tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ceres (kääbusplaneet)

Ceres (sümbol: ) on kääbusplaneet ning suurim Marsi ja Jupiteri vahel olevas asteroidide vöös paiknev taevakeha. Umbkaudu 945 km läbimõõt teeb Ceresest suurima Neptuuni orbiidist seespool asuva kääbusplaneedi. Tegemist on suuruselt 33. teadaoleva objektiga meie päikesesüsteemis ja see on ainus kääbusplaneet Neptuuni orbiidi sees. Ceres koosneb kivist ja jääst ning kaalub umbes kolmandiku kogu asteroidivöö massist. Cerese tähesuurus Maalt vaadates on vahemikus 6,7 kuni 9,3 ning see pole seetõttu palja silmaga nähtav.
Ceres tundub olevat jagunenud eraldiseisvaks kivist tuumaks ja jäiseks vahevööks, mille all võib olla vedel maa-alune jäänuk ookeanist. Pind on ilmselt segu vee jääst ja erinevatest mineraalhüdraatidest nagu karbonaadid ja savimineraalid. 2014. aasta jaanuaris mõõdeti veeauru purskeid mitmest Cerese piirkonnast. See oli ebatavaline, sest tavaliselt eritavad ainult komeedid veeauru, mitte suured asteroidivöö objektid.
Ajalugu.
Ceres on esimesena avastatud asteroid. Selle avastas 1. jaanuaril 1801 Giuseppe Piazzi. Johannes Kepler arvas juba 1596. aastal, et Jupiteri ja Marsi vahel peaks olema veel üks planeet, sest nende vahel oli liiga suur tühi vahemik. Giuseppe Piazzi arvas esialgu, et on avastanud komeedi. Johann Bode oli aga kindel, et Piazzi avastas ammu otsitud planeedi. Taevakeha kadus kuni detsembrini vaateväljast. Tänu kuulsa matemaatiku Carl Friedrich Gaußi arvutustele leiti Cereseks nimetatud taevakeha taas üles. Esialgu nimetati Ceres ekslikult planeediks, kuid aasta hiljem sellest nimetusest loobuti.
Piazzi soovis taevakehale nimeks panna Ceres Ferdinandea. Ceres oli Vana-Rooma põllumajandusjumalanna, kelle maapealne kodu ja vanim tempel asusid Sitsiilias. Ferdinandea tuli tema patrooni ja metseeni, Sitsiilia kuninga ja pärastise Mõlema Sitsiilia kuninga Ferdinando I järgi. Teistele Euroopa riikidele Ferdinandea ei meeldinud ja seda ei hakatud kasutama.
Esialgu ei suutnud astronoomid Cerese läbimõõtu arvutada. Teada oli üksnes Cerese tähesuurus, kuid mitte albeedo. Seetõttu olid nende hinnangud üsna erinevad. William Herschel ülehindas 1802. aastal Cerese albeedot ja sai läbimõõüduks kõigest 260 km, seevastu Johann Hieronymus Schröter alahindas albeedot ja pakkus 1811. aastal läbimõõduks 2613 km. Alles 1970. aastatel saadi infrapunase fotomeetria abil Cerese suuruse kohta usaldusväärsed hinnangud, mis tegelikust väärtusest 930 km ei erinenud üle 10%. Veel 1987 välja antud "A ja O" ütles Cerese läbimõõduks 1003 km.
24. augustil 2006 nimetas Rahvusvaheline Astronoomiaunioon Cerese kääbusplaneediks, kuid asteroidiks jäi ta endiselt. Ceres on teistest asteroididest palju suurem ja ainus kääbusplaneedist asteroid. Ta on ka ainus asteroid, mis omaenese gravitatsiooni mõjul on kerakujuliseks muutunud, ehkki tema raskusjõud on väga väike, kõigest 0,28 m/s² ehk 0,029 g ehk kolmekümne viiendik maisest. Paokiirus on Ceresel 510 m/s ehk üheksateistkümnendik maisest.
5. märtsil 2015 saabus Cerese orbiidile NASA kosmosesond Dawn. Alates 2015. aasta jaanuarist, kui Dawn lähenes Ceresele, tehti kraatritega kaetud pinnast varem nägematu lahutusvõimega pilte. Dawni missioon lõppes 1. novembril 2018.
Kilomeeter

Kilomeeter (tähis km) on SI-süsteemi pikkusühik, mis võrdub tuhande meetriga:
 1 km = 103 m = 1000 m.
Vojvodina lipp

Vojvodina lipp on Serbia lipuvärvides trikoloor, kuid keskmine laid on palju laiem. Sellel olevad kolm kollast tähte sümboliseerivad Vojvodina kolme osa: Bačkat, Banaati ja Sremi.
Lipp on kasutusel alates 24. veebruarist 2004.
2 Pallas

2 Pallas ehk Pallas (sümbol: ) on asteroid. Asteroidide vöös on Pallas massiivsuselt kolmas objekt, ning moodustab selle massist 7%.
Avastamine.
Asteroidi avastas 28. märtsil 1802 Heinrich Wilhelm Olbers. Enne seda oli asteroididest avastatud ainult Ceres, mida praegu kvalifitseeritakse kääbusplaneediks. Avastaja Olbers andis taevakehale ka nime.
Staatus.
Algul nimetati nii Pallast, Cerest, Junot kui ka Vestat planeetideks. Kui aga hakati avastama massiliselt asteroide, hakati ka neid taevakehi asteroidideks lugema (Ceres arvatakse nüüd kääbusplaneetide hulka). Pallas on Päikesesüsteemi suurim objekt, mida pole kunagi uurinud kosmoseaparaat.
Iseloomulikud omadused.
Pallas on asteroidivöö suuruselt kolmas objekt. Ruumalalt on see on umbes asteroidi 4 Vesta suurune (pole teada, kui täpselt), kuid Pallase mass on märgatavalt väiksem.
Pallase dünaamilised omadused on nii suure objekti kohta ebatavalised. Pallase orbiit on tugevalt kallutatud ning mingil määral ekstsentriline.
Lisaks on selle pöörlemistelg väga kõrge nurga all, ligikaudu 60° (hinnanguliselt 56° kuni 81°). See tähendab, et igal Pallase suvel ja talvel on nii ööd kui ka päevad võrdsed umbes maakera aastaga. Pallase pöörlemissuuna suhtes pole veel üksmeelele jõutud. Viimaste valguskurvide analüüside järgi osutavad poolused 10° ebamäärasusega ekliptiliste koordinaatide (β, λ) = (−12°, 35°) ehk (43°, 193°) suunas. Seega on telje kallakud vastavalt 57° ja 65°.
Põhiseadus

Põhiseadus ehk konstitutsioon määrab ära riigi korralduse ning inimeste õigused ja kohustused. Põhiseadust kõikidel riikidel pole. Näiteks Suurbritannias asendab seda mitu seadust.
Konstitutsioon ehk põhikord on ka riikliku korralduse printsiibid ning inimeste õigused ja kohustused olenemata sellest, kas nad on põhiseadusena sätestatud. 
Põhiseadus sätestab, kuidas riiki valitsetakse, kuidas toimub seadusandlus ning kuidas võim on jaotatud ja piiratud. Põhiseadus seisab kõrgemal kõigist teistest seadustest. 
Põhiseaduse olemasolu teeb põhikorra kergesti haaratavaks ja arusaadavaks. 
Demokraatlikes riikides peetakse põhiseadust Jean-Jacques Rousseau mõttes ühiskondlikuks lepinguks kodanike vahel: valitsus saab võimu rahvalt, mitte monarhilt ega parlamendilt ning teda piiravad inimõigused. 
Enamiku riikide õigusaktide normihierarhiates asub põhiseadus kõige kõrgemal kohal (seda asjaolu sõnastatakse mõnikord ka nii, et põhiseadus on teiste seaduste suhtes ülimuslik). Põhiseadus annab aluse ja volitusnormid madalama taseme õigusaktide (näiteks seaduste) kehtestamiseks. Seetõttu peavad madalama taseme õigusaktid olema kooskõlas põhiseadusega. Sellise kooskõla üle teostavad järelevalvet põhiseaduskohtud.
Põhiseadusparanduste tegemise protseduur on tavaliselt keerukam ja raskemini läbitav kui tavaliste seaduste kehtestamise protseduur. Vanim praeguseni kehtiv põhiseadus on Ameerika Ühendriikide põhiseadus. Sellele järgnesid varsti Poola-Leedu aadliriigi (Rzeczpospolita) 3. mai konstitutsioon (1791) ja Prantsusmaa põhiseadus (1792).
Westminsteri süsteemi järgi, mis sai alguse Inglismaalt, moodustasid Briti põhikorra kirjutamata põhiseaduslikud tavad, ülemkohtu pretsedendid, kuninglikud prerogatiivid ja tavad. Briti impeeriumi päevil toimis Salanõukogu Kohtukomitee mitmete Briti asumaade, näiteks föderaalkonstitutsiooni omavate Kanada ja Austraalia konstitutsioonikohtuna. 
Westminsteri süsteemis on põhiseaduse ja parlamendis vastu võetud seaduse vaheline erinevus mõnevõrra meelevaldne ning seda mõjutab rahva austus mõningate tähtsate seadusandlike aktide vastu. Näiteks parlamendis vastu võetud akte Bill of Rights ja Human Rights Act ning parlamendi loomisele eelnenud akti Magna Charta Libertatum peetakse fundamentaalsete, peaaegu põhiseaduslike õiguste ja printsiipide allikaks. Ometi ei erine need teistest parlamendis vastu võetud seadustest ning neid on sama hõlbus muuta. 
Ainsad esimese maailma demokraatlikud riigid, millel puudub põhiseadus, on Iisrael, Uus-Meremaa ja Suurbritannia.
Milline vorm põhiseadusel ka ei oleks, seda kaitseb sageli teatud seaduslik organ, mida võidakse nimetada erinevalt, nagu "ülemkohus" või "konstitutsioonikohus" (Eestis "riigikohus").
29. veebruar

29. veebruar on liigaastal Gregoriuse kalendri 60. päev. Juliuse kalendri järgi 16. veebruar (1901–2099). 29. veebruar on liigaasta liigpäev.
Nimepäevad.
Eesti kalendrites on nimepäev nimedel: Ulmi, Uma, Una, Une.
8. märts

8. märts on Gregoriuse kalendris aasta 67. (liigaastal 68.) päev. Juliuse kalendri järgi 23. veebruar (liigaastal 24. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 298 päeva.
9. märts

9. märts on Gregoriuse kalendri 68. (liigaastal 69.) päev. Juliuse kalendri järgi 24. veebruar (liigaastal 25. veebruar; 1901–2099).
Esmaspäev

Esmaspäev on nädala esimene päev Eestis ja paljudes teistes riikides. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on esmaspäev nädala teine päev. Rahvusvahelise standardi ISO 8601 järgi on esmaspäev nädala esimene päev.
Astroloogias on esmaspäev Kuu päev. 
Paljudes keeltes, sh germaani keeltes ja India keeltes, on päev nimetatud Kuu või Kuujumala järgi, nt "monday" inglise keeles, "Montag" saksa keeles, "måndag" rootsi ja uusnorra keeles.
Lääne kultuuris on esmaspäev töö- ja koolinädala algus ehk esimene päev pärast nädalavahetust, kui täiskasvanud lähevad tööle ja lapsed kooli.
Teisipäev

Teisipäev on nädala teine päev Eestis. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on teisipäev nädala kolmas päev.
Astroloogias on teisipäev planeedi Marss päev.
Kolmapäev

Kolmapäev ehk kesknädal on nädalapäev, mis järgneb teisipäevale ja eelneb neljapäevale. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on kolmapäev nädala neljas päev ja ühtlasi nädala keskmine päev (vene: "среда", saksa: "Mittwoch", soome: "keskiviikko"). Vana-Roomas oli see nädalapäev pühendatud jumal Mercuriusele (ja tema planeedile Merkuurile; ladina keeles: "dies mercurii"), sellest on pärit ka tänapäeva kolmapäeva nimetus romaani keeltes (prantsuse: "mercredi", itaalia: "mercoledì", hispaania: "miércoles"). Põhja-Euroopas vastas Mercuriusele Odin, sellest nimest lähtub ka kolmapäeva nimetus mitmes germaani keeles (inglise: "wednesday", hollandi: "woensdag", norra, taani ja rootsi: "onsdag"). Eesti, liivi, läti ja leedu keeles nimetatakse seda päeva nädala kolmandaks päevaks (liivi: "kuolmõndpǟva", läti: "trešdiena", leedu: "trečiadienis").
Astroloogias nimetatakse kolmapäeva planeedi Merkuur päevaks.
Neljapäev

Neljapäev on nädalapäev, millele eelneb kolmapäev ja järgneb reede. Eestis on neljapäev nädala neljas päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on neljapäev nädala viies päev.
Astroloogias on neljapäev planeedi Jupiter päev. 
Jumalad ja neljapäev.
Neljapäev on seotud piksejumalaga.
Vanad eestlased on väidetavalt neljapäeva Taara auks pühendanud. Neljapäeva õhtut nimetati Tooru teeramise õhtuks, siis käidi hiies püha pidamas.
Germaani äikesejumal Thori seotust neljapäevaga väljendavad inglise keele "thursday", rootsi ja taani "torsdag". Saksa ja hollandi keeles on neljapäev kõuepäev (Thori vanaülemsaksakeelne nimi on Donar) – saksa keeles "Donnerstag" ehk "Donner"; hollandi keeles "donderdag".
Romaani keeltes on neljapäev pühendatud Jupiterile (hispaania keeles "jueves" prantsuse keeles "jeudi", itaalia keeles "giovedì").
Kalapäev.
1970. ja 1980. aastatel peeti Nõukogude Liidus, sealhulgas Eesti NSV-s, neljapäeviti kalapäeva: sööklates ja restoranides pakuti siis peamiselt kalatoite. Kreeklastel on kalapäev aga hoopis pühapäev. 
Muistsete eestlaste kosjakommete kohaselt käidi ehal neljapäeva ja laupäeva õhtutel. Ehalkäijate vastuvõtuks valmistusid ka tüdrukud.
Kaduneljapäev.
Eestlaste kuukalendri ajaarvamises märgib kaduneljapäev alati vana poolkuu neljapäeva. Nädalapäevadest on neljapäev üldse üks olulisemaid. Arvati, et sel päeval sooritatud rituaalsed toimingud tagavad edu suurpuhastuses, putukate ja näriliste hävitamises. Samuti sunniti sel päeval taanduma inimese endaga seotud hädasid, näiteks konnasilmi, kaed, liigset kehakaalu ja mitmesuguseid haigusi.
Neljapäeva tööd.
Neljapäeva peeti üldiselt õnnelikuks päevaks nagu laupäevagi.
Paarispäevana sobis neljapäev kõikide tööde alustamiseks, pulmapäevaks, ristimiseks ja ka oli sobilik päev kosjaskäiguks.
Sobilik töö oli karjalase, külv, lõikus, ohverdamine (käidi õhtuti hiies), arstimine.
Iseloomulik on õhtuste tööde keeld. Neljapäevaõhtuti kehtis töökeeld igasuguste ringliikumisega seotud tööde kohta, nagu näiteks ketramine, villatööd näiteks lõngakerimine, varrastel kudumine, sukanõelumine. Keelust üleastumine toob kaasa lambaõnnetused. Ei tohtinud ka jahvatada. Kuna tegemist oli piksejumaluse päevaga, siis olid keelatud müra põhjustavad tööd. 
Neljapäeviti anti tavaliselt teenijatüdrukutele vaba õhtu.
Nõidumine.
Neljapäeval harrastati ka nõidumist. Nõiuti piima- ja karjaõnne, raviti haigusi ja saadeti neid teistele inimestele.
Neljapäeviti sai kratti valmistada, ringi liikusid mütoloogilised olendid.
Reede

Reede on nädalapäev, millele eelneb neljapäev ja järgneb laupäev. Eestis on reede nädala viies päev. Paljudes maades ja kirikunädalas on reede nädala kuues päev.
Astroloogias on reede planeedi Veenus päev.
Reede on eestikeelse nimetuse saanud skandinaavia mütoloogiast pärit jumalanna Freya järgi. Otselaen tuleb nähtavasti skandinaavia ühiskeelest, kus sõnakuju oli ilmselt "fredag" (nagu ka praeguses norra "bokmål"'is). Vanapõhja keeles oli selle päeva nimetus tõenäoliselt "Freyadag".
Kristluses peetakse reedet nädalapäevaks, mil Jeesus Kristus risti löödi. Õigeusklikel ja katoliiklastel on tavaks selle mälestuseks reedeti paastuda.
Reedet, mis satub 13. kuupäevale, peavad ebausklikud õnnetuks päevaks.
Eesti olud.
Reedet peeti kõige halvaendelisemaks, isegi õnnetuks nädalapäevaks. Töid siis ei alustatud. Eriti oli keelatud karjalaskmine, ei tohtinud kangast alustada ega lõpetada. Lubatud ei olnud ka külv, aiategemine, kalavõrkude seadmine, lamba niitmine, seatapmine, õue pühkimine. Lisaks oli keelatud kolimine ja reisileminek. Reedel võis aga putukatõrjet teha ning küüsi lõigata.
Arvati, et niisugune nagu on ilm reedel on see ka pühapäeval või kogu järgmisel nädalal. Saartel ja rannikul oli uskumus, et kui Kuu loomise aeg on reedel ja kuus on viis reedet, püsib halb ilm järgmise Kuu loomiseni. Sellist kuud peeti õnnetuks.
Nendes uskumustes kajastub ristiusu mõju – paastupäev, suur reede jms. Tuntav on ka Skandinaavia uskumuste mõju.
Laupäev

Laupäev on nädala päev, millele eelneb reede ja järgneb pühapäev. Eestis on laupäev nädala kuues päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on laupäev nädala seitsmes ja viimane päev.
Eestikeelne kirjapilt on tulnud skandinaavia keeltest (vanaislandi "laugardagr", vanarootsi "lögherdagher", rootsi "lördag", kus "laug" on pesemisvesi (vrd inglise laundry) ja tähendab seega pesupäeva, ehk traditsioonilist päeva, kui pesupesemine ette võeti.
Astroloogias on laupäev planeedi Saturn päev. 
Judaismis on see päev püha (tegelikult juba alates reedesest päikeseloojangust, sest juudi kalendri järgi algab ja lõpeb ööpäev päikeseloojanguga) nii nagu kristluses pühapäev ja islamis reede.
Laupäev eesti rahvakultuuris.
Lõunaeesti murretes on laupäeva nimetatud kui "puulpäiv" ehk lühemalt "puulpä" (poolpäev) ja viitab sellele, tegu on pooliku tööpäevaga.
Pühapäev

Pühapäev on nädala päev, millele eelneb laupäev ja järgneb esmaspäev. Eestis on pühapäev nädala seitsmes ja viimane päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on pühapäev nädala esimene päev.
Astroloogias on pühapäev Päikese päev.
Ajaarvamine

Ajaarvamine on dateerimise süsteem, mille aluseks on teatud sündmusest möödunud või selleni jäänud aastate arv. 
Vanad kalendrid.
Šotimaal oli kuukalender kasutusel arvatavasti juba 10 000 aastat tagasi.
Tseerium

Tseerium (sümbol Ce) on keemiline element järjenumbriga 58.
Tal on neli stabiilset isotoopi massiarvudega 136, 138, 140 ja 142.
Omadustelt on tseerium lantanoid ja sellisena haruldane muldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on 6,69 g/cm³ ja sulamistemperatuur on 798 °C.
Tseeriumi avastasid 1803. aastal Jöns Jacob Berzelius ja Wilhelm von Hisinger ning nendega samal ajal Martin Heinrich Klaproth. Element sai nimetuse 1801. aastal avastatud kääbusplaneedi Cerese järgi.
Looduses esineb tseerium koos teiste lantanoididega mineraalides nagu allaniit, monatsiit ja bastnäsiit. Maakoores on tseeriumi sisaldus 70 g/t.
Volfram

Volfram on keemiline element järjekorranumbriga 74.
Ta esineb looduses 5 isotoobina, massiarvudega 180, 182, 183, 184 ja 186.
Omadustelt on volfram metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 19,25 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 3422 °C. Rasksulavuselt jääb volfram maha vaid süsinikust.
Olulisemad volframimaagid on volframiit ja šeliit.
Volframi avastas Carl Wilhelm Scheele (1781). Uus element sai nimetuse mineraal volframiidilt. Juba keskajal märgati, et selle mineraali sisaldumine tinamaagis vähendab tina saagist: ta "varastab tina, õgides seda nagu hunt lammast". Sellest tuligi volframiidi nimetus (saksa keeles "Wolf" – hunt ja vanagermaani keeles "Ramm" – lammas).
Kasutusalad.
Kõrge sulamistemperatuuri pärast kasutatakse volframit hõõglampide niitide valmistamiseks samuti kaarlampides ja elektrontorudes.
Volframit kasutatakse ka kiirlõiketerase legeerimismaterjalina (lisatakse kuni 18%), mis säilitab lõiketerade kõvaduse veel 800 °C juures. Koobaltiga tsementeeritud ja titaankarbiidi sisaldav volframkarbiid on volframterasest 1,3 korda kõvem ega pehmene oluliselt isegi 1100 °C juures. Volframi, vase ja nikli sulamist valmistatakse konteinerid radioaktiivsete ainete hoidmiseks. See sulam neelab radioaktiivset kiirgust pliist paremini. Sulameid on volframist tavalisel viisil raske saada, sest paljud metallid aurustuvad selle sulamistemperatuuril. Kõige sagedamini kasutatakse siin pulbermetallurgiat: pulbristatud metallide segu pressitakse ja paagutatakse kõrgel temperatuuril. Tihti sulatatakse saadud materjali elektriahjus veel uuesti.
Omadused.
Volfram on sedavõrd plastiline, et 1 kg metallist saab venitada 3,5 km pikkuse traadi, millest piisab 23 000 elektrilambi valmistamiseks. Volframoksiidsed ühendid sarnanevad värvuselt, läikelt, kõvaduselt, elektrijuhtivuselt ja keemiliselt püsivuselt pronksidega. Nii neid nimetataksegi: sinine pronks (Na2O • WO2 • 4WO3), kuldpronks (Na2O • WO2 • WO3) jne.
Suurim volframitootja on Hiina, kus toodetakse 80% maailma aastatoodangust (73 300 tonni 2006. aastal).
Reenium

Reenium on element järjekorranumbriga 75.
Seda esineb looduses kahe isotoobina, millest isotoop massiarvuga 185 on stabiilne ning isotoop massiarvuga 187 on radioaktiivne, poolestusajaga 43,5 miljardit aastat. Reenium on maakoores üks haruldasemaid stabiilseid elemente, leidub kontsentratsioonil &lt;1 ppb (=ng/g).
Omadustelt on reenium metall. Selle tihedus normaaltingimustel on 21,0 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 3186 °C.
Reeniumi avastasid 1925. aastal sakslased Walter Noddack, Ida Tacke ja Otto Berg kolumbiidist ning nimetasid selle Reini jõe järgi.
Tallium

Tallium (lühend Tl) on element järjekorranumbriga 81.
Tal on 2 stabiilset isotoopi, massiarvudega 203 ja 205.
Omadustelt on tallium metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 11,85 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 304 Celsiuse kraadi.
Poloonium

Poloonium (esialgse nimetusega raadium F) on element järjekorranumbriga 84.
Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. Stabiilseim on isotoop massiarvuga 209, mille poolestusaeg on 103 aastat, kuid seda ei esine looduses. Polooniumi looduslikest isotoopidest on pikima elueaga isotoop massiarvuga 210, mille poolestusaeg on 138 päeva ja mis tekib uraani radioaktiivsel lagunemisel. Polooniumi avastas 1898. aastal abielupaar Pierre ja Marie Curie. Nimetus anti Marie Curie sünnimaa Poola järgi.
Polooniumi sulamistemperatuur on 254 kraadi ja keemistemperatuur 952 kraadi.
Poloonium on oluline tervist kahjustav looduslik kiirgusallikas.
Astaat

Astaat on keemiline element järjenumbriga 85.
Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. 
Stabiilseim neist on isotoop massiarvuga 210, mille poolestusaeg on 8 tundi, kuid seda looduses ei esine. Looduses esineb väikeses koguses astaadi isotoope massiarvudega 215, 216, 218 ja 219. Stabiilseim neist on isotoop massiarvuga 219, mille poolestusaeg on 56 sekundit.
Maakoores on hinnanguliselt alla 30 g astaati. Astaat on üks haruldasematest elementidest Maakoores, esinedes ainult temast suurema tuumalaenguga elementide radioaktiivse lagunemise produktina. 1940. aastal saadi astaati esmakordselt sünteetilisel teel pommitades vismutit alfaosakestega. Avastajad: Dale R. Corson, Kenneth Ross MacKenzie ja Emilio G. Segrè. Kolm aastat hiljem leiti seda ka loodusest.
Nimetus tuleb vanakreeka sõnast "astatos" (ἄστατος), mis tähendab ebastabiilset, ebapüsivat.
Radoon

Radoon on keemiline element järjekorranumbriga 86.
Kõik selle isotoobid on radioaktiivsed. Stabiilseim on isotoop massiarvuga 222, mille poolestusaeg on 3,8 ööpäeva ja mis looduses tekib uraani radioaktiivsel lagunemisel. Olulised radooni isotoobid on ka toroon massiarvuga 220 ja aktinoon massiarvuga 219.
Omadustelt on radoon väärisgaas. See kondenseerub temperatuuril –62 °C ja tahkub temperatuuril –71 °C.
Radoon on oluline looduslik radioaktiivse kiirguse allikas, mistõttu on see inimestele ohtlik.
Frantsium

Frantsium on keemiline element järjenumbriga 87.
Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. Pikima poolestusajaga (21,8 minutit) on isotoop massiarvuga 223. See poolestusaeg on kõige lühem kõigi esimese 105 elemendi seas. Erinevalt elementidest järjenumbriga üle 105, mis on piisavalt vähe uuritud, et poleks võimalik välistada seni avastamata pikema poolestusajaga isotoopide olemasolu, on frantsiumil avastamata pikaealiste isotoopide olemasolu ebatõenäone, mistõttu frantsium on üldse kõige ebastabiilsem teadaolev element.
Frantsium-223 esineb väikeses koguses looduses, kus ta tekib aktiiniumi radioaktiivsel lagunemisel.
1. märts

1. märts on Gregoriuse kalendri 60. (liigaastal 61.) päev. Juliuse kalendri järgi 16. veebruar (liigaastal 17. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 305 päeva.
Raadium

Raadium on element järjekorranumbriga 88.
Kõik raadiumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on raadium 226, mille poolestusaeg on 1600 aastat. Looduses esinevad ka isotoobid massiarvudega 223, 224 ja 228.
Omadustelt on raadium leelismuldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on umbes 5 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 700 Celsiuse kraadi.
Raadiumi avastasid 1898 Marie ja Pierre Curie uraniniidist, mis oli kaevandatud tollases Austria-Ungaris, tänapäeva Tšehhis asuvast Jáchymovist. Nad kõrvaldasid sellest maagist uraani ja avastasid, et järelejäänud materjal on endiselt radioaktiivne. Sellest suutsid nad eraldada uue elemendi ja teatasid sellest viis päeva hiljem Prantsuse Teaduste Akadeemiale.
Toorium

Toorium on keemiline element järjenumbriga 90.
Kõik tooriumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on toorium-232, mille poolestusaeg on 14 miljardit aastat. Looduses esineb ka tooriumi isotoope massiarvuga 228, 230, 231 ja 234.
Omadustelt on toorium aktinoid. Tema tihedus normaaltingimustel on 11,7 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 1755 Celsiuse kraadi.
Tooriumit peetakse sobivaks kütuseks järgmise põlvkonna tuumareaktorite tarbeks, kuna selle kasutamine oleks ohutum, jäätmeid tekiks vähem ning reaktorid oleksid odavamad. Lisaks on maailma tooriumivarud uraanivarudest palju suuremad.
Protaktiinium

Protaktiinium on keemiline element järjenumbriga 91.
Kõik protaktiiniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 231, mille poolestusaeg on 32 760 aastat. Looduses esineb ka isotoop massiarvuga 234, nimetusega uraan X2, mille poolestusaeg on 6,7 tundi.
Omadustelt on protaktiinium aktinoid. 
Tema tihedus normaaltingimustel on 15,37 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 1840 Celsiuse kraadi.
Uraan

Uraan on keemiline element järjenumbriga 92. 
Füüsikalised omadused.
Uraani aatomkaal on 238,0289 g/mol. Aatomi energiatasemetel on elektrone alates sisemisest 2, 8, 18, 32, 21, 9, 2. Välimuselt on uraan hõbevalge metall. Uraan kuulub aktinoidide rühma. 
Uraani isotoobid on järgmiste massiarvudega:
Loodusliku uraani tihedus normaaltingimustel on 19,05 g/cm³. Mitteloodusliku isotoopkoostisega uraanil on tavaliselt teistsugune tihedus. Uraani sulamistemperatuur on 1132 ja keemistemperatuur 1797 Celsiuse kraadi.
Kõik uraani isotoobid on radioaktiivsed. Uraan-235 aatomi tuum lõhustub, kui seda tabab aeglane neutron. Sealjuures eraldub uusi neutroneid, mis võib tekitada ahelreaktsiooni. Ta on ainus looduses olulises koguses leiduv isotoop, millel on see omadus; sellel põhineb ka tema kasutamine.
Uraanist algab radioaktiivse lagunemise rida uraani rida.
Ajalugu.
Uraani avastas 1789. aastal saksa keemik Martin Heinrich Klaproth ja nimetas selle 1781. aastal avastatud planeedi Uraani järgi. Planeet omakorda oli nimetatud jumalate isa Uranose järgi antiikmütoloogiast.
Metallilisena eraldas uraani 1841. aastal Eugene Melchior Peligot.
1896. aastal avastas Henri Becquerel uraanisoolade abil radioaktiivsuse.
Kuni 1940. aastani, mil avastati neptuunium ja plutoonium, oli uraan teadaolevalt suurima massiarvuga element.
Kui avastati, et radioaktiivsel lagunemisel eraldub palju energiat, hakati välja töötama tuumarelva. 6. augustil 1945 heitis USA tuumapommi Hiroshimale Jaapanis. 60 kilogrammi uraan-235 plahvatusel hukkus 80 000 inimest kohe ja 60 000 järgneva aasta jooksul. 9. augustil Nagasakile visatud pomm sisaldas 8 kilogrammi plutooniumi. Ka seal hukkus vähemalt 100 000 inimest.
Tänapäeval toodetakse uraani kümnete tuhandete tonnide kaupa aastas, kõige rohkem Kanadas. Suured uraanivarud on USA-s, Kesk-Aafrikas ja Austraalias. Enamikku sellest kasutatakse tuumareaktorite kütusena. 1 nael (umbes 453,6 g) uraani (U3O8) maksis 2001. aastal keskmiselt 7 USA dollarit. 2007. aastaks tõusis uraani hind 138 dollarini naela eest.
Ka Eestis on uraanivarud, seda sisaldab diktüoneemakilt. 1940. aastate keskpaigaks olid Eesti uraanivarud praktiliselt ainsad Nõukogude Liidus teadaolevad, mistõttu Sillamäele ehitati suurejooneline uraanirikastuskombinaat (praeguse ASi Silmet eelkäija), et toota toorainet tuumapommide jaoks. Hilisematel kümnenditel töötas Sillamäe tehas sisseveetaval toorainel.
Kirillitsa

Kirillitsa ehk kürillitsa ehk kürilliline kiri on slaavi kiri, millel põhinevad vene tähestik ja paljude teiste, peamiselt õigeusu traditsiooniga slaavi rahvaste ning Venemaa mõju all olnud rahvaste keelte tähestikud. Kirja nimetatakse Kyrillose järgi.
Neptuunium

Neptuunium on keemiline element järjenumbriga 93.
Kõik neptuuniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 237, mille poolestusaeg on 2,14 miljonit aastat.
Omadustelt on neptuunium aktinoid. 
Tema tihedus normaaltingimustel on 20,25 g/cm3 Ta esineb kõrgematel temperatuuridel veel kahe kristallmodifikatsioonina ja sulab temperatuuril 637 Celsiuse kraadi.
Plutoonium

Plutoonium (keemiline sümbol Pu) on keemiline element järjenumbriga 94.
Kõik plutooniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 244, mille poolestusaeg on 80,8 miljonit aastat ja mida esineb väga väikestes kogustes looduses. Isotoobi massiarvuga 242 poolestusaeg on 373 000 aastat. Isotoobi massiarvuga 239 poolestusaeg on 24 100 aastat ja ka teda esineb väga väikestes kogustes looduses; see on ka praktikas kõige olulisem plutooniumi isotoop. Teised olulised isotoobid on massiarvudega 238, 240 ja 241.
Omadustelt on plutoonium aktinoid. 
Ta esineb mitme kristallmodifikatsioonina, mis võivad temperatuuri või rõhu muutumise tõttu üksteiseks üle minna. See asjaolu raskendab plutooniumi töötlemist. 
Samuti raskendavad plutooniumi töötlemist tema keemiline aktiivsus (reageerib õhuhapnikuga, kõrgemal temperatuuril süttib kergesti ja põleb õhus), tema radioaktiivsus ja seetõttu ka mürgisus ning võimalus kriitilise massi tekkeks. Plutoonium sulab temperatuuril 639 °C.
Plutoonium avastati 1941. aastal.
Plutoonium on uraani kõrval üks levinuimad tuumapommide valmistamise algmaterjale. 9. augustil 1945 Nagasakile heidetud pomm oli plutooniumpomm. Looduses plutooniumi suurtes kogustes ei leidu, küll aga tekib plutooniumi tuumaelektrijaamas uraani isotoopide lõhustumisel.
Kuurium

Kuurium (ladina "Curium") on keemiline element järjenumbriga 96.
Ta on nimetuse saanud Marie ja Pierre Curie järgi. 
Kuurium on sünteetiline element, mida saadakse näiteks plutooniumi pommitamisel alfaosakestega (heeliumiioonidega). Kuid peamine kuuriumi saamise viis on plutooniumi, esialgu uraani pommitamine neutronitega pikka aega ja suurel hulgal.
Kõik kuuriumi isotoobid on radioaktiivsed. Neist pikima elueaga on isotoop massiarvuga 247, mille poolestusaeg on 15,6 miljonit aastat.
Omadustelt on kuurium aktinoid.
Kuurium sünteesiti esimest korda 1944. aastal.
Osaliselt järjestatud hulk

Osaliselt järjestatud hulk ehk järjestatud hulk on hulk "P", millel on defineeritud binaarne seos ≤ (osaline järjestus), mis on refleksiivne, transitiivne ja antisümmeetriline, ehk teiste sõnadega, hulga "P" mis tahes elementide "a", "b" ja "c" puhul kehtivad tingimused
"a" ≤ "a" (refleksiivsus)
 kui "a" ≤ "b" ja "b" ≤ "c", siis "a" ≤ "c" (transitiivsus)
 kui "a" ≤ "b" ja "b" ≤ "a", siis "a" = "b" (antisümmeetrilisus)
Nii naturaalarvude, täisarvude, ratsionaalarvude ja reaalarvude tavapärane järjestus on osaline järjestus. Ent nende järjestuste puhul on tegemist lineaarse järjestuse, ehk teiste sõnadega, hulga "P" mis tahes erinevate elementide korral kehtib lisatingimus:
"a" ≤ "b" või "b" ≤ "a" (täielikkus)
Lineaarselt järjestatud hulka nimetatakse ka ahelaks. Enamik klassikalisi järjestusi on küll lineaarsed, kuid hulkade järjestus, mis tekib sellest, et üks hulk võib olla teise alamhulk, ei ole lineaarne.
Taust ja motiveering.
Järjestusi kohtab kõikjal, vähemalt matemaatikas ja selle naabervaldkondades, näiteks informaatikas. Esimene järjestus, millega puututakse kokku juba algkoolimatemaatikas, on naturaalarvude järjestus ≤. See intuitiivne mõiste on hõlpsasti ülekantav teistele arvuhulkadele, nagu näiteks täisarvudele ja reaalarvudele. Ettekujutus, et üks arv on teisega võrdne või teisest väiksem, on üks põhiline arvudega seotud intuitsioon üldse (kuigi tavaliselt pakub huvi ainult kahe arvu vahe, mis järjestusega pole kindlaks määratud). Teine igapäevane näide on sõnade tähestikuline järjestus sõnastikus.
Ülalmainitud järjestustel on üks eriomadus: iga elementi saab võrrelda mis tahes teise elemendiga, ehk teiste sõnadega, ta on teisest suurem, teisest väiksem või teisega võrdne. See nõue ei ole siiski alati soovitav. Üks tuntud näide on hulkade järjestus, mis seisneb selles, et üks hulk võib olla teise alamhulk. Kui kõik ühe hulga elemendid on ühtlasi teise hulga elemendid, siis võib öelda, et esimene hulk on teisest hulgast väiksem või teise hulgaga võrdne. Kuid on hulki, mida ei saa teineteisega sel kombel võrrelda, sest kummaski on elemente, mis teises puuduvad. Seega on tegemist osalise järjestusega, mitte täieliku ehk lineaarse järjestusega nagu ülaltoodud näidetes.
Willendorfi Venus

Willendorfi Venus on naisekujuke, mille avastas 7. augustil 1908 paleoliitikumi asulakohast Willendorfi linna lähedalt Austriast Wachau piirkonnast (tänapäeval Alam-Austria liidumaa) arheoloog Josef Szombathy.
Avastamine.
Kuju leiti Aurignaci ajastu lössilasundist terrassilt, mis on Doonau jõest 30 meetrit kõrgemal.
Kujukese avastamisest teatas esimesena Yale'i Ülikooli antropoloog George Grant MacCurdy (1863–1947), kes juhtus suvel 1908 Viinis olema. Szombathy oli talle seda kujukest näidanud.
Päritolu.
1990. aasta hinnangul, mis põhineb stratigraafial, on kujuke nikerdatud umbes 24 000...22 000 eKr.
Algul arvati, et kuju on pärit ajast umbes 15 000...10 000 eKr, umbes samast ajast mis Lascaux' koopamaalid. 1970. aastatel nihutati dateeringut tagasi ajale 25 000...20 000 eKr ning 1980. aastatel koguni 30 000...25 000 eKr.
Väga vähe on teada selle päritolust, valmistamise viisist ja kultuurilisest tähendusest. Tõenäoliselt kasutati ränikivist tööriistu. Materjal ei olnud kohalik ja võib-olla oli see ka nikerdatud mujal.
Kirjeldus.
Willendorfi Venuse pikkus on 11,1 cm või 11,25 cm või 11,9 cm. Ta on nikerdatud poorsest lubjakiviooliidist, mis ei ole kohalikku päritolu, ja õrnalt värvitud punase ookriga (algselt oli värvitud paksu värviga). Tal on väga huvitav kuju. Ta näib kujutavat väga rasket, rasvavoltidega alasti naist, kellel on aga väga peened käsivarred, mis katavad tohutuid täidlasi rindu. Häbe on väga rõhutatud. Istmik on lai. Nägu ei ole näha, sest see on kaetud millegagi, mis meenutab patse või lokke. Randmetel on sakilised käevõrud.
Jalgade kuju ei võimaldaks tal oma jalgadel seista. Sellepärast on arvatud, et teda ei tulnud ainult vaadata, vaid ka käes hoida.
Nimi ja tõlgendus.
Pisut üleolev hüüdnimi, mis vihjab selle rasvunud, rõhutatud viljakusega kujukese võrdlusele Venusega, ei ole kõigile uurijatele vastuvõetav. Asjatundjad ei taha teda samastada ka paleoliitilise Vana-Euroopa Emakese Maaga, Gaia-taolise jumalannaga. Tema tüsemus võib tähendada kõrget staatust küttide-korilaste ühiskonnas: peale ilmse viljakuse viitab see turvalisusele ja edukusele.
Asukoht.
Willendorfi Venus asub praegu Viini Loodusloomuuseumis ("Naturhistorisches Museum"). Originaali peetakse nii väärtuslikuks, et pikka aega eksponeeriti ainult koopiat. Nüüd on ekspositsioonis spetsiaalne aardevitriin.
Maine.
Tegemist on Austria tuntuima paleoliitikumi leiuga ning kõige tuntuma esiaegse inimfiguuriga.
Et tegemist on vanima tuntud naise- (ja üldse inim)figuuriga, siis sai temast omamoodi Ürg-Eeva, esimene naine. Ta kujundab meie ettekujutust esiaja kunstist.
Venuse-kujukesed.
Pärast Willendorfi Venuse avastamist ja sellele nime andmist on avastatud mitu sarnast kujukest, mida nimetatakse Venuse-kujukesteks. Samast kohast on leitud mammutikihvast kujukesed Venus II ja Venus III. Venus II on võib-olla lõpetamata 22,5 cm kõrgune naisekujuke. Veenus III on 9 m kõrgune ovaalne keha.
Filoloogia

Filoloogia on humanitaarteadus, mis uurib keelt ja kirjandust. Filoloogia põhiharud on keeleteadus (lingvistika), kirjandusteadus ja folkloristika (rahvaluuleteadus). 
Uuritavate kultuuripiirkondade järgi eristatakse kulturoloogiaga piirnevad alldistsipliine, mille hulka kuuluvad näiteks klassikaline filoloogia (Antiik-Kreeka ja -Rooma), orientalistika (Lähis- ja Kaug-Ida), romanistika, germanistika, fennougristika jts. Üksikuid keeli ja rahvaid käsitlevad näiteks inglise filoloogia, vene filoloogia, eesti filoloogia jts.
Algselt mõisteti filoloogia all klassikalist filoloogiat. Teistesse kultuuripiirkondadesse laienes filoloogia alles pärast renessanssi. Alates põhiharude iseseisvumisest 18.-19. sajandil kasutatakse terminit "filoloogia" eelkõige nende ühisnimetajana või interdistsiplinaarsete uurimuste tähistamiseks.
Filoloogiaga tegelevat inimest nimetatakse filoloogiks.
Essee

 
Essee on mittefiktsioonilise kunstilise proosa žanr, milles esitatakse üldarusaadavaid arutlusi filosoofistel, poliitilistel, teaduslikel, religioossetel jm üldhuvitavatel teemadel isikupärasest, subjektiivsest vaatenurgast ja ilukirjandusele omases nõudlikus stiilis. Essee ei ole filosoofiline teos ega teaduslik töö, vaid kirjandusteos, mistõttu selle hindamisel on määravad nimetatud kirjanduslikud kvaliteedid, mitte filosoofiline ja teaduslik pädevus ega rangus. Esseede kirjutajaid nimetatakse esseistideks. Esseed moodustavad esseekirjanduse ehk esseistika.
Žanr on saanud nime Michel de Montaigne'i teose "Essais" (1580) tiitellehe järgi 
ja tähendab katset (katsetust). Essees teeb autor katset tabada tõde ühekorraga, tervikuna. Essee ei pretendeeri aga kogu teema ammendamisele ega terviklusele. Essee ei kirenda tsitaatidest ja märkustest. Esseistlik meetod on eksperimentaalne viis läheneda ainesele ning vaadelda seda eri vaatepunktidest. Kõige tähtsam ei ole pakutav arutlusaine, vaid mõtete areng lugeja silme all. Essee puhul hinnatakse autori vaimset mõttelendu ja sisemist vabadustunnet. Esseed iseloomustab teatud kergus, stiililine lihvitus, arusaadavus ja ka meelelahutuslikkus. "Ta ei pretendeeri ortodoksiale, ta on pigem mäng."
Olulist ootamatutest vaatenurkadest näitava žanrina on essee oma ilukirjanduslikkusele lähedaste kvaliteetidega läbi ajaloo olnud prestiižne. Tänapäeval on essee mõiste mõneti hägustunud, esseeks kaldutakse nimetama ka tavalist ajaleheartiklit või igasugust kujundliku ütlemisega kirjutist, ehkki see võib olla mandunud stiliseeritud ja estetiseeritud lobisemiseks. 
Esseid on eristatud pikkuse järgi. Lühiessee pikkus võib alata 500 sõnast, pikemas essees on 2000–4000 sõna või veelgi rohkem. Eristatakse ka prantsuse stiilis esseid, mis on eesmärkidelt ja stiililt tihti lähedasemad följetonile, ja inglise/ameerika stiilis akadeemilisi esseesid, mis on ranges arutlevas laadis, kriitilised, argumenteerivad ja sageli pikemad.
Ajalugu.
Francis Baconi (1561–1626) kaudu levis Montaigne'i antud nimetus "essee" Inglismaa nn moraalsetesse nädalalehtedesse. 18. sajandil oli essee Inglismaal üks juhtivaid ajakirjandusžanre, ajakirjandusest kandus see ka ilukirjanduse valda ning ilukirjanduse osana mõistetuna uuesti prantsuse kirjandusse ja levis ka ameerika, saksa ja hispaania kirjanduses. 
Maailmakuulsad esseiste: Gotthold Ephraim Lessing, Johann Gottfried von Herder, Thomas Carlyle, Henry David Thoreau, Bertrand Russell.
Eesti.
Eesti tuntumaid esseiste on Friedebert Tuglas, Johannes Semper, hilisemal ajal Jaan Kaplinski, Fanny de Sivers, Ilmar Vene, Mihhail Lotman, Marek Tamm, Linnar Priimägi jt.
Hahk (perekond)

Hahk ("Somateria") on lindude perekond haneliste seltsi partlaste sugukonnast.
Kirjuhahk on eraldi perekond.
Suuremõisa park

Suuremõisa park (ka Suuremõisa mõisa park) on Hiiumaa kõige suurem ja esinduslikum park, mis asub Suuremõisa külas Suuremõisa lossi ümber. Pargi pindala on 45 hektarit.
Pargi asutas krahvinna Ebba Margareta von Stenbock (1704–1775) (sünd. De la Gardie) 1755. aastal lossi ehitamise ajal. Algselt kavandati park baroksena ning lossile lähem osa (terrassid, teed ja tiigid) kujundati korrapärasena. Vanim osa pargist asub peahoone taga idas ning on piiritletud paari meetri kõrguse punase katusekiviga kaetud müüriga, läänes on müür suures osas hävinud. Hiljem korrapärataotlusest loobuti ehk põhiosa pargist on Inglise stiilis.
Põhiosa pargist asub lossi esiküljel, lossist läänes. Park on üldiselt tasane, erandiks väike küngas tiikide vahel, kus asus kunagi Baabeloni-nimeline suvemajake. Nimi tulenes mäekesel olevast paviljonist (kohalikus murdes oli see "babiljon"). Tiigid on allikatoitelised ja eraldavad õunapuuaeda muust pargist. Tiikides on ka kalu kasvatatud. Lossist läänes läbib pargi põhjast lõunasse Suuremõisa jõgi. Jõest läänes ulatub kuni Salinõmme teeni metsapark.
Pargis kasvab poolsada liiki puid ja põõsaid, sealhulgas Eesti kõrgeim euroopa nulg ("Abies alba"), mille kõrguseks mõõdeti 2000. aastal 36 meetrit, Eesti kõrgeimad sitka kuused (15 meetrit) ja Eesti kõrgeimad jaapani lehised (15 meetrit). Suurim saar on 32 meetrit kõrge ja 2,2 meetrit ümbermõõdus. Suurim jalakas on 25 meetrit kõrge ja 2,1 meetrit ümbermõõdus. Suurim pärn on 21 meetrit kõrge ja 2,4 meetrit ümbermõõdus. Pargis on tamme-, hobukastani- ja vahtraalleed. Pargis kasvavad valge mänd, alpi seedermänd, palsaminulg, valge nulg, põhjatamm ja kanada kuusk.
Käina suunas kulgeb piki vana maanteed mitme kilomeetri ulatuses sanglepaallee, mis ei kuulu pargi koosseisu.
Alates 1959. aastast on Suuremõisa park looduskaitse all.
Sulev Luik

Sulev Luik (16. aprill 1954 Kilingi-Nõmme – 29. juuni 1997 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennu. Töötas aastatel 1976–1988 näitlejana Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1988–1997 Eesti Draamateatris.
Sulev Luige kõige meeldejäävamad rollid on lüüriline Raimond Valgre "Valge tee kutses" (Eesti NSV Riiklik Noorsooteater 1985) ja Luarvik Luarvik Grigori Kromanovi filmis "Hukkunud Alpinisti hotell" (1979). 
Sulev Luik tapeti 29. juunil 1997 oma kodu lähedal Tallinnas Kadrioru pargis. Politsei tabas mõrvarid 17.–18. augustil. Tapmises osalenud kolm kindla elu- ja töökohata isikut mõisteti 8–12 aastaks vangi. Kriminaaluurijate sõnul oli mõrva motiiviks joomingu käigus tekkinud tüli. Uurimisel leidis kinnitust, et Luik läks ise oma hilisemate tapjate juurde ja tarvitas koos nendega alkoholi.
Isiklikku.
Sulev Luik oli abielus Heili Luigega (1960). Neil on kaks poega, üks nendest on näitleja Markus Luik.
Danijal Ahmetov

Danijal Ahmetov (kasahhi Даниял Кенжатайұлы Ахметов; vene Даниал Кенжетаевич Ахметов; sündis 15. juunil 1954 Pavlodaris) on Kasahstani poliitik. Ta oli 13. juunist 2003 kuni 9. jaanuarini 2007 Kasahstani peaminister ja alates 11. jaanuarist 2007 kuni 17. juunini 2009 Kasahstani kaitseminister.
Lõpetas 1976 Pavlodari Tööstusinstituudi ehitusinsenerina. Majanduskandidaat. 
Töötas ehitusalal Pavlodaris ja Jekibastuzis. On olnud Pavlodari ja Põhja-Kasahstani oblasti "äkim" (kuberner) ning Kasahstani peaministri asetäitja. 
Juunis 2003 sai temast Kasahstani peaminister, vahetades välja Imangali Tasmagambetovi. President Nursultan Nazarbajev põhjendas uue peaministri valikut sellega, et on tarvis mittepoliitilise töö kogemusega pragmaatikut, kes suudab valitsuse koordineeritult tööle panna. 
Ahmetovi plussiks peeti ka võimet suhelda parlamendiliikmetega tänu oskusele kuulata oponente. 
Tal on õnnestunud läbi suruda maareform, mille pärast tema eelkäija tagasi astus. Tema miinusteks loeti negatiivset suhtumist poliitilisse liberaliseerimisse ning eelistust teatud välismaiste firmade soosimist.
Töökäik.
Ahmetov on Kasahstani Vabariigi Jalgrattaföderatsiooni president.
Isiklikku.
Ahmetov on abielus. Tal on kaks last.
Ta on olnud sportlane.
13. märts

13. märts on Gregoriuse kalendri 72. (liigaastal 73.) päev. Juliuse kalendris vastab 1901.–2099. aastal 13. märtsile 28. veebruar (liigaastal 29. veebruar). Aasta lõpuni on 293 päeva.
10. märts

10. märts on Gregoriuse kalendri 69. (liigaastal 70.) päev.
Juliuse kalendri järgi 25. veebruar (liigaastal 26. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 296 päeva.
Aabasoo

Aabasoo on laiade älveste ja kitsaste piklike või kaarjate rabapeenardega siirdesoo. Älved ja rabapeenrad moodustavad mosaiigi.
Aabasood moodustavad suure osa maailma turbavarudest.
Levik.
Aabasoo on tüüpiline taigavööndi põhjaosale (näiteks Kesk-Karjalale). Nende peamine levikuala on Skandinaavia mäestik, Kesk-Soome, Karjala ja Põhja-Siber (Lääne-Siberi põhjaosas võtavad nad enda alla tohutu pindala). Soomes on aabasood levinud 62. laiuskraadist põhja pool. Põhja-Ameerikas on aabasood peamiselt Alaskas, kus on külm kontinentaalne kliima.
Ka näiteks Muraka soostiku põhjaosa on aabasoo tüüpi.
Ehitus ja teke.
Aabasoole on iseloomulik, et selle keskpaik on äärtest tunduvalt madalamal.
Aabasood on tavaliselt suured puudeta sood.
Taimkate.
Rabapeenardel kasvavad puhmad ja turbasammal, älvestel tarnad ja turbasammal.
Pakase mõju.
Aabasoole on iseloomulik, et suvelgi on maa külmunud.
11. märts

11. märts on Gregoriuse kalendri 70. (liigaastal 71.) päev.
Juliuse kalendri järgi 26. veebruar (liigaastal 27. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 295 päeva.
12. märts

12. märts on Gregoriuse kalendri 71. (liigaastal 72.) päev.
Juliuse kalendri järgi 27. veebruar (liigaastal 28. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 294 päeva.
5. märts

5. märts on Gregoriuse kalendri 64. (liigaastal 65.) päev. Juliuse kalendri järgi 20. veebruar (liigaastal 21. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 301 päeva.
4. märts

4. märts on Gregoriuse kalendri 63. (liigaastal 64.) päev. Juliuse kalendri järgi 19. veebruar (liigaastal 20. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 302 päeva.
3. märts

3. märts on Gregoriuse kalendri 62. (liigaastal 63.) päev. Juliuse kalendri järgi 18. veebruar (liigaastal 19. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 303 päeva.
2. märts

2. märts on Gregoriuse kalendri 61. (liigaastal 62.) päev. Juliuse kalendri järgi 17. veebruar (liigaastal 18. veebruar; 1901–2099). Aasta lõpuni on 304 päeva.
Imangali Tasmagambetov

Imangali Nurgaliulõ Tasmagambetov ("kasahhi" Иманғали Нұрғалиұлы Тасмағамбетов; "vene" Тасмагамбетов Имангали Нургалиевич; sündinud 9. detsembril 1956) on Kasahstani poliitik, Kasahstani peaminister 22. jaanuarist 2002 kuni juunini 2003. 
Imangali Tasmagambetov sündis 9. oktoobril 1956 Atõrau (Gurjevi) oblasti Mahhambeti rajoonis. Lõpetas Orali (Uralski) Puškini-nimelise Pedagoogilise Instituudi; filosoofiakandidaat. 
1989 valiti ta Kasahhi Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu esimeseks sekretäriks. 1991. aastast juhtis Tasmagambetov Kasahstani riiklikku noorsooasjade komiteed, 1993. aastal sai Kasahstani presidendi abiks. Seejärel oli ta Atõrau oblasti "äkim" ja Kasahstani peaministri asetäitja.
Tema eelkäija peaministri ametis oli Kasõm-Žomart Tokajev ja järglane Danijal Ahmetov.
Äkim

Äkim on oblasti kuberner Kasahstanis.
"Äkim" määratakse ametisse presidendi poolt.
"Äkim" on ka kohaliku omavalitsuse juht, kelle määrab ametisse oblasti "äkim".
Kirjand

Kirjand on üles ehitatud tekst. See on enamasti mõne lehekülje pikkune proosavormis kirjutis, mis tuleb kooliõpilasel koostada õppetöö käigus harjutusülesandena või kontrolltööna (eriti emakeele ja kirjanduse õpetamisel), võistlustööna või eksamitööna (näiteks küpsuskirjandina või sisseastumiskirjandina). 
Kirjand võib olla arutlev, kirjeldav või jutustav.
Arutleva kirjandi puhul nõutakse enamasti, et ta koosneks sissejuhatusest, teemaarendusest ja kokkuvõttest. 
Kirjandis võib kombineerida elemente esseest (oma seisukohad) ja (ümber)jutustusest (ilukirjanduslikus vormis kirjeldused), kuid ei sisalda tavaliselt viiteid ega otsekõnet.
Võrreldes esseega on kirjand vähem kujundlik ja ei tõsta autori arvamust esile.
Aaderdamine

Aaderdamine ehk aaderdus on värvitud pinnale eseme vääristamiseks puidu- või marmorisarnase tekstuuri andmine.
Aaderdatakse tavaliselt seinu, uksi, aknaid ja mööblit.
Tehnoloogia.
Aaderdatakse sel ajal, kui värv ei ole veel kuivanud. Aaderdamisel kasutatakse aaderduskammi, -harja või muud -riista.
Aaderdatav aluspind peab olema sile ja krunditud. Kõigepealt see alusvärvitakse. Seejuures võib erinevaid värve kombineerida. Alusvärv ei tohi olla vett imav ega vett hülgav, samuti ei tohi ta olla täismatt.
Alusvärvile kantakse kujuteldavate puitdetailide praod ja liitekohad. Seejärel joonistatakse muster ning lakitakse pind üle.
"Vajab täiendamist ja täpsustamist"
Käsitöö

Käsitöö on tarbe- ja iluesemete valmistamine käsitsi, lihtsaid tööriistu kasutades. 
Enne tööstuslikku pööret ja vabrikutööstuse kujunemist valmistati kõik esemed sisuliselt käsitööna. Elukutselised käsitöölised, kes ei valmistanud asju üksnes oma tarbeks, vaid ka vahetuseks ja müügiks, tekkisid arvatavasti koos metallide sulatamise leviku ja linnadega. Eestiski tekkisid käsitöölised seoses linnade arenguga. Keskaja Euroopas reguleerisid käsitööliste tegevust tsunftid ja gildid ning nende reeglid. 
Sageli liigitatakse käsitöid meeste ja naiste töödeks. Eestis olid traditsioonilised meeste käsitööd metalli, puidu ja savi töötlemine ja vitspunumine, aga naiste käsitööd kanga ja silmuskudumine, õmblemine, heegeldamine ja tikkimine.
Käsitööstuskoda oli käsitööstuse alal tegutsevate isikute kutseesindus Eestis. See asutati 1935. aastal ja likvideeriti 1940.
Tänapäeva arenenud riikides on levinud käsitöö meelelahutuse ja ajaviitena või massitiraažis tööstustoodangust taotluslikult erinevate unikaalesemete valmistamisena enda tarbeks või müügiks. Selline käsitöö piirneb tihedalt kunstiga. Käsitöös kasutatakse tihti traditsioonilisi töövõtteid, tööriistu ja kujunduselemente, kuid neid võidakse ka ühendada tänapäevastega.
Käsitööalad.
Heegeldamine - Kudumine - Kullassepatöö - Maalritöö - Nõelumistehnika - Pottsepatöö - Sepatöö - Silmuskudumine - Tikkimine - Tisleritöö - Viltimine - Õmblemine
Aaderduskamm

Aaderduskamm on lame painduv terasest või plastmassist tööriist, millel on traadist või kummist piid või hambad ning mida kasutatakse aaderdamiseks. 
Aaderduskamm tõmmatakse läbi märja laki või värvi, et saada triibuline või sooniline pind.
Aaderduskammi võib asendada ka tavaline juuksekamm.
Triiton

Triiton on triitiumi (vesinik-3) tuum. 
Triiton koosneb ühest prootonist ja kahest neutronist ja on radioaktiivne.
Tritoon

Tritoon (ladina sõnast "tritonus" 'kolmtoon') on muusikas intervall, mille moodustab kolm tervetooni. Tritoon on ka pool oktavit.
Tritooni on keskajal peetud kõige dissonantsemaks intervalliks, nimetatud ka Saatana intervalliks ("Diabolus in musica" 'kurat muusikas').