tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kunisaki

Kunisaki (jaapani 国東; 国東市, Kunisaki-shi) on linn Jaapanis Ōita prefektuuris. Asub Kunisaki poolsaare tipus, maanteed mööda umbes 60 km kaugusel Ōitast. 
Praegune linn ("shi") loodi 31. märtsil 2006 Kunisaki, Aki, Kunimi ja Musashi alevite ("machi") liitmisel.
Linna elanike arv on 1. aprilli 2025 seisuga 23 900.
Linna lõunaosas asub Ōita lennujaam.
MANIAC

MANIAC I (matemaatiline analüsaator, lugeja, integraator ja arvuti) oli varajane arvuti, mis ehitati Nicholas Metropolise käe all Los Alamose Riiklikus Laboris. See põhines von Neumanni arhitektuuril, mille töötas välja John von Neumann.
MANIAC 1 oli 18-bitine arvuti, millel oli kiirus umbes 50 operatsiooni sekundis. Arvuti põhines ENIAC-i ideedel, kuid selle eesmärk oli toetada teaduslikke arvutusi, sealhulgas tuumafüüsika simulatsioone. Arvuti ehitati peamiselt aatomienergia rakenduste, eriti vesinikupommi arendamiseks.
Arvuti kaalus umbes 0,45 tonni.
Ajalugu.
MANIAC hakkas tööle 1951. aastal. Tehnoloogiaajaloolase George Dysoni sõnul arvuti "lõhkus vahet numbrite vahel, mis tähendavad asju, ja numbrite vahel, mis teevad asju".
1957. aastal võeti selle asemel kasutusele MANIAC II ja MANIAC I anti üle New Mexico Ülikoolile.
Kasutusalad.
Sellel arvutil oli suur tähtsus tuumapommide väljatöötamisel ja ühiskonna muutmises digitaalsel meedial põhinevaks. MANIAC tegi läbimurde loogilises arhitektuuris ja tarkvaras.
Võrkpalli Balti liiga 2025/26 hooaeg

Võrkpalli Balti liiga 2025/26 hooaeg (sponsornimega Elme Messer Balti liiga) on 21. korda toimuv kõrgeim iga-aastane liiga Baltikumi võrkpalliklubidele. Hooaeg algas 27. septembril 2025 ja lõppeb finaalpäevaga 7. märtsil 2026. Liigas osaleb 9 Baltikumi võrkpalliklubi. Valitsev meister on Eesti võrkpalliklubi Bigbank Tartu.
Võistkonnad.
2025/26 hooajal osaleb liiga 9 Baltimaade võrkpalliklubi (5 Eestist, 3 Lätist ja 1 Leedust).
Liigaga liitus 2024/25 hooaja Eesti esiliiga neljas klubi Audentes/Solarstone, mis koondab endas Audentese Spordigümnaasiumis õppivaid noormängijaid. Viimati osales Audentes Balti liigas 2014/15 hooajal Danpower/Võru Võrkpalliklubi nime all. Liigasse naasis ka valitsev Leedu meister Šiauliai Elga-Grafaitė-S-Sportas, kes viimati osales liigas 2017/18 hooajal.
Põhiturniir.
Kõik meeskonnad mängivad omavahel läbi kahel korral. Põhiturniiri paremusjärjestuse määramisel arvestatakse esmalt punkte, siis võitude arvu, pärast mida geimide ja punktide suhet ning lõpetuseks omavaheliste mängude tulemusi. Põhiturniiri võitja pääseb otse poolfinaali. Põhiturniiri 2.– 7. koht hakkavad edasi mängima veerandfinaale.
"Tabel uuendatud 03.11.2025."
&lt;br&gt;
Väljalangemismängud.
Veerandfinaalpaarid jagatakse vastavalt põhiturniiri kohtadele (teine läheb vastamisi seitsmendaga, kolmas kuuendaga ja neljas viiendaga). Iga paari võitja pääseb poolfinaali ja kaotaja langeb konkurentsist. Põhiturniiri võitjale tuleb poolfinaalseerias vastaseks kõige madalama asetusega võistkond, kes poolfinaali jõudis. Veerand- ja poolfinaalid mängitakse kahe mängu võiduni, kus kõrgema asetusega võistkonna kodusaalis toimub esimene ja vajadusel kolmas mäng. Finaal ja kolmanda koha mäng otsustatakse ühe mänguga.
Kuu parim mängija.
Alljärgnevad mängijad valiti Balti liiga kuu parimateks.
Statistika.
"Seisuga 17.11.2025."
Wolfiporia

Wolfiporia on "Fomitopsidaceae" sugukonda kuuluv seeneperekond.
Sulev Reisberg

Sulev Reisberg (sündinud 3. veebruaril 1982) on eesti arvutiteadlane.
Ta lõpetas 2000. aastal Tallinna Reaalkooli, sai magistrikraadi (teaduskraad) Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonnas 2006. aastal ja doktorikraadi 2019. aastal Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonnas tööga "Arvutuslikud meetodid personaalmeditsiini arendamiseks".
Reisberg on Tartu Ülikooli terviseinformaatika teadur.
Isiklikku.
Tema vend on stsenarist ja režissöör Urmas Reisberg, õde Tuuli Pärenson, vanaisa oli arhitektuuriteadlane ja -õppejõud Helmut Oruvee.
Jägala-Joa IV asulakoht

Jägala-Joa IV mesoliitiline ja rauaaegne asulakoht paikneb Põhja-Eestis Jägala jõe alamjooksul, jõest u 100 m läänes. Sealt on leitud Jägala Jõesuu ja Jägala-Joa muististerohke (linnus, asulakohad, muinaspõllud) piirkonna nii vanimad kui ka noorimad teadaolevad esiaegsed asustusjäljed. 
Asulakoht avastati 2011. aastal Aivar Kriiska poolt Ruu–Ihasalu maantee laiendustöödele eelnenud arheoloogilistel eeluuringute käigus. Paraku kaevati sinna veel samal aastal tee renoveerimise käigus omavoliliselt maanteekraav ja lõhuti osa muistisest. Maanteekraavi seinast koguti savinõude kilde ja tulekiviesemeid, mille alusel eristati seal kivi- ja rauaaegne asustusetapp. Eeluuringute käigus leiti lõhutud alalt kaks arvatavat tuleaset. Üks neist dateeriti radiosüsiniku meetodil ajavahemikku u 7100–6800 aastat eKr. 2013. aastal toimusid Jägala-Joa IV asulakohal väikesed väljakaevamised Kaarel Siku ja Aivar Kriiska juhatusel, mille käigus saadi lisateadmisi mõlema asustusetapi kohta.
Rauaaegse asulakoha kultuurkiht oli kuni 20 cm paksune. Välja kaevati ühe ehitise põlenud seinajäänused ja selle juurest koguti söestunud viljateri. Sadakond leitud savipottide ja -kausside kildu võimaldavad rauaaegase asustusetapi dateerida viikingiaega. Kihist leitud rauamaak osutab asulakoha läheduses toimunud rauatootmisele.
Kiviaegne, mesoliitiline, kultuurkiht oli samuti umbes 20 cm paksune. Välja kaevati üks kuni 1 m läbimõõduga looduslikku liivapinda süvendatud tulease. Leiti enam kui paarsada Siluri tulekivist ja üksikutel juhtudel ka kvartsist lõhestustehnikas valmistatud tööriisa ja nende tootmisjääki ning põlenud loomaluude ja sarapuupähkli koorete tükke.
Välislingid.
Jägala-Joa IV asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris: https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&amp;action=view&amp;id=30212
Deva (jumalus)

Deva (sanskriti देव "deva"; naissoo puhul "devī") jumalus hinduismis, budismis ja džainismis. Nad asuvad inimesest kõrgemates maailmades. 
Kitsamas mõttes on devad jumalused, keda austati eelkõige veedade ajal enne klassikalist hinduismi ning kelle mütoloogia ja austamisriitused on pärandunud "Rigveeda" (1500 eKr), "Jadžurveeda", "Saamaveeda" ja "Atharvaveeda" hümnides ning nende juurde kuuluvas kommentaari- ja rituaalikirjanduses braahmanates.
Devad kui taevased ei ole väljaspool taassündide ringkäiku (sansaara), vaid on sellesse integreeritud.
Frederik Dichow

Frederik Dichow (sündinud 1. märtsil 2001 Vojensis) on Taani elukutseline jäähokiväravavaht, kes mängib praegu Svenska Hockeyliganis (SHL) HV71 meeskonnas.
Ta valiti 2019. aasta NHL-i drafti viiendas voorus üldarvestuses 138. valikuna Montreal Canadiensi poolt.
Mads Søgaard

Mads Søgaard (sündinud 13. detsembril 2000 Ålborgis) on Taani elukutseline jäähokiväravavaht, kes mängib American Hockey League (AHL) Belleville Senatorsi meeskonnas ning kuulub NHL-i Ottawa Senatorsi tulevikulootuste hulka. 
Ta valiti Senatorsi poolt 2019. aasta NHL-i drafti teises voorus, üldjärjestuses 37. kohal. Pärast kahte hooaega AHL-is tegi Søgaard oma NHL-i debüüdi Senatorsi meeskonnas 2022. aastal.
Hüüdnimega Suur Taanlane ("The Great Dane") on Søgaard koos Philadelphia Flyersi Ivan Fedotoviga NHL-i kõrgeim aktiivne väravavaht. Sama pikkade tuntud väravavahtide hulka kuuluvad ka endine Senatorsi mängija Ben Bishop ja endine Edmonton Oilersi mängija Mikko Koskinen.
Peter Hirsch

Peter Hirsch (sündinud 6. märtsil 1979 Kopenhaagenis) on Taani endine elukutseline jäähokiväravavaht.
Hirsch on olnud Taani jäähokikoondise esiväravavaht Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni maailmameistrivõistlustel.
Patrick Galbraith

Patrick Galbraith (sündinud 11. märtsil 1986 Haderslevis) on Taani elukutseline jäähokiväravavaht. Galbraith mängib praegu Taani Metal Ligaeni (DEN) klubis SønderjyskE Ishockey.
Simon Nielsen

Simon Nielsen (sündinud 27. oktoobril 1986 Herningis) on Taani elukutseline jäähokiväravavaht, kes mängib praegu Metal Ligaeni klubis Herning Blue Fox. 
Simon on noorem vend Frans Nielsenist, kes mängib ründajana Detroit Red Wingsi meeskonnas.
Jonas Røndbjerg

Jonas Røndbjerg (sündinud 31. märtsil 1999 Hørsholmis) on Taani elukutseline jäähokiründaja, kes mängib NHL-i meeskonnas Vegas Golden Knights. 2017. aasta NHL-i draftis valisid Golden Knightsi ta üldjärjestuses 65. valikuna.
Røndbjerg tegi debüüdi Taani täiskasvanute koondises 2024. aastal 2026. aasta taliolümpiamängude valikturniiril.
Pärast Golden Knightsi väljalangemist 2025. aasta Stanley karika play-off'idelt mais 2025 liitus Røndbjerg Taani jäähokikoondisega Taanis toimunud 2025. aasta IIHF-i maailmameistrivõistlustel, lüües turniiri avamängus Norra vastu 17. mail kaks väravat.
Jannik Hansen

Jannik Hansen (sündinud 15. märtsil 1986 Rødovres) on Taani endine elukutseline jäähoki paremkaitsja. 
Hansen alustas profikarjääri 16-aastaselt, mängides nii Taani liigas Rødovre Mighty Bullsi kui ka Rootsi J20 SuperElit ja HockeyAllsvenskani liigas Malmö Redhawksi meeskonnas. Ta mängis Rødovres kolm hooaega, mille ajal valis Vancouver Canucksi ta 2004. aasta NHL-i drafti 287. üldvalikuna. Aasta pärast draftimist kolis ta Põhja-Ameerikasse, et mängida ühe hooaja Western Hockey League’i (WHL) meeskonnas Portland Winterhawks.
2006–07 hooajal alustas Hansen mängimist Canucksi minoriliiga farmimeeskonnas Manitoba Moose American Hockey League (AHL). Sel hooajal kutsuti ta üles Vancouver Canucksi meeskonda ning ta sai esimeseks Taani kodanikuks, kes on mänginud ja skoorinud NHL-i play-off mängus. Pärast veel üht hooaega peamiselt Manitobas kindlustas Hansen endale täiskohaga koha Canucksi põhikoosseisus.
Rahvusvaheliselt on Hansen esindanud Taani jäähokikoondist neljal maailmameistrivõistlustel.
The Ripley Effect

The Ripley Effect on progressiivset metalcore’i viljelev bänd Tartust, Eestist, asutatud 2013. aastal. Bänd on tuntud oma agressiivse, samas meloodilise ja atmosfäärse helikeele poolest, mis ühendab endas metalcore’i, djent’i ja post-hardcore’i elemente.
Ajalugu.
Bänd loodi 2013. aastal ja saavutas kiiresti tuntuse Eesti underground metal-skenes. Nende loomingus on kuulda tugevaid mõjusid progressiivsest metal’ist ning tehnilistest ja rasketest riffidest, mida tasakaalustavad õhulised ja emotsionaalsed helitekstuurid.
Debüütsingel "Search for Truth" ilmus 2014. aastal, millele järgnes "Victim" samal aastal. Nende 2016. aasta EP "Light Up the Way" pälvis positiivset vastukaja nii produktsiooni kui ka temaatilise sügavuse poolest. 2017. aastal ilmunud singel "A Lost Land" näitas bändi küpsust ja muusikalist arengut.
Diskograafia.
EP-d
Singlid
Muusikastiil ja mõjutused.
The Ripley Effect’i loomingut on võrreldud selliste bändidega nagu The Contortionist, Knocked Loose ja Northlane. Nende muusika sisaldab madalaks häälestatud kitarre, sünkroonseid rütme, atmosfäärilisi kihte ja introspektiivseid tekste, mis käsitlevad sageli eksistentsiaalseid teemasid, sisemist võitlust ja muutust.
Vastuvõtt.
Kuigi bänd pole saavutanud laiemat rahvusvahelist tuntust, on neil lojaalne fännibaas, mis on kujunenud läbi sotsiaalmeedia ja esinemiste Eestis ja lähiriikides. Nende muusikat on kiidetud emotsionaalse sügavuse ja tehnilise taseme eest.
Bütsantsi printsess

"Bütsantsi printsess" (vene "София") on vene ajaloodraama Moskva suurvürstinna Zoe Palaiologinast. Filmi režissöör oli Aleksei Andrianov ja produtsent filmikompanii "Moskino" (vene keeles "Москино ") Venemaa Kultuuriministeeriumi ja Venemaa Kaitseministeeriumi rahalisel toel. 
Sisu.
Tegevus toimub 15. sajandi teises pooles. Moskva vürstiriigi juht Ivan III võtab vastu Rooma suursaadikute pakkumise abielluda printsess Zoega pika ajalooga Bütsantsi Palaiologose perekonnast. Ta saadab Rooma vojevood Khromoi ja müntmeister Ivan Frjazini, kes toovad Zoja Moskvasse, kus too saab pärast uut ristimist uue nime, Sophia. Sophia ei tegutse vastavalt paavsti ootustele ega laienda katoliku kiriku mõjuvõimu Venemaal. Katsed saata saadikuid eesmärgiga veenda Sophiat Rooma eeskuju järgima ja hiljem teda tapma, ebaõnnestuvad. 
Filmis on näidatud Ivan III valitsemisaja tähelepanuväärsemaid hetki, sealhulgas: sõda Novgorodi vabariigiga, lahkarvamused ja hilisem rahu loomine Ivani vendadega (Boriss ja Andrei Bolšoi), võit Kuldhordi üle ning ka Sophia vastuseis Ivani vanema poja naise Elenaga.
Gregor Kuuba

Gregor Kuuba (sündinud 8. oktoobril 2003) on eesti korvpallur.
Õpingud.
Kuuba on õppinud Nõo Põhikoolis ja Nõo Gümnaasiumis (välismaal olles e-õppega). 
Klubikarjäär.
Gregor Kuuba on Erkmaa Korvpallikooli kasvandik, tema treenerid olid Rauno Kiuru ja Aigar Kukk. Erinevates vanuseklassides mängides kandis Gregor Kuuba enamasti meeskonna liidri rolli. 2018. aastal suundus Kuuba 14-aastaselt mängima Itaaliasse, kus sõlmis lepingu klubi Libertas Livorno 1947 noorteklassi meeskonnaga ning mängis kohalikel noorteturniiridel.
Kuuba pidas hooajal 2021/2022 mänge Libertas Livorno põhimeeskonna eest, mis kuulub Itaalias Serie B Girone A liigasse (tugevuselt kolmas liiga). 2022. aastal sõlmis Kuuba kaheks aastaks lepingu Tramec Cento meeskonnaga, mis mängib Serie A2 liigas, kuid sai seal suhteliselt vähe mänguaega ning naasis Eestisse, liitudes hooaja 2023/2024 poole pealt TalTechi korvpalliklubiga. 
Hooajaks 2024/2025 sõlmis ta lepingu klubiga BC Kalev/Cramo ja tuli 2025. aastal klubi koosseisus Kaamos karikavõistluste võitjaks. Eesti-Läti Ühisliigas jõudis klubi poolfinaali.
Koondisekarjäär.
Greogor Kuuba on mänginud Eesti noortekoondistes U16, U18, U20.
Ta on kuulub Eesti korvpallikoondisse alates 2023. aastast. Debüütmäng toimus 4. augustil Ungari vastu, kus Kuuba viskas 3 punkti (Eesti võitis 85:71).
Isiklikku.
Gregor Kuuba ema on Triinu Kuuba, tema isa Silver Kuuba on mänginud korvpalli Eesti meistriliigas ja I liigas. Tema õde on sulgpallur Kristin Kuuba.
Tonje Brenna

Tonje Brenna (sündinud 21. oktoobril 1987 Oslos) on Norra poliitik, ta on Norra Töölispartei liige, mille aseesimees ta on olnud maist 2023. Ta on 16. oktoobrist 2023 Norra töö- ja sotsiaalse kaasatuse minister (Jonas Gahr Støre valitsuses). Varem oli ta 14. oktoobrist 2021 kuni 16. oktoobrini 2023 Norra hariduse ja integratsiooni minister samas valitsuses.
Ta sündis aastal 1987 Oslos ja kasvas üles Oslo Holmlia linnaosas. Hiljem kolis ta Jessheimi Ullensakeri valda, kus ta käis keskkoolis. Ta oli aastatel 2007–2019 Fylkes Akershusi Fylkesting'i liige. Aastatel 2010–2012 oli ta Norra Töölispartei noortesektsiooni ja Tööliste Liidu (AUF) peasekretär. Ta viibis 22. juulil 2011 toimunud rünnaku ajal Utøya saarel asuvas partei noortelaagris. Aastal 2021 avaldas ta selle kohta raamatu "22. juli – og alle dagene etterpå". Augustist 2012 kuni maini 2013 töötas ta peaminister Jens Stoltenbergi alluvuses poliitilise nõunikuna peaministri kantseleis Statsministeriens kontoris (SMK). Temast sai seni noorim poliitiline nõunik. Seejärel jätkas ta tööd poliitilise nõunikuna justiits- ja eriolukordade ministeeriumis minister Grete Faremo juhtimisel. Tema ametiaeg poliitilise nõunikuna lõppes Jens Stoltenbergi teise valitsuse tagasiastumisega 16. oktoobril 2013.
Aastatel 2017–2019 oli ta Akershusi maakonna Tööpartei aseesimees. 2019. aasta kohalikel valimistel, kus ta valiti Vikeni maakonnast, mis loodi Akershusi, Buskerudi ja Østfoldi maakondadest 1. jaanuaril 2020, valiti ta Vikeni maakonnavolikokku. Aastal 2020 sai temast lõpuks maakonnavolikogu, mis oli omamoodi maakonnavalitsus, esimees.
14. oktoobril 2021 määrati ta äsja moodustatud Jonas Gahr Støre valitsuse haridusministriks. Mais 2023 valiti ta koos Jan Christian Vestrega Töölispartei uuteks aseesimeesteks. 16. oktoobrist 2023 on ta samas valitsuses töö- ja sotsiaalminister. Ta võttis ametikoha üle oma parteikaaslaselt Marte Mjøs Persenilt.
Ovalbumiin

Ovalbumiin on põhiline munavalge valk, mis moodustab seal umbes 55–65% summaarsest valkude kogusest. 
Nimetus “ovalbumiin” tuleneb ladinakeelsetest sõnadest "ovus" (muna) ja "albus" (valge).
Ovalbumiin on arvatavalt munas arenevale linnuembrüole oluline varuvalk aminohapete allikana. Ovalbumiin võib täita ka kaitsefunktsiooni väliskeskkonnast pärinevate mikroorganismide tõkestamisel.
Ovalbumiin on üks olulistest allergeensete omadustega valkudest munavalges. Umbes 70–80% patsientidel kaob munadest põhjustatud allergiline reaktsioon piisava kuumutamise tagajärjel, mida on seostatud ovalbumiini natiivse struktuuri pöördumatu hävimisega kõrgemal temperatuuril.
Struktuur.
Ovalbumiini aminohappeline järjestus ning ruumiline struktuur on homoloogilised serpiinide superperekonna valkudega, mis on üldiselt seriinproteaaside inhibiitorid. Ovalbumiinil selline inhibeeriv aktiivsus puudub.
Ovalbumiini aminohappeline järjestus ja struktuur ei ole sarnased seerumalbumiini omadega ning mõlemad valgud liigitatakse ajalooliselt albumiinideks seetõttu, et need on puhtas vees hästi lahustuvad ja denatureeruvad kuumutamisel. 
Ovalbumiini polüpeptiidahela suurus on 42,7 kDa ning see koosneb 385 aminohappe jäägist. Ovalbumiini molekulis on kirjeldatud mitut posttranslatsioonilist modifikatsiooni, sealhulgas N-terminaalset atsetüleerimist, fosforüülimist (S68 ja S344) ja glükosüülimist (N292). 
Ovalbumiini molekulis on ebaharilik sisemine signaaljärjestus, mida vajatakse valgu rakust välja suunamiseks (aminohappejäägid 21–47). Ovalbumiini signaaljärjestust ei eemaldata molekuli koosseisust rakust sekreteerimise käigus. 
Ovalbumiini lahuse kuumutamisel hävineb natiivne, serpiinide superperekonna valkudele iseloomulik struktuur. Moodustuvad raskestilahustuvad, ainult beetastruktuuri sisaldavad denatureerunud molekulid, kus hüdrofoobsete aminohapete kõrvalahelad on eksponeeritud väliskeskkonna poole. Selline struktuurne üleminek põhjustab munavalge hüübimise ehk kalgendumise keetmisel. 
Ajalugu.
Kanamunadest saadud ovalbumiin oli teine valk, mis on õnnestunud teadlastel puhastatud kristalsel kujul eraldada (esimene kristalliseeritud valk oli hemoglobiin). Ovalbumiini kristallid sai Hofmeister 1889. aastal, kui oli lisanud valgulahusele ammooniumsulfaati. 
Põhilise munavalgevalgu nimetasid ovalbumiiniks Osborne ja Campbell 1900. aastal.
Ovalbumiini molekuli aminohappelise järjestuse määrasid Nisbet ja tema kaastöölised 1981. aastal.
Tervikliku ovalbumiini ruumilise struktuuri tegid kindlaks Stein jt 1991. aastal.
Söemampel

Söemampel ("Pholiota highlandensis") on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Seen kasvab kevadest sügiseni põlenud pinnasel.
Hans Geiger

Johannes Wilhelm Geiger (30. september 1882 Neustadt an der Weinstraße – 24. september 1945 Potsdam) oli saksa füüsik, kes leiutas Geigeri loenduri ehk ioniseeriva kiirguse tuvastamise jaoks kasutatava seadme. Teda tuntakse kui Rutherfordi hajumise katsete läbiviijat, mis viis aatomituuma avastamiseni. Ta viis läbi ka Bothe-Geigeri kokkusattumuskatse, mis kinnitas energia jäävust valguse ja osakeste vastastikmõjus.
Elukäik.
Geiger sündis Neustadt an der Haardtis Saksamaal viielapselises peres. Tema isa oli indoloog Wilhelm Ludwig Geiger, hilisem Erlangeni ülikooli professor. Tema vend oli Rudolf Geiger.
Aastatel 1902–1906 õppis Hans Geiger Erlangeni ülikoolis füüsikat ja matemaatikat omandades antud alal doktorikraadi. Tema väitekiri käsitles gaaside kaudu toimuvaid elektrilahendusi. 
Ta sai stipendiumi Manchesteri ülikooli ja töötas Arthur Schusteri assistendina. Pärast Schusteri pensionile jäämist 1907. aastal hakkas Geiger tegema koostööd Ernest Rutherfordiga ja 1908. aastal viis koos Ernest Marsdeniga läbi kuulsa Geigeri-Marsdeni eksperimendi. See protsess võimaldas neil lugeda alfaosakesi ja pani Rutherfordi hakkama mõtlema aatomi struktuurile. Ta valiti Manchesteri Kirjandus- ja Filosoofiaseltsi liikmeks 1910. aastal. 
1911. aastal avastasid Geiger ja John Mitchell Nuttall Geigeri-Nutalli seaduse. Nad viisid läbi katseid, mis viisid Rutherfordi aatomimudeli väljatöötamiseni.
1912. aastal nimetati Geiger Charlottenburgis asuva PTR kiirgusuuringute juhiks. Seal Instituudis töötas ta koos Walter Bothega ja James Chadwickiga. Töö katkes, kui Hans Geiger läks Saksa sõjaväe suurtüki ohvitseriks esimese maailmasõja ajal.
Bothe ja Geiger viisid 1924. aastal läbi Bothe-Geigeri kokkusattumuskatse, mis kinnitas Comptoni efekti, mille eest Arthur Compton sai 1927. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Bothe sai oma katse eest samuti Nobeli füüsikaauhinna 1954. aastal, kui Geiger oli juba surnud.
1925. aastal sai Geigerist õppejõud Kieli ülikoolis. Seal lõi ta koos oma õpilase, Walther Mülleriga Geigeri toru täiustatud versiooni, Geigeri-Mülleri toru. See uus seadeldis tuvastas lisaks alfaosakestele ka beeta- ja gammaosakesi.
1929. aastal nimetati Geiger Tübingeni ülikooli füüsikaprofessoriks ja teadusdirektoriks. Seal tegi ta oma esimesed kosmilise kiirguse duši vaatlused. Kosmilise kiirguse, tuumalõhustumise ja tehiskiirguste uurimist jätkas ta Berliini Tehnikaülikoolis, kuhu asus tööle 1936. aastal. Füüsik uuris teemat surmani.
Geiger oli alates 1939. aastast Uraaniklubi liige, mis oli Saksamaa organisatsioon Teise maailmasõja ajal tuumarelvade uurimiseks. Rühm lagunes 1942. aastal, kui selle liikmed hakkasid uskuma, et tuumarelvad ei mängi sõja lõpetamisel olulist rolli. Geiger osales lühikest aega Saksamaa aatomipommi väljatöötamise projektis, mis aga luhtus.
Geiger elas üle Berliini lahingu ja sellele järgnenud Nõukogude okupatsiooni 1945. aasta aprillis/mais. Paar kuud hiljem kolis ta Potsdami, kus ta suri 24. septembril 1945.
Kupu Kärsamäe kultusekivi

Kupu Kärsamäe kultusekivi asub Harju maakonnas, Kuusalu vallas, Kupu külas, ajalooliselt Kuusalu kihelkonnas. Muistis jääb Kärsamäe katastriüksusele. Kupu külas olev kultusekivi on arheoloogiamälestisena (MK reg nr 18210) kaitse all alates 1998. aastast. Tegemist on lohukiviga.
Kirjeldus.
Kultusekivi avastas 1977. aasta sügisel arheoloog Ain Lavi. Välimuselt on ümara-kolmnurkse põhiplaaniga, järskude külgedega ja hallika värvusega maakivi/raudkivi. Kivi on rahuldavalt säilinud, kuigi esineb mitmeid murenemise jälgi. Kivi pikkus on põhja-lõuna suunas 3,3 m, laius 2 m, lõunapoolne kõrgus ligi 1,15 m ja ümbermõõt 8,3 m. Mälestisel on säilinud lohud, mille ümbermõõt on 3,5–7 cm ja sügavus kohati 0,5–1,6 cm. Kohati asuvad lohud kompaktselt kaldjal kivilael. Kivile on tehtud 15 lohku, millest osad on üsna nõrgalt aimatavad. Lohkude tegelik arv võib erineda muistise passis ülesse loetutega. Kupu Kärsamäe kultusekivile lisaks võeti 1998. aastal kaitse alla veel viis lähiümbruses olevat kultusekivi, mida nimetati Kuusalu-Käli rühmaks.
Kultusekivi vahetus läheduses asub veel teisigi kultusekive (MK reg nr 18208, 18209), mis on arheoloogilisemälestisena kaitse alla võetud.
Pärimus ja tänapäev.
Kahjuks ei ole antud lohukivist teada pärimust. Lohukive ei ole tavaliselt kasutatud ohvrikivina, aga tänapäeval on antud kivi muutunud ohvrikiviks. Inimesed on leidnud selle kivi ülesse ja hakanud sellest pidama lugu. Üheks põhjuseks võib arvata kivi asukohta. Nimelt jääb kivi tee äärde, seega on hea ligipääs. Samas võib see kivi omada ka väge, võimu või õnne, mis siis ohvrianni andjale võib abiks tulla.
Organiseerumatute Büroo

Akadeemiline Üliõpilaskoondis "Organiseerumatute Büroo" oli aastail 1927–1937 Tartu Ülikooli juures tegutsenud üliõpilasorganisatsioon.
Büroo loodi korporatsioonidesse ja seltsidesse mittekuuluvate üliõpilaste koondamiseks ja nende huvide esindamiseks.
Büroo põhikiri registreeriti 22 asutajaliikme palvel Tartu Ülikooli valitsuse poolt 29. aprillil 1927.
Organiseerumatute Büroo juhatajad:
1935 II semestril oli ühingul 41 liiget.
Büroo lõpetas tegevuse seoses Ülikoolide seaduse jõustumisega 1. jaanuaril 1938. Tema liikmed moodustasid Eesti Meesüliõpilaste Ühingu "Ümera", Eesti Naisüliõpilaste Ühingu ja Eesti Üliõpilaste Ühingu.
Välismärgid puudusid, bürool oli lihtne ümmargune kummitempel tekstiga "Organiseerumatute Büroo Tartus".
Otto Tubarik

Otto Tubarik (Otto Tubbarik; 15. märts 1902 Kehtna vald, Harjumaa – 21. detsember 1937 Vee vald, Pärnumaa) oli Eesti omavalitsusametnik.
Ta õppis 1929–1933 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Organiseerumatute Büroo liige (1929–1931 esimees).
Ta teenis 1922–1928 10. Jalaväerügemendis, alates 1935. aastast oli Vee vallasekretär Pärnumaal.
Hohenberg (suguvõsa)

Hohenberg on Austria-Ungari troonipärija Franz Ferdinandi (1863–1914) ja tema morganaatilise abikaasa, Chotkowa ja Wognini krahvinna Sophie Choteki (1868–1914) järglastest koosnev Austria aadlisuguvõsa.
Sophie nimetati abiellumise puhul 1900 Hohenbergi vürstinnaks ja 1909 hertsoginnaks. Karl I määras 1917. aastal, et Hohenbergide perekonnapea kannab Hohenbergi hertsogi ja teised perekonnaliikmed vürsti/vürstinna tiitlit. 
Hohenbergide hertsogliku perekonna pead on olnud:
Mathias Bau Hansen

Mathias Bau Hansen (sündinud 3. juulil 1993) on Taani elukutseline jäähokiründaja, kes mängib praegu Metal Ligaeni klubis Herning Blue Fox.
Stian Solberg

Stian Solberg (sündinud 6. detsembril 2005 Oslos) on Norra elukutseline jäähokimängija, kes mängib kaitsjana American Hockey League'i (AHL) klubis San Diego Gulls, ning on Anaheim Ducksi potentsiaalne mängija National Hockey League'i (NHL). 
2024. aastal valis Anaheim Ducksi ta NHL-i draft '​is 23. valikuna, saades teiseks Norrakaks, kes valiti esimeses voorus, pärast Michael Brandsegg-Nygårdi, kes valiti samas draftis kahe valiku võrra varem.
Nathan Walker

Nathan Walker (sündinud 7. veebruaril 1994 Cardiffis) on Walesis sündinud Austraalia elukutseline jäähokimängija, kes mängib ründajana praegu National Hockey League'i (NHL) klubis St. Louis Blues. 
Walker, kes on sündinud Walesis, kasvas üles Austraalias ja mängis seal esmakordselt jäähokit. Ta kolis 2007. aastal Tšehhi, et edendada oma karjääri, liitudes Tšehhi Extraligas mängiva HC Vítkovice noortetiimiga. Ta mängis esmakordselt täiskasvanute klubis 2011. aastal, olles esimene Austraalia jäähokimängija, kes mängis professionaalses täiskasvanute meeskonnas Euroopas. Koos HC Vítkovice’iga laenutati Walker mitmele madalama taseme tšehhi meeskonnale.
Pärast mõningaid aastaid AHL-is liitus Walker 2017. aastal Capitalsiga, olles esimene Austraalia mängija, kes mängis NHL-is. Ta pandi waiversile ja võeti Edmonton Oilersi poolt samal hooajal, kuid ainult kahe mängu pärast Oilersis naasis ta Capitalsi, kellega ta võitis 2018. aastal Stanley karika.
Kurdide olemasolu eitamine Türgi poolt

Kurdide eitamine on Türgi Vabariigi ametlik poliitika, mille järgi ei loeta kurde eraldi rahvaks. Kurdid räägivad erinevaid Loode-Iraani keelerühma murdeid ning nende ajalooline asuala on muuhulgas Türgi kaguosa (nn Türgi Kurdistan). Kurdide omariikluspüüded on olnud 1920. aastatest kestnud Türgi-Kurdi konflikti aluspõhjuseks. Türgi võimude ametlik hoiak on, et kurdid kuuluvad sarnaselt türklastele turgi rahvaste hulka. 
Valitsus ei tunnusta kurdi keelt eraldi keelena ning ei kasuta termineid "kurd" ja "Kurdistan". 20. sajandil oli sõnade "kurd" ja "Kurdistan" kasutamine kriminaalne, kurde nimetati mägitürklasteks (türgi keeles "Dağ Türkleri"). Türgi võimud proovisid ja proovivad juurutada seisukohta, et kurdid on türgi identiteedi kaotanud türklased, kes on segunenud muude rahvastega, nagu araablased, armeenlased ja pärslased. 21. sajandil on Türgi suhtumine kurdidesse mõjutanud laialdaselt Türgi välispoliitikat Lähis-Idas, näiteks riigi suhtumist Süüria autonoomsesse kurdi piirkonda ja autonoomsesse Iraagi Kurdistani.
Osmanite Riigi lagunemine

Osmanite Riigi lagunemine oli ajajärk Osmanite Riigi ajaloos aastatel 1908–1922. See algas Noortürklaste revolutsiooniga ning lõppes Osmanite Riigi likvideerimise ja Türgi Vabariigi loomisega.
Noortürklased taastasid revolutsiooniga 1876. aasta põhiseaduse, lõid mitmeparteisüsteemi ja kaheastmelise parlamendi valimissüsteemi. Samal ajal tõstis pead ka konkureeriv osmanistlik liikumine, mille pooldajad proovisid riiki koos hoida propageerides Osmanite Riigi kodanike ühtsust usust või rahvusest hoolimata. Rahvas suhtus alguses uude põhiseadusesse hästi, loodeti, et sellega kaasajastatakse riigiinstitutsioonid ning lahendatakse rahvastevahelised pinged.
Seda ajajärku iseloomustab ka sõjaline ebaedu. Sõjaväereformidest hoolimata said osmanid lüüa Itaalia-Türgi sõjas (1911–1912) ning Balkani sõdades ehk nad löödi minema Põhja-Aafrikast ning põhimõtteliselt ka Euroopast. Enne esimest maailmasõda oli riigis olukord pingeline, toimusid 31. märtsi vahejuhtum, 1912. aasta riigipööre ja 1913. aasta riigipööre. Ühtsuse ja Arengu Komitee valitsus muutus aina radikaalsemaks, massiliselt tapeti riigi armeenlastest, assüürlastest ja kreeklastest kodanikke. Esimene maailmasõda lõppes Osmanite Riigi jaoks kaotusega ning impeeriumi riismed jagati Sèvresi rahuga. Aastal 1920 Londoni konverentsil paika pandud tingimustega jäeti riigile mingid alad ning luba kasutada nime Osmanite Kalifaat. Selle taga oli Suurbritannia katse nurjata Khilafati Liikumist.
Okupatsioonid Konstantinoopolis (Istanbulis) ja Smürnas (Izmiris) mobiliseerisid türgi rahvusliku liikumise, mis võitis hiljem Türgi vabadussõja. Formaalselt likvideeris Türgi parlament sultanaadi 1. novembril 1922. Sultan nimetati Osmanite dünastia poolt 1299. aastast valitsetud aladel "persona non gratae"‘ks.
Curt Krausp

Curt Krausp (ka Kurt (Alfred Ernst) Krausp, 19. veebruar või 2. märts 1896 Tallinn – 1974) oli Eesti arst (kopsuarst) ja zooloog (malakoloog). 
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli arstina.
Ta on uurinud Eesti ja Läti tigusid (kuni aastani 1939).
Kurdi-Türgi konflikt

"Vaata ka: Kurdide ülestõusude ajajoon"
Kurdi-Türgi konflikt on konflikt, mille käigus on kurdi rahvuslased aeg-ajalt üles tõusnud Türgi vastu. Konflikt algas Türgi vabadussõja ning Osmanite Riigi muutumisega Türgi Vabariigiks. Konflikt on tänapäeval peamiselt Kurdistani Töölispartei (PKK) ja Türgi vahel.
Osmanite Riigi sõjaväearhiivide järgi on kurdide mässud Anatoolias toimunud enam kui kahe sajandi jooksul. Suuremad kurdide ülestõusud raputasid Osmanite Riiki selle viimastel aastakümnetel, konflikti kaasaegne faas algas aastal 1922 kui paralleelselt Türgi riigiga tekkis organiseeritud kurdi rahvuslus. Aastal 1925 suruti maha Sheikh Saidi mäss ning Sheikh Said hukati koos 36-ga oma kaasteelistest. Järgmised suuremad ülestõusud olid Ararati mäss aastal 1930 ja Dersimi mäss aastal 1937. Dersimile lähim diplomaatiline esindus ehk Suurbritannia konsul Trabzonis kajastas sealseid sündmusi ning kirjeldas neid brutaalsete ja valimatute vägivallategudega, mida saab võrrelda armeenlaste genotsiidiga. Konsul kirjeldas, kuidas tapeti tuhendeid kurde, sh naisi ja lapsi, ning kuidas kurdi lapse visati Eufratisse. Vähemvaenulikes piirkondades elanud kurdidelt konfiskeeriti nende vara ning nad küüditati Kesk-Türgi vilajettidesse. Ta kirjutas, et võimude sõnul lahendas see "kurdi küsimuse".
Kurdid süüdistavad Türgi valitsust kurdi identiteedi mahasurumises, näide sellest on kurdi keele keelamine. Mustafa Kemal Atatürk uskus, et riigi ühtsus ja stabiilsus peitub ühtses poliitilises kuuluvuses ning et kultuurilised ja rahvuslikud küsimused on eraasjad. Siiski ei loobunud paljud kurdid enda kultuurist ja keelest. Kaheska- ja üheksakümnendatel toimusid suuremad kokkupõrked Türgi sõjaväe ja Kurdistani Töölispartei vahel, milles hukkus üle 35 000 inimese.
Conestoga vanker

Conestoga vanker (inglise "conestoga wagon") on suurte puitkodarate ja suhteliselt laiade rehvidega ratastega hobuveok, mis võimaldas liikuda ka ebatasasel pinnasel, roobastega ja mudasel teel. Vanker võeti kasutusele Ameerika Ühendriikides Pennsylvanias Conestoga orus saksa asunike poolt valmistatuna 1755. a. 
Väiksemaid vankreid vedas kaks hobust, suuremaid, 4–5 tonnise kandejõuga vankreid aga kuus hobust. Kõrgetele puidust kaartele pingutati veekindel kangas, mis kaitses preerias reisijaid päikese ja vihma eest. 19. sajandil kohandati Conestoga vanker asukatele, kes hakkasid koos oma varanatukesega idarannikult läände reisima. Valge, laeva purje meenutava kanga tõttu hakati vankrit nimetama ka preeria kuunariks.
2018. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2018 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 71. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 17. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 22. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 10 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Esimest hooaega kandis Eesti meeste karikas Aadu Luukase karika nime. Aadu Luukas (1939–2006) oli Eesti ettevõtja ning aastatel 1997–2006 Eesti Võrkpalli Liidu president. Luukase juhtimisel ajal algas võrkpalli taassünd 21. sajandil ning selleks, et jäädvustada Aadu Luukase nimi võrkpalli ajalikku, otsustas EVF anda karikale just tema nime. Aadu Luukase karikas on rändkarikas, mis on valmistatud Itaalia käsitöömeistrite poolt.
Teist hooaega järjest võitis karika Saaremaa võrkpalliklubi, kes võitis karikafinaalis 3:2 Pärnu võrkpalliklubi.
Võistkonnad.
2019. aastal osales karikavõistlustel 10 Eesti võrkpalliklubi (6 meistriliiga klubi ja 4 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loositi omavahel kokku Tallinna Ülikool ja LotusTimber/Neemeco ning TalTech VK ja Rakvere VK, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
Bryce James

Bryce Maximus James (sündinud 14. juunil 2007) on Ameerika Ühendriikide korvpallur, kes mängib Sierra Canyoni erakooli korvpalli tiimis. Ta on NBA mängija LeBron Jamesi teine laps ja NBA mängija Bronny Jamesi noorem vend.
2017. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2017 oli 70. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 8. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 29. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 10 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Esmakordselt võitis karikavõistlused Saaremaa võrkpalliklubi, kes võitis Tartu Ülikooli spordihoones toimunud karikafinaalis 3:2 Bigbank Tartut.
Võistkonnad.
2017. aastal osales karikavõistlustel 10 Eesti võrkpalliklubi (7 meistriliiga klubi ja 3 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loosti kokku Järvamaa VK ja Bigbank Tartu ning Saaremaa VK ja Eesti Maaülikool, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
Mikael Meema

Mikael Meema (sündinud 1. veebruaril 1991) on eesti püstijalakoomik. Üks Huumoriklubi asutajatest. 
Ta on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi ning omandanud Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi inglise keele ja kirjanduse erialal.
Meema on esinenud püstjalakomöödia etendustega “Tund” 2025, “Peaingel Mikael” 2024, “Palderjan” 2023, “Lood” 2022, “Puhas poiss” 2019, “See kõlas minu peas paremini” 2018, “Lootusetu romantik” 2016. Samuti on osa võtnud mitmetest Comedy Estonia ning Huumoriklubi suvetuuridest. 
Meema on olnud soojendusesineja teiste Eesti koomikute, näiteks Ari Matti Mustoneni ja Sander Õiguse etteastetele. Aastal 2018 võitsid Mikael Meema ja Ari Matti Mustonen oma taskuhäälinguga Tussisööjad Eesti Sotsiaalmeedia Auhindadel aasta parima taskuhäälingu kategooria. Alates 2024. aastast on Mikael Meema olnud tegev taskuhäälingus Mikael ja Mikker ka on ta osalenud saates "Koomikud ja küsimused".
Rõõnetigu

Rõõnetigu (ka suur-rõõnetigu, "Zoogenetes harpa", sünonüüm "Acanthinula harpa") on väike maismaatigu sugukonnast "Valloniidae".
Elab laial alal põhja-parasvöötmes.
Eestis on ta haruldane, elab peamiselt läänesaartel niiskeis metsades. Kuulub Eesti limuste punasesse nimestikku (ohulähedane). 
Koja suurus 3–4 mm.
Édouard Louis

Édouard Louis (Eddy Bellegueule; sündinud 30. oktoobril 1992 Hallencourtis) on prantsuse kirjanik ja sotsioloog.
Édouard Louis debüteeris 2014. aastal autobiograafilise romaaniga "Aitab Eddy Bellegueule'ist" ("En finir avec Eddy Bellegueule"). Tema tuntuim teos on 2021. aastal ilmunud "Muutuda: meetod" ("Changer: methode").
2025. aastal külastas Édouard Louis festivali HeadRead raames Eestit.
Nickel City Opera

Nickel City Opera (ka NC Opera Buffalo, lühend NCO) on 2004. aastal asutatud USA ooperiteater New Yorgi osariigis Buffalos.
Nickel City Opera kasutab etenduskohana Buffalo kesklinna teatrirajoonis asuvat Shea etenduskunstide keskust, mis on oma 3019 külastajat mahutava saaliga üks USA suuremaid ooperiteatreid. 1926. aastal ehitatud hoone on projekteerinud Chicago firma Rapp and Rapp Euroopa ooperiteatrite eeskujul ning selle väliskujunduses on ühendatud Prantsuse ja Hispaania baroki ja rokokoo elemente. Sisekujunduse autor on Louis Comfort Tiffany. Samuti kasutab Nickel City Opera Riviera teatri hoonet, mille mahutavus on 1140 kohta.
NCO repertuaaris leidub teoseid alates 18. sajandi barokkooperist ja 19. sajandi "bel canto"'st kuni 20. sajandi minimalismi ja 20.–21. sajandi nüüdisloominguni välja. Lavastuste kujundused ulatuvad filigraansetest traditsioonilistest dekoratsioonidest nüüdisaegsete kunstnikutöödeni.
2011. aastal tõi NCO eriettekandena publiku ette Giacomo Puccini ooperi "Mantel", mida dirigeeris Henry Akina ja mis etendus Buffalo ühe tuntuma maamärgi, New Yorgi osariigis Buffalo and Erie County Naval &amp; Military Parkis ankrus seisva muuseumlaeva, Fletcher-klassi hävitaja The Sullivans (DD-537) pardal.
2016. aastal toimus Nickel City Operas Persis Vehari ooperi "Shot!" maailmaesietendus. Ooper kõneleb USA presidendi William McKinley tapmisest 1901. aasta maailmanäitusel Buffalos.
2021. aastal toodi Nickel City Operas lavale Jessie Downsi ooperi "The Second Sight" maailmaesietenduse.
2017. aasta mais pälvis Nickel City Opera Opera America aastaauhinna Service Award.
Nickel City Opera muusikajuhi ja peadirigendina töötas aastatel 2017–2021 Saksa dirigent Matthias Manasi, olles võtnud taktikepi üle Ameerika dirigendilt Michael Chingilt, kes tegutses muusikajuhi ja peadirigendina aastatel 2012–2017. Nickel City Opera teeb koostööd Buffalo filharmoonia orkestriga.
Assen

Assen on linn Hollandis, Drenthe provintsi halduskeskus.
Linn tekkis 1258. aastal rajatud Sankta Maria nunnakloostri juurde. 1809. aastal sai Assen linnaõigused ja 1814. aastal Drenthe provintsi keskuseks. 
2025. aasta alguses oli linnas 70 395 elanikku.
Linna läbib Meppel–Groningeni raudteeliin.
Poliitiku süllogism

Poliitiku süllogism ehk poliitiku arutlusviga on loogiline arutlusviga, mis järgib mõttekäiku:
Esimest korda tuvastati see 1988. aastal BBC poliitilise komöödiasarja "Jah, härra peaminister" jaos "Võim inimeste kätte" ning seda on hiljem internetis edasi arendatud. Sarja ametnike väljamõeldud süllogismile on viidatud ka päris Briti parlamendis ning USA poliitilistes arutlustes.
Flöit

Flöit (inglise "fluyt") oli alates 17. sajandist Hollandis ehitatud, väikesearvulise meeskonna, ühe teki ja mahuka trümmiga kaubalaev. Esimestena hakkasid 16. sajandi lõpul väikesearvulise meeskonna poolt hõlpsasti juhitavaid laevu ehitama hollandlased. Esimene uut tüüpi alus valmis 1595. aastal.
Laeva disain sarnanes küllalt palju varasemate galeoonide väliskujuga. Mastid olid galeoonide omadest kõrgemad ja võimaldasid laeval arendada suuremat kiirust. Pikk ja suhteliselt kitsas laev pidi olema suuteline ületama India ookeani ja võtma pardale võimalikult suure kaubalasti. Kolme mastiga laeva ainsa teki all oli mahukas trümm kaubalasti tarvis. Aluse kolmest mastist kaks kandsid kaht või kolme ristkülikukujulist raapurje, kolmas, tagumine ja lühem mast aga kolmnurkset kahvelpurje. Hollandi kaubalaeva lastikandevõime ületas inglaste aluse oma keskmiselt kaks korda.
Laeva pikkus oli tüüpiliselt 24 m, kaal vahemikus 200–300 t ja laevakere allpool laienev. Alus oli eest- ja tagantvaates pirnikujuline, laeva taglastuses kasutati palju plokke ja talisid. Laeva tekk oli suhteliselt väikese pindalaga ja meeskond väikesearvuline, enamasti 35 liikmeline.
Laeva teki pindala oli muude laevade omast väiksem peamiselt põhjusel, et Taani riik maksustas kaubalaevu Øresund’i väina läbimisel teki pindala, mitte laeva lastiruumide mahu alusel. Laevad polnud küll kiired, kuid olid siiski suhteliselt odavad osta ja soodsad kasutada. Kaubavedu selle alusega oli ligikaudu kaks korda soodsam kui muude sama lastikandevõimega kaubalaevadega.
Hollandi laevade meeskonnas oli kohati kolm korda vähem mehi kui Inglismaa alustel. Hollandi kaupmehed ja laevaehitajad olid suutelised valmistama kaubalaevu oluliselt väiksemate kuludega kui inglased. Hollandi kaubalaeva relvastus oli minimaalne, kuid pardal oli siiski piisavalt kergemat relvastust, mida kasutati vajadusel võitluses piraatidega. Väikese süvisega laev suutis liikuda jõgedel ja võtta lasti peale ka väljaspool sadamaid.
Hollandi laevaehitajad kasutasid oma laevade ehitamisel ka teistsuguseid tööriistu, mille abil valmis laev rivaalide alustest kaks korda väiksemate kuludega. Soodsalt omandatud laev pakkus hollandi kaupmeestele võrreldes inglise kaupmeestega olulise konkurentsieelise. 17. sajandi teisel poolel hakkasid inglise laevaehitajad võtma üle hollandi laevade disaini ja ehitamise põhimõtteid rakendamaks neid inglise kaupmeeste tellimusel valmistatavatele laevadele.
2026. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

2026. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused toimuvad 15.–31. maini 2026 Šveitsis Zürichis ja Fribourgis.
Korraldaja kinnitas Rahvusvaheline Jäähokiliit (IIHF) 27. mail 2022 Soomes Tamperes.
Jobst Friedrich von Dücker (1632–1686)

Jobst Friedrich von Dücker (12. august 1632 – 26. august 1686) oli Dückerite aadlisuguvõsa Kuigatsi harust pärit Rootsi sõjaväelane, sillakohtunik ja mõisnik. Ta oli Dīķeri, Kuigatsi, Ohukotsu, Penuja ja Põlli mõisnik. 
Elulugu.
Jobst Freidrich von Dücker sündis 1632. aastal Kuigatsis Hans Dückeri ja Anna Weckebrodti perekonda. 
1682. aastal päris ta oma isalt Dīķeri ning järgmisel aastal Penuja mõisa. 
Jobst Friedrich von Dücker suri 1686. aastal Pärnus. 
Perekond.
1665. aastal abiellus ta Idavere mõisas Gerdruta Sophia von Lodega. Abielust sündis viis last.
India marabu

India marabu ("Leptoptilos dubius") ehk argala on toonekurglaste sugukonda kuuluv linnuliik.
India marabu on 120–152 cm pikk. Tiiva pikkus on 800–820 mm, saba on 310–335 mm pikk.
Levila ulatub Põhja-Indiast Indohiinani, tõenäoliselt pesitsevad ainult Assamis.
India marabud elavad soodes, järvede ääres, riisipõldudel, metsades, rohumaadel ja põldudel. Neid on tavaliselt näha raibete juures ja linna servas asuvates prügilates.
Toituvad raibetest ja suuretest kaladest. Söövad ka konni, roomajaid, suuri putukaid, koorikloomi ja vigastatud parte. Tihti kogunevad raibete ja prügilate juurde koos teiste raipesööjatega.
On nähtud, kuidas india marabu neelab 5 minuti jooksul alla kaks 30 cm pikkust pühvli selgroolüli.
Paaritumishooaeg kestab oktoobrist jaanuarini. Eelistavad pesitseda suurtes kolooniates, mõnikord koos teiste liikidega. Okstest ehitatud pesa on 2 m lai ja 1 m sügav. Ehitavad pesa 12–23 m kõrgusele puu otsa. Võivad pesitseda ka kaljudel. Kurnas on 2–4 muna mõõtmetega 77,3 × 57,5 mm.
India marabud võivad elada kuni 43-aastaseks.
Smešariki

Smešariki (Смешарики) on Venemaa multifilmisari. 
See jutustab kerakujuliste loomataoliste olendite seiklustest. Tegelased satuvad olukordadesse, millega laps võib elus kokku puutuda. 
Sarja loojad on Salavat Šaihhinurov, Ilja Popov, Anatoli Prohhorov, Anna Malginova ja Igor Ševtšuk.
Eduard Dieckhoff

Eduard Alfred Dieckhoff (15. november 1863 Narva, Peterburi kubermang – 13. veebruar 1933 Narva) oli baltisaksa jurist, õigusteadlane, Narva linnapea (1918)
Eduard Dieckhoff sündis 1863. aastal Narvas, õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis ja aastatel 1883–1889 Tartu Keiserlikus Ülikoolis õigusteadust. Oli Korporatsioon Estonia liige.
Aastatel 1890–1917 oli ta Narva magistraadis linnasekretär, Narva linnavolikogu liige, vaeslastekohtu sekretär ja ligi 10 aastat rahukohtunik. 
Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal oli Eduard Dieckhoff Narva linnapea. 
1918. aastal suunduss Saksamaale, kus oli aastatel 1920–1921 sõjavangide laagri tõlk, pöördus 1921. aastal tagasi Eestisse Narva, kus oli 1922–1930 Narva linnaarhivaar.
Eduard Dieckhoff suri Narvas 1933. aastal ning maeti Narva Johannese kiriku (hilisem Jaani kirik) Narva Jaani kalmistule.
Võrkpsatürell

Võrkpsatürell ("Psathyrella piluliformis") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seen kasvab lehtpuude lamatüvedel.
Marats Kasems

Marats Kasems (sündinud 14. märtsil 1990 Riias, Läti) on Läti ajakirjanik ja endine Sputnik Leedu peatoimetaja, mis kuulub Venemaa riikliku meediaagentuuri Rossija Segodnja alla. Ta on tuntud oma tegevuse poolest Venemaa meedias, poliitilise tegevuse eest Lätis ning julgeolekuga seotud kohtuasjade tõttu.
Lapsepõlv ja haridus.
Kasemsi isa on Jeemeni araablane, ema venelane. Tema isa, Fadel Kasem, teenis sõjaväes. Ta õppis klaverit Salaspilsi muusikakoolis ja astus hiljem õppima politoloogiat Läti Ülikoolis, kuid ei lõpetanud õpinguid. Hiljem omandas ta magistrikraadi Venemaa Rahvaste Sõpruse Ülikoolis.
Poliitiline tegevus.
2013. aastal kandideeris Kasems Salaspilsi linnavolikokku Kooskõla partei kandidaadina. Pärast seda, kui avaldati video, kus ta kasutas valimiste tulemuste üle pettunult roppusi, heideti ta parteist välja.
2018. aastal kandideeris ta parlamendivalimistel poliitilise liidu "Alternatiivide eest" ("Par Alternatīvu") koosseisus, identifitseerides end Rossija Segodnja ajakirjanikuna.
Töö Venemaa meedias.
Kasemist sai Sputnik Leedu peatoimetaja. 2019. aastal kuulutasid Leedu võimud ta riiki sisenemise keelu ja persona non grata’ks viieks aastaks, viidates julgeolekuprobleemidele.
Arreteerimine ja kohtuprotsess Lätis.
30. detsembril 2022 arreteeris Läti Julgeolekuteenistus Kasemi tema naasmisel riiki. Teda süüdistati võõrriigi aitamises tegevuses, mis on suunatud Läti Vabariigi vastu, vastavalt Läti kriminaalkoodeksi paragrahvile 84. Samuti kahtlustati teda EL-i sanktsioonide rikkumises ja spionaažiga seotud süütegudes.
2023. aasta aprillis vabastati ta kohtueelse menetluse ajaks riigist lahkumise keelu all. Juulis 2023 mõisteti ta süüdi ja talle määrati 15 500 euro suurune rahatrahv, võttes arvesse tema ülestunnistust ja kahetsust.
Hilisemad intervjuud.
2023. aasta augustis andis Kasems intervjuu portaalile "Delfi", kus kirjeldas oma tööd Venemaa meediajuhi Dmitri Kisseljovi jaoks kui "räpast" ja kehvasti tasustatud. Ta märkis, et ei kavatse Venemaale naasta. Hiljem eemaldati intervjuu veebilehelt. Teises intervjuus TV3 Lätile väljendas ta huvi kandideerida uuesti Saeimasse.
Arvamused.
Kasem on seisukohal, et väikesed riigid nagu Läti peaksid kasutama kõiki vahendeid oma info- ja meediaruumi kaitsmiseks. Ta on toetanud kaasavat läti rahvuslikku identiteeti, väites, et kõik pikaajalised elanikud peaksid end pidama lätlasteks ja patriootideks. Samuti on ta öelnud, et keelatud telekanalite populaarsus näitab lahendamata sotsiaalseid lõhesid ja infoturbe haavatavusi.
Leelismütsik

Leelismütsik ("Mycena stipata") on mütsikute perekonda kuuluv seen.
Seen kasvab kuusesubstraadil.
Sigrun Gjerløw Aasland

Sigrun Gjerløw Aasland (sündinud 11. veebruaril 1978 Grimstadis Aust-Agderi maakonnas) on Norra poliitik, ta on Norra Töölispartei liige. Ta on 4. veebruarist 2025 Norra teadus- ja kõrgharidusminister (Jonas Gahr Støre valitsuses).
Ta sündis aastal 1978 Grimstadis, Aust-Agderi maakonnas, praeguse haldusjaotuse järele Agderi maakonnas. Ta lõpetas aastal 2003 Johns Hopkinsi ülikooli rahvusvahelise majanduse ja konfliktide juhtimise erialal. Ta oli õppinud ka Bergeni ülikoolis ja Perpignani ülikoolis.
Aastatel 2021–2024 juhtis ta keskkonnaorganisatsiooni ZERO ("Zero Emission Resource Organisation"). Ta oli seotud ka mõttekoja "Agenda" tegevusega, kus ta oli selle aseesimees. Ta määrati aastal 2024 Norra kliima- ja keskkonnaministeeriumi riigisekretäriks (eesti mõistes kantsleriks).
4. veebruarist 2025 on ta Norra teadus- ja kõrgharidusminister (Jonas Gahr Støre valitsuses).
Isiklikku.
Ka tema tädi Tora Aasland oli Norra teadus- ja kõrgharidusminister (aastatel 2007–2012).
Sten Saarits

Sten Saarits (sündinud 22. aprillil 1987) on eesti kunstnik, kes loob peamiselt heli- ja videoinstallatsioone.
Sten Saarits on alates 2023. aastast Eesti Kunstiakadeemia Uusmeedia osakonna juhataja ja külalisdotsent. Saarits on samuti ARS helikunsti festivali "Seintel on kõrvad" peakorraldaja. Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi kogudes.
Hariduskäik.
Saarits on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemias Uusmeedia magistriõppe programmi, bakalaureuseõppe lõpetas Saarits Kunstiakadeemia installatsiooni ja skulptuuri erialal. Aastatel 2013–2014 õppis Saarits Viini Kaunite Kunstide Akadeemias, kus tema õppeprogramm keskendus helikunstile, performance'ile ja filmikunstile.
Looming.
Saaritsa kunstnikupraktikas on esikohal helisalvestistest komponeeritud heliinstallatsioonid, mis rõhuvad tajukogemusele ning märgiseoste küsitlemisele ruumis. Saaritsa loomingus esineb tihti ülestimulatsiooni ja kultuuriliste käitumisnormide mõjutuste vaatlemist.
Cortinarius croceocoeruleus

Cortinarius croceocoeruleus on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.