tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mistraal

Mistraal (prantsuse keeles "mistral") on tugev ja külm loodetuul Prantsusmaal, mis puhub kevadel Sevennidelt Vahemere rannikule ja Rhône'i orgu. Mistraal tekitab suurt kahju Provence'i ja Rhône'i oru põllumajandusele, rebides sageli puid koos juurtega maast välja. Tuule püsiv mõju on nähtav üksikute puude kujul, mis on tavaliselt kaldus lõuna suunas.
Kämping

Kämping (inglise keeles "camping") on turistide ja matkajate ajutine peatuskoht, kus asuvad telgid või kerged puitehitised.
Eestis on peamised kämpingualad Kablis, Rannamõisas, Uulus, Vääna-Jõesuus, Mändjalas (Mändjala kämping) jm.
Julia Alpid

Julia Alpid (sloveeni keeles "Julijske Alpe", itaalia keeles "Alpi Giulie") on mäestik Euroopas Sloveenias ja Itaalias, osa Alpidest. Kulgevad loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 2863 meetrit (Triglav). 
Mäestik on saanud nime Julius Caesari auks.
Mulli saar

Mull (gaeli "Muile") on saar Atlandi ookeanis, üks Sise-Hebriididest. Pindala 875 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 966 meetrit. Kuulub Suurbritanniale.
Pullukala

Pullukala ehk liiperkala ehk euroopa kulleskala ("Liparis liparis") on meripuugiliste seltsi kulleskalalaste sugukonda kuuluv Atlandi ookeani põhjaosas, Põhja-Jäämeres ja Läänemeres elav kalaliik. 
Kala pikkus on 10–12 cm. Liiperkala keha on kullesekujuline. Toitub peamiselt selgrootuist.
Lozva

Lozva (vene keeles "Лозьва") on Tavda vasakpoolne lähtejõgi Venemaal Sverdlovski oblastis. 
Jõe pikkus on 637 km. Valgla pindala on 17 800 ruutkilomeetrit. 
Lozva jõgi saab alguse Põhja-Uuralist ja jõuab Lääne-Siberi lauskmaale. 
Jõgi on jääkattes novembrist maini. 
Lozva jõe suuremad lisajõed on Põnovka, Bolšaja Jevva, Popil ja Ivdel.
Luht

Luht ehk lamminiit on suurveega üleujutatav niit jõe oru lammil või madalal järverannal.
Luhad on sageli madalsood või soostunud niidud. Ained, mida veega üha peale kantakse (eriti fosfor), muudavad luha mulla viljakaks. Võrreldes teiste poollooduslike kooslustega on luhtade taimestik lopsakas, kuid liigivaene. Luhtasid kasutatakse peamiselt loodusliku heinamaana. Söödaväärtus on seal harilikult väike.
Kujunemine.
Luhad on kujunenud enamasti lammimetsadest. Tuntumad luhad paiknevad suuremate jõgede (Emajõgi, Pärnu, Kasari) ääres. Enamasti on need luhad lagedad, puid ja põõsaid esineb harva. Kui luhta ei niideta ega kasutata karjamaana, siis kasvab ta kiiresti kinni. Luhtade pindala on Eestis viimase 50 aasta jooksul tunduvalt vähenenud just karjatamise puudumise tõttu. Enamasti on luhad tekkinud inimtegevuse mõjul: niidukooslused on kujunenud jõgede ääres asunud (lammi)metsade maharaiumisele järgnenud karjatamise ja niitmise tulemusena. Sajandeid kestnud inimmõju ja looduslike tingimuste (üleujutustega kaasnev toitainete ja muda juurdekanne ning liigniiskus) toimel on luhtadel välja kujunenud omapärased taime- ja loomakooslused. 
Esindatud liigid.
Puurindes kasvavad luhal tamm, hall lepp, haab, toomingas, sanglepp ja paju. Põõsasrindes võib kohata pajusid ja harilikku sarapuud. Rohurindes kasvab palju aruniitude taimi. Luhal kasvavad lamba-aruhein, keskmine värihein, harilik kastehein, punane aruhein, kassikäpp, mägiristik, angerpist, keskmine teeleht, pikalehine mailane, tarnad, hanijalg, angervaks ja veel paljud rohttaimed.
Kuigi luhtadel elab palju kurvitsalisi, erineb sealne linnustik rannaniitude ja alvarite omast. Luhtadele on iseloomulikud tikutaja, kiivitaja, rukkirästas, suurkoovitaja, rohunepp, mustsaba-vigle, tutkas, soo-loorkull, roo-loorkull ja paljud ujupardid, näiteks sinikael. Iseloomulikke pesitsejaid on kokku umbkaudu 30 liiki.
Eesti luhad ja nende hooldamine.
1960. aastatel arvati luhad katvat Eestis 830 km². Aastatel 1993–1996 tehtud inventuuri andmetel oli heas või rahuldavas seisukorras säilinud luhtasid alles veel 125 km². Niitmise ja karjatamise lõppemisel hakkab luhtadel vohama võsa. Kinnikasvamise tulemusena kaovad luhtadele iseloomulikud kooslused.
Luha hooldamiseks on vaja seda igal aastal niita (mitte enne 1. juulit) ning hein riisuda ja ära vedada. Luhta tuleb niita nn keskelt lahku või servast serva meetodil. Äärest keskele ei tohi niita, sest heina sees elab pisielukaid, kes põgenevad veel niitmata alale. Kui viimane niitmata ala on heinamaa keskel, on nad kõik sinna läinud, ja kui seegi lõpuks ära niidetakse, saavad nad hukka. Kui niidetakse keskelt lahku või servast serva, annab see väikeloomadele võimaluse heinamaalt lahkuda.
Luks

Luks (ladina k sõnast "lux", 'valgus') on valgustustiheduse ühik SI-süsteemis, tähis on lx.
Pinna valgustustihedus on 1 lx, kui pinna 1 ruutmeetrile langeb valgusvoog 1 luumen:
formula_1
Kuplee

Kuplee (prantsuse sõnast "couplet") on kordusriimiline salmilaul, enamasti aktuaalse sisuga, humoristlik või satiiriline. Kupleede koostajat või esitajat nimetatakse kupletistiks. 
Üks tuntumaid eesti kupletiste oli Olaf Kopvillem. Hardi Tiidus esines niisamuti kupleedega, täna viljeleb humoorikaid kupleelaule meelelahutaja Andreas Melts.
Kupleedeks on nimetatud ka rondovormis korduva osa ehk nn refrääni vahel olevaid erinevaid osi.
Laugas

Laugas on väike huumustoiteline, tavaliselt pruuniveeline sooveekogu, mis on tekkinud nõgusal või lamedal rabapinnal älvest, kui pinnavee äravoolamine on peatunud. Lauka põhjas on turbamuda. Laukad on iseloomulikud rabadele. Laugaste kogumit nimetatakse laugastikuks.
Tavaliselt on lauka servad toitaineterikkamad kui keskkoht. Seda põhjustab lainetuse ja tuule pikaajalisel mõjul toimunud mineraliseerumine.
Toitainete kogunemine võib viia õõtsiku kujunemiseni laukale.
Laukavesi on tavaliselt pruunikas, toitainetevaene, huumusaineterikas ja düstroofne.
Eesti rabades on loendatud umbes 20 000 rabalaugast. Eesti suurimaks laukaks võib pidada Väikest Loosalu järve Raplamaal (3,4 hektarit).
Soome kirjandus

Soome kirjandus on soome keeles kirjutatud ilukirjandus. Laiemas tähenduses hõlmab Soome kirjandus ka soomerootslaste rootsikeelset kirjandust ja Soome saamide saamikeelset kirjandust.
Santa Cruzi provints

Santa Cruzi provints on Argentina provints riigi äärmises lõunaosas Lõuna-Patagoonias. Kiilukujuline provints piirneb põhjas Chubuti provintsiga, idas Atlandi ookeaniga, läänes Tšiiliga ning lõunas Tšiili ja Magalhãesi väinaga. Provintsi halduskeskus on Río Gallegos. 
Pindalalt on ta Buenos Airese provintsi järel teisel kohal. Provints ulatub põhjast lõunasse umbes 800 kilomeetrit ja idast läände 350 kilomeetrit. 
Santa Cruzi provints on kõige hõredamalt asustatud provints Argentinas. Rahvaarv on umbes 180 000 ja pindala on 243 943 km², nii et ühele ruutkilomeetrile tuleb alla ühe inimese. Santa Cruzi provints on olnud poliitiline ja majanduslik ääremaa.
Santa Cruzi provintsist on pärit endine Argentina president Néstor Kirchner.
Santa Cruzi üks suuremaid vaatamisväärsusi on Perito Moreno liustik.
Kliima.
Kliima on külm. Aasta keskmine õhutemperatuur on 9 ºC, keskmine tuule kiirus 24 km/h. Aasta keskmine sademete hulk on 255 mm. Provintsis on kolme tüüpi piirkondi:
Taevakeha

Taevakeha on kosmoses asuv astronoomia poolt uuritav keha.
Taevakehad on kõik objektid, mida me Maa pealt taevasse vaadates näeme. Enamik neist on looduslikud taevakehad, aga on olemas ka mittelooduslikud taevakehad, näiteks satelliidid.
Maale lähim looduslik taevakeha on Kuu. Meile kõige kaugemat taevakeha pole veel teada.
Thomas Mann

Paul Thomas Mann (6. juuni 1875 Lübeck – 12. august 1955 Kilchberg Zürichi lähedal) oli saksa kirjanik.
Elukäik.
Thomas Mann sündis Lübeckis jõuka kaupmehe ja senaatori Thomas Johann Heinrich Manni perekonnas. Tema ema Júlia da Silva Bruhns oli Brasiilia päritolu. Pärast isa surma 1891. aastal kolis pere Münchenisse.
1905. aastal abiellus Thomas Mann jõukast juudi perest pärit Katia Pringsheimiga (1883–1980), neil oli kuus last.
1933. aastal lahkus Mann Saksamaalt ning jätkas Šveitsis ja USA-s elades võitlust inimsuse ja kultuuriväärtuste eest. Elu viimastel aastatel elas ta Šveitsis.
Looming.
Thomas Mann kujutab nii inimese hingeelu kui ka sotsiaalset keskkonda erakordse täpsusega ning suhtub ainesse tihti irooniliselt.
Thomas Manni esikteos oli novellikogu "Väike härra Friedemann" (1898).
Ta sai tuntuks esikromaaniga "Buddenbrookid: ühe perekonna langus" (1901), mis jälgib ühe suurkaupmeeste suguvõsa mandumist nelja põlvkonna vältel. Romaani aluseks on tema perekonna lugu.
Isiklikku.
Kirjanik Heinrich Mann oli Thomas Manni vanem vend.
Ka Thomas Manni poeg Klaus Mann oli kirjanik, kelle tuntuim teos on "Mefisto". Romaani ainetel valmis ungari režissööril István Szaból 1981. aastal samanimeline film. Tütar Erika Mann (1905–1969) oli näitleja, kabareekunstnik, kirjanik ja toimetaja.
Thomasel oli suvila Leedus Kura säärel Nida linnas.
Thomase naine oli Katia.
Tragöödia

Tragöödia ehk kurbmäng on traagilise lõpplahendusega, traagilisel konfliktil põhinev näidend, üks dramaatika žanre (teised on komöödia ja draama).
Tragöödia mõiste võeti kasutusele kõigepealt Vana-Kreekas, sõna tähendab kreeka keeles sokulaulu ("tragos" – 'sokk' ja "ode" – 'laul') ja seetõttu on oletatud, et varasemad näitemängud võisid olla seotud sokuohvri toomisega või siis soku kui autasuga esimese koha võitnud koorile, millel varasemates näitemängudes oli juhtiv osa. Pole välistatud ka võimalus, et kreeklased võtsid sõna üle mõnelt teiselt rahvalt ja hiljem seletasid seda oma keelest lähtudes (rahvaetümoloogia).
Aristoteles sidus tragöödia tekke eeslaulja eraldumisega ditürambe laulvast koorist. Esialgselt oli ditüramb ülistuslaul veinijumala Dionysose auks. Tragöödiaetendused Kreekas kuulusidki kõigepealt kevadpidustuste, suurte dionüüsiate kavva ja hiljem said tavapärasteks muudelgi pidustustel.
Algul seisnesid etendused koori ja ühe näitleja dialoogis. Hiljem lisati teine ja kolmaski näitleja, kuid koor säilitas siiski keskse osa. 
Roomas piirdusid teatrietendused näitekirjanike püüetest hoolimata peamiselt rahva naerutamise ja lõbustamisega ega käsitlenud kreeka draama kombel olulisi maailmavaatelisi ja kõlbelisi probleeme. Et sellised näitemängud haritumat ja nõudlikumat publikut ei rahuldanud, hakkasid mõned kirjanikud kirjutama näidendeid ainult lugemiseks.
Klassitsistlik tragöödia.
1635. aastal loodi Prantsuse Akadeemia eesmärgiga koostada prantsuse kirjakeele sõnaraamat ja normeerida prantsuse keel. Akadeemikud sekkusid pidevalt teatriellu, jälgides et see kõigiti vastaks riigi huvidele. Eriti rangeiks muudeti reegleid nn kõrges žanris, tragöödias. 
Ei peetud lubatavaks vähimatki kõrvalekaldumist "kolme ühtsuse" nõudest:
Tragöödia võis olla ainult värssteos, vaatusi pidi olema 5. Valitseva värsivormina kujunes välja aleksandriin, mille riimipaare draamas nimetati "heroilisteks kupleedeks". Tragöödialaval ei olnud lubatud "madalad" seigad, füüsiline vägivald, labaste väljendite kasutamine. Tegelased pidid olema suursugused juba päritolult, sest oldi veendunud, et tragöödiale sobivaid ülevaid tundeid ei saa edasi anda lihtlabane kodanlane või plebei.
Klassitsistlik maitse taunis igasugust eba- ja üleloomulikkust. "Kolme ühtsuse" reeglite kehtestamine tulemuseks oli paratamatult näidendi vähene liikuvus; seiklustele pole klassitsistlikus tragöödias ülepea kohta ega aega. 
Kuna kogu sündmustik pidi mahtuma tegelaste kõnesse, kasvas monoloogide osa. Tegelaste pikad arutlused, mõtisklused ja sisekõned aitasid kaasa analüütilise ja psühholoogilise suuna arengule klassitsistlikus teatris. Üleloomulikkuse ja liiga keerulise sümboolika vältimine lähendas klassitsistlikku teatrit mõneti ka draama realistlikule arengusuunale.
Tragöödia Eestis.
Klassikaline eesti tragöödia on August Kitzbergi "Libahunt". Näidendi alguses visandab autor tegevuspaiga miljöö: must ja nõgine rehetare, hiline talveõhtu, õues torm ja huntide ulgumine. Talupere on otsekui tardunud halvaendelisse ootusse: midagi tavatut on sündimas.
Tants

Tants on kunstiliik, milles tundeid, elamusi ja suhtumist väljendatakse liigutuste ja poosidega; ka selle kunstiliigi teos. Tantsu saatmiseks mõeldud muusika on tantsumuusika.
Ajalugu.
Tants on vanimaid kunstiliike, see kuulus algselt maagiliste kombetalituste juurde. Praeguseni on tantsul tihe seos rütmimuusika, laulu, pantomiimi ja teatrikunstiga. Vanimad tantsud matkivad tegelikkust (tööliigutusi, loomi ja muud seesugust).
Algul esitas tantsu selle looja, alles hiljem eristusid elukutselised tantsijad. Euroopa varaseim tantsukunst on teada Vana-Kreekast, kus see kaasnes jumalakultusega, näiteks Apolloni pidustustega. Keskajal kirik põlgas tantsu, kuid ei suutnud selle arengut pidurdada, õitsele puhkes rahvatants. 15. sajandil tekkis rahvatantsu kõrvale seltskonnatants. See oli algul kõrgseltskonna harrastus, arenes 19. sajandil rahvalikumaks (kadrill, polka, valss) ja on 20. sajandil üldrahvalikuks muutudes jätnud rahvatantsu varju. Praegu on rahvatants taandunud peamiselt tantsuringide harrastuseks. Klassikaline tants kujunes 16.–17. sajandil. 19. ja 20. sajandi vahetuses sündinud vabavormilisem plastika on mõjutanud ka klassikalist balletti.
Liigitus.
Tantsitakse üksi, paaris või hulgakesi.
Eristatakse rahvatantsu, seltskonna- ehk peotantsu ja lavatantsu. Mineviku seltskonna- ja lavatantsud, mida tantsitakse tänapäeval, on koondatud ajaloolise tantsu mõiste alla.
Euroopa lavatants jaguneb klassikaliseks ja balletiks, karaktertantsuks ehk lavaliseks rahvatantsuks, plastiliseks tantsuks ja estraaditantsuks. 
Peotantsust on väljakujunenud kindlatele reeglitele vastav võistlustants. Võisteldakse standardtantsude (aeglane valss, fokstrott, tango jne) ja Ladina-Ameerika tantsude kategoorias (samba, rumba, džaiv jne) kategoorias. 
Eesti rahvatantsu saab jagada folkloorseks (näiteks tantsuansambli Leigarid repertuaar) ja folklooril põhinevaks autoritantsuks (näiteks tantsuansambli Sõprus repertuaar).
Ajaloolaste loend

"Siin on loetletud ajaloolasi, sealhulgas arheolooge. Eesti ajaloolased on ka Eesti ajaloolaste loendis."
Tööstus

Tööstus on ühiskonna tootlike jõudude arenemist mõjustav rahvamajandusharu, mille ettevõtted (tehased, vabrikud, kaevandused, elektrijaamad) valmistavad töövahendeid nii tööstuse enese kui ka teiste rahvamajandusharude jaoks, toodavad tooraineid, materjale, kütust ja energiat ning töötlevad tööstus- ja põllumajandussaadusi. 
Tööstus liigitatakse hankivaks ja töötlevaks tööstuseks. Hankiva tööstuse koosseisu kuuluvad enamasti need majandusharud, mille toodang on teiste majandusharude tooraine (põllumajandus, kalandus, metsandus, mäetööstus).
Tööstus koos ehitusega kuulub sekundaarsesse sektorisse.
Transilvaania sinilill

Transilvaania sinilill ("Hepatica transsylvanica", varem "Hepatica angulosa") on taimeliik tulikaliste sugukonnast sinilille perekonnast.
Taevavõlv

Taevavõlv ehk taevalaotus (heebrea keeles "raqia‘", vanakreeka keeles "stereôma", ladina keeles "firmamentum") on taevas, niivõrd kui see näib kuplikujulise võlvina.
Taevavõlvi kirjeldatakse matemaatiliselt taevasfääri abil. Taevavõlvi ja taevasfääri oluline erinevus on see, et vaatleja ei taju taevavõlvi mitte poolkera pinnana, vaid nõnda lamendunult, et taevaobjektid (nt Kuu, Päike, tähtkujud) paistavad vaatlejale horisondi lähedal suurematena kui seniidi lähedal.
Ajalooline ja religioosne arusaam taevavõlvist.
Kujutlus, et taevas on tahke võlv, on olnud vanaajal üldine.
Muinasegiptlased pidasid taevast rauast võlvlaeks, millest tähed on köite abil alla riputatud. 
Babüloonlased pidasid taevast tohutuks võlviks, mille kõige kõvemast metallist on sepitsenud Marduk. Seda võlvi arvati toetuvat maad ümbritsevale müürile. 
Muinaskreeklased ja muinasroomlased pidasid taevast suureks kristallvõlviks, mille külge tähed on kinnitatud. Mõned pidasid taevavõlvi materjaliks rauda või pronksi.
Ka juutidel oli sarnane kujutlus. Esimese Moosese raamatu loomisloos (1Mo 1:6–8) lõi Jumal laotuse, mis lahutas ülemised ehk taevased veed alumistest ehk maistest vetest:
"Ja Jumal ütles: "Saagu laotus vete vahele ja see lahutagu veed vetest!" Ja nõnda sündis: Jumal tegi laotuse ja lahutas veed, mis laotuse all, vetest, mis laotuse peal olid. Ja Jumal nimetas laotuse taevaks. Siis sai õhtu ja sai hommik, teine päev."
Heebrea keele sõna "raqia‘" tähendab midagi, mis on välja taotud ning seejärel laiali laotatud. Septuagintas ja ka teistes kreekakeelsetes piiblitõlgetes vastab sellele sõnale "stereôma" 'kindlaks või tahkeks tehtu'. Taevalaotuse tahkusele viitab ka Hiiobi raamat, kus mainitakse taevast, mis on väga tugev, nagu ta oleks sulatatud pronksist. 
Taevalaotuse tahkus järeldub ka eesmärgist, milleks Jumal selle tegi: taevalaotuse kohal pidi olema vesi. Sellest on juttu ka loos ülemaailmsest veeuputusest: "taeva luugid tehti lahti" (1Mo 7:11) ja "taevaluugid suleti" (1Mo 8:2). Jesaja 42:5 ütleb: "kes on loonud taevad ja on need võlvinud". 
Loomislugu jätkab: "Ja Jumal ütles: "Saagu valgused taevalaotusse eraldama päeva ööst! Tähistagu need seatud aegu, päevi ja aastaid, olgu nad valgusteks taevalaotuses, valgustuseks maale!" Ja nõnda sündis: Jumal tegi kaks suurt valgust: suurema valguse valitsema päeval ja väiksema valguse valitsema öösel, ning tähed. Ja Jumal pani need taevalaotusse, et nad valgustaksid maad" (1Mo 1:14–17) Seega on tähed kinnitatud taevalaotuse külge, nii et laotus peab olema tahke. Linnud lendavad laotusest madalamal, seetõttu õhk ei ole taevalaotus. 
Teoloogide üldine seisukoht on, et Piibel kirjeldab loomislugu ja taevast vastavalt vanaaja ettekujutustele. On ka teolooge, kes väidavad, et taevast on Piiblis tegelikult kirjeldatud õigesti ning meie arusaam, et laotuse all on mõeldud taevavõlvi, on ekslik.
Tim Rice

Sir Tim Rice (sündinud 10. novembril 1944 Inglismaal Buckinghamshire'is Amershamis) on menukate muusikalide libretist ja laulusõnade autor. 
Tim Rice oli popansambli Aardvarks laulja (1961–1963) ning on hiljem laulnud ka teistes rokkansamblites.
1965 ilmus tema esimene avaldatud laul "That's My Story". Samal aastal sai ta tuttavaks Andrew Lloyd Webberiga. Nad kirjutasid koos muusikale ning ka eraldi laule, sealhulgas "It's Easy for You", mille 1976 plaadistas Elvis Presley.
1980. aastate alguses hakkas Rice tegema koostööd ABBA liikmete Björn Ulvaeuse ja Benny Anderssoniga muusikali "Chess" kallal. "Chess" ilmus kõigepealt plaadina 1984 ja sai rahvusvaheliselt populaarseks. Kaks singlit sellelt plaadilt, "One Night in Bangkok", mida laulis Murray Head, ja "I Know Him So Well", mida laulsid Elaine Paige ja Barbara Dickson, olid edetabelite tipus nii Ameerikas, Euroopas kui ka Aasias. 1985 oli "Chessi" esietendus Londoni West Endis ning sellest sai menukas lavalugu paljudes teisteski maades.
Rice on teinud koostööd paljude silmapaistvate heliloojatega. Nende seas on Marvin Hamlisch (laulud Lauren Bacallile, Bing Crosbyle, Jack Lemmonile ja George Burnsle), John Barry (tiitellaul "All-Time High", mille esitas Rita Coolidge James Bondi filmis "Octopussy"), Mike Batt (sealhulgas David Essexi "A Winter's Tale"), Paul McCartney, Paul Jones, Francis Lai, Vangelis, Rick Wakeman ja Freddie Mercury (laulud tema ühisplaadile Montserrat Caballéga).
1981 asutasid Rice ja laulja Elaine Paige plaadifirma EP Records, mis on välja andnud mitmeid menukaid plaate. Nad olid ka koos Robert Foxiga Cole Porteri muusikalise komöödia "Anything Goes" 1989. aasta West Endi uuslavastuse produtsendid.
Rice teeb regulaarselt raadiosaateid BBC-le. Tal on oma kirjastus Pavilion Books, mis asutamisest (1981) saadik on välja andnud üle 300 nimetuse raamatuid, sealhulgas Kingskey Amise, Michael Palini ja Sebastian Cie raamatuid.
Rice on kirjutanud raamatu "The Treasures of Lords" (1989) muuseumist kriketiväljakul Lord's Cricket Ground. Ta on Briti hittsinglite Guinnessi raamatu kaasautor. Samuti on ta ajalehe The London Daily Telegraph kriketikolumnist.
Rice sai kolm Grammy auhinda koos Alan Menkeniga kirjutatud Walt Disney filmi "Aladdin" laulude eest.
Kõige tuntumad on tema libretod Andrew Lloyd Webberi muusikalidele ja koostöö Walt Disney Companyga.
2002. aasta suvel vaatas Rice Tartu Raekoja platsil "Evita" etendust. 2003. aastal tuli Rice vaatama "muusikali Aida" esietendust Tartu lauluväljakul 6. juunil.
Tim Rice on kirjutanud laulusõnad järgmistele muusikalidele ja filmidele:
Tony Halme

Tony Christian Halme (6. jaanuar 1963 Helsingi – 8. jaanuar 2010 Helsingi) oli Soome raskejõustiklane ja poliitik. 
Õppis algkoolis ja keskkoolis ning Strömbergi mehaanikakoolis kaks aastat elektrimontööriks. Kool jäi pooleli, sest Tony puudus aastas 638 tundi.
23-aastaselt läks ta elama Ameerika Ühendriikidesse, kus elas ametlikult 15 aastat, millest kuus aastat viibis turniiridel Jaapanis.
Märtsis 2003 kandideeris Tony Halme partei Põlissoomlased nimekirjas (kuid mitte partei liikmena) Soome parlamenti ja osutus valituks. Suurem osa häältest tuli Helsingist Jakomäki linnaosast.
Tony Halme valimisprogrammis olid tasuta ravimid ja hauaplatsid sõjaveteranidele välisabi kärpimise arvel, kultuuri- ja spordikulutuste suunamine eranditult noorte harrastustele, et lahendada noorte uimasti- ja muid probleeme, radikaalsed abinõud vägistajate ja pedofiilide vastu, töötasu maksustamise vähendamine ja proportsionaalseks tegemine, politseinike arvu suurendamine Euroopa Liidu laienemise tõttu kasvavaks kuritegevuseks valmistumiseks, kohustusliku rootsi keele kaotamine.
Ta on nimetanud president Tarja Haloneni lesbiks, kuid palus hiljem avalikult vabandust. Eduskunnas on ta saanud hoiatuse sobimatu keelekasutuse eest. Teda on kohtulikult karistatud uimastite tarvitamise, relva ebaseadusliku kasutamise ja ebakaines olekus auto juhtimise eest. 2006. aastal viibis ta haiglaravil alkoholismist põhjustatud maksa- ja kõhunäärmepõletiku tõttu.
Tirana Ülikool

Tirana Ülikool (albaania keeles "Universiteti i Tiranës", ingliskeelne ametlik nimi "University of Tirana", lühend UT) asub Albaania pealinnas Tiranas.
Tirana Ülikool asutati oktoobris 1957 Tirana Riikliku Ülikooli ("Universiteti Shtetëror i Tiranës") nime all Albaania esimese ülikoolina pedagoogilise instituudi, polütehnilise instituudi, kõrgema majandusinstituudi, kõrgema õigusinstituudi ja meditsiiniinstituudi baasil. 
Aastatel 1985–1991 kandis ülikool nime "Universiteti i Tiranës "Enver Hoxha"". 
Aastal 1991 viidi kolm teaduskonda üle vastrajatud Polütehnilisse ülikooli. 
Praegu on ülikoolil seitse teaduskonda. Üliõpilaste arv on 14 500 ja õppejõudude arv umbes 675 (andmed 2000. aastast). 
Ülikooli rektor oli 2000. aastal albaania keele uurija Shezai Rrokaj. Järgmisel ametiajal (2000–2003) oli rektoriks Maringlen Spiro. Aastal 2003 valiti tagasi Shezaj Rrokaj. 1981–1988 oli rektoriks matemaatik Osman Kraja, kes on olnud ka Albaania suursaadik Eestis.
Tehnika

Tehnika (kreeka keeles τεχνικός, τέχνη "tehnikós, téhne" 'kunst, meisterlikkus, oskus') on tänapäeval üldmõiste masinate, seadmete, mehhanismide jms või tehniliste vahendite ja meetodite kogumi tähistamiseks.
Sõna "tehnika" on tulnud kreekakeelsest sõnast "technikós" (τεχνικός), mis omakorda tuleneb sõnast "téchne" (τέχνη – kunst, meisterlikkus, oskus).
Tehnika mõistet kasutatakse järgmises tähenduses:
Tehnika võib olla tootmis- (nt tööstus, põllumajanduslik tööstus) või mittetootmissuunitlusega. Viimane hõlmab tehnika rakendamist teaduses, olmetingimustes, hariduse, kultuuri, meditsiini, sõjanduse, kosmose, transpordi, spordi, meelelahutuse ja paljudes teistes valdkondades. Tootmismenetlusi käsitlevat tehnikaharu nimetatakse tehnoloogiaks.
Tehnikat võib klassifitseerida ka rakendamisalade järgi, näiteks: tööstustehnika, transport, kodutehnika, IT-tehnika, ehitustehnika, teedetehnika ja teised. Lisaks võib tehnikat liigitada tootmistehnikaks, näiteks tööpingid, instrumendid, mõõtmisvahendid, ning mittetootmistehnikaks: kodutehnika, autod, meelelahutustehnika. Eraldi klassina võib välja tuua kosmose- ja sõjandustehnika, mis hõlmab seadmeid ja masinaid, mille eesmärgiks kindlustada riigikaitset mandril, merel ja õhus.
See on kõige üldisem, Aristoteleselt pärinev määratlus tehnika kohta, mille kõrval on ka kitsamaid.
Tehnika põhieesmärk on inimkonna vabastamine füüsiliselt raskest ja rutiinsest tööst, võimaldades jätta rohkem aega loomingulisteks tegevusteks ning kergendada igapäevast elu. Erinevad tehnilised seadmed võimaldavad märkimisväärselt suurendada tööviljakust ja -tõhusust, ratsionaalsemalt kasutada looduslikke ressursse ning vähendada inimliku eksimuse tõenäosust mitmesuguste keeruliste operatsioonide teostamisel.
Tehnika eesmärgid:
Tehnika valdkonnad.
Arvutitehnika – Automaatika – Autotransport – Bioonika – Biotehnika – Ehitustehnika – Elektroonika – Elektrotehnika – Energiatehnika – Helitehnika – Kaevandustehnika – Kliimatehnika – Kosmosetehnika – Külmutustehnika – Laevandus – Lennundus – Masinad – Masinaehitus – Materjalid – Materjaliteadus – Meditsiinitehnika – Mehhatroonika – Metallurgia – Mõõtetehnika – Mäendus – Nanotehnoloogia – Põllumajandustehnika – Raadiotehnika – Raketindus – Raudteetransporditehnika – Robotitehnika – Sidetehnika – Sõjatehnika – Tehisintellekt – Telekommunikatsioonitehnika – Trükindus – Tööriistad
Tupolev Tu-134

Tupolev Tu-134 (NATO koodnimi Crusty) oli Nõukogude Liidus aastatel 1966–1989 ehitatud lühikese ja keskmise lennukaugusega kahemootoriline reaktiivreisilennuk. 
Tu-134A esmalend toimus 29. juulil 1963. Tu-134 sarja lennukite ehitamist alustati 1966. aastal, regulaarlennud Aeroflotis algasid 1967. aastal. Algne lennuk mahutas 72 reisijat, kuid peagi suurendati istmeridade tihendamisega istekohti 80-ni (Tu-134A). Tu-134A-3 sarja lennukid said uue Solovjov D-30 turboreaktiivmootori, mille tõukejõudu sai ka reversasendisse seada. 1980. aastal jõudis lennuliinidele Tu-134B, mis oli esimene NSV Liidu reisilennuk, mille avioonika võimaldas liinilendudel vähendada meeskonda tüürimehe arvel, sellega vähenes meeskonnaliikmete arv neljalt kolmele.
Ehitati ka muid Tu-134 modifikatsioone, nagu staabilennuk sõjaväele, pommituslennukite meeskondade treeninglennuk, lennuk navigatsiooniseadmete kalibreerimiseks ning põllumajandusuuringute lennuk.
Tüüpilise lühimaa-reisilennukina võeti Tu-134 ruttu kasutusele mitmes Vastastikuse Majandusabi Nõukokku kuuluvas Euroopa riigis. Balkan Bulgariani, CSA, Interflugi, LOT-i ja Malévi lennukipargi selgroo moodustas just Tu-134. Väljaspool Euroopat kasutasid Tu-134 Vietnam Airlines, Cubana, Air Koryo jt.
Kuigi nüüdseks on Tu 134 endistest sotsialismimaadest peaaegu kadunud, on sellel SRÜ-s reisijateveos endiselt oma osa. Ka Aeroflot Russian Airlines Tu-134A-d lendavad veel mõnel rahvusvahelisel liinil. Mürapiirangute tõttu on Tu-134 lennud enamiku Lääne-Euroopa riikide lennujaamadesse keelatud.
Tu-134 reisijatesalongi laius on 271 cm, turistiklassis on harilikult kummalgi pool vahekäiku kaks istmerida.
Kuni 1989. aastani ehitati Tu-134 kõiki versioone kokku 852 lennukit.
Eesti Lennundusmuuseumis on eksponeeritud Eesti Lennukompanii Tu-134A-3.
Tupolev Tu-154

Tupolev Tu-154 on kolmemootoriline keskmaa-reaktiivreisilennuk.
Tu-154 konstrueeriti NSV Liidu Aerofloti tellimusel põhiliselt keskmaareisilennukiks, mis asendaks An-10, Il-18 ja Tu-104 tüüpi lennukeid. Esmalend toimus 4. oktoobril 1968, lennuliinidel hakati Tu-154 kasutama alates 1972. aastast.
Hiljem töötati lennukist välja mitu täiustatud varianti, millest edukamateks kujunesid Tu-154B ja Tu-154M. Viimasel kasutati senistest Kuznetsov NK-8 mootoritest ökonoomsemaid Solovjov D-30 mootoreid ning seda versiooni ehitati kuni 2006. aastani. Kokku on tehtud 1026 Tu-154.
Tu-154 põhikasutajaks oli Aeroflot, kuid lennukit eksporditi ka mitmesse sotsialismimaasse, näiteks Bulgaariasse, Kuubasse, Ungarisse jne.
Mingi aeg oli Tu-154 SRÜ lennunduses tõeline tööhobune, mis pidi teenindama suurt osa liinilendudest. Ka väljaspool SRÜ-d on Tu-154 vähesel määral veel kasutusel.
Tupolev Tu-204

Tupolev Tu-204 on Venemaal ehitatud kahemootoriline reaktiivlennuk.
Kahemootorilise keskmaa-reisilennuki Tu-204 arendustööd algasid aastal 1985, kui oli vaja järglast Tu-154-le. Kohe algusest peale sarnanes Tu-204 väliselt väga USA reisilennukiga Boeing 757. 
Probleemid Perm PS-90A mootorite arendusega aeglustasid projekti käiku. Esimeste lennukite ehitamine lõpetati ja pandi katseliselt lendama Vnukovo Airlinesi ja Orel Avia teenistuses 1994. Aeroflot testis samal ajal Tu-204S kaubalennuki versiooni. Regulaarlende alustati Tu-204-100-ga alles 1997. aasta suvel.
Pärast poliitilisi muutusi Venemaal algas töö Tu-204-120 versiooni kallal, mis sai Rolls-Royce RB-511 mootorid.
Tupolev Tu-144

Tu-144 oli Nõukogude Liidus Tupolevi konstruerimisbüroo loodud ülehelikiiruseline reisilennuk, mis sooritas esimesena maailmas ülehelikiiruseliste reisilennukite esmalennu.
Tu-144 ehitati tihedas võistluses samal ajal loodava Briti-Prantsuse ülehelikiiruselise reisilennuki Concorde'iga. Nõukogude Liidu juhtkond lootis Tu-144 müümisega maailmaturule pääseda.
Tu-144 esmalend toimus 31. detsembril 1968. Juba ainuüksi esmalennu kuupäev näitab, kui tähtis oli Nõukogude Liidu juhtkonnale propaganda mõttes Tu-144 esmalennu aasta number. Concorde'i esmalend oli lennuki Tu-144 esmalennust paari kuu (2. märts 1969) võrra hilisem. Kokku ehitati 16 Tu-144 lennukit. Tu-144 oli ka esimene helikiiruse ületanud reisilennuk, esimene selline lend toimus 5. juulil 1969.
Esimene löök Tu-144 projektile tuli 1973. aastal Pariisi lennundusnäitusel, kui lennuk lagunes õhus otse telekaamerate ees ja alla kukkus. Katastroofi põhjustas meeskonna distsiplineerimatus? (oletatakse, et pigem NSVL kõrgemate organite surve), mis tulenes püüdest jäljendada just enne neid lennanud Concorde'i madalal ülelennul sooritatud muljet avaldavaid sügavaid pööranguid.
Tu-144 mootorite kütusekulu oli eeldatust suurem ja mootorite ressurss väike. Nii mitmegi näitaja poolest jäi Tu-144 Concorde'ile alla. 
Pärast täiustusi pandi üks Tu-144 26. detsembril 1975 postilennukina liinile Moskva – Alma-Ata, et koguda teavet mootorite NK-144 tegeliku ressursi kohta. Liin valiti arvestusega, et see kulgeks suures osas kõrbede ja muude väheasustatud alade kohal, ning loodeti, et lennuki tekitatud vali ja häiriv lööklaine ei ärata Nõukogude avalikkuse soovimatut tähelepanu.
1977. aastal soovis Nõukogude Liit osta Concordi mootorite juhtimise süsteemi, kuid britid keeldusid müügist, sest seda tehnoloogiat oleks Nõukogude Liit litsentsita kopeerinud ja kasutanud strateegilistel pommitamislennukitel.
Järgmine Tu-144 kukkus alla 23. mail 1978. See oli uuendatud lennuki katselend enne liinile lubamist ning reisijaid selle pardal ei olnud. Kõik selle meeskonnaliikmed hukkusid. 
Kokku toimus regulaarlende 55, millest viimane tehti 1. juunil 1978. Lende üritati taaselustada alates 23. juunist 1979, kuid need olid üksnes ebaregulaarsed kaubareisid pikamaaliinil Moskva–Habarovsk. Kokku tehti 102 lendu. Pärast ametlike lendude lõpetamist Aeroflotis tehti 1980. aastatel Tu-144-ga vaid mõni juhuslik lend. 
Tu-144 programmi peatamise otsuseni välja, ei õnnestunudki lennukit ülehelikiirusel mootorite järelpõlemisrežiimita ohutult lendama saada. 
Mitu Tu-144 annetati muuseumidele ning vähemalt 4 lennukit jäi välitingimustes olevale suletud alale Tupolevi lennukitehase Žukovski lennuväljale. Aastal 1995 taastati üks Tu-144 Ameerika Ühendriikide rahastamisel lennukõlblikuks, asendades mootorid uuema, sõjalennuki Tu-160 reaktiivmootoritega. Renoveeritud Tu-144 kasutati NASA uuringutel tulevase uue põlvkonna ülehelikiiruselise reisilennuki uurimuste jaoks. Taastatud Tu-144 lennuomadused paranesid NK-321 mootorite tõttu oluliselt. Mõningate asjatundjate arvates oleks Tu-144 nende mootoritega isegi ületanud Concorde'i lennuandmeid. Viimane Tu-144 lend sooritati 1999. aastal.
Tupolev Tu-334

Tupolev Tu-334 on Venemaal ehitatud kahemootoriline reisilennuk.
1990. aastate alguses hakati planeerima asendajat lennukile Tu-134. 
Tu-334 sooritas esmalennu 1999. aastal.
Televisioon

Televisioon (lühend TV) on üks elektroonilise teabelevi vorme, mis võimaldab pildi, video ja heli ülekannet ja vastuvõttu. Televisioon ringhäälingu liigina tegeleb teleülekannete korraldamisega.
Televisiooniülekandeid võtab vastu ja esitab televiisor.
Liigitus.
Televisiooni võib liigitada
Turu Akadeemia

Turu Akadeemia (ladina keeles "Regia Academia Aboensis", ruotsi k. "Kungliga Akademien i Åbo") on Soome vanim ülikool, Helsingi Ülikooli eelkäija. 
Akadeemia asutas 1640. aastal Soome kindralkuberner Per Brahe. 
Rootsi suurvõimu ajastul oli Turu kuninglik akadeemia üks neljast Rootsi kuningriigi ülikoolist. Turu Akadeemia moodustati 1630–1640 tegutsenud Turu gümnaasiumist. Rootsi vanim ülikool oli 1477. aastal asutatud Uppsala Ülikool, 1632. aastal avati Academia Dorpatensis, 1640 Turu Akadeemia ja 1668. aastal avati Lundi ülikool.
1827. aasta Turu tulekahju hävitas Turu kesklinna ajaloolise piirkonna, sealhulgas Turu toomkiriku ja Turu kuningliku akadeemia. Enamik Soome arhiive, sealhulgas peaaegu kogu keskaega puudutav materjal, hävisid tules. Kuna tulekahju ajal ja mõnda aega pärast seda oli Turu Soome suurim linn, oli tulekahju Soome jaoks rahvuslik katastroof. 
Tulekahju tagajärjel koliti Turu Kuninglik Akadeemia Helsingisse, Soome kindralkubermangu uude pealinna, kus Keiserlik Aleksandri ülikool Soomes alustas tööd 1828. aastal.
Lõuna-Kaukaasia

Lõuna-Kaukaasia ehk Taga-Kaukaasia on piirkond Suur-Kaukasuse mäestikust lõunas, mis hõlmab Gruusiat, Armeeniat ja Aserbaidžaani. Oli suurema osa 19.–20. sajandist Venemaa (ja Nõukogude Liidu) võimu all. 
Piirkond on keeleliselt, rahvuslikult ja religioosselt väga kireva koosseisuga. Teda võib lugeda täielikult või osaliselt kuuluvaks Lähis-Itta (aluseks ajalugu), Aasiasse (loodusgeograafia), SRÜ-sse (ajalugu, poliitika) või Euroopasse (poliitika, religioon, kultuur).
Suur-Kaukasusest põhja poole jääv Kaukaasia osa kannab nime Põhja-Kaukaasia (ka Ees-Kaukaasia).
Loodus.
Pinnamood.
Taga-Kaukaasia lääneosas asuvad Kolhethi madalik ja Surami ehk Lihhi ahelik, idaosas Kura-Araksi madalik ning lõunasse jääb Väike-Kaukasus ja Armeenia mägismaa kirdeosa.
Ajalugu.
Taga-Kaukaasia 1917–1918.
Taga-Kaukaasia Komissariaat.
Taga-Kaukaasia Komissariaadi moodustasid novembris 1917 Gruusia esseerid ja menševikud, Armeenia dašnakid ning Aserbaidžaani mussavatistid.
Komissariaadi esimees oli 28. novembrist 1917 kuni 26. märtsini 1918 Е. P. Gegetškori.
Taga-Kaukaasia Seim.
23. veebruar 1918 avatakse Thbilisis Taga-Kaukaasia Seim. Selle esimees oli 8. juunini 1918 Nikoloz Tšheidze.
Taga-Kaukaasia Demokraatlik Föderatiivne Vabariik.
President oli Nikoloz Tšheidze. 
Vabariik lagunes, kui Gruusia ja tema järel ka Aserbaidžaan ja Armeenia kuulutasid end iseseisvaks.
Taga-Kaukaasia Föderatsioon.
"Taga-Kaukaasia Föderatsiooni kohta (1922–1936 Nõukogude Liidus) vaata artiklit Taga-Kaukaasia SFNV."
Trebonianus Gallus

Decius (Imperator Caesar Caius Uibius "Trebonianus Gallus" Augustus; sünninimi Caius Vibius Trebonianus Gallus; 206 – august 253) oli Vana-Rooma keiser juunist 251 kuni surmani.
Tapeti.
Tõesus

Tõesus on teatav omadus, mida omistatakse propositsioonidele, väidetele, mõtetele, uskumustele jne ning ka lausetele ja lausungitele. Asju, millel see omadus võib olla, nimetatakse tõekandjateks.
Selle kohta, milles see omadus seisneb, on erinevaid arusaamu, mida nimetatakse tõeteooriateks. Kas tõesus ja väärus on omistatav propositsioonidele, lausetele, uskumustele või millelegi muule, see on tõekandja probleem. Tänapäeval omistatakse tõesus ja väärus kõige sagedamini propositsioonidele. Propositsiooni koguni defineeritakse kui seda, mis võib olla tõene või väär. On siiski vaieldav, kas iga propositsioon peab olema tõene või väär.
Filosoofilist huvi pakub veel, mis teeb tõekandja tõeseks (tõetagaja probleem). 
Formaalses loogikas on "tõene" (tavaliselt koos "vääraga") üks tõeväärtustest. 
Tavakeeles samastatakse sageli "tõene" ja "õige" ning "väär" ja "vale". Täpsemas keeles on tõesus ja väärus propositsiooni (või uskumuse või lause) vastavus või mittevastavus tõele, seevastu õigsus ja valesus aga teo (sealhulgas valiku või otsuse, ka uskumuse valiku või uskuda otsustamise) kooskõlalisus mingite reeglitega.
Tõeteooriad.
Tõeteooriad on algselt vastused küsimusele tõesuse loomusest. 20. sajandist alates on loodud ka teistsuguse lähenemisega tõeteooriaid. 
Tõe vastavusteooria ehk tõe korrespondentsiteooria.
Tõe vastavusteooria ehk tõe korrespondentsiteooria järgi seisneb tõesus vastavuses sellele, kuidas asjad tegelikult on, (tõsiasjadele). See arusaam on vana ning esineb filosoofiliselt väljendatuna juba Aristotelesel. 
Tänapäeva filosoofias tõid selle käibele põhiliselt analüütilise filosoofia rajajad G. E. Moore ja Bertrand Russell. Artiklis "The Nature of Judgment" (1899) Moore veel vastavusteooriat ei poolda, pidades seda idealismi allikaks. Samal seisukohal oli Russell. Nad pooldasid tõe identsusteooriat (Moore, 1899, 1902; Russell 1904), mille järgi tõene propositsioon on identne mingi faktiga (faktid ongi lihtsalt tõesed propositsioonid). Moore'i ja Russelli variandis on propositsioonid uskumuste ja teiste propositsiooniliste hoiakute objektid ja ühtlasi esmased tõekandjad, tõesus on propositsioonide omadus, mis on lihtne ja analüüsimatu. Tõese propositsiooni uskumine on õige. Vastavusest pole tarvis rääkida. 
1910. aasta paiku loobusid Moore ja Russell identsusteooriast ja võtsid omaks vastavusteooria. Asi oli selles, et nad hakkasid eitama propositsioonide olemasolus; selleni viis nad kahtlus väärade propositsioonide olemasolus. Et tõesed propositsioonid on identsusteooria järgi faktid, siis väärad propositsioonid on midagi faktide sarnast, ainult väärad, seega on nad maailmas olemas, ja seetõttu tõesed; järelikult väärasid propositsioone ei ole olemas.
Täisarv

Täisarv on arv, mis on esitatav naturaalarvude vahena.
Kõikide täisarvude hulka formula_1 tähistatakse tavaliselt sümboliga formula_2 (lühend saksakeelsest sõnast "Zahlen" 'arvud').
Täisarvude hulgal on defineeritud liitmine, lahutamine ja korrutamine ning lineaarne järjestus. 
Täisarvu –"a" (st 0 – "a") nimetatakse täisarvu "a" vastandarvuks.
Täisarvude omadusi uurivat matemaatika haru nimetatakse arvuteooriaks.
Täisarvude järjestamine.
Kahest täisarvust loetakse suuremaks see, mille kujutis arvteljel on teisega võrreldes positiivses suunas.
Näiteks: –2&gt;–5 ehk –5&lt;–2;
–5&lt;0; –2&lt;2; –1&lt;5
Arvteljel: 
–5 –4 –3 –2 –1 0 1 2 3 4 5
Nullist väiksemaid täisarve nimetatakse negatiivseteks täisarvudeks, nullist suuremaid täisarve positiivseteks täisarvudeks.
Türgi keel

Türgi keel ("Türkçe") on turgi keelte oguusi rühma kuuluv keel, Türgi ametlik keel.
Türgi keelt kõnelevad türklased, kes elavad põhiliselt Anatoolias, Musta mere ja Vahemere (türgi keeles "Valge mere") vahelisel poolsaarel. Türgis räägitakse ka teisi keeli, sealhulgas araabia ja kurdi keelt.
Kõnelejate arv on umbes 80 miljonit. Lisaks ladina tähestiku tähtedele on kasutusel mõned modifitseeritud tähed.
Türgi keele lähemad sugulaskeeled on türkmeeni ja aserbaidžaani keel.
Sarnaselt teiste turgi keeltega iseloomustab türgi keelt vokaalharmoonia, aglutinatsioon ning rikkalik sufiksite kasutamine. Näiteks mitmust väljendaval sufiksil on kaks kuju "-lar" või "-ler" vastavalt sõna tüves olevatele ees- või tagavokaalidele.
Türgi keel kasutab ladina kirja. Kirjaviis on fonoloogiline: ühele foneemile vastab üks grafeem. See kirjaviis võeti kasutusele tänapäevase Türgi esimese riigipea Mustafa Kemal Atatürki ajal 1928. aastal, varem kasutati araabia kirja. Araabia kiri sobis hästi osmanitürgi keele kirjutamiseks, mille sõnavara kasutas palju araabia ja pärsia laensõnu, kuid türgi sõnade jaoks mitte – erinevalt türgi keelest on araabia keeles palju konsonante, kuid vähe vokaale. Atatürk oli keeleteadlastelt küsinud, kui palju võtaks aega keele üleviimine uuele tähestikule, mispeale talle vastati, et umbes viis aastat, mispeale Atatürk ütles: "Me teeme selle ära kolme-viie kuuga."
Atatürk rajas ka Türgi keele instituudi, mille ülesandeks oli keele türgipärasemaks muutmine.
Keelekood on standardi ISO 639 järgi tr või tur.
Türgi keeles puudub grammatiline sugu.
Tunnetusrelativism

Tunnetusrelativism on seisukoht, mille kohaselt tõde on suhteline. 
Et tõe mõiste seondub ratsionaalsuse ja teadmise mõistega, siis tavaliselt mõistetakse tunnetusrelativismi seisukohana, mille kohaselt ka ratsionaalsus ja teadmine on suhtelised. 
Tõde relativeeritakse tavaliselt mõisteskeemi suhtes. Jutt võib olla mingi kultuuri, ajastu või kogukonna mõisteskeemist. 
Tunnetusrelativism eitab mõne mõisteskeemi privilegeeritust. Ükski mõisteskeem ei taga objektiivsust ei tegelikkusele vastavuse ega objektiivse ratsionaalsuse mõttes. 
Esimesteks tunnetusrelativistideks peetakse sofiste, eriti Protagorast. Vahepeal ei ole lääne filosoofias kuni viimase ajani tunnetusrelativiste olnud. 
19. sajandi tähtsamad tunnetusrelativistid olid Friedrich Nietzsche ja William James. 
20. sajandi filosoofias on relativism olnud üsna levinud. 
Kuulsamad 20. sajandi relativistid, kes on tunnetusrelativismiga seotud, on hiline Wittgenstein, Willard Quine, Thomas Kuhn, Peter Winch, Nelson Goodman, Richard Rorty, Hans-Georg Gadamer, Michel Foucault ja Jacques Derrida.
Tunnetusrelativistid ei piirdu ilmselt tõeste väidetega, et eri kultuurides ja kogukondades on erinevad arusaamad sellest, mis on tõde, ning erinevad tõe kriteeriumid ja ratsionaalsuse standardid. Tunnetusrelativismi tuum on väide, et ülski episteemiliste normide komplekt ei ole teistega võrreldes metafüüsiliselt privilegeeritud. Ei ole objektiivseid ning üldkehtivaid tõe ja ratsionaalsuse kriteeriume. Tunnetusrelativistid viitavad sellele, et antud eposteemiliste normide paremust ei saa tõestada. Antirelativistid osutavad vastuseks sellele, et näiteks episteemilised normid, millele teadus toetub, on aidanud meil maailmas paremini toime tulla. 
Tunnetusrelativismile heidetakse tavaliselt ette seesmist vastuolulisust. Ka tunnetusrelativism ise ei saa vastavalt oma väitele olla privilegeeritud seisukoht. Vastuseks viitavad relativistid tavaliselt sellele, et nad ei pretendeeri tõele mingis mitterelativistlikus mõttes. On võimalik esitada mingi väide ja pidada seda tõeseks antud normikomplekti suhtes, pretendeerimata selle väite tõesusele ja nende normide kehtivusele mingis mitterelativistlikus mõttes. 
Relativistile väidetakse vastu, et ta peab möönma, et on vaatekohti, millest relativism tundub väärana, ja need vaatekohad on võrdväärsed relativismi omaga. Nii et relativism on nii tõene kui ka väär. Relativist võib vastata, et järjekindel relativist nendel vaatekohtadel ei ole.
Tunnetusrelativismi allikad:
Ungari kirjandus

Ungari kirjandus on ungari keeles kirjutatud kirjandus.
UNESCO

Ühinenud Rahvaste Hariduse, Teaduse ja Kultuuri Organisatsioon (ingl "United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization", lühend UNESCO) on ÜRO allorganisatsioon, mis on loodud, et toetada ülemaailmset koostööd teaduse, hariduse, kultuuri, kommunikatsiooni, keskkonnakaitse ja inimõiguste vallas.
UNESCO põhikirja allkirjastasid 37 riiki 16. novembril 1945 Londonis ning see jõustus pärast ratifitseerimist 20 riigis 4. novembril 1946. 2011. aasta seisuga kuulub UNESCO-sse 196 riiki. Eesti on UNESCO liige alates 14. oktoobrist 1991.
UNESCO peakonverents, kus kõik liikmesriigid on esindatud, toimub iga kahe aasta tagant. Seal määratakse kindlaks töösuunad ja selgepiirilised töökavad, mille elluviimist suunab 51 riigi esindajatest koosnev täitevkogu. Jooksvate küsimuste lahendamiseks töötab Pariisis organisatsiooni peakorteris UNESCO sekretariaat.
Töökavade täitmiseks vajalik raha saadakse liikmesriikide liikmemaksudest, mille määramisel lähtutakse riigi kogutoodangust.
UNESCO annab välja ajakirju, sealhulgas UNESCO Courier, mis ilmub 36 keeles ja pimedate kirjas ning tutvustab UNESCO tegevust ja teadusuuringuid, samuti eri maade ja kultuuride esindajate seisukohavõtte ülemaailmsete probleemide kohta. Erialased ajakirjad on näiteks Prospects, Museum, Impact of Science on Society, Nature and Resources. Paljudes keeltes antakse välja põhjalikke aastaraamatuid, seal hulgas "Statistical Yearbook", "Index Translationum" ja "World Communication Report".
UNESCO tegeleb ka maailmakirjanduse tähtsamate teoste tõlkimisega ning maailma rahvaste rahvamuusika salvestamisega, toetab pärimusliku käsitööoskuse säilitamist ning loovkunstnike õppe- ja tööreise.
UNESCO maailmapärandi nimistu.
2024. aasta aprilli seisuga kuulub UNESCO maailmapärandi nimekirja 1199 objekti 168 liikmesriigist; UNESCO maailmapärandi konventsiooni on ratifitseerinud 195 liikmesriiki. 
UNESCO Eestis.
Eesti võeti UNESCO liikmeks 14. oktoobril 1991. Samal aastal moodustati ka UNESCO Eesti Rahvuslik Komisjon. 
1997. aastal võeti Tallinna vanalinn UNESCO maailmapärandi nimistusse. 1998. aasta juunis avas UNESCO peadirektor Federico Mayor Tallinna raekoja seinal sellekohase mälestustahvli. 8. juunil 1998 kirjutasid Eesti president Lennart Meri ja Federico Mayor alla memorandumile Eesti Vabariigi ja UNESCO koostöö kohta.
15. juulil 2005 lisati UNESCO maailmapärandi nimekirja Tartu Ülikooli täheteadlase F.G.W. Struve geodeetiline kaar, see on 2820 km pikkune meridiaanilõik, mis ulatub Musta mere äärest Põhja-Jäämere äärde.
UNESCO ametlik hoiuraamatukogu Eestis on Eesti Rahvusraamatukogu.
Ungari keel

Ungari keel on soome-ugri keel, mida kõneleb üle 12 miljoni inimese Ungaris, Rumeenias, Slovakkias, Serbias, Ukrainas ja mujal.
Ungari keele esimesi ülestähendusi leidub 9. ja 10. sajandi Bütsantsi allikais. Umbes 1200. aastast pärinev "Hauakõne" on vanim ungari ja ühtlasi soome-ugri keelte kirjalik tekst. Ungari kirjakeel hakkas tekkima 16. sajandil. Ungaris sai ungari keel ametlikuks keeleks alles 1844. aastal, enne seda oli seal ametlik keel ladina keel.
Sõnavara sisaldab peale soomeugrilise kihi laene kunagiste türgi hõimude bulgaaride keelest (need on vanimad laenud), slaavi keeltest (neid on kõige rohkem), türgi keelest, saksa keelest ja mujalt.
Maailma keelte seas on ungari keel emakeelsete kõnelejate arvult 62. kohal, Euroopas 14. kohal.
Ungari keele lähimad sugulaskeeled on mansi ja handi keel. Kuid need keeled erinevad üksteisest sedavõrd palju, et vastastikune arusaamine ei ole võimalik.
Kiri.
Ungari keeles kasutatakse ladina kirja. Tähestikus on mitmeid digraafe ja trigraaf dzs. Pikkade vokaalide märkimiseks kasutatakse põhitähe peal akuuti, umlaudiga tähtede ö ja ü puhul topeltakuuti: ő, ű.
Tähestik.
Hääldused:
Foneetika.
Ungari keeles esineb hulgaliselt helilisi kaashäälikuid (B, D, DZ, DZS, G, GY, Z, ZS, J, L, LY, M, N, NY, R, V), puuduvad aga diftongid. Ungari keeles esineb vokaalharmoonia.
Grammatika.
Tüpoloogiliselt kuulub ungari keel aglutinatiivsete keelte hulka. Ungari keel on kääneterohke (18 käänet). Omandusliidete süsteem on keeruline. Tegusõna pööramine võib olla määramata või määratud. Kasutatakse ainult tagasõnu (postpositsioone), eessõnu (prepositsioone) ei ole. Grammatiline sugu puudub. Erinevalt teistest soome-ugri keeltest esineb ungari keeles artikkel (määramata artikkel "egy" ja määratud artikkel "a" või "az").
Murded.
Ungari keeles pole murdelised erinevused suured. Oletatakse, et murdejooni esines juba enne maale asumist, kuid rändrahval polnud need kohaga seotud, vaid hõimudele iseloomulikud. Tänapäevasele asualale jõudmise järel, kui eluviis paikseks muutus, kujunesid hõimumurretest territoriaalsed murded. Ajalooliste tingimuste tõttu ei kujunenud aga teravaid murdepiire ega suuri murdeerinevusi. Traditsiooniliselt eristatakse siiski kaheksat murdeala, mille peamised erinevused on vokalismis: 1) läänemurre, 2) doonautagune, 3) lõunamurre, 4) tissa, 5) palootsi, 6) kirdemurre, 7) tasandiku murre, 8) seekeli murre. Tänapäeval on ungari keeles murdeerinevused taandumas.