tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peeter Liiv

Peeter Liiv (sündinud 24. juulil 1953) on publitsist, lektor, ajakirjanik ja alternatiivsete liikumiste aktivist. 
Ta on õppinud teoloogiat ja tegelenud "hatha"-jooga, transtsendentaalse meditatsiooni, Silva meelekontrolli meetodi ja vabastava hingamisega. 
Ta on MTÜ Eesti Skeptik väljaantava Umbluu preemia nominent 2011. aastal "pikaajalise umbluupõllu kündmise eest". 
Peeter Liiv on olnud ühingu Teadus lektor (tervisealased ja ökoloogialoengud). Viimastel aastatel on ta pidanud maailmavaateõpetuse loenguid Tallinna Rahvaülikoolis. Ta oli aastatel 1990–1995 ilmunud ajalehe Päikesetuul toimetaja ja 2001–2004 ilmunud ajakirja Päikesetuul toimetaja. Praegu kirjastuse Silmapiir direktor. Ta on ka Klassikaraadio saatejuht (saated "Traditsiooni tarkus" ja "Roheline saade"). 
Peeter Liiv on osalenud terviseliikumises (klubis Tervis) ja Eesti Rohelises Liikumises ning olnud "New Age"'i propageerija.
Kirjutisi.
Peeter Liiv on avaldanud teatri- ja filmikriitikat, filosoofilist ja sotsiaalset esseistikat ajalehtedes ja ajakirjades.
Kandideerimine valimistel.
2013. aasta kohalikel valimistel oli ta Üle-eestilise Valimisliidu kandidaat Tallinna linnas.
Isiklikku.
Peeter Liivi isa oli keemiainsener ja tootmiskoondise Silikaat kauaaegne peadirektor Leonhard Liiv.
Nõmmekiur

Nõmmekiur ("Anthus campestris") on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.
Levila.
Nõmmekiur elab Põhja-Aafrikas ja Euraasia parasvöötme lõunapoolses osas Prantsusmaast, Taanist ja Lõuna-Rootsist kuni Lääne-Mandžuuria ja Kesk-Hiinani. Talvitub troopilises Aafrikas, Araabia poolsaarel ja Indias.
Välimus.
Nõmmekiur on liivakarva toonides kõrgejalgne suur kiur. Tema üldpikkus on 15,5–18 cm. Vanalinnu sulestik on valdavalt hallikasbeež, puguala külgedel võib olla väheseid tumedaid triipe. Nii vana- kui ka noorlinnul on lai ja selge kulmutriip. Noorlinnu puguala on tumedatäpiline ja seljal triibud. 
Kutsehüüd varieeruv, nt "tsirüii" või "tsirrlü". Laul on monotoonne, koosneb sageli kutsehüüdudest, mida lind esitab pikkade pauside järel. Laulab lennul või istudes väljapaistval oksal, traadil jm.
Elupaik.
Nõmmekiur asustab Eestis liivaseid hõreda taimestikuga nõmmesid, liivikuid, luiteid, liivakarjääre. Tegutseb peamiselt maapinnal.
Pesitsemine.
Nõmmekiur ehitab pesa maapinnale rohttaimestiku varju. Pesa on kausjas, kohev ja üsna suur, koosneb kuivadest kõrtest ja on seestpoolt vooderdatud väheste jõhvide ja karvadega. Kurnas on 4–6 valkjat, hõredate tumedate laikudega muna. Pojad on pesas umbes kaks nädalat, 
nad lennuvõimestuvad juuli alguseks.
Toitumine.
Nõmmekiur toitub peamiselt putukatest, väikestest tigudest ja röövikutest.
Arvukus Eestis.
Nõmmekiur on Eestis kogu aeg olnud lokaalselt levinud. Kuni 1920. aastateni oli ta haruldase haudelinnuna levinud Harjumaal peamiselt Tallinna ümbruses, Saaremaal ja Petserimaal. 20. sajandi keskpaigaks laienes tema levila Hiiumaale, Pärnumaale, Virumaale ja Lõuna-Eesti sisemaale.
Nõmmekiur on ka praegu siin haruldane, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 10–30 paarile. Mitmetes varasemates leiukohtades pole nõmmekiuru enam kohatud.
Arvukus on viimase paarikümne aastaga vähenenud. Eelmisel atlaseperioodil (1977–1982) kohati liiki sagedamini, siis leiti nõmmekiuru 31 ruudus.
Nõmmekiur saabub Eestisse põhiliselt mai esimesel poolel, lahkub septembris-oktoobris.
Nõmmekiur on looduskaitse all.
Sookiur

Sookiur ("Anthus pratensis") on västriklaste sugukonda kiuru perekonda kuuluv lind.
Tema rahvapärased nimetused on soovästrik, soopiuksuja, soosiisike ja kadakalind.
Sookiur ei ole looduskaitse all.
Välimus.
Ta on silmatorkamatu välimusega, teistest kiurudest natuke väiksem ja heledam. Tema keha on alla 16 cm pikk ja ta kaalub alla 20 g. Ta on seljalt tumepruun, kõhu alt hele, rinnal tumedate tähnidega. Tal on heleroosad jalad ja väike kitsas nokk.
Sookiuru laul koosneb lühikestest tiksuvatest silpidest, mis lõpupoole muutuvad järjest kiiremaks.
Levila.
Sookiur on laialt levinud Euraasia parasvöötmes ja lähisarktikas. Ta on levila suuremas osas rändlind, talvitudes Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas, Krimmis, Kaukaasias, Kesk-Aasia lõunaosas, Ees-Aasias ja Lõuna-Aasias. Paikne on sookiur Briti saartel ja Lääne-Euroopa rannikualal.
Eestis on sookiur tavaline ja üsna arvukas haudelind, kelle pesitsusaegne arvukus oli sajandi algul hinnanguliselt 150 000 – 200 000 paari. Kuid viimase paarikümne aastaga on tema arvukus vähenenud ja tänapäeval on Eestis pesitsevaid sookiure kõigest 50 000 – 100 000 paari.
Elupaik ja eluviis.
Sookiur asustab niisket avamaastikku: niite, loopealseid, karjamaid, soid ja rabasid. Ehkki ta ei ela kultuurmaastikul, arvatakse ta soodsas seisundis liikide hulka.
Sookiur tegutseb maapinnal, aga ärevuses võib ta ka põõsa otsa lennata. Ta lendab peamiselt madalalt ja kiirete tiivalöökidega.
Pesitsemine.
Pesitsusajal kohtab sookiuru mängulendu. Lind tõuseb astmeliste järkudena järjest kõrgemale ja laulab kogu lennu jooksul oma katkendlikku laulu. Harvem laulab sookiur maas, veel harvem puu otsas.
Pesa ehitab sookiur mättale või kuivemale kõrgemale kohale rohu sisse lohukesse. Pesa asub mulluse kulu varjus ja mõnikord isegi selle all, mõnikord mätta serva sees.
Enamikus levilast on sookiurul kaks kurna aastas: esimeses umbes 5, teises umbes 4 muna.
Esimesed sookiurud saabuvad Eestisse märtsi lõpul või aprilli algul. Suur osa neist rändab edasi põhja poole. Esimene kurn munetakse mai algul, teine juuli algul. Äralend algab augusti teisel poolel, on kõige intensiivsem septembri keskel ja kestab novembri alguseni.
Sookiur kasvatab sageli üles käopoegi.
Toitumine.
Sookiur sööb peamiselt putukaid, keda otsib maapinnalt. Ta eelistab mardikaid ja liblikate röövikuid. Tema toiduobjektid on peamiselt taimekahjurid ja nende hävitajana toob sookiur kasu.
Jõutõstmine

Jõutõstmine on spordiala, mis koosneb kolmest alast: kükist, lamades surumisest ja jõutõmbest.
Tänapäeval kuuluvad jõutõstmise alla kolm ala: klassikaline jõutõstmise kolmevõistlus (kükk, lamades surumine ja jõutõmme), varustusega jõutõstmise kolmevõistlus (kükk, lamadses surumine ja jõutõmme) ning lamades surumine (üksikalana).
Klassikaline jõutõstmine erineb tavalisest jõutõstmisest selle poolest, et võistlustel ei tohi kasutada spetsiaalset tugivarustust (surumissärki, küki- ning tõmbetrikood ja põlvesidemeid). Lubatud on vaid vöö, randmesidemed ja põlvesoojendused, mis ei anna tulemusele midagi juurde.
Alad.
Kükk.
Kükkimisel võetakse esmalt kang pukkidelt turjale ja fikseeritakse algasend. Pärast peakohtuniku märguannet "start" laskub sportlane kükki, mille sügavus peab olema vähemalt paralleelne põrandaga. Kükk vastab määrustele, kui sportlase reite esiküljed on madalamal kui põlve ülaosa. Pärast piisava kükisügavuse saavutamist annab kohtunik märguande kang pukkidele tagasi asetada.
Lamades surumine.
Lamades surumist alustades võetakse kang pukkidelt sirgetele kätele ja fikseeritakse algasend, kus käed on sirged ning keha ja jalad liikumatus asendis. Seejärel lastakse kang rinnale ja hoitakse seal liikumatult seni, kuni peakohtunik annab loa kangi üles surumiseks. Kui kang on üles surutud ja sirgetele kätele fikseeritud, annab kohtunik käskluse kang tagasi pukkidele asetada.
Jõutõmme.
Jõutõmbes tuleb esmalt kang tõstepõrandalt üles tõsta nii, et lõppasendis oleksid põlved lukustatult sirged ning selg fikseeritud sirges asendis nii, et õlad on vähemalt kaelaga ühel maal või kaugemal taga. Pärast lõppasendi saavutamist annab peakohtunik märku tõstekang põrandale lasta.
Võistlejate paremusjärjestus kehakaaluklassides määratakse kogusumma järgi, mis saadakse kükkimise, lamades surumise ja jõutõmbe parima tulemuse liitmisel. Kehakaaluklasside meistritele lisaks selgitatakse tiitlivõistlustel välja ka absoluutmeister (inglise "Champion of Champions"). Absoluutmeistri selgitamisel reastatakse võistlejad kogusumma Wilksi punktide järgi, mille arvutamisel võetakse arvesse nii võistleja kogusumma lõpptulemust kilogrammides kui ka võistleja kehakaalu. Wilksi punktide alusel on võimalik öelda, kes võistlejatest on oma kehakaalu kohta kõige tugevam. Ametlikult hoiab jõutõstmise rekordit (457,5 kg) Andy Bolton, mitteametlikult (500 kg) Louis Cyr.
Eestis.
Eestis edendab jõutõstmist kui spordilala Eesti Jõutõsteliit. Eestis peeti esimesed ametlikud jõutõstmise võistlused Tallinnas 1979. aastal Harjuoru võimlas. Alates 1979. aastast peetakse Eesti meistrivõistlusi kolmevõistluses ning alates 1994. aastast peetakse Eesti meistrivõistlusi lamades surumises. Üks Eesti jõutõstmisele aluse panijaid Mati Õun on olnud aastatel 1980–1991 Eesti NSV Tõstespordiföderatsiooni jõutõstekomisjoni esimees.
QR-kood

QR-kood ehk ruutkood (inglise keeles "Quick Response code") on Jaapanis loodud kodeeritud kahemõõtmeline maatrikskood, mis võimaldab skaneerida infot mobiiltelefoni, kus mobiilirakendus selle dekodeerib. Mobiilisisese fotoaparaadi asemel saab QR-koodi lugeda ka veebikaameraga.
Koodi kasutusvaldkond on väga lai. Näiteks kasutatakse seda Jaapanis tooteinfo edastamiseks toodete peal. QR-koodi abil saab lisada infot visiitkaardile, kodulehele, ajalehereklaamile, T-särgile jne. Eesti ajalehtedest kasutavad QR-koode näiteks Postimees ja Saarte Hääl. QR-koode tarvitab Vikipeedia artiklite edastamiseks kasutaja soovitud keeles QRpedia.
Paide piiramine

Paide piiramise all võidakse silmas pidada mitut ajaloolist sündmust:
Something Corporate

Something Corporate on Ameerika Ühendriikide bänd, mis asutati 1998. aastal California osariigis.
Louise de Coligny

Louise de Coligny (23. september 1555 Châtillon-sur-Loing – 13. november 1620 Fontainebleau) oli Gaspard de Coligny ja Charlotte de Lavali tütar ning Oranje Willemi neljas ja viimane abikaasa.
Louise ema suri 1568. Seejärel kasvas Louise Navarra kuningapere juures Jeanne III kostilisena koos hilisema Prantsusmaa kuninga Henri IV-ga, kes oli temast 2 aastat vanem. Louise abiellus 1571 Prantsuse sõjaväelase ja diplomaadi Charles de Télignyga (1535–1572), kes oli Prantsuse kuninga Charles IX üks soosikuid.
Nagu isagi, oli Louise hugenott ja jäi selleks oma surmani. Ta sai humanistliku kasvatuse. Pärtliöö veresauna ajal tapeti Louise'i isa ning abikaasa. Louise pidi koos oma võõrasema Jacqueline d'Entremontsiga põgenema, algul Savoiasse ja siis Šveitsi. Nad elasid seal Baselis ja Bernis.
1576 tohtis Louise pärast Beaulieu edikti vastuvõtmist Prantsusmaale tagasi pöörduda. Seal elas ta oma surnud abikaasa valdustes Pierreville'is. Õukonda ilmus ta vaid korra: siis, kui talle anti armu ning tagastati tema tiitel ja tema isa varandus.
Ta abiellus 21. aprillil 1583 Oranje Willemiga. Abielust sündis Frederik Hendrik (1584–1647), Willemi neljas seaduslik poeg, Oranje vürst ja Madalmaade asehaldur.
1584. aastal mõrvati ka Louise'i teine mees Willem, seda koguni Louise'i juuresolekul. Pärast seda kasvatas Louise üles nii oma poja kui ka oma mehe 6 tütart kolmandast abielust Charlotte Bourboniga. Oma sidemete tõttu Henri IV ja hugenottidega oli ta Prantsusmaa ja Hollandi omavaheliste suhete keskne tegelane.
Louise elas kuni 1619. aastani Delftis, kuid siis kolis Prantsuse kuninganna Maria di Medici õukonda ja Fontainebleu lossi, kus ta järgmisel aastal suri. Tema surnukeha viidi Delfti ja maeti sinna.
Sugupuu.
Viide:
Kvadriljon

Kvadriljon on miljon miljardit ehk 1 000 000 000 000 000 ehk 1015. 
SI-süsteemi mõõtühikute puhul kasutatakse kvadriljonikordse väljendamiseks eesliidet "peta-" (tähis P).
Kvintiljon

Kvintiljon on miljard miljardit ehk 1 000 000 000 000 000 000 ehk 1018. 
SI-süsteemi mõõtühikute puhul kasutatakse kvintiljonikordse väljendamiseks eesliidet "eksa-" (tähis E).
Sekstiljon

Sekstiljon on miljard triljonit ehk 1 000 000 000 000 000 000 000 ehk 1021. 
SI-süsteemi mõõtühikute puhul kasutatakse sekstiljonikordse väljendamiseks eesliidet "zetta-" (tähis Z).
Septiljon

Septiljon on triljon triljonit ehk 1 000 000 000 000 000 000 000 000 ehk 1024. 
SI-süsteemi mõõtühikute puhul kasutatakse septiljonikordse väljendamiseks eesliidet "jotta-" (lühend Y).
Duo 4

Duo 4 (varem "Kanal 11") on Eesti telekanal.
Duo 4 on 27. märtsil 2008 tegevust alustanud, põhiliselt naistele suunatud telekanal, mis on nähtav nii maapealse digiringhäälingu kui ka kaabelvõrkude kaudu. 3. jaanuarini 2011 oli kanal vabalevis. 
Duo 4 kava koosneb põhiliselt tänapäevastest draamasarjadest, värsketest filmidest, elustiili saadetest ja kodumaisest programmist. Kanal 11 vaadatuimad saated on tõsielusaade "Poissmees", Hispaania draamasari "Vana silla saladus", Jamie Oliveri ja Gordon Ramsey kokandussaated. 2018. aasta kevadel hakkas Kanal 11 näitama kohtamissaadet "Alasti ahvatlus", millest sai hoobilt televaatajate lemmik.
9. augustist 2021 on telekanali nimi Duo 4.
Kantar Emori andmetel jagunes 2017. aastal Kanal 11 vaatajate osakaal kogu telerivaatamise ajast järgmiselt:
Kanaliha

Kanaliha ehk kana on liha, mis on saadud kodukana ("Gallus gallus domesticus") surmamisel.
Kanalihast toidu valmistamisks kasutatakse mitmeid võtteid:
Peamine oht kanaliha kasutamisel on salmonella levik, mis võib põhjustada salmonelloosi haigestumist.
NRK

NRK (norra keeles "Norsk rikskringkasting AS") on Norra riigiringhääling.
Bioloogiline oksüdatsioon

Bioloogiline oksüdatsioon (lühend bn) on organismides toimuv paljuetapiline redoksreaktsioonide ahel, mille tagajärjel moodustuvad lõppsaadustena peamiselt süsihappegaas, vesi ja ammoniaak, mis organismidest väljutatakse.
Biooksüdatsiooni eripära võrreldes paljude keemiliste oksüdatsiooniprotsessidega (näiteks põlemisega) on biooksüdatsiooni toimumine tunduvalt madalamal temperatuuril – selle tagab vastavate ensüümide katalüütiline toime.
Abaja laht

Abaja laht (keskkonnaregistri kood VEE3243040) on laht Saaremaa läänerannikul, Kihelkonna lahe kaugem kagupoolne sopp Papissaare poolsaarest kirdes.
Lahe veepeegli pindala on 114 ha. Laht on piklik, kagu-loodesihiline, lahesuu jääb loodesse. Lahe pikkus on umbes 2 km. Lahe laius on lahesuus umbes 400 m, kõige laiemas kohas umbes 1 km. Laht on madal, lahesuus on sügavuseks mõõdetud 1,8 m.
Lahte suubuvad kagusopis Kihelkonna oja ja Allika oja. Lahesuu edelaküljel on Vassiklaid, sellest umbes 100 m kagu poole jääb Süllanina kuiv (laid). Sellest edela poole jääv laheosa kannab nime Vanavõrkealune. Lahe kirdekaldal on Saaremaaga kokku kasvanud Kadaklaid (nüüd poolsaar). Sellest põhja poole jääb kunagine lahesopp Kassiauk. Kadaklaiu kõrval meres on Kadakalaiu kuiv (laid). Lahes on veel kaks nimeta laidu.
Administratiivselt jääb laht Saaremaa valla territooriumile ja on osa Vilsandi rahvuspargist. Lahe geograafilised koordinaadid on .
Pärnu JK

Pärnu Jalgpalliklubi (Pärnu JK ehk PJK) on Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Pärnu. Klubi oli tuntud eelkõige oma kõrgliigas mänginud esindusnaiskonna järgi.
Pärnu Jalgpalliklubi on asutatud 1989. aastal. Pärnu Jalgpalliklubi ei ole Eesti esimesel iseseisvusajal tegutsenud Pärnu Jalgpalliklubi õigusjärglane. 
Klubi presidendid on olnud Helmut Hunt (1989–2013) ja Andres Alari (2013–2017), pärast seda sai presidendiks Raio Piiroja. 
Võitjad (1): 1993/94 
3. koht (1): 1996/97 
3. koht (1): 2019
2. koht (1): 2017
Võitjad (1): 2015
Võitjad (1): 2014
Võitjad (1): 2002
Tallinna JK Dünamo

Tallinna JK Dünamo on 1940. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Tallinn ja koduväljak Sõle Gümnaasiumi staadion.
SN 2004dj

SN 2004dj oli selle avastamise ajal heledaim supernoova pärast SN 1987A-d.
Selle II-P tüüpi supernoova avastas jaapani astronoom Koichi Itagaki 31. juulil 2004. Avastamise ajal oli selle näiv tähesuurus 11,2 ja avastamine toimus, kui supernoova oli jõudnud oma maksimaalsesse suurusse. 
Supernoova eellaseks oli täht noorest ja kompaktsest tähekobarast NGC 2403 spriraalgalaktikas, mis asub Kaelkirjaku tähtkujus 11–14 miljoni valgusaasta kaugusel. See täht oli Päikesest umbes 15 korda suurema massiga. Kobar, milles supernoova tekkis, oli katalogiseeritud 96. objektina Allan Sandage'i 1984. aastal koostatud tähti ja tähekobaraid koondavas valgustugevuse nimekirjas ning seetõttu on sellele sageli viidatud ka nimega Sandage 96.
Kohtla-Järve JHK Keemik

Kohtla-Järve JHK Keemik on Eesti spordiklubi, mis on tuntud eeskätt oma hokimeeskonna poolest. Klubi jalgpallimeeskond mängis 1992–1993 Meistriliigas.
John Trusscott

John Trusscott (Johann Treskot, Truskot, Trescott, Tresscott, vene: Иван Фомич (Джон, Иоганн) Трускотт (Трескотт); 1. detsember 1721 Peterburi – 18. mai 1786) oli inglise päritolu vene geograaf ja kartograaf. 
Alates 18. juunist 1742 oli ta Keiserliku Teaduste Akadeemia Geograafia Osakonna adjunkt ja 1745. aastast Teaduste Akadeemia liige. 
John Trusscott ja temaga koos tegutsenud kartograaf ja adjunkt Jacob Friedrich Schmidt (1723–1786) olid Keiserliku Teaduste Akadeemia Geograafia Osakonna juhi Mihhail Lomonossovi õpilased.
Koostöös Jacob Friedrich Schmidtiga valmis neil 1776 Venemaa Keisririigi üldkaart "Tabula Geographica Generalis Imperii Russici" (695×1450 mm), mis oli parim üldkaart pärast 1734 Ivan Kirillovitš Kirillovi atlases "Atlas imperii russici" (vene ) ilmunud "Imperii Russici tabula generalis: quo ad fieri potuit accuratissime descripta opera et studio Ioannis Kyrilow" (mõõtkava 1:11 700 000, 45×73 cm) ja 1745 Peterburi Teaduste Akadeemia atlases "Atlas Russicus" ilmunud, prantsuse astronoom Joseph-Nicolas Delisle (de l'Isle) (1688–1768) juhtimisel koostatud "Mappa Generalis Totius Imperii Russici" (mõõtkava 1:8 900 000) üldkaarti.
Štokmani gaasimaardla

Štokmani gaasimaardla (vene keeles Штокмановское месторождение) on Barentsi meres 600 kilomeetrit Koola poolsaarest põhja pool asuv gaasileiukoht, mille Venemaa lootis esialgu tarvitusele võtta 2013.–2015. aastal. Gaasiväli on üks maailma suuremaid, selle varusid hinnatakse 3,8 triljonile kuupmeetrile.
Venemaa gaasiliidu juht Valeri Jazev on tunnistas 2008. aasta sügisel, et seoses globaalse finantskriisiga võib maardla kasutuselevõtt lükkuda plaanitust hilisemale ajale. 2010. aasta veebruaris teatas Gazprom seoses nõudluse vähenemisega Euroopas ja kildagaasi võidukäiguga Ameerika Ühendriikides, et lükkab Štokmani maardla tarvituselevõtu edasi 2016. aastasse. 
Maardla avastati 1988. aastal ja nimetati saksa päritolu nõukogude geofüüsiku Vladimir Štokmani järgi. Arendamist takistasid ekstreemsed arktilised tingimused ja sügav meri (enam kui 300 meetrit).
Štokmani gaasi kavatseti esialgu müüa veeldatud kujul USA turule. Hiljem teatas Gazprom, et suurem osa müüakse hoopis Euroopasse, transpordiks kasutatakse Nord Streami torujuhet.
Veeldatud gaasi tootmist kavatseti uue plaani järgi alustada 2014. aastal, rajades selleks tehase Murmanskist 100 kilomeetrit kirdes asuvasse Teribjorka külasse. Seoses nõudluse vähenemisega maailmaturul on tehase rajamine muutunud küsitavaks.
Štokmani leiukoha arendamiseks on kavatsetud kasutusele võtta ujuvtuumaelektrijaam.
Maardla gaasitootmisõigused kuuluvad Gazpromi tütarettevõttele Sevmorneftegaz.
Infrastruktuuri ehitamise ja opereerimisega tegelev ettevõte on Shtokman Development AG, milles Gazpromil on 51% osalus, 25% kuulub Prantsusmaa ettevõttele Total ja 24% Norra Statoilile. Venelastel endil pole maardla arendamiseks avameretehnoloogiat. Vähemusosanikud on aga kohustatud oma osaluse 25 aasta möödumisel maardla tootmiskõlbulikkuse saavutamisest Gazpromile loovutama.
Los Angeles Lakers

Los Angeles Lakers on Põhja-Ameerika korvpalliliiga NBA klubi. Meeskond mängib läänekonverentsi Vaikse ookeani divisjonis. 
Klubi kodusaal on Staples Center, mida jagatakse kohaliku rivaali Los Angeles Clippersi, NHLi klubi Los Angeles Kingsi ja WNBA klubi Los Angeles Sparksiga. Lakers on NBA ajaloos üks edukamaid meeskondi, olles tulnud NBA meistriks 17 korda, viimati 2020. aastal.
Ajalugu.
Klubi asutati 1947. aastal, kui ärimees Ben Berger ja spordimeelelahutaja Morris Chalfen ostsid tegutsemise lõpetanud NBL-i klubi Detroit Gems, mis viidi üle Minneapolise linna, kus see hakkas tegutsema Minneapolis Lakersi nime all. 1960. aastal kolis klubi Los Angelesse, kus tegutseb tänini.
Madison Square Garden

Madison Square Garden on New Yorgis asuv Ameerika Ühendriikide tuntuim mitmeotstarbeline kontserdi- ja spordihall.
See ehitati 1968. aastal. Tavaliselt peetakse seal korvpalli- ja jäähokimatše ning kontserte. Madison Square Gardenis asub National Hockey League'i (NHL) klubi New York Rangersi ja National Basketball Associationi (NBA) klubi New York Knicksi koduväljak. Jäähokimängude ajal mahutab hall 18 006 pealtvaatajat, korvpallimängude ajal 19 812 pealtvaatajat ja kontsertide ajal 20 000 pealtvaatajat.
Hoone all paikneb New Yorgi peamine linnadevaheline raudteejaam Pennsylvania raudteejaam.
American Idol

"American Idol" on meelelahutussari, mis põhineb populaarsel Briti telesaatel "Pop Idol". Sarjas otsitakse noori andekaid lauljaid. Saate võitja saab auhinnaks plaadilepingu. Saadet kannab üle telekanal FOX.
Lembit Remmelgas

Lembit Remmelgas (4. veebruar 1921 Jamburg, Venemaa – 25. juuli 1992 Tallinn) oli eesti kriitik, tõlkija ja stsenarist. 
Ta lõpetas 1938. aastal Narva gümnaasiumi ja 1955. aastal NLKP KK Kõrgema Parteikooli Moskvas. Oli teises maailmasõjas Punaarmees, seejärel 1944–1953 ajakirjanik. Aastatel 1953–1960 ja 1976–1981 oli Remmelgas Eesti Kirjanike Liidu juhatuse sekretär, aastatel 1981–1983 Eesti Kirjanike Liidu juhatuse esimehe asetäitja. 1960. aastal kõrvaldati Remmelgas EKP Keskkomitee eestvõttel Eesti NSV Kirjanike Liidu juhatuse sekretäri ametikohalt. Lembit Remmelgas pidi uuesti lahkuma Eesti NSV Kirjanike Liidu ühe juhi, juhatuse esimehe asetäitja kohalt siis, kui 1983. aastal sunniti EKP Keskkomitee osavõtul Paul Kuusberg lahkuma esimehe kohalt.
Lembit Remmelgas oli NLKP liige aastatel 1943–1991. 
Looming.
Kirjanduskriitikuna, kes esindas marksistlikku vaadet, mõistis Lembit Remmelgas ühena esimestest 1950. aastate teisel poolel hukka nõukogude kirjanduses 1940.–1950. aastail võimutsenud vulgaarsotsioloogilise meetodi, nihilistliku suhtumise eesti kirjanduspärandisse, rahvuskultuuri mandunuks tunnistamise teesi ja kirjanike tagakiusamise kodanlikeks natsionalistideks tunnistamise alusel.
Lembit Remmelgas tõlkis ilukirjandust tšehhi, vene ja slovaki keelest.
Janno Kivisild

Janno Kivisild (sündinud 5. augustil 1977) on eesti jalgpallitreener. 
Janno Kivisild on olnud pikka aega ja FC Flora abitreener, samuti on juhendanud Florat 2005. aastal ühe hooaja peatreenerina. 
Aastatel 2006–2007 töötas ta Kasahstani koondise abitreenerina.
Oskar Jaakson

Oskar Jaakson (1. oktoober 1907 Särevere, Järvamaa – 28. august 1942 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). 
Teda on autasustatud Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärgiga.
Karl II (Mecklenburg-Strelitzi suurhertsog)

Karl II ("Karl Ludwig Friedrich"; 10. oktoober 1741 – 6. november 1816) oli Mecklenburg-Strelitzi valitseja 1794. aastast kuni oma surmani. Algselt valitseva hertsogina ülendati ta 1815. aastal suurhertsogiks. Enne troonile saamist teenis ta aastatel 1776-1786 Hannoveri kubernerina.
Noorus ja teenistus Hannoveris.
Mecklenburgi hertsog Karl Ludwig Friedrich sündis Mirowis hertsog Karli ja selle naise Elisabeth Albertine teise pojana. 11. detsembril 1752 suri tema onu Adolf Friedrich III, kelle järglane oli Karli vanem vend Adolf Friedrich IV. Kui vend hakkas valitsema, tõi Karl ülejäänud perekonna Mirowist pealinna Strelitzisse.
Alates neljandast eluaastast otsis Karl karjäärivõimalust Hannoveri teenistuses pärast kaptenivolituste saamist. Tema õde Sophie Charlotte abiellus 8. septembril 1761 Hannoveri kuurvürsti Suurbritannia kuninga George III-ga. Karl külastas tihti oma õde Suurbritannias ja astus lõpuks oma õemehe Hannoveri kuurvürsti teenistusse sõjaväe ülemjuhataja määranguga Hannoveri pärast teenistust Hispaanias.
1776. aasta sügisel määrati Karl tema õemehe poolt Hannoveri kindralkuberneriks. Hannoveri kubernerina omas Karl tegelikult kõiki suveräänse valitseja volitusi. Tema õemees ei soovinud elada Saksamaal, kuna oli läbini inglane. Vahetult pärast teist korda leseks jäämist 1785. aasta detsembris taotles Karl luba loobuda sõjalisest ametikohast Hannoveris ja lahkuda valitsusest. Tema õemees rahuldas tema taotluse, ülendas Karli välimarssaliks ja määras talle pensioni. Seejärel veetis Karl mõnda aega reisides, enne kui asus elama Darmstadti, kus temast sai keiserliku krediidikomisjoni president.
Pärast lastetu vanema venna Adolf Friedrich IV surma 2. juunil 1794 järgnes Karl talle kui Mecklenburg-Strelitzi valitsev hertsog.
Mecklenburg-Strelitzi valitseja.
Valitsejana julgustas Karl uusi põllumajandussuundumusi, rajas uue politseijõu ja kehtestas koolikohustuse. 1806. aastal ühines tema hertsogkond Reini Liitu. Pärast Viini kongressi ülendati ta 28. juunil 1815 suurhertsogiks.
1816. aasta suvel käis Karl ringreisil Rebbergis, Schwalbachis ja Hildburghausenis. Varsti pärast tagasitulekut haigestus ta kopsupõletikku. Ta suri Neustrelitzis pärast apopleksia käes kannatamist. Tema järglaseks sai tema vanem poeg Georg.
Abielud ja lapsed.
Pärast edutuid katseid abielluda Taani printsessi ja Saksi-Gotha printsessiga abiellus Karl 18. septembril 1768 Darmstadtis oma esimese naise Friederikega, kes oli Georg Wilhelm von Hessen-Darmstadti tütar. Nad said 10 last:
Pärast Friederike surma 1782. aastal abiellus Karl 28. septembril 1784 Darmstadtis tema õe Charlottega. Charlotte suri 12. detsembril 1785 varsti pärast poja Karli sünnitamist.
Friedrich Franz I

Friedrich Franz I (10. detsember 1756 Schwerin – 1. veebruar 1837 Ludwigslust) oli alates 1785. aastast Mecklenburg-Schwerini hertsog ja alates 1815. aastast kuni surmani suurhertsog.
Elulugu.
Ta sündis Schwerinis hertsog Ludwigi ja selle naise Charlotte Sophie pojana. Friedrich Franz sai 1785. aastal oma onu Friedrichi järel Mecklenburg-Schwerini hertsogiks.
Pärast Napoleoni sõdu ülendati Friedrich Franz Viini kongressil suurhertsogi seisusse. Koos oma Mecklenburg-Strelitzi nõoga oli ta tuntud ühe reaktsioonilisema Saksa valitsejana. Tema surma järel 1837. aastal sai võimule tema pojapoeg, suurhertsog Paul Friedrich.
Abielu ja lapsed.
1. juunil 1775 abiellus Friedrich Franz Gothas Luisega. Nad said järgmised lapsed:
Elisabet Borsiin Bonnier

Gudrun Elisabet Borsiin Bonnier (12. veebruar 1950 – 21. juuli 2024) oli Rootsi diplomaat.
Aastatel 1998–2003 oli ta Rootsi suursaadik Eestis. 
Elisabet Borsiin Bonnier õppis Lundi ja Uppsala ülikoolis sotsiaalantropoloogiat ja politoloogiat. 
Ta töötas diplomaadina Hiinas, Stockholmis ja New Yorgis ning Viinis OSCE juures. Aastatel 2003–2007 oli ta suursaadik Rootsi alalises esinduses ÜRO juures Genfis. 
Aastatel 2007–2010 oli ta Rootsi suursaadik Iisraelis Tel Avivis. Seejärel sai temast Stockholmis resideeriv suursaadik Iirimaal.
The All-American Rejects

The All-American Rejects on neljaliikmeline USA rokkansambel, mis asutati 1999. Nad on välja andnud 4 stuudioalbumit. Nende debüütalbum "The All-American Rejects" ilmus 2002. aastal.
Koknese piiskopilinnus

Koknese piiskopilinnus (saksa "Kokenhusen", "Schloß Kockenhusen", läti "Kokneses pils") on varemetes linnus Lätis Kokneses Pērse jõe suubumiskohal Daugavasse, 100 km kaugusel Riiast, Daugava jõge ülemjooksul.
Ajalugu.
Piiskop Alberti ajal, 1209. aastal Koknese puidust muinaslinnuse asemele ehitatud piiskopilinnus oli hiljem Tiesenhausenitele kuulunud vasallilinnus, mille päris Turaida foogt Engelbertus de Tisenhuseni poeg Johann von Tiesenhausen oma naise Sophie kaudu, kes oli lesestunud abielust rüütel Diedrich von Kokenhuseniga. 
Linnus on ehitatud 30 meetri kõrgusele kiilukujulisele künkale, endisele latgalite linnamäele. 1269. aastast läänistati linnus Tiesenhausenidele, kelle kontrolli alla oli linnus kuni 1397. aastani, mil lossi võttis üle Riia peapiiskop.
Viie torni ja eesõuega loss ehitati Riia peapiiskopkonnale, aastatel 1397–1566 oli linnus üks Riia peapiiskopi residentse ning selle kõrvale rajati ka kindlustatud Koknese linn. Koknese linnusest sai üks Riia peapiiskopi õukonna kolmest lossist. Linnus asus olulise kaubatee Daugava paremal kaldal ja Koknese linn oli ka Hansa Liidu liige.
15. sajandi esimesel veerandil, peapiiskop Henning Scharpenbergi valitsemisajal (1424–1448), lossi laiendati ja ehitati massiivne ja kõrge torn - Pikk Henning.
Pärast Liivi sõja lõppu sai Koknese linnuspiirkonnast Rzeczpospolita Liivimaa hertsogkonna Võnnu vojevoodkonna Koknese staarostkond.
1628. aastal vallutasid Koknese staarostkonna rootslased ja 1640. ja 1643. aastal kinkis kuningas suured piirkonna valdused Liivimaa kindralsõjakomissarile ja maanõunikule, Riia kodanikule Henrik Strubergile (Heinrich Struberg, aastast 1653 Kroneburgi vabahärra ja Jumprava ("Jungfernhof") härra Henrik Cronstierna 1602–1678), kes 1676. aastast oli Liivimaa aadlilipkonna ooberst ja hiljem Liivimaa ülemkonsistooriumi ilmalik president. Tema pojalt Koknese valdused 1682. aastal redutseeriti.
1700. aastal alanud Põhjasõja ajal vallutasid Saksimaa ja Poola kuninga, August II Tugeva väed Koknese kindluse, ning kindlus oli ajutiseks peatuspaigaks August II Tugevale.
1965. aastal rajati Aizkraukle juurde Pļaviņase hüdroelektrijaam, mille tamm uputas linnuserajatise vundamendi Daugava ja Pērse jõe vee alla. Linnus, mis enne asus kõrgendikul, asub nüüd jõe kaldal. Sellest ajast tuleb Koknese linnusevaremetes liikudes olla ettevaatlik, sest selle all on ligi 40-meetrine sügavik.
Koknese linnus

Koknese linnuse all võidakse mõelda
Aizkraukle ordulinnus

Aizkraukle ordulinnus (läti "Aizkraukles pils", saksa "Ascheraden") on varemetes ordulinnus Daugava jõe ääres Lätis Aizkraukles.
Ajalugu.
1224. aastal piiskop Alberti (surnud 1229) juhtimisel ehitatud linnus oli Liivi ordu Aizkraukle komtuurkonna keskus ja komtuuri residents, 15. sajandi lõpust allus see aga Liivi ordu maamarssalile, keda linnuses esindas linnusekomtuur.
5. märtsil 1279 toimus sealses piirkonnas leedulaste võiduga lõppenud Aizkraukle lahing Liivi ordu vastu, milles hukkus ka maameister Ernst von Ratzeburg.
1577. aastal vallutasid linnuse venelased.
Linnus hävis Rootsi-Poola sõjas ning sellest on järel ainult väike osa loodetornist ja müürist.
8. novembril 1630 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf linnuse kahurväe ooberstleitnant Simon Schultzile (1588–1633) ning sellest ajast kuulus see ja Aizkraukle mõis Schoultz von Ascheradeni aadlisuguvõsa valdustesse. Martin Schultz von Ascheraden (1617–1682) sai 18. aprillil 1674 Rootsi kuningalt Aizkraukle vabahärratiitli ja immatrikuleeriti 1675. aastal nr 58 all Rootsi rüütelkonda vabahärrade Schultz von Ascheradeni (ka Schoultz von Ascheraden) nimega.
Aizkraukle linnus

Aizkraukle linnuse all võidakse mõelda
1974. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1974. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 23. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 3.–10. veebruarini Sankt Moritzis Šveitsis. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 114
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Francisco Fernández Ochoa, Hispaania 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 117
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Gustav Thöni , Itaalia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 87
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Bernhard Russi, Šveits 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 114
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Gustav Thöni , Itaalia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 62
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Barbara Ann Cochran , USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 65
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Marie-Therese Nadig , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 7. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 50
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Marie-Therese Nadig , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 62
&lt;br&gt;Maailmameister 1972: Annemarie Moser-Pröll , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
1978. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1978. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 25. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 29. jaanuarist 15. veebruarini Garmisch-Partenkirchenis Saksa FV-s. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 102
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Piero Gros , Itaalia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 2. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 104
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Heini Hemmi , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 29. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 70
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Franz Klammer , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 70
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Gustav Thöni , Itaalia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 74
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Rosi Mittermaier , Saksa FV
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 4. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 76
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Kathy Kreiner , Kanada
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 1. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 56
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Rosi Mittermaier , Saksa FV
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 4. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Maailmameister 1976: Rosi Mittermaier , Saksa FV
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 27. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 28. jaanuarist-7. veebruarini Schladmingis Austrias. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele, kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 7. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 85
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Ingemar Stenmark , Rootsi
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 95
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Ingemar Stenmark , Rootsi
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 6. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Leonhard Stock , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 1. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 75
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Phil Mahre , USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 76
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Hanni Wenzel , Liechtenstein
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 2. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 47
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Hanni Wenzel , Liechtenstein
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 39
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Annemarie Moser-Pröll , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 28. jaanuar ja 31. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1980: Hanni Wenzel , Liechtenstein
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Anastassija Prõhhodko

Anastassija Kostjantinõvna Prõhhodko [prõhh'otko] (ukraina keeles Анастасія Костянтинівна Приходько, vene keeles Анастасия Константиновна Приходько; sündinud 21. aprillil 1987 Kiievis) on ukraina levilaulja. 
Prõhhodko hääleliik on kontraalt. Tema repertuaaris on valdavad minoorsed rahvamuusika sugemetega laulud.
Ta võitis 2007 Vene Tähevabriku konkursi. 
Prõhhodko esindas Venemaad 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, saavutades 11. koha. Tema salvestatud Eurovisiooni võistluslaul "Mamo" jõudis 30 esitatuma laulu sekka Läti, Ukraina ja Venemaa raadiotes. Samuti oli ta Soomes internetist alla laaditud laulude edetabelis 22. kohal.
Chinụa Achebe

Chinụa Achebe (Albert Chinụalụmọgụ Achebe; 16. november 1930 – 22. märts 2013) oli Nigeeria kirjanik. 
Achebet peetakse tänapäevase Nigeeria kirjanduse rajajaks. Tal oli omapärane kohalikule traditsioonile tuginev stiil, mis sisaldas rahvajutte ja vanasõnu.
Ta kirjutas inglise keeles, kuid tema emakeel oli ibo keel. Tema romaanid keskenduvad ibo ühiskonna traditsioonidele, kristlikele mõjudele ning väärtuste konfliktidele koloniaalajastul ja pärast seda. Tema esikromaan "Kõik vajub koost", mis ilmus 1958. aastal, on kujunenud Aafrika kirjandusklassikaks. Lisaks romaanidele ilmus temalt lühijutte, luulet, lasteraamatuid ja esseekogumikke.
Ta oli aktiivne Biafra iseseisvuse pooldaja. Biafra iseseisvuse ajal 1967–1970 reisis ta Euroopas ja Ameerikas ning palus oma rahvale abi, mida aga ei tulnud. Pärast seda, kui Nigeeria oli uuesti vallutanud Biafra, osales Achebe mõnda aega poliitikas, kuid pettus selles korruptsiooni ja elitismi tõttu, mis sel ajal Nigeeria poliitikas lokkas. Ta elas mitu aastat vahepeal USA-s.
1990. aastast elas ta taas USA-s. Ta oli New Yorgi Bard College'i professor. 1990. aastal jäi ta autoõnnetuse tagajärjel puusadest allapoole halvatuks.
Move Along

"Move Along" on ansambli The All-American Rejects teine album. See ilmus 2005. aasta juulis. Album püsis Billboard 200 edetabelis üle saja nädala.
Komarovo

Komarovo (soome Kellomäki) on alev Venemaal Peterburi haldusalas Kurortnõi rajoonis. Piirneb läänes Zelenogorski ja idas Repinoga.
Ajalugu.
Pärast Soome iseseisvumist Venemaast 1917. aastal kuulus Viiburi kubermangu Terijoki valda kuulunud Kellomäki küla Soome Vabariigile, kuid Soome kaotas Karjala kannase alad 1940. aastal pärast Talvesõda NSV Liiduga.
Pärast ajutist territooriumi hõivamist Jätkusõja käigus (aastail 1941–1944) oli Soome sunnitud sõja kaotamise järel uuesti loobuma 1944. aastal Karjala kannase aladest (sh Kellomäki külast) NSV Liidu kasuks.
Nimemuutus.
1948. aastani kandis nime "Kellomäki". Nimetati seal elanud botaaniku, NSV Liidu Teaduste Akadeemia presidendi Vladimir Komarovi auks Komarovoks.
Tähelepanuväärsused.
Komarovos asuvad peamiselt suvilad. 2001. aastal oli Komarovos 1100 elanikku.
Asub Peterburi kesklinnast umbes 40 km kaugusel ning pärast Peterburi – Viiburi raudtee valmimist 1870. aastal sai ta Peterburi elanike puhkekohaks, 1916. aastal oli külas umbes 800 suvilat ja seal viibis ka juveliir Peter Carl Fabergé.
Pärast Teist maailmasõda olid asulas Leningradi Kirjandusfondi puhkemajad, kus elas enne surma Anna Ahmatova, kes on sinna ka maetud 1966. aastal.
Komarovos on elanud ka akadeemik Dmitri Lihhatšov, näitleja Innokenti Smoktunovski, heliloojad Vassili Solovjov-Sedoi ja Dmitri Šostakovitš, teatrilavastaja Georgi Tovstonogov ning kirjanikud Daniil Granin ja Jevgeni Švarts.
Kuldhänilane

Kuldhänilane ("Motacilla citreola") on linnuliik västriklaste sugukonnast västriku perekonnast.
Kõige lähedasem liik talle on hänilane, kellega kuldhänilane kipub ristuma. Praegu liigitatakse nad kaheks liigiks, aga see teema on vaidlusalune.
Levila.
Kuldhänilane on levinud Euraasias Ida-Euroopast kuni Mandžuuria, Ida-Hiina ja Himaalajani. Talvitub Aasias, sageli mägedes. Tänapäeval laieneb levila lääne suunas.
Eestis, nagu mitmel Euroopa maal, on kuldhänilane uustulnuk: teda on siin kohatud alates 1990. aastatest. 21. sajandi algul on kuldhänilane Eestis harv haudelind, kelle pesitsusaegne arvukus viimase hinnangu järgi on vahemikus 40–80 paari.
Välimus.
Tema üldpikkus on 15–17 cm. Kuldhänilane meenutab välimuselt nii hänilast kui ka linavästrikku, kellega samasse perekonda ta kuulub. Häälitsused sarnanevad hänilase häälega. Nagu teistel västrikel, nii ka kuldhänilasel on pikk pidevalt võnkuv saba.
Vanal isaslinnul on sidrunkollane pea ja alapool, hall selg ja kuklal must poolkaelus. Talvesulestikus on kollane alapool segatud valgega, pea on pruunikas kollase ribaga üle silma.
Elupaik.
Kuldhänilane asustab soist avamaastikku: soid, niite, luhti ja tundraid. Ta pesitseb maapinnal ja toitub putukatest. Kurnas on 4–5 täpilist muna.
Jõgivästrik

Jõgivästrik ("Motacilla cinerea") on linnuliik västriklaste sugukonnast västriku perekonnast.
Süstemaatika.
Liigi kirjeldas inglise ornitoloog Marmaduke Tunstall 1771. aastal. Carl von Linné käsitles liiki nimetuse all "Motacilla boarula".
Levila.
Jõgivästrik on levinud katkeliselt Euraasias, Aafrikas ja Madagaskaril. Oma levila pehmema kliimaga aladel, näiteks Lääne-Euroopas, on ta paigalind, kuid põhja- ja idapoolsed populatsioonid rändavad Aafrikasse, Lõuna-Aasiasse ja Paapua Uus-Guineale.
Eestis on jõgivästrik korrapäratu ja juhuslik haudelind.
Välimus.
Jõgivästrik on Euroopa västrike seas kõige lühemate jalgade ja kõige pikema sabaga. Ta üldpikkus on 17–20 cm. Kõigis sulestikes on iseloomulik hall selg. Enamikus sulestikes on ka ere rohekaskollane päranipuala. 
Käitumiselt sarnaneb linavästrikuga: jookseb samamoodi nobedalt ja kõigutab saba koos tagakehaga üles-alla. Kutsehüüd on linavästrikust teravakõlalisem "tzit" või "tzi-tit". Jõgivästriku laul on kutsehüüdude jada.
Elupaik.
Jõgivästrik elab selgeveeliste ja kiirevooluliste jõgede, ojade, kärestike ja koskede ääres.
Pesitsemine.
Pesa rajab kalju või kivide vahelistesse tühemikesse, jõekalda rohttaimestikku või mõne muu varje alla. Kurnas on 3–6 muna.
Pesitsemine Eestis
Pesitsusajal on jõgivästrikku kohatud põhiliselt Lääne-Eestis. Liigi esmakordne pesitsemine tehti kindlaks 1975. aastal Lahemaal Nõmmeveskil Valgejõe kärestikulises kohas. 19. sajandi lõpus vaadeldi teda Hellenurmes Tartumaal. 20. sajandil kuni esimese pesa leiuni Lahemaal oli juhuvaatlusi Tartumaal, Harjumaal, Virumaal ja Saaremaal.
Toitumine.
Jõgivästriku toiduks on putukad, keda püüab jõekividelt, ojadest ja kaljudelt.
Taigakiur

Taigakiur ("Anthus hodgsoni") on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast. Taigakiur on Aasia liik. Taigakiuru teaduslik nimetus on pühendatud Briti ornitoloogile Brian Houghton Hodgsonile.
Levila.
Pesitsusajal on taigakiur levinud kirdepoolseimast Euroopast, Siberist, Kesk-Aasia põhjaosast ja Himaalaja regioonist läbi Hiina kuni Korea ja Jaapanini. Talvitub laialdaselt Aasia lõunaosas Indiast kuni Kagu-Aasia ja Filipiinideni.
Taigakiur on Eestis eksikülaline.
Välimus.
Taigakiuru üldpikkus on umbes 15 cm. Ta on metskiurust väiksem ja oliivrohelisema seljaga, tema kõrvaala hele ja tume laik eristuvad selgemini kui metskiurul. Kutsehüüd on "tsiip".
Elupaik.
Taigakiur asustab avamaastikku, elupaiga valiku poolest sarnaneb metskiuruga.
Pesitsemine.
Ta pesitseb maist juulini. Samblast ja rohust koosneva kausja pesa rajab maapinnale mätta või võsa varju. Kurnas 3–5, tavaliselt 4 muna. 
Aastas pesitseb tavaliselt kaks korda.
Tõmmu-linavästrik

Tõmmu-linavästrik ("Motacilla alba yarrellii") on linavästriku alamliik. Ta on levinud Briti saartel ja nendega piirneva Mandri-Euroopa rannikul. Tõmmu-linavästrik on Eestis eksikülaline.
Joosu vald

Joosu vald (saksa keeles "Waimel-Neuhof") oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas.
Vald loodi 1866. aastal.
Aastal 1883 oli valla hingekirjas 627 elanikku ning valla territooriumil asus 27 talu. Aastal 1891 Joosu vald likvideeriti ning territoorium läks uue Aleksandri valla alla.
Joosu vallakohtu fondis leidub viis aastatest 1859–1874 ja 1877–1888 pärinevat protokolliraamatut.
Randkiur

Randkiur ("Anthus petrosus") on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.
Levila.
Randkiur pesitseb Euraasia ja Põhja-Ameerika mäestikes, kaljusaartel ja kaljustel rannikutel. Talvitub Põhja-Ameerika lõunaosas, Kesk-Ameerikas ja Vahemere maades, Ees-Aasias, Indohiinas, Lõuna- ja Ida-Hiinas, Koreas ja Jaapanis.
Eestis on randkiur haruldane läbirändaja rannikul ja üliharuldane pesitseja mõnel kaljusel või kivisel saarekesel.
Välimus.
Randkiur sarnaneb metskiuruga, kellest on veidi suurem. Randkiuru üldpikkus on 15,5–17 cm. Ta on üldvärvuselt tume. Jalad on mustad või tumelillakad. Kuna ta on sulestiku poolest varieeruv, on teda mägikiurust raske eristada.
Pesitsemine.
Randkiur on Eestis haruldane haudelind, tema arvukust hinnatakse 5–10 paarile.
Liigi esmakordne pesitsemine tehti kindlaks 1961 Vaika saartel Vilsandi looduskaitsealal. Kurnas leidub 4–6 hallikasrohelist paljude mustade laikudega muna. Pojad saavad lennuvõimeliseks juuni lõpul – juuli algul. Randkiur saabub meile märtsis ja lahkub oktoobris.
Mongoolia kiur

Mongoolia kiur ("Anthus godlewskii") on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.
Ta arvatakse kõige vähem ohustatud lindude hulka.
Süstemaatika.
Esimesena kirjeldas mongoolia kiuru Władysław Taczanowski 1876. aastal. Mongoolia kiuru on käsitletud nõmmekiuru alamliigina.
Levila.
Mongoolia kiur on taimtoiduline rändlind, kes pesitseb Lõuna-Siberis, Mongoolias, Mandžuurias ja Tiibetis ning talvitub Lõuna-India ja Sri Lanka madalikel avamaastikul. Eestis on ta eksikülaline. Soomes on teda alates 10. oktoobrist 1974 kohatud 16 korda.
Välimus.
Mongoolia kiur on suur kiur, 15,5–17 cm pikk ja 25–29 g raske. Väliselt meenutab ta niidukiuru, kes on mongoolia kiurule kõige lähedasem liik ja kellega teda on lihtne segi ajada. Lisaks nad ka talvituvad samas piirkonnas. Mongoolia kiur on veidi väiksem, lühemate jalgadega ja lühema tumeda nokaga. Ta on pealtpoolt pruun tumedate triipudega ja altpoolt kahvatu. Mõlemad sugupooled on sama värvi.
Mongoolia kiur laulab lennul. Kutsehüüd on iseloomulik "pšii", natuke kõrgema tooniga kui niidukiurul.
Elupaik ja toitumine.
Elab kuivadel kivistel kõrgendikel ja mäekülgedel. Toitub selgrootutest ja seemnetest.
Pesitsemine.
Mongoolia kiur teeb pesa maa peale. Selles on 3–5 muna, mida emaslind haub 12–14 päeva.
Joosu mõis

Joosu mõis (saksa keeles "Waimel-Neuhof") oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Põlva maakonda Põlva valda.
Ajalugu.
Joosu mõis eraldati 1731. aastal Väimela mõisast. Mõis on kuulunud Mülleritele, Brömsenitele ja Budbergidele. Oma lapsepõlve on veetnud mõisas ka Ferdinand von Wrangell.
Esimeseks omanikuks oli major Gotthard Johann von Müller.
1759. aastal ostis mõisa leitnant Bernhard von Helmsersen.
1766 müüdi edasi major Robert von Brömsenile.
1774. aastal sai omanikuks Justus Johann Ludwig Briesemann.
1784 ostis mõisa kindralleitnant (kindralporutšik) Ferdinand Magnus von Freymann.
Kui von Freymanni tütar Dorothea Margarethe abiellus aastal 1799 Hurmi mõisniku kaptenmajor Peter von Wrangelliga, läks mõis Wrangellidele.
1809. aastal ostis mõisa major Leonhard von Budberg.
1850. aastal sai omanikuks major Konstantin von Budberg.
1853. aastal müüs ta mõisa meditsiinidoktor Otto Georg von Rückerile.
1857 ostis mõisa leitnant Friedrich von Möller.
1895 päris mõisa tema poeg Georg von Möller.
1908 ostis mõisa Leonhard von Roth.
1916. aastal ostis mõisa Rudolf Schultz.
Mõisakompleks.
18. sajandi lõpus rajati pikk ühekorruseline poolkelpkatusega varaklassitsistlik ning baroksete sugemetega härrastemaja. Peahoone saali laed olid kaunistatud geomeetrilise ornamendiga. Härrastemaja esise väljaku äärde rajati ait ning tall-tõllakuur.
Kaua aega tühjana seisnud härrastemaja on mitmest kohast varisenud. Majandushoonetest on säilinud ait.