tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Katkevenivus

Katkevenivus on protsentides ilma ühikuta suurus materjali plastsuse iseloomustamiseks, mis näitab, kui mitu protsenti on võimeline mingi materjal venima enne purunemist. 
Katkevenivust määratakse proovikeha tõmbega, mõõtes pärast katkemist pikkuse juurdekasvu ja arvutades selle suhte algpikkusesse.
Terastel on katkevenivus 7...24%.
Kuumapüsivus

Kuumapüsivuseks nimetatakse materjali võimet vastu panna pinna keemilisele lagunemisele kuuma õhu või gaasi toimel. Terase kuumapüsivust suurendab legeerimine kroomi, räni või alumiiniumiga.
Rootsi (Hiiumaa)

Rootsi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõrgessaarest idas Reigi lahe ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Rootsi piirneb edelas Kõrgessaare aleviku, lõunas Pihla ning idas ja põhjas Reigi külaga.
Nimi.
Kohanimi kujunes välja pärast Reigi hiiurootslaste küüditamist Ukrainasse 1781. Asula kandis varem nimetust Rootsiküla. 
Loodus.
Küla ala jääb Kõrgessaare–Mudaste hoiualale. Rootsi piirneb edelas Kirikulahega, küla lõunaossa lõikub Kajumeri.
Talud.
Rootsi ajaloolised talud 1917 
Ajalugu.
Küla on ajalooliselt kuulunud Kõrgessaare mõisa alla ja asub ajaloolisel hiiurootslaste asualal. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjonis olid piirkonna elanikud Reigi küla all. Küla elanikud küüditati 1781 Ukrainasse ja taludesse asustati eesti talupojad, kelle mõjul kujunes välja eraldi küla.
Rootsi küla kuulus 1977–1997 Pihla koosseisu.
Taristu.
Küla läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, kus asub Rootsi bussipeatus.
Rootsi (Kohila)

Rootsi on küla Rapla maakonnas Kohila vallas.
Rootsiküla (Kihnu)

Rootsiküla on küla Pärnu maakonnas Kihnu vallas.
Plastid

Plastid ehk plastmassid on materjalid, mis koosnevad peamiselt kõrgmolekulaarsetest ühenditest – polümeeridest. Üldkeeles nimetatakse plastmaterjali harilikult plastikuks.
Nimetuse kohaselt on plastid soojuse ja rõhu mõjul hõlpsalt vormitavad, kusjuures materjal viiakse plastilisest olekust tahkesse (amorfsesse või kristallilisse) olekusse. 
Plastide tootmisel on toormaterjaliks peamiselt nafta ja maagaas.
Peale polümeerse põhiosise sisaldavad paljud plastid materjali struktuuri stabilisaatoreid, kõvendeid, plastifikaatoreid, täite- ja värvaineid. Täitematerjaliks võib olla näiteks sarrustava toimega klaaskiud, mis teeb plastdetailid tugevuselt võrreldavaks terasega. Niisugused kombineeritud plastid kuuluvadplastkomposiitmaterjalide ehk polümeerkomposiitide arvukasse materjalirühma.
Esimene sünteetiline plast oli bakeliit, mida hakati tootma sünteetilisest kõrgmolekulaarsest ühendist – fenoolformaldehüüdvaigust; selle tootmismenetluse patenteeris 1909. aastal Ameerika Ühendriikides L. H. Baekeland.
Liigitus.
Toodetakse enam kui sadat tüüpi plaste, kuid 90% toodangust moodustavad järgmised kuus plastmaterjali (osakaalu järjekorras): 
Mehaanilis-termiliste omaduste järgi liigitatakse plastid termoplastideks, reaktoplastideks ja elastomeerideks. 
Rakendusomaduste järgi eristatakse tarbeplaste (PE, PP, PS, PVC), konstruktsiooniplaste (PC, PET, epoksüvaigud) ja eriotstarbelisi plaste.
Plastidega seotud keskkonnaprobleemid.
Ajavahemikus 1950–2015 toodeti maailmas 8,3 miljardit tonni plastmassi, seega umbes tonn maailma iga elaniku kohta. Jäätmetena läks sellest kogusest taaskasutusse 9%, põletamisele 12% ja prügimäele (või jäi loodusesse) 79%.
Plastjäätmete kuhjumine ja teadlikkuse kasv mikroplasti ohtudest on 21. sajandi kahel esimesel kümnendil esile kutsunud aktiivse plasti kasutamise vastase liikumise.
Euroopa Parlament kinnitas 2018. aasta 24. oktoobril direktiivi, millega keelatakse Euroopa Liidus 2021. aastaks ühekordselt kasutatavad plastist taldrikud, söögiriistad, joogikõrred, vatipulgad ja õhupallivarred.
Soe vesi lagundab plasttorudest kemikaale joogivette.
Kasutamine.
Plastist valmistatakse mitmesuguseid tooteid, kilesid, tekstiilkiude, pakkematerjale ja pakendeid. Plasti eri liike kasutatakse soojustus- ja muu ehitusmaterjalina, elektrotehnikas isoleermaterjalina, mööblitööstuses polstrina. Metalli asendajana valmistatakse plastist autokeresid ja puidu asendajana paadikeresid.
New Delhi

New Delhi (inglise keeles; hindi keeles नई दिल्ली, "Naī Dillī") on India pealinn, Delhi pealinnaterritooriumi keskus.
Elanike arv on 321 900 (2006).
Linna planeeris inglise arhitekt Edwin Lutyens. See ehitati India pealinnaks Delhi keskusest lõuna poole 20. sajandi alguses. India valitsus kolis Calcuttast New Delhisse 12. detsembril 1911.
Transport.
Kuna New Delhi ei ole ise kujunenud, vaid planeeritud linn, siis on selles palju magistraaltänavaid. Neist kõige tuntumad on Rajpath, Janpath ja Akbar Road. Delhis on 1 km² kohta keskmiselt 19,22 km teid – see arv on üks kõige suuremaid Indias.
Iga 1000 elaniku kohta on New Delhis keskmiselt 85 autot. See arv on Euroopa keskmisest märgatavalt väiksem, aga suureneb kiiresti, mistõttu New Delhis pööratakse transpordile suurt tähelepanu.
New Delhi ühistranspordisüsteemi moodustavad bussid, autorikšad ja Delhi metroo. 60% reisijatest veetakse bussidega. New Delhis on 2700 bussipeatust.
1998 võttis India Ülemkohus vastu otsuse, mille kohaselt peavad kõik ühistranspordisõidukid kasutama vesinikkütust. Niisugune samm oli eesrindlik kogu maailmas ja see on aidanud vähendada New Delhi õhureostust.
Autorikšad on Delhis populaarsed, sest nad on odavamad kui taksod. Enamik neist töötab vesinikkütusega. Autorikšad on tavaliselt kollast või rohelist värvi.
Linnas on metroo 6 liini ja 140 peatusega ning kogupikkusega 183,7 km. Osa metroost on rööpmelaiusega 1676 mm, osa rööpmelaiusega 1435 mm. Metrood teenindab 188 rongi, mis on kõik nelja või kuue vaguniga. Keskmiselt sõidab metroos 1,6 miljonit reisijat päevas. Metroo töötab kella 6–23 ja tipptundidel väljuvad rongid intervalliga 2,5 minutit. Metrood hakati plaanima 1984. ja ehitama 1998. aastal ning see alustas tööd 24. detsembril 2002.
Taksod ei kuulu New Delhi ühistranspordi hulka, aga nad on linnas kergesti kättesaadavad. Enamik taksosid on eraomanduses ja enamikus asumites on taksopeatus. Leidub konditsioneeriga varustatud taksosid.
New Delhis asub Indira Gandhi rahvusvaheline lennuväli. See asutati Teise maailmasõja ajal India lennuväe jaoks, aga teenindas ka tsiviillende. 2. mail 1986 anti lennujaamale Indira Gandhi nimi. Hooajal 2006/07 külastati seda lennujaama rekordiliselt palju – registreeriti 23 miljonit reisijat.
Langus

 
Langus ehk jõe langus on jõe lähte ja suudme absoluutse kõrguse vahe meetrites. 
Jõe langus sõltub pinnamoest – mäestikes on jõe langus suur ja tasandikujõgedel väike.
Staatikaga määratavad ülesanded

Staatikaga määratavad ülesanded on tugevusõpetuse ülesanded, mis on lahendatavad tasakaaluvõrrandite abil.
Temperatuuri muutumisel staatikaga määratavad konstruktsioonid deformeeruvad, kuid seejuures ei teki sisejõude. Staatikaga määramatute konstruktsioonide temperatuuri muutumisega kaasneb sisejõudude teke.
Staatikaga määratav skeem.
Juhul, kui staatikaga määratavas ülesandes esineb arvutusskeem, võib seda nimetada staatikaga määratavaks skeemiks.
Väsimus (tugevusõpetus)

Väsimuseks nimetatakse materjali tugevuse vähenemist vahelduva koormuse mõjul.
Vahelduvale koormusele on iseloomulik, et detail puruneb väsimusprao järkjärgulise arenemise tõttu. Termin väsimus tekkis nähtuse esimeste uurijate vääroletusest, et vahelduvate pingete mõjul halveneb metalli struktuur. Praeguseks on aga kindlaks tehtud, et struktuur vahelduval koormamisel ei muutu. Väsimuspurunemise põhjus on seotud metalli molekulaar- ja kristallstruktuuri iseärasustega. See seisneb metalli struktuuri ebaühtluses. Metalli üksikutel kristallidel on erinevates sihtides erinev tugevus, seepärast teatud pingete juures tekivad mõningates kristalliitides plastsed deformatsioonid. Korduv koormuse eemaldamine ja koormamine põhjustab nende kristallitide kalestumise koos hapruse kasvuga. Lõppude lõpuks koormuse paljukordsel kordumisel tekib mikropragu ühel kristalliitide libisemispindadest. Tekkinud pragu muutub võimsaks pingekontsentraatoriks ja suureneb järk-järgult, viies lõpuks purunemiseni.
Purunemiskohal on näha kaks selgesti eraldatavat piirkonda: sileda, lihvitud pinnaga piirkond, kus järk-järgult arenes pragu ja kareda teralise pinnaga piirkond, kus toimus lõplik purunemine.
Oluline tähtsus väsimusprao tekkimisele ja arenemisele on mitte ainult materjali struktuuridefektidel (praod, räbupesad), vaid ka detaili pinna töötlemise defektidel (kriimustused, lõiketera või lihvketta jäljed jmt.).
Uurimused näitavad, et masinadetailide purunemine toimub valdaval osal juhtudest väsimuspragude tõttu.
Väsimustugevus

Väsimustugevuseks nimetatakse materjali võimet vastu panna vahelduvast koormusest tingitud purunemisele.
Praktilisi võtteid väsimustugevuse suurendamiseks.
Ainuüksi pinna kõvaduse suurendamisega kalestamise teel, mis nõuab tähtsusetuid lisakulutusi, saab detailide tööiga pikendada 2–3 korda.
Väsimus

Väsimus on pingelise või kestva tegevuse tagajärjel tekkiv füsioloogiline seisund, mis toob kaasa organismi talitluse halvenemise ja töövõime languse.
Irina Embrich

Irina Embrich (sündinud 12. juulil 1980 Tallinnas) on Eesti epeevehkleja, olümpiavõitja naiskondlikus epees (2021).
Haridus.
Ta on lõpetanud 1998. aastal Tallinna 6. keskkooli ning 2004. aastal Tallinna Tehnikaülikooli keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskonna keemia- ja keskkonnakaitse tehnoloogia erialal.
Sport.
Tema esimene treener oli Samuil Kaminski. Hiljem on tema treenerid olnud Nikolai Novosjolov, Anatoli Jasnov, Valeri Romanov ja Kaido Kaaberma.
Alates 1998. aastast on Embrich kuulunud Eesti naiste epeekoondisse.
Ta on võitnud juunioride maailmameistrivõistlustel 1999. aastal ja juunioride Euroopa meistrivõistlustel 1998. aastal naiskondliku pronksmedali. 1999. aastal võitis ta juunioride Euroopa meistrivõistlustel naiskondlikult ja individuaalarvestuses hõbemedali.
Embrich on individuaalselt neljakordne Eesti meister (2003, 2006, 2007, 2026) ja naiskondlikult seitsmekordne Eesti meister.
2002. aastal võitis Irina Embrich naiskondliku hõbemedali maailmameistrivõistlustel ja 2003. aastal Euroopa meistrivõistlustel. 
2006. aastal võitis ta maailmameistrivõistlustel individuaalarvestus hõbemedali.
2007. aastal võitis ta pronksmedali nii Euroopa meistrivõistlustel kui ka maailmameistrivõistlustel.
2014. aastal Kaasanis toimunud maailmameistrivõistlustel võitis ta naiskondlikus epees hõbeda.
2015. aastal võitis ta Šveitsis toimunud Euroopa meistrivõistlustel naiskondlikus epees hõbemedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta naiskonna koosseisus 4. ja individuaalarvestuses 10. koha. 
Maailma karikasarja etappidel aastatel 2012–2017 on Embrich tulnud individuaalarvestuses kolme parema hulka 7 korda ja naiskondlikult aastatel 2003–2023 16 korda.
Juunis 2018 võitis ta vehklemise EM-il võistkondlikus arvestuses pronksmedali. See oli tema kaheteistkümnes tiitlivõistluste medal, millega ta kerkis olümpiaalal täiskasvanute tiitlivõistlustel võidetud medalite arvu poolest Eesti edukaimaks sportlaseks.
2021. aastal tuli ta Tokyo olümpiamängudel Eesti naiskonnaga olümpiavõitjaks. 41-aastaselt sai Embrichist Eesti vanim olümpiavõitja.
2024. aastal tuli ta individuaalarvestuses 43-aastaselt Euroopa meistriks.
2015. aastast on Irina Embrich vehklemisklubi Irem juhatuse liige ja treener (6. kutsetase, 2020), 2019. aastast Eesti Olümpiakomitee liige ja 2020. aastast Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige. Ta on Eesti Olümpiakomitee auliige (2022) ja Vehklemisliidu juhatuse liige (2021).
Ta on üks Tallinna kui 2025. aasta Euroopa spordipealinna saadikuid.
Poliitika.
Irina Embrich kuulub 2009. aastast Eesti Keskerakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 133 häält ning ei osutunud valituks.
Baal

Baal (baʿal) on semiidi tiitel ja aunimi, mis tähendab isandat ja mida on tarvitatud mitmete vana Lähis-Ida jumalate, vaimude ja deemonite kohta.
Jõesäng

Jõesäng ehk säng ehk voolusäng on jõeoru sügavaim osa, milles voolab vesi.
Jõesängi veeri (külgi) nimetatakse jõekallasteks. Harilikult nimetatakse neid vasakuks ja paremaks kaldaks. Kui seista keset jõge või jõe kohal ja vaadata jõevoolu suunas ehk allavoolu, jääb vasak kallas vasakule ja parem kallas paremale.
Looklevatel ehk meandeerunud jõgedel saab eristada põrkeveeru (põrkekallast) ja selle vastaskaldal asuvat laugveeru. Coriolisi jõu tõttu uhuvad põhjapoolkeral jõed rohkem paremat kallast, lõunapoolkeral vasakut.
Põrkeveeruga külgnevat ala nimetatakse sängisüvikuks, jõesängi sirget ja madalamat osa aga põikmadalaks. Jõesängi pikiprofiilis need kaks vahelduvad.
Kui jõe vooluhulk allavoolu järjest suureneb, siis suureneb jõesängi laius märksa rohkem kui jõe sügavus. Vooluhulk suureneb sellepärast, et jõkke suubuvad lisajõed, mis oma vee kaasa toovad. Sageli avanevad jõesängis allikad, mistõttu jõevool võib allavoolu suureneda isegi siis, kui ühtki lisajõge juurde ei voola ja vooluhulga suurenemise põhjust ei paista.
Suurvee või tulva ajal võib vesi jõesängist välja tulla ja ujutada üle ümberkaudsed alad. Suurvee ajal võib vesi voolata ka lammi pidi ja sellist jõesängi võib kutsuda suurveesängiks. Ala, mida enam-vähem igal aastal mõnikord üle ujutatakse, kutsutakse lammiks. Nähtust, kus jõgi oma sängi ära ei mahu, nimetatakse üleujutuseks. Kuna jõe kaldad on eri kohas eri kõrgusega, siis veehulk, mis ühes kohas üleujutuse tekitab, ei pruugi kõigest mõne kilomeetri võrra üles- või allavoolu seda enam teha.
Kuiva kliimaga aladel võib jõesäng kuivada. Seal voolab jõgi ainult osa aastast, eriti pärast vihmasadusid või -perioode. Neid vooluveekogusid nimetatakse näiteks vadideks ja kriikideks.
Jõesäng säilib ka siis, kui jõgi täielikult kaob, nii et sängis enam kunagi vett ei voola. Veel enamgi, jõesäng säilib hästi isegi siis, kui see täielikult setete alla mattub, nii et väljastpoolt midagi näha pole. Nimelt koosnevad kaldad harilikult veele vastupidavatest kivimitest, seevastu jõesängi täitvad setted on märksa pehmemad ja pudedamad. On juhtunud, et mattunud jõesängi tekib maa-alune jõgi.
Pärlijõgi

Pärlijõgi (läti keeles "Pērļupīte") on jõgi Eesti kaguosas Võrumaal, Mustjõe keskjooksu suurim lisajõgi. Pärlijõgi voolab välja Trumulītise järvest Lätis ja suubub vasakult Mustjõkke 55,4 km kaugusel viimase suudmest.
Selle pikkus on 41 km ja valgla on 194 km². Jõe langus on 95,7 m ja lang on 2,37 m/km.
Esimesed 4 km voolab Pärlijõgi Alūksne kõrgustikul. Eestis voolab ta Haanja kõrgustikul 5–6 km ulatuses läbi Vanamõisa ehk Luhasoo soo (Luhasoo maastikukaitseala). Edasi voolab ta sügavas järsuveerulises ürgorus. Mõõdukalt looklevad jõesängi osad vahelduvad tugevasti käänuliste lõikudega. Keskjooksul paljanduvad jõesängi põhjal kohati Ülem-Devoni paasaluspõhja lubjakivid ja dolomiidid. Orus esineb Sänna paljand koos kahe Sänna koopaga.
Lammile on iseloomulikud kuivad aruniidud ja kohati niisked luhaniidud. Kesk- ja alamjooksul jõe ümber vahelduvad põllud ja metsad. Jõe kaldail asub mitu väiksemat küla: Vanamõisa, Mikita, Kõrgeperve, Saarlasõ, Ruuksu, Hurda, Rõuge-Matsi, Kaugu, Heedu, Karaski, Sikalaanõ ja Sänna. Pärlijõel on viis paisu.
Kesk- ja alamjooksul Mikita külast alates on jõe ja selle elustiku kaitseks on moodustatud Pärlijõe hoiuala.
Trumulītise järv

Trumulitise järv (läti "Trumulītis", "Mazais Šķaunacītis", "Mazais Šķaunacīts") on järv Lätis Alūksne piirkonnas Vana-Laitsna vallas. 
Trumulitise järv on üks Korneti järvedest, sealt saab alguse Pärlijõgi.
Hiiessaare

Hiiessaare (vanemais allikas ka Hiiesaare) on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Küla piirneb läänes Hausma, lõunas Paluküla ja Lõbembe ning idas Kukka külaga.
Nimi.
Kohanime on esmamainitud 1606 kui "Hie". Carl Russwurmi arvates tuletub küla nimi hiiest, tema arvamust pooldasid ka Paul Ariste ja Leo Tiik. Russwurm pakkus ka, et Hiiumaa nimi tuletub Hiiessaare nimest.
Loodus.
Küla paikneb Läänemere ääres, seal asub Hiiesaare Silmakivi, siseveekogudest Krossa laht ja küla lääneservas Kuura laht. Küla alale Läänemerre jääb Vissulaid.
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 13 inimest. Kõik olid eestlased.
Talud.
Hiiessaare ajaloolised talud 1939 
Ajalugu.
Külas asus 17.–18. sajandini Hiiessaare mõis. 18. sajandi lõpus läks küla Vilivalla mõisa alla.
Taristu.
Hiiessaares asuvad Kärdla lennujaam ja Roograhu sadam.
Küla läbib Lennujaama tee ja Roograhu tee.
Kultuur.
Hiiessaare külas asuvad Hiiessaare alumine tuletorn ja Rannakaitsepatarei nr 12. Varem asus külas külakalmistu.
Jõeküla (Hiiumaa)

Jõeküla (varem Jõe) on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Küla lõunaosa piirneb Väinamerega.
Küla piirneb läänes Niidiküla, põhjas Kaasiku ja Viilupi ning idas Kalgi külaga.
Nimi.
1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis asusid Lahekülas talunikud Jöe Wiedas ja Jöe Erick. 1726 moodustati Bach-Dorffi küla, mis 1798 kandis nime Joe. Kohalikus murdes on külanimi Jöö.
Kuni 1977. aastani kandis küla Jõe nime, siis nimetati küla Jõekülaks.
Loodus.
Küla läbib Vaemla jõgi ja Ristivälja peakraav. Küla lõunaosa hõlmab Käina lahe–Kassari maastikukaitseala Õunaku sihtkaitsevööndi.
Külas asuvad Jõeküla Tantsukivi (Õunaku Tantsukivi) ja Jõeküla suurrahn.
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. Seal asus 19. sajandil Vaemla mõisa karjamõis (Joe) ja kõrts. 1977. aastal liideti külaga Pasti küla.
Taristu.
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee. Külas asuvad Vaemla jõe ja Õunaku bussipeatus.
Kogri

Kogri on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Kogri piirneb põhjas Kaasiku, läänes Villemi ja Putkaste, lõunas Vaemla küla ning idas Niidikülaga.
Nimi.
Koha nimekujud on olnud järgmised: 1688 – "Koggre", 1709 – "Kåckero by", 1725–1726 – "Dorff Koger", 1782 – "Kogry", 1798 – "Köggri" ja 1844 – "Kaugri". Kohanimi võib olla tuletatud isikunimest.
Loodus.
Küla põhjaosas kulgeb Ristivälja peakraav.
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 9 talu, mille peremehed olid Annu Siem, Annu Hans, Kubja Clemet, Lauri Michell, Henno Siem, Mareta Hans, Klementi Hans, Korwe Siemo Hinder ja Lülle Siem.
1835. aastal oli külas 8 talu, mille elanikud said järgmised perekonnanimed: Ergman, Hallikselg, Hallkivi, Henno, Kadak (Kaddak), Karjamaa, Kogermann (Koggermann), Kurriso, Laundna, Mää, Niggoman, Noelakodda, Pajo, Siimuõue (Simmoaue), Tinus, Tinno, Tobias ja Vaino (Waino). 
Külas tegutses Kogri kool, hiljem rajas Nõukogude armee külla lennuvälja.
1930. aastal moodustati Kogri lõunaossa Põllu ja Reheküla küla. Kogri liideti 1940. aastal Villemi külaga ja 1977. aastal Vaku külaga. Küla iseseisvus taastati 1997. aastal.
Taristu.
Küla lõunaosa piirneb Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega. Küla ida- ja keskosa läbib Allika–Vaemla tee, kust algab Kaasiku tee. Külas asub Kaasiku bussipeatus.
Kolga (Hiiumaa)

Kolga on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Küla piirneb põhjas Ristivälja ja Nõmmerga, läänes Kaigutsi, lõunas Selja ja Nõmme, kagus Moka ja idas Mäeltse külaga.
Nimi.
Kohanime on märgitud 1609 "Kolcka" ja 1668 "Kollka By". Kohanime aluseks on kas sõna 'kolk' (nurk; kõrvaline koht) või 'kolgas' (kõrvaline koht).
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. 1609 elas mõisas talunik Kolcka Luko Christer. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 8 talu, mille peremehed olid: Korma Erich, Kolcka Hanso Siemo, Kolcka Hanso Matz, Kolcka Hanso Jack, Hinriche Tönnis, Punni Jüri, Melste Matz ja Melste Hans.
1835 oli külas 12 talu ja elanikud said perekonnanimedeks: Aamisepp (Amisepp), Aunapu, Baumester, Erikus, Hallik, Harroso, Jõgi (Jocki), Karro, Kerner, Kiwwimakker, Kuuse (Kuse), Leitus, Lind, Michelson, Mikk (Mick), Mäeltsemees (Maelzemees), Nuutmann (Nuthmann), Nõmmerga (Nömmerka), Pendison, Punnis, Rebbale, Thomason, Türi (Türri), Uuskar (Uskar), Valdmann (Waldmann) ja Viitamees (Widamees). 
1977 liideti Kolga külaga Võnkküla.
Taristu.
Küla põhjaosa piirneb Käina–Hüti teega ja lääneosa Kaupsi teega. Küla läbib Ristivälja–Kolga–Käina tee, mis ristub Rebasselja teega. Külas asub Kolga bussipeatus.
Kuriste

Kuriste on küla Hiiumaal Hiiumaa vallas.
Kuriste piirneb põhjas ja läänes Taterma, edelas Ligema, lõunas Muda küla ja idas Aadma külaga.
Nimi.
Esimest korda mainiti kohanime 1712. aastal, kui nimetati talunikku Kurisoo Martt. 1726. aastal elas Agapäe vakuses talunik Kurriste Marti Peter. 1727. aastal nimetati juba "Kurristo" küla ja 1850 "Kurriste" küla.
Külanimi tuleb sõnast "kurisu".
Loodus.
Küla lõunaosa piirneb Jausa ojaga. Küla lähistel asub Kurisoo karstiala.
Ajalugu.
Küla asus algselt Käina kihelkonnas, hiljem Emmaste kihelkonnas ja kuulus Emmaste mõisa alla.
1977–1997 oli Kuriste küla Taterma küla osa. Minevikus on Kuriste küla või selle osa nimetatud ka Kelmikülaks. Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Käina valda.
Taristu.
Küla keskosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee.
Kultuur.
Kuriste Jumalasünnitaja Sündimise kirik ja Kuriste Haridusselts asuvad Taterma külas.
Laheküla (Hiiumaa)

Laheküla on Hiiumaal Hiiumaa vallas Käinast idas Käina lahe ääres asuv küla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Lahekülast põhjas asub Putkaste, läänes Käina ja idas Vaemla.
Nimi.
Kohanimi tuleb eestikeelsetest sõnadest 'laht' ja 'küla' Kohanime on 1726. aastal mainitud Vaemla mõisa all. Alates 1945. aastast kandis asula nime Lahe-Nurme ja alates 1970. aastast Lahe.
Loodus.
Küla rannikuala hõlmab Käina lahe–Kassari maastikukaitseala. Küla alale jäävad Naaskelrahu, Nuudirahu ja Vaherahu.
Ajalugu.
Laheküla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. 1725.–1726. aasta Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 7 talunikku: Lepiko Jüri, Jõe Wiedas, Jõe Erick, Lamba Andres Siem, Körtzi Jüri, Lamba Erick ja Ninna Jack. Hiljem küla likvideeriti. 20. sajandil kujunes asustus Putkaste mõisa alale asutatud Putkaste asunduse osana, mis paiknes ülejäänud asundusest eraldi ja sellepärast pakuti talle 1939 eraldi nimeks Nurme. Rahvas ei võtnud seda nime omaks. Kui 1977 asundused likvideeriti, liideti Laheküla Käinaga, aga 1997 taastati omaette külana. 
Taristu.
Küla piirneb põhjas Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega, läänes Kärdla–Käina maanteega. Küla läbib Kapteni tee.
Lelu

Lelu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Lelust põhjas asub Pärnselja, läänes Kaderna ja Kuusiku, lõunas Emmaste-Kurisu ja Ligema ning idas Taterma ja Ühtri külad.
Nimi.
Kohanimi tuletub isikunimest. Kohanime on esmamainitud 1565. aastal kujul Lello. 
Lelu küla rahvast on hiidlaste seltside traditsioonilises jaotuses kutsutud hundijölkajateks kunagise huntide rohkuse ja hundijahi tõttu metsades küla lähedal.
Loodus.
Lelu lääneosa läbib Jausa oja, põhjaosa aga Luguse jõgi. Küla keskel asub Lelu peakraav. Külas kasvavad kaitsealused Putkaste jugapuud. Külas asus kunagi metskonna taimla.
Küla lääneosas asub Leluselja piirkond.
Ajalugu.
Osa Lelu külast kuulus ajalooliselt Käina pastoraadi alla (Suur-Lelu), osa Vaemla mõisa alla. 1565 elas Agapäe vakuses talunik Lello Pett(er). Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi oli Vaemla mõisale kuulunud Lelu külas 19 talu. 1835 oli Käina pastoraadile kuuluvas Suur-Lelus 9 talu, külaelanikud said perekonnanimedeks Alas (Allas), Andrus, Erast, Kalm, Koppel, Mühl, Nurm, Padu (Paddo), Põlder, Pähkel, Samm, Telg, Tiik, Valla (Walla), Veel (Weel) ja Venda (Wenda).
Taristu.
Lelu küla läbib Valgu–Lelu–Leemeti tee, kus asub Leluselja bussipeatus. Küla lõunaosa läbib Nurste–Kuriste tee.
Ligema

Ligema on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Ligema piirneb põhjas Taterma ja Lelu, läänes Emmaste-Kurisu, lõunas Muda ja idas Kuriste külaga.
Nimi.
Kohanime aluseks võib olla sõna "lige" ('märg + maa'). Koha kirjapanekuis vahelduvad ka sõnad "liga" ('märg mustus, lima'", "ligu" ('linaleotamise koht') ja "ligi". Ligema nime on esmamainitud 1576. aastal.
Loodus.
Küla läbib Jausa oja.
Ajalugu.
Ligema küla kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa koosseisu. 1576. aastal elas Agapäe vakuses talunik Lickama Berttell ja 1666. aastal uusasunik Liggima Erich. Küla liideti nõukogude ajal Tatermaga ja taastati 1997. aastal.
Küla ühe esmaasuka kohta käib pärimus, et 1810. aastal andis mõisnik Taterma Mihklile valida: kas ta läheb nekrutiks või Ligema karjamõisa peremeheks. Ühe versiooni järgi andis mõisnik talle paari hobuseid, ühe paari härgi, ühe sulase ja ühe ümmardaja. Kui ta suutis ühe aasta ilma tülita hakkama saada, siis saavat karjamõisa endale. Teise versiooni järgi andnud mõisnik kevadel Mihklile kõige viletsama hobuse, riiaka karjatüdruku ja öelnud: "Kui tood sügisel sama saagi kui varemalt, saad mõisa endale."
Taristu.
Ligema küla läbib Valgu–Lelu–Leemeti tee, kus asub Ligema bussipeatus.
Kultuur.
Ligemal asus priilaste kabel.
Mäeküla (Hiiumaa)

Mäeküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Mäeküla piirneb põhjas ja idas Allika ja läänes Moka külaga ning lõunas Käinaga.
Nimi.
Mäe on Eestis populaarne kohanimi. Küla oli moodustunud 20. sajandi alguseks. 
Ajalugu.
Mäeküla ala kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. 20. sajandi alguses moodustunud küla kuulus 1977–1997 Käina koosseisu.
Taristu.
Kogu Mäeküla piirneb suuremate teedega: põhjas Allika–Moka tee, läänes Käina–Hüti tee, lõunas Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee ja idas Kärdla–Käina maantee.
Janez Drnovšeki kolmas valitsus

Janez Drnovšeki kolmas valitsus oli Sloveenia valitsus 27. veebruar 1997 kuni 7. juuni 2000.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
Mäeltse

Mäeltse on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Mäeltse küla piirneb põhjas ja läänes Kolga, lõunas Moka, kagus Allika ja idas Ristivälja külaga.
Nimi.
Mäeltse küla asub kõrgendikul, mistõttu nimi on tuletis sõnast mägi. Küla on mainitud 17. sajandi lõpus nimega "Mälsä by".
Loodus.
Mäeltse küla läbib Ristivälja peakraav.
Ajalugu.
Mäeltse küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. Talud olid vahepeal Kolga küla koosseisus, kus Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid talunikud Melste Matz ja Melste Hans.
1835 oli moodustunud Mäeltse küla, kus asus 4 talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks Johannes, Kurrae, Leitus, Mäeltsemees (Maelzemees), Peterson, Punnis ja Ränk.
Taristu.
Mäeltset läbib põhjast lõunasse Käina–Hüti tee, millega ristub Ristivälja–Kolga–Käina tee. Külas asub bussipeatus.
Kultuur.
Mäeltse külas asub Käina baptistikoguduse palvela.
Andrej Bajuki valitsus

Andrej Bajuki valitsus oli Sloveenia valitsus 7. juunist 30. novembrini 2000.
Karter

Karter ehk õlivann kaitseb töötavat mehhanismi mustuse ja tolmu eest ning on õlimahutiks pidevmäärimisega mehhanismidel. Karter on tavaliselt tihendatud vann, mille sees on määrdevedelik (õli). Selle kohal asub töötav mehhanism, mis ammutab sellest määrdevedelikku.
Algul valati kartereid malmist või keevitati kokku lehtterasest. Hiljem hakati kartereid ka lehtterasest stantsima. Tänapäeval valatakse need alumiiniumist või vormitakse plastist.
Anton Ropi valitsus

Anton Ropi valitsus oli Sloveenia valitsus 19. detsembrist 2002 kuni 3. detsembrini 2004.
Adiabaatiline protsess

Adiabaatiline protsess (kreeka "adiabatos" 'läbistamatu') on termodünaamiline protsess, mille jooksul süsteemil puudub soojusvahetus väliskeskkonnaga. Kui süsteem, tehes mehaanilist tööd või süsteemile rakendub mehaaniline töö, siis soojus ei eraldu ega lisandu muudmoodi kui tööd tehes, puudub soojusvahetus. Süsteem saab teha tööd ainult oma siseenergia arvel, kusjuures töökeha (nt auru) paisumisel selle temperatuur langeb ja kokkusurumisel tõuseb.
Adiabaatiline protsess saab toimuda ümbrusest isoleeritud keskkonnas. Ligikaudu adiabaatilisteks võib lugeda ka protsesse soojuslikult isoleerimata keskkonnas, juhul kui need on sedavõrd kiired, et soojusvahetust ei jõua praktiliselt toimuda, näiteks atmosfääris toimuv konvektiivliikumine. 
Atmosfääris suure ulatusega toimuvad adiabaatilised protsessid ei ole muidugi ideaalsed. Adiabaatiline soojenemine toimub näiteks õhu kokkusurumisel kompressoris, küttesegu kokkusurumisel sisepõlemismootori silindris, õhus levivas lööklaines, kõrgrõhkkonna keskmes laskuva õhu soojenemine maapinnalähedale jõudnud kihis ja üldse õhu järsul kokkusurumisel. Maa õhkkonna pilvisus ja sademete langemine on seotud teistpidi õhu adiabaatilise jahenemisega.
Ideaalse gaasi adiabaatilisel paisumisel seob rõhku formula_1 ja ruumala formula_2 Poissoni seadus:
 formula_3
kus formula_4 ning formula_5 ja formula_6 on vastavalt gaasi isobaariline ja isohooriline erisoojus. 
Adiabaatiline protsess võib olla pöörduv või pöördumatu. Pöörduva adiabaatilise protsessi kulgu näitavat kõverat olekudiagrammil nimetatakse adiabaadiks.
Janez Janša esimene valitsus

Janez Janša valitsus oli Sloveenia valitsus alates 3. detsember 2004 novembrini 2008.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
Termodünaamika

Termodünaamika on füüsikaharu, mille uurimisobjektiks on soojus kui energiaülekandevorm ning selle seos töö ja siseenergiaga.
Klassikaline tasakaaluline termodünaamika tegeleb ainult 1) makroskoopiliste ainehulkadega (sest temperatuur ja muud termodünaamilised suurused on defineeritavad vaid suure arvu vabadusastmetega süsteemide jaoks) ja 2) ainult tasakaaluliste olekutega (ehk aeglaste protsessidega, mida võib vaadelda kui tasakaaluliste olekute jada).
Termodünaamikas on kesksel kohal soojusnähtused ja nendega seotud mõisted (soojushulk, temperatuur, entroopia, soojusmahtuvus jne).
Füüsikalist keha või kehade kogumit, mis on piiritletud reaalse või kujuteldava piirpinnaga, nimetatakse termodünaamiliseks süsteemiks ja selle süsteemi oleku muutumist termodünaamiliseks protsessiks. Termodünaamilisi süsteeme ja protsesse saab liigitada vastavalt sellele, millises vastasmõjus on süsteem ümbritseva keskkonnaga (isoleeritud, soojuslikus kontaktis, adiabaatilises kontaktis jne). Reaalsete füüsikaliste süsteemide omadusi õnnestub sageli kirjeldada idealiseeritud mudelite kaudu (näiteks ideaalne gaas).
Termodünaamikat ei huvita aine mikroskoopiliste osiste (aatomid, molekulid) liikumise seaduspärasused. Viimastega tegeleb statistiline mehaanika, mis annab termodünaamika empiirilistele seadustele teoreetilise põhjenduse.
Üldakt

Üldakt ehk normatiivakt on õigusakt, millega antakse üldisi, abstraktset hulka juhtumeid reguleerivaid õigusnorme. Sellised aktid on näiteks seadused, määrused ja dekreedid.
Üldakte nimetatakse ka seadusandlikeks ehk õigustloovateks aktideks.
Üldaktid moodustavad õiguskorras hierarhia, nii et madalamad üldaktid peavad olema kooskõlas kõrgematega, lähtuma nendest ning täpsustama ja täiendama neid.
Vastandina üldaktile antakse õiguslikus elus üksikjuhtumite lahendamiseks ka üksikakte, mis ei sisalda õigusnorme, vaid on adresseeritud individualiseeritud subjektile või konkreetse üksikjuhtumi lahendamisele. Sellised on näiteks otsused, korraldused, käskkirjad.
Põllumajandusteadlaste loend

"Siin on loetletud põllumajandusteadlasi".
Vesse

Vesse (suri veebruaris 1344) oli saarlaste juht Jüriöö ülestõusu ajal 1344. aasta alguses Saksa orduga peetud lahingus.
Liivimaa ordu ja Saare-Lääne piiskopi valduses olnud Saaremaal algas ülestõus hiljemalt 1343. aasta juulis. Mässajad tapsid saarel olnud sakslased ja said enda kätte Pöide linnuse. 1344. aasta veebruaris jõudis Saaremaale Saksa ordu vägi, mis asus ründama ülestõusnute linnust ja lõpuks vallutas selle. Marburgi Wigandi kroonika teatab, et "enne seda olid saarlased valinud endale oma soost kuninga, nimega Wesse, kes sealsamas vangi võeti ja kõvasti kinniseotuna küünarnukke pidi üles poodi". Hiljem on Sulev Vahtre arvanud, et kroonikas kasutatud sõna osutab hoopis jalgupidi ülespoomisele ja seda seisukohta jagab ka Ain Mäesalu. Wartberge Hermanni Liivimaa kroonika kohaselt poodi ta piiramismasina külge koos jalgade väljaväänamisega. Mõnikord on sellest aru saadud nii, et jalad väänati välja enne poomist, Ain Mäesalu hinnangul toimus aga protsess tõenäoliselt nii, et Vesse seoti jalgupidi alla tõmmatud piiramismasina lingu otsa, mis seejärel lahti lasti. Nii võisid tal järsu ülestõmbe mõjul liigesed lahti tulla. Mäesalu arvates oli eesmärgiks Vesse hukata hoiatusena ja piinarikkalt. Vesse surmaga Saaremaa ülestõus siiski veel ei lõppenud, see suruti maha 1345. aasta alguses uue ordu sõjakäigu tulemusena.
Vesse järgi on nimetatud Tallinna Vesse tänav.
Trevor Berbick

Trevor Berbick (1. august 1955 Port Antonio, Portlandi vald, Jamaica – 28. oktoober 2006 Port Antonio, Portlandi vald) oli Jamaica ja Kanada poksija. 
Berbick osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Mircea Simonile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Berbick lahkus peale olümpiamänge Jamaicalt ja asus võistlema Kanada eest. Ta oli ka kahekordne Kanada meister. 
Berbick poksis septembrist 1976 kuni maini 2000 elukutselisena. Ta pidas kokku 61 kohtumist, millest võitis 49 (neist 33 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Berbick oli viimane Muhammad Ali vastu võidelnud poksija, võites legendaarse Ali 11. detsembril 1981. Aastal 1986 tuli ta lühikeseks ajaks" World Boxing Council"i ehk WBC raskekaalu maailmameistriks, alistades Pinklon Thomasi, kuid sama aasta 22. novembril kaotas ta Las Vegases toimunud tiitlimatšis 20-aastasele Mike Tysonile. 
28. oktoobril 2006 mõrvati Berbick Jamaical Portlandi vallas. Kohaliku politsei teatel leiti tema surnukeha Norwichi kiriku sisehoovist.
Graafikute loend

"Siin on loetletud graafikuid" – graafikat viljelnud kunstnikke.
Aadu Luukas

Aadu Luukas (24. september 1939 Tallinn – 7. oktoober 2006 Viimsi) oli eesti ettevõtja, transiidiettevõtte Pakterminal asutaja. 
Aadu Luukas oli paljude heategevuslike projektide algataja ja toetaja. 
Ta oli aastaid valitud Eesti mainekamate ja mõjukamate majandustegelaste esikolmikusse.
Elukäik.
Tema vanemad olid Käina vallast Nõmme külast pärit Alma Valton ja Luguselt pärit Osvald Luukas. Isa mobiliseeriti Saksa sõjaväkke. 1944. aastal põgenes ema NSV Liidu vägede Eestisse jõudmise eel Saksamaale, sealt edasi siirdus ta Ameerika Ühendriikidesse. Enne lahkumist viis ta Aadu Hiiumaale oma ema Anna Valtoni juurde. 
Isa elas sõja järel Kanadas ja suri seal 1989. aastal, ema elas surmani Ameerika Ühendriikides ja seal elab siiani ka Luukase vend Frank Uherek (sündinud 1959).
Haridus.
1964. aastal lõpetas ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi ja 1977. aastal töö kõrvalt ka Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Töö.
Luukas alustas töömehepõlve mehaanikuna Tallinna Kommunaalametis, hiljem oli ta sama valdkonna aseminister ja 1990. aastate alguses peadirektori asetäitja.
1992. aastal asutas ta transiidiettevõtte Pakterminal ning oli selle esimene juhatuse (1992–1996) ja hilisem nõukogu esimees (1996–2005). 2006. aastast oli Luukas ka AS Baltic Chemical Terminali, AS Trendgate'i ning AS EOS-i nõukogu esimees. Luukas oli Gennadi Timšenkole kuulunud Gunvori aktsionär.
Ühiskondlik tegevus.
Aadu Luukas oli üks Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni asutajaid ning selle juhatuse esimees. Koos Eesti presidendiga pani ta aluse Ühiskondliku Leppe Sihtasutuse protsessile ja oli ka selle nõukogu esimees.
1998. aastast oli ta Eesti Võrkpalliföderatsiooni president. 
2001. aastast oli ta Kasahstani Vabariigi aukonsul Eestis. 
Isiklikku.
Aadu Luukas oli abielus Margot Luukasega, neil on poeg Indrek.
Aadu Luukas suri ootamatult 2006. aasta 7. oktoobri hommikul terviserikke tõttu oma Viimsi kodus. 
Mälestuse jäädvustamine.
Aastatel 2007–2018 andis Aadu Luukase Sihtasutus Aadu Luukase mälestuseks välja Aadu Luukase missioonipreemiat Eesti ühiskonna tasakaalustatud arengu edendamise ja inimeste elukvaliteedi parandamise eest. Preemia suurus oli algul miljon Eesti krooni. Pärast euro kasutuselevõttu oli preemia suurus 64 000 eurot. Alates 2012. aastast sai sellest 32 000 eurot preemia laureaat ning teine pool summast jagati viie ülejäänud nominendi vahel. 
Aadu Luukase Sihtasutus lõpetas 2019. aastal tegevuse ning fondi jäänud 30 000 eurot annetati Vähiravifondile Kingitud Elu, kes oli ühtlasi 2018. aasta missioonipreemia laureaat.
Angeli juga

Angeli juga ehk Salto Angeli juga (hispaania "Salto Ángel") on kõrgeim juga maailmas (979 meetrit, 20 korda Niagarast kõrgem). Samuti on see pikima vee vabalangemisega juga maailmas, selle takistuseta langus on 807 m. Angeli juga asub Lõuna-Ameerika põhjaosas Venezuelas Carrao jõe lisajõe Churúni lisajõel Kerepil. Vesi kukub alla suurelt Auyantepui tepuilt ehk platoolt Guajaana mägismaal. Kuna vesi kukub kilomeetri kõrguselt, aurustub see vahepeal ära ja moodustab keskel aurupilve, mis all taas veerohkeks joaks muutub.
Juga on saanud nime USA seikleja, kullaotsija ja lenduri Jimmie Angeli järgi, kes avastas joa 14. septembril 1933 ja 1937. aastal maandus sellel tepuil.
Seal on asutatud Canaima rahvuspark, mille territoorium on kolmveerand Eestit ja kus elab vaid umbes 10 000 inimest, kellest enamus on indiaanlased. 
Pargi teevad imeliseks tasase pinnaga mäed, mida kutsutakse tepuideks (inglise keeles "table mountains"). Turistid külastavad juga väikese lennukiga mööda lennates. 
20. detsembril 2009 ütles Venezuela president Hugo Chávez telesaates, et joa nimi peaks olema algupärane Kerepakupai merú, mitte avastaja järgi pandud nimi.
Hino Nacional Brasileiro

"Hino Nacional do Brasil" on Brasiilia riigihümn. &lt;br&gt;
Muusika Francisco Manoel da Silva, 1832.a. &lt;br&gt;
Sõnad Joaquim Osório Duque Estrada. &lt;br&gt; 
Kohandatud 1922.a.
&lt;br&gt;
I
Ouviram do Ipiranga às margens plácidas&lt;br&gt;
De um povo heróico o brado retumbante,&lt;br&gt;
E o sol da liberdade, em raios fúlgidos,&lt;br&gt;
Brilhou no céu da Pátria nesse instante.
Se o penhor dessa igualdade&lt;br&gt;
Conseguimos conquistar com braço forte,&lt;br&gt;
Em teu seio ó liberdade,&lt;br&gt;
Desafia o nosso peito a própria morte!
Ó Pátria amada&lt;br&gt;
Idolatrada&lt;br&gt;
Salve! Salve!
Brasil de um sonho intenso, um raio vívido,&lt;br&gt;
De amor e de esperança à terra desce&lt;br&gt;
Se em teu formoso céu risonho e límpido&lt;br&gt;
A imagem do Cruzeiro resplandece
Gigante pela própria natureza&lt;br&gt;
És belo, és forte, impávido colosso,&lt;br&gt;
E o teu futuro espelha essa grandeza,&lt;br&gt;
Terra adorada!&lt;br&gt;
Entre outras mil&lt;br&gt;
És tu, Brasil,&lt;br&gt;
Ó Pátria amada
Dos filhos deste solo és mãe gentil,&lt;br&gt;
Pátria amada&lt;br&gt;
Brasil!
II
Deitado eternamente em berço esplêndido,&lt;br&gt;
ao som do mar e à luz do céu profundo,&lt;br&gt;
Fulguras, ó Brasil, florão da América,&lt;br&gt;
Iluminado ao sol do Novo Mundo!
Do que a terra mais garrida
Teus risonhos lindos campos tem mais flores,&lt;br&gt;
"Nossos bosques tem mais vida"&lt;br&gt;
"Nossa vida" no teu seio "mais amores"
Ó Pátria amada&lt;br&gt;
Idolatrada&lt;br&gt;
Salve! Salve!
Brasil, de amor eterno seja símbolo&lt;br&gt;
O lábaro que ostentas estrelado,&lt;br&gt;
E diga o verde-louro dessa flâmula&lt;br&gt;
- paz no futuro e glória no passado -
Mas se ergues da justiça a clava forte,
Verás que um filho teu não foge à luta,&lt;br&gt;
Nem teme, quem te adora, a própria morte,
Terra adorada!&lt;br&gt;
Entre outras mil&lt;br&gt;
És tu, Brasil,&lt;br&gt;
Ó Pátria amada
Dos filhos deste solo és mãe gentil
Pátria amada&lt;br&gt;
Brasil!
Tango

Tango on 19. sajandi lõpus sündinud Argentina (mõnedel andmetel Uruguay) päritolu tants. 
Selle nimetus tähendab aafriklaste keeles 'kohtumise koht' või 'omapärane koht'. Teine variant: mõiste pärineb ladina sõnast "tango", mis tähendab 'puutun'. Tango sündis kiiresti kasvavate ja etniliselt kirevate suurlinnade Buenos Airese ja Montevideo alamklasside seas, sidudes Euroopa muusika- ja tantsutraditsiooni (habaneera) Lõuna-Ameerika päritolu milonga ja Aafrika rütmidega (candombe). 
Algul tantsiti tangot mistahes sobiva muusika järgi, hiljem hakati looma spetsiaalseid palasid. Tangomuusikat esitas tüüpiliselt orkester, kuhu kuulusid viiul, klaver, kitarr, flööt ja akordion. Tangomuusika üheks väljapaistvamaks heliloojaks peetakse argentinalast Ástor Piazzollat.
Tantsu nimetusele on antud erinevaid seletusi: Hispaanias on eksisteerinud sellenimeline flamenkostiil; Hispaania kolonistid kutsusid "tango"'ks mustanahaliste orjade koosviibimisi ja pidustusi. 
Tango on iseloomult sensuaalne ja dramaatiline tants; legendi järgi kujutab see prostituudi ja sutenööri suhet. 
20. sajandi algul jõudis tango Euroopasse ja Põhja-Ameerikasse ning sai eriti suurlinnade nooblites ja vabameelsetes ringkondades ülipopulaarseks. Sünnimaal Argentinas oli tango populaarsuse teine kõrgaeg Juan Peróni valitsemisajal. 
Tänapäevaks on välja arenenud mitu tangostiili: Argentina tango paljude eri variatsioonidega, Soome tango, samuti võistlustantsus tuntud Ameerika ja rahvusvaheline stiil. Kuigi tango on Ladina-Ameerika päritolu, liigitatakse see võistlustantsus standardtantsude hulka. 
Euroopas ja Põhja-Ameerikas seltskonna- ja võistlustantsuna tantsitava tango saatemuusikaks on tavaliselt 4/4 taktimõõdus pala tempoga umbes 120 lööki minutis. Sammud on järsud ja teravad, põhisammu rütmiskeem aeglane-aeglane-kiire-kiire-aeglane, aeglane samm tähendab tegelikult pigem kiiret sammu ja sellele järgnevat pausi. Astutakse üle kanna, esmalt liiguvad jalad, siis järgneb keharaskus. Argentina tangos liigub esmalt keha, siis jalad. Sammud on sujuvamad, astutakse üle päka, jalgade töö on keerukam, rütm varieeruvam, tantsuvõte lõdvem. Kinnises tantsuvõttes on kontaktis ülakeha, mitte puusad. Euroopa ja Põhja-Ameerika variatsioonile iseloomulikke järske peapöördeid Argentina tangos ei tunta. Soomes sai tango nii tantsu kui ka muusikastiilina ülimenukaks 1950. aastatel, muusika puhul on peaaegu alati tegu minoorsete paladega. Kinnises tantsuvõttes on ülakeha tihedas kontaktis, põlved kergelt kõverdatud, sammud on pikad ja sujuvad, põhisammuks kiire samm-juurde. 
Muusikapäeval 22. novembril 2007 avati Argentina pealinna Buenos Airese Puerto Madero rajoonis tango mälestussammas, mille autor on tuntud argentina skulptor Estela Trebino.
Tomáš Masaryk

Tomáš Garrigue Masaryk (7. märts 1850 Hodonín, Määrimaa – 14. september 1937) oli tšehhi rahvuslasest poliitik ning esimene Tšehhoslovakkia president (1918–1935).
Noorus ja õpingud.
Tomáš Masaryk sündis 1850. aastal Määrimaal Hodonini linnas slovakist Austria keisrimõisa kutsari ja saksastunud tšehhi koduperenaise pojana. Ta õppis saksa elementaarkoolis Brnos ja hiljem koolis Viinis, mille lõpetas kiitusega 1872. aastal. Masaryk jätkas õpinguid Viini ülikoolis filosoofiateaduskonnas, mille lõpetamise järel sai filosoofiadoktori teaduskraadi. Pärast täiendavaid õpinguid Leipzigi ülikoolis asus ta 1879. aastal elama Viini, kus töötas ülikooli privaatdotsendina. 
1882. aastal avati uuesti Prahas Karli ülikool ning Tomáš Masaryk nimetati ülikooli erakorraliseks filosoofiaprofessoriks.
Poliitiline tegevus.
Tomáš Masaryk hakkas poliitikast huvituma 1880. aastate alguses. Kõigepealt väljendus see kaastöös ajalehele Čas, kus toimusid noortšehhide ja vanatšehhide poliitilised väitlused, 1891. aastal valiti juba tuntust kogunud Masaryk noortšehhide toetusel Austria parlamenti, kuid vastuolude tõttu noortšehhide liikumise noorte ja radikaalsete juhtidega ta taandas end 1893. aastal parlamendist.
1900. aastal asutas ta uue Realistide Partei, mille kandidaadina valiti ta 1907. aastal uuesti Austria parlamenti, 1911. aastal lõpetas ta üikoolis õpetamise ja pühendus täielikult poliitikale. Masaryk oli üks esimesi tšehhi liidreid, kes pettus lõplikult Austria-Ungari riigis. 1910. aastate alguses oli ta lõplikult veendunud, et see impeerium tuleks jagada föderatsioonipõhimõtetega liidetud rahvusriikideks, kus valitseks liberaalne demokraatia. 
1916. aastal moodustas Masaryk koos slovaki astronoomi Edvard Beneši ja Prantsusmaa Õhujõudude kindrali Milan Rastislav Štefánikiga Tšehhoslovakkia Rahvusnõukogu, mille presidendiks oli Masaryk ja nõukogu sekretäriks Beneš. Nõukogu juhtimisel hakati moodustama Tšehhoslovakkia leegione algul antandi poolel ja pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni ka Venemaal Keskriikide, sealhulgas Austria-Ungari keisririigi vastu, Tšehhoslovakkia iseseisvuse saavutamiseks. Masaryk oli varem olnud Štefániki filosoofiaõppejõud, kui too õppis aastatel 1902–1904 Karli ülikoolis.
Esimese maailmasõja ajal elas Masaryk USA-s, kus propageeris oma ideid. Ta kuulutas ise veel emigratsioonis viibides 18. oktoobril Tšehhoslovakkia iseseisvaks ning tegi seda 10 päeva hiljem ka Prahas. Masaryk saavutas 1918. aastal antandi ja Ameerika Ühendriikide tunnustuse iseseisvale Tšehhoslovakkia riigile. 
Masaryk valiti 14. novembril 1918 Tšehhoslovakkia esimeseks presidendiks, ta sai tšehhide ja slovakkide suurimaks rahvuskangelaseks ning juhtis riiki 17 aastat. 85-aastaselt loobus ta tervislikel põhjustel presidendiametist.
Isiklikku.
Tomáš Masaryk abiellus 1878. aastal ameerika päritolu Charlotte Guarriguega. Neil sündisid pojad Jan ja Herbert ning tütred Alice ja Olga.
John Holmes

John Holmes (kodanikunimega John Curtis Estes; 8. august 1944, Ashville, Ohio – 13. märts 1988, Los Angeles) oli ameerika pornofilminäitleja.
Ta osales 1970. aastate algusest alates üle 2500 pornofilmis. Ta oli tuntud oma pika suguti poolest.
Holmesi süüdistati osaluses 1981. aastal toimunud Wonderlandi mõrvades, kuid seda ei õnnestunud tõestada.
1985. aastal diagnoositi tal HIV, ta suri AIDSi.
Jan Masaryk

Jan Garrigue Masaryk (14. september 1886 Praha – 10. märts 1948 Praha) oli Tšehhoslovakkia poliitik ja diplomaat, riigi esimese presidendi Tomáš Masaryki poeg. Tema ema oli Charlotte Garrigue.
Masaryk teenis Esimese maailmasõja ajal Austria-Ungari armees ning pärast sõda sai temast Tšehhoslovakkia suursaadik USAs. Sõdadevahelisel ajal töötaski ta diplomaadina, esindades oma riiki mitmetes maades.
1940. aastal sai Masarykist Tšehhoslovakkia eksiilvalitsuse välisminister. Alates 1945. aastast kuni oma surmani oli ta Tšehhoslovakkia välisminister.
1946. aastal tuli riigis võimule kommunistide poolt domineeritud valitsus ning teiste parteide tegevusvabadust hakati peagi piirama. Masaryk jäi küll edasi välisministri toolile, kuid keeldus kommunistidega ühinemast. 1948. aasta algul lahkusid mittekommunistlikud ministrid valitsusest, Masaryk jäi valitsusse aga edasi. Kuid 10. märtsi hommikul leiti ta oma kodu akna alt surnuna. Kommunistlikud võimud väitsid, et tegu oli enesetapuga, hiljem on asja uurimine näidanud, et tõenäoliselt seisid asja taga kommunistid. Masaryki surma on nimetatud ka kolmandaks Praha defenestratsiooniks.
Steradiaan

Steradiaan (tähis sr) on ruuminurga mõõtühik. Steradiaan on tipuga kera keskmesse toetuv ruuminurk, koonus, mis eraldab kera pinnal raadiuse ruuduga võrdse pindala. Antud koonust võib vaadelda ka kui kera sektorit. Kogu kera ehk sfääri sisemus sisaldab 4formula_1 steradiaani.