tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Florin Iordache

Florin Iordache (sündinud 14. detsembril 1960 Caracalis) on Rumeenia poliitik, ta on Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 4. jaanuarist 2017 kuni 9. veebruarini 2017 Rumeenia justiitsminister.
Ta sündis aastal 1960 Caracalis Olti maakonnas. Ta lõpetas aastal 1965 Craiova ülikooli mehaanikateaduskonna. Aastal 2002 lõpetas ta Craiova ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 2007 kaitses ta samas doktoriväitekirja rahvusvaheliste majandussuhete alal.
Ta on töötanud mehaanikainsenerina mitmes ettevõttes.
Aastatel 1996–2000 oli ta Sotsiaaldemokraatliku Partei Olti maakonna juht.
Aastast 2000 oli ta Rumeenia parlamendi alamkoja liige, 13. juunist 2016 kuni 21. detsembrini 2016 oli ta parlamendi alamkoja esimees. 4. jaanuarist 2017 kuni 9. veebruarini 2017 oli ta Rumeenia justiitsminister; ta astus tagasi seoses 2017. aastal toimunud meeleavaldustega (korruptsioonikuritegude dekriminaliseerimise vastaste meeleavaldustega).
Orhan I

Orhan Gazi (osmanitürgi keeles:اورخان غازی، اورخان بن عثمان بن ارطغرل; türgi keeles: "Orhan Gazi"; 1281 – märts 1362) oli Osmanite riigi teine bei ja valitses aastatel 1326–1362.
Orhan oli Osman I ja Rabia Bala Malhun Hatuni poeg. Ta oli oma isa teine poeg. Tema lapsepõlve ja täiskasvanuea kohta pole midagi teada.
1329. aastal Nicaeat piiranud Orhan ja Bütsantsi keisri Andronikos III ning Katalaani palgasõdurite Pelekanoni lahingu ning sellele järgnenud Bütsantsi vägede taganemine oli esimene Osmanite ja Bütsantsi välilahing, mis lõppes Bütsantsi vägede taganemisega. 1332. aasta märtsis alistus ka Nicaea.
Priipalu Püha Vassili Suure kirik

 
Priipalu Püha Vassili Suure kirik on õigeusu kirik Valga maakonnas Valga vallas Priipalu külas. 
Kogudus asutati Vanamõisa koguduse nime all aastal 1846. Teenistused toimusid eramajades. Aastal 1849 nimetati kogudus Soontaga koguduseks, millele ehitati aastal 1854 väike puukirik. 
Praeguse kiriku projekti tegi Riia arhitekt Jānis Frīdrihs Baumanis. Kirik valmis aastal 1879, samal aastal ka kirik pühitseti. Ristikujulisel maakivist ja tellistest kirikul on viis kuppeltorni ja kellatorn. 
Kirikut kasutas EAÕK Priipalu Püha Vassili Suure kogudus. Praegu kirikul kogudus puudub. Hooldajavaimulik on aastast 2014 ülempreester Andreas Põld.
Katarina Seeherr

Katarina Ursula Seeherr (sündinud 8. oktoobril 1958) on Saksamaalt pärit Eesti muusikaterapeut ja sotsiaaltöötaja.
Ta õppis Pforzheimi Waldorfi koolis, seejärel ravipedagoogikat Šo­timaal, muusikat Hollandis ja muusikateraapiat Ber­liinis. Töötas 5 aastat ühes Camphilli koolis Hollandis. 
Ta elab Eestis 1992. aastast. Ta on Pahkla Camphilli Küla asutajaid ja juhataja asetäitja.
Ta on Eesti Muusikateraapia Ühingu juhatuse liige.
Florian Geyer

Florian Geyer von Giebelstadt (umbes 1490 – 10. juuni 1525) oli saksa rüütel ja diplomaat. 
Ta oli Saksa talurahvasõja juhte, kes tegutses Švaabimaal. Allikates on öeldud, et tema juhitud väesalgad hõivasid mitu väikelinna ilma lahinguta, kuna Geyer oli suurepärane diplomaat.
Friedrich Engels on Geyerit nimetanud üheks esimeseks proletaarlaste huvide eest võitlejaks.
Mälestuse jäädvustamine.
Teises maailmasõjas oli Geyeri-nimeline SSi ratsadiviis.
Venemaal tegutseb Geyeri-nimeline intellektuaalide klubi.
Brzeg

Brzeg ([bʐɛk], saksa "Brieg") on linn Poola edelaosas Opole vojevoodkonnas, Brzegi maakonna halduskeskus. Linn asub 40 km Wrocławist idas. Brzeg asutati 1234. aastal, linnaõigused sai 1248 aastal.
Palais Garnier

Palais Garnier või Opéra Garnier ehk Pariisi Ooperimaja ("Opéra de Paris") on 1979 istekohaga ooperiteater Prantsusmaa pealinnas. 
Kirjeldus.
Arhitekt Charles Garnier' projekteeritud erandlikult üleküllane ja uusbaroklik "beaux-arts"'i nüanssidega hoone rajati aastatel 1861–1875. Eklektilisusele rõhuvate (justkui garneeritud) fassaadiornamentidega teatrihoone on Pariisi üks tuntumaid sümboleid ja üks kuulsamaid ooperimaju maailmas. 
Sellel on seitse maa-alust ja kümme maapealset korrust kogukõrgusega 56 meetrit maapinnast. See on Prantsuse teise keisririigi aegsetest hoonetest üks pompoossemaid, kallimaid ja esinduslikemaid imperiaalarhitektuuri näiteid, kus asub tänapäeval ka ooperiteemaline muuseum-raamatukogu. Labürindisüsteemiga hoones töötab üle 1000 inimese ja seal tegutseb ka kaks balletikooli. Teatrisaal võtab enda alla vähem kui viiendiku hoone 1,2 hektari suurusest kogupindalast. Siiani on hoovi all tall ooperi hobuste tarvis. Säilinud on "Ooperifantoomist" tuntud La Carlottale püstitatud monument. 
Maja all paikneb veehoidla, mis on majja sisse planeeritud ja millel on oluline roll stabiliseeriva lisaraskuse tekitajana – veetaset tõstetakse ja langetatakse vastavalt seitse korrust kõrgemal asuva lava raskusele.
Charles Garnier

Jean-Louis Charles Garnier (6. november 1825 Pariis – 3. august 1898 Pariis) oli prantsuse arhitekt, kes on tuntud eeskätt Palais Garnier' ja Monte Carlo ooperiteatri projekteerijana.
Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu

Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu on 2010. aastal avatud veebipõhine andmebaas, kus Eesti kogukonnad saavad tutvustada oma vaimset kultuuripärandit. Nimistut haldab Eesti Rahvakultuuri Keskus.
Nimistu koostamist ajendas Eesti liitumine UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse konventsiooniga, kus nimistut peetakse üheks vaimse pärandi hoidmise ja kaitsmise vahendiks.
Vaimse kultuuripärandi nimistu vahendusel saab tutvuda põlvest põlve edasiantud teadmiste, oskuste, kommete ja tavadega, mis on olulised meile ja meie kaasaegsetele.
Nimistu sissekanded.
Nimistu sissekanded seisuga august 2020:
Hõimurahvaste programm

Hõimurahvaste programm on Haridus- ja Teadusministeeriumi rahastatav programm, mida haldab Eesti Keele Instituut. 2021. aastani haldas programmi Fenno-Ugria Asutus. Programmi peaeesmärk on toetada eestlaste hõimurahvaste keelte ja kultuuride säilimist ja arengut. I programm kestis aastatel 1999–2004. IV programm kestis aastatel 2015–2020., V programm kestab 2021–2027.
Programmi raames toetatakse ja tehakse koostööd Venemaa soome-ugri rahvastega (vadjalased, isurid, ingerisoomlased, karjalased, vepslased, ersad ja mokšad, niidu- ja mäemarid, udmurdid, sürja- ja permikomid, handid, mansid), samojeedidega (neenetsid, eenetsid, nganassaanid, sölkupid), Lätis elavate liivlastega ning Venemaal, Norras, Rootsis ja Soomes elavate saamidega.
Programmi abil on näiteks Eesti kõrgkoolides õppinud üle 180 hõimurahvaste õpilase.
Juudi kultuuromavalitsus

Juudi kultuuromavalitsus oli 1925 vastu võetud vähemusrahvuste kultuurautonoomia seaduse alusel loodud Eesti juutide institutsioon, mis tegutses alates 6.06.1926 kuni likvideerimiseni 29.081940. Ühtlasi oli see esimene kord maailmas, kui juudid said mingis riigis vähemusrahvusena omale laialdase kultuurautonoomia. 
Kultuuromavalitsuse juht oli Hirsch Aisenstadt.
Kallavere kihistu

Kallavere kihistu (inglise keeles "Kallavere Formation") on Ordoviitsiumi ladestu kihistu. Kihistu on nimetatud Harju maakonna Kallavere asula järgi. Seda hakkasid esimesena määratlema Lilita Ilga Gailīte ja Rita Ulste aastal 1976. Ajaliselt kuulub see osalt Pakerordi lademesse, moodustades selle alumise osa, erandiks on vaid kihistu vanim, Maardu kihistik. Selle stratotüübiks on Ülgase paljand. Kihistule on nime andnud Kallavere küla. Kihistu paksus on suurim (18,1 m) Eiklas.
Uuema käsitluse kohaselt jääb Kambriumi ja Ordoviitsiumi piir Kallavere kihistusse, muutes seega Pakerordi lademe osaliselt Kambriumi lademeks ja Kallavere kihistu ka Kambriumi kihistuks. 
Kihistu kihistikud on järgmised:
Kihistu koosneb põhiliselt nõrgalt tsementeerunud liivakivist, Põhja-Eestis markeerib Pakerordi lademe alumist piiri oobolusliivakivi all lasuv oobolusi sisaldav konglomeraat, mille paksus on Maardu all meeter, Rakvere ümbruskonnas aga 4-6 meetrit. Pakerordi lademesse kuuluvatel liivakividel on ka õhukesi tumeda kilda vahekihte.
Türisalu kihistu

Türisalu kihistu (inglise keeles "Türisalu Formation") on Ordoviitsiumi ajastu kihistu. Kihistu on nimetatud Türisalu panga järgi, mis on ka kihistu stratotüübiks. Seda hakkas esimesena määratlema Karl Müürisepp aastal 1958. Ajaliselt kuulub see suuremalt jaolt Pakerordi lademesse, moodustades selle ülemise osa, ent Tabasalu kihistik kuulub Varangu lademesse. Kihistu on kõige paksem Loode-Eestis, kus Elbikul on selle paksuseks 6,1 meetrit, ent Põlvas on kihistu vaid 5 sentimeetrit paks.
Kihistul on kaks kihistikku: Tabasalu kihistik ja Toolse kihistik. Kihistu kivimid on üldiselt väga ühtsed, koosnedes kildast, ent Varangu lademe ja Pakerordi lademe piire märgib uue kivististetüübi ilmumine, samuti on Tabasalu kihistikus õhukesi kvartsliiva kihte ja see sisaldab alumiste kihtidega võrreldes rohkem püriiti. Tabasalu kihistik jääb Varangu lademesse, üleminekupiirkond asub valdavalt Toolse kihistikus. Kihistu kivimitest suurem osa kuulub Pakerordi lademesse, uuemad Varangu lademesse kuuluvad kivimid esinevad vaid Tallinna ja Rapla vahelisest joonest ida pool. Tapast ida pool jäävad kihistu kivimid juba kõik Varangu lademesse.
Kõrgekalda kihistu

Kõrgekalda kihistu (inglise keeles Kõrgekalda Formation) on Ordoviitsiumi ladestu kihistu. Seda hakkas esimesena määratlema Algimantas Grigelis aastal 1978. Ajaliselt kuulub see Uhaku lademesse, moodustades selle ülemise osa. Selle stratotüübiks on Purtse jõe Kõrgekalda paljand, mille järgi kihistu on ka nime saanud. Kihistu paksus on suurim (18,1 m) Alatskivil.
Kihistul on kolm kihistikku: Erra kihistik, Koljala kihistik ja Pärtlioru kihistik. Kihistu koosneb põhiliselt rohekashallist lubjakivist, mis sisaldab ohtralt kivistisi ja nende jäänuseid. Lubjakivi vahel on õhukeste kiohtide ja läätsedena merglit. Kirde-Eestis sisaldab kihistu ka õhukesi (kuni 2 cm) kukersiidi kihte, mis on vanimad maailmas. Lademe alumisel piiril on palju götiidist ooide.
Islami riigiteooria

Islami riigiteooria jagab maailma islami õigusel ehk šariaadil põhinevaks alaks "dār al-islām" ning ebaõigluse ja uskmatuse alaks nimetusega "dār al-ḩarb" – sõjatallermaa. Muslimite ülesanne on täidetud, kui maailmas valitseb õiglus ja allaheitmine – islam.
Mõõdukas islamis valitseb "dar al-harb"iga ajutine rahu, mis võimaldab normaalset läbikäimist, ning seda ajutist rahu võib pikendada lõpmatuseni.
Fundamentalistidele kestab rahu "dar al-harb"iga vaid islamimaailma nõrkuseperioodi lõpuni, mil kõrvaldatakse kõik ühiskonda kammitsevad pahed ja islam võidab (siis algab pealetung ning "pühakirjarahvad" (kristlased, juudid ja zoroastristid) peavad tunnistama muslimite ülemvõimu, uskmatud aga valima allaheitmise ja mõõga vahel).
Teine islami riigiteooria punkt, mis ka Euroopat praegu otseselt puudutab, on "dar al-islam"i ja "dar al-harb"i enda määratlus: millise mõõdu alusel on mingi maa-ala islamimaailma osa? Osade õpetlaste arvates piisab muslimite arvulisest ülekaalust ja usu vabast kasutamisest, teised seavad peamiseks tingimuseks šariaadi kehtimise.
Kalorifeer

Kalorifeer on seade õhu soojendamiseks õhkkütte-, ventilatsiooni- ja kuivatussüsteemides või konditsioneerides. Ehituse järgi eristatakse plaat-, spiraaltoru- ja muid kalorifeere. Soojuskandja järgi liigituse järgi on olemas on aur-, vesi-, elektri- ja leekkalorifeere.
Vanades mõisahoonetes ja lossides kasutati mõnikord kalorifeerahje hüpokauste hoone kütmiseks. Ahi asus keldris, kust läksid kiviseintes asuvad õhukanalid ruumidesse. Soojenes ka keldri lagi – esimese korruse põrand. Kolde ümber olevad kiviseinad ja lagi soojendasid õhku õhukanalites. Soe õhk liikus üles gravitatsioonijõu toimel. Kalorifeeriga köetakse näiteks Kuressaare lossi.
Kavastu asundus

Kavastu asundus oli asundus Tartumaal. 
Asundus moodustati 1920. aastate alguses endisaegse Kavastu mõisa maadel. 1939 jagati asundus Kikaste, Poksi ja Saeveski külaks.
Lehtmetsa (Jõgeva)

Lehtmetsa oli küla Jõgevamaal. 
Küla on mainitud 1922. 1930. aastatel on seda nimetatud ka paigaks.
1977. aastal liideti Lehtmetsa, Kasvandiku, Kirikuküla, Mõisaküla, Rava ja Vanatänava küla Laiusevälja külaks.
Mereküla (Häädemeeste)

Mereküla (varem ka "Mere küla") on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tahkuranna valda.
Küla on esimest korda mainitud aastal 1922.
1977–2015 kuulus Mereküla Reiu küla koosseisu. 2015 küla taastati, ehkki väiksemates piirides.
Mõisaküla (Jõgeva)

Mõisaküla oli küla Jõgevamaal. 
Küla on mainitud 1922. 
1977. aastal liideti Mõisaküla, Lehtmetsa, Kasvandiku, Kirikuküla, Rava ja Vanatänava küla Laiusevälja külaks.
Putki

Putki on paikkond (varem küla) Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Mustanina küla alal.
Küla on mainitud 1913. Küla hääbus pärast Teist maailmasõda. 
Küla läheduses toimus 1944 Putki lahing.
Päite asundus

Päite asundus oli asundus Virumaal. 
Asundus moodustati 1920. aastatel ja sulandus 1930. aastateks Päite külaga.
Rava (Jõgeva)

Rava oli küla Jõgevamaal. 
Küla on mainitud 1922. 
1977. aastal liideti Rava, Lehtmetsa, Kasvandiku, Kirikuküla, Mõisaküla ja Vanatänava küla Laiusevälja külaks.
Ruunavere

Ruunavere on paikkond (varem küla) Rapla maakonnas Märjamaa vallas Pajaka küla alal.
Küla on mainitud 1922. Paikkonna või paigana on see tuntud alates 1930. aastatest.
Ruunavere läheduses toimus Liivi sõja ajal Ruunavere lahing.
Vanatänava

Vanatänava oli küla Jõgevamaal. 
Küla on mainitud 1922. 
1977. aastal liideti Vanatänava, Lehtmetsa, Kasvandiku, Kirikuküla, Mõisaküla ja Rava küla Laiusevälja külaks.
Rõika

Rõika oli küla (1920. aastatel alevik) Viljandimaal. 
Asulat on esimest korda mainitud 1797 (Reika oder Kathrin). 
1977. aastal liideti Rõika küla Lalsi külaga.
Asula on tuntud eelkõige Rõika-Meleski peeglivabriku pärast.
Soojuskandja

Soojuskandja on suvalises agregaatolekus aine, millega soojus mingisse süsteemi sisestatakse, seal edastatakse või sealt väljastatakse. Soojuskandjana kasutatakse vett, freoone, gaase, vedelaid metalle, keraamilisi materjale ning orgaanilisi ja räniorgaanilisi ühendeid. Hoonete küttesüsteemides kasutatakse sageli soojuskandjana veeauru, vett või õhku.
Susan Oyama

Susan Oyama (sündinud 22. mail 1943) on psühholoog ja teadusfilosoof, õppeasutuste John Jay College of Criminal Justice ja Graduate Center, CUNY emeriitprofessor. 
Ta problematiseerib vaidlusi loomuse ja kasvatuse üle. Tema arengusüsteemi mõiste võimaldab ümber hinnata arengu ja evolutsiooni, keha ja vaimu ning paigalseisu ja muutuse dihhotoomia. Arengusüsteemide teooria on mõjutanud tunnetusteadust, psühholoogiat ja bioloogiafilosoofiat.
Pertti Ahonen

Pertti Pellervo Ahonen (sündinud 23. detsembril 1952) on soome poliitikateadlane ja semiootik.
Pierre Maranda

Pierre Maranda (1930 – 5. juuli 2015) oli Kanada antropoloog, folklorist ja semiootik.
Ta oli Claude Lévi-Straussi õpilane. Tema oluliseks uurimisteemaks oli Saalomoni saarte etnoloogia.
Salm-Horstmar

Salm-Horstmar oli lühiealine Napoleoni-aegne krahvkond Saksamaal kaugel Nordrhein-Westfaleni põhjaosas. See asus Münsterist kirdes ümber Horstmari linna. See loodi aastal 1803 Salm-Grumbachi metsa- ja reinkrahvile Friedrich Karl Augustile pärast Grumbachi ja teiste Reinist läänes asuvate territooriumite kaotamist Prantsusmaale. See mediatiseeriti aastal 1813 Preisi kuningriigile ning metsa- ja reinkrahvile kingiti kolm aastat hiljem Preisimaal vürstitiitel.
Litene

Litene on küla ("ciems") Lätis Gulbene piirkonnas 19 km kaugusel Gulbene linnast, Litene valla halduskeskus.
Külas asub Litene mõisa süda. Küla läbib Pedetsi jõgi, mille ääres asus paberitehas.
Mõisa lähedal pidas Eesti rahvavägi Vabadussõja ajal 7. juunil 1919 lahingu Landeswehri ratsasalgaga.
Mõis natsionaliseeriti 1921. aastal ja 1924. aastast tegutseb mõisa peahoones kool. Külas on ka raamatukogu.
Asula sai laiemalt tuntuks 1941. aasta suvel, kui Nõukogude okupatsiooni ajal koondati sinna suur hulk Läti sõdureid. Juuniküüditamise ajal 14. juunil koguti kokku ohvitserid ja viidi õppuste ettekäändel metsa, kus neilt võeti relvad ja nad arreteeriti. Vastuhakanud tapeti. Ülejäänud pandi rongidele ja viidi Riiga, kust nad suunati edasi GULAGi vangilaagritesse. Selle tõttu on see paik tuntud kui Läti Katõn.
Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.
Pärast iseseisvuse taastamist on Läti arheoloogid leidnud sealt 11 Läti ohvitseri surnukeha jäänuseid, kuid tapetute täpne hulk ei ole teada. 2001. aastal avati külas hukkunute mälestuskompleks.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all kommunistliku massimõrva ohvrite mälestusmärk koos matmispaigaga. Regionaalse kaitse all on Litene kalmistu kabel ja Litene mõisaansambel, sealhulgas tall, pesuköök, häärber, kaks teenijate maja, park, magasiait, ait, küün ja apteek. 
Looduskaitse all on pärn ümbermõõduga 4,08 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,06 meetrit, Ozolciemsi tammed, Revolutsioonimälestuse tamm, Pedetsi jõe tammed, Litene vabaõhulava tammed, Litene mõisa jalakas ja Litene tamm.
Asula juurest läheb läbi Gulbene ja Balvi vaheline maantee (P35) ja sealt algab P43-maantee, mis suundub Alūksnesse. Asulas on Aprūpes centrsi ja Litenes centrsi bussipeatus.
Klimavičy

Klimavičy (transkribeerituna Klimavitšõ, poola keeles "Klimowicze", leedu keeles "Klimavičai" või "Klimovičiai") on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Klimavičy rajooni halduskeskus. Klimavičy asub Mahiloŭ linnast 124 kilomeetri kaugusel Orša ja Unetša vahelise raudtee ääres.
Haridust annavad neli keskkooli, põllumajanduskolledž, spordikool ja muusikakool. Linnas on kultuurimaja ja neli raamatukogu. Seal antakse välja ajalehte «Родная ніва». Linnas on toiduainetetööstus, seal valmistatakse ka ehitusmaterjale.
Vaatamisväärsused on koduloomuuseum, osaliselt säilinud vanalinn ja XIX sajandi keskel valminud õigeusu kirik. 
Ajalugu.
Klimavičyt on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1581. Selle varasemad omanikud olid Glinskid. See kuulus toona Mstsisłavi vojevoodkonda.
Aastal 1626 asutati sinna dominiiklaste klooster. XVII sajandiks oli külast saanud alev, mille keskuseks oli katoliku kiriku juures asuv väljak. Aastal 1720 läks alev Bielackite valdusse, aastast 1758 oli see Hołyńskite valdus.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi maakonda. Aastal 1777 sai Klimavičyst linn. Aastal 1897 oli seal kolm õigeusu kirikut, kolm palvemaja ja neli kooli. Linnas tegutsesid polikliinik ja trükikoda. Toona olid ligi pooled linna elanikest juudid. Samal aastal avati linnas piiritusevabrik. Aastal 1904 oli linnas apteek, fotosalong ja raamatukogu. Linnas oli toona kaheksa kõrtsi ja üheksa võõrastemaja. 
Aastal 1924 läks Klimavičy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai Kalinini ringkonna halduskeskus. Aastal 1929 valmis linna läbiv raudtee. Aastal 1932 avati veterinaariatehnikum (praegune põllumajanduskolledž). Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed kõik linnas elanud juudid, hiljem ka segaperekondadesse kuulunud lapsed.
Głubczyce

Głubczyce ([ɡwupˈt͡ʂɨt͡sɛ]), tšehhi "Hlubčice" või harvemini "Glubčice"; saksa "Leobschütz"; sileesia saksa "Lischwitz") on 12,759 (2015) elanikuga linn Poola edelaosas, 62 km Opole lõunas. Głubczyce asutati 12. sajandil, linnaõigused sai 1270 aastal. Głubczyce on Głubczyce maakonna halduskeskus.
Hanne Gaby Odiele

Hanne Gaby Odiele (sündinud 8. oktoobril 1987 Kortrijkis) on belgia modell. 
Tema moefotosid on ilmunud ajakirjades Vogue, Marie Claire, Teen Vogue ja Elle.
Detsembris 2006 jäi ta foori punase tule ajal teed ületades auto alla, mille tagajärjeks olid mõlema jala luumurrud. Ta sai naasta moeetendustele alles 2008. aastal.
Ta on intersooline ning on sündinud androgeenresistentsuse sündroomiga.
Odiele elab New Yorgis Manhattanil Chinatownis.
Harilik granaadipuu

Harilik granaadipuu ("Punica granatum") on kukesabaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Hariliku granaadipuu viljad on granaatõunad.
Paul Halmos

Paul Halmos (ungari Halmos Pál; 3. märts 1916 Budapest – 2. oktoober 2006 Los Gatos, California) oli Ungari juudi päritolu USA matemaatik.
Aastast 1925 elas ta USAs.
Tuntud on tema tööd tõenäosusteooria, statistika, operaatorite teooria, funktsionaalanalüüsi ja matemaatilise loogika valdkonnas. Ta oli ka silmapaistev metoodik ja õppejõud.
Peter Lax

Peter David Lax (ungari Lax Péter; 1. mai 1926 Budapest, Ungari – 16. mai 2025 New York) oli Ungari juudi päritolu USA matemaatik.
1941 kolis ta perega USA-sse.
Tunnustus.
Ta on valitud ka Norra Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi on nimetatud Laxi-Milgrami teoreem.
Kędzierzyn-Koźle

Kędzierzyn-Koźle ([kɛnˈd͡ʑɛʐɨn ˈkɔʑlɛ], saksa "Kandrzin-Cosel"; sileesia "Kandrzin-Koźle") on 62,193 (2015) elanikuga linn Poola edelaosas Opole vojevoodkonnas, Kędzierzyn-Koźle maakonna halduskeskus. Linn asub 41 km Opolest edelas. Kędzierzyn-Koźle asutati kolmeteistkümnendal sajandil, Koźle linnaõigused sai aastal 1281 ja Kędzierzyn 1951. Kędzierzyn-Koźle on Kędzierzyn-Koźle maakonna halduskeskus.
November (film 2017)

"November" on Eesti 2017. aasta õudussugemetega fantaasiafilm, mis põhineb Andrus Kivirähki romaanil "Rehepapp ehk November". Linateose režissöör on Rainer Sarnet.
Film esilinastus Eestis 27. jaanuaril 2017. Rahvusvaheline esilinastus toimus sama aasta 24. aprillil New Yorgis Tribeca filmifestivalil.
Mängufilm valmis Eesti, Hollandi ja Poola tootjate koostöös.
Film esitatakse parima võõrkeelse filmi Oscari kandidaadiks.
Rava tammik

Rava tammik on tammik Järva maakonnas Järva vallas Rava külas. Tammiku pindala on 37 ha. Tammikut kaitstakse Rava maastikukaitseala koosseisus.
Tammik võeti kaitse alla 1936 ja oli ühtlasi Eesti Looduskaitse Registri esimene sissekanne. Seega võib öelda, et Rava tammik on Eesti esimene looduskaitsealune objekt.
Krapkowice

Krapkowice ([krapkɔˈvʲit͡sɛ], saksa "Krappitz"; tšehhi "Krapkovice", "Chrapkovice") on 16,721 (2015) elanikuga linn Poola edelaosas, 22 km Opolest edelasse. Krapkowice asutati kolmeteistkümnendal sajandil, linnaõigused sai 1275 aastal. Krapkowice on Krapkowice maakonna ja Krapkowice valla halduskeskus.
Vahenurme ohvripärn Kai

Vahenurme ohvripärn Kai on ohvripuu (pärn) Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vahenurme külas. Pärnast umbes 60 m kaugusel asub Vahenurme ohvripärn Mai. Mõlemad pärnad on võetud kaitse alla.
Rahvaluules on Kai-, Mai- ja Riinu-nimelist pärna käsitletud ka koos.
Vahenurme ohvripärn Mai

Vahenurme ohvripärn Mai on ohvripuu (pärn) Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vahenurme külas. Pärnast umbes 60 m kaugusel asub Vahenurme ohvripärn Kai. Mõlemad pärnad on võetud kaitse alla.
Rahvaluules on Mai-, Kai- ja Riinu-nimelist pärna käsitletud ka koos.
Klimavičy rajoon

Klimavičy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1543 km². 2016. aasta seisuga elas seal 25 280 inimest. Rajoon piirneb põhjas Venemaa Smolenski oblastiga.
Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Cimanava, Damamieryčy, Haličy, Husarka, Kisialova Buda, Łobža, Miłasłavičy ja Rodnia külanõukogu. Halduskeskus on Klimavičy linn.
Suurimaks jõeks on Sož rajooni läänepiiril, teised tähtsamad jõed on selle jõgikonda kuuluvad Ipuć, Łabžanka, Ascior, Žaduńka ja Suraŭ. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 195–210 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Haličy küla lähistel (214 m). Looduskaitse all on 345 hektarit maad. Maavaradest leidub seal turvast, kriiti, merglit, savi, liiva.
2009. aasta seisuga olid elanikest 94,25% valgevenelased, 4,34% venelased ja 1,41% oli teistest rahvustest. 64,19% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 34,81% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 29,25% elanikke, vene keelt aga 69,59%.
Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Piirkonnas jäi elaniketa 29 asulat, oma kodu kaotas 3376 inimest.
Soojusvarustus

Soojusvarustus on laiemas mõttes majapidamises ja tootmises tarbijate varustamine soojusenergiaga, kitsamas mõttes tarbijate keskne varustamine soojusega kuuma vee või auru vahendusel. Soojusallikaks võib olla soojuselektrijaam, keskkatlamaja, koostootmisjaam jm.
Karlova päevad

Karlova päevad on alates 2006. aastast Tartus Karlova linnaosas toimuv üritus, mida korraldab Karlova Selts. 
Esimesed Karlova päevad aastal 2006 toimusid Tartu Salemi baptistikoguduse eestvõttel.
Kord aastas Karlova päevade ajal ilmub Karlova Seltsi kirjastusel ajaleht Kirev Karlova.
Kehra lahingu mälestussammas

Kehra lahingu mälestussammas on püstitatud Kehra lahingus hukkunute mälestuseks. Mälestussammas asub Harju maakonnas Anija vallas Vikipalu külas Arudevahe talu krundil 80 meetrit raudteest. 
1933. aasta märtsis avaldas Vabaduse Risti Vendade Ühenduse volinike koosolekul kindral Johan Laidoner: „Ei ole veel ära märgitud sündmust, kus pärast minu käsku „Jääda seisma!” toimus esimene soomusrongi rünnak. Oleks soovitav, et ka see leiaks äramärkimist.”
Kehra mälestusmärgi kavandite võistluse võitis arhitekt Karl Lüüsi kavand, mälestussamba bareljeefi valmistamine usaldati kujur Ernst Jõesaarele. 
Mälestussamba kirjeldus:
Mälestussammas taheti pidulikult avada 23. juunil 1940, kuid kuna enne toimus 1940. aasta juunipööre, siis jäigi mälestusmärk ametlikult avamata. 
Ühe versiooni järgi hävitati sammas juba 1940. aastal.
Levinuma versiooni järgi jäi sam­mas esial­gu al­les, sel­lelt raiu­ti väl­ja üks­nes tekst ning ase­me­le kir­ju­ta­ti 21 lahingus lan­ge­nud pu­na­väe­la­se ni­med. Mälestussammas õhiti ikkagi 1944. aastal.
Samba taastamine.
1997. aas­ta sü­gi­sel võeti nõuks taas­ta­da Ani­ja val­la vii­ma­ne Va­ba­dus­sõ­ja mur­de­la­hin­gu­te mä­les­tus­märk Ees­ti Va­ba­rii­gi 80. aas­ta­päe­vaks 1998. aas­ta veeb­rua­ris. 
23. juunil 2000 avati samba asukohas mälestuskivi, mis pandi kokku samba originaaltükkidest ja millel oli sa­ma tekst, mis oli ava­ma­ta jää­nud sam­bal. 
2015. aastal avati raudteepeatuse kõrval teabetahvel Kehra lahingust.
2018. aastal alustati uue graniitsamba valmistamist, mis on algse samba koopia. 6,5-meetrine mälestusmärk avati 6. jaanuaril 2019 president Kersti Kaljulaidi osavõtul.
Valga Vabadussõja mälestussammas

Valga Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas langenud sõduritele pühendatud mälestusmärk Valgas. 
Mälestussammas avati 27. septembril 1925 ja selle autor oli Amandus Adamson. 
Nõukogude okupatsiooni ajal 21. septembril 1940 lõhkusid Nõukogude aktivistid selle.
Mälestussammas taastati ja avati 16. augustil 2013 endises asukohas Valga linnapargis. Leitnant Julius Kuperjanovi pronksist kuju sambal taastas skulptor Jaak Soans.
Bernd Riexinger

Bernd Riexinger (sündinud 30. oktoobril 1955 Leonbergis) on Saksa poliitik ja ametiühingutegelane.
Alates 2. juunist 2012 kuni 27. veebruarini 2021 oli Bernd Riexinger koos Katja Kippingiga üks Vasakpartei (Die Linke) kaasesimeestest.
Brzegi maakond

Brzegi maakond (poola "powiat brzeski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Głubczyce maakond

Głubczyce maakond (poola "powiat Głubczycki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas.
Lalsi Vabadussõja mälestussammas

Lalsi Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja mälestusmärk Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas. 
Ajalugu.
Mälestussammas Lalsi kiriku juures avati 19. septembril 1926. See oli pühendatud Kolga-Jaani õigeusu kihelkonna langenud liikmetele (kokku 13 inimest), kuna kihelkonnakeskuses Kolga-Jaanis olev mälestusmärk oli pühendatud luteri kihelkonna langenud liikmetele.
Nõukogude okupatsiooni ajal lükati mälestusmärk 23. juunil 1941 ümber. See taastati ning avati uuesti pidulikult 19. juulil 1942. Nõukogude teise okupatsiooni ajal oktoobris 1944 lükati mälestusmärk taas pikali. Kuna see jäi esiküljega maa poole, ei lõhutud mälestusmärki rohkem ning ümberlükatud mälestusmärk säilis kogu Nõukogude aja.
1988. aastal taastati mälestussammas uuesti ning avati pidulikult 19. juunil 1988. See oli esimene Nõukogude võimu lõpuajal avalikult ja pidulikult taasavatud Vabadussõja mälestusmärk Eesti NSV-s.
Lalsi Vabadussõja mälestussammas tunnistati 1997. aastal kultuurimälestiseks.
Theodor Albert Sprengel

Theodor Albert Sprengel (30. september 1832 , Wollershausen – 4. juuli 1900 Tallinn) oli baltisaksa kunstnik.
1856–1866 oli ta Behmi internaatkoolis Viiburis, seejärel Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1872–1877 Tallinna toomkoolis joonistusõpetaja.
Ta sai Peterburi kunstiakadeemialt vabakunstniku nimetuse.
Ta on joonistanud muu hulgas ajaloomaale. Tema 1889 valminud altarimaal "Kristus ristil", mis asub Jõelähtme kirikus, on arvele võetud kultuurimälestisena.
Tondi liivik

Tondi liivik on liivik Tallinnas Ülemiste järve lähedal, ulatudes Rahumäeni ja Sütiste teeni. Liivik on tänapäeval suuresti hoonestatud. 
Liivikul kasvab mitu kaitsealust taime, sh nõmmenelk.
Võidu puiestik

Võidu puiestik (ka Võidu park) on parkmets Tallinnas Nõmme linnaosas. Parkmetsa pindala on 8 ha. Pargi ühes servas asub Männiku staadion. Parkmetsas on valdav nõmmemännik.
Kadaka tööstuspiirkond

Kadaka tööstuspiirkond (ka Kadaka tööstusrajoon) on tööstuspiirkond Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Tööstuspiirkond rajati 1960.–1970. aastatel Mustamäe tee keskossa Laki tänava ja Kadaka tee äärde. Peamiselt kolisid sinna Tallinna südalinna ettevõtted: V. Klementi nim. Tallinna Õmblustootmiskoondis, Norma, Ilmarine ja tootmiskoondis Talleks. Hiljem lisandusid veel karastusjookide tehas, Leibur, Flora, Kommunaar jpt. Peale nende paiknesid seal Autobussipark, Volga Autotehase Tallinna Autokeskus, mitu ehitusorganisatsiooni ja kaubabaasi.
Lilleküla tööstuspiirkond

Lilleküla tööstuspiirkond on tööstuspiirkond Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Tallinna–Keila raudtee ja Tulika tänava vahel.
Nõukogude ajal oli piirkonnas palju tööstusettevõtteid, näiteks: valutehas Pioneer, Kommunaari kroomnahavabrik, Talleks, Kunstsarvetehased, kummivabrik Tegur, Liimivabrik, Flora, Standard. Tänapäeval on enamik nõukogudeaegseid tööstushooneid kasutuseta või tegutsevad seal teised ettevõtted. Talleksi hoonetes tegutses Euroülikool 2016. aastani.. Tööstuspiirkonda jääb Kristiine keskus.
Kędzierzyn-Koźle maakond

Kędzierzyn-Koźle maakond (poola "powiat kędzierzyńsko-kozielski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Kluczborki maakond

Kluczborki maakond (poola "powiat kluczborski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Keila Jõepargi Orjakivi

Keila Jõepargi Orjakivi on rändrahn ja kultusekivi Harju maakonnas Keila Jõepargis. Kivi on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Krapkowice maakond

Krapkowice maakond (poola "powiat krapkowicki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Namysłówi maakond

Namysłowi maakond (poola "powiat namysłowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Nysa maakond

Nysa maakond (poola "powiat nyski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas.
Olesno maakond

Olesno maakond (poola "powiat oleski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas.
Opole maakond

Opole maakond (poola "Powiat Opolski") on maakond Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Opole linn, mis halduslikult maakonna koosseisu ei kuulu.
Maakond jaguneb 13 vallaks ("gmina")
Łyntupy mõis

Łyntupy mõis ("маёнтак Лынтупы") on mõis Valgevenes Viciebski oblastis Pastavy rajoonis Łyntupy külanõukogus Łyntupy alevis.
Łyntupy mõisa esimesed omanikud olid Hülzenid, seejärel aga Buczyńskid. Aastal 1591 oli selle inventaris lisaks vanale peahoonele veel kuus põllumajanduslikku tootmishoonet. Aastal 1854 läks see Biszewskite valdusse, jäädes nende omandisse aastani 1939. Aastal 1884 kuulus mõisale 412 morgenit maad.
Sealse mõisakompleksi rajas Józef Biszewski. Ehitustööd algasid XIX sajandi lõpus, peahoone valmis aastal 1907.
Mõisa peahoone esindab uusrenessanssi. Hoone projekteeris arhitekt Tadeusz Rostworowski. Hoone on kahekorruseline. Selle esiküljel asub lai sammastega portikus, mis avaneb palkonile. Hoone on asümmeetriline. Selle vasakul tiival asub nelinurkne torn, paremal aga pilastritega risaliit. Paraadsissekäigu juurest laskub alla Lyntupka jõe graniitsillutisega kaldapealsele treppide kaskaad. Aastal 1919 põles hoone, Józef Biszewski lasi selle küll taastada, ent asus elama hoopis oma kontorisse. Hoone oli kasutusel kohaliku keskkoolina. Tänapäeval on see eraomanduses.
Mõisakompleks jaguneb kaheks tsooniks. Peahoone juures asub paraadkompleks, kus asuvad lisaks peahoonele veel parter, teenritele mõeldud tiibhoone, pruulikoda ja kabel. Peahoone taga asuvad tootmishooned ja park (nende seas on ka veski). Tootmishoonete vahel asub ka laskeavadega vaatetorn.
Regulaarse planeeringuga pargi pindala on kuus hektarit. Sinna on rajatud neli kanalit, mis lähtuvad Lyntupka jõest ja viivad nelja tiigini. Pargis kasvavad hõbevaher, torkav kuusk, euroopa lehis, siberi nulg ja hall pähklipuu.
Prudniki maakond

Prudniki maakond (poola "Powiat Prudnicki") on maakond Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Prudnik.
Maakond jaguneb neljaks vallaks ("gmina").
Strzelce Opolskie maakond

Strzelce Opolskie maakond (poola "Powiat Strzelecki") on maakond Poolas Opole vojevoodkonna kaguosas. Maakonna halduskeskus on Strzelce Opolskie linn.
Maakond jaguneb seitsmeks vallaks ("gmina").
Salm-Kyrburg

Salm-Kyrburg oli Saksa-Rooma riigi osastisriik, mis paiknes tänapäeva Rheinland-Pfalzis Saksamaal, olles üks Salmi arvukatest jaotustest. See loodi kahel korral: esimesel korral metsa- ja reinkrahvkonnana (eraldatud Ülem-Salmist) ning teisel korral vürstkonnana (tekkis varasemast Salm-Leuze vürstkonnast). Esimesest Salm-Kyrburgi riigist eraldusid 1607. aastal Salm-Mörchingen ja Salm-Tronecken ning selle päris 1681. aastal Salm-Neuweiler, kui liin hääbus.
1742. aastal ülendati Salm-Kyrburg vürstkonnaks; see jagas oma häält Riigipäeval Salm-Salmiga. Salm-Kyrburgi annekteeris 1798. aastal Prantsusmaa; Saksa-Rooma riik tunnistas seda Lunéville'i rahuga 1801. aastal. Kompensatsiooniks anti vürstile 1802. aastal uus territoorium, mis varem kuulus Münsteri piiskopile; sellest moodustus uus Salmi vürstkond.
Leonardo Argüello Barreto

Leonardo Argüello Barreto (29. august 1875 León – 15. detsember 1947 México) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua president mais 1947.
Leonardo Argüello Barreto sündis Leónis. Liberaalsesse parteisse astus ta aastal 1912. Parlamendiliikmena töötas ta haridusministeeriumis, välisministeeriumis ja siseministeeriumis. Juan Bautista Sacasa võimuloleku ajal pidas ta koos José María Moncadaga Augusto César Sandinoga läbirääkimisi riigis relvarahu kehtestamiseks, ent läbirääkimistele tegi lõpu Anastasio Somoza García sekkumine, kes lasi Sandino ja mitmed teised ülestõusnute juhid tappa. Aastal 1936 kandideeris ta Somoza kõrval Nicaragua presidendiks, ent edutult.
Aastal 1947 otsustas Somoza olukorda riigis veidi liberaliseerida, korraldas riigis valimised ja ei osalenud neil ise, seades liberaalide parteile tingimuseks, et jääb rahvuskaardi juhiks. Barreto keeldus aga olemast Somoza marionett, ta avalikustas rahvuskaardi kuriteod ja Somoza poolt võimul olles omandatud varad. Ta alustas ka kõnelusi Somoza diktatuuriga mitte leppinud sõjaväelastega. Nii korraldas Somoza riigipöörde, süüdistades Barretot suutmatuses riiki juhtida ja sõjaväelaste moraali õõnestamises. Barreto pages pärast neljanädalast võimulolekut, mille vältel ta jõudis anda Managua ülikoolile autonoomia, Mehhiko saatkonda ja parlament valis presidendi kohusetäitjaks Somoza kontrolli all oleva Benjamín Lacayo Sacasa. Temaga koostööd teinud sõjaväelased pagesid Panama saatkonda. Barreto ametlikult ametit maha ei pannud, kuus kuud hiljem suundus ta Mehhikosse, kus ta ka suri.
Salm-Reifferscheid-Dyck

Salm-Reifferscheid-Dyck oli väike Saksa-Rooma riigi krahvkond. See paiknes ümber Dycki (Mönchengladbachist kagus) tänapäeva Nordrhein-Westfalenis Saksamaal. Salm-Reifferscheid-Dyck eraldus Salm-Reifferscheidist ja annekteeriti Prantsuse esimese keisririigi poolt aastal 1811.
Krahvkond mediatiseeriti Preisi kuningriigile aastal 1813, mille eest Salm-Reifferscheid-Dyck sai kolm aastat hiljem vürstitiitli. Kui krahviliin aastal 1888 välja suri, omandasid tiitli Salm-Reifferscheid-Krautheimi vürstid.
Salm-Reifferscheid-Krautheim

Salm-Reifferscheid-Krautheim oli Saksa riigike, mis loodi aastal 1803 Salm-Reifferscheid-Bedburgi järglasena. See ülendati aastal 1804 vürstkonnaks ning mediatiseeriti aastal 1806 Austria keisririigile ja Badeni suurhertsogiriigile.
Benjamín Lacayo Sacasa

Benjamín Lacayo Sacasa (27. juuni 1893 Granada – 4. aprill 1959) oli Nicaragua jurist ja poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja 9. maist 1947 15. augustini 1947.
Benjamín Lacayo Sacasa sündis Granadas. Tema ema oli Encarnación Sacasa Cuadra, isa aga Daniel Lacayo Bermúdez. Tal oli ka üks õde, Angela Sacasa Cuadra.
Aastal 1947 otsustas Anastasio Somoza García olukorda riigis veidi liberaliseerida, korraldas riigis valimised ja ei osalenud neil ise, seades liberaalide parteile tingimuseks, et jääb rahvuskaardi juhiks. Presidendiks saanud Leonardo Argüello Barreto keeldus aga olemast Somoza marionett, ta avalikustas rahvuskaardi kuriteod ja Somoza poolt võimul olles omandatud varad. Ta alustas ka kõnelusi Somoza diktatuuriga mitte leppinud sõjaväelastega. Nii korraldas Somoza riigipöörde, süüdistades Barretot suutmatuses riiki juhtida ja sõjaväelaste moraali õõnestamises. Barreto pages pärast neljanädalast võimulolekut Mehhiko saatkonda ja parlament valis presidendi kohusetäitjaks Somoza kontrolli all oleva Benjamín Lacayo Sacasa. Uue presidendi kohusetäitja võimu ei tunnistanud aga ei USA, Ameerika Riikide Organisatsioon ega ükski Kesk-Ameerika riik.
5. juulil saatis vastne presidendi kohusetäitja sotsialistide partei juhid Somoza nõudmisel Ometepe saarele asumisele. Augustis toimunud valimistel, milles osales alla 10% riigi valimisõiguslikust elanikkonnast, kaotas ta oma vastaskandidaadile, Somoza sugulasele Víctor Manuel Román y Reyesile, kelle moodustatud valitsuses ta hakkas täitma avalike tööde ministri ja arenguministri rolli.
Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas

Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja mälestusmärk Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kolga-Jaani alevikus. 
Ajalugu.
Mälestussammas Kolga-Jaani kiriku juures avati pidulikult 19. septembril 1925. See oli pühendatud Kolga-Jaani luteri kihelkonna langenud liikmetele (17 inimest), kuna Lalsis olev mälestusmärk oli pühendatud õigeusu kihelkonna langenud liikmetele. Kolga-Jaani ning Lalsi sammas on välimuselt ligilähedased.
Nõukogude esimese okupatsiooni ajal lõhuti mälestusmärk 19. juunil 1941. Selle asukohas avati 29. mail 1988 Villem Reimani pronksbüst. Vabadussõjas langenute mälestussammas taastati ning täpselt aasta pärast 28. mail 1989 taasavati kirikuaia lõunaosas. Sammas on algse mälestusmärgi koopia, kuid on pisut väiksem. Aluskivi esiküljele on lisatud graniittahvel selgitava tekstiga: "Püstitatud 16. VIII 1925/ Purustatud 19. VI 1941/ Taastatud 28. V 1989". Uue samba jalamile sobitati ka vana samba tükid.
Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas tunnistati 2003. aastal kultuurimälestiseks.
Nikolai Lobatševski

Nikolai Lobatševski (vene keeles Никола́й Ива́нович Лобаче́вский; 1. detsember (vkj 20. november) 1792 Nižni Novgorod – 24. veebruar (vkj 12. veebruar) 1856 Kaasan) oli vene matemaatik, mitteeukleidilise geomeetria rajajaid. 
Ta oli Kaasani ülikooli professor (1816. aastast erakorraline ja 1822. aastast korraline professor) ning rektor (1827–1845). Tema valitsusajal jõudis Kaasani ülikool Venemaa kõige paremini varustatud ja prestiižsemate ülikoolide hulka. 1830 valmis ülikooli peahoone, milles asusid raamatukogu, keemialaboratoorium, observatoorium ja haiglad. 1834 hakkas ilmuma ajakiri "Kaasani ülikooli toimetised". 1835 jagati ülikool kolmeks teaduskonnaks: filosoofia-, õigus- ja meditsiiniteaduskonnaks. 1844 avastas Kaasani ülikooli professor Carl Claus ruteeniumi.
Ta on Lobatševski geomeetria looja. See on mitteeukleidilise geomeetria vorm, mis kujutab geomeetriliste kujundite paiknemist hüperboloidil. Seal ei ole kolmnurga nurkade summa 180°, vaid vähem. Eukleidese paralleelide postulaat seal ei kehti ja läbi väljaspool etteantud sirget asuva punkti võib tõmmata lõpmata palju sirgeid, mis on paralleelsed etteantud sirgega.
Inglise matemaatik William Kingdon Clifford nimetas Lobatševskit geomeetria Kopernikuks, kuna tema geomeetria-alased tööd olid teedrajavad.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema auks asutati 1895. aastal Lobatševski auhind ja 1991. aastal Lobatševski medal, samuti asteroid 1858 Lobatševski ja Kuul asuv Lobatševski kraater.
Lalsi Püha Nikolause kogudus

Lalsi Püha Nikolause kogudus on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu piiskopkonna kogudus Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas. Ajalooliselt asus see Kolga-Jaani kihelkonna territooriumil.
Kogudus kasutab Lalsi Püha Nikolause kirikut.
Ajalugu.
Apostlikku õigeusku siirdumine Kolga-Jaani kihelkonnas algas 1840. aastate usuvahetusliikumise käigus. Esialgu oldi naaberkihelkonna Põltsamaa koguduse liikmed, kus kogudus avati 1846. aastal. Kolga-Jaani luteri- ja õigeusu kihelkonna territoorium langeb enam-vähem kokku. Kolga-Jaani kihelkonnas asutati oma õigeusu kogudus 7. septembril (vkj) 1847. Riia piiskop Platon andis kogudusele jumalateenistuse loa ühes antiminsiga 5. märtsil (vkj) 1848. 
Kogudust teeninud ülempreester Skromnov on pidanud käsikirjalist kirikukroonikat, kuid selle saatusest pole midagi teada. Hilisem kirikulugu põhineb August Kaljukose käsikirjalistel andmetel õigeusu kiriku vaimulikest, mida kasutas ka Vladimir Berens oma uurimuses Eesti õigeusu kogudustest ja kirikutest.
1891. aastal oli koguduses 2619 inimest ning 1934. aasta rahvaloenduse ajal oli koguduses 1959 inimest.
Kirik ja muud hooned.
Esialgu paiknes kogudus Võisiku mõisalt üüritud puuhoonest ümberehitatud kirikus Vaiblas. Venemaa siseministeerium eraldas 2. veebruaril (vkj) 1869 suure hulga raha uute õigeusu kirikute ehitamiseks Läänemere kubermangudesse. Ka Kolga-Jaani ehitatav uus õigeusu kihelkonnakirik sai oma rahaeralduse sealt. 
Kirikuhoone projekteeris Riia arhitekt Heinrich Scheel. Kiriku asupaigaks valiti Lalsi küla. Hoone ehitamist alustati 1871. aastal, see valmis 15. juunil (vkj) 1873 ning pühitseti 30. augustil (vkj) 1873 pühale Nikolausile. Samal ajal ehitati kirikuhoone lähikonda veel kolm maja: preestrile, köstrile ja uuele õigeusu kihelkonnakoolile.
Koolid.
Oktoobris avati Vaiblas juba õigeusu kihelkonnakool. Kaaveres, Lalsil ja Lätkalus avati õigeusu abikool 1853. aastal. Leies avati kihelkonna neljas abikool 1882. aastal ja Võisikul viies abikool 1891. aastal.
Kalmistu.
Varem maeti Kolga-Jaani õigeusklikke naaberkihelkonna Põltsamaa õigeusu kalmistule. Kolga-Jaani õigeusu kihelkonna kalmistu rajati Lalsi küla maile, kus see avati 29. jaanuaril (vkj) 1850. Kalmistu jääb praegusest kirikust umbes 1 km kaugusele.
Antoine Slaby

Antoine Slaby (5. jaanuar 1928 Forêt – 6. veebruar 2017 Liège) oli Belgia kabetaja. 1970. aastal oli ta Monacos peetud ta maailmameistritiitli pretendentide turniiril ("Challenge Mondial") kaheksas. Aastail 1960–1971 oli ta Belgia meistrivõistlustel kahel korral teine ja neljal korral kolmas.
Bolesławieci maakond

Bolesławieci maakond (poola "powiat bolesławiecki") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Bolesławiec linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks ("gmina").
Vihula hiis

Vihula hiis (ka Vihula hiieniit) on hiis Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vihula asulas, ajalooliselt Haljala kihelkonnas.
Hiie täpne asukoht oli üle 130 aasta teadmata, kuni kohaliku rahvalaulurühma Tink-Tingadi juht Kai Tingas leidis vanainimese, kes mäletas hiie asukohta. 2006. aastal külastas rühm Viru Särul viibinud inimesi, teiste hulgas Igor Tõnurist, Vihula hiit.
Dzierżoniówi maakond

Dzierżoniówi maakond (poola "powiat dzierżoniowski") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Dzierżoniówi linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks ("gmina").
Väkra hiis

Väkra hiis on hiis Saare maakonnas Saaremaa vallas Väkra asulas, ajalooliselt Valjala kihelkonnas. Hiiest on tänapäevani säilinud vaid Väkra hiiekivi ja selle ümber mõned hiiepuud.
Głogówi maakond

Głogówi maakond (poola "powiat dzierżoniowski") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna halduskeskus on Głogówi linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks ("gmina").
Góra maakond

Góra maakond (poola "powiat górowski") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Góra linn.
Maakond jaguneb neljaks vallaks ("gmina").
Jawori maakond

Jawori maakond (poola "powiat jaworski") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna keskosas. Maakonna halduskeskus on Jawori linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks ("gmina").
Jelenia Góra maakond

Jelenia Góra maakond (poola "powiat jeleniogórski") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna halduskeskus on Jelenia Góra linn, mis halduslikult maakonna koosseisu ei kuulu.
Maakond jaguneb üheksaks vallaks ("gmina").
Kamienna Góra maakond

Kamienna Góra maakond (poola "powiat kamiennogórski") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna keskosas. Maakonna halduskeskus on Kamienna Góra linn.
Maakond jaguneb neljaks vallaks ("gmina").
Kłodzko maakond

Kłodzko maakond (poola "powiat kłodzki") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna keskosas. Maakonna halduskeskus on Kłodzko linn.
Maakond jaguneb 14 vallaks ("gmina").
Anton Novožilov

Anton Novožilov (sündinud 31. juulil 1979) on Eesti fotograaf, Suure Hundi auhinna laureaat.
Ta on pärit Narvast, kuid elab ja töötab Tallinnas. 2002. aastal lõpetas Novožilov Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna elektriajamite ja jõuelektroonika õppesuuna bakalaureusekraadiga. Magistrikraadi sai ta Tallinna Tehnikaülikoolist 2008. aastal. Ta töötab ehitusfirmas elektrispetsialistina.
Suur Hunt.
Eesti suurima loodusfotokonkursi "Looduse aasta foto" žürii eesotsas Rein Maraniga määras 2007. aastal peaauhinna – Suure Hundi auhinna – Anton Novožilovile Ida-Virumaa tuhamägede olukorda kujutava foto "Tõotatud maa" eest. 
Võiduga kaanes tal võimalus osaleda esimese Eesti esindajana maineka BBC loodusajakirja ja Briti loodusmuuseumi korraldatava loodusfotokonkursi "Wildlife" lõpuüritusel.
Ants Tammik

Ants Tammik (sündinud 11. veebruaril 1990 Tallinnas) on eesti filmitegija ja harrastusfotograaf.
Ta on ainus eesti filmitegija, kes pälvis 2016. aastal rahvusvahelisel Matsalu loodusfilmide festivalil (MAFF) kategooriavõidu (kokku oli 7 kategooriat). 
Eesti suurimal loodusfotokonkursil "Looduse aasta foto" pälvis tema tehtud foto peavõidu – Suure Hundi auhinna (2008).
2011. aastal asutas ta Raplas osaühingu Tammik Film.
Haridus.
Ta lõpetas 2010. aastal Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi. Aastatel 2010–2013 õppis ta Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli bakalaureuseõppes. 2013. aastal lõpetas selle operaatoritöö erialal. 2012–2013 täiendas ta end Praha muusika- ja teatriakadeemia filmi- ja televisioonikunsti koolis (FAMU).
Suur Hunt.
Eesti suurima loodusfotokonkursi "Looduse aasta foto" žürii eesotsas Rein Maraniga määras 2008. aastal peaauhinna – Suure Hundi – Ants Tammikule Osmussaare rannale uhutud lõpnud hüljest kujutava foto "Teekonna lõpp" eest.
Teist aastat järjest eelistas žürii mõneti depressiivse alatooniga pilti (eelmisel aastal oli võidufoto Ida-Virumaa tuhamägede staatust kujutava foto).
MAFF.
2016. aastal esitas Ants Tammik 14. Matsalu loodusfilmide festivalile oma filmi "Habras maailm". Žürii kommenteeris, et see film on "unikaalne vaatenurk kahest paralleelmaailmast, mida esitletakse killukese huumori ja südamlikkusega. Täpne ja isikupärane kaadritunnetus nii pildiliselt kui mõtteliselt" ning määras Tammikule parima operaatoritöö (Inimene ja loodus) auhinna. 
"Habras maailm" on 38-minutiline dokumentaalfilm, Ants Tammiku debüütfilm režissöörina. Ta filmis mitu aastat Eesti soomaastikke. Tulemuseks on lummav sõnadeta mõtterännak, milles kohtab nii loomi, linde kui ka masinaid. Inimesed on samaväärsed tegijad kui händkakk, karu või turbavagonett. Filmi produtsendiks oli Riho Västrik.
Legnica maakond

Legnica maakond (poola "powiat legnicki") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Legnica linn, mis halduslikult maakonna koosseisu ei kuulu.
Maakond jaguneb kaheksaks vallaks ("gmina").
Lubańi maakond

Lubańi maakond (poola "powiat lubański") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna läänes. Maakonna halduskeskus on Lubańi linn.
Maakond jaguneb seitsmeks vallaks ("gmina").
Lubini maakond

Lubini maakond (poola "powiat lubiński") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Lubini linn.
Maakond jaguneb neljaks vallaks ("gmina").
Lwówek Śląski maakond

Lwówek Śląski maakond (poola "powiat lwówecki") on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Lwówek Śląski linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks ("gmina").