tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Märkischer Kreis

Märkischer Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas.
Ajalugu.
Kreis loodi 1975. aastal Nordrhein-Westfaleni kreisireformi osana. Endised Lüdenscheidi ja Iserlohni kreisid koos Iserlohni linnaga (varem linnaringkond) pluss Balve ümbruse ala (varem Arnsbergi kreisi osa) liideti kokku, et moodustada uus kreis. Lüdenscheidi kreis ise oli loodud vaid mõned aastad varem, 1968. aastal, kui Lüdenscheidi linn ühendati Altena kreisiga (algselt loodud 1753. aastal). Nimi "Märkischer Kreis" valiti seetõttu, et osa territooriumist oli varem kuulunud Marki krahvkonnale.
Geograafia.
Märkischer Kreis katab Sauerlandi kõrgendiku loodeosa, Ruhri oru lõunaosa. Kõrgeim punkt (683 m üle merepinna) on Nordhelle. Kreisi peamine jõgi on Lenne, teine jõgi on Hönne. Kuigi enamus kreisist on kaetud metsaga ja see on üsna hõredalt asustatud, on piirkonnal pikk tööstuslik ajalugu: tegelikult tegi puidu rohkus selles piirkonnas võimalikuks terase tootmise seal juba ammu enne Ruhri kivisöe muutumist kergesti kättesaadavaks.
Kultuur.
Aastatel 1970–2005 võõrustas Märkischer Kreis rahvusvahelist džässifestivali. 2002. aastast on Balver Höhle festivali "Irish Folk &amp; Celtic Music Festival" toimumispaik. 1991. aastast korraldab Festspiele Balver Höhle Balver Maerchenwochenit.
Luisenhütte on tööstuslik mälestusmärk Balves.
Eesti-Perevoloka

Eesti-Perevoloka, ka Eesti-Perevoloki (saksa keeles "Dorf Perewalok", vene keeles "Дер. Переволок, Немецкий Переволок, Чухонский Переволок") oli küla Narva jõe läänekaldal, Permisküla vallas Virumaal.
Küla nimel oli slaavi juured, perevolok tähendab vene keeles lohistuskohta. Paate tuli lohistada eelkõige madala veeseisu ajal ning kärestikulistes kohtades.
Küla asus Karoli küla kõrval, tänapäeval ei ole küla enam olemas.
Kaarel Kotkas

Kaarel Kotkas (sündinud 30. septembril 1994) on eesti ettevõtja.
Hiiumaalt Emmastest pärit Kotkas õppis Tallinna Reaalkoolis. Hiljem on ta õppinud Estonian Business Schoolis ettevõtlust ja ärijuhtimist.
2013. aastal asutas ta ettevõtte Sants OÜ (Sants Solutions OÜ), mis vahendas õppuritele juhutöid. 2014. aastal pälvis see Junior Achievement Estonia õpilasfirmade võistlusel kolmanda koha.
2015. aastal rajas ta idufirma Veriff, mis tegeleb internetipõhise isikusamasuse kontrolliga.
Äripäeva 2025. aasta rikaste edetabelis hinnati tema vara väärtuseks 159,5 miljonit eurot, millega ta paigutus edetabelis 31. kohale.
Veepall olümpiamängudel

Veepall on olümpiaprogrammi osa olnud alates II olümpiaadist, mis toimus Pariisis 1900. aastal. Kahel esimesel olümpial ei osalenud riikide rahvusmeeskonnad, vaid üks või mitu neid riike esindavat klubi. 1904. aasta olümpiamängudel Saint Louises võistlesid ainult Ameerika Ühendriikide klubide võistkonnad. Esimesest viiest tiitlist neli võitis Suurbritannia, alates 1932. aastast algas Ungari domineerimine, võites viisteist medalit kahekümne osaluse juures, sealhulgas üheksa kulda. 
Naiste veepall lisati olümpiamängude programmi alates 2000. aasta suveolümpiamängudest Sydneys. Naiste turniiril on tugevaimad võistkonnad olnud USA-l, Austraalial, Itaalial ja Hollandil.
Olümpiamängudel aastatel 1932–1964 domineeris Ungari võistkond, kes võitis seitsmest võimalikust 5 tiitlit. Ungarlased jõudsid 12 järjestikusel olümpiaadil poodiumile, 1928. aasta hõbeda ja 1980. aasta pronksi vahel. Seda perioodi iseloomustas ka veel ühe suure veepalliriigi, Itaalia esilekerkimine. Võideti kuldmedalid 1948. aastal Londonis ja 1960. aastal Roomas.
Ungari 1956. aasta ülestõusu sündmusi silmas pidades oli ungarlaste jaoks eriti oluline matš Nõukogude Liidu rahvuskoondisega 6. detsembril 1956. aastal poolfinaalis, mille ungarlased võitsid 4-0. Veepallimatš lõppes kaklusega, mis basseini verest punaseks värvis. Kahe võistkonna vahel väga vägivaldse erimeelsuste lahendamise ajal pidi kohtunik matši enne lõppu katkestama ja pealtvaatajate rahustamiseks sekkus politsei. Kahe sotsialismimaa omavahelist löömingut hakati hiljem nimetama „vereks basseinis“ või „Melbourne’i vereujulaks“. Need sündmused olid korrelatsioonis tolleaegse poliitilise kontekstiga, 3 nädalat pärast seda, kui Nõukogude armee oli tunginud Ungarisse. Vahetult pärast matši ütles ungarlane Ervin Zádor: Arvasime, et mängime mitte ainult endale, vaid kõigile ungarlastele. See matš oli ainus viis võidelda. Mõni päev hiljem tuli Ungari olümpiavõitjaks. Pärast olümpia lõppu palus suurem osa Ungari veepalluritest poliitilist varjupaika Austraalias, mis ka saadi. Kui teised sportlased naasid hiljem kodumaale, siis Ervin Zádor jäi elama USA-sse, kus suri 2012. aastal.
Olümpiamängude pika ajaloo jooksul on korraldatud 26 meeste turniiri ja viis naiste turniiri, millest võttis osa 19 riiki. Eri võistlustel osalenud sportlasi on olnud 2091 meest ja 215 naist, kokku 2306 sportlast.
Veepalli meeste turniirid.
Aastatel 1932–1964 ja 1972–1984 ei peetud eraldi kuldmedali- ja pronksmedalimänge. Kohad selgusid finaalgrupi mängude põhjal.
Veepalli naiste turniirid.
Medalid.
Tabelit värskendati pärast 2024. aasta olümpiamänge.
Alessandro Giardelli

Alessandro Giardelli (sündinud 5. oktoobril 2002 Seriates Bergamo provintsis) on itaalia motosportlane. Keda peetakse Itaalia üheks suurimaks kartingutalendiks. Ta võitis 2015. aastal Itaalia meistrivõistlused.2017. aastal, kõigest 14-aastaselt, sai temast kartingu ajaloo noorim sõitja, and osaleda maailma karikavõistlustel tähtsaimas KZ1 kardisõidu kategoorias.
Karjäär.
Giardelli alustas karjääri 2012. aastal. Pärast seda on ta võitnud mitmesuguseid riiklikke ja rahvusvahelisi konkursse ja auhindu. Tulemuste hulka kuulus esimene koht Itaalia meistrivõistlustel, WSK Night Editioni kolmas koht, kaheksas koht ja viies koht WSK Champions Cupil, neljas koht WSK finaalkarikas, esimene koht i Rok Cup Italy, Rok Cupi rahvusvahelise finaali viies koht, viies koht Trofeo Margutti, teine koht Trofeo delle Industrie, esimene koht 500 miili Granja Viana poole, Euroopa meistrivõistluste kolmas võistlus ja võit maailmameistrivõistluste võidusõidul. Ta võistles ametlikul CRG meeskonnal, ja Tony Kart võistleb praegu ametliku Lariomotorsport meeskonnaga. 
Vormel.
Giardelli osales katsetel nii Vormel 4 kui ka Vormel Renault autodega.
Isiklikku.
Giardelli vend Luca on samuti võidusõitja. 2013. aastal avas Giardelli perekond kardiraja Laromotorsport.Ja lõi hiljem samanimelise kartingmeeskonna.
Bronius Markauskas

Bronius Markauskas (sündinud 5. novembril 1960 Trušeliais Klaipėda lähedal) on Leedu insener, poliitik ja põllumajandustegelane; ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 14. maini 2018 Leedu põllumajandusminister.
Ta sündis 1960. aastal Trušeliais Klaipėda lähedal (praeguses Klaipėda Tauralaukise mikrorajoonis). Ta lõpetas 1985. aastal Kaunase Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina.
Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 14. maini 2018 Leedu põllumajandusminister. Aastast 2019 on ta Klaipėda rajooni pealik.
Rouge

Rouge oli grupp Brasiilia tüdrukuid pop ja R&amp;B moodustasid 2002. aastal São Paulos Brasiilias.
Ansambel läks 2006. aastal laiali, kuid tegutses taas aastatel 2017–2019.
Vetukad

Vetukas (ka "vettokas" või "vedugas") oli põhjaeesti murretes teatud suur labakinnas (mitmuses vetukad). Peipsi ääres nimetati samasuguseid kindaid "tääbuskid".
Vetukad, mis olid Euroopas laialdaselt tuntud, valmistati hobusejõhvidest, lehma-, kitse- või koerakarvadest, sest need materjalid ei märgunud ning kindad püsisid soojana. Sellised labakindad olid ette nähtud nooda vedamiseks või võrgu lappamiseks.
Sinu nimi on...

"Sinu nimi on..." (君の名は。) on Toho ja CoMix Wave Filmsi animastuudiote täispikk joonisfilm, mis valmis aastal 2016.
Mamoru Hosoda

Mamoru Hosoda (jaapani keeles 細田 守 "Hosoda Mamoru"; sündinud 19. septembril 1967) on jaapani filmilavastaja ja animaator.
Hosoda alustas kunstiõpinguid Kanazawa kunstikolledžis, kus spetsialiseerus õlimaalile. Lõpetades alustas Hosoda tööd animaatorina Toei animatsioonfilmistuudios, kuigi oli kandideerinud tööpostile ka Ghibli stuudios, kust oli saanud tunnustava äraütlemise Hayao Miyazakilt, kelle varastest teostest nagu "Lupin III ja Cagliostro loss" oli ta inspireeritud.
Avalikkuse tähelepanu pälvis Hosoda tööga "Digimoni"-filmide režissöörina 1999-2000. Hosoda pidi olema "Howli liikuva kindluse" režissöör Ghiblis, kuid lahkus kunstiliste erimeelsuste tõttu stuudioga. Hosoda naasis Toei stuudiosse, kuid lahkus sealt peagi Madhouse'i, kus lõi ülemaailmse tuntuse toonud filmid "Tüdruk, kes hüppas läbi aja" ja "Suvesõjad". Seejärel lõi Hosoda oma Chizu stuudio, mis koostöös Madhouse'iga tootis filmi "Hundilapsed Ame ja Yuki". Edasised filmid on Hosoda teinud juba oma stuudio alt.
Hosoda on pärast Ghibli stuudiost lahkumist jäänud kriitiliseks selle stuudio kunstiliste põhimõtete suhtes ja süüdistanud Miyazakit selles, et too esitab ühiskonda ja selle probleeme ilustatult, sealjuures heroiseerides naisosatäitjaid ning kujutades neid ebainimlikult puhaste ja vooruslikena.
Kirikindad

Kirikinnas on kirjatud kinnas, kirjaline ehk sissekootud mustriga kinnas. 
Kirikindad olid kootud kaht või enamat värvi lõngadest. Geomeetrilistest motiividest (ring, ruut, rist jne) kindakiri kattis enamasti ühtlaselt kogu kinda pinda, vaid saartel paiknes see vöötide või üksikmotiividena kindaseljal.
Abromiškės

Abromiškės on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses Elektrėnai vallas. Küla asub Elektrėnaist kilomeeter ida pool.
Abromiškėsest lõunas asub Abromiškėse järv pindalaga 54 hektarit. 
Külas asub Abromiškėse rehabilitatsioonihaigla, seal on ka raamatukogu. Abromiškėse mõisa omanikuks oli XVI sajandi teisel poolel Abraomas Poniatovskis, tema järgi on asula ka nime saanud. Aastal 1812 peatus külas Napoleon I.
Abromiškėse mõis

Abromiškėse mõis (leedu keeles "Abromiškių dvaras") on endine mõis Leedus Elektrėnai omavalitsuse Elektrėnai vallas Abromiškėses.
Mõisa kohta on teateid XVI sajandist. Abromiškėse mõisa omanikuks sai 1571. aastal Abraomas Poniatovskis, tema järgi on asula ja mõis ka nime saanud. Abraomas lasi ka rajada mõisa häärberi, mis on tänapäevani säilinud.
Aastal 1748 läks mõis prantsuse soost de Raeside valdusse. XIX sajandil oli mõisas uhke kunstikogu, sealses raamatukogus oli üle 20 000 raamatu. Sajandi keskpaigas läks mõis Platerite valdusse. Platerid rajasid ka peahoone külgedele kivist tiibhooned.
Aastal 1925 viidi läbi maareform ja mõisa maad tükeldati. Aastal 1937 ostis mõisa säilinud keskse osa ja häärberi pankur ja kunstikollektsionäär Mykolas Žilinskas.
Häärber läks aastal 1951 Vievise haigla käsutusse. Aastal 1977 muudeti see Elektrėnai elektrijaama sanatooriumiks, tänapäeval on sellest saanud Abromiškėse rehabilitatsioonihaigla. 
Mõisakompleksist on säilinud veel kolme tiigiga park pindalaga 15,5 ha. Pargis kasvavad kohalikud puuliigid: kased, pärnad, jalakad, saared ja vahtrad. Parki on rajatud alleed, mis ühinevad parteri juures.
Mõisa omanikud on maetud Sabališkėse kalmistule.
Mai Thi Nguyen-Kim

Mai Thi Nguyen-Kim (abielus "Leiendeckeriga"; sündinud 7. augustil 1987 Heppenheimis) on saksa keemik, teadusajakirjanik, kirjanik ja juutuuber.
Elukäik.
Nguyen-Kim, kelle vanemad on pärit Vietnamist, õppis Bergstrasse keskkoolis Hemsbachis. Ta on lõpetanud 2006–2012 Mainzi ülikoolis ja Massachusettsi tehnoloogiainstituudis (MIT). 2012. aastal oli ta doktorant RWTH Aachenis, Harvardi ülikoolis ja Fraunhoferi instituudis ning 2017. aastal Potsdami ülikoolis projektiga "Füüsikalised hüdrogeelid polüuretaanalusest" ("Physikalische Hydrogele auf Polyurethan-Basis"). Nguyen-Kim on abielus ja tütar sündis 2020. aastal.
Teaduse populariseerimine YouTube'is ja teleris.
2015. aastal alustas Nguyen-Kim YouTube'i kanalit "The Secret Life of Scientists", et seada kahtluse alla (loodus) teadlaste ja nohikute stereotüübid ning edastada teaduslikke teemasid noorele publikule. Lisaks läks 2016. aasta oktoobris võrku tema YouTube'i kanal "schönschlau", mida produtseerib "funk", ARD ja ZDFi ühine pakkumine noortele ja noortele täiskasvanutele. Vahel modereeris ta ka kanalit Auf Klo ja Funki jaoks toodetud keemia õppevideoid "mussewissen"i formaadis. Teie kanal "schönschlau" nimetati ümber maiLabiks 2018. aastal ja sellel oli 2020. aasta aprilli lõpus peaaegu 900 000 tellijat. maiLabit toodab Südwestrundfunk Funki jaoks.
Nguyen-Kim on moderaator WiD-projektis "Die Debatte" ning osaleb koos Harald Leschi ja Philip Häusseriga Terra X Lesch &amp; Co meeskonnas. programmi "Quarks" on WDR alates 2018. aasta mai algusest.
Aprilli alguses 2020 saavutas MaiLab koroonapandeemiat käsitleva videoga nelja päeva jooksul rohkem kui 4 miljonit vaatamist ja oli kohati Saksamaa YouTube'i trendide edetabelis number üks, see on YouTube'i kanali kõige edukam video. 7. aprillil 2020 rääkis ta ARD sama teema kommentaariga "Tagesthemen". Aprilli keskel analüüsis ta teises videos tuntud viroloogide suhtlust. See video jõudis ka YouTube'i suundumuste hulka Saksamaal ja jõudis nädala jooksul (27. aprilli 2020 seisuga) peaaegu 2 miljoni vaatamiseni.
Tema raamat "Komisch, alles chemisch!" (ilmus märtsis 2019) on Spiegeli bestsellerite nimekirjas olnud alates 2019. aasta novembrist ning loodetakse lähiajal välja anda uus raamat eesti keeles.
The Eightles

The Eightles oli eesti vokaalansambel, mis tegutses huvikooli Meero Muusik juures aastatel 2008–2013. Ansambli juhendaja oli Riho Ridbeck.
2013. aastal pälvis ansambel Viimsis toimunud festivali JazzPopFest vokaalansamblite kategoorias Little Less III koha.
Rinel Pius

Rinel Pius (sündinud 18. mail 1999) on Eesti ujuja ja näitleja.
Rinel Pius on ujumisega Eestit esindanud mitmel tiitlivõistlusel. 
2017. aasta Juunioride Euroopa Meistrivõistlustel (Prantsusmaa, Marseille). Võistles 10 km ujumisdistantsil.
2018. aasta Juunioride Euroopa Meistrivõistlustel (Malta, Valletta). Võistles 10 km ujumisdistantsil.
2019. aasta Maailmameistrivõistlustel (Lõuna-Korea, Gwangju). Võistles 5 km ja 10 km ujumisdistantsidel. 
Rinel Pius on võistelnud veel mitmetel põhjamaade meistrivõistlustel, baltimaade meistrivõistlustel ja Eesti meistrivõistlustel.
Rinel Pius näitles 2019. aasta noorteseriaalis "Pind". Saates mängis ta noort enesekindlat surfisportlast Markus Kurdi.
Isiklikku.
Näitlejad Märt Pius ja Priit Pius on tema onud.
Kammerkoor Kolm Lindu

Kammerkoor Kolm Lindu on Tartus tegutsev kammerkoor. Koori dirigent on Valter Soosalu.
Koor asutati 2017. aastal. Koor on Eesti Kammerkooride Liidu liige.
West Air Sweden lend 294

West Air Swedeni lend 294 oli postiveolend Oslo Gardermoeni lennujaamast Tromsø lennujaama. Lennuk kukkus alla 8. jaanuaril 2016 Rootsis Oajevágge lähedal. Lennuki pardal oli 4,5 tonni posti ja kaks meeskonnaliiget, kes mõlemad hukkusid katastroofis. Tragöödia põhjuseks oli arvatavasti lennuki autopiloodi rikkest põhjustatud pilootide ruumitaju kadumine ja vähene omavaheline suhtlus selles olukorras.
Asjaolud.
Ilmastikuoludest sõltuvalt lähtusid piloodid lennul ainult näidikutest, lend kulges algul tavapäraselt. Tund ja kümme minutit pärast lennu algust lülitus millegipärast järsku välja autopiloot. Esimese ohvitseri instrumendid oli töökorras. Kapten seda ei teadnud, sest esimene ohvitser ei andnud informatsiooni edasi. Kapteni displeil nähtus lennukinina järsku tõus, millele järgnes kapteni katse lennukinina allapoole suunata. Selle tegevuse tagajärjel ei muutunud näidud ning kapten reageeris nii, et suunas lennukinina veel rohkem allapoole. Kapteni tegevus viis lennuki olukorda, kus juhitavust ei suudetud enam taastada. Meeskond andis hetk enne radarilt kadumist ka Mayday-kutsungi. Minut ja 20 sekundit pärast arusaamatusteahela algust kukkus lennuk vastu maapinda kiirusel 940 km/h.
Nii Norra kui Rootsi võimud asusid lennukit otsima. Lennukivrakk leiti Oajevágge lähedalt kell 3.10, peaaegu kolm tundi pärast allakukkumist. Lennuki rusud olid laiali paiskunud 50-meetrise diameetriga alal, mis viitas sellele, et löök vastu maapinda toimus väga suurel kiirusel ja jõul.
Lennukatastroofi asjaoludest andis SHK (Rootsi lennuõnnetuste uurimisorganisatsioon) 12. detsembril 2016 välja viimase raporti, milles olid välja toodud järgmised võimalikud katastroofi põhjused:
Lennuk ja meeskond.
Lennuki kapten oli 44-aastane Hispaania päritolu mees, kellel oli ligi 3200 lennutundi, neist 2016 tundi oli lennatud sellel allakukkunud lennukitüübil. Prantsusmaalt pärit 33-aastasel esimesel ohvitseril oli 3050 lennutundi, millest 900 olid sellel lennukitüübil.
Lennukitüüp, mis alla kukkus, oli Bombardier CRJ-200PF. See oli ehitatud 1993. aastal ja 2006. aastani käitas seda Lufthansa CityLine'i nime all. Edasi ehitati senine reisilennuk ümber 'cargo' transpordilennukiks. Alates 2007. aastast hakkas see käitama lende West Air Swedeni ridades.
Sooküla (Vaivara)

Sooküla oli küla Vaivara vallas Viru maakonnas.
Teine maailmasõda lahingute ajal olid elanikud sunnitud Vaivara kihelkonnas lahingute eest evakueeruma, tagasipöördumine kodukohta toimus aeglaselt ning Sirgala, Metsküla, Ühekonna, Kärekonna, Auvere, Sooküla, Kirikuküla külades ühtegi majapidamist ei taastatud.
Küla asus Hundinurga küla kõrval, tänapäeval ei ole küla enam olemas.
Kärekonna (Vaivara)

Kärekonna oli küla Alutaguse vallas Viru maakonnas.
Teine maailmasõda lahingute ajal olid elanikud sunnitud Vaivara kihelkonnas lahingute eest evakueeruma, tagasipöördumine kodukohta toimus aeglaselt ning Sirgala, Metsküla, Ühekonna, Kärekonna, Auvere, Sooküla, Kirikuküla külas ühtegi majapidamist ei taastatud.
Küla asus Auvere küla kõrval, tänapäeval ei ole küla enam olemas.
Nikulini Tsirkus Tsvetnoi Bulvaril

Nikulini Tsirkus Tsvetnoi Bulvaril, varem Moskva Tsirkus Tsvetnoi Bulvaril, (vene keeles Цирк Никулина на Цветном бульваре) on tsirkus Moskvas, vanimaid tsirkuseid Venemaal.
Nikulini tsirkus asub Moskvas aadressil Tsvetnoi bulvar 13. Tsirkusehoone (ehitati 1987–1989) mahutab 2000 vaatajat. Kõrgus kupli lae alla on 25 m ja maneeži diameeter on 13 m. Vana tsirkushoone (rajati 1880. aastal) asus samuti Tsvetnoi bulvaril. Pärast uue hoone valmimist vana lammutati. Aastatel 1983–1997 juhtis tsirkust Juri Nikulin. Pärast tema surma (1997) sai direktoriks Maksim Nikulin.
Suur Moskva Riiklik Tsirkus

Suur Moskva Riiklik Tsirkus (vene keeles Большой Московский государственный цирк) on tsirkus Moskvas, Euroopa suurim tsirkus.
Suur Moskva tsirkus asub Moskvas aadressil Vernadski prospekt 7. Tsirkusehoone (ehitati 1964–1971; arhitekt Jakov Belopolski) mahutab 3400 vaatajat. Kõrgus tsirkuse kupli lae alla on 36 m. Hoone on viie vahetatava maneežiga, lisaks on hoones veel kulissidetagune proovimameež. Alates 2012. aastast juhib tsirkust direktorina Edgard Zapašnõi. Tsirkuse kunstiline juht on Askold Zapašnõi (mõlemad on tuntud tiigritaltsutajad).
Kirikuküla (Vaivara)

Kirikuküla oli küla Vaivara vallas Viru maakonnas.
Teine maailmasõda lahingute ajal olid elanikud sunnitud Vaivara kihelkonnas lahingute eest evakueeruma, tagasipöördumine kodukohta toimus aeglaselt ning Sirgala, Metsküla, Ühekonna, Kärekonna, Auvere, Sooküla, Kirikuküla külas ühtegi majapidamist ei taastatud.
Küla asus Hundinurga ja Perjatsi küla kõrval. Tänapäeval ei ole küla enam olemas.
Tom Moore

Sir Thomas Moore (30. aprill 1920 – 2. veebruar 2021), tuntud kui Kapten Tom (inglise Captain Tom), oli Suurbritannia sõjaväelane. 
Ta sai tuntuks eaka eruohvitserina, kes algatas oma 100. sünnipäeva puhul rahakogumiskampaania Suurbritannia riiklikule tervishoiuteenistusele 2020. aasta koroonapandeemia ajal.
Moore'i plaan oli oma sajandaks sünnipäevaks läbida aias sada 25 meetri pikkust ringi ning koguda 1000 naelsterlingit, kuid see eesmärk täitus juba esimese 24 tunniga. 16. aprilliks, mil 100 ringi täis sai, oli ta kogunud üle 12 miljoni naelsterlingi. Oma sajandaks sünnipäevaks 30. aprillil oli ta kogunud üle 30 miljoni naelsterlingi.
24. aprillil jõudis ta koos laulja Michael Balliga Suurbritannia singliedetabeli tippu lauluga "You'll Never Walk Alone". 99 aasta ja 359 päeva vanuselt oli Tom Moore vanim inimene, kes seda saavutanud on.
Oovi

Oovi küla, ka Hoovi küla (saksa keeles "Hawi (Dorf)", vene keeles "Ови") oli küla Viru maakonnas Vaivara vallas.
Küla asus Peeterristi küla kõrval, tänapäeval ei ole küla enam olemas.
Maksim Nikulin

Maksim Jurjevitš Nikulin (vene keeles Максим Юрьевич Никулин; sündinud 15. novembril 1956 Moskvas) on vene tsirkusetegelane.
Juri Nikulini poeg Maksim Nikulin lõpetas 1981. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli žurnalistikateaduskonna. Töötas aastatel 1986–1993 Kesktelevisoonis saatejuhina. 1993. aastal asus tööle Moskva Tsirkuses Tsvetnoi Bulvaril, kus oli esialgu direktor-käsutaja ametis, kuid pärast tsirkuse juhi Juri Nikulini surma augustis 1997 määrati tsirkuse peadirektoriks ja kunstiliseks juhiks. Ühtlasi juhtis ta aastatel 2000–2004 televisioonis tsirkuseteemalisi saateid. 
Film.
Maksim Nikulin mängis 1968. aastal 12-aastase poisina episoodilises rollis kultusfilmis Briljantkäsi.
Pan Am

Pan Am (aastatel 1950–1991 "Pan American World Airways", 1927–1950 "Pan American Airways") oli Ameerika lennufirma, mis tegutses aastatel 1927–1991. Pan Am oli suurim lennufirma maailmas ning lendas Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Kariibi mere saartel, Euroopas, Aasias, Aafrikas ning Lähis-Idas. Alates aastast 1986 tekkisid firmal finantsraskused. Firma hakkas sihtkohti ja liine vähendama, kuni 4. detsembril 1991 lõpetati tegevus.
Ajalugu.
Esimese maailmasõja lendur Juan Terry Trippe registreeris firma korporatsioonina aastal 1927. Trippe kindlustas lepingu, et vedada lennukiga posti Key Westi ja Havanna vahel. Esimene reisilend toimus aasta hiljem samade linnade vahel. 1929. aasta lõpuks oli Pan Amil 19 000-kilomeetrine marsruut USA, Kuuba, Haiti, Dominikaani Vabariigi, Puerto Rico, Mehhiko, Belize, Panama ja Colombia vahel. Pan Ami esimene lend üle Vaikse ookeani toimus aastal 1936, kui lennuk lendas San Franciscost Manilasse. Lennuk oli Martin M-130 nimega China Clipper ja toimetas lennuga kohale üle 110 000 postipaki.
Esimene reisilend üle Atlandi ookeani toimus 1939. aastal New Yorgist Lissaboni. Lennuk oli Boeing 314 Clipper nimega Yankee Clipper. Lend kestis 17 tundi ja 32 minutit ning pardal oli 21 inimest.
Reaktiivajastu.
Kuigi reaktiivmootoriga lennukeid oli juba varem ehitatud, oli esimeseks edukaks lennukiks Boeing 707. See aitas nii Pan Amil kui Boeingul tõusta oma valdkonna edukaimateks firmadeks. Pan Am tellis 1950. aastal 20 uut Boeingu lennukit. Pan Ami esimene reaktiivmootoriga lend toimus 26. oktoobril 1958, kui lennuk Clipper America lendas 111 reisijaga New Yorgist Pariisi.
Laia kerega õhusõidukid.
Aastal 1966 oli Pan Am esimene lennufirma, kes võttis kasutusele tänapäeval populaarseks saanud Boeing 747. Pan Am ostis 25 lennukit 525 miljoni dollari eest. Aastal 1970 vedas Pan Am 747-ga 11 miljonit reisijat 32 miljardil kilomeetril. Pärast seda aastat toimus lennunduses revolutsioon ja üle maailma võeti kasutusele laia kerega õhusõidukid.
Lõpuaastad.
Pan Ami rahalised raskused algasid juba aastal 1980. Firmal olid suured ülalpidamiskulud, juhtus mitu lennuõnnetust ja maailmaturul oli kõrge kütuse hind. Firma ei suutnud sellest taastuda. Aastal 1986 müüdi paljud marsruudid United Airlinesile lootuses taastada majanduslik kahju, kuid pärast mitut õnnetust ning maailmamajanduse seisu ei suutnud Pan Am oma varasid taastada ning 1991. aasta jaanuaris kuulutati välja pankrot.
Mark David Chapman

Mark David Chapman (sündinud 10. mail 1955 Fort Worthis Texases) on Ameerika Ühendriikide kurjategija, John Lennoni mõrvar.
Chapman ootas Lennonit 8. detsembril 1980 tema elukohaks olnud Central Parki kõrval asuva Dakota kortermaja ees. Õhtul sõitsid Lennon ja Yoko Ono Record Plant plaadistustuudiosse. Enne kui nad autosse istusid, pidas Chapman nad kinni ja palus Lennonilt plaadile "Double Fantasy" autogrammi. Lennon ja Ono saabusid koju tagasi kell 22.51 ning kui Lennon oli autost väljunud, tulistas Chapman viis korda, neli lasku tabasid muusikut selga.
1981. aastal mõisteti ta vähemalt 20 aastaks kuni eluks ajaks vangi. Tema armuandmistaotlused aastatel 2000, 2002, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, 2014, 2016, 2018 ja 2020 on tagasi lükatud. Ta kannab karistust New Yorgi osariigis Aldenis asuvas Wende vanglas.
Lenini preemia (Rootsi)

Lenini preemia (rootsi keeles Leninpriset; 2009–2015 Jan Myrdals stora pris – Leninpriset; 2016 Jan Myrdalbibliotekets stora pris – Leninpriset) on Rootsi kirjandusauhind.
Lenini preemia on antud järgmistele isikutele:
Laserdisc

LaserDisc (lühend "LD") on Philipsi ja MCA koostööna loodud optiline andmekandja.
Paczków

Paczków (saksa "Patschkau") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Nysa maakonnas, Paczkówi valla halduskeskus. Paczków asub Tšehhi piirist umbes 4 km kaugusel.
Patschkau asutati ja sai linnaõigused 1254. aastal. Linn oli kuni 1810. aastani Breslau piiskoppide valduses. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Irving Langmuir

Irving Langmuir (31. jaanuar 1881 – 16. august 1957) oli ameerika keemik, füüsik ja insener. Panuse eest pinnakeemiasse pälvis ta 1932. aastal Nobeli keemiaauhinna.
Langmuiri tuntuim teadusartikkel on "Elektronide paiknemine aatomites ja molekulides" (ilmus 1919), milles ta, põhinedes Gilbert N. Lewise kuupja aatomi teoorial ja Walther Kosseli keemilise sidemete teoorial, postuleeris "aatomstruktuuri kontsentrilise struktuuri teooria". Langmuir sattus selle artikli tõttu Lewisega prioriteedinõude vaidlusse. Langmuiri tunnustatakse kui teooria olulist populariseerijat, samas omistatakse teooria autorsus siiski suuremalt jaolt Lewisele. 
Töötades aastatel 1909–1950 General Electricus, edendas Langmuir mitut füüsika ja keemia valdkonda, leiutas gaasiga täidetud hõõglambi ja aatomilise vesiniku keevituse. Socorro linnas (Socorro maakonnas) asub Langmuiri järgi nimetatud atmosfääriteaduste laboratoorium. Samuti annab Ameerika Keemiaühing välja pinnateaduste vallas ajakirja Langmuir.
Uusromantikud

Uusromantikuteks nimetatakse 1970. aastatel Suurbritanniast alguse saanud popkultuurivoolu. Uusromantikuid iseloomustab toretsev ja ekstsentriline riietumisstiil. Uusromantikute  riietumisstiili inspireeris 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse mood, mille järgi liikumine sai endale ka nime.
Moevooluna alanud liikumisega liitusid mitmed briti bändid 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses. Tüüpilisemateks esinejate seas võib nimetada selliseid artiste nagu Duran Duran, Spandau Ballet, Classix Nouveaux, A Flock Of Seagulls, The Human League, Boy George ja Adam and the Ants. Nende süntpopil põhinevat stiili on nimetatud ka "futu"'ks ja "new wave"'iks. Taoliste 1970. aastate glämmroki esindajate nagu David Bowie ja Roxy Music poolt mõjutatud uusromantikute liikumises nähtava punkliikumise mõju tõttu nimetatakse seda sageli ka postpungiks. Kõlapildis andsid tugevalt tooni süntesaatorid. Suurbritannia artistide võidukäiku Ameerika Ühendriikide muusikaturul 1982. aastal tegevust alustanud uudses muusikavideote kanalis MTV tohutu populaarsuse saavutanud Duran Durani kiiluvees on nimetatud ka teiseks briti invasiooniks.
Ranna (täpsustus)

Ranna on mitmetähenduslik sõna.
7TP

7TP on Poola kergetank.
7TP projekteeris ja seda toodab PZInż.
Merike Madar

Merike Madar (kuni 1972 Merike Viirlaid; 11. veebruar 1950 Tallinn) on eesti kulturist.
Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna 22. Keskkooli. Harrastas aastail 1961–1972 Maia ja Johannes Altsoo juhendamisel riistvõimlemist ning 1985–1990 Arne Arro ja Indrek Otsuse käe all kulturismi.
Madar kuulus 1966–1972 riistvõimlemises ja 1987–1990 kulturismis Eesti koondisse ning 1989–1990 kulturismis ka Nõukogude Liidu koondisse.
Ta võitis 1990. aastal kulturismis nii individuaalse kui ka võistkondliku kuldmedali ning tuli aastatel 1987–1990 Nõukogude Liidu absoluutseks meistriks ja võitis karika. Meistersportlane riistvõimlemises (1966). Võistelnud mõned korrad ka pärast 1990. aastat, seejuures saanud 2000. aastal Eesti meistrivõistlustel 2. koha ning võitnud 2006 Eesti karika.
Suur Peterburi Riiklik Tsirkus

Suur Peterburi Riiklik Tsirkus (vene keeles Большой Санкт-Петербургский государственный цирк) on tsirkus Peterburis, vanimaid tsirkuseid Venemaal.
Suur Peterburi tsirkus asub Peterburis aadressil Fontanka naberežnaja 3. Tsirkus rajati 1877. aastal. Tegemist oli Venemaa esimese kivist tsirkusehoonega. Ehitus teostati arhitekt Vassili Keneli projekti järgi. Aastatel 2014–2015 tsirkus põhjalikult rekonstrueeriti, seejuures uuendati tsirkuse kuppel. 
Tsirkust juhib 2018. aastast Ilja Ljahhov. Tema eelkäija direktori ametis Sergei Beljakov määrati Rosgostsirki direktori kohustäitjaks.
Guy Laliberté

Guy Laliberté (sündinud 2. septembril 1959 Québecis) on Kanada suurettevõtja ja pokkerimängija, tsirkuseproduktsioonifirma Cirque du Soleil kaasasutaja. 
Laliberté oli nooruses tänavamuusik ja rändtsirkuseartist. 1984. aastal Jacques Cartier' Kanada avastamise 450. aastapäeva tähistamise raamides lõi ta koos Gilles Ste-Croix'ga valitsusgrandi toel kaasaegse tsirkuse Cirque du Soleil. 2006. aastal hinnati Lalibertéle kuulunud tsirkuse 95%-lise aktsiapaketi väärtuseks 1,2 miljardit USA dollarit. 2015. aastal müüs Laliberté 90% tsirkuse aktsiaid ja 2020. aastal ülejäänud 10% aktsiaid.
2007. aastal tuli ta Maailma Pokkerituuri Las Vegase turniiril neljandaks ja võitis 696 220 USA dollarit. Samal aastal ostis ta Prantsuse Polüneesias Nukutepipi atolli (5,6 km²). 2014. aastal andis Laliberté intervjuu, milles põhjendas saareostu sooviga teha atollist varjupaik lähedastele ja sõpradele puhuks kui maailmas puhkeb pandeemia või totaalne sõda. 
2009. aastal sai Lalibertést seitsmes kosmoseturist. Kosmoseagentuur Roskosmos korraldatud lõbureis kosmoselaevaga Sojuz rahvusvahelisse kosmosejaama läks talle maksma 40 miljonit USA dollarit. Kosmoses oli ta kokku 11 päeva (30. septembrist kuni 11. oktoobrini). Ta oli viimane kosmoseturist kuni 2021. aastani mil startis Blue Origin NS-16.
Andrei Beloussov

Andrei Beloussov (vene Андрей Рэмович Белоусов; sündinud 17. märtsil 1959 Moskvas) on Venemaa poliitik, alates 14. maist 2024 kaitseminister. 
Aastatel 2020–2024 oli ta Venemaa peaministri esimene asetäitja ning Mihhail Mišustini koroonaviirusega nakatumise järel täitis ta 30. aprillist 2020 kuni 19. maini Venemaa peaministri kohuseid. 
Beloussov on ka Venemaa raudtee (RŽD) direktorite nõukogu esimees. 
Ta lõpetas aastal 1981 kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna.
Triin Paja

Triin Paja (sündinud 26. oktoobril 1990) on eesti luuletaja ja tõlkija.
Edgard Zapašnõi

Edgard Valterovitš Zapašnõi (vene keeles Эдгард Вальтерович Запашный; sündinud 11. juulil 1976 Jaltas) on vene tsirkusejuht ja tsirkuseartist (loomataltsutaja).
Edgard Zapašnõi on 2012. aastast Suure Moskva Riikliku Tsirkuse peadirektor ja 2018. aastast ühtlasi Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuva kultuuri- ja kunstinõukogu liige. 
Edgard Zapašnõi sündis tsirkuseartist Valter Zapašnõi perekonnas. 1988. aastal 12-aastaselt debüteeris tsirkuseareenil külalisetendustel Riias. 1998. aastal andis Valter Zapašnõi oma atraktsiooni "Kiskjate keskel" üle poegadele (Edgard ja Askold Zapašnõile), kes andsid külalisetendusi mitmes riigis, sealhulgas Hiinas, Jaapanis, Monacos ja Eestis. 2004. aastal asutasid vennad koos ema Tatjana Zapašnajaga osaühingu Tsirk Bratjev Zapašnõh.
Salme Ekbaumi ja Minni Nurme koduluulepreemia

Salme Ekbaumi ja Minni Nurme koduluulepreemia oli aastatel 2003–2011 välja antud kirjandusauhind.
Auhinda andis välja Paistu vald kirjanikest õdede Salme Ekbaumi ja Minni Nurme mälestuseks. Sellega väärtustati kodu, perekonda, eesti talu ja kodumaad kirjanduses.
Koduluulepreemiale võisid kandideerida kõik ühe aasta jooksul ilmunud koduteemalised luuletused või luulekogud. Kui viimase aasta loomingu hulgast preemiaväärilist luuletust ei leitud, võis žürii anda preemia luuletajale, kelle loomingus on kodu teema olnud varem väljapaistval kohal. Preemiale võisid kandideerida kõik eesti luuletajad, laureaat võis uuesti kandideerida kolme aasta pärast. Preemia kandidaate võisid Paistu vallale esitada 1. oktoobriks ka kõik ühiskondlikud organisatsioonid, koolid ja üksikisikud.
Polotski maakond

Polotski maakond (valgevene keeles "Полацкі павет"; vene keeles "Полоцкий уезд") oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.
Ajalugu.
Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajati 1777. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. Aastal 1924 likvideeriti Vitebski kubermang ja maakond hakkas kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Maakond likvideeriti 20. juunil 1924.
1897. aasta rahvaloenduse järgi elas maakonnas 141 841 inimest. Valgevenelasi, venelasi ja ukrainlasi oli kokku 119 413. Juute oli 17 140, poolakaid 2795 ja lätlasi 1721.
Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Polotsk) ja 15 valda. Aastal 1883 oli maakonnas kolm katoliku kihelkonda keskustega Harbačovas, Polotskis ja Rukszonicas. Tähtsamad majandusharud olid metsandus ja linakasvatus, nii palgid kui lina toimetati maalt välja Riia sadama kaudu.
Haldusjaotus.
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles "Волость"). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Polotsk, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 15 valda.
Alevid olid aastal 1906 Ekimań ja Sirocina.
15 valda maakonna koosseisus olid aastal 1913:
Aastaks 1918 oli maakonna koosseisus 16 valda, lisandunud oli Homieli vald.
Aastal 1923 oli valdasid maakonnas 13. Haldusreformi järel asusid seal Bucharynskaja, Vaładarskaja, Vorkavickaja, Drysienskaja, Kalininskaja, Kastryčnickaja, Leninskaja, Pieršamajskaja, Praletarskaja, Pracoŭnaja, Sialanskaja, Siamionaŭskaja ja Čyrvonaarmiejskaja vallad.
20. juunil 1924 liideti maakonnaga kolm valda Botšeikovo maakonnast. Polotski maakonna koosseisu läksid Lepieli, Ušačy ja Chocini vallad.
Šlahta.
Aastal 1873 oli maakonnas 1701 šlahtitšit.
Polotski maakonna šlahta marssalid (piirkondliku esinduskogu eesistujad) olid:
Askold Zapašnõi

Askold Valterovitš Zapašnõi (vene keeles Аскольд Вальтерович Запашный; sündinud 27. septembril 1977 Harkivis) on vene tsirkuselavastaja, õppejõud ja tsirkuseartist.
Askold Zapašnõi sündis tsirkuseartist Valter Zapašnõi perekonnas. Ta on lõpetanud Venemaa Teatrikunsti Instituudi – GITIS-e. Tsirkuseareenil on ta üles astunud kiskjataltsutajana, žonglöörina, voltižeerijana ja akrobaadina. 1998. aastal andis Valter Zapašnõi oma atraktsiooni "Kiskjate keskel" üle poegadele (Askold ja Edgard Zapašnõile), kes andsid külalisetendusi mitmes riigis, sealhulgas Hiinas, Jaapanis, Monacos ja Eestis. 2004. aastal asutasid vennad koos ema Tatjana Zapašnajaga osaühingu Tsirk Bratjev Zapašnõh. 
Askold Zapašnõi on 2012. aastast Suure Moskva Riikliku Tsirkuse kunstiline juht ja 2018. aastast ühtlasi GITIS-e tsirkuse režii kateedri professor.
Gaten Matarazzo

 
Gaetano John Matarazzo III (sündinud 8. septembril 2002) on Ameerika näitleja ja laulja. 
Ta alustas näitlejakarjääri New Yorgis Broadway teatris 2011.–2012. aastal Benjaminina lavastuses "Priscilla" ning kõrbekuningana ja Gavroche'ina muusikalis "Les Misérables". Ta mängib Dustin Hendersoni Netflixi ulme-õudussarjas "Veidrad asjad" (2016–2019 ja 2022) ja on juhtinud Netflixi saadet "Prank Encounters" (2019–2021).
Lapsepõlv ja õpingud.
Matarazzo sündis Connecticuti osariigis itaallaste Gaetano ja Heather Matarazzo peres ja kasvas üles New Jersey osariigis Little Egg Harbori alevikus. Ta õppis New Jersey osariigis Tuckertonis Pinelandsi piirkondlikus keskkoolis. Tal on kaks õde-venda, vanem õde Sabrina ja noorem vend Carmen. 
Isiklikku.
Ta sündis kleidokraniaalse düstoosiga ja on taimetoitlane.
William P. Rogers

William Pierce Rogers (23. juuni 1913 Norfolk – 2. jaanuar 2001 Bethesda) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ja jurist, Vabariikliku Partei liige. 
Rogers õppis Colgate'i ülikoolis ja lõpetas 1937. aastal Cornelli Ülikooli õigusteaduskonna. Teise maailmasõja ajal teenis ta mereväes lennukikandjal USS Intrepid.
Pärast sõjaväeteenistust töötas ta New Yorgis advokaadina. 1953–1957 oli ta asejustiitsminister ja 1957–1961 justiitsminister Dwight D. Eisenhoweri valitsuses. Seejärel jätkas tööd advokaadina.
Rogers oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär Richard Nixoni valitsuses 1969–1973. Nixon soovis välispoliitikat ajada Riikliku Julgeolekunõukogu kaudu ning valis oma julgeolekunõunikuks Henry Kissingeri, kellest sai tema peamine nõuandja välispoliitika küsimustes ning riigisekretäriks Rogersi, kellel puudus välispoliitika-alane kompetents.
1986. aastal juhtis ta Challengeri katastroofi uurimiskomisjoni.
Valter Zapašnõi

Valter Mihhailovitš Zapašnõi (vene keeles Вальтер Михайлович Запашный; 2. aprill 1928 Moskva – 27. august 2007 Moskva) oli Venemaa tsirkuseartist (kiskjataltsutaja).
Valter Zapašnõi vanemad olid tsirkuseartistid Mihhail Zapašnõi ja Lidia Zapašnaja (saksa päritolu tsirkuseekstsentriku Karl Tomsoni tütar). Valter debüteeris 16-aastaselt tsirkuseareenil Saratovi tsirkuses (akrobaadina koos ema ja vend Mstislav Zapašnõiga). Esines tsirkusegrupis Vennad Zapašnõid, mis näitas oskusi akrobaatikas, džigiteerimises ja voltižeerimises. Suuremat edu saavutas 1960. aastatel, kui hakkas tegelema dressuuriga. 1998. aastal andis Zapašnõi oma atraktsiooni "Kiskjate keskel" üle poegadele Edgard ja Askold Zapašnõile.
Zapašnõi on maetud Moskvas Trojekurovo kalmistule.
Maahoki olümpiamängudel

Maahokit mängitakse olümpiamängudel meeste võistlusena alates 1908. aasta suveolümpiamängudel Londonis, kus osales kuus võistkonda, sealhulgas neli Suurbritanniast ja Iirimaalt.
Maahoki ei kuulunud 1924. aasta suveolümpiamängude programmi Pariisis rahvusvahelise alaliidu puudumise tõttu. Rahvusvaheline Maahoki Föderatsioon (FIH, Fédération Internationale de Hockey) asutati samal aastal Pariisis vastusena olümpiamängudelt eemale jäämisele. Meeste maahokist sai püsiv olümpiaala järgmistel olümpiamängudel, 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdami.
Pikka aega domineeris India olümpiamängudel, võites aastatel 1928–1964 meeste seitse olümpiavõitu kaheksast. Hiljem domineeris Pakistan, võites aastatel 1956–1984 kolm kuld- ja kolm hõbemedalit. India võitis oma viimase maahoki olümpiavõidu 1980. aasta suveolümpiamängudel Moskvas ja Pakistan neli aastat hiljem 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses.
Alates 1972. aastast on olümpiavõitjad riigiti vaheldunud. Alates 1968. aastast on mitmed lõunapoolkera riigid võitnud medaleid meeste ja naiste maahokis, sealhulgas Austraalia, Uus-Meremaa, Argentina ja Zimbabwe. Põhjapoolkera juhtivad meeskonnad on tulnud Hollandist ja Saksamaalt.
Hispaania on mitmetel olümpiamängudel meeste võistlustel üritanud kuldmedalit võita, kuid võitnud kolm korda hõbemedalid aastatel 1980, 1996, 2008 ja ühe korra pronksi 1960. Austraalia oli osalenud 11 olümpiamängudel ilma kuldmedalit võitmata, enne kui nad 2004. aastal võidu saavutasid.
Esimene naiste olümpiamäng maahokis toimus ROK-i heakskiidul 1980. aasta suveolümpiamängudel. Kunstmurul mängiti maahokimänge esmakordselt 1976. aasta olümpiamängudel Montréalis.
Kuni 1988. aasta olümpiamängudeni oli turniir kutseline, kuid FIH kehtestas kvalifikatsioonisüsteemi alates 1992. aasta mängudest. India on 11 medaliga (8 kuld-, 1 hõbe- ja 2 pronksmedalit) juhtiv riik meeste medalite üldarvestuses. Nii meeste kui ka naiste üldarvestuses on juhtival kohal Holland 17 medaliga (5 kuld-, 6 hõbe- ja 6 pronksmedalit). India on juhtpositsioonil ka enim kuldmedaleid võitnute üldarvestuses.
Meeste turniirid.
1920. aastal osales ainult neli riiki ja toimusid alagrupi mängud, mille tulemusel selgusid medalivõitjad. 1932. aastal toimus kolme osalenud riigi vahel turniir ja nii selgusid medalivõitjad.
Naiste turniirid.
1980 ja 1984. aastal eraldi medalimänge ei peetud ja medalikohad selgusid alagrupi mängude põhjal. 1984. aasta USA ja Austraalia lõpetasid täpselt sama arvu punktide ja sama väravate vahega. Vastastikusel tulemusel polnud mingit tähtsust, kolmanda koha eest võeti kasutusele karistuslöögid; tulemus: 10-5 USA jaoks.
Mstislav Zapašnõi

Mstislav Mihhailovitš Zapašnõi (vene keeles Мстислав Михайлович Запашный; 16. mai 1938 Leningrad – 22. september 2016 Sotši) on Venemaa tsirkusetegelane (tsirkusejuht, tsirkuselavastaja ja tsirkuseartist).
Mstislav Zapašnõi vanemad olid tsirkuseartistid Mihhail Zapašnõi ja Lidia Zapašnaja (saksa päritolu tsirkuseekstsentriku Karl Tomsoni tütar). Mstislav debüteeris 1946. aastal kuueaastaselt tsirkuseareenil Saratovi tsirkuses (akrobaadina koos ema ja vend Valter Zapašnõiga). Esines tsirkusegrupis Vennad Zapašnõid, mis näitas oskusi akrobaatikas, džigiteerimises ja voltižeerimises. Suuremat edu saavutas kui hakkas tegelema dressuuriga. 1977. aastal lõi ta maailmas ainulaadse tsirkuseatraktsiooni, kus elevandid ja tiigrid olid ühes ja samas puuris. 
1958. aastal oli Zapašnõi mängufilmis Mister X peaosa mänginud Georg Otsa dublant tsirkusenumbrites.
Zapašnõi lõpetas 1971. aastal Venemaa Teatrikunsti Instituudi – GITIS režii alal. Aastatel 1992–2003 oli ta Sotši Riikliku Tsirkuse direktor ja kunstiline juht. Aastatel 2003–2009 oli ta riikliku tsirkusekompanii Rosgostsirk peadirektor.
Kätised

Kätis oli sõrmedeta või ka labata kinda pikendatud vars randme kaitseks külma vastu. Ajalooliselt oli kootud kätis randmesoojendajana kasutusel eelkõige Eesti saartel (kaluritel). 
Tänapäeval valmistatakse kätiseid mitmeks otstarbeks:
jne.
Bell Boeing V-22 Osprey

Bell Boeing V-22 Osprey on Ameerika võitluslennuk, mis kasutab õhku tõusmiseks ja edasi liikumiseks kallutatavate propellerite tehnoloogiat. Vertikaalses asendis on propellerid õhku tõusmiseks, maandumiseks ja hõljumiseks. Horisontaalses asendis on propellerid kiiresti edasi lendamiseks ja manööverdamiseks. Tegemist on militaarlennukiga, mis on välja töötatud täitmaks lahinguoperatsioone, mida ühegi teise õhusõidukiga ei tehta.
Kuna V-22 Ospreysse on kombineeritud kopteri operatiivne paindlikkus ja lennuki suur kiirus ja efektiivsus, siis suudab see täita selliseid missioone, nagu sõjaväe- ja lastivedu, rünnakud, luure-, otsingu- ja päästeoperatsioonid.&lt;br&gt;
Lennukit toodavad Bell Helicopter Textron ja Boeing Helicopters, mootoreid toodavad Rolls-Royce/Allison.
Versioonid: Ameerika Ühendriikide merejalaväe dessantversioon kandevõimega 24 täisvarustuses sõdurit, MV-22A. Ameerika Ühendriikide õhuväe versioon eriüksuste kaugmaatransportimiseks, CV-22A. Ameerika Ühendriikide mereväe versioon HV-22A.
Tehnilised andmed.
Loetelu Bell Boeing V-22 Osprey tehnilistest andmetest, mis pärinevad Boeingu kodulehelt. 
Pikkus – lennuki kere 57,8 "ft" (17,61 m)&lt;br&gt;Laius – tiivikutega: 84,6 "ft" (25,78 m)&lt;br&gt;Kõrgus – kui mootorid vertikaalselt, siis 22,1 "ft" (6,73 m), lennukitiiva stabilisaatoriga 17,9 "ft" (5,46 m)&lt;br&gt;Tiiviku diameeter – 38,1 "ft" (11,6 m)&lt;br&gt;Maksimaalne kogukaal (õhku tõusmiseks) – 52 600 "lbs" (23 859 kg)&lt;br&gt;Maksimaalne kiirus 270 "kts" (500 km/h)&lt;br&gt;Kohti kokpitis: 2
Ajalugu.
Lennuki tulevik oli kõne all aastatel 1989–1992, kui Ameerika Ühendriikide kaitseminister Dick Cheney üritas programmi kalliduse tõttu katkestada. Kongress jätkas programmi rahastamist ja pakkus FY2004 kaudu 16,4 miljardit dollarit. 2003. aastal hinnati programmi kogumaksumuseks umbes 48 miljardit dollarit. Selline summa katab 458 lennuki väljatöötamise ja tootmise. Lennukontroll ja tootmiseelne V-22 Osprey hindamine algas 1997. aasta alguses, aprillis kiideti lennukite tootmine heaks.
Uuenduslikud võimalused.
V-22 Osprey on ülimalt kiire – maksimaalne kiirus 275 sõlme (443 km/h), tänu millele on piloodil võimalik kiirelt ohtusid märgata ja vastavalt tegutseda.&lt;br&gt;
Kokkupandavad tiivikud – tiibasid ja propellereid on võimalik „voltida“ 63 × 18 × 18 jala (19 × 5,5 × 5,5 m) suuruseks, tänu millele võtab see lennukikandjal vähem ruumi.&lt;br&gt;
Suur kandevõime – Ospreyga on võimalik vedada 24 lahingugruppi või 20 000 naela (9071 kg) sisemist lasti või 15 000 naela (6803 kg) väliselt.
Nõelakindad

Nõelakinnas (ka viltkinnas) on erilise nõelaga punutud ja viltjaks vanutatud kinnas. 
Ajaloost.
Lääne- ja Kesk-Euroopas olid nõelakindad tuntud juba I aastatuhande algupoolel. Ida-Euroopas, Skandinaavias, Soomes ja Baltimail võeti need kasutusele mõnevõrra hiljem. Eestis on nõelakindad teada 11. sajandist.
19. sajandi keskosas olid nõelakindad kasutusel veel eesti pulma- ja matusekommetes, igapäevasest kasutusest olid nad kadumas. Need asetati näiteks pulmade ajal veimavakale kurjade vaimude peletamiseks.
Teostus.
Nõelakindaid tehti jämedast valgest villasest lõngast, kasutades suurt lamedat luu-, puu- või metallnõela. Seejärel kindad vanutati tugevasti viltjaks. Sellised labakindad olid tömbi otsa ja veidi laieneva suuga, mille äärt kaunistasid värvilised tikkeread, Saaremaal ka narmad. Kudumisvarrastel kootud kindad hakkasid levima 14. sajandil ning tõrjusid nõelakindad aja jooksul kõrvale..
Jevgeni Kožokin

Jevgeni Mihhailovitš Kožokin (vene keeles "Евгений Михайлович Кожокин"; sündinud 9. aprillil 1954 Moskvas) on Venemaa ajaloolane ja politoloog, Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) prorektor.
Elulugu.
Ta sündis Moskvas juudi rahvusest ohvitseri ja venelannast õpetaja peres. 1977. aastal lõpetas ta kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna, spetsialiseerudes Lääne-Euroopa ja Ameerika ajaloole. Aastatel 1977–1980 oli ta samas õppeasutuses aspirantuuris ja kaitses kandidaadiväitekirja Prantsuse töölisliikumise ajaloost 19. sajandil. Ta oli 1980. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia rahvusvahelise töölisliikumise instituudi, hiljem NSV Liidu Teaduste Akadeemia üldajaloo instituudi teaduslik töötaja (uuris Prantsuse revolutsioone ja töölisliikumist 18.-19. sajandil).
Aastatel 1990–1993 oli ta Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu saadik ja juhtis rahvusvaheliste suhete ja välismajandussuhete komitee rahvusvaheliste suhete allkomiteed, seejärel kaitse- ja julgeolekukomitee rahvusvahelise julgeoleku ja luure allkomiteed. Septembris 1993 konstitutsioonikriisi ajal tegutses ta Venemaa presidendi Boriss Jeltsini läbirääkijana opositsiooniliidri Ruslan Hasbulatoviga. Aastatel 1993–1994 oli ta Föderatsiooni ja Rahvusküsimuste Riikliku Komitee aseesimees.
Aastatel 1994–2009 oli ta Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor. 2000. aastal kaitses ta doktoriväitekirja Venemaa Teaduste Akadeemia võrdleva politoloogia instituudi juures. Veebruarist 2009 kuni juulini 2010 töötas ta Sõltumatute Riikide Ühenduse välismaal elavate kaasmaalaste ja rahvusvahelise humanitaarkoostöö föderaalse agentuuri juhataja asetäitjana. Aastatel 2010–2014 oli ta Töö- ja Sotsiaalsuhete Akadeemia rektor. Septembrist 2014 oli ta Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) professor, aprillist 2015 on ta MGIMO prorektor teadusalal.