tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
GNU

GNU (GNU's Not Unix, rekursiivne lühend) on täielikult vabast tarkvarast koosnev UNIXi-laadne operatsioonisüsteem.
Ajalugu.
GNU on Richard Stallmani poolt 1983. aastal algatatud projekt vabatarkvaralise operatsioonisüsteemi loomiseks. Arendus algas 5. jaanuaril 1984, kui Stallman lahkus töölt Massachusettsi Tehnoloogiainstituudist, et viimasel poleks õigust tarkvara omandada ega takistada selle jaotamist vaba tarkvarana.
Distributsioonid.
GNU operatsioonisüsteemist pole ühtset väljalaset, vaid on palju erinevaid distributsioone. Iga distributsioon sisaldab erinevat valikut tarkvarast, vastavalt distributsiooni otstarbele. Distributsioone on suunitletud kasutamiseks nii serverites, koduarvutites kui ka pisiseadmetes.
GNU/Linux.
Kuna GNU projekti käigus loodav tuum GNU Hurd pole veel valminud, kasutatakse tuumana peamiselt Linuxit. Linuxit tuumana kasutavat GNU operatsioonisüsteemi distributsioonide rühma nimetatakse GNU/Linuxiks.
Riistvõimlemine 1896. aasta suveolümpiamängudel

1896. aasta suveolümpiamängude riistvõimlemise võistlused toimusid 9. ja 10. aprillil lageda taeva all Panathinaikó staadionil. 
Võisteldi 8 alal. Võistlused korraldati ainult meestele. Võitja sai hõbemedali, teiseks tulnu pronksmedali, kolmandaks tulnu medalit ei saanud. 
Rööbaspuud (individuaalne).
Aeg: 10. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 21&lt;br&gt;
Võistlejaid: 18&lt;br&gt;
Riike: 5
Rööbaspuud (võistkondlik).
Aeg: 9. aprill&lt;br&gt;
Võistkondi: 3&lt;br&gt;
Riike: 2
Üks Kreeka võistkond oli Kreeka rahvuskoondis, teine oli ühe kooli võistkond. 
Iga võistkond esitas ühtse kava. Hinnati sünkroonsust ja täpsust. 
Kang (individuaalne).
Aeg: 9. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 21&lt;br&gt;
Võistlejaid: 15&lt;br&gt;
Riike: 4
Kang (võistkondlik).
Aeg: 9. aprill&lt;br&gt;
Võistkondi: 1
Võistkond esitas ühtse kava. Hinnati sünkroonsust ja täpsust. 
Toenghüpped.
Finaal: 9. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 21&lt;br&gt;
Võistlejaid: 15&lt;br&gt;
Riike: 5
Toenghooglemine.
Aeg: 9. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 20&lt;br&gt;
Võistlejaid: 15&lt;br&gt;
Riike: 5
Rõngad.
Aeg: 9. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 13&lt;br&gt;
Võistlejaid: 8&lt;br&gt;
Riike: 3
Köieronimine.
Aeg: 10. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 11&lt;br&gt;
Võistlejaid: 5&lt;br&gt;
Riike: 4
Ronida tuli üksnes käte jõul 14-meetrise köie otsa. Jalad pidid olema sirged ja liikumatud. Kaks sportlast jõudsidki köie otsa; sel juhul otsustas aeg.
Tennis 1896. aasta suveolümpiamängudel

Tennis 1896. aasta suveolümpiamängudel
Meesüksikmäng.
Finaal: 11. aprillil&lt;br&gt;
Võistlejaid: 13&lt;br&gt;
Riike: 6
Meespaarismäng.
Finaal: 11. aprillil&lt;br&gt;
Võistkondi: 6&lt;br&gt;
Riike: 4
2020. aastad

2020. aastad on ajavahemik 2020. aasta 1. jaanuarist kuni 2029. aasta 31. detsembrini.
Tõstmine 1896. aasta suveolümpiamängudel

1896. aasta suveolümpiamängude tõstevõistlused peeti 7. aprillil Panathinaikó staadionil.
Kahe käega tõstmine.
Registreerunuid: 15&lt;br&gt;
Võistlejaid: 6&lt;br&gt;
Riike: 5
Ühe käega tõstmine.
Registreerunuid: 15&lt;br&gt;
Võistlejaid: 4&lt;br&gt;
Riike: 3
Põhja-Kaukaasia krai

Põhja-Kaukaasia krai (vene keeles "Северно-Кавказский край") oli krai Vene NFSV koosseisus. Moodustati 17. oktoobril 1924. Tema koosseisu kuulusid Dagestan, Adõgee, Kabardi, Tšerkessia, Põhja-Osseetia, Tšetšeenia, Inguššia, Karatšai. Krai keskuseks oli Groznõi. 
10. jaanuaril 1934 eraldati Põhja-Kaukaasia krai alast territoorium Aasovi-Musta mere kraile.
13. märtsil 1937 nimetati Põhja-Kaukaasia krai ümber Ordžonikidze kraiks ning see omakorda 12. aprillil 1943 Stavropoli kraiks.
Ordžonikidze krai

Ordžonikidze krai oli krai Vene NFSV koosseisus aastatel 1924–1943. 
Krai varasem nimi oli 13. märtsini 1937 Põhja-Kaukaasia krai. 12. jaanuaril 1943 nimetati see ümber Stavropoli kraiks.
Ujumine 1896. aasta suveolümpiamängudel

Ujumine 1896. aasta suveolümpiamängudel
Kõik alad toimusid ilma eelujumisteta 11. aprillil Zéa lahes Pireuse lähedal. Veetemperatuur oli 13 °C nagu aprilli alguspoole kohta tavaline. See on üks põhjusi, miks paljud loobusid võistlemast.
100 m vabaujumine madrustele oli olümpiamängudel haruldane nähtus, mis hõlmas üldiselt ainult kõigile võistlejatele avatud võistlust; Bill Mallon ütleb oma 1896. aasta olümpiamänge käsitlevas raamatus selle uuenduse kohta, et "selle kaasamine olümpiamängudel on parimal juhul kahtlane". Võistlus on aga kantud Rahvusvahelise Olümpiakomitee olümpiamedalistide andmebaasi ning puuduvad andmed, et Pierre de Coubertin või mõne teine olümpialiikumistegelane oleks vaidlustanud sellise võistluse pidamist olümpiamängudel.
100 m vabalt.
&lt;br&gt;Finaal: 11. aprill 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 10
&lt;br&gt;Riike: 4
&lt;br&gt;100 meetri vabaujumise võistlus oli esimene ujumisvõistlus. &lt;br&gt;Võistlusel osales 10 ujujat. Kaks võistlejat Austria-Ungarist &lt;br&gt;lõpetasid esimese-teisena, ülejäänud kaheksa võistleja &lt;br&gt;tulemused pole teada. Nelja Kreeka ujuja nimesid ka ei teata. &lt;br&gt;Hajós edestas Herschmanni vähem kui kehapikkusega.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
500 m vabaujumine.
&lt;br&gt;Finaal: 11. aprill 
&lt;br&gt;Osavõtjaid:3 
&lt;br&gt;Riike:2 
&lt;br&gt;Ainult kolm ujujat osale 500 meetri vabaujumises. Neumann lisas Herschmanni hõbedale Austria esimese kuldmedali. 100 m võitnud Alfréd Hajós oli kavatsenud ka sellel distantsil osaleda, kuid 500 m ei võistlenud, sest selle start oli kohe pärast 100 meetrit. Chorophas oli ainus ujuja, kes võistles kõigil kolmel distantsil.
&lt;br&gt;Tulemused 
1200 m vabaujumine.
&lt;br&gt;Finaal: 11. aprill 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 9
&lt;br&gt;Riike: 4
&lt;br&gt;Viimane distant oli pikim. Vaatamata sellele, et ta on juba 100 meetris võitnud, võistles Hajós koos kaheksa teise ujujaga taas 1200 meetris. Ta võitis taas korra, finišeerides ülejäänud ujujatest pea 100 meetrit eespool. 500 meetrit võitnud Neumann ei suutnud 1200 m lõpetada. Williamsi ja nelja kreeklase, kes ei pääsenud esikolmikusse, kohad pole teada, nagu ka kõigi nende nelja kreeklase täisnimed ja nende kolme nimed täielikult.
&lt;br&gt;Tulemused 
100 m vabaujumine madrustele.
&lt;br&gt;Finaal: 11. aprill 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 3
&lt;br&gt;Riike: 1
&lt;br&gt;100 meetri vabaujumine madrustele oli üks neljast ujumialast 1896. aasta suveolümpiamängude programmis. Teisena peetud ujumisvõistlus oli lubatud ainult Kreeka kuningliku mereväe madrustele. Registreerus üksteist, kuid tegelikult võttis võistlustest osa ainult kolm madrust. Võiduaeg oli ligi 1 minut aeglasem kui sportlste 100 meetri vabaujumises.
&lt;br&gt;Tulemused 
500 m ja 1200 m vabaujumine madrustele jäid ära osalejate puudumise tõttu.
Medalid.
 Korraldajariik
Vehklemine 1896. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemine 1896. aasta suveolümpiamängudel
Võistlused peeti Zappeioni hallis, mis oli Ateena esindusvõimla.
Florett.
Aeg: 7. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 15&lt;br&gt;
Võistlejaid: 8&lt;br&gt;
Riike: 2
Espadron.
Aeg: 9. aprill&lt;br&gt;
Registreerunuid: 10&lt;br&gt;
Võistlejaid: 5&lt;br&gt;
Riike: 3
Florett vehklemismeistritele.
Aeg: 7. aprill&lt;br&gt;
Võistlejaid: 2&lt;br&gt;
Riike: 2
2003. aasta Riigikogu valimised

2003. aasta Riigikogu valimised olid Riigikogu kümnenda koosseisu valimised, mis toimusid 2. märtsil 2003.
Tulemused.
Sulud näitavad muudatust võrreldes 1999. aasta Riigikogu valimistega.
Osavõtt: 58,2%, häälte koguarv: 494 888, 5% künnis: 24 744,4 häält.
Kohtade saamine etappide kaupa.
Isikumandaadi teel osutus valituks 14 kandidaati: Keskerakonnast: 3, Res Publicast: 5, Reformierakonnast: 4, Rahvaliidust: 1, Sotsiaaldemokraatidest: 1.
Ringkonnamandaate: Keskerakond: 19, Res Publica: 16, Reformierakond: 12, Rahvaliit: 9, Isamaaliit: 3, SDE: 1.
Kompensatsioonimandaadi teel: Keskerakond: 6, Res Publica: 7, Reformierakond: 3, Rahvaliit: 3, Isamaaliit: 4, SDE: 4.
Ringkondadest osutus valituks 74 kandidaati. 27 kandidaati selgitati üle riigi kompensatsioonimehhanismi kasutades.
Londoni haldusjaotus

Londoni haldusjaotus on Londoni jagunemine 32 linnaosaks ("London Boroughs") ja eristaatusega südalinnaosaks ("City of London").
Itškeeria Tšetšeeni Vabariik

Itškeeria Tšetšeeni Vabariik oli Venemaa keskvalitsusest sõltumatu riik Põhja-Kaukaasias. Hõlmas praeguse Tšetšeeni Vabariigi ala.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal valiti Tšetšeeni Rahvakongress, mis kuulutas välja Tšetšeenia iseseisvuse. Uue riigi nimeks sai Itškeeria Tšetšeeni Vabariik. 
Esimeseks presidendiks sai Dzoxar Dudajev.
Itškeeria iseseisvust tunnustas esimesena Gruusia ja teisena Afganistani Talibani valitsus (2000, Talibani valitsust tunnustasid Pakistan ja Saudi Araabia. Mõlemad riigid olid hiljem sunnitud tunnustamisest lahti ütlema.)
Tšetšeenia esindaja Eestis on Imran Ahhajev. 2022 aasta oktoobris tunnistas Ukraina Ülemraada Itškeeria Venemaa poolt "ajutiselt okupeeritud alaks". 
Tšetšeenia sõjad.
Ülemvõimu nimel Tšetšeenias on toimunud rida sõjalisi konflikte, millesse on haaratud Tšetšeenias genotsiidi teostav Venemaa föderaalarmee ja tšetšeeni kaitserühmitused. Genotsiidi käigus hukkus aastatel 1994–2007 üle 300 000 inimese, sh üle 45 000 lapse. Üle 250 000 inimese on jäänud eluaegseks sandiks, sh üle 3000 inimese pimedaks.
Esimene Tšetšeenia sõda.
Toimus aastatel 1994–1996, kui Venemaa üritas saada Itškeeriat taas oma kontrolli alla. Sõda lõppes Venemaa lüüasaamisega ning Hassavjurti kokkulepete allkirjastamisega. Venemaa föderaalarmee metsikute julmuste hirmutegude tulemusena nimetas organisatsioon "Piirideta arstid" esimest Tšetšeenia sõda ajaloo üheks kõige halastamatumaks. Inimõigusorganisatsioonidel ja Rahvusvahelisel Punasel Ristil on muuhulgas tõendeid selle kohta, kuidas Venemaa föderaalarmee sõdurid tšetšeene elusalt põletasid (sh rahvusvaheliste organisatsioonide töötajate silme all), elusalt hoonete rusude/mulla/jäätmete hunnikute alla matsid, tšetšeenidel jäsemeid otsast lõikasid jne.
Teine Tšetšeenia sõda.
Algas 1999. aastal, kui Venemaa peaministriks sai Vladimir Putin. Ehkki ametlikult terrorismivastaseks operatsiooniks kutsutav sõda on Moskva poolt lõppenuks kuulutatud, pole Venemaa föderaalvägedel Tšetšeenia üle siiani täielikku kontrolli.
Negriidne rass

Negriidne rass ehk negriidid (kõnekeeles ka must rass) on sageli kasutatav, kuid täpselt piiritlemata pseudoteaduslik inimkonna alajaotus, mis põhineb inimeste tinglikule jaotamisele vastavalt nende nähtavamatele välistele tunnustele. Nendeks tunnusteks on eelkõige nahavärv, kasv ning erinevate pea osade kuju ja värv. Tavakasutuses eristatakse nn. negriide (ehk "musta rassi") nende tunnuste alusel sageli nn. mongoliididest ("kollasest rassist") ja nn. europiididest ("valgest rassist").
Nõukogude antropoloogilised alajaotused.
Vastavalt ühele Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide poolt enamlevitatud teooriale on negriidne ehk ekvatoriaalne ehk negroaustraloidne põhirass üks kolmest põhirassist. Vastavalt sellele teooriale jaotuvad negriidid omakorda austraalia, veda, melaneesia, neegri-, negrillo- ja bušmani (lõuna-aafrika) rassideks.
Austraalia rassi kuuluvad Austraalia pärismaalased, enamiku tunnuste poolest sarnaneb see neegrirassiga; erivevused on rohke habemekasv ja lainelised juuksed. Teise järgu tunnused: längus laup, pikapealisus ja üsna suur kasv.
Veda ehk vediidi rassi iseloomustavad lainelised juuksed, heledam nahk, ortognaatne nägu, eelmiste omast kitsam nina, mitte eriti paksud huuled, püstne laup, väikene kasv. Asustab Sri Lankat, kohati Indiat, Indohiinat ja Indoneesiat.
Melaneesia rassile on omased väga tume nahk, krässus juuksed prognaatne nägu, enamasti ka lai nina ja paksud huuled, keskmine või väike kasv. Selle rassi väikesekasvulist teisendit (Andamani saartel, Filipiinidel ja Malaka poolsaarel) nimetatakse Aasia pügmeedaks ehk negriitodeks.
Neegrirassile on omased kõik negriidide tunnused: tume nahavärvus, krässus juuksed, väga vähene habemekasv, väga lai nina ja paksud huuled, enamasti suur kasv - maailma pikimad inimesed kuuluvad just neegrirassi (kohati meeste keskmine kasv 183 cm). Asustab suuremat osa Aafrikat (Saharast lõuna pool)
Negrillorassile on omased neegrirassist heledam nahk, lopsakam habemekasv ja kitsamad huuled. Kasv on väga väike ulatudes keskmiselt meestel paiguti 140 cm-ni. Seepärast nimetatakse negrillosid ka Aafrika pügmeedeks. Neid leidub väikeste rühmadena Kongo ürgmetsades.
Khoisani (lõuna-aafrika) rassil on heledam, kollakas nahk, tugevasti väljenduv silma ülalau kattekurd, väga krässus juuksed, väike kasv. Asustab Lõuna-Aafrika Kalahari piirkonda.
Europiidne rass

Europiidne rass ehk europiidid (kõnekeeles ka valge rass, kaasaegses Ameerika inglise keeles "Caucasian", ka "Caucasoid", "kaukaasia rass") on vananenud termin, mida on ajalooliselt kasutatud viitamaks heleda nahavärviga inimestele. Teaduslikult ei ole terminil tegelikku taksonoomilist tähendust.
Nõukogude antropoloogilised alajaotused.
Vastavalt ühele Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide poolt enamlevitatud teooriale on europiidne rass üks kolmest põhirassist. Vastavalt sellele teooriale jaotuvad europiidid omakorda balkani-kaukaasia, indo-vahemere, keskeuroopa, atlandi-balti ja valgemere-balti rassiks.
Balkani-kaukaasia rassile on iseloomulikud tumedad juuksed ja silmad, rohke habemekasv, kumera seljaga nina, lühipealisus (lame kukal) ja suur kasv. 
Indovahemere rassile on omased tumedad silmad, tumedad lainelised juuksed, tõmmu nahk, kitsas nägu, pikk nina, enamasti pika- või keskpealisus. 
Keskeuroopa rassi iseloomustavad heledamad juuksed ja eelkõige heledamad silmad ja keskmine kasv, pikapealisust on suhteliselt vähem. 
Atlandi-balti rassi kuuluvad heledate juuste ja silmadega, suhteliselt pikapealised, kitsa ja kõrge näoga suurekasvulised inimesed. 
Valgemere-balti rassile on nagu eelmiselegi iseloomulikud heledad juuksed ja silmad , kuid enamik on lühipealised, kasv keskmine, nägu laiem ja madalam, nina paljudel lühike ja nõgusa seljaga. Leidub nõrku mongoliidseid tunnuseid.
Mongoliidne rass

Mongoliidne rass ehk mongoliidid (kõnekeeles ka kollane rass) on sageli kasutatav, kuid täpselt piiritlemata inimkonna rassiline alajaotus, mis põhineb inimeste tinglikule jaotamisele vastavalt nende nähtavamatele välistele tunnustele. Nendeks tunnusteks on eelkõige nahavärv, kasv ning pea ja selle osade kuju ja värv. Tavakasutuses eristatakse nn. mongoliide (ehk "kollast rassi") nende tunnuste alusel sageli nn. europiididest ("valgest rassist") ja nn. negriididest ("mustast rassist").
Nõukogude antropoloogilised alajaotused.
Vastavalt ühele Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide poolt enamlevitatud teooriale on mongoliidne rass üks kolmest põhirassist. Vastavalt sellele teooriale jaotuvad mongoliidid omakorda põhja-aasia, kaugida, lõuna-aasia ja arktiliseks rassiks, peale selle on mongoliidide kõrvalharuks ameerika rass.
Põhja-aasia rass erineb teistest mongoliidsetest rassidest heledama nahavärvuse poolest, osal on silmad suhteliselt heledad. Nägu on eriti lame ja suur, põsenukid ulatuvad tugevasti esile, habemekasv väga vähene, mongolikurd tugevasti väljenduv. Asustab Ida-Siberit.
Kaugida rassil on eelmisega võrreldes tumedam nahavärvus, jäigemade juuksed, paksemad huuled, kitsam nägu ja suurem kasv. Kõige tüüpilisem on see rass Põhja-Hiinas, Koreas ja Jaapanis.
Lõuna-aasia rassil on nahk veel tumedam, huuled paksud, nägu väiksem, nina laiem, mesognaatsus tugevamini väljenduv, kasv väiksem. Enamik mainitud tunnuseid viitab neegriidsele mõjule. Asustab Lõuna-Hiinat, Tiibeti lõunaosa, Indohiinat ja Indoneesiat.
Arktilisse rassi kuuluvatel eskimotel on ühist põhja-aasia rassiga, kuid nahk on tumedam, juuksed paljudel jäigemad, nägu pisut kitsam ja nina kitsas.
Ameerika rass, kuhu kuuluvad indiaanlased, sarnaneb sirgete ja jäikade tumedate juuste, tumedate silmade, tõmmu naha, lameda näo ja vähese habemekasvu poolest tüüpiliste mongoliididega, kuid silma ülalau kattevolt ei moodusta mongolikurdu, ninajuur on kõrge ja ninaselg paljudel kumer.
Segarassid

Segarassid, vastandina niinimetatud puhastele rassidele, on täpselt piiritlemata inimkonna alajaotused, mis põhinevad sellel, kuidas jaotatakse inimesi nende nähtavamate väliste tunnuste alusel. Nendeks tunnusteks on eelkõige nahavärv, kasv ning pea osade kuju ja värv. Segarassidesse kuuluvateks nimetatakse tavakasutuses neid inimesi, kes ei kuulu väliste tunnuste alusel vaid ühte "puhtasse rassi", näiteks mongoliidide ehk kollase rassi, europiidide ehk valge rassi või negriidide ehk musta rassi hulka. Mõned peavad inimeste jaotamist rassidesse ja segarassidesse pseudoteaduseks, geenravimite loojatel tuleb aga siiski arvestada rassiliste iseärasustega.
Nõukogude perioodi antropoloogilised alajaotused.
Ühe Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide laialt levitatud teooria järgi eksisteeris esialgu kolm "puhast" põhirassi, milleks olid europiidne, mongoliidne ja negriidne, ning segarassid tekkisid nende põhirasside hilisema segunemise tulemusel.
Europiidide ja mongoliidide segunedes tekkinud uurali ja lõunasiberi rass on esimese järgu tunnuste poolest mõlema põhirassi vahepealne. Mõlemat rassi iseloomustavad lamedavõitu näo esiletungivamad põsenukid, madalam ninajuur, vähem etteulatuv nägu ja kiduram habemekasv kui europiididel. Uurali rassi erijooned on suhteliselt hele nahk, väike nägu, lühike nina ja nõgus ninaselg, kasv keskmine või alla keskmise. Selle rassi uurali tüüpi leidub Lääne-Siberis ja laponoidset tüüpi esindavad saamid. Lõunasiberi rassil on tumedam nahk, ninaselg enamasti kumer, nägu suur, kasv keskmine ja esineb lühipealisust. See rass asustab peamiselt Kasahstani ja Kirgiisiat.
Europiidide ja negriidide segunedes on tekkinud etioopia ja lõunaindia rass: neil inimestel on tume nahk, kuid negriididega võrreldes vähem krässus juuksed, kitsamad nina ja huuled. Etioopia rassi erijooned on pisut heledam, punaka tooniga nahk, pikk kasv, kitsas nägu ja kumer, allapoole otsaga nina. Selle rassi esindajaid kohtab Aafrikas Niiluse ülemjooksul ja Etioopias. Lõunaindia rassil on juuksed enamasti lainelised, kasv suhteliselt väike ja pisike nägu. See rass asustab Lõuna-Indiat ja osaliselt Sri Lankat.
Mõlema põhirassi, nii mongoliidse kui ka negriidse tunnused on kuriili ja polüneesia rassil. Kuriili rassi erijooned on lopsakas habemekasv, lainelised ja tumedad juuksed, hele või tõmmu nahk, keskmise paksusega huuled ning võrdlemisi väike kasv. Polüneesia rassil on habemekasv vähesem, näo laius keskmine, ninajuur kõrgem, huuled tavalisest paksemad ja kasv suur. See rass asustab Vaikse ookeani saari Polüneesias ja Mikroneesias.
Grafiit

Grafiit on süsiniku tavatingimustes stabiilseim vorm.
Grafiidi nimetas nii 1789. aastal Abraham Gottlob Werner, moodustades selle kreeka sõnast γραφειν, mis tähendab 'joonistama' või 'kirjutama'.
Struktuurilt koosneb grafiit tasandilistest lehtedest, millel süsiniku aatomid paiknevad korrapäraste kuusnurkadena. Lehtedevaheline side on nõrk, seetõttu on grafiit pehme (kõvadus Mohsi skaalal 1–2). Tema tihedus on 2,09–2,23 g/cm³.
Grafiit juhib voolu läbi tasandite. Kihtide vahel on juhtivus halb. Erinevalt teemandist, mis elektrit ei juhi, on grafiit poolmetall ja seda saab kasutada näiteks kaarlambi elektroodides.
Grafiiti võib käsitleda söe kõige väärtuslikuma vormina kütteväärtuse poolest, see on napilt suurem kui antratsiidil ja sellepärast nimetatakse grafiiti ka metaantratsiidiks. Sellegipoolest ei kasutata grafiiti harilikult kütusena, sest grafiiti on raske süüdata.
Kuumutamisel reageerib grafiit õhuhapniku ja mõne muu ainega. Inertses keskkonnas sublimeerub grafiit temperatuuril 3800 °C.
Grafiidi struktuur.
Grafiit on kihilise ehitusega aine. Samas kihis on aatomite kaugus üksteisest 0,142 nm, kihtide kaugus üksteisest on 0,335 nm. Samas kihis olevad aatomid on omavahel seotud kovalentsete sidemetega, kihtide vahel mõjuvad aga ainult nõrgad molekulidevahelised jõud. Seetõttu on grafiit suhteliselt pehme, lagunedes mehaanilisel mõjutusel kergesti kihtideks. Niisuguse omaduse tõttu saab grafiiti kasutada näiteks pliiatsisüdamike materjalina või määrdeainetes.
Grafiidil on kaks vormi alfa- ja beetagrafiit, millel on väga sarnased füüsikalised omadused. Alfagrafiiti saab muuta beetagrafiidiks mehaanilise mõjutamise abil. Beetavorm muutub alfavormiks ise, kui seda kuumutada temperatuurini 1300 °C.
Esinemine.
16. sajandi algul avastati Inglismaal Cumbrias Borrowdale'i lähedal Seathwaite'is maailma kõige puhtam grafiidilade. Talupojad leidsid, et see sobib väga hästi lammaste märgistamiseks. See grafiidilade oli eriliselt paks ja puhas ning seda sai kergesti pulkadeks saagida.
2008. aastal toodeti maailmas 1,11 miljonit tonni looduslikku grafiiti, enamasti Hiinas (800 kt). Veel toodeti palju grafiiti Indias (130 kt), Brasiilias (76 kt), Põhja-Koreas (30 kt) ja Kanadas (26 kt). USA looduslikku grafiiti ei tooda, kuid sünteetilist grafiiti tootis ta 198 kt
2016. aastal toodeti maailmas 1,2 miljonit tonni looduslikku grafiiti. Suurimad tootjad olid: Hiina 780 kt, India 170 kt, Brasiilia 80 kt, Türgi 32 kt ja Pöhja-Korea 30 kt. USA looduslikku grafiiti ei tooda, kuid sünteetilist grafiiti toodeti 134 kt.
Saarimaa

Saarimaa on liidumaa Saksamaa edelaosas.
Ajalugu.
Maailmasõdadevaheline aeg.
Versailles' rahulepingu tingimuste järgi okupeeriti piirkond Prantsusmaa ja Suurbritannia poolt. Tegelikult tegeles piirkonna administreerimisega siiski põhiliselt Prantsusmaa. 1920. aastal anti okupatsioonivägedele 15-aastane Rahvaste Liidu mandaat, mille põhjal loodi Saari Basseini territoorium.
Pärast Teist maailmasõda.
Pärast Teist maailmasõda oli Saarimaa Prantsusmaa poolt administreeritav protektoraat (Saarimaa Protektoraat). 1954. aastal valmis Prantsusmaa ja Lääne-Saksamaa koostöös plaan iseseisva Saarimaa rajamiseks, kuid 23. oktoobril 1955 toimunud rahvahääletus laitis selle rohkem kui kahekordselt maha – 32,29% Saarimaa elanikest pooldas iseseisvust, 67,71% soovis liituda Lääne-Saksamaaga. Seepeale sõlmisid Prantsusmaa ja Lääne-Saksamaa 27. oktoobril 1956 Luxembourgis Saari lepingu (nimetatud ka Luksemburgi lepinguks), millega 1957. aasta 1. jaanuaril liideti Saarimaa Lääne-Saksamaaga.
Novembrist 1947 kuni 29. juunini 1959 oli Saarimaal käibel Prantsuse (vana) frank, mis seepeale vahetati välja Lääne-Saksa marga vastu kursiga 100 franki = 0,8507 marka.
Tahkuna tuletorn

Tahkuna tuletorn (VA reg. nr. 645) on tuletorn Hiiumaal Tahkuna poolsaare põhjatipus.
Metalltorn on kujult kooniline, tipus laternaruumi ja rõduga. Torni kõrgus on 43 m, tule kõrgus merepinnast on samuti 43 m.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Tuletorni lähedal asub mälestusmärk Estonia katastroofis hukkunud laste mälestuseks.
Tule omadused.
Tuletorni tuli põleb pimedal ajal aasta läbi.
Tuli on nähtav 12 meremiili kaugusele, tule sektor on piiratud 95°–253,5° ning seega nähtav ainult põhja poolt lähenevale alusele.
Tule töötsükkel kestab 15 sekundit. Tuli põleb 2 sekundiks, on 2 sekundiks varjutatud, põleb veel 2 sekundiks ning on 9 sekundiks varjutatud.
Postmargid.
1983. aastal andis NSV Liit välja Tahkuna tuletorniga postmargi. 2015. aastal andis vastava postmargi, esimese päeva ümbriku ja maksimumkaardi välja Eesti Post.
Brandenburg

Brandenburg on Saksamaa liidumaa.
Rahvastik.
Selle liidumaa lõunaosa on kakskeelne, sest seal elab ka vähemusrahvus sorbid, kelle asuala ulatub ka üle liidumaa piiri Saksimaa liidumaa põhjaossa.
Haldusjaotus.
Liidumaal on 14 kreisi ja 4 kreisivaba linna.
Imaginaarühik

Arvu, mille ruut on –1, nimetatakse imaginaarühikuks ja tähistatakse sümboliga "i", st. formula_1.
Imaginaarühiku abil saab esitada ruutjuuri negatiivsetest arvudest, näiteks:
formula_2
formula_3
Üldiselt:
Kui formula_4, siis formula_5
Arvu "i" astmed.
"i"1+4n = "i",&lt;br&gt;
"i"2+4n = "i" · "i" = –1,&lt;br&gt;
"i"3+4n = "i" · "i"2+4n = "i" · –1 = –"i",&lt;br&gt;
"i"4+4n = "i" · "i"3+4n = "i" · –"i" = –"i"2 = 1,&lt;br&gt;
kus "n" on täisarv.
Aritmeetiline operatsioon

Aritmeetiline operatsioon ehk aritmeetiline tehe ehk aritmeetikatehe on arvudega sooritatav liitmis-, lahutamis-, korrutamis- või jagamistehe. Mõnikord nimetatakse aritmeetilisteks teheteks ka astendamist või muid tehteid arvudega.
Alam-Saksi

Alam-Saksi on Saksamaa liidumaa.
See on pindalalt (47 614 km²) teine ja rahvaarvult (8 miljonit 2021. aastal) neljas liidumaa.
Liidumaa moodustati pärast teist maailmasõda, kui Hannoveri provints liideti Oldenburgi, Braunschweigi ja Schaumburg-Lippe riikidega.
Alam-Saksi liidumaa pealinn on Hannover.
Aritmeetika

Aritmeetika (kreeka keelest ἀριθμός, arithmos - arv, number) on matemaatika haru, mis uurib täis- ja ratsionaalarvude ja nendega sooritatavate operatsioonide omadusi.
Tüüringi

Tüüringi on Saksamaa liidumaa, mis asub riigi keskosas.
Loodus.
Liidumaa lõunaosas asub mäestikuala Tüüringi mets.
Suuremad jõed on Saale, Ilm, Werra, Unstrut ja Weiße Elster.
Rahvastik.
Suuremad linnad (2005. aasta 31. detsembri seisuga):
Haldusjaotus.
Liidumaa jaguneb halduslikult 17 kreisiks ja 6 kreisivabaks linnaks.
Kreisid:
Naturaalarv

Naturaalarv on sõltuvalt kontekstist kas üks arvudest 1, 2, 3, ... või üks arvudest 0, 1, 2, 3, ...; kõikide naturaalarvude hulka tähistatakse sümboliga formula_1. Segaduse vältimiseks kasutatakse mõnikord vastavalt tähistusi formula_2 ja formula_3. Matemaatikas on tänapäeval levinum nulli arvamine naturaalarvude hulka.
Naturaalarvude kaks põhilist otstarvet on loendamine ja järjestamine.
Kaks naturaalarvukontseptsiooni.
Vanem traditsioon nulli naturaalarvude hulka ei arva (null tuli Euroopas kasutusele alles 13. sajandil). Seda definitsiooni kasutatakse rohkem sellistes 
matemaatika valdkondades nagu arvuteooria, kus esiplaanil on naturaalarvude korrutamine. 
Loogikas, hulgateoorias ja informaatikas on rohkem kasutusel nulliga definitsioon, mis lihtsustab esitust. Üksnes sel juhul moodustavad naturaalarvud liitmise suhtes monoidi ja koos korrutamisega kommutatiivse poolringi.
Dijkstra põhjendus on järgmine. Selleks et tähistada mõnd järjestikuste naturaalarvude lõplikku jada, on kõige parem kasutada alguses mitteranget ja lõpus ranget võrratusmärki, näiteks jada 2, 3, ..., 12 kujul 2 ≤ "i" &lt; 13. Üks eelis on see, et nõnda võrdub jada pikkus parempoolse ja vasakpoolse arvu vahega. Teiseks, kui arvude seas on esimene naturaalarv, ei ole tarvis kirjutada algusesse mittenaturaalarvu. Peale selle, kui jada on tühi, ei ole tarvis kirjutada lõppu mittenaturaalarvu. Edasi, olgu meil mis tahes lõplik jada. Kui me tahame selle liikmeid tähistada, võttes alaindeksiteks esimesed naturaalarvud, siis 0 ≤ "i" &lt; "N" (kus "N" on jada pikkus) on ilusam kui 1 ≤ "i" &lt; "N"+1.
Aksiomaatika.
Richard Dedekind defineeris 1888 esimest korda naturaalarvud implitsiitselt aksiomaatika abil. 
Temast sõltumatult esitas Giuseppe Peano 1889 lihtsama ja ühtlasi formaalselt täpsema aksiomaatika. See nn Peano aksiomaatika on käibele jäänud. 
Algne aksiomaatika on formaliseeritav teist järku predikaatloogikas. Tänapäeval kasutatakse sageli nõrgemat varianti esimest järku predikaatloogikas (Peano aritmeetika) 
Peano aksiomaatikaga on suguluses Robinsoni aritmeetika ja lihtrekursiivne aritmeetika.
Nordrhein-Westfalen

Nordrhein-Westfalen ('põhja-Rein-Vestfaal'; mööndav nimekuju Põhja-Rein-Vestfaal) on Saksamaa liidumaa.
Asend.
Nordrhein-Westfalen hõlmab Reini alamjooksu piirkonna tasandikke ja Mittelgebirge osi Porta Westfalica kuristikust ülespoole. Liidumaa jagab piiri Belgiaga (Valloonia) edelas ning Hollandiga (Limburg, Gelderland ja Overijssel) läänes ja loodes. Sel on piirid Saksa liidumaadega: Alam-Saksi põhjas ja kirdes, Rheinland-Pfalz lõunas ning Hessen kagus.
Planimeetriliselt määratud Nordrhein-Westfaleni keskpunkt asub Dortmund-Aplerbecki lõunaosas Aplerbecker Markis (51° 28' N, 7° 33' E). Selle läänepoolseim punkt asub Selfkanti lähedal Hollandi piiril, idapoolseim Höxteri lähedal Weseri ääres. Lõunapoolseim punkt asub Hellenthali lähedal Eifeli piirkonnas. Põhjapoolseim punkt on Rahdeni lähedal liidumaa kirdeosas. Põhjapunkt asub Põhjamere rannikust vaid 100 km lõunas.
Paljude jaoks on Nordrhein-Westfalen sünonüümiks tööstuspiirkondadele ja linnastutele. Suurimat osa liidumaast kasutab aga põllumajandus (peaaegu 52%) ja metsad (25%).
Loodus.
Ligikaudu pool liidumaast asub Vestfaali madaliku ja Reinimaa suhteliselt madalal maastikul, mõlemad ulatuvad laias laastus Põhja-Saksa madalikule. Nendel madalikel on mõned isoleeritud kõrgendikud, teiste hulgas Hohe Mark, Beckumi mäed, Baumberge ja Stemmer Berge. Maapind tõuseb lõuna suunas ja liidumaa idaosas Saksamaa Mittelgebirge osadesse. Need kõrgendikud on Weserbergland – sealhulgas Eggegebirge, Wiehen, Wesergebirge ja Teutoburgi mets idas, Sauerland, Bergisches Land, Siegerland ja Siebengebirge lõunas, samuti Reini vasakkaldal Eifel liidumaa edelaosas. Rothaargebirge tõuseb piirialadel Hesseniga umbes 800 m üle merepinna. Kõrgeimad nendest mägedest on Langenberg (843,2 m üle merepinna), Kahler Asten (840,7 m) ja Clemensberg (839,2 m).
Madalaim looduslik punkt asub Zyfflichi piirkonnas Kranenburgis (9,2 m üle merepinna) liidumaa loodeosas. Madalaim punkt tuleneb siiski kaevandamisest. Hambachi karjäär ulatub Niederzieris sügavusele 293 m alla merepinna. Samal ajal on see sügavaim inimtekkeline lohk Saksamaal.
Kõige olulisemad vähemalt osaliselt läbi Nordrhein-Westfaleni voolavad jõed on Rein, Ruhr, Ems, Lippe ja Weser. Rein on vaieldamatult kõige olulisem jõgi Nordrhein-Westfalenis: see siseneb liidumaale keskjooksul Bad Honnefi lähedal, kus see kuulub endiselt Mittelrheini veinipiirkonda. See muutub Alam-Reiniks Bad Godesbergi lähedal ja lahkub Nordrhein-Westfalenist Emmerichi lähedal 730 m laiusena. Peaaegu kohe pärast Hollandisse sisenemist jaguneb Rein paljudeks harudeks.
Paderit, mis voolab täielikult Paderborni linnas, peetakse Saksamaa lühimaks jõeks.
Haldusjaotus.
Liidumaal on 5 ringkonda (Arnsbergi, Detmoldi, Düsseldorfi, Kölni, Münsteri), mis jagunevad 31 kreisiks ja 23 kreisivaba linnaks.
Maaringkonnad "(Kreise)":
Linnaringkonnad "(Kreisfreie Städte)":
Hessen

Hessen on Saksamaa liidumaa.
Haldusjaotus.
Hesseni liidumaa jaguneb halduslikult 3 ringkonnaks (Darmstadt, Gießen, Kassel), mis omakorda jagunevad 21 kreisiks ja 5 kreisivabaks linnaks. 7 linna, mis ei ole kreisivabad, omavad eristaatust.
Hesseni ajalugu.
Hesseni valitsejad.
Pärast Philipp Suuremeelse surma 1567. aastal jagati hertsogiriik tema nelja poja vahel Hessen-Kassel, Hessen-Marburg, Hessen-Rheinfels ja Hessen-Darmstadti maakrahvkondadeks. Järgnevate vürstiriikide juhtide surma järgse valduste jagamise tulemusel järeltulijate vahel jagunes piirkond veelgi väiksemateks valdusterritooriumiteks: Hessen-Homburgi, Hessen-Rumpenheimi, Hessen-Philippsthali, Hessen-Philippsthal-Barchfeldi, Hessen-Eschwege, Hessen-Rheinfelsi, Hessen-Rheinfels-Rotenburgi, Hessen-Rheinfels-Wanfriedi, Hessen-Butzbachi, Hessen-Braubachi, Hessen-Darmstadt-Itteri, Hessen-Marburgi ja Hessen-Hanau maakrahvkondadeks.
Suurema maa-ala ja võimsuse säilitas Hessen-Kasseli maakrahv, kes ka domineeris piirkonnas kuni 19. sajandi alguseni.
Saksi-Anhalt

Saksi-Anhalt on Saksamaa liidumaa.
Haldusjaotus.
Saksi-Anhalti liidumaa jaguneb halduslikult 11 kreisiks ja 3 kreisivabaks linnaks, kuid enne 1. juuli 2007 haldusreformi (2007. aasta Saksi-Anhalti kreisireform) oli liidumaal 21 kreisi.
Kreisid:
Kreisivabad linnad:
Haldusjaotus 1994–2007.
Kreisid:
Kreisivabad linnad:
Mecklenburg-Vorpommern

Mecklenburg-Vorpommern on Saksamaa liidumaa. Asub Saksamaa kirdeosas Läänemere rannikul. Piirneb idas Poolaga. Liidumaale kuuluvad Rügeni saar ja osa Usedomi saarest.
Haldusjaotus.
Alates 4. septembrist 2011 jaguneb liidumaa 6 kreisiks ja kaheks kreisivabaks linnaks. Neli linna (Greifswald, Neubrandenburg, Stralsund ja Wismar) on suured kreisisisesed linnad (eristaatusega).
Enne seda jagunes liidumaa 12 kreisiks ja 6 kreisivabaks linnaks.
Isikumandaat

Isikumandaat on Eestis Riigikogu valimistel ringkonnas võidetud mandaat. Kandidaadi häälte arv peab olema vähemalt kvoot = ringkonnas kehtivad hääled / kohtade arv ringkonnas.
Isikumandaadiks peetakse ka segavalimissüsteemides, näiteks Saksamaal ja Uus-Meremaal enamusvalimiste osast võidetud kohta.
Bütsantsi keisrite loend

Bütsantsi keisrite loend esitab Ida-Rooma keisririigi, mis sai hiljem tuntuks Bütsantsi nime all, valitsejate nimestiku alates Rooma riigi pealinna viimisest Konstantinoopolisse 330. aastal. Seetõttu ei olnud olemas ka Bütsantsi keisreid, vaid läbi selle riigi ajaloo, riigi valitsejad käsitlesid ennast Rooma keisritena.
Riiginimed Bütsants ja Ida-Rooma keisririik võeti kasutusele alles pärast riigi eksisteerimise lõppu. Bütsantsi enda ja tema naabermaade elanike jaoks oli riigi nimi Rooma keisririik või Romania, mis kasvas otseselt välja Rooma riigist ja kus säilisid selle traditsioonid. Bütsantsi eristatakse tänapäeval Rooma riigist eelkõige seetõttu, et riik oli orienteeritud kreeka kultuurile, riigi ametlikuks usundiks oli ristiusk erinevalt Rooma polüteismist ning riigikeeleks oli ladina keele asemel saanud kreeka keel.
Lõplikult jagunes Rooma riik kaheks 395. aastal, pärast imperaator Theodosius I (valitses 379–395) surma. Lääne-Rooma riik pealinnaga Roomas hävitati 476. aastal. Ida-Rooma riik ehk Bütsants püsis kuni Konstantinoopoli vallutamiseni Osmanite poolt 29. mail 1453.
Seadusliku keisriga samal ajal võimule pürginud vastukeisrid on tabelis tähistatud roosa taustavärviga. Kõiki usurpaatoreid ei ole tabelis ära toodud, vaid siin on esitatud ainult need, kes hoidsid reaalselt mingit osa impeeriumist enda kontrolli all ja lasid ennast keisriks kroonida.
Keisrite nimed on antud kuni Justinianuste dünastia lõpuni ladinapäraselt, võttes arvesse, et riigikeelena oli umbes selle ajani kasutusel veel ladina keel. Alates keiser Herakleios I on valitsejate nimed esitatud kreekapäraselt, kasutades nimede esitamisel vanakreeka transkriptsiooni.
Kastiilia riigipeade loend

See loend loetleb Kastiilia kuningad alates kuningriigi moodustamisest 1035. aastal kuni Hispaania ühendamiseni 1516. aastal.
Alates 1516. aastast nimetatakse hispaania kuningriikide liitu Hispaania kuningriigiks ja Carlos I esimeseks Hispaania kuningaks.
Harilik keerik

Harilik keerik ("Tortula ruralis") on samblaliik pisisamblaliste sugukonnast keeriku perekonnast.
Nimi.
Ladinakeelsed sünonüümnimed, mida praegu ei tunnustata, on "Tortula intermedia", "Tortula ruraliformis", "Barbula ruralis" ja "Syntrichia intermedia".
Lühendnimi on TORRUR.
Ingliskeelsed nimed on "twisted moss" ja "star moss" (ja "wall moss"?). 
Varieteedid ja alamliigid.
Varieteetide hulgas on "Tortula ruralis var. ruralis", "Tortula ruralis var. crinita" ja "Tortula ruralis var. hirsuta". 
Alamliigid on "Tortula ruralis ssp. ruraliformis" ja "Tortula ruralis ssp. ruralis".
Levik.
Harilik keerik kasvab üle maailma, kuuludes arktilisse, boreaalsesse, parasvöötme- ja kõrbefloorasse. Ta on laialt levinud Euroopas (Eestis väga sage), Aasias, Lähis-Idas, Põhja- ja Lõuna-Aafrikas, Austraalias, Okeaanias, Kanadas, USA lääneosas, Mehhikos ja Lõuna-Ameerikas. 
Kasvukohad.
Sammal kasvab Eestis metsas, niidul ja paljakul. Enamasti leidub seda kividel, vähem maapinnal ja puude tüvedel. 
Põhja-Ameerikas kasvab ta tundras, okaspuumetsades, rohtlates ja kõrbetes. Teda leidub männikutes, kuusikutes, ebatsuugametsades, nulumetsades, tsuugametsades, lehisemetsades, rannikusekvoiametsades, pujurohtlates, kõrbepõõsatikes, Texase savannis, USA edelaosa põõsasstepis, mägipõõsatikes, kadastikes, mägirohtlates, mägiaasadel, tasandikurohtlates, preeriates, kõrberohtlates, märgrohtlates, üheaastates rohtlates ja alpiinsetes kooslustes. 
Välimus.
Harilik keerik on lühike, püstine sammal, mis moodustab üsna suuri tutte. 
Vars.
Vars hargneb tavaliselt järjestikuselt kaheks. Nende kõrgus on 1-4 cm. 
Gametofüüt.
Gametofüüt on silmatorkav. Ta kinnitub mulda risoidide abil.
Lehed.
Lehel on nüri ots. Leherood ulatub lehe otsast pikalt välja. 
Niiske ja kuiv olek.
Niiskes ja kuivas olekus on morfoloogia ja värvus erinev. Niiskes olekus ei väändu lehed ümber varre. Värvus on heleroheline. Kuivas olekus väänduvad lehed ümber varre, värvus on punakaspruun. Harilik keerik on tavaliselt kserofüüt, ta talub väga hästi põuda ja kuivamist. 
"Artiklit tuleb täiendada."
Harilik lõhistanukas

Harilik lõhistanukas (varem ka harilik rahnik; "Schistidium apocarpum") on samblaliik lõhistanuka perekonnast.
Sammal kasvab valdavalt kividel, eriti lubjakividel, graniidil ja tahkunud tsemendil. Mõnikord võib teda kohata ka tolmustel puutüvedel.
Sambla "Grimmia ovalis" kohta vaata artiklit harilik rahnik.
Konqueror

Konqueror on Unixile ja Unixi-laadsetele operatsioonisüsteemidele loodud KDE keskkonnas toimiv arvutiprogramm, mis täidab nii brauseri kui ka failihaldusprogrammi ülesandeid.
Brauserina kasutab see veebilehtede kuvamiseks KHTML-esitlusmootorit.
Saint Louis

Saint Louis (inglise keeles kasutatakse tavaliselt lühendkuju St. Louis; hääldus /seɪnt ˈluːɪs/ või /sənt ˈluːɪs/) on linn Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis Mississippi jõe läänekaldal.
Saint Louise halduspiires elas 2020. aastal 301 578 inimest, mis asetab linna osariigis Kansas City järel teisele kohale. Linnastu elanike arv oli seevastu 2,8 miljonit. Sellega on Saint Louis Ameerika Ühendriikide linnastute hulgas 21. kohal.
Saint Louis on koos Baltimore'i ja Carson Cityga üks kolmest Ameerika Ühendriikide iseseisvast linnast, mis asub väljaspool Virginia osariiki.
Asula rajati 1764. aastal ja nimetati Prantsusmaa kuninga Louis IX Püha järgi. Linnaks sai see 1822. aastal Saint Louise maakonna osana. Kuna maakonna rahvastikust lõviosa moodustanud linnaelanikud ei soovinud tasuda makse maaelanike pealt ja kurtsid vähemusesindatuse üle maavalitsuses, soovisid nad maakonnast eralduda. Esimene katse tehti 1843. aastal. 1876. aasta augustis toimunud rahvahääletusel hääletas linna ligi 350 000 inimesest koosnev elanikkond napilt maakonnast lahkulöömise poolt, samas maapiirkonna peaaegu 30 000 inimesest koosnev elanikkond hääletas valdavalt eraldumise vastu. Linnaelanikud eraldusid maakonnast 1877. aasta märtsis.
1904. aastal peeti seal maailmanäitus ja kolmandad nüüdisaegsed olümpiamängud.
Kuni 1910. aastateni oli Saint Louis elanike arvu poolest New Yorgi, Philadelphia ja Chicago järel Ameerika Ühendriikide neljas linn ning 1950. aastal 856 796 elanikuga kaheksas linn. Pärast seda hakkas peamiselt valgete rahvaarv järsult vähenema, algas eeslinnastumine. Siiski oli linn endiselt Missouri suurim kuni 1980. aasta rahvaloenduseni. 1990. aastaks oli tol ajal samuti väheneva rahvaarvuga Kansas City koha üle võtnud.
St. Louises tegutsevad pesapalliklubi St. Louis Cardinals, jäähokiklubi St. Louis Blues ja jalgpalliklubi St. Louis City SC.
B

B (b) on eesti tähestiku ja ladina tähestiku ning paljude teiste ladina kirja kasutavate keelte tähestike teine täht.
Ajalugu.
Ladina tähestiku täht B pärineb kreeka tähestiku tähest beeta. 
Tähe B ASCII-kood on 66 ja tähe b ASCII-kood on 98.
Hääldus.
B tähistab tavaliselt helilist, bilabiaalset klusiili, eesti keeles tavaliselt helitut nõrka bilabiaalset klusiili.
Vaata ka.
ba - bb - bc - bd - be - bf - bg - bh - bi - bj - bk - bl - bm - bn - bo - bp - bq - br - bs - bt - bu - bv - bw - bx - by - bz
Siginiit-nuttsammal

Siginiit-nuttsammal ("Ptychostomum moravicum", varem siginiit-pungsammal, "Bryum flaccidum") on samblaliik nuttsambla perekonnast. Liik arvati varem perekonda pungsammal.
Sammal kasvab leht- ja okaspuude tüve alumistes osades, kõduneval puidul ja varju jäävatel kividel. Harva võib kohata teda ka maapinnal.
Eestis on leitud siginiit-nuttsammalt Hiiumaalt, Saaremaalt ja Harjumaalt.
Tüvetutik

Tüvetutik ("Orthotrichum speciosum") on tutiku perekonda kuuluv samblaliik. 
Tüvetutik on ühekojaline. 
Kasvab puutüvedel ja kividel, leidub Eestis väga sagedasti. Eeslitab valgusrikkamaid paiku ja talub mõõdukalt saastatust.
Iseloomulikud tunnused.
Kollakasrohelist või rohelist värvi, harvem pruunikas sammal. Kasvab kuni 5 cm kõrguste kohevate padjanditena. Lehed on kitsad, lantsetjad, kuivalt püstised või kogu varre ulatuses eemaldunud, niiskena varrest eemale hoiduv, tipus enamasti pikalt ja ühtlaselt ahenenud. Rood on kitsas ja pikk ning lõpeb enne lehe tippu. Leheserv peaaegu tippuni allpoole käändunud või lame.
Tippkupralised eoskuprad jäävad pooleldi kõrglehtede vahele või ulatuvad neist üle. Kupar on kitsas ja silindrejas, helepruun, osaliselt või üleni periheetsilehtede kohal. Tanu tihedalt karvane, kitsas ja kooniline, helepruun, tumeda tipuga ja vaoline. Eoste suurus: 18-20 µm, mis valmivad varasuvel. 
Rakuline ehitus.
Rakud on tugevalt paksenenud kestaga, ümarad või ebakorrapärased. Alusel roo lähedal rakud pikemad, nad on ristkülikukujulised ja pikivaheseinad tugevalt sõlmjate paksenditega.
Kahkjas tutik

Kahkjas tutik ("Orthotrichum pallens") on tutiku perekonda kuuluv samblaliik.
Seda sammalt leidub puutüvedel, harva ka graniidil.
Sale lühikupar

Sale lühikupar ("Brachythecium salebrosum") on samblaliik.
Teda võib väga tihti kohata puutüvedel, kändudel ja maapinnal.
Kivi-lühikupar

Kivi-lühikupar ("Brachythecium populeum") on samblaliik.
Sammal kasvab lubjakivil, graniidil, kiviaedadel ja puude tüvealustel. Harvem leidub teda katustel.
Harilik korbik

Harilik korbik ("Pylaisia polyantha") on samblaliik korbiku perekonnast.
Harilik korbik on metsasammal, mida leidub puutüvedel, harvem ka kividel.
Läikulmik

Läikulmik ehk läik-ulmik ("Hypnum cupressiforme") on ulmikuliste sugukonda ulmiku perekonda kuuluv samblaliik.
Sammal kasvab metsades ning niitudel.
Harilik lumilehik

Harilik lumilehik ("Hedwigia ciliata") on samblaliik lumilehiku perekonnast.
Sammal kasvab kividel, mis on avatud maastikul. Teda leidub Eestis väga sagedasti.
Rood-lesiksammal

Rood-lesiksammal ("Pseudoleskeella nervosa") on samblaliik kerasamblaliste sugukonnast.
Sammal kasvab metsas ja kohtades, kus aluspõhi paljandub. Teda leidub Eestis väga sagedasti.
Harilik tömpkaanik

Harilik tömpkaanik ("Amblystegium serpens") on samblaliik.
Sammal kasvab tüvedel ja tüvealustel, maapinnal ja huumusega kaetud kividel. Teda leidub Eestis väga sagedasti.
Harilik rahnik

Harilik rahnik ("Grimmia ovalis") on samblaliik rahniku perekonnast.
Harilik rahnik on kivisammal, mida leidub rändrahnudel.
Teise samanimelise samblaliigi põhinimi on harilik lõhistanukas ("Schistidium apocarpum").
Järva-Jaani vald

Järva-Jaani vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas. See moodustati 1991. aastal ning ühines 2017. aastal naaberomavalitsustega Järva vallaks.
Asustus.
Järva-Jaani vallas oli Järva-Jaani alev ja 9 küla:
Jalalõpe – Jalgsema – Kagavere – Karinu – Kuksema – Metsla – Metstaguse – Ramma – Seliküla
Ajalugu.
Vald lähtus ajaloolisest Järva-Jaani kirikukihelkonnast.
Järva-Jaani vald moodustati 1991. aasta 26. septembril.
2017. aastal ühines Järva-Jaani vald naabervaldadega Järva maakonnast, moodustades Järva valla.
Juhtimine.
Järva-Jaani viimane vallavanem oli Arto Saar.
Juuru vald

Juuru vald oli vald Raplamaa maakonnas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas vallas 1511 inimest. Neist 1464 olid eestlased, 33 venelased ja 15 teistest rahvustest.
Juuru vallavanem oli Margus Jaanson.
Ajalugu.
Juuru valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 11. märtsil 1993 otsustas Riigikogu poolitada Juuru – Kaiu, Kadrina – Saksi, Saku – Kiili, Nissi – Kernu ja Salme – Torgu vallad.
Asustus.
Juuru vallas oli üks alevik (Juuru, elanikke 597) ja 14 küla: Atla (91), Helda, Hõreda (80), Härgla (84), Jaluse (40), Järlepa (235), Kalda, Lõiuse (103), Mahtra (99), Maidla (124), Orguse (43), Pirgu (102), Sadala ja Vankse (30).
Õru vald

Õru vald oli vald Valga maakonnas.
Õru viimane vallavanem oli Agu Kabrits.
Ajalugu.
Õru valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1992.
Asustus.
Vallas oli üks alevik (Õru) ja 8 küla: Killinge, Kiviküla, Lota, Mustumetsa, Priipalu, Uniküla, Õlatu ja Õruste.
Häädemeeste vald (1990)

Häädemeeste vald oli vald Pärnu maakonna lõunaosas, Liivi lahe kaldal.
Häädemeeste valla naabriteks on põhjas Tahkuranna vald, idas Saarde ja Surju vald ning lõunas Läti.
Häädemeeste ja Tahkuranna valla piiril asub Tolkuse raba.
Asustus.
Alevik.
Häädemeeste
Külad.
Häädemeeste vallas on 20 küla: Arumetsa, Ikla, Jaagupi, Kabli, Krundiküla, Majaka, Massiaru, Metsapoole, Nepste, Orajõe, Papisilla, Penu, Pulgoja, Rannametsa, Sooküla, Soometsa, Treimani, Urissaare, Uuemaa ja Võidu.
Ajalugu.
6. detsembril 1990 muudeti Häädemeeste külanõukogu Häädemeeste vallaks. 2017. aastal ühines Häädemeeste vald uue Häädemeeste vallaga.
Vallavanemad.
2013–2014 oli Häädemeeste vallavanem Ants Järvesaar. Alates 2014. aastast on vallavanem Magnus Mõttus.
Halinga vald

Halinga vald oli vald Eesti edelaosas Pärnu maakonna põhjaosas.
Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus naabervaldadega Põhja-Pärnumaa vallaks.
Halinga valla naabervaldadeks olid põhjas Vigala ja Märjamaa vald, idas Vändra, lõunas Are, Sauga ja Audru ning läänes Koonga vald.
Halinga valla viimane vallavanem oli Ülle Vapper ja volikogu esimees Tarvi Tasane.
Asustus.
Alev.
Pärnu-Jaagupi
Külad.
Halinga vallas on 43 küla: Aasa, Altküla, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kablima, Kaelase, Kangru, Kodesmaa, Kuninga, Langerma, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Maima, Mõisaküla, Mäeküla, Naartse, Oese, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pööravere, Roodi, Rukkiküla, Salu, Sepaküla, Soosalu, Sõõrike, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Valistre, Vee.
Ajalugu.
10. oktoober 1991 moodustati Halinga külanõukogu asemel Halinga vald. 1996. aastal liideti Halinga vald Pärnu-Jaagupi alevvallaga ning moodustati praegune Halinga vald.
Hummuli vald

Hummuli vald oli vald Lõuna-Eestis Valga maakonnas.
21. oktoobril 2017 moodustati Helme valla, Tõrva linna, Põdrala valla, Hummuli valla ja Puka valla Soontaga küla ühinemisel uus omavalitsus Tõrva vald.
Hummuli vald jäi kahe linna, Valga ja Tõrva vahele. Lõunaosas piirnes vald Lätiga, idas Tõlliste ja Õru vallaga suuremas osas piki Väikest Emajõge, põhjas ja läänes Helme vallaga.
Hummuli viimane vallavanem oli Enn Mihailov.
Hummuli valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.
Asustus.
Hummuli vallas oli Hummuli alevik ja kaheksa küla: Aitsra, Alamõisa, Jeti, Kulli, Piiri, Puide, Ransi ja Soe.
Haanja vald

Haanja vald oli vald Võru maakonnas.
Asustus.
Külad.
Haanja vallas oli 92 küla: Ala-Palo, Ala-Suhka, Ala-Tilga, Andsumäe, Haanja, Haavistu, Hanija, Holdi, Horoski, Hulaku, Hurda, Hämkoti, Ihatsi, Jaanimäe, Kaaratautsa, Kaldemäe, Kallaste, Kaloga, Kergatsi, Kilomani, Kirbu, Kotka, Kriguli, Kuiandi, Kuklase, Kuura, Kõomäe, Käänu, Kääraku, Külma, Leoski, Lillimõisa, Loogamäe, Luutsniku, Lüütsepä, Mahtja, Mallika, Meelaku, Miilimäe, Mikita, Murati, Mustahamba, Mäe-Palo, Mäe-Suhka, Mäe-Tilga, Märdimiku, Naapka, Palanumäe, Palli, Palujüri, Pausakunnu, Peedo, Piipsemäe, Pillardi, Plaani, Plaksi, Posti, Preeksa, Pressi, Pundi, Purka, Puspuri, Raagi, Resto, Rusa, Ruusmäe, Saagri, Saika, Saluora, Sarise, Simula, Soodi, Sormuli, Söödi, Trolla, Tsiamäe, Tsiiruli, Tsilgutaja, Tsolli, Tummelka, Tuuka, Tõnkova, Uue-Saaluse, Vaalimäe, Vaarkali, Vakari, Vastsekivi, Vihkla, Villa, Vorstimäe, Vungi ja Vänni küla.
Ajalugu.
Haanja vald moodustati 1991. aasta 10. jaanuaril.
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Haanja, Misso, Mõniste, Rõuge ja Varstu valla ühinemise uus haldusüksus, mille nimeks sai Rõuge vald.
Vallavanemad.
Haanja vallal olid järgmised vallavanemad: