tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ghaphama

Ghaphama (armeenia keeles:ղափամա) on traditsiooniline Armeenia rahvustoit. See koosneb ahjus küpsetatud täidetud kõrvitsast, mille täidis on valmistatud riisist, võis kuumutatud erinevatest kuivatatud puuviljadest, värsketest õuntest, hakitud mandlitest või pähklitest ning kõrvitsast. Nimetatakse samuti nii kõrvitsasupiks kui -pajaks, juhul kui tuleb välja paks ja toitev roog. 
Ghaphama on magusalt maitsev rahvustoit, mida valmistatakse sageli uue aasta puhul ja lihavõttepühadeks ning seda peetakse sobivaks lauale sobivaks ka "halloween"'i ajal. Seda serveeritakse pulmalauda kui viljakuse ja külluse sümbolit. Armeenia rahvalaulu kogumikus leidub ainult üks toidule pühendatud laul, mis on pulmapeol mängitav väga populaarne, lõbus ja pikk tantsulugu, kus sõnad: "Kallis ghapama, maitsev-lõhnav ghapama" (hy:"Հէյ Ջան Ղափամա, համեղ անուշաբույր Ղափամա", hääldatakse: "Hey (ho) jan ghapama, hamov-hotov ghapama") korduvad umbes 10 korda.
Valmistamine.
Valmistamiseks sobib keskmise suurusega ehk 1,5-kilone kõrvits, mille juurde võetakse klaas (230 grammi) riisi ja 100 grammi võid. Muud koostisosad ei ole täpsemalt sätestatud ja nende mahu võib igaüks määrata oma valiku kohaselt võttes siiski arvesse, et küpsetamisprotsessi ajal täidis (tänu riisile) oma mõõtmetelt paisub. Enne alustamist pese kõrvits puhtaks ja asetades lauale, võta ligi kauss, kuhu kõrvitsa sisemus poetada. Esimesena lõika kõrvitsale varrest umbes 5 cm raadiuses (nii et käsi sisse mahuks) nn. «kaas», mille saad hiljem talle ahjus küpsetamise ajaks peale tagasi panna. Lõigates suuna nuga pisut viltu, et kaas hiljem hästi kõrvitsa peal püsiks. Kui «kaas» on lahti lõigatud, eemaldatakse selle küljest pehmemad jäägid. Seejärel võetakse kätega või lusika abil kõrvitsa seest sisu ja seemned ehk kõrvits õõnestatakse ja sellest uuristatakse pott. Osa viljalihast tasub alles hoida ning täidises kasutada. Kui kõrvits on seest enam-vähem puhastatud, valatakse selle sisse kokkusegatud täidis.
Täitematerjaliks riis keedetakse eelnevalt ehk umbes 5 minuti võrra soolavees ja lastakse jahtuda, lisatakse võis pehmekskuumutatud kuivatatud puuviljad nagu datlid, aprikoosid, ploomid, rosinad, värskeid õunu, hakitud mandleid ja tükeldatud viljaliha. Enne täidise sisestamist kõrvitsa seinad soovitatakse võiga võida. Kõrvitsat täites jäetakse ülalt 2–3 sentimeetri võrra vaba ruumi võitükkide jaoks ja küpsetamise ajal täidisele lisatavale meele, mis kombinatsioonis teiste koostisainetega annab roale maitse ning aroomi.
Maitseainetest kasutatakse ghaphama valmistamisel tuhksuhkrut ja jahvatatud kaneeli.
Enne ahjupanekut soovitatakse täidetud kõrvits fooliumisse pakkida. Küpsetatakse ahjus 200 kraadi juures umbes 40 minutit või natuke kauemgi, sõltuvalt kõrvitsa suurusest keskmiselt kuni 1,5 või 2 tundi. Enne söömist täidetud ja pehme kõrvits lõigatakse ülevalt alla viiludeks.
Satkūnai vald

Satkūnai vald (leedu keeles "Satkūnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga.
Valla pindala on 100 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1309 inimest. Valla keskus on Satkūnai küla. Vallamaja asub aadressil Sidabros g. 9. Vallavanem on Regina Butkienė.
Saugėlaukise vald

Saugėlaukise vald (leedu keeles "Saugėlaukio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga.
Valla pindala on 71 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1405 inimest. Valla keskus on Bariūnai küla. Vallamaja asub aadressil Parko g. 7. Vallavanem on Edita Nakvosienė.
Uładzimir Dubroŭščyk

Uładzimir Dubroŭščyk (sündinud 7. jaanuaril 1972 Hrodnas) on valgevene kettaheitja.
Tema isiklik rekord kettaheites on 69.28 (2000).
Skaistgirysi vald

Skaistgirysi vald (leedu keeles "Skaistgirio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga. 
Valla pindala on 136 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2368 inimest. Valla keskus on Skaistgirysi alev (2011. aasta seisuga 862 elanikku). Vallamaja asub aadressil Aušros g. 13. Vallavanem on Virginija Kaikarienė.
Tšamzinka rajoon

Tšamzinka rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajooni keskus on Tšamzinka alev.
Rajoonis on 2 alevit ja 12 külaasundust, kus on kokku 53 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 30 576. 2010. aasta seisuga olid elanikest 48,1% mordvalased, 48,7% venelased ja 2,0% tatarlased.
Žagarė vald

Žagarė vald (leedu keeles "Žagarės seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga. 
Valla pindala on 181 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3355 inimest. Valla keskus on Žagarė linn (2011. aasta seisuga 1712 elanikku). Vallamaja asub aadressil Tilto g. 2. Vallavanem on Alvydas Urbonas.
Lisaks küladele asub vallas ka üks huutor – Basiuliškės. Seal aastal 2011 elanikke ei olnud.
Baimak

 
Baimak on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Baimaki rajooni halduskeskus.
Baimak on asutatud 1748. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel olid linna elanikest 71,6 % baškiirid, 21,3 % venelased ja 5,1 % tatarlased.
Torbejevo rajoon

Torbejevo rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajooni keskus on Torbejevo alev.
Rajoonis on 1 alev ja 15 külaasundust.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 19 391.
Djoma

Djoma on jõgi Venemaal Baškortostani Vabariigis ja Orenburgi oblastis.
Jõgi saab alguse Obštši Sõrti kõrgustikus, suubub vasakult Belaja jõkke.
Djoma pikkus on 535 kilomeetrit, valgala 12 800 km².
Jõe ääres asub Davlekanovo linn.
Kõver mets

Kõver mets (poola keeles "Krzywy Las", "Krzywy las") on Poola lääneosas Saksamaa piiri lähedal kasvav mets, mille moodustavad moondunud tüvega männid.
Mets asub Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Nowe Czarnowo küla lähedal. Läheduses asub ka Dolna Odra soojuselektrijaam.
Männiku moodustavad sada kuni kolmsada puud, mis kasvavad umbes 0,3 hektaril (teistel andmetel 1,7 hektaril). Kõverat metsa ümbritsevas männikus on kõik puud sirgetüvelised.
Puud istutati tõenäoliselt 1934. aastal. Kõigi puude tüved on vahetult maapinna kohal või veidi kõrgemal (10–50 cm kõrgusel) pöördunud enam-vähem täisnurga all põhjasuunas, moodustavad seejärel suure kaare, ja lõpuks suunduvad ülespoole. Kaardunud on umbes kolme meetri kõrgune osa tüvest. Kõige suuremate puude kõrgus on umbes 15 meetrit.
On oletatud, et puude kasvamist võisid teadlikult kujundada näiteks tislerid, puusepad, saani- ja paadimeistrid, kes soovisid saada sobiva kujuga toormaterjali. Puude kõverdumise põhjust on otsitud ka asjaolust, et piirkonnas peeti Teise maailmasõja ajal ägedaid lahinguid. Puude kuju on püütud põhjendada ka üleloomulike jõudude või erakordsete ilmastikunähtustega.
Saksa populaarteaduslikus telesaates "Galileo" jõuti järeldusele, et tõenäoliselt on puud kõverad, kuna kunagi on need maha saetud, kuid seda piisavalt kõrgelt, nii et mõni allesjäänud oks on edasi kasvanud ning saanud ise puu peatüveks. Kuna algselt teises suunas kasvanud puuoks on hakanud otse üles kasvama, siis ongi peatüveks saanud oksa kuju kõver. Puud saeti tõenäoliselt maha jõulupuudeks.
Bubiai vald

Bubiai vald (leedu keeles "Bubių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šiauliai rajoonis. 
2011. aasta seisuga elas vallas 3176 inimest. Valla keskus on Bubiai küla. Vallamaja asub aadressil Šilojų g. 1. Vallavanem on Vytautas Slabys. Vallas asuvad Bazilionai alev (2011. aasta seisuga 390 elanikku) ja Kurtuvėnai alev (2011. aasta seisuga 256 elanikku).
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Vurnarõ rajoon

Vurnarõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia keskosas.
Rajoonis on 1 alev ja 18 külaasundust, kus on kokku 102 asulat. Rajooni keskus on Vurnarõ alev.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 32 776. 2010. aasta seisuga olid elanikest 91% tšuvašid.
Erik Reinert

Erik Steenfeldt Reinert (sündinud 15. veebruaril 1949 Oslos) on norra majandusteadlane.
Haridus.
Ta on lõpetanud Sankt Galleni Ülikooli (Šveits) 1973; Harvardi Ülikooli (USA), magistrantuur 1976; Cornelli Ülikooli (USA) doktorantuur ja PhD 1980. 
Töökäik.
Ta on töötanud Oslo Ülikoolis 1992–2001, Prantsusmaal, Itaalias ja USAs.
TTÜs 2004–…: humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituudi tehnoloogia arengu juhtimise erakorraline professor 2004–2010; sotsiaalteaduskonna Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudi innovatsioonipoliitika ja tehnoloogia valitsemise õppetooli külalisprofessor 2010–2016; majandusteaduskonna Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudi külalisprofessor 2017–...
Teadustöö.
Arenguökonoomika; riigi roll majandusarengus; majandusmõtte ja -poliitika ajalugu.
=Teadustöö mujal.
Eurpean Commission, Directorate General XIII&amp;XVI, Luxembourg.Permanent Consultant. Member of several panels evaluating projects for the Regional Innovation and Technology Transfer Strategies and Infra-structures (RITTS) 1996-1999; Europaprogrammet, Oslo, Noriss (Norwegian Institute of Strategic Studies. Senior Research Associate 2004–2008; The other canon foundation, Norway. Chairman. A small foundation dedicated to the diffusion of evolutionary and history-based economic theory, www.othercanon.org. Grants and funds received from Norsk Investorforum, Norwegian Shipowners’ Association,
1995–2001 Head of Research, Norwegian Investor Forum; 1996–1999 Senior Research Associate, Center for Development and the Environment, University of Oslo; 1993–1997 Instructor in Economics, University of Oslo; 1992–1995 Senior Research Associate, STEP-Group – Studies in Technologyx, Innovation, and Economic Policy, Oslo; 1980–1981 Economist, evaluation of the Irish industrial policy, Telesis Inc., Paris – Dublin; 1972–1991 Founder, Managing Director (1972–1974), and Chairman (1974–1981), Matheson-Selig SPA, Bergamo, Italy; 1978 Lecturer in Economics, Hobart and William Smith Colleges, USA; Saami University College, Kautokeino, Norway. International Centre for Reindeer Husbandry. Professor. Economics of Reindeer Herding 2007–...; Res Publica, Oslo. Senior Research Associate 2009–...
Teaduskorralduslik tegevus.
The Other Canon Foundationi esimees; Coordinator for the Nordic Innovation Network (NIN), a network of evolutionary economists in the Nordic countries. Annual conferences 1993-1998; Ural Federal University, Ekaterinburg, Russia 2012−2013; Tun Ismail Ali Distinguished Chair in Investment and Finance, National University of Malaysia (UKM), Kuala Lumpur 2012−2012; Institute of Public Management, Paul Cézanne University Aix-en-Provence, France 2009−2009; Asia-Europe Institute, University of Malaya, Kuala Lumpur, Malaysia. Master Programme in Regional Integration 2005−2006;Universidade Federal do Rio de Janeiro. Taught ‘History of Economic Policy in the Context of the History of Economic Thought’ 2002−2005; ESAN UNIVERSITY, Lima, Peru, various years 1997−2002.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Fernanda Reinert, lapsed Sophus ja Hugo.
Eino Tamm

Eino Tamm (sündinud 20. novembril 1951 Häädemeeste vallas) on Eesti jurist ja endine poliitik, Eesti Koonderakonna asutajaliige, VII Riigikogu ja VIII Riigikogu liige.
Haridus.
Eino Tamm on lõpetanud 1970. aastal Nõo Keskkooli, 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ("cum laude") õigusteaduse erialal ja 1989. aastal Estonian Business Schooli.
Poliitiline tegevus.
Tegutsemine NATOga liitumise nimel.
Riigikogu väliskomisjoni liikmena ja aastatel 1995–1999 selle esimehena, samuti NATO Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni liikmena tegutses Tamm aktiivselt Eesti NATOga liitumise nimel ning oli selle veendunud eestkõneleja.
Tema mõtteavaldusi sel teemal:
Eestist sai NATO liige 2004. aastal.
Maksuskandaal.
1999. aastal jättis Riigikohus jõusse Maksuameti otsuse, millega Eino Tammele omistati ülisuur tulumaksukohustus. Maksuameti hinnangul omandas Tamm kinnisvarafirma aktsiad töötasuna, mitte kinkelepinguga, nagu ta ise väitis. Maksustatavaks tuluks loeti omandatud aktsiate nominaalhind, mitte turuväärtus. Kuna aktsiate turuhind osutus kümme korda väiksemaks kui nominaalhind, ei olnud Tamm suuteline maksukohustust täitma. 2000. aastal kuulutati Tammele välja eraisiku pankrot.
Kuigi Eino Tamm algatas mitmeid tsiviilvaidlusi, tõendamaks, et ta ei omandanud aktsiaid palgana, vaid sai need kinkena, millega tsiviilkohus ka nõustus, jättis kohus tema tulumaksukohustuse jõusse.
Isiklikku.
Eino Tamme vanemad olid talupidajad (nõukogude ajal kolhoosnikud) Jaan Tamm (1918–1977) ja Linda Tamm (s. Linda Mitt) (1924–2011).
Tema emapoolne vanaisa Jüri Mitt osales Vabadussõjas ja töötas II maailmasõja ajal Omakaitses. Aastatel 1944–1953 viibis ta vangistuses Siberis.
Eino Tammel on vennad Agu (1942–1993), Jüri (1945–1953) ja Ain (1949–2023).
Aastatel 1971–1995 oli ta abielus Helle Tammega (s. Helle Põld), kes oli tema kursusekaaslane Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas. Neil on kaks poega ja kaks tütart.
Aastatel 1997–2023 oli ta abielus klaveriõpetaja ja Eesti Suzuki Ühingu asutajaliikme Sirje Subbe-Tammega (1962–2023), kellega tal on poeg ja tütar.
Virve Orav

Virve Orav (kuni 1953 Virve Brockberg; 11. detsember 1930 – 7. juuni 2013) oli eesti koduloolane ja sugupuude koostaja.
Ta on uurinud peamiselt Vaivara kihelkonda ja eriti Narva-Jõesuud.
Ta oli Põlevkivimuuseumi kodu-uurimisringi, Eesti Kodu-uurimise Seltsi ja Eesti Genealoogia Seltsi liige.
Mälestuse jäädvustamine.
Temast on tehtud lühifilm "Naine eesti kultuuriloos".
Sodiaagivalgus

Sodiaagivalgus on tuhm ja hajus valge kuma, mida võib näha öötaevas. See näib algavat horisondi all paikneva Päikese lähedalt ning kulgeb mööda ekliptikatasandit või sodiaagivööd. Kõige paremini on sodiaagivalgus vaadeldav kevadel pärast päikeseloojangut ning sügisel enne päikesetõusu, siis kui sodiaagivöö on horisondi suhtes järsu nurga all. Sodiaagivalgust põhjustab kosmilises tolmus hajunud päikesevalgus ning see on nii tuhm, et nii kuuvalgus kui ka valgusreostus muudavad sodiaagivalguse nähtamatuks.
Sodiaagivalguse intensiivsus väheneb Päikesest kaugenedes, aga väga pimedatel öödel on nähtust vaadeldud üle terve ekliptikatasandi laiuva ribana. Tegelikult katab sodiaagivalgus terve taeva ning öödel, mil Kuu ei paista, valgustab taevast põhiliselt just sodiaagivalgus.
Kosmiline tolm moodustab Päikesesüsteemis paksu ümara ja lapiku pilve, mida tuntakse sodiaagipilvena ning see paikneb ekliptikaga samal tasandil. Sealsete tolmuosakeste läbimõõt on 10 ja 300 mikromeetri vahel ning enamiku mass on 150 mikrogrammi lähedal.
Antal Reguly

Antal Reguly (11. juuli 1819 Zirc, Veszprémi komitaat – 23. august 1858 Buda) oli ungari keeleteadlane ja etnograaf.
Antal Reguly oli pärit mõisavalitseja perekonnast. Ta õppis õigusteadust Pesti Kuninglikus Ülikoolis, mille lõpetas 1839. aastal. Seejärel sai ta ülikoolilt viieks kuuks võimaluse enesetäiendamiseks välismaal. Hamburgis kuulis Reguly Põhjamaade kaunist loodusest ja ta otsustas ka ise Skandinaaviat külastada. Stockholmis kohtus ta Soomest pärit Adolf Ivar Arwidssoniga, kellega tuli jutuks soome ja ungari keele sugulus, mis oli tol ajal alles vaieldav küsimus. Regulyt hakkas see teema huvitama ja ta otsustas hakata tegelema soome-ugri keelte ja rahvaste uurimisega. 
Aastail 1840–1841 elas ta Soomes, kus õppis soome ja saami keelt. 1841–1843 elas Reguly Peterburis. Alates 1843. aastast oli ta Ungari Teaduste Akadeemia korrespondentliige. 1843–1845 viibis Reguly uurimisretkedel Volgamaadel, Uuralites ja Lääne-Siberis, kus kogus rikkalikult mansi, handi, mari, mordva ja tšuvaši keele ainestikku. Ungarisse pöördus Reguly tagasi 1849. aastal. Ta asus tööle Budapesti Ülikoolis raamatukoguhoidjana. Pikad reisid, primitiivsed elutingimused ja haigused olid aga Reguly tervise ruineerinud. Ta ei suutnud oma kogutud materjale läbi töötada ja avaldada. Antal Reguly suri 1858. aasta augustis 39-aastaselt. Reguly kogutud materjalid ehk Regulyana anti välja alles pärast tema surma. Tänu Reguly pärandile kujunes Ungaris välja soome-ugri võrdlev keeleteadus.
Olga Korbut

Olga Korbut (valgevene Вольга Валянцінаўна Корбут (omaladinas Volha Korbut), vene Ольга Валентиновна Корбут; sündinud 16. mail 1955 Hrodnas) on endine valgevene riistvõimleja. Võistlustel esindas Nõukogude Liitu.
17-aastaselt võitis ta 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis kuldmedali vabaharjutuses, poomil ja võistkondlikus mitmevõistluses. 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis võitis ta kuldmedali võistkondlikus mitmevõistluses ja hõbeda poomil. Pärast Montréali olümpiamänge lõpetas sportlaskarjääri.
1991. aastast elab USA-s, tal on USA kodakondsus.
Olga Korbut oli 22 aastat abielus Valgevene ansambli Pesnjarõ laulja ja helilooja Leanid Bartkievičiga, neil on poeg (1979).
Nõmme Rinnalaste ja Emade Kodu

Nõmme Rinnalaste ja Emade Kodu (ka Tallinna Rinnalaste ja Emade Kodu) oli Nõmmel, Nõmme alevi Lastekodu tänavas (tänapäevane aadress Laste tänav 1), tegutsenud sotsiaalasutus, kus abistati raskustesse sattunud emasid koos lastega ja orbe., asutist nimetati paralleelselt ka Tallinna Rinnalaste ja Emade Koduks.
Asutuse asutas riigi toetusel 1919. aastal Tallinna Naisselts.
Tallinna Rinnalastekodu tegutses Tallinnas mitmel pool, asutusel olid ruumid toonasel Suur-Balesna tänaval (tänapäeval Lembitu tänav), Kopli emade ja rinnalaste kodu samuti Koplis Vene-Balti laevatehase asumis endises laevatehase direktori elamus (tänapäeval Kaluri tänav 15). 1920. aastate algul hakati Tallinna Rinnalastekodule rajama uut suurt hoonet Nõmme alevisse.
1925. aastast tegutses asutus Kodu tänaval (nüüd Laste tänav) vastvalminud hoones, mille arhitekt oli Artur Perna.
Asutuse alguskümnenditel oli asutuse hoolekogu esinaine Anna Tõrvand-Tellmann.
Laste tänav 1 asus aastatel 1972–2001 Tallinna I Lastehaigla ja Tallinna Nõmme Lastehaigla.
Kuuvalgus

Kuuvalgus on valgus, mida Kuu peegeldab Maale. See koosneb peamiselt päikesevalgusest, kuid vähesel määral ka tähevalgusest ja maavalgusest.
Valgustus.
Kuuvalguse tugevus on üsna muutlik, olenedes kuu faasist. Võrreldes päikesevalgusega ei ole kuuvalgus kuigi ere, isegi täiskuu valgustugevus on tavaliselt ainult 0,1 luksi. Kuid troopilistel laiustel paiknevatel kõrgetel aladel võib kuuvalguse tugevus ulatuda 0,26 luksini.
Kuu albeedo on 0,136, see tähendab, et ainult 13,6% päikesevalgusest, mis Kuule langeb, peegeldub tagasi. Tihtipeale segab kuuvalgus astronoomilisi vaatlusi, seega tavaliselt väldivad astronoomid vaatlusi täiskuu ajal.
Folkloor.
Folklooris on kuuvalgusel tihti kahjulik mõju. Näiteks magamine täiskuu valgel muutis uskumuse kohaselt inimese libahundiks. Samuti usuti, et kuuvalgus süvendab kuutõbiste sümptomeid ning et kuuvalgel magamine võib muuta inimese pimedaks või hulluks. Ka usuti, et kanapimedust põhjustab kuuvalgel troopilistel aladel magamine.
Flore'i auhind

Flore'i auhind ("prix de Flore") on Prantsusmaa kirjandusauhind, mille asutas 1994. aastal üks Pariisis Saint-Germain-des-Prés' kvartalis kohvikus Café de Flore koos käiv seltskond.
Ajalugu.
Auhind, mille asutas 1994. aastal naaberkohvikuga seotud auhinna Prix des Deux Magots mõnetisel eeskujul Frédéric Beigbeder, annab välja ajakirjanikest žürii noorele paljutõotavale kirjanikule (sageli debüütromaani eest). See kuulutatakse välja iga aasta novembris kohvikus Café de Flore. Aastal 2007 anti erandlikult välja ka lütseumiõpilase Flore'i auhind. 
Kohviku Café de Flore omanik ja žürii auesimees Miroslav Siljegovic annab laureaadile üle 6100 eurot ning õiguse juua aasta jooksul selles kohvikus veini Pouilly-Fumé klaasist, millele on graveeritud tema nimi.
Žürii liikmed.
Flore'i auhinna žüriis olid 2015. aasta seisuga järgmised liikmed: Frédéric Beigbeder (asutaja), Jacques Braunstein, Manuel Carcassonne, Carole Chrétiennot, Michèle Fitoussi, François Reynaert, Jean-Pierre Saccani, Bertrand de Saint-Vincent, Christophe Tison, Philippe Vandel, Jean-René Van Der Plaesten ja Arnaud Viviant.
Tringe Smajli

Tringe Smajli (1880 –1917), täisnimega Tringë Smajl Martini Ivezaj, Albaaniast väljaspool tuntud ka kui Yanitza, oli Albaania partisan, kes võitles Malësia piirkonnas Osmanite riigi vastu. 
Perekond.
Tringe sündis aastal 1880. Tema isa Smajl Martini Ivezaj oli Gruda klanni katoliiklasest juht (nende elupaigaks oli tänapäeva Montenegro kaguosa). Tema allkiri on mitmetel protestikirjadel, mida Põhja-Albaania klannid saatsid Otomani impeeriumis resideerivatele saatkondadele ja Euroopa riikide saadikutele. Nende seas on ka 9. mail 1878 Prantsusmaa saadikule Istanbulis saadetud abipalve või siis teine samasugune 15. juunist 1878. Neis kirjades väljendasi Põhja-Albaania suguharud oma protesti San Stefano rahu ja Berliini kongressi otsuste vastu, millega suur osa Scutari vilajetist läks Montenegro vürstide valitsuse alla. Ajal, mil tegutses Prizreni liiga, muutus Smajl Martini poliitiliselt aktiivsemaks ja liitus sellega, jäädes liiga liikmeks kuni selle lõpuni; seetõttu ta arreteeriti aastal 1886 ja saadeti oma vangistust kandma Anatooliasse, kus ta ka suri. Ka Tringe vennad Gjon ja Zef liitusid isa eeskujul liigaga ning langesid lahingus aastal 1883.
Tringe tegevus.
Kui Tringe vennad surid, andis ta neitsitõotuse - ta vandus, et elab vooruslikku elu. Ühtlasi hakkas ta kandma meesteriideid, et patriarhaalses Põhja-Albaania ühiskonnas mehe moodi elada.
Tringe ühines albaania mässulistega ja sai tuntuks peale albaanlaste võitu Deçiqi lahngus. 23. juunil 1911 osales ta ka Gërçe memorandumi koostamisel. Ta jätkas ülestõusuliikumises osalemist seni, kuni Albaania 28. novembril 1912 iseseisvuse välja kuulutas.
Oma tõotuse tõttu jäi ta vallaliseks ja tal ei olnud lapsi. Tringe suri 2. novembril 1917 ja ta maeti perekonna hauakambrisse Gruda mägedes Kshevë küla lähistel (see jääb tänapäeva Montenegro territooriumile). Kaks aastat hiljem rüüstasid aga Jugoslaaviale alluvad ja piirkonnas patrullivad montenegrolaste väed tema haua.
Mälestamine.
Tringe kangelaslikud teod tegid ta kuulsaks ja nii on ta mitmete Montenegro ja Albaania kangelaslaulude kangelanna. Rahvaluules on tema elulugu küll veidi teistmoodi kajastatud: nimelt röövis neis Osmani impeerium aastal 1911 Vranjes tema klannipealikust isa ja tema surnukeha ei jõudnud iial tagasi kodumaale. Seetõttu oli Tringe sunnitud oma isa asemele asuma. Kuna aastal 1911 toimunud Malissori ülestõusu taga oli kuningas Nikola I Petrović, ei kajasta laulud tema isa surma tõepäraselt ja varjavad tema seoseid Prizreni liigaga, aidates ühtlasi maha suruda võimalike territoriaalseid dispuute Albaania ja Montenegro vahel. Reaalselt neid siiski vältida ei õnnestunud. Aastal 1911 kirjeldas New York Times Tringet kui Albaania Jeanne d'Arci. Selle loo kirja pannud korrespondent Podgoricast kirjeldas lisaks Tringe kangelastegudele teda ka veel kui noort kaunist daami.
Lugu temast kui ühest kangelaslikumast naissõdalasest piirkonna ajaloos on tuntud kogu Balkanil.
Ta on Albaania rahvuskangelane ja tema nime kannavad tänavad nii Albaanias kui ka Kosovos.
Pertti Virtaranta

Erkki Pertti Ilmari Virtaranta (20. mai 1918 Karkku – 9. juuli 1997 Helsingi) oli soome keeleteadlane.
Pertti Virtaranta vanemad olid algkooliõpetajad Vihtori Arvid Virtaranta (1879–1959) ja Sigrid Josefiina Hietaranta (1881–1983). Ta lõpetas gümnaasiumi 1936. aastal ja asus õppima Helsingi Ülikoolis, kus sai filosoofiakandidaadi kraadi 1943. aastal ja doktorikraadi 1946. aastal.
1947–1955 oli Pertti Virtaranta soome keele lektor Lundi Ülikoolis.
Pertti Virtaranta oli aastatel 1959–1981 Helsingi ülikooli soome keele professor, 1969–1975 oli ta ajaloo-keeleteaduse teaduskonna dekaan. 1955–1983 oli ta Karjala keele sõnaraamatu peatoimetaja.
Alates 1990. aastast oli Pertti Virtaranta Soome Teaduste Akadeemia akadeemik.
Perti Virtaranta põhilised uurimisteemad olid soome keele murded ja karjala keel.
Batõrevo rajoon

Batõrevo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia kaguosas.
Rajoonis on 19 külaasundust, kus on kokku 56 asulat. Rajooni keskus on Batõrevo.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 35 142. 2010. aasta seisuga olid elanikest 75% tšuvašid ja 22% tatarlased.
Lilian Tamm

Lilian Vellerand (enne 1935 Lilian Valkenklau; 1987. aastast Lilian Tamm; 25. november 1932 Tallinn – 18. mai 2025) oli eesti teatriteadlane, -ajaloolane ja -kriitik.
Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna 7. Keskkooli, 1956 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina ja 1969 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi aspirantuuri teatriajaloo valdkonnas.
Lilian Vellerand oli 1956–1957 Keila ajalehe Kollektiivne Töö korrektor, 1957–1965 ja 1975–1977 Eesti NSV Teaduste Akadeemia raamatukogu bibliograaf, 1965–1970 Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi laborant ja seejärel teadur. 1970–1975 töötas ta Draamateatri kirjandusala juhatajana. 1977–1981 ja 1985–1987 oli Eesti NSV Teatriühingu konsultant ja teatripropaganda osakonna juhataja, 1981–1985 Kultuuriministeeriumi draama- ja muusikateoste kolleegiumi liige.
Alates 1968. aastast on avaldanud teatriarvustusi, kirjutanud hooaja- ja aastakümneülevaateid, näitleja- ja rolliportreid, koostanud teatriartiklite kogumikke. Ta on osalenud kollektiivse monograafia "Eesti sõnateater 1965–1985" I köite (Tallinn, 2015) koostamisel.
Ta on tõlkinud näidendeid, näiteks Nikolai Gogoli "Hullumeelse päeviku".
Isiklikku.
Tema abikaasa oli tõlkija ja toimetaja Aksel Tamm.
Vaime Kabur

Vaime Kabur (kuni 1935 Miralda Eugenia Vilandberg, 1935–1941 Vaime Vilgma; 25. november (vkj)/ 8. detsember 1914 Pada mõis, Viru-Nigula kihelkond, Virumaa – 2. veebruar 2005 Tallinn) oli eesti bibliograaf.
Ta lõpetas 1933. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi. 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti kirjandust ja 1948–1950 Tartu Riiklikus Ülikoolis bibliograafiat ja raamatukogundust.
1947–1968 oli ta ENSV Riikliku Raamatukogu vanembibliograaf ja 1968–1983 peabibliograaf.
Ta on koostanud muu hulgas mitme eesti kirjaniku (näiteks A. H. Tammsaare) personaalbibliograafia.
Isiklikku.
Ta oli olnud abielus Boris Kaburiga.
Oblast (Kasahstan)

Oblast (kasahhi keeles облыс "oblõs", mitmuses облыстар "oblõstar") on 1. järgu haldusüksuse tüüp Kasahstanis (teine on keskalluvusega linn).
Oblastid jagunevad rajoonideks.
Oblastit juhib "akim", kelle on ametisse nimetanud president.
2022. aastal moodustati kolm uut oblastit: Abaj, Žetisu ja Ulõtau oblast.
Kasahstanis on 17 oblastit.
Pindalalt suurim oblast on Aktöbe oblast (300 629 km²), väikseim Ida-Kasahstan (97 800 km²). 2009. aastal oli elanikerohkeim Lõuna-Kasahstani (praegu Türkistani) oblast (2 622 125 inimest), elanikevaeseim Atõrau oblast (542 937 inimest).
Mihhail Epstein

Mihhail Epstein (Михаи́л Нау́мович Эпште́йн; sündinud 21. aprillil 1950) on vene kultuuriteoreetik ja esseist.
Nimetav kääne

Nimetav kääne ehk nominatiiv on üks kõige tavalisemaid käändeid.
Enamiku keelte puhul, milles on käändsõnu, on nominatiivi vorm algvorm ja sõnastikus esinevaks põhivorm.
Eesti keel.
Nimetav kääne on koos omastava ja osastavaga abstraktne kääne. Nimetaval käändel puudub tunnus.
Nimetav kääne vormistab: 
Samuti vormistab nimetav alusele lähedasi lauseliikmeid:
Võib vormistada ka:
Lisaks vormistab nimetav:
Gruzdžiai vald

Gruzdžiai vald (leedu keeles "Gruzdžių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šiauliai rajoonis. 
Valla pindala on 186 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 2436 inimest. Valla keskuseks on Gruzdžiai alev (2011. aasta seisuga 1467 elanikku). Vallamaja asub aadressil J. Šliupo g. 2. Vallavanem on Nijolė Bagdonavičienė .
Lisaks küladele on vallas ka Gruzdžiai huutor (aastal 2011 oli seal 18 elanikku).
Tuleviku tänav (Narva)

Tuleviku tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Puškini tänavast ja lõpeb Vestervalli tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 250 meetrit.
1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi Павловская улица ja 1912. aasta linnaplaanil Pawlowa tänav. 1927. ja 1986. aastate linnaplaanidel tänava nimi oli Tuleviku tänav ehk улица Тулевику.
Pärast Teist maailmasõda ühendati tänav põhja poole nihutatud Viru tänavaga. Tekkinud tänav kandis nime Tuleviku tänav. 27. septembril 1995 ennistati linnavalitsuse otsusega vana nimi Tuleviku tänava lõigule Vestervalli tänavast Koidula tänavani.
Endise lasteaia Ojake hoones aadressil Tuleviku 7 on mitteformaalse õppe keskus Vita Tiim ja täiskasvanuste õppekeskus Vestifeks, teisel korrusel MTÜ Lapsele oma kodu.
Olga Viluhhina

Olga Viluhhina (vene Ольга Геннадьевна Вилухина; sündinud 22. märtsil 1988 Mežgorjes Baškortostanis) on Venemaa laskesuusataja.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis kuulus ta 4×6 km teatesõidus hõbemedali võitnud Venemaa koondisse. Individuaalarvestuses võitis ta samadel olümpiamängudel 7,5 km sprindidistantsil samuti hõbeda. 2017. aastal võeti Viluhhinalt ja Venemaa naiskonnalt dopingureeglite rikkumise tõttu mõlemad medalid.
Kairiai vald

Gruzdžiai vald (leedu keeles "Kairių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šiauliai rajoonis. 
Valla pindala on 92 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 3300 inimest. Valla keskuseks on Kairiai alev (2011. aasta seisuga 1822 elanikku). Vallamaja asub aadressil Plento g. 2. Vallavanem on Artūras Šulčius.
Lisaks küladele on vallas ka Šėkščiai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud.
Alatõri rajoon

Alatõri rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia edelaosas.
Rajoonis on 1 linn ja 16 külaasundust, kus on kokku 46 asulat. Rajooni keskus on Alatõri linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 15 200. 2010. aasta seisuga olid elanikest 70% venelased, 11% tšuvašid ja 11% mordvalased.
Kuršėnai vald

Kuršėnai vald (leedu keeles "Kuršėnų kaimiškoji seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šiauliai rajoonis. 
2011. aasta seisuga elas vallas 4410 inimest. Valla keskus on Kuršėnai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil V. Dambrausko g. 17. Vallavanem on Edita Mileikienė . 
Lisaks küladele on vallas ka Tadiškiai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud.
Mindeni piiskopkond

Mindeni piiskopkond oli katoliiklik piiskopkond (saksa: "Bistum Minden") ja riik, Mindeni vürstlik piiskopkond (saksa: "Hochstift Minden") Saksa-Rooma riigis. Selle pealinn oli Minden, mis on tänapäeva Saksamaal.
Ajalugu.
Piiskopkonna asutas aastal 803 Karl Suur, pärast sakside alistamist. See allutati Kölni peapiiskopkond-kuurvürstkonnale. Sellest sai Vürstlik Mindeni piiskopkond (saksa: "Fürstbistum Minden") aastal 1180, kui kaotati Saksimaa hertsogiriik. 16. sajandil algas Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna mõjutusel reformatsioon, et riik üle võtta.
Rootsi okupeeris Mindeni Kolmekümneaastase sõja ajal ja muutis selle ilmalikuks. 1648. aasta Vestfaali rahu andis selle Brandenburgi margile kui Mindeni vürstkonna (saksa: "Fürstentum Minden").
Aastast 1719 haldas Mindeni vürstlikku piiskopkonda koos külgnevaa Ravensbergi krahvkonnaga Brandenburg-Preisimaa kui Minden-Ravensbergi. Aastal 1807 sai see Vestfaali kuningriigi osaks. Aastal 1814 tagastati see Preisimaale ja sai Vestfaali provintsi osaks.
Aastal 1789 oli vürstkonna pindala 1100 km². See piirnes (päripäeva põhjast alates): Hessen-Kasseli maakrahvkonna eksklaav, Braunschweig-Lüneburgi kuurvürstkond, Schaumburg-Lippe krahvkond, veel üks Hessen-Kasseli eksklaav, Lippe vürstkond, Ravensbergi krahvkond ja vürstlik Osnabrücki piiskopkond. Linnad olid Minden ja Lübbecke.
Mis puudutab Mindeni piiskopkonda, alates Rootsi-poolsest ülevõtust aastal 1648 ei olnud enam seaduslikku katoliku pontifikaati. Piiskopkonna ala, sisaldades ilmaliku vürstliku piiskopkonna kõrval ka osi Braunschweig-Wolfenbüttelist ja kogu Schaumburg-Lippe, oli esimene kadunud piiskopkond, mille eest hakkas aastal 1667 hoolitsema Põhja-Saksamaa apostellik vikariaat. Aastatel 1709 kuni 1780 moodustas endise piiskopkonna ala Ülem- ja Alam-Saksi apostelliku vikariaadi osa, enne kui see taasliideti Põhjamisjonitega. Aastal 1821 sai endise Mindeni piiskopkonna ala endise vürstliku piiskopkonna piires Paderborni piiskopkonna osaks, kuna Braunschweigi osa sai aastal 1825 Anhalti ja Braunschweigi apostelliku vikariaadi osaks, et ühineda aastal 1834 Hildesheimi piiskopkonnaga. Schaumburg-Lippe ala jäi Põhjamisjonitesse kuni kaotamiseni aastal 1930, saades esmalt Osnabrücki piiskopkonna ja aastal 1965 Hildesheimi osaks.
Alikovo rajoon

Alikovo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššias.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 115 asulat. Rajooni keskus on Alikovo.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 16 318. 2010. aasta seisuga olid elanikest 98% tšuvašid.
Calenbergi loss

Calenbergi loss (saksa keeles "Burg Calenberg", hiljem "Schloss Calenberg" ja "Feste Calenberg"; varemed tuntud kui "Alt Calenberg") oli keskaegne loss Kesk-Saksamaal, Schulenburgi lähistel Pattenseni alevis, 13 km Hildesheimi linnast läänes. Selle ehitas aastal 1292 vesilinnusena Welfi hertsog Otto Range Leine jõe niidule kahe Leine jõe haru vahele Calenbergi kriidimerglimäe lõunaossa. 16. sajandi alguses ehitati see ümber kindluseks ("Feste"). 15. sajandil andis "Fort Calenberg" nime Welfide Calenbergi vürstkonnale. Pärast Kolmekümneaastast sõda kaotas see oma sõjalise tähtsuse ja jäeti maha. Tänapäeval on see vare maa-aluste võlvidega, mida ümbritsevad kõrged vallid.
Overkill

Overkill tähistab mitut mõistet ja objekti:
Mariinski Possadi rajoon

Mariinski Possadi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia kirdeosas.
Rajoonis on 1 linn ja 11 külaasundust, kus on kokku 79 asulat. Rajooni keskus on Mariinski Possadi linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 22 718. 2010. aasta seisuga olid elanikest 79,4% tšuvašid ja 19% venelased.
Péter Hajdú

Péter Hajdú (27. detsember 1923 Budapest – 19. september 2002 Budapest) oli ungari keeleteadlane.
Péter Hajdú lõpetas Loránd Eötvösi Ülikooli ungari ja saksa keele erialal.
Ta oli 1959–1974 Szegedi Ülikooli professor, 1974–1982 Ungari Teaduste Akadeemia Keeleteadusinstituudi juhataja. 1982–1996 oli Péter Hajdú Loránd Eötvösi Ülikooli professor.
Péter Hajdú peamised uurimisteemad olid uurali rahvaste etnogenees ja esiajalugu ning samojeedi keeled.
Urmarõ rajoon

Urmarõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia kirdeosas.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 53 asulat. Rajooni keskus on Urmarõ.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 23 583. 2010. aasta seisuga olid elanikest 97% tšuvašid.
Overkill (Motörheadi laul)

"Overkill" on Suurbritannia "hard rock"'i ansambli Motörheadi laul, mis avaldati esmakordselt 10. märtsil 1979 vinüülplaadil singlina koos looga "Too Late Too Late". Singel jõudis Suurbritannia singlite edetabelis (UK Singles Chart) 39. kohale. 1979. aasta 24. märtsil ilmus lugu ka Motörheadi samanimelisel albumil.
"Overkill" on omapärane selle poolest, et Phil Taylor kasutas selles kahte basstrummi.
Singli kujunduse autor oli Joe Petagno, Motörheadi sümboolika peamine looja.
Motörhead esitas lugu avalikkuse ees esmakordselt 1979. aasta 9. märtsil BBC telesaates "Top of the Pops". Hiljem kuulus "Overkill" Motörheadi kontsertidel enim esitatute hulka, enamasti mängiti seda viimase loona.
Ka viimast korda esitas Motörhead "Overkilli" kontserdi lõpuloona, mis toimus 11. detsembril 2015 Berliinis – 17 päeva enne ansambli juhi Lemmy Kilmisteri surma, misjärel bändi tegevus lõppes.
Kaverid.
"Overkilli" on kaverdanud mitmed tuntud bändid. 1995. aastal salvestas Metallica Lemmy 50. sünnipäeva kingiks neli Motörheadi lugu: "Overkill", "Damage Case", "Stone Dead Forever" ja "Too Late Too Late". 1996. aastal ilmusid need lood "Hero of the Day" singlil ning 1998. aastal ka albumil "Garage Inc.". Oma kaveri on loost teinud ka bänd Overkill, mis ongi nime võtnud Motörheadi loo ja albumi järgi, nende versioon ilmus 1999. aasta albumil "Coverkill". 2008. aastal salvestas oma versiooni loost Saksa bänd Grave Digger, mis ilmus selle EP-l "Pray".
14. septembril 2011 esitasid Metallica, Slayeri, Megadethi ja Anthraxi – "thrash metal"'i "suure neliku" – liikmed "Overkilli" kontserdil Yankee Stadiumil.
Kanaši rajoon

Kanaši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia keskosas.
Rajoonis on 24 külaasundust, kus on kokku 108 asulat. Rajooni keskus on Kanaši linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 36 243. 2010. aasta seisuga olid elanikest 97% tšuvašid.
Uno Ussisoo

Uno Ussisoo (12. mai 1920 Tallinn – 28. november 1993) oli eesti entsüklopedist ja tõlkija.
Ta lõpetas 1938. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastast 1939 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina. Ta kuulus üliõpilasseltsi Liivika. 
Aastal 1943 arreteeriti Ussisoo SD poolt, ta viibis aastatel 1943–1944 Saksa vangilaagrites. 1945. aastal arreteeriti ta NKVD poolt Tallinnas, ta viibis aastatel 1946–1956 Ivdeli ja Inta vangilaagrites Venemaal. Eestisse sai ta tagasi aastal 1956. 
Ta tõlkis gruusia kirjandust ning kirjutas järelsõna Juta Bedia tõlgitud gruusia eeposele "Kangelane tiigrinahas". 
Uno Ussisoo oli pikka aega tegev "Eesti nõukogude entsüklopeedia" ja "Eesti entsüklopeedia" toimetuseliikmena. Temalt pärineb ka teatmike sarja "A ja O" nimi, milleks teda inspireeris artikkel Karl August Hermanni koostatud esimesest eestikeelsest entsüklopeediast "Eesti üleüldise teaduse raamat" (I köite I vihik, 1900).
Isiklikku.
Tema isa oli haridustegelane Teodor Ussisoo.
Juula mõis

Juula mõis oli kahe Eesti mõisa nimi:
Kužiai vald

Kužiai vald (leedu keeles "Kužių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šiauliai rajoonis. 
2011. aasta seisuga elas vallas 3747 inimest. Valla keskuseks on Kužiai alev (2011. aasta seisuga 1168 elanikku). Vallamaja asub aadressil Vilties g. 2. Vallavanem on Jolanda Rudavičienė.
Lavretsovi tänav

Lavretsovi tänav on tänav Narva vanalinnas. See algab Puškini tänavast, ristub Vabaduse tänavaga ja lõpeb Vestervalli tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 290 m.
1900. aasta ja 1905. aasta linnaplaanidel on selle tänava nimi vene keeles "Десятая улица", 1912. aasta linnaplaanil eestikeelne "Kümnes uulits" ning 1929. aasta linnaplaanil on tänava nimi Valge tänav. Koos Sinise ja Musta tänavaga, mis kulgesid üksteisega rööpselt, moodustasid nad Eesti lipu värvid. 
Pärast Teist maailmasõda nimetati tänav ümber oletatavasti Nõukogude võimu auks ja 1986. aasta linnaplaanil on tänava nimi Nõukogude tänav ehk vene keeles "улица Ныукогуде".
11. mai 1994 linnavalitsuse otsusega nimetati tänav ümber Lavretsovi tänavaks. Tänav on saanud nime Narva kaupmehe ja metseeni Sergei Lavretsovi järgi, kes pärandas oma rikkaliku maalide ja kunstiesemete kogu Narva linnamuuseumile.
Lavretsovi tänaval asuvad hotellid Central ja King, baar Gulliver ning restoranid King, Gulliver ja Zakarpatje.
Juuni 2016

2016. aasta juuni algas kolmapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast neljapäeval.
Ohekatku raudteepeatus

Ohekatku raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Lelle raudteeliinil.
Peatus asus Kehtna vallas Lelle raudteejaama ja Keava raudteepeatuse vahel.
Meškuičiai vald

Meškuičiai vald (leedu keeles "Meškuičių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šiauliai rajoonis. 
Valla pindala on 104 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 2212 inimest. Valla keskuseks on Meškuičiai alev (2011. aasta seisuga 1056 elanikku). Vallamaja asub aadressil Šiaulių g. 15. Vallavanem on Jolanta Baškienė.
Valla territooriumil asub Ristimägi.
Ace of Spades

Ace of Spades tähendab inglise keeles kaardimängu üht kõige kõrgemat kaarti: potiässa ehk padaässa, kuid see võib viidata ka muule.
Eižens Laube

Eižens Laube (25. mai 1880 Riia – 21. juuli 1967 Portland, USA) oli läti arhitekt, Läti rahvusromantilise stiili peamine esindaja arhitektuuris.
Elukäik.
Eižens Laube sündis 25. mail 1880 Riias Smiltenest pealinna elama asunud pottsepa perekonnas. 1899. aastal lõpetas ta Riia reaalkooli ja 1906. aastal Riia Polütehnilise Instituusi arhitektuuri erialal.
Pärast õpinguid töötas ta mõnda aega tuntud arhitekti Konstantīns Pēkšēnsi arhitektuuribüroos ning reisis palju Euroopas. Juba tudengina käis ta 1904. aastal Soomes, seejärel 1909. aastal Rootsis, Taanis ja Saksamaal ning 1910. aastal külastas Saksamaad ja Prantsusmaad.
Aastail 1907–1917 töötas Laube õppejõuna Riia Polütehnilise Instituudis ja 1919–1944 Läti Ülikoolis (mõlemad tänapäeval Riia Tehnikaülikool). Eižens Laube oli Läti Ülikooli audoktor (1930), arhitektuuriteaduskonna rektor (1922) ja dekaan aastatel 1919–1922, 1932–1934, 1938–1940.
1938. aastal asutas ta esimese Läti arhitektuuriajakirja Latvijas Architektūra. Ajakiri ilmus 1938–1940.
1944. aastal emigreerus Saksamaale Berliini, hiljem elas Hamburgis ja seejärel Pinnebergis, kus töötas Balti Ülikoolis.
1950. aastast kuni elu lõpuni elas USA-s. Töötas ühes arhitektuuribüroos Washingtoni osariigi pealinnas Olympias. 1955. aastast elas Portlandis.
Eižens Laube suri 21. juulil 1967 Oregoni osariigis Portlandis 87-aastaselt. 
Looming.
Eižens Laube projekteeris umbes 200 hoonet. Tema esimene suurem töö oli koos Pēkšēnsiga projekteeritud ja väga rikkalikult juugendstiilis dekoreeritud hoone Riias aadressil Tallinas ielā 23. 1903. aastal valmis Laube ja Pēkšēnsi ühistööna elamu aadressil Alberta ielā 12. Konstantīns Pēkšēns elas ise selles majas, 2009. aastast on majas avatud Riia Art Nouveau muuseum.
1908. aastal projekteeris elamu aadressil Alberta ielā 11. Hoone viimistluses on kasutatud looduslikke materjale, sh tuffi ja puitu, ning seda ilmestavad rahvuslikud mustrid.
Eižens Laube üheks viimaseks tööks Lätis jäi Riia lossi rekonstrueerimine (1935–1939). Selleks ajaks oli loss juba kohandatud Läti Vabariigi presidendi residentsiks, aga Laube projekteeris sellele nn Kolme tähe torni ja muutis presidendi esindusruumidest punase saali kujundust, vestibüüle jms.
Inese Zandere

Inese Zandere (sündinud 15. septembril 1958 Dobeles) on läti luuletaja, lastekirjanik, toimetaja, ajakirjanik ja kirjastaja.
Inese Zandere lõpetas 1981. aastal Läti Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Töötas 1981–1987 kirjastuses Avots, 1987–1990 ajakirjas Pioneris (hilisema nimega LaBA). 1990–1993 töötas Zandere ajalehes Diena. 1993–2010 töötas ta ajakirja Rīgas Laiks toimetuses, oli alates 1997. aastast selle peatoimetaja. Alates 2004. aastast on ta kirjastuse "Liels un mazs" peatoimetaja.
Dassel

Dassel on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Linna pindala on 113,02 km². 31. detsembril 2019 elas seal 9604 inimest. Linn paikneb Sollingi mägede lähedal.
Linna pindalast moodustavad hooned ja tänavad umbes 10%, samas kui 26% alast katavad metsad, nagu Ellenser Wald, ja 62% on põllumajandusmaa, eriti teravilja ja rapsi kasvatamiseks. Selleks pakub kohalik mullahorisont sobivaid tingimusi, kuna pinnasekihi all olevad setted moodustavad lössi. Dassel paikneb parasvöötmes.
Ajalugu.
Dassel pärineb aastast 860, kui seda mainiti Corvey kloostri dokumendis. 1022. aastal viitas keiser Heinrich II teises dokumendis Dasseli kirikut. Umbes 1113. aasta paiku muutus Dassel Dasseli krahvide baasiks, kelle nimi tulenes asula nimest. Kui Dasseli krahvkond 1310. aastal olemast lakkas, müüdi Dassel Hildesheimi piiskop Siegfried II-le. Varsti pärast seda, 1315. aastal, pakkus ta oma omandile linnaõigust, kuna ümberkaudsed alad kuulusid Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkonnale, seega Hildesheimi piiskopi vaenlastele. Saades linnaõiguse, ehitasid Dasseli elaniku linnamüüri. Linna valitsemist teostati Hunnesrücki lossist lähedasel künkal. Selle lossi hõivasid Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogid Hildesheimi piiskopkonna vaenuse tulemusena 1521. aastal. Hertsog Erich I käskis Hunnesrücki lossi maatasa teha ja selle asemele Erichsburgi lossi ehitada. Dasselit valitseti sealt aastani 1643. Kolmekümneaastase sõja tulemusena ühendati Dassel 1643. aastal Hildesheimi piiskopkonnaga. Piiskopid ehitasid Hunnesrücki uue haldushoone, see paiknes purustatud Hunnesrücki lossi ja Erichsburgi vahel. Nende sajandite jooksul pidurdasid need asjaolud Dasseli korralikku arenemist ja sellest võitis naaberlinn Einbeck, mis asutati hiljem kui Dassel. Lisaks hävines osa linnast 19. sajandi tulekahjudes. Sel ajal hakkasid mõned elanikud kuduma lina või sellega kauplema, samas teised rändasid USA-sse. 20. sajandi alguses elas Dasselis 1462 inimest. 1920. aasta paiku oli elanike arv 1601. Teise maailmasõja ajal jäi linn puutumata. Seetõttu asusid Dasselisse elama mitmed põgenikud. 1. märtsil 1974 ühendati Dasseliga mitmed Ilme oru väiksemad vallad. Uus vald kattis nüüd ajaloolise Dasseli krahvkonna ala, mis lakkas olemast 1310. aastal.
Transport.
Dassel oli eraraudteeliini lõpp-punkt Einbeckist aastast 1883. Selle pikkus oli 13,1 km. 1975. aastal suleti reisijateveoliin ja 2003. aastal ka kaubavedu. Seejärel asendati raudteeliin bussiliiniga.
Dasselisse pääseb kergesti bussiga Einbeckist ja Stadtoldendorfist.
Gedeon Richter Ltd.

Gedeon Richter Ltd. (ungari Richter Gedeon Nyrt.) on Ungari ravimifirma, mis tegeleb teadus- ja arendustegevusega farmakoloogia vallas ning ravimite tootmise ja müügiga. Eelkõige arendatakse ja toodetakse kesknärvisüsteemi, südame-veresoonkonna, günekoloogia ja seedeelundkonna ravimeid.
Firma asutas farmatseut Gedeon Richter 1901. aastal. Peakorter asub Ungaris Budapestis.
Gedeon Richteri filiaale on umbes 40 riigis, sealhulgas ka Eestis.
Mägiraat

Mägiraat ("Prunella collaris") on raatlaste sugukonda kuuluv lind.
Mägiraat on levinud hajusalt Kesk- ja Lõuna-Euroopas. Ta on peamiselt paigalind ja elutseb enamasti 1500–3000 meetri kõrgusel mägedes. Talvel laskub alla orgudesse.
Eestis on ta haruldane eksikülaline. Aprillis 2014 vaadeldi üht isendit Hiiumaal ning see oli teine kord, kui mägiraati Eestis nähti.
Kamin

Kamin on lahtine suitsulõõriga tulekolle ruumi kütmiseks. Ajalooliselt kasutati kaminaid näiteks elamute soojendamiseks, söögi tegemiseks, vee soojendamiseks. Tänapäeval on kamina eesmärgiks ruumi kütmine või meeleolu loomine (disainkamin). Soojasalvestamise funktsiooni täidavad paremini massiivsemad ahjud.
Tuli põleb tulekastis, korstnast väljuvad tulest tekkinud heitgaasid. Kaminal võivad olla suitsukamber, tulekast, võre, siiber, lõõr, uks jne.
Kaminate tüübid.
Metallist või malmist kaminasüdamiku baasil ehitatavad kaminad.
Malmist või metallist kaminasüdamiku baasil ehitatava kaminaga on võimalik kütta peaaegu kogu maja. Malmist või terasest südamiku peale ehitatakse soojakapp/kubu, mis on seest kaetud fooliumvillaga. Külm õhk juhitakse kaminasüdamiku ja kesta vahele, kus toimub õhu paisumine, ning siis surutakse soe õhk torustikku, mille kaudu soojus jõuab teistesse ruumidesse. Kamin viimistletakse reeglina kas dolomiidi, marmori, graniidi või muu kattekiviga. Kaminakütet kasutatakse mitmetes uuselamurajoonides põhiküttena, miinuseks on vaid see, et sooja saab vaid siis, kui kaminas on tuli. On ka selliseid kaminasüdamikke, kus toimub topeltpõlemine ehk puugaasi järelpõlemine ning põletatavatest puudest on võimalik saada rohkem energiat. Tõmbe abil juhitakse õhk esmaseks põlemiseks läbi seinte ja tagumisest seinast juhitakse juurde lisaõhk ning leegis tekib kõrgemal temperatuuril veel järelpõlemine.
Valmiskaminad ehk disainkaminad.
Valmiskamina võib paika panna ilma eelneva projektita. Sobivad just valmiskaminad korteritesse või valmismajadesse. Valmiskaminad on arvestatavad ainult lisakütteallikana, mitte põhiküttena. Valmiskaminate kolded on tavaliselt tunduvalt väiksemad, nende põlemisaeg ja küttevõimsus sellepärast ka piiratud. Kuid väikese kaminaga saab samuti luua õdusat meeleolu ning kaminasoojus on ikka midagi muud kui keskkütte oma. Keraamilise ümbrisega kaminad kiirgavad õhku, kasulikke negatiivseid ioone, mis annavad inimorganismile energiat.
Lahtise koldega kaminad.
Lahtise tulekoldega kaminad on ilma metallist südamiku ning ilma klaasita. Lahtiste kaminate kasutegur on alla 20%, pigem viivad lahtised kaminad sooja õhku toast välja ning seega ei sobi need kaminad kütteallikana. Samuti on puidu põlemisaeg väga lühike (u 30 minutit), kuna kamin saab liiga palju hapnikku peale. Samuti laseb lahtine kamin suitsu ruumi tagasi ning võib tuhka ning tahmagi sisse lüüa. 
Soojust akumuleerivad kamin-ahjud.
Kaminahi on olemuselt klaasuksega ahi. Efekt kaminahjul on tavalise ahjuga võrreldes lühem kütteperiood. Kaminahi eristub kaminast eelkõige oma kaalu poolest. Kaminahi on tegelikult traditsiooniline ahi, mille peamine erinevus seisneb selles, et kaminahjul on kaks siibrit ühe asemel. See tähendab, et kui ahju küttes läheb paratamatult soojaks terve ahi, siis kamin­ahju puhul saab näiteks suvel alumist siibrit sulgedes suitsu otse korstnasse juhtida ning sooja kogumist ei toimu.
Šemurša rajoon

Šemurša rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia lõunaosas.
Rajoonis on 9 külaasundust, kus on kokku 31 asulat. Rajooni keskus on Šemurša küla.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 12 846. 2010. aasta seisuga olid elanikest 78% tšuvašid, 11% tatarlased ja 6,9% venelased.
Ibressi rajoon

Ibressi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuvaššia keskosas.
Rajoonis on 1 alev ja 18 külaasundust, kus on kokku 102 asulat. Rajooni keskus on Ibressi alev.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 23 894. 2010. aasta seisuga olid elanikest 83% tšuvašid.