tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Funktsionaalsed nõuded

Funktsionaalsed nõuded määravad infosüsteemi omaniku vajadused sisendinfo muutmiseks väljundinfoks.
See puudutab nii sisend- ja väljundinfo andmetüüpe, struktuuri, omavahelisi seoseid kui ka infosüsteemis toimuvaid arvutusi ning muudatusi struktuuris kõigi infosüsteemi liideste lõikes (kasutajad, teised infosüsteemid).
Funktsionaalsete nõuete leidmiseks kasutatakse dekomponeerivat ja komponeerivat meetodit. Dekomponeerimise juures jagatakse infosüsteemi peamine ülesanne ehk eesmärk alamtoiminguteks, need omakorda alamtoiminguteks, kuni jõutakse elementaarsete andmetüüpide ja seosteni. Komponeeriva meetodi puhul püütakse koguda toimesüsteemi kirjeldusest võimalikult palju üksikuid elementaarseid vajadusi info töötlemiseks ja seejärel rühmitatakse need ühisosade leidmise teel, kuni saadakse funktsionaalselt terviklik kirjeldus. Mõlemad meetodid täiendavad teineteist ja neid saab rakendada ka vaheldumisi.
Funktsionaalseid nõudeid jaotatakse ka kasutajate ning nende tegevuse iseloomu (infot lugevad, loovad, muutvad, kustutavad jms) järgi. Funktsionaalsete nõuete alusel on võimalik programmeerimise toiming jagada alamprogammide loomise toiminguteks.
Konstantin Konstantinovitš

Suurvürst Konstantin Konstantinovitš ("Константин Константинович, "К.Р.""; 10. august 1858 Strelna – 4. juuni 1915 Pavlovsk) oli Venemaa riigitegelane Holstein-Gottorp-Romanovite dünastiast.
Suurvürst Konstantin Konstantinovitš sündis keiser Nikolai I poja suurvürst Konstantin Nikolajevitši pojana.
Sõjaväekarjäär.
Suurvürst Konstantin Konstantinovitš alustas teenistust laevastiku merekadettide koolis (tema isa suurvürst Konstantin Nikolajevitš oli Venemaa sõjalaevastiku ülem kindraladmirali auastmes). Merekooli kasvandikuna osales Konstantin Konstantinovitš kaugsõitudel ning ülendati esimese ohvitseriauastmena mitšmaniks. Esimesed sõjakogemused sai osaledes aastatel 1877–1878 Vene-Türgi sõjas, kus teda autasustati püha Georgi 4. järgu ordeniga. 1884. aastal viidi Konstantin Konstantinovitš edasiseks teenistuseks maavägedesse ja määrati Izmailovo kaardiväepolku, kus teenis järgmised seitse aastat roodukomandörina.
1891. aastal edutati suurvürst Konstantin Konstantinovitš polkovnikuks ning määrati Preobraženski kaardiväepolgu komandöriks. 1895. aastal ülendati ta kindralmajoriks, 1901. aastal kindralleitnandiks ja 1907. aastal jalaväekindraliks. 
1900. aastal määrati suurvürst Konstantin Konstantinovitš sõjaliste õppeasutuste ülemjuhatajaks ("Главный начальник военно-учебных заведений") ja 1910. aastal sõjaliste õppeasutuste kindralinspektoriks. 
Tegevus teaduste akadeemias.
Suurvürst Konstantin Konstantinovitš oli ka Keiserliku Teaduste Akadeemia liige ja alates aastast 1889 akadeemia president.
Ristiisa

Ristiisa on meessoost ristivanem. Laiemas tähenduses on see ka millelegi või mingile nähtusele nime andja. 
Ristiisaks nimetatakse ka maffiaperekonna pead (vaata artiklit Capo dei capi).
"Ristiisa" võib olla ka lugupidamist väljendav nimetus mingi ala (eriti muusika) pioneeride, suurkujude või ka suurte mõjutajate kohta. Näiteks:
Ristiisa on ka kokteil Amaretto liköörist ja šoti viskist.
Ljudmila Aleksejeva

Ljudmila Mihhailovna Aleksejeva (vene keeles Людмила Михайловна Алексеева; 20. juuli 1927 Jevpatorija – 8. detsember 2018 Moskva) oli vene ajaloolane ja inimõiguslane, Moskva Helsingi grupi üks asutajaid 1976. aastal ja selle esimees 1996. aastast kuni surmani. 
Ta lõpetas 1950. aastal Moskva Riikliku Ülikooli arheoloogina ja 1956. aastal aspirantuuri Moskva majandusstatistika instituudis NLKP ajaloo erialal. 
Ta töötas muu hulgas ajalooõpetajana ning aastatel 1959–1968 kirjastuses Nauka arheoloogia ja etnograafia toimetuse teadusliku toimetajana. 1952. aastal astus ta NLKP-sse.
Pärast Stalini surma ja Beria vahistamist elas ta üle maailmavaatelise kriisi, keeldus kaitsmast kandidaadikraadi NLKP ajaloo alal ja tegemast teaduslikku karjääri. 1960. aastatel sai tema korterist dissidentide ja Moskva intelligentsi kohtumispaik, seal valmistati ja hoiti "samizdati" väljaandeid, toimusid intervjuud Lääne korrespondentidega. Aastatel 1968–1972 osales ta masinakirjutajana Jooksvate Sündmuste Kroonika ("Хроника текущих событий") väljaandmisel ja levitamisel. 1968. aastal heideti ta NLKP-st välja ja vallandati kirjastusest. 1976. aastal oli ta üks Nõukogude Liidu inimõiguste olukorda jälgiva Moskva Helsingi grupi asutajaid. Ta hoidis oma korteris Helsingi grupi dokumente.
1977. aastal emigreerus ta koos abikaasa Nikolai Williamsi () ja noorema poja, Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna vilistlase Mihhailiga Ameerika Ühendriikidesse. Ta jätkas tööd Moskva Helsingi grupi esindajana välismaal; avaldas kirjutisi inimõiguste olukorrast ja dissidentide tegevusest Nõukogude Liidus ning töötas ajakirjanikuna raadiojaamades Vabadusraadio ja Ameerika Hääl. 1990. aastal avaldas ta autobiograafia "Sulaaja põlvkond".
1993. aastal pöördus ta tagasi kodumaale, kus jätkas inimõiguste kaitsmist ja Venemaa võimuesindajate ebademokraatlike sammude kritiseerimist.
Isiklikku.
Ljudmila Aleksejevat lapsepõlves hoidnud ja protestantlikus vaimus kasvatanud vanaema, eestlane Anetta Marietta Rosalia Jaani tütar Sinberg elas Krimmis, kuhu tema esivanemad olid Eestist välja rännanud. Ljudmila Aleksejeva (neiupõlves Slavinskaja) sündis 20. juulil 1927 Jevpatorijas Krimmis Mihhail Lvovitš Slavinski ja Valentina Afanasjevna Jefimenko perekonnas.
Liffart von Ooj

Liffart von Ooj (surnud 1573) oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi esimesel kolmandikul.
Liffartivanemad olid Gerhaard von Ooj ja Anna von Steprode. Ta pärines Nijmegeni lähedal asunud Ooj linnust valitsenud samanimelisest suguvõsast, mis 11. sajandil oli olnud Saksa kuninga otsealluvuses. 13. sajandiks liideti Ooj maad aga Gelderni (Geldre) krahvkonnaga, mille vastu Ooj isandad mõistagi protestisid. Siiski osutus see tegevus edutuks ning 14. sajandil leppisid nad Gelderni valitsejate vasallide staatusega, tõustes seal mitmetele kõrgetele kohtadele. 
Liffart von Ooj on ainus teadaolev suguvõsa esindaja nii Liivi kui ka Saksa ordus. Ta sai orduvennaks millalgi enne 1531. aastat ning asus kusagil Liivimaal, kuid sel aastal astus ta ordust välja ning naasis kodumaale, kus abiellus. Hiljem sai temast Ooj linnuse valitseja ning ta suri kõrges vanuses 1573. aastal.
Admiraliteet

 
Admiraliteet oli Briti impeeriumi mereväe juhtorgan ehk mereväeministeerium.
Admiraliteet asutati Henry VIII valitsemisajal 16. sajandil.
Juhtkond ja organisatsioon.
Admiraliteeti juhtis 1. merelord ehk mereväeminister ning admiraliteedi nõukogu, kuhu kuulusid:
Mereväe igapäevategevust juhtis Esimene merelord, kasutades selleks oma 
Admiraliteet Teises maailmasõjas.
Mereväe tegevust Teises maailmasõjas juhtis esimene merelord, kelleks aastail 1939–1943 oli Dudley Pound,1939–1943 ja 1943–1946 Andrew Cunningham, 1. Cunningham of Hyndhope'i vikont.
Kuna aga Suurbritannia oli globaalne impeerium, olid eri maailmajagudes ka piirkondlikud juhtimiskeskused:
Need sõjaeelsed tugijaamad reorganiseeriti 1939. aastal sõjalaevastikeks:
Lisaks välistugijaamadele oli moodustatud ka Suurbritannia saare kaitseks kaitsepiirkonnad:
Võitlus Atlandi ookeani pärast.
II maailmasõja alguses kasutas Saksamaa Suurbritannia alistamiseks mereblokaadi ja allveesõda. Selles üritasid Karl Dönitzi juhitava Saksamaa allveelaevad hävitada Vahemeres ning Atlandi ookeanil Suurbritanniasse Ameerikast ning kolooniatest eluliselt tähtsat varustust (toit, kütus ja sõjavarustus) toimetavaid konvoisid.
Admiraliteedi allosakonnad – Admiraliteedi Luureosakonna "NID 8" ja "Allveelaevade Jälgimise Kabineti" ("Submarine Tracking Room") – ülesanne oli jälgiga Saksamaa allveelaevade liikumist ning koostöös Admiraliteedi Kaubandusosakonna ja Mereväe Juhtimisteenistusega ("Naval Control Service") kavandada laevakonvoidele võimalikult turvalisi Atlandi ookeani ületamise laevateid, et vältida allveelaevade rünnaku ohvriks sattumist.
Teenistuse eripärad Briti mereväes II maailmasõja ajal.
Sõjaaegne sõjalaevastiku personal moodustus kolmest teenistujagrupist:
1) Kuningliku laevastiku kaadrisõjaväelased;
2) Kuningliku laevastiku reservi ("the Royal Naval Reserve (RNR)) sõjaväelased. Varem laevastikus või kaubalaevastikus ("Merchant Navy") teeninud mereväeohvitserid suunati teenistusse sõjalaevastiku abilaevadele – traaleritele või miinilaevadele. Teine kategooria oli erruläinud mereväeohvitserid, keda kasutati kaubakonvoide kommodooridena.
3) Kuningliku laevastiku vabatahtlik reserv ("Royal Naval Volunteer Reserve (RNVR)"), kelle hulka kuulusid ohvitserid, keda eristati nende vormiriietuse käisel asuvad kaks rõngast. RNVR ohvitserid olid valitud nende isikute hulgast, kes olid sõja alguses ennast vabatahtlikult pakkunud laevastikuteenistusse ning olid värvatud sõja ajaks teenistusse. Üldisest moodustasid vabatahtliku reservi liikmed Briti sõjalaevastikust 3/4 ning nendega komplekteeriti konvoide saatelaevastiku (korvettide, fregattide ja hävitajate meeskonnad).
John Franklin

John Franklin (16. aprill 1786 – 11. juuni 1847) oli Briti mereväeohvitser ja Arktika uurija.
Aastatel 1819–1822 juhtis Franklin ekspeditsiooni, mis pidi uurima Kanada rannikut Coppermine'i jõe suudmest ida pool. Ekspeditsioon ebaõnnestus puuduliku varustamise tõttu ja ekspeditsiooni 20 liikmest suri 11, peamiselt nälga, kuid oli ka vähemalt üks mõrv. Ellujäänud olid sunnitud sööma samblikke ja isegi oma nahksaapaid. See andis Franklinile hüüdnime "Mees, kes sõi ära oma saapad". Surnuid olnuks veelgi rohkem, kui kohatud indiaanlased poleks neid aidanud.
Franklin oli aastatel 1836–1843 Tasmaania, mida tollal nimetati Van Diemeni maaks, kuberner. Kubernerina püüdis ta reformida kohalikku sunnitöökolooniat, aga põrkus ülejäänud ametnike vastuseisule. Tema abikaasa Jane Franklin töötas Tasmaaniasse ülikooli, muuseumi ja botaanikaaia rajamise heaks.
John Franklin suri Kanada Arktikas loodeväila leidmiseks korraldatud ekspeditsioonil. Sellel osalesid kaks laeva, Erebus ja Terror, kokku 129 mehega, kes hukkusid külma, nälja, tuberkuloosi, konservidest saadud pliimürgistuse, kopsupõletiku, botulismi ja skorbuudi tagajärjel. Ekspeditsioon jättis maha kõigest kaks teadet (kõik muud paberid olid eskimote poolt hävitatud), millest esimene kirjutati 28. mail 1847 ning selle järgi oli ekspeditsiooniga veel kõik korras. Kaks nädalat hiljem Franklin siiski suri. Tema haud on teadmata, aga tõenäoliselt ta maeti Kuningas Williami saarele. Teine teade kirjutati sama paberi äärtele 25. aprillil 1848 ning selle järgi oli ekspeditsiooni liikmetest 24 surnud ja 105 elus ning meeskond valmistus laevu maha jätma. Hilisemad päästeekspeditsioonid leidsid hajutatult nende surnukehasid. Kõik ekspeditsiooni liikmed tunnistati ametlikult surnuks 31. märtsil 1854. Ekspeditsiooni hukkumise täpsed asjaolud on üks suuremaid müsteeriume polaarekspeditsioonide ajaloos.
John Franklini auks on tema järgi nimetatud neem, ahelik, laht ja väin Alaskas ja Kanadas.
Franklini ahelik

Franklini ahelik (inglise keeles "Franklin Range") on väike mäeahelik Kanada lääneosas Briti Columbia provintsis Vancouveri saarel Robsoni lahest ja Johnstone'i väinast edela suunas. Selle pindala on 200 km² ja see on Vancouveri saare mäestiku osa.
Aheliku nimetas aastal 1861 kapten George Henry Richards polaaruurija John Franklini ja tema abikaasa Jane'i auks.
Veebidisain

Veebidisain on veebisaidi kavandamise, modelleerimise ning vormistamise toimingute jada.
Veebidisaini eesmärk on luua veebisait – kogum mingi kindla sisuga elektroonilisi faile, mis asuvad veebiserveris ja millele kasutajatel on ligipääs veebi kaudu, veebibrauseri või teiste arvutiprogrammide abil (nt. RSS-lugerid).
Veebidisaini käigus paigutatakse veebisaidile teksti ja rastergraafikat (GIF-id, JPEG-d) HTML/XHTML/XML keelte abil. Keerukamate meediafailide esitamiseks (vektorgraafika, animatsioonid, videod, helifailid) on vajalikud pistikprogrammid nagu näiteks Adobe Flash, QuickTime, Java jne, mis sageli samuti veebisaidi sisse HTML/XHTML-märgendite abil lisatakse.
Inimesi, kes tegelevad veebidisaini või veebisaitide kujundamisega, nimetatakse veebidisaineriteks. Veebikujundus hõlmab veebisaidi kujundust ja UX-i disaini.
Paralleelsiin

Paralleelsiin on arvutitehnikas ühiskasutusega sidekanal, kus andmeid edastatakse samal ajal mitmesoonelise juhtme kaudu. Näiteks 32-bitisel siinil on 32 soont. PCI on tüüpiline paralleelsiin.
Jadasiin

Jadasiin ehk järjestiksiin on ühiskasutusega sidekanal, milles bitte edastatakse üksteise järel mööda üht traati või kiudu. Selline arhitektuur on kasutusel näiteks Ethernet-võrkudes. Protsessorit välisseadmetega ühendav S/V-siin on paralleelsiin (16-, 32- või 64-sooneline juhe).
Jadasiin erineb jadapordist selles mõttes, et kui jadaport ühendab arvutit üheainsa seadmega, siis jadasiin võimaldab ühendust mitme seadmega.
Näiteid.
Sünkroonsed jadasiinid:
Asünkroonsed jadasiinid:
Asünkroonne jadaport:
Sünkroonne jadaport:
Võrgud:
Arvutivõrkudena saab kasutada ka jadasiine, kuid spetsiaalsetel võrguliidestel on andmepakettide saatmist ja vastuvõtmist võimaldav andmesideprotokoll teostatud riistvaras.
Onu

Onu on ema või isa vend.
Isapoolse onu kohta kasutatakse vahel ka sõna "lell".
Tädi

Tädi on ema õde.
Sageli kasutatakse sõna ka isa õe (sõtse) tähenduses.
Semmy Schilt

Semmy Schilt (ka Sem Schilt; sündinud 27. oktoobril 1973) on elukutseline hollandi kikkpoksija ja segatud võitluskunstide kunstnik Ashihara karate praktik.
Ta on neljakordne (kokku kolm korda järjest) K-1 World GP meister.
Saaremaa Ralli 2007

Saaremaa Ralli 2007 toimus 12.-13.oktoobril Kesk- ja Lääne-Saaremaa kruuskattega teedel, Kuressaare linna tänavatel ning lisakatsed Oriküla paarisrajal. 40. rahvusvaheline Alexela Saaremaa Ralli 2007 võitsid eestlased Rainer Aus ja Kristo Kraag Subaru Impreza WRX'l.
Saaremaa Ralli 2008

Saaremaa Ralli 2008 toimus 10.–11. oktoobril Saaremaa teedel. 
See oli 41. rahvusvaheline Saaremaa Ralli. Ralli võitsid eestlased Ott Tänak ja Raigo Mõlder Subaru Impreza WRX-iga.
Saaremaa Ralli 2009

Saaremaa Ralli 2009 oli 42. Saaremaa Ralli. See toimus 9.–10. oktoobril 2009 Kesk- ja Lääne-Saaremaa kruusateedel. 
Ralli võitsid eestlased Georg Gross ja Kristo Kraag Ford Focus WRC-l.
Istandus

Istandus on taimekasvatusala või -majand, kus toodetakse taimseid saadusi, mis on kasvatatud üht liiki taimede istikutest.
Nii näiteks kasvatatakse istandustes kohvi, suhkruroogu, viinamarju, puuvilju, puuvilla, tubakat, sisalit ning mitmesuguseid puid, näiteks kautšukipuud.
Istandustel on suur osa paljudes arengumaades. Istandustes kasutatakse sageli odavat tööjõudu. Varem kasutati selleks sageli orje, hiljem arengumaadest värvatud lepingutöölisi.
Istanduste varaseimad näited on Vana-Roomas olnud latifundiumite seas. Nendes kasvatati küll kariloomi ja teravilja, kuid toodeti ka suurel hulgal veini ja oliiviõli.
Istandused hakkasid laialt levima koos kaubanduse arenguga.
Minevikus rakendati istandustes suurt osa orjadest, samuti oli istandustes orjade rõhumine kõige rängem.
Istanduste rajamisel väheneb tavaliselt piirkonna bioloogiline mitmekesisus. See tähendab paljude liikide elukeskkonna kaotust, mis võib halvimal juhul viia nende liikide väljasuremiseni. Seevastu kui istandus rajada jäätmaale või väga ebakvaliteetsele maale, võib istandus endaga kaasa tuua maa väärtuse ja bioloogilise mitmekesisuse suurenemise.
Istandusest ei pea tingimata saama otsest materiaalset kasu. Puid võidakse istutada ka selleks, et takistada luidete liikumist ja nad kinnistada. Niimoodi suureneb nii istandusealuse kui selle lähedase maa väärtus üldiselt.
Arenenud riikides pannakse suure saagikuse saavutamiseks suurt rõhku agrotehnikale (sordiarendus, väetamine, taimekaitse, õiged maaharimis- ja hooldusvõtted jne).
Mõned metsanduse asjatundjad väidavad, et metsaistandused vähendavad vajadust loodusliku metsaraie järele. Selle põhjuseks on istanduse suurem tootlikkus. Näiteks tuuakse Uus-Meremaa, mille metsast 19% pakub 99% tööstuslikult varutavast ümarpuidust. On hinnatud, et kogu maailma puiduvajaduse võiks katta kõigest 5% praegusaja metsa pindalalt. Praktikas on metsaistandused hakanud mõnes maailma paigas, näiteks Indoneesias, looduslikke metsi välja tõrjuma.
Saaremaa Ralli 2010

Saaremaa Ralli 2010 toimus 8.-9. oktoobril Saaremaal. 43. Saaremaa Ralli võitsid Mads Østberg/Jonas Andersson Subaru WRCl. Teisena lõpetas 1.26,4 võitjale kaotanud Georg Gross/Raigo Mõlder Ford Focus WRCl. Kolmas oli Ott Tänak/Kuldar Sikk Ford Fiesta S2000l, kes kaotas võitjale 1.36,7.
Timati

Timati (õieti Timur Ildarovitš Junussov; vene keeles Тимур Ильдарович Юнусов; sündinud 15. augustil 1983 Moskvas) on vene räppar, näitleja, muusikaprodutsent ja ettevõtja, Tšetšeeni Vabariigi teeneline kunstnik (2014). 
Ta on teinud koostööd Snoop Doggi, Mariya, Busta Rhymesi, Xzibiti, Sean Combsi ja P. Diddyga.
2012. aastal esines ta Vladimir Putini presidendikampaanias võttes koos Putiniga osa ühe reklaamklipi salvestamisest.
Ivar Stukolkin

Ivar Stukolkin (sündinud 13. augustil 1960 Tallinnas) on eesti ja Nõukogude Liidu ujuja.
1980. aasta suveolümpiamängudel sai ta Nõukogude Liidu eest võisteldes kuldmedali 4x200 vabaujumises ja pronksmedali 400 meetri vabaujumises.
1982. aasta ujumise maailmameistrivõistlustel sai ta hõbemedali 4x200 vabaujumises.
2006. aastal valiti ta kaheks aastaks Olümpiavõitjate Kogu presidendiks.
Dietrich Friedrich von Patkul

Dietrich Friedrich von Patkul (ka Diederich Friedrich Pattküll; surnud 10. oktoober 1710) oli Rootsi sõjaväelane (kindralmajor, 1706). 
Põhjasõja ajal oli ta 1707–1710 Tallinna asekuberner ja 1709. aastast Eestimaa kindralkuberneri Nils Strombergi kohusetäitjana Eestimaa asekuberner.
Vene kindral Rudolph Felix Baueri juhitud 20 000-mehelise väe 1710. aasta Tallinna piiramise eel lasi ta ära põletada Kristiine heinamaal asuvad hooned, et vaenlasel ei oleks kohta, kus piiramise ajaks elama asuda. Sellest hoolimata kapituleerus Tallinn 29. septembril 1710 Vene vägede ees.
Ta oli Eestimaal Taubedele kuulunud Ohekatku pandihärra ja Liivimaal Vana-Roosa (Rosenhof) mõisnik.
Tema järgi on nime saanud Patkuli trepp Tallinnas ja Tallinna muldkindlustusvööndi Patkuli reduut.
Perekond.
Tema vanemad olid Liivimaa Umurga kihelkonnas (Kirchspiel Ubbenorm) asunud Pociemsi (Posendorf) mõisnik ooberstleitnant Heinrich Patkull ja Vendela Rosenberg. Tema vend Georg Reinhold von Patkul (1657–1723) oli Rootsi sõjaväelane ja Jönköpingi lääni maapealik ning 1716. aastast Rootsi vabahärra Patkull von Posendorff 
Ta oli abielus Erra (Erras) mõisast pärit Gertrude Helene von Oerteniga. Abielust sündis:
Skorpion (Urban Symphony)

"Skorpion" on Urban Symphony kolmas singel. Laulu esitas Sandra Nurmsalu 12. märtsil 2010 Eesti Laulu finaalsaates. Loo autor on Sven Lõhmus.
Eesti Demokraatia Uuendamine

Eesti Demokraatia Uuendamine oli aastatel 2005–2011 tegutsenud avalik, sõltumatu ja erapooletu kodanikualgatus, mis tekkis seoses Tõive Kivikase üleskutsega poliitikute eetikakoodeksi sisseseadmiseks. Algatus oli suunatud kodanike aktiviseerimisele demokraatia edendamise nimel ning usalduse suurendamisele kodanike ja poliitikute vahel. Kodanikualgatust ja sellega seotud mittetulundusühingut nimetati lühendatult E-D-U. 
Ajalugu.
E-D-U oli esimene algatus poliitikas eetilise mõõtme tugevdamiseks ja usaldussuhete väljakujunemise eelduste soodustamiseks Eestis. 2011. aasta lõpus sulgeti eraalgatuslikus korras loodud portaal "Eesti Demokraatia Uuendmine" majanduslike võimaluste puudumisel. Kuus aastat hiljem tekkis mõneti teistsuguse tausta ja sisuga liikumine Eesti demokraatia arendamiseks ehk DASA.
Hea tahte poliitiku eetikakoodeks.
"Eesti Vabariigi poliitik
Elisabeth Görgl

Elisabeth Görgl (sündinud 20. veebruaril 1981 Bruck an der Muris) on Austria mäesuusataja. 
Görgl sai 1999. aastal Prantsusmaal Le Sauzes juunioride maailmameistrivõistlustel slaalomis pronksmedali. Järgmisel aastal Kanadas Québecis osales ta juunioride MM-il üksnes kiirlaskumises ja lõpetas selle 8. kohaga.
Täiskasvanute tippvõistlusel osales ta esimest korda 2003. aasta maailmameistrivõistlustel Šveitsis Sankt Moritzis slaalomis, kuid oli sunnitud katkestama esimesel laskumisel rajalt väljasõidu tõttu.
2005. aasta MM-il Itaalias Santa Caterinas jäi tema parimaks kohaks suurslaalomis saadud 7. koht. Slaalomis ta diskvalifitseeriti ja Alpi kahevõistluses tuli ta 8. kohale.
2006. aasta taliolümpiamängudel osales ta üksnes kiirlaskumises ja katkestas selle.
2007. aasta MM-il Rootsis Åres osales ta ainult kiirlaskumises ja jäi 18. kohale.
2009. aasta MM-il Prantsusmaal Val-d'Isère'is osales Görgl kõigil viiel alal ja sai ühe medali. Pronksi võitles ta välja Alpi kahevõistluses. Kiirlaskumises oli ta 4., ülisuurslaalomis 6. ja suurslaalomis 10. 
2010. aasta taliolümpiamängudel Kanadas Vancouveris sai Görgl pronksmedalid kiirlaskumises ja suurslaalomis. Ülisuurslaalomis oli ta 5., slaalomis 7. ja Alpi kahevõistluses 18.
2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis võitis ta kuldmedali kiirlaskumises ja ülisuurslaalomis. Samal aastal valiti ta Austria aasta naissportlaseks.
Maailma karikasarjas osales Görgl esimest korda 10. märtsil 2000 Itaalias Sestrieres slaalomis. Tema esimene võit MK-etapil tuli 12. jaanuaril 2008 Sloveenias Mariboris suurslaalomis.
Ka tema vend Stephan Görgl kuulus 2006. aasta taliolümpiamängudel Austria mäesuusakoondisse. Nende ema Traudl Hecher võitis mäesuusatamises kiirlaskumises kaks olümpiapronksi, 1960. ja 1964. aastal. Neist esimese võitis ta 16-aastaselt ja on tänapäevani kõigi aegade noorim olümpiamedalist mäesuusatamises. Seega on tema perekond võitnud suurvõistlustelt 5 medalit, kõik pronksid.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Elisabeth Görgl on osalenud () 335 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 41 korda, neist 7 on ta võitnud, 3 ülisuurslaalomis, 2 suurslaalomis ja 2 kiirlaskumises. 15 korda on ta esikolmikusse jõudnud suurslaalomis.
Bruck an der Mur

Bruck an der Mur ehk Bruck Muri ääres on linn "(Stadt)" Austrias Steiermargi liidumaal. 
Bruck an der Mur asub Muri jõe ääres umbes 50 kilomeetrit Grazist põhja pool. Ka Mürzi jõgi voolab linnast läbi ja ühineb Brucki kohal Muriga. Linn on samanimelise maakonna pealinn. Bruck an der Muri pindala on 38,4 km² ja selle keskmine kõrgus merepinnast on 491 meetrit. Linna kõrgem punkt on Rennfeldi mägi (1629 m).
Muri on esmamainitud 20. novembril 860 Ludwig Sakslase ürikus Prukka nime all. Tollal asus seal Salzburgi peapiiskopi mõis. Täpsemalt asus mõis tänapäeva St. Ruprechti linnaosas, tänapäeva linnasüdame asukohta nimetati tollal Mürzi suubumiskohaks (Mürzgemünd). 18. mail 982 kinnitas Saksa-Rooma keiser Otto II Bruck an der Muri omandiõigust käsitleva dokumendi, kasutades seal juba nimekuju Bruck.
1792 tabas linna tohutu tulekahju. Selles hävis nii Landskroni loss kui 164 maja (üksnes 2 maja jäi alles). Üks neist oli 15. sajandil Pankraz Kornmessi rajatud veneetsia stiilis hoone (Kornmesserhaus), mis on tänapäeval linna peamine arhitektuuriline vaatamisväärsus.
1804. aastal elas Bruck an der Muris 1204 inimest. Elanike arv suurenes pidevalt kuni 1971. aastani, mil linnas oli 16 530 elanikku. Sellest ajast on linlaste arv järjest vähenenud.
Bruck an der Muris elas 2007. aastal 13 304 elanikku. Rahvastiku tihedus oli 2001. aastal 350 el/km². Elanikest 5,5% oli välismaalasi, kellest suurim osa on horvaadid. 
Bruck an der Mur on tähtis Austria liiklussõlm. Linna raudteejaamas peatuvad nii Viinist Villachi kui ka Grazi suunduvad rongid.
Väravavaht (jalgpall)

Väravavaht on jalgpallis mängija, kelle ülesanne on oma väravat kaitsta, nii et vastasmeeskond ei suudaks palli üle väravajoone lüüa (postide vahele ja lati alt). Selleks peab väravavaht palli teele tulema ja selle kas kinni püüdma või kõrvale suunama.
Väravavahi alas võivad väravavahid kasutada käsi. Nad on (kui audi sissevise välja arvata) ainsad jalgpallurid, kes tohivad mänguväljakul palli käega puudutada.
Väravavahid sooritavad lööke värava juurest ning juhatavad oma meeskonna, eriti selle kaitsemängijate paiknemist nurgalöökide, vabalöökide ja karistuslöökide korral. Väravavahil on tähtis roll mängustrateegia valimisel, sest neil on piiramatu ülevaade kogu mänguväljakust.
Väravavahid ei pea kogu mängu ajal olema karistusalas. Nad võivad lüüa penalteid lüüa ja on isegi juhtunud, et lõpuminutitel jookseb väravavaht vastasmeeskonna karistusalasse, et luua seal arvuline ülekaal, kuigi see on haruldane, sest jätab oma värava kaitseta.
Kui väravavaht saab vigastada või punase kaardi, siis teeb tema meeskond vahetuse. Üks väljakumängijatest (tavaliselt ründaja) võetakse välja ja tema asemele pannakse varuväravavaht. Kui see ei ole võimalik (näiteks kui varuväravavahti ei ole), siis asub üks mängijatest (tavaliselt kaitsemängija) väravasse ja muutub väravavahiks.
Väravavaht on jalgpallis kõige tähtsam positsioon ja samuti on selles kõige keerulisem meistriks saada. Sellepärast on tavaline, et meeskonnad vahetavad väravavahte harva. Näiteks Petr Čech on FC Chelsea esiväravavaht ja Iker Casillas Madridi Reali esiväravavaht juba üle 9 aasta ning Casillas on Hispaania jalgpallikoondise esiväravavaht juba 10 aastat. Kuid teisalt ei ole väravavahitöö füüsiliselt nii nõudlik kui väljakumängijal ja sellepärast on väravavahi mängijakarjäär pikem, ulatudes vahel isegi 40. eluaastatesse.
Riietus.
Väravavahid peavad kandma riietust, mis eristab neid selgelt teistest mängijatest ja ka kohtunikest. Mõned mängijad on oma riietusega tuntuks saanud, näiteks Lev Jašin, keda tema üleni musta riietuse tõttu hüüti mustaks ämblikuks.
Enamik väravavahte kannab kindaid, et haare palli ümber oleks parem ja ühtlasi selleks, et kaitsta käsi vigastuse eest. Tänapäeval on mõnikord kinnastel piki iga sõrme plastist ribi, mis aitab vältida sõrmede kahekorra minekut, kui väravavaht kiiresti liikuvat palli püüab. Kuigi kinnaste kandmine pole kohustuslik, väravavahid seda tavaliselt teevad. 2004. aasta EM-i veerandfinaali lõpetanud penaltiseerias Inglismaa ja Portugali jalgpallikoondise vahel pälvis Portugali väravavaht Ricardo Pereira tähelepanu sellega, et võttis enne penaltiseeriat kindad käest. Ta tõrjus kaks penaltit ja lõi ise sisse otsustava penalti, mis viis Portugali poolfinaali.
Mõned väravavahid kannavad nokkmütsi, mis kaitseb silmi ereda päikese eest.
Sextus Empiricus

Sextus Empiricus (u 160–210) oli kreeka filosoof.
Ta oli skeptitsismi esindaja.
Teosed.
Säilinud on kaks tema raamatut: "Matemaatikute vastu" (osaliselt) ja "Pyrrhoni põhiteesid".
AX-teater

AX-teater on harrastusteater Keilas.
Teater loodi 20. septembril 2009 Keila Kultuurikeskuses, kui rohkem ja vähem kogenud harrastusnäitlejad Marika Reinmanni kutsel kokku tulid ning otsustasid koos midagi lahedat teha.
AX-teater on harrastusteater, kuhu kuulub paljudes töövaldkondades töötavaid inimesi. Koos juhendajaga oli aastatel 2009–2011 teatris kokku 14 liiget: Margus Elme, Heli Iljašenko, Maire Meerents, Kristi Pitkänen, Reet Raudkivi, Rutt Raudkivi, Marika Reinmann, Helen Sagadi, Triinu Seppam, Kai Siniveer, Mare Sooans, Indrek Stranberg, Elena Valtri, Andrus Viilma. 2011. aasta kevadel liitusid trupiga Ahti Noor ja Aivo Eensoo.
Alates 27. veebruarist 2010 kuulub AX-teater Eesti Harrastusteatrite Liitu.
Tunnustus.
Harjumaa harrastustruppide teatrifestivalil 2012 tunnistati parimaks naiskõrvalosatäitjaks AX-teatri näitleja Rutt Raudkivi (Brian Friel "Lõikuspeo tantsud"); AX-teater sai ka eripreemia värvika koosmängu eest (Rutt Raudkivi, Kristi Elme, Maire Meerents, Heli Iljašenko ja Triinu Seppam (Brian Friel "Lõikuspeo tantsud")).
Masahiko Kimura

Masahiko Kimura (jaapani keeles 木村 政彦 "Kimura Masahiko"; 10. september 1917 – 18. aprill 1993) oli jaapani judoka.
Kimurast sai 1935. aastal noorim (18-aastane) 5. dani musta vöö saanud judoka. Ta tippsportlasena vaid neli matši, kõik 1935. aastal. Ta tuli Jaapani meistriks 1937 ja jäi võitmatuks 13 aasta jooksul.
Gertrud Elisabeth Mara

Gertrud Elisabeth Mara (sündinud Schmähling või Schmeling, 12. veebruar (vkj)/ 23. veebruar 1749 Kassel – 8. jaanuar (vkj)/ 20. jaanuar 1833 Tallinn) oli saksa (hesseni) laulja.
Lapsepõlv ja lauljakarjäär.
Tema isa Johann oli vaene muusik. Tüdruk õppis isalt viiulimängu. Lapsena mängis ta Maini-äärses Frankfurdis laadal raha eest viiulit. Ta õppis 5 aastat Leipzigis laulmist. 1771 hakkas ta lauljana esinema, peatselt tunnustati teda saksa maade parima lauljatarina. Kuni 1780. aastani töötas ta Preisimaa õukonnas, kuid pärast abiellumist lõpetati tema leping.
Tema abikaasa oli Berliinis sündinud tšellist Giovanni Battista Mara (Johann Baptist Mara, 1744–1808).
Mara esines Viinis, Münchenis ja mujalgi, enne kui jõudis 1782 Pariisi. Sel ajal esines seal teinegi tuntud lauljatar Luisa Todi ning Pariisi üldsus jagunes nii-öelda todistideks ja maratistideks vastavalt sellele, kumba lauljat nad toetasid. 1784 läks Mara Londonisse ja jätkas seal suure menuga esinemisi kuni 1802. aastani, andes aeg-ajalt külalisetendusi Pariisis ja Itaalias.
1802. aastal kolis ta Venemaale ja elas Moskvas. 1812. aasta Vene-Prantsuse sõja ajal, kui taganevad Vene väed süütasid Moskva, kaotas Mara kogu oma varanduse. 
Tallinna-periood.
Mara elas 1815. aastast Tallinnas, kus tegutses lauluõpetajana (elas Toompeal, Lossi plats 6) ja asutas omanimelise stuudio (Mara laulustuudio). Tema sõbrad olid luuletajad Sophie Tieck ja Hedwig Dorothea von Berg (sündinud Sivers, Tallinna sõjakuberneri Gregor von Bergi abikaasa), kunstiajaloolane ja arheoloog Otto Magnus von Stackelberg, Oleviste kiriku organist ja gümnaasiumi muusikaõpetaja Johann August Hagen ning Eestimaa maanõuniku Reinhold August von Kaulbarsi abikaasa paruness Nathalie Elisabeth von Kaulbars (sündinud Aderkas). 1822. aastal kolis ta Tallinna all-linna aadressile Lai 11, kus elas kuni oma surmani. Gertrud Elisabeth Mara maeti Kopli kalmistule.
Lahutusmeetodid

Lahutusmeetodid keemias hõlmavad mitmesuguseid protseduure ja protsesse, mida kasutatakse ainete segu komponentide üksteisest eraldamiseks. 
Ainete lahutamine põhineb komponentide füüsikaliste või keemiliste omaduste erinevustel. Vastavalt valitakse lahutamisprotseduur. Ainete lahutamine on massi ülekande protsess.
Praktikas tuleb tihti eraldada individuaalne puhas komponent looduslikust või sünteetilisest produktist, kui see kujutab endast ainete segu või sisaldab lisandeid. Lahutamisprotsessi mahukus võib olla mikrogrammidest tonnideni olenevalt eesmärgist: keemiline analüüs, laboratoorne preparaat või tööstuslik tootmine. Näiteks toornafta töödeldakse saamaks eriotstarbelisi fraktsioone: gaasilised süsivesinikud, bensiin, diislikütus, määrdeõlid, asfalt. 
Mehaanilised lahutusmeetodid on tavaliselt eelistatavamad, kuna need on kiiremad ja odavamad, kuid mitte alati rakendatavad. Paljudel juhtudel tuleb soovitud tulemuse saavutamiseks kasutada erinevate meetodite kombinatsioone. Ainete keemiline muundamine selektiivses keemilises reaktsioonis või derivatiseerimisreaktsiooni kaudu osutub efektiivseks juhul, kui moodustuvad esmastest erinevate omadustega ühendid, nii et neid on võimalik lahutada mingi mehaanilise või füüsikalis-keemilise meetodiga. Näiteks reaktsioon ühe komponendi sademesse viimiseks, seejärel eraldamine filtrimisega ja kuivatamine.
Lahutusmeetodid on ühtlasi ka ainete puhastamise meetodid. Puhastamiseks on tihti vajalik teatud protseduure korrata mitmekordselt. Suure efektiivsusega lahutusmeetodid on näiteks mitmed kromatograafilised ja fraktsioneeriva destillatsiooni meetodid, kus loendamatu arv kordi korduvad esimesel juhul ainete sorptsioon ja desorptsioon ning, teisel juhul, aurustumine ja kondensatsioon. Mitmekordne tahke materjali ekstraktsioon lahustiga toimub Soxhleti ekstraktoris.
Fjodor Jemeljanenko

Fjodor Jemeljanenko (vene "Фёдор Влади́мирович Емелья́ненко"; sündinud 28. septembril 1976 Rubižnes Luhanski oblastis) on Venemaa raskejõustiklane.
Sportimist alustas ta sambo ja lahingsambo harrastamisega, hiljem on tegelenud peamiselt sportliku vabavõitlusega.
Ta on mitmekordne maailmameister.
Virtuaalne üllatusmuna

Virtuaalne üllatusmuna ("Easter egg"), ka pühademuna on peidetud nali või sõnum, mis võib olla filmis, arvutiprogrammis, veebilehel, arvutimängus või mujal virtuaalkeskkonnas. Termini lõi Warren Robinetti sõnul Atari, kui nad avastasid Robinetti jäetud salasõnumi mängust "Adventure".
Andres Ringo

Andres Ringo (26. juuli 1938 – 13. märts 2010) oli eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1961 Tallinna Tehnikaülikooli ehitusinsenerina.
1961–1966 töötas ta Põllumajanduse Ministeeriumi Ehitus- ja Montaaživalitsuses tööjuhina, 1966–1967 EKE Projektis projekteerijana.
Aastatel 1967–1987 töötas ta Pärnu KEK-is jaoskonnajuhatajana. 1988. aastal sai temast ehituskomitee esimehe I asetäitja. Pärast komitee reorganiseerimist oli ta ehitusministeeriumi tehiskeskkonna planeerimise ameti peadirektor.
1993. aastal asutas ta koos Ell Väärtnõuga oma arhitektuuribüroo, kus töötas surmani.
Ta oli Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1973. aastast.
Evald Jõgis

Evald Jõgis (8. september 1927 Soomaa – 13. märts 2010) oli eesti ajakirjanik ja vestekirjanik, kes sai tuntuks Mägra Märdi nime all avaldatud lugudega.
Puhverserver

Puhverserver (inglise keeles "Caching Proxy Server", slängis ka proksiserver) on server, mis toimib vahetalitajana brauseri ja veebiressursside vahel.
Puhverserverid aitavad paremini veebi sisu kätte toimetada, kuna salvestavad regulaarselt enimkasutatavate veebilehtede koopiaid oma vahemällu. Kui brauser taotleb veebilehte, mis on juba talletatud puhverserverisse, edastab selle puhverserver. See toimib kiiremini kui lehe otse algsest veebiserverist edastamine ja vähendab ka võrguväliste serverite koormust. Peale selle aitavad puhverserverid parandada turvalisust, kuna filtreerivad välja pahaloomulist veebisisu ja ründetarkvara. Samuti leidub puhverservereid, mis vähendavad andmemahtu, mis tuleb Internetist alla laadida (näiteks Opera Mini kasutab sellist puhverserverit). Eriti oluline on see siis, kui Interneti-teenuse eest makstakse andmemahu pealt, nagu näiteks mobiilsidevõrkudes. 
Puhverservereid kasutatakse palju organisatsioonide ja ettevõtete võrkudes. Tihtipeale on nende kasutamine seal kohustuslik. Tavaliselt ei ole puhverserveri kasutamine kohustuslik koduse Interneti-ühendusega, kuid võimalus selleks on reeglina siiski olemas. Kõigil suurematel internetiteenuse pakkujatel on olemas oma puhverserverid.
Eksikult on puhverserveriteks nimetatud kõiki proksiservereid, kuid proksiserverid, mis andmeid ei talleta, ei ole puhverserverid.
Franco hertsoginna

Franco hertsoginna on Hispaania aadlitiitel, mille Hispaania kuningas Juan Carlos I 26. novembril 1975 Francisco Franco tütrele Carmen Franco y Polole annetas. Franco hertsoginna on üks Hispaania grandidest.
Esimene hertsoginna suri 29. detsembril 2017 ja 31. mail 2018 kinnitati tiitel tema tütrele María del Carmen Martínez-Bordiú Francole.
Lendler

Lendler on Austria rahvatants, valsi eelkäija.
See 3/4 taktimõõdus paaristants oli populaarne Austrias ja teistes saksakeelsetes maades 18. sajandi lõpul.
Tantsule on iseloomulik hüplemine ja trampimine.
Lendleri muusika võis olla täielikult instrumentaalne või koos vokaalpartiiga. Lendlerit kasutasid oma muusikas mitmed heliloojad, näiteks Ludwig van Beethoven, Franz Schubert ja Anton Bruckner.
Oberkommando der Wehrmacht

Oberkommando der Wehrmacht, Relvajõudude ülemjuhatus oli Saksa Riigi relvastatud jõudude Wehrmachti kõrgeim sõjaline keskasutus aastatel 1938–1945.
Saksamaa relvajõudude kõrgeim ülemjuhataja ("Oberster Befehlshaber der Wehrmacht") oli sõjalise hariduseta Adolf Hitler, kuid kõrgeima ülemjuhataja juures tegutses kutselistest Saksamaa sõjaväelastest koosnev Wehrmachti ülemjuhatus. 
Oberkommando der Wehrmachti juhid ja organisatsioon.
Relvajõudude ülemjuhatuse ülem ("Chef des OKW") kindralfeldmarssal Wilhelm Keitel (1938–1945)
Armee peastaabi ülem ("Wehrmachtführungsstab") kindralooberst Alfred Jodl
Relvajõudude ülemjuhatus ("Oberkommando der Wehrmacht" või OKW) koosnes:
Operatiivstaap kuulus OKW koosseisu, kuid asus reaalselt kõrgeima ülemjuhataja Adolf Hitleri juures "Führerhauptquartier", OKW haldusosakonnad aga tagalas.
Hekataios

Hekataios Mileetosest (vanakreeka keeles "Ἑκαταῖος", ladina keeles "Hecataeus"; umbes 550 – umbes 476 või 480 või 490 eKr) oli Vana-Kreeka ajaloolane ja geograaf, Herodotose üks lähimatest eelkäijatest ja kirjandusallikatest.
LGA 775

LGA 775 ehk Socket T on emaplaadil olev protsessoripesa, mis on mõeldud Inteli protsessoritele. LGA ("Land Grid Array", 'pinnavõremaatriks') on protsessori kinnitustüüp.
Erinevalt oma eelkäijast Socket 478-st ja varasematest protsessoripesadest, millel olid pesas augud, on tal 775 nõela, mis puudutavad protsessori allküljel olevaid kontaktpindu . Nõelte tipud on tömbid ja kullatud, tagades parema elektrijuhtivuse ja võimaldades seeläbi kasutada kõrgemat töösagedust .
Intel võttis LGA 775 kasutusele sellepärast, et see võimaldas esisiini jõudlust tõsta kuni 1600 operatsioonini sekundis. LGA 775 toetab esisiini kiirusi 533, 800, 1066, 1333 ja 1600 operatsiooni sekundis.
Teine oluline muudatus seisnes selles, et enne olid nõelad keskprotsessori küljes, nüüd on nad emaplaadi küljes. Nõelte paindumise risk läks seega protsessorilt üle emaplaadile.
Protsessori mõõtmed on 3,73×3,73 cm.
Kõigil LGA 775 pesasse käivatel protsessoritel on ühesugused mehaanilise koormuse piirid, mida ei tohi arvutite koostamisel, teisaldamisel ega igapäevasel kasutamisel ületada. Nende koormuste ületamise korral protsessoripesa nõelad koolduvad või murduvad ja protsessor muutub kasutuks. Nõelad kannatavad välja dünaamilise koormuse kuni 756 N ja staatilise koormuse kuni 311 N. Need piirid on väiksemad kui protsessoril Socket 478, aga suuremad kui protsessoritel Socket 370, Socket 423 ja Socket A, mis olid väga haprad. LGA 775 protsessorid on piisavalt suured, nii et nõelad on murdumise eest paremini kaitstud.
Protsessoripesa paralleelnimes Socket T olev T-täht tuleneb projekti Tejas nimest. Selle projekti käigus sooviti välja töötada Pentium 4 järglaseks saavat protsessorit, kuid see projekt tühistati enne valmimist. Sellepärast seda nime tänapäeval kuigivõrd ei kasutata.
LGA 775 järglasteks said protsessoripesad LGA 1156 ehk Socket H ja LGA 1366 ehk Socket B.
Gerardus Mercator

Gerardus Mercator (5. märts 1512 – 2. detsember 1594) oli flaami kartograaf. Ta sündis Rupelmondes Flandria krahvkonnas. Ta on tuntud maailmakaardi Mercatori projektsiooni järgi, mis sai tema järgi nime. 
Kirjandus.
Ajakirjast Meremees - www.meremees.ee
Jaan Lutt tutvustab üht kuulsamat merekaartide koostamist mõjutanud kartograafi elulugu
Viimase osa Lisas on Eesti raamatukogudes säilitatavate Mercatori kaartide loetelu ja valik teemakohast kirjandust.
Oberkommando des Heeres

Oberkommando des Heeres OKH, Armee ülemjuhatus oli Saksa Riigi relvajõudude maavägede juhtimise keskasutus aastail 1938–1945. OKH allus Saksamaa Relvajõudude Wehrmachti ülemjuhatusele Oberkommando der Wehrmacht.
Armee ülemjuhatajad ("Chef des Generalstabs des Heeres"):
 Saksa armee ülemjuhatajad: 
Oberkommando des Heeres juhid ja organisatsioon.
Relvajõudude ülemjuhatuse juhtkonda kuulus peale ülemjuhataja, kindralkortermeister ja 5 ülemkortermeistrit, kelle alluvuses olid staabi 12 osakonda:
Kindral Eduard Wagner (1941–1944); 
Kindralmajor Kurt von Tippelskirch 1.9.39–5.1.41; kindralmajor Gerhard Matzky 5.1.41–10.1.43.
Kartograaf

Kartograaf on elukutse, mille esindaja koostab mitmesuguse sisu ja mõõtkavaga värvilisi ja must-valgeid kaarte mõõtmise, graafiliste, arvuliste ja teksti kujul esitatud andmete põhjal.
István Sándorfi

István Sándorfi (prantsuspäraselt "Étienne Sandorfi"; 12. juuni 1948 Budapest – 26. detsember 2007 Pariis) oli ungari maalikunstnik.
Elukäik.
Ta hakkas joonistama kaheksa-aastaselt. 1956. aastal kolis ta perekond Ungarist Austriasse ja siis Saksamaale, 1958. aastal Prantsusmaale. 
Sándorfil oli kaks tütart: Ange (1974) ja Eve (1979). Ta suri Pariisis kiire kuluga haiguse tõttu. Ta on maetud oma soovi kohaselt Budapesti.
Kunst.
Algul tegeles ta joonistamisega, 12-aastaselt hakkas maalima õlimaale. 1970. aastatel kasutas ta modellina iseennast, sest ei tahtnud, et keegi teda töötamas näeks. 
Sándorfi esimene näitus sai teoks väikeses Pariisi galeriis, hiljem on tema näitusi toimunud Kopenhaagenis, Roomas, Münchenis, Brüsselis, New Yorgis, Los Angeleses ja San Franciscos. 1970. ja 1980. aastatel kasutas ta oma maalidel enamasti sinist ja lillat tooni või nende külmi kombinatsioone. 1988. aastast maalis ta peamiselt naisi.
Kristlik-Demokraatlik Liit – Tšehhoslovakkia Rahvapartei

Kristlik-Demokraatlik Liit – Tšehhoslovakkia Rahvapartei (tšehhi "Křesťanská a demokratická unie – Československá strana lidová", lühend "KDU-ČSL") on üks vanemaid Tšehhi erakondi. See loodi 1919. aasta jaanuaris mitme katoliikliku partei liitmisega. Kandis nimetust "Tšehhoslovakkia Rahvapartei" kuni aastani 1992, kui liituti Kristlik-Demokraatliku Parteiga. Juba pikemat aega saab partei valimistel 6–10% häältest ning on seega kodanlike demokraatide, sotsiaaldemokraatide ja kommunistide järel populaarsuselt neljandal kohal. Peab oluliseks kristlikke väärtusi, perekonna ja maaelu toetamist. Suuremat poolehoidu omab partei Morava kesk- ja lõunaosas, samas kui Čechy tööstuslikus põhjaosas on selle positsioonid marginaalsed.
2009. aastal pärast Mirek Topoláneki teise valitsuse tagasiastumist keeldus partei nimetamast oma esindajaid Jan Fischeri üleminekuvalitsusse. Samal ajal lahkus parteist mitu olulist liiget, kellest osa liitus uue parteiga TOP 09.
Ajurand

Ajurand on ranna maapoolne osa, mis paikneb alati üle kõrgveetaseme. Peamine pinnamoe kujundav tegur on siin tuul, mitte vesi, sest seda mõjutavad vaid tugevad lained kõrge veetaseme ehk ajuvee korral.
Mario Scheiber

Mario Scheiber (sündinud 6. märtsil 1983 Sankt Jakob in Defereggenis) on Austria mäesuusataja.
Scheiber osales esimest korda Austria meistrivõistlustel mäesuusatamises 2002. aastal, kus parimaks jäi 4. koht kiirlaskumises 10. aprillil. Ülejäänud 4 alal ta esikümnesse ei tulnud. Austria juunioride meistrivõistlustel jäi ta 9. aprillil kiirlaskumises 15. kohale, aga sama aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Itaalias Tarvisios võitis kiirlaskumises hõbemedali.
2003 jäi tema parimaks tulemuseks Austria juunioride meistrivõistlustelt 4. koht ülisuurslaalomis 5. veebruaril, aga sellegipoolest tuli ta Prantsusmaal Serre Chevalieris 7. märtsil juunioride maailmameistriks suurslaalomis ja oli 5. märtsil kolmas ülisuurslaalomis. Slaalomis ja kiirlaskumises ta katkestas. 28. märtsil tuli ta ülisuurslaalomis Austria meistriks. Kiirlaskumises oli ta 8., suurslaalomis 15. ja slaalomis katkestas.
28. märtsil 2004 tuli Scheiber Austria meistrivõistlustel suurslaalomis hõbemedalile. Eelmisel päeval oli ta jäänud slaalomis 21. kohale.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Rootsis Åres oli Scheiber kiirlaskumises 8. ja ülisuurslaalomis 9. 2010. aasta taliolümpiamängudel Kanadas Vancouveris oli ta kiirlaskumises 4. ja ülisuurslaalomis 20.
Scheiber ei ole 24. jaanuari 2011 seisuga võitnud ühtegi maailma karika etappi. Ta on osalenud 99 MK-etapil ja olnud esikolmikus 13 korda, millest 8 korda kiirlaskumises ja 5 korda ülisuurslaalomis. Ta on MK-etapil olnud 9 korda teine ja 4 korda kolmas.
Esimest korda osales ta MK-etapil 15. märtsil 2003 Norras Lillehammeris suurslaalomis, kuid pidi teisel laskumisel rajalt väljasõidu pärast võistluse pooleli jätma. 30 parema hulka jõudis ta esimest korda oma teisel MK-etapil 27. novembril 2004 Kanadas Lake Louise'is, kui sai kiirlaskumises 29. koha. Järgmisel päeval oli ta ülisuurslaalomis 7. ja 2. detsembril USA-s Beaver Creekis ülisuurslaalomis 3. Ka teise koha MK-etapilt sai ta kätte veel samal hooajal (19. veebruaril 2005 Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis kiirlaskumises), aga seejärel areng peatus ja MK-etapivõit ongi seni saamata. Medaleid pole tulnud ka Austria meistrivõistlustelt.
Paul Ariste medal

Paul Ariste medal on Eesti Teaduste Akadeemia autasu, mida kuni 2020. aastani anti välja humanitaar- ja sotsiaalteaduste alal ning pärast seda vaid humanitaarteaduste alal. 
Anti esmakordselt välja 3. veebruaril 2005 Paul Ariste 100. sünniaastapäeva tähistamise konverentsil Tartu Ülikoolis.
Kuninga-kuuskjalg

Kuninga-kuuskjalg (ka suur kuuskjalg) ("Pedicularis sceptrum-carolinum") on soomukaliste sugukonda kuuskjala perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Varem kuulus kuuskjala perekond mailaseliste ("Scrophulariaceae") sugukonda.
Eestis on kuninga-kuuskjalg haruldane ja looduskaitse all. 2014. aastal arvati kuninga-kuuskjalg kaitstavate liikide II kategooriasse.
Bioloogia.
Kuninga-kuuskjalga iseloomustab 30–80, mõnikord kuni 100 cm kõrgune vars. Varre alaosale on kinnitunud sulgjalt lõhestunud laiovaalsete hõlmadega lehed. Õied on torujad, 3–4 cm pikkused, koondunud varre ülemises osas asuvasse hõredasse õisikusse. Õie ülahuul on kollane, kolmeosaline alahuul punakaskollane. Õie viis tupplehte on kokku kasvanud.
Taim õitseb Eestis juunist kuni augustini. Seemnete mõõtmed on ligi 3×2 mm ning nad on ümbritsetud võrkja kestaga. 1000 seemne mass on 0,44 g. Seemned levivad peamiselt tuule abil.
Kuninga-kuuskjalg on poolparasiittaim, kes hangib juurte abil teistelt taimedelt osa eluks vajalikke toitaineid. Liigiliselt on peremeestaimi väga vähe uuritud, väheste teadaolevate liikide hulka kuuluvad mätastena kasvavad tarnad (hästi sobiv peremeestaim on luhttarn).
Levik ja ökoloogia.
Kuninga-kuuskjalg on haruldane jääaja relikt, kes on tänapäeval levinud Euraasia lähisarktilises ja parasvöötmes ning alpiinses vööndis.
Kuninga-kuuskjala elupaikadeks on Kesk-Euroopas valdavalt lubjarikkad madal- ja allikasood, Lätis soostunud niidud ja hõredalt metsastunud märgalad, Soomes toitainevaesed veekogude kaldad, niisked niidud, karjamaad, kraavikaldad ja soostunud alad.
Iseloomulikud kasvukohad on valgusküllased ning kasvupinnaseks väga niisked, toitainevaesed aluselise reaktsiooniga mullad. Populatsioonid on tavaliselt väikesed.
Esimestel aastatel pärast seemne idanemist hakkab arenema risoom ja sellest välja kasvav leherosett. Õitsemisikka jõudnud taim võib paljuneda ka vegetatiivselt. 1–3 kaupa kasvavad risoomist välja emastaimest väiksemad võsud, kes saavad iseseisvaks pärast emataime suremist.
Eestis kasvavad kuninga-kuuskjalad peamiselt lubjarikastes allikasoodes, kuid teda on leitud ka inimtekkelistelt maastikelt (nt raudteetammid, raiesmikud, kraavikaldad, metsasihid). Üksteisest eraldi asuvad populatsioonid kasvavad peamiselt Lääne- ja Loode-Eestis. Isendeid on populatsioonides tavaliselt vähe, 1–10. Viimastel aastakümnetel on kuninga-kuuskjala arvukus oluliselt vähenenud.
Arvukuse vähenemise põhjused.
Kuninga-kuuskjala arvukuse vähenemine on põhjustatud mitmest asjaolust. Esiteks on ta teiste, kõrgemate rohttaimedega võrreldes nõrk konkureerija. Eriti avaldub see noorte isendite puhul, kes on täiskasvanud isenditest väiksemad.
Teiseks oluliseks teguriks on õie ehitus, mis võimaldab seda tolmeldada vaid vähestel putukaliikidel. Õie alahuul on nii tugevasti ülahuule vastu surutud, et seda suudavad kõrvale lükata vaid suured ja tugevad putukad (nt kimalased). Juba avatud õiele pääsevad ligi ka väiksemad putukad.
Kolmas põhjus on sobivate elupaikade kadumine: niiskete kasvukohtade võsastumine karjatamise ja niitmise lakkamisel ning soode kuivendamine.
Soo-kuuskjalg

Soo-kuuskjalg ("Pedicularis palustris") on mailaseliste sugukonda kuuskjala perekonda kuuluv rohttaim.
Soo-kuuskjalg on kaheaastane taim, mis kasvab 1½–4 dm kõrgeks. Tal on sirge ja püstine vars. Lehed paiknevad vastastikku, on kuni 8 cm pikad ja lühikese leherootsuga.
Õied on roosad kuni lillad ja koondunud tähka. Ülemine kroonleht on kaardus kolmehõlmalise alumise õielehe kohal. Lill õitseb juunis ja juulis. Vili on ümar või munajas kupar.
Eestis on soo-kuuskjalg tavaline.
Tal on teada alamliigid
Risto Lumi

Risto Lumi (sündinud 17. mail 1971 Tallinnas) on Eesti sõjaväelane (aastast 2016 kolonel). 
Aastail 2006–2008 teenis Lumi kaitsejõudude peastaabi luureosakonna (J2) ülemana ja 2008. aastast 31. juulini 2011 Eesti kaitseatašeena Gruusias. 
Risto Lumi on õppinud Soome Riigikaitsekõrgkoolis jalaväeohvitseri baaskursusel, pataljoniülema kursusel, vanemstaabiohvitseride kursusel ja kindralstaabiohvitseri kursusel, tal on sõjateaduste magistri kraad. 
Ajateenistuse läbis Risto Lumi Eesti piirivalves ning on teeninud eri ametikohtadel Kalevi Üksik-jalaväepataljonis, kaitsejõudude peastaabi luureosakonnas, Üksik-Vahipataljonis, Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes, maaväe staabis ja kaitsejõudude peastaabis. 
Risto Lumi pälvis 24. veebruaril 2005 Kotkaristi V klassi teenetemärgi. Sel ajal oli tal veel majori auaste.
Jahutusradiaator

Jahutusradiaator on soojusvaheti, mille ülesanne on jahutatavalt objektilt eralduva soojuse ärajuhtimine. Jahutusradiaatoritest on tuntumad automootorite ja elektroonikakomponentide radiaatorid.