tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Partners in Crime

"Partners in Crime" oli Eesti riiki esindav laul Eurovisiooni lauluvõistlusel, mis toimus 2007. aastal Helsingis. Laulu esitas poolfinaalis Gerli Padar.
Loo viisi autor on Hendrik Sal-Saller ja sõnade autor Berit Veiber. Loo lavaesituses osalesid tantsijad Aleksandr Makarov, Marko Kiigajaan ja Martin Parmas ning taustalauljad Johanna Münter ja Mirjam Mesak. 
Eesti laul esitati 23. lauluna. "Partners In Crime" saavutas poolfinaalis 33 punktiga 28 riigi laulu hulgas 22. koha ning finaali ei pääsenud. Eestile andsid punkte Gruusia (2 punkti), Iirimaa (3), Moldova (4), Leedu (6), Soome (6) ja Läti (12).
Fanny Kaplan

Fanny Kaplan ehk Feiga Roitblat (õieti Faina Jefimovna Kaplan, vene "Фаина Ефимовна Каплан"; 10. veebruar 1890 Volõõnia kubermang, Ukraina – 3. september 1918 Moskva) oli Vene revolutsionäär, kes 30. augustil 1918 tulistas Leninit. 
Ta oli Sotsialistide-Revolutsionääride Partei liige.
Elukäik.
Kaplan sündis seitsmelapselises juudi perekonnas. Tema vanemad olid pedagoogid. 1911. aastal siirdusid vanemad Ameerikasse, jättes ulaka tütre üksinda. Juba 16-aastaselt astus ta esseeride (sotsialistlike-revolutsionääride) parteisse. Ta oli mõistetud juba 1906. aastal eluaegsele sunnitööle, kuna ta üritas pommiga (väidetavalt oma tehtud) tappa Kiievi kuberneri. Ta vabanes sunnitöölt pärast Veebruarirevolutsiooni, ent vangistus oli avaldanud ta tervisele mõju – naisel olid pidevad peavalud ja nägemishäired.
Atentaat Leninile.
Kui esseeride ja bolševike partei vahel tekkisid konfliktid, otsustas ta Lenini tappa, kuna ta nägi meest „revolutsiooni reeturina“. 30. augustil 1918 pidas Lenin kõnet Moskva Michelsoni relvatehases. Pärast seda, kui Lenin väljus tehasest, et minna oma autosse, hüüdis teda Kaplan. Kui Lenin tema poole pööras, lasi Kaplan 3 lasku. Üks kuul läbis Lenini mantli, teised kaks tungisid vasakusse õlga ja vasakusse kopsu.
Lenin toimetati kiiresti Moskva Kremlis asuvasse korterisse. Kuna Lenin kartis, et talle soovitakse jätkuvalt teha atentaati ning keeldus haiglasse minemast. Arstid, kes teda ravima tulid, ei suutnud väljaspool raviasutust Lenini kehast kuule eemaldada. Vaatamata tõsistele vigastustele jäi ta elama. Lenin ei paranenud vigastustest täielikult kunagi – arvatakse, et hilisemad rabandused ja osaline halvatus oli otseselt põhjustatud just atentaadist saadud tüsistustest. 
Kaplan vahistati ja kuulati üle. Naine kinnitas, et oli juba pikemat aega plaaninud Leninit tulistada. Oma kaasosaliste kohta ta informatsiooni ei jaganud, mistõttu ta lasti Tšekaa poolt ilma kohtuotsuseta maha. Kaplani laskis isiklikult maha Kremli komandant Pavel Malkov, endine madrus ja mereväelaste kõrgema valitava kollektiivi – Balti laevastiku keskkomitee (Tsentrobalti) liige. Pärast hukkamist valas Malkov proletaarluuletaja Demjan Bednõi juuresolekul Kaplani surnukeha bensiiniga üle ja põletas selle Aleksandri aia raudtünnis, kuhu hiljem jäänused maeti .
Kolmnurk (tähtkuju)

Kolmnurk (ladina "Triangulum") on põhjataeva tähtkuju, mille kolm eredamat tähte moodustavad pikliku kolmnurga. See on pindalalt 88 tähtkuju hulgas 78. kohal, kattes tähistaevast 132 ruutkraadi.
Kolmnurk kuulub Ptolemaiose kirjeldatud 48 tähtkuju hulka.
Kolmnurga aluse moodustavad valged tähed β Trianguli ja γ Trianguli, mille näiv suurus on vastavalt 3,00 ja 4,00 ning tipu kollakasvalge α Trianguli, tähesuurusega 3,41. ι Trianguli on tähelepanuväärne topelttähesüsteem ja Kolmnurgas on teadaolevate planeetidega kolm tähesüsteemi. Tähtkujus asub mitu galaktikat, millest heledaim ja lähim on Kolmnurga galaktika ehk Messier 33.Esimene vaadeldud kvasar, 3C48, asub samuti Kolmnurgas.
Annie Besant

Annie Wood Besant (1. oktoober 1847 Clapham, London – 20. september 1933 India) oli inglise teosoof, feminist, kirjanik ja ühiskonnategelane.
Elulugu.
Annie sündis keskklassi kuuluvas iiri perekonnas. 
1867. aastal abiellus ta 26-aastase vaimuliku Frank Besantiga. Neil sündis kaks last. Abielu oli aga õnnetu, kuna Annie iseseisvus ei meeldinud Frankile; Annie polnud aga rahul, et kogu raha, mis ta teenis kirjutistest, läks Franki kätte (tollal ei olnud abielus naisel oma varale legaalset õigust). Peamiselt kirjutas Annie sellal lühijutte, lasteraamatuid ja artikleid. Kui abielu lagunes, ütles Annie kristlusest lahti ning hakkas toetama farmitöölisi, kelle töötingimused olid halvad.
Hiljem siirdus Annie Besant Londonisse, kus sõbrunes Charles Braudlaughiga, kes andis talle tööd ajalehes National Reformer. Seal kirjutas Besant peamiselt abieluprobleemidest ja naisõigustest.
1890. aastatel hakkas Besant toetama teosoofialiikumist, mida juhtis Madame Blavatsky. Innustatuna teosooflikest ideedest hakkas ta külastama Indiat, kus võitles domineeriva Suurbritannia mõjuvõimu vastu. 
Esimese maailmasõja ajal, juunist septembrini 1917, oli Annie Besant interneeritud Briti võimude poolt.
Astara

Astara on linn Aserbaidžaanis, Astara rajooni keskus. Asub Kaspia mere ääres Iraani piiri lähedal. Teisel pool piiri asub Iraani linn Āstārā.
Astara oli 18. sajandil Talõši kaganaadi pealinn.
Kikwit

Kikwit on linn Kongo DV-s. Linn asub Kwilu jõe ääres. 
2006. aastal kavandatud haldusreformi käigus sai Kikwitist 2015. aastal Kwilu provintsi halduskeskus. Enne seda oli Kikwit Bandundu provintsi suurim linn.
Divergents

Divergents on protsesside lahknemine eri suundadesse või hajumine. Sõna on kasutusel ka mitme teadusharu terminina:
Karnivoor

Loomtoiduline loom ehk lihatoiduline ehk karnivoor ehk sarkofaag ehk harpaktofaag on loom, kes toitub teistest loomadest.
Karnivoori vastand on herbivoor ehk taimtoiduline. Omnivoor sööb kõike, nii liha- kui taimetoitu.
Mõnes käsitluses eristatakse loomtoiduliste seas karnivoore (lihasööjaid) ja parasiite. Neist esimesed surmavad enamasti saaklooma ja söövad ta ära (paljud kiskjalised, röövlinnud). Parasiidid kasutavad peremeesorganismi aga pikemat aega.
Maailmas tuntakse ka 630 liiki lihatoidulisi taimi, mis toituvad peamiselt putukatest, ja üle 200 liigi lihatoidulisi seeni, mis toituvad peamiselt mikroskoopilistest loomadest. Vastavalt definitsioonile ei ole need karnivoorid.
Esimesed selgroogsed karnivoorid olid kalad. Esimesed neljajalgsed karnivoorid olid kahepaiksed, kes maale elama asusid. Nad toitusid kaladest. Hiljem lisandusid putuktoidulised neljajalgsed loomad. Üleminek kalatoidult maismaaselgroogsete söömisele ei nõudnud kuigivõrd kohastumist. Alles hiljem tekkisid taimtoidulised loomad, sest kohastumine taimetoiduga, mis on väga kiuline, nõudis kompleksset kohastumist.
Konvergents

Konvergents on eri protsesside kulgemine ühes suunas või millegi kokkulangemine. Sõna on mitmes teadusharus tarvitusel terminina:
Richard Ritsing

Richard Ritsing (25. märts 1903 Räpina – 8. juuli 1994 Tartu) oli eesti koorijuht ja helilooja.
Richard Ritsing sündis külasepa-põllupidaja lasterohkes perekonnas. Pärast kooliaastaid Suure-Veerksus ja Räpinas jätkas haridusteed Tartu Reaalkommertskoolis (1919–1920), Tartu Reaalkoolis (1920–1923), Tartu Kõrgemas Muusikakoolis (1919–1924) ja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (1923–1929).
Muusikakoolis õppis teooriat ja kompositsiooni Mart Saare ja Heino Elleri, koori- ja orkestritundmist Juhan Aaviku, viiulit S. Schapiro jt, klaverit Salme Hermanni (dr. Karl August Hermanni tütar) jt, laulmist D. Brovkini juures. Hiljem täiendas end (peamiselt dirigeerimises) ka välismaal (Berliinis, Varssavis) ning omandas muusikaõpetaja kutse.
Töökohad ja muu tegevus.
1950–1980 oli Richard Ritsing üldlaulupidude üldjuht, 1985 ja 1990 aujuht.
Richard Ritsing oli 1956. aastal Tartus Toomeorus toimunud I üliõpilaste laulu- ja tantsupeo Gaudeamus mõtte algataja ja selle traditsiooni üks loojaid. Ta oli Gaudeamuse üldjuht 1956, 1958, 1967, 1968, 1971 ja 1974. aastal.
Ta juhatas 1933–1974 Tartu Akadeemilist Meeskoori, 1935–1983 Vanemuise segakoori, 1945–1963 Tartu Ülikooli Akadeemilist Naiskoori ja paljusid teisi koore ning orkestreid.
Richard Ritsing on loonud koori- ja soololaule, instrumentaalmuusikat soolopillidele, ansamblitele ja orkestrile, muusikat lavateostele; avaldanud muusikaartikleid ja -uurimusi; ulatuslikematest töödest on trükis ilmunud "Koori- ja orkestrijuhi käsiraamat", "Kooritöö metoodika", "Eesti muusika ajalugu" (läti ja soome keeles), uurimus "Kalevipoeg muusikas", ülevaade eesti vanemast muusikaliteratuurist. 
Maetud Tartus, Raadi kalmistul. 
Mälestuse jäädvustamine.
Tartu Kultuurkapital ja Tartu linn annavad välja Richard Ritsingu nimelist preemiat. Preemia määratakse kuni kolmele Heino Elleri Muusikakooli kooridirigeerimise eriala õpilasele silmapaistvate erialaste tulemuste eest.
Isiklikku.
Isa Jaan Ritsing (1860–1936), ema Liisa Rising (sündinud Zirnask, 1878–1942). Abikaasa alates 1927 Mari Ritsing (sündinud Vassus, 1903–1993). Richard Ritsingu poeg on koorijuht ja helilooja Alo Ritsing. Tütar Ene Annilo (1934-2023).
Aberdeen (Washington)

Aberdeen on sadamalinn USA-s Washingtoni osariigis Grays Harbori maakonnas. Ta piirneb Hoquiami ja Cosmopolisiga ning asub umbes 70 km Olympiast lääne pool.
Elanike arv on 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 16 461. 
Peamised majandusharud on metsatööstus, kalapüük ja konservitööstus. Linn on maakonna majanduskeskus.
Aberdeeni peetakse grunge sünnikohaks, sest sealt on pärit Kurt Cobain ja Krist Novoselic.
Viiekroonine münt (1994)

Viiekroonine münt on teine pärast 1992. aasta rahareformi igapäevakäibesse mõeldud meenemünt. See vermiti 1994. aastal. 
Münt anti välja Eesti Panga 75. aastapäevaks ja see oli kasutusel igapäevases käibes.
Kujundus.
Kuldkollane münt kaalub 7,1 grammi, selle läbimõõt on 2,62 sentimeetrit, paksus 2 millimeetrit ning selle serv on sile.
Avers.
Mündi esiküljel on Eesti väike riigivapp ja vermimise aasta "1994".
Revers.
Mündi tagaküljel on kaljupanga kujutis (sama motiiv mis 100-kroonisel pangatähel), legend "EESTI PANK 75" ning nimiväärtus "5 krooni".
EKI

EKI on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Sõltuvus (narkoloogia)

Sõltuvus väljendub kehaliste ja psüühiliste nähtude kompleksis, mille korral sõltuvusaine tarvitamine omandab inimese käitumises kõige suurema tähenduse.
Sõltuvusseisundit iseloomustavad järgmised tunnused:
Eristatakse järgmisi liike:
Alkoholisõltuvus – nii psüühiline kui ka füüsiline, kuid alkoholismi all mõistetakse eeskätt psüühilist
sõltuvust.
Erinevalt mitmest muust psühhoaktiivsest ainest ei ole alkoholsõltuvus seotud kindla ajupiirkonnaga.
Psüühiline sõltuvus – joomahimu, vältimatu vajadus saada alkoholi, võimetus loobuda, tolerantsus, füüsiline sõltuvus.
Füüsiline sõltuvus – tekib, kui esineb krooniline vähemalt 1-promilline joove.
Nelli Kalikova

Nelli Kalikova (sündinud 16. veebruaril 1949 Tallinnas) on Eesti arst, poliitik ja ühiskonnategelane. Aastatel 2002–2016 kuulus ta erakonda Res Publica (praegu Isamaa ja Res Publica Liit). Varem kuulus Rahvaerakonda Mõõdukad (kandidaat 2002. a KOV-l).
Elulugu.
Tema venelasest isa Valentin Kalikov sündis Viru maakonnas. Nelli Kalikova ema on eestlane.
Isiklikku.
Kalikova on lahutatud, tal on poeg.
Ta valdab eesti, vene ja inglise keelt.
Pragmaatika

Pragmaatika on semiootika haru, mis uurib märkide suhet tõlgendajatega, ning seda, kuidas kontekst mõjutab tähendust. 
Keeleteaduse haruna uurib pragmaatika keele kasutamist ning keelelist tegevust.
Termini ajalugu.
Termini võttis kasutusele Charles Morris (1938), kes defineeris pragmaatika ühena semiootika kolmest harust süntaktika ja semantika kõrval. Pragmaatika pidi uurima "märkide suhet tõlgendajatega". Nagu teistegi semiootika harude puhul, eristas ta pragmaatika raames "puhtaid uuringuid" (metakeele väljatöötamist) ning "kirjeldavaid uuringuid" (metakeele rakendamist konkreetsete märkide ja nende kasutuste kirjeldamiseks. Pragmaatikareegli näitena mainis ta seda, et näiteks konkreetsed hüüdsõnad ja käsud esinevad ainult teatud tingimustel, mis puudutavad keelekasutajaid. Pragmaatika uurimisvaldkonna piiritles ta nii: "Pragmaatika piisavalt täpne kirjeldus on öelda, et ta tegeleb semioosi biootiliste aspektidega, s.o kõikide psühholoogiliste, bioloogiliste ja sotsioloogiliste nähtustega, mis märkide funktsioneerimisel esinevad." 
Sõna "pragmaatika" on Morrise määratletud mõttes ka hiljem kasutatud, kuid seda kasutatakse ka hoopis kitsamas mõttes. Rudolf Carnap (1938) määratles pragmaatika nii: "Kui mingis uurimises sõnaselgelt viidatakse kõnelejale, või üldisemalt väljendudes, keelekasutajale, siis me paigutame selle pragmaatika valdkonda. (...) Kui me abstraheerume keelekasutajast ning analüüsime üksnes väljendeid ja nende designaate, siis me oleme semantika valdkonnas. Ja lõpuks, kui me abstraheerume ka designaatidest ning analüüsime ainult väljenditevahelisi suhteid, siis me oleme (loogilises) süntaksis." See tähendus on laiemalt käibele läinud. Hiljem hakkas Carnap samastama pragmaatikat Morrise mõttes deskriptiivse semiootikaga üldse, seega loomulike keelte (mitte loogiliste keelte) uurimisega. Samuti on ta nimetanud puhtaks pragmaatikaks uskumuse, lausungi ja intensiooni mõiste ning nendevahelise seose uurimist. 
David Crystali järgi uurib pragmaatika keelt kasutaja seisukohalt. Tähelepanu pööratakse sellele, millised keelelised vahendid kõnelejad valivad ja millised keelekasutuslikud piirangud kehtivad ühes või teises situatsioonis.
Sõltuvusaine

Sõltuvusaine on psühhoaktiivsete omadustega aine, mida kasutatakse mõnutunde tekitamiseks.
RHK-10-s on eristatud järgmised sõltuvusained:
Harf

Harf on näppekeelpill, millel on enamasti 47 keelt ja diapasoon kuus ja pool oktavit.
Harfi kõlakast laieneb ülevalt alla madalamate keelte suunas. Pilli kaela (lookleva ülaosa) küljes asuvad häälestusvirblid ja kettad keelte pikkuse muutmiseks. Sammas on instrumendi toetamiseks, selle sees asub pedaale ja kettaid ühendav mehhanism. Harfi mängitakse istudes, nii et pill toetub mängija õlale. Vasaku käega mängitakse madalamaid, parema käega kõrgemaid keeli. Heli järelkõla summutatakse vajadusel peopesaga. Pilli jala sees on seitsme pedaaliga mehhanism. Iga pedaaliga saab kõrgendada talle vastavat astet oktavi seitsmest helist (keelest) kõikides oktavites pool- või täistooni võrra.
Päritolu.
Tõenäoliselt leiutati harf sõltumatult mitmes maailma piirkonnas juba esiajal. Sageli on öeldud, et harfi leiutamisele võis kaasa aidata pinguletõmmatud vibunööri tinistamine. Üks harfitüüp, vibuharf, ongi sisuliselt vibu, millele on kinnitatud kõlakast ja mitu keelt. Selleks, et harfile oleks võimalik kinnitada rohkem keeli, hakati hiljem harfe tegema mitte ühest, vaid kahest puutükist, mis ühest otsast omavahel kinnitati. Seda harfitüüpi nimetatakse nurkharfiks.
Harfide vanimad kujutised kunstis pärinevad Vana-Egiptuse 6000 aastat tagasi (need olid eessambaga) ja Pärsiast 5000 aastat tagasi.
Näppekeelpille on traditsiooniliselt mainitud ka Piiblis, eriti seoses kuningas Taavetiga, kuid vastava heebrea sõna "nevel" tähendus on teadmata: see võib tähendada ka lüürat, lautot või isegi flööti. Sellele segadusele on kaasa aidanud asjaolu, et ajalooliselt on ingliskeelne sõna "harp" tähistanud mitte üksnes harfi, vaid enam-vähem iga keelpilli, mida ei mängita poognaga, alates parmupillist ("jew's harp") ja suupillist ("french harp") kuni orelini välja. Sageli on mõistlik ingliskeelne "harp" tõlkida kandleks.
Vanad kreeklased tundsid küll mitut sorti kolmnurkharfe (trigonon, sambuuk), kuid omaseks see pill neile ei saanud. Nad eelistasid lüürat.
Lääne-Euroopasse jõudis harf 8. sajandil mauride kaudu, kes sel ajal Pürenee poolsaare vallutasid.
Aafrika rahvamuusikas kasutatakse mitut sorti harfe, nii vibu- kui ka nurkharfe. Aafrika harfid on eessambata. Peale selle on Aafrikas eurooplase jaoks veidraid pille, näiteks Lääne-Aafrikast pärit kora, mida sageli kirjeldatakse harflautona.
Harf on kujutatud Iirimaa vapil.
Analoogseade

Analoogseade on aparaat, mis mõõdab ja/või kasutab analoogsignaali. Mõõdetud analoogsignaali väärtused võivad olla seejuures piiritletud. Analoogseadmeteks on näiteks voltmeeter ja ampermeeter.
Viiekroonine pangatäht

Need 5-kroonised pangatähed võeti kasutusele 1992. aasta rahareformiga.
Leping nende pangatähtede trükkimiseks sõlmiti Inglismaal Thomas De La Rue &amp; Co Ltd-s 10. mail 1991.
Kujundus.
Pangatähe on kujundanud Vladimir Taiger, selle suurus on 140 × 69 mm ja põhivärv on oranž.
Kupüüri esiküljel on kujutatud Eesti maletaja, rahvusvahelise suurmeistri ja maleteoreetiku Paul Kerese büsti. Tagaküljel on vaade Narva Hermanni ordulinnusele, Narva jõele ja Jaanilinna kindlusele.
Erimid.
Kui pangatähele trükitud aastaarv välja arvata, siis on 1991. ja 1992. aasta kupüürid täpselt ühesugused. 1994. aasta kupüüri üldine kujundus on sama, kuid trükkimisel on kasutatud uusi värve ja lisatud on turvaelemente.
Turvamärgid.
Alates 1994. aastast on lisaks eelloetletule kasutusel järgmised turvaelemendid:
Logistika mõisteid

"Siin on loetletud logistika ja transpordi mõisteid."
Ü.
[[Kategooria:Logistika| ]]
[[Kategooria:Mõistete loendid]]
So Boic A. P. I.

So Boic A. P. I. oli Võrust pärit eesti punkansambel aastatel 1993–1998.
Eesti Ringhäälingumuuseum

Eesti Ringhäälingumuuseum on 29. aprillil 1999 Eesti Ringhäälingute Liidu, Eesti Raadio, Eesti Televisiooni, Eesti Ringhäälingu Saatekeskuse AS-i ja Türi Linnavalitsuse asutatud mittetulundusühing.
Ringhäälingumuuseum asub Türi linnas ja tegutseb aadressil Vabriku puiestee 1 samas hoones Türi muuseumiga.
Laine levimiskiirus

Laine levimise kiirus ehk laine kiirus väljendab kiirust, millega laine (või selle punkt) mingis keskkonnas edasi liigub. Eristatakse faasikiirust ja rühmakiirust.
Laine liikumist saab kirjeldada ka lainefrondi liikumise kiiruse kaudu.
Võib rääkida ka signaalikiirusest, mis kirjeldab laine poolt kantava informatsiooni liikumise kiirust.
Delirium tremens

Delirium tremens ehk joomahullus on alkoholismi puhul esinev võõrutusseisund.
Kui alkoholismihaige ei saa joomasööstu käigus enam mingil põhjusel uut alkoholiannust, võib tal areneda välja paari päeva kuni kuu aja möödudes psühhootiline seisund. Mõnikord tekkib "delirium tremens" ka joomasööstu käigus.
Sümptomaatika.
Tüüpilised on tõelised nägemishallutsinatsioonid. Lisaks psüühilistele häiretele kaasuvad ka kehalised häired. Raskematel juhtudel võib patsiendi teadvuse selgus olla sellisel määral häiritud, et temaga ei ole võimalik saavutada sisulist kontakti – professionaalne või mussiteeriv deliirium.
Ravi.
Ravitakse alkohoolset deliiriumi detoksikatsioonivahendite ja antipsühhootikumidega.
Prognoos.
Tänapäeval on alkohoolse deliiriumi raviefekt üsna hea. Märgatav suremus esineb professionaalse deliiriumi korral. Mussiteeriva deliiriumi korral on prognoos elule üsna halb.
779

779. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad - 770. aastad - 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 
Aastad: 774 775 776 777 778 - 779 - 780 781 782 783 784
778

778. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad - 770. aastad - 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 
Aastad: 773 774 775 776 777 - 778 - 779 780 781 782 783
777

777. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad - 770. aastad - 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 
Aastad: 773 774 775 776 - 777 - 778 779 780 781 782 783
Sarnastiivalised

Sarnastiivalised ("Homoptera") on selts putukaid, keda on praeguseks teada üle 50 000 liigi. Eestist on leitud umbes 700 liiki. Sarnastiivalised on taimemahlasid imevad putukad. Taimemahlade imemiseks on neil arenenud 4-lüliline nokk, mille kaudu juhitakse välja sageli kehast pikemad pisteharjased. Sooles esineb paljudel liikidel filter. Filter on soole osa, mille kaudu juhitakse vesi ja süsivesikud otse tagasoolde, nii et need ei läbi kesksoolt. Sarnastiivalistel on kaks paari kilejaid tiibu. 
Sarnastiivalised jaotatakse viieks alamseltsiks.: 
Sarnastiivaliste lähimateks sugulasteks on lutikalised, kellega neid sageli ühtseks nokaliste ("Hemiptera" ehk "Rhynchota") seltsiks ühendatakse, sest nii suiste kui siseelundite ehituses on sarnastiivalistel ja lutikalistel palju ühist.
Sarnastiivaliste hulka kuuluvad väliselt väga mitmesugused loomad. Kehapikkus ulatub vähem kui millimeetrist 10 sentimeetrini.
Pea on sarnastiivalistel üsna liikuv, silmad on tavaliselt hästi arenenud, harva on nad lihtsustunud üksikute lihtsilmade kogumikuks. Vähestel liikidel on silmad täiesti kadunud. Esineda võib ka kaks kuni kolm täppsilma. Tundlad on eri vormidel erineva pikkuse ja kujuga.
Rindmikulülid on omavahel tugevasti kokku kasvanud, kõige paremini on arenenud keskrindmik, kus asuvad võimsad lennulihased. Tiivad on suurel osal liikidest hästi arenenud, ees- ja tagatiivad on sarnase soonestuse ja kujuga, eestiivad on ehk veidi suuremad. Mõnikord on eestiivad muutunud nahkjateks, kuid tavaliselt on nii ees- kui tagatiivad kilejad. Esineb ka täiesti tiivutuid vorme.
Jalad on putukatele tüüpilise ehitusega jooksujalad, tagajalad on ees- ja keskjalgadest veidi pikemad. Käpad on lühikesed, koosnedes vaid ühest kuni kolmest lülist. Küüniseid on tavaliselt kaks, vaid kilptäidel on käpal kõigest üks küünis. Paljud sarnastiivalised suudavad hüpata, kuid erinevalt teistest hüppavatest putukatest (kirbud, tirtsud, ritsikad) paiknevad hüppelihased mitte tagareies, vaid tagarindmikus. Seetõttu ei ole tagareied tavaliselt kuigi palju jämenenud ja tüüpilisi hüppejalgu enamasti ei esine.
Tagakeha koosneb 11 lülist, ta on selgesti rindmikust eristatav. Tavaliselt on selgesti näha vaid 10 tagakehasegmenti. Emaste suguava asub 8. ja 9. sterniidi vahel, esineb rohkem või vähem arenenud muneti. Isaste suguelundid asuvad üheksandas tagakehalülis ja on liigispetsiifilise ehitusega.
DB

DB võib tähendada järgmist:
Db võib tähendada järgmist:
dB võib tähendada järgmist:
Bernhard Caspar von Stackelberg

Bernhard Caspar von Stackelberg (ka Berend Caspar; 12./23. oktoober 1768 Mõisamaa mõis – 6./18. mai 1845 Adavere mõis, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa) oli Liivimaa mõisnik ja Venemaa sõjaväelane (rittmeister).
Bernhard Caspar von Stackelberg sündis Mõisamaa ja Kassari mõisniku Justus Friedrich von Stackelbergi ja Katharina Elisabeth von Stackelbergi (sündinud von Mohrenschildt) pojana.
Teenis rittmeistrina Moskva karabinjeeripolgus.
Talle kuulusid Adavere, Imavere, Hermani ja Võrevere mõis.
25. märtsil 1816 autasustati teda 1812. aasta isamaasõja mälestusmedali () pronksmedaliga Vladimiri-lindi küljes. Pronksmedalit anti Venemaa keisririigi aadliperekondade vanimatele liikmetele ja selle saaja ei pidanud ilmtingimata 1812. aasta isamaasõjas osalema.
Mõisate talupojad kutsusid Stackelbergi Vanaks Mustaks.
Ta suri 1845. aasta 6. mai pärastlõunal rinnapõletikku ning maeti 23. mai pärastlõunal Adavere mõisa kalmistule.
Perekond.
Bernhard Caspar von Stackelberg abiellus 1798 Viljandis Hermani mõisa pärijanna Helene Luise von Vietinghoffiga, kes oli Adavere mõisniku Hermann Karl von Vietinghoffi (1737–1812) ja Johanna Luise von Vietinghoffi (sündinud von Bergholtz; 1742–1809) tütar. Abielust sündis kaks last:
1802. aastal abiellus Bernhard Caspar von Stackelberg Tallinnas Helene Charlotte von Baranoffiga (1771–1807), kes oli Väätsa mõisniku Peter von Baranoffi (surnud 1807) ja Johanna Juliane von Hastferi tütar. Abielust sündis neli last:
Esivanemad.
Viited:
Laagna lahing

Laagna lahing toimus 18. jaanuaril 1919 Eesti Vabadussõjas Utria dessandis maabunud Soome ja Eesti väeosade ning Punaarmee vahel.
Dessantväed olid hommikul ootamatu rünnakuga vallutanud Laagna küla ja Laagna mõisa, surudes punaväe raudtee suunas Laagnalt välja.
Eesti meredessantväelaste ja Soome vabatahtlike pataljoni 3. kompanii (kokku umbes 220 meest) vastas oli kaks Punaarmee polku, salk ratsaväge ja kaks soomusrongi. 
Punaarmee väeosad olid kogunenud raudtee ümbrusse ja ründasid soomusrongide tuletoetusel dessandi positsioone üle raudtee ja mõisa vahelise põllu viis korda, kuid edutult, kandes suuri kaotusi. Dessantväed kaotasid Laagna vallutamisel ja kaitsmisel 21 võitlejat haavatuna, 4 langenuna ning 3 langes vangi.
Periskoop

Periskoop on optiline instrument vaatluste tegemiseks tõkke tagant, näiteks üle serva või ümber nurga.
Lihtsaim periskoop koosneb kahest peeglist, mis paiknevad vaatetoru otstes 45-kraadiste nurkade all paralleelselt. Tegelikes periskoopides on peeglite asemel täisnurksete ja kujutist pööravate prismade süsteem ja samuti suurendav läätsesüsteem.
Periskoopi kasutatakse allveelaevades, sõjamasinates, kaevikutes ja punkrites..
Periskoobi üks variantidest on käärpikksilm (kahe silmaga vaatamiseks).
Protistoloogia

Protistoloogia (kreeka "prôtistos" 'kõige esimene' + "logos" 'õpetus') on zooloogia haru, mis uurib protiste.
Protistoloogiaga seotud või ajalooliselt seda asendanud uurimisvaldkonnad on algoloogia, mükoloogia ja protozooloogia.
Wahl

Wahl on baltisaksa aadlisuguvõsa.
Wahlide aadlisuguvõsale pani aluse Johann Heinrich Wahl (1725–1795), kes töötas mitmetes Liivimaa kubermangu mõisates ametniku ja mõisarentnikuna. Johann Heinrich Wahlile anti Saksa-Rooma keisririigi aadlitiitel, liitega "von" 1795. aastal.
Perekonnale kuulusid läbi aegade Kavastu, Kaave, Kärgula, Rääbise, Ala, Vardi, Vana-Nursi, Juba, Sürgavere, Kassinurme, Pajusi, Tapiku ja Adavere mõis.
Dessantide loend

Dessantide loend loetleb sõjalisi dessantoperatsioone.
Suur Kinel

Suur Kinel (vn. "Большой Кинель") on jõgi Euroopas. Algab Obštši Sõrdilt ("Общий Сырт"), voolab valdavalt läände ja edelasse. Suubub paremalt Samarasse. Pikkus 437 km.
Brecon Beacons

Brecon Beacons (kõmri "Bannau Brycheiniog") on mäestik Suurbritannias Walesi lõunaosas. Kõrgus kuni 886 meetrit (Pen y Fan).
Osa mägedest hõlmab 1957. aastal loodud Brecon Beaconsi rahvuspark.
Santa Cruzi saar (Galápagose saared)

Santa Cruz on saar Vaikses ookeanis, üks Galápagose saartest. Kuulub Ecuadorile.
Saare pindala on 986 km². Saar on künklik ning selle kõrgus merepinnast ulatub kuni 864 meetrini. 
Santa Cruzi lõunarannikul asub Galápagose saarestiku suurim linn Puerto Ayora. Saarel elab ligikaudu 12 000 inimest.
Berliini-Rooma telg

Berliini-Rooma telg on 25. oktoobril 1936 sõlmitud sõjalis-poliitiline liit Saksamaa ja Itaalia vahel.
Dessant

Dessant (prantsuse keeles "descente" 'maabumine') on sõjaline operatsioon, kus väed (õhudessantväed, meredessantväed või selleks dessandiks ette valmistatud muud üksused) maanduvad või maabuvad vaenlase valduses oleval territooriumil. 
Dessandid jagunevad strateegilisteks, operatiivseteks, taktikalisteks ja eriotstarbelisteks.
Operatiivse dessandi eesmärgiks on: piirkonna kontrolli alla võtmine oma tegevusega kooskõlas, raske maastiku ületamine rünnakul, külgmiste alade kaitse, õhusillapea ehitamine, lahinguala isoleerimine, lennuvälja vallutamine, võimunäitamine, sissitegevuse toetus, rünnakud tagala ja juhtimissüsteemide vastu, läbimurde piiramine.
Taktikalise dessandi ülesanneteks on: sillapea veestiku ületamine, tagalavedude takistamine, lisajõudude tuleku takistamine, reservi sidumine, külgede kaitsmine ja/või läbimurde piiramine, vastase taganemise takistamine, vastase löömine selja tagant, objekti luure, objekti hävitamine. 
Erioperatsioonide dessantide ülesanne on kas luure või hävitustegevus võtmeisikute või strateegiliste objektide vastu.
Õhudessandid jagunevad järgmiselt: 
II maailmasõjas nimetati tankidessandiks tankile või liikursuurtükile paigutatud 8–10 võitlejat, kes koos masinaga saadeti rünnakule või reidile vaenlase tagalasse.
Alfred Tanimäe

Alfred Johannes Tanimäe (a-ni 1935 Alfred Johannes Tanilov; 16. juuni 1914 Tartu – 5. veebruar 2009 Tartu) oli eesti üliõpilastegelane ja väliseesti (Austraalia) majandustegelane.
Elu.
Tanimäe lõpetas 1933. aastal Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat 1934–1940 ja majandust 1942–1944, kuid mõlemad stuudiumid jäid lõpetamata. Teenis 7. Jalaväerügemendis (lipnik, 1935). Ta oli 1939–1940 ajakirja Tänapäev ärijuht. Ta osales Teises maailmasõjas Saksa sõjaväes 1944. aastal. 
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale ja läks sealt 1949. aastal Austraaliasse. 
Ta töötas Austraalias mitme ettevõtte finants- ja tegevdirektorina.
1964. aastal valiti Tanimäe Austraalia Eesti Seltside Liidu esimeheks.
1995. aastal pöördus tagasi Eestisse ja elas Tartus.
Organisatsioonid.
Astus 1934. aasta sügissemestril Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) ja oli 1938. aasta sügissemestril selle esimees. Oli 1938–1939 Üliõpilasseltside Liidu esimees.
Valiti 3. detsembril 2005 EÜS-i auvilistlaseks.
Isiklikku.
Tema tütar oli pediaater ja arstiteadlane Tiina Talvik.
Pontes novi

"Pontes novi" on Eesti Üliõpilaste Seltsi, Pohjois-Pohjalainen Osakunta, Etelä-Pohjalainen Osakunta ja Vasa Nationi 1995. aastal Helsingis ilmunud ühisväljaanne.
216-leheküljeline raamat sisaldab artikleid soome ja rootsi keeles.
Uski jõgi

Usk (kõmri "Afon Wysg") on jõgi Suurbritannia saarel Walesis.
Saab alguse Carmarthen Fansi mägedest, voolab kagusse ja suubub Newporti linnas Severni estuaari.
Voolab läbi Breconi, Abergavenny ja Uski.
Pen y Fan

Pen y Fan [pänöv'an] on mägi Suurbritannias Walesis, Lõuna-Walesi ja Brecon Beaconsi kõrgeim tipp.
Mägi koosneb punasest Devoni liivakivist.
Kõrgus 886 m.
Mägi on tuntud oma muutlike ilmaolude poolest. Seal on surma saanud nii kogenematuid matkajaid kui briti eriüksuslasi.
Tippu viiva tee ääres asub Tommy Jonesi obelisk, mis on püstitatud seal 1900. aastal hukkunud 5-aastase poisi mälestuseks.
Tempo

Tempo (itaalia keeles "tempo", ladina keeles "tempus" "aeg", "ajavahemik") on muusika esituse kiirus. 
Alates 17. sajandist on kasutusel itaaliakeelsed tempotähised, näiteks "largo", "adagio", "andante", "presto", "allegro". 
Pärast metronoomi patenteerimist 1815. aastal kasutatakse tempo tähistamiseks ka metronoominäitu "lööki minutis" ehk bpm (beat per minute).
Aeglasemast kiiremani:
Largo

Largo (it.k.) – laialt, väga aeglaselt – on noodikirja tempomärge.
Largo on ka vastavas tempos pidulik heliteos või suurvormi osa.
Andante

Andante (itaalia keeles 'käies, kõndides') on noodikirja märge, mis tähistab aeglast, rahulikku tempot. "Andante" on aeglasem kui "allegro" ja kiirem kui "adagio". 
Andante võib olla ka tsüklilise teose osa või eraldiseisev pala.
Metronoom

Metronoom (kreeka sõnadest "metron" 'mõõt' ja "nomos" 'seadus') on elektrooniline või mehaaniline seade, mille abil määratakse heliteose esitamise tempo.
Mehaaniline metronoom koosneb koputusseadisega pendlist, mille võnkesagedust saab muuta.
Esimesena avastas pendli liikumise seadused Galileo Galilei.
Etienne Loulié kasutas esimesena reguleeritavat pendlit esimese mehaanilise metronoomi valmistamiseks 1696. Sellel puudus käivikregulaator ja see ei teinud liikudes mingit häält. Selleks, et saada õiget takti, tuli jälgida hetke, mil pendel läbib püstsihi: kõige vasakpoolsem ja kõige parempoolsem asend muutusid pidevalt, sest töö käigus pendli amplituud vähenes.
Tänapäevasega üsna sarnase mehaanilise metronoomi leiutas 1812 Amsterdamis Dietrich Nicolaus Winkel. Johann Nepomuk Mälzel hakkas 1816 Winkeli metronoome hulgi valmistama. Sellest tuleneb lühend M.M. (Mälzeli metronoom).
Esimene oluline helilooja, kes kasutas oma muusikas metronoomi tähiseid, oli Ludwig van Beethoven 1817.
Mehaaniline metronoom kasutab pendli otsas olevat reguleeritava asukohaga raskust. Tempo kiirendamiseks tuleb raskust libistada allapoole, pendli algusele lähemale, tempo aeglustamiseks ülespoole, pendli algusest kaugemale. Niisugune mehhanism on tuntud kahe kaaluga pendlina, sest mehhanismi sisemuses on veel teine, jäigalt kinnitatud raskus, mida pole väljastpoolt näha. Pendel võngub fikseeritud tempoga edasi-tagasi ja iga kord, kui ta äärmisse punkti jõuab (ükskõik kas vasakusse või paremasse), kostab klõpsuv heli.
Tänapäeval on enamik metronoome elektroonilised ja kasutavad töö täpsuse säilitamiseks kvartsikristalli nagu käekelladki. Kõige lihtsamatel elektroonilistel metronoomidel on tempo muutmiseks nupud või ratasregulaator ning mõned nendest toovad kuuldavale kindla noodi, mille helikõrgus on tavaliselt 440 Hz kandis.
Keerulisemad metronoomid suudavad tekitada korraga kaht või isegi enamat rütmi. Eri rütme tähistatakse eri toonidega, mis erinevad üksteisest helikõrguse, helitugevuse ja/või tämbri poolest.
Enamikku süntesaatoritesse on sisse ehitatud metronoom.
Lied

Lied ehk kunstlaul (saksa keeles "Kunstlied", inglise keeles "lied") on muusikas soololaulu allžanr.
Terviku moodustavad vokaal- ja saatepartii.
Kunstlaul sai tuntuks 19. sajandil eelkõige Saksamaal.
Erinevalt rahvalaulust, kus on oluline meloodia kerge lauldavus, on kunstlaulu meloodia keerukam. Kunstlaule esitab solist koos instrumentaalsaate, kõige sagedamini klaveriga.
Kunstlaul erineb rahvalaulust ka selle poolest, et kunstlaulus on saade helilooja poolt täpselt komponeeritud. Kunstlaulu tekke ajal 19. sajandil kõlas see enamasti sõpraderingis väiksemates salongides. Tänapäeval esitatakse neid peamiselt kontserdisaalides.
Kunstlaulus ei pea meloodia ja saade iga laulusalmi juures ühesugused olema. Laule, kus salmid on erinevate muusikaliste lahendustega, nimetatakse läbikomponeeritud lauludeks. Peale salmiliste kunstlaulude, kus iga salm on ühesuguse meloodia ja saatega ning läbikomponeeritud kunstlaulude, kus iga salm on uue muusikalise lahendusega, on olemas mitmesuguseid erinevaid segavormiga kunstlaule.
Üks tuntumaid kunstlaulu loojaid oli Franz Schubert, kes kirjutas elu jooksul üle 500 laulu, millest u 100 olid Goethe tekstidele.
Eestis komponeeriti esimesed kunstlaulud 20. sajandi algul. Tuntumad laululoojad on Mart Saar, Artur Kapp, Ester Mägi, Eino Tamberg ja Veljo Tormis.
A tempo

a tempo (itaalia keeles 'tempos') on muusika noodikirjas tempomärk, mis tähistab naasmist temposse, mis eelnes tempomuutusele ("accelerando", "ritardando", "allargando", "a piacere" vms). 
Varem on samas tähenduses kasutatud märki a battuta.
Accelerando

Accelerando (itaalia keelest) on tempomärge, mis tähistab kiirenevat tempot. Lühend "accel." või "acc."
Ad libitum

Ad libitum (lühend ad lib; ladina keeles 'soovi kohaselt') on noodikirja märgistus, mis lubab heliteose ettekandjal valida kogu teoses või teatud lõigus oma soovi järgi tempot ja/või rütmi, improviseerida meloodiat ettekirjutatud harmooniale, jätta ära mõne mitte tingimata vajaliku pilli või, kui kasutatud fraasis "korrata "ad libitum"", korrata teoselõiku enda valitud arv kordi.
Samas tähenduses kasutatakse ka itaaliakeelset a piacere, kuid see tähendab tavaliselt vaid tempolis-rütmilist vabadust.
Guillaume I

Guillaume või Guillaume I nime all on tuntud mitu valitsejat või muud isikut.
Brandenburgi Dorothea

Brandenburgi Dorothea (1430/1431 – 10. november 1495) oli Baieri Christopheri ja Taani kuninga Christian I abikaasa. Teda tuntakse ka kui Hohenzollerni Dorothead ja Dorothea Achilliest.
Vanemad ja õed-vennad.
Dorothea isa oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahv John ja ema Anhalti hertsoginna Barbara. 
Dorotheal oli kaks õde: Barbara (1423–1481), kellest sai Mantua markiis, ja Elisabeth (? – 1451), kellest sai Pommeri hertsogi Joachim I Mlodszy abikaasa.
Esimene abielu.
12. septembril 1445 abiellus Dorothea Baieri Christopheriga, kes oli aastail 1440–1448 Taani ja Norra ning 1441–1448 Rootsi kuningas. Sellest abielust lapsi ei sündinud.
Teine abielu.
22. oktoobril 1449 abiellus Dorothea Christian I, kellega sai viis last.
Surm.
Dorothea suri 25. novembril 1495 ja maeti oma teise abikaasa kõrvale Roskilde katedraali.
Antonio Pappano

Antonio Pappano (sündinud 30. detsembril 1959 Eppingis) on dirigent ja pianist. 
Elulugu.
Tema vanemad olid itaalia päritolu emigrandid, kes olid suundunud Inglismaale tööd otsima. Tema isa oli Milano konservatooriumis hariduse saanud laulja. Peatselt hakkas ta Inglismaal lauluõpetajana tööle. Just isa laulustuudios hakkas Antonio juba kümneaastaselt lauljaid klaveril saatma.
1973. aastal suundus perekond Ameerika Ühendriikidesse, kus Antonio jätkas klaveriõpinguid ja õppis Gustav Meieri käe all dirigeerimist. Ehkki Pappano on õppinud muusikat alates kuuendast eluaastast, pole tal akadeemilist muusikaharidust. Hoolimata sellest sai noor mees neil aastail töötada mitme suure dirigendi assistendina. 1981. aastal alustas ta koostööd New York City Operaga.
Antonio Pappano on kõigi aegade noorim dirigent, kes on dirigeerinud Londoni kuningliku ooperiteatri Covent Garden orkestrit. Daniel Barenboimi assistendina äratas ta Bayreuthi festivalil enda vastu huvi. 1990. aastal sai temast Oslo ooperiteatri (Den Norske Opera) peadirigent. 1992–2002 töötas Pappano Belgia kuningliku Le Monnaie ooperiteatri muusikalise juhina. Vahepeal (1999) nimetati Antonio Pappano Londoni kuningliku ooperiteatri muusikaliseks juhiks, sellele kohale asus ta 2002. aastal. Sel perioodil dirigeeris ta mitmes suures maailmakuulsas ooperiteatris: New Yorgi Metropolitan Operas, Firenze Maggio Fiorentinos, San Francisco ooperis, Berliini riigiooperis ja mujal.
2005. aastal nimetati Antonio Pappano Rooma Accademia di Santa Cecilia peadirigendiks.
Salvestisi.
Antonio Pappano salvestab ainult EMI kaubamärgi all.
Guillem I

Guillem I nime all on tuntud mitu valitsejat:
Guillaume VII

Guillaume VII nime all võib tuntud olla mitu valitsejat:
Guillaume VIII

Guillaume VIII nime all võib tuntud olla mitu monarhi:
Guillaume IX

Guillaume IX Trubaduur (oksitaani "Guilhem"; 22. oktoober 1071 – 10. veebruar 1126) oli Akvitaania hertsog aastatel 1086–1126. 
Guillaume oli üks 1101. aasta ristisõja peamisi organiseerijaid, sest oli puudunud Esimesest ristisõjast, kuna püüdis samal ajal enda kätte saada Toulouse'i krahvkonda Provence'is. Sõjamehena oli Guillaume küllaltki edutu ning lõpuks kaotas ta taas ka Toulouse'i. 
Tema peamiseks pärandiks on aga luule, mis on kirjutatud oksitaani keeles ning mille tõttu talle 19. sajandil ka trubaduuri hüüdnimi anti. Tema poeeme on säilinud 11, neid peetakse temaatilises ja stiililises osas Dante ja Petrarca omade eelkäijateks.
Metropolitan Opera

Metropolitan Opera on Ameerika Ühendriikides New Yorgis Lincoln Centeris asuv ooperiteater. Selles majas avati teater 16. septembril 1966 Samuel Barberi ooperi "Antonius ja Kleopatra" maailmaesietendusega. 
Varem asus teater alates asutamisest 1883. aastal kuni 1966. aastani vanas hoones (Metropolitan House), mis pärast uue maja (Metropolitan Opera House) valmimist lammutati.
Ooperiteatri hoone on kaetud valge travertiiniga ja sellel fassaadiks on viis kaart. Teatrisse mahub eri tasanditele kokku ligikaudu 4000 vaatajat. Lava on 16 meetrit lai ja 16 meetrit kõrge. Kuldkaunistustega eesriie on maailma suurim. Lava tehnilised võimalused on väga head, seetõttu saab seal kasvõi sama nädala jooksul etendada mitut lavateost. Tavaliselt on kavas seitse etendust nädalas, esitatakse nelja või viit ooperit).
Metropolitan Opera on tuntud ka oma raadioülekannete poolest. Esimene raadioülekanne tehti 25. detsembril 1931 Engelbert Humperdincki ooperist "Hans ja Grete".
Koroonapandeemia ajal 2020. aasta märtsis hakkas teater kampaania "Nightly Met Opera Streams" raames näitama tasuta veebiülekannetes paljusid ooperisalvestisi.
Guilhem I

Guilhem I (nimi oksitaani keeles, tänapäeva prantsuse "Guillaume") oli esimene Montpellier' isand ja Guilhemide dünastia rajaja. Ta sai oma lääni 986. aastal Maguio krahvilt Bernardilt.
Guillem II

Guillem II nime all on tuntud mitu valitsejat:
Dinslaken

Dinslaken on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Weseli kreisis.
Ajalugu.
Dinslakenit on esmamainitud 12. sajandil. 1273. aastal sai linnaõigused. 1540 liitus Hansa Liiduga.
Linnas on keskaegsed kindlusevaremed.
Bass

Bass (itaalia keeles "basso" 'madal') on kõige madalam meeshääl, ulatusega umbes E–f1. Bass on ka madalaim partii heliteoses.
Bassihääl kujutab ooperis tavaliselt isa, vanemat riigimeest või kõige süngemat kaabakat. Varased ooperid kirjutati kindlale lauljale, sest võimekaid bassilauljaid oli vähe.
Mozart kirjutas kergemale bassihäälele.
Kuulsamaid bassiosi Mozarti ooperites:
Osmini rolli looja on laulja Ludvig Fischer, keda võib pidada ka tigekoomilise bassi traditsiooni rajajaks.
19. sajandi itaalia ooperis oli bassil suurem tähtsus.
Kuulsamaid bassiosi itaalia ooperites:
Vene ooperi "Elu tsaari eest" (Glinka) peaosa oli kirjutatud bassile. Pärast seda hakati süngekõlalist vene bassihäält eriti kõrgelt hindama. Suur edu oli Mussorgski ooperil "Boriss Godunov". Fjodor Šaljapin (1873–1938) pani selle ja teiste vene ning prantsuse ooperi bassirollidega aluse uuele stiilile. Seda stiili järgisid Boris Hristov, Nikolai Gjaurov ja ameeriklane Samuel Ramey.
Kuulsaid basse: Fjodor Šaljapin, Boris Christoff, Matti Salminen.
"Guinnessi rekordite raamatus" on kõige madalama inimese tekitatud ja helikandjale salvestatud noodi tekitajateks J. D. Sumner, Dan Britton ja Tim Storms.
Žemaičių Kalvarija

Žemaičių Kalvarija on alev Leedus Plungė rajoonis, Žemaičių Kalvarija valla halduskeskus. Alev asub Varduva jõe kaldal, Žemaitija rahvuspargi territooriumil. Vene keeles on kasutusel olnud nimekujud Горды ja Кальварiя.
Alevi juures asuvad muinaskalmistu ja linnamägi. Seal peetakse iga aasta juulis suurt Žemaičių Kalvarija festivali, mille ajal külastab alevit arvukalt palverändureid.
Žemaičių Kalvarijas elas esimese leedukeelse palveraamatu autor Jurgis Kasakauskis.
Ajalugu.
Žemaičių Kalvarijat on esimest korda mainitud Mõõgavendade ordu annaalides aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Asula algne nimi oli "Gardai".
Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Aastal 1538 sai Gardaist alev. Tänapäevast nime kannab see aastast 1637.
XVI sajandi alguses ehitati alevisse esimene kirik, aastal 1619 aga kabel. Aastal 1636 valminud kiriku juurde püstitati aastaks 1639 19 kabelit, mis kujutavad Jeesuse teekonda Kolgata mäele. Tänapäeval on neid kabeleid 21. Aastal 1669 tabas alevit nädal aega kestnud usupühade ajal katk.
Aastast 1742 peetakse alevis suurt usufestivali, see on kujunenud üheks olulisemaks palverännakute paigaks Leedu territooriumil. Aastail 1780–1822 valmis praegune kirik. Kuni aastani 1940 tegutsesid alevis mariaanid. 
Nõukogude ajal oli Žemaičių Kalvarija kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1964–1989 kandis see nime "Varduva". 1988. aastal andis paavst Johannes Paulus II sealsele kirikule "Basilica minorise" staatuse.
Salome (Richard Strauss)

"Salome" on Richard Straussi ühevaatuseline ooper Oscar Wilde'i samanimelise draama ainetel. Ooper esietendus 9. detsembril 1905. aastal Dresdeni kuninglikus ooperiteatris.
Ooperi tegevustik.
Herodese palee terrass. Herodes peab oma õukonnaga pidu. Noor sõjapealikust süürlane Narraboth piilub läbi paleeukse Herodese imekaunist kasutütart Salomed, kellesse ta on sügavalt armunud. Ilmub Salome, et hingata värsket õhku. Korraga kuuleb Salome vangitürmist kostvat Ristija Johannese häält, mis kuulutab Messiase tulekut. Salome on häälest võlutud ning palub valvuritel endale vangi näidata. Esmalt valvurid keelduvad, kuid Narraboth, nende pealik, andub Salome võludele ja annab loa Johannes türmist välja tuua. Johannes neab Herodest ja tema liiderlikku naist Herodiast. Salomed köidab Johannese olemus – ta üritab meest endasse armuma panna ja nõuab Johanneselt suudlust. Meeleheitel Narraboth tapab end. Johannes keeldub suudlusest ja ta viiakse kongi tagasi. Ilmub rahutu Herodes, kes nõuab, et Salome tema meelt lahutaks ja ükskõik mis hinna eest talle tantsiks. Salome nõustub ja tantsibki. Tantsu lõppedes kuulutab Salome: "Vastutasuks tahan Johannese pead!" Herodes on õudusest haaratud, kuid on sunnitud nõustuma. Salomele esitletakse hõbekandikul Johannese pead. Ekstaasis Salome suudleb Johannese veritsevat pead. Herodes käsib valvuritel Salome tappa. Salome sureb valvurite kilbilöökidesse.
Ajaloost.
"Salome" esietendus oli ooperi lavale toomise raskustest hoolimata rahvusvaheline triumf. Teose kõhedust tekitav atmosfäär ja julm lõpustseen, rääkimata Salome seitsme loori tantsust, tekitasid hirmu tsensuuri ees. Ooperi esietendus otsustati katoliiklikust Viinist pisut vabamasse Dresdenisse üle tuua. Peategelase valik oli väga raske, Salome roll on ülimalt keeruline ja suurt vastupidavust nõudev ning helilooja kartis, et lauljaid ei ole suure orkestrikoosseisu (109 muusikut) tõttu kuulda. Peategelase valik langes "Wagner"'i-lauljale Marie Wittichile, kes erines välimuselt tütarlapselikust printsess Salomest. Seetõttu otsustati Salome tantsuks kasutada tantsijat. Strauss väljendas end irooniliselt Hofmannsthalile, et "hoolimata tädike Wittichist" kutsuti lauljaid, dirigenti ja heliloojat pärast esietendust lavale 38 korda. Seda ilmselt ka seetõttu, et ooperi tegelaste psühholoogia väljendub ennekõike orkestripartiis, näiteks kohutavas vahemängus, mis järgneb Narrabothi enesetapule või Johannese tagasiminek vangikongi, mis kirjeldab Salome hinges toimuvat.
Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseis

II Riigivolikogu (hilisema nimega: Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseis) valimised toimusid 14. ja 15. juulil 1940.
"Valimised" toimusid Nõukogude okupatsiooni all 80 valimisringkonnas. Hääletamiseks moodustati 1350 valimisjaoskonda. Valimistel osutusid ametlikult 92,9% poolthäältega valituks 80 Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaati. Valimistel osales ametlikult 81,6% valijate üldarvust. Samal ajal toimusid valimised ka Lätis ja Leedus.
Vabariigi Presidendi Konstantin Pätsi 5. juuli 1940 otsus number 175: "Riiklikel kaalutlustel määran Riigivolikogu uue koosseisu valimised ja Riiginõukogu uue koosseisu kujundamise". Samal päeval andis Vabariigi Valitsus korralduse Riigivolikogu valimiste kohta, valimiste päevaks määrati 14.–15. juuli 1940. Vabariigi Valitsuse 9. juuli 1940 täiendav korraldus Riigivolikogu valimiste kohta täiendas Riigivolikogu valimise seadust järgmiselt:
 "Et vältida Riigivolikogu valimiste kasutamist Eesti Vabariigile ja Eesti rahvale kahjulikkude eesmärkide huvides, tuleb kandidaatide esitamiskirjade esindajail esitada ringkondade-komiteele hiljemalt 10. juuliks 1940 kell 14 vastava kandidaadi valimisplatvorm. Valimisplatvormi mitte-esitamisel tühistatakse kandidaadi esitamiskiri ringkondade-komitee poolt".
II Riigivolikogu koosseis.
Valimistel osutusid ametlikult valituks kõik esitatud 80 Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaati.
Riigivolikogu II koosseisu liikmete nimekiri avaldati Valimiste peakomitee otsusega 17. juulil 1940.
Riigivolikogu II koosseisu liikmete nimekiri.
Vastvalitud Riigivolikogu võttis 21. juulil 1940 vastu deklaratsiooni riigivõimust Eestis, millega Eesti kuulutati Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (RT 1940, 74, 733).
25. augustil 1940 nimetati Riigivolikogu ümber Eesti NSV Ajutiseks Ülemnõukoguks ja 7. aprillil 1941 Eesti NSV Ülemnõukoguks.
Radingh

Radingh oli baltisaksa aadlisuguvõsa
Esimene teadaolev suguvõsa esindaja oli Pärnu notar Henricus Radingius, kes ostis 1629. aastal Tiinuse mõisa Saaremaal. Tema poeg Reinhold Radinghile aadeldati Skåne sõjas üles näidatud vapruse eest 11/21. oktoobril 1675, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda.
Mõisavaldused.
Perekonnale kuulusid Tiinuse ja Pinska mõis.