tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valve Erika Saarma

Valve Erika Saarma (1943. aastani Valve Erika Luberg; 23. jaanuar 1920 Tallinn – 13. jaanuar 2005 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja terapeut.
Elulugu.
Valve Erika Saarma lõpetas 1938. aastal Tallinnas Elfriede Lenderi Tütarlastegümnaasiumi, 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1956, TRÜ), väitekiri "Vereseerumi koliinesteraasi aktiivsuse ja valge vere pildi muutustest adrenaliini ja insuliini toimel", meditsiinidoktor (1971, TRÜ), väitekiri "Роль аутоиммунологических механизмов в патогенезе заболеваний щитовидной железы". Täiendas end peamiselt Moskvas ja Leningradis. Kuulus korporatsiooni Indla ("coetus" 1938/II).
Oli 1944–1950 TRÜ arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, 1950–1955 kehakultuuriteaduskonna arst, 1955–1956 sünnitusabi ja günekoloogia kateedri vanemlaborant ja Tartu sünnitusmaja terapeut-konsultant, 1956–1964 TRÜ hospitaalsisehaiguste kateedri assistent, 1964–1974 dotsent, 1974–1994 professor, ühtlasi oli 1965–1970 TRÜ arstide, stomatoloogide ja farmatseutide täiendamise ja spetsialiseerimise teaduskonna prodekaan, 1970–1975 dekaan. 1994. aastast emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: maksa-sapiteede, kilpnäärme- ja verehaiguste immunopatoloogia. Juurutas Eestis immunopatoloogilised uuringud. Eesti NSV sisehaiguste probleemkomisjoni aseesimees, Eesti Terapeutide Seltsi liige (korduvalt aseesimees), Endokrinoloogide Seltsi, Gastroenteroloogide Seltsi ja Immunoloogide Seltsi liige. Üle 130 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus, õppevahendeid.
Isiklikku.
Valve Erika Saarma isa oli jurist. Tal oli kaksikõde Helle Simm. Tema abikaasa oli Jüri Saarma. Tema poeg on Mart Saarma.
Endel Saarman

Endel Saarman (9. august 1923 Tallinn – 2018 Rootsi) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Endel Saarman on raudteelase poeg.
Lõpetas 1941 Tallinnas Prantsuse Lütseumi, õppis 1942–1944 Tallinna Tehnikaülikoolis masinaehitust. Läks 1944 Rootsi, lõpetas 1957 Stockholmi Kuningliku Tehnikaülikooli puidutehnoloogiainsenerina, tehnika-litsentsiaat (1962, samas), väitekiri käsitles okste mõju liimitud konstruktsioonide survetugevusele. Oli 1957–1964 Stockholmis Rootsi Puidutehnoloogia instituudi assistent ja ühtlasi Kuningliku Tehnikaülikooli puidutehnoloogia osakonna abiõpetaja, 1964–1966 Lundi Põllumajandusinstituudi uurimistööde juhataja, 1966–1980 Rootsi Puidutööstusliidu peainsener, 1980–1988 Stockholmis Kuningliku Tehnikaülikooli puidutehnoloogiaprofessor, aastast 1988 emeriitprofessor; koostanud 11 õppe- ja käsiraamatut, olnud 15 taolise väljaande kaasautor.
Teadustöö.
Uurinud puidu omadusi ja -tehnoloogiat, loonud juhendeid puidu liigitamiseks kvaliteedi alusel, samuti puidu kaitsmiseks kahjurite eest. Olnud tegev Rootsi Liimitud Puidu Kontrollametis ja Puidusorteerimise Komitees, Tehnika Arendamise Valitsuse nõunik, Rootsi Saeveskiomanike Ühingu sekretär (1973–1981) ja esimees (1982–1986), kuulunud ka Soome ja Norra erialaühingutesse, Eestis riigiettevõtte Eesti Riigimetsad haldusnõukogu liige (1992–1993). Umbes 30 teaduspublikatsiooni.
Andres Saarniit

Andres Saarniit (sündinud 27. novembril 1955 Tallinnas) on Eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Andres Saarniit on Harald Saarniidu poeg.
Lõpetas 1974 Tallinna 21. Keskkooli, 1978 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1986, Eesti NSV TA Majanduse Instituut (MI)), väitekiri "Совершенствование хозяйственного расчета промышленного объединения с помощью резервных фондов (на примере промышленных объединений ЭССР)". Oli 1978–92 MI teadur, 1989–91 EE kirjastuse majandustoimetaja, 1993–97 Eesti Panga majandusuuringute ja keskpangapoliitika osakonna juhtivspetsialist, 1998–2006 keskpangapoliitika allosakonna juhataja, 2006– keskpangapoliitika osakonna nõunik.
Teadustöö.
Uurimusi ärikorraldusest, majanduspoliitikast, riigirahandusest, inflatsioonist, tööturust. Eesti Majandusteaduse Seltsi liige.
Harald Saarniit

Harald Saarniit (29. juuni 1925 Vastseliina vald, Võrumaa – 30. detsember 1997 Tallinn) oli eesti ajaloolane.
Elulugu.
Harald Saarniit oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1945 Võru 1. Keskkooli, 1951 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna, 1951–1954 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi (AI) aspirant, ajalookandidaat (1955, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti sõjajärgse revolutsioonilise kriisi aastail (1920–1924)". 
Ta oli 1954–1957 Ajaloo Instituudi nooremteadur, 1957–1963 vanemteadur, 1963–1969 Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi vanemteadur, 1969–1971 Tallinna Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja, dotsendi kohusetäitja, 1971–1974 dotsent. Aastatel 1975–1979 oli ta Ajaloo Instituudi teadussekretär, 1979–1982 teadusdirektor, 1982–1986 ajalooallikate sektori juhataja ning 1986–1992 Oktoobrirevolutsiooni perioodi ajaloo sektori ja ajaloo osakonna juhtivteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti agraarpoliitika 1917–1924, eriti Vabadussõja ajal (1918–1920). Osales Eesti ajaloo üldkäsitluste koostamisel. Nõukogude Eesti preemia (1977, kollektiivis). 125 teaduspublikatsiooni, rohkesti aimeartikleid.
Ivar-Igor Saarniit

Ivar-Igor Saarniit (sündinud 11. augustil 1940 Tallinnas) on eesti matemaatik.
Elulugu.
Ivar-Igor Saarniit on õpetajate poeg. 
Lõpetas 1958 Tartu 2. Keskkooli , 1963 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna arvutusmatemaatika erialal.
1968–1971 TRÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1972, TRÜ), väitekiri "О разностных методах решения краевых задач дифференциальных уравнений с отклоняющимся аргументом". 
Stažeeris 1974–1975 Berliinis Humboldti Ülikoolis, 1994 Helsingi Ülikoolis. Oli 1965–1967 TRÜ arvutuskeskuse stažöör, 1967–1968 NSVL Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali vaneminsener, 1971–1976 TRÜ arvutusmatemaatika kateedri vanemõpetaja, 1976–1993 dotsent, ühtlasi 1981–1987 matemaatikateaduskonna prodekaan ja 1989–1994 dekaan, 1993–1994 rakendusmatemaatika instituudi dotsent, 1994–2015 Tartu Ülikooli akadeemiline sekretär. 
Õpetanud diferentsiaalvõrrandite ja matemaatilise füüsika võrrandite kursusi. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: peamiselt diferentsmeetodite rakendamine matemaatilise füüsika ülesannete lahendamiseks. Peab end kuuluvaks Gennadi Vainikko koolkonda. Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Jüri Saarniit

Jüri Saarniit (9. jaanuar 1951 Misso vald, Võrumaa – 12. veebruar 2003 Tartu) oli eesti psühholoog ja sotsioloog.
Elulugu.
Jüri Saarniit oli põllumehe poeg.
Lõpetas 1969 Misso Keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogiaosakonna, psühholoogiakandidaat (1982, TRÜ), väitekiri "Проблемы измерения социально-психологической структуры ценностных ориентаций". Oli 1974–1979 TRÜ haridussotsioloogia labori insener ja vaneminsener, 1979–1983 nooremteadur, 1983–1984 juhataja, 1984–1986 sektori juhataja, 1986–1992 labori juhataja, 1992–2003 sotsioloogia osakonna dotsent ja haridussotsioloogia uurimisgrupi juht. Õpetanud sotsiaalpsühholoogilise uurimise metodoloogiat, metoodikat ja tehnikat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: haridussotsioloogia, noorsoo väärtusteadvus. Üle 30 teaduspublikatsiooni. 
Ta kirjeldas 1995. aastal esimese teadlasena süstemaatilisi Nõukogude Liidu lagunemise järgseid muutusi väärtustes, nimetades neid väärtusteadvuse individualistlikuks pragmatiseerumiseks.
Matti Juhani Saarnisto

Matti Juhani Saarnisto (sündinud 11. veebruaril 1942) on soome geoloog.
Elulugu.
Ph.D. (1970, Helsingi Ülikool), väitekiri "The late Weichselian and Flandrian history of the Saimaa lake complex". Soome Teaduste Akadeemia liige (1995), Eesti Teaduste Akadeemia välisliige (2008). Aastast 1979 Helsingi Ülikooli dotsent, 1991–92 professor, aastast 1992 Soome Geoloogia Uurimiskeskuse kvaternaarigeoloogia osakonna juhataja, professor.
Teadustöö.
Uurimusi Läänemere geoloogia ehituse, Saima järvistu ja Põhjamaade jääaja ning holotseeni paleogeograafia olude kohta. Koordineerinud Soome ja Eesti geoloogide ühistööd ning uurinud Eesti järvesetteid. Eesti Geoloogia Seltsi välisliige.
Lembit Saarnits

Lembit Saarnits (19. august 1936 Võru vald – 27. jaanuar 2014) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Lembit Saarnits oli talupidaja poeg.
Ta lõpetas aastal 1955 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1960 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, 1967–1969 TRÜ aspirant, õigusteaduse kandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Kollegiaalse juhtimise teaduslikest alustest kolhoosides ja selle õiguslikust reguleerimisest". 1979 lõpetas Moskva Ülikooli kvalifikatsiooni tõstmise teaduskonna maa-, põllumajanduse-(kolhoosi-) õiguse ja looduse õigusliku kaitse alal. Oli aastatel 1960–1967 Jõgeva rajooni abiprokurör ja prokuröri asetäitja, 1970–1979 TÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1979–1992 dotsent, 1992–1994 eraõiguse instituudi dotsent, ühtlasi 1993– Eesti Põllumajanduse Akadeemia agraarõiguse õppetooli juhataja, professor, aastast 2007 TÜ emeriitdotsent. Õpetanud maaõigust, agraarõigust, kolhoosiõigust (kooperatsiooni-ühisõigust), looduse õiguslikku kaitset, looduskeskkonnaõigust, juhtimisteadust; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: maa-, agraar- ja looduskeskkonnaõiguslikud probleemid, sotsiaalne juhtimine; töid ka TÜ ajaloo alalt. Kasutas juhtimisteaduse, üldise juhtimis- ja informatsiooniteooria, küberneetika ning sotsioloogia ideid ja meetodeid sotsiaalse juhtimise üldteooria ja põllumajandusettevõtete juhtimise õigusküsimuste uurimisel. Koostanud agraar-, maa-, metsa- ja looduskeskkonnaõiguslike aktide kogumikke, kommentaare ja metoodilisi materjale, 1974–82 TÜ õigusteaduskonda tutvustavate kogumike koostaja, osalenud maaseaduse ja taluseaduse eelnõude alternatiivvariantide koostamisel. TÜ Toimetiste kahe erikogumiku (Õigusteaduslikke töid XXIV, 1978; Труды по правоведению, 1987) vastutav toimetaja. Eesti Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi taastajaliige (1988), juhatuse liige ning maa- ja agraarõiguse toimkonna esimees, Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi taastajaid (1992) ja juhatuse esimees, Eesti Kirjanduse Seltsi taastajaid ja juhatuse esimees. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Eerik Saarnok

Eerik Saarnok (24. jaanuar 1930 Tallinn – 24. juuli 1990 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja viroloog.
Elulugu.
Eerik Saarnok oli teenistuja poeg.
Lõpetas 1949 Tallinna 7. Keskkooli, 1955 TÜ arstiteaduskonna, 1968 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1971, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "О лабораторной диагностике вирусов Коксаки А и их выявления в Эстонской ССР". Oli 1955–59 Kohtla-Järve Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri dermatoloog-veneroloog, 1959–63 peaarst, 1963–65 Tallinnas Vabariikliku Dermatoveneroloogia Dispanseri laboriarst, 1968–75 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi enteroviiruste labori ja viroloogia sektori vanemteadur; 1975–76 Kirovi-nimelise Näidiskalurikolhoosi peasanitaararst, aastast 1976 Tallinna Dermatoveneroloogia Dispanseri statsionaari dermatoloog ja osakonnajuhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: viroloogia, viirushaiguste laboratoorse diagnoosimise meetodid. Evitas Eestis Coxsackie A-grupi viiruse laboratoorse diagnoosimise vastsündinud valgetel hiirtel. Nõukogude Eesti Tervishoiu ingliskeelsete tekstide toimetaja. 9 teaduspublikatsiooni.
Leili Saarse

Leili Saarse (1966. aastani Leili Ruto; 23. märts 1939 Aaspere, Virumaa – 31. august 2024) oli eesti loodusgeograaf ja geoloog.
Elulugu.
Leili Saarse oli talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1957 Rakvere Pedagoogika Kooli, 1962 Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna, 1974 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi aspirantuuri, geoloogia-mineraloogia-kandidaat (1978, Vilniuse Ülikool), väitekiri "Особенности условий залегания, состава и формирования озерно-ледниковых глинистых отложений Южной Эстонии". 
Oli 1962–1972 Eesti Tööstusprojekti ehitusgeoloogia osakonna insener-geoloog, vaneminsener ja geotehnikalabori juhataja, 1972–1980 Geoloogia Instituudi teadur, 1980–1990 vanemteadur, 1990–1996 juhtivteadur ja holotseeni töörühma juhataja, 1996–2005 paleograafia ja keskkonnageoloogia töörühma juhataja, 2005–2015 vanemteadur. 1991–1993 töötas Rootsi Instituudi stipendiaadina lühikest aega Uppsala ja Lundi ülikoolis rahvusvaheliste projektidega. Pidas loenguid välisülikoolides.
Sportlasena.
1960. aastal tuli ta esimeseks Eesti NSV meistriks suusaorenteerumises. 1963. aastal võitis esimestel Eesti NSV meistrivõistlustel teateorienteerumises Eesti Tööstusprojekti segavõistkonnas hõbeda. Kergejõustiku Eesti NSV meistrivõistlustel on ta võitnud kaks kuldmedalit ja ühe hõbeda 1 km murdmaajooksus, lisaks kaks hõbedamedalit 800 meetri jooksus ja ühe 3 × 800 meetri teatejooksus TRÜ naiskonnas.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: litoloogia, holotseeni stratigraafia, paleoökoloogia, järvede areng, Läänemere areng, paleokliima, inimmõju keskkonnale. Osales mitmes rahvusvahelises uurimisprojektis, sai uurimistööks välisgrante, sealhulgas EÜ grandi No CIPA CT 92-4033; grandi LG 9000 ja LK 9100 ning viis Eesti Teadusfondi granti. Oli üleliiduliste nõupidamiste teadussekretär, ajakirja PACT toimetajaid, 1981–1988 Rahvusvahelise Geoloogilise Korrelatsiooniprogrammi (IGCP) projekti Palaeohydrology of the temperate zone NSVL töörühma teadussekretär, projekti Past Global Changes (PAGES) korrespondentliige. 
Teoseid.
Üle 140 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia autor ja 2 monograafia kaasautor. 7 kogumiku ja 1 monograafia toimetaja.
Heldur Saarsoo

Heldur Saarsoo (5. detsember 1931 Viljandi – 4. detsember 1997 Tartu) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Heldur Saarsoo oli arstide poeg.
Lõpetas 1951 Viljandi 2. Keskkooli, 1962 TRÜ õigusteaduskonna, 1965–1968 TRÜ aspirant, õiguskandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Nõukogude kriminaalprotsessi osast kohtueelsel uurimisel võitluses alaealiste kuritegevuse vastu". 
Oli 1962–1965 Viljandi rajooni prokuratuuri uurija ja prokuröri abi, 1968–1972 TRÜ kriminoloogia labori nooremteadur, 1972–1975 vanemõpetaja, 1975–1991 kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri dotsent, 1991–1992 juhataja, dotsent, ühtlasi 1976, 1978–1982, 1985–1991 ka õigusteaduskonna prodekaan, 1993– avaliku õiguse instituudi protsessiõiguse dotsent. Õpetanud kriminaalprotsessi üld- ja erikursust.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: võitlus alaealiste kuritegevusega; kriminaalmenetlus.
Teoseid.
Üle 40 teaduspublikatsiooni, koostanud õppevahendeid.
Luule Saat

Luule Saat (sündinud 4. märtsil 1932 Haapsalus) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Luule Saat on Joosep Saadi tütar, Maksim Saadi ja Mari Meele õde. 
Lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli, 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1962–1965 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi (MI) aspirant, majanduskandidaat (1967, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti NSV leivatööstuse edasise arendamise ja paigutamise põhisuunad". Oli 1957–1958 Eesti NSV statistikavalitsuse ökonomist, 1958–1962 MI ökonomist ja nooremteadur, 1965–1973 MI noorem- ja vanemteadur, 1973–1976 Eesti NSV Plaanikomitee juures asunud Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Labori teadussekretär, 1977–1979 TPI tootmise ja ökonoomika organiseerimise kateedri vanemõpetaja, 1979–1992 dotsent. Koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: toiduainetööstuse ökonoomika. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Maksim Saat

Maksim Saat (sündinud 29. veebruaril 1944 Moskvas) on eesti majandusteadlane.
Haridus.
Lõpetanud Tallinna 2. Keskkooli (Tallinna Reaalkool) 1962, Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal 1967; Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi (MI) aspirant 1970–1973.
Täiendusõpe: Saksa DV TA Majanduse Instituut (Berliin); Dresdeni Tehnikaülikool, Leipzigi Ülikool 1976; Saksa LV Padernborni Ülikool 1991, 1994; Bentley Kolledž (Massachusetts, USA) 1993; Kieli Majandusakadeemia 1994; Dalhousie Ülikool (Kanada) 1995.
Majandusteaduste kandidaat 1977 (kinnitus 1978) (Eesti NSV Teaduste Akadeemia), väitekiri "Проблемы повышения коэффициента сменности в промышленности (на примере промышленности Эстонской ССР)"; vanemteadur (tööstuse ökonoomika, planeerimise ja juhtimise organiseerimise erialal) 1988; dotsent 1988.
Töökäik.
RPI Eesti Tööstusprojekti insener 1968–1970; Eesti NSV TA Majanduse Instituudi nooremteadur 1973–1978, vanemteadur 1978–1988, sektorijuhataja 1986–1988.
TTÜs 1977–2016: tootmise ökonoomika ja organiseerimise kateedri tunnitasuline õppejõud 1977–1988; tööstusökonoomika kateedri dotsent 1988–1991, dotsent (0,5 koormusega) 1992; käitismajanduse instituudi käitismajanduse professor 1992–1997, direktor 1994–1997, dotsent 1997–1998, professor 1998–2000, õppetooli juhataja 1992–2000; ärikorralduse instituudi käitismajanduse professor 2005–2012 ning tootmis- ja teeninduskorralduse õppetooli juhataja 2000–2016; ärikorralduse instituudi tootmis- ja teeninduskorralduse õppetooli vanemteadur 2013–2016; emeriitprofessor 2012. aastast.
Eesti Majandusjuhtide Instituudi dotsent 1982–1989, professor 1991–1992.
Teadustöö.
Tööstuse tootmispõhifondide kasutamise majanduslik efektiivsus; tootmise tehniline tase; teaduse integratsiooniprobleemid ja arengustrateegia Eesti tööstuses; innovatsiooniprotsessid Eesti majanduses.
Avaldanud 75 teaduspublikatsiooni.
Liikmesus.
Euroopa Ärieetika Assotsiatsiooni (EBEN, European Business Ethics Network) liige 1998–…; Euroopa Rahvusvahelise Hariduse Assotsiatsiooni (EAIE, European Association for International Education) liige; Euroopa Rahvusvahelise Ärikorralduse Akadeemia (EIBA, European International Business Academy) liige; Rahvusvahelise Ärihariduse Assotsiatsiooni (ISBE, International Society for Business Education) liige; TTÜ ärikorraldsuse instituudi ja TTÜ humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituudi nõukogu liige.
Harrastused.
Muusika, reisimine.
Isiklikku.
Maksim Saat on Joosep Saadi poeg, Luule Saadi ja Mari Meele vend.
Merileid Saava

Merileid Saava (eesnime rööpkuju: Merilaid; sündinud 10. september 1941 Ahja vald Tartumaa – 30. detsember 2024 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja toitlustusteadlane.
Elulugu.
Merileid Saava on talupidaja tütar ja Astrid Saava õde.
Lõpetas 1959 Tartu 2. Keskkooli, 1965 TÜ arstiteaduskonna, 1967–70 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi (EKMI) aspirant, meditsiinikandidaat (1971, TÜ), väitekiri "Содержание липидов в сыворотке крови у некоторых групп населения Эстонской ССР". Oli 1965–67 EKMI biokeemia laboris ordinatuuris, 1967 ja 1970 sama labori nooremteadur, 1974–81 vanemteadur, 1981–84 profülaktilise kardioloogia osakonna vanemteadur, 1984–86 Kardioloogia Teadusliku Uurimise Instituudi kardioloogia osakonna vanemteadur, 1986–2007 toitumise ja ainevahetuse uurimise osakonna juhataja, 1991–97 ka teadussekretär.
Teadustöö.
Uurimusi toitumisest ja ainevahetusest ning nendega seostuvaist terviseprobleemidest ja nende ennetamisest. Olnud ENSV Tervishoiuministeeriumi laste-peadietoloog, Eesti Teaduste Akadeemia toitumisprobleemide teadusnõukogu ja Sotsiaalministeeriumi toitumissoovituste nõukogu liige, Üleliidulise Gerontoloogia ja Geriaatria Seltsi, Eesti Biokeemia Seltsi, Eesti Hügienistide Seltsi jm liige; Toitumisteaduse Seltsi juhatuse liige. Eesti Vabariigi teaduspreemia 1996 (kollektiivis). Üle 160 teaduspublikatsiooni, üle 80 aimeartikli.
Hilda Sabbo

Hilda Sabbo (eesnimi ka Gilda; 29. aprill 1930 Novo-Estonka küla, Põhja-Kaukaasia krai – 7. mai 2024) oli eesti meedik ja harrastusajaloolane. 
Elulugu.
Hilda Sabbo oli talupidaja tütar, ta isa arreteeriti ja hukati Krasnodaris 1938. aastal.
Ta lõpetas 1951. aastal Tšerkesski velskrite kooli. Aastatel 1951–1952 töötas ta Stavropoli krais Ptitše külas velskrina.
1952. aastal asus ta elama Eestisse ja oli aastatel 1952–1963 Elva haigla velsker ja pediaatri kohusetäitja, 1963–1984 Punase Risti Seltside Liiga keskorganisatsiooni ja sanitaar-tervistava osakonna juhataja, ühtlasi kiirabivelsker. Aastatel 1984–1988 oli ta Tallinna Vabariikliku Psühhoneuroloogiahaigla velsker narkoloogia alal, 1988–1991 Tallinna Kiirabi velsker.
Ta tegeles sanitaarharidustööga ja doonorluse propageerimisega.
Uurimistöö Venemaa eestlaste kohta.
Ta on otsinud andmeid sõja ajal kadunud inimeste kohta ning abistanud omakseid hukkunud sugulaste välismaal asuvate haudade külastamisel. 1992. aastal alustas ta Abhaasia eestlaste evakueerimist sõja jalust Eestisse ja nende abistamist.
Ta uuris üle 30 aasta Kaukaasia eestlaste ajalugu ja Nõukogude võimu repressioone Eestis, niisamuti Venemaal ja NSV Liidu teistes piirkondades elanud eestlaste vastu toime pandud repressioone. Tema elutööks kujunes Venemaa Föderatsiooni arhiivide rohkem kui 10 000 säilikust (1917–1991) kogutud NSV Liidu eestlaste represseerimist tõendavatest dokumentidest tehtud koopiate avaldamine põhjalikus seitsmeköitelises raamatusarjas "Võimatu vaikida". Ta koondas sarja alusmaterjali arhiivifondiks, mida säilitatakse Eesti Rahvusraamatukogus.
Ta võttis osa filmide "Ma tahaksin kodus olla" (režissöör Irene Lään, Tallinnfilm-Mosfilm, 1992), "Rezistentsija v Stranah Baltii ("Резистeнция в странах Балтии") (Vilnius-Filmi ja NATO koostöö, 1999) ja "Tõrjutud mälestused" (režissöör ja stsenarist Imbi Paju, Soome-Eesti Allfilm, 2003–2005) tegemisest. Ta esines 2000. aastal Vilniuse rahvusvahelisel avaliku tribunali istungil tunnistajana ning andis tribunalile materjalid kommunismi kuritegude kohta eesti rahva suhtes NSV Liidus.
Marinaad

Marinaad on liha ja teiste toiduainete marineerimiseks kasutatav maitseainete, lisandite ja vedelike segu. 
Marinaad võib olla terav, vürtsikas, hapu, magushapu, magus, magusvürtsikas, eksootiline, puuviljaline, ürdimaitseline jne. 
On olemas happemarinaade (tehtud toidu- või veiniäädika, hapu veini või mahlaga jne), õlimarinaade ja kergeid marinaade (valmistatud vee ja mineraalvee ning vähese toiduõli baasil).
Happemarinaadis kasutatakse toiduaineid, mis sisaldavad happeid või hapuaineid. Hapuained aitavad lagundada liha sidekude ning liha muutub pehmemaks. Sellisteks aineteks on vein, õlu, rabarber, õun, sõstar, sidrun, laim, apelsin, greip, ananass, toiduäädikas, jogurt, pett, keefir, purustatud tomat jt.
Georg von Sabler

Georg Friedrich von Sabler (18. jaanuar (vkj) 1859 Vilno – 26. juuni 1935 Tartu) oli Eesti keeleteadlane ja ajaloolane.
Elulugu.
Georg Friedrich von Sabler oli baltisakslase ja astronoomi Georg Thomas Sableri poeg.
Ta oli filosoofiadoktor (1905, Viin). 
Töötas aastatel 1892–1901 Tartus Kubermangugümnaasiumi ja 1909–1910 Puškini Gümnaasiumi saksa keele õpetajana, ühtlasi oli ta 1900–1920 Tartu Ülikooli germanistika eradotsent.
Teadustöö.
Uurimusi Eesti- ja Liivimaa kohanimedest. Publitseerinud ajalooallikaid. .
Thomas Friedrich Sabler

Thomas Friedrich Sabler (24. detsember 1768 Tallinn – 3. detsember 1812 Kaasan) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Thomas Friedrich Sabler oli baltisakslase ja pastori poeg.
Lõpetas Tallinna Toomkooli, õppis meditsiini Austrias ja Saksamaal, "dr. med." (1790, Erlangen), väitekiri "Dissertatio inauguralis medica de sanguinis motus caussius ac legibus sectio I. physiologica quam numinis auspicio …". 
Oli Tallinna Mereväehospitali arst (vaheajaga 1793–1795, mil töötas Peterburi Mereväehospitalis), 1802–1808 Tartu Ülikooli patoloogia, teraapia ja kliiniku professor, ühtlasi aastast 1803 ka Peterburis Kalinkini Instituudi farmakoloogia ja kohtumeditsiini professor, 1808–1812 Moskva Meditsiiniakadeemia professor, aastast 1809 ka Moskva orbudekodu ülemarst. 
1812. aastal põgenes Moskvast Kaasanisse.
Teadustöö.
Uurimusi verest ja vereringest.
Wilhelm Sabler

Thomas Wilhelm Friedrich Sabler (Venemaal tuntud kui Vassili Fjodorovitš, vene keeles "Василий Фёдорович Саблер"; 18. august (ukj 29. august) 1799 Tallinn – 18. november (ukj 30. november) 1877 Novgorod) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Thomas Wilhelm Friedrich Sabler oli baltisakslane.
Õppis 1819–1823 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (TÜ, 1823), väitekiri "Specimen inaugurale medico-chirurgicum, sistens observationes et animavedversions de coxolgia, quod, consentiente amplissimo medicum ordine …" (Dorpat, 1824). Töötas aastast 1824 arstina Venemaal, oli sh aastast 1826 Moskvas Katariina hospitali arst ja vanemarst ning Preobraženski hospitali ülemarst. Aastast 1870 pensionil.
Gustav Paul Johannes Sachsendahl

Gustav Paul Johannes Sachsendahl (4. august 1851 Tartu – 18. veebruar 1903 Peterburi) oli Eesti arstiteadlane, numismaatik ja sfragist.
Elulugu.
Gustav Paul Johannes Sachsendahl oli baltisakslane ja arsti poeg.
Lõpetas 1872 Tartu Kubermangugümnaasiumi, 1879 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1880, TÜ), väitekiri "Ueber gelöstes Haemoglobin im circulirenden Blute" (Dorpat, 1880). Oli 1880–86 Venemaal Vjatkas vabrikuarst, tegeles 1886–87 Tartus ja Tallinnas Ehst- und Livländische Brieflade 4. köite väljaandmisega, oli 1887–92 Kaukaasias Siemensi ja Halske vasekaevanduse arst, 1892–95 ja 1899–1901 Tartus, 1895–99 Jõhvis ning aastast 1901 Soomes Pitkajärvi tuberkuloosihaigla arst.
Teadustöö.
Üks tuntumaid Balti müntide ja pitsatite/pitserite uurijaid. Õpetatud Eesti Seltsi liige (aastast 1887), samuti Riia ja Kuramaa vastavate seltside liige
Natalia Saealle

Natalia Saealle (sündinud 23. märtsil 1976 Kiviõlis Ida-Virumaal) on Eesti matemaatik.
Elulugu.
Natalia Saealle on agronoomi ja õpetaja tütar.
Lõpetas 1993 Kiviõli 2. Keskkooli, 1997 TÜ matemaatikateaduskonna, 1999 samas magistrantuuri, matemaatikamagister (1999, TÜ), väitekiri "Сходимость функциональных рядов почти всюду", 1999–2005 TÜ doktorant, "Ph.D." (matemaatika, 2005, TÜ), väitekiri "Convergence and summability with speed of functional series" (Tartu, 2005). Oli 2001–03 TÜ puhta matemaatika instituudi funktsionaalanalüüsi õppetooli teadur, 2003–06 matemaatilise analüüsi õppetooli assistent, 2006– matemaatilise analüüsi lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: funktsiooniteooria, funktsionaalread, summeeruvusmenetlused.
Džamilja Safiulina

Džamilja Safiulina (sündinud 28. novembril 1978 Doni-äärses Rostovis Venemaal) on Eesti arstiteadlane ja farmakoloog.
Džamilja Safiulina on tatarlane, insener-mehaaniku ja õpetaja tütar ning Allen Kaasiku abikaasa.
Lõpetas 1996 Tartu 6. Keskkooli (Tartu Vene Lütseum), 2001 TÜ arstiteaduskonna proviisorina, "Ph.D." (neuroteadused, 2006, TÜ), väitekiri "The studies of mitochondria in cultured cerebellar granule neurons: characterzation of mitochondrial function, volume homeostasis and interaction with neurosteroids". Oli 2000–2003 TÜ farmakoloogia instituudi farmakoloogia ja toksikoloogia õppetooli laborant, 2004–2006 erakorraline assistent ja vanemassistent, aastast 2006 teadur ja aastast 2007 ka vanemassistent; 2006 oli ka Ferrara Ülikooli (Itaalia) järeldoktor. Õpetanud farmakoloogiakursust.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: närvirakkude bioenergeetiliste protsesside farmakoloogia ja mitokondrite dünaamika. International Brain Organization'i liige (2004). 16 teaduspublikatsiooni.
Elena Safiulina

Elena Safiulina (1995. aastani Filonenko; sündinud 22. mail 1972 Kaliningradis Nõukogude Liidus) on Eesti matemaatik.
Elulugu.
Elena Safiulina on õppejõu tütar.
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 4. Keskkooli, 1993 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna, M.Sc. (1995, TÜ), väitekiri "Poolparalleelsed ruumisarnased pinnad pseudo-eukleidilises ruumis". Oli 1996–2003 TÜ doktorant, PhD (2013, TÜ), väitekiri "Paralleelsed ja semiparalleelsed ruumisarnased madalamõõtmelised alammuutkonnad pseudoeukleidilises ruumis" ("Parallel and Semiparallel Space-like Submanifolds of Low Dimension in pseudo-Euclidean Space"). 
2003. aastast on ta Tallinna Tehnikakõrgkooli lektor, aastatel 2004–2015 ka Tallinna Polütehnikumi õpetaja. Ta on õpetanud diferentsiaal- ja integraalarvutust, lineaaralgebrat, statistikat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: semiparalleelsed ruumisarnased alammuutkonnad pseudoeukleidilistes ruumides.
Hillar Saha

Hillar Saha (eesnimed kuni 1937 Hilarius Valerius Fernandus; perekonnanimi kuni 1939 Sakaria, ka Sakaria-Sakarius; 29. november 1899 Tallinn – 12. november 1981 Tallinn) oli eesti muusikateadlane ja helilooja.
Elulugu.
Hillar Saha oli kaupmehe poeg.
Lõpetas 1917 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1917–1918 Petrogradi Ülikoolis ja 1918 Tartu Ülikoolis keemiat. 
Õppis iseseisvalt esperanto keelt ning omandas 1922 Helsingis Soome Esperanto Instituudi juures vastava diplomi. 
Lõpetas 1931 Tallinna Konservatooriumi oreli ja kompositsiooni erialal. 
Oli 1917–18 Petrogradis Tentelevi keemiatehase ametnik, 1919 Vabadussõjas, 1919–1923 Tallinnas Kaitseministeeriumi, 1923–1926 Haridusministeeriumi ja aastast 1926 AS Balti Puuvillavabriku ametnik (ühtlasi töötas 1922–1924 ka Tallinna Rahvaülikooli psühholoogialaboris), 1944 Teatri- ja Muusikamuuseumi teadussekretär, 1945–1947 peavarahoidja, 1947–1981 Tallinna Linnamuuseumi teadur.
Looming.
Uurinud Eesti muusika ajalugu, koostanud koolilaulikuid (nootidega). Loonud ka kantaate, koorilaule ja kammerteoseid. Kuulus aastast 1932 Eesti Akadeemilisse Helikunstnike Seltsi, sh aastast 1933 seltsi infokeskuse koosseisu ja aastast 1934 ka muusikateaduse sektsiooni, oli seltsi mitme väljaande (Eesti muusikaalmanak I, 1934 jmt) koostanud ja autor. 
Eesti esperantistide ajakirja Informoj de Esperanto-Asocio de Estonia vastutav toimetaja (1922–1931), osales 1925 Eesti Esperanto Instituudi asutamises, aastani 1941 aktiivne esperanto propageerija. Tõlkis eesti ilukirjandust (Mats Traadi "Tants aurukatla ümber", Erni Krusteni "Okupatsioon") esperanto keelde.
Johann Jakob Sahmen

Johann Jakob Sahmen (18. jaanuar 1700 Königsberg – 16. mai 1769 Tartu) oli Eesti jurist, arhivaar ja ajaloolane.
Elulugu.
Johann Jakob Sahmen oli sakslane ja bürgermeistri poeg.
Lõpetas Königsbergi Toomkooli, õppis 1715–1718 Königsbergi Ülikoolis teoloogiat, 1718–1719 Halle Ülikoolis õigusteadust. Tuli 1726 Riiga. Oli aastani 1732 Liivimaa mõisates koduõpetaja, 1733–1734 Riia maakohtu advokaat ja fiskaal, 1734–1730 õuekohtu advokaat, 1740–1765 Tartu bürgemeister (aastast 1757 bürgermeister). Korrastas linna asjaajamist, seadis 1760 sisse Tartu kodanikeraamatu. Eriti tähtis oli töö Tartu linnaarhiivis, kus Sahmen kehtestas kindla töökorra, koostas arhivaalide üldregistri ja koondas Liivimaa piiskopkonna, Poola, Rootsi ja Vene aja tähtsamad dokumendid vastavatesse kogudesse () ning koostas Tartu rae (peamiselt 18. sajandist pärinevate) kirjade kogu. Koostanud Tartu linna kirjelduse (ilmus lühendatult 1764).
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen

Rudolf Ernst Hermann von Sahmen (26. mai (vkj 7. juuni) 1876 Tartu – 1945 Saksamaa) oli Eesti keemik.
Elulugu.
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen oli baltisakslane ja arsti poeg.
Lõpetas 1894 Tartus gümnaasiumi, õppis 1895–1896 Riia Polütehnilise Instituudis agronoomiat ja aastast 1896 Tartu Ülikoolis keemiat. Lõpetas 1901 Tartu Ülikooli keemiakandidaadi kraadiga ning jäeti ettepanekul TÜ-sse professori kutseks valmistuma. 1905–1907 täiendas end Göttingeni Ülikoolis ja 1908 omandas samas filosoofiadoktori kraadi, väitekiri "Über die Legierungen des Kupfers mit Kobalt, Eisen, Mangan und Magnesium". Oli 1911–1918 Tartu Ülikooli keemiakabineti assistent. 1918 sõitis Berliini (edasised andmed puuduvad).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: süsteemide termiline analüüs, metallisulamite saamine ja omadused. füüsikalisest keemiast.
Uno Sahva

Uno Sahva (25. jaanuar 1925 Vilo vald, Petserimaa – 14. mai 1996 Tallinn) oli Eesti spordipedagoog, soomepoiss.
Elulugu.
Uno Sahva oli ametniku poeg.
Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 5. Kooli. 1943. aasta põgenes ta Saksa sundmobilisatsiooni eest Soome, astus seal eestlastest moodustatud 200. jalaväerügementi. Lõpetas 1946. aastal eksternina Tallinna Kehakultuuritehnikumi, 1948. aastal TÜ kehakultuuriteaduskonna, pedagoogikakandidaat (1968, TRÜ), väitekiri "Üliõpilaste kehalise arengu ja rühi muutuste dünaamika TRÜ spordiosakondades". 
Oli aastatel 1947–1948 Tartu Riikliku Ülikooli võimlemise kateedri õpetaja, 1948–1950 kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, 1950–1951 võimlemise kateedri õpetaja, 1951–1956 Tartu Raudteetranspordi Tehnikumi kehalise kasvatuse õpetaja, 1956–1957 TPedI vanemõpetaja, 1957–1968 TRÜ võimlemise kateedri õpetaja, 1968–1975 kehalise kasvatuse ja spordi kateedri vanemõpetaja ja dotsent, ühtlasi 1970–1973 kehakultuuriteaduskonna prodekaan, 1975–1987 kateedri juhataja, dotsent, 1987–1989 spordifüsioloogia kateedri dotsent, 1989–1992 sporditeooria kateedri dotsent, 1992–1993 sporditeooria õppetooli dotsent. Õpetanud võimlemist, kehalist kasvatust, kehalise kasvatuse õpetajate ettevalmistamist, nende praktilis-metoodilist tegevust; koostanud õppevahendeid, -programme ja 10 õppefilmi. 1940.–1950. aastail Eesti silmapaistvamaid tegevsportlasi kergejõustikus ja võimlemises.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: spordipedagoogika, antropoliitika, kehaline kasvatus, Eesti spordi ajalugu. Käsitlenud üliõpilaste kehalist ettevalmistamist, rühivigu ning nende avastamise ja mõõtmise metoodikat, kesk- ja vanemaealiste kehalist ettevalmistust ning sporditehnikat. Olnud Vabariikliku võimlemiskoondise treener (1948–1954), Eesti NSV Võimlemisföderatsiooni esimees (1954–1957), TÜ spordiklubi esimees (1968–1972), Eesti Võimlejate Liidu juhatuse esimees (1981–), Tartu Spordiveteranide Koondise esimees (1981), 1959–1994 TRÜ õppejõudude võimlemisrühma ja 1963–1995 Mustametsa Sporditare rajaja ja juht. Eesti NSV teeneline sporditegelane (1980). Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Boris Saimre

Boris Saimre (kuni 20. septembrini 1935 Boris Mitt; 25. november 1914 Velise vald, Läänemaa – 13. august 2007 Tartu) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Boris Saimre oli kooliõpetaja poeg ja Teo Saimre isa.
Lõpetas 1934 Tallinna Tehnikumi ehitus- ja mehaanikateaduskonna elektrotehnika alal, 1943 TTÜ elektriinsenerina. Oli 1938–1943 TTÜ energeetikateaduskonna elektrotehnika osakonna ja kateedri abijõud ja assistent, 1943–1946 Keila energiarajooni insener ja peainsener, 1947–1949 TÜ metsatööstuse mehhaniseerimise kateedri assistent, 1947–1953 Tartu Piimakombinaadi peainsener, 1953–1963 Põllumajanduselektri Tartu võrgurajooni ülem, 1963–1964 Eesti Elektrivõrkude Ehituse Tartu Mehhaniseerimise Rändkolonni peainsener, 1964–1965 Eesti Maaehitusprojekti grupijuht, 1966–1974 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi erikonstrueerimisbüroo peainsener, 1974–1992 vanemmeister, aastast 1992 AS Märja projekti-peakonstruktor. Õpetanud elektrotehnikat ja masinatundmist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: elekterkuumutus, madal- ja kõrgepinge-elektroodkatelde loomine; loomafarmide mehhaniseerimine. Osalenud elektroodkatelde konstruktsiooni täiustamisel, kateldes lihtsama ja rõhuvaba süsteemi kasutamist võimaldava konstruktsiooniga elektroodi väljatöötamisel. Pidanud ettekandeid põllumajanduse mehhaniseerimist käsitlevatel teaduskonverentsidel. Eesti NSV riiklik preemia (1982, kollektiivis). Eesti NSV teeneline energeetik (1988). Üle 30 teaduspublikatsiooni, sh 2 raamatut ja 16 brošüüri.
Teo Saimre

Teo Saimre (sündinud 15. mail 1945 Ulilas Tartumaal) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Teo Saimre on Boris Saimre poeg.
Lõpetas 1964 Tartu 1. Keskkooli, 1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Reklaamitegevuse ning selle organisatsiooni ja juhtimise täiustamise teid Eesti NSV-s". Oli 1969–1988 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedri assistent ja dotsent, 1988–1991 Tallinna Vanalinna Arenduskeskuse direktor, 1991–1995 AS TP Leasing ja AS Mater juhataja esimees, 1995–2005 Riikliku Autoregistrikeskuse direktori asetäitja, 2005– TTÜ Tallinna Kolledži ettevõtluse ja juhtimise lektoraadi dotsent. Õpetanud juhi tegevust, juhtimise aluseid, organiseerimist ja juhtimist, strateegilist juhtimist; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: organiseerimine ja juhtimine. Olnud Euroopa juhilubade ja juhieksamite komitee ekspert ning Euroopa sõidukite ja juhilubade infosüsteemi EUCARIS juhtgrupi liige, aastast 2007 INTERREG III B projekti "BaltMet Inno – Läänemere metropolide innovatsioonistrateegia" nõustava Tallinna turundusnõukogu liige.
Matti Antero Sainio

Matti Antero Sainio (7. november 1914 Turu – 21. august 1987) oli soome teoloog ja ajaloolane.
Elulugu.
Alustas 1933 ülikooliõpinguid, aastast 1937 tegi õpingureise Skandinaavia ja Kesk-Euroopa ülikoolidesse ning Iisraeli; filosoofiakandidaat (1936), filosoofiadoktor (1940). Oli 1944–48 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna ladina keele õpetaja, 1950–65 Jyväskylä Pedagoogika Kõrgkooli usuteaduskonna lektor, 1956–65 ka Turu Ülikooli dotsent ja aastast 1965 Uppsala Ülikooli dotsent, 1967–68 Åbo Akademi professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: ladina keele kujunemine kristliku õpetuse osana, kasvatusprobleemid 19. sajandi Soome teoloogias, Academia Gustaviana üliõpilaskonna formeerumine, teaduslik tase, välissidemed, vaimne atmosfäär ning kultuuriajalooline taust.
Konstantin Saint-Hilare

Konstantin Saint-Hilare (19. september 1866 Peterburi – 25. november 1941 Voronež) oli vene zooloog.
Õpetaja poeg. Õppis Peterburis. Töötas Tartu Ülikoolis zooloogia professorina 1904–1918.
Elulugu.
Konstantin Saint-Hilare oli zooloogi poeg.
Lõpetas 1891 Peterburi ülikooli, jäeti Peterburi ülikooli juurde valmistuma väitekirja kaitsmiseks (oli jm assistent ning histoloogia ja anatoomia kateedri prosektor); zooloogiamagister (1898, samas), väitekiri "О блуждающих клетках в кишечнике морских ежей". Täiendas end 1898–99 välismaal, kaitses 1903 doktoriväitekiri "Обмен веществ в клетке". Oli 1903–18 TÜ professor, algul TÜ zooloogiamuuseumi juhataja, siis zooloogia kateedri juhataja, 1918–41 Voroneži ülikooli professor.
Teadustöö.
Uuris peamiselt Valge mere faunat. Asutas 1899 TÜ Zootoomia Instituudi, millel oli rikkalik preparaatide kogu ja oma aja kohta suhteliselt hästi sisustatud labor. Tartu-aastail rajas Valge mere ääres Kovda bioloogiajaama, kus suvekuudel käisid praktikal vanemate kursuste üliõpilased; Kovdast kaasa toodud zooloogilist materjali kasutati instituudi õppekogude täiendamiseks; hiljem TÜ zooloogiamuuseumi selgrootute ja darvinismi ekspositsiooni sisustamiseks. Kolmekeelse teadusliku informatsiooniväljaande Spravotšnõi Listok Biologa toimetaja (1907–08) ning 1908–12 tegutsenud pedagoogika seminari asutaja. I maailmasõjas ajal, rinde lähenedes Eestile, määrati TÜ evakuatsioonikomisjoni juhiks, kellena andis Zootoomia Instituudi varad septembris 1918 üle professor . Evakueerus 1918 Voroneži.
Johannes Sakeus

Johannes Sakeus (ees- ja perekonnanime rööpvormid: Johan ja Sakkeus; 19. september 1881 Tarvastu vald, Viljandimaa – 13. oktoober 1934 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Johannes Sakeus oli talupidaja poeg.
Õppis Tartus H. Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas 1906 Peterburis Nikolai kadetikorpuse, töötas 1915 Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina, 1915–1918 Vene armees teede- ja ehitusinsener. Osales Vabadussõjas raudteeinsenerina. Oli 1919–1926 Raudteevalitsuse insener ja ehitusosakonna ülem, 1926–1934 Teedeministeeriumi nõunik ja inspektor. Ühtlasi õpetas 1920–1924 ja 1932–1934 Tallinna Tehnikumis ehitusmaterjale ning 1932–1934 Tallinna Tehnikumi juures tegutsenud tehnilistel kursustel.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ehituse ökonoomika ja korraldamine. Teaduspublikatsioone tööjõuturust.
Luule Sakkeus

Luule Sakkeus (aastani 1975 Luule Põder; sündinud 30. aprillil 1956 Tallinnas) on eesti rahvastikuteadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1974 Tallinna 7. Keskkooli, 1978 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1979–1983 NSVL Teaduste Akadeemia Sotsioloogia Instituudi aspirant, PhD (rahvastikuteadus, 2000, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Rahvastikuränne Eestis" (Tallinn, 2000).
Oli 1975–1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi linnauurimislabori laborant, nooremteadur ja teadur, 1986–1987 Tallinna 8. Keskkooli ja 1987–1989 Tallinna 7. keskkooli asedirektor, 1987–2002 Eesti Kõrgkoolidevahelise Demouuringute Keskuse juhtivteadur, ühtlasi 1988–1990 Gruusia Teaduste Akadeemia Majanduse- ja Rahvastikuinstituudi (osa-ajaline) teadur ning 1991–1992 Eesti Statistikaameti peaspetsialist, aastast 1994 ka TPÜ/TLÜ sotsioloogia osakonna demograafia õppetooli lektor ja aastast 1998 Eesti Demograafia Instituudi vanemteadur, ühtlasi 2003–2005 Sotsiaalministeeriumi tervisestatistika üksuse juht, aastast 2005 terviseinfo ja analüüsi osakonna vanemanalüütik. Aastast 1994 ka Tallinna Tehnikaülikooli, Estonian Business Schooli, Tartu Ülikooli ja Eesti Kunstiakadeemia (osaajaline) õppejõud. Loengukursused: rahvastiku sotsiaalne ja demograafiline koostis, demograafia üldkursus.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Eesti rändevood ajas ja rändeprotsessi seaduspärasused; rahvastikurühmade rahvastikutaastelise ja rändekäitumise eripärad; riigiandmekorralduslik metodoloogia töö; linnastumisprotsess Eestis; välispäritolu rahvastik ja selle heterogeensus. Eesti tervisestatistika arengukava (2004–2010) koostajaid, Eesti tervisestatistika aastaraamatu (2003) toimetaja. Osales 1992 projektis "Women in development: Estonia, Belorussia, Georgia, Uzbekistan". Euroopa Nõukogu rahvastikukomitee ekspert (1998–2001), EL tervishoiudirektoraadi ekspertidekogu ekspert (aastast 2003). Euroopa Rahvastikuteadlaste Assotsiatsiooni (aastast 1992), Eesti Demograafia Assotsiatsiooni (aastast 1986), Eesti Süsteemanalüüsi Assotsiatsiooni (aastast 1999) ning Eesti Pere- ja Sündimusuuringu Teadusnõukogu, Eesti Terviseuuringu Teadusnõukogu, Eesti Täiskasvanud Elanikkonna Tervisekäitumise Uuringu Teadusnõukogu ja Eesti Koolilaste Tervisekäitumise Uuringu Teadusnõukogu liige. Eesti Vabariigi teaduspreemia (2000, kollektiivis). Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Luule Sakkeus on Olga Põder-Kaasiku tütar.
Heinar Sakkos

Heinar Sakkos (4. oktoober 1939 Haanja – 19. november 1993 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1958 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-elektromehaaniku kutsega, oli 1969–1971 TPI elektriajamite kateedri aspirant. 1977 sai ta Valgevene Polütehnilises Instituudis tehnikakandidaadiks, kaitstes väitekirja "Исследование установившихся и динамических режимов работы авто­матизированного магнитогидродинамического привода". Ta stažeeris 1979 Leningradi Elektrotehnika Instituudis ning 1984 ja 1989 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis. Ta oli 1966–1968 ja 1972–1978 TPI (aastast 1989 TTÜ) elektriajamite kateedri assistent, 1978–1981 vanemõpetaja, 1981–1992 dotsent, 1992–1993 TTÜ elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi dotsent. Sakkos õpetas elektriajamite teooria, juhtimise ja projek­teerimise, automaatjuhtimise teooria ning tehnoloogiliste protsesside modelleerimise kursusi. Ta koostas ka õppevahendeid.
Teadustöö.
Heinar Sakkose uurimis­valdkondadeks olid automatiseeritud magnetohüdrodünaamiliste (MHD) elektriajamite ja ‑seadmete teoreetilised ja rakenduslikud probleemid, kulgelektriajamid ning jõupooljuhtmuundurid. Ta osales TPI-s loodud MHD-pumba ning sulametalli valamise ja elektromagnetilise doseerimise seadmete rakendamisel ja tööstuslikul katsetamisel Ust-Kamenogorski Titaani- ja Magneesiumikombinaadis, Kaluši Keemia- ja Metallurgiakombinaadis ning Kaasani Mootoritootmiskoondises. Peale selle korraldas ta erialakonverentse ja toimetas teadustööde kogumikke. 1984 pälvis ta NSVL Rahvamajanduse Näituse pronksmedali. Heinar Sakkosel oli üle 90 teaduspublikatsiooni ja 13 autoritunnistust.
Isiklikku.
Heinar Sakkos oli teenistuja poeg ja Tiiu Sakkose abikaasa.
Tiiu Sakkos

Tiiu Sakkos (1970. aastani Tiiu Süvari; sündinud 29. novembril 1941 Rakveres) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Tiiu Sakkos on õpetaja tütar ja Heinar Sakkose abikaasa.
Lõpetas 1960 Tallinna 21. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriajamite ja tööstusseadmete automatiseerimise erialal, 1971 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis (TEFI) aspirantuuri, tehnikakandidaat (1973, Ukraina Teaduste Akadeemia Elektrodünaamika Instituut), väitekiri "Исследование регулируемых магнитных удвоителей частоты с самопод­магни­чиванием". Oli 1966–74 TEFI (aastast 1993 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi) nooremteadur, 1974–86 vanemteadur, 1986–91 juhtivteadur, 1991–99 vanemteadur, 1999– TTÜ elektrotehnika aluste ja elektrimasinate instituudi elektrotehnika aluste õppetooli vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elektriliste võimsusmuundurite ja elektriahelate teooria, jõuelektroonika. Korraldanud erialaseid konverentse, olnud teaduskogumike, erialasõnastike ja standardite toimetaja, tõlkinud standardeid. Ligi 100 teaduspublikatsiooni, sh 2 monograafiat, 21 autoritunnistust.
Elmar-Oskar Sakkov

Elmar-Oskar Sakkov (9. juuni 1941 Mõisaküla – 21. oktoober 2009) oli eesti mehaanikateadlane.
Elulugu.
Elmar-Oskar Sakkov oli lukksepa poeg.
Lõpetas 1959. aastal Mõisaküla Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna teoreetilise mehaanika erialal. 1965–1968 TRÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Анализ закритической стадии упруго-пластических пластин и оболочек". Täiendas end 1969–1970 Poolas, 1977 Moskvas, 1979 Thbilisis. 
Oli 1968–1969 Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1969–1973 vanemõpetaja, 1973–1992 dotsent, ühtlasi oli 1973–1976 lähetatud õppetööle Alžiiri Ülikooli ja 1984–1988 Diégo-Suareze ülikooli (Madagaskar), 1992–2000 Tartu Ülikooli rakendusmatemaatika instituudi dotsent, 2000–2005 lektor, aastast 2005 erakorraline dotsent. Õpetas teoreetilise mehaanika, modelleerimise, rakendusmehaanika jm kursusi; koostas õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: elastsete-plastsete plaatide ja koorikute pärastkriitilise staadiumi analüüs; armeeritud talade ja koorikute optimaalne projekteerimine, komposiitide optimeerimine. 
Ta oli Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige. Ta avaldas üle 40 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1966 abielus arhitekt Helmi Sakkoviga, nende pojad on Erik ja Sven Sakkov.
Enno-Olavi Saks

Enno-Olavi Saks (12. oktoober 1943 Järva-Jaani, Järvamaa – 11. märts 2015) oli eesti mehaanikateadlane.
Elulugu.
Enno-Olavi Saks oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1962 Järva-Jaani Keskkooli, 1970 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikaosakonna mehaanika erialal, 1970–1973 NSVL Teaduste Akadeemia Siberi Osakonna Hüdrodünaamika Instituudi (Novosibirsk) aspirant, matemaatikamagister (1996, TÜ), väitekiri "Ümmarguste võllide mitteklassikaline vääne", "Ph.D." (matemaatika, 1996, TÜ), väitekiri "Analysis and optimization of elastic-plastic shafts in torsion". Stažeeris 1978 ja 1984 Novosibirski Ülikooli juures. 
Oli 1973–1984 TRÜ teoreetilise mehaanika kateedri vanemõpetaja, 1984–1988 arvutuskeskuse vanemteadur, 1988–1990 teadur, 1990–1995 matemaatik-programmeerija, 1995–1996 EPMÜ tehnikateaduskonna mehaanika ja masinaõpetuse instituudi vanemlaborant, 1996–1997 lektor, 1997–2002 dotsent, 2003–2004 füüsika instituudi dotsent, 2005– Eesti Maaülikooli tehnikainstituudi rakendusfüüsika töörühma dotsent. Õpetanud teoreetilist mehaanikat, kõrgemat matemaatikat, programmeerimist, raalprojekteerimist; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: deformeeruva keha mehaanika, raalprojekteerimine. 25 teaduspublikatsiooni.
Eva Saks

Eva Saks (aastani 1973 Eva Sahk; 2. oktoober 1950 Tallinn – 4. aprill 2015) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1969 Tallinna 1. Keskkooli, 1974 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal, 1981 TPI kaugõppeaspirantuuri, tehnikakandidaat (1986, Küberneetika Instituut), väitekiri "Оптимизация нелинейных систем компензационного управления для дискретных многостадийных технологических процессов с групповой обработкой полуфабрикатов". Oli 1974–1981 Tallinna Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur ja teadur, 1981–1987 TPI tootmisprotsesside automatiseerimise probleemlabori noorem- ja vanemteadur, 1987–1991 automaatika kateedri assistent, 1991– TPÜ informaatika kateedri ja õppetooli vanemõpetaja ja dotsent.
Isiklikku.
Tema isa oli kindlustusspetsialist Karl Sahk.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: diskreetsete mitmestaadiumiliste tehnoloogiliste protsesside juhtimine ja modelleerimine; statistilised mudelid, teoreetilised ja empiirilised jaotused. Osales jõupooljuhtseadiste valmistamise tehnoloogiliste protsesside modelleerimisel. Eesti Statistika Seltsi, Eesti Automaatikute Seltsi liige. Üle 20 teaduspublikatsiooni.