Snaiprivastane taktika

Snaiprivastane taktika kujutab endast taktikat, mida snaiper või rühm kasutab vastase snaipri vastu.
Snaipri kui ühe sõjapidamise viisi olemasolu on viinud mitmete snaiprivastaste taktikate evolutsioonini moodsas sõjataktikas. Snaiprivastase taktika eesmärk on vähendada vaenlase snaipri poolt tekitatud kahjusid oma väele, mis on sageli kahjulik nii võitlusvõimele kui ka moraalile.
Riski vähendamine.
Varitsemisfaasi juures proovib snaiper võimaluse korral kindlaks teha tähtsamad sihtmärgid, nagu näiteks allohvitserid või kõrgema astmega ohvitserid. Snaiper teeb seda jälgides hoolikalt sõdurite käitumist. Ta eesmärgiks on tuvastada rühma juht ja olla valmis tema tulistamiseks. Sellest tulenevalt peaksid kõrgema astme sõdurid vältima kõike, mis võiks neid eristada oma alamatest. Vähendamaks snaipri võimalust rikkuda käsuliini ning sellega kaasnevat hierarhiat, tuleks vältida kõikvõimalike juhiomadustele viitavaid käitumisi ja märguandeid. Tuleks vähendada ametimärkide väljapaistvust, kasutada sama lahingriietust kõigi ametiastmete korral, loobuda auandmisest avatud aladel ning anda käske ja instruktsioone salaja. Lisaks võib snaipri tähelepanu tõmmata veel näiteks kaardi vaatamine, raadioside kasutamine, lihttöödest kõrvale hoidmine ja teiste sarnaste žestide kasutamine. Kui snaiper ei suuda tuvastada kõrgema astmega sõjaväelasi, siis ta võib valida juhusliku inimese, kelle tabamiseks on hea tõenäosus.
Tähtsad seadmed ja varustus tuleks ümbritseda liivakottidega, et vältida sõjatehnika vastaseid rünnakuid. See on ettenägelik taktika igas olukorras, kuna lisaks sõjatehnika päästmisele vähendab see ka kildudest tekkivate vigastuste ohtu.
Snaipri asukoha määramine.
Kui vaenlase snaiper on rünnanud, siis on kõige raskem ülesanne tema asukoha kindlaks tegemine. Snaiprid kasutavad kamuflaaži, valivad hoolikalt oma asukoha, ründavad sageli kaugelt ning seega on nad tihti võimelised tabama ja taganema ilma oma asukohta reetmata. Tähtis on teada mis meetoteid snaiprid enda peitmisel kasutavad, sest enamus objekte, millele tavaliselt tähelepanu ei juhita, võivad töötada snaipri varitsuskohtadena. Selle näiteks võib tuua auto, millele on spetsiaalselt sisse lõigatud auk, kust snaiper saab tulistada ning kus autojuhil on sihtija funktsioon. Samas võib varitsuspaigana kasutada ka kaste või prügihunnikuid, mida tavaliselt kahtlustada ei osata. Snaiprid on muutunud järjest innovaatilisemaks otsimaks kohti, kus end varjata.
Snaipri asukohta määravad tehnoloogiad:
Snaiper vs. Snaiper.
Üldiselt on kõige efektiivsemaks snaiprivastaseks relvaks sõbralike vägede snaiper. Sarnase treeningu, ümbritseva keskkonna tundmise ning oma varustusega võib liitlassnaiper pakkuda rühmale nõu, paremaid võimalusi vastassnaipri leidmiseks ja temaga võitlemiseks. Lisaks rühma jälgimisele on sõbralikul snaipril võimalus ka rühmast eemalduda ja rünnata vaenlase snaiprit iseseisvalt. Ilma rühma abita saavad võidu määramisel oluliseks iga snaipri individuaalsed oskused. Duell kahe snaipri vahel segab tihti vaenlase snaiprit oma missiooni täitmast.
Vasturünnak snaiprile.
Kui vastassnaipri positsioon on teada, siis avanevad järgmised võimalused vasturünnakuks.
Sõdurite käitumine snaiprirünnaku korral: