tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nigeeria vapp

Nigeeria vapp on Nigeeria Liitvabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1960.
Vapikilbi must värv tähistab Nigeeria viljakat pinnast, valged lainelised jooned kilbil sümboliseerivad kaht riigi tähtsamat jõge – Nigerit ja Benuet. Kilpi hoidvad hobused tähistavad väärikust ja kotkas tugevust. Rohevalge põimik kotka jalge all sümboliseerib Nigeeria põllumajandust.
Kilbi all aasal kasvavad kollased (pildil eksikombel punased) rahvuslilled kostused. Kollasel lindil on ingliskeelne rahvuslik deviis "Unity and Faith, Peace and Progress" ("Ühtsus ja usk, rahu ja progress").
Svaasimaa vapp

Svaasimaa vapp on Svaasimaa, uue nimega Eswatini Kuningriigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1968.
Vapikilpi hoidev lõvi sümboliseerib kuningat ja elevant kuninga ema. Traditsiooniline svaaside kilp sümboliseerib kaitstust. Suled kilbi kohal tähistavad kuninglikku peakatet.
Valgel lindil kilbi all on svaasikeelne rahvuslik deviis "Siyinqaba" ("Me oleme kindlus").
John Edwards

John Edwards (sündinud 10. juunil 1953 Senecas Lõuna-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide poliitik. 
Ta oli USA senaator Põhja-Carolinast 1999–2005 ning osales 2004. ja 2008. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste eelvalimistel, taotledes Demokraatliku Partei kandidaadi kohta.
2004. aasta presidendivalimistel oli ta John Kerry asepresidendikandidaat.
Jaanuaris 2008 loobus ta edasisest kandideerimisest ja teatas 14. mail 2008, et toetab Demokraatliku Partei kandidaadina Barack Obamat.
Enamuspuuliik

Enamuspuuliik on puistu esimese rinde suurima tagavaraga puuliik. Üldjuhul on enamuspuuliik ka peapuuliik.
Enamuspuuliigi järgi määratakse puistu nimetus, näiteks kuusik, männik, kaasik, tammik, haavik, lepik, pärnik, saarik.
Harvendusraie

Harvendusraie on üks hooldusraie liik, mille käigus raiutakse välja kuni 30% puudest selleks, et luua lõppraiesse jäävatele puudele paremad kasvutingimused. Varem nimetati harvendusraiet ka "vahekasutusraieks".
Harvendusraieid tehakse kas alameetodil või ülameetodil, vastavalt raiutakse välja kas suuremad puud või väiksemad puud. 
Suuremate puude raiumisega raiutakse välja "hundid", mis oma laiutava võraga takistavad teiste puude kasvu. 
Väiksemate puude raiumisega parandatakse nii valgustingimusi kui ka vähendatakse konkurentsi toitainetele.
Üksikpuude rinne

Üksikpuude rinne on Eesti metsaseaduse järgi rinne, mis koosneb madala (alla 30%) täiusega, põhirindest kõrgematest ja vanematest puudest. Üksikpuudena kirjeldatakse puid, mis oma vanuse või dimensioonide poolest vastavad vähemalt latiealise puistu kriteeriumitele.
Viira–Nõmmküla tee

Viira–Nõmmküla maantee (registrinumbriga 21149) on 9,5 km pikkune kõrvalmaantee Saare maakonnas Muhu vallas.
Tee on terves ulatuses mustkattega.
Tee saab alguse Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maanteel Viira külas. Tee kulgeb läbi Päelda, Rinsi, Külasema, Rebaski, Mõisaküla ja Pallasmaa küla ning lõpeb Nõmmkülas ristmikul, kuhu jõuavad ka Liiva–Nõmmküla ning Hellamaa–Nõmmküla maantee.
Tee äärde jäävad järgmised bussipeatused: Viira, Paenase, Külasema, Tamse, Mõisaküla, Nõmmküla.
Hoolimata sellest, et tee ääres on Tamse bussipeatus, ei kulge tee Tamsest läbi. Samuti ei lähe tee läbi Paenase ega Põitse, mille piirid jäävad mõne meetri kaugusele.
Burka

Burka on Kaukaasia rahvaste traditsiooniline varrukateta keebitaoline villast vanutatud meeste mantel. 
Burkasid on musta, pruuni või valget värvi. 
Ratsanikud kannavad pikka, karjused lühikest burkat.
Rhenus

Rhenus AG &amp; Co. KG on 1912. aastal asutatud logistikakontsern. Firma esindused on 140 paigas ja kontsernis töötab 18 000 inimest.
Moderato

Moderato on noodikirja tempomärge, mis tähistab mõõdukat tempot. See vastab tavaliselt umbes 86–97 löögile minutis.
"Moderato"'st aeglasemad on näiteks "andante" (aeglaselt, rahulikult) ja "adagio" (aeglaselt), kiiremad aga "allegretto" (üsna kiirelt), "allegro" (liikuvalt) ja "vivace" (elavalt).
Kosmeetik

Kosmeetik omab laialdasi teadmisi anatoomiast, füsioloogiast, ainekeemiast ja mõjuainete toimest nahale. Enda töös keskendub ta peamiselt näonaha probleemidele, nende ennetamisele ja naha hooldusele. Veel kuulub kosmeetiku töövaldkonda erinevate aparaadihoolduste, massaažide, kehahoolduste, maniküüri ja pediküüri tegemine.
Arnold Othmar Wieland

Arnold Othmar Wieland (sündinud 1. augustil 1940 Rittenis Itaalias) on teoloog, kes oli Saksa ordu kõrgmeister aastail 1988–2000.
Ta on pärit Itaalia saksakeelsest piirkonnast Bolzano provintsist.
Marian Tumler

Marian Joseph Tumler (21. oktoober 1887 Schlanders – 18. november 1987 Viin) oli Saksa ordu kõrgmeister aastail 1948–1970.
Tumler sündis Austria-Ungari impeeriumisse kuulunud Lõuna-Tiroolis, mis alates 1918. aastast kuulub Itaaliale. Juba noores eas valis ta vaimulikutee ning astus 1903. aastal Saksa ordusse. 1910. aastal pühitseti ta preestriks. Hiljem õppis ta Austria ülikoolides geograafiat, geoloogiat ja ajalugu. 1920. aastate lõpul pääses ta Viinis kõrgetesse orduameteisse, 1925. aastast kuulus ordukapiitlisse, 1933. aastal sai ordumeistri asetäitjaks ja orduarhiivi juhatajaks. 1938. aastal sai temast Austria komtuuri kohusetäitja. Et ordu ei saanud Teise maailmasõja ajal tegutseda, pidi Tumler 1948. aastal kõrgmeistriks saamise järel ordu sisuliselt uuesti üles ehitama. 1965. aastal osales ta ka Teisel Vatikani kirikukogul. 6 oktoobril 1970 loobus Tumler kõrge vanuse tõttu kõrgmeistri ametist ja elas viimased 17 eluaastat Viinis.
Eluvorm (ökoloogia)

Eluvormid ehk biomorfid on organismide rühmad, mis evolutsiooni käigus on omandanud suhteliselt sarnased ökoloogilis-morfoloogilised kohastumused. Eluvormide klassifitseerimisel enamasti süstemaatilist ja fülogeneetilist aspekti ei rõhutata. Ökoloogias kasutatakse mõistet "eluvorm" enamasti taimede puhul. Nõukogudeaegses kirjanduses on taimede eluvorme käsitletud mõiste all "ökobiomorfid".
Laias laastus võib organismid jaotada eluvormideks elamiskeskkonna (vesi, muld, õhk) järgi.
Eluvormi mõistele üldisuselt sarnane, kuid sisult siiski erinev on organismide ehitusplaani mõiste. Ehitusplaani aluseks on sümmeetriatüüp ja morfogeneesimehhanismi tüüp.
Taimede eluvormid.
Taimede eluvormide kirjeldamisel on kasutusel ka termin "kasvuvorm", mis mõnede autorite järgi langevad tähendustelt kokku. Mõned autorid eristavad kasvuvorme aga lähtuvalt võsu ehitusest.
Taimede eluvormideks grupeerimise puhul on tavaliselt lähtutud kas vegetatiivorganeist (nt võsu eluiga) või uuenemispungade paiknemisest ebasoodsalt perioodil (Raunkiæri süsteem). 
Võsu eluea järgi saab eristada järgmisi taimede eluvorme: puud, põõsad, kääbuspõõsad, poolpõõsad, püsikud, kahe- ja üheaastased (roht)taimed.
Raunkiæri süsteemi järgi eristatakse põhirühmadena fanerofüüdid, kamefüüdid, hemikrüptofüüdid, krüptofüüdid ja terofüüdid.
Loomade eluvormid.
Loomade puhul saab eluvorme eristada näiteks kulgemisviisi (liikumise), kehamorfoloogia ja toiduhankimisviisi järgi.
Eluvorm

"Eluvorm" on mitmetähenduslik termin.
NLKP Keskkomitee

Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee (lühend: NLKP KK; vene keeles "Центральный комитет Коммунистической партии Советского Союза", lühend: "ЦК КПСС") valiti NLKP kongressil ning oli kongressidevahelisel ajal NLKP kõrgeim organ, mis juhtis nii kogu partei, ühiskondlike organisatsioonide, majanduse kui ka kohalike parteiorganite tegevust.
Partei poliitika põhiküsimusi arutati ja otsustati NLKP KK pleenumeil (KK liikmete ja liikmekandidaatide istung), mis toimus vastavalt põhikirjale üle kuue kuu.
NLKP Keskkomitee valis Keskkomitee liikmete seast "auväärsemad isikud" NLKP KK Poliitbüroosse, kes juhtis parteitööd pleenumitevahelisel ajal, ja NLKP KK Sekretariaadi, mille tööd juhtis peasekretär ja kelle juhtimisel sekretariaat tegeles igapäevase töö juhtimisega (põhiliselt kaadrivaliku ja otsuste täitmise kontrolliga).
 ja "NLKP KK I sekretär" ning "NLKP Keskkomitee peasekretär".
1919. aastal loodi sekretariaadis VK(b)P Keskkomitee sekretariaadi vastutava sekretäri ametikoht; 1922. aastal aga VK(b)P Keskkomitee sekretariaadi peasekretäri ametikoht; aastail 1953–1966 muudeti ametikoha nimetus NLKP KK I sekretäriks ja aprillist 1966. aastal taastati NLKP Keskkomitee peasekretäri ametikoht.
VSDTP Keskkomitee, 1898.
VSDTP I kongressil 1898. aastal valitud VSDTP Keskkomitee:
VSDTP Keskkomitee, 1903.
VSDTP II Kongressil 1903. aastal valitud VSDTP Keskkomitee:
VSDTP II kongressil 1903. aastal said radikaalsed sotsiaaldemokraadid, keda juhtis Vladimir Lenin, partei keskorgani VSDTP Keskkomitee valimisel häälteenamuse. Sellest osaluse jaotusest tekkiski VSDTP-siseste fraktsioonide jaotuses nimetused "vähemlased" ja "enamlased".
VSDTP Keskkomitee, 1905.
VSDTP III kongressil 1905. aastal valitud VSDTP Keskkomitee:
VSDTP Keskkomitee, 1906.
VSDTP IV kongressil 1906. aastal valitud VSDTP Keskkomitee:
VSDTP Keskkomitee, 1907.
VSDTP V kongressil 1907. aastal valitud VSDTP Keskkomitee:
VSDT(b)P Keskkomitee, 1917.
VSDTP VI kongressil 1917. aastal valitud VSDT(b)P Keskkomitee:
VSDT(b)P Keskkomitee, 1918.
VSDTP VII kongressil 1918. aastal valitud VSDT(b)P Keskkomitee:
VK(b)P Keskkomitee, 1919.
VK(b)P VIII kongressil 1919. aastal valitud VK(b)P Keskkomitee:
VK(b)P Keskkomitee, 1920.
VK(b)P IX kongressil 1920. aastal valitud VK(b)P Keskkomitee:
VK(b)P Keskkomitee, 1921.
VK(b)P X kongressil 1921. aastal valitud VK(b)P Keskkomitee:
VK(b)P Keskkomitee, 1922.
VK(b)P XI kongressil 1922. aastal valitud VK(b)P Keskkomitee:
VK(b)P Keskkomitee, 1924.
VK(b)P XIII kongressil, 31. mail 1924 valitud VK(b)P VK(b)P Keskkomitee:
ÜK(b)P Keskkomitee, 1925.
ÜK(b)P XIV kongressil, 31. detsembril 1925 valitud ÜK(b)P Keskkomitee:
ÜK(b)P Keskkomitee, 1927.
ÜK(b)P XV kongressil, 19. detsembril 1927 valitud ÜK(b)P Keskkomitee:
ÜK(b)P Keskkomitee, 1930.
ÜK(b)P XVI kongressil, 13. juulil 1930 valitud ÜK(b)P Keskkomitee:
NLKP Keskkomitee, 1953.
NLKP XIX kongressil, 13. juulil 1952 valitud NLKP Keskkomitee:
KK kontrollkomisjon.
Kommunistliku Partei KK juures asus nn parteipolitsei "kontrollkomisjon/parteikontroll
NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium

NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium (vene keeles "Президиум Верховного Совета СССР") oli NSV Liidu Ülemnõukogu juhtorgan, mis täitis NSV Liidu kõrgeima riigivõimuorgani funktsioone NSV Liidu Ülemnõukogu istungjärkude vahelisel ajal.
Alates 1934. aastast oli NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi hoone Kremli teater.
Enne 1937. aastat kandis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium nime NSV Liidu Kesktäitevkomitee Presiidium.
1977. aasta NSV Liidu Konstitutsiooni kohaselt:
NSV Liidu Kesktäitevkomitee Prediidiumi ja NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehed.
NSV Liidu Ülemnõukogu (aastast 1937; varem NSV Liidu Kesktäitevkomitee) oli Nõukogude Liidus formaalset rolli täitnud parlamendi nimetus. Parlamendi täiskogu käis koos lühiajalistel istungjärkudel paaril korral aastas. Pidevalt tegutses Ülemnõukogu liikmete seast valitud NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium. 
Kesktäitevkomitee Presiidium ja hiljem Ülemnõukogu Presiidium (aastast 1937) oli Nõukogude Liidu kollektiivne riigipea. 
Presiidiumi esimees täitis rahvusvaheliste normidega riigipeale pandud kohustusi (välisriikide saadikute volikirjade vastuvõtmine jms).
Ministrite nõukogu

Ministrite nõukogu ehk valitsus on kõrgeim täidesaatev võimuorgan.
Ministrite nõukogu ülesanne on ministeeriumide ja muude keskasutuste tööd suunata ja kooskõlastada. Tavaliselt koosneb ministrite nõukogu peaministrist (NSV Liidu ministrite nõukogu esimehest), tema asetäitjaist, ministreist ja tähtsamate keskasutuste juhatajaist.
Ministrite nõukogu moodustas parlament või riigipea: NSV Liidus NSV Liidu Ülemnõukogu, NSV Liidu liiduvabariikides ja autonoomsetes vabariikides oma ülemnõukogu.
1946. aastani nimetati NSV Liidus ministrite nõukogu Rahvakomissaride Nõukoguks.
Rahvakomissar

Rahvakomissar oli nõukogude vabariikide (1917–1922) ja Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu (1922–1946) ametiisik, kes juhtis rahvakomissariaati ehk praegusele ministeeriumile vastavat asutust. Rahvakomissaridest koosnevat võimuorganit nimetati Rahvakomissaride Nõukoguks. Oma rahvakomissarid olid ka liiduvabariikidel ja nende koosseisu kuulunud autonoomsetel vabariikidel.
Esimesed Venemaa Nõukogude Vabariigi rahvakomissarid.
7. novembril 1917 valiti esimese Venemaa Nõukogude Vabariigi Rahvakomissaride Nõukogu rahvakomissarid. Nõukogu esimees oli Vladimir Lenin ja sekretär Nikolai Gorbunov.
Rahvakomissaride Nõukogu

Rahvakomissaride Nõukogu (lühend RKN; vene keeles "Совет народных комиссаров") oli kõrgem riigivalitsemise organ (valitsus) Nõukogude Venemaal, mis asutati Oktoobrirevolutsiooni järel 1917. aastal. 1946. aastal asendati rahvakomissaride nõukogud NSV Liidus ministrite nõukogudega.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu

NSV Liidu Ministrite Nõukogu (lühend NSVL MN; vene "Совет Министров СССР") oli NSV Liidu kõrgeim täidesaatev valitsusorgan 15. märtsist 1946 – 26. detsembrini 1990.
Ministrite Nõukogu moodustati NSV Liidu valitsusorganite reformimise käigus 15. märtsil 1946, koos NSV Liidu ministeeriumite asutamisega, 1922. aastast tegutsenud valitsusorgani, NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu asemele.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu moodustati iga nelja aasta tagant uue NSV Liidu Ülemnõukogu esimesel istungil.
Ministrite Nõukogu esimehed.
Seejärel nimetati uue seaduse alusel, mis asendas Ministrite Nõukogu ministrite kabinetiga 14. jaanuaril 1991 ametisse esimene ja ainus Nõukogude Liidu peaminister Valentin Pavlov.
Ministrite Nõukogu ülesanded.
Oma volituste piires NSV Liidu Ministrite Nõukogu:
NSV Liidu Konstitutsiooni (1977. aasta versioon) kohaselt:
NSV Liidu Ministrite Nõukogu koosseisu kuuluvad ametikoha järgi liiduvabariikide ministrite nõukogu esimehed, sealhulgas Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehe esildusel võib NSV Liidu Ülemnõukogu lülitada NSV Liidu valitsuse koosseisu NSV Liidu organite ja organisatsioonide juhte.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu paneb maha oma volitused uue NSV Liidu Ülemnõukogu ees selle esimesel istungjärgul.
Ajalugu.
NSV Liidu Ministrite Nõukogu eelkäijateks 1917–1946 olid pärast Oktoobrirevolutsiooni II Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil 7. novembril 1917 moodustatud Nõukogude Venemaa Rahvakomissaride Nõukogu, mis nimetati 1918. aasta 10. juuli konstitutsiooniga Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukoguks ja 1922. moodustatud Nõukogude Liidu esimese valitsusena NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukoguks.
 (1918–1937)
 (1937–1946)
Ääsmäe tee

Ääsmäe tee (registrinumber 11402) on kõrvalmaantee Saue vallas Ääsmäe külas. Tee pikkus on 1,0 km. 
Tee saab alguse Ääsmäe–Hageri tee esimesel kilomeetril ja lõpeb Ääsmäe küla südames. Tee ületab ühe truubi, bussipeatusi teele ei jää. Tee alguses ristuvad temaga Ääsmäe mõisa tee ja üks Ääsmäe liiklussõlme ühendusteedest.
Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (50 ja 30 km/h). Tee alguses ja lõpus on valgustatud lõigud.
Maantee kattub liikluspinnaga (aadressiobjekt) Kasesalu tänav.
Ääsmäe mõisa tee

Ääsmäe mõisa tee (registrinumbriga 11403) on kõrvalmaantee Saue vallas Ääsmäe külas. Tee pikkus on 1,5 km. Tee saab alguse Ääsmäe–Hageri tee esimesel kilomeetril ja lõpeb Ääsmäe mõisahoone juures. 
Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi, bussipeatusi teele ei jää. Tee alguses ristuvad temaga Ääsmäe tee ja üks Ääsmäe liiklussõlme ühendusteedest.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Valgustus osaline. 
Mõlemal pool teed on muinsuskaitse all olev allee. 1980. aastatel istutati alleesse puid juurde.
2011. aasta kevadel korrastati alleed. Teostati hoolduslõikus, mille käigus eemaldati 17 haiget puud, juuriti kännud ning istutati talgute korras 130 pärna.
Resonants

Füüsikas on resonants nähtus, kus võnkeamplituud saavutab teatud sagedusel maksimaalse väärtuse. Vastavat sagedust nimetatakse resonantsisageduseks. Viimane on enamasti ligilähendane süsteemi omavõnkesagedusele.
Enamasti võivad sageduse väikesed muutused resonantsisageduse lähedal tekitada suuri muutusi võnkeamplituudis. Samuti on võnkeamplituud resonantsisagedusel üldjuhul mitu korda suurem kui sellest kaugel asuvatel sagedustel.
Resonants võib tekkida kõiksuguste võnkumiste või lainete korral, liigiti on olemas mehaaniline resonants, akustiline resonants, elektromagnetiline resonants, tuumamagnetresonants, elektronide paramagnetiline resonants ja lainefunktsiooni resonants kvantmehaanikas. Süsteeme, milles resonants on võimalik, võib kasutada võnkumiste tekitamiseks soovitud sagedusel (näiteks muusikainstrumendid) või teatud sageduste esiletoomiseks/võimendamiseks süsteemis, mille võnkumine koosneb paljudest erinevatest sagedustest (näiteks raadiosignaalide vastuvõtmine).
Põhjapassaathoovus (Vaikne ookean)

Põhjapassaathoovus on hoovus Vaikses ookeanis ja Filipiini meres. Hoovates läände, ületab ookeani Ameerikast Filipiinideni, kus pöördub põhja ja muutub Kurošioks.
Hoste

Hoste on saar Tulemaa saarestikus. Kuulub Tšiilile.
Saare pindala on 4177 km².
Saar on mägine, kõrgus kuni 1420 meetrit. Saarel asub Vale Kap Hoorn.
Mopeed

Mopeed on liiklusseaduse mõistes kahe- või kolmerattaline mootorsõiduk, mille sisepõlemismootori töömaht ei ületa 50 cm³ ja valmistajakiirus ei ületa 45 km/h.
Mopeedijuht peab avalikel teedel sõitmiseks olema vähemalt 14-aastane, ning mopeedijuhil peab olema kaasas AM-kategooria või muu kategooria juhiluba. Erandiks on enne 1.01.1993 sündinud isikud. Neilt juhiluba ei nõuta.
Mopeedil on registreerimisnumber ja sellele tuleb vormistada liikluskindlustus. Kuid erinevalt teistest mootorsõidukitest ei pea mopeed läbima regulaarset tehnoülevaatust.
Anatoli Tšubais

Anatoli Borissovitš Tšubais (Анатолий Борисович Чубайс; sündinud 16. juunil 1955 Barysaŭs Minski oblastis) on Venemaa majandus- ja riigitegelane, üks liberaalsete reformide ideolooge ja eestvedajaid 1990. aastatel.
1996. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.
Tšubais oli 2008. aasta septembrist 3. detsembrini 2020 ROSNANO peadirektor. Ta oli ka JPMorgan Chase rahvusvahelise nõukogu liige.
Ametikäik.
1990. aastal siirdus Tšubais akadeemiliselt ametipostilt Leningradi täitevkomitee aseesimeheks.
Aastatel 1991–1992 oli Tšubais Peterburi linnapea Anatoli Sobtšaki nõunik. 
1992–1994 oli Tšubais Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi esimene asetäitja majandus- ja finantspoliitika alal. Tema juhatamisel töötati välja ja viidi ellu erastamisprogrammi. Tšubaisi tegevus erastamisjuhina on talle toonud kurja kuulsuse oligarhide esilekergitajana.
1994–1996 oli Tšubais Riigiduuma liige, tegeledes erastamisreformidega.
Aastatel 1996–1997 oli Tšubais presidendi administratsiooni juht, 1997–1998 Venemaa esimene asepeaminister Viktor Tšernomõrdini valitsuses.
1998. aastast kuni 2008. aasta 1. juulini oli Tšubais Venemaa Ühendatud Energiasüsteemide juhatuse esimees.
22. septembril 2008 nimetas president Dmitri Medvedev ta oma määrusega riikliku nanotehnoloogiafirma ROSNANO (Venemaa Nanotehnoloogia korporatsioon) peadirektoriks ja 3. detsembril 2020 vabastas president Vladimir Putin ta sellest ametist. 
Seejärel oli ta kuni 23. märtsini 2022 Venemaa presidendi Vladimir Putini kliimanõunik, pärast mida ta lahkus ametist ja Venemaalt.
Poliitiline tegevus.
Tšubais on Paremjõudude Liidu liige ja üks asutajaid.
Isiklikku.
Tšubais on kolmandat korda abielus. Tema teise naise Maria Višnevskaja õde Julija on olnud abielus Vladislav Surkoviga. Esimesest abielust on Tšubaisil poeg ja tütar.
Anne Luik

Anne Luik (sündinud 3. märtsil 1949 Lüllemäel) on eesti entomoloog, mahepõllumajanduse spetsialist, Eesti Maaülikooli professor ja teadusprorektor.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-geneetikuna 1972. aastal.
Mbabane

Mbabane on Svaasimaa (ametlikult eSwatini Kuningriigi) pealinn ja Hhohho ringkonna keskus. Linn asub Mbabane jõe ääres Mdimba mägedes.
Mbabane asutasid 1902. aastal britid. Linn on saanud nime hõimupealik Mbabane Kunene järgi.
Linna lähedal asuvad tina- ja rauamaagi kaevandused.
Olevi Kulli mälestusstipendium

Professor Olevi Kulli mälestusstipendium on Tartu Ülikooli Sihtasutuse välja antav stipendium magistrantidele ja doktorantidele, mille eesmärgiks on esile tõsta noori teadlasi metsaökoloogia, ökofüsioloogia ja ökosüsteemide ökoloogia erialal, mis oli professor Olevi Kulli uurimisvaldkond. 
Stipendium asutati 2007. aastal ning seda antakse välja juunikuus.
Ed Wood

Edward Davis Wood Jr. (10. oktoober 1924 – 10. detsember 1978) oli USA filmilavastaja, stsenarist, filmiprodutsent, monteerija ja näitleja (sageli mitmes rollis korraga).
1950. aastatel tootis Wood sõltumatu filmiloojana üliväikese eelarvega õudusfilme, ulmefilme ja vesterneid, mis on saanud kurikuulsaks oma tehniliste vigade tõttu ning naljakalt-lihtsalt teostatud eriefektide, ainuomase dialoogi, ekstsentrilise näitlejavaliku ja igasuguseid piire ületavate süžeede tõttu. Elu lõpupoole tegi ta pornofilme, kirjutas hoogsaid, nn "pulp"-kriminulle, õudus- ja seksiromaane.
Woodi peeti meeles ka postuumselt: kaks aastat pärast tema surma anti talle kui filmiajaloo halvimale lavastajale Kuldse Kalkuni auhind.
Kriitikud peavad Woodi parimaks linateoseks autobiograafilise taustaga (Ed Wood oli transvestiit) transvestismist, pseudohermafrodismist rääkivat freudistlikku 1953. aastal tehtud filmi "Glen või Glenda".
USA filmilavastaja Tim Burton on Ed Woodi elust teinud filmi "Ed Wood" (1994), mis kaks Oscari auhinda võites andis oma panuse Ed Woodi kui kultusliku filmilavastaja kuulsusse ja taasavastamisse.
5. SS-Soomusdiviis &quot;Wiking&quot;

5. SS-Soomusdiviis „Wiking“ (saksa keeles "5. SS-Panzer-Division „Wiking“") oli Saksa Relva-SS diviis Teise maailmasõja ajal, kuhu kuulus palju välismaiseid vabatahtlikke. 
Diviis arenes välja SS-Diviisi "Germania" ("5. Infanterie Division (mot.) "Germania" (6.1940–21.12.1940), SS-Division Germania") rügemendist "Wiking", kuhu see rügement kuulus novembrist 1940 kuni jaanuarini 1941. Sõja käigus arenes väeosa jalaväediviisist motoriseeritud diviisiks ning lõpuks soomusdiviisiks.
Brobergen

Brobergen (alamsaksa keeles "Brobargen") on küla Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis Kranenburgi vallas Oste jõe ääres.
2013. aasta 31. detsembri seisuga oli Brobergenis registreeritud 205 elanikku. 
Brobergen hõlmab 6,06 km² suuruse maa-ala.
Brobergenit on esmamainitud 1286. aastal ("Brocberge"). 1972. aastani oli Brobergen omaette vald.
Saelint

Saelint on õhuke hammastatud servaga teraslint, mida kasutatakse lõikeriistana lintsaepingis.
Korgi ja pehmemate materjalide saagimiseks võidakse kasutada ka hammasteta saelinti ning vormimisel abrasiivlinti. 
Saelindid valmistatakse suhteliselt suure niklisisaldusega spetsiaalterasest. Lint peab olema ühtlase paksuse ja väga sileda pinnaga ning selle tagumine serv peab olema rangelt sirgjooneline.
Lindi otsad ühendatakse jootmise või keevitamise teel. Saelindid eelpingestatakse, et nad taluksid pidevat kõver- ja sirgjoonelise trajektoori vaheldumist. Sae hambatipud karastatakse või kaetakse stelliidiga.
Tislerilintsaagide lindi laius on tavaliselt 3–25 mm, palgi- ja prussisaagide laius aga kuni 400 mm. Lindi paksus jääb vahemikku 0,45–2,1 mm.
Senegali vapp

Senegali vapp on Senegali Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1965.
Panaafrika värvides vapikilbil kujutatud lõvi sümboliseerib võimu ja julgust. Kollasel väljal on Senegali rahvuspuu ahvileivapuu ja roheline lainjas joon, mis tähistab Senegali jõge. Kilbi all on Senegali kõrgeim aumärk ja prantsuskeelne deviis "Un Peuple – Un But – Une Foi" ('Üks rahvas, üks eesmärk, üks usk').
Urve Miller

Urve Miller (sünninimi Urve Tarning; 11. august 1930 Tallinn – 30. juuni 2015 Stockholm) oli eesti paleontoloog, Stockholmi Ülikooli emeriitprofessor ja Tartu Ülikooli audoktor. 
Elulugu.
Alates 1944. aastast elas Rootsis. Aastatel 1957–1985 töötas Rootsi Geoloogiateenistuses, esmalt assistendi ja geoloogina, 1965–1966 riigigeoloogina, 1966–1985 vanemriigigeoloogina, 1964–1985 ka mikropaleontoloogia labori juhatajana. 1977. aastal kaitses Lundi Ülikoolis doktorikraadi. 1982. aastast Stockholmi Ülikooli abiprofessor. 1993. aastast Eesti Geoloogia Seltsi auliige.
Teadustöö.
Urve Miller tegeles keskkonnaajaloo uurimisega Läänemere regioonis fossiilsete ränivetikate kaudu. Tema teadustöö oli suuresti suunatud mikrofossiilide leviku ja nende stratigraafilise ja paleogeograafilise tähenduse selgitamisele. Ta on käsitlenud jäävaheaegade taimestiku, keskkonna ja kliima arengut ning tõestas esimesena Eemi jäävaheaja eelsete setete olemasolu Rootsis. Tähtis osa tema teadustegevuses on olnud Läänemere piirkonna keskkonna ja inimasustuse ajaloo seoste uuringutel. Nende uuringute interdistsiplinaarsus on viinud loodusteaduslike meetodite laialdase kasutamiseni arheoloogias, mis on aidanud kaasa uute arheoloogiliste leiukohtade, eelkõige rannasidusate asulakohtade avastamisele ning varase asustuse looduslike eelduste ja keskkonna mõistmisele.
Henno Sepmann

Henno Sepmann (12. veebruar 1925 Tartu – 24. september 1985 Moskva) oli eesti arhitekt.
Sepmann õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Tehnikumis, lõpetas 1946. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Töökohad.
Alates 1952. aastast töötas Sepmann Eesti Projektis. 1950. aastatel projekteeris Sepmann Tallinna ja Narva koolimaju ja elamuid. 
1960. ja 1970. aastatel juhtis ta paljude suurte ehitiste projekteerimist.
Henno Sepmann sai auhindu paljudelt arhitektuurivõistlustelt.
Isiklikku.
Henno Sepmanni abikaasa oli arhitekt Valve Pormeister.
Henno Sepmann suri Moskvas ametireisil olles infarkti. Ta maeti 1. oktoobril 1985 Tallinna Metsakalmistule.
15. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 1.)

15. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 1.) (saksa keeles "15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1)") oli peamiselt lätlastest koostatud Relva-SS koosseisu kuuluv jalaväediviis.
1. SS-Soomusdiviis Leibstandarte SS Adolf Hitler

1. SS-Soomusdiviis Leibstandarte SS Adolf Hitler (LSSAH) moodustati 1933. aasta septembris Adolf Hitleri ihukaitseüksusena. 
1939. aastal sai LSSAH eraldiseisev Relva-SS-i üksus. LSSAH osales iseseisvalt Poola vallutamisel.
2. SS-Soomusdiviis Das Reich

2. SS-Soomusdiviis Das Reich moodustati oktoobris 1939 "SS-Verfügungstruppe" nime all. Pärast Poola vallutamist nimetati see diviisiks "Das Reich".
Toomas Napa

Toomas Napa (sündinud 5. detsembril 1953 Tartus) on endine eesti autosportlane. 
Põhikooli lõpetas Tartus, seejärel õppis Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis autode tehnilist teenindamist. 1968. aastal alustas võistlemist kartautodel. 1982. aastal pälvis suurmeistri nimetuse. Talle kuulub Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringraja absoluutne ringirekord 152,65 km/h (1987). Kui 2001 aastal tähistati Eesti auto-motospordi 80. aastapäeva valiti ringrajasõitja Toomas Napa 20. sajandi Eesti parimaks autosportlaseks. 
Võidusõidukarjäär.
1969 
1970 
1971 
1972 
1973 
1974 
1975 
1976 
1977 
1978 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990
Robert Filmer

Robert Filmer (1588 East Sutton, Kent – 26. mai 1653) oli inglise poliitiline filosoof.
Filmer oli innukas Charles I toetaja ning uskus, et monarhi võim tuleneb jumalikust õigusest. Tema seisukoha järgi, mida ta väljendas oma peateoses "Patriarcha", said kuningad oma võimu jumalalt, kes andis absoluutse valitsusõiguse Aadamale, kelle järglastele anti see samasugusel kujul edasi. Lisaks sellele omavad monarhid ka absoluutset omandiõigust, sest seegi õigus oli Aadamal. Nende võimu põhjendab ka see, et nad on teistest inimestest loomult kõrgemad, nagu isa lastest, peremees pereliikmetest, mees naisest ja vanemad noorematest. Inimkond on proovinud küll ka teisi valitsusvorme, nagu vabariik või aristokraatia, ent need pole Filmeri järgi legitiimsed, sest ei vasta jumalikule tahtele, milleks saab olla vaid absoluutne monarhia. Filmeri monarhismi õigustav raamat valmis küll juba Inglise kodusõja ajal, kuid trükiti alles 1680. aastal. Tema seisukohtadele toetusid paljud radikaalsed monarhistid, kes toetasid James II võimulepääsu ja parlamendi otsuste eiramist. Filmeri seisukohtade vastu polemiseeris ägedalt John Locke, kes pühendas sellele oma "Esimese traktaadi valitsemisest".
Ekeheiria

Ekeheiria oli antiikolümpiamängude ajal kehtinud "püha rahu".
See kuulutati välja enne olümpiamänge ja ka olümpiamängude ajal, et korraldavat linnriiki ei rünnataks ning sportlased ja pealtvaatajad saaksid turvaliselt mängude toimumispaika ja tagasi reisida. Rahu kestis kuni kolm kuud ja selleks ajaks peatati sõjad, vägedel oli keelatud ähvardada mängude ründamisega, peatati õiguslikud dispuudid ja keelatud oli surmanuhtlus.
1992. aastal elustas Rahvusvaheline Olümpiakomitee olümpiarahu tava, kutsudes kõiki riike ja rahvaid üles mängude ajal rahu pidama. 1993. aastal innustas ÜRO oma resolutsiooniga kõiki oma liikmesriike pidama olümpiarahu alates seitsmendast päevast enne olümpiamänge kuni seitsmenda päevani pärast mänge.
Jämepea

Jämepea ehk kirju pakslaup ("Hypophthalmichthys nobilis") on karpkalalaste sugukonda pakslauba perekonda kuuluv kala. 
Jämepea on mageveekala, asustades järvi, jõgesid, veehoidlaid jt. Kala looduslik levila on Aasia. Jämepead on harva püütud ka Eesti rannikuvetest. 
Jämepea on tähtis töönduslik kala.
Inimese kaasabil on jämepea oma levilat suuresti laiendanud (peaaegu globaalne) ja paljudes kohtades muutunud invasiivseks liigiks. 
Välimus.
Kala on hõlpus eristada suurte kehamõõtmete ja soomusteta pea järgi. 
Jämepea kehavärvus võib varieeruda tumerohelisest päris mustade toonideni, kala küljed on hallikad. Kala kõhualune on valkjas, uimed ja saba on kollakate toonidega. Tema pea on soomusteta. Jämepea suu on ülaseisune. Kala keskmine kehapikkus on umbes 60 cm, maksimaalselt 146 cm, suurim dokumenteeritud kaal on 40,0 kg.
Eluviis.
Jämepead on zooplanktontoidulised.
Jämepea töönduskalana.
Ülikiire kasvukiiruse pärast on jämepea tähtis tööndus- ja kalakasvatuskala.
Fu'ād II

Fu'ād II (أحمد فؤاد Aḥmad Fu'ād; sündinud 16. jaanuaril 1952 Kairos) oli viimane Egiptuse ja Sudaani kuningas 23. juulist 1952 kuni 18. juunini 1953.
Maardu–Raasiku tee

Maardu–Raasiku tee (registrinumbriga 11103) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 12,0 km. 
Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee üheksateistkümnendal kilomeetril Võerdla külas (Jõelähtme vald). Tee läbib Võerdla, Vandjala, Parasmäe, Aruaru ja Haljava küla ning Kostivere ja Raasiku aleviku. Tee lõpeb Raasiku alevikus (Raasiku vald). Tee ületab üht silda (Kostivere sild üle Jõelähtme jõe tee neljandal kilomeetril) ja kaheksat truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Kostivere tee, Loodesalu, Kostivere, Parasmäe, Aruaru.
Vandjala külas ja Kostivere alevikus on tee mustkattega, ülejäänud on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on Vandjala külas ja Kostivere alevikus kuni Jõelähtme–Kostivere teeristini 1000–3000 autot ööpäevas, edasi vahemikus 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Kostivere alevikus (40 km/h) ja selle sisse- ja väljasõitudel (50 ja 70 km/h), Raasiku aleviku sissesõidul (50 ja 70 km/h) ning tee kuuenda kilomeetri kurvilisel lõigul (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristuvad kolmandal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, neljandal kilomeetril Kostivere tee ja Jõelähtme–Kostivere tee, tee lõpus Raasiku jaama tee ja Raasiku Elektri tee.
Hollywood Records

Hollywood Records on plaadifirma. Põhiliselt keskendub see popmuusikale, kuigi seal on ka metalcore ja alternative metali bände. Plaadifirma asutati 1989. aastal.
Hollywood Records ilmutab ka palju filmimuusikat filmidelt, mis on toodetud Disney enda või Disneyle kuulunud filmistuudiotes.
Koos Lyric Street Recordsi, Mammoth Recordsi ja Walt Disney Recordsiga on see 2008. aasta seisuga osa Disney Music Groupist.
Substraat

Substraat on mitme nähtuse ühine alus; aluseks olev aine, aineline alus. Sõnal on erialati palju konkreetseid tähendusi:
Oaxaca

Oaxaca on mitme koha nimi: 
Oaxaca oli ka Mehhiko prahilaev.
Veracruz

Veracruz on linn Mehhikos Veracruzi osariigis, mis asub Mehhiko lahe ääres.
2005. aastal oli linna elanike arv 512 300.
Veracruzi asutasid 1519 Hispaania konkistadoor Hernán Cortés ja tema kaaslased sealkohas varem olnud indiaani asula asemele, mille nimi oli Chalchihuecan.
Nad andsid talle nimeks "Villa Rica de la Vera Cruz".
"Villa rica" tähendab hispaania keeles 'rikas küla' ja see viitab kullale, mida eurooplased sealt kandist leidsid ja lähikonnas veelgi rohkem leida lootsid.
"Vera cruz" tähendab hispaania keeles 'usu rist' ja see viitab ristile, millele löödi Jeesus. Niisugune nimi anti asulale sellepärast, et Cortése ekspeditsioon jõudis sinna suurel reedel.
4. juulil 1523 andis Hispaania kuningas ja Saksa-Rooma keiser Karl V Veracruzile vapi ja seega on Veracruz esimene linn Ameerika mandril, mis endale vapi sai.
Kliima.
Veracruzis on aasta läbi palav. Kõige soojemad kuud on juuni ja august, mille keskmine õhutemperatuur on +27,7 °C. Kõige jahedam on jaanuar, mille keskmine temperatuur on +21,5 °C.
Aastas sajab keskmiselt 1753 mm. Sademed jaotuvad aastas väga ebaühtlaselt. Kõige rohkem sajab juulis (411 mm), kõige vähem veebruaris ja märtsis (17 mm).
Aastas sajab keskmiselt 119 päeval. Kõige rohkem sajupäevi on juulis (21) ja augustis (19), aga jaanuarist aprillini sajab üksnes 4 päeval kuus.
Aastas paistab päike keskmiselt 2243 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on august (223 tundi) ja juunis (207 tundi), kõige pimedamad detsember ja jaanuar (146 tundi).
Hüdrobiondid

Hüdrobiondid ehk veeorganismid on mingis veekogu (meri, järv, jõgi jt) ökoloogilises sügavusvööndis (pelagiaalis, bentaalis või põhjasetteis) elavad organismid: taimed, seened, loomad ja mikroorganismid. 
Hüdrobiontidele vastandatakse sageli aerobionte, kes elavad õhkkeskkonnas (st on maismaalised).
Hüdrobionte saab vee soolsuse järgi jaotada järgmiselt:
Fast Fords Estonia

Fast Fords Estonia on Eesti Fordi-huviliste klubi, mis tegutseb 2003. aastast netifoorumina ja 2007. aasta teisest poolest MTÜ-na. 
Klubi ühendab Fordi-huvilisi inimesi teadmiste ja oskuste vahetamiseks ning korraldab kogunemisi ja võistlusi. 
Liikmeid on umbes 2000.
Peet Kask

Peet Kask (sündinud 21. veebruaril 1948) on eesti füüsik, politoloog ja poliitik.
Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal 1971. Kaitses väitekirja 1975. Õppis politoloogiat Columbia Ülikoolis 1993–1994.
Töötas Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis selle loomisest kuni aastani 1990. 
Tema uurimisvaldkond on ühe molekuli tundlikkusega fluorestsentsipõhised detekteerimismeetodid. Ta on üks suurema patentide arvuga teadlasi Eestis.
Teadustöö rakendus Saksamaal.
Paljud uurimistulemused leidsid rakendust Saksa ettevõtte Evotech-Technologies toodetes. 2006. aasta lõpus ostis USA ettevõte PerkinElmer, mille tooteportfelli kuulusid NSV Liidu ja USA vahelise külma sõja aegsed CIA spioneerimissatelliidid ja kosmoseteleskoobi Hubble'i peegel, Saksa omanikelt ettevõtte Evotech-Technologies täies mahus ära. Kaubamärk "Evotec-Technologies" jäi Saksa omanikele, kuid intellektuaalomand, kaasa arvatud patendid, liikusid PerkinElmeri valdusse. Omanikevahetuse üleminekuperioodi lõpp oli 2007. aasta detsember. PerkinElmer omandas ettevõtte Evotech-Technologies ostuga peamiselt kaks tooteportfelli: konfokaalmikroskoopiaga seotud riistvara ja konfokaalmikroskoopidega saadud piltide analüüsitarkvara. Analüüsitarkvara peamine projekt kandis nime Acapella.
Poliitiline tegevus.
Ta kirjutas alla 40 kirjale. 
Ta oli Eesti Kongressi ja Eesti Vabariigi ülemnõukogu liige 1990–1992 ning Põhiseaduse Assamblee liige 1991–1992. Ta oli üks Rahvarinde ideolooge, samuti Rein Taagepera kampaaniajuht presidendivalimistel 1992. aastal.
Liikmesus.
Ta oli Wellesto liige.
Artikleid.
Ta on avaldanud demokraatia mehhanisme tutvustavaid artikleid.
Bodø vald

Bodø vald on vald Norras Nordlandi maakonnas.
Valla keskus on Bodø linn.
Oscar Pistorius

Oscar Leonard Carl Pistorius (sündinud 22. novembril 1986 Pretorias) on Lõuna-Aafrika Vabariigi kergejõustiklane, mitmekordne paraolümpiamängude võitja ja süüdi mõistetud mõrvar.
Sünnidefekti tõttu amputeeriti Oscar Pistoriuse jalad altpoolt põlvi, kui ta oli 11-kuune. Jooksmisel kasutab ta süsinikkiust valmistatud vetruvaid proteese.
Ta on esimene invasportlane, kes suudab tervete jooksjatega võistelda, ning seetõttu on tema proteesid tekitanud ägedaid vaidlusi selle üle, kas need ei anna talle eelist. IAAF lükkas tagasi tema taotluse osaleda Pekingi olümpiamängudel, kuid 16. mail 2008 tühistas rahvusvaheline arbitraažikohus selle otsuse. Sellest hoolimata ei pääsenud Pistorius Lõuna-Aafrika Vabariigi olümpiavõistkonda, sest ei täitnud olümpianormi.
Pistorius võitis Ateena paraolümpiamängudel kuldmedali 200 meetri jooksus. 100 meetri jooksus sai ta pronksmedali.
Pekingi paraolümpiamängudel võitis Pistorius kuldmedali nii 100 meetri (11,18), 200 meetri (21,67) kui ka 400 meetri (47,49) jooksus. 
Augustis 2011 valiti ta LAV-i 2011. aasta maailmameistrivõistluste võistkonda ja juulis 2012 Londoni olümpiamängude meeskonda.
Oscar Pistoriuse elukaaslane oli modell Reeva Steenkamp. Teda tulistati 14. veebruaril 2013 Oscar Pistoriuse eramus neli korda, sealhulgas pähe. Politsei leidis sündmuskohalt 9-millimeetrise püstoli. Pistoriuse sõnul oli ta sõbranna sissemurdja pähe maha lasknud. Pistorius võeti vahi alla ning talle esitati mõrvasüüdistus. 22. veebruaril vabastas kohus Pistoriuse 113 000-dollarise kautsjoni vastu ja lükkas kohtuistungite alguse 4. juunile 2013.
21. oktoobril 2014 mõistis kohus Oscar Pistoriusele Reeva Steenkampi tapmise eest viie aasta pikkuse vanglakaristuse. 9. detsembril 2014 kaebasid prokurörid otsuse edasi, sest pidasid karistust liiga leebeks ja leidsid, et Pistorius oli toime pannud tahtliku, mitte tahtmatu tapmise nagu kohus leidis. 3. detsembril 2015 leidis apellatsioonikohus Pistoriuse olevat süüdi tahtlikus tapmises. 2016. aasta 6. juulil mõisteti Pistoriusele Reeva Steenkampi mõrva eest 6-aastane vanglakaristus.
2021. aasta novembris alustasid Lõuna-Aafrika vanglavõimud esimesed menetlustoimingud, et kaaluda oma tüdruksõbra mõrva eest vangistatud Oscar Pistoriuse tingimisi vabastamist.
Isiklikud rekordid.
Need on ühtlasi ka tema võistlusklassi maailmarekordid.
Meie mees Havannas

"Meie mees Havannas" on Graham Greene'i romaan. See ilmus esimest korda Heinemanni kirjastusel detsembris 1958. 
Raamatust on välja loetud Fulgencio Batista kukutamise ning 1962. aasta raketikriisi ennustusi. 
Saamislugu.
Romaani idee tuli Greene'il Tallinnas, mida ta külastas 1934. aastal. Esialgu pidi tegevus aset leidma Tallinnas, kuid pärast sõda viis Greene tegevuse üle natsionaalsotsialismi ajastust üle külma sõja õhustikku, et lugu saaks olla naljakas.
Augustis 1941 asus Graham tööle Briti salaluures ("Secret Intelligence Service"). Seal sai ta teada kaksikagent Garciast Lissabonis, kes söötis Saksamaale ette valeinformatsiooni, teeseldes, et tal on agendid mitmel pool Inglismaal, ning mõeldes relvajõudude liikumised ja operatsioonid kaarte ja muid abimaterjale kasutades ise välja. Garcia oli romaani peategelase Jim Wormoldi prototüüp.
Süžee.
Romaani tegevus toimub Kuubal mõni aeg enne seda kui Fidel Castro kukutas Fulgencio Batista režiimi.
Tolmuimejaid valmistava firma esindaja, Suurbritannia kodakondsusega James Wormold (Jim Wormold), kellel on oma pood, tutvub oma poes Briti luureteenistuse töötaja Hawthorne'iga, kes värbab ta raha eest luureagendiks. 
Wormoldi abikaasa on ta ammu maha jätnud, asudes oma armukesega elama USA-sse. Wormold elab koos oma 17-aastase tütre Millyga. Agendiks hakkab Wormold selleks, et täita oma tütre soove, sealhulgas hobuse ost, milleks tal muidu raha ei jätku. Samuti tahab ta tütart Šveitsi õppima saata. 
Wormold hakkab agente välja mõtlema, esitades agentidena väljamõeldud inimesi ning inimesi, keda ta teab ainult nimepidi.
Dramatiseeringud.
Aastal 1959 lavastas Carol Reed romaani järgi filmi "Meie mees Havannas", kus peaosa mängis Alec Guinness. Stsenaariumi kirjutas Graham Greene ise. 
Clive Francis on kirjutanud romaani põhjal näidendi, mille esietendus oli 23. augustil 2007 Guildfordis Yvonne Arnaud' Teatris.
Terrence Deacon

Terrence William Deacon (sündinud 24. augustil 1950) on Ameerika Ühendriikide antropoloog, neurobioloog ja biosemiootik.
Ta omandas doktorikraadi 1984 Harvardi Ülikoolis bioloogilise antropoloogia alal. Ta töötas 8 aastat Harvardi Ülikoolis ning 1992. aastast Bostoni Ülikoolis. Praegu on ta bioloogilise antropoloogia ja lingvistika professor California Ülikoolis Berkeleys.
Aastail 2006 ja 2007 korraldas Frederik Stjernfelt Kopenhaagenis tema loomingule pühendatud biosemiootika alased konverentsid.
Aastail 2008 ja 2019 külastas ta Tartu Ülikooli semiootikute kutsel Eestit.
Uurimistöö.
Tema üks põhilisi huvivaldkondi on inimese tunnetuse evolutsioon, mida ta uurib tuginedes evolutsioonibioloogiale, evolutsioonilisele antropoloogiale ja neuroteadusele.
Teda huvitavad evolutsioonitaolised protsessid muu hulgas loote arengus, närvisignaalide töötluses, keelemuutuses ja sotsiaalsetes protsessides ning eriti nende omavaheline mõju ja sõltuvus.
Ta on püüdnud arendada semiootikat (sealhulgas biosemiootikat), mis annaks panuse nii keeleteooriasse, kui ka kognitiivsesse neuroteadusesse.
Muu hulgas on ta välja töötanud närvisiirdamise tehnikaid inimese ajuhäirete raviks.
Tema tuntuim teos on mõjukas raamat "The Symbolic Species: The Coevolution of Language and the Brain" (1997; "Sümboliline liik: keele ja aju koevolutsioon"), mis käsitleb tunnetuse evolutsiooni.
Novembris 2011 ilmus W. W. Norton &amp; Company kirjastusel Deaconi raamat "Incomplete Nature: How Mind Emerged from Matter" ("Mittetäielik loodus: kuidas vaim emergeerus mateeriast"), mis uurib elu omadusi, teadvuse emergeerumist ning evolutsiooni- ja semiootiliste protsesside vahelist suhet. Raamatus püüab Deacon välja töötada teaduslikku teooriat selle kohta, kuidas informatsioon, väärtus, otstarve, tähendus ja eesmärgipärane käitumine emergeerusid füüsikalisest ja keemilisest maailmast. Ta püüab "kõigepealt mõista elu, siis tundlikkust ("sentience"), siis inimese vaimu" ("Incomplete Nature", lk 466), esitades põhjuslikkust piirangutena mateeriana. Ta püüab välja töötada dualismi alternatiivi, mis on ühitatav kanoonilise teadusliku mõtlemisega. Retsensendid on leidnud, et paljud ideed on juba avaldatud Alicia Juarrero raamatus "Dynamics of Action" (1999, MIT Press) ning Evan Thompsoni raamatus "Mind in Life" (2007, Belknap Press ja Harvard University Press). Ent erinevalt neist autoritest eitab Deacon, et elu ja vaimu saab taandada dünaamiliste süsteemde kaudu . Deacon väidab, et elu ja vaimu taolised protsessid emergeeruvad alles iseorganiseeruvate protsesside vahelisest kõrgemat järku vastastikusest toimest.
Keele tekkest.
Deacon on välja pakkunud keele tekke teooria, mis põhineb semiootikal. See on esitatud raamatus "The Symbolic Species".
Vågani vald

Vågani vald on vald Norras Nordlandi maakonnas. Asub Lofootidel.
Keegel

Keegel ehk veeremäng on mäng, milles veeretatakse kuule mööda siledat rada. 
Harilikult on mängu eesmärk võimalikult palju kurikaid maha ajada. 
Eestis on moodustatud Eesti Veeremängude Liit ning meistreid selgitatakse kahes mänguliigis: "bowling"'us (10 kurikaga) ja sportkeeglis (9 kurikaga).
August Torma

August Johannes Torma VR I/3 (kuni 25. maini 1940 August Johannes Schmidt; 19. veebruar 1895 Voltveti vald – 12. märts 1971 London) oli Eesti diplomaat.
Elulugu.
1914. aastal lõpetas Torma kuldmedaliga Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1924–1928 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
Aastatel 1916–1917 oli ta Esimeses maailmasõjas, 1917–1918 sõjavangis Austrias, 1918–1919 teenis Arhangelskis Briti Põhjakorpuse staabis, kus oli üks Eesti leegioni asutajatest.
Aastatel 1919–1921 oli ta Eesti Vabariigi sõjaväeline esindaja, 1921–1923 "chargé d'affaires" Leedus. Aastatel 1923–1927 oli ta välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja, 1924–1925 "chargé d'affaires" Pariisis ja Brüsselis ning 1926. aastal Moskva saatkonna nõunik. Aastatel 1927–1931 välisministri abi. Aastatel 1931–1934 saadik Itaalias ja Šveitsis ning alaline esindaja Rahvasteliidu juures, 1934–1971 saadik Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis. Ta oli ainus 1940. aastal ametis olnud Eesti saadik, kes säilitas diplomaadi staatuse asukohamaa valitsuse silmis ja kontrolli saatkonnahoone üle, ehkki Johannes Vares, Eesti NSV Peaminister, Vabariigi Presidendi ülesannetes vabastas ta 25. juulil 1940 saadiku ametist Londonis.
Nikolai Kaasik

Nikolai Kaasik (ka Nikolai Kasik; 22. september 1900 Kuressaare – 25. mai 1950 Stockholm) oli Eesti diplomaat.
Ta lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi. Seejärel õppis ta 1919. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja aastatel 1920–1923 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1928 kaitses ta tööga "Ulgumere politsei" "mag jur" väitekirja, aastal 1933 tööga "Le contrôle en droit international" "dr jur" väitekirja. Ta oli EÜS Põhjala vilistlane.
Aastatel 1919–1920 võttis ta osa Vabadussõjast. Ta oli aastatel 1923–1925 ja 1927–1928 teaduslikuks stipendiaadiks Eestis, aastatel 1925–1927 teaduslikuks stipendiaadiks Pariisis. Aastatel 1931–1933 oli ta Rockefelleri fondi teaduslikuks stipendiaadiks Genfis, Viinis, Göttingenis ja Haagis. Aastatel 1928–1931 ja 1933–1944 oli ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise õiguse õppejõud. 9. mail 1934 nimetas riigivanem Konstantin Päts ta Tartu Ülikooli majandusõiguse dotsendiks. Aastast 1938 oli ta adjunktprofessor, aastast 1941 erakorraline professor. Aastatel 1942–1944 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaan. Lisaks oli ta aastatel 1936–1940 Välisministeeriumis poliitilise osakonna direktor ja alates 15. juunist 1940 välisministri abi kohuste täitja.
Lahkus aastal 1944 Rootsi. Rootsis olles töötas ta aastatel 1945–1950 Avaliku ja Rahvusvahelise õiguse Instituudis arhiiviassistendina. Tal on töid rahvusvahelise õiguse ja majandusõiguse alalt.
Elmar Kirotar

Elmar Johann Kirotar VR II/3 (22. aprill 1899 Loona vald – 17. september 1985 Solna, Rootsi) oli Eesti diplomaat.
Johannes Kõdar

Johannes Elmar Kõdar (21. august 1900 Kuressaare – 14. november 1941 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa, NSV Liit) oli Eesti diplomaat.
Ta on lõpetanud 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi.
Oskar Öpik

Oskar Eugen Öpik (Norras elades Oskar Øbik; pseudonüüm Oskar Mamers; 8. juuni 1895 Kunda, Virumaa – 20. november 1974 Armagh, Põhja-Iirimaa) oli Eesti diplomaat.
Elulugu.
Ta õppis aastatel 1906–1914 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis, 1914 Moskva Aleksei sõjakoolis ja 1924–1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Rotalia liige.
Aastast 1915 sõdis ta Venemaa sõjaväes Galiitsia rindel, oli seejärel sõjavangis Saksamaal ja Austrias ning aastatel 1917–1918 Punase Risti kaudu sõjainvaliidide laagris Taanis. Aastatel 1919–1920 osales ta Venemaa kodusõjas Murmanski rindel ja Ida-Karjalas vene valgete kindral Eugen Milleri Põhjaarmees.
Alates 1921. aastast oli ta Eesti Välisministeeriumi teenistuses, aastatel 1923–1926 poliitilise osakonna büroojuhataja, 1927–1928 "chargé d'affaires" Kaunases, 1928–1931 Moskva, 1931–1933 Berliini ja 1934–1936 Pariisi saatkonna nõunik. Aastatel 1936–1938 oli ta saadik Kaunases, 1938–1939 välisministri abi, 1940. aastal saadik Pariisis. 
Oskar Öpik oli viimane Eesti Vabariigi saadik, kes esitas oma volitused enne Eesti okupeerimist ja annekteerimist Nõukogude Liidu poolt (6. juunil 1940). Surres oli ta ka viimane Eesti saadiku ametis olnud isik (enne teda, 3. aprillil 1973, oli eelviimase endise saadikuna surnud Heinrich Laretei).
1942. aastal tuli ta Eestisse, 28. jaanuaril 1943 nimetati ta senisest kohtudirektori abi ametist Eesti Omavalitsuse kohtudirektoriks. Pärast Teist maailmasõda elas ta Prantsusmaal, Norras ja Hispaanias, pärast oma norralannast abikaasa surma Põhja-Iirimaal vend Ernst Öpiku juures.
Talle anti Prantsusmaa Auleegioni ohvitseri orden 1937. aastal.
Isiklikku.
Tema vennad olid Ernst, Armin ja Paul Öpik ning õde oli Anna Öpik.
Tema abikaasa oli aastatel 1918–1923 taanlanna Gerda Plaugmann (1890–1945) ja alates 1928. aastast norralanna Eldri Næss (1907–1973).