tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lennuväe peamarssal

Lennuväe peamarssal (vene keeles "Главный маршал авиации") oli Nõukogude Liidu relvajõududes ja Venemaa Föderatsiooni relvajõududes aastatel 1943–1993 kehtinud väeliigi peamarssali auaste. Aastast 1984 oli see suurtükiväe peamarssali kõrval ainus väeliigi auaste, kuigi seda kuni auastme kaotamiseni rohkem kellelegi ei antud. See oli väeliigi marssali auastmest kõrgem.
Tankiväe peamarssal

Tankiväe peamarssal (vene keeles "Главный маршал бронетанковых войск") oli Nõukogude Liidu relvajõududes aastatel 1943–1984 kehtinud väeliigi auaste. Auaste oli kõrgem väeliigi marssali auastmest.
Inseneriväe peamarssal

Inseneriväe peamarssal (vene keeles "Главный маршал инженерных войск") oli Nõukogude Liidu relvajõududes aastatel 1943–1984 kehtinud väeliigi auaste. See oli kõrgem väeliigi marssali auastmest. Auastet kellelegi ei antud.
Sideväe peamarssal

Sideväe peamarssal (vene keeles "Главный маршал войск связи") oli Nõukogude Liidu relvajõududes aastatel 1943–1984 kehtinud väeliigi auaste. See oli kõrgem väeliigi marssali auastmest. Aukraadi kellelegi ei antud.
Zasulauksi raudteejaam

Zasulauksi raudteejaam on raudteejaam Riia–Tukumsi raudteeliinil ja Riia–Bolderāja raudteeliinil Riia linna Torņakalnsi asumis. Jaam allub tänapäeval administratiivselt Bolderāja raudteejaamale. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 7 km kaugusel. Jaama läbiv raudtee on elektriraudtee. Piletihinnalt kuulub jaam A-tsooni. Jaamas on kolm teed ja kolm platvormi. Zasulauksis peatuvad Riia ja Dubulti, Sloka, Ķemeri ning Tukumsi vahel liiklevad rongid.
Aastal 1872 valmis Riia–Bolderaja raudtee ja järgmise aastal avati seal Zasulauksi raudteejaam ("Zasenhof"). Aastal 1877 hakkasid jaamas peatuma ka Tukumsisse sõitvad rongid. Tänapäevane jaamahoone valmis aastal 1912. Kuni aastani 1922 järgnes jaamale Bolderāja suunal Dzegužkalnsi raudteepeatus.
Aastal 1950 elektrifitseeriti Tukumsi suunas viiv raudtee kuni Dubultini. Aastal 1954 avati jaama lähistel depoo.
Erakaup

Erakaup on hüvis, mida ostetakse tarbimise eesmärgil. 
Tarbimine peab olema ühelt indiviidilt, et vältida sama hüvise tarbimist teise isiku poolt. Ettevõtjad viitavad erakaubale kui konkureerivale ja turult välja tõrjuvale hüvisele. Kaup arvestatakse erakaubaks siis, kui kahe indiviidi vahel tekib konkurents hüvise saamiseks ja kui hüvise tarbimine takistab kellelgi teisel antud kaupa tarbida.
Omadused.
Erakauba tarbimine sõltub maksevõimest, mida tarbitakse ühe ja sama hinna juures aga erinevate kogustega. Näiteks kingad on erakaup. Nende ostmisega saab välistada indiviide, kes ei soovi või ei suuda endale soetada antud hinna juures vastavat kingapaari. Konkurentsitult tarbida neid ei saa, sest kui kingad on ühe inimese jalas, ei saa need olla samal ajal teisel inimesel. Erakauba puhul saab ettevõtja määrata ise kauba hinna sõltuvalt turustruktuurist ehk sellest, kui suur on vastaval turul konkurents.
Mõisted.
Turustruktuuris eristatakse nelja konkurentsivormi: oligopol, monopol, täielik konkurents ja monopolistlik konkurents.
Igor Kravtšenko

Igor Kravtšenko (sündinud 28. märtsil 1973 Tartus) on Eesti poliitik. Ta oli 6. detsembrist 2016 Riigikogu XIII koosseisu (asendus)liige ja alates 4. aprillist 2019 XIV koosseisu (asendus)liige.
Elukäik.
Ta lõpetas aastal 1991 Tallinna 14. Keskkooli ja aastal 2003 Tallinna Majanduskooli raamatupidamise erialal.
Ta töötas aastatel 1993–1995 raamatupidajana aktsiaseltsis Vika, aastatel 1995–1997 töötas ta direktorina aktsiaseltsis Sridom. Aastatel 2013–2016 töötas ta aktsiaseltsis TLT juhatuse esimehe nõunikuna.
Kravtšenko on olnud Tallinna Linnatranspordi aktsiaseltsi nõukogu liige; Mustamäe Reaalgümnaasiumi, Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasiumi, Tallinna 53. Keskkooli, Lehola lasteaia, Allika lasteaia, Tähekese lasteaia ja lasteaia Delfiin hoolekogu liige.
Poliitiline tegevus.
Ta kuulus aastatel 2005–2008 Reformierakonna ridadesse, aastast 2009 kuulub ta Keskerakonda. Ta oli aastatel 2005–2016 ja 2017–2024 Tallinna Linnavolikogu liige. 6. detsembrist 2016 oli ta Riigikogu XIII koosseisu liige (asendades Rein Ratast ja Arvo Sarapuud). Riigikogus kuulus ta keskkonnakomisjoni. Selles Riigikogu koosseisus oli ta vähim meediakajastust pälvinud parlamendiliige. 4. aprillil 2019. aastal pääses ta XIV koosseisu asendusmandaadiga, asendades Lauri Laatsi.
Riigikogu liige Igor Kravtšenko ei toetanud 2018. aasta detsembris Riigikogu toetusavaldust Ukraina suveräänsusele. Eesti-Valgevene parlamendirühma juhina jättis ta 25. augustil 2020. aastal riigikogus kohalolijatest (92 liiget) ainsana toetamata avaldust Valgevene demokraatia toetuseks, öeldes, et see on tema isiklik seisukoht ning parlamendirühma juhi kohalt tagasi astuda ei kavatse.
9. aprillil 2021. aastal jagas Kravtšenko Venemaa propagandaportaali uudist, mis naeruvääristab Valgevene diktaator Aljaksandr Lukašenka rivaali ja demokraatlikku opositsioonijuhti Svetlana Tihhanovskajat. Sama aasta 14. aprillil naeruvääristas ta KAPO aastaraamatut ja teatas, et toetab isiklikult ka edaspidi Tallinna koolide koostööd Venemaa ja Valgevene koolidega.
Ta oli aastatel 2008–2017 Tallinna Mustamäe halduskogu esimees ja 2021–2024 Mustamäe linnaosakogu liige. 
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 273 häält ning ei osutunud valituks.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuste volikogude valimistel Mustamäe linnaosas, sai 202 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks last. Tema huvialad on sport, reisimine ja lugemine.
3. mail 2021 sõitis riigikogu liige Igor Kravtšenko tahtlikult otsa Toompea lossi ees olnud protestijale Daniel Rüütmannile, kes sai kergelt vigastada. Politsei algatas väärteomenetluse. Detsembris 2021 määras politsei Kravtšenkole trahvi 400 eurot.
Ivar Ballangrud

Ivar Eugen Ballangrud (sünninimi Ivar Eriksen; 7. märts 1904 Lunner – 1. juuni 1969 Trondheim) oli norra kiiruisutaja.
Kuninglike Õhujõudude marssal

Kuninglike Õhujõudude marssal (inglise keeles "Marshal of the Royal Air Force", lühendatult "Marshal of the RAF" ja "MRAF") on Suurbritannia õhujõudude kõrgeim auaste. 
Kirjeldus.
Erinevalt teistest inglise lennuväes kasutatud marssaliauastetest on see tegelik marssaliauaste (viietärni auaste). Maaväes vastab sellele feldmarssali ja mereväes laevastikuadmirali auaste. Sellest madalam on õhujõududes lennuväe peamarssal ("Air Chief Marshal"). Auaste kehtestati 1919. aastal. Rahuajal on seda antud lennuväeohvitseridele Kaitsestaabi ülemaks ("Chief of the Defence Staff") määramisel ja erru läinud lennuväe staabiülematele ("Chief of the Air Staff"), kes ülendati sellesse auastmesse oma viimasel teenistuspäeval. 1990. aastatel toimunud kaitsekulutuste kärbete tõttu on marssali auastme üldisest andmisest loobutud, kuid sellesse on võimalik siiski tõusta sõja ajal, kuningliku perekonna liikmetel ja mõnedel teenekatel sõjaväelastel monarhi äranägemisel. Aastatel 1927–2017 on see auaste antud 27 isikule.
Bleona Qereti

Bleona Qereti (sündinud 14. mail 1979 Korçës) on Albaania laulja.
Uusromaanika

Uusromaanika ehk neoromaanika (inglise keeles "romanesque revival" või "neo-romanesque") on historitsistlik arhitektuuristiil, mis võttis eeskujuks ja jäljendas 11.–12. sajandi keskaegses Euroopas levinud romaani stiili. Erinevalt ajaloolisest romaani stiilist olid 19. sajandi uusromaanika stiilis hoonetele iseloomulikud massiivsed tugimüürid ning poolringikujulised aknad ja võlvid siiski nii lihtsamini kui ka eklektilisemalt ehitatud.
Taastärganud arhitektuuristiil on levinud peamiselt Euroopas. Põhja-Ameerikasse jõudis stiil saksa emigrantidega. Kõige mõjukam ameerika uusromaani arhitekt oli Henry Hobson Richardson. Tema töödest võis leida ka uusgooti ilminguid.
Dzegužkalnsi raudteepeatus

Dzegužkalnsi raudteepeatus (ka Aleksandrovska platvorm või Aleksandra raudteepeatus, saksa keeles "Alexanderhalt") oli raudteepeatus Riias Riia–Bolderāja raudtee ääres.
Peatus asus Zasulauksi ja Nordeķi raudteepeatuse vahel.
Peatus avati 1920. aastatel ja suleti 29. novembril 1922 reisijate vähesuse tõttu. 1929. aastal hakkas Dzegužkalnsi raudteepeatuse nime kandma hoopis Nordeķi raudteepeatus.
Nordeķi raudteepeatus

Nordeķi raudteepeatus (saksa keeles "Nordeckshof") oli raudteepeatus Riias Riia–Bolderāja raudtee ääres.
Peatus asus algselt Dzegužkalnsi raudteepeatuse ja Spilve raudteepeatuse, pärast Dzeguškalnsi peatuse sulgemist Zasulauksi ja Spilve raudteepeatuse vahel. Tänapäeval paikneb peatus Zasulauksi ja Lāčupe jaama vahel. Aastal 1929 nimetati peatus ümber Dzegužkalnsi raudteepeatuseks. Pärast seda, kui Riia–Bolderāja raudteel reisiliiklus aastal 1959 lõpetati, suleti ka see peatus.
Portread

Portread on Eesti sümfoonilise metali ansambel.
Jolin Tsai

Jolin Tsai (hiina keeles 蔡依林, "pinyin"'is "Cài Yīlín"; sündinud 16. septembril 1980 Xinzhuangis Taiwanil) on Taiwani poplaulja, laulukirjutaja ja näitleja.
Pali oja

Pali oja (ka Ruudiküla peakraav) on peakraav Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Ärmä jõe vasakpoolne lisajõgi.
Kraavi pikkus on 6,6 km, valgla pindala 7,6 km², langus 13,5 m ja lang 2,05 m/km. Kraav saab alguse Kibeküla külas 61,5 m kõrgusel ning suubub Verilaske ja Saareküla küla piiril 48 m kõrgusel vasakult poolt Ärmä jõkke 6,5 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.
Raudteepeatus Olaines pagasta nams

Raudteepeatus Olaines pagasta nams (tõlkes "Olaine vallamaja") oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus praegusest Jaunolaine raudteepeatusest paarsada meetrit Jelgava suunas.
Peatus avati aastal 1928 ja suleti aastal 1935.
Blukase raudteepeatus

Blukase raudteepeatus oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus Olaine ja Dalbe jaamade vahel Blukase talu juures. 
Peatus avati aastal 1928 ja suleti Teise maailmasõja ajal.
Poļi raudteepeatus

Poļi raudteepeatus oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus Cena ja Ozolnieki jaamade vahel Poļi talu juures.
Peatus avati aastal 1928 ja suleti Teise maailmasõja ajal.
Kleist

Kleist on Saksamaalt Pommerist pärit aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis. 
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1289.
1823 kanti suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 1841 kanti Kleist aus dem Hause Susten Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Vildoga raudteepeatus

Vildoga raudteepeatus oli raudteepeatus Valga–Riia raudteeliinil. Peatus asus Līgatne ja Sigulda jaamade vahel Vildoga vallas. 
Peatus avati aastal 1928 ja suleti aastal 1948.
Hilda Heine

Hilda Cathy Heine (sündinud 6. aprillil 1951 Majuro atollil) on Marshalli Saarte poliitik ja pedagoog, alates 3. jaanuarist 2024 on ta Marshalli Saarte president. Ta oli Marshalli Saarte president ka aastatel 2016–2020.
Haridus.
Heine õppis Ameerika Ühendriikide kõrgkoolides. 1970. aastal lõpetas ta Oregoni ülikoolis bakalaureuseõppe. 1975. aastal lõpetas ta magistriprogrammi Hawaii ülikoolis ning 2004. aastal kaitses Lõuna-California ülikoolis magistritöö ning sai doktorikraadi haridusteaduse alal. Ta oli sealjuures ka esimene Marshalli Saarte elanik, kes on doktorikraadi saanud.
Töökäik.
26. jaanuaril 2016 valiti Heine Marshalli Saarte presidendiks. Ta oli riigi ja ühtlasi kõikide Mikroneesia riikide esimene naispresident. Lisaks oli ta alles neljas naine, kes on olnud Okeaania iseseisva riigi valitsusjuht (enne teda olid olnud Jenny Shipley ja Helen Clark Uus-Meremaal ning Julia Gillard Austraalias). Tema ametiaeg kestis kuni 13. jaanuarini 2020. Enne presidendiametit oli ta haridusminister.
2024. aasta jaanuaris valiti Heine taas Marshalli Saarte presidendiks.
Ruth Dreifuss

Ruth Dreifuss (sündinud 9. jaanuaril 1940) on Šveitsi poliitik Sotsiaaldemokraatlikust parteist. Ta oli Šveitsi liidunõukogu liige aastatel 1993–2002, esindades Genfi kantonit. 
Ta valiti Šveitsi liidunõukokku 1993. aastal sajanda liikmena alates Šveitsi konföderatsiooni loomisest. Ta oli teine naine, kes nõukokku valiti, ning on siiani ainus juudist liige.
Ta valiti Šveitsi liidupresidendiks 1999. aastal ning ta oli esimene naine sellel ametikohal.
Töö.
1972. aastal alustas Ruth Dreifuss tööd Šveitsi Arenguinstituudi teaduslikus ekspertiisis. 1981. aastal valiti ta Šveitsi Kaubanduskoja sekretäriks, kus tema põhilisteks valdkondadeks olid sotsiaalkindlustus, tööseadus ja naiste õigused. Seejärel sai temast 1993. aastal Šveitsi liidunõukogu liige.
Ameenah Gurib

Bibi Ameenah Firdaus Gurib-Fakim (sündinud 17. oktoobril 1959) on Mauritiuse keemik ja poliitik, kes oli aastatel 2015–2018 Mauritiuse president.
Lapsepõlv ja haridus.
Ameenah Gurib sündis 17. oktoobril 1959 Mauritiusel Surinami külas. Ta kasvas üles Plaine Magnienis ning õppis Saint-Patrice'i algkoolis. Hiljem kolis ta Mahébourg Loreto Conventi ja lõpetas seal keskkooli. Seejärel suundus Gurib Inglismaale Surrey ülikooli keemiat õppima. 1987. aastaks oli ta kaitsnud Exeteri ülikoolis orgaanilise keemia erialal doktorikraadi ning naasis Mauritiusele, et Mauritiuse ülikoolis töötama hakata.
Simonetta Sommaruga

Simonetta Sommaruga (sündinud 14. mail 1960) on Šveitsi poliitik Sotsiaaldemokraatlikust parteist, Šveitsi liidupresident 2015. ja 2020. aastal. 
Ta on olnud Šveitsi liidunõukogu liige (2010–2022) ning Riikliku justiits- ja politseiameti juht (2010–2018). 
Sommaruga oli Šveitsi asepresident 2014. aastal ning 2015. aastal oli ta esimest korda Šveitsi liidupresidendi ametis. 2019–2023 oli ta Šveitsi transpordi ja kommunikatsiooni minister.
Eesti Korteriühistute Liit

Eesti Korteriühistute Liit (lühend EKÜL) on 1996. aastal loodud üleriigiline organisatsioon, mis esindab ja kaitseb korteriühistute huve riiklikul ja kohalikul tasandil. EKÜL-i liikmeks võivad olla kõik Eesti Vabariigis asutatud ja registreeritud korteriühistud, samuti teised elamute majandamiseks loodud kodanike ning organisatsioonide ühendused.
EKÜL asutati 17. aprillil 1996 Rakveres. 
Liidu peakontor asub Tallinnas. Esindused on lisaks Tartus, Pärnus ja Kuressaares. 2021. aasta seisuga kuulub liitu ligi 1400 korteriühistut. Liit tegutseb korteriühistute valdkonna eestkõnelejana Eesti avalikkuses, osaleb valdkonna seadusloomes, tegeleb täiskasvanute koolitusega ning pakub korteriühistute tegevuse toetamiseks vajalikke teenuseid.
EKÜL-i moto: "Rahuloleva elanikuni läbi toimiva ühistu!".
Eesti Korteriühistute Koolituskeskus.
EKÜL-ile kuulub erakool Eesti Korteriühistute Koolituskeskus, mis pakub täiendõpet korteriühistute juhtidele ja elamuvaldkonna spetsialistidele. 2016. aastal nimetas ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni Elamu- ja Maamajanduse Üksus Eesti Korteriühistute Koolituskeskuse rahvusvahelist tunnustust omavaks ÜRO Eluasemeharta ametlikuks õppekeskuseks. 
Ajakiri Elamu.
EKÜL annab välja korteriühistute ajakirja Elamu. Ajakiri ilmub neli korda aastas eesti ja vene keeles.
Korteriühistute konkursid.
Alates 2005. aastast korraldab EKÜL iga-aastast üleriigilist korteriühistute konkurssi kolmes kategoorias
Rahvusvaheline tegevus.
EKÜL on Euroopa elamuorganisatsioonide ühenduse Housing Europe liige. Alates 2014. aastast kuulub EKÜL juhatuse esimees Housing Europe juhatusse.
Rechenberg

Rechenberg on Saksamaalt pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Baltikumis. Suguvõsa on saanud nime Rechenbergi linnuse järgi ().
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1270.
1772 kanti Oswald Ludwig von Rechenberg Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Ascheberg

Ascheberg, ka Ascheberg-Kettler (vene keeles "Ашеберг", ka "Ашеберг-Кетлер") on Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Aschebergid kuulusid Vestfaali põlisaadli hulka, nad olid Osnabrücki ja Münsteri piiskoppide vasallid. Nime said nad Lüdinghauseni kreisis asunud samanimelise koha järgi. Esimesi kindlaid teateid suguvõsa kohta on aastast 1243, mil on nimetatud "miles" Godefridus de Asscheberghet. Võimalik, et 1168. aastal mainitud aadlimees ("nobilis") Burcardus de Asscheberge kuulus samuti suguvõsasse, kuid see ei ole tõendatav. Suguvõsaliin algab XIV sajandi algul elanud Ludgerus de Aschebergiga (suri pärast 1317).
Aschebergid rüütelkonna matriklis.
Suguvõsa võeti 1634. aasta 18. juulil (vkj) Kuramaa rüütelkonna matriklisse. 1689. aastal introdutseeriti nad Rootsi rüütelkonda. 19. septembril 1814 võeti Baieri sandarmeeriakapten Mathias von Ascheberg Baieri kuningriigi matriklisse; 1822. aasta 31. jaanuaril immatrikuleeriti ta vabahärrana.
Grotthuss

Grotthuss (ka Grotthuß, Groithus, Grotthus, Grothaus, Grothus(s) või Grothusen) on Saksamaalt Vestfaallist pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Baltikumis. 
Suguvõsast on teateid alates 12.-13. sajandist.
Suguvõsa jõudis Saksa orduga Baltikumi ja esimest korda mainitakse 13. septembril 1492 Virumaal tegutsevat orduvasalli Otto Groithueß'i.
1620 kanti suguvõsa Kuramaa ja 1747 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Hülsen

Hülsen oli Friisimaalt pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad 16. sajandil rändasid Ida-Preisimaale ja hiljem ka Baltikumi. 
Aadlisuguvõsast on teateid alates 1243.
1800 tõsteti suguvõsa Preisimaal krahvistaatusse.
Elmpt

Elmpt (vene keeles "Эльмпт") oli Reinimaalt pärit aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Elmptid olid vana Reinimaa suguvõsa, mille kohta on esimesi teateid XIII sajandi algusest. 1203. aastal esineb Alam-Lotringi hertsogi Heinrich I ja Gelderni krahvi Otto I vahelises lepingus tunnistajana Theodoricus de Elmid. 1233. aastal on Gelderni allikais nimetatud Gobelo von Elmetet. Suguvõsa liin algab Wilhelm von Elmptiga (suri enne 1408).
Saaremaa liin.
Suguvõsaliini rajaja noorem poeg Wilhelm von Elmpt (suri enne 1436) rändas XV sajandi alguses Saaremaale. Saksa Ordu läänistas talle 1412. aastal Maasilinna foogtkonnas Reina küla, kuhu tema järeltulijate ajal rajati mõis (seda on mainitud 1464. aastal). Tema vanem poeg Wilhelm siirdus Reinimaale tagasi, kuid nooremad pojad Johann (suri enne 1450) ja Jakob (suri enne 1450) jäid orduvasallidena elama Saaremaale. Viimase poeg Jakob von Elmpt (suri enne 1466) müüs oma Saaremaa valdused 1464. aastal ja suri varsti pärast seda. Ta oli oma liini viimane esindaja.
Anrep-Elmpt.
Krahv Philipp von Elmpt (1763−1818) suri meessoost pärijateta. Tema noorem tütar Cäcilia Julie Philippine (1812−1892) naitus 1833. aastal Kärstna mõisniku kindralleitnant Joseph Karl von Anrepiga (1796−1860). Viimane sai 1853. aasta 6. mail (vkj) krahvitiitli ja õiguse kanda perekonnanime Anrep-Elmpt.
Elmptid rüütelkonna matriklis.
1784. aasta 28. veebruaril (vkj) võeti kindral "en chef" vabahärra Johann Martin von Elmpt (1726−1802) Piltene rüütelkonna aadlimatriklisse. Sama aasta 15. septembril (vkj) immatrikuleeriti ta ka Kuramaa rüütelkonna matriklisse.
Hirase Sakugorō

Hirase Sakugorō (jaapani keeles 平瀬作五郎; 12. veebruar 1856 – 4. jaanuar 1925) oli Jaapani kunstnik, kunstiõpetaja ja harrastusbotaanik. 
Ta sündis Fukui samurai pojana. 
Jaanuaris 1894 avastas ta hõlmikpuu preparaati uurides õietolmu torus liikuva flagellidega hõlmikpuuspermatosoidi, teise allika kohaselt 1896. aastal. Hirase töötas sel ajal Tokyo Ülikooli Botaanikaaia laboratooriumis kunstnikuna. Hiiglaslik hõlmikpuu, kellelt Hirase uurimismaterjali sai, kasvab seal siiani. Selle juurde on paigaldatud mälestustahvel.
Panus teaduse arendamisse.
Valik uurimistöid
Kazavtšõn

Kazavtšõn (ukraina keeles Казавчин) on küla Ukrainas Kirovohradi oblastis Holovanivski rajoonis.
Tuule tänav (Tartu)

Tuule tänav on tänav Tartus.
Tänav algab Narva maanteelt, teeb käänu ja lõpeb Jänese tänaval. Tänava pikkus on umbes 200 meetrit.
Tänava ääres on Mustaveski tiik.
Virve Krimm

Virve Krimm (14. jaanuar 1938 – 5. märts 2017) oli eesti tõlkija.
Ta on tõlkinud üle 50 ilukirjandusteose vene ja inglise keelest eesti keelde, sh Fjodor Dostojevski, Lev Tolstoi, William Boydi, Graham Greene'i, Alexander McCall Smithi ja Daphne Du Maurier' loomingut.
Selim III

Selim III (osmanitürgi keeles سليم ثالث "Selīm-i sālis"; 24. detsember 1761 – 28. juuli 1808) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1789–1807. 
Aastast 1792 püüdis ta riiki Euroopa eeskujul uuendada ja sattus seepärast vastuollu vaimulikkonna ja janitšaridega, kes ta kukutasid ja tapsid. Tuntud ka luuletajana ja muusikuna. Ta oli Mustafa III ja Mihrişah Valide Sultaana poeg.
Jaan Veanes

Jaan Veanes (14. mai 1947 Haapsalu – 16. mai 1994 Linköping, Rootsi) oli Eesti, Nõukogude Liidu ja Rootsi epeevehkleja.
Õppis Tallinna 7. Keskkoolis. Vehklemist hakkas harrastama 1960. aastal Kalevis Klavdi Jadlovski juhendamisel. 
Veanes tuli 1967. aastal individuaalselt ning 1964., 1966. ja 1967. aastal meeskondlikult Eesti NSV meistriks. Kuulus 1966–1971 Eesti NSV epeekoondisse. Ta võitis 1971. aastal nii individuaalselt kui ka meeskondlikult esimese Tallinna Mõõga turniiri. 
1967. aastal sai ta juunioride maailmameistrivõistlustel individuaalselt 7. koha. Ta oli 1971. aastast Nõukogude Liidu täiskasvanute koondise kandidaat. 
Jäi 1971. aastal pärast turniiri Göteborgis Rootsi ja palus poliitilist varjupaika.
Ta võitis 1973. aastal Rootsi meistrivõistlustel Djurgårdeni Spordiseltsi ridades epee individuaalvõistluses ühe kuldmedali ja aastatel 1972–1973 Djurgårdeni Spordiseltsi ridades epee meeskonnavõistluses kaks kuldmedalit. 
Võitis Rootsi sportlasena 1973. aastal Heidenheimi suurturniiril. Seejärel sai ta Nõukogude Liidu nõudel eluaegse võistluskeelu. Töötas Rootsis muuhulgas ka vehklemistreenerina. 
Isiklikku.
Tema põrm maeti 28. oktoobril 1997 Tallinna Metsakalmistule.
Maryla Rodowicz

Maryla Rodowicz, õieti Maria Antonina Rodowicz, (sündinud 8. detsembril 1945 Zielona Góras) on poola laulja, viljeleb estraadilaulu (poplaulu) ja rokkmuusikat (folkrokki). 
Ta on loonud laule Agnieszka Osiecka sõnadele. Näitlejana on ta kaasa teinud mõnes mängufilmis ja teleseriaalis "Rodzina zastępcza" ('Kasupere', 1999–2009).
Lauljakarjääri alustas ta 1960. aastatel, karjääri tipp jäi 1970.–1980. aastatesse. Tal on ilmunud üle 20 albumi poola keeles, üks album inglise, saksa, vene ja tšehhi keeles. Kokku on müüdud albumeid rohkem kui 15 miljonit eksemplari, sealhulgas 10 miljonit Nõukogude Liidus ja Venemaal.
Kantseliit

Kantseliit (moodustatud vene sõna канцелярит eeskujul sõnast "kantselei") on ametnike keelele omane kohmakas stiil (kantseleilik keelepruuk), mis on levinud ka teistesse keelekasutusvaldkondadesse. Kantseliit avaldub nii lauseehituses, konstruktsioonides, sõnavalikus kui ka vormikasutuses.
Näited.
Eurokeele alla kuulub eurosläng, mis on enamasti kantseliitlik.
Võimalikud põhjused.
Ühe 2024. aastal läbi viidud uuringus on põhjuseks pakutud, et seaduskeeles kasutatav kantseliit annab keelekasutajale näilise tarkuse- ja autoriteeditunde. Sel põhjusel laieneb selle kasutamine muudessegi valdkondadesse: kõneleja kasutab ülespuhutud stiili, et jutt kõlaks tähtsamalt. Inimesed arvavad, et seadusetekstid peavad pidulikult kõlama. Uurijate hinnangul saaks seadusi kirjutada märksa lihtsamas keeles, ilma et teksti sisu kannataks või moonduks.
Anna Bolšova

Anna Leonidovna Bolšova (vene keeles Анна Леонидовна Большова; sündinud 26. jaanuaril 1976 Moskvas) on vene näitleja (teatri- ja filminäitleja), Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.
Pärast GITIS-e lõpetamist 1995. aastal hakkas ta mängima Gogoli-nimelises Moskva Draamateatris. 1998. aastal kutsuti ta mängima Lenkomi näidendisse "Müstifikatsioon", seejärel tegi ta seal kaasa veel mitmes lavatükis, sealhulgas kuulsas lavastuses "Junona ja Avoss" (Conchita rollis).
Ta on mänginud rohkem kui kolmekümnes mängufilmis.
Alalispingemuundur

'Alalispingemuundur, ka alalisvoolumuundur (ingl "DC-to-DC converter") on elektroonikalülitus, mis muundab tema sisendisse juhitava alalispinge kõrgemaks või madalamaks alalispingeks. Kui kõneldakse pingemuundurist, mõeldakse eelkõige alalispingemuundurit. Tüüpiline vahelduvpingemuundur on trafo.
Alalispingemuunduri eriomane element on tüüritaval elektronlülitil põhinev vaheldi (inverter), mis perioodiliselt sisendpinget katkestades muudab alalisvoolu energia kõrge sagedusega (mõnikümmend kuni mõnisada kilohertsi) vahelduvvoolu energiaks. Elektronlülitis töötab lülitava seadisena CMOS-transistor, suure võimsuse korral IGBT-transistor või GTO-türistor.
Nii saadud vahelduvvooluenergia elektrilaengutena läheb vahesalvestisse, mis võib olla mahtuvuslik (kondensaatorid) või induktiivne (induktiivpool, trafo). Mahtuvusliku pingemuunduri eeliseks on odavus ja kompaktsus, sest kondensaatorid on odavamad kui induktiivelemendid ja mahtuvusi saab hõlpsamalt teostada integraallülitusena. Niisugune muundur töötab laengupumbana (ingl "charge pump"). Suurema väljundvõimsuse vajadusel kasutatakse induktiivseid trafoga pingemuundureid, sest need tagavad ühtlasi galvaanilise eraldatuse. Niisugused muunduslülitused on kasutusel elektri- ja elektroonikaseadmete toiteplokkides ja võrgutoiteadapterides, kus muundavad alaldatud võrgupinget madalamaks väljund-alalispingeks.
Vastandpolaarne pingemuundur

Vastandpolaarne pingemuundur (ingl "buck-boost converter") on induktiivse salvestiga (induktiivpooliga) alalispingemuundur, mis muundab positiivse polaarsusega sisend-alalispinge negatiivse polaarsusega väljund-alalispingeks.
Tööpõhimõte.
Skeemil kujutab avatud lüliti S MOSFET-transistoridel põhinevat transistorlülitit, mis saab tüürlülituselt (pole skeemil näidatud) perioodiliselt sisse- ja väljalülitavaid signaale (töötsükli sagedusega nt 100 kilohertsi).
Sisselülitumise järel rakendub ajavahemikuks formula_1poolile induktiivsusega formula_2 sisendpinge formula_3 ja kogu vool läbib pooli, sest diood sel ajavahemikul voolu läbi ei lase. Pooli läbiv vool tugevneb väärtuse formula_4 võrra:
formula_5
Selle voolu salvestab induktiivpool magnetvälja energiana.
Kui lüliti pooli toiteahela katkestab, püüab pool voolu alal hoida, genereerides vastassuunalise induktsioonpinge, nii et pooli alumisel otsal kasvab positiivne pinge kiiresti. See pinge rakendub kondensaatori kaudu dioodi anoodile ja diood muutub juhtivaks, nii et pooli salvestunud magnetvälja energia kandub vooluna läbi kondensaatori, kusjuures pinge tema dioodipoolsel otsal kasvab kiiresti; kui see ületab sisendpinge ja ka pinge kondensaatoril, siis diood muutub juhtivaks ja teda läbiva vooluga kandub pooli energia kondensaatorisse ja seega ka koormusele. Vastavalt voolu suunale osutubki pinge polaarsus kondensaatoril ja ühtlasi koormusel sisendpinge suhtes vastupidiseks.
Vastandpolaarne muundur võib töötada katkendlikus režiimis, kui induktiivpooli vool langeb igas töötsüklis nullini, või pidevas režiimis, kui teatav vool läbib pooli kogu tsükli jooksul.
Väljundpinge muutmine.
Soovitud suurusega negatiivse väljundpinge saamiseks muudetakse tüürlülituses pulsilaiusmodulatsiooni (PWM) abil töötsüklites lüliti avatud oleku ja tsükli kestuse suhet, nn täitetegurit. Mida pikemat aega on kommutatsiooniperioodi kestel lüliti avatud, seda rohkem energiat (suurem laeng) kandub väljundisse ja vastavalt suureneb väljundpinge (absoluutväärtuselt). Kui sisendpinge on näiteks 12 V, siis saab väljundpinget niiviisi muuta vahemikus 0 V kuni –12 V.
Oleg Tinkov

Oleg Tinkov (vene keeles Олег Юрьевич Тиньков; väljaspool Venemaad on ta tuntud ka kui Oleg Tinkoff; sündinud 25. detsembril 1967 Leninsk-Kuznetskis Kemerovo oblastis) on vene suurettevõtja, miljardär. Ta on rajanud organisatsiooni Tinkoff Credit Systems.
Alates 24. märtsist 2022 on ta seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse Ühendkuningriigi sanktsioonide nimekirjas.
Raamatud.
Oleg Tinkov on välja andnud kaks raamatut, kus ta jutustab oma eluteest:
Isiklikku.
Tema abikaasa on Kohtla-Järvel sündinud eestlane Rina Vosman. Neil on kolm last: Daria, Pavel ja Roman. Suvel sõidab Oleg Tinkov Rolls Royce'iga, talvel Range Roveriga. Tal on ka eralennuk Dassault Falcon 7X.
Helen Lausma-Saar

Helen Lausma-Saar (sündinud 14. aprillil 1988 Tallinnas) on ajaloolane.
Hariduskäik.
Alghariduse omandas Katleri Põhikoolis. 2007. aastal lõpetas Pirita Majandusgümnaasiumi. 2012. aastal lõpetas magistriõpingud "cum laude" Tallinna Ülikoolis, magistritöö teemaks oli "Ajalooteadus Nõukogude Eestis 1944–1952" (juhendaja Priit Raudkivi). Jätkab õpinguid doktorantuuris, uurimisteemadeks on taasiseseisvumisperiood ja ajalooteadus Nõukogude Eestis. On kirjutanud nendel teemadel artikleid.
Tegevused.
Koostanud populaarteadusliku toimetise "Olid alles ajad" (2016).
Toimetanud ajaloosaateid "Olid alles ajad" (2015, Tallinna Televisioon) ja "Jaan Poska 150. Mõtteid ja meenutusi" (2016, Tallinna Televisioon).
Mitme näituse kuraator (Balti keti 25. aastapäeva rändnäitus "Kes on Su kõrval?", "Rahuwürst. Jaan Poska 1866-1920").
Ljubov Kazarnovskaja

 
Ljubov Jurjevna Kazarnovskaja (vene keeles Любовь Юрьевна Казарновская; 
sündinud 18. juulil 1956 Moskvas) on vene ooperilaulja ja muusikapedagoog, muusikateaduste doktor, professor.
Väljaspool kodumaad äratas ta tähelepanu võiduga 1984. aastal UNESCO egiidi all peetud noorte artistide konkursil Bratislavas. 1988. aastal laulis ta Covent Gardeni laval, 1989. aastal kutsus Herbert von Karajan ta esinema Salzburgi muusikafestivalile. Hiljem on ta laulnud Metropolitan Opera, San Francisco Opera, Viini Riigiooperi, Teatro Coloni ja Houston Grand Opera laval.
Haridustee.
Esialgu kavatses ta õppida Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogika Instituudi muusikateatri teaduskonnas, kuid mõtles ümber ja astus Tšaikovski-nimelisse Moskva Riiklikku Konservatooriumi. Ta lõpetas konservatooriumi 1982. aastal ja 1985. aastal samas ka aspirantuuri.
Isiklikku.
Ta abiellus 1989. aastal Austria muusikaprodutsent Robert Roszykiga. Nende poeg Andrei (sündinud 1993) on muusik.
Mart Sõrg

Mart Sõrg (sündinud 17. mail 1943) on eesti majandusteadlane, Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse nõunik, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna emeriitprofessor.
Haridus.
Ta lõpetas 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteadlasena rahanduse ja krediidi erialal kaugõppes. 1973. aastal kaitses ta sealsamas majanduskandidaadi kraadi rajanduse, raharingluse ja krediidi erialal. 1989. aastal kaitses ta majandusdoktori kraadi Leningradi Finantsinstituudis.
Töökäik.
Aastail 1962–1967 oli ta NSVL Riigipanga krediidiinspektor ja vanemkrediidiinspektor, aastail 1967–1969 Rapla Rajooni Põllumajandusvalitsuse plaani-finantsosakonna juhataja asetäitja, 1970–1975 juhataja.
1975. aastal asus ta tööle Tartu Ülikooli, 1975–1980 oli ta rahanduse ja krediidi kateedri vanemõpetaja, 1980–1990 dotsent, alates 1990. aastast professor. Ta oli 1988–1990 ja 1996–1999 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna teadusprodekaan, 1990–1993 dekaan. Ta on olnud ka rahanduse ja arvestuse instituudi juhataja.
Aastail 1990–1993 ja 1995–2001 oli ta Tartu Ülikooli nõukogu liige, 1997–2001 Tartu Ülikooli akadeemilise komisjoni liige.
Sõrg on olnud ka Eesti Panga Nõukogu liige aastatel 1990–1998 ning esimees aastatel 1998–2008.
Valter Haamer

Valter Haamer (sündinud 1. aprillil 1929 Räpinas) on pedagoogikategelane ja kirjastaja, aktiivne kultuuritegelane, Tartu Ülikooli prorektor aastatel 1969–1990.
Valter Haamer on ka Tartu Hoiu-laenuühistu nõukogu esimees ning Vanemuise Seltsi ja Tartu Kivisilla Taastamise Seltsi juhatuse liige.
1997. aastal asutas ta Eesti Kultuuriseltside Ühenduse, kuhu kuuluvad kodumaal ja välisriikides tegutsevad Eesti kultuuri hoidvad seltsid. 2019. aasta veebruariks on ühendusse koondunud 49 seltsi.
Liikmesus.
Valter Haamer kuulub Eesti Kultuuriseltside Ühendusse, Vanemuise Seltsi, Eesti Rukki Seltsi ja Eesti Klubisse.
Mart Vihmand

Mart Vihmand (sündinud 19. märtsil 1979) on Eesti kosmosetehnoloogia huviline ja õppejõud.
Ta on omandanud teadusmagistri kraadi Rahvusvahelises Kosmoseülikoolis Strasbourgis. Varem on ta õppinud Mainori Majanduskoolis ning Türi Tehnika- ja maamajanduskoolis.
Vihmand on pidanud loenguid pangandusest ja finantsturgudest Tallinna Tehnikaülikoolis. Viimasel ajal tegeleb ta maavälise elu otsingutega ning annab sellel teemal veidraid loenguid.
Vihmand on ka scammer, luues indiegogo kampaania AHIMSA Electric Generator vaba energia generaatorile.
Liikmesus.
Vihmand kuulub organisatsiooni MTÜ Laagri Lions Klubi.
Vilkija maavald

Vilkija maavald (leedu keeles "Vilkijos apylinkių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 149 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2339 inimest. Valla keskus on Vilkija linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Kauno g. 37. Vallavanem on Arūnas Bačiūnas.
Sahhatsirk

 
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklik Tsirkus, ka Sahhatsirk, (vene keeles Государственный цирк Республики Саха (Якутия)) on tsirkus Jakutskis.
Sahha tsirkuse loomise eestvedajad olid Sergei Rastorgujev ja Marfa Kolessova-Rastorgujeva. Sahhatsirk asutati 1994. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi seadlusega. 1994. aastast on tsirkuse direktor ja kunstiline juht Sergei Rastorgujev. 2004. aastal valmis Jakutskis tsirkusehoone.
Sahhatsirk on esinenud paljudel rahvusvahelistel festivalidel: 2007. aasta seisuga oli käidud Rootsis (1992), Prantsusmaal (1994), Moskvas (1995), USA-s (Alaskal 1995, 1996 ja 1997), Šveitsis (1998), Saratovis (1999), Suurbritannias (2001), Monte Carlos (2003), Saksamaal (2003), Itaalias (2004), Ungaris (2004) ja Norras (2005).
Sergei Rastorgujev

Sergei Vassiljevitš Rastorgujev (vene keeles Сергей Васильевич Расторгуев; sündinud 31. jaanuaril 1953 Viljuiskis Viljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi tsirkusetegelane, tsirkuseartist ja lavastaja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. 
Ta on Sahha esimesi žonglööre ja miime ning esinenud ringreisidel rohkem kui 30 maailma riigis.
1990. aastatel võttis ta osa koos abikaasa Marfa Kolessova-Rastorgujevaga tsirkuse organiseerimisest Jakuutias. 1994. aastast on ta Sahhatsirki direktor ja kunstiline juht. 2000. aastal lõpetas ta GITIS-e režii erialal. Ta on Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.
Isiklikku.
Tema abikaasa on laulja ja tsirkustegelane Marfa Kolessova-Rastorgujeva.
Marfa Kolessova-Rastorgujeva

Marfa Petrovna Kolessova-Rastorgujeva (vene keeles Марфа Петровна Колесова-Расторгуева; 
3. aprill 1950 Megino-Kangalassõ rajoon, Jakuudi ANSV – 5. november 2016 Lõuna-Korea) oli jakuudi laulja ja tsirkusetegelane, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. Ta on esinenud ka tsirkusenumbritega.
Ta lõpetas 1972. aastal Roskontserti juures asuvaÜleliidulise estraadikunsti loomingulise töökoja. Ta oli üks 15 lõpetajast, kellest koostati kutseline estraadikollektiiv Jakuudi estraad-72. Hiljem töötas ta lauljana Oiunski-nimelises Jakuudi Riikliku Muusika- ja Draamateatri estraadibüroos. Ta on esinenud ringreisidel rohkem kui 30 maailma riigis, sealhulgas USA-s, Suurbritannias, Prantsusmaal, Rootsis, Soomes ja Afganistanis.
1990. aastatel võttis ta osa koos abikaasa Sergei Rastorgujeviga tsirkuse organiseerimisest Jakuutias, seejärel töötas seal asedirektorina. 1994. aastast oli ta Sahhatsirki lastetsirkusestuudio direktor. Ta oli Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.
Isiklikku.
Tema abikaasa on tsirkusetegelane Sergei Rastorgujev.
Harry Raudvere

Harry Raudvere (sündinud 23. novembril 1958) on Eesti ettevõtja ja kirjanik, Tartu Hoiu-laenuühistu nõukogu esimees ning tuuleenergia eestkõneleja.
Haridus.
Ta on omandanud magistrikraadi sotsiaalteadustes Tallinna Ülikoolis.
Töökäik ja tegevus ühingutes.
Ta kuulub Akadeemilisse Ühistegevuse Seltsi, Vanemuise Seltsi ja Eesti Klubisse.
Harry Raudvere on juhatuse liige osaühingutes Adepte, Adepte Energy, Entere ja EST Wind Power, aktsiaseltsis Raisner ning mittetulundusühingutes Kogudus Tarbatu Hiis, Eesti Ühistegevuse Liit, Rahva Raadio Selts, Tark ja Terve Eesti, Tuuletehnoloogia Liit ja Varese Sadam.
Ta oli Nõmme Raadio omanik ajavahemikul alates 17.04.2015 kuni 23.04.2021. On töötanud Kivimäe Haigla direktorina ja Tallinna Nõmme sotsiaalmaja direktorina. Eesti Keskerakonna liige aastatel 1998–2013.
Raudvere kandideeris üksikkandidaadina 2019. aasta Riigikogu valimistel ning sai 5. valimisringkonnas 406 häält.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta üksikkandidaadina ja sai 880 häält.
Juunis 2023 toimus uue, registreerimata erakonna Eesti Rahva Erakond (ERE) esimene kohtumine. Harry Raudvere on erakonna üks eestvedajatest.
Isiklikku.
Harry Raudverel on neli last – kaks tütart Catherine Raudvere ja Katriin Raudvere ja kaks poega Gregor Raudvere ja Keit Raudvere.
Moskva Aleksandri sõjakool

Moskva Aleksandri sõjakool (vene keeles Александровское военное училище) oli aastatel 1849–1917 Moskvas tegutsenud sõjakool, mis valmistas ette jalaväeohvitsere.
Sõjakooli võeti vastu eeskätt aadlisoost noormehi, kes olid lõpetanud sõjagümnaasiumi. Sõjakooli õpingud kestsid kaks aastat.
Aleksandri sõjakooli lõpetasid 1916. aastal Nikolai Helk, kellest hiljem sai kindralmajor, ja Juhan Karl Fischer, kellest hiljem sai kolonelleitnant.
Kastornoje rajoon

Kastornoje rajoon (vene keeles "Касторенский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kurski oblasti idaosas. Rajooni keskus on Kastornoje alev.
Rajoon piirneb põhjas Lipetski oblastiga, idas Voroneži oblastiga, lõunas Goršetšnoje rajooniga ja läänes Sovetski rajooniga.
Rajooni pindala on 1225 km². Elanike arv oli 2012. aastal 17 293, 2007. aastal 20 534 ja 2002. aastal 24 237.
Kastornoje rajoonis on 104 asulat, mis kuuluvad 3 linnaasunduse (Kastornoje, Novokastornoje ja Olõmski) ning 13 külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Veduga ja Olõm.
Johanna Tammsalu

Johanna Tammsalu (sündinud 11. mail 1987) on eesti disainer.
Elukäik.
Johanna Tammsalu on lõpetanud Liivalaia Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas ta loomingulise reklaami bakalaureuseõppe University of West London ülikoolis ning 2013. aastal Euroopa Disaini Labori magistriõppe Madridis koolis Instituto Europeo di Design.
2013. aastast on Tammsalu enda loodud ettevõtte Tamma Design juht ja disainer.
Jakob Kuus

Jakob Kuus (3. juuli 1876 Palupera vald, Tartumaa – 27. mai 1934 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Jakob Kuus teenis aastail 1895–1917 Venemaa keisririigi politseis Tartus, Riias ja Tallinnas, alates 1916. aastast oli ta Tallinna kriminaalpolitsei ülem. 
Alates 1. maist 1919 oli ta Eesti kriminaalmiilitsa ülem. 28. novembril 1919 nimetas Vabariigi Valitsus ta Kohtuministeeriumi Kriminaalpolitsei Peavalitsuse ülema kohusetäitjaks, 2. juulil 1924 Siseministeeriumi Politsei Peavalitsuse ülema abiks, 1926. aastal Politseimuuseumi juhataja kohustetäitjaks ja 1. aprillil 1927 Viljandi kriminaalkomissariks. 10. juunil 1931 Jakob Kuus haigestus (ajuverevalum). 
23. juunil 1931 algatas Viljandi-Pärnu rahukogu prokurör tema vastu süüasja omastamise pärast, ta võeti vahi alla ja paigutati Viljandi vangimajja. 1. juulil 1931 vabastati ta teenistusest parandamatu haiguse tõttu pensionile mineku puhul.
Jakob Kuus suri 27. mail 1934 Seevaldi vaimuhaiglas Tallinnas ja maeti 31. mail Rahumäe kalmistule.
Ivan Beljajev

Ivan Beljajev (11. aprill 1893 Daugavpils – 30. juuli 1927 Butõrka vangla, Moskva) oli Eesti politseinik ja vene kirjanik.
Ta õppis aastail 1903–1913 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, 1919–1920 arstiteaduskonnas, 1920–1921 filosoofiateaduskonnas, 1921–1924 taas õigusteaduskonnas.
Ta oli 1917. aastal Tartus kohtupristav, novembrist detsembrini 1918 ja jaanuarist veebruarini Tartumaa miilitsaülem, 1920–1923 õpetaja Petseris, 1924–1925 arreteeritud kommunistlikus salaorganisatsioonis osalemise pärast. 
1926. aastal kolis Venemaale, elas Voronežis Vigelevski tn 2-6, arreteeriti 9. mail 1927 kontrrevolutsioonilise tegevuse eest, NKVD erinõupidamine mõistis 25. juulil mahalaskmisele. Suri Butõrka vanglas juulis 1927.
Ivan Beljajev on avaldanud ka venekeelseid luulekogusid ja teinud kaastööd ajalehtedele.
Aina Vissitajeva

Aina Kazbekovna Vissitajeva (sünninimi Aina Ibragimova; vene keeles Айна Казбековна Виситаева; sündinud 29. jaanuaril 1962 Dagestanskije Ognis Dagestani ANSV-s) on tšetšeeni tsirkuseartist (köielkõndija), Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.
Aastatel 1980–1984 esines ta tsirkusenumbris "Köielkõndijad". 1988. aastal lõi Adam Vissitajev numbri "Duett köiel", kus ta esines koos abikaasa Ainaga. Nad esinesid lavapaarina koos palju aastaid. Nad olid Venemaal ainus esinejapaar, kes esitas oma tsirkusenumbri ilma julgestuseta (numbri algusest lõpuni), kuigi Adam on alla kukkunud kuuel ja Aina ühel korral.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Adam Vissitajev.
Čekiškė vald

Čekiškė vald (leedu keeles "Čekiškės seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 83 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1795 inimest. Valla keskus on Čekiškė alev, kus aastal 2011 oli 682 elanikku. Vallamaja asub aadressil Amatininkų g. 3. Vallavanem on Mečislovas Zavedskas.
Aleksander Aren

Aleksander Aren (2. september 1885 Pivarootsi Lihula vald, Läänemaa – 20. juuni 1945 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Aleksander Aren õppis 1897–1900 Riia vaimulikus seminaris.
Ta oli aastail 1901–1912 köster-kooliõpetajana Harju- ja Järvamaal: õigeusu Leesi Püha Nikolai koguduses 1903–1911, Kikevere Jumalaema Uinumise koguduses 1911–1912, Rakvere Jumalaema Sündimise koguduses 1911–1924, 1912–1916 Rakveres ja Virumaal. 
1917. aastal oli ta Rakvere miilitsaülem, 1918–1925 vaheaegadega Virumaa miilitsa- ja politseiülem (karistati korduvalt distsiplinaarkorras), seejärel juhutööline. 
20. novembril 1918 määrati ta Virumaa Kaitseliidu ülemaks.
Tegutses koorijuhina Haapsalu Maria Magdaleena koguduses 1924–1933 ja köstrina Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna koguduses 1933–1936.
Arreteeriti NKVD poolt 30. juulil 1940, sai vanglas halvatuse. 1941. aastal jäeti ta Eestisse ja vabanes. 
Ta on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Babtai vald

Babtai vald (leedu keeles "Babtų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 143 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4409 inimest. Valla keskus on Babtai alev, kus aastal 2011 oli 1563 elanikku. Vallamaja asub aadressil Nevėžio g. 3. Vallavanem on Jonas Praškevičius.
Kristjan Rumvolt

Kristjan Rumvolt (15. veebruar 1884 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 4. aprill 1950 Lund, Rootsi) oli Eesti politseinik.
Ta oli aastail 1903–1917 kohtu- ja vallakirjutaja, vahepeal, aastail 1906–1909 Vene sõjaväes vanemkirjutaja. Järvamaa 1. jaoskonna miilitsaülem 1917–1918 (kuni Saksa okupatsioonini) ja 1919–1920, seejärel Pärnumaa politseiülem kuni 1925. aastani. 1926. aasta algul oli ta Pärnu-Viljandi abiprefekt ja prefekti kt. Seejärel oli ta Pärnu linnavalitsuse sekretär. Ta oli Pärnu Ametnikkude Ühispanga juhatuse esimees. Talle kuulus Pärnus maja Supeluse 1. 
Põgenes 1944. aastal Rootsi.
Vandžiogala vald

Vandžiogala vald (leedu keeles "Vandžiogalos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 126 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1632 inimest. Valla keskus on Vandžiogala alev, kus aastal 2011 oli 861 elanikku. Vallamaja asub aadressil Parko g. 8. Vallavanem on Vytautas Šniauka.
Karl Zaleman

Karl Germanovitš Zaleman (vene keeles Карл Германович Залеман; 9.01.1850 (28.12.1849) Tallinn, Eestimaa kubermang – 13.12.1916 (30.11) Petrograd) oli Venemaa keeleteadlane (iranist) ja Keiserlik Peterburi Teaduste Akadeemia liige. Ta õppis ja töötas Peterburi ülikoolis. Aleksandr Freiman oli tema õpilane.
Kääbuspinšer

Kääbuspinšer on Saksamaalt pärinev koeratõug.
Koer on "elav, temperamentne, enesekindel ja tasakaalukas."
Kaval Hans (1922)

Kaval Hans oli huumori- ja ajaviiteajakiri, mis ilmus 1922. aasta veebruaris Tallinnas. Selle vastutav toimetaja oli August Michelson. Väljaandjateks olid Kawal Hansu kirjastus, kes andis välja 1. ja 3.-4. numbri, ning H. Frisch ja A. Trilljärv, kes andsid välja 2. numbri. Ajairi oli 16 lk. Ajakirja trükiti Tallinnas A. Kümmeli trükikojas. Ajakiri ilmus ebaregulaarselt. Hinnaks oli 25 marka.&lt;br&gt;Täiendavalt anti välja Kavala Hansu "Jõulu-album".
Raudondvarise vald

Raudondvarise vald (leedu keeles "Raudondvario seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 105 km². 2011. aasta seisuga elas seal 5565 inimest. Valla keskus on Raudondvarise küla. Vallamaja asub aadressil Instituto g. 1a. Vallavanem on Daiva Bulotienė.
1. jaanuaril 2008 eraldati Raudondvarise valla läänepoolsem osa iseseisvaks Batniava vallaks.
Goršetšnoje rajoon

Goršetšnoje rajoon (vene keeles "Горшеченский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kurski oblasti idaosas. Rajooni keskus on Goršetšnoje alev.
Rajoon piirneb kirdes Kastornoje rajooniga, idas Voroneži oblastiga, lõunas Belgorodi oblastiga, läänes Manturovo rajooniga ning kirdes Timi ja Sovetski rajooniga.
Rajooni pindala on 1400 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 019, 2007. aastal 19 574 ja 2002. aastal 22 835.
Goršetšnoje rajoonis on 80 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kastornoje) ja neljateistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oskol (rajooni territooriumil asub Oskoli ääres ka Starooskolskoje veehoidla) ning tema harud Apotška ja Ublja.
Heinrich von Sengbusch (1876−1922)

Heinrich Konrad Oskar von Sengbusch (25. mai/6. juuni 1876 Kuressaare – 18. november 1922 Kuressaare) oli Kaunispe mõisnik.
Tema vanemad olid Kaunispe mõisnik ja Kuressaare gümnaasiumi direktor Johannes von Sengbusch (1828–1907) ja Nelly von Sengbusch (sündinud von Sengbusch, 1840–1922).
7/20. septembril 1904 abiellus ta Kuressaares paruness Bertha Buxhoevedeniga (1885–1960).
Ludwig von Güldenstubbe (1845−1917)

Friedrich Ludwig von Güldenstubbe (30. oktoober/11. november 1845 Kuressaare – 12/25. oktoober 1917 Kuressaare) oli Kärla kihelkonna Kandla ja Järumetsa mõisnik.
Tema vanemad olid Kandla ja Järumetsa mõisnik, Saaremaa maamarssali kohustetäitja ja Saaremaa konsistooriumi president Karl von Güldenstubbe (1798–1867) ja Apollonie Pilar von Pilchau (1820–1880).
Ta oli Saaremaa maakohtu assessor ja Saaremaa konvendideputaat.
1/13. oktoobril 1871 abiellus ta Kuressaares paruness Mathilde Buxhoevedeniga (1849–1932).
Otto Kruusement

Otto Kruusement (24. november 1886 Ravila vald, Harjumaa – 25. veebruar 1940 Kose) oli eesti kaupmees.
Ta osales allohvitserina Esimeses maailmasõjas, oli Ravila vallavanem ja vallavolinik. 1919. aastal avas ta Kose alevikus talurahvatarvete kaupluse ja 1932. aastal Voose külas teise kaupluse.
Ta oli Kose Haridusseltsi asutajaliige (1907), esimees ja auliige, Kaitseliidu Kose malevkonna juhatuse liige, Kose vabatahtliku tuletõrje ühingu asutajaliige (1926) ja esimees, hiljem Ravila valla vabatahtliku tuletõrje ühingu juhatuse abiesimees, alates 1926 Kose Ühispanga nõukogu liige ja alates 1933 juhatuse esimees, Ravila Kartulikasvatajate Ühingu asutajaliige, alates 1937 Eesti Kaupmeeste Majanduskeskuse juhatuse abiesimees.
Kaupmees (ajakiri)

Kaupmees oli aastail 1939–1940 ilmunud Eesti Kaupmeeste Majanduskeskuse ajakiri.
Ajakirja vastutav toimetaja oli Aleksander Mändvere, toimetuse aadress oli Estonia puiestee 27 Tallinnas. Ajakirja trükiti R. Tohver ja Ko. trükikojas Tallinnas.
Ajakirja pidi ilmuma neli numbrit aastas. Tegelikult ilmus maist 1939 kuni märtsini 1940 kolm numbrit (1–3).
Natalja Deržavina

Natalja Deržavina (vene keeles Наталья Владимировна Державина; 
1. oktoober 1942 Taškent – 10. märts 2002 Moskva) oli vene näitleja (nukunäitleja), Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.
Tuntuks sai ta Kesktelevisioonis näidatud lastetelesaates "Head und, mudilased!", kus mängis üle 30 aasta (nukk) Hrjušat.
Deržavina pääses 17-aastaselt tööleMoskva riiklikku nukuteatrisse ning töötas seal aastatel 1959–1968 ja 1974–1990.
1000-aastasele Venemaale

"1000-aastasele Venemaale" (vene keeles Тысячелетие России) on monument Venemaal Veliki Novgorodis. Monument püstitati 1862, et tähistada juubelit kolme varjaagist venna (Rjuriku, Sineuse ja Truvori) jõudmisest Novgorodi. Monumendi skulptorid olid Mihhail Mikešin ja Ivan Schroeder ning arhitekt Viktor Hartmann. Monument on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Monument sisaldab 128 figuuri Venemaa ajalooga seotud isikutest ja sündmustest.
Väljenduslaad

Väljenduslaad (ladina keeles "ductus") on retoorikas ja keeles kõnelemise või kirjutamise iseloomulike omaduste kogum. Ka muusikas võib rääkida väljenduslaadist kui heliteose või esituse iseloomulike omaduste kogumist.
Väljenduslaad kujundab teatud isikupärase stiili, mille elementide hulka võib kuuluda näiteks sõnade valik, lauseehitus, dialekti kasutamine või selle puudumine. Kõnelemisel lisaks veel intonatsioon ja prosoodia.
Väljenduslaadi järgi on võimalik inimesi identifitseerida. Näiteks pommipanija Theodore Kaczynski (Unabomber) identifitseeriti kirjaliku väljenduslaadi põhjal tema pereliikmete poolt.
Zapyškise vald

Zapyškise vald (leedu keeles "Zapyškio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaunase rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 149 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2557 inimest. Valla keskus on Kluoniškiai küla, vallamaja asub aadressil Šviesos g. 18. Vallavanem on Sigitas Imbrasas. Teine tähtsam asula on Zapyškise alev, kus aastal 2011 oli 264 elanikku.