tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Krüptoanalüüs

Krüptoanalüüsiks nimetatakse tegevust, mille eesmärgiks on taastada lähtetekst ilma võtmele ligipääsu omamata. Edukas krüptoanalüüs võimaldab taastada kas lähteteksti või võtme, ka võimaldab krüptoanalüüs avastada nõrku kohti süsteemis.
Krüptoanalüüsi katset nimetatakse ründeks, ründeid võib jagada passiivseteks ja aktiivseteks. Passiivse ründe korral jälgib ründaja kommunikatsioonikanalit. Rünne ohustab ainult andmete konfidentsiaalsust. Aktiivse ründe korral üritab ründaja andmeid kustutada või muuta. Samuti võib ründaja mingil muul moel mõjutada andmeid ja kommunikatsioonikanalit. Aktiivne rünne ohustab lisaks andmete konfidentsiaalsusele ka nende terviklikkust ja autentsust.
Teada on neli põhilist krüptoanalüüsi meetodit, neist iga puhul eeldatakse, et krüptoanalüütik tunneb põhjalikult algoritmi.
Lisaks on teada mõned esoteerilisemad ründed:
Krüptoanalüüsi puhul tuleb silmas pidada seda, et kõik algoritmid, välja arvatud Vernami šiffer ehk "one-time pad", on põhimõtteliselt toore jõuga murtavad. Seega on krüptoanalüüs edukas siis, kui saladuse teadasaamiseks kulus vähem operatsioone, kui neid algoritmi toore jõuga murdmiseks vaja.
Jevgenija Simonova

 
Jevgenija Pavlovna Simonova (vene keeles Евгения Павловна Симонова; sündinud 1. juunil 1955 Leningradis) on vene näitleja (teatri- ja filminäitleja), Venemaa rahvakunstnik.
Pärast Moskvas Štšukini-nimelise Teatriinstituudi lõpetamist 1976. aastal töötab ta Majakovski-nimelises Moskva Akadeemilises Teatris.
Ta on mänginud enam kui 60 mängufilmis.
Isiklikku.
Tema esimene abikaasa oli näitleja Aleksandr Kaidanovski, teine abikaasa oli näitleja Dmitri Polonski, kolmas abikaasa on lavastaja Andrei Ešpai. Tütar Zoja Kaidanovskaja (sündinud 1976) on näitleja, tütar Marija Ešpai-Simonova (sündinud 1986) on pianist. Jevgenija Simonova isa Pavel Simonov on akadeemik, vend Juri Vjazemski on kirjandusteadlane.
Serdobin

Serdobin (vene keeles "Сердобин") on vene aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Serdobinid on Venemaa viitsekantsleri vürst Aleksandr Borissovitš Kurakini (1752−1818) abieluvälised järeltulijad. Suguvõsa sai oma nime Kurakinite Serdobski maakonnas Nadeždino mõisas asunud Serdoba jõe järgi. 1802. aastal tõstis Püha Rooma keiser Franz II vürst Kurakini neli poega ja kaks tütart vabahärra seisusse. 1804. aastal anti ülejäänud neljale lapsele Venemaa keisririigi paruni tiitel.
Lefcourt Colonial Building

Lefcourt Colonial Building on äripindadega kõrghoone New Yorgi linnas Midtown Manhattani ärikeskuses aadressil 295 Madison Avenue, East 41st Street tänava nurgal. Hoonel on 45 korrust ja see on 163,98 m kõrgune. See on ehitatud "art déco" stiilis ning valmis aastatel 1929–1930. Selle projekteerisid Abraham E. Lefcourt tellimusel arhitektuuribürood Charles F. Moyer Company ja Bark &amp; Djorup.
Dmitri Pevtsov

 
Dmitri Anatoljevitš Pevtsov (vene keeles Дмитрий Анатольевич Певцов; sündinud 8. juulil 1963 Moskvas) on vene näitleja (teatri- ja filminäitleja), Venemaa rahvakunstnik.
Ta lõpetas 1985. aastal Moskvas GITIS-e näitekunsti teaduskonna. Pärast sõjaväeteenistust Nõukogude Armee teatris (1986–1987) töötas ta näitlejana Taganka teatris. Alates 1991. aastast on ta Lenkomi näitleja.
Ta on mänginud enam kui 60 mängufilmis.
Isiklikku.
Tema isa Anatoli Pevtsov oli moodsa viievõistluse treener. Dmitri Pevtsovi
abikaasa on 1994. aastast näitleja Olga Drozdova (hilisem Venemaa rahvakunstnik).
14 Wall Street

14 Wall Street (endise nimega Bankers Trust Company Building) on 37-korruseline büroopindadega kõrghoone New Yorgis. 
Kirjeldus.
See asub Lower Manhattani ärikeskuse südames Wall Streeti ja Nassau Streeti nurgal, New York Stock Exchange'i lähedal. See oli Bankers Trusti peakontor kuni hoone müümiseni 1937. aastal.
164,59 meetri kõrguse ehitise projekteeris arhitektuuribüroo Trowbridge &amp; Livingston ning see ehitati aastatel 1910–1912 historitsistlikus stiilis. Hoone uusklassitsistlikus lahenduses on eeskujuks võetud Halikarnassose mausoleumi asetust San Marco kampaniili otsas. Varem asus samal krundil Gillender Building. See oli esimene kõrghoone maailmas, mis lammutati, et rajada samasse kohta uus, kõrgem hoone. Bankers Trust Company Buildingust endast sai seejärel maailma kõrgeim pangandushoone, kuigi pank ise kasutas kolme alumist korrust, ülemised korrused anti üüripindadeks. 31. korrusel asus korter, mis kuulus John Pierpont Morganile. Korteri pind muudeti hiljem kõrgklassi prantsuse restoraniks The 14 Wall Street, mis sulges uksed 2006. aastal. 
1997. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks ("New York City Landmark").
DuMont Building

DuMont Building on äripindadega kõrghoone New Yorgi linnas Midtown Manhattani ärikeskuses 53rd Street ja Madison Avenue tänava nurgal. Hoonel on 42 korrust ja see on 162,16 meetrit kõrge. 
See on ehitatud "art déco" stiilis koos uusgootika nüanssidega ning valmis aastal 1931. Ehitist teatakse hästi tänu selle katusel asuvale ringhäälinguantennile.
The Downtown Club

The Downtown Club (varasema nimega The Downtown Athletic Club) on 39-korruseline kõrghoone New Yorgis, mis on endine härrasmeeste spordiklubi ja nüüdne korterelamu. See asub Lower Manhattani lõunatipus aadressil 20 West Street. 
158 meetri kõrgune "art déco" stiilis ehitis projekteeriti arhitektuuribüroo Starrett &amp; van Vleck poolt ning valmis aastatel 1929–1930. Klubi läks pärast 11. septembri terrorirünnakuid pankrotti, 2005. aastal avati ümbermuudetud hoone uuesti korterelamuna.
2009. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestiseks ("New York City Landmark").
Saar (perekonnanimi)

Saar on eesti perekonnanimi.
Eestis Liivimaa Talurahva seadusega (1819) võetud nimede pingereas oli Saar esikohal. 
Saar on ka praegu Eestis tavaline perekonnanimi. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Saar 2119 mehel ja 2319 naisel. Perekonnanimede levikult on Saar 3. kohal Ivanovi ja Tamme järel. Nimi on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 96,62.
76 eKr

76. aasta eKr oli 76. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 678 "ab urbe condita".
26 Broadway

26 Broadway (tuntud ka kui Standard Oil Building) on 31-korruseline büroopindadega kõrghoone New Yorgis. See asub Lower Manhattani ärikeskuse südames Broadway tänaval Bowling Greeni pargi kõrval. 
158,5 meetri kõrgune ehitis projekteeriti arhitektuuribüroode Carrère &amp; Hastings ja Shreve, Lamb &amp; Blake poolt ning valmis aastatel 1921–1928 uusklassitsistlikus stiilis. 1995. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestuseks ("New York City Landmark").
Tobtok

Tobias Karlsson (sündinud 18. mai 1992 Uppsalas), esinejanimega Tobtok, on Rootsi DJ ja produtsent.
Šlienava

Šlienava on küla Leedus Kaunase rajoonis Samylai vallas. Külas on põhikool, raamatukogu ja Samylai kultuurimaja. Šlienavas asub ka kaks kalmistut. Šlienava asub Kaunase veehoidla poolsaarel, vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1958 valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Arheoloogiliste uuringute põhjal on selgunud, et Šlienava kohal oli muinasasula juba kolmandal ja teisel aastatuhandel eKr. Kirjalikes allikates mainitakse asulat esimest korda "Marburgi Wigandi kroonikas" ("Slawegen"), asula oli olemas aastal 1365, mil ristisõdijad selle maha põletasid. Aastal 1376 ristiti Šlienava "tule ja mõõgaga", kokku ristiti seal 500 inimest, neist 205 viidi pärast Preisimaale.
XIV sajandi teisel poolel kuulus Šlienava Kęstutisele. Aastal 1387 mainitakse küla nime all Šlavaišuva. Küla mainib ka Hermann Wartbergest, kasutades nimekujusid "Salwisawe" ja "Slawislow". Saksa kroonikates on kasutatud veel nimekujusid "Slowiss", "Sloasser", "Sloaszen".
XVI sajandil kuulus sealne mõis Lübneritele. Aastal 1719 ehitati külla kabel. Aastal 1812 peatus külas Prantsuse sõjavägi, surma saanud sõdurid maeti nn Prantsuse kalmistule.
Aastail 1940–1944 laiendati vana kabelit, ent aastal 1958 ujutati vana kihelkonna keskus Kampiškės Kaunase veehoidla rajamisel üle ja nii ehitati 1959 Šlienaisse uus kihelkonnakirik. Ka asusid veehoidla rajamisel Šlienavasse ümber paljud üle ujutatud Mozūrai, Naujos Dvareliškėse ja Šilėnai külade elanikud (aastal 1923 oli külas vaid 367 elanikku, aastal 1959 aga juba 710 ja aastaks 1972 oli Šlienava elanike arv kasvanud üle tuhande). Nõukogude ajal oli Šlienava kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Fuller Building

Fuller Building on 40-korruseline büroopindadega kõrghoone New Yorgis. See asub Midtown Manhattani ärikeskuse südames aadressil 41 East 57th Street, Madison Avenue puiestee nurgal. 
150 meetri kõrguse ehitise projekteeris arhitektuuribüroo Walker &amp; Gillette. Aastatel 1928–1929 ehitatud hoone on konservatiivses "art déco" stiilis. Hoone 12 alumist korrust olid planeeritud kunstigaleriideks. 1986. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks ("New York City Landmark").
Neveronys

Neveronys on küla Leedus Kaunase rajoonis, Neveronysi valla halduskeskus. 
Külas on keskkool, raamatukogu ja postkontor. Küla lõunaosa läbib Vilniuse-Kaunase raudteelõik, lääneosa aga Kaunase–Jonava raudteelõik, millel asus nüüdseks suletud Neveronysi raudteepeatus.
Aastani 1923 oli praeguse küla kohal kaks küla: Senieji Neveronys ja Naujieji Neveronys.
Karmėlava II

Karmėlava II on küla Leedus Kaunase rajoonis Karmėlava vallas. Küla piirneb Karmėlava aleviga.
Gillender Building

Gillinder Building oli 20-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames Wall Streeti ja Nassau Streeti tänava nurgal. See lammutati 1910. aasta aprillist juunini, et teha ruumi praeguse Bankers Trust Company Buildingu ehituseks. The New York Times mainis, et see oli esimene kord, kui kõrghoone lammutati selleks, et ehitada selle asemele kõrgem ja suurem.
83 meetri kõrguse ehitise projekteerisid arhitektid Charles I. Berg ja Edward H. Clark ning see valmis aastatel 1896–1897 uusbarokses "beaux-arts"'i stiilis. Hoone põhiplaan oli ainult 7,9 m × 22,3 m.
Ramučiai

Ramučiai on küla Leedus Kaunase rajoonis Karmėlava vallas. Küla asub Kaunase lennujaama lähistel, merepinnast 73 meetri kõrgusel. Külas asuvad kool (Karmėlava gümnaasiumi filiaal), raamatukogu ja kultuurikeskus. Zverza ojal asub 0,068 km² suurune Ramučiai paisjärv.
Külas asub Esimeses maailmasõjas langenud sõdurite matmispaik. Nende haudadele püstitati aastal 1915 kolmest ristist koosnev mälestusmärk. Küla hakkas kasvama pärast Leedu taasiseseisvumist - veel aastal 1986 oli seal üksnes 740 elanikku.
New York World Building

The New York World Building (teati ka nimega Pulitzer Building) oli 20-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames aadressil 53-63 Park Row, New Yorgi raekoja läheduses. 
See oli tänapäevaks tegevuse lõpetanud ajalehe The New York World peakontor. Hoone lammutati linna moderniseerimise käigus 1955. aastal, et teha ruumi Brooklyn Bridge'i sillale viivatele autode jaoks mõeldud kaldteedele. 1966. aastal lammutati selle kõrval asunud teine ajalehepeakontor New York Tribune Building. Endisest Park Row' ajalehetoimetuste kvartalist on säilinud vaid New York Times Building.
Aastail 1889–1890 valminud 94,18 meetri (lipuvardaga 106,6 meetrit) kõrguse ehitise projekteeris arhitekt George Browne Post uusbarokses stiilis, mida teatakse kui "beaux-arts". Valmimise järel oli see Illinoisi osariigi kapitooliumi järel teine kõrgeim hoone Põhja-Ameerikas ning ühtlasi järgnevad neli aastat kõrgeim ehitis New Yorgis. Sellest sai linna esimene hoone, mis ületas kõrguselt Trinity Churchi kirikutorni (87 m), mis oli linnapildis domineerival kohal.
Rücker

Rücker on Rothenburgist pärit Baieri ja Liivimaa aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Rückerite kohta on esimesi teateid 1391. aastast, mil Rothenburgis mainitakse linnakodanik Hiltprant Rückerit. Edaspidi kuulusid nad sagedasti selle vabalinna raadi. Suguvõsaliin algab raehärra Johann Rückeriga (suri 1514). 1689. aastal said vennad Daniel Rücker (1644−1709), Johannes Michael Rücker (1653−1712) ja Jeremias Friedrich Rücker (1655−1703) Püha Rooma keisrilt aadlitiitli (rüütlid). Järeltulijaid oli neist ainult keskmisel vennal. 1854. ja 1857. aastal tunnustas Baieri kuningas perekonna aadlitiitlit ja 1857. aastal immatrikuleeriti nad Baieri rüütelkonda.
1757. aastal Rogosisse koduõpetajaks tulnud Ludwig Nikolaus Rücker (1735−1791) rajas suguvõsa Liivimaa liini. 1772. aastal valiti ta Kolga-Jaani pastoriks. See ametikoht oli katkematult suguvõsa käes kuni 1879. aastani. Tema poeg Franz Ludwig Rücker (1769−1860) tõsteti 1841. aastal Püha Stanislavi ordeni alusel Vene pärusaadlikuks. Viimase poeg Otto Georg von Rücker (1810−1878) omandas 1858. aastal Unipiha mõisa ja moodustas sellest 1877. aastal fideikomissi. Viimane mõisnik Edgar Otto von Rücker (1862−1937) võeti 1911. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse.
Birutė (Kaunas)

Birutė on Kaunase linnaosa, mis asub linna lõunaosas Aleksotase valla territooriumil. Varem on see kandnud ka nime Naujoji Freda. Birutė piirneb läänes Kazliškiai linnaosaga ja põhjas Fredaga, idas lahutab Jiesia jõgi Birutėt Panemunė vallast. Linnaosa ulatub Nemunase jõeni.
Linnaosa maadel asus varem kaks küla: linnaosa loodepoolsemas osas asus Birutė I, kagus aga Birutė II. Esimeses külas asus Esimese maailmasõja eel Naujoji Freda mõis. Külad liideti Kaunasega aastal 1949. Linnaosas asub Elisabethi nunnaklooster, linnaosa piiridesse jääb osaliselt ka Seniava kalmistu. 
Jiesia.
Linnaosa idaosas Jiesia jõe ääres asub Jiesia asum.
Jiesia jõe ääres asub Napoleoni mäeks kutsutud Jiesia linnamägi, mis asutati esimesel aastatuhandel eKr. Linnuse jalamil asus muinasasula, mille kultuurikiht ulatub välja XVII sajandisse. Aastal 1812 peatusid Jiesias Prantsuse väed, toona seal asustust ei olnud. Legendi kohaselt olevat linnamäel ööbinud Napoleon I, seetõttu kannab linnamägi rahvasuus Napoleoni mäe nime. Tänapäeval on selle ümbrusse loodud Jiesia maastikukaitseala. Linnamägi ja muinasasula on muinsuskaitse all.
Rohujahu

Rohujahu on loomasööt, mis on valmistatud kuivatatud ja peenestatud rohust.
Enamasti valmistatakse rohujahu noorest, varases kasvufaasis rohust. Rohujahu sisaldab palju proteiini ja karoteeni, selle toiteväärtus on lähedane haljassööda toiteväärtusele.
Kristo Toots

Kristo Toots (sündinud 26. septembril 1977 Põlvas) on Eesti näitleja ja lavastaja. 
Ta on lõpetanud 2001. aastal Eesti Humanitaarinstituudi näitlejameisterlikkuse erialal (II lend, juhendaja prof. Lembit Peterson).
Ta oli 2016. aasta mais toimunud neljanda võrokeelse laulu- ja rahvapeo "Uma Pido" lavastaja.
Freda

Freda (poola keeles "Freda") on Kaunase linnaosa, mis asub linna keskosas Aleksotase valla territooriumil Nemunase kaldal. Freda piirneb lõunas Birutė linnaosaga ja läänes Aleksotasega, üle Nemunase viib sild Centrase valda.
Nemunase kaldal asub tööstuspiirkond Žemojoji Freda, kus asuvad raudbetoonitehas, teraviljakombinaat ja veel palju tööstusettevõtteid. Seal asub ka Kaunase vanasadam. Kõrgemal asub Aukštoji Freda, kus asuvad Kaunase botaanikaaed, Freda kalmistu ja Freda lennuväli. 
Ajalugu.
Piirkond kuulus XVII sajandi teisel poolel Pacidele. Krzysztof Zygmunt Pac andis selle Lodovico Fredole, kelle järgi paikkond ka oma nime sai. Hiljem kuulus paikkond Godlewskitele, kes ehitasid välja Freda mõisa hoonetekompleksi.
Kolmandal Poola jagamisel läks Freda Preisimaa valdusse, Napoleoni tegevuse tagajärjel sai sellest aga Varssavi hertsogiriigi osa, mille likvideerimise järel hakkas Freda kuuluma Venemaale.
Aastal 1862 valmis üle Nemunase jõe viiv raudteesild ja Fredat hakkas läbima Vilniuse ning Königsbergi vaheline raudtee. Aastal 1880 rajati Freda kalmistu. Kaunase kindluse rajamise järel piirkond sõjaväestati, aastal 1891 ehitati sinna suurtükiväelaste tarbeks õigeusu kirik.
Aastal 1919 ehitati Fredasse Leedu lennuväe tarbeks remonditöökoda, selle juurde rajati aga lennuväli. Töökojas valmistati ka lennukeid ja loodi uusi lennukimudeleid (mark ANBO). Nõukogude ajal läks see Punaarmee käsutusse. 1970. aastatel spetsialiseerus töökoda kopterite remondile; sellega tegeleb töökoda ka tänapäeval.
Aastal 1923 rajati Freda mõisa parki Kaunase botaanikaaed. Aastal 1951 sai Freda raamatukogu.
Mahastī

Mahasti (pärsia keeles مهستی‎; 16. novembril 1946 Kermānshāh, Iraan – 25. juunil 2007 Santa Rosa) oli Iraani ja Ameerika Ühendriikide laulja. 
Ta võttis esinejanime luuletaja Mahsatī järgi.
Lennuk (Eesti Üliõpilaste Seltsi paat)

Lennuk oli Eesti Üliõpilaste Seltsi paat Tartus Emajõel.
1883. aastal kinkis Julius Mõtus oma paadi Eesti Üliõpilaste Seltsile, kes selle tänuga vastu võttis ja Aleksander Mohrfeldti kapteniks valis. Paadile heisati isegi sini-must-valge lipp, kuid täpsustamata põhjustel ainult korraks. 1886. aastal värviti paat kolmevärviliseks: veealune osa valgeks, veepealne osa mustaks ja siniseks. 1889. aastal otsustas selts paadi maha müüa ja 1891. aastast puuduvad tema kohta andmed.
Sudža rajoon

Sudža rajoon (vene keeles "Суджанский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kurski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Sudža linn.
Rajoon piirneb põhjas Lgovi rajooniga, kirdes Bolšoje Soldatskoje rajooniga, kagus Belaja rajooniga, lõunas Sumõ oblastiga (Ukraina) ja läänes Korenevo rajooniga.
Rajooni pindala on 996 km². Elanike arv oli 2012. aastal 26 526, 2007. aastal 29 273 ja 2002. aastal 31 466.
Sudža rajoonis on 82 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Sudža linna) ja kuueteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Sudža, Psjol, Snagost, Vorobža, Ivnitsa, Loknja, Malaja Loknja, Smerditsa, Ržava, Olešnja ja Konopelka.
2024. aasta augustist okupeerisid enamiku rajoonist Ukraina väed. Venemaa taastas kontrolli rajooni üle 2025. aasta aprilliks.
Savielly Tartakower

Savielly Tartakower (poola Ksawery Tartakower; prantsuse Xavier Tartakover; 22. veebruar 1887 Rostov – 4. veebruar 1956 Pariis) oli Austria juudi päritolu Poola ja Prantsusmaa maletaja. Ta oli 20. sajandi esimese poole üks tugevamaid maletajaid. Kui 1950. aastal hakkas FIDE välja andma rahvusvahelise suurmeistri tiitlit, siis oli ta üks nendest 27 maletajast, kes selle nimetuse esimestena pälvisid. Ta oli silmapaistev maleteoreetik ja -literaat. Tema 1920.–1930. aastatel kirjutatud maleraamatud on populaarsed veel ka 21. sajandil.
Alexander Sangernebo

Alexander Sangernebo (18. aprill 1852 vkj Vana-Pornuse mõis, Halliste kihelkond – 22. jaanuar 1930) oli Eestist pärit ameerika kujur, kes on tuntud peamiselt oma Indianapolise esindushoonete fassaade kaunistavate terrakotast valmistatud taiestega.
Alexander Sangernebo õppis kunsti Peterburis, Hamburgis ja Pariisis "École des arts décoratifs"'is.
Alexander Sangernebo terrakotaskulptuuride ja bareljeefidega on kaunistatud terve rida Indianapolise esindushooneid ja esinduslikke eramuid, muuhulgas:
Viited.
3. Saaga: Saaga EAA.1275.1.524:565?1223,351,766,235,0
4. Saaga : Saaga EAA.1275.1.553:92?213,898,1018,53,0
5 Alexander Sanfernebo Genis: https://www.geni.com/people/Alexander-Sangernebo/6000000016298006851
6. Onomastika &gt; Nimene panemine &gt; Sangernebo: http://www.ra.ee/apps/onomastika/index.php/et/nimepanek/searchNimepanek?norm=sangernebo&amp;q=1 Sangernebo: seda perekonnanime anti ainult Pornuse vallas Halliste kihelkonnas umbes aastal 1825.
Järveotsa maastikukaitseala

Järveotsa maastikukaitseala on kaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas Jäärja külas, mille eesmärk on kaitsta vanade loodusmetsade, vanad laialehiste metsade, soostuvate ja soo-lehtmetsade ning siirdesoo- ja rabametsade elupaigatüüpe ja kaitsealuseid linnuliike.
Kaitseala hõlmab Järveotsa järve ja seda ümbritsevaid metsi. Kaitseala maismaa pindala on 24,2 ha, veekogude pindala 3 ha. 
Kaitsealustest lindudest elavad kaitsealal valgeselg-kirjurähn, laanepüü ja vööt-põõsalind.
Kaitseala on moodustatud Pärnu Maakonnavalitsuse 12. juuli 1991. a määrusega kaitse alla võetud Järveotsa tammiku baasil.
Stepanida Borissova

Stepanida Iljinitšna Borissova, sünninimi Stepanida Semjonova, (vene keeles Степанида Ильинична Борисова; sündinud 15. aprillil 1950 Megino-Kangalassõ rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi näitleja ja laulja, Venemaa rahvakunstnik.
Tema eestvedamisel loodi Olongho Teater. Ta on Olongho teatri näitlejastuudio kunstiline juht ning on teinud mitu lavastust.
Haridus- ja töökäik.
Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist 1974. aastal töötab ta näitlejana Oiunski-nimelises Sahha akadeemilises teatris. 
Lauljana viljeleb ta folkmuusikat. Seejuures kasutab ta jakuudi laulule iseloomulikku laulutehnikat "toiuk". Alates 1990. aastatest on ta folkrokklauljana käinud paljudel gastrollidel Euroopa, Ameerika ja Aasia riikides ning osa võtnud etnomuusika festivalidest Hiinas (1996), Berliinis (2002), Jaapanis (2002) ja Suurbritannias (2004).
2009. aastal mängis ta Andrei Borissovi lavastatud mängufilmis "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана") Tšingis-khaani ema Oeluni rollis.
Isiklikku.
Tema abikaasa on teatrilavastaja Andrei Borissov.
Mare Kalam

Mare Kalam (kuni 1959 Mare Eimre; sündinud 2. veebruaril 1939 Tallinnas) on Eesti motosportlane.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1966. aastal Linnakutsekooli nr 4. 
1957. aastal alustas ta treeninguid Spartaki motoklubis, tema treener oli Virve Laur. 
Aastatel 1959–1961 võitis ta Eesti NSV meistrivõistlustel ringrajasõidus medaleid. 1962. aastal sai ta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel ringrajasõidus 5. koha. 1966. aastal võitis ta Nõukogude Liidu võistkonnas Rahvusvahelise Mootorrattaspordiliidu (FIM) rallil esikoha. 
Töötanud juuksurina, alates 1993. aastast OÜ Vesilaine juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli motosportlane Ants Kalam ja tütar on motosportlane Meeli Kalam.
Kommunismiehitaja

Kommunismiehitaja (aastatel 1950–1962 Kommunismi Ehitaja) oli ajaleht, mis ilmus Saaremaal; EKP Kingissepa Rajoonikomitee ja Kingissepa Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu häälekandja.
Ajalehe esimene number ilmus 6. novembril 1950. Selle eelkäijaks oli ajaleht Saarte Hääl.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas.
18. juunist 1988 ilmus ajaleht taas nime Saarte Hääl all.
Dmitri Kogan

. 
Dmitri Kogan (vene keeles Дмитрий Павлович Коган; 27. oktoober 1978 Moskva – 29. august 2017 Moskva)) oli Venemaa viiulikunstnik, Venemaa teeneline kunstnik (2010). 
Leonid Kogani ja Jelizaveta Gilelsi lapselapsena ja Pavel Kogani pojana alustas ta muusikaõpinguid juba kuueaastaselt Marina Kesselmani juures. 
Juba õpingute ajal oli ta Vladimir Spivakovi fondi stipendiaat ning osales kontserdiprogrammides "Uued nimed", "Vene esituskunst" ("Новые Имена", "Русское Исполнительское Искусство"). 
Esimene esinemine koos sümfooniaorkestriga oli tal 10-aastaselt ja Moskva Konservatooriumi Suures saalis esines ta esimest korda 15-aastaselt. 
Aastatel 1996–1999 oli ta Moskva Konservatooriumi tudeng ning peaaegu samaaegselt, aastatel 1996–2000 ka Helsingi Sibeliuse Akadeemia tudeng, kus teda juhendas Tuomas Haapanen. 
1997. aastal toimus tema muusikaline debüüt Suurbritannias ja USA-s. Ta on esinenud paljudes kuulsates kontserdisaalides nii Euroopas (sh ka Eestis), Aasias, Ameerikas, Austraalias kui ka Lähis-Idas. 
Kogan on esinenud paljude tunnustatud orkestritega, sh Moskva Riiklik Akadeemiline Sümfooniaorkester Pavel Kogani juhatusel, Riiklik Jevgeni Svetlanovi nimeline Orkester, Riiklik Sümfooniaorkester Uus Venemaa (Новая Россия), Odessa Filharmooniaorkester, Camerata Klaipeda jt, ning teinud koostööd selliste dirigentidega nagu Mark Gorenstein, Pavel Kogan, Hobart Earle, Dmitri Jablonski. Dmitri Kogan on mänginud koos paljude tuntud muusikutega, sh Alena Baeva, Boris Belkin, Henri Demarquette jt. 
Kogan on üles astunud paljudel festivalidel, sh Summit Music Festival USAs, Niagara Music Festival Kanadas, Sayowe Tais, Nancyphonies Prantsusmaal jm. Dmitri Kogan mängis Francesco Ruggieri 1660. aastal valmistatud viiulil. 
Kogan suri 29. augustil 2017 pärast pikka rasket onkoloogilist haigust.
Rudaki

Rūdakī (858, Rudak, Khorāsān, Pärsia – 941, Rudak (?)) oli tadžiki-pärsia luuletaja, muusik ja laulja, uuspärsia- ehk farsikeelse pärsia kirjanduse rajaja.
Rūdakī oli Samaniidide dünastia valitseja Naṣr II (914–943) õuepoeet Buhhaaras, kuid kaotas 937. aastal soosingu ja lõpetas elu vaesuses. Tema tohutust loomingust on säilinud oletatavsti vähem kui 1 protsent. 
Üks Rudaki tuntumaid poeeme on "Veini ema", mis ülistab metafooride kaudu veinitegu.
Kovrovi rajoon

Kovrovi rajoon (vene keeles "Ковровский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Kovrovi linn (ei kuulu Kovrovi rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Ivanovo oblastiga, idas Vjazniki rajooniga, kagus Selivanovo rajooniga, edelas Sudogda rajooniga ja läänes Kameškovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1817 km². Elanike arv oli 2012. aastal 31 525, 2009. aastal 29 797 ja 2002. aastal 31 148.
Kovrovi rajoonis on 172 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Melehhovo) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma, Nerehta ja Uvod.
Pavel Kogan

 
Pavel Leonidovitš Kogan (vene keeles Павел Леонидович Коган; sündinud 6. juunil 1952 Moskvas) on Venemaa viiuldaja ja dirigent, Venemaa rahvakunstnik.
Ta on 1989. aastast Moskva Riikliku Akadeemilise Sümfooniaorkestri peadirigent ja kunstiline juht. Ühtlasi oli ta aastatel 1998–2005 Ameerika Ühendriikide Utah' osariigi sümfooniaorkestri kutsutud peadirigent.
Ta lõpetas Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi üheaegselt kahel erialal – viiuli ja dirigeerimise erialal. Üliõpilasena võitis 1970. aastal Helsingis Sibeliuse rahvusvahelise viiuldajate konkursi. Dirigendidebüüt toimus tal 1972. aastalNSV Liidu Riikliku Akadeemilise Sümfooniaorkestriga.
Isiklikku.
Viiuldajad olid ka isa Leonid Kogan, ema Jelizaveta Gilels ja poeg Dmitri Kogan. Onu Emil Gilels oli kuulus pianist ning õde Nina Kogan on pianist ja muusikapedagoog.
Eesti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit

Eesti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit (lühend ERVL) on Eesti mittetulundusühing, mis seisab Eesti regionaal- ja vähemuskeelte eest. Regionaalkeeled on setu ja võru keel ning vähemuskeeled on jidiši, mustlas-, rootsi, saksa, soome, tatari ja vene keel.
ERVL asutati 2004.
Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit

Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit (läti keeles "Latvijas reģionālo un mazāk runāto valodu savienība", lühend LatBLUL) oli Läti mittetulundusühing, mis seisis Läti regionaal- ja vähemuskeelte eest. Regionaalkeeled on liivi, latgali ja võru keel ning vähemuskeel on vene keel.
Setumaa lipp

Setomaa lipp on setude asustatava Setomaa lipp. Lipp valiti 2003 Obinitsas toimunud VII Setu Kongressil. Kongressil valiti lipp nelja kandidaadi seast. Väljavalitud lipu pühitses Värska kirikus ülempreester Andreas Põld.
30. jaanuaril 2020 kinnitas Setomaa vallavolikogu Setomaa lipu Setomaa valla lipuks.
Himeji linnus

Himeji linnus (姫路城; Himeji-jō) on mäenõlvale ehitatud jaapani linnusekompleks, mis asub Himejii linnas, Hyōgo prefektuuris. Himeji linnust peetakse 17. sajandil levinud linnusearhitektuuri parimaks säilinud näiteks, hõlmates kokku 83 hoonet ja erinevaid kaitsesüsteeme. Linnust nimetatakse tihti ka nimetustega Hakuro-jō või Shirasagi-jō (tõlkes "Valge haigru linnus"), mis tulenevad linnuse hoonete säravvalgetest välisseintest.
Linnuse rajas 1333. aastal Himeyama mäele Akamatsu Normura. 1346. aastal algne linnus lammutati ja ehitati uuesti Himeyama linnusena, mis omakorda ehitati kaks sajandit hiljem ümber Himeji linnuseks. 1581. aastal tegi Toyotomi Hideyoshi Himeji linnuses ulatuslikke muudatusi, lisades näiteks kolmekorruselise "tenshu". 1600. aastal andis Tokugawa Ieyasu linnuse Ikeda Terumasale, tänutäheks Terumasa abi eest samal aastal toimunud Sekigahara lahingus. Terumasa juhtimisel laiendati linnus aastatel 1601–1609 terveks linnusekompleksiks. Aastatel 1617–1618 lisas Honda Tadamasa kompleksi veel hooneid. Himeji linnus on säilinud pea puutumatult üle 400 aasta, jäädes puutumata muuhulgas ka liitlasvägede korraldatud Himeji pommitamisest Teise maailmasõja ajal ja 1995. aasta Suurest Hanshini maavärinast.
Himeji linnus on suurim ja külastatuim linnus Jaapanis. 1993. aastast kuulub Himeji linnus UNESCO maailmapärandi nimistusse. Viis linnusekompleksis asuvad hoonet on arvele võetud kui Jaapani rahvuslikud aarded. Linnus läbis aastatel 2009–2015 põhjaliku restaureerimise, muuhulgas eesmärgiga tagada hoonete välisseinte ikooniline säravvalge toon. Linnus taasavati külastajatele täismahus 27. märtsil 2015.
Garjatšije Estonskije Parni

"Garjatšije Estonskije Parni" ehk "GEP" (vene keeles ГЭП) on Tiit Ojasoo lavastus, mis räägib eestlaste väljasuremisest ja laste defitsiidist. Ühel eesti noormeeste kambal on aga plaan olukorra muutmiseks ... 
Lavastuse kunstnik on Ene-Liis Semper. Lavastus kanti esimest korda ette 16. mail 2007 NO99 teatris.
Lavastus on pälvinud auhindu, näiteks hooajal 2007/2008 parim uuslavastus (ajakirja Teater. Muusika. Kino valikul).
Hollandi lambakoer

Hollandi lambakoer on Hollandist pärinev koeratõug. 
Koera on iseloomustatud kui julget, töötahtelist, tarka ja kergesti koolitatavat.
Biarmia (täpsustus)

Biarmia või Bjarmia:
Näpuvurr

Näpuvurr (inglise fidget spinner) ehk näpuspinner ehk spinner on mänguasi, mille keskel on kuullaagrid ja mida saab keerutada.
Spinnerid said populaarseks 2017. aasta aprillis, ehkki sarnased asjad leiutati juba 1993. aastal
Spinneri populaarsuse kasv on põhjustanud koolides mänguasja keelamise.
Leonid Kogan

 
Leonid Borissovitš Kogan (vene keeles Леонид Борисович Коган; 14. november 1924 Katerõnoslav, Ukraina NSV – 17. detsember 1982 Mõtištši, Moskva oblast) oli 
Nõukogude Liidu viiuldaja ja viiulipedagoog, professor, NSV Liidu rahvakunstnik.
Ta oli 1944. aastast Moskva Riikliku Akadeemilise Filharmoonia solist ja 1952. aastast Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi õppejõud (1963. aastast professor)
1982. aastal mängis ta linti Lenfilmis valminud mängufilmis Niccolò Paganini nimiosalise mängitavad viiulipalad.
Haridustee.
Ta lõpetas 1948. aastal Moskva riikliku konservatooriumi ja 1953. aastal sealsamas aspirantuuri.
Isiklikku.
Viiuldajad olid ka abikaasa Jelizaveta Gilels, poeg Pavel Kogan ja pojapoeg Dmitri Kogan. Naisevend Emil Gilels oli kuulus pianist ning tütar Nina Kogan on pianist ja muusikapedagoog.
Shams

Shams Bandar Al-Aslami (araabia keeles شمس بندر الأسلمي‎‎; rohkem tuntud kui Shams شمس; sündinud 28. aprillil 1980) on Saudi-Kuveidi laulja.
Karjäär ja elu.
Shams avaldas oma esimese albumi aastal 2000, aga ta ei saavutanud sellega tähelepanu, kuni ta oli külaliseks LBC kanali saates "Leman Yajro'a Faqat", kus ta arutas saatejuhi Tony Khalifaga oma probleemidest seoses teise Saudi laulja Saraga. Tema kolmas album ilmus mõned nädalad hiljem pärast saadet. See album tegi alguse ka tema edule. Ta nautis meedia tähelepanu ja oma konflikti laulja Ahlamiga. Ta avaldas ka eduka video "ahlan ezayak", mis heitis nalja Bushi administratsiooni üle. Ta on salvestanud mitmeid muusikavideoid. Mõned Shami populaarseimad laulud on: "ahlan izayak" koos George Bushiga, "tatah" koos Obamaga, "kobar rasek", "mothahra nesa2ya", "milion", "ain frash" ja "wesh sayer". 26. septembril 2013 avaldas Shams singli "See on meie õigus juhtida" (araabia keeles), et näidata solidaarsust Saudi Araabia naistele juhtimisõiguste saavutamise pärast. Singel sai internetis kuulsaks. 2015. aasta intervjuus süüdistas Shams kohutava Süüria kodusõja olukorra eest, kust inimesed põgenevad suurte hordidena ja osad surevad immigratsiooni käigus, Araabia valitsusi, kes on asja suhtes kalgid ja hoolimatud. Intervjuu sai internetis väga levinuks ning tõi märgatavat tähelepanu. 
Oma kriitika Araabia kultuuri ja traditsioonide suhtes inspireerisid teda tühistama Kuveidi kodakondsust, et saada Saint Kitts ja Nevise kodakondsust.
Talutuba soemüüriga

"Talutuba soemüüriga" on Karl Pärsimäe fovistlik maal 1935. aastast.
Maal kujutab vana naist toetumas vastu punast soemüüri talutoas, kus on voodi ja tool. Soemüüril ripub pesu.
Kunstiteadlane Heie Treier on seda maali nimetanud üheks Pärsimäe radikaalsemaks teoseks.
Maal asub Tartu Kunstimuuseumi kogus ja kuulub projekti Europeana 280 ühena 12 Eesti kunstiteosest. Kokku tõsteti selle projekti käigus esile 347 kunstiteost 146 institutsioonist ja 29 riigist.
Sargõlana Ignatjeva

Sargõlana Semjonovna Ignatjeva (vene keeles Саргылана Семёновна Игнатьева; sündinud 24. juunil 1963 Njurba rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi haridustegelane ja pedagoogikateadlane, kõrgkooli rektor.
Ta on 2008. aastast Arktika Riikliku Kunstide ja Kultuuri Instituudi rektor. Ta on instituudi kultuurimänedžmendi kateedri dotsent ja kaitsnud pedagoogikakandidaadi kraadi.
Haridus- ja töökäik.
Ignatjeva lõpetas 1985. aastal Komsomolski Amuuri ääres Riikliku Pedagoogilise Instituudi vene keele ja kirjanduse erialal. 2007. aastal lõpetas ta Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia erialal "riiklik- ja munitsipaaljuhtimine", spetsialiseerudes Venemaa Põhja sotsiaalarengu juhtimisele.
Aastatel 2000–2008 töötas ta Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis dekaanina. 2008. aastal valiti ta rektoriks.
70. aastad eKr

70. aastad eKr olid aastad 79 eKr kuni 70 eKr.
Kameškovo rajoon

Kameškovo rajoon (vene keeles "Камешковский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Kameškovo linn.
Rajoon piirneb põhjas Ivanovo oblasti, idas Kovrovi rajooni, lõunas Sudogda rajooni ja läänes Suzdali rajooniga.
Rajooni pindala on 1089 km². Elanike arv oli 2012. aastal 30 462, 2009. aastal 32 096 ja 2002. aastal 37 961.
Kameškovo rajoonis on 118 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kameškovo linna) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma ja Uvod.
Marko Rillo

Marko Rillo (sündinud 11. juulil 1976 Tartus) on eesti majandusteadlane ja ettevõtja.
Haridus.
Tema doktoritöö keskendus innovatsioonipraktikate ja efektiivsuse analüüsile telekommunikatsioonisektori ettevõtetes. 
Töökäik.
Ta on tegutsenud rahvusvahelise juhtimiskonsultandina Horvaatias, Kosovos, Türgis jt riikides. 1995. aastal oli Marko Rillo AEGEE-Tartu asepresident. Aastatel 2008–2009 oli ta Eesti Televisiooni saate "JuhtimisAju" saatejuht ja toimetaja. 
LEGO Serious Play.
Marko Rillo on LEGO Serious Play metoodika arendaja, populariseerija ja koolitaja. LEGO Serious Play käigus võetakse erinevate eesmärkide sõnastamiseks või probleemide lahendamiseks abiks LEGO klotsid. Mängulises formaadis, millel on tõsine eesmärk (i.k "Serious Play" – 'tõsine mäng') mängivad LEGO Serious Play aruteludes osalejad läbi probleemide sisu ja töötavad välja lahendusi. LEGO Serious Play metoodikat kasutatakse nii tavapäraste nõupidamiste paremateks struktureerimiseks (1–10 osalejat), töötubade läbiviimisel (5–20 osalejat) kui ka suurte konverentside korraldamisel (50–500 osalejat).
2009. aastal asutas Marko Rillo SeriousPlayPro.com võrgustiku, millel on tänaseks üle maailma rohkem kui 3000 liiget, kes kasutavad LEGO Serious Play metoodikat eri valdkondades: äri, innovatsioon, haridus, riigikorraldus, meditsiin jt. SeriousPlayPro liikmed korraldavad üle maailma üritusi, kus nad jagavad oma kogemusi, koolitavad uusi LEGO Serious Play metoodikat kasutavaid moderaatoreid ja ühtlasi viivad läbi teadustööd.
Marko Rillo on 2010. aastal LEGO Serious Play metoodika abil juhtinud Eesti arenguvisiooni sõnastamist 2018. aastani (valmis Eesti Arengufondi tellimusel). Ta on LEGO Serious Play metoodika abil modereerinud arutelusid paljudes riigiasutustes, rahvusvahelistes organisatsioonides, Fortune 500 firmades ja alustavates ettevõtetes.
2010. aasta alguses tutvustas Marko Rillo mängulisuse kasutamist igapäevatöös TEDxTartu konverentsi ettekandes "Lipsuga liivakasti".
Isiklikku.
Marko Rillo mängis aastatel 1993–1995 ansamblis D-Gän süntesaatorit ja oli taustalaulja.
Ta on harrastusjooksja..
Suzdali rajoon

Suzdali rajoon (vene keeles "Суздальский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Suzdali linn.
Rajoon piirneb põhjas Ivanovo oblastiga, idas Kameškovo rajooniga, kagus Sudogda rajooniga, edelas Sobinka rajooniga ja läänes Jurjev-Polski rajooniga.
Rajooni pindala on 1479 km². Elanike arv oli 2012. aastal 44 057, 2009. aastal 44 157 ja 2002. aastal 39 736.
Suzdali rajoonis on 138 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Suzdali linna) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma, Nerl ja Rpen.
Leendert Saarloos

Leendert Saarloos (16. november 1884 Dordrecht – 13. jaanuar 1969 Dordrecht) oli hollandi koerakasvataja, tõuaretaja.
Tema järgi on saanud nime saksa lambakoera ja hundi ristamisel aretatud koeratõug, saarloosi huntkoer.
August Aivola

August Aivola (eesnimi ka Augustin; perekonnanimi kuni 1936. aastani Anslang; 20. august 1904 Tartu – ) oli restoranidirektor ja Elva alevi maksunõudja.
Ta õppis 1929–1933 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigus- ja 1935 usuteaduskonnas.
Ta teenis 7. Jalaväerügemendis, ülendati lipnikuks ja arvati reservi 1929. Eestistas nime 1936. aastal, uus perekonnanimi Aivola kantud samal aastal Perekonnanimede kaitseregistrisse. Elva alevi maksunõudja alates 1937. aastast. 
Arreteeriti NKVD poolt 30. juunil 1941 Tartus, naasis Eestisse.
Tšerdõn

Tšerdõn on linn Venemaal Permi krais, Tšerdõni rajooni keskus. Asub Kolva jõe ääres.
Andrei Borissov (lavastaja)

Andrei Savvitš Borissov, (vene keeles Андрей Саввич Борисов; sündinud 28. novembril 1951 Kobjai rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane ja teatrilavastaja, Venemaa rahvakunstnik.
Aastatel 1990–2014 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi kultuuriminister. 2014. aastast on ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiginõunik. Ta on Olongho Teatri rajajaid 2008. aastal.
1999. aastal sai ta Venemaa riikliku preemia William Shakespeare'i "Kuningas Leari" lavastuse eest. Ta on 2000. aastal teinud Sahha akadeemilises teatris 2002. aastal Kuldse Maski eripreemia pälvinud olongho-lavastuse "Kõõs Debiliie" ("Кыыс Дэбилийэ"). 
Lavastajatöö kõrval tegutses ta ka teatripedagoogina. Ta on Arktika Riikliku Kunstide ja Kultuuri Instituudi rajajaid ja oli seal aastaid režiikursuse juhendaja.
2009. aastal lavastas ta mängufilmi "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана"; stsenaristid Vladimir Karpov ja Nikolai Luginov).
Haridus- ja töökäik.
Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist näitekunsti erialal 1974. aastal Moskvas asus ta näitlejana tööle Jakuudi draamateatrisse. 1982. aastal lõpetas ta Moskvas GITIS-e režii erialal. Naasis Jakutskisse ja sai seal Oiunski-nimelise Sahha akadeemilise teatri lavastajaks. Aastatel 1983–1990 oli ta teatri pealavastaja, 1990–2010 teatri kunstiline juht (üheaegselt ministri ametiga).
Isiklikku.
Tema abikaasa on näitleja ja laulja Stepanida Borissova.
Suur-Perm

Suur-Perm (komi keeles Ыджыд Перым) või Suur-Bjarmia oli keskaegne komide riik praeguse Venemaa Permi krai alal. Selle pealinn oli Tšerdõn.
Ellen Leonova

Ellen Leonova (kuni 1956 Ellen Münter; 25. juuni 1932 Tallinn – 21. september 2009 Los Angeles) oli eesti võrkpallur.
Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna 4. Keskkooli. 
Ta alustas võrkpallitreeninguid Spartakis, kus tema treener oli Helmuth Kallik. Hiljem treenis ja mängis ta Kalevis, kus tema treener oli Ivan Dratšov. 
Ta tuli 1950. aastal Tallinna Spartaki ja 1953. aastal Tallinna Kalevi naiskonnas Eesti NSV meistriks. Ta sai Eesti NSV koondises mängides 1952. aastal Nõukogude Liidu karikavõistlustel ja 1955. aastal Nõukogude Liidu taliturniiril 6. koha. 
Ta abiellus 1956. aastal ja siirdus seetõttu elama Moskvasse. Ta tuli aastatel 1957 ja 1958 Moskva Lokomotiivi naiskonnas Nõukogude Liidu meistriks ning võitis 1959. aastal Moskva naiskonnas Nõukogude Liidu taliturniiri. 
Hiljem elas ta USA-s, viimati Los Angeleses.
Isiklikku.
Tema vend oli korvpallur Peeter Münter ning abikaasa oli Nõukogude Liidu võrkpallikohtunik ja -tegelane Boriss Leonov.
Saarloosi huntkoer

Saarloosi huntkoer on Hollandist pärinev koeratõug. 
Tõug on saanud nime hollandi koeraaretaja Leendert Saarloosi järgi, kes huntkoera XX sajandil aretas. 
Koeratõu aretamisel ristati saksa lambakoera hundiga ("Canis lupus lupus"). FCI tunnustas tõugu 1975. aastal.
Saarloosi huntkoer on sõnakuulelik koer, peremehele ustav ja kergesti koolitatav. Iseloomult on huntkoer pisut metsik, kuid see-eest iseseisev.
Juhan Hiiemets

Juhan Hiiemets (nimi ka Johannes; 20. november (vkj)/ 3. detsember 1904 Joaorg, Joala vald, Vaivara kihelkond, Virumaa – 24. aprill 1942 Semjonovi rajoon, Gorki oblast, Vene NFSV) oli Eesti haridustegelane, kirikuõpetaja ja kirjamees.
Ta sündis raamatukaupmehe ja vennastekoguduse jutlustaja Jakob Hiiemetsa pojana.
Õppinud Mustvee alg- ja täienduskoolis, läks ta 16-aastaselt pärast vanemate vaesumist Tallinna ja sai Lutheri vabrikusse lihttööliseks. Edasi töötas ta eri kontorites ja sõjaministeeriumi arhiivis ametnikuna ning lõpetas töö kõrvalt õppides 1924. aastal õhtukooli, kuid haigestus siis.
1925. aasta sügisel astus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda ja oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Alates teisest kursusest oli ta ametis EELK Avinurme koguduses jutlustaja ja asjaajajana. 1927 laulatati ta Marta Suurega, neil sündis neli last.
Lõpetanud 1929 ülikooli, sooritas ta sügisel vajalikud õpetajaameti eksamid ja määrati prooviaastaks Palamusele. Elama asus ta Väike-Maarjasse, kus hakkas kohalikus gümnaasiumis tööle usu- ja ajalooõpetajana.
Jaanuaris 1930 valiti ta EELK Väike-Maarja koguduse õpetajaks, ajutiselt 1. juulist 1936 31. detsembrini 1937 oli ta Rõuge koguduse pastor.
1932. aastal omandas ta uurimuse «Torma kihelkonna ajalugu» eest magistrikraadi ning jaanuaris 1937 kinnitati ta edasiõppijaks usuteaduskonna kirikuloo õppetooli juurde.
Sel ajal avaldas ta mitu raamatut pühakutest, märtritest ja kirikuisadest: «Aurelius Augustinus» (1935), «Assissi Franciscus», «Thascius Caecilus Cyprianus» (mõlemad 1937), «Martin Luther» (1939), «Taeva Jaan. Lugu vana-Roosa prohvetist» (1937) ja kirikuloost «Õpetaja Quandti rasked päevad» (autori kirjastus, 1940) ning romaani "Õige vaim" (1939).
1. jaanuaril 1941 vabastati Hiiemets omal soovil Väike-Maarja õpetaja kohalt.
Ta kolis perega Tartusse, kus töötas sanitaar-epidemioloogiajaamas instruktorina, kuni vangistati kommunistlike võimude poolt 27. juunil. Doktoritöö jäi samal sügisel kaitsmata.
Tartu vanglast saadeti ta edasi Kirovisse, kus talle tema 37. sünnipäeval 3. detsembril 1941 määrati karistus 8 aastat vangistust+3 aastat asumist. Ta saadeti edasi edela poole Gorki oblastisse, kus suri raske reumahaigena 24. aprillil 1942.
Tomorrowland (festival)

Tomorrowland on elektroonilise muusika festival, mis toimub Boomis Belgias. 
Tomorrowland toimus esimest korda 2005. aastal ja pärast seda on saanud üheks maailma suurimaks festivaliks. Tomorrowlandil osales 2017. aastal üle 400 000 inimese.
Emil Gilels

 
Emil Grigorjevitš Gilels (vene keeles Эмиль Григорьевич Гилельс; 19. oktoober (vkj 6. oktoober) 1916 Odessa, Hersoni kubermang – 14. oktoober 1985 Moskva) oli Nõukogude Liidu pianist ja muusikapedagoog, professor, NSV Liidu rahvakunstnik.
Haridustee.
Ta lõpetas 1930. aastal Odessa muusika-teatritehnikumi ja 1935. aastal Odessa konservatooriumi. Aastatel 1935–1938 täiendas ta end Moskva konservatooriumi juures asuvas kõrgema kunstimeisterlikkuse koolis Heinrich Neuhausi käe all.
Muusikaga seotud tegevus.
16-aastaselt võitis ta Moskvas Üleliidulise muusikasolistide konkursi. 1930. aastate teisel poolel saavutas rahvusvahelist edu muusikakonkurssidel – 1936. aastal Viinis pianistide konkursil sai teise koha ja 1938. aastal Brüsselis Ysaÿe muusikakonkursil pälvis esikoha. 
Ta oli alates 1938. aastast Moskva Riikliku Akadeemilise Filharmoonia solist. Aastatel 1938–1974 töötas ta ühtlasi muusikapedagoogina Tšaikovski-nimelises Moskva Riiklikus Konservatooriumis (1952. aastast professor).
1945. aastast andis ta kontserte paljudes riikides, sealhulgas Itaalias, Prantsusmaal, Suurbritannias, USA-s (1955) ja Jaapanis. 
Isiklikku.
Ka tema esimene abikaasa Roza Tamarkina (1920–1950) ja tütar Jelena Gilels (1948–1996) olid pianistid. Õde Jelizaveta Gilels ja õemees Leonid Kogan olid viiuldajad.
Álvaro Soler

Álvaro Tauchert Soler (sündinud 9. jaanuaril 1991 Barcelonas) on Hispaania-Saksa poplaulja. 
Üle Euroopa sai tuntuks ta esimene hitt "El Mismo Sol" 2015. aastal. 15. aprillil 2016 tuli välja tema uus singel "Sofia", mis sai üle maailma tuntuks. Mõlemad laulud pärinevad tema debüütsooloalbumilt "Eterno agosto", mis ilmus 2015. aasta augustis.
Mendelejevsk

Mendelejevsk on linn Venemaa Tatarstani Vabariigis, Mendelejevski rajooni keskus. 
Asub Tatarstani idaosas, 238 km pealinnast Kaasanist idas Kama paremal kaldal.
Asula tekkis 1868. aastal keemiatehase juurde Bondjužski külana. 1928 sai aleviks. 1967 sai linnaõigused ja nime Mendelejevsk Dmitri Mendelejevi auks.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel olid 51,4% linnaelanikest tatarlased, 39% venelased, 3,1% udmurdid ja 3% marid.
Linnas on arenenud keemiatööstus.
Sudogda rajoon

Sudogda rajoon (vene keeles "Судогодский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti keskosas. Rajooni keskus on Sudogda linn.
Rajoon piirneb põhjas Kameškovo rajooniga, kirdes Kovrovi rajooniga, idas Selivanovo rajooniga, lõunas Guss-Hrustalnõi rajooniga, läänes Sobinka rajooniga ja edelas Suzdali rajooniga.
Rajooni pindala on 2300 km². Elanike arv oli 2012. aastal 40 917, 2009. aastal 41 137 ja 2002. aastal 44 429.
Sudogda rajoonis on 205 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Sudogda linna) ja kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Sudogda jõgi.
Biarmia

Biarmia või Bjarmia (ka Bjarmaland) on viikingiaegsetes saagades ja keskaja geograafias mainitud soome-ugri ajalooline piirkond, mis võis paikneda Valge mere lõunarannal ja Dvina jõe kallastel. Selle nimi tuleneb arvatavasti soome-ugri sõnast "perm", mis tähendab "põrand".
Guss-Hrustalnõi rajoon

Guss-Hrustalnõi rajoon (vene keeles "Гусь-Хрустальный район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti keskosas. Rajooni keskus on Guss-Hrustalnõi linn (ei kuulu Guss-Hrustalnõi rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Sudogda rajooniga, kirdes Selivanovo rajooniga, idas Melenki rajooniga, lõunas Rjazani oblastiga, läänes Moskva oblastiga ja loodes Sobinka rajooniga.
Rajooni pindala on 4300 km². Elanike arv oli 2012. aastal 43 819, 2009. aastal 44 775 ja 2002. aastal 50 813.
Guss-Hrustalnõi rajoonis on 184 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kurlovo linna) ja kolmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Guss, Kolp, Poll ja Puža.
Selivanovo rajoon

Selivanovo rajoon (vene keeles "Селивановский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti idaosas. Rajooni keskus on Krasnaja Gorbatka alev.
Rajoon piirneb põhjas Vjazniki rajooniga, idas Muromi rajooniga, lõunas Melenki rajooniga, edelas Guss-Hrustalnõi rajooniga, läänes Sudogda rajooniga ja loodes Kovrovi rajooniga.
Rajooni pindala on 1388 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 439, 2009. aastal 19 105 ja 2002. aastal 21 330.
Selivanovo rajoonis on 184 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Krasnaja Gorbatka) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma ja Ušna.
New York Tribune Building

The New York Tribune Building oli 18-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames Park Row' ääres aadressil 154 Printing House Square: Nassau Streeti ja Spruce Streeti nurgal, New Yorgi raekoja läheduses. 
See oli tänapäevaks tegevuse lõpetanud ajalehe New-York Tribune peakontor. See oli üks esimesi liftiga kõrghooneid. Hoone lammutati linna moderniseerimise käigus 1966. aastal, et teha ruumi uuele kõrghoonele 1 Pace Plaza. 
Algselt 9-korruseline Richard Morris Hunti projekteeritud historitsistlik hoone koos kellatorniga valmis aastal 1875. Aastatel 1903–1905 ehitati sellele arhitektuuribüroo D'Oench &amp; Yost ja arhitekt L. Thouyardi projekti järgi 9 korrust peale – nii saavutas see oma 79-meetrise kõrguse. Hoone väline stiil koos kellatorniga säilis, kuid kõrgendatud kujul. See asus teiste ajalehetoimetuste peakontorite maja New York World Buildingu (samuti lammutatud) ja New York Times Buildingu vahel.
Ernst Laas

Ernst Laas (16. juuni 1837 Fürstenwalde, Brandenburg, Preisimaa – 25. juuli 1885 Straßburg, Saksamaa (nüüd Strasbourg, Prantsusmaa)) oli saksa filosoof.
Ta õppis Berliinis Friedrich Adolf Trendelenburgi käe all teoloogiat ja filosoofiat.
Sai Strasbourgi Ülikoolis filosoofiaprofessoriks.
Oma teoses "Kants Analogien der Erfahrung" (1876) kritiseeris ta Immanuel Kanti transtsendentalistlikku filosoofiat.
Tema peateoseks oli "Idealismus und Positivismus", mis ilmus kolmes köites aastatel 1879–1884.
Ameerika rebasehagijas

Ameerika rebasehagijas on Ameerika Ühendriikidest pärinev koeratõug.