Muusikal

Muusikal (inglise keeles "musical" – 'muusikaline', 'muusika-') on enamasti sentimentaalse ja meelelahutusliku sisuga lavateos. Selle süžee on lihtne, kuid meeldejääv. Tavaliselt esitatakse seda kahes vaatuses. Muusikalis on muusika, tants ja sõnaline dialoog omavahel seotud. Nii laul, tants kui ka tekst annavad kõik omal moel teose tegevustikku edasi. Tavaliselt vahelduvad muusikalis dialoogid ja laulunumbrid, kuid alates 1970. aastatest on loodud ka läbikomponeeritud muusikale.
Muusikali erinemine operetist on tinglik. Operetis on sageli laulu- või tantsunumbreid, millel ei ole loo arengu seisukohast suurt tähtsust – need pakuvad publikule võimalust puhata ja teose atmosfääri sisse elada. Samas on muusikaližanri arenedes hakatud operetlikke tantsuosi või kooripartiisid lisama ka muusikalidesse, nii et kahe žanri piir on sageli hägune.
Nimetus.
Sõna "muusikal" aluseks on olnud ingliskeelne omadussõna "musical." Alul oli see osa muusikalavastuste pealkirjast või alapealkirjast, nt "A Musical Comedy", "A Musical Play", "Musical Drama", "Musical Fable", "Musical Revue". Muusikal hõlmab laia stiilide spektrit ja mõiste tähendus on aegade jooksul muutunud, kuid enamasti on kasutatud sõna "musical" mõiste "musical comedy" sünonüümina. Tõsise sisuga muusikale, nagu "Show Boat" (1927), on nimetatud "musical play"'deks.
Ajaloost.
Muusikali juured on 19. sajandi operetis, kuid eelkõige sama ajajärgu väiksemates muusikateatri žanrides nagu vodevill, revüü, "music hall", "burlesque", varietee, pantomiim ja "minstrel show". Kõik need sidusid ja segasid prantsuse balleti, akrobaatika ja lühikeste tekstiliste vahemängude traditsioone. 1866. aasta septembris esietendus New Yorgis esimene "musical comedy" "The Black Crook", mida on hiljem kirjeldatud kui segu prantsuse romantilisest balletist ja saksa melodraamast ning mis pakkus huvi ka ooperi- ja draamapublikule. 1890. aastate lõpus nimetas briti antreprenöör George Edwardes oma Londoni lavastusi sama nimetusega, eristamaks neid varasematest burleskietendustest.
Suurem osa Ameerika populaarsest muusikast pärines Euroopast sisserännanud heliloojatelt, nagu Victor Herbert, Rudolf Friml ja Sigmund Romberg. Nad tõid Ameerika Ühendriikide muusikasse operetivormi, mis inspireeris muusikaližanri tekkimist. See oli sentimentaalne, meloodilise muusikaga ning pikkis tekstide vahele muusikanumbreid ja laule. Rombergi teoste "The Student Prince" (1924) ja "The Desert Song" (1926) alusel valmisid hiljem ka menukad filmid.
Nüüdisaegne muusikal pärineb New Yorgist Broadwaylt, kus see hakkas 1920. aastatel arenema vodevillidest. Muusikal sai väga populaarseks ning ületas peagi populaarsuselt 19. sajandi opereti. Broadway muusikal eristus oma algusaegadel operetist sellega, et seal ei kasutatud peaaegu üldse 3/4 taktimõõtu. Erinevalt revüüst on muusikalil tavaliselt üks läbiv tegevusliin. Žanri algusaegadest kuni umbes 1940. aastateni polnud nende žanride piirid selgelt määratletud.
Üle maailma tuntud muusikaliteatrid on tänapäeva West Endis Londonis ja paljudes teistes metropolides.
Muusikal Eesti laval.
Esimesteks Eestis etendunud moodsateks muusikalideks võib pidada lavateoseid "Minu veetlev leedi" (1963), "West Side'i lugu (1964) ja "Suudle mind, Kate" (1966). Eesti lavalaudadel on etendunud ka teised 20. sajandi tippteosed, nagu "Kassid", "Hüljatud", "Miss Saigon", "Helisev muusika", "Oliver", "Jeesus Kristus Superstaar", Ooperifantoom", "Sweeney Todd", "Mamma Mia!". Kaasaegsetest muusikalidest on etendunud "Billy Elliot", "High School Musical", "Kaunitar ja koletis" ning "Nunnad hoos".