tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vello Lään

 
Vello Lään (9. juuni 1937 Tartu – 12. juuni 2022) oli eesti ajakirjanik, spordi- ning ajakirjandusloo talletaja, tõlkija ja kirjanik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bibliograafia erialal, oli filoloogiakandidaat (1968). 
Lään tegi ajakirjanikutööd nii raadios, televisioonis kui ka trükiajakirjanduses. 
Aastakümneid oli tema põhitöökoht Eesti Raadio Tartu stuudio (kus ta tegi raadiosaateid ja hiljem oli ka stuudio juhataja). Selle kõrvalt toimetas ta 15 aastat Eesti Põllumajanduse Akadeemia ajalehte ning lühikest aega juhtis koos kolleeg Lembitu Kuusega Eesti Televisioonis laupäevaõhtust meelelahutussaadet. Enda sõnul meeldis talle kõige rohkem teha raadios korvpallireportaaže.
Lään oli Eesti esimese eraraadiojaama Tartu Raadio looja ja aastatel 1991–2000 ka selle peadirektor. Raadiojaam alustas tegevust 30. septembril 1991. 
Aastatel 2004–2009 oli ta raadio Sun FM saatejuht. 2004. aastast oli ta Raadio Marta saatejuht. Tema meelisvaldkonnad olid ikka sport ja huvitavad faktid elust enesest.
Ta on olnud Eesti Ringhäälingute Liidu (ERL) ja Eesti Ringhäälingumuuseumi üks asutajaid. Lään oli palju aastaid ERLi juhatuse esimees.
Teosed.
Vello Lään on nii kirjutanud kui ka koostanud raamatuid. Neid on vähemalt 55. Paljud neist on teatmeteosed, mis räägivad ühest või mitmest spordialast. Kuid ta on kirjutanud ka lennundusest, saunast ja saunaskäimisest, veinidest ("Joogiraamat", 1993) ning kogunud kaante vahele tuhandeid anekdoote, nalju ja aforisme. Lään on kogunud ka rekordite andmeid ja nimetas end "rekordifriigiks". Ühtlasi on Lään raamatuidki tõlkinud, muuhulgas inglise ja bulgaaria keelest. 
1950.–1960. aastatel kasutas ta ajakirjanduses artikleid avaldades paljusid pseudonüüme, neist tuntuim oli Vallo Sirel.
Isiklikku.
Tema abikaasa Inge Lään (aastani 1970 Mihkelsoo, 1970–85 Meltsas, sündinud 1946) on olnud 1971–1985 Tartu Laste ja Noorte Spordikooli õppealajuhataja ja 1985–2017 Tartu Descartes'i Kooli kehalise kasvatuse õpetaja ning on aerutamises kahekordne Eesti meister (1964) ja Dünamo üleliiduline noortemeister (1963).
Kriminaalsed sidemed

"Kriminaalsed sidemed" on USA 2001. aasta film.
Voka küla

Voka on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
2025. aastani kuulus küla Toila valla koosseisu.
Küla järgi on nimetatud Sillaoru kihistu Voka kihistik.
Voka

Voka on alevik Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. 
2025. aastani kuulus alevik Toila valla koosseisu. 
Vokas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 823 inimest. Neist 687 (83,5%) olid eestlased.
Alevikus asub Voka mõisa süda ja kalmistu.
Viited.
https://voka.ee
Toila

Toila on alevik Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Aastani 2025 oli alevik Toila valla keskus.
Toilas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 780 inimest. Neist 628 (80,5%) olid eestlased.
Garaaž Olimpo

"Garaaž Olimpo" ("Garage Olimpo") on 1999. aasta prantsuskeelne draamafilm.
Gombožab Tsõbikov

Gombožab Tsõbikov (1873 Urdo-Aga – 20. september 1930 Aginskoje) oli burjaadist tibetoloog.
Rahvuselt burjaat, sündis ta 1873. aastal Aga Burjaadi autonoomses ringkonnas Tšita oblastis. Gümnaasiumi lõpetas Tšitas. Edasi läks Peterburi ülikooli tibetoloogiat õppima. Külastas Tiibetit palverändurina. Gombožab Tsõbikov asus Tiibetisse teele 1899. aasta 25. novembril Urgaast Mongoolia pealinnast koos palverändurite karavaniga (tol ajal võttis reis Lhasasse aega 8 kuud).
Tagasi saabus Gombožab Tsõbikov Tiibetist "palverännakult" alles 1902. aasta 2. mail. Kogu tema sõidu maksis kinni Keiserlik Vene Geograafiaühing. Tsõbikov tõi kaasa suure hulga tekste ja raamatuid. Reis oli planeeritud selleks, et saada enam andmeid seal mägede taga asuvast kaugest Tiibetist. Enda reisul Lhasasse Tsõbikov nuhkis Venemaa huvides. Kuna eurooplast oli mõttetu saata, sest neid ei lastud Tiibetisse sisse ja burjaadi palverändurid külastasid koos mongolitest palveränduritega suurel hulgal Tiibetimaa pühi-paiku ja Lhasas asuvat dalai-laamat. Selles suhtes oli Tsõbikov lausa unikaalne leid, kuna ta oli burjaat, üles kasvanud budistlikus miljöös tundes tavasid ja kombeid ning keeli. See oli põhjuseks, miks Tsõbikov sattus spiooni-rolli.
Gombožab Tsõbikovi nn palverännakut Lhasasse kirjeldab ka eesti keeles ilmunud Jeremei Parnovi raamat "Pronksnaeratus" (tõlkinud Jüri Pärni, kommenteerinud Linnart Mäll. Raamatu lõpus on lisana toodud "Teemantsuutra" tõlkinud Linnart Mäll ja "Õnneliku maa suutra" tõlkinud Maret Kark).
Amuletid

"Amuletid" (originaalpealkiri inglise keeles "Charms for the Easy Life") on Ameerika Ühendriikide 2002. aasta film.
Kõue kaja

"Kõue kaja" on 1998. aasta Ameerika Ühendriikide film.
Jõemetsa

Jõemetsa on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Küla läbib Kalma–Avinurme tee.
Külas tegutseb Piilsi raamatukogu, mis on Mustvee raamatukogu väliteeninduspunkt.
Kalmaküla

Kalmaküla (18. sajandi kaartidel "Kalmakül") on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Kalmaküla läbib Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee. Avinurmega ühendab Kalma–Avinurme tee.
Ranna-Piilsi.
Kalmaküla teeristi (ja Piilsi jõe suubumiskoha) ümbrust on nimetatud ka Ranna-Piilsiks (18. sajandi kaartidel ka "Forstey"). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil kannab see nime "Renne kyle".
Kärasi

Kärasi on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Ninasi

Ninasi (varem eesti keeles ka Nina ja Nenasi; saksa keeles "Nennal"; vene keeles "Неннал" ja "Ненази") on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Peipsi järve looderannikul.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Ninasi küla jäi Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaanteele (tänapäeval E264), mis Eestis kannab Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee nime.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 52 alalist elanikku.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1599. aastal ("Wioska Noss").
Ninasil asus aastatel 1772–1877 Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaanteel tegutsenud Ninasi postijaam. Aastatel 1892–1916 tegutses endistes postijaama hoonetes leeprahaigete ravimiseks kohandatud Ninasi leprosoorium ja 1919–1966 endistes leprosooriumi hoonetes Kalmaküla algkool. Aastatel 1992–2007 asus samades hoonetes Eesti Piirivalve Ninasi kordon. 2008. aastal avati Mustvees Ninasi ja Omedu kordonite baasil uus Mustvee kordon.
Piilsi

Piilsi (18. sajand kaartidel "Metspiilso") on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Küla läbib Kalma–Avinurme tee, Ulvi külaga ühendab Ulvi–Piilsi tee.
Piilsi küla on esmamainitud 395 aastat tagasi.
Raadna

Raadna on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Raadna on Peipsi põhjaranniku läänepoolseim suvituskoht; Raadnast idas asuvad Järvevälja liivaluited. 
Raadnat on esmamainitud 1695. aastal ("Radena kylla").
Küla lähedal maantee ja oja ristumiskoha lähedal on olnud kõrts ja külast idas Rannapungerja lähedal on olnud ajaloolise Tartumaa piir.
Külas asub Sidani rahn.
Separa

Separa on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Tammispää

Tammispää on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Peipsi järve looderannikul.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Tammispääd läbib Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee. 
Tammispää külas on küla piknikuplats Peipsi järve ääres, kus on varikatusega lauad, grillvann, riietuskabiinid, kõlakoda, kiiged ja laste ronimispuud. Igal aastal süüdatakse platsil jaanituli ning iga viie aasta tagant toimuvad seal külapäevad (viimati 2014. aasta juulis).
2008. aastani tegutses külas Kõrgemäe pood. Endise poe vastas on grillvanni ja katusega piknikulaud ning Peipsi põhjakalda kaart.
Tammispää külaplatsi kõrval on Tammispää peakraav.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1599. aastal ("Wieska Tamista") ja 1601. aastal ("Tamispe"). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil on tähistatud nimega "Tamiſpe".
18. sajandi kaartidel "Tammispä".
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 90 elanikku.
Tammispää külas elab 2012. aasta seisuga 89 inimest.
Vilusi

Vilusi (18. sajandi kaartidel "Willus") on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Lohusuu vallas.
Naaberasulaks on olnud Tiirikoja (18. sajandi kaartidel "Tirikoja").
Augustimäss

Augustimäss (gruusia აგვისტოს აჯანყება (agvistos adžankeba)) oli Gruusia NSV-s 1924. aasta augustist septembrini toimunud nõukogude võimu vastane ülestõus. Augustimässu eesmärgiks oli Gruusia iseseisvuse taastamine. Mässule eelnes nõukogudevastane sissisõda 1921–1924. 
1921. aastal vallutas Punaarmee Gruusia, Gruusia Demokraatliku Vabariigi valitsus kukutati ning moodustati Gruusia NSV. 1922. aastal moodustati Thbilisis Taga-Kaukaasia SFNV, mis ühendas Gruusia, Armeenia ja Aserbaidžaani NSV-d. 26. mai 1922 korraldas Gruusia NSV Riiklik Poliitvalitsus küüditamise. Tuhanded nõukogude võimu vastased gruusia menševikud ja esseerid vahistati või deporteeriti, Gruusia õigeusu kirik represseeriti, paljud sissisõja piirkonnas asuvad külad põletati. Aastal 1923 tabati kindral Kote Abhazi ja tema militaarne keskus likvideeriti.
Ülestõus.
Ülestõus algas Tšiathuras Lääne-Gruusias 29. augustil 1924. Sissid Lääne-Gruusias said sellest teada ja võtsid ümbruskaudsetes külades võimu. Asjast sai teada ka Gruusia eksiilvalitsus. Mässu juhtis Kakutsa Tšolokašvili. Punaarmee piiras piirkonna ümber ja isoleeris selle. Tšekaa ründas Tšiathurat, Senakit ja Abašat 29.–30. augustil. Mässulised aeti metsadesse ja mägedesse. 29. augustil algas mäss ka Thbilisist kagus Manglisis. Seal viibis ka Kakutsa Tšolokašvili. 3. septembril rünnati üllatusrünnakuga Dušethit, kuid initsiatiiv jäi endiselt Punaarmee kätte ja Tšolokasvili lahkus mägedesse. 
4. septembril avastas Gruusia NSV Riiklik Poliitvalitsus mässuliste peakorteri Mtshethas ja Lavrenti Beria kohtus vahistatutega Thbilisis. Tšolokasvili lahkus Türki ja sealt Prantsusmaale. Mässulised sõlmisid Beriaga kapituleerumisakti ja sõjale pandi lõpp. 5. septembrist lõpetasid viimased mässulised võitluse. 
Reidide ajal tapeti tuhandeid inimesi. Tehnilise külje eest vastutas ohvitser Talahadze. Võitluse käigus tapeti 3000 inimest, punane terror tappis 7000 – 10 000 inimest.
Arumäe

Arumäe on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Auvere

Auvere on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Küla läbib Hiiemetsa–Auvere tee ning teda ümbritsevad järgmised külad: põhjast Hundinurga ja Hiiemetsa külad, kirdest Arumäe küla, idast Narva linna haldusterritoorium, kagust Narva veehoidla ja Narva jõgi, läänest Mustanina küla ja loodest Hundinurga küla.
Küla põhjapiiriks on Tallinna–Narva raudtee, kus asub ka Auvere raudteejaam. 
Auverest on pärit Carl Friedrich Tenner.
Ajalugu.
Auvere mõis asutati 17. sajandi keskel.
24. juulil 1944 ja sellele järgnenud päevadel peeti seal ümbruskonnas Auvere lahing, mis oli osa teise maailmasõja Narva lahingutest.
2012. aastal valmis Auveres Eesti Energia põlevkiviõlitehas. Samal aastal alustati Auvere elektrijaama rajamist.
Hiiemetsa

Hiiemetsa (ka Repniku) on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Küla läbib Tallinna–Narva maantee ja Hiiemetsa–Auvere tee nr 13145 ning teda ümbritsevad järgmised külad: põhjast Udria, kirdest ja idast Laagna lõunast Auvere küla, läänest Hundinurga ja Udria küla. 
Hiiemetsa küla lõunapiiriks on Tallinna–Narva raudtee. 
Kuni 1939. aastani kandis küla nime Repniku. 
Hiiemetsa külas elas 2008. aastal 13 inimest, 2006. aastal 14 inimest ja 2005. aastal 15 inimest.
Ajalugu.
Esmateated külast pärinevad aastast 1499, kui küla kuulus Laagna mõisale. Põhasõja ajal hävitati küla täielikult. Need inimesed, kes veel venelaste rüüsteretkedest alles jäid, haigestusid katku. 1712. aastal elas külas ainult üks pere – vana Lallo oma naise Pille ja kahe pojaga. 1726. aastal oli külas juba 10 peret, kes olid tulnud Ingerimaalt ja Jüri Pavopoig, kes oli tulnud rannast ja on nüüdisajal külas elavate Torpanite eelkäija. 
18. sajandi lõpus moodustati külla Repniku mõis, mis kuulus H. G. von Wulfile.
1827. aastal toimusid Repniku mõisas talurahvarahutused, kus talupojad keeldusid tegemast teorenti mida mõisnik tahtis suurendada.
Külas on vana hiiemägi, mis Tallinna-Narva maanteelt enne Laagnat paremale keerates jääb kohe tee äärde. Hiiemäel metsa all on kaks ohvrikivi. Juba vanast ajast kasutab kohalik rahvas hiiemäge jaanitulepaigana.
Hundinurga

Hundinurga on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Perjatsi

Perjatsi on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Ajalooliselt kuulus küla Vaivara kihelkonda. 
1726 aasta vakuraamatu järgi kuulus Perjatsi Laagna mõisale.
Soldina

Soldina (varasem kirjaviis "Soldino") on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
1939. aastal taotles Auvere-Joala vallavalitsus Soldino küla ja raudteejaama ümbernimetamist Alutaguseks.
Aastast 1977 hõlmab Soldina küla ka endised Härmamäe, Mudajõe, Sundja ja Tuleviku külad.
Sõtke (Narva-Jõesuu)

Sõtke on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Külas asub Sõtke ohvrikivi.
Sõtke külas on sündinud näitekirjanik Kristjan Rajasaare.
Tõrvajõe

Tõrvajõe on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. 
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Vaivara valda.
Vaivara

Vaivara on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Vodava

Vodava on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Laagna

Laagna on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Küla läbib Tallinna–Narva maantee ja seda ümbritsevad põhjast Meriküla ja Puhkova küla, idast Vodava ja Soldina küla, lõunast Arumäe küla, läänest Hiiemetsa ja Udria küla. 
Ajalugu.
Laagna küla on esmamainitud 1412. aastal nimega "Langhenal", hiljem pärast 1498. aastat on Laagna mõisa mainitud nimedega "Kuydenurm", "Altwaiwara", "Lagena". Nüüdisajani on mõisast säilinud mõne hoone varemed ja park. Selles mõisas on peatunud oma Eestimaa ja Baltikumi ringkäikudel paljud kroonitud pead, neist korduvalt Katariina II.
Olgina

Olgina on alevik Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. Asub Narvast loodes, 5 km kaugusel kesklinnast. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Vaivara valda.
Olgina kohal asus Tünnerküla ja hiljem Orujõe küla. Praegune alevik tekkis Orujõe külla 1950. aastatel ehitatud Narva sovhoosi keskasulana. 1977. aastani oli asula nimi Narva asund.
Sinimäe

Sinimäe on alevik Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linna haldusalas. 
Varem oli Sinimäe küla staatuses. 1920. aastatel kandis nime "Mõisaküla".
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Vaivara valla halduskeskus.
Alevikus on Vaivara vana ja Vaivara uus kalmistu.
Erra

Erra on alevik Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Erra alevikus 177 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Sonda valda.
Aleviku ala on kuulunud Lüganuse kihelkonda.
Erras on sündinud Laine Peep.
Erra järgi on nime saanud Kõrgekalda kihistu Erra kihistik.
Sonda

Sonda on alevik Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Sonda valla halduskeskus.
Sondas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 425 inimest. Neist 314 (73,9%) olid eestlased.
Aleviku ala on kuulunud Viru-Nigula kihelkonda.
Erra-Liiva

Erra-Liiva on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Erra-Liiva külas 72 elanikku.
1939. aastal leiti külast Erra-Liiva peitleid.
Varinurme

Varinurme (18. sajandi kaartidel "Warrinurm") on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Varinurme külas 71 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
18. sajandi kaartide järgi on küla juures olnud kõrts ja Jalastu külast lähtuv oja.
2010. aastal eraldati Varinurmest Vana-Sonda küla.
Koljala

Koljala on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Koljala külas 38 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
Küla on kuulunud Lüganuse kihelkonda. 
Küla järgi on nime saanud Kõrgekalda kihistu Koljala kihistik.
Nüri

Nüri (18. sajandi kaartidel "Nurri") on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Nüri külas 30 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
Küla on kuulunud Viru-Nigula kihelkonda.
Vainu (Lüganuse)

Vainu on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Vainu külas 13 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
Uljaste (Lüganuse)

Uljaste (18. sajandi kaartidel "Uljast") on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
Küla juures on Uljaste järv ja Uljaste oos.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1468. aastal Taani hindamisraamatus.
18. sajandi kaartide järgi on külas olnud kõrts.
Küla on kuulunud Viru-Nigula kihelkonda.
Tänapäev.
Maakonna piir eraldab Ida-Viru maakonna Uljaste küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas paiknevast Uljaste külast.
Uljastes ja selle ümbruses on mitmeid huvitavaid vaatamisväärsusi.
Satsu

Satsu on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Satsu külas 10 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
Ilmaste

Ilmaste on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 2009. aasta 1. jaanuari seisuga oli Ilmaste külas 4 elanikku.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
Pierre de Coubertin

Parun Pierre de Coubertin (sündinud Pierre de Frédy; 1. jaanuar 1863 Pariis – 2. september 1937 Genf) oli prantsuse pedagoog ja ajaloolane, keda tuntakse eelkõige kaasaegsete olümpiamängude algatajana.
De Coubertin organiseeris 23. juunil 1894 rahvusvahelise konverentsi Sorbonne'is. Ta tegi ettepaneku kutsuda ellu olümpiamängud. Samas loodi Rahvusvaheline Olümpiakomitee ja de Coubertin valiti organisatsiooni juhtima. 
Otsustati ka, et esimesed kaasaegsed olümpiamängud toimuvad Ateenas Kreekas ja olümpiamänge hakatakse korraldama iga nelja aasta järel.
Ateena mängud õnnestusid ja de Coubertin valiti ROK-i presidendiks.
Järgmised mängud toimusid aastal 1900 Pariisis. Kolmandad olümpiamängud peeti Saint Louises 1904. Kuna mõlemas linnas korraldati samal ajal ka maailmanäitus, jäid olümpiamängud nende varju.
Pierre de Coubertin astus ROK-i presidendi ametist tagasi 1924, pärast Pariisis toimunud mänge. Ta jätkas tööd aupresidendina kuni surmani.
De Coubertin tõi olümpiamängudele maratonijooksu, kettaheite ja moodsa viievõistluse.
De Coubertini keha on maetud Lausanne'i, kuid tema süda on maetud kehast eraldi, antiiksete olümpiamängude varemete lähedale.
Ford T

Ford T (ametliku nimega Ford Model T, tuntud ka kui Tin Lizzie (Pleki-Liisu) ja T) oli Fordi autotehases aastatel 1908–1927 toodetud automudel. Tegu oli esimese automudeliga, mis oli tavainimesele kättesaadava hinnaga. 
Kuni 1913. aastani sai autot tellida erinevais värvitoonides, sestpeale kuni aastani 1925 oli saadaval üksnes kiiresti kuivav must ahjuemail. Sellest tuleneb ka Henry Fordi kuulus väljend: "Te võite valida ükskõik millise värvi tingimusel, et te valite musta"). Tollal kiiresti arenevad nitroemailid võimaldasid kahel viimasel aastal taas värvilisi autosid toota.
Mudelit toodeti lihtsatest töökindlatest detailidest üle 15 miljoni eksemplari. See arv ületati alles 1972. aasta 17. veebruaril, mil Volkswagen ehitas oma 15 007 034. Põrnika. 
1999. aastal sajandi auto valimisel kuulutati Ford T sajandi autoks, kui ta 742 punktiga edestas Mini, Citroen DS, Volkswageni Põrnikat ja Porsche 911.
Keevisliide

Keevisliide ehk keevisõmblus on liikumatu mittelahtivõetav liide, mis saadakse keevitamise teel.
Gerd Neggo

Gerda Elvine Neggo (alates 1925 abielus Olak; lavanimi Gerd Neggo; 9. november 1891 Kuressaare – 1. september 1974 Stockholm) oli eesti tantsija, tantsulavastaja ja pedagoog.
1920. aastal õppis ta Émile Jacques-Dalcroze'i rütmilis-muusikalise pedagoogika süsteemi. Aastail 1921–1924 tudeeris Hamburgis Rudolph von Labani tantsustuudios. 
Pärast õpinguid naasis Eestisse, kus tutvustas esimesena moderntantsu. 1924. aastal avas ta Tallinnas oma tantsustuudio (Gerd Neggo tantsustuudio), kus teiste hulgas õppisid Ida Urbel ja Helmi Tohvelman.
Tema stuudio korraldas iga-aastaseid etendusi, mille kava koosnes nii soolo- kui rühmatantsudest kui ka pantomiimidest. Hiljem kasutas Neggot ja tema rühma oma lavastustes Eesti Draamateater, seda eriti laste- ja noorsooetendustel, kus vajati aeg-ajalt tantsulisi elemente. Neggo õpetamismeetod järgis üht moderntantsu juhendamise olulist komponenti: improviseerimist ja õpilaste omaloomingut.
Gerd Neggo juhtis mitmeid tantsu- ja liikumisrühmi nii teatrites kui ka teatrikoolides, töötas ka Estonia balletirühmadega.
Põgenes koos abikaasaga aastal 1944 Rootsi, kus mõlemad ka surid.
Isiklikku.
Gerd Neggo abiellus 1925. aastal. Tema abikaasa Paul Olak (1880–1949) oli ajakirjanik, dramaturg ja aastatel 1933–1944 (vaheaegadega) Estonia teatri direktor.
Kylix

Kylix on antiikaegne metallist või põletatud savist jässaka või peene venitatud jalaga lame kahesangaline jooginõu.
Vanakreeka enim kaunistatud anum (maalitud ka seest).
Krateer

Krateer on antiikaegne suur avara suuga savi- või metall-, mõnikord ka marmoranum, milles segati veini veega.
Sanga kuju järgi eristatakse nelja tüüpi krateere:
Hüdria

Hüdria on vanakreeka põletatud savist või metallist veekandmisnõu.
Hüdrial on kolm sanga: kaht rõhtsat külgsanga kasutatakse kandmisel, suu ja kandilise õla vahel asuvat püstloodset kaelasanga aga valamisel.
Amfora

Amfora (kreeka keeles "Αμφορεύς" 'amphoreus'; "amphi-" 'mõlemal küljel', "phoreus" 'kandja' või "pherein" 'kandma') oli Vana-Kreekas ja Vana-Roomas kasutatud kitsa kaela ja kahe sangaga savinõu, mida kasutati õli, veini, vee, teravilja jm. säilitamiseks ja transportimiseks. Leidis kasutust ka tuhaurnina.
Amforat valmistavad pottsepad, kes jätavad amforadele valmistamise asukohta sisaldava templi.
Ideaalse gaasi olekuvõrrand

Ideaalse gaasi olekuvõrrand ehk Clapeyroni-Mendelejevi võrrand on võrrand, mis seob ideaalse gaasi olekuparameetreid rõhku ja ruumala, kui see gaas on tasakaaluolekus. 
Ideaalse gaasi olekuvõrrand esitatakse enamasti kujul
formula_1
kus formula_2 on gaasi rõhk, formula_3 on gaasi ruumala, formula_4 on gaasi hulk (moolides), formula_5 on absoluutne temperatuur ning formula_6 on universaalne gaasikonstant.
Haardekiir

Haardekiir (inglise keeles "tractor beam") on nähtamatu kiir, millega tõmmatakse ulmefilmides kaupa kosmoselaevadesse või ühte tähelaeva teisele ligi. Reaalsuses on inglise teadlased suutnud laboritingimustes luua väga nõrga haardekiire, millega õnnestub haarata mikroskoopilisi kehi. 
Kuigi tegu on algelise ja ülinõrga haardekiirega, on esimene samm tehtud ja järgmine oleks kiire võimsuse suurendamine, et seda saaks ka reaalselt kasutada. Sellega seisab ees palju tehnoloogilisi probleeme, kuid on ennustatud, et kasutuskõlblik haardekiir valmib 30–40 aasta pärast.
Kaido Kaasik (täpsustus)

Kaido Kaasik on mitme tuntud Eesti inimese nimi:
Teodoro Obiang Nguema Mbasogo

Teodoro Obiang Nguema Mbasogo (sündinud 5. juuni 1942) on Ekvatoriaal-Guinea president.
Ta tuli võimule riigipöördega 3. augustil 1979, kukutades oma onu Francisco Macías Nguema, kelle ta laskis hukata.
Tema valitsusajal on riigis valitsenud korruptsioon, tsensuur ning opositsioonipoliitikute tagakiusamine ja piinamine.
Alates 31. jaanuarist 2011 kuni 29. jaanuarini 2012 oli ta Aafrika Liidu eesistuja.
2021. aasta novembris nimetati Teodoro Obiang Nguema Mbasogo oma partei kongressil 2023. aasta valimistel kuuendaks ametiajaks kandidaadiks.
Girma Wolde-Giorgis

Girma Wolde-Giorgis (oromo keeles Girmaa Walda Giyorgis Luchaa, amhara keeles ግርማ ወልደ ጊዮርጊስ; 28. detsember 1924 Addis Abeba – 15. detsember 2018 Addis Abeba) oli Etioopia poliitik, riigi president aastatel 2001–2013. 
Ta oli rahvuselt oromo. Ta oli abielus ja tal on 5 last. Ta kuulus etioopia õigeusu kirikusse ja osales usufestivalidel.
1941 astus Wolde-Giorgis Etioopia sõjaväe sideüksusesse, mille organiseeris Suurbritannia. 1944 lõpetas ta Oletta sõjaväeakadeemia nooremleitnandina. 1946 astus ta õhuväkke ja läbis mitmesugused lennujuhtimiskursused. 1948 sai ta lennuki- ja lennujuhtimise abiõpetajaks.
Kui 1951 loodi Etioopia kaubandus-, tööstus ja plaaniministeerium, määrati Wolde-Giorgis selle peadirektoriks. 1955 Eritrea tsiviillennunduse ülemaks (Eritrea kuulus tollal Etioopiale). 1957 sai ta kogu Etioopia tsiviillennundusvalitsuse peadirektoriks ja ühtlasi Etioopia õhujõudude juhatuse liikmeks. 1961 sai ta Keiserliku Etioopia Parlamendi alamkoja liikmeks. Kolmel järjestikusel aastal valiti ta alamkoja eesistujaks.
1965–1974 tegutses ta valitsusvälistes ametites. Ta oli Etioopia kaubanduskoja liige, Austraalia kaubandusesindaja Etioopias, Ghibe põllumajandusassotsiatsiooni asutaja ja juht ning Keffa ja Illubabori puidutöötlusettevõtte asutaja ja juht. Lisaks on ta juhtinud impordi- ja ekspordiettevõtet IMPEX. 1977 oli ta Etioopia ajutise sõjaväevalitsuse koostatud rahuprogrammi komisjoni asendusliige – selle komisjoni eesmärk oli Eritrea probleemi rahumeelne lahendamine. Siis töötas ta kuni 1990. aastani Etioopiale kuulunud Eritreas, olles Etioopia Punase Risti Eritrea haru president asukohaga Asmaras ja pidalitõve kontrollimise organisatsiooni tegevdirektor.
Seejärel käivitas Wolde-Giorgis 1992. aasta märtsis keskkonnakaitseorganisatsiooni Tunne Etioopiat ja kuni viimase ajani oli ta selle nõukogu asepresident.
2000 valiti ta teises voorus Etioopia Föderaalse Demokraatliku Vabariigi Rahvaesindajate Kogu (ehk parlamendi) liikmeks, kusjuures ta oli sõltumatu kandidaat.
Girma Wolde-Giorgis valiti esimest korda parlamenti 1961. aastal. 
2001. aastal valiti ta Etioopia presidendiks ja 2007 valiti tagasi.
Ušnīša-vidžaja

Uṣṇīṣavijayā ehk "Ušnišaga Võidukas" (tiibeti keeles "གཙུག་གཏོར་རྣམ་རྒྱལ་མ།, gtsug tor rnam rgyal ma", "Tsuktor Namgyelma"; mongoolia keeles "Бизьяа, Намжилмаа, Жүгдэрнамжилмаа"; hiina keeles 佛頂尊勝佛母) on tuntud ja austatud naisjumalus Nepalis, Tiibetis ja Mongoolias; üks pikaealisuse budadest, Vairotšana emanatsioon. 
Tal on kolm nägu, kümme silma ja kaheksa kätt. Tema parempoolsetes kätes on lasso, nool ja vaas, milles on igavese elu eliksiir. Tema neljanda käe peopesas on silm ja külluse mudra. Tema vasaku poole kätes on väike buddha kujutis, Višva-Vadžra ja vibu. Viimane käsi on tal süles. 
Uṣṇīṣavijayāt kujutatakse sageli koos Amitābha (Amitajus) ja Valge Tārāga, sest nad kõik kuuluvad pikka eluiga andvate jumaluste hulka.
Uṣṇīṣavijayā mantra:
"Om drum soha, om amrita ahyur daday soha om ah hung tam hri / ang ah rakya rakya mam sarwa satam tsa soha!"
Tagasitulek

"Tagasitulek" ("Volver") on Pedro Almodóvari film 2006. aastast. 
Film pälvis Cannes'i filmifestivalil parima näitleja (jagatuna filmi kuue peategelase vahel) ja parima stsenaariumi auhinna.
Pedro Almodóvar pälvis filmi eest 2006. aasta Euroopa filmiauhindadel Euroopa parima režissööri auhinna.
Kiidjärv

Kiidjärv on järv Põlvamaal, Põlvast 10 km põhjaloodes, Ahja jõe paremal kaldal.
Kiidjärv on põhjaloode-lõunakagu suunas piklik 13,8 ha suurune järv, mille suurim sügavus ulatub 8,5 m.
Praktiliselt umbjärv, kus kalastikus leidub kõige rohkem särge, ahvenat, haugi, roosärge, mudamaimu ja kokre
Poltava

 
Poltava (mööndav ka Poltaava) on linn Ukrainas, Poltava oblasti ja Poltava rajooni keskus. Asub Vorskla jõe ääres.
Kirjalikes allikates on Poltavat mainitud 1173. aastal. 14. sajandist 1569. aastani kuulus linn Leedule, seejärel Poolale. 1667. aastal liideti Venemaaga. 1709 toimus linna lähedal Poltava lahing Rootsi ja Vene vägede vahel.
Kalli järv

Kalli järv (ka "Pühajärv", "Kaali järv") on järv Tartumaal, Praagalt 6 km lõuna pool. Kalli järvest umbes 2 km kagu pool asub Leegu järv.
Kalli järv on umbes 176 ha suurune järv, mille suurim sügavus ei ületa 1,4 meetrit.
Järv on tugeva läbivooluga: sisse voolavad Peravalla jõgi, kevaditi Säärepa oja, samuti valgub järve vett soost. Väljavool toimub läbivoolava Kalli jõe kaudu Emajõkke.
Järve vesi on orgaaniliste ainete rohkuse ja suure rauaühendite sisalduse tõttu kollakaspruun ja väga vähe läbipaistev.
Taimestik on liigivaene, peamiselt kasvavad seal makrofüüdid. Järve kallastel kasvab rohkelt järvkaislat, vähem pilliroogu ja kõõluslehte.
Järve kalastik sõltub Peipsi järvest sisse tulevate ja sinna rändavate kalade hulgast.
Arbi järv

Arbi järv (ka "Elva Väikejärv, Väike Elva järv") on järv Tartumaal Elva linnas.
Arbi järv on väikejärv, mis asub merepinnast 42,5 m kõrgusel ja mille pindala on 6,8 ha. Järv on väga allikarikas, väljavool toimub Arbi oja kaudu Elva jõkke. Vooluhulk järvest oli 26. juulil 1999. aastal 15,6 liitrit sekundis. Arbi kuulub kalgiveeliste rohketoiteliste järvede hulka. Nime on järv saanud kunagise Ala-Arbi talu järgi.
Järve kaldaid ääristab suures osas õõtsik. Kaugemal kaldad kõrgenevad, eriti põhjaküljes, kus mäenõlval kõrgub männik. K. Veberi andmeil esineb järves 6,5 m paksuselt jämedetriitne limuste kodadega lubjarikas järvemuda.
Elustik.
Arbi järv on taimestikurikas, eriti palju on veesiseseid taimi, sealhulgas vesikuppe ja vesiroose. Idakaldal kasvab iiriseid, samuti leidub järve soistel kallastel orhideid: soo-neiuvaip, suur-käopõll, kahkjaspunane sõrmkäpp ja balti sõrmkäpp.
Kaladest leidub Arbi järves ohtralt linaskit, ka ahvenat, roosärge, haugi, latikat, särge, nurgu, kokre, luukaritsat ja karpkala. Sisse on lastud hõbekokre. Järve põhja- ja läänekaldal pesitsevad naerukajakad, kunagine sinikael-partide koloonia ei ole pärast aastatetagust katlamaja reostust täielikult taastunud. Kohatud on ka vesipappi, jäälindu, tuttpütti, taita jt.
Ümbrus.
Lääne- ja lõunakaldal asuvad väikesed paadisillad. Aare Mäemetsa 1977. aastal ilmunud raamatu "Eesti NSV järved ja nende kaitse" väitel on parim supluskoht "idakaldal spordikooli läheduses" ning see on endistviisi nõnda, ehkki spordikooli hoonetki pole enam ammu. Talvel kasutatakse järvejääd idakalda ääres liuväljana.
Järve ümbritsevad valgustatud rajad. Lõunakülge jääb Elva kesklinn, Elva Noortekeskus, kultuurimaja Sinilind ning mänguväljak. Läänekülje nõlvale koolihoone, mis on nähtav üle järve. Kaugele paistab ka järve loodenurga lähedal asuv Elva lauluväljak. Idakaldale jäävad Nõukogude aja lõpus pooleli jäänud mitmekorruselise kultuurimaja varemed (lammutatud).
1890. aastatel ehitas Meeri mõisnik Oscar Aleksander Carl Maria von Seidlitz Arbi järve põhjakaldale 11 suvilat, mõni neist majadest on säilinud Kalda tänaval tänapäevani.
Kartmatud vampiiritapjad ehk Vabandust, aga teie hambad on minu kaelas

"Kartmatud vampiiritapjad ehk Vabandust, aga teie hambad on minu kaelas" on poola-juudi päritolu režissööri Roman Polański 1967. aastal valminud film. 
Filmi stsenaarium ja filmi saksakeelne pealkiri ("Tanz der Vampire") on aluseks ka muusikalile "Vampiiride tants", mille esmalavastaja oli samuti Polański.
Krõvõi Rih

Krõvõi Rih (ukraina "Кривий Ріг" ja vene "Кривой Рог" 'kõver sarv') on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis, Krõvõi Rihi rajooni keskus. 
Krõvõi Rih on Ukraina suurim linn, mis ei ole oblastikeskus. Suuruselt on see Ukraina kaheksas linn.
Krõvõi Rihi on esmamainitud postijaamana 1775. aastal. 1919. aastal sai linnaõigused.
Peamised tööstusharud on masinaehitus, metallurgia ja keemiatööstus.
Gloria Macapagal-Arroyo

Maria Gloria Macaraeg Macapagal-Arroyo (sündinud 5. aprill 1947) on Filipiinide poliitik.
20. jaanuarist 2001 kuni 30. juunini 2010 oli ta Filipiinide president.
Saparmyrat Nyýazow

Saparmyrat Nyýazow [saparmõrat nõjazov] ehk Türkmenbaşy [türkmenbašõ] (venepäraselt "Saparmurat Nijazov"; 19. veebruar 1940 Gypjaki küla Aşgabati lähedal – 21. detsember 2006 Aşgabat) oli Türkmenistani eluaegne president.
Elukäik.
Õppis Leningradi Polütehnilises Instituudis.
1962. aastal astus kommunistlikku parteisse. Juhtis 1984. aastani Aşgabati parteiorganisatsiooni, seejärel siirdus tööle NLKP peakorterisse Moskvas. 1985. aastal sai Turkmeeni NSV peaministriks ja parteijuhiks. 1990. aasta algul valiti ta Turkmeenia Ülemnõukogu esimeheks ja aasta lõpus presidendiks. Vastaskandidaate ei olnud.
Nõukogude Liidu lagunedes nimetas senise kommunistliku partei ümber Türkmenistani Demokraatlikuks Parteiks, opositsiooniparteide registreerimist ei võimaldanud.
1992. aastal jõustunud konstitutsioon tegi Nyýazowist ka riigi valitsusjuhi ja vägede ülemjuhataja. Sama aasta suvel sai vastaskandidaatide puudumise tõttu taas presidendiks. 1994. aasta jaanuaris toimunud referendum pikendas tema ametiaega 2002. aastani, poolthäälte protsendiks kuulutati 99,9.
1999. aastal kuulutas parlament Nyýazowi eluaegseks presidendiks.
Abikaasa Muza oli Vene juut. Neil oli üks poeg ja üks tütar.
Nyýazow suri 2006. aastal südameinfarkti.
Nyýazow Türkmenistani presidendina.
Nyýazowi valitsusaega saatis süvenev isikukultus, tema ja tema lähedaste järgi nimetati linnu, ajalehti ja isegi kalendrikuid, talle anti kindrali auaste, tema sünnipäevast tehti riigipüha. Nyýazow lasi end kutsuda Türkmenbaşyks – 'kõigi türkmeenide isaks'. Türkmenistani elanikele tehti kohustuslikuks Nyýazowi kirjutatud raamatu "Ruhnama" lugemine, raamatu tõlkimine võõrkeeltesse oli võtmeks riigi nafta- ja gaasivarudega kaubelda soovijatele. 
Nyýazow keelustas "ebatürkmeenipärased" kultuurinähtused nagu ooperi- ja balletietendused, aga ka autoraadio kuulamise ja salvestatud muusika esitamise. Tema algatusel muudeti kümneklassiline koolisüsteem üheksaklassiliseks.
Rahvusvahelised organisatsioonid heitsid Nyýazowile ette ränki inimõigusrikkumisi Türkmenistanis ja nimetasid tema valitsust üheks kõige repressiivsemaks maailmas.
Ta harrastas Venemaa-vastast retoorikat ja suhtus pikka aega võõristusega välisinvesteeringutesse.
Nyýazow suunas miljardite dollarite väärtuses riigitulusid oma isiklikele või enda käsutatavatele pangakontodele. Teravat kriitikat on sellise teguviisi võimaldamise eest pidanud kuulma Deutsche Bank.
Elektrit ja kütet pakuti Nyýazowi juhitud Türkmenistanis elanikele tasuta.
Nyýazowi järgi on nimetatud Türkmenbaşy linn (endine Krasnovodsk), laht ja rajoon.
Pius X moodustatud piiskopkonnad

Paavst Pius X moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Pius X kanoniseeritud pühakud

Paavst Pius X kanoniseeris 30 isikut ja kuulutas õndsaks 92 isikut.
Kordeballett

Kordeballett (prantsuse keeles "corps de ballet") on balletis rühmatantsu tantsivate tantsijate rühm.
Aia tänav

Aia on tänava nimi järgmistes Eesti linnades:
Aia tänav on järgmistes alevites:
Järvakandi, Kohila, Märjamaa, Pärnu-Jaagupi, Tootsi, Vändra.
Aia tänav on järgmistes alevikes:
Adavere, Aruküla, Audru, Erra, Harku, Helme, Iisaku, Jüri, Kadrina, Kambja, Kehtna, Kiiu, Koeru, Kolga-Jaani, Kolkja, Kose-Uuemõisa, Kostivere, Käru, Lehtse, Leisi, Lohusuu, Luige, Lähte, Mehikoorma, Mustla, Olustvere, Orissaare, Palivere, Prillimäe, Puhja, Rakke, Rannu, Rummu, Rõngu, Salme, Sõmerpalu, Sõmeru, Särevere, Tabivere, Tudu, Turba, Tõrvandi, Ulila, Uuemõisa, Veriora, Vinni, Võõpsu, Väike-Maarja, Väätsa.
Aia tänav on järgmistes külades:
Ebavere, Esna, Kükita, Lauri, Parasmetsa, Salutaguse, Soinaste, Suislepa, Suurejõe, Sürgavere, Uusna, Ülde.
Belgia grand prix

Belgia "grand prix" on Vormel-1 MM-sarja üks etappidest, mis toimub Belgias.
Visaginas

Visaginas on linn Leedu idaosas Visaginase omavalitsuses, olles selle halduskeskuseks. Asub Drūkšiai järve lähedal Visaginase järve kaldal. Visaginas on Leedu kõige idapoolsem linn.
Visaginase lähedal asub 2009. aasta 31. detsembril suletud Ignalina tuumaelektrijaam, mis oli linna suurim tööandja. Visaginase lähistele kavandatakse uut tuumaelektrijaama.
Asula rajati 1975. aastal Ignalina tuumaelektrijaama töötajate elukohana, algne nimi oli Sniečkus (Leedu Kommunistliku Partei endise esimese sekretäri Antanas Sniečkuse auks). Linnaõigused sai 1994. aastal.
Elanikest oli 1996. aastal 55,68% venelased, 15,88% leedulased, 10,29% valgevenelased ja 9,13% poolakad.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Visaginase elanikest venelasi 52,16%, leedulasi 18,27%, valgevenelasi 9,89%, poolakaid 9,32%, ukrainlasi 5,16% ja tatarlasi 0,76%. Visaginas on Leedu ainus vene enamusega linn, teistes linnades ei ületa venelaste suhtarv 20%.
Rabinaat

Rabinaat on juudi õpetlaste kollektiivne haldusorgan hajalas. Täitis kohtu- ja valitsemisülesandeid.
Erik Boltowski

 
Erik Boltowski (sündinud 21. detsembril 1956) on eesti ajakirjanik ja dokumentalist.
Ta on töötanud kunstnik-dekoraatorina. Ajakirjandusse läks 1980. aastate lõpus laulva revolutsiooni ajal. On avaldanud nooruses vennaga kahasse karikatuure ja osalenud karikatuurivõistlustel.
Aastatel 1989–1991 tegi kaastööd Rahvarinde ajalehele Vaba Maa. 
1990. aastal lõpetas kaheaastased kõrgemad teleajakirjanike kursused Eesti Televisioonis. 2005. aastast on ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige.
Looming.
Dokumentaalfilmid.
Teinud ka reklaame ja õppefilme.
Poliitiline ja sõjaväeline tegevus.
Alates 1983. aastast osales noorte rahvuslikus vastupanuvõitluses (Eesti Rahvusühtsus Veljesto, ka Veljestu).
(Nõukogude armee sundajateenistuses lõpetas 1975. aastal lennuväetehnikute kooli, kus omandas helikopterite raadioelektroonika tehniku kutse).
Eesti Kaevandusmuuseum

Eesti Kaevandusmuuseum (varem Kohtla Kaevanduspark-muuseum) on maa-alune ja maapealne kaevandus-muuseumikompleks ning suusaspordikeskus Ida-Viru maakonnas Kohtla-Nõmmel Jaama tänav 100.
Alates 2018. aastast on Kaevandusmuuseumi direktoriks Etti Kagarov.
Retk maasturitega endises Aidu põlevkivikarjääris, mis on nüüdseks pooleldi kattunud metsaga ning pooleldi paekiviväljadega. Retk viib läbi kraavide, metsasihtide ja raske tehismaastiku. Teel ei puudu ka tipud, tehisjärved ning karjäärikanjonid. Matka jooksul näeb ja kuuleb huvitavaid fakte energia ja kaevanduste kohta ning arutletakse keskkonna teemadel.
Hõbe (perekonnanimi)

Hõbe on eesti perekonnanimi.
Nime leidus 1850. aasta paiku Kooraste, Kongi ja Piila kandis. Praegu esineb Põlva, Valga, Keila, Jõhvi, Pahapilli ja Toronto lähistel.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 51 inimest perekonnanimega Hõbe.
Simo Runnel

Simo Runnel (sündinud 1. mail 1977 Tartus) on eesti literaat ja ajaloolane.
Ta õppis aastatel 1995–2005 Tartu Ülikoolis ajalugu, lõpetades selle teadusmagistrina. On avaldanud luulekogud "Maailmakord" (2002), "Uneriik" (2003), "Pomisen palveid siin pilvede all" (2010) ja "Esimene poolsajand" (2024); proosaraamatud "Ajalugu unenägudes" (2007) ja "Viimsed päevad" (2009) ning muid kirjutisi. Koostanud Paul Kerese, Ilmar Talve, Peeter Oleski, Jaan Tõnissoni, Ado Grenzsteini ja Hendrik Sepa artiklikogusid. Tõlkinud Thomas Carlyle'i, Ado Grenzsteini, Pitirim Sorokini ja Tomáš Garrigue Masaryki raamatuid.
Tema isa on Hando Runnel ja ema Katre Ligi.
Kalev Raave

Kalev Raave (20. märts 1926 Tartumaa – 4. märts 2004) oli eesti ajakirjanik, kolhoosiesimees, pastor ja Riigikogu liige. 
Ta oli Võrtsjärve mängude algataja ja Halliste Püha Anna kiriku taastaja. Ta oli Valga 1.KK pioneerimaleva nõukogu esimene esimees.
Teosed.
Hobina joonistas ta karikatuure.
Isiklikku.
Tema pojad on Eesti teoloog ja sotsiaalteadlane Raivo J. Raave ja Riho Raave. Tema tütred on Rita Raave ja Anneli Raave-Sepp.
Antitaurus

Antitaurus (türgi "Güneydoğu Toroslar" ehk "Altın dağları") on mäestik Aasias Türgis. 
Kulgeb edela-kirde suunas, asub Taurusest kirdes. Kõrgus kuni 3054 meetrit.
Andre Aarniste

Andre Aarniste (24. august 1973 – 30. august 1997) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1992. aastal Haapsalu Gümnaasiumi ja 1996. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise erialal. 
Ta mängis seriaalis "Wikmani poisid" Feliksit. Ta näitles ka Eesti Televisioonis näidatud paroodiasaadetes "N ja P", "Vidiots TV aastavahetuse ärasaade" ning "Talve TV"
Andre Aarniste hukkus autoõnnetuses. 
1998. ja veel mõnel aastal korraldas Nõva vallavalitsus Andre Aarniste mälestusturniiri korvpallis, mille auhinnaks oli Aino Aarniste pannud välja rändkarika.
Isiklikku.
Tema ema Aino Aarniste on töötanud 38 aastat Nõva koolis õpetajana, sealhulgas 10 viimast aastat direktorina.
Hans Aaraas

Hans Tandberg Aaraas (12. juuli 1919 Skien – 20. oktoober 1998) oli norra kirjandusteadlane. 
Ta kaitses magistritöö 1947. aastal ning sai filosoofiadoktori kraadi 1960. aastal väitekirjaga Georges Bernanos' teemal. 
Aastatel 1949–1953 oli ta norra keele lektor Sorbonne'is ja 1956–1961 lektor Oslo ülikoolis. 1961. aastal valiti ta esimeseks Bergeni Ülikooli Euroopa kirjandusloo professoriks eriülesandega pidada loenguid prantsuse kirjandusest. Sellel kohal töötas ta kuni 1986. aastani.
1998. aastal pälvis ta Norra Akadeemia Thorleif Dahli mälestusauhinna.
Ta suri 79-aastaselt.
Jaanikeste

Jaanikeste ehk Jaanikõstõ (kohalik hääldus) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Küla asub Leevaku küla idapiiril üle Võhandu jõe, Räpinast 9 km kaugusel.
Greibipuu

Greibipuu ("Citrus × paradisi") on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljas viljapuu.
Välimus.
Puu kasvab 7–10 meetri kõrguseks. Võra on ümar. Jämedaim teadaolev greibipuu tüvi on olnud 2,4-meetrise läbimõõduga. Noored oksad on kaetud ogadega. Munajad lehed on nahkjad ja läikivad, tumerohelised, õhukesed ja kuni 15 cm pikad. Õied on valged, nelja kroonlehega. 
Vili.
Greibipuu vili on greip. Vili sarnaneb väliselt apelsiniga, kuid on suurem ja kollasem. Kujult ümmargune, lapik või pirnikujuline. Läbimõõt tavaliselt 10–15 cm. Koor 1 cm paks, kahvatukollane või roosa. Keskelt võib vili olla kas täis või poolõõnes.
Viljaliha asub 11–14 mõrkja kilega eraldatud segmendis. Viljaliha on lõhnav, väga mahlane, kollane, roosakas või punakas, maitselt hapukas, magus või mõrkjas. Kasvatatakse nii seemnetega kui ka seemneteta sorte. Ühes viljas võib olla kuni 90 teravatipulist kuni 1,25 cm pikkust seemet. Viljad kasvavad kobarates. On leitud isegi kuni 20 viljast koosnevaid kobaraid.
Ajalugu.
Greibipuu on pomelipuu ja apelsinipuu hübriid.
Kuigi kuulujutu järgi tõi keegi kapten Shaddock esimesena pomeliseemneid Jamaicale ja aretas esimesena greibipuu, on tõenäolisem, et esimene greibipuu tekkis loodusliku hübriidina.
Esimesena kirjeldas greipi 1750 Barbadost uurinud pastor ja loodusteadlane Griffith Hughes, kes nimetas seda "keelatud viljaks". Kuni 19. sajandini tunti seda vilja nimetusega "shaddock" või "shattuck". Tänapäeval peetakse greibipuud üheks Barbadose seitsmest imest.
Krahv Odette Philippe viis greibipuu 1823 Floridasse. Kuni 1830. aastateni ei eristatud greibi- ja pomelipuud, alles siis sai greibipuu teadusliku nime – "Citrus paradisi". Kuid alles 1940. aastatel avastati, et greibipuu on apelsini- ja pomelipuu hübriid, ning talle anti tänapäevane teaduslik nimekuju, mis sisaldab ×-märki, mis tähistab hübriidset päritolu. Greibipuu edasisel ristamisel on aretatud "tangelo" (1905) ja "sweetie" (1984).
1929 patenteeriti greibisort "Ruby Red". Sellest sai esimene greibisort, mida saatis suur põllumajanduslik edu. Aastakümneid kasvatati USA lõunaosas üksnes "Ruby Redi" ja valged greibisordid tõrjuti alaväärtuslikena kõrvale. Punane greip sai Texase tunnuspuuviljaks.
Kasvatamine.
Tänapäeval asub suur osa greibiistandustest Ameerika Ühendriikide lõunaosas, kust tuleb ligi 70% maailmatoodangust. Endiselt kasvatatakse greipe nende päritolupiirkonnas Lääne-India saarestikus, aga ka Jaapanis, Ees-Indias ja mujal. 1971. aastal toodeti maailmas 3,1 miljonit tonni greipe.
Kassilaane

Kassilaane ehk Kassilaanõ ehk Rõsna-Kassilaane on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Kõnnu (Räpina)

Kõnnu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Pomelipuu

 
Pomelipuu ehk pompelmuusipuu ("Citrus maxima") on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljaste lehtpuude liik. 
Nimetus.
Nimetus "pompelmuus" tuleb hollandikeelsest nimetusest "pompelmoes", Saksamaal on vilja nimetus "Pompelmus" või "Pampelmus", Prantsusmaal "pamplemousse".
Morfoloogia.
Puu on ümara võraga ja 5–15 meetrit kõrge. Tüvi on sageli kõver ja oksad lookas. Noored võrsed on võnklikud ja karvased. Vanemad oksad ja tüvi on ogalised.
Vahelduvad igihaljad lehed on veidi suuremad kui greibipuul ja apelsinipuul (10–20 cm pikad ja 2–12 cm laiad). Lehelaba on ovaalne või elliptiline. Lehed on nahkjad, pealt läikiv-, alt tuhmrohelised, ümara alusega. 
Valged õied on lõhnavad ja nektaririkkad. Õied asuvad üksikuna või kobarates. Õiepungad on punakad või piimjad; 3–5 tupplehte, kroonlehed 1,5–2 cm pikad. 
Levila.
Pomelipuu on pärit Kagu-Aasiast ja Malaisiast. See kasvab metsikuna Fidži saare jõekallastel. Arvatakse, et Hiinasse jõudis puu umbes aastal 100 eKr. 
Kasvatamine.
Praegu kasvatatakse teda rohkem Indias ja Lõuna-Hiinas, kuid ka Jaapanis, Vahemere maades, Ameerika Ühendriikide lõunaosas, Lääne-India saarestikus ja mujal. Ta on soojalembesem kui teised tuntud tsitruselised. On väga vormirikas viljapuu, eriti palju erisuguseid sorte leidub Indias.
Kasutamine.
Pomelipuu viljad on pomelid ehk pompelmuusid. Vilju süüakse värskelt, suhkrustatakse ja keedetakse. Õied on väga meeldiva lõhnaga, Põhja-Vietnamis valmistatakse neist parfüümi. Puit sobib mitmesuguste tööriistade käepidemete valmistamiseks.
Köstrimäe

Köstrimäe on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Pomel

Pomel ehk pompelmuus on pomelipuu ("Citrus maxima") vili. 
Pomel on väga suur, paksu koorega ja väliselt apelsinitaoline tsitrusvili. Vilja läbimõõt võib olla üle 20 cm ja kaal kuni 6 kg, olles seega tsitrusviljade hulgas raskeim. Pomel võib olla kera- või pirnikujuline. Paks lõhnav koor tuleb koorimisel hõlpsasti ära ja võib olla roheline, kollane või roosa, sile või kare. Olenevalt sordist võib viljaliha olla maitsetu või maitsev, väga magus või väga hapu, seemnetega või ilma.
Vilja siseehitus sarnaneb ainult üldjoontes apelsini omaga. Apelsini mahlakotikesed on tihedasti üksteise vastu liibunud; kui vilja noaga tükeldada, moodustavad nad ühise viljalihalõigu. Pomeli enam kui sentimeetripaksusest valgest vahekattest sissepoole sopistunud, pikad, mahlaga täidetud kotikesed on aga välja arenenud üksteisest eraldi. Viljakambrid on ümbritsetud kõva nahkja kestaga. 
Kasutamine.
Süüakse toorelt, keedetakse või suhkrustatakse.
Leevaku

Leevaku on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Linte

Linte on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Linte on elanike arvult Räpina valla suurim küla.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1582. aastal Poola Liivimaa Maarevisjonis. 
1912. aastal asutati Räpina-Linte ühispiimatalitus, mille eestvõttel ehitati Lintesse 1923. aastal meiereihoone.
Nõukogude perioodil asus Linte külas Ranna kolhoosi keskus.
Taristu.
Külas asub Linte Raamatukogu-Külakeskus. 2006. aastal asutasid kohalikud elanikud külaelu edendamiseks MTÜ Lisje. Suuremad tööandjad on freesprussmaju tootev OÜ Varola ja mööblitootja Bellus Furniture OÜ Linte mööblitsehh.
Loodus.
Külas asub Linte Maarjamägi ja Maarjamäe ohvripärn.
Tuntud isikuid.
Linte külast on pärit koorijuht Paul Krigul ja poliitik Margus Leivo.
Mägiotsa

Mägiotsa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Vahevälja talu maadel on Kureküla linnamägi.
Naha (Räpina)

Naha on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Külas asus Naha Algkool, mis suleti 2010. aastal.
Naha külas on sündinud bibliograaf Friedrich Puksoo.
Nulga

Nulga on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Külas asub Nulga Lipualuse hiis.
Küla lõuna- ja idapiir kulgeb mööda Võhandu jõge.
Küla läbivad Tartu–Räpina–Värska maantee ja Jaama–Rahumäe tee.
Pääsna

 
Pääsna ehk Pääsnä on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Pääsna külast on välja kasvanud Ruunamõisa, Pindi ja Jõevaara küla.
Pindi (Räpina)

Pindi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Aastatel 1945–1991 kuulus küla Alaküla külanõukogu koosseisu.