Panoraamivabadus

Panoraamivabadus (saksa keeles "Panoramafreiheit"; inglise keeles "panorama freedom", "freedom of panorama", lühend "FOP") on säte mõnede riikide, sh Saksamaa autoriõiguses, mis lubab pildistada või luua teisi pilte (näiteks joonistusi või fotosid) alaliselt avalikus kohas asetsevatest ehitistest, skulptuuridest või muudest kunstiteostest, rikkumata sellega mis tahes autoriõiguse seadusi, mis võivad antud tööde suhtes kehtida. Panoraamivabadus lubab selliseid pilte ka avaldada.
Panoraamivabadus piirab autoriõiguse omaniku õigust rakendada autoriõiguse rikkumise eest meetmeid pildistaja või mistahes teise isiku vastu, kes tehtud pilti levitab. See on erand tavareeglist, mille järgi autoriõiguse omanikul on ainuõigus anda luba tuletatud tööde loomiseks ja levitamiseks ning küsida selle loa eest tasu (üldjuhul enda määratud ulatuses).
Enne internetiajastut ja mobiiltelefonide levikut ei olnud panoraamivabadus tavakasutajate jaoks eriti oluline küsimus, kuna eraisikute tehtud piltide levik ei olnud kuigi suur. Tänapäeval on fototehnika lihtsustumise ja odavnemise ning suhtlusvõrkude leviku tõttu seevastu tavaline, et tavatarbijad teevad avalikes kohtades massiliselt fotosid ning levitavad neid internetis, kasutades sotsiaalvõrgustikke ja kommertsrakendusi nagu Facebook, Instagram, Flickr, Vkontakte jts või blogid, mida enamasti majutavad äriettevõtted. Seejuures pööratakse aga vähe tähelepanu kasutustingimustele. Kui suhtlusvõrk reserveerib endale õiguse kasutada kogu üleslaaditud pildimaterjali oma reklaamides, tekitab see olukorra, kus ühelt poolt võivad erafirmad fotosid avalikus kohas paiknevates kunstiteostest kasutada ärilisel otstarbel, teisalt aga vastutavad nende avalikustamise eest üleslaadijad.
Juriidilised üksikasjad.
Panoraamivabaduse rakendamisel konkreetse riigi seadustes on arvukalt nüansse: see võib hõlmata või mitte hõlmata avalikke siseruume (mis võivad olla määratletud erinevalt, näiteks kuuluvad Hollandis nende hulka raudteejaamad, kuid mitte muuseumid), kahemõõtmelisi kunstiteoseid (seinamaalid, grafiti), alaliselt paigaldatud, kuid ajutisi (lühikese elueaga) kunstiteoseid (nt jääskulptuurid), kaarte, skeeme jms tarbekunsti jne. Saksamaal kehtib panoraamivabadus ainult fotodele, mis on pildistatud avalikust kohast, seega ei lange selle alla näiteks eramaja rõdult tehtud foto avalikust hoonest. Selliste üksikasjade tõttu tasub enne panoraamivabadusele toetumist tutvuda kohalike seadustega.
Panoraamivabaduse kontekstis on olulised mitu juriidilist küsimust. Esiteks eeldab see selget arusaama, mis on ja mis ei ole vastavalt konkreetse seaduse sõnastusele "avalik koht", "avalik ruum" või "üldsusele avatud koht" (nagu Eesti autoriõiguse seaduses). Eestis ei ole see mõiste autoriõiguse kontekstis seni üheseltmõistetavalt sisustatud. Enamikus riikides kehtib panoraamivabadus vaid tänavaruumis, mitte siseruumides. Samas on riike, kus panoraamivabadus laieneb ka teatud siseruumidele, näiteks hõlmab see Suurbritannias ja Iirimaal ka muuseume, Hollandis aga mitte, kuid kehtib see-eest raudteejaamades.
Teiseks on eri riikides panoraamivabaduse žanriline ulatus erinevalt reguleeritud. Mõnedes riikides (näiteks Soomes ja Venemaal) kehtib see üksnes ehitiste kohta. Enamikus riikides ei puuduta panoraamivabadus muid kunstiharusid peale kujutava kunsti (nt heliskulptuuride muusikalist osa, skulptuuridele kirjutatud luuletusi vms). Erinevalt on tõmmatud piir ka kaartide jm tarbegraafika asjus.
Saksamaal, mida sageli panoraamivabaduse asjus näiteks tuuakse, on panoraamivabadus seadusega antud vaid teoste puhul, mida on kujutatud avalikust kohast. Seega ei ole lubatud näiteks pildistada vastasmaja erakorteri rõdult. Panoraamivabadus ei kehti Saksamaal ka fotode puhul, mis on tehtud abivahenditega nagu redelid, helikopterid või droonid; teleobjektiivi lubatavus on vaieldav. Teistes riikides on panoraamivabaduse rakendusala määratud tavaliselt siiski teoste asukoha või asukoha ja nähtavuse, mitte üksnes pildistamiskoha järgi.
Enamasti on panoraamivabadus kehtestatud vaid alaliselt avalikus kohas paiknevatele teostele, seega ei kehti see näiteks tänaval ühest hoonest teise transporditava maali jaoks, kuid puudutab jääskulptuure või grafitit, mis on loomult ajutised, kuid asuvad avalikus kohas kogu oma eluaja.
Panoraamivabadus ei vabasta teose reprodutseerijat üldjuhul kohustusest kajastada originaalteose autori nime, kui seadus seda nõuab. Mitmes riigis on see nõutav siiski vaid juhul, kui nimi on algteosel selgelt loetav (ehitistele tavaliselt arhitekti nime kirjutatud pole).
Panoraamivabadust puudutavates seadustes on tavapärane ka "de minimis"-põhimõttele tuginev erand, mis lubab kasutada kunstiteose kujutist vabalt, kui see ei moodusta pildil põhimotiivi, olles piisavalt väike ja tähtsusetu. Seda kasutatakse näiteks seoses linnapanoraamidega, kus iga üksik maja võib olla autoriõigusega kaitstud, ent moodustab üldpildist vähetähtsa osa ning selle kujutise levitamine sellisel viisil tõenäoliselt ei kahjusta hoone arhitekti huve.
Eestis.
Eestis panoraamivabadust sellisel kujul ei ole; autoriõiguse seaduse §201 järgi on Eestis õigus luua ja levitada pilte "üldsusele külastamiseks avatud kohtades alaliselt asuvatest" ehitistest jt kunstiteostest vaid mitteärilistel eesmärkidel. Siin tuleb aga pidada silmas, et ärilise ja mitteärilise kasutuse piir ei ole selgelt defineeritud. Nii näiteks ei ole mittetulundussektori tegevus automaatselt mitteäriline, samuti võib haridus- või teadustegevus olla ühtlasi äriline (nt tasulised erakõrgkoolid või teadus- ja arendustegevus eraettevõtetes).
2017. aastal tegi Wikimedia Eesti ettepaneku autoriõiguse seaduse muutmiseks, kehtestades Eestis ka ärilise panoraamivabaduse, kuid ettepanek ei leidnud Riigikogu kultuurikomisjonis toetust.
Seadused mujal maailmas.
Paljude riikide seadustes on sarnaseid sätteid, mis piiravad autoriõiguse ulatust, lubades selgelt avalikustada fotosid avalike kohtade vaadetega või avalikes kohtades tehtud fotosid. Samas erinevad selle printsiibi tõlgendused eri riikides (sh Eestis) suuresti.
Euroopa.
Euroopa Liidus annab direktiiv 2001/29/EC liikmesriikidele võimaluse kehtestada oma autoriõiguses sarnane klausel, kuid ei nõua seda.
"Panoramafreiheit" on määratletud Saksa "Urheberrechtsgesetz"'i artiklis 59, Šveitsi "Urheberrechtsgesetz"'i artiklis 27, Suurbritannia Copyright, Designs and Patents Act 1988 lõigus 62 ning eksisteerib veel mitmes riigis, näiteks Soomes (kus see katab ka avalikke siseruume, kuid mitte muid kunstiteoseid peale arhitektuuri), Poolas ja Suurbritannias.
Teisalt on Euroopas riike nagu Itaalia, kus puudub endiselt igasugune panoraamivabadus. Vaatamata paljudele ametlikele protestidele ja üleriiklikule algatusele, mida juhivad jurist Guido Scorza ja ajakirjanik Luca Spinelli (kes tõi teema avalikkuse ette), on avalike kohtade fotograafiliste kujutiste avaldamine Itaalias endiselt keelatud, kooskõlas Itaalia vanade autorikaitseseadustega.
Mõnes riigis, nagu näiteks Prantsusmaal, puudub üldse luba pildistada avalikke kohti ning autoriõigusega kaitstud tööde kujutised on lubatud vaid "juhusliku hõlmatuse" klauslite alusel. Tuntud näide on Brüsselis asuv Atomiumi hoone – silmapaistev arhitektuurimälestis, mis aga oli pikka aega fotodel sageli kaetud (sh Wikimedia Commonsi andmebaasis). Samamoodi oli arhitekti loata keelatud levitada pilte Euroopa Parlamendi hoonetest, mistõttu oli nende kasutamine näiteks Euroopa Parlamendi liikmete kodulehtedel õiguslikult vaieldav. Belgias kehtestati panoraamivabadus 2016. aastal, samal aastal võeti panoraamivabadus vastu ka Albaanias. Eiffeli torn Pariisis on piisavalt vana, et olla autoriõiguse kaitse alt väljas, seega võib vabalt kasutada sellest päeval tehtud fotosid. Küll aga kaitseb autoriõigus Eiffeli torni öösel valgustavat valguslahendust, mistõttu öisel ajal tornist tehtud pildid ei ole vabakasutuses. Selleteemalises Twitteri-vestluses 2014. aasta suvel tunnistas vajadust autoriõiguse reformi järele ka Euroopa Liidu tollane digivolinik Neelie Kroes. Harmoneeritud panoraamivabaduse toetuseks võttis 2015. aasta juunis Euroopa Digifoorumil sõna Euroopa Komisjoni digitaalse ühisturu asepresident Andrus Ansip, kelle hinnangul on kõigis 28 liikmesriigis erilaadsed käsitused avalike hoonete fotode õigustest, mis on "vaevalt küll aus keskkond loominguliseks konkurentsiks ühtsel siseturul." Ansipi sõnul "tuleks reeglid kogu Euroopas ühtlustada, nii et igaüks teaks oma olukorda."
2016. aastal võeti Prantsusmaa parlamendis vastu seadusemuudatus, mis kehtestas panoraamivabaduse ülimalt piiratud variandis, lubades seda üksnes füüsilistele isikutele ning välistades "otsese või kaudse" ärilise kasutuse.
Endistest Nõukogude Liidu aladel asuvatest riikidest on 2024. aasta alguseks kehtestatud panoraamivabadus vaid Moldovas (2010; ainult ehitistele ja alaliselt avalikus kohas asuvatele skulptuuridele, kuid mitte kahemõõtmelistele kunstiteostele), Armeenias (2013; sh kahemõõtmelised kunstiteosed, rakenduskunst, kaardid, plaanid, skeemid jms) ja Venemaal (2014; ainult arhitektuurile); neist Armeenias ja Venemaal tänu Wikimedia liikumise kohalike aktivistide selgitustööle. Ukrainas esitati sõjaeelseil aastail parlamendis korduvalt eelnõusid panoraamivabaduse toetuseks, kuid Venemaa laiaulatuslikust sissetungist alates pole need teemad enam käsitlemist leidnud ning panoraamivabadust ei kehtestanud ka 2023. aastast kehtiv uus autoriõiguse seadus.
Panoraamivabadus Julia Reda raportis Euroopa Parlamendile.
2015. aastal koostas Euroopa Parlamendi ainus Piraadiparteid esindav liige Julia Reda raporti, millesse koondas soovitused autoriõiguse uuendamiseks ja ühtlustamiseks Euroopa Liidu riikides, nimetades muuhulgas ka vajadust kehtestada kogu ELis ühtne panoraamivabadus. Parlamendi õiguskomisjonis hääletati sellesse Jean-Marie Cavada ettepanekul muudatus, mis muutis soovituse vastupidiseks, välistades ärilise kasutuses panoraamivabaduse täielikult ning soovitamata ka mitteärilist. Raporti algne autor Reda oli muudatusele vastu. Reda raporti hääletusele õiguskomisjonis 9. juulil 2015 järgnes arutelu Euroopa Parlamendis.