Varssavi hävitamine

Varssavi hävitamine oli Natsi-Saksamaa korraldatud Varssavi linna hävitamine 1944. aasta lõpus, pärast 1944. aasta Poola vastupanuvõitluse Varssavi ülestõusu mahasurumist. Ülestõus vihastas Saksamaa juhte, kes otsustasid kättemaksuks linna hävitada.
Linna hävitamist kavandati juba ammu. Varssavi valiti hävitamiseks ja ulatuslikuks ülesehitamiseks osana natside kavandatud Kesk-Euroopa saksastamisest natside üldplaani Ost alusel. Kuid 1944. aasta lõpuks, kui sõda oli selgelt kaotatud, olid sakslased loobunud oma ida koloniseerimise plaanidest. Seega ei teeninud Varssavi hävitamine mingit sõjalist ega koloniaalset eesmärki; see viidi läbi üksnes kättemaksuaktina.
Saksa väed pühendasid enneolematuid jõupingutusi linna hävitamiseks, hävitades 80–90% Varssavi hoonetest, sealhulgas valdava enamus muuseume, kunstigaleriisid, teatreid, kirikuid, parke ja ajaloolisi hooneid, nagu lossid ja paleed. Nad lammutasid, põletasid või varastasid meelega tohutu osa Varssavi kultuuripärandist. Pärast sõda tehti ulatuslikku tööd linna ülesehitamisel sõjaeelsete plaanide ja ajalooliste dokumentide järgi.
Sõjaeelne hävitamisplaan.
20. juunil 1939, kui Adolf Hitler külastas Würzburg am Maini arhitektuuribürood, märkas ta tulevase Saksamaa linna – "Neue deutsche Stadt Warschau –" projekti. Pabsti plaani kohaselt pidi Varssavist saama 130 000 elanikuga Saksamaa provintsilinn. Kolmanda Reichi planeerijad koostasid täpsed joonised, mis kirjeldasid ajaloolist "germaani" südamikku, kuhu jäetakse mõned valitud maamärgid, näiteks kuningaloss, mis oleks Hitleri riigiresidents. Plaan, mis koosnes 15 joonisest ja miniatuursest arhitektuurimudelist, sai nime Saksa armee arhitekti Friedrich Pabsti järgi, kes planeeris rahva moraali ja kultuuri hävitamise kontseptsiooni, hävitades selle füüsilised ja arhitektuurilised ilmingud. Varssavi kohal asuva tegeliku uue Saksa linna kujunduse töötas välja Hubert Gross. Varssavi ülestõusu ebaõnnestumise tagajärjed andsid Hitlerile võimaluse hakata ellu viima oma sõjaeelset kontseptsiooni. 
Varssavi ülestõusu tagajärjed.
Tsiviilelanike väljasaatmine.
Varssavi ülestõusu käivitas Poola koduarmee 1. augustil 1944 operatsiooni Tempest osana. Vastuseks hoidis Erich von dem Bach-Zelewski Heinrich Himmleri käsul Varssavit natside suurtükiväe ja õhuväe lakkamatu tule all kuuskümmend kolm päeva ja ööd.
1944. aastal ehitati Pruszkówi rongiremonditöökodadesse (Zakłady Naprawcze Taboru Kolejowego) suur transiidilaager ("Durchgangslager" või Dulag), et majutada Varssavist välja saadetud evakueerituid. Varssavi ülestõusu ja selle mahasurumise käigus küüditasid sakslased umbes 550 000 linna elanikku ja umbes 100 000 tsiviilisikut selle äärelinnast. Kaitsepolitsei ja SS eraldasid küüditatavad ja otsustasid nende saatuse. Augustis, septembris ja oktoobris läbis Pruszkówi laagri umbes 650 000 inimest. Ligikaudu 55 000 saadeti koonduslaagritesse, sealhulgas 13 000 Auschwitzi. Nende hulgas oli inimesi erinevatest sotsiaalsetest klassidest, ametitest, füüsilistest tingimustest ja vanusest. Evakueeritute hulk ulatus vaid mõnenädalastest imikutest kuni väga eakate inimesteni. Mõnel juhul oli tegemist ka erineva etnilise taustaga inimestega, sealhulgas "aaria paberitel" elavate juutidega. 
Hoonete rüüstamine ja hävitamine.
Pärast ülejäänud elanikkonna väljasaatmist alustasid sakslased linna jäänuste hävitamist. Saksa lahinguinseneride erirühmad saadeti üle linna, et põletada ("Brandkommandod") ja lammutada ("Sprengkommandod") ülejäänud hooned.
1945. aasta jaanuariks oli 85–90% hoonetest täielikult hävinud; selle numbri hulgas on kuni 10% 1939. aasta septembrikampaania ja sellele järgnenud lahingute tulemusena, kuni 15% varasema Varssavi getoülestõusu ajal, 25% ülestõusu ajal ja 40% sakslaste süstemaatilise linnalammutamise tõttu pärast ülestõusu hävitatud alad. 
Materiaalseid kahjusid hinnati 10 455 hoonele, 923 ajaloolisele hoonele (94%), 25 kirikule, 14 raamatukogule, sealhulgas rahvusraamatukogule, 81 algkoolile, 64 keskkoolile, Varssavi ülikoolile, Varssavi tehnikaülikoolile ja enamikule linna ajaloomälestistest. Peaaegu miljon elanikku kaotas kogu oma vara. Era- ja avaliku vara, sealhulgas kunstiteoste, muude kultuuriliste esemete ja teaduslike esemete täpne kaotus ei ole teada, kuid seda tuleb pidada märkimisväärseks, kuna Varssavi ja tema elanikud olid sõjaeelse Poola jõukaimad poolakad. 2004. aastal asutas Varssavi president Lech Kaczyński (hilisem Poola president) ajaloolise komisjoni, et hinnata Saksa võimude poolt linnale tekitatud kahjusid ainuüksi riigivara osas. Komisjon hindas kahjudeks vähemalt 31,5 miljardit. Neid hinnanguid tõsteti hiljem 45 miljardile ja 2005. aastal 54,6 miljardile. Ametlikud hinnangud ei sisalda eraomandi tohutuid kaotusi, mille väärtus on teadmata, kuna peaaegu kõik sõjaeelsed dokumendid (näiteks erakogude kindlustusväärtused) on samuti hävinud, kuid neid peetakse kahe- kuni kolmekordseks (põhineb ainult dokumenteeritud kahjudel, samas kui näiteks Rahvusraamatukogu sõjaeelse vara kaotatud varade loend moodustas hinnanguliselt 1% kogust, kuna sakslased hävitasid ka kõik arhiivid).
Raamatukogude põletamine.
1944. aasta Varssavi ülestõusu mahasurumise ajal põletasid "Brandkommandod", kelle ülesandeks oli Varssavi põletada, hoolikalt umbes 70–80% raamatukogudest. 1944. aasta oktoobris põles Załuski raamatukogu, Poola vanim avalik raamatukogu ning üks Euroopa vanemaid ja tähtsamaid raamatukogusid (asutatud 1747. aastal). Umbes 400 000 trükisest, kaardist ja käsikirjast on säilinud vaid umbes 1800 käsikirja ja 30 000 trükimaterjali. 
Varssavi ülestõusu viimases faasis ja pärast selle kokkuvarisemist, 1944. aasta septembris ja oktoobris, hävinesid Varssavi kolm suuremat eraraamatukogu (Krasiński raamatukogu, Przeździecki raamatukogu ja Zamoyski perekonna raamatukogu), kus asusid Poola kultuuri jaoks hindamatu väärtusega kogud. Need raamatukogud olid kannatada saanud juba 1939. aasta septembris, kui neid pommitati. 
1844. aastal loodud Krasiński raamatukogule kuuluv oluline raamatute kogu hävis suures osas 1944. aastal. Algselt koosnes kollektsioon 250 000 esemest. Ülestõusu ajal, 5. septembril 1944, pommitasid raamatukogu ladusid Saksa suurtükiväe üksused ja need põlesid peaaegu täielikult. Osa raamatuid päästeti, kuna raamatukogu töötajad viskasid need aknast välja. Säilinud kollektsiooni põletasid sakslased 1944. aasta oktoobris pärast ülestõusu kokkuvarisemist tahtlikult. Kaduma läks umbes 26 000 käsikirja, 2500 inkunaablit, 80 000 varast trükitud raamatut, 100 000 joonistust ja trükist, 50 000 noodi- ja teatrikäsikirja ning suur hulk kaarte ja atlaseid. Przeździecki mõisaraamatukogus aadressil Foksali tänav 6 oli 60 000 köidet ja 500 käsikirja, rikkalik arhiiv, mis sisaldas 800 pärgament- ja paberdokumenti, ning kartograafiakogu, mis koosnes 350 kaardist, atlasest ja plaanist. Lisaks 10 000 graafikale ja joonisele oli seal ulatuslik kunstigalerii, väärtuslik miniatuuride ja dekoratiivkunstikogu. See põles 25. septembril 1939 sakslaste intensiivse süütepommitamise tagajärjel. Säilinud esemed, mis olid varjul naabermajas Szczygla tänaval, põletati 1944. aasta oktoobris. Zamoyski perekonna raamatukogus oli 70 000 teosest koosnev kogu (97 000 köidet), üle 2000 käsikirja, 624 pärgamendidiplomit, mitu tuhat käsikirja, gravüüride kogu, münte ning 315 kaarti ja atlast. Raamatukogu kogudesse kogunes ka arvukalt kunstikogusid: rikkalik militaar-, miniatuuri-, portselani-, fajansi- ja klaasikogu, looduskogud, uurimistööriistad jms, mis kogunes peamiselt Zamoyski Akadeemia ajal. 1939. aastal hävis pommitamine umbes 50 000 eset (umbes 30%). 8. septembril 1944 panid sakslased põlema nii Zamoyski palee (Sinise palee) kui ka raamatukoguhoone. 
Sõjaväe keskraamatukogu, mis sisaldas 350 000 Poola ajalugu käsitlevat raamatut, hävitati, sealhulgas Rapperswilis asuv Poola Muuseumi raamatukogu, mis anti sinna hoiule. Rapperswili raamatukogu kogu transporditi Poola 1927. aastal. Raamatukogu ja muuseum asutati 1870. aastal Šveitsis Rapperswilis kui "varjupaigaks [Poola] ajalooliste mälestusesemete jaoks, mida [okupeeritud Poola] kodumaal austati ja rüüstati" ning Poola huvide edendamiseks. Suurema osa raamatukogu kogudest, algselt 20 000 gravüüri, 92 000 raamatut ja 27 000 käsikirja, hävitasid sakslased 1944. aastal teadlikult. 
Erinevalt varasematest natside raamatupõletamistest, kus sihikule võeti konkreetseid raamatuid, oli nende raamatukogude põletamine osa Varssavi linna üldisest põletamisest. Selle tulemusel kadusid paljud väärtuslikud vanad raamatud ja kirjarullid umbes kuueteistkümne miljoni köite hulgast rahvusraamatukogust, muuseumidest ja paleedest, mille sakslased Poolas Teise maailmasõja ajal valimatult põletasid. 
Varssavi ülesehitamine.
Poola rahvas ehitas Varssavi uuesti üles aastatel 1950–1970. Mõned vaatamisväärsused rekonstrueeriti alles 1980. aastatel. Kui vanalinn on põhjalikult rekonstrueeritud, siis uuslinn on endisel kujul taastatud vaid osaliselt.