaid programme teistest sekkumistest, milles võib olla teadveloleku komponent. See laialdaselt aktsepteeritud raamistik sedastab, et "mindfulness"'il põhinevad programmid põhinevad mõtisklevatel traditsioonidel ja teadusharudel nagu psühholoogia, meditsiin ning haridus. Välja pakutud muutusteooria kohaselt peaksid "mindfulness"'il põhinevad programmid vähendama stressi seeläbi, et arendavad meta-kognitiivseid oskuseid ja kultiveerivad Jon Kabat-Zinni teadlikkuse määratlusega kooskõlas olevat kogemise viisi. Seda saavutatakse läbi järjekindlate teadveloleku meditatsioonipraktikate, mis omakorda toetavad eneseregulatsiooni paranemist ning kaastunde, mõistmise ja meelerahu arengut.
Näited manualiseeritud programmidest, mis vastavad eeltoodud definitsioonile:
"Mindfulness"'i programme peab läbi viima vastava koolituse saanud õpetaja, kes ka ise järjepidevalt teadveloleku meditatsioone praktiseerib.