Lootsi tänava laevavrakk

Lootsi tänava laevavrakk (ka Lootsi tänava laev) on laevavrakk, mis leiti Tallinnast 2022. aastal. Lootsi tänava laev on suur ja hästi säilinud merelaev, mida ehitustunnuste alusel peetakse Bremeni tüüpi (ehk nn koge tüüpi) laevaks. Lootsi tänava laeva hukkumine on dateeritud perioodi 1375–1377 pKr, laeval veetud tammepalkidest võetud dendrokronoloogiliste proovide põhjal.
Leiukontekst.
Laev leiti Tallinna keskaegse sadama läheduses, Härjapea jõe suudmealal, liivasest pinnasest 1,6–2,2 m sügavuselt Lootsi 8 büroohoone ehitusel. Tallinna keskaegne sadam asus Mere puiestee ja Sadama tänava alal ja oli vanalinnale lähemal kui tänapäevane sadam. Varem on leitud samalt kinnistult ka teine kaubalaeva vrakk, mis dateeriti 13. sajandisse. Lootsi vrakki katsid merelised setted, kuid kuivale maale jäi vrakk hiljem. Kadrioru-poolsed rannaalad olid juba uusajal madalad ja neid hakati täitma ning Lootsi tänava laevavraki ala sai maismaaks ilmselt 19. sajandil. Sajandi lõpu poole pärast Peterburiga raudteeühenduse loomist hakati sadama lähedale rajama kaubaladusid.
Uurimislugu.
Lootsi tänava laev leiti 31. märtsil 2022 Tallinnas Lootsi 8 kontorihoone ehitamise ajal. Laevavrakk lõigati neljaks tükiks ning transporditi 8. juulil Meremuuseumi juurde edasisteks uuringuteks ja konserveerimiseks. Kaevandi rauast tugipiimid ja ümbritsevad hooned ei võimaldanud vrakki terviklikuna transportida. Tükkideks saagimine andis läbilõike paljudest laeva detailidest, näiteks võimaldades vaadelda plankude paigaldamise loogikat. Laevavrakist loodi in situ ja pärast transporti 3D-mudel, fotografeeriti, võeti proove, koguti leide ja puhastati pinnasest. Konserveerimisel on lähtutud põhimõttest, et vraki puit oma loomulikus olekus säiliks võimalikult muutumatult. Tänu laevavraki tugevale konstruktsioonile see lahendus ka toimib.
Vraki ehitus.
Laeva ehitamisel on kasutatud Leedu rannikult pärit ja vahemikus 1369–1373 langetatud tamme. Lootsi tänava laev oli väljakaevatuna 24,5 m pikk ja 9 m lai, sellel oli säilinud 62 kaart. Siseplangutusest oli alles paremas pardas kaheksa plangurida ja vasakus pardas kümme plangurida. Välisplangutust oli paremas pardas alles 16 plangu ja vasakus pardas 23 plangu ulatuses. Vrakist on terviklikumana säilinud ahtriosa ning vasak parras. Vrakil puudub mast, vöörtääv ja tekiehitised, mis viitavad lammutamisele pärast liivaseljandikule jooksmist. Konstruktsioonid, mis praeguseks määratud, on olnud männi- ja tammepuust.
Lootsi tänava laeval oli plankkiil, mis on säilinud 17,95 m pikkusena. Kiil on ehitatud kahes osas, mis on liidetud kokku kaldliitega. Vraki kiilson ja selles olev mastisteps on säilinud terviklikult. Mastikanna kinnitamiseks kasutati tugiplanku ja kiiluklotse. Mastikanna väljalõikes on vee äravooluks ava, et sinna sattuv vesi saaks pilssi ära voolata. Mastistepsi toetavad neli tugitala. Laevakaared koosnesid floortimberist, jätkust ja topptimberist. Kaared olid keskmiselt 20–25 cm laiad ja 15–20 cm paksud. Kaarte välisküljele olid lõigatud sälgud, kuhu sobitus klinkerplangutus. Lootsi tänava laeval oli üldiselt klinkerplangutus keskmise ülekattega 7-8 cm. Põhja all oli karveelplangutus, mille ühenduskohti katsid sisemisel küljel katteplangud. Plangutuse parandamiseks on kasutatud parandusplankusid, mis paiknevad ka kaarte ja plangutuse vahel. See viitab laeva parandamisele ehituse käigus ja suhteliselt värskest puidust valmistamisele. Plangutuse topendamiseks on kasutatud tõrvatud loomakarvu, sammalt, puitliiste nende katmiseks ning kinnitamiseks sintleid. Laeval pole säilinud vöörtäävi, samas ahtertääv on säilinud peaaegu terviklikult. Ahtertäävi säilinud pikkus oli 5,25 m ja laius 13 cm. See koosnes sise- ja välistäävist, mis olid ühendatud rauast kinnituslehtedega, mis olid üle ühe lõpetatud rooliaasadega. Laeva roolilehte vrakilt ei leitud. Laeval on säilinud viis piimi ja vasakul pardal piimivoolundid. Piimivoolundid on koonilise kujuga puidust detailid, mis takistavad laeva takerdumist köitesse või sadamarajatistesse. Naelu on kasutatud peamiselt klinkerplangutuse (suuremaid) ja kattelaudade (väiksemaid) kinnitamiseks. Vrakilt leitud sintleid kasutati 1350.–1400. aastatel.
Leiud.
Lootsi tänava laevast on leitud praeguse seisuga umbes 300 leidu. Leiti tööriistu, üle saja ammunooleotsa ja mõned odaotsad. Niiskes liivapinnases olid hästi säilinud ka orgaanilised leiud, nagu köied ja nöörid, võrgukäbad ja kasetohtu mähitud ja vitsrõngastega ümbritsetud võrgukivid, tekstiilid ja nahkesemed. Keskaegse kaubandusele viitavad jämedast villast ja karvadest valmistatud koredad pakkekangad. Nahkesemete hulgas on ülekaalus nahkjalatsid, ent üheks erilisemaks leiuks oli nahast vöökott koos hõbetatud rõngaste ja pandlaga. Unikaalseteks leidudeks on kompass ja ehituspuusepa vararaud, mille käepidemele oli tõenäoliselt nikerdatud slaavlaste neljanäoline jumalus Sventovit. Vrakilt leiti loomaluid, mida oli tarbitud söögiks kui ka laevarottide luustike ja nende mumifitseerunud jäänuseid. Laeval oli ka lastis Poola päritolu tammepalgid. Tihedamad leiualad laevas koondusid ahtrisse, kus olid säilinud ka vaheseinte ja -tekkide jäänused, sealhulgas oletatav kambüüs. 
Tõlgendus.
Lootsi tänava laev pääses lahti ilmselt Tallinna sadamast või reidilt ning kandus tormiga Härjapea jõe suudmeala ees olevale liivaseljandikule. Laev jäi vöör kõrgemal seljandikule kinni ning hakkas setete alla mattuma. Kohalikud elanikud lammutasid ilmselt vraki veepealse osa ning vrakk mattus setete alla. Lootsi tänava laevas olnud Poola päritolu tammepalgid viitavad, et laeva viimasel reisil veeti tamme palke.