tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mare Puhk

Mare Puhk (8. november 1938, Tartu – 23. september 2024) oli eesti bioloog-kalakasvataja.
Elulugu.
Mare Puhk oli teenistuja tütar.
Lõpetas 1956 Tartu 2. Keskkooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia osakonna, bioloogiakandidaat (1971, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Karpkala Eesti NSV tiigimajandeis". Oli 1961–1969 ELVI nooremteadur, 1969–1972 sektorijuhataja, 1972–1990 kalakasvatuse osakonna ning Ilmatsalu kalakasvatuse katsejaama juhataja, 1990–1993 juhtivteadur ja katsejaama juhataja, 1993– OÜ Ilmatsalu Kala juhatuse esimees. Ühtlasi olnud Balti Tsonaalse Kalade Aretuskeskuse juhataja. Õpetanud Türi Sovhoostehnikumis kalakasvatust, juhendanud EPA ja TRÜ kalakasvatusala üliõpilasi.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkond oli kalakasvatus, peamiselt biotehnika, aretus, kunstliku paljundamise tehnoloogia. Ta on välja töötanud Eesti tiigimajandeis kasutusele võetud karpkalakasvatuse süsteemi, karpkala kunstliku taastootmise, söötmise ja täiendkalade kasvatamise tehnoloogia. Juhendanud ja korraldanud Ilmatsalu kalakasvatuskompleksi projekteerimist ja ehitamist. Üleliidulise Põllumajanduse Akadeemia tiigikalakasvatuse osakonna tegevliige (1976–1988), Eesti Kalakasvatajate Seltsi asutajaliige, 1992–1995 president; Eesti Riikliku Kalakapitali Nõukogu, Eesti Kalandusnõukogu jmt organisatsiooni liige. Eesti NSV teeneline kalakasvataja (1988). Üle 120 teaduspublikatsiooni.
Palu

Palu on Indoneesias Sulawesi saarel asuv linn, Kesk-Sulawesi provintsi keskus.
Palu asub väikese kitsa lahe ääres, mis avaneb Sulawesi läänerannikul olevasse Makassari väina. Palust lähevad maanteed loodesse Donggalasse, põhja Sabangisse, kirdesse Tomini lahe ääres asuvasse Tobolisse ja kagusse saare keskel olevasse Gimpusse. Palust lõunas asub 2480 m kõrgune Lompopana mägi, mis pole Kesk-Sulawesi provintsi kõrgeim tipp.
Palus valitseb ekvatoriaalne kliima. Iga kuu absoluutne maksimumtemperatuur on vähemalt +35 °C, aga üle +38 °C pole Palus sooja täheldatud. Absoluutne miinimum on kõige madalam oktoobris (+17 °C) ja kõige kõrgem jaanuaris (+21 °C).
1958. aastal kannatas Palu Permesta mässu tõttu. USA, kes polnud rahul Indoneesia vasakpoolse valitsusega, korraldas aasta alguses kodusõja, toetades mässulisi niihästi sõjatehnika, näiteks lennukite, kui ka sõduritega. Aprillis pommitasid mässulised õhurünnakutes korduvalt Palut, hävitades sõidukeid ja maju ning isegi ühe silla ja laeva. Keskvalitsus surus mässu juba juunis põhiliselt maha, ehkki isoleeritud vastupanu jätkus 1961. aastani.
24. jaanuaril 2005 kell 4.10 kohaliku aja järgi toimus Palus maavärin magnituudiga 6,2. Selles hukkus 1 ja viga sai 4 inimest, kokku varises 177 maja. Sellegipoolest vallandus rahva seas paanika: inimesed hakkasid kartma tsunamit ja ruttasid kõrgematesse kohtadesse.
31. detsembril 2005 kell 7.35 kohaliku aja järgi toimus Palu turul terrorirünnak: sealihaleti ääres plahvatas naelapomm. Surma sai 8 ja vigastada poolsada inimest, põhiliselt kristlased, kes olid tulnud uusaastapidustusteks toitu ostma.
28. septembril 2018 toimus 78 km kaugusel Palust põhjas Sulawesi maavärin ja tsunami. Maavärina magnituud oli 7,5 ja sellele järgnes kuni 7 meetri kõrgune tsunami. Maavärina, tsunami ja maalihete läbi hukkus vähemalt 1347 inimest.
Palu sõpruslinnad on Semarang (Indoneesia) ja Tegucigalpa (Honduras).
Rigoberto Garibaldi

Rigoberto Garibaldi (sündinud 27. detsembril 1956 El Marañónis Soná ringkonnas Veraguasi provintsis Panamas) on Panama endine poksija.
Garibaldi sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Boriss Kuznetsovile (NSV Liit) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli esimene ja on seni ainus Panama poksija, kes on maailmameistrivõistlustel võitnud medali.
Garibaldi poksis veebruarist 1975 kuni juulini 1978 elukutselisena. Ta pidas kokku 14 kohtumist, millest võitis 10 (neist 8 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.
Donjon

Donjon ehk donžoon (prantsuse keeles "donjon"; inglise keeles "keep") on keskaegse linnuse peatorni (tornelamu) tüüp, tugevdatud kaitsetorn prantsuse kultuuriruumis.
Prantsuskeelne sõna "donjon" tuleneb ladinakeelsest sõnast "dominionus".
"Donjon" oli keskaegse linnuse keskse tähtsusega osa, mis asus linnuse keskel või hädaohtlikuimal kohal ning oli kohandatud alaliseks elamiseks (erinevalt "bergfried"'ist, kus aasta ringi ei elatud). Võitluse ajal oli see viimane vastupanu osutamise koht ja pelgupaik.
"Donjon" oli mitmekorruseline ja algul olid selles ka eluruumid. Hiljem elati pigemini kõrvalehitistes. Väiksemad linnused võisidki koosneda üksnes "donjon"ist.
"Donjon"e hakati ehitama 11. sajandil Loode-Prantsusmaal ja need olid laialdaselt kasutusel ka Inglismaal. Eestis on "donjon" näiteks Paide ordulinnusel ja Vao vasallilinnusel.
Seoses üha laialdasema tulirelvade kasutuselevõtuga XV sajandil muutusid ka linnuseehituse tavad. "Donjon"e hakati ehitama madalamaks või loobuti nende rajamisest üldse. Ka ringmüürid ehitati madalamad, samas massiivsemad; neile hakati rajama suurtükipesi.
Soome peaminister

Soome peaminister on Soome valitsuse juht, üks ministritest.
Peaminister tegeleb sisepoliitika ja Euroopa Liidu suunalise poliitika juhtimisega. 2000. aastal jõustunud põhiseadusega tugevnes peaministri roll, samas kui presidendi osa sisepoliitika kujundamises vähenes, jättes talle rohkem esinduskohustusi.
Peaministri valivad parlamendi liikmed ning nimetab ametisse president.
Alates 20. juunist 2023 on Soome peaminister Petteri Orpo.
Peaministri palk ja muud eelised.
Peaministrile makstav palk on sama suur kui Eduskunna esimehe palk, mis on perioodil 2019–2022 13 390 eurot kuus. 1. maist 2011 alates oli peaministri palk 11 675 eurot kuus. Peaministri palk on maksustatav tulu.
Peaministril on kalendriaastas õigus 30 puhkusepäevale, mille aja otsustab riiginõukogu üldistung. Kui peaminister ei saa puhkust välja võtta, korvatakse see talle rahaga.
Peaministri ametiautoteenus ning transpordi- ja turvakorraldus määratakse riiginõukogu kantselei otsusega.
Peaministril on korter riigi majas (Kesäranta), mille hooldus, küte ja valgustus ning sisustus korvatakse ja vajalik personal makstakse riigi varadest. See korter ja sinna juurde kuuluvad teenused on tulumaksuvaba tulu.
Peaministrile korvatakse ametikohustuste täitmisega seotud muud mõistlikud kulutused riiginõukogu kantselei otsusega.
Peenes

Peenes on purustatud kivimite osakesed tükisuurusega suurem kui tolm või hiib.
Põlevkivi peenes on purustatud põlevkivi väljasõelutud osa, mida kasutatakse keevkihtkatlas.
Mulla peenes eristatakse koresest suuruse järgi, sellele kuuluvad mulla osakesed läbimõõduga alla 1 mm.
Östermalm

Östermalm on Stockholmi linnaosa. Östermalmis elab 36 636 elanikku ja sealsed kinnisvarahinnad on kalleimad Rootsis.
Linnaosa pindala on 2,56 km².
Hekate

Hekate (vanakreeka keeles Ἑκάτη või Ἑκατα) on vanakreeka mütoloogias kuu-, allmaailma-, öö-, maagia-, nõiakunsti ja teispoolsusega suhtlemise jumalanna.
Hekate pühapaikadeks olid ristteed, kuhu muistsed kreeklased talle öösel ohvriande viisid. 
Hekatet saatsid tema loomad: must emakoer ja tuhkur, kes olid mõlemad ära võlutud naisterahvad. Koer oli Trooja kuninganna Hekabe, kes oli pärast Trooja linna langemist merre hüpanud ja Hekate poolt ümber muudetud. Tuhkur (või muu väike loomake, eri allikate järgi) võis olla kas Hekate poolt oma suurustlemise eest karistatud nõid Gale (Γαλῆ) või Galinthias (Γαλινθιάς), Alkmene ämmaemand, keda sünnitusjumalanna Eileithyia tema liigse heatahtlikkuse eest karistanud oli, kuid kelle kaastundlik Hekate enda juurde võttis.
Hekatet seostati teistest jumalataridest näiteks Selene ja Artemisega.
Kujutusviise.
Kreeka vaasidel kujutatakse Hekatet harilikult naisena, kes hoiab käes kahte leegitsevat tõrvikut. Mõnikord kannab ta tütarlapselikku lühikest seelikut ning jahisaapaid, just nagu Artemis. 
Hekatet kujutati tihti kolmenäolise jumalannana, kes hoiab käes tõrvikut, madu ning nuga.
Hekatet on kujutatud ka kolmepäisena, üks pea koera, teine lõvi, kolmas hobuse oma.
Sammastel kujutati Hekatet sageli kolmenäolisena, pidades silmas, et ta on ristteede jumalanna, kes vaatab igasse suunda.
Nimi.
Hekate nimi (Ἑκατη, Ἑκατα) tuleneb kreeka sõnast "hekatos" ja see tähendab 'see, kes töötab kaugelt', 'kaugtööline'. Sõna meesvorm Hekatos oli jumal Apolloni, kunstide ja muusika kaitsja, tavaline epiteet.
"Hekate" on kreeka nime "Aikaterine" (Αἰκατερίνη) ja selle erinevate tuletiste (sh Catherine, Katariina, Kadri, Kate) üks võimalikest algkujudest.
Hekate Rooma vaste on Trivia.
Hekate järgi on nimetatud asteroid 100 Hekate.
Päritolu.
Hekate oli müstiline jumalus, kelle sünnilugu jääb saladuseks. Tema vanemateks on peetud kord Perseust ja Asteriat, siis jälle Zeusi ja Asteriat või Zeusi ja Pheraead või Herat. On ka arvatud, et ta võis olla viljakusjumalanna Demeteri või ööjumalanna Nyxi järeltulija. 
Hekate võis olla üks titaanide seast, ainus, kel õnnestus ka Zeusi valitsemise all (kui lahingu kaotanud titaanid Tartarosse heideti) vabaks ja edukaks jääda.
Hekate esinemine Kreeka aastaaegade müüdis.
Kui Demeteri tütar Persephone varjudeilma langes, kuulsid tema hüüdeid üksnes päikesejumal Helios ja Hekate. Hekate ütles Demeterile, et kuulis, kuidas Persephone läbi pimeduse appi hüüdis, kuid ta ei teadnud, kelle juurest tüdrukut otsida (selles osas abistas Demeterit Helios). 
Hekate abistas Demeterit, kui too allilmas oma tütart otsis. Ta käis oma kahe loitva tõrvikuga ema Demeteri ees, näidates talle teed. Ta leidis Demeteri tütre Hadese embusest ning lasi emal ja tütrel taas kokku saada. 
Hiljem, taas allilmas, kui lugu oli leidnud lõpplahenduse ja Persephonele oli Zeusi kohtuotsusega määratud pooleaastane vaheldumisi viibimine kummaski riigis, oli Hekate Demeteri tütre lähim abiline ja nõuandja allilma asjades.
Pitbull

Pitbull (õieti Armando Cristian Pérez; sündinud 15. jaanuaril 1981) on USA räppar, laulukirjutaja, näitleja ja produtsent.
Bellerophontes

Bellerophontes (vanakreeka keeles Βελλεροφόντης; ka Bellerophon, Βελλεροφῶν) on vanakreeka mütoloogias kangelane, kellele anti ülesandeks tappa koletis Kimäär. Tänu jumalate Athena ja Poseidoni abile ning lendavale hobusele Pegasosele see Bellerophontesel ka õnnestus. Bellerophontes sai karistada hobuse lennuvõimekuse kuritarvitamise eest, kui ta lendas Pegasosega jumalate elupaika Olümpose mäele.
Müüt.
Bellerophontes oli noor Korinthóse mees, kes saadeti pagendusse ühe mehe maha löömise eest. Talle pakuti varjupaika Tyrinsi kuningriigis, kus valitses kuningas Proitos. Seal armus kuninga naine Stheneboia Bellerophontesesse, kes kuninganna armastusele ei vastanud. Kättemaksuks süüdistas naine Bellerophontest vägistamiskatses. Kuningas Proitos saatis seejärel Bellerophontese Lüükiasse, kus valitses Stheneboia isa Iobates. Proitos palus Iobatesel Bellerophontes tappa, kuid selmet külaline tappa saatis Iobates Bellerophontese tapma koletist Kimääri.
Bellerophontes sai abi Athenalt ja Poseidonilt, kes juhatasid noormehe maagilise tiibadega hobuse Pegasose juurde. Hobuse abiga suutis mees koletisele kallale söösta ülalt ning ta hukata. Selle kangelasteoga vabastas Belleriohontes Lüükia rahva hädaohust. Jumalad lubasid Bellerophontesel hobuse endale jätta. Pegasose abiga sooritas kangelane veel mitmeid vägitegusid. Ta alistas Kimääri isa, tappis mõned hiiglased, kes Iobatese kuningriiki ähvardasid, ja tõrjus tagasi amatsoonid. Bellerophontes avaldas Iobatesele sügavat muljet ja neist said sõbrad. Iobates andis talle ka naiseks oma tütre Philonoe.
Edu muutis Bellerophontese auahneks. Ta kavatses lennata Olümposele, kuhu ükski surelik ei tohtinud kutsumata tulla. See vihastas peajumal Zeusi, kes saatis Pegasosele kallale parmu. Hobune tõusis valust tagajalgadele ning Bellerophontes kukkus ta seljast alla maa peale ja sai surma.
Statius

Publius Papinius Statius (umbes 40 Napoli – arvatavasti 96 Napoli) oli I sajandi rooma luuletaja ja õpetaja, mitme luulevõistluse võitja, oma aja tuntumaid luuletajaisiksusi. 
Statius sai kuulsaks eeposega "Thebais" (12 raamatut), mis kujutab seitsme sõjaretke Teeba vastu. Statiuse eeskujuks peetakse Vergiliust. Lõpetamata eeposes "Achilleis" kujutab autor Achilleuse viibimist Lykomedese juures Skyrose saarel ja kreeklaste sõitu Trooja sõtta. Viiest raamatust koosnev luulekogu "Silvae" ("Metsad") sisaldab sünni, pulmade ja surma puhuks kirjutatud, soosijaid (eriti keiser Domitianust) ja sõpru ülistavaid ning kunstiteoseid ja hooneid kirjeldavaid luuletusi (kokku 32 luuletust). Keskajal loeti ja matkiti Statiuse eeposi palju.
Eesti keeles on ilmunud "Silvae" 3.5 ja 5.4 "Rooma kirjanduse antoloogias" (Tallinn: Varrak, 2009, lk. 462–465, tõlkinud Triin Rebane).
Pranas Končius

Pranas Končius (hüüdnimega Adomas; 1911 – 6. juuli 1965) oli Leedu metsavend. 
Ta hukkus tulevahetuses Nõukogude vägedega 6. juulil 1965. Teise versiooni kohaselt lasi ta end 13. juulil ise maha, et mitte vangi langeda. Ta oli viimane Leedu metsavend, kes hukkus võitluses Nõukogude võimudega. 
Enne Teist maailmasõda teenis Končius Leedu sõjaväes ja politseis. Peale Saksamaa sissetungi Nõukogude Liitu 1941. aastal osales ta Leedu ülestõusus. 2000. aastal anti talle postuumselt Vytautase Risti orden.
Öö muuseumis

"Öö muuseumis" on 2006. aasta USA fantaasiafilm.
Sisu.
Larry Daley võtab vastu töö öövalvurina. Vana valvur hoiatab teda, et "ta ei tohi midagi sisse või välja lasta". Oma esimesel ööl ta mõistab, mida valvur sellega mõtles. Igal ööl ärkavad muuseumieksponaadid sõna otseses mõttes ellu. Nüüd peab Larry suutma tagada muuseumis öö läbi korda ja suutma lahendada ka eksponaatide vahelisi tülisid. Selles tuleb talle appi ei keegi muu kui Theodore Roosevelt.
Eric Ries

Eric Ries (sündinud 22. septembril 1978) on Ameerika Ühendriikide ettevõtja ja mitme raamatu autor. Ta on töötanud välja uue ettevõtlusmetoodika "lean startup". 
Eric Ries on mitme firma, sealhulgas pbWiki, Bunchball, SpeedDate, illumobile, BlueBet, Rypple, 750i ja KaChing, nõukogu liige. 2001. aastal kaitses bakalaureusekraadi USA Yale'i Ülikoolis. Tegeles lapsepõlvest saati arvutiprogrammeerimisega, mis mõjutas teda otsima ettevõtlusprobleemidele tehnilisi lahendusi. Tegeles alati tootearendusega. Ta on seadnud oma ülesandeks suurendada lãbilöövate innovaatiliste ettevõtete osakaalu.
Öö muuseumis 2

"Öö muuseumis 2" on 2009. aasta USA fantaasiafilm.
Sisu.
Larry Daleyst on saanud edukas ärimees. Ühel päeval avastab ta, et tema muuseumieksponaatidest sõbrad tahetakse muuseumi väljapaneku uuendamise käigus kõrvaldada. Ta üritab seda vältida, kuid ta ettevõtmine ebaõnnestub. Ta otsustab sõpru aidata, kui saab neilt äreva kõne. Nüüd tuleb tal rinda pista iidse Egiptuse vaaraoga, abiks Amelia Earhart.
Ixion

Ixion (vanakreeka keeles Ἰξίων) on vanakreeka mütoloogias Tessaalias elanud lapiitide kuningas. Ta oli petis ja tüssaja.
Ixion röövis Deioneusi tütre Dia, et temaga abielluda. Kuningas lubas tüdruku isale pulmade ajal lunaraha tasuda, kuid tasumise asemel otsustas ta Deioneusi hoopis lõksu meelitada. Ta kaevas lossi lähedale augu ning täitis selle tulise söega. Kui äiapapa kohale ilmus, lükkas Ixion ta auku. Sugulase tapmine vallandas Ixioni vastu suure pahameele, kuid millegipärast hakkas peajumal Zeusil temast kahju ning ta kutsus kuninga külalisena Olümpose mäele. Ent ka jumalate seas ületas Ixion sündsuse piire, kui ta asus võrgutama Zeusi naist Herat. Mõnedes müütides kirjeldatakse, et Ixion seoti karistuseks päikesekettaga sarnaneva ratta külge, teistes lugudes aga, et põleva ratta külge, mis Tartaroses igavesti pöörlema jäi.
Tantalos

Tantalos (vanakreeka keeles Τάνταλος) on vanakreeka mütoloogias Sipylose kuningas ja Zeusi poeg.
Zeusi sugulasena lubati Tantalosel, kes oli surelik, jumalatega koos einestada. Tantalos aga kippus seda privileegi halvasti ära kasutama: ta lobises välja jumalate saladusi, varastas nende toitu, et viia see surelikele, ning pakkus jumalatele süüa omaenese tapetud poja liha.
Karistuseks saadeti Tantalos allilma kannatama igavest janu ja nälga. Kui ta proovis vett juua, kadus vesi maa sisse. Iga kord kui ta aga tema kohal rippuvaid vilju püüdis noppida, puhus tuul neid kandvad oksad eemale.
Tänapäevani on kasutusel väljend Tantalose piinad, mis tähendab lõputut piina ja vaeva.
Augmentatsioon

Augmentatsioon on muusikas kompositsioonitehniline operatsioon, mille tulemusel toimub helivältuse pikenemine. Augmentatsioon on diminutsiooni vastandmõiste.
Augmentatsiooni mõistet hakati kasutama renessansspolüfoonia kontekstis, kui proportsionaalse notatsiooni puhul teatud muusikalõigu või hääle kõigile noodivältustele lisati teatud väärtus mõne kindla matemaatilise suhte (näiteks 2/1) alusel. Mõiste tuli kasutusele diminutsiooni vastandmõistena, et tähistada olukorda, kui pärast diminutsiooni taastusid algsed noodivältused.
Augmentatsiooni kui kompositsioonitehnilist operatsiooni on kasutanud paljud heliloojad. Näiteks Johann Sebastian Bach kasutab fuuga teema augmentatsiooni oma orelifuuga C-duur BWV 547 kulminatsioonis.
Päidla Ahvenjärv

Ahvenjärv (ka "Päidla Ahvenjärv", "Vastsetare järv") on Valgamaal Otepää vallas Päidla küla juures asuv avalik järv. Ta kuulub Päidla järvestikku.
Ta kuulub Ida-Eesti vesikonda Peipsi alamvesikonda. Pindala 5,6 ha, suurim sügavus 5,1 m, pikkus 370 m, laius 170 m, kaldajoone pikkus 981 m. Keskmise karedusega kihistumata suurtaimerikas järv, on ühenduses Näkijärvega (Päidla Suurjärv).
Järves kasvab üliharuldane nõtke näkirohi, mis kuulub I kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka.
Karl Puhvel

Karl Puhvel (24. september 1894 Härgmäe vald, Valgamaa – 21. august 1966 Huntingdon, Kanada) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Karl Puhvel oli talupidaja poeg, Jaan ja Martin Puhveli isa.
Lõpetas 1910 Valga linnakooli, 1916 Pihkva maamõõdukooli, õppis 1916–1917 Peterburi sõjaväetopograafide koolis, 1918–1919 Omski Polütehnilise Instituudis, 1921–1923 Tartu Ülikooli metsaosakonnas, mille lõpetas 1925. 
Oli 1911–1912 Koorküla algkooli õpetaja, 1916 Pihkvas maamõõtja-taksaator, 1918–1920 Siberis Koltšaki armees ja Punaarmee staabi topograafiaohvitser, 1921–1923 EV Põllutööministeeriumi Metsade Peavalitsuse metsakorralduse maamõõtja, 1923 Iisaku metsaülem, 1923–1925 Harju maakonna metsaülema abi ja ühtlasi Saku metsaülem, 1925–1927 Lääne-Harju metsarevident, 1927–1929 Rahandusministeeriumi kinnisvarade hindamise ameti (hilisem katastriamet) kontrolör ja maamõõduosakonna juhataja, 1929–1931 inspektor, 1931–1940 ja 1941–1942 katastriameti juhataja, 1942–1944 riigimetsavalitsuse metsainspektor. Ühtlasi oli 1923–1932 Nõmme linna maamõõtja ning 1927–1933 Tallinna Tehnikumi geodeesia ja metsanduse õpetaja. Omas aastast 1931 Aegviidus üht Eesti suurimat karusloomafarmi. Läks 1944 Rootsi, kus oli metsakorraldaja ja maamõõtja. Siirdus 1949 Kanadasse, kus töötas peamiselt joonestaja ja maamõõtjana, aastast 1955 farmer.
Teadustöö.
Töid peamiselt geodeesiast, dendroloogiast ja karusloomakasvatusest. Tema juhtimisel valmis (1934–1940) Eesti skemaatiline katastrikaart mõõtkavas 1:10000.
Madli Puhvel

Sirje Madli Puhvel (sünninimi Sirje Madli Hansen; sündinud 26. juulil 1939 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja mikrobioloog, tõlkija.
Elulugu.
Ta põgenes 1944 koos vanematega Rootsi, siirdus sealt 1950 Kanadasse. Lõpetas 1956 Londonis (Ontario, Kanada) keskkooli, 1961 California Ülikooli (Los Angeles), Ph.D. (mikrobioloogia ja immunoloogia, 1963, samas), väitekiri "Studies in Staphylococcal L-Forms". Oli 1963–64 California Ülikooli Meditsiinikooli järeldoktorant, 1965–72 California Ülikooli (UCLA) uurimisassistent-immunoloog, 1972–73 uurimisassistent-immunoloog, 1973–78 , aastast 1978 adjunktprofessor.
Teadustöö.
Avaldanud töid naha bioloogiast ja mikrobioloogiast, immunoloogia ja akne kohta. Koostanud ka Lydia Koidula elu käsitleva raamatu. Society for Investigative Dermatology, American Society for Microbiology, American Federation for Clinical Research'i, Sigma Xi liige. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Sirje Madli Puhvel on Jaan Puhveli abikaasa.
Karl Puidak

Karl Puidak (2. aprill 1901 Porhovo, Pihkva kubermang – 14. detsember 1976 Kansas City, USA) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Karl Puidak oli talupidaja poeg.
Võttis osa Vabadussõjast Kuperjanovi partisanide pataljoni koosseisus. Lõpetas 1929 Tallinna Tehnikumi elektriinseneri erialal (lõpuprojekt käsitles Tallinna-Pääsküla elektriraudtee vooluvarustust). Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Leola. Täiendas end 1938 Austrias ja Ungaris. 
Oli 1924–1928 Tallinna Tehnikumi elektrotehnika tugevvoolu labori assistent, 1931–1934 Riigi Turbatööstuse insener, 1936–1940 Eesti Rahvusliku Jõukomitee abidirektor, 1940–1941 ja 1942–1944 TTÜ õppeülesande täitja elektrijõumajanduse alal. Koostanud õppevahendeid. 
1944. aastal põgenes Saksamaale, kus oli Eesti insenere ühendanud Tehnika Koondise sekretär. 1948. aastast töötas Ameerika Ühendriikides ettevõtte Pritchard &amp; Co elektrijaamade projekteerijana.
Teadustöö.
Eesti elektrifitseerimise üldkava üks põhiautoreid. Osales kava elluviimisega seotud tehniliste ja majandusarvutuste tegemises, ühtse elektritariifisüsteemi väljatöötamises ning Kohtla-Tapa-Tartu ja Türi-Viljandi ülekandeliinide projekteerimises, uuris kõrgepingeliinidest põhjustatud raadiohäirete vähendamise võimalusi.
Ülo Puidak

Ülo Puidak (10. september 1929 Ahja vald, Tartumaa – 2. detsember 2013) oli eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Ülo Puidak oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1949 Tartu 6. Keskkooli, 1954 EPA veterinaariateaduskonna. Ta oli 1954–1957 Moskva Veterinaariaakadeemia aspirant ja kaitses 1960 Leningradi Veterinaaria Instituudis veterinaariakandidaadi kraadi (väitekiri "Сравнительная оценка методов определения свежести рыбы" ("Kala värskuse määramise meetodite võrdlev hinnang")). 
Oli 1958–1961 Üleliidulise Veterinaar-sanitaarinstituudi nooremteadur, 1961–1963 Üleliidulise Eksperimentaalse Veterinaaria Instituudi vanemteadur, 1963–1966 Eesti Mereihtüoloogia Labori vanemteadur, 1967–71 Riigireservide Teadusliku Uurimise Kesklabori vanemteadur, 1971–1991 Balti Tsonaalse Teadusliku Uurimise Veterinaarialabori direktor.
Teadustöö.
Tema peamine uurimisvaldkond oli lindude haigused ja nende profülaktika. Tal ilmus umbes 10 teadustööd.
Edgar Puide

Edgar Leopold Puide (aastani 1937 Edgar Leopold Puksmann, 5. veebruar 1907 Tallinn – 27. aprill 1986 Stockholm) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Edgar Leopold Puide oli sepa poeg.
Lõpetas 1926 Tallinna Ühistehnikagümnaasiumi. 1936. aastal lõpetas Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna, kaitses diplomitöö "Põhiveepinna kõikumine metsamaadel ülikooli õppe- ja katsemetskonnas 1930.–1934. a." 
Oli 1930–33 (üliõpilasena) TÜ õppe- ja katsemetskonna assistendi kohusetäitja, 1933–35 Tudu metskonna metsnik, 1936–44 Voltveti Metsakooli (aastast 1939 Tihemetsa Metsatehnikum) õpetaja. Õpetas metsamelioratsiooni, maamõõtmist ja ehitusõpetust. Läks 1944 Rootsi, kus oli 1945–52 Riigimaade ja -metsade Valitsuse ametnik, 1952–62 metsanduskonsulent, 1962–64 büroosekretär, 1964–72 büroodirektor. Ühtlasi oli 1961–65 Rootsi Kuningliku Metsaülikooli metsamelioratsiooni õppejõud, 1968–74 Carpenbergi Metsakooli praktikumide juhendaja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põhjaveerežiim ja metsakasvu mõjutavad tegurid. Pani aluse süstemaatilistele uuringutele selles valdkonnas. Etendas juhtivat osa Rootsi metsamelioratsiooni viimisel kaasaegsele teadustasemele. Töid metsakuivendusest. Võttis osa arvukatest erialakonverentsidest ja kongressidest Rootsis, Soomes jm. Tegeles ka eesti ilukirjanduse tõlkimisega rootsi keelde (Mati Unt "Sügisball" ("Höstbal", 1983) koos ). Oli 1956–76 Eesti Metsamees Eksiilis toimetaja liige, professor Andres Mathieseni kapitali nõukogu ja Eesti Metsateadlaste Ühingu Rootsis liige (1975–86 esimees). Ligi 30 ja aimeartiklit.
Tiiu Puik

Tiiu Puik (sündinud 11. aprillil 1941 Padise vallas Harjumaal) on eesti oligofrenopedagoog ja logopeed.
Elulugu.
Tiiu Puik on talupidaja tütar.
Lõpetas 1959 Keila Keskkooli, 1965 Tartu Pedagoogika Kooli, 1974 TÜ defektoloogia erialal, 1981 aspirantuuri. Oli 1974–75 Rapla Keskkooli logopeediaklassi õpetaja, 1975–77 TÜ eripedagoogika kateedri õpetaja, 1977–91 vanemõpetaja, aastast 1992 mitmes asutuses logopeed. Õpetanud logopeediat, koolieelse kasvatuse erimetoodikat.
Teadustöö.
Uurinud kurtide laste isiksust, koolieelikute ja algklasside õpilaste kõnepuudeid. Koostanud aastail 1997–2005 üle 20 õppevahendi I–III klassi õpilastele (emakeele ja õigekirja töövihikud, õigekirja õpikud). Umbes 30 teaduspublikatsiooni, aimeartikleid.
Priidu Pukk

Priidu Pukk (30. september 1943 Kuressaare – 29. aprill 2022 Stockholm) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Priidu Pukk oli Otto Puki poeg.
Pukk põgenes 1944 koos perega Rootsi. Ta lõpetas 1962 Gubbängeni Gümnaasiumi, 1974 Kuningliku Tehnikaülikooli (KTH) inseneriteaduse erialal, temast sai tehnikamagister masinatehnikas ja masinate konstrueerimises (1972, samas). Ta täiendas end 1971 pedagoogikaülikoolis ning alustas 1974 doktoriõpet (väitekiri kaitsmata).
1971. aastast on Pukk olnud KTH õppejõud – teadusassistent, lektor, dotsendi kohusetäitja, 1985. aastast korraline dotsent. Ta on õpetanud mehaanikat, tugevusõpetust, masinaelemente, joonestamist ja masinate konstrueerimist ning koostanud õppevahendeid. Samuti on ta osalenud konstruktorite õppe loomises Eskilstunas Mälardaleni Ülikoolis ning töötanud seal 1977. aastast korduvalt külalisõppejõuna.
Teadustöö.
Priidu Puki peamine uurimisvaldkond on masinaehitus. Peamiselt on ta tegelenud Rootsi tööstuse tootearendusega, olnud projektijuht ning osalenud asutuste ja ettevõtete uurimis- ja tootearendusprojektides. Ta on pidanud ettekandeid konverentsidel Rootsis, Eestis, Saksamaal jm.
1991. aastal oli Pukk TTÜ külalisõppejõud, millele järgnes koostöö TTÜ mehaanikateaduskonna instituutidega, sh kaastegevus projektis TEMPUS kaasaegse tootearendusõppe loomisel TTÜ-s. Ühtlasi on ta juhendanud KTH-s TTÜ õppejõude. Ta on DAAAM Balticu rahvusvahelise programmikomitee liige, Rootsi Eestlaste Esinduse/Rootsi Eestlaste Liidu (REE/REL) esinduskogu liige (1966–2006) ning TTÜ audoktor (2006).
Reet Pukk

Reet Pukk (aastani 1960 Reet Parmas; sündinud 7. detsembril 1934 Tallinnas) on eesti arvutiteadlane.
Elulugu.
Reet Pukk on õpetaja tütar.
Õppis 1949–53 Tallinna Õpetajate Instituudis, lõpetas 1953 (eksternina) Tallinna 6. Kaugõppekeskkooli, 1959 Moskva Ülikool, 1965 aspirantuuri Moskvas Teoreetilise ja Eksperimentaalfüüsika Instituudis, füüsika-matemaatikakandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Алгоритмы и программы однократного и двухкратного интегрирования, экономящие число обращений к подинтегральной функции". Oli aastast 1959 Küberneetika Instituudi teadur, 1970–1990 süsteemtarkvara sektori vanemteadur, ühtlasi aastani 1991 ka Moskva Elektrooniliste Juhtimisseadmete Instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: süsteemprogrammeerimine, arvutusmeetodid, metasüsteemide koostamine arvutitele. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Eduard Pukkonen

Eduard Pukkonen (sündinud 15. septembril 1960 Tartus) on eesti geoloog, kartograaf ja orienteeruja.
Haridus.
Lõpetas 1978. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna geoloogia eriala. Aastatel 1987–1990 oli Teaduste Akadeemia aspirant. Kaitses 1993. aastal Tartu Ülikoolis geoloogiamagistri kraadi tööga "Uraan Eesti diktüoneemakildas (leviku seaduspärasused)".
Töö.
Töötas 1983–1997 ENSV Geoloogia Valitsuses (aastast 1990 Eesti Geoloogiakeskus), aastatel 1993–1997 selle infoosakonna juhataja. Aastatel 1997–2010 planeeringute, geoinfosüsteemide ja digitaalkartograafiaga tegeleva OÜ Dereevosi juhataja. Aastatel 2011–2013 Maa-ameti geoinfosüsteemide büroo juhataja. 2014. aastast Eesti Energia geoloog.
Teadustegevus.
Teinud uurimusi diktüoneemaargilliidi geoloogia ja geokeemia kohta.
Publikatsioone.
Avaldanud 18 teaduspublikatsiooni.
Sporditulemused.
Harrastab orienteerumist 1973. aastast. 2007. aastal võitis rogaini Euroopa meistrivõistlustel segavõistkondade arvestuses koos Marje Viirmanni ja Mati Preitofiga pronksi. Veteranide segavõistkondade arvestuses võitnud rogaini MMil 2008 kulla (koos Marje Viirmanni ja Mati Preitofiga) ja 2013 hõbeda (koos Marje Viirmanniga), rogaini EMil võitnud koos Marje Viirmanni ja Mati Preitofiga 2 kulda (2007, 2009) ning koos Marje Viirmanniga hõbeda (2011) ja 2 pronksi (2005, 2012).
Isiklikku.
Eduard Pukkonen on töölise poeg.
Leena Puksa

Leena Puksa (aastani 1981 Leena Karu, sündinud 7. märtsil 1951 Tartus) on eesti arstiteadlane ja neurofüsioloog.
Elulugu.
Leena Puksa on arsti tütar.
Lõpetas 1969 Tartu 5. Keskkooli, 1975 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (2003 Tartu Ülikool), väitekiri "Late responses in motor nerve conduction studies F waves and A waves in normal subjects and patients with neuropathies". Täiendas end neurofüsioloogias 1990–1993 ja 2001–2002 Turu Ülikooli neurofüsioloogia osakonnas, 1993–1995 Uppsala Akadeemilises Haiglas, 2004–2005 Helsingi Ülikooli Haiglas. Oli 1977–2004 Tartu Kliinilise Haigla neuroloogia osakonna ja Tartu Ülikooli Kliinikumi närvikliiniku arst, aastast 2005 vanemarst-õppejõud. Aastast 1994 kõrgema kategooria neuroloog.
Teadustöö.
Uurinud elektromüograafilisi parameetreid, nende ealisi väärtusi ja diagnostilisi kriteeriumeid.
Arthur Puksov

Arthur Puksov (ka Arthur Puksow; 3. jaanuar 1896 (vkj 22. detsember 1895) Räpina vald, Võrumaa – 3. oktoober 1973 Montréal, Kanada) oli eesti keemik-tehnoloog.
Elulugu.
Arthur Puksov oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1916. aastal Tartu Aleksandri Gümnaasiumi. Astus 1916 Petrogradi Polütehnilisse Instituuti, siis vabatahtlikuna sõjaväkke, osales aastast 1916 suurtükiväelasena esimeses maailmasõjas, lõpetas 1917 Odessas lipnikekooli. Demobiliseeriti 1918, õppis 1918 Tomski Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonnas, töötas Siberis raudteel, juunis mobiliseeriti, teenis 1918–1920 Siberis Koltšaki armees. Naasis 1920 Eestisse. Lõpetas 1925 Tartu Ülikooli keemiaosakonna "mag. chem. tehn." kraadiga, väitekiri "Piirituse ja õhu segude plahvatuskiiruse uurimine mootorilisel põlemisel", "dr. phil. nat." (1929, Tartu Ülikooli), väitekiri "Asphalt põlevkivist".
Oli 1923–1925 Tartu Ülikooli füüsikalise keemia labori noorem- ja vanemassistent, 1925–1928 Riigi Põlevkivitööstuse (Kohtla-Järvel) keemik, 1928–1937 Tallinna Gaasi- ja Veevärgi vanemkeemik, 1937–1938 Kehra Sulfaattselluloositehase keemiaosakonna juhataja, 1938–1940 tehase abijuhataja, 1940–1944 juhataja.
Läks 1944 Saksamaale, oli 1946–1947 Pinnebergis (Hamburgi lähedal) Balti Ülikooli keemia-farmaatsia teaduskonna õppejõud keemilise tehnoloogia ja orgaanilise keemia alal. 1947 siirdus Rootsi, oli 1947–1950 Köpingis Svenska Salpeterverken AB juures uurimiskeemik. Aastast 1950 elas Kanadas, oli 1950–1972 Montréalis McGilli Ülikooli Royal Victoria Hospitali labori keemik.
On maetud Roxboro kalmistu ("Rideau Memorial Gardens") eestlaste ossa.
Teadustöö.
Eestis uuris peamiselt põlevkivi termilise töötlemise saadusi, nende tehnilise rakendamise võimalusi; nt doktoritöös esitas meetodid asfaldi tootmiseks põlevkivi pürogeense lagundamise või põlevkivi-toorõli oksüdatsiooni teel. Uuris ka põlevkivist kõrgtemperatuuril saadud gaasi koostist, omadusi ja sellest benseeni tootmise võimalusi. Saanud 2 patenti põlevkivist valgustusgaasi ja generaatorgaasi valmistamise alal. Asutustelt ja üksikisikutelt kogutud andmete põhjal koostas ülevaateid Eesti keemikute koosseisu ja rakendatuse kohta. Eesti Keemikute Seltsi liige ja esimees (1931, 1934–1935), osales mitme komisjoni töös. Tema testamendi alusel moodustati Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) juures 1975 Arthur Puksovi nimeline fond Eesti ajalooteaduse arendamiseks. 26 teaduspublikatsiooni.
Tõnu Pukspuu

Tõnu Pukspuu (sündinud 15. veebruaril 1937 Raplas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Tõnu Pukspuu on ettevõtja poeg.
Lõpetas 1955 Tallinna 2. Keskkooli, 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) energeetika-teaduskonna tööstusettevõtete ja -seadmete elektrifitseerimise erialal, tehnikakandidaat (1976, Leningradi Tehnoloogiainstituut), väitekiri "Разработка и исследование системы управления влажностью и точностью измельчения сырьевого шлама". Oli 1960–78 tsemenditehase "Punane Kunda" automaatikainsener, 1978–91 Tallinna Elektrotehnika Instituudi laborijuhataja, 1991– OÜ SystemTest juhatuse esimees.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tööstusautomaatika, mõõte- ja kontrollsüsteemid. TTÜ elektriajamite ja jõuelektroonika eriala lõpetajate eksamikomisjoni esimees. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Andres Pulges

Andres Pulges (sündinud 5. oktoobril 1958 Tartus) on eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Andres Pulges on veresoontekirurg; töölise poeg ja Riina Pulgese abikaasa.
Lõpetas 1976. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduse alal. Aastatel 1984–1987 oli TRÜ teaduskonnakirurgia kateedri aspirant, meditsiinikandidaat (1989, TRÜ), väitekiri "Хирургическое лечение болезни и синдрома Рейно и синдрома нейроваскулярнoй компрессии". Täiendas end Stockholmis. 
Oli aastatel 1983–1984 Tartu Kliinilise Haigla veresoontekirurgia osakonna kirurg, nooremteadur, 1988–1992 Tartu Ülikooli teaduskonnakirurgia kateedri assistent, 1992–1995 kirurgiakliiniku assistent, 1995–2006 dotsent, 2000–2006 kardiovaskulaar- ja torakaalkirurgia kliiniku juhataja ning sama õppetooli hoidja, aastast 2006 kardioloogiakliiniku vanemteadur, aastast 2005 ka Põhja-Eesti Regionaalhaigla kirurgiakliiniku veresoontekirurgia osakonna vanemarst.
Teadustöö.
Uurinud veresoonte haigusi, nende kirurgilist ravi. Üle 70 teaduspublikatsiooni, 2 monograafiat.
Riina Pulges

Riina Pulges (aastani 1980 Riina Pähn; sündinud 5. juunil 1959 Väike-Maarjas Lääne-Virumaal) on eesti arstiteadlane ja oftalmoloog.
Elulugu.
Riina Pulges on juristi tütar ja Andres Pulgese abikaasa.
Lõpetas 1976 Jõgeva Keskkooli, 1985 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Oli 1985–1989 Tartu Meditsiinikooli silmahaiguste, nina-kõrva-kurguhaiguste ja kirurgia õpetaja, 1989–1992 TÜ otorinoloogia ja oftalmoloogia kateedri assistent, 1992–1995 silmakliiniku assistent, 1995–2000 vanemassistent, aastast 2006 Tartu Ülikooli Kliinikumi arst-õppejõud.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: silma eesmise segmendi kirurgia, keratoplastika, laugude plastika, . Eesti Silmaarstide Seltsi (1994), Eesti Kudede ja Organite Transplantatsiooni Ühingu (2003) ning Euroopa Refraktiivse ja Kataraktikirurgia Seltsi (2005) liige. 10 teaduspublikatsiooni.
Diminutsioon

Diminutsioon on muusikas kompositsioonitehniline operatsioon, mille käigus toimub helivältuse lühenemine. Diminutsioon on augmentatsiooni vastandmõiste.
Diminutsiooni kasutati juba renessansspolüfoonias, kui sama meloodiakatket korrati proportsionaalselt lühemates noodivältustes.
Diminutsiooni kui helivältuste lühendamise ideest on hilisrenessanssajal välja arenenud varieerimise tehnika, mille puhul pikemad noodid asendatakse lühematega, vt diminutsioon (figuratsioon). 
Diminutsioonideks ehk koloratuurideks nimetatakse ka virtuoosses vokaalmuusikas kasutatavaid vokaalpartii kõige kiiremates vältustes passaaže.
Helgi Maie Pulk

Helgi Maie Pulk (sünninimi Helgi Maie Lahk; 16. august 1923 Tartu – 16. november 2012) oli Eesti inglise filoloog.
Helgi Maie Pulk oli töölise tütar ja Jaan Pulga abikaasa.
Lõpetas 1941 Tartu 3. Keskkooli, 1949 Tartu Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna inglise filoloogina. Oli 1949–1961 TRÜ võõrkeelte kateedri vanemõpetaja, 1961–1984 inglise keele kateedri vanemõpetaja. Õpetanud inglise keelt põhikeelena ning erikursusi grammatikast ja stilistikast; koostanud õppevahendeid.
Helgi Maie Pulk on maetud Tartu Vana-Peetri kalmistule.
Teadustöö.
Uurinud tänapäeva inglise keele grammatikat ja leksikoloogiat. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Reet Pulk-Piatkowska

Reet Pulk-Piatkowska (aastani 2000 Reet Pulk, sündinud 25. juunil 1963 Pärnus) on eesti kunsti- ja arhitektuuriajaloolane.
Elulugu.
Reet Pulk-Piatkowska on õpetaja tütar.
Lõpetas 1981 Pärnu 1. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna kunstiajaloolasena ning 2001 Euroülikooli sisekujunduskunstniku erialal. 
Oli 1987–1988 Eesti Ajalooarhiivi vanemmetoodik ja Tartu Kivilinna Gümnaasiumi ajalooõpetaja, 1988– Tartu Kunstimuuseumi teadussekretär, aastast 2006 ka näitusemaja juhataja, ühtlasi oli 1993–1995 Tartu Kunstikooli, 2001–2003 Euroülikooli kunstiajaloo ja 
2008-2017 TÜ maaliosakonna lektor.. Aastast 2015 töötab galeristina Kõrgema Kunstikooli Pallas galeriis Pallas (end galerii Noorus).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eesti kunstiajalugu. 
Teinud arhitektuuriajaloolisi uuringuid arhitektuurimälestiste restaureerimiseks Tartus (Tartu haavakliinik), Lõuna-Eestis (Joosu, Mäksa, Rasina mõis, Uhti kõrts) jm. Uurimistulemusi säilitatakse Muinsuskaitseameti arhiivis.
Teoseid.
Avaldanud töid eesti maalikunstnikest, koostanud näitusi eesti ja väliskunstist, kirjutanud näituseülevaateid. 
Valik kureeritud näitustest
Janne Pullat

Janne Pullat (sündinud 16. aprillil 1974 Kohtla-Järvel) on eesti keemik.
Elulugu.
Janne Pullat on elektriku tütar.
Lõpetas 1992 Valga 1. Keskkooli, 1998 Tartu Ülikooli keemiaosakonna ja 1998 Tartu Ülikooli õpetajakoolituse (põhikooli keemia õpetaja kutsega), 2000 Tartu Ülikooli füüsika ja elektrokeemia instituudi magistrantuuri, M.Sc. füüsikalises ja elektrokeemias (2000, TÜ), väitekiri "Plii(II)ioonide ja polükarboksüülhapete vahelise komplekseerumisreaktsiooni tasakaalu uurimine" (Tartu, 2000), aastast 2002 Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi doktorant, Ph.D. (2008, TÜ), väitekiri "Design, functionalization and application of in situ synthesized oligonucleotide microarray". Oli 1998–2001 Tartu Ülikooli füüsikalise keemia instituudi laborant, 2001–2007 Eesti Biokeskuse biotehnoloogia osakonna erakorraline teadur, ühtlasi 2002–2003 ja 2004–2006 Heidelbergis Saksa Vähiuuringute Instituudi külalisteadur, 2008– Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu erakorraline teadur.
Alates 2025. aasta algusest töötab Janne Pullat AS Metroserti Rakendusuuringute Keskuses Terviseandmete valdkonnajuhina. Varem juhtis ta Terviseameti nakkushaiguste laborit, kus arendas välja Eesti riikliku referentlabori võimekuse, sealhulgas SARS-CoV-2 seire ja genoomianalüüsi.
Ta on täiendanud end Estonian Business Schooli keskastmejuhi arenguprogrammis, mille fookuses olid strateegiline juhtimine, organisatsiooniline areng ja meeskondade juhtimine. Koolitus toetas tema praktilisi oskusi teadus- ja terviseasutuste juhtimisel.
Teadustöö.
Janne Pullati teadustöö on hõlmanud nii fundamentaalteadust kui rakendusuuringuid. Tema varasem teadustegevus keskendus metalliioonide ja polükarboksüülhapete komplekseerumisreaktsioonide kineetikale ning molekulaardiagnostikas kasutatavate oligonukleotiidmikrokiipide disainile ja funktsionaliseerimisele. Doktoritöös käsitles ta in situ sünteesitud oligonukleotiidmikrokiipide füüsikalis-keemilist iseloomustamist ja rakendusi geeniekspressiooni analüüsis.
Ta on töötanud Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramus ning külalisteadurina Saksa Vähiuuringute Keskuses. Tema teadusartiklid on keskendunud biomolekulaarsetele seondumisprotsessidele, mikrokiipidel põhinevatele analüüsimeetoditele ja molekulaardiagnostika arengule.
Hilisemas töös on ta keskendunud teadustulemuste praktilistele rakendustele rahvatervises ja terviseinnovatsioonis, sealhulgas patogeenide genoomianalüüsile, terviseandmete teisesele kasutamisele ning andmepõhistele seire- ja otsustustugesüsteemidele.
AS Metroserti Rakendusuuringute Keskuses juhib ta terviseandmete arendussuunda, kus töötatakse välja teaduspõhiseid valideerimis-, analüüsi- ja modelleerimisteenuseid tervisetehnoloogiate usaldusväärsuse ja tõenduspõhisuse hindamiseks. Oluline roll on ka tehisintellekti rakendamisel ning terviseandmete kvaliteedi, turvalisuse ja regulatiivse valmisoleku tagamisel.
Ta on osalenud juhtimissüsteemide väljatöötamises ja rakendamises, sealhulgas meditsiinilabori ja katselabori kvaliteedisüsteemide ning ISO/IEC 27001 infoturbejuhtimissüsteemi juurutamises terviseandmete töötlemise valdkonnas. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Risto Pullat

Risto Pullat (sündinud 27. novembril 1966 Poolas Łódźis) on eesti õigusteadlane ja kriminoloog.
Elulugu.
Pullat lõpetas 1985 Tallinna 21. Keskkooli, õppis 1985–1991 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Täiendas end 1991–1993 Helsingi Ülikooli õigusteaduskonnas. Lõpetas 1996. aastal Eesti Riigikaitse Akadeemia politseikolledži, sotsioloogiamagister (2002, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Organiseeritud kuritegevus taasiseseisvunud Eestis", õigusteaduse doktor (2009, Läti Politseiakadeemia), väitekiri "Organized crime related drug trafficking in the Baltic Sea region. Police point of view". 
Ta töötas aastatel 1993–2014 rahandus-, sise- ja justiitsministeeriumi haldusalas ning kohalikus omavalitsuses.
Teda on autasustatud Poola Vabariigi Kuldse teeneteristiga (2005) ja Politsei teenistusristiga 10-aastase laitmatu teenistuse eest (2010). Risto Pullat omandas esimese politseiametnikuna Eestis doktorikraadi õigusteaduses.
Isiklikku.
Koos abikaasa Kerlyga on neil tütar ja poeg. Isa on ajaloolane Raimo Pullat.
Teadustöö.
Risto Pullati uurimisvaldkond on organiseeritud kuritegevus Läänemere piirkonnas. Alates 2007 kuulub ta "Trends in Organized Crime" toimetuskolleegiumisse, aastast 2017 on ta "Administratīvā un Kriminālā Justīcija" toimetuskolleegiumi liige. Lisaks teadusartiklitele on ta avaldanud 3 monograafiat ja 6 kollektiivset monograafiat.
Monika Pullerits

Monika Pullerits (1981. aastani Paasik; sündinud 22. augustil 1960 Tallinnas) on eesti muusikapedagoog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1985 . aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal. Oli 1995–1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli magistrant ja 1999–2004 doktorant; pedagoogikamagister (1998, TPÜ), väitekiri "Orffi muusikaõpetuse süsteemi elementide kasutamisvõimalusi muusikakasvatuses" Tallinn, 1997), PhD (kasvatusteadused, TPÜ, 2004), väitekiri "Muusikaline draama algõpetuses – kontseptsioon ja rakendusvõimalusi lähtuvalt C. Orffi süsteemist" (Tallinn, 2004). Täiendas end 1995, 1997, 1999, 2002, 2006 Salzburgi Mozarteumi Ülikooli Orffi Instituudis. 
Töötas 1985. aastast õpetajana alushariduses ja algõpetuses, oli 1996–2005 Eesti Muusikaakadeemia (EMA) / Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (EMTA) koolimuusika instituudi õppejõud, 2005– dotsent, 2002. aastast ka TPÜ/TLÜ õppejõud. Loengukursused: Orffi pedagoogika, muusikakasvatus alushariduses, muusika, liikumine ja draama. Koostanud õppevahendeid, sh üldhariduskoolide õpikuid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: muusikaõpetuse didaktika. Arendanud välja ja kohandanud Orffi pedagoogika õpetuslikud põhimõtted Eesti alusharidusse ja koolimuusikasse. Põhikooli ja gümnaasiumi riikliku õppekava muusika ainetöörühma liige (2005–). Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Rein Pullerits

Rein Pullerits (sündinud 20. oktoobril 1937 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1956. aastal Tõrva Keskkooli, 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1969. aastal samas aspirantuuri. Kaitses 1970. aastal TRÜ-s väitekirja "Потенциал нулевого заряда и закономерности адсорбции предельных спиртов на висмутовом электроде" ja sai keemiakandidaadi kraadi.
Aastatel 1961–1963 oli ta TRÜ anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1963–1966 ja 1970–1971 elektrokeemia labori nooremteadur, 1971–1980 juhataja, 1980–1982 anorgaanilise keemia kateedri vanemõpetaja, 1982–1992 dotsent, 1993–2002 füüsikalise keemia instituudi dotsent, 1980–1988 ka füüsika-keemiateaduskonna teadusprodekaan.
Teadustöö.
Tema peamine uurimisvaldkond on olnud elektrokeemia: elektrilise kaksikkihi ehitus ja adsorptsioon. Ta on uurinud ka Tartu Ülikooli keemiaosakonna lähiajalugu. Ta on olnud õpilaste keemiaolümpiaadide korraldaja ja žürii esimees aastast 1992, rahvusvaheliste keemiaolümpiaadide juht aastast 1994, on õpetanud üldist ja anorgaanilist keemiat ning koostanud õppevahendeid.
Teoseid.
Ta on koostanud 13 eesti- ja 12 ingliskeelset kogumikku "40.–52. keemiaolümpiaad" (Tartu, 1993–2005), avaldanud üle 30 teaduspublikatsiooni ja ligi 100 artiklit keemiaolümpiaadidest.
Isiklikku.
Tema isa oli Jaan Pullerits. Tema abikaasa oli Heivi Pullerits, nende lapsed on Egle Heinsar, Priit ja Teet Pullerits.
Rille Pullerits

Rille Pullerits (aastani 1993 Rille Käärik; sündinud 20. juulil 1969 Tartus) on Eesti ja Rootsi arstiteadlane ja reumatoloog.
Elulugu.
Rille Pullerits on talupidaja tütar ja Teet Pulleritsu abikaasa.
Lõpetas 1987 Tabivere Keskkooli, 1993 TÜ arstiteaduskonna, 2005 doktorantuuri Göteborgi Ülikoolis, meditsiinidoktor (2005, Göteborgi Ülikool), väitekiri "The inflammatory and immunogenic properties of the receptor for advanced glycation end products and its ligand, high mobility group box chromosomal protein 1" (Göteborg, 2005). 
Oli 1993–98 TÜ intern, aastast 2005 Göteborgis Sahlgrenska Ülikoolihaigla arst.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: reumatoloogia. Uurinud peamiselt põletikku tekitava tsütokiini HMGB1 ja tema vaba retseptori SRAGE immunogeenseid omadusi ja rolli kroonilise liigesepõletiku tekkes. Pidanud ettekandeid erialakongressidel. Rootsi Arstide Seltsi (aastast 2002) ja Göteborgi Arstide Seltsi (aastast 2004) liige. Rootsi Arstide Seltsi auhind (2001), Skandinaavia Reumatoloogia Kongressi auhind (2003). 10 teaduspublikatsiooni.
Teet Pullerits

Teet Pullerits (sündinud 23. aprillil 1967 Tartus) on Eesti ja Rootsi arstiteadlane ja allergoloog.
Elulugu.
Pullerits lõpetas 1985 Tartu 2. Keskkooli, 1993 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1999, Göteborgi Ülikool), väitekiri "Intervention studies in rat allergy model and in human patients with seasonal allergic rhinitis" (Göteborg, 1999). 1993 oli ta TÜ intern, 1994–99 Göteborgi Ülikooli doktorant, 2000–03 Göteborgi Ülikooli haigla intern ja aastast 2004 teadusresident. 2017 tegutses ta Sahlgrenska Ülikooli haiglas allergoloogina. 
Teadustöö.
Teet Pulleritsu peamine uurimisvaldkondon immunoglobuliin (Ig) E tekke regulatsiooni ja antileukotrieenide ning glükokortikoidide mõju allergilisele põletikule. Ta on Euroopa Allergia ja Kliinilise Immunoloogia Akadeemia (2002), Rootsi Arstide Seltsi (2002) ja Rootsi Allergoloogiaühingu (2003) liige. Ta on saanud 4 stipendiumi ja avaldanud umbes 50 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Teet Pullerits on Rein Pulleritsu ja Heivi Pulleritsu poeg ning Priit Pulleritsu vend ja Rille Pulleritsu abikaasa.
Tõnu Pullerits

Tõnu Pullerits (sündinud 19. septembril 1962 Võrus) on eesti füüsik.
Elulugu.
Tõnu Pullerits on agronoomi poeg.
Ta lõpetas 1981 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1986 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Ta oli Eesti NSV TA Füüsika Instituudi aspirant ja kaitses 1991 Tartu Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi füüsikas väitekirjaga "Primary energy transfer in photosynthesis. Model calculations". Ta täiendas end 1992 Amsterdami Vabas Ülikoolis ning 1993–94 Umeå ja Lundi ülikoolis. Ta oli 1994–97 Lundi Ülikooli keemilise füüsika osakonna külalisteadur, 1997. aastast dotsent ja 2008. aastast keemilise füüsika professor. Loengukursused: füüsikaline keemia ja optilised meetodid molekulaarspektroskoopias.
Teadustöö.
Pullerits uuris esmase energia ülekannet fotosünteesis, suunatud ülikiireid dünaamilisi protsesse korrastatud süsteemides, uusi fotoaktiivseid materjale ja päikesepatareisid. Ta on esitanud koos kaastöötajatega fotosünteesi esmase energia ülekande üksikasjaliku kirjelduse ja teinud kindlaks, et ergastatud seisund fotosünteesivas antennis on delokaliseerunud üle mitme klorofüllimolekuli. Ta on Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige ja tal on üle 70 teaduspublikatsiooni. Tõnu Pullerits on Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liige.
Olar Pullisaar

Olar Pullisaar (sündinud 29. aprillil 1950 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja südamearst.
Elulugu.
Olar Pullisaar on arsti poeg.
Lõpetas 1968 Tallinna 10. Keskkooli, 1974 TÜ arstiteaduskonna. Oli 1974–80 Tallinnas Kivimäe haigla kopsuarst, 1979–89 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi vanemteadur, 1989–91 TÜ kardiovaskulaarkirurgia Tallinna Teaduskeskuse vanemteadur, 1992–96 töötas Kuopio ja Turu ülikoolide jt Soome keskuste haiglates, aastast 1996 Tallinna Mustamäe haigla kardioloog.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: südamehaiguste diagnostika ja ravi. Eesti, Soome ja Euroopa kardioloogide seltside liige. Üle 20 teaduspublikatsiooni.