tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jazva murre

Jazva murre (ka jazvakomi keel) ("Ёдз коми көл") on komi keele murre. Jazva murret räägitakse Permi krai kirdeosas 20 külas (enamasti Krasnovišerski rajoonis). Kõnelejate arv on umbes 2 000.
Tähestik.
Jazvakomi keele kirjutamisel kasutatakse kohandatud kirillitsat, mis erineb sürja- ja permikomi omast. 2003. aastal oli välja antud esimene jazvakomi aabits.
Grammatika.
Küsisõnad.
Мөй, май "mis", кин "kes", көтөн, көти "kus", көтчө "kuhu", көтиcь "kust", кудик "kumb, mis, milline", кудчөм "milline", кудөр, кудор "millal", мөйла, мөла, мөля, мөсянь "miks", мөйлө "milleks", мөмда "kui palju".
Jaanus Ots (jurist)

Jaanus Ots (sündinud 27. veebruaril 1973 Tartus) on jurist ja Riigikohtu nõunik.
Sõja jalus

"Sõja jalus" on Ülo Tuuliku 1974. aastal Eesti NSV-s ilmunud dokumentaalromaan 1944. aastal Sõrve elanike küüditamisest Saksamaale. 
Romaanis käsitletakse mälestuste, päevikute, kirjade ja jutuajamiste kaudu sõrulaste saatust. Modernistliku kompositsiooni tõttu sai autor kõrvutada Natsi-Saksamaa ja Venemaa sõdureid. 
Algselt, 1974. aastal ilmus romaan tsensori kärbetega, 2010. aastal välja antud kolmas trükk ilmus algupärasel kujul.
Teodosie

Teodosie on rumeenia nimi, mis võib esineda nii ees- kui ka perekonnanimena. Eesnimena on tegemist mehenimega.
Nimi on kujunenud kreeka mehenimest Theodosios, mis tähendab "Jumala kingitust".
Teiste seas on seda nime kandnud järgmised tuntud isikud:
Ülenurme Gümnaasium

Ülenurme Gümnaasium on üldhariduskool Kambja vallas Tartu maakonnas.
Kuni 22. detsembrini 2017 oli õppetöö gümnaasiumis jagatud kahe maja vahel: 1.–5. klass Tõrvandi alevikus (aadressil Ringtee 1) ja 6.–12. klass Ülenurme alevikus (Tartu mnt 5). 8. jaanuarist 2018 sai koolipere üheks – algklasside maja kolis Tõrvandist Ülenurme gümnaasiumi uude, oktoobris 2017 valminud korpusse (Tartu mnt 5). 
1984–2002 oli kooli direktor Tarmo Kerstna, 2002–2022 Olev Saluveer ning aastast 2022 Tõnu Tender. 
Kooli nimi oli aastatel 1984–1994 Ülenurme Keskkool.
Ajalugu.
1984. aastal valmis Ülenurme külanõukogus 350 õpilasele mõeldud koolimaja, millele järgnes normaalmõõtmetega staadioni ehitus. Ülenurme staadion valmis 1990. aastal. 1992 avati kooli spordihoone. Selles on neli saali ja sealhulgas ka lasketiir.
1993 alustati üleminekut gümnaasiumiprogrammile ning vastava tegevusloa ja nimetusega alustati tööd 1994. aasta sügisel.
2002. aastal nimetati kool Eesti kaunimaks kooliks 2001.
2007. aasta seisuga õppis gümnaasiumis 27 klassikomplektis 675 õpilast.
2010 tehti koolile juurdeehitis, kuhu mahutati muusikakool, söökla, köök ja valla raamatukogu.
2018 kolis 1.–5. klass Tõrvandist uude koolihoonesse Ülenurme.
2018. aastal ületas kool 1000 õpilase piiri (1007 õpilast) ja on sellest ajast üks suurima õpilaste arvuga kool Tartu maakonnas ning suurim Kambja vallas.
Muusikakool.
Kooli juures tegutsevast muusikaklassist kasvas välja Ülenurme Muusikakool, mis alustas tegevust 1989. aasta sügisel ja paikneb gümnaasiumiga samas hoones.
Muuseum.
Samal aastal kooli avamisega alustas tööd ka kooli muuseum, mis kajastas eelkõige koolide ajalugu ja hariduselu Ülenurme vallas.
Lisaks avati 2007. aastal spordihoone 1. korrusel raadio- ja kooli õppetehnika muuseum, mille juht on endine kooli direktor Tarmo Kerstna.
Seenelkäik

"Seenelkäik" on 2012. aasta Eesti komöödiafilm, mille on lavastanud Toomas Hussar. 
Näitlejaskond ja filmimine.
"Seenelkäigu" peategelane on fiktiivne Riigikogu liige Aadu Kägu (Raivo E. Tamm), kes eksib seenel käies metsa ära koos oma naise Viiviga (Elina Reinold) ja neilt bensiinijaamas küüti küsinud rokkmuusiku Zäkiga (Juhan Ulfsak). Metsas kohtutakse kohaliku külamehe ja endise retsidivistiga (Üllar Saaremäe).
Kõrvalosasid mängivad Hendrik Toompere juunior juunior (erakonna PR-nõustaja Villu Koobalt) ja Hilje Murel (Silvi Säinas). Episoodilistes rollides on Elmo Nüganen, Mari-Liis Lill, Ott Sepp, Raimo Pass, Hannes Võrno jt.
Põhiosas filmiti "Seenelkäik" Virumaal: Läsnal, Pihlaspeal, Karulas, Kolgal ja Valgejõel. 
Sünopsis ja temaatika.
Üks "Seenelkäigu" läbivaist teemadest on poliitiline satiir: filmi algul satub Kägu (kelle erakondlikku kuuluvust ei mainita) skandaali, kuna on lasknud oma puhkusereisi Peruusse riigikogu liikme kuluhüvitistest kinni maksta. Skandaal võimendub, kui ta kadunuks kuulutatakse. Filmi lõpus toimub pressikonverents, kus Kägu ja Zäk kirjeldavad oma inimlikke kannatusi, jättes sellega varju senise kriitika.
Filmis pressikonverentsil patukahetsuse ja lunastuse märgina kasutatud valgete kampsunite tõttu tõmmati mõni aeg pärast "Seenelkäigu" esilinastust ajakirjanduses paralleele Reformierakonna rahastamisskandaali sattunud justiitsminister Kristen Michali teleesinemisega, kus too samuti kandis valget kampsunit.
Festivalid.
Filmi maailmaesilinastus toimus juulis Karlovy Vary filmifestivali võistlusprogrammis "East of the West". Põhja-Ameerika esilinastus toimub septembris Toronto rahvusvahelise filmifestivali programmis "Discovery". Film valiti ka augustis Austrias toimunud filmifestivalile ja septembris toimuvale Ateena rahvusvahelisele filmifestivalile. 
Film arvudes.
2012. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 73 712 inimest.
Leonid Habarov

Leonid Vassiljevitš Habarov (sündinud 8. mail 1947 Kurgani oblastis Šadrinskis) on Nõukogude ja Vene sõjaväelane, Afganistani sõja veteran, erupolkovnik.
Noorelt tegeles Habarov poksiga. Kui ta sai sõjaväeteenistuse-ealiseks, soovis ta astuda lennukooli, aga teda ei võetud vastu tervislikel põhjustel: poksijana oli ta murdnud ninavaheseina ja sellepärast ei kõlvanud lenduriks. Seetõttu otsustas ta astuda Rjazani dessantväelaste kooli. Kuigi tema kui spordis mõningat edu saavutanud noormees võinuks sellesse kooli ka niisama sisse astuda, otsustas ta enne seda läbida kohustusliku ajateenistuse, mis kulges Balti ja Moskva sõjaväeringkonnas.
Just tema õhudessantpataljon ületas esimesena 40. armee koosseisus Afganistani Demokraatliku Vabariigi piiri ja hõivas pärast 450-kilomeetrist rännakut kaotusi kandmata strateegiliselt tähtsa Salangi mäekuru. Olles kapteni auastmes, sai temast esimene Nõukogude Liidu komandant koha peal.
Pärast erruarvamist juhtis ta Uurali Riikliku Tehnikaülikooli sõjatehnilise hariduse ja julgeoleku instituuti.
Habarov vahistati 19. juulil 2011, kahtlustatuna "relvastatud mässu organiseerimises ja teiste inimeste õhutamises terrorismile". 
Läbiotsimise käigus konfiskeeriti Habarovi valdusest lõhkeainet, relvi, narkootikume ja ekstremistlikku kirjandust. Lõhkeaineks olid mitmesugused padrunid, mis pärinesid Afganistani sõja ajast ja mida Habarov suveniiridena oma kirjutuslaual hoidis. Relvaks oli käsitsi valmistatud mõõk, mille Habarovile oli 2000. aastate alguses kinkinud tollane kaitseminister Sergei Ivanov. Narkootiliseks aineks olid sõjaväelastele mõeldud esmaabipakist pärit valuvaigistid, mis olid juba aastate eest aegunud. Ekstremistlikuks kirjanduseks oli Vladimir Kvatškovi raamat "Ohtlik truuduse tõttu Venemaale", mille autor 2012 mõisteti 13 aastaks range režiimiga kolooniasse mässu õhutamise ja terrorismi süüdistusega. See raamat on Venemaal vabalt müügil ega kuulu föderaalsesse ekstremistlike materjalide loendisse.
SRÜ maades on toimunud miitinguid Habarovi toetuseks ja tema kinnipidamise vastu. Pahameelt tema vahistamise üle on väljendanud väga lahknevate poliitiliste vaadetega isikud, näiteks presidendikandidaadid Leonid Ivašov ja Gennadi Zjuganov ning sellised tuntud poliitikategelased nagu Andrei Illarionov, Andrei Saveljev, Maksim Ševtšenko, Aleksei Dõmovski, Maksim Kalašnikov, Irek Murtazin, Mihhail Deljagin, Ašot Jegjazarjan, Aleksandr Hartšikov ja Dmitri Putškov.
Aare Hõrn

Aare Hõrn (sündinud 9. augustil 1959 Antkruvas) on setu kultuuritegelane.
Tema eestvedamisel hakati 1994. aastal pidama iga-aastaseid Seto kuningriigi päevi. Aastatel 2000, 2007 ja 2018 valiti Hõrn kuningriigi Ülemsootskaks. 2015. aastal oli ta Obinitsa soome-ugri kultuuripealinna projekti peakorraldaja, mille eest pälvis ka 2015. aasta välisministeeriumi kultuuripreemia. Ta on XI Seto Kongressil valitud Seto Kongressi Vanemate Kogu kultuuri ja hariduse töörühma liige.
1990. aastal oli ta koos helilooja Kuldar Singiga Setumaast kõneleva dokumentaalfilmi "Katõ ilma veere pääl" stsenarist. 2002. aastal valmis temast endast dokumentaalfilm "Kuningas üheks päevaks".
Ta on osalenud Meremäe vallas kõikidel kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel alates 1993. aastast. Alates 2002. aastast on ta erakonna Isamaa ja Res Publica Liit liige.
Toome pood

Toome pood oli keldripood, mis tegutses Tartu kesklinna ja Supilinna piiril Jakobi mäe jalamil, Jakobi tänav 17 elumaja poolkeldrikorrusel. See oli üks väheseid pikka aega samas kohas tegutsenud väikseid toidupoode Tartus, eri kauplused on olnud seal 1930. aastast.
Maja ehitati tõenäoliselt 1870.–1880. aastatel ja poolkeldrikorrusel olid algusest peale kaupluseruumid. Nõukogude ajal oli poes õlletehase firmalett, kust sai osta ka vaadiõlut, esindatud olid kõik õllesordid.
Pärast taasiseseisvumist poeruumide rentnikud vahetusid korduvalt (müüjate loodud OÜ OVEZAI, kunagise Kloostri poe omanikfirma OÜ Renatus, OÜ Aasi ja Ko jt), mõnda aega kandis pood ka Toominga nime. Toome pood oli Tartus üks viimaseid kohti, kus püsis kasutusel Nõukogude-aegne koonusekujuline mahlalaskmisaparaat.
Alates 11. aprillist 2025. aastast tegutseb samas kohas kohvik-pood Aega On.
Rumeenia Õigeusu Kirik

Rumeenia Õigeusu Kirik (rumeenia keeles "Biserica Ortodoxă Română") ehk Rumeenia patriarhaat on üks autokefaalsetest õigeusu kirikutest. Autokefaalia ehk kirikliku iseseisvuse kuulutas Rumeenia Õigeusu Kirik välja 1872. aastal, Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh tunnustas seda 1885. aastal.
Rumeenia Õigeusu Kirik on maailma õigeusu kirikute seas Vene Õigeusu Kiriku järel suuruselt teine. Rumeenia Õigeusu Kirikuga peab ennast seotuks hinnanguliselt üle 20 miljoni inimese.
Rumeenia kiriku ajalooline kanooniline territoorium on tänased Rumeenia ja Moldova, kuigi Moldovat peab tänapäeval oma kanooniliseks alaks ka Vene Õigeusu Kirik. Rumeenia Õigeusu Kirikul on kogudusi ja piiskopkondi ka mujal maailmas, kus asuvad rumeenlaste rahvuskogukonnad. 
Rumeenia Õigeusu Kirik on ainus õigeusu kirik maailmas, mille ametlikuks ja liturgiliseks keeleks on romaani keelte hulka kuuluv keel – rumeenia keel.
Kirikupea kannab alates 1925. aastast patriarhi tiitlit ja tema residents asub Rumeenia pealinnas Bukarestis. Alates 2007. aastast on Rumeenia patriarhiks Daniel.
Ajalugu.
Kristluse ajalugu Rumeenia aladel ulatub tagasi vähemalt 3. sajandisse. Sealsed kristlikud kogudused allusid hiljemalt 6. sajandi alguses Konstantinoopoli patriarhile. Kaasaegse Rumeenia kirikustruktuuri alused ulatuvad tagasi 1359. aastasse, mil Konstantinoopoli patriarh andis toonase Vicina sadamalinna piiskopile Valahhia metropoliidi tiitli. 1517. aastal viidi metropoolia keskus üle Târgoviște linna ja sealt 1688. aastal Bukaresti, kus see asub tänaseni. 14. sajandil moodustati ka Moldova metropoolia, mis sai patriarhi kanoonilise tunnustuse 1401. aastal.
1859. aastal ühendati Valahhia ja Moldova vürstiriigid Alexandru Ioan Cuza valitsemise alla ning 1862. aastal kuulutati välja kahe riigi ametlik liit, mida loetakse kaasaegse Rumeenia riigi alguseks. Koos poliitilise ühinemisega toimus ka kahe metropoolia ühinemine uueks rahvuskirikuks, mille peaks kuulutati 11. jaanuaril 1865 Bukarestis resideeriv Valahhia metropoliit. Alexandru Ioan Cuza ajal viidi läbi mitmeid kirikuvastaseid reforme, millest tähtsaim oli õigeusu kiriku ja kloostrite vara riigistamine 1863. aastal, kuid kiriku rolli Rumeenia ühiskonnas see ei kahandanud.
1872. aastal kuulutas Rumeenia Õigeusu Kirik riigi õhutusel ühepoolselt välja autokefaalia, mille kohta anti välja ka riiklik seadus. Läbirääkimised Konstantinoopoli patriarhaadiga Rumeenia kiriku autokefaalia tunnustamise küsimuses kestsid üle kümne aasta. Alles 25. aprillil 1885 andis oikumeeniline patriarh Ioakim IV välja tomose, millega tunnustas Rumeenia Õigeusu Kiriku kanoonilist iseseisvust.
Esimese maailmasõja tulemusel ühendati Rumeeniaga varem Venemaa ja Austria-Ungari koosseisu kuulunud Bessaraabia, Bukoviina ja Transilvaania alad. 1919. aastal peetud kirikukogul ühinesid sealsed piiskopkonnad ametlikult Rumeenia Õigeusu Kirikuga. Ühinemisprotsess viidi lõpule 6. juulil 1925 Rumeenia Õigeusu Kiriku seaduse ja põhikirja vastuvõtmisega. Kaks aastat varem, 1923. aastal vastu võetud riigi põhiseaduses tunnistati õigeusu kirikut riigikirikuna.
Teraviljakombain

Teraviljakombain on põllumajanduslik kõrrelise teravilja koristamise ühendmasin, mis lõikab viljakõrred, peksab peadest terad, puhastab need aganaist, kõlkaist ja muust lisandeist ning kogub terad punkrisse, suunab põhu vooluna maha, pressib pakkideks või hekseldab väetiseks. Sellist meetodit nimetatakse teraviljakultuuride otsekoristamiseks.
Teraviljakombainidele on iseloomulikuks tunnuseks heedri lõikeosa kohal pöörlev horisontaalne haspel, mis haarab viljakõrtest ja painutab need heedrisse. Teraviljast eraldatud põhk sisaldab piiratud koguses toitaineid. Purustatud põhk laotatakse põllule, mis randaalitakse või küntakse tagasi mulda. Vaalu kogutud põhk läheb loomadele allapanuks ja vähesel määral ka söögiks.
Ümberseadistatud teraviljakombainiga saab koristada muidki põllukultuure, näiteks heinaseemet, tera- ja silomaisi, päevalille, sojauba, kaunvilju ja tangukultuure. Šassiitraktoritele paigaldatavaid teraviljakombaine nimetatakse rippkombainideks.
Ajalugu.
Kombaini leiutas 1834. aastal Ameerika Ühendriikides Hiram Moore. Esimesed kombainid liikusid mitme hobuse või muula jõul. Ta töötas lõpuks välja kombaini, millega sai vilja koristada mitme meetri laiuse ribana.
Esimesena organiseeris kombainide tootmise ja müümise Hugh Victor McKay Austraalias 1885.
Nõukogude Liidus toodeti liikurteraviljakombaine SKD-5 Sibirjak, mille mootori võimsus oli 74 kW ehk 100 hj ja läbilaskevõime 5 kg/s, SK-5 Niva, mille võimsus ja läbilaskevõime olid samasugused, ning SK-6 Kolos, mille võimsus oli 110 kW ja läbilaskevõime 6 kg/s. Riisi ühe- või kaheetapiliseks koristamiseks toodeti poolroomikkombaine SKP-6R, SKD-5R ja SK-5R ning roomikkombaine SKG-5.
Kombaini ehitus.
Automaatroolimine.
Tänapäevastel kombainidel kasutatakse üha enam automaatroolimissüsteeme. Automaatroolimisel kasutatakse satelliitsignaale (GPS), mis juhivad masinat ülitäpselt paralleelsel liikumisjoonel.
Süsteem aitab juhil efektiivselt ära kasutada kombaini kogu heedri töölaiust ja vähendab ülekatet, et saavutada ööpäev läbi soodsates ilmaoludes lühema aja jooksul parem viljakoristuskvaliteet.
Kombain (täpsustus)

Kombain on mitmest korraga töötavast, kuid eri operatsioone sooritavast masinast koosnev keeruline liitmasin. Kõige rohkem kasutatakse kombaine põllumajanduses.
Nathan Fillion

Nathan Christopher Fillion (sündinud 27. märtsil 1971 Edmontonis) on Kanada filminäitleja.
Ta on tuntud tänu Richard Castle'i rollile ABC draamasarjas "Castle" ja ka tema karjääri varasema rolli Kapten Malcolm Reynolds televisioonisarjas "Firefly".
Lapsepõlv ja haridus.
Fillion sündis inglise keele õpetajate Cookie ja Bob Fillioni pojana. Tal on vanem vend Jeff. Ta õppis Edmontonis Püha Kolmainsuse Katoliiklikus Keskkoolis ning seejärel Albertas Concordia ülikooli kolledžis ja Alberta ülikoolis.
Van der Valk

Van der Valk Hotels &amp; Restaurants on Hollandi suurim hotellikett. Firmale kuulub 59 hotelli Hollandis ja 30 hotelli teistes riikides. 
Tegu on perefirmaga, mille asutamisaastaks loetakse aastat 1862, millal Nicolaas van der Valk avas Voorschotenis oma farmis kohviku "De Gouden Leeuw". 1939. aastal jäi kohvik tee-ehitusele jalgu ja nii avasid Martien ja Rie van der Valk uue restorani koos kaheksa hotellinumbritoaga. Peres oli 11 last ja nende kaasabil hakkas ettevõte pärast Teist maailmasõda laienema.
Firmale kuulub lisaks hotellidele ka Vogelpark Avifauna (Avifauna linnupark) Alphen aan den Rijnis, mis on maailmas esimene spetsiaalselt lindudega tegelev loomaaed. Linnupargi avamise posteril oli kujutatud tuukan, kellest on saanud firma vapilind.
Rizokárpaso

Rizokárpaso (kreeka keeles Ριζοκάρπασο, türgi keeles "Dipkarpaz") on linn Küprose saare idarannikul Karpasía poolsaarel. Rizokárpaso on poolsaare suurim linn. Linnas on umbes 5500 elanikku. See on "de facto" Põhja-Küprose Türgi Vabariigi kontrolli all ja kuulub selle haldusalasse kuuluvasse İskele piirkonda.
Enne 1974. aasta Türgi okupatsiooni oli linn täielikult kreekakeelne. Kuna ühendus Küprose lõunaosaga lõigati ära, ei saanud kohalikud põgeneda. Seetõttu elab seal tänapäevani ÜRO vägede kaitse all umbes 250 Küprose kreeklast.
Ajalugu.
Rizokarpaso-Sylla oli pronksiaegne linnus 2. aastatuhandel eKr. Rizokarpaso eelkäija-asula oli iidne Karpasia linn. Selle linna polise staatusest annab tunnistust ühe Phanoklese, Nikolaose poja, üleskirjutus.
Türklaste sissetungi ajal Küprose põhjaossa paigutati Kyrenia lähedal asuva Agía Eiríni elanikud vastu nende tahtmist Rizokárpasosse.
Majandus.
Kuni 20. sajandini oli siidikultuur elanike peamine kaubandusala. Toorsiid kedrati kohapeal ja kooti kangasteks. Pärast siidiussikasvatuse hääbumist läksid paljud talupidajad üle idamaist tüüpi tubaka kasvatamisele. Tubakalehtede kuivatamiseks ehitati spetsiaalsed varjualused. Mõne aasta jooksul sai küla Küprose tubakakasvatuse keskuseks ja jäi selleks kuni 1974. aastani. Tänapäeval kasvatatakse tubakat suhteliselt väikestes kogustes Türki eksportimiseks. Ümbruskonnas kasvatatakse peamiselt köögivilju ja teravilja punakaspruunil mullal ("terra rossa"). Korjatakse ka jaanikaunapuu vilju.
Vaatamisväärsused.
Eriti vaatamist väärivad kaks keskaegset kirikut, mis pärinevad Lusignani ajast. Ümbruskonnas on arvukalt kauneid randu.
Linnast mitte kaugel asuvad Ágios Fíloni kiriku varemed ja iidne asula.
Nina Hoekman

Nina Hoekman-Iankovskaja (8. august 1964 Kiiev, Ukraina NSV – 26. juuni 2014 Zutphen, Holland) oli Ukrainast pärit Hollandi kabetaja, naiste suurmeister. 
Hollandis elas ta 1995. aastast, kui abiellus Hollandi kabetaja Henk Hoekmaniga. Ta oli 11-kordne Hollandi naiste meister (1999, 2000, 2002, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2014). Naiste maailmameistrivõistlusi tal võita ei õnnestunud, küll aga sai viiel korral hõbemedali. 
Ta töötas aastaid Hollandi noortekoondise treenerina.
Paralepa alumine tuletorn

Paralepa sihi alumine tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Haapsalu linnas Nõmme külas, Haapsalu lahe lõunakaldal.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 15 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Paralepa ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 802 meetrit ja sihi asimuut on 152,7°.
Valge tuli põleb pimedal ajal aasta läbi, see on näha 7 meremiili kaugusele. Tuli põleb sektori 150,7°–154,7° poole 2 sekundiks ja kustub seejärel on 2 sekundiks.
Tuletorn ehitati 1934. aastal.
Staden

Staden on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Roeselare haldusringkonnas.
Asulad.
Stadeni, Oostnieuwkerke ja Westrozebeke ühinemisel moodustunud vald jaguneb järgmisteks piirkondadeks, osavaldadeks ja asulateks:
Pime raamat

"Pime raamat" on Toomas Raudami 2012. aastal ilmunud romaan.
Ruiselede

Ruiselede on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Tielti haldusringkonnas.
Asulad.
1977. aasta haldusreformi käigus terviklikkuse säilitanud Ruiselede jaguneb järgmisteks piirkondadeks ja asulateks:
Sõmeri tuletorn

Sõmeri tuletorn on tuletorn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Matsi külas, Liivi lahe idakaldal.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge kaheksatahulise betoontorni kõrgus jalamist on 21 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 23 meetrit.
Valge tuli põleb pimedal ajal aasta läbi, see on näha 9 meremiili kaugusele.
Tuletorn ehitati 1954. aastal.
Sõru ülemine tuletorn

Sõru sihi ülemine tuletorn on tuletorn Hiiu maakonnas Hindu külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Alt valge ja ülevalt punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 16,8 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19,2 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Sõru alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 487 meetrit ja sihi asimuut on 310,6°.
Tulepaak ehitati 1934. aastal. See sai 1941. aastal sõja käigus kahurimürskude tabamustest kannatada ja remonditi 1942. aastal.
Emmaste ülemine tulepaak

Emmaste sihi ülemine tulepaak on tulepaak Hiiu maakonna lõunaosas Rannaküla külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Navigatsioonimärgi moodustab valge metalltorni otsas paiknev valge püsttriibuga punane täisnurkne tahvel. Tule kõrgus veepinnast on 26 meetrit ja maapinnast 24,4 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Emmaste alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1071 meetrit ja sihi asimuut on 89,4°.
Tulepaak ehitati 2016. aastal varasema 1947. aastal rajatud tulepaagi asemele. Eelmise terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist oli 19 meetrit.
Ahto Kaasik

Ahto Kaasik (sündinud 30. märtsil 1969) on looduslike pühapaikade ja rahvakultuuri uurija ning Eesti ühiskonnategelane.
Enam kui 30 aasta jooksul on ta tegelenud eri asutustes ja projektides Eesti looduslike pühapaikade kaardistamise ja kaitsmisega. Osalenud looduslike pühapaikade riikliku arengukava ettevalmistamises ja juhtimises. Temalt on ilmunud looduslike pühapaikade, rahvakalendri, rahvausundi ja rahvakultuuri teemadel artikleid ja ta on pidanud loenguid. 2008. aastast korraldab ajaloolistele looduslikele pühapaikadele pühendatud rahvusvahelist Hiite kuvavõistlust.
Alates 2006. aastast on ta osalenud Metsahoolekogu (FSC) säästva metsanduse Eesti riikliku standardi koostamise töörühma tegevuses. 2010. aastast on ta looduslike pühapaikade kaitsega tegeleva rahvusvahelise Delose algatuse töörühma liige. Külalislektor Eesti Maaülikoolis, Tartu Ülikoolis jm.
Lensk

Lensk on linn Venemaal Sahha (Jakuutia) Vabariigis, Lenski ulussi halduskeskus.
Ajalugu.
1663. aastal oli asutatud Muhtukujevskaja küla evengi asula Muhtui kohas. 18. sajandil oli avatud Muhtuja postijaam. 19. sajandil ja 20. sajandi alguses oli poliitiliste küüditamiste sihtkohaks. 20. sajandi keskel hakkas kiiresti kasvama seoses teemandikaevandusega Viljui basseinis. Linnaõigused ja uue nime Lensk sai 1963. aastal.
Loodus.
Geograafiline asend.
Linn asub Leena jõe vasakul kaldal Leena platool 840 km Jakutskist.
Kliima.
Lenskis on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida sooja suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –29 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 17,7 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –56,1 °C ja maksimum 39,0 °C. Sademeid on 227 mm aastas.
Aalter

Aalter on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Genti haldusringkonnas.
Asulad.
1977. aasta haldusreformi käigus Bellemi, Poeke ja Lotenhullega liidetud Aalter jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Sven-Erik Soosaar

Sven-Erik Soosaar (sündinud 12. novembril 1973) on eesti keeleteadlane ja vikipedist.
Ta on leksikograaf, leksikoloog, etümoloog ning eesti, neenetsi ja mari keele uurija. Ta töötab 2016. aastast Eesti Keele Instituudis vanemleksikograafina.
Haridus ja töökäik.
Aastatel 1980–1991 õppis Soosaar Tallinna Pelgulinna Keskkoolis. 1995. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal. 1995–1996 õppis ta Gröönimaa ülikoolis grööni keelt ja kirjandust. 1997–1998 õppis ta Helsingi ülikoolis fennougristikat ja assürioloogiat. 1998. aastal sai ta Tartu Ülikoolist magistrikraadi eesti ja soome-ugri filoloogias tööga "Samojeedi ja eskaleuudi ühisjooned". 2001–2002 õppis ta Konstanzi ülikoolis üldkeeleteadust.
Aastatel 2001–2002 töötas ta Eesti Keele Instituudis assistendina, 2002–2003 erakorralise teadurina. Aastatel 2003–2013 oli ta samas teadur.
Aastatel 2008–2011 oli ta Eesti Keele Instituudi osakonnajuhataja ja teadusnõukogu liige.
2011. aastal astus Soosaar Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia doktorantuuri.
Jaanuarist 2013 kuni jaanuarini 2015 töötas ta Soome suurima fondi Koneen Säätiö stipendiaadina keeletehnoloog Jack Rueteri töörühmas Helsingi Ülikooli juures.
2017. aasta detsembris sai Sven-Erik Soosaar doktorikraadi keeleteaduses (filoloogias ja lingvistikas) väitekirjaga "Eesti keele kultuursõnavara arengujooni – eesti keel kui piirikeel" (juhendajad Kristiina Ross ja Urmas Sutrop, oponent Turu Ülikooli emeriitprofessor Kaisa Häkkinen).
Aastatel 2020–2022 on ta ÜRO põlisrahvaste püsifoorumil Eesti poolne ekspert.
Teadus.
Soosaar on avaldanud "Eesti-tundraneenetsi sõnastiku" (2000) ning "Ungari-eesti sõnastiku" (2007), koos Szilárd Tóthiga ka "Eesti-ungari sõnastiku" (2000). Ta oli üks "Ladina-eesti sõnaraamatu" teise väljaande (2002) toimetajatest ja täiendajatest ning üks "Eesti etümoloogiasõnaraamatu" (2012) koostajatest ja toimetajatest.
Soosaar on vanakreeka keelest tõlkinud Platoni dialoogi "Euthyphron" ning sumeri keelest kuningas Gudea templihümni silindri A.
Ühiskondlik tegevus.
1998. aastast on Soosaar Soome Soome-Ugri Seltsi liige, 2001. aastast Emakeele Seltsi liige. Aastatel 2008–2009 oli ta XII rahvusvahelise vähemuskeelte konverentsi organiseerimiskomitee liige.
Ta on kahe mittetulundusühingu – Fenno-Ugria Asutuse ja Eesti Ungari Seltsi – juhatuse liige. Aastatel 2014–2018 kuulus ta ka MTÜ Wikimedia Eesti juhatusse (olnud ka juhatuse esimees).
Soosaar on alates 2005. aastast panustanud eestikeelse Vikipeedia arendamisse.
Tartu ülikooli vehklemisõpetaja

Tartu ülikooli vehklemisõpetaja ehk vehklemismeister oli 17.–19. sajandil Tartu ülikooli õppejõud, kes õpetas üliõpilastele ja õppejõududele vehklemist.
Ehkki ajaloolase Helmut Piirimäe sõnul oli vehklemismeister Rootsi-aegses ülikoolis "väga nõutav tunniandja", sest nii professorid kui ka üliõpilased kandsid tol ajal pidevalt mõõka ja pidid oskama seda ka kasutada, palgati esimene vehklemisõpetaja alles 1690. aastal, ligi 60 aastat pärast ülikooli asutamist. Selleks sai Abraham Chemnitz, kes aga suri 1693. aastal. Samal aastal palgati tema asemele prantslane Pierre de Maret.
Pärast ametikoha kaotamist 19. sajandi lõpul säilis vehklemisõpetus üliõpilaskorporatsioonides.
Risti tulepaak

Risti tulepaak oli tulepaak Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Keibu külas Ristininal.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Tulepaak ehitati 1955. aastal ja lammutati 2004. aastal.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist oli 25 meetrit ja tule kõrgus merepinnast 29 meetrit.
Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 408.
Tartu ülikooli ujumisõpetaja

Tartu ülikooli ujumisõpetaja oli Tartu ülikooli õppejõud.
Ülikoolile kuulus ujumiskoht Emajõe ääres koos Johann Wilhelm Krause projekteeritud suplusmajaga. Ujumisõpetaja palk oli 200 rubla aastas. Kuna ujumisõpetust sai korraldada ainult suvel, teenisid nad lisa vetelpäästja ja tislerina. 
Ujumisõpetaja kohal töötasid järgmised isikud:
Alates 1864. aastast oli ametikoht vakantne, ülikooli suplusasutus anti Tartu linna valdusse, koht kaotati 1892. aastal. Ülikooli suplusasutuse järelevaatajad olid:
Telisna alumine päevamärk

Telisna alumine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Telise külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Kivist püramiidtorni kõrgus jalamist on 6 meetrit.
Tuletorn moodustab liitsihi Telisna ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 416 meetrit ja sihi asimuut on 154°.
Päevamärk ehitati 1910. aastal.
Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 437.
Telisna ülemine päevamärk

Telisna ülemine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Telise külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Kivist püramiidtorni kõrgus jalamist on 12 meetrit.
Tuletorn moodustab liitsihi Telisna alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 416 meetrit ja sihi asimuut on 154°.
Päevamärk ehitati 1910. aastal.
Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 438.
Berlare

Berlare on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 86 hektarilisel territooriumil asub Donkmeeri tehisjärv. 
Asulad.
Haldusreformi käigus Uitbergeni ja Overmerega liidetud Berlare jaguneb järgmisteks osavaldadeks:
Viimsi ülemine tuletorn

Viimsi sihi ülemine tuletorn (ka "Viimsi ülemine tulepaak") on tuletorn Harjumaal Viimsi vallas Lubja külas Lubja mäel.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 59 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Viimsi alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1377 meetrit ja sihi asimuut on 83,6°. Siht juhatab meresõitjad läänest Tallinna reidile.
Algne puitkonstruktsiooniga märk valmis 1914. aastal. 1927. aastal asendati see profiilrauast sõrestikpüramiidiga. Praegune tuletorn ehitati 1939. aastal. Torni ülemistel korrustel oli algselt Tallinna lahe äärsete rannakaitsepatareide tulejuhtimis- ja vaatluspost. Tuletorni latern asus torni alumisel kolmandikul, torni ülaossa viidi see pärast Teist maailmasõda.
Viimsi alumine tulepaak

Viimsi sihi alumine tulepaak on tulepaak Harjumaal Viimsi vallas Haabneemes.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 35 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 41 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Viimsi ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1377 meetrit ja sihi asimuut on 83,6°. Siht juhatab meresõitjad läänest Tallinna reidile.
Algne puitkonstruktsiooniga märk valmis 1914. aastal, metallsõrestiktorn 1927. aastal ja praegune torn pärast Teist maailmasõda. 2025 asendati alumine paak metallist valge tuletorniga.
Roomassaare ülemine tulepaak

Roomassaare sihi ülemine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Kuressaare linnas Roomassaare sadamas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 30 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 33 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Roomassaare alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 721 meetrit ja sihi asimuut on 321,5°.
Praegune tulepaak ehitati 2003. aastal.
Hobulaiu põhja-tulepaak

Hobulaiu põhja-tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Ridala vallas Hobulaiul.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 19 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 24 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Uppholmi tulepaagiga. Hobulaiu põhja-tulepaak on sihi ülemine märk. Märkide vahekaugus on 2520 meetrit ja sihi asimuut on 185°.
Tulepaak ehitati 1953. aastal.
Hülkari tulepaak

Hülkari tulepaak on tulepaak Harjumaal Viimsi vallas Naissaare kagutipus Hülkari neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 20 meetrit.
Tulepaak ehitati 1954. aastal.
Kõinastu tulepaak

Kõinastu tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Kõinastu laiu põhjatipul.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit.
Vainupea tulepaak

Vainupea tulepaak on tulepaak Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vainupea neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 20 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 24 meetrit.
Tulepaak ehitati 1958. aastal.
Wilhelm Robert Schmidt

Wilhelm Robert Schmidt (23. jaanuar/4. veebruar 1823 Paldiski – 7. detsember/19. detsember 1887 Mihkli) oli Eesti vaimulik ja koolijuht.
Ta õppis aastatel 1833–1841 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1844–1849 õppis ta Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Ta oli aastatel 1846–1849 koduõpetajaks Jõgisool ja aastatel 1850–1851 Haibas. Prooviaastal oli ta Keila ja Hageri koguduses. Ordineeriti 7. oktoobril/19. oktoobril 1851 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1851–1887 Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Ta organiseeris Läänemaal esimese laulukoori. Samuti oli ta seotud Kuuda õpetajate seminariga, ta oli aastatel 1861–1864 seminari inspektoriks ja aastatel 1873–1878 seminari direktoriks.
Valaste tulepaak

Valaste tulepaak on tulepaak Ida-Virumaal Jõhvi vallas Valaste külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Varasem terasest metallsõrestiktorn ehitati 1958. aastal. Tulepaagi kõrgus jalamist oli 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast 70 meetrit. Aastatel 1993–2006 oli torn kasutusel päevamärgina.
2006. aastal viidi latern 50 meetri kaugusel asuvasse mereseire radaritorni, kus tule tõrgus merepinnast on 73,2 m. Varasem torn on lammutatud.
Beveren (Ida-Flandria)

Beveren on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Antwerpenist ja Schelde jõest mõned kilomeetrid läänes asuv Beveren jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks:
Vormsi ülemine tulepaak

Vormsi põhjasihi ülemine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Vormsi vallas Saxby külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 35 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 41 meetrit.
Tulepaak moodustab liitsihi Vormsi tuletorniga. Märkide vahekaugus on 1002 meetrit ja sihi asimuut on 140°.
Tulepaak ehitati 1957. aastal.
Ninaküla tuletorn

Ninaküla tuletorn (ka "Ninaküla tulepaak") on tuletorn Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Nina külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus Peipsi pinnast on 14 meetrit.
Tuletorn ehitati 1938. aastal.
Moldova tulepaak

Moldova tulepaak on tulepaak Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Jabara külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 56.5 meetrit.
Tulepaak ehitati 1958. aastal.
Sõru alumine tuletorn

Sõru sihi alumine tuletorn (ka "Sõru alumine tulepaak") on tuletorn Hiiu maakonnas Hindu külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Punase laternaruumiga valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 13 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Sõru ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 487 meetrit ja sihi asimuut on 310,6°.
Tuletorn ehitati 1934. aastal.
Holmi alumine tulepaak

Holmi sihi alumine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Haapsalu linnas Väike-Holmi poolsaare põhjatipul.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 7 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 8 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Holmi ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 396 meetrit ja sihi asimuut on 73,2°.
Dirhami alumine tulepaak

Dirhami sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Lääne-Nigula vallas Dirhami lahe lõunarannikul.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 6 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 9 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Dirhami ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 218 meetrit ja sihi asimuut on 170,3°
Kajakarahu ülemine tulepaak

Kajakarahu sihi ülemine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu linnas Vasikaholmil.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Püramiidja metallsõrestiku kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 12 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Kajakarahul asuva alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 595 meetrit ja sihi asimuut on 94,2°.
Kopli alumine tulepaak

Kopli sihi alumine tulepaak (varem "Kopli lahe alumine tulepaak") on tulepaak Harju maakonnas Tallinna linna Haabersti linnaosas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Tsingitud terastorni kõrgus jalamist on 11,5 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10,5 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Kopli ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 387 meetrit ja sihi asimuut on 133°.
Torust valmistatud tulepaak paigaldati 1995. aastal.
Tulepaagi aadress on Paldiski maantee 80e.
Kopli ülemine tulepaak

Kopli sihi ülemine tulepaak (varem "Kopli lahe ülemine tulepaak") on tulepaak Harju maakonnas Tallinna linna Haabersti linnaosas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 14 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Kopli alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 387 meetrit ja sihi asimuut on 133°.
Tulepaak ehitati 1971. aastal.
Tulepaagi aadress on Paldiski maantee 80d.
Graafi semioos

Graafi semioos kujutab endast graafi lokaalsete invariantide kindlaksmääramise, süstematiseerimise ja tõlgendamise protsessi. Lokaalne invariant on märk, mis ütleb midagi graafi kohta. Nende märkide süsteem – graafi semiootiline mudel – kirjeldab ja tuvastab graafi struktuuri ja sümmeetria omadusi. Seda moodust on kasutatud juba 20. sajandi lõpus.
Semiootika ja matemaatika on valdkonnad, mille baasil lahendatakse mitmesuguseid probleeme, kuid vahenditelt ja tulemustelt on nad väga erinevad. Osa matemaatikat on välja töötatud semioosi matemaatilise kirjeldamise eesmärgil (nagu mittelineaarsete süsteemide analüüs, John von Neumanni isepaljundavate automaatide tagasiside mudelid, Lotfi Zadeh’i hägusad hulgad, Hermann Hakeni sünergeetika, René Thomi katastroofide teooria jt). Semiootika sees on olnud mõningaid katseid arendada matemaatilise semiootika alamvälja "arvutisemiootika" ja "algebralise semiootika" nime all .
Graafi semioosi puhul on tegu graafide kui paljuaspektiliste objektide semioosimisega (ehk semiotiseerimisega).
Igeli sammas

Igeli sammas on Saksamaal Trieri lähedal Moseli ääres Igelis asuv rooma hauamonument, mis pärineb 3. sajandist. See kuulub alates 1986. aastast osana Trieri rooma-aegsete mälestiste, toomkiriku ja Liebfrauenkirche kompleksist UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Mainzis asuva Drususe kenotaafi kõrval on tegemist ainsa algupärasel kohal säilinud maapealse rooma hauamonumendiga Alpidest põhja pool. See pääses hävingust, sest hauamonumendi lõunaküljel asuval reljeefil arvati keskajal olevat kujutatud Constantinus Suure ema Helena abiellumist Constantius I Chlorusega.
Hauamonument on 23 meetri kõrgune ja see on valmistatud punasest liivakivist. Selle püstitasid endale ja oma surnud sugulastele 250. aasta paiku vennad Lucius Secundinius Aventinus ja Lucius Secundinius Securus. Tegemist on neljakorruselise monumendiga, mille püramiidjas tipus on laialisirutatud tiibadega kotkas (tänapäeval osaliselt hävinud). Monument on ohtralt kaunistatud reljeefidega, millel kujutatakse stseene argielust ja müütidest. Algselt oli sammas koloreeritud; värvitud rekonstruktsioon asub tänapäeval Trieris Rheinisches Landesmuseumis.
Kuivastu ülemine tulepaak

Kuivastu sihi ülemine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Muhu vallas Kuivastu sadamas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 12 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 17 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Kuivastu alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 320 meetrit ja sihi asimuut on 267,7°.
Tulepaak ehitati 1978. aastal.
Kunda ülemine tulepaak

Kunda sihi ülemine tulepaak on tulepaak Lääne-Viru maakonnas Kunda sadama lähistel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest torni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 26 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Kunda alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 921 meetrit ja sihi asimuut on 161,6°.
Tulepaak ehitati 1994. aastal.
Kõrgessaare alumine tulepaak

Kõrgessaare sihi alumine tulepaak on tulepaak Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõrgessaare sadamas.
Tulepaaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 8 meetrit. Tule kõrgus merepinnast on 9,6 m.
Tulepaak moodustab sihi Kõrgessaare ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 218 meetrit ja sihi asimuut on 148,3°.
Aastatel 2013–2022 oli märk kasutusel päevamärgina.
Merise tulepaak

Merise tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Merise ninal.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 20 meetrit.
Tulepaak ehitati 1952. aastal.
Keelevõime

Keelevõime on võime kasutada suhtlemisel sümbolilisi märgisüsteeme.
Keelevõime on omane ainult inimesele. Teiste elusolendiliikide kommunikatsioonis kasutatakse küll märgisüsteeme, kuid need ei koosne sümbolitest, vaid muud tüüpi märkidest, seega pole need keeled.
Muuga ülemine tulepaak

Muuga sihi ülemine tulepaak on tulepaak Harjumaal Viimsi vallas Muuga sadama kõrval.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Valge terastorni kõrgus jalamist on 48 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 54,5 meetrit. 
Tulepaak moodustab sihi Muuga alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 501 meetrit ja sihi asimuut on 217,8°.
Tulepaak ehitati 1986. aastal seoses Muuga sadama rajamisega. Samal ajal valmisid ümbruskonnas samasuguse konstruktsiooniga Tammneeme, Kallavere ja Ihasalu märk.
Orjaku ülemine tulepaak

Orjaku sihi ülemine tulepaak on tulepaak Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kassari saarel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Valge betoontorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 23 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Orjaku alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 536 meetrit ja sihi asimuut on 3,7°.
Tulepaak ehitati 1962. aastal.
Tuletorne on kujutatud Omniva avaldatud ja Roman Matkiewiczi kujundatud postmarkidel, mille alumist tuletorni kujutav postmargi nominaal on 0,65 eurot ja ülemist tuletorni kujutav postmargi nominaal on 1,40 eurot.
Paslepa ülemine tuletorn

Paslepa sihi ülemine tuletorn (ka "Paslepa ülemine tulepaak") on tuletorn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Einbi külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge betoontorni kõrgus jalamist on 14 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 15 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Paslepa alumise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 507 meetrit ja sihi asimuut on 137,7°.
Tuletorn ehitati 1935. aastal.
Pfalz

Pfalz võib olla:
Geograafia ja ajalugu.
Paljud kohad ja piirkonnad Saksamaal on saanud nime eespool märgitud keskaegsest "Kaiserpfalz"ist:
Paslepa alumine tuletorn

Paslepa sihi alumine tuletorn (ka "Paslepa alumine tulepaak") on tuletorn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Einbi külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge betoontorni kõrgus jalamist on 10 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Paslepa ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 507 meetrit ja sihi asimuut on 137,7°.
Tuletorn ehitati 1935. aastal.
Põõsaspea tulepaak

Põõsaspea tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Spithami küla lähedal Põõsaspea neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 17 meetrit.
Tulepaak ehitati 1954. aastal. 
2018. aastal rajati vanast tulepaagist mõnikümmend meetrit sisemaa poole uus tulepaak. Uus tulepaak on ülalt punase ja alt valge laudisega neljast küljest kaetud metalltorn. Märgi kõrgus maapinnast on 17 meetrit ja tule kõrgus veepinnast 21 meetrit.
Sviby ülemine tulepaak

Sviby sihi ülemine tulepaak on tulepaak Läänemaal Vormsi vallas Sviby külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Punase terastorni kõrgus jalamist on 14,8 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Sviby alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 576 meetrit ja sihi asimuut on 323,8°.
Tulepaak ehitati 1977. aastal.
Rannaküla tulepaak

Rannaküla tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Kirderanna külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit.
Tulepaak ehitati 1954. aastal.
Rohuküla alumine tulepaak

Rohuküla sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu linnas Rohuküla sadamas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Püramiidja metallsõrestiku kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 12 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Rohuküla ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 459 meetrit ja sihi asimuut on 90,1°
Pärnu alumine tulepaak

Pärnu sihi alumine tulepaak on tulepaak Pärnu maakonnas Pärnu linnas Vana-Pärnu linnaosas Tulepaagi tee lõpus.
Esimene tulepaak paigaldati 1960. aastal, praegune tulepaak paigaldati 2002. aastal. Tule jaoks paigaldati LED-lambid 2014. aastal
Tulepaagi moodustab raudbetoonist vundamendil paiknev raudbetoonist jäämurdja ja tsingitud terastorust torn. Kõrgus jalamist on 22 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 24 meetrit. 
Tulepaak moodustab sihi koos Pärnu sihi ülemise tulepaagiga, mis asub 819 meetri kaugusel põhjakirdes.
Seedri alumine tulepaak

Seedri sihi alumine tulepaak on tulepaak Pärnumaal Pärnu linnas Pärnu jõe ääres.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on . See jääb Pärnu rannaniidu looduskaitseala piirile.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 14 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 16 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Seedri ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 380 meetrit ja sihi asimuut on 39°.
Tulepaak ehitati 1976. aastal.
Seedri ülemine tulepaak

Seedri sihi ülemine tulepaak on tulepaak Pärnumaal Pärnu linnas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on . See jääb Pärnu rannapargi territooriumile.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 24 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 25 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Seedri alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 380 meetrit ja sihi asimuut on 39°.
Tulepaak ehitati 1976. aastal.
Silla ülemine tulepaak

Silla sihi ülemine tulepaak on tulepaak Pärnumaal Pärnu linnas Johann Voldemar Jannseni tänaval.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 22 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 29 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Silla alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 230 meetrit ja sihi asimuut 26,2°.
David Faustino

David Anthony Faustino (sündinud 3. märtsil 1974 Los Angeleses) on USA näitleja ja laulja. Teda tuntakse eeskätt Budrick "Bud" Bundyna komöödiasarjast "Tuvikesed" (1987–1997).
Silla alumine tulepaak

Silla sihi alumine tulepaak on tulepaak Pärnumaal Pärnu linnas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 16 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Silla ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 230 meetrit ja sihi asimuut 26,2°.
Pöörilaiu tuletorn

Pöörilaiu tuletorn (ka "Pöörilaiu tulepaak") on tuletorn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Pöörilaiul.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 14 meetrit.
Tuletorn ehitati 1939. aastal.
De Pinte

De Pinte on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
De Pinte jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks:
Deinze

Deinze on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 1825. aastal sai Deinze linnaõigused.
Leie jõe kallastel asuva Deinze valla halduspiiridesse kuuluvad Astene, Bachte-Maria-Leerne, Gottem, Grammene, Meigem, Petegem-aan-de-Leie, Sint-Martens-Leerne, Vinkt, Wontergem ja Zeveren.
Asulad.
Deinze jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Heltermaa alumine tulepaak

Heltermaa sihi alumine tulepaak on tulepaak Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Heltermaa sadamas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 12 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 8 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Heltermaa ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 314 meetrit ja sihi asimuut on 254,7°.
Geoffrey Hughes

Geoffrey William Hughes (2. veebruar 1944 – 27. juuli 2012) oli Inglismaa näitleja. 
Tema tuntuim roll oli Onslow' roll komöödiasarjas "Rahu, ainult rahu!" (1990–1995). Ta mängis ka populaarses sarjas "Südameasi" ärimees Vernon Scrippsi (2001–2007) ja sarjas "Coronation Street" (1974–1983 ja 1987).
Destelbergen

Destelbergen on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
1977. aasta 1. jaanuaril Heusdeniga liidetud Destelbergen jaguneb kaheks osavallaks: