tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Korets

Korets (ukraina Корець, poola Korzec) on linn Ukrainas Rivne oblastis, Koretsi rajooni halduskeskus. Korets asub Rivnest umbes 65 km idas.
Koretsit on esmamainitud 1150. aastal. 15. sajandi teisest poolest kuni 17. sajandi alguseni oli Korets oluline majandus- ja kaubanduskeskus. Teise Poola jagamise tulemusel läks Korets 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla. 1920–1939 oli Korets Poola koosseisus. 17. septembril 1939. aastal hõivas Punaarmee Koretsi ja mõni aeg hiljem inkorporeeriti see Ukraina NSV-sse kuuluvana Nõukogude Liidu koosseisu. Korets sai linnaõigused 1940. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Koretsi elanikest ukrainlasi 97,09%, venelasi 1,81%, poolakaid 0,66% ja valgevenelasi 0,15%.
Räbik

Räbik on setu naise valge poolvillane pikk-kuub.
Räbik sarnaneb kaunistustelt ja lõikelt setu villase särgiga. Räbik on pidurõivas, mis pidi varem olema seljas kirikusse minnes ja kirikus – sõltumata sellest, kas oli talv või suvi. Kui räbik on seljas, jäetakse pealiniku otsad selle alla. Setu naiste täisvillasest riidest pikk-kuube kutsuti villasärgiks. Setu naise räbik ja setu mehe poolsärk on mõlemad tüüpilised händkuued.
Murdes on räbik ka vanaaegne takune kuub; jämedast takusest riidest kalurikuub; räbalane, katkine rõivas.
Räsasratas

Räsasratas on viltu ratas.
Räsasrattal olid rummust pisut väljapoole kaldu olevad kodarad. Kodarad olid risti kergelt koonilise ja sissepoole laieneva teljeauguga. Selline ratas oli koorma raskusele märksa vastupidavam.
Bregenzi metsa mäed

Bregenzi metsa mäed, ka Bregenzerwaldi mäed (saksa: "Bregenzerwaldgebirge") on Põhja-Lubjakivi Alpide mäestik, mis on nime saanud Bregenzi linna järgi. Bregenzi metsa mäed paiknevad täielikult Austria Vorarlbergi liidumaal.
Definitsioon.
Mõiste "Bregenzi metsa mäed" viitab mäestikule "Alpenvereinseinteilung der Ostalpen" (AVE) järgi; mõiste "Bregenzerwald" seevastu viitab maastikule või piirkonnale, mis on Bregenzer Achi valgla osa. Seetõttu ei ole Bregenzi metsa mäed ja Bregenzerwald kokkulangevad.
Bregenzerwaldi piirkonda kuuluvad ka Allgäu Alpide edelaosad. Teisest küljest ulatuvad Bregenzi metsa mäed teatud määral Reini oru idaossa, samuti Illi jõe Walgau orgu ja Großwalsertali lõunas.
Kuna mäestik ei ole geoloogiliselt ühtlane, kasutatakse seda nime väljaspool Alpide kirjandust harva, samuti ei kasutata seda Vorarlbergi liidumaa geograafias ja maakasutuse planeerimisel ning see kuulub AVE kõige vaieldavamate mäerühmade hulka. Alternatiivse orograafiliselt ja hüdroloogiliselt orienteeritud mäestiku klassifikatsiooni järgi kuuluvad mäed Reini oru–Walgau–Bregenzerwaldi rühma.
Geograafia.
Mäestik on osa mitmest astangust koosnevast maastikust, mis tõuseb Reini orust läänes kuni külgnevate Lechquelleni mägedeni. Suuremat osa piirkonnast kujundab Mittelgebirge iseloom ulatuslike metsade ja Alpi karjamaadega, välja arvatud väike Kõrg-Alpide piirkond kagus.
Naabermäestikud.
Bregenzi metsa mägesid ümbritsevad järgmised teised Alpide mäestikud:
Tipud.
Bregenzi metsa mägede peamised tipud on järgmised:
Teised olulised ja tuntud tipud Bregenzi metsa mägedes (kõrguse järjekorras):
Looduskaitse.
Mõnede alade kauguse tõttu on Bregenzi metsa mägedes palju looduskaitsealad. 
Turism.
Mägihütid.
Bregenzerwaldi mägedes on suhteliselt vähe ööbimisega mägionne. Selle põhjuseks on asjaolu, et suurema osa mägimatkadest saab korraldada ühepäevasõitudena orgudest.
Mägionnid, mida juhib Austria Alpiklubi:
Selles piirkonnas on palju rohkem onne ja restorane. Seetõttu on soovitatav küsida täpse lahtiolekuaja ja majade juurdepääsetavuse kohta Alpiklubist või oru kuurortidest.
Pikamaa marsruudid.
Põhja-Alpi pikamaa marsruut (saksa: "Nordalpine Weitwanderweg 01") ja Lubjakivi Alpide tee (saksa: "Kalkalpenweg") kulgevad läbi Bregenzerwaldi mäestiku keskosa järgmiste lõikudega:
Suurem osa sellest lõigust on siiski Lechquelleni mägedes. Bregenzerwaldi sisenetakse alles Faschina kurult (Faschinajoch).
Via Alpina, piiriülene matkarada, millel on viis osalist marsruuti läbi kogu Alpide, kulgeb piki Bregenzerwaldi mäestiku serva.
Via Alpina punane rada kulgeb läbi Bregenzerwaldi mägede kahes etapis järgmiselt:
Fikseeritud köisteed.
Bregenzerwaldi mägede geoloogia ja geograafia ei soodusta täpsete ronimisradade rajamist. Nagu ikka saab kohaldada ka kõige hõlpsamini läbitavaid marsruute:
Richard Brabec

Richard Brabec (sündinud 5. juulil 1966 Kladnos) on Tšehhi poliitik, ta on erakonna ANO 2011 liige. Ta oli 29. jaanuarist 2014 kuni 17. detsembrini 2021 Tšehhi keskkonnaminister.
Ta lõpetas Prahas Karli ülikooli loodusteaduskonna magistrina.
Ta oli 29. jaanuarist 2014 kuni 17. detsembrini 2021 Tšehhi keskkonnaminister. Lisaks oli ta 13. detsembrist 2017 kuni 30. aprillini 2019 Tšehhi asepeaminister.
Isiklikku.
Ta on abielus, peres on kaks poega. Ta elab vaheldumisi Prahas ja Lovosices Litoměřice ringkonnas Ústí maakonnas.
Balti Assamblee teaduspreemia

Balti Assamblee teaduspreemia on rahvusvaheline teaduspreemia, mis on üks Balti Assamblee kolmest kultuuripreemiast. Preemia asutati 1994. aastal.
Johannes von Wesenberg

Johannes von Wesenberg (ka "Johannes de Wesenberch") oli 14. sajandi Liivimaa kõrgvaimulik, kes oli Tartu, Saare-Lääne, Tallinna ja Århusi toomhärra.
Johannes von Wesenberg pärines tõenäoliselt Eestimaa hertsogkonna aadli seast, kuid pole selge, kas Wesenbergide suguvõsa sai nime Rakvere saksakeelse nime järgi või pärinesid nad hoopis Holsteini samanimelisest aadlisuguvõsast. Ka suguvõsa esimene esindaja Eestimaal, vasall 13. sajandi lõpus ja 14. sajandi alguskümnendeil, kandis samuti Johannes de Wesenbergi nime. Toomhärra Johannes de Wesenberchi on esmamainitud 1321. aastal, kui ta oli Tallinna toomhärra. Sel aastal rajas mõjuvõimas Århusi toomhärra Brotherus Diaconus enda toomkapiitli juurde uue toomhärrakoha ning esitas sellele kohale Johannes de Wesenberchi. Selle otsuse kinnitasid ka Århusi piiskop ja toomkapiitel. 
Kolm aastat hiljem, 1324, kinnitas paavst Johannes XXII Johannes de Wesenbergile ka Tartu toompraosti (toomkapiitli juhi) koha, mida ta oli taotlenud juba alates Tartu piiskop Nikolausi ametiajast (1313–1323). Kuid paavsti otsuse vaidlustasid Tartu piiskop Engelbert von Dolen ja toomkapiitel ning 1328. aastal tühistas paavst Wesenbergi ametissemääramise. 
Tartu toomhärrakohast ilmajäämine ei takistanud siiski Wesenbergi edasist karjääri teises piiskopkondades: 1332. või 1333. aastal on teda mainitud Saare-Lääne toomhärrana. 1338. aastal viibis ta aga tulevase Taani kuninga Valdemar IV kaaskonnas ning teda nimetati Saare-Lääne toomskolastikuks ja Århusi toomhärraks. See on ka viimane teade tema kohta.
Guerrero osariigi lipp

Guerrero lipp on Guerrero osariigi lipp.
Baja California Suri osariigi lipp

Baja California Suri lipp on Baja California Suri osariigi lipp.
Reet Rootare

Reet Rootare (29. mai 1941 Tallinn – 22. september 2004 Haapsalu) oli eesti näitleja.
Ta isa Vidrik Rootare oli raamatupidaja ja maletaja, ema oli maletaja Salme Rootare. Ta lõpetas 1959. aastal Tallinna 18. Keskkooli, 1964. aastal algklasside õpetaja erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja 1971. aastal Nukuteatri õppestuudio. Töötas 1964–1969 õpetajana ja 1969–1980 Nukuteatris.
Nutka lupiin

Nutka lupiin ehk nutka hundiuba ("Lupinus nootkatensis" Donn ex Sims) on taimeliik lupiini ehk hundioa perekonnast. 
Nutka lupiini looduslik kasvuala on Põhja-Ameerikas, peamiselt Alaskas. 
20. sajandi esimesel poolel introdutseeriti nutka lupiini Islandile, kus ta invasiivsena peagi haaras enda alla väga ulatuslikud alad, tõrjudes välja nõmmekooslused.
Kõverusraadius

Kõverusraadius või kõveruse raadius ja kumeruse raadius on diferentsiaalgeomeetrias kõveruse pöördväärtus. Kõvera korral võrdub kõverusraadius antud kõvera mingi punkti ümbruses kõvera osale kõige lähema kaare raadiusega. Pindade korral on kõverusraadius ringi raadius, mis on kõige lähemal normaaltasandile .
Definitsioon.
Ruumilise kõvera korral on kõverusraadius kõverusvektori pikkus.
Tasandilise kõvera korral on kõverusraadius formula_1 defineeritud valemigaː
 formula_2
kus "s" on kõvera punktist määratud kaugusel olev kaarepikkus, φ on antud punktist tõmmatud puutuja tõusunurk ja κ on kõverus.
Kui kõver on defineeritud ristkoordinaatides "y"("x"), siis on kõverusraadius esitatav valemi kujul:
 formula_3 
ja |"z"| tähistab "z" absoluutväärtust.
Kõvera esitamisel parameetrilistes koordinaatides "x"("t") ja "y"("t") on kõverusraadius
formula_4
Trait du Nord

Trait du Nord, varem tuntud ka kui Ardennais du Nord või Ardennais de type Nord, on tugev veohobuse tõug, mis on aretatud Hainaut' piirkonnas Lääne-Belgias ja Kirde-Prantsusmaal. Algselt peeti seda ardenni alatüübiks, seda tunnustati aga eraldi tõuna 1903. aasta tõuraamatus. See on aretatud viljakatel flaami rohumaadel põllutöödeks suuruse ja veojõu tõttu. 1855. aastaks pidasid mõned veterinaarid Hainaut' lähedal kasvatatud hobuseid teistest flaami tõugu hobustest paremaks. Trait du Nordi kasutati 19. sajandi lõpust kuni 1920. aastani ulatuslikult kaevandamisel, vähemal määral jätkati seda kuni 1960. aastateni. 
Trait du Nordi kasutati põllumajanduses laialdaselt ka II maailmasõja ajal, kuid pärast sõda selle kasutamine ja tõu populatsioon vähenes märkimisväärselt, kuna põllumajandus muutus üha rohkem automatiseeritumaks. 20. sajandi keskpaigas oli tõug suures nõudluses hobuseliha tootmise tõttu ning sellepärast aretati see hobused suuremaks ja raskemaks. 1970. aastate alguses hakkas hobuseliha populaarsus vähenema ja Trait du Nord, nagu paljud sarnased Euroopa tõud, oli väljasuremisohus. Alles 1990. aastal võis täheldada väikest taassündi tänu suurenenud huvile hobustega sõitmise vastu 
Trait du Nord on suur, täkud kaaluvad üle tonni ning on aretatud veohobuseks. Tõugu leidub paljudes ühtlastes värvides, ning on teadaolevalt õrn ja hõlpsasti käsitletav hobune. On kahte veidi erinevat tüüpi Trait du Nordi: suuremat tüüpi raskemate koormate vedamiseks ja kergemat tüüpi kiiremate tööde jaoks. Prantsuse valitsus peab seda tõugu ohustatuks, kuna aastas sünnib vähem kui sada varssa. Prantsusmaal tegutsev riiklik tõuregister teeb koostööd kohalike rühmadega, et edendada selle tõu käekäiku ja taastada arvukus.
Rüiu

Rüiu (ka sõlmnarmaspõime) on sõlmtehnika liik, mille puhul sõlmenarmad on pikad ja sõlmeread paiknevad hõredalt; samuti on ta selles tehnikas kootud narmaline vaip ehk rüiuvaip. 
Ajaloost.
Rüiut on kasutatud Skandinaavias kõrgemate seisuste poolt alates 15. sajandist, algselt voodivaibana (narmad allküljel), 17. sajandi lõpust dekoratiivvaibana (narmad pealpool). Soomes sai laialdaselt tuntuks 17.–18. sajandil, ka talurahva hulgas. 
Eesti olud.
Eestis tegid peamiselt rannarootslased ühevärvilisi ja valge-pruuniruudulisi rüiusid. Nende 7–9 cm pikkused narmad paiknesid võrgukujuliselt, mitte tihedate ridadadena nagu Rootsis. Vähesel määral on rüiut tuntud Põhja-Eesti rannikul, kus narmastega kaeti vaid osa vaiba mustrist. Hiiumaa rüiude narmad olid kahe sõrme laiused ja sõrmepikkused riideribad ("nukud").
Tehnika.
Rüiu tekib lõimelõngade ümber sõlmitud koelõngakimpudest. Iga narmarea vahele kootakse lihtsat(labast) taustakudet. Sõlmimisviise on mitmesuguseid, näiteks põhjamaised vaibad sõlmitakse nn smürna sõlmega, kus narmaste kimp kinnitatakse keeruga ümber kahe lõimelõnga.
Muud.
Jaan Elkenil on 2007 aastal loodud maal «Rüiu. Rüiu. Rüiu», kus autor kasutas maalimisel oma ema rüiu-tehnikas vaipu, mis kunagi kaunistasid kunstniku vanematekodu.
Tagasi paradiisis.2

"Tagasi paradiisis 2" on ansambli Kollane Allveelaev G 1992. aastal ilmunud teine helikassett. Väljaandjaks AS Giga ja tootjaks Tallinna Helikassetitehas.
Esitajad: Arne Saluveer, Agu Tammeorg, Ain Varts, Harri Kõrvits Jr., Ivo Linna, Jaak Joala, Jaan Karp, Karl Madis, Margus Kappel, Meelis Punder, Riho Sibul, Tiit Kõrvits, Vesa Aaltonen.
Zempléni mäestik

Zempléni mäestik või Tokaji mäestik (ungari "Zempléni-hegység" või "Tokaji-hegység") on mäestik Kesk-Euroopas Ungaris, osa Karpaatidest, täpsemalt Põhja-Ungari keskmäestikust. Mäestik asub Bodrogi ja Hernádi jõe vahel. Põhjas jätkub see Slovakkias Zemplíni mäestikuna. Kõrgus kuni 895 meetrit (Nagy-Milic).
Kuigi tänapäeval kasutatakse valdavalt nimetust Zempléni mäestik, kasutavad geoloogid valdavalt Tokaji mäestiku nime. See nimetus on vanem ja täpsem, kuna kirjeldab mäestiku asukohta täpsemalt. Zempléni mäestiku nimetus võeti kasutusele pärast esimest maailmasõda, algselt kasutati seda turismikaartidel. Enne 1945. aastat oli mäestiku nimi ametlikult Eperjes-Tokaji mäestik, selle esimene pool tulenes Prešovi linna ungarikeelsest nimekujust.
Mäestik on oluline turismipiirkond. Seal on ligi 500 matkarada, mägedesse on rajatud keskaegseid kindlusi.
Mägedes kasvavad tammikud ja pöögimetsad.
Geoloogia.
Mäestik on vulkaanilise tekkega. Valdav osa sealsetest kivimitest on miotseeni lõpust pärinevad vulkaanilised kivimid, põhiliselt rüoliit, ent leidub ka andesiiti ja obsidiaani. Sealset obsidiaani hakati kasutama juba paleoliitikumis, ent põhiliselt toodeti seal tööriistu neoliitikumis; tegemist on olulisima obsidiaani leiukohaga Euroopas. Leidub ka datsiiti. Olulisim vulkanismi mälestis on Kopasz-hegy mägi.
Mäestiku moodustavatest kivimitest on levinum veel tuff, pealmised kihid moodustab kohati löss. Sealne pinnas sobib viinamarjakasvatuseks.
Kivertsi

Kivertsi (ukraina Ківерці, poola Kiwerce) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis, Kivertsi rajooni halduskeskus. Kivertsi asub Lutskist umbes 13 km kirdes.
Kivertsi on asutatud 1870. aastal seoses raudteejaama rajamisega, linnaõigused sai 1951. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kivertsi elanikest ukrainlasi 96,49%, venelasi 2,81%, valgevenelasi 0,21% ja poolakaid 0,12%.
Põhja-Lubjakivialpid

Põhja-Lubjakivi Alpid (saksa keeles "Nördliche Kalkalpen") on Ida-Alpide mäestik Kesk-Ida-Alpidest põhjas, paiknedes Austrias ja külgnevatel Baieri maadel Lõuna-Saksamaal. Eristamine viimasest grupist, kus asuvad kõrgemad tipud, põhineb geoloogilise koostise erinevustel.
Geograafia.
Kui vaadata lääne-idateljel, ulatuvad Põhja-Lubjakivi Alpid Reini orust ja Bregenzerwaldist Vorarlbergis Austrias läänes, kulgedes piki Saksamaa Baieri liidumaa ja Austria Tirooli liidumaa vahelist piiri läbi Salzburgi, Ülem-Austria, Steiermargi liidumaa ja Alam-Austria ning lõppevad lõpuks Wienerwaldis Viini linnapiiril idas.
Põhja-Lubjakivi Alpide kõrgeimad tipud on Parseierspitze (3036 m) Lechtali Alpides ja Hoher Dachstein (2996 m). Veel üks oluline tipp selles mäestikus on Zugspitze (2962 m), mis paikneb Saksa-Austria piiril ja mida loetakse Saksamaa kõrgeimaks tipuks.
Alpiklubi klassifikatsioon.
Põhja-Lubjakivi Alpide mäestikud Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsiooni järgi (idast läände):
Võimlemine olümpiamängudel

Võimlemine on osalenud kõigil suveolümpiamängudel alates nüüdisaegse olümpialiikumise sünnist Ateenas 1896. aasta suveolümpiamängudel. 32 aasta jooksul lubati võistlema ainult mehi. Alates 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis, lubati ka naistel võistelda riistvõistlemise võistlustel. Iluvõimlemine lisati olümpiaprogrammi 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses ja trampoliinvõimlemine debüteeris 2000. aasta suveolümpiamängudele Sydneys. Sellest ajast alates pole võimlemise olümpiaprogramm muutunud.
Olümpiamängude kokkuvõte.
 Olümpiamänge ei peetud &lt;br&gt;
Piiskopililla

Piiskopililla (prantsuse keeles "violet d'évêque", inglise keeles "bishop's purple", "Roman purple") on üks lilladest värvitoonidest, ere kuni kergelt summutatud violetne värvitoon, mis rohkem või vähem vastab katoliku piiskoppide ametiriietuses esinevale violetsele värvile. Eri traditsioonides peetakse seda toonidelt veidi erinevaiks, kuid punaka poole kalduvaks violetseks värviks.
Värvinimetus esineb eesti keeles 1930. aastate moesõnavaras.
Ajaloost.
1740. aastal ilmunud Louis-Bertrand Casteli raamatus "L'optique des couleurs: fondée sur les simples observations, &amp; tournée sur-tout à la pratique de la peinture, de la teinture &amp; des autres arts coloristes" esineb värvinimetus esimest korda prantsuse keeles ja tähistab seal punakasvioletset, mida eristatakse selgelt sinakasvioletsest ehk ahhaatlillast.
1878. aastal ilmunud põhjalik käsiraamat liturgilise riietuse kohta märgib, et Rooma [katoliku] vaimulike riietuses ette nähtud lilla on nagu vana purpur, see tähendab kergelt punakas violetne ja et uus moekas aniliinvärv pole õige tooniga, mis on liiga sinine.
Katoliku kirikus tänapäeval piiskoppide riietuses kasutatav värvitoon pole sügava tooniga purpurpunane ega sügavlilla, vaid eredam punakam ja lähedasem lillakaspunasele.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub piiskopililla vasteks sügavlilla, mis sarnaneb ametüstilillale ja pole selgelt punakas, kuid on soojatoonilisem lavendlisinisest või kannikesesinisest.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on värvuste "Bishop" ja "Roman Purple" vasteiks keskmine lilla ("moderate violet") ja värvuste "Bishop's purple" ja "Bishop's violet" vasteiks keskmine punakaslilla või erklilla ("moderate reddish purple", "vivid purple").
Värvinimetus ("püspöklila") on võrdlemisi sage ungari keeles. See jäi nimetamiskatses 32. kohale 351-st ja nimetamiskatses nimetati seda 46 korral ja kümmekonnal korral liitvärvinimetuse osana. "Püspöklila" tähistas keelejuhtidel puhast või tumedamat punakasvioletset (värvikaardid "red-violet-red" ja "red-violet") tooni, kuid nime anti ka muudele toonidele, nagu violetne (värvikaardid "violet-red-violet" ja "violet") ning üksikutel juhtudel sinakasvioletne (värvikaart "violet-blue-violet").
Veebivärv "Violet d'évêque" on summutatud punakaslilla värvitoon.
Ungari president

Ungari Vabariigi President on Ungari riigipea. Amet kannab peamiselt esinduslikku rolli, kuid president esitab parlamendile ka peaministri kandidaadi ja kuulutab välja üldvalimised. 
Praegune presidendi kohusetäitja on László Kövér, kes asus kohuseid täitma pärast 2022. aastal valitud presidendi Katalin Nováki tagasiastumist 26. veebruaril 2024.
Ungari Vabariigi presidendi valimine.
Ungari põhiseaduse artikli 10 järgi valib parlament presidendi viieks aastaks. Presidendi saab ametisse tagasi valida vaid ühe korra. 
Nõudmised kandidaadile.
Kandidaat peab olema vähemalt 35 aastat vana Ungari kodanik. 
Valimisprotsess.
Valimised kuulutab välja parlamendi spiiker. Need korraldatakse 60–30 päeva enne eelmise Vabariigi Presidendi ametiaja lõppemist. Kui tema ametiaeg lõpeb ennetähtaegselt, siis korraldatakse valimised vähemalt 30 päeva jooksul presidendi lahkumisest. 
Kandidaadi ülesseadmiseks on vaja vähemalt ⅕ parlamendi liikmete toetust. Iga parlamendi liige saab esitada ühe kandidaadi. Valimine toimub salajasel hääletusel. Igal liikmel on üks hääl. 
President valitakse, kui esimeses valimisvoorus saab kandidaat vähemalt ⅔ häältest. Kui esimeses voorus ükski kandidaat valitud saamiseks piisavalt hääli ei saa, korraldatakse teine voor. Teises voorus on kandidaatideks kaks esimeses voorus enam hääli saanud kandidaati. Kui esimeses voorus saavad kaks tugevamat kandidaati võrdse tulemuse, siis jätkavad vaid nemad. Kui 2. ja 3. kohal enam hääli saanutel on sama palju hääli, siis kandideerivad kõik kolm. Teises voorus enim hääli saanu valitakse presidendiks. Kui ka teises voorus valiku tegemine ei õnnestu, siis korraldatakse valimised uuesti, st ka kandidaadid valitakse uuesti. Valimised toimuvad maksimaalselt kahe päeva jooksul. 
Vabariigi Presidendi ametikohustused.
Ungari Vabariigi president on Ungari riigikaitse ülemjuhataja. President esindab Ungari Vabariiki, võib käia parlamendi istungitel ning algatada seadusemuudatusi ja rahvahääletusi. President paneb paika parlamendi valimiste kuupäeva, kohalike omavalitsuste ja Euroopa Parlamendi rahvahääletuste kuupäevad. President kinnitab seadused ning võib saata kinnitatavad seadused tagasi parlamenti ülevaatamiseks või konstitutsioonikohtusse, kui on kahtlus, et need lähevad vastuollu põhiseadusega. President esitab peaministri, Euroopa Kohtu, peaprokuröri ja põhiõiguste voliniku ametikohtade kandidaadid parlamendile. 
Volituste lõpetamine.
Vabariigi president on puutumatu. President ei tohi töötada ühelgi teisel tasustatud ametil ega saada palka ühegi teise tegevuse eest, v.a autoriõiguste tasud. Kriminaalmenetluse presidendi vastu saab algatada pärast tema mandaadi lõpetamist. Kui Vabariigi President rikub tahtlikult seadust, siis võivad ⅕ parlamendi liikmed teha ettepaneku tema ametist vabastamiseks. Presidendi vastu tagandamisjuurdluse algatamiseks peavad ⅔ parlamendi liikmetest otsust toetama. Otsuse tegemisest tagandamisjuurdluse lõpuni ei tohi president oma võimu kasutada. Konstitutsioonikohus otsustab, kas Vabariigi Presidendi peaks ametist vabastama. Kui president ei saa töötada, asendab teda parlamendi spiiker.
Tsiviilaeg

Tsiviilaeg on igapäevases elus kasutatav efemeriidiajal põhinev ajaarvestus, milles loetakse ööpäeva alguseks Päikese alumise kulminatsiooni hetk (kesköö).
Sulev Saarup

Sulev Saarup (16. september 1904 Sooaluse – 31. juuli 1976 Rakvere) oli eesti näitleja.
Sulev Saarup õppis Rakvere reaalgümnaasiumis ja 1938. aastal Rakvere Näitlejate Ringi kursustel. Ta töötas 1920. aastatel Rakvere lauavabrikus ning 1930. aastatel kirjutajana sõjaväes ja Rakvere asutustes, oli aastatel 1940–1966 Rakvere Teatri näitleja.
Flüšš

Flüšš on settekivimikihtide jada, mis kulgeb süvavee- ja hägususvoolu ladestustest madalaveeliste savikiltade ja liivakivideni. See ladestub, kui mäeehituse episoodi mandripoolele moodustub kiiresti sügav bassein. Näiteid on leitud Kordiljeeridest, Alpidest, Püreneedest ja Karpaatidest.
Sedimentoloogilised omadused.
Flüšš koosneb korduvatest settetsüklitest, setete ülespoole peenenemisega. Iga tsükli põhjas on mõnikord jämedad konglomeraadid või bretšad, mis arenevad järk-järgult ülespoole liivakiviks ja savikildaks/mudakiviks. Tavaliselt koosneb flüšš kiltade jadast, mis on rütmiliselt segatud õhukeste, kõvade, hallikate liivakividega. Tavaliselt ei sisalda savikilt palju kivistisi, samas kui jämedamates liivakivides on sageli vilgu ja glaukoniidi fraktsioone.
Tektoonika.
Mandrite kokkupõrkel surub subdutseeriv tektooniline plaat selle kohal asuvale plaadile, põhjustades kivimite kurrutust, sageli sinna, kus tekivad kerkemurrangud ja mäeahelik tõuseb. Ülemisel plaadil paindub mägede ja deformeerimata mandri vaheline maa allapoole, moodustades mandri basseini. Kui bassein moodustub aeglaselt, nagu Põhja-Apalatšides, täidab see madalas vees asuvaid setteid. Kui see moodustub kiiresti, nagu Kordiljeeride idaküljel, võib merevesi sisse tormata ja esimesed setteladestused on sügava vee maardlad. Kui mäenõlv on basseini ääres piisavalt järsk, siis satub see materjal kiiresti liikuvatesse settevoogudesse, mida nimetatakse hägususvooludeks, mille tagajärjel tekivad turbidiitsetted. Basseini täitumisel moodustuvad madalas vees olevad liivakivid ja mandriladestused. Enamik tekkivatest kivimitest on vähedeformeerunud, kuid mäeaheliku serva lähedal võivad nad kurrutuda ja kerkida. Pärast basseini täitumist ladestatakse mandrisetted (molass) flüšši peale.
Nimetus ja selle kasutamine.
Nimetuse "flüšš" võttis geoloogilises kirjanduses kasutusele Šveitsi geoloog Bernhard Studer 1827. aastal. Studer kasutas seda mõistet liivakivi ja savikilda tüüpiliste vaheldumiste jaoks Alpides. Nimi tuleb saksakeelsest sõnast "fliessen", mis tähendab "voolama", kuna Studer arvas, et flüšši on ladestanud jõed. Arusaam, et flüšš on tegelikult süvamere sete, mis on tüüpiline konkreetsele laamtektoonika keskkonnale, tuli alles palju hiljem.
Nimetust "flüšš" kasutatakse praegu paljudes Alpi vööndi mäeahelikes. Tuntud flüššilademeid on leitud Püreneede ja Karpaatide aladel ning tektooniliselt sarnastes piirkondades Itaalias, Balkani poolsaarel ja Küprosel. Põhja-Alpides on flüšš ka litostratigraafiline üksus.
Mariam Tsiklauri

Mariam Tsiklauri (მარიამ წიკლაური; sündinud 18. märtsil 1960 Thbilisis) on gruusia kirjanik ja tõlkija.
Ta lõpetas Thbilisi Riikliku Ülikooli 1983. aastal keemikuna. 
Ta on töötanud õpetajana ja mitme kirjastuse toimetajana. 
Ta on Gruusia kultuuriministeeriumi "Elava raamatukogu" projekti kuraator ning Gruusia lastekirjanduse arengufondi Libo üks asutajaid 2006. aastal. 
Mariam Tsiklauri on 32 Gruusia naisluuletaja tekstide kakskeelse antoloogia "ქართველი პოეტი ქალები. Georgian Female Poets" (2016) idee autor ja koostaja.
Ta on tõlkinud gruusia keelde Giórgos Seférise, Odysséas Elýtise, Natalja Trohhimi ja Vladas Braziūnase tekste.
Bregenzer Ach

Bregenzer Ach (ka "Bregenzer Ache") on peamine jõgi Bregenzerwaldis Austria Vorarlbergi liidumaal. See suubub Bodeni järve, millest voolab välja Rein.
Hõljuk

Hõljuk on elastse äärisega (seelikuga) ümbritsetud kere alla tekitataval õhkpadjal püsiv ja propelleri abil liikuv veesõiduk. 
Kirjeldus.
Hõljukid jagunevad: 
Hõljuki eelis on väike süvis ja elastse seeliku puhul ka amfiibsus, sealhulgas veekogu jääl liikumiseks. Miinuseks on kaldal seismise tingimuste vajadus ja ekspluatatsiooni kulukus. Hõljuki kere alla õhkpadja tekitamiseks kasutatakse vastavaid puhureid või kompressoreid. Hõljuk peab kandma sõites ühtlasi plinkivat navigatsioonituld.
Hollmann

Hollmann on eesti päritolu literaadisuguvõsa. Praegu elavad suguvõsaliikmed Saksamaal.
Ajalugu.
Suguvõsaliin saab alguse Sänna mõisast pärit eestlase "Mõisa" Jaan Holmanniga. Tema poeg Leonhard Johann Hollmann (1768−u 1839) oli alguses Kõrgepalu mõisas kõrtsmik, hiljem Äksi köster. Tema järeltulijate hulgast võrsus mitmeid vaimulikke, pedagooge ja arste.
Maisikollane

Maisikollane on üks kollastest värvitoonidest, hele soojatooniline pisut pastelne kollane, mis vastab maisitõlviku värvusele. Vastavalt maisisortide erinevusele võidakse maisikollase all mõista heledamat või tumedamat, kahvatumat või küllastunumat värvust.
Värvinimetust kasutatakse tekstiilide, paberi, kunstitarvete ja tarbeesemete värvuse tähistamiseks. Värv esineb ka 1930. aastate moeartiklites.
Variatsioonid.
Pantone värvitoon 13-0746 "Maize" on soe tumekollane .
RAL Classic värvikaardi toon 1006 "Maisgelb" on kergelt oranži või safrankollase suunas kalduv tumekollane .
Kunstitarvete tootja Cansoni 'Mi-Teintes' seeria pastellpaberi üks toone on "maïs" 'mais' , see on pigem beež, mitte kollane.
Veebivärv "Corn" on pastelne heledam kollane värvitoon ja "Sweet corn" eelmisest tumedam ja soojem . Veebivärv "Cornsilk" on väga kahvatu kollane nagu heledad maisiõled või tõlviku tipus asuvad "maisijuuksed" .
Täitsa Eesti

Täitsa Eesti oli väliseesti huumorileht, mis ilmus aastatel 1944–1946 Stockholmis.
Ajaleht oli kirjutusmasinal trükitud ja paljundusmasinaga paljundatud ning seda jagati tasuta.
Kokku ilmus seitse numbrit: 1944, nr 1, 2; 1945, nr 1, 2, 3, 4/5; 1946, nr 13.
Margarita Kustinskaja

Margarita Kustinskaja on vene päritolu Eesti laulja ja laulukirjutaja, kes laulab vene keeles. 2015. aastal ilmus tema esimene singel "Nezavisima", mis oli üliedukas ja pani aluse tema soolokarjäärile. 
2016. aastal Riias toimunud rahvusvahelisel laulukonkursil Tonna Awards võitis Kustinskaja parima naislaulja auhinna. Samal aastal laulis Kustinskaja duetti Ilona Kaldrega. 2020. aasta seisuga on lauljal ilmunud juba mitu singlit ning ta on andnud menukaid kontserte, sealhulgas esinenud rahvusvahelisel festivalil "Slavjanski Bazar" Vitebskis.
Rüü

Rüü on põhitähenduses kehakate, rõivas, ka eriotstarbeline rõivas, ametirüü. Teises tähenduses kiht, kest, sulestik või miski muu kattev ehk ümbritsev. 
Eesti etnograafias oli rüü endisaegne valgest villasest või linasest riidest suvine pikk ülerõivas.
Eesti alad.
Rüü oli Ida-Euroopas tuntud peamiselt meeste ja naiste töörõivana. Eesti rüüd vastasid lõikelt ja tegumoelt sama piirkonna pikk-kuuele. Viimati kanti rüüd 19. sajandi II poolel Lõuna-Eestis, eriti Mulgimaal. Saartel rüüd ei kantud. Rüü pandi selga teiste riiete kaitseks, sellega käidi ka karjas. Valmistatud olid rüüd enamasti kimpvoltide või ümberringi voltidega.
Setumaa.
Lisaks nimetati rüüks setu naiste valget villasest riidest pikka pidulikku pealisrõivast, väljanägemiselt vene sarafani tüüpi. See oli vööst kurguni nööbitava rinnalõhikuga ning pikkade väga kitsaste liigvarrukatega, mis asusid seljal vöö vahel. Käed pisteti välja avadest, mis paiknesid õlgade kohal. Rüü ääred ja allserv olid kanditud punase paelaga. Vööle seoti kirivöö. Sellist valget rüüd kanti 19. sajandi keskpaigani, hiljem levis setude hulgas venelaste mõjul tumesinine või must varrukateta villane pealisrõivas ehk sukman, samuti argipäevane sinine puuvillasest riidest kitasnik. Neid kanti veel 1920. aastail, valge rüü püsis nende kõrval tavapärase pruudirõivana.
Riikliku julgeoleku peakomissar

Riikliku julgeoleku peakomissar (vene keeles Генеральный комиссар государственной безопасности) oli NKVD ja NKGB kõrgeim auaste aastail 1935–1945. Vastav sõjaväeline auaste oli Nõukogude Liidu marssal. Madalam riikliku julgeoleku auaste oli riikliku julgeoleku 1. järgu komissar.
Auaste anti kolmele järjestikusele Nõukogude Liidu siseasjade rahvakomissarile, kes üksteist välja vahetasid ja seejärel hukati. Ühtegi neist pole hiljem postuumselt rehabiliteeritud.
Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia

Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia oli kirjanduspreemia, mida aastatel 2004–2007 andsid välja Eesti Raudtee ja ajaleht Sirp aasta elusaima originaalkirjandusteose eest.
Riikliku julgeoleku 1. järgu komissar

Riikliku julgeoleku 1. järgu komissar (vene keeles "комиссар государственной безопасности 1-го ранга") oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku julgeoleku auaste, mis oli riikliku julgeoleku peakomissarist madalam ja riikliku julgeoleku 2. järgu komissarist kõrgem. 1945. aastal nimetati auaste ümber armeekindraliks.
Kokku anti see auaste üheksale isikule, kes kõik lasti maha. Neist seitse hukati aastatel 1937−1940, kaks pärast Jossif Stalini surma.
Rääts (korv)

Rääts on vitstest, juurtest või peergudest punutud madal hõre korv. 
Räätsasid kasutati Pärnu lahe ümbruses, Muhus ja Hiiumaal kala kandmiseks ning roogitud kalade vees loputamiseks. Räätsil oli ovaalne või ümmargune põhi ning kaks käepidet.
Osvald Michelson

Osvald Michelson (17. juuli 1908, Peterburi kubermang, Venemaa Keisririik – 1971, Tallinn, Eesti) Eesti NSV riigitegelane.
Osvald Michelson oli 1937. aasta augustist 1940. aasta septembrini Leningradi oblasti Volossovo rajooni Veresti mittetäieliku keskkooli ja täiskasvanute keskkooli direktor, 1941. aasta juunist 1946. aasta oktoobrini sõjaväelane Punaarmees, sh oli major Osvald Michelson 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 300. laskurpolgu I pataljoni komandör.
1946. aasta oktoobrist 1948. aasta augustini Läänemaa TSN (Töörahva Saadikute Nõukogu) täitevkomitee esimees, 1951. aasta augustist 1957. aasta jaanuarini teenistuja erinevatel juhtivatel ametikohtadel (Eesti NSV Ministrite Nõukogus, Pärnu oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee asetäitja, ühes Eesti NSV ministeeriumis ja Väike-Maarjas), aastatel 1957–1971 restorani "Tallinn-Balti" direktor.
Rahvuselt oli eestlane.
Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige alates 1944. aasta jaanuarist.
Pere.
Oli abielus. Tema naine oli Klavdia Michelson, kellega oli tal kaks poega: Arkadi Michelson (sündinud 11.08.1945), kes oli Tallinna Meditsiinikooli direktor aastatel 1982–1995, ja Rihard Mihelson.
Miilitsadirektor

Miilitsadirektor (vene keeles "Директор милиции") oli Nõukogude Liidu miilitsa auaste aastail 1936–1943.
Sellele auastmele vastasid 2. järgu riikliku julgeoleku komissar, 2. järgu armeekomandör ja 2. järgu laevastikuflagman. Sellest kõrgem miilitsa auaste oli miilitsa peadirektor, mida ei antud kellelegi, ja madalam miilitsainspektor. 
11. juulil 1936 anti miilitsadirektori auaste neljale isikule, kes kõik hukati järgmise kolme aasta jooksul:
Volodõmõr Gorbulin

Volodõmõr Horbulin (ukraina keeles "Володимир Павлович Горбулін"; sündinud 17. jaanuaril 1939 Zaporižžjas) on Ukraina akadeemik ja riigiametnik. 
Elukäik.
Ta oli esimene Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär.
Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia

Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia on kirjandusauhind, millega tunnustatakse julge, kujundliku ja elus olulisi probleeme tõstatava loomingu autoreid. Auhinda antakse välja luuletaja ja proosakirjaniku Elise Rosalie Auna auks.
Auhinna asutasid 2015. aastal Võtikvere raamatuküla eestvedaja, kirjanik Imbi Paju ja kunstnik Lilli-Krõõt Repnau. Auhind antakse kirjandusuurijale, kes on tõstnud ajaloost esile unustusse vajunud naiskirjanikud ja on olnud märkimisväärne Eesti mälu mõtestaja, või looduslüürikat viljelevale kirjanikule või luuletajale. Auhind antakse üle Võtikvere raamatuküla raamatupäeval iga aasta augustis. Auhinnaga kaasneb kunstnik Lilli-Krõõt Repnau kujundatud aukiri ja graafiline leht.
Oru raamatukogu (Harju maakond)

Oru raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Kose vallas Oru asulas. Oru raamatukogu on Kose raamatukogu haruraamatukogu.
Ajalugu.
1919. aastal asutati Gustav Sagrisa eestvedamisel Tuhala Noorteühing "Laine", mis avas ka avaliku raamatukogu. 1925. aastal avas Tuhala vallavolikogu vallas veel teisegi avaliku raamatukogu, mille asukohaks sai Oru mõisa peahoone, kus tegutsesid juba Tuhala vallavalitsus ja kool. Kui 1930. aastal noorteühing tegevuse lõpetas, siis anti sellele kuulunud raamatud üle Tuhala Vallaraamatukogule.
Aastail 1950–1959 allus Tuhala raamatukogu Kose Rajooni Raamatukogule ja 1971–1975 Harju Rajooni Keskraamatukogule.
1987. aastal kolis raamatukogu kortermajja Männimäel.
Kose valla moodustamise järel 1991. aastal allus raamatukogu taas Kose raamatukogule.
1993. aastal koliti Oru põhikooli ruumidesse ja 1994. aastal Oru mõisa.
Alates 1995. aastast kannab Tuhala raamatukogu Oru raamatukogu nime.
Raamatukoguprogramm URRAM on kasutusel alates 2003. aastast.
Kose vallavolikogu otsusega ühendati 2005. aastal külaraamatukogu ja põhikooli raamatukogu ning asutus sai ruumid värskelt avatud Oru külakeskusse.
2013. aastal liideti Oru raamatukogu ja teised Kose valla raamatukogud Kose raamatukogu haruraamatukogudeks.
Metsküla raamatukogu (Lääneranna)

Metsküla raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Metsküla külas.
Raamatukoguhoidja on Tiina Ulm.
Alates 1. septembrist 2018 on raamatukogu koos teiste Lääneranna vallas asuvate raamatukogudega Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogu.
Kohila Noortevolikogu

Kohila valla Noortevolikogu on Kohila vallavolikogu juures tegutsev noorteorganisatsioon, mis annab nõu noori puudutavatel teemadel.
Kohila Noortevolikogu asutati 2018
Kohila Noortevolikogu esimene koosseis valiti mais 2019.
Varasemad koosseisud.
Mai 2019 - märts 2020
Märts 2020 -
Välislingid.
Facebook
Põrkeionisatsioon

Põrkeionisatsioon on aatomite või molekulide ionisatsioon, mida põhjustab nende põrkumine kiiresti liikuvate osakestega. Niisugusteks osaketeks võivad olla elektronid, ioonid, aatomid või molekulid.
Et tekiks põrkeionisatsioon, peab elektroni kineetiline energia olema vähemalt niisama suur, kui on aatomi ionisatsioonienergia, neutraalse aatomi või positiivse iooni kineetilineenergia age peab olema ionisatsioonienergiast märksa suurem. Põrkeionisatsiooni tekitav elektron või ioon saab kiirenduse enamasti välise elektrivälja või kõrge temperatuuri mõjul.
Pooljuhtides kutsub põrkeionisatsioon esile elektron-auk-paaride tekkimise, teatud tingimustel ka laengukandjate laviinitaolise paljunemise (vt laviinläbilöök).
Jalmar

Jalmar on eesti mehenimi. See on mugandus nimest Hjalmar.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Jalmar 93 mehel. Jalmar on Eestis levikult 674. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Jalmar vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,56, ning Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,28. Jalmar oli keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 38).
Aleksandr Morozevitš

Aleksandr Sergejevitš Morozevitš (vene keeles Александр Сергеевич Морозевич; sündinud 18. juulil 1977 Moskvas) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1994). 
Morozevitš sai suurmeistriks 17-aastaselt 1994. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta on võitnud kolmel korral Bieli suurmeistrite turniiri (2003, 2004, 2006). 2003. aastal võitis ta Tallinnas rahvusvahelise kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest", edestades Aleksei Drejevit ja Jevgen Mirošnõtšenkot.
Morozevitš on tulnud kahel korral Venemaa malemeistriks (1998, 2007). 2003. aastal jagas ta esikohta koos Pjotr Svidleriga, kuid kaotas talle "tie-break"'is. 2004. aastal jagas meistrivõistlustel 4.–7. kohta, 2005. aastal 2.–3. kohta, 2008. aastal 4.–6. kohta, 2011. aastal tuli teisele kohale ja 2014. aastal jagas 6.–7. kohta.
Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused.
Detsembris 1997 mängis Morozevitš Groningenis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis, kus võitis avaringis Vassili Smõslovi, kuid kaotas teises ringis Lembit Ollile tulemusega 1½:½. 2000. aastal New Delhis FIDE MM-turniiril kaotas kaheksandikfinaalis Prantsusmaad esindanud Vladislav Tkachievile.
Aprillis 2002 kvalifitseerus Morozevitš tänu kõrgele reitingule (üle 2700) Dortmundis peetud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide turniirile, kus ta aga alagrupist edasi poolfinaali ei pääsenud.
2004. aastal mängis ta Moskvas FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis, kus kaotas kaheksandikfinaalis valitsevale FIDE maailmameistrile Ruslan Ponomarjovile tulemusega 1½:2½.
Tänu kõrgele reitingule pääses Morozevitš 2005. aastal Potrero de los Funesis toimunud kaheksa osavõtjaga FIDE MM-turniirile, kus jäi neljandaks. Esinelikusse jõudmine tagas talle edasipääsukoha 2007. aastal Méxicos peetud kaheksa osavõtjaga MM-turniirile, kus ta jäi kuuendaks. 
Maailma karikal 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas Morozevitš kolmandas ringis Aleksandr Grištšukile ja 2013. aastal Tromsøs kaheksandikfinaalis Jevgeni Tomaševskile.
Võistkondlik esinemine.
Morozevitš on võitnud Venemaa võistkonna koosseisus maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), ühe hõbemedali (2004) ja Venemaa teise võistkonna koosseisus ühe pronksmedali (1994). Viimati osales Morozevitš maleolümpial 2008. aastal, kui Venemaa sai viienda koha.
Ta on tulnud võistkonna koosseisus kahel korral maailmameistriks (2005, 2009) ja Euroopa meistriks (2003, 2007).
Isiklikku.
Tema esiisa oli Tomski "gorodskoi golova" Pjotr Mihhailov (1832–1906).
Vändra raamatukogu

Põhja-Pärnumaa Raamatukogu Vändras(varem Vändra raamatukogu) on raamatukogu Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vändra alevis. 
Raamatukogu alustas tegevust 1. märtsil 2019, kui Vändra raamatukoguga ühendati Vihtra, Võidula, Suurejõe, Pärnjõe, Kaisma, Libatse, Tootsi, Pärnu-Jaagupi ja Vahenurme raamatukogud.
= Välislingid =
Põhja-Pärnumaa raamatukogu Vändras
Étienne Bacrot

Étienne Bacrot (sündinud 22. jaanuaril 1983 Lille'is) on prantsuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1997). 
Bacrot on tulnud kahel korral noorte maailmameistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995) ning Euroopa noortemeistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995). 1997. aastal sai ta 14-aastaselt suurmeistriks. 
Ta on seitsmekordne Prantsusmaa malemeister (1999–2003, 2008, 2017).
2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis jõudis Bacrot kolmandasse ringi, kus kaotas Teymur Rəcəbovile. 2005. aastal mängis Bacrot Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniiril, kus 10 paremat kvalifitseerusid Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile. Poolfinaalis kaotas Bacrot Levon Aronjanile, kuid kolmanda koha mängus võitis Aleksandr Grištšukki. Pretendentide turniiril Elistas kaotas Bacrot esimeses ringis Gata Kamskyle tulemusega ½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja.
Võistkondlik esinemine.
Bacrot on mänginud Prantsusmaa võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1996, 1998, 2002, 2006, 2008, 2014, 2018). Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga kaks kuldmedalit (2001, 2013) ja ühe hõbemedali (2005).
Michael Adams

Michael Adams (sündinud 17. novembril 1971 Truros) on inglise maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1989). 
Adams sai FIDE-lt 1987. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 1989. aastal tuli ta 17-aastaselt Briti malemeistriks. Samal aastal sai suurmeistriks. Briti meistrivõistlustel on ta võitnud seitse kuldmedalit (1989, 1997, 2010, 2011, 2016, 2018, 2019). 1991. aastal jagas ta koos Jaan Ehlvestiga esikohta rahvusvahelisel turniiril Terrassas.
Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused.
Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jagas Adams 2.–9. kohta ja kvalifitseerus 1994. aastal Wijk_aan_Zee alanud 13 osavõtjaga pretendentide matšidele (kaotas seal Barys Hielfandile tulemusega 3:5 ja veerandfinaali ei pääsenud). Detsembris 1993 võitis ta Groningenis peetud PCA maailmameistrivõistluste valikturniiri ja kvalifitseerus 1994. aastal alanud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide matšidele, kus kaotas poolfinaalis Viswanathan Anandile tulemusega 1½:5½.
Jaanuaris 1998. aastal Lausanne'is FIDE MM-turniiril kaotas Adams finaalis Viswanathan Anandile tulemusega 4:5. 1999. aastal Las Vegases võitis veerandfinaalis tulevase maailmameistri Vladimir Kramniku tulemusega 4:2, kuid kaotas poolfinaalis Vladimir Hakobjanile. Detsembris 2000 New Delhis võitis Adams veerandfinaalis tulevase FIDE maailmameistri Veselin Topalovi tulemusega 1½:½, kuid kaotas poolfinaalis Anandile 1½:2½.
Aprillis 2002 kvalifitseerus Adams tänu kõrgele reitingule (üle 2700) Dortmundis peetud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide turniirile, kus ta alagrupist edasi poolfinaali edasi ei pääsenud.
2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis võitis Adams kaheksandikfinaalis Hikaru Nakamurat, veerandfinaalis Vladimir Hakobjani, ja poolfinaalis Teymur Rəcəbovit. Finaalis kaotas Adams Rustam Qosimjonovile tulemusega 3½: 4½, kuid finaali jõudmine tagas talle edasipääsu aasta hiljem Potrero de los Funesis toimunud kaheksa osavõtjaga FIDE MM-turniirile (jäi seal seitsmendaks). Osavõtt MM-turniirist andis omakorda Adamsile edasipääsukoha Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile, kus aga kaotas esimeses ringis Hispaaniat esindanud Alexéi Shírovile ja veerandfinaali ei pääsenud. Detsembris 2007 mängis Hantõ-Mansiiskis maailma karikal, kus kaotas kaheksandikfinaalis tulevasele maailmameistrile 17-aastasele Magnus Carlsenile tulemusega ½:1½.
Võistkondlik esinemine.
Adams on mänginud Inglismaa võistkonna koosseisus 15 maleolümpial (1990–2018). 1990. aastal võitis Inglismaa pronksmedali, 1994. aastal ja 1996. aastal tuli neljandaks ning 2018. aastal viiendaks.
Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga ühe kuldmedali (1997) ja kaks pronksmedalit (1992, 2019) ning võistkondlikel maailmameistrivõistlustel hõbe- (2019) ja pronksmedali (1989).
Vladimir Malahhov

Vladimir Nailjevitš Malahhov (vene keeles Владимир Наильевич Малахов; sündinud 27. novembril 1980 Ivanovos) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1998). 
Malahhov tuli 1993. aastal Bratislavas noorte maailmameistriks U14-vanuseastmes. 1995. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 1998. aastal.
Venemaa meistrivõistlustel jagas Malahhov 2001. aastal 4.–20. ja 2003. aastal 3.–10. kohta. Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbemedalit (2003, 2009) ja ühe pronksmedali (2012). 
2008. aastal võitis Malahhov Tallinnas rahvusvahelise kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest", edestades seejuures Aleksei Drejevit ja Nigel Shorti.
Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused.
2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis kaotas Malahhov teises ringis Leinier Domínguezele tulemusega 3:4. 2005. aastal maailma karikaturniiril Hantõ-Mansiiskis sai ta 11. koha ja edasipääsukoha mais 2007 Elistas alanud 16 osavõtjaga pretendentide turniirile. Elistas kaotas ta esimeses ringis Aleksandr Grištšukile tulemusega 1½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja. Detsembris 2007 maailma karikal Hantõ-Mansiiskis kaotas ta kolmandas ringis Vladimir Hakobjanile. 2009. aastal maailma karikal Hantõ-Mansiiskis võitis kaheksandikfinaalis Wesley So, ja veerandfinaalis Pjotr Svidleri, kuid kaotas poolfinaalis FIDE eksmaailmameistrile Ruslan Ponomarjovile (tulemusega 2:4). 2013. aastal maailma karikal Tromsøs kaotas ta kolmandas ringis Fabiano Caruanale (tulemusega 1:3).
Võistkondlik esinemine.
Malahhov on tulnud Venemaa võistkonna koosseisus maailmameistriks (2009) ja võitnud maleolümpial hõbemedali (2010).
2005. aasta maailma karikaturniir males

2005. aasta maailma karikaturniir males (inglise keeles " Chess World Cup 2005") oli 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis (Venemaal) peetud nokautsüsteemis maleturniir, MM-võistluste pretendentide turniiri kvalifikatsioonivõistlus. 
Võistluskorralduselt oli 2005. aasta maailma karikavõistlused sarnased aastatel 1998–2004 korraldatud FIDE MM-turniiridega nokautsüsteemis (sama osavõtjate arv, sama reglement). Ainult selle vahega, et enne selgus sellisel turniiril uus maailmameister, 2005. aastast peetavatel maailma karikaturniiridel võis aga võidelda vaid edasipääsukoha pärast MM-i pretendentide turniirile. 
2005. aasta maailma karikaturniir toimus 27. novembrist kuni 17. detsembrini 2005 Handi-Mansimaa keskuses Hantõ-Mansiiskis. Osavõtjaid oli 128. 10 paremat kvalifitseerusid 2007. aastal Elistas toimunud pretendentide turniirile.
Karikaturniiri finaalis võitis Armeeniat esindav 37-aastane suurmeister Levon Aronjan Ukraina maletaja 2002. aasta FIDE maailmameistri Ruslan Ponomarjovi. Kolmanda koha mängus oli prantslane Étienne Bacrot parem venelasest Aleksandr Grištšukist.
Reglement.
Igas minimatšis mängiti kaks tavapartiid ajakontrolliga 90 minutit 40 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Kui nende põhjal kumbki osaleja paremust ei saavutanud, mängiti lisapartiid (kiir- ja välkpartiid). 
Osavõtjate kvalifitseerumine.
Maailma karikaturniirile kvalifitseerusid:
Turniiri lõpptulemus.
Nokautsüsteemis karikaturniiril mängisid esimeses ringis 128 osavõtjat, teises 64, kolmandas 32 ja neljandas ringis (kaheksandikfinaalis) 16 osavõtjat. Allpool on esitatud viimased kolm ringi (5., 6. ja 7. ring).
Gregor

Gregor on mehenimi.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Gregor 897 mehel. Gregor on Eestis populaarsuselt 184. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Gregor vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 30,91 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 11,63. Gregor oli keskmiselt 9 aasta vanune (mediaanvanus oli 9).