tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vasso Silla

Vasso Silla (kuni 1920 Vassili Silla; 18. veebruar 1889 Saaremaa – 9. aprill 1939 Saue) oli Eesti postiteenija, meremees ja ajaloolane.
Osales Vabadussõjas vabatahtlikuna Kalevlaste Malevas. Avaldas Mägi Kurdla nime alla uurimuse "Tõeline muinaslugu". Tema kaasabil avaldati Arthur Gleye teos "Die Wiedergeburt der westfinnischen Geisteskultur" (Tallinn, 1937).
Priidik Tikenberg

Priidik Tikenberg (7. veebruar 1873 Suure-Lähtru vald, Martna kihelkond, Läänemaa – 13. aprill 1939 Tallinn) oli Tallinna vorstitööstur.
Ta õppis ametit Saalbergi lihaäris, töötas Schumanni vorstitööstuses ja Tapal Golshorni vorstivabrikus. Märtsis 1898 asutas ta iseseisva vorstitööstuse Tallinnas Liivalaia tänavas, mida juhtis kuni surmani.. 
Priidik Tikenbergi tellimusel projekteeris Karl Tarvas ning ehitati 1929. aastaks hoone Liivalaia tänav 19.
Tallinna Lihakauplejate Ühingu, Tallinna Lihatööstur-meistrite Ühingu ja Kaarli koguduse nõukogu liige.
Isiklikku.
Tema lang (väimehe isa) oli kirjanik ning usu-, haridus- ja poliitikategelane Jaan Lattik.
Pjotr Šuvalov

Pjotr Andrejevitš Šuvalov "noorem" (saksa Peter Schuwalow; vene Пётр Андреевич Шувалов; 15. juuni 1827 Leipzig – 10. märts 1889 Peterburi) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane. Krahv. 
1864. aastal ülendati ta 36-aastaselt kindralleitnandiks ning määrati Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberneriks ja ühtlasi Riia sõjaväeringkonna vägede komandöriks (25. veebruarini 1864 viimane Riia sõjakuberner). Seejärel oli ta Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmanda Osakonna juht (1866–1874), kindraladjutant (1871), ratsaväekindral (1872), Riiginõukogu liige (1874), saadik Londonis (1874–1879) ja Venemaa esindaja Berliini kongressil 1878.
Perekond.
Krahv Pjotr Šuvalovi vanemad olid õuemarssal Andrei Šuvalov (1802–1873) ja Rundāle lossi pärijanna Thekla Walentinowicz (1801–1873). Tema ema oli 1822. aastal lesestunud abielust vürst Platon Zuboviga. Tema vanaisa krahv Pjotr Šuvalov (1771–1808) oli ülemõuemarssal ja Peterburi kubermangu aadlimarssal, vanavanaisa Andrei Šuvalov (1743–1789) senaator ja Püha Andrease ordeni kavaler, ning vanavanavanaisa Pjotr Šuvalov (1711–1762) kindralfeldmarssal ja Sõjakolleegiumi president.
Tema õde Sofia (1829–1912) oli abielus ülemõuemeistri ja Riiginõukogu liikme Aleksandr Bobrinskiga (1821–1903), kes oli Vana-Põltsamaa mõisa omaniku krahv Aleksei Bobrinski pojapoeg, ning tema vend, krahv Pavel (Paul) Šuvalov (1830–1907) oli jalaväekindral, Venemaa saadik Berliinis ja kindralkuberner Varssavis.
Krahv Šuvalov oli abielus Püha Katariina ordudaam Jelena Ivanovna Tšertkovaga (1830–1891), kes oli keiserliku õukonna tallmeistri, Moskva lastehaigla juhi (1848–1856) Ivan Tšertkovi (1797–1865; vene Иван Дмитриевич Чертков) ja paruness Jelena Grigorjevna Stroganovaja (1800–1832) tütar, ning endine krahv Mihhail Vassiljevitš Orlov-Denissovi (1823–1863) abikaasa. Abielust sündis:
Elastsus

Elastsus on tahke keha omadus muuta välise jõu toimel oma kuju ning selle lakkamisel taastada oma endine kuju ja ruumala (vedelike ja gaaside korral ruumala).
Tahked kehad on elastsed deformatsioonide piirkonnas, kus kehtib Hooke'i seadus. Suurimat pinget, mille puhul veel ei ilmne jäävat deformatsiooni, nimetataks elastsuspiiriks.
Aabla raba

Aabla raba ehk Keitma raba ehk Aabla soo ehk Keitmäe soo ehk Keitme soo ehk Keitnõmme soo ehk Pedaspea soo on raba Juminda poolsaare keskosas Lahemaa rahvuspargi alal Juminda-Suurekõrve sihtkaitsevööndis Hara külas.
Pireti kivi

Pireti kivi on Eesti rändrahn (ruumala 48 m³). Rahn asub Saaremaa vallas Saare maakonnas.
Ümbermõõt 17,9 m, kõrgus 3,8 m, pikkus 6 meetrit, laius 4,3 meetrit.
Kivi geograafilised koordinaadid on .
Dawn Fraser

Dawn Lorraine Fraser (sündinud 4. detsembril 1937 Sydneys) on Austraalia naisujuja, treener ja poliitik.
Dawn Fraser on neljakordne olümpiavõitja: 1956., 1960. ja 1964. aastal 100 meetri vabaujumises individuaalselt ning 1956. aastal 4×100 meetri vabaujumises Austraalia teatevõistkonna koosseisus.
Ta oli esimene naine, kes ujus 100 meetrit vabastiilis vähem kui ühe minutiga. 100 m vabaujumise maailmarekord oli Dawn Fraseri nimel 15 aastat (1956–1972). 
Dawn Fraser sai tuntuks ka isepäisuse ja omapärase käitumise poolest. Tōkyō olümpiamängudel pahandas ta kõigepealt koondise juhte ja sponsoreid sellega, et keeldus avatseremoonial kandmast uut trikood, pidades seda vanast ebamugavamaks. Seejärel vahistati ta keisripalee lipuvardast olümpialipu varastamise eest. Pärast seda, kui ta vabandust palus, kinkis keiser Hirohito lipu talle ning süüdistust ei esitatud. Spordiliit määras talle kümneaastase võistluskeelu, mis tühistati 1968. aastal vahetult enne México olümpiamänge.
Pärast tippspordist loobumist töötas Dawn Fraser ujumistreenerina. Aastatel 1988–1991 oli ta Uus-Lõuna-Walesi parlamendi liige. Sydney olümpiamängudel oli ta üks neist, kes tõi olümpiatule staadionile.
2005. aastal osales ta Austraalia telesaatesarjas "Dancing with the Stars" ("Tantsud tähtedega").
Pikanõmme vaatetorn

Pikanõmme vaatetorn (ka "Majakivi vaatetorn") on puitkonstruktsiooniga vaatetorn, mis on ehitatud Pikanõmme luite laele (33 m üle merepinna).
Torn on 24,5 m kõrgune, kaheksanurkse põhiplaaniga, ülespoole ahenev ning puitsõrestikkonstruktsiooniga, mille välimiste postide tsentrite vahe alusel on 3,30 m ja vaateplatvormi katuse juures 2,18 m.
2018. aastal vaatetorn rekonstrueeriti. Uue torni projekteeris Inseneribüroo Urmas Nugin OÜ. Varasem puitsõrestiktorn oli 13,5 m kõrgune.
Fast Car

"Fast Car" on Grammyga pärjatud laul Ameerika lauljalt ja muusikult Tracy Chapmanilt, mis avaldati aastal 1988 Tracy Chapmani omanimelisel debüütalbumil. Laul oli mitme Grammy auhinna nominent, sealhulgas kategooriates "Song Of The Year" ja "Record Of The Year". Laul võitis Grammy kategoorias "Best Female Pop Vocal Performance".
Kohad edetabelites.
Ajakirja Rolling Stone edetabelis "500 Greatest Songs of All Time" jõudis laul 165. kohale. See on Chapmani ainus laul selles edetabelis ja kõige kõrgema kohaga laul, mille on kirjutanud ja esitanud naismuusik.
Jonas Blue versioon.
2015. aastal avaldas laulust "tropical house"'i stiilis kaveri Briti produtsent Jonas Blue. Blue debüütsinglil laulab Inglise laulja Dakota. Suurbritannia singliedetabelis jõudis laul teisele kohale.
Pavel Šuvalov

Krahv Pavel Andrejevitš Šuvalov (saksa Paul Schuwalow; vene Павел Андреевич Шувалов; 13. november 1830 Leipzig – 7. aprill 1908 Jalta) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane. 
Ta oli kindraladjutant (1871), jalaväekindral (1887), Venemaa saadik Berliinis (1885–1894) ja Varssavi kindralkuberner (1894–1896)
Perekond.
Krahv Pavel Šuvalovi vanemad olid õuemarssal Andrei Šuvalov (1802–1873) ja Rundāle lossi pärijanna Thekla Walentinowicz (1801–1873). Tema ema oli 1822. aastal lesestunud abielust vürst Platon Zuboviga. Tema vanaisa krahv Pjotr Šuvalov (1771–1808) oli ülemõuemarssal ja Peterburi kubermangu aadlimarssal, vanavanaisa Andrei Šuvalov (1743–1789) senaator ja Püha Andrease ordeni kavaler, ning vanavanavanaisa Pjotr Šuvalov (1711–1762) kindralfeldmarssal ja Sõjakolleegiumi president .
Tema õde Sofia (1829–1912) oli abielus Venemaa keisrikoja ülemõuemeistri ja Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikme Aleksandr Bobrinskiga (1821–1903), kes oli Vana-Põltsamaa mõisa omaniku krahv Aleksei Bobrinski pojapoeg, ning tema vend, krahv Pjotr (Peter) Šuvalov (1827–1889) oli ratsaväekindral, Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner ja Venemaa keisririigi saadik Londonis.
Krahv Šuvalov abiellus Peterburis 1855. aastal vürstinna Olga Esperovna Beloselskaja-Belozerskajaga (1838–1868), kes oli vürst Esper Aleksandrovitš Beloselski-Belozerski (1802–1846) ja Jelena Pavlovna Bibikova (1812–1888) tütar, kindralleitnant Konstantin Beloselski-Belozerski (1843–1920) õde ja Stockholmi olümpiamängudel purjetamises 10-meetriste klassis pronksmedali võitnud Esper Beloselski-Belozerski (1871–1921) tädi. Abielust sündisid:. 
Teine abielu sõlmiti 7. jaanuaril 1877 Rundale lossis Maria Aleksandrovna Komarova-Lukašiga (1855–1928). Abielust sündisid:
Demi Moore

Demi Moore (kodanikunimi Demi Guynes, sünninimi Demi Gene Guynes; sündinud 11. novembril 1962 New Mexicos Roswellis) on ameerika filminäitleja.
Auhinnatud osatäitmisi.
1990 mängis Moore filmis "Kummitus" pottseppa, kelle armastatud mees tapetakse ja muutub kummituseks. Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias ja parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks naisnäitleja kategoorias. Ta võitis Saturni.
1991 mängis ta filmis "Nothing but Trouble", mis esitati halvima filmi auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks kuues kategoorias, sealhulgas Moore naisnäitlejana, kuid ta ei saanud seda auhinda.
1993 mängis ta filmis "Siivutu ettepanek" abielunaist, kellele miljardär teeb ettepaneku veeta temaga üks öö miljoni USA dollari eest. Selle rolli eest nimetati ta Kuldse Vaarika kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, aga ei saanud seda.
1995 mängis ta filmis "The Scarlet Letter" naispeategelast Hester Prynne'i, kes saab pastoriga abieluvälise lapse, mõistetakse abielurikkumises süüdi ja kelle kehale põletatakse häbimärk. Selle rolli eest esitati ta Kuldse Vaarika kandidaadiks naisnäitleja kategoorias ning ekraanipaari kategoorias koos Robert Duvali ja Gary Oldmaniga, aga ei pälvinud kumbagi.
1996 mängis ta filmis "Striptiis" stripparit, kellesse armub kurjategijast kongresmen. Selle rolli eest nimetati ta Kuldse Vaarika kandidaadiks naisnäitleja kategoorias ja koos Burt Reynoldsiga ekraanipaari kategoorias, saades mõlemad.
Samal aastal mängis ta lühisarjas "If These Walls Could Talk" meditsiiniõde, kes jääb väljaspool abielu rasedaks ja sureb koduse abordi tagajärjel. Ta mängis selle esimeses seerias, olles ühtlasi selle produtsent. Selle eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks lühisarja- või telefilminäitlejanna kategoorias ja Emmy kandidaadiks telesarja kategoorias, aga ei võitnud kumbagi.
1997 mängis ta filmis "Sõdur Jane" USA mereväe sõdurit ja oli ühtlasi produtsent. Selle rolli eest pälvis ta Kuldse Vaarika naisnäitleja kategoorias.
2000 mängis ta filmis "Kaks elu" kaht naist, kellest kumbki näeb unes seda, mida teine ilmsi läbi elab. Selle rolli eest nimetati ta Kuldse Vaarika kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, aga ei saanud seda.
2003 mängis ta seikluskomöödias "" Charlie ingliteks nimetatava eriüksuse endist liiget, kes katsub seda eriüksust hävitada. Selle rolli eest pälvis ta Kuldse Vaarika naiskõrvalosatäitja kategoorias.
Isiklikku.
Oma näitlejanimes kasutab ta oma esimese abikaasa laulja ja laulukirjutaja Freddy Moore'i perekonnanime. Abielust näitleja Bruce Willisega on tal kolm tütart. Aastatel 2005–2013 oli Demi Moore abielus näitleja Ashton Kutcheriga.
Leesi–Tammistu tee

Leesi–Tammistu tee (registrinumbriga 4230018) on kohalik maantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 2 km. Tee saab alguse Kuusalu–Leesi tee lõpus ja Leesi–Hara tee alguses Leesi külas ning lõpeb Tammistu külas Salu ristil.
Heinrich von Hagemeister

Heinrich Gotthard Theodor von Hagemeister (läti keeles "Heinrihs fon Hāgemeisters", vene keeles "Х. Г. Гагемейстер" (28. märts (ukj 8. aprill) 1784 Drusti, Liivimaa – 12. (ukj 24. mai) 1845 Vecdrusti, Liivimaa) oli baltisaksa päritolu õuenõunik (1824), tarbetekstide autor, reisikirjanik, luuletaja ja põldur.
Perekond.
Tema vanemad olid Drusti mõisa pärushärra, Poola ooberstleitnant ja Preisi kammerhärra Nicolaus von Hagemeister (1747–1804; läti Nikolajs Kristofs fon Hāgemeisters) ja Catharina Berens von Rautenfeld (1753–1804). Tema noorem vend August von Hagemeister (1785–1869) oli Liivimaa maamarssal 1842–1844 ja onupoeg Ludwig von Hagemeister (1780–1833; ), admiraliteedikonsiiliumi president ja maadeavastaja (vt: Hagemeisteri saar Alaskas ja Apataki Tuamotu saarestikus).
1805 abiellus Ida-Preisimaal Bartensteinis Juliane Beate von Maydelliga (sünd. 1786).
Tädi Anni Juures

Tädi Anni Juures oli kohvik Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis aadressil Vabaduse puiestee 61 / Valdeku tänav 66. Toitlustusasutust haldas firma Benitrade OÜ. 
Kahekorruseline aiaga elamu kuulus enne Teist maailmasõda Eesti poliitikule ja diplomaadile Heinrich Lareteile. Seal möödusid ka pianisti ja kirjaniku Käbi Laretei kooliaastad . 
1999. aastal avatud kohvik oli tuntud Eesti Televisiooni draamasarja "Õnne 13" võttekohana (Morna kohvik).
Voldemar Röding

Voldemar Röding (4. november 1908 Tallinn – 7. juuli 1991 Tallinn) oli eesti poksija.
Röding oli kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) Eesti meister (1933). Ta sai Eesti meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) neli korda II koha (1932–1935) ja kaks korda III koha (1929 ja 1931).
Röding osales kaks korda Eesti–Soome maavõistlustel (1929 ja 1938) ning kaotas mõlemad oma kohtumised punktidega. Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlustel (1934) ning kaotas oma kohtumise punktidega. Ta osales ühe korra Eesti–Leedu maavõistlustel (1934) ning võitis oma kohtumise punktidega.
Isiklikku.
Poksija Alfred Röding oli Voldemar Rödingu vend.
Pii (täht)

Pii (suurtähena Π, väiketähena π, vanakreeka πῖ ja uuskreeka πι) on kreeka tähestiku 16. täht. Pii väärtus kreeka numbrites on 80. 
Piist pärineb kirillitsa täht П.
Väiketähena kasutatakse piid sümbolina:
Juminda-Suurekõrve sihtkaitsevöönd

Juminda-Suurekõrve sihtkaitsevöönd on üks 22 Lahemaa rahvuspargi sihtkaitsevööndist. See asub Kuusalu vallas Loksa ja Kolga metskonnas. 
Kaitsevööndis on osaliselt lubatud metsatööd ja seal asuvad kaks teed, kus on lubatud tavaline transport: Hara–Pedaspea tee ja Pikanõmme tee. 
Juminda-Suurekõrve sihtkaitsevööndi maastikku ilmestavad eeskätt Aabla raba ja Hara soo, mis moodustavad kaitsevööndi valdava osa.
Konnarohi (perekond)

Konnarohi ("Alisma" L.) on taimede perekond konnarohuliste sugukonnast.
Eestis on levinud kaks liiki:
Destillatsioonikolonn

Destillatsioonikolonn on seade vedelate segude lahutamiseks fraktsioneeriva destillatsiooni või rektifikatsiooni teel (nimetatakse vastavalt ka fraktsioneerimiskolonn või rektifikatsioonikolonn).
Laboratoorsed destillatsioonikolonnid.
Lähedaste keemistemperatuuridega komponentide puhul ei õnnestu segu lahutada lihtdestillatsiooni abil. Fraktsioneeriva destillatsiooni puhul on laboratoorsetes seadmetes kasutusel deflegmaator (väike fraktsioneerimiskolonn), mis asetatakse destillatsioonikolvi peale. Kõige sagedamini kasutatakse nn. kuuskdeflegmaatorit (Vigreux kolonn). Suure sisepinna tõttu toimub deflegmaatoris aurude osaline kondenseerumine ning täielikum tasakaal allavoolava vedeliku (flegma) ja ülesliikuva auru vahel, koos sellega ka komponentide täielikum lahutumine. Flegma ja destillaadi suhe ei ole siin täpselt reguleeritav. Mida suurema efektiivsusega (pikem ja suurema sisepinnaga) on deflegmaator, seda puhtamad tulevad fraktsioonid.
Komponentide lahutamise efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse kuuskdeflegmaatori asemel täidiskolonni, mis võib olla ühtlaselt täidetud näiteks klaaskuulikestega, klaastoru tükikestega, Raschigi rõngastega jmt. Raschigi rõngad on metallist või keraamilisest materjalist toru tükikesed (pikkus lädedane diameetrile), mis on mõeldud fraktsioneeriva kolonni täidismaterjaliks.
Väga efektiivse segu lahutuse annavad roteeruva südamikuga destillatsioonikolonnid ("spinning band distillation"), milles tõusvad aurud ja laskuv kondensaat paisatakse kolonni seinale ja viiakse sellega efektiivsesse kontakti. Näiteks kasutatakse pöörleva teflonspiraaliga või -labadega kolonne.
Tööstuslikud destillatsioonikolonnid.
Tööstuslike seadmete juurde kuuluvad tavaliselt rektifikatsioonikolonnid, mis kujutavad enamasti taldrikkolonne.
Rektifikatsioonikolonn

Rektifikatsioonikolonn (nimetatakse ka destillatsioonikolonn) on seade vedelate segude lahutamiseks rektifikatsiooni teel. Rektifikatsioonikolonn võib olla taldrik-, täidis-, kelme- jm kolonn, kus toimub auru ja vedeliku vaheline soojus- ja massivahetus. Rektifikatsioonikolonni ülaosast väljuv aur kondenseerub jahutis; see on rikastunud kergemini lenduvast komponendist. Põhiosa sellest kondensaadist juhitakse flegmana tagasi rektifikatsioonikolonni ülaossa ja väiksem osa võetakse välja kui saadus. Rektifikatsioonikolonni allosast (kuubist) eraldatakse vähem lenduva komponendiga rikastunud saadus (rektifikatsioonijääk ehk kuubijääk, "distillation residue"). 
Rektifikatsioonikolonni efektiivsus sõltub selle pikkusest ja kolonni täidise võimest viia kontakti tõusev aurufaas ja allavalguv vedelfaas. 
Tööstuslike seadmete juurde kuuluvad enamasti taldrikkolonnid, mille põhimõtteline ehitus on kujutatud joonisel. Taldrikkolonnides on vaheseinad, nn taldrikud, millel sunnitakse auru barboteeruma (mulistama) läbi vedelikukihi. Igal taldrikul toimub lihtdestillatsioon. Mida rohkem on kolonnis taldrikuid, seda suurem on ta lahutusvõime. Tegelikult iseloomustatakse kolonni teoreetiliste taldrikute arvuga (TT), kus lisaks taldrikute arvule on arvesse võetud ka nende kasutegurit. 
Mitmekomponendiliste segude pidevaks rektifitseerimiseks kasutatakse tööstuses mitmest rektifikatsioonikolonnist koosnevaid süsteeme.
Jäärak

Jäärak ehk uhtorg ehk uhtnõva (vananenud termin ovraag) on negatiivne pinnavorm, mis tekib kõrgtasandike, küngaste või jõeorgude nõlvadel ajutiselt voolava vee mõjul. See on väike, kitsas ja sügav süvend, mis on kanjonist väiksem, aga vihmauurdest suurem. Uhtoru pikkus võib ulatuda mõnest meetrist kuni mitme kilomeetrini.
Uhtorud on levinud Euroopas rohtlas ja metsarohtlas Sise-Aasias, Hiinas lössivööndis, USAs ja mujal.
Kui jääraku nõlvad muutuvad lamedamaks ja on kaetud taimestikuga, siis tekib uurak. Jäärak ja uurak erinevad selle poolest, et uuraku servades on pinnas kinnistunud, kaetud rohu ja vahel põõsastega ega erodeeru edasi, seevastu jäärakus on pinnas paljastunud ja ta on vastuvõtlik erosioonile.
Jäärakud kahjustavad põlde ja tekitavad kahju põllumajandusele. Sellepärast on välja töötatud võtted pinnase ärauhtumise vältimiseks, näiteks niiskuse paigalhoidmise kaudu põldudel. Nende võtete hulka kuuluvad vallid, terrassid, kuivenduskanalid, paisud, tammid, tugiseinad jne. Olemasolevate jäärakute laienemise vältimiseks istutatakse nende kallastele metsa, mille juured hästi pinnast kinni peavad, ja kaitstakse olemasolevat metsa. Jäärakute kaldaid muudetakse laugemaks, et pinnas sellesse nii kergesti ei variseks.
Paul Kuldkepp

Paul Kuldkepp (10. august 1934 Kabala vald – 3. veebruar 2020) oli eesti põllumajandusteadlane, majandijuht ja maadleja. 
Ta õppis põllumajandust Olustvere Põllumajandustehnikumis. Seejärel lõpetas ta aastal 1959 "cum laude" Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. 
Põllumajandusteaduste kandidaat (1969). 
Sportima hakkas ta 1948 Kabala 7-klassilises koolis, maadlustreeninguid alustas Olustvere tehnikumis. Tuli Kreeka-Rooma maadluses 1957 NSVL-i üliõpilasmeistriks ning 1959, 1960 ja 1967 Eesti NSV meistriks. Kuulus 1955–71 Eesti koondisse. 
Võitis 1958–60 esikoha Georg Lurichi mälestusvõistlusel. 
Meistersportlane Kreeka-Rooma (1957) ja vabamaadluses (1966), aumsp Kreeka-Rooma maadluses (1967). Pidas 1952–82 1012 maadlusmatši. Tegeles ka VTK mitmevõistluse (1979–87, tuli 1984 talvistel VTK meistrivõistlustel Eesti meistriks) ja motokrossiga (1963–69). 
Töötas 1959–61 Sootaga sovhoosis osakonnajuhatajana ja 1961–65 Nõgiaru sovhoosi direktorina. Oli 1966–2008 Eesti Maaülikoolis assistent, vanemõpetaja, dotsent (1973), korraline professor (1995) ja emeriitprofessor (aastast 1999). 
1960–80 maadluskohtunik (1977 vab kat), 1960–70 Tartu rajooni võistkonna maadlustreener, 1960–64 Nõgiaru sovhoosi maadlus- ja tõstetreener, 1970–89 EPA agronoomiateaduskonna (1972–81 dekaanina) sporditöö eest vastutav õppejõud, Jõu Tartu AMK asutajaliige ja 1964–69 juhatuse liige. 
Kuulus 1995–2012 Maadlusveteranide Ühenduse juhatusse ja 2001–12 Eesti Spordiajaloo Seltsi juhatusse (aseesimees).
Kilbukas

Kilbukas ("Hydrocharis") on veetaimede perekond kilbukaliste sugukonnast.
Eestis on levinud konnakilbukas.
Vesikarikas (perekond)

Vesikarikas ("Stratiotes" L.) on veetaimede perekond kilbukaliste sugukonnast.
Perekonna tuntuim esindaja on vesikarikas.
August Vassil

August Voldemar Vassil VR I/3 (18. märts 1896 – 1. juuli 1975 Tallinn) oli Eesti (kolonelleitnant), ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, Teise maailmasõja ajal Punaarmees polkovnik ja 7. Eesti Laskurdiviisi ülem (30. september 1942 – 5. jaanuar 1943).
Teises maailmasõjas.
30. septembril 1942 määrati polkovnik August Vassil 7. Eesti Laskurdiviisi ülemaks. 
5. jaanuaril 1943, Velikije Luki operatsiooni käigus, tagandati August Vassil 7. Laskurdiviisi ülema kohalt ja asendati kommunist Karl Allikaga.
August Vassil maeti 4. juulil 1975 Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg oli insener Heino Vassil.
Saab 17

Saab 17 oli Rootsi pommitus- ja luurelennuk.
Lennuki projekteerimine algas 1930. aastate lõpus ASJA-s L 10 nime all, kuid peale liitumist SAAB-iga 1937. aastal muudeti nimi Saab 17-ks. Lennuki tiivad on tugevdatud, et seda oleks võimalik kasutada sööstpommitajana. Tootmise ajal oli puudus mootoritest, mistõttu peale lennuki sihtpunkti viimist mootor eemaldati ja kasutati uuesti järgmise lennukiga lendamiseks. Saab 17 erinevatel mudelitel kasutati kolme erinevat mootorit: B 17A kasutas Rootsis ehitatud Pratt &amp; Whitney Twin Wasp mootorit, B 17B kasutas litsentsi alusel Poolas ehitatud Bristol Mercury XXIV mootorit ja B 17C kasutas Itaalia Piaggio P.XI. mootorit. Lennukile sai vastavalt vajadusele sobitada rattad, suusad või ujukid. Saab 17 unikaalne omadus oli, et selle suurte katetega telikut kasutati õhupidurina.
Lennuki esmalend toimus 18. mail 1940 ja esimesed lennukid anti Rootsi õhujõududele üle 1942. aastal. Reaktiivmootorite areng tähendas seda, et selle lennuki teenistusiga jäi lühikekseks. Kui lennukid aastatel 1947–1950 Rootsi teenistusest eemaldati, siis müüdi 46 neist Etioopiale, kus neid kasutati 1968. aastani. Kaks B 17A-d müüdi Soomele, esimene 1959. ja teine 1960. aastal. Seal kasutati neid sihtmärgi vedukitena, kuid said varsti vigastada ja eemaldati teenistusest.
Variandid.
Kokku toodeti 323 Saab 17 tüüpi lennukit.
Kasutajad.
 Austria 
Austria õhujõud
 Etioopia 
Etioopia keiserlikud õhujõud
 Rootsi
 Rootsi õhujõud
 Soome 
Soome õhujõud
Tehnilised andmed (B 17A).
Andmed raamatust "Jane’s Fighting Aircraft of World War II".
Kirjandus.
Fred T. Jane. "The Saab-17". - "Jane’s Fighting Aircraft of World War II". London: Studio, 1946. ISBN 1851704930 (Kordustrükid 1989, 1994)
St. Ola

St. Ola on parvlaev, mis kuulus aastatel 2002–2017 Saaremaa Laevakompaniile. See on ehitatud 1971. aastal Meyer Werfti laevatehases Saksamaal Papenburgis kui "Svea Scarlett". Aastail 1982–1991 sõitis Eckerö Linjeni liinil Eckerö–Grisslehamn, kandes nime "Eckerö". Aastail 1991–1992 kandis nime "Eck" ning sai praeguse nime 1992. aastal. Saaremaa Laevakompanii ostis St. Ola 2002. aastal.
Tavaliselt sõitis laev Rohuküla–Heltermaa või Virtsu–Kuivastu liinil, kuid on olnud rendil ka Islandi ja Fääri saarte liinidel. St. Ola mahutab 480 reisijat ja 110 sõiduautot ning selle kiirus on 14,5 sõlme.
2017. aastal müüs Saaremaa Laevakompanii St. Ola Itaalia reederile Emanuele d'Abunto, laev sai Itaalia lipu ja uue nime "Medmar Giulia".
Rahvafolklooris oli laeva nime "eestistatud" versioon "Sant olla", mis mõtestas peale kodust nädalavahetuse pidu mandrile tööle sõitja hingeseisundit.
Kuremaa vald

Kuremaa vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Palamusel.
Vald moodustati senise Kuremaa valla maa-alast, välja arvatud Ronivere küla ja Võikvere asunduse maa-alad; senise Laiuse valla Raja nr. 35 talu maa-alast.
Vald kuulus Riigivolikogu 50. valimisringkonda, kust valiti Märt Sõrra, Jõgeva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ja Jõgeva jaoskonnakohtu jaoskonda.
Kursi vald

Kursi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus tänapäeva Laasme küla aladel.
Kursi vald moodustati senise Puurmani valla maa-alast.
Lohusuu vald (1939)

Lohusuu vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Lohusuu külas.
Vald moodustati senise Lohusuu valla maa-alast.
Lohusuu vald kuulus Riigivolikogu 48. valimisringkonda, kust valiti August Jürman, Torma põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ning Mustvee jaoskonnakohtu jaoskonda. Esimene vallavanem oli Joosep Kivi.
Saare vald (1939)

Saare vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Saare valla maa-alast, välja arvatud Saare metskonna Sõõru metsandiku kvartaalide nr. 30–34 ja 49–52 maa-alad; senise Pala valla Pällo, Kiisli ja Lea külade ning Halliku asundustalude piirkondadest ja osa Saare metskonna Halliku metsandiku maa-alast.
Vald kuulus Riigivolikogu 49. valimisringkonda, kust valiti Ernst Haabpiht.
Sadala vald

Sadala vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Tähkvere külas.
Vald moodustati senise Laius-Tähkvere valla maa-alast, välja arvatud Lissi nr. 103 talu ja heinamaatükkide nr. 99 ja 134 maa-alad; senise Salla valla Salla ja Käru mõisa järgi senise Laius-Tähkvere valla piires asuvate heinamaatükkide maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet.
Torma vald (1939)

Torma vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Lullikatku külas.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
36. Torma vald – maa-alaga senise Torma valla piires.
Vaimastvere vald (1939)

Vaimastvere vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kõola külanõukogu ja Selli külanõukogu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
38. Vaimastvere vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Vaimastvere valla maa-alast; b) senise Rakke valla Selli küla, Selli asunduse ja Vägeva aleviku piirkonnast; c) senise Jõgeva valla Oonurme küla Pobeli nr. 1, Pobeli-Hans nr. 2, Pobeli-Tõnu nr. 3 ja Tuule nr. A-71 talude, Tuule metsavahikoha nr. A-72 ja Sarapuu metsavahikoha nr. A-116 ning Kurista metskonna Kurista metsandiku kvartaalide nr. 1–11 ja 14–18 maa-aladest.
Voore vald

Voore vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Vassevere külas.
Vald moodustati senise Roela valla maa-alast; senise Kudina valla Maardla ja Aruküla külade maa-aladest; senise Kuremaa valla Ronivere küla maa-alast.
Esimene vallavanem oli Kaarel Puus.
Vald kuulus Riigivolikogu 49. valimisringkonda, kust valiti Ernst Haabpiht.
Vald kuulus Torma põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Voore vallas on sündinud Mati Unt.
Lustivere vald

Lustivere vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Lustivere valla maa-alast, välja arvatud Kabla küla ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad; senise Kurista valla maa-alast, välja arvatud Arukse küla piirkond ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad.
1939. aastal oli vallas 2269 elanikku.
Esimene vallavanem oli August Tiiman. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Albert Sall (kinnitatud Siseministri poolt 24. jaanuaril 1940). 
Vald kuulus Riigivolikogu 60. valimisringkonda, kust valiti August Laur.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Aidu külanõukogu ja Neanurme külanõukogu.
Pajusi vald (1939)

Pajusi vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 60. valimisringkonda, kust valiti August Laur.
1939. aastal oli vallas 2452 elanikku.
Esimene vallavanem oli Hans Kalep.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
10. Pajusi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Pajusi valla maa-alast; b) senise Rutikvere valla maa-alast, välja arvatud Pendimetsa küla ja Rutikvere asunduse piirkond.
Põltsamaa vald (1939)

Põltsamaa vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
1939. aastal oli vallas 4968 elanikku.
Esimene vallavanem oli Ernst Alles.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
11. Põltsamaa vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Vana-Põltsamaa valla maa-alast, välja arvatud osa Epra raba maa-alast; b) senise Uue-Põltsamaa valla maa-alast, välja arvatud loodepool Pedja jõge asuvate Uue-Põltsamaa valla talude lahus-heinamaatükkide ning idapool Pedja jõge asuva Põltsamaa metskonna Põltsamaa metsandiku ja samas piirkonnas asuvate talude maa-alad; c) senise Adavere valla maa-alast, välja arvatud Metsapere küla Kamso-Põdra nr. 36, Karusaadu-Ado nr. 40, Kihnu nr. 41, Kotinaela-Pihlaka nr. 37-a, Kotinaela-Märt nr. 37-b, Riisna nr. 39, Sassi-Hans nr. 38, Koogi nr. 66 ja 67-a, Sutte ja Tuissaare talude maa-alad; d) senise Lustivere valla Kabla küla maa-alast; e) senise Kurista valla Arukse küla piirkonnast; f) senise Imavere valla Pae nr. A-65 talu maa-alast.
Sauga vald (1939)

Sauga vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 36. valimisringkonda, kust valiti Viktor Päts.
Vallavanem August Oidermaa oli ka Pärnu maavalitsuse liige, kuid esitas 24. aprillil 1940 mõlemalt kohalt lahkumispalve.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
14. Sauga vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Sauga valla maa-alast; b) senise Jõõpre valla maa-alast, välja arvatud valla lahusosa maa-ala seniste Audru ja Koonga valdade piiride vahel; c) senise Vee valla Elbu raba osa ja selle ümbruses asuvate heinamaade maa-aladest; d) senise Taali valla Tammiste asunduse maa-alast; e) senise Audru valla Kurgo ja Koti talude maa-aladest.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Sauga vallas Jõõpre külanõukogu keskusega Kase külas, Kilksamaa-Räägu külanõukogu keskusega Kilksamaa külas ja Sauga külanõukogu keskusega Sauga külas. 1950. aastal Sauga vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.
Seliste vald

Seliste vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Seliste küla aladel.
Vald moodustati senise Seliste valla maa-alast; senise Audru valla Audru metskonna Tõstamaa metsandiku kvartaalide nr. 92–95, 98–102 ja 109–112 ja Peraküla metsavahikoha maa-aladest; senise Tõstamaa valla mereäärse osa maa-alast kuni Aadu nr. A-103 taluni, viimane kaasa arvatud; senise Kihnu valla lahustüki Soldatikoht nr. XXIII maa-alast.
Esimene vallavanem oli Aleksander Kalvik.
Vald kuulus Riigivolikogu 34. valimisringkonda, kust valiti Ants Oidermaa.
1945 augustis moodustati Seliste vallas Pootsi külanõukogu keskusega Kõpu külas ja Seliste külanõukogu keskusega Seljandi külas. 1950. aastal Seliste vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.
Soontaga vald

Soontaga vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Koonga valla maa-alast, välja arvatud Kodasma küla ning Ellamaa ja Rintali asunduse maa-alad; senise Vee valla Parasma asunduse maa-alast; senise Veltsa valla maa-alast, välja arvatud Tõitse, Oidremaa ja Nõmme küla, Oidremaa, Karinõmme ja Väänja asunduse, Oidremaa sooasunduse, Vigala metskonna Keblaste metsandiku osa, Mõtsu metskonna Mõtsu ja Tuudi metsandiku osade ning nende piirkonnas asuvate heinamaatükkide maa-alad; senise Jõõpre valla lahusosa maa-alast seniste Audru ja Koonga valla piiride vahel.
Vald kuulus Riigivolikogu 34. valimisringkonda, kust valiti Ants Oidermaa.
Vald kuulus Audru põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Soontaga vallavanem oli Mihkel Soodla.
1945. aasta augustis moodustati Soontaga vallas Lõpe külanõukogu keskusega Lõpe külas, Koonga külanõukogu keskusega Koonga külas ja Mihkli külanõukogu keskusega Keblaste külas. 1950. aastal Soontaga vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.
Tahkuranna vald (1939)

Tahkuranna vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 37. valimisringkonda, kust valiti Jüri Looväli.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
17. Tahkuranna vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Tahkuranna valla maa-alast, välja arvatud Rannametsa küla maa-ala; b) senise Uulu valla maa-alast, välja arvatud Auge, Männiko, Luige, Põdra, Nakki ja Laimetsa talude ning Pärnu metskonna Surju metsandiku kvartaalide nr. 16–22 maa-alad; c) senise Reiu valla maa-alast; d) senise Häädemeeste valla põhjapoolse terava osa maa-alast kuni talude nr. A-32 ja Papisilla nr. 3-a juurdeliideteni, viimased kaasa arvatud.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Tahkuranna vallas Soometsa külanõukogu keskusega Soometsa külas, Surju külanõukogu keskusega Surju külas, Tahkuranna külanõukogu keskusega Võiste külas ja Uulu külanõukogu keskusega Uulu külas. 1950. aastal Tahkuranna vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.
Värisemine

Värisemine ehk treemor meditsiinilise mõistena tähendab kehaosade tahtele allumatut liikumist. Tavaliselt esineb treemor jäsemetes (kätes või jalgades), kuid võib esineda igas kehaosas, kus paiknevad lihased.
Eristatakse:
Tali vald (1939)

Tali vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Talli külas.
Vald moodustati senise Talli valla maa-alast; senise Pati valla Raba küla talude nr. I–XI maa-aladest; senise Jäärja valla Veelikse piirkonnast; senise Kilingi valla Rae küla piirkonnast kuni taludeni nr. A-198, A-199, 17-c, A-201 ja A-203, Lodja metskonna Lodja metsandiku kvartaalideni nr. 70, 71, 79, 80, 83–100 ja Laiksaare metskonna Laiksaare metsandiku kvartaalideni nr. 92 ja 94, kõik kaasa arvatud.
1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Jaan Kivilaan.
1948. aasta külavolinikud 
Tali vallas tegutsenud kolhoose ja artelle 
Augustis 1945 moodustati Tali vallas Tali külanõukogu keskusega Tali külas ja Veelikse külanõukogu keskusega Veelikse külas. 
1950. aastal Tali vald likvideeriti ja selle alad arvati Kilingi-Nõmme rajooni koosseisu.
Tihemetsa vald

Tihemetsa vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Voltveti valla maa-alast, välja arvatud Räägu küla ja Voltveti metskonna Voltveti metsandiku kvartaalide nr. 328–350, 371, 372, 377, 378 ja 384 maa-alad; senise Vana-Kariste valla põhjapoolse lahustüki maa-alast ja lõunapoolse lahustüki Kamali küla piirkonnast; senise Uue-Kariste valla põhjapoolse lahustüki maa-alast; senise Pati valla Rehemaa küla, Pati asunduse ja Pati vallamaja piirkonna maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 38. valimisringkonda, kust valiti Oskar Gustavson.
1945 augustis moodustati Tihemetsa vallas Kamali külanõukogu keskusega Kamali külas, Kanaküla külanõukogu keskusega Kanakülas ja Väljaküla külanõukogu keskusega Alliku külas. 1950. aastal Paikuse vald likvideeriti ja selle alad arvati Kilingi-Nõmme rajooni koosseisu.
Otto Skorzeny

Otto Skorzeny (12. juuni 1908 Viin – 6. juuli 1975 Madrid) oli Relva-SS-i ohvitser, kelle viimane auaste oli Obersturmbannführer.
Ta astus 1926. aastal Viini Tehnikakõrgkooli.
1941. aasta sügisel määrati ta Moskva lahingu ajal vastutama sakslaste "tehnilise üksuse" eest. See pidi hõivama tähtsamate asutuste hooned Moskvas, näiteks NKVD peakorteri Lubjankal, samuti kesktelegraafi maja, enne kui need hävitatakse. See ülesanne tühistati, kui Moskva vallutamine ebaõnnestus.
1942. aasta detsembris sai Skorzeny katjuušašrapnelliga kuklasse haavata. Ta keeldus arstiabist, välja arvatud aspiriin, side ja klaasitäis viina, ning naasis juba mõne tunni pärast rivvi. Teda autasustati vapruse eest Rüütliristiga, kuid tema tervis halvenes, ta kannatas tugevate pea- ja kõhuvalude käes ning pidi Viini ravile minema.
Relva-SS-i eriüksuse moodustamine.
Skorzeny kutsuti 1943. aasta aprillis Relva-SS-i peakorterisse, kus tal paluti osaleda eriüksuse moodustamises. Riigi Julgeoleku Peaameti IV osakond (Gestapo) rajas selleks otstarbeks Oranienburgi erioperatsioonide väljaõppekeskuse. 
Skorzeny erioperatsioonid.
Skorzeny aitas maha suruda 20. juuli 1944 vandenõud ja kinni võtta selles osalenuid.
Pärast sõda.
Skorzeny andis end 16. mail 1945 USA armeele vangi. Teda süüdistati Dachau kohtuprotsessil 1947 sõjakuritegudes, nimelt USA sõjaväe mundrit kandes korraldatud diversiooniaktide ettevalmistamises. Kohtuprotsess kestis kolm nädalat. Protsessi käigus kutsus kaitse välja mitu tunnistajat liitlasvägedest, kes tunnistasid, et kandsid sõja ajal Saksa mundrit. Seepeale otsustas kohus, et vaenlase mundri kandmine ei ole sõjakuritegu. Süüdistused Punase Risti abipakkide omastamises sõjavangidelt langesid tunnistajate puudumisel ära ja Skorzeny mõisteti õigeks.
Tori vald (1939)

Tori vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Tori külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 35. valimisringkonda, kust valiti Juhan Kaarlimäe.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
20. Tori vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Tori valla maa-alast, välja arvatud Uru, Murru ja Sauga külade, Taali metskonna Tori metsandiku kvartaalide nr. 56–59 ning Taali metskonna Taali metsandiku kvartaalide nr. 107, 126, 127, 138, 148, 149, 157–159, 162 ja 163 maa-alad, b) senise Vana-Vändra valla Pärntõkke talu maa-alast.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Tori vallas Aesoo külanõukogu keskusega Viidika külas, Kase külanõukogu keskusega Kase külas ja Tõia külanõukogu keskusega Tõia külas. 1950. aastal Tori vald likvideeriti ja selle alad arvati Vändra rajooni koosseisu.
Tõstamaa vald (1939)

Tõstamaa vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Ermistu külas.
Vald moodustati senise Tõstamaa valla maa-alast, välja arvatud mereäärse osa maa-ala kuni Aadu nr. A-103 taluni, viimane kaasa arvatud; senise Saulepi valla Rammuka, Rammuka-metsa, Suuretüki ja Jäärumetsa külade ning Mõtsu metskonna Mõtsu metsandiku kvartaalide nr. 378, osa 379, 381, 382, 384–415 ja osa 374 maa-aladest; senise Paadremaa valla Mõtsu metskonna Mõtsu metsandiku kvartaalide nr. 340, 341, 345–347, 353–355, 359, 360, 364–373, osa 374, 375–377, osa 379, 380 ja 383 ning talude nr. A-41, A-55 ja lit. N juurdelõigete maa-aladest.
1945 augustis moodustati Tõstamaa vallas Kastna külanõukogu keskusega Vaiste külas, Tõhela külanõukogu keskusega Tõhela külas ja Tõstamaa külanõukogu keskusega Ermistu külas. 1950. aastal Tõstamaa vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.
Vändra vald (1939)

Vändra vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Vana-Vändra valla maa-alast, välja arvatud Pärntõkke talu maa-ala; senise Uue-Vändra valla maa-alast; senise Viluvere valla Uusna talu maa-alast; senise Lelle valla Kirnasoo ja Kuusiku talude ja talu nr. A-56 lahustüki ning Käru metskonna Pulga metsandiku kvartaali nr. 1 maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 35. valimisringkonda, kust valiti Juhan Kaarlimäe.
1. aprillil 1939 oli vallas 5703 elanikku.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Vändra vallas Aluste külanõukogu keskusega Aluste külas, Rõusa külanõukogu keskusega Rõusa külas, Suurejõe külanõukogu keskusega Suurejõe alevikus, Vihtra külanõukogu keskusega Vihtra külas ja Vändra külanõukogu keskusega Vändra alevikus. 1950. aastal Vändra vald likvideeriti ja selle alad arvati Vändra rajooni koosseisu. 
Vaata ka.
Vändra vald (1991–2017)
Vohnja vald

Vohnja vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kõrve külas.
Vald moodustati senise Vohnja valla maa-alast; senise Aaspere valla Läsna ja Metsanurga külade ning Loobu asunduse maa-aladest; senise Kõnnu valla talude nr. A-23, A-57, A-59–A-61, A-63, A-64 ja A-171 lahus-heinamaatükkide ning Kolga metskonna Suru metsandiku kvartaali nr. 66 maa-aladest.
Vohnja valda kuulusid: Kallukse, Vaiatu, Vohnja, Kõrveküla, Uku, Eeriku, Metsaküla, Kolu, Sarapiku, Angapere ja Ohepalu külad ning „Sakssaare" üksiktalu, Soomukse, Arbavere, Kõnnu ja Mägiküla, Pala, Muusi, Tõreska külad, Tepu metsavahikoht ning „ Saueaugu“ nr. A-79, „Alevälja" nr. A-80, ,Sinipalu“ nr. A-81 ja „Liivaku" nr. A-82 üksiktalud, Loobu, Läsna, Pikasaare, Reimäe, Metsanurga küla.
Vald kuulus Riigivolikogu 67. valimisringkonda, kust valiti I Riigivolikogusse Rudolf Penno.
Valla täitevkomitee esimees Hugo Leemets tapeti metsavendade poolt 5. juulil 1941.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Arbavere külanõukogu ja Vohnja külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Tapa rajooni koosseisu.
Aaspere vald (1939)

Aaspere vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Võipere külas. Valla üldpindala oli 114,7 km2 ja elanike arv 2001 (1. detsembril 1941).
Vald moodustati senise Aaspere valla maa-alast, välja arvatud Läsna, Metsanurga ja Valgejõe külade, Loobu asunduse, Potsu nr. A-37, Nahkru nr. A-38, Koopa nr. A-39, Sammelselja, Ristlaane, Papli ja Mikupõllu talude maa-alad ning Joaveski vabriku töölismajade piirkond; senise Palmse valla Viitna küla maa-alast; senise Undla valla Männiku nr. 26, Kassisaba-Ann nr. 29 ja Saare nr. 91 talude ning Ojaveski ja Karjametsa külade talude senise Undla valla sisse ulatuvate osade maa-aladest.
Aaspere valda kuulusid: Aaspere, Kärmu, Sauste, Võipere, Lokosoo, Auküla, Telliste, Ama, Liiguste küla, Holsta talu, Raisma, Rõmeda, Viitna, Vatku, Vatku-Nõmme, Ahila, Hõbeda, Kihlevere, Karjametsa ja Ojaveski külad.
Aaspere vald kuulus Riigivolikogu 67. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Penno, ja Kadrina põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. 1939. aastal oli vallas 561 talundit 1982 elanikuga. 
Esimene vallavanem oli Kaarel Põesaste. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks August Allvee.
1. augustil 1940 kinnitati vallavanemaks Aleksander Lillepea.
Alutaguse vald (1939)

Alutaguse vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950. Valla üldpindala oli 312,9 km2, elanike arv 2557 (1. detsembril 1941). 
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise 
Alutaguse valla alal asusid: Auvere mõis, Joala mõis, Hermomäe mõis, Hoovi küla, Metsküla küla, Mudajõe küla, Kudruküla mõis, Riigiküla, Laagna mõis, Põlendiku küla, Tšornaja küla, Tõrvajõe küla, Vanaküla, Vodova küla, Puhkovo küla, Laagna-Meriküla maakoht, Mereküla mõis, Mereküla maakoht, Mustajõe mõis, Pähklimäe mõis, Tuulase küla, Usnova mõis, Vaivara mõis, Hermomäe-Vasovi mõis, Vasova-Angometsa küla, Väike-Soldino mõis, Sundja küla, Vääska küla, Repniku mõis, Samokrassi mõis, Suur-Soldino mõis.
Alutaguse valda kuulusid: Vodova, Oovi, Metsküla, Tõrvajõe, Tõrvajõe-Vanaküla, Põlendiku, Peeterristi, Lapiotsa, Vanaküla, Sininõmme, Kudruküla, Riigiküla, Tuulukse, Kivisaare, Puhkova, Laagna, Mereküla ja Udria, Pähklimäe, Vepsküla, Vaasovi, Orujõe, Tsornajõe, Joala, Kalmujõe, Mudajõe, Hermomäe, Helgepõllu, Soldina, Sundja, Arumäe, Hiiemetsa, Auvere, Kärekonna, Vallisaare, Putki, Ühekonna ja Mustajõe külad.
Esimene vallavanem oli Aleksander Reinsalu.
Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets, ja Narva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. Vallas oli 577 talundit 2512 elanikuga (1939). 
27. märtsil 1940 hävis tulekahjus koos Alutaguse kooli- ja vallamajaga raamatukogu, tiibklaver, vallavalitsuse dokumendid ja arhiiv.
Lodenrode ja Koila

Lodenrode ja Koila (Lodenrodhe et Cogkele) olid kaks Helmoldus de Lodhe linna Eestimaal, mis on mainitud tema kirjas Lübecki raele 25. maist 1296. 
Lodede soost Eestimaa maanõunik Helmoldus de Lodhe (mainitud 1296, 1298) vabastas Lübecki elanikud oma sadamates, vetes, randades ja mõisates tollist, tarbimismaksust ja rannaõigusest, kuni nad tema linnade ("opidorum et civitatum nostrum, scilicet Lodenrodhe et Cogkele") elanikele samad vabastused annavad, regest 643, b).
Lodenrodhet samastatakse üldiselt hilisema Harju-Madise kirikumõisaga (Harju-Madise kihelkonda on esmamainitud "parochia Lodenrode" nime all 12. septembril 1343 ) ja Cogkelet Koila külaga. Selliste linnade olemasolust puuduvad muud andmed. Lennart Meri luges septembris 1995 Paldiski tuumaobjekti üleandmisel peetud kõnes Lodenrodet otseselt Paldiski eelkäijaks. "Minevik on seegi, et siia rajati juba aastal 1296 sadamalinn nimega Lodenrode: järgmisel aastal tähistab Paldiski oma 700. aastapäeva," ütles president toona. 
5. veebruaril 1346 pantisid Arnoldus Plate ja tema poeg Tylo pärast Rølo de Ylmensalo surma kuningale tagasi langenud ja neile läänistatud Ylmensalo mõisa koos küladega ("alodium Ylmensalo et villulas Kallathe, Lodenrode, Amunde et Langhe") Padise abtile Nicolausele ja tema kloostrile 300 Riia hõbemarga eest.
24. mail 1346 andis kuningas Valdemar IV (Waldemarus) pärast Rølo de Ylmezali surma temale tagasi langenud valdused ("alodium Ylmezallo et villulas Cullate, Loden-Röde, Aamunde et Lange") igaveseks ajaks omandiks Padise munkadele.
Kuuste vald

Kuuste vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Vana-Kuuste valla maa-alast, välja arvatud Laane raudteejaama ja Klaose, Pärna ja Pullikese talude piirkond ning Uhti ja Aakaru külade, Ülenurme, Reola ja Lepiku asunduste ning Kõõra, Lepiku, Kõrvialutse, Kullamaa ja Veinioja talude maa-alad; senise Haaslava valla maa-alast, välja arvatud Ihaste küla piirkond.
1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Adolf Pastel. 1941–1944 oli vallavanem Eduard Kivimäe.
Vald kuulus Riigivolikogu 53. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Riives.
Laeva vald (1939)

Laeva vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Laeva külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 50. valimisringkonda, kust valiti Märt Sõrra.
Vald kuulus Emajõe põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
1. aprillil 1939 oli vallas 1535 elanikku.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
17. Laeva vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Laeva valla maa-alast; b) senise Uue-Põltsamaa valla idapool Pedja jõge asuva Põltsamaa metskonna Põltsamaa metsandiku ja samas piirkonnas asuvate talude maa-aladest; c) senise Kavilda valla Palupõhja küla talude nr. A-236–A-243 ja Põltsamaa metskonna Põltsamaa metsandiku kvartaalide nr. 141 ja 161 maa-aladest.
Luunja vald (1939)

Luunja vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Sirgu külas.
Vald moodustati senise Luunja valla maa-alast, välja arvatud Kabina ja Põvvatu asunduste maa-alad; senise Tammistu valla Saluoja, Arvuste, Korbi, Saarde, Meistri, Käärdi, Tammistu ja Kisla-Poolakese külade ning Tondi-Pilka, Tammistu-Kaarli ja Taabri asunduste maa-aladest; senise Kavastu valla Kavastu asunduse ning Sooranna ja Mõisanurga talude maa-aladest; senise Kastre-Võnnu valla Alevi küla maa-alast.
Vald kuulus Riigivolikogu 51. valimisringkonda, kust valiti Jüri Uluots, Tartu 5. jaoskonnakohtu jaoskonda ning Tartu põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. Esimene vallavanem oli Eduard Konsin.
24. septembril 1944 valiti valla täitevkomitee esimeheks Eduard Annok. 20. mail 1946 ta arreteeriti ja mõisteti kümneks aastaks laagrisse (vabanes 1955).
Meeksi vald (1939)

Meeksi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli Eduard Ojaveer.
Vald kuulus Riigivolikogu 52. valimisringkonda, kust valiti Henn Treial.
Vald kuulus Võnnu põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
21. Meeksi vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Mehikoorma valla maa-alast; b) senise Ahja valla lahusosa – Pedaspää maa-alast; c) senise Kastre-Võnnu valla Rõkka ja Järvselja piirkonnast ning Piirissaare maa-alast; d) senise Rasina valla Uulika ja Sikakurmu külade piirkonnast ja osa Issaku soo maa-alast.
Mäksa vald (1939)

Mäksa vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Poka külas.
Vald moodustati senise Mäksa valla maa-alast, välja arvatud Sootaguse küla ja Emajõe suudmes Emajõest põhja pool asuvate heinamaatükkide maa-alad; senise Kastre-Võnnu valla Võõpste küla ja Kastre asunduse ning osa Emajõe-Suursoo ja osa Jõmmsoo piirkonnast; mitme valla lahusheinamaatükkide maa-aladest Emajõest lõuna pool.
Esimene vallavanem 1939. aastal oli Leonhard Keskpalu. 
Vald kuulus Riigivolikogu 52. valimisringkonda, kust valiti Henn Treial, 1. politseijaoskonda Tartumaal, Tartu 5. jaoskonnakohtu jaoskonda ning Võnnu põllumeeste konvendi uue koosseisu tegevus- ja valimispiirkonda. 
Tartu Riiklik Ülikool oli Mäksa vallaga šeflusvahekorras.