tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Põldkännak

Põldkännak ("Valerianella locusta") on palderjaniliste sugukonda kännaku perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.
Eestis kasvab ta peamiselt Lääne-Eesti randadel. 
Põldkännak kasvab metsikuna mitmel pool Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Teda kultiveeritakse, aga ta kasvab ka umbrohuna. Põhja-Ameerikas on seda samuti hakatud kasvatama, kuid lisaks on ta metsistunud ja naturaliseerunud nii ida- kui läänerannikul.
Põldkännak kasvab 5–15 cm kõrguseks. Lehed moodustavad kodariku, on mõlajad ja kuni 15 cm pikad. Taim õitseb maist juulini. Õied on valged kuni kahvatuvioletsed, lehterja kujuga, väga väikesed.
Põldkännak on külmakindel. Ta kannatab välja talvi, millel temperatuur langeb vahemikku –25...–29 °C. Pehmes kliimas võib ta kasvada aasta ringi ja talvelgi roheline olla.
Põldkännakut kasvatatakse sageli salatitaimena. Salatina kasutatavad lehed sisaldavad palju vitamiine ning meenutavad maitselt pähklit.
Põldkännakusalat oli euroopa talupoegade toit seni, kuni Louis XIV kuninglik aednik de la Quintine tutvustas seda ka aadlile.
Põldkännak sisaldab palju toitaineid. C-vitamiini on selles 3 korda rohkem kui salatis. Seal on ka B6-, B9- ja E-vitamiini ning rasvhappeid. Tema lehti kasutatakse ka toidu kaunistamiseks.
Jean François Laterrade

Jean François Laterrade (23. jaanuar 1784 – 30. oktoober 1858) oli prantsuse botaanik.
Ta oli muu hulgas Bordeaux' botaanikaaia direktor.
Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Laterr..
Karvane naistepuna

Karvane naistepuna ("Hypericum hirsutum") on naistepunaliste sugukonda naistepuna perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Morfoloogia.
Tema lehed paknevad püstisel varrel vastamisi ja on kuni 1,5 mm pikkuse leherootsuga. Lehed on kuni 5 cm pikad ja mõlemalt küljelt karvased. Ülemiste lehtede kaenaldes tekivad pungad.
Õisikuks on pööris. Õis on mõlemasooline, 5 kroonlehega ja radiaalsümmeetriline. Kroonlehed, emakas ja tolmukad on kollased. Emaka asend on ülemine, see tähendab, et ta paikneb tupplehtedest kõrgemal. Tupplehed on lühikesed, 3–4 mm pikad, varre poolt kokku kasvanud ja süstjad. Nende servas on selgelt nähtavad mustade näärmete rivid. Tolmukaid on 24–30 ja pikimad neist on 7–10 mm pikad. 
Vili on kupar. Kupar on munajas, piklik või kooniline, 4–7 mm pikk ja 3–5 mm lai. Seemned on pruunid ja umbes 1 mm pikkused.
Levila.
Karvane naistepuna on Euroopas väljaspool Vahemere maid, samuti Lääne-Aasias madalatel ja keskmistel kõrgustel laialt levinud. Väljaspool Euroopat on teda leitud Alžeerias, Kasahstanis, Kirgiisias, Angara jõe ääres, Sajaanides ja Xinjiangis.
Karvane naistepuna on Eestis harv, kasvab peamiselt läänerannikul ja Lääne-Eesti saartel, kus ta eelistab lubjarikast pinnast. 
Kasvukoht.
Peamiselt kasvab ta toitaine- ja lubjarikkal pinnasel põõsaste ja mitmeaastaste umbrohtude hulgas, asmuti mäginiitudel ja tihnikutes ning keskmise kõrgusega lehtpuu- ja männimetsades. Ta eelistab sooje kohti parasvöötmes merelises kliimas. Pinnas peaks olema ühtlaselt niiske, aga mitte tugevalt happeline, vaid pigem lämmastikurikas.
Erijooned.
Erinevalt teistest naistepuna liikidest on karvase naistepuna vars karvane ja lehtedel on äärel poolläbipaistvad mustad täpid. Tema kõrgus on 30–100 cm. Nad kasvavad rühmiti ja rühmad võivad küllaltki suured olla.
Taim õitseb juunist augustini. Võimalik on nii isetolmlemine, putuktolmlemine kui ka tuultolmlemine. Kui õit sõrmede vahel hõõruda, annab õis välja punast värvi, sest sisaldab punast värvainet hüperitsiini (mida kuivatatud taimes on koguni 1,7%).
Taim talvitub nii, et tema alumised lehed on maapinnal või kõdu alla mattunud, mistõttu teda nimetatakse ka hemikrüptofüüdiks.
Karvasel naistepunal on 9 kromosoomi.
Stendhal

Marie-Henri Beyle (tuntud kirjanikunime Stendhal järgi; 23. jaanuar 1783 Grenoble – 23. märts 1842 Pariis) oli prantsuse kirjanik.
Veetnud lapsepõlve väikeses Alpi mägikülas Grenoble'i lähedal, astus Beyle noore mehena Napoleoni väkke ja osales ka 1812. aasta sõjakäigus Venemaale. 1814. aastast elas peamiselt Põhja-Itaalias, kõigepealt Milanos. 
1831. aastast oli ta kirjandusliku tegevuse kõrvalt ka Prantsuse konsul Civitavecchias ja Triestes. Varasemal loomeperioodil kirjutas peamiselt biograafiaid, kus kuulsate heliloojate (Haydn, Mozart, Rossini jt) seas oli ka Napoleoni elulugu (1817–1818). Stendhal kirjutas ka esseid, näiteks maalikunsti ajaloost Itaalias, aga ka armastusest, samuti mitmeid reisikirju ("Jalutuskäigud Roomas" jt). Ta oli üks esimesi kriitilise realismi esindajaid kirjanduses, propageeris teostes ka romantismi ja ründas valitsevat reaktsiooni. Tähtteosteks kujunesid romaanid "Punane ja must" (1831; eesti keeles 1938 ja 1952) ning "Parma klooster" (1839; eesti keeles 1959 ja 1981), aga ka postuumselt ilmunud "Lucien Leuwen" (1894). 
Stendhal on maetud Montmartre'i kalmistule Pariisis.
Teoseid.
(1927 väljaanne), 1. köide Gallica Bibliothèque nationale de France'i raamat, 2. köide Gallica Bibliothèque nationale de France'i raamat
Tema Keiserliku Majesteedi Isiklik Kantselei

Tema Keiserliku Majesteedi Isiklik Kantselei oli Venemaa keisri asutatud Venemaa Keisririigi haldusasutus, mille kaudu keiser riiki valitses.
Kantselei organisatsioon ja tegevus.
Maria Fjodorovna 1796 algatatud rahvaharimisliikumise tulemusena asutati Venemaal Smolnõi instituut ja Aleksandri instituut, Kommertskool, Kasvatusmaja ja Hooldekogu, Jekaterina instituut, Pauli instituut, Kurttummade kool ja Leskede maja. Pärast Maria Fjodorovna surma 1828 allutati need asutused Kantselei Neljandale osakonnale. Asutusi rahastati riigikassast, hiljem ka annetustest ja mängukaartide müügist saadud tuludest ning avalikelt lõbustustelt kogutud maksudest.
1893–1894 liideti uue keisrinna Maria Fjodorovna (1847–1928) juhtimisel tegutseva asutusega veel seni suurvürstinna Jelena Pavlovna juhatatud asutused Maria instituut, Püha Helena instituut, Jelizaveta lastehaigla ja patriootilised naisteühingud. 1917. aastal kuulus keisrinna juhitavatesse heategevusorganisatsioonidesse ligi 500 asutust üle kogu Venemaa.
Tegutsesid ka ajutised Kantselei komisjonid: Riigivara haldamise komisjon, Poola kuningriigi asjade komisjon, Kaukaasia asjade haldamise komisjon jne.
Rand-emajuureke

Rand-emajuureke ehk rand-emajuur ("Gentianella uliginosa") on emajuureliste sugukonda emajuurekese perekonda kuuluv rohttaim.
Rand-emajuureke kasvab Eestis paiguti, peamiselt lääneranniku ja Lääne-Eesti saarte rannaniitudel. Taim kasvab 3–15 cm kõrguseks. Ta on üheaastane taim. Taim õitseb juunist septembrini. Õied on sinakasvioletsed.
Punane hanemalts

Punane hanemalts ("Chenopodium rubrum") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Eestis kasvab hajusalt, levinud rannaniitudel. 
Punane hanemalts on üheaastane taim. Kasvab 30–80 cm kõrguseks. Lehed on veidi lihakad ja hambulise servaga ning muutuvad päikese käes tihti punaseks. Taim õitseb juulist septembrini.
Eesti pokkerimängijate loend

"Siin loetletakse ainult Eesti elukutselisi pokkerimängijaid."
Mägi-harakalatv

Mägi-harakalatv ("Erysimum hieraciifolium") on ristõieliste sugukonda harakaladva perekonda kuuluv rohttaim.
Mägi-harakalatv kasvab enamikus Euraasiast. Ta eelistab toitainete- ja lubjarikast kivist ja liivast pinnast. Ta kasvab veekogude kallastel, jäätmaadel ja steppides.
Mägi-harakalatv on kahe- või mitmeaastane taim, mis kasvab 15–125 cm kõrguseks. Teravate kantidega varrel on pikad süstjad saagja servaga lehed, mille alapool on hambuline. Lehtede pikkus on 5–6 korda suurem laiusest. Peavars on püstine ja sellest hargneb mitu kõrvalharu. Peavarre ja haru vaheline nurk on umbes 30°.
Õis on mõlemasooline. Tupplehti on 4; need on 5–8 mm pikad ja 1–1,5 mm laiad. 4 suurt kuldkollast kroonlehte on tavaliselt 7–9 (harva 6–10) mm pikad ja 2–3 mm laiad. Tolmukaid on 6 ja nad on kõik viljakad, 4–6 mm pikad ja 1,5–2 mm pikkuse tolmukapeaga. Taim õitseb juunist augustini.
Vili on kaun, millel on 4 tiiba. Kaun on tavaliselt 15–25 (harva 10–55) mm pikk ja 1–1,3 mm lai. Seemned on 1–1,5 mm pikad ja 0,4–0,6 mm laiad.
Mägi-harakalatv on vormirikas. Mitut alamliiki kirjeldati minevikus eraldi liigina.
Balti lõosilm

Balti lõosilm ("Myosotis laxa" subsp. "baltica") on kareleheliste sugukonda lõosilma perekonda kuuluv rohttaim.
Balti lõosilm on üheaastane taim. Eestis on ta harv, kasvab rannaniitudel. Taim kasvab 5–20 cm kõrguseks. Ta õitseb maist juulini. Õied on sinised.
Navigaator

Navigaator on alates 2005. aastast ilmuv merelise elustiili ajakiri, ilmub neli korda aastas. Väljaandja on Heelium OÜ, peatoimetaja on algusest peale Helen Raiend.
Navigaatori "kaanepoisteks" on teiste seas olnud ka kolm merendusega seotud kroonitud pead: Harald V, Albert II ja Juan Carlos. Eesti kuulsatest meresõitjatest on kaanel olnud Jaan Tätte, poliitikutest Valdo Randpere, Rootsi suursaadik Dag Hartelius, aga kummalisel kombel ka Phil Collins.
Reisimaailm

Reisimaailm on alates 1997. aastast ilmuv turismi, majutuse ja toitlustuse erialaajakiri.
Ajakiri ilmus varem kaheksa korda aastas, alates 2014. aastast kuus korda aastas. Alates 2019. aastast ilmub kvartaliajakirjana. Väljaandja ja peatoimetaja on Ruth Kivistik.
Konstantin Türnpu

Konstantin Jakob Türnpu (13. august 1865 Klooga mõis – 16. aprill 1927 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist. 
Aastatel 1886–1891 õppis Türnpu Peterburi konservatooriumis orelit (professor Louis Homiliuse juhendamisel) ja kompositsiooni (professor Julius Johannseni juhendamisel). Õpingute ajal juhatas ta Eesti Heategeva Seltsi koori (Johannes Kappeli järel). 1891–1892 jätkas õpinguid Berliinis koorijuhtimise alal. Seejärel oli ta aastaid Tallinna Niguliste kiriku organist, samal ajal saksa gümnaasiumi ja lühemaid perioode ka Nikolai I gümnaasiumi lauluõpetaja. Türnpu juhatas Tallinnas mitut saksa koori, kellega kandis ette Bachi, Brahmsi, Beethoveni, Verdi ja teiste heliloojate suurvorme. 
Türnpu heliloomingu moodustavad enamasti koorilaulud, kuid ka mõned soololaulud. Asunud 1916. aastal Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori juhatama, pühendus ta täie energiaga eesti muusikale ja kirjutas lühikese ajaga mitukümmend tundelist ja rikkaliku harmooniaga meeskoorilaulu ("Meil aiaäärne tänavas", "Mull´ lapsepõlves rääkis", "Talvine õhtu", "Kevade tunne", "Priiuse hommikul", "Mu isamaa nad olid matnud", "Tervitus", "Troost" jm). Tema sulest pärineb ka populaarne lühitervituslaul "Ta (Nad) elagu, elagu, elagu, e-la-gu!". Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori, mille mantlipärija kannab tänini tema nime, juhatas Türnpu ise 1926. aasta lõpuni. Ta juhatas ka V ja VI üldlaulupeol mees- ja segakoore. Türnpu ideest ja algatusest hoogu saanud Eesti Meestelaulu Selts taaselustati juba ülemaalisena ja ka poistekoore ühendavana 1988. aasta novembris.
Tema suvekodu oli Klooga lähedal Keila vallas.
Türnpu oli maetud Kopli kalmistule. Kui kalmistu Nõukogude okupatsioonivõimude käsul 1951. aastal hävitati ja kõik hauad tasandati, oli ta üks vähestest (Netty Pinna, Eduard Bornhöhe ja Erika Tetzki kõrval), kelle põrm Metsakalmistule ümber maeti.
Tema nime kannab tänav Tallinnas ja bussipeatus Türnpu park Tallinna–Paldiski maanteel Tuulna külas.
Nõukogude Õigus

Nõukogude Õigus oli aastail 1967–1989 Eesti juriidikaajakiri, mis ilmus kuus korda aastas. 
Väljaandja oli Eesti NSV Justiitsministeerium, peatoimetaja Lembit Koik.
Aastail 1990–1994 ilmus ajakiri nimega Eesti Jurist.
Leo VI (paavst)

Leo VI oli paavst 928. aasta juunist 929. aasta jaanuarini. Ta oli 123. paavst.
Leo (Leone) oli sündinud Roomas ja ta oli Christophoruse poeg, kes oli paavst Johannes VIII ajal primicerius.
Leo oli paavst Johannes X ajal Santa Susanna kardinalpreester.
Leo VI valiti paavstiks kõrges vanuses 928. aasta juunis Tuscolo krahvi Teofilato I tütre Marozia ja tema elukaaslase Toscana markii Guido tahtel.
Leo VI andis palliumi Spliti (Spalato) peapiiskopile Johannesele ja lubas Horvaatia administraatoril Gregoriusel (Gregorio) hallata Skradini (Scardona) piiskopkonda. Ta nõudis Zadari (Zara) piiskopilt Forminuselt (Formino), Nini (Nona) piiskopilt Gregoriuselt (Gregorio) ning teistel Dalmaatsia ja Horvaatia piiskoppidelt, et need kuuletuksid Spliti peapiiskopile. Ta nõudis, et Lošinj (Lussino), Arba ja Dubrovniki (Raguse) piiskopid oleksid rahul oma piiskopkondade piiridega.
Ta määras kolm uut kardinali: diakon Bobo (Bobone), hlisema paavsti Stephanus VII ja hilisema paavsti Johannes XI.
Leo VI suri kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel detsembris 928 Roomas, Salvador Miranda pakub tema surmakuudena välja ka jaanuari ja veebruari 929 ning ei välista, et ta võidi mõrvata Marozia käsul.
Leo VI maeti Rooma Peetri kirikusse.
Stephanus VII

Stephanus VII (mõnedes paavstide loendites, kus arvestati ka preester Stephanust, on ta Stephanus VIII) oli paavst aastatel 929–931. Ta oli 124. paavst.
Stephanus (Stefano) sündis Roomas ja ta oli Teudemundo (Teudemund) poeg. Salvador Miranda pakub, et ta võis pärineda Gabrielli suguvõsast.
Stephanus oli paavst Leo VI ajal Santa Anastasia kardinalpreester.
Stephanus VII valiti paavstiks kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi detsembris 928 Tuscolo krahvi Teofilato I tütre Marozia ja tema elukaaslase Toscana markii Guido tahtel. Miranda järgi võis ta paavstiks saada jaanuaris 929.
Stephanus VII kinnitas San Antimo kloostri privileegid ning võttis bullaga "Cum summae apostolicae" Joncelsi kloostri oma jurisdiktsiooni alla.
Stephanus VII suri veebruaris 931 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Miranda oletab, et ta võidi mõrvata Marozia käsul.
Gaetano Savi

Gaetano Savi (13. juuni 1769 Firenze – 28. aprill 1844) oli itaalia botaanik.
Ta õpetas Pisa Ülikoolis füüsikat ja botaanikat ning juhtis alates 1814. aastast Pisa botaanikaaeda. Aastal 1816 valiti ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks.
Tema peamised teosed on "Flora Pisana" ("Pisa taimestik"), 1798), "Trattato degli alberi della Toscana" ("Traktaat Toscana puudest"), 1801), "Botanicon Etruscum" ("Etruuria botaanika", 1808) ja "Flora Italiana" ("Itaalia taimestik", 1818).
Gaetano Savi poeg oli geoloog ja ornitoloog Paolo Savi.
Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühendina Savi.
Michele Tenore

Michele Tenore (5. mai 1780 – 19. juuli 1861) oli itaalia botaanik.
Ta lõpetas 1800. aastal Napoli ülikooli arstina. Alates 1811. aastast oli ta ülikoolis botaanikaprofessor. 
Michele Tenore oli üks Napoli botaanikaaia loojatest ning selle direktor alates 1850. aastast. Ta oli ka Itaalia teaduste akadeemia president.
Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühendina Ten..
Ingo Normet

Ingo Normet (8. juuni 1946 Tallinn – 8. september 2022) oli eesti teatripedagoog ja lavastaja.
Haridus.
Ta lõpetas 1964 Tallinna 10. Keskkooli ja 1969 Moskva Riikliku Teatriinstituudi (GITIS) lavastaja erialal. Täiendas end 1981–1984 Leningradi Teatri- ja Kinematograafiainstituudis ja 1990. aastail Helsingi Teatrikõrgkoolis.
Töökäik.
Aastatel 1969–1982 töötas ta lavastajana Endla teatris ja 1982–1991 oli seal peanäitejuht. Ühtlasi oli Normet 1973–1974 Tallinnfilmi režissöör (1973. aastast teine režissöör Grigori Kromanovi filmis "Briljandid proletariaadi diktatuurile").
1991. aastal sai temast Eesti Televisiooni Teleteatri pearežissöör.
Alates 1990. aastast tegutses ta õppejõuna Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis, aastatel 1995–2011 oli kooli juhataja, alates 1996. aastast professor. Oli nelja lennu (XVI, XIX, XXI ja XXIII) juhendaja, algatas ametliku ja süsteemse lavastajaõppe ja lõi kooli teatrialase raamatukogu EMTA raamatukogu filiaalina.
Õpetas ka Liège'is, Berliinis ja Helsingis. Üle 110 lavastuse Eesti ja Soome teatrites ning Eesti Televisiooni Teleteatris. Avaldanud teatriteoreetilisi artikleid.
Eesti Lavastajate Liidu esimees (1993–1995), Eesti Rahvuskultuuri Fondi nõukogu liige (1991–2017).
Isiklikku.
Ingo Normeti vanemad olid kirjanik ja tõlkija Dagmar Normet ning helilooja Leo Normet. Ingo õde on ajakirjanik Haldi Normet-Saarna. 
Aastatel 1967–1973 oli ta abielus lavastaja Kaarin Raidiga, nende poeg on Ott Normet. 1974. aastal abiellus Ingo Normet näitleja Tiia Kriisaga, nende poeg on ajakirjanik Mart Normet.
Niinsaare

Niinsaare on puhkekeskus Niinsaare järve kaldal Ida-Virumaal.
Puhkeküla asub Konsu külas Alutaguse vallas.
Niinsaare järv

Niinsaare järv on järv Kurtna järvestikus, Ida-Virumaal.
Järve suurus on 6,2 ha, kaldajoone pikkus 1,2 km.
Järve kaldal asub Niinsaare puhkeküla.
Niinsaare järv asub Kurtna Nõmmejärvest 0,5 km loodes. Varem oli see 7,7 ha suurune umbjärv. 1963. aastal kaevati Kurtna Suurjärvest Mustjärve kraav, misjärel veetase Niinsaare järves langes oluliselt. 1968. aasta suvel oli vähemalt 50% järvest kuivaks jäänud.
Anoksügeenne fotosüntees

Anoksügeenne fotosüntees ehk bakteriaalne fotosüntees on fotosünteetiliste bakterite (va tsüanobakterid, kel on oksügeenne fotosüntees) teostatav protsess, milles erinevalt oksügeensest fotosünteesist ei eraldu hapnikku, sest protsessi läbi viivad bakterid ei saa CO2 redutseerimiseks vajalikku vesinikku mitte veest, vaid väävliühendeist, gaasilisest vesinikust jt. Anoksügeenne fotosüntees toimub anaeroobses või mikroaerofiilses keskkonnas.
Anoksügeenset fotosünteesi viivad läbi kolm bakterirühma: fototroofsed rohelised bakterid, purpurbakterid ja heliobakterid. 
Fotosünteesipigmentideks on mitmed bakteriklorofülli vormid (a, b, c ja d).
Basaalstimulatsioon

Basaalstimulatsioon on 1970. aastatel Saksamaalt alguse saanud raske jasügava vaimse alaarenguga laste ja täiskasvanute arenduskontseptsioon.
Kontseptsiooni rajas Andreas D. Fröhlich. Basaalstimulatsioon oli murdelise tähtsusega kogu pedagoogika ajaloos. Sellega tõestati lõplikult, et kõik inimesed on õpivõimelised ja arendatavad. Ning vaimupuudega inimeste kõrvalejätmine koolist ja arendamistegevusest pole põhjendatud. Basaalstimulatsiooni väljatöötamisel oli juhtiv roll Mainzi Ülikooli eripedagoogika osakonnal (prof. Ernst Begemann; hiljem prof. Ursula Haupt).
Basaalstimulatsioon arendab inimese kõige elementaarsemaid oskusi. Eesmärk on avardada inimese esmaseid tajuelamusi ning suurendada tema kontakti maailma ja teiste inimestega, suurendades inimese psühhosotsiaalset kompetentsi. Teraapia on intensiivne ja suunatud kehataju arendamisele. Sensoorse stimulatsiooni harjutuste valikul lähtutakse inimese individuaalsusest. Patsient saavutab oma kehalise mina tunnetamise ja saab suurema iseseisvuse oma tegevustes kaasa rääkida. Kõnetust ja teadvusetust ei käsitleta vastastikuse interaktsiooni takistusena. Edu tunnuseks on see, kui inimeses tekib vastusreaktsioon, kui see talle elamuse valmistab ja tema võimekust arendab, kui ta omandab elementaarse omakehapildi, elementaarse aeg-ruumi orientatsiooni ja keskkonnatunnetuse.
Basaalstimulatsioon oli esialgu mõeldud individuaalse arengu toetamiseks, mis oli suunatud väga raske puudega lastele ja noortele. 1980. aastatel hakati basaalstimulatsiooni rakendama ka meditsiinis. See sai võimalikuks tänu Fröhlichi ja Christel Biensteini koostööle.
Basaalstimulatsiooni sihtrühma kuuluvad kõik inimesed, kelle taju, liikumine ja kommunikatsioonivõime on tugevalt kahjustunud või peaaegu puudub. Siia kuuluvad teadvusekaotusega, kuutõbised, raske ajukahjustuse või traumaga inimesed, hüpoksilise ajukahjustuse, Alzheimeri tõve või komatöösse sündroomiga või liikumisvõimetud patsiendid, raske vaimupuudega ja enneaegsed lapsed.
Vassili Martin

Vassili Martin VR II/3 (12. jaanuar 1890 Ridala, Saaremaa – 14. oktoober 1954 Dubravlagi vangilaager, Mordva ANSV) oli eesti sõjaväelane.
Osales Vabadussõjas 25. märtsist 1919 kuni 13. aprillini 1920. Oli Soomusrongi nr 3 kuulipildur. Pärast Vabadussõda sai lisaks Vabadusristile oma kodukülas maad.
Vassili Martin arreteeriti NKVD poolt 1944. aastal süüdistatuna Omakaitses osalemises, ebaseaduslikus relva hoidmises ja raadiovastuvõtja omamises. 1945. aasta mais mõisteti ta tribunali otsusega 10 aastaks vanglasse ning pärast seda 5 aastaks asumisele, lisaks kuulus kogu tema vara konfiskeerimisele. 
Vassili Martin suri vangilaagris Mordvas vahetult pärast luba naasta koju.
2009.–2010. aasta maailma karikasari mäesuusatamises

2009.–2010. aasta maailma karikasari mäesuusatamises oli 44. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 24. oktoobril 2009 Austrias Söldenis ja viimane peeti 14. märtsil 2010 Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis.
Mehed.
MK-etappide ajakava ja tulemused.
 
Naised.
MK-etappide ajakava ja tulemused.
Viljandi Paalalinna Kool

Viljandi Paalalinna Kool on 1965. aastal asutatud üldhariduskool Viljandis. Kool asub Paalalinna linnaosas, Paala tee 46, Viljandi. 
Aastatel 1973–2012 tegutses keskkooli ehk gümnaasiumina, 1. juulist 2012 muudeti koolireformi tulemusel põhikooliks.
Koolis tegutsevad poistekoor, mudilaskoor, tütarlastekoor, noortekoor ja paljud huvialaringid.
Ajalugu.
Kool asutati 1965. aastal. Toona Viljandi Internaatkooli nime kandnud õppeasutus oli põhikool. Alates 1973. aasta 1. septembrist sai kooli nimeks Viljandi 5. Keskkool. Alates 28. juunist 1995 kuni 1. juulini 2012 kandis Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi nime.
1973. aastal avati koolis vene keele ja kirjanduse süvaõppega klassid. 1975. aastal avati koolis muusikakallakuga klass.
27. oktoobril 2014 hukkus Viljandi koolitulistamises kooli saksa keele õpetaja Ene Sarap.
Ivan Reinwald

Ivan Reinwald (kuni 1935. aastani Ivan Reinwaldt; 8. mai 1878 Peterburi – 30. aprill 1941 Tallinn) oli geoloog. 
Ta tõestas Kaali meteoriidikraatrite meteoriitse päritolu.
Patika Mädajärv

Mädajärv (ka "Patika Mädajärv") on järv Suuresta külas Rae vallas Harjumaal. 
Järve pindala on 4,5 ha.
Aastal 1798 ilmunud maakaardil "Karta teatra voinõ Rossiiskoi Imperii protiv shvedov" on järv tähistatud kui "oz Meda" (vn "ozero" = "järv"). Aastal 1844 ilmunud maakaardil "Generalcharte von Ehstland" on järve nimeks märgitud "Mudda".
Limu järv

Limu järv (ka Limujärv) on järv Seli külas Rae vallas Harjumaal Limu küla lähedal. 
Järve pindala on 19,8 ha (teistel andmetel 23,3 ha) ning sügavus kuni 1,5 m. Järv on võrreldes varasemaga oluliselt väiksemaks kuivanud, kunagisest pindalast on alles umbes neljandik. Ära kuivanud alast on saanud õõtsik, mis ümbritseb järve igast küljest. Põhi on kruusane või paene. Järv toitub sademetest ja allikate veest. 
Trummi kraavi kaudu on järvel väljavool Leivajõkke, mis on Pirita jõe parempoolne lisajõgi. Järvest ida pool asuvad Seliküla moreenseljandikud koos rändrahnudega. Limu järvel on linnu- ja veekaitseline tähtsus (eriti rohkesti pesitseb naeru- ja kalakajakaid) ning ta on kantud Eesti ürglooduse raamatusse.
Järve lähedus on andnud nime ka Limu küla kõige järvepoolsemale põlistalule - "Järve" talule.
Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit

Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit (inglise "International Telecommunication Union", lühend ITU) on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peamine teabe- ja sidetehnoloogiaorganisatsioon ning valitsuste ja erasektori ülemaailmne peamine foorum sidevõrkude ja -teenuste arendamise osas.
ITU on ÜRO organisatsioonidest vanim, mis asustati Rahvusvahelise Telegraafiliidu nime all ("International Telegraph Union", lühend samuti ITU) juba 17. mail 1865.
1869–1949 olid kõik ITU direktorid šveitslased. Neid oli 9, aga kui arvestada, et üks neist oli ametis 4 kuud, oli ülejäänute keskmine ametiaja pikkus 10 aastat. 1949. aastal ITU juhtimiskorraldust muudeti ja direktori asemel on tegevjuhiks peasekretär. Sellest ajast on ühendust juhtinud 9 peasekretäri, mis teeb keskmiseks ametiajaks üle 6 aasta – rahvusvaheliste organisatsioonide juures pole see tavaline. Kõik peasekretärid on olnud eri riikidest, esindatud on olnud kõik maailmajaod ja mandrid ning kaks järjestikust peasekretäri on alati olnud eri mandritelt.
Alates 1. jaanuarist 2007 on ITU peadirektor Hamadoun Touré (Mali).
Liikmed.
ITU liikmeteks võivad astuda nii riigid, keda selles esindavad valitsused, ja saada liikmesriikideks, kui ka eraorganisatsioonid, näiteks meediaettevõtted, sidevahendite tootjad, meediat rahastavad üksused, teadusorganisatsioonid ning rahvusvahelised ja riigisisesed sideorganisatsioonid, mis võivad saada sektoriliikmeteks.
Eraettevõtted ja muud organisatsioonid võivad osaleda ühes või mitmes liidu kolmest sektorist vastavalt nende huvisfäärile. ITU sektori liikmed arendavad tehnilisi standardeid, mis on aluseks tulevastele sidesüsteemidele ning kujundavad tuleviku võrke ja teenuseid. Lisaks omandavad sektori liikmed juurdepääsu teabe salajastele esmaallikatele, mis võib nende äritegevuses suureks kasuks tulla.
Konverentsid.
Kooskõlas ITU konventsioonile toimub ITU täievoliline konverents ("Plenipotentiary Conference") iga 4 aasta tagant. Täievoliline konverents on ITU kõrgeim organ, mis määratleb ITU tegevuspõhimõtted, võtab vastu ITU 4 aasta programmi ja eelarve, valib ITU juhtorganid ning ITU Nõukogu ja Raadioregulatsiooni Nõukogu liikmed.
ITU täievolilised konverentsid:
Pikaküla mõis

Pikaküla mõis (saksa keeles "Pitkaküll") oli mõis Järvamaal Anna kihelkonnas. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Pikaküla territooriumile.
Ajalugu.
Pikaküla mõis rajati 17. sajandi keskel. Mõis kuulus algselt Wartmannidele, kelle omandusse jäi see 1760. aastani, mil naabruses asuva Purdi mõisa omanik Carl Gustaf von Baranoff selle 3000 rubla eest ära ostis. Sestpeale toimis Pikaküla mõis Purdi kõrvalmõisana.
Mõisa viimane omanik oli Wilhelm von Ungern-Sternberg.
Mõisahoone.
Ungern-Sternbergid rajasid mõisa esindusliku kahekorruselise puidust härrastemaja. 1920. aastatel, pärast mõisa võõrandamist, võeti peahoone lahti, viidi Paidesse ning pandi uuesti kokku. Ümberkolimisega muutus hoone välimus oluliselt. Kuni 1980. aastateni kasutati hoonet Paide rahvamajana. 2023. aastal hoone lammutati.
The Undertaker

The Undertaker (õieti Mark William Calaway; sündinud 24. märtsil 1965) on Ameerika Ühendriikide maadleja.
Johannes XI

Johannes XI (ladinapäraselt Ioannes XI) oli paavst 931–935. Ta oli 125. paavst.
Johannes oli sündinud Roomas 910.
Johannese ema oli Tuscolo krahvi Teofilato I (Theophylactus) tütar Marozia. Cremona kroonik Liutprand ja "Liber Pontificalis" märgivad tema isana paavst Sergius III-t ("Liber Pontificalis": "Johannes, natione Romanus ex patre Sergio papa"), mitmed hilisemad kirikuloolased peavad tema isaks aga Spoleto hertsogit Alberico I-st. Tema vend oli hilisem Spoleto hertsog Alberico II.
Johannes sai paavst Leo VI ajal Santa Maria in Trastevere kardinalpreestriks.
Paavstiks saamine.
Johannes XI valiti paavstiks veebruaris või märtsis 931 oma ema Marozia tahtel.
Johannes XI oli sel ajal noorim paavstiks saanud isik. Hiljem on veel nooremalt paavstiks saanud Johannes XII, mõnedel andmetel oli temast noorem ka Benedictus IX.
Sisepoliitika.
Johannes XI sõlmis suvel 932 oma hiljuti lesestunud ema Marozia ja Itaalia kuninga Ugo (Hugues Arles'ist) vahelise abielu. 
Pulmade ajal puhkes tüli Ugo ja Spoleto hertsogi Alberico II vahel, mis viis Alberico üleskutsel alanud ülestõusuni. Detsembris 932 tungisid ülestõusnud Castel Sant' Angelo kindlusesse. Ugol õnnestus põgeneda, kuid Marozia ja paavst vangistati.
Kroonik Liutprand kirjutas, et Rooma uueks valitsejaks saanud Alberico hoidis Johannest Lateraani palees koduarestis ja kohtles teda kui isiklikku orja. Kroonik Flodoard de Reims kirjutas, et paavsti funktsioonid piirdusid seejärel vaid sakramentide andmisega.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga.
Bütsantsi keiser Romanos I määras 932 Konstantinoopoli patriarhiks oma 16-aastase poja Theophylaktos I ja soovis, et paavst teda tunnustaks. Johannes XI tunnustas Theophylaktost patriarhina ja saatis 933 Konstantinoopolisse legaadid, kes võtsid osa patriarhi ametisse pühitsemisest.
Suhted gallikaani piiskoppidega.
Johannes XI andis bullaga "Auditum est nostris" privileege Autuni piiskopkonnale. Piiskopkond sai muuhulgas õiguse ise piiskoppi valida.
Ta andis palliumi Reimsi peapiiskopile Artaud'le.
Suhted Itaalia piiskoppidega.
Johannes XI andis 931 palliumi Milano peapiiskopile Elduinile (Ilduino) ja kinnitas piiskopkonna privileegid.
Kloostrireform.
Johannes XI kinnitas märtsis 931 bullaga "Convenit apostolico moderamini" Cluny kloostri privileegid. Ta andis privileege Déolsi kloostrile.
8. jaanuaril 933 kinnitas ta bullaga "Quotiens illa tribui" Vézelay kloostri privileegid.
Ta andis San Silvestro in Capite kloostrile õiguse ehitada Tiberi jõele vesiveski.
Paavst muretses Toursi peapiiskopile Théobaldile saadetud kirjas Saint-Julieni kloostri pärast.
Ta mõistis hukka prantsuse aadliku Silvion de Clérieux, kes oli põletanud ühe kloostri.
Uus kardinal.
Johannes XI ajal sai kardinaliks hilisem paavst Leo VII.
Surm.
Johannes XI suri detsembris 935 või jaanuaris 936. Salvador Miranda järgi võidi ta mürgitada Alberico II korraldusel. Johannes XI maeti Rooma Peetri kirikusse.
Ta oli surres umbes 30–35-aastane. Hiljem on paavstidest veel nooremalt surnud vaid Johannes XII.
Leo VII

Leo VII oli paavst aastatel 936–939. Ta oli 126. paavst.
Leo (Leone) sündis Roomas ja oli Christophoruse (Cristoforo) poeg. Salvador Miranda eeldab, et ta võis olla paavst Leo VI vend.
Leo oli benediktiini munk ja Johannes XI ajal San Sisto kardinalpreester.
Paavstiks saamine.
Leo VII valiti paavstiks 3. jaanuaril või 9. jaanuaril 936 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel.
Kloostrireform.
Leo VII kutsus 936 Rooma Cluny kloostri abti Odoni, kes sõlmis Alberico II ja Itaalia kuninga Ugo (Hugues Arles'ist) vahel vaherahu.
Odo viis Roomas läbi ulatusliku kloostrireformi.
Leo VII kinnitas 936 Subiaco ning jaanuaris 938 Déolsi ja Gorze kloostri privileegid.
Suhted Saksa piiskoppidega.
Leo VII andis 937 palliumi Hamburg-Bremeni peapiiskopile Adaldagile.
Ta määras Mainzi peapiiskopi Friedrichi apostlikuks legaadiks Saksamaal.
Suhted juutidega.
Leo VII käskis Mainzi peapiiskoppi Friedrichit, et too ajaks oma jurisdiktsiooni alla kuuluvatelt aladelt minema juudid, kes keeldusid ristimisest. Samas keelas ta peapiiskopil juute sunniviisiliselt ristida.
Uus kardinal.
Leo VII ajal sai kardinaliks hilisem paavst Stephanus VIII.
Leo VII kultuuriloos.
936 külastas Roomat kroonik Flodoard Reims'ist, kes kohtus paavstiga.
Surm.
Leo VII suri 13. juulil 939 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Stephanus VIII

Stephanus VIII (mõnedes paavstide loendites, kus arvestati ka preester Stephanust, on ta Stephanus IX) oli paavst aastatel 939–942. Ta oli 127. paavst.
Stephanus (Stefano) oli sündinud 9. sajandi viimasel veerandil. Teda on peetud esimeseks germaani päritolu paavstiks, kuid kirikuloolane J. N. D. Kelly oletab, et ta võis siiski olla päritolult roomlane, Salvador Miranda eeldab, et ta võis hariduse saada Saksamaal.
Stephanus oli Leo VII ajal Santi Silvestro e Martino ai Monti kardinalpreester.
Paavstiks saamine.
Stephanus VIII valiti paavstiks 14. juulil 939 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel.
Suhted Prantsusmaaga.
Stephanus VIII tunnustas 942 Prantsusmaa kuningana Louis IV-d ja kohustas ülestõusnuid talle kuuletuma. Ta saatis piiskop Damasuse legaadina Prantsusmaale ja ähvardas Prantsusmaa ning Burgundia aadlit ekskommunikatsiooniga, kui nad ei kuuletu Louis IV-le.
Suhted gallikaani piiskoppidega.
Stephanus VIII andis 942 palliumi Reimsi peapiiskopile Hugues de Vermandois'le.
Uued kardinalid.
Stephanus VIII määras kaks uut kardinali: hilisema paavsti Marinus II ja Velletri piiskopi Leo (Leone).
Kloostrireform.
Stephanus VIII andis Magdeburgis asuvale Sankt Moritzi kloostrile privileege.
Ta kinnitas oktoobris 938 bullaga "Quamvis piorum" Piacenza piiskopkonda rajatud San Salvatore in Tolla kloostri privileegid.
Ta kohtus Roomas Cluny kloostri abti Odoniga.
Ta kinnitas detsembris 941 bullaga "Quia omnipoten"s Bouxières kloostri privileegid.
Ta vahendas Déolsi kloostri abti Odoni ja Bourges'i piiskopi Géronce tüli.
Surm.
Kelly kirjeldab, et Stephanus VIII osales 942 vandenõu kavandamises hertsog Alberico II vastu. Alberico lasi paavsti vangistada Castel Sant Angelo kindlusesse, kus teda piinati, mistõttu paavst suri oktoobris 942.
Stephanus VIII maeti Rooma Peetri kirikusse.
Blas de Lezo y Olavarrieta

Blas de Lezo y Olavarrieta (3. veebruar 1689 Pasajes, Guipúzcoa – 7. september 1741 Cartagena de Indias) oli Hispaania admiral, üks Hispaania mereväe väljapaistvamaid väejuhte. Ta on tuntud eelkõige Cartagena eduka kaitsmisega 1741. aastal ülekaaluka Inglise laevastiku vastu.
Blas de Lezo kandis hüüdnimesid Patapalo (Puujalg) ja Mediohombre (Poolinimene) oma paljude sõjategevuses saadud vigastuste pärast.
Tema järgi on nimetatud mitmeid Hispaania sõjalaevu:
Gregorius XVII

Gregorius XVII (ilmaliku nimega Clemente Domínguez y Gómez; 23. mai 1946 Sevilla – 22. märts 2005 El Palmar de Troya) oli vastupaavst aastail 1978–2005.
Ta väitis pärast Paulus VI surma end olevat tema järglane. Ta kuulutas Francisco Franco ja Christoph Kolumbuse pühakuteks.
Michael Essien

Michael Kojo Essien (ka Mickaël Essien; sündinud 3. detsembril 1982 Accras) on Ghana jalgpallur.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas AC Milanis, Madridi Realis ja Chelseas.
2019. aastast mängib ta Aserbaidžaani kõrgliiga klubis Sabail.
Aastatel 2002–2014 kuulus ta Ghana jalgpallikoondisse. Debüüdi Ghana rahvuskoondises tegi Essien 4. jaanuaril 2002 sõprusmängus Egiptuse vastu.
2006. aastal sai Essien BBC Aafrika parima jalgpalluri auhinna.
Henri II (Champagne)

Henri II (29. juuli 1166 – 10. september 1197) oli Champagne'i krahv 1181–1197 ja Jeruusalemma kuningas (Henri I nime all, kuigi ta ei kasutanud oma kuningatiitlit) 1192–1197.
Henri sündis Champagne'i krahvi Henri I ja Prantsuse Marie vanima pojana. 1181. aastal suri tema isa ning 1187. aastani valitses noore Henri eest regendina tema ema.
1190. aastal suundus Henri ristiretkele, nõudes enne oma vasallidelt, et nood tunnustaksid tema nooremat venda Thibaut'd tema pärijana, juhul kui ta ise ei peaks naasma. Henri liitus Kolmanda ristisõjaga jõudes Lähis-Itta enne oma onusid Philippe II-t ja Richard I-t. Ta oli üks prantslaste juhte Akko piiramisel.
Aprillis 1192 saatis Inglismaa kuningas Richard I Henri Tüürosesse Montferrat' Conradi juurde, et teatada tollele tema valimisest Jeruusalemma kuningaks, misjärel Henri naasis Akkosse. Paar päeva hiljem mõrvasid assassiinid Conradi. Henri, kes oli taas Tüürosesse tulnud, et korraldada Conradi kroonimist, sai teada, et korraldada tuleb hoopis kuninga matused. Henri pandi kohe paari lesestunud ja lapseootel kuninganna Isabelle'iga ning nad abiellusid kaheksa päeva pärast Conradi surma.
On oletatud, et Henri, kellel oli võrdlemisi hea läbisaamine assassiinidega, võis tellida Conradi mõrva.
Henri suri 1197. aastal, kukkudes välja linnuseaknast Akkos. Henri toetus akna- või rõdupiirdele, mis tema raskuse all järele andis. Kuninga kääbusest teener oli üritanud teda varrukast tirides tagasi tõmmata, kuid tema vähesest kaalust ei piisanud suurekasvulise Henri kinnihoidmiseks. Kukkuv kuningas tõmbas kaasa ka kääbuse, kes kukkus tema peale.
Isabelle abiellus peagi Küprose kuninga Lusignani Amalriciga.
Perekond.
Henri ja Isabelle'i abielust sündisid:
Meri-kirmesamblik

Meri-kirmesamblik ("Verrucaria maura" Wahlenb.) on samblik sugukonnast "Verrucariaceae" kirmesambliku perekonnast.
Meri-kirmesamblik kasvab Eestis läänerannikul ja Lääne-Eesti saartel.
Caloplaca chlorina

Caloplaca chlorina (Flot.) Sandst. on samblik kuldsambliku perekonnast.
Ta on Eestis üsna haruldane; kasvab graniitkivil.
Waddenzee

Waddenzee ehk Wattenmeer (hollandi keeles "Waddenzee", saksa keeles "Wattenmeer", alamsaksa keeles "Wattensee", taani keeles "Vadehavet" ja läänefriisi keeles "Waadzee", kõik tähenduses 'mudameri') on Põhjamere osa, mis eraldab Friisi saari Euroopa mandrist ja IJsselmeerist. 
Waddenzee pindala on umbes 10 000 km², sügavus kuni 23 m.
Waddenzeesse suubub palju jõgesid, millest suurimad on Elbe, Weser ja Ems. Seetõttu on Waddenzee vesi pisut magedam kui mujal Põhjameres.
Waddenzee moodustus 10.–14. sajandil. Enne seda ulatus manner märksa kaugemale kui tänapäeval, tänapäeva Friisi saarteni, mis olid tollal düünid. Siis murdis meri korduvalt suurte tormide ajal düünidest läbi ja uhtus nende taga oleva maa, mis koosnes põhiliselt turbapinnasest, ära. Endistest düünidest säilis kõigest saareahelik. Pärast seda on toimunud veel väiksemaid muutusi, näiteks Vlieland ja Ameland on liikunud ida poole: ühest servast on meri pinnast ära kandnud, teise serva on see juurde settinud.
Waddenzee on mere poolt saareahelikuga kaitstud, seetõttu ei esine seal suurt lainetust. Sellepärast on Waddenzee populaarne koht paadisõiduks ja purjetamiseks.
Waddenzees ja selle rannikul on maapinna ja merepõhja kõrguste vahe väga väike. Sellepärast on rannajoone erinevus tõusu ja mõõna ajal väga suur. Seetõttu on Waddenzees levinud mudamatkamine: mõõna ajal liigutakse mööda merepõhja kohtadesse, kuhu tõusu ajal ei pääseks.
14. mail 1987 arvati Waddenzee Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade hulka. 2009. aasta juunis kanti Waddenzee UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Waddenzee kohtuasi (C-127/02).
7. septembril 2004 tegi Euroopa Liidu kohus otsuse, milles vastas Raad van State (Madalmaad) eelotsusetaotlusele kohtuasjas, milles vaieldi südakarpide püügi lubatavusele Waddenzee looduskaitsealal. Raad van State küsimused puudutasid direktiivi 92/43/EMÜ (nn loodusdirektiivi) 6. artikli tõlgendamist, sealhulgas seda, kui tõenäoline peab olema lubatava tegevuse kahjulik mõju Natura 2000 võrgustikku kuuluvale kaitsealale selleks, et oleks kohustus mõju hinnata. 
Euroopa Liidu kohus leidis, et "iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala katsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, tuleb juhul, kui objektiivse teabe põhjal ei ole välistatud, et sellel on eraldi või koos muude kavade või projektidega nimetatud alale oluline mõju, asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab." (otsuse p 45). Samuti leidis kohus, et iga tegevust, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega ja mis võib ala terviklikkust ohustada, tuleb pidada olulist mõju omavaks. Iga niisuguse tegevuse mõju Natura 2000 võrgustikku kuuluvale alale tuleb hinnata (otsuse p 49). Kui hindamise tulemusena ei saa kindlalt välistada tegevuse kahjulikku mõju alale, ei tohi niisugust tegevust lubada (otsuse p 57).
Filtratsioon (hüdroloogia)

Filtratsioon ehk imbumine on vee aeglane liikumine pinnases või läbi ja ümber vesiehitiste. Vesi võib imbuda näiteks läbi poorse muldtammi.
Filtratsiooni kiirust iseloomustab filtratsioonimoodul. Näiteks vee imbumiskiirus läbi liiva on umbes 1*10−3 m*s−1.
Hapestumine

Hapestumine ehk atsidifikatsioon on veekogu või mulla (mulla hapestumine) muutumine happelise(ma)ks.
Tänapäeval on keskkonna hapestumise üheks oluliseks põhjuseks happesademed.
Hapestumise vastandprotsess on leelistumine.
Veekogude hapestumine.
Nüüdisajal on atmosfäärist sadenevad happesademed oluliselt mõjutanud paljude piirkondade veekogude keskkonnareaktsiooni. Enamik parasvöötme veekogudest on võimelised osaliselt happesademeid neutraliseerima, seda tänu karbonaatpuhversüsteemile.
Globaalses skaalas on oluline probleem ookeanide hapestumine.
Konrad Lorenz

Konrad Zacharias Lorenz (7. november 1903 Viin – 27. veebruar 1989 Viin) oli Austria zooloog ja etoloog, Nobeli auhinna laureaat.
Ta oli üks loomade käitumist uuriva teaduse etoloogia rajajaid. Aastal 1973 pälvis ta koos Karl von Frischi ja Niko Tinbergeniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
1940 sai ta Königsbergi ülikoolis psühholoogia professoriks. 1941 mobiliseeriti ta Wehrmachti, kus teenis arstina. 20. oktoobril 1943 pidas Konrad Lorenz Tartu Ülikooli aulas loengu "Inimese ja looma psühholoogia võrdlus".
Ta langes venelaste kätte vangi ja oli 1944–1948 NSV Liidus sõjavang. Vangistuses jätkas ta tööd arstina. Vangistuses hakkas ta kirjutama raamatut, mille käsikiri lubati tal alles jätta, samuti kuldnokk, keda ta vangilaagris pidas.
Venemaal kirjutatud käsikirja põhjal valmis tal raamat "Die Rückseite des Spiegels, Versuch einer Naturgeschichte menschlichen Erkennens", mis ilmus 1973 Austrias.
Mälestuse jäädvustamine.
Austrias tegutseb pärast Lorenzi surma Konrad Lorenzi Instituut teoreetilise bioloogia alal.
Teosed.
Oma esimese suure töö "Der Kumpan in der Umwelt des Vogels" (1935) pühendas ta Eestist pärit bioloogile Jakob von Uexküllile.
Üks ta tuntud raamatuid on "Das sogenannte Böse" ("Niinimetatud kurjus: agressiooni loodusloost", ingliskeelses tõlkes "On Agression"), mille esmatrükk ilmus 1963.
Põhja-Kaukaasia föderaalringkond

Põhja-Kaukaasia föderaalringkond on uus föderaalringkond Venemaal, mis moodustati 2010. aastal Lõuna föderaalringkonna lõunaosast. Selle keskus on Pjatigorsk.
Põhja-Kaukaasia föderaalringkonda kuuluvad:
Venemaa presidendi esindajad Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas:
Marika Jürgenson

Marika Jürgenson (sündinud 23. oktoobril 1956 Pärnus) on eesti ajakirjanik ja publitsist. 
Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 46. Keskkooli kunstiklassi ning 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal. Ta on töötanud eesti keele ja kirjanduse õpetaja, korrektori ja keeletoimetajana.
Marika Jürgenson töötab Ajakirjade Kirjastuses ajakirja Tervis Pluss toimetajana. Ta on üle kümne aasta kirjutanud terviseteemalisi artikleid ja portreelugusid ning avaldanud tõlketekste.
Marika Jürgenson on koostanud raamatud "Terve pealaest jalatallani" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2004), "Külmetushaigused – vältimine, ravi, taastumine" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2005), "25 haigust ja terviseriket" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2006), "Ilu ja tervis toidulisanditest" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2006), "Terviseapteek: mida osta apteegist?" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2007), "Väike külmetusaabits" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2009), "Väike terviseteatmik" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010), "Rõõm tervisest" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010), "Gripiraamat" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010).
Marika Jürgensonilt on ilmunud lasteraamat "Kõuts Ämbriroog" (Ilo, 2004), "Villi, Volli ja Majesteet" (Joon, 2011), ajalooline ülevaade "Saare mõisa Mannteuffellid" (Menu Kirjastus, 2019), "Saare vald 1866-2017" (Trükikunst OÜ, 2021), "Jõgeva Majandusühistu. Liider omasuguste seas" (2024).
Isiklikku.
Marika Jürgenson on abielus Toivo Jürgensoniga, neil on kaks tütart: Margit (sündinud 1983 Tallinnas), Ester (sündinud 1986 Tallinnas).
Aleksandra Marinina

Aleksandra Marinina (kodanikunimega Marina Anatoljevna Aleksejeva; sündinud 16. juunil 1957 Lvivis) on vene kirjanik (kriminaalromaanide autor). 
Tema teoste tuntumad kirjanduslikud tegelaskujud on analüütikust uurija Anastassia Kamenskaja ("Настя Каменская") ja miilitsakapten Igor Dorošin ("Игорь Дорошин").
Haridus.
1971. aastani elas ta Leningradis, pärast seda elab Moskvas. 
Õppis Leningradi ja Moskva inglise keele erikoolides ja Leningradi Rimski-Korsakovi nimelises muusikakoolis. 
1979. aastal lõpetas Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli juristina. 
Töö.
Aastatel 1980–1994 töötas NSV Liidu (Venemaa) Siseministeeriumi akadeemias kriminoloogia ja kriminaalse statistika alal. 
Aastatel 1994–1998 oli Moskva Juriidilise Instituudi juhataja asetäitja ning ühtlasi selle instituudi teadus- ja kirjastusosakondade juhataja. 
Aastal 1998 läks erru miilitsa alampolkovniku auastmes ning pühendas end ilukirjandusele.
Ekraniseeringud.
Tema kriminaalromaanide sarja "Nastja Kamenskaja" alusel on loodud populaarsed teleseriaalid "Kamenskaja" (1999), "Kamenskaja 2" (2002), "Kamenskaja 3" (2003) ja "Kamenskaja 4" (2005).
2010. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises

2010. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises toimusid 18.–24. jaanuarini 2010 Tallinnas. Võistlused toimusid Saku Suurhallis.
Võistlustel osales 120 sportlast 38 riigist. 
Eestit esindasid naiste üksiksõidus Jelena Glebova, meeste üksiksõidus Viktor Romanenkov, paarissõidus Maria Sergejeva ja Ilja Glebov ning jäätantsus Caitlin Mallory ja Kristjan Rand. 
Tulemused.
Meeste üksiksõit.
&lt;br&gt;Finaal: 21. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 38
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naiste üksiksõit.
&lt;br&gt;Finaal: 23. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 42
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Paarissõit.
&lt;br&gt;Finaal: 20. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 21
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Jäätants.
&lt;br&gt;Finaal: 22. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 27
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Niko Tinbergen

Nikolaas (Niko) Tinbergen (15. aprill 1907 Haag – 21. detsember 1988 Oxford) oli hollandi etoloog ja ornitoloog, Nobeli auhinna laureaat.
Ta oli üks loomade käitumist uuriva teaduse – etoloogia – rajajaid koos Jakob von Uexkülli, Konrad Lorenzi, Karl von Frischi ja teistega. Aastal 1973 pälvis ta koos Karl von Frischi ja Konrad Lorenziga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Isiklikku.
Tema vend oli majandusteadlane Jan Tinbergen ning teine vend Luuk Tinbergen (1915–1955) ornitoloog ja etoloog.
Henri II (Navarra kuningas)

Henri II (18. aprill 1503 Sangüesa – 25. mai 1555 Pau) oli Albret' dünastiast Navarra kuningas ja Foix' krahv 1518–1555.
Henri sündis Navarra kuningaa Jean III ja kuninganna Catherine I pojana.
Henri kuulutati kuningaks pärast oma eksiilis viibinud ema surma 1517. aastal.
1512. aastal oli Aragóni kuningas Fernando II vallutanud Püreneedest lõuna poole jääva osa Navarrast ja riigi pealinna Pamplona. Samuti kasutasid Fernando II ja tema järeltulija Carlos I Navarra kuninga tiitlit. Pärast tulemusteta jäänud läbirääkimisi 1516. aastal Noyonis ja 1518. aastal Montpellier's, vallutasid Prantsuse ja Navarra väed 1521. aastal Hispaaniale kuuluva Navarra. Pärast Noaini lahingut olid nad siiski sunnitud tagasi tõmbuma.
1525. aastal langes Henri Pavia lahingus vangi, kuid tal õnnestus peagi vabaneda.
Perekond.
Henri abiellus 1526. aastal Angoulême'i krahvitari Marguerite'iga (1492–1549), kes oli Angoulême'i krahvi Charlesi ja Savoia Louise'i tütar. Marguerite'i vend oli Prantsusmaa kuningas Francois I. Abielust sündisid:
Bariaatria

Bariaatria on meditsiini haru, mis tegeleb rasvumuse uurimise ja raviga.
Bariaatriline kirurgia püüab rasvumust ravida kirurgiliste meetodite abil.
Limujärve kraav

Limujärve kraav ehk Trummi kraav on 1,4 km pikkune kraav Seli külas Rae vallas. Selle kaudu toimub väljavool Limu järvest Leivajõkke. 
Põuasel ajal kuivab kraav täielikult.
Wichita

Wichita on linn USA-s, Kansase osariigi suurim linn ja Sedgwicki maakonna halduskeskus. Laiub tasandikul Arkansase jõe ääres umbes 400 meetri kõrgusel merepinnast.
Wichita asutati 1870. aastal.
Linn on tuntud lennundustööstusettevõtete järgi, teda kutsutakse maailma õhupealinnaks ("The Air Capital of the World"). Seal asuvad lennukitootjate Cessna ja Learjeti peakorter ning McConnelli õhujõudude baas.
Wichitas avati 1958 esimene Pizza Huti restoran.
Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo

Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse büroo ehk USA statistikaamet (inglise keeles "United States Census Bureau", ametlikult "Bureau of the Census"; USCB) on USA Kaubandusministeeriumi alluvuses töötav valitsusasutus, mis tegeleb rahvaloenduste korraldamise ning muude rahvastiku- ja majandusalaste andmete kogumisega USA-s.
Büroo peakorter asub Marylandi osariigis Suitlandis.
Iluuisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

Iluuisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 14.–27. veebruarini Vancouveri Pacific Coliseum jäähallis.
Medalid.
Iluuisutamises jagatud medalid riigiti.
Tulemused.
Meeste üksiksõit.
 
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30 
&lt;br&gt; Olümpiavõitja 2006: Jevgeni Pljuštšenko , Venemaa 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naiste üksiksõit.
&lt;br&gt;Finaal: 25. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 24
&lt;br&gt; Olümpiavõitja 2006: Shizuka Arakawa , Jaapan 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Paarissõit.
 
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 20 
&lt;br&gt; Olümpiavõitja 2006: Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin, Venemaa 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Jäätants.
 
&lt;br&gt;Finaal: 22. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23 
&lt;br&gt;Kohustusliku tantsu ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Originaaltantsu ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Vabatantsu ametlikud tulemused
Türisalu oja

Türisalu oja asub Türisalu külas Harku ja Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. 
Oja pikkus on ligikaudu 2,9 km, valgala pindala 3,1 km². Oja saab alguse Tõlinõmme järvest ning suubub Türisalu pangast läänest mööda joostes Lohusalu lahte. Suudme lähedal asub ojal Türisalu joastik.