tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Galina Leškina

Galina Leškina (12. oktoober 1925 – 3. oktoober 2009) oli Eesti tekstiili- ja maalikunstnik.
Ta õppis aastatel 1945–1951 Eesti Riiklikus Kunstiakadeemias, selle lõpetamise järel töötas Tallinna kunstitoodete kombinaadi kunstnikuna. Aastatel 1961–1971 oli Leškina vabriku Tekstiil peakunstnik ja seejärel 1971–1980 kunstikombinaadi Ars autoritiraažikunstnik.
Alates 1954. aastast oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige.
Leškina looming tekstiilikunstnikuna leidis laialdast kasutamist hoonete sisekujunduses, näiteks kaunistati Leškina maalitud dekoratiivkangastega kohvik Tuljak (1970), restoran Kungla (1973) ja kohvik Kadriorg (1980). Tuntud on tema rahvuslikus stiilis kattevaibad ja linikud, käsitsi maalitud siidrätikud ja temaatilised põimevaibad. Viimastest väärivad esiletõstmist 1960. aastal koos Lea Valteriga loodud teosed "Randlased" ja "Tööstus".
Ühtlasi oli ta ajakirjade Nõukogude Naine, Kunst ja Kodu ning Käsitööalbum kaastööline.
1960. aastatel alustas Leškina tegevust ka maalikunstnikuna, viljeledes põhiliselt akvarellmaali. Ta maalis peamiselt maastikke, natüürmorte ja portreesid, mida eksponeeriti Tallinna Kunstisalongis ja Tallinna Kunstihoones korraldatud näitustel.
Leida Soom

Leida Soom (7. oktoober 1912 – 25. september 2009) oli eesti ooperilaulja, tekstiili- ja eksliibrisekunstnik.
Leida Soom lõpetas 1933. aastal Riigi Kunsttööstuskooli tekstiili erialal. Seejärel töötas osaühisuses Kodukäsitöö kuni 1941. aastani.
Kunstnikutöö kõrvalt õppis laulmist; algul eraõpetaja juures, aastatel 1944–1947 aga Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Made Pätsi juhendamisel.
Aastatel 1941–1969 laulis ta Estonia teatri ooperikooris ja oli aastatel 1946–1949 sama teatri solist.
Alates 1956. aastast kuulus ta Eesti Teatriliitu.
Leida Soom oli tuntud eksliibrisekunstnikuna, ta valmistas umbes nelisada eksliibrist. Peamiselt kujundas ta eksliibriseid kunsti- ja teatriinimestele, näiteks Maarja Haamerile ja Teo Maistele. Tema eksliibriste kogus oli umbes 40 000 teost teistelt autoritelt, teiste seas Kristjan Raualt, Ernst Kollomilt, Hando Mugastolt, Richard Kaljolt ja Arkadio Laigolt.
Meie Mats

Meie Mats on endine auhind, mida anti Eesti kultuuritegelasele elutöö eest huumori, satiiri ja komöödia vallas.
Vastavalt statuudile ei antud kellelegi auhinda kaks korda ja auhinda ei antud postuumselt.
Auhinda andis iga aasta 1. aprillil välja huumoriajakiri Pikker, mille peatoimetaja auhinna väljaandmise algatas.
Auhinnaga käisid kaasas kaabu ja Tiiu Kirsipuu pronksskulptuur.
Auhinda anti aastatel 1987–2001. Meie Matsi auhinna on saanud järgmised isikud:
Vello Viisimaale anti 1991. aastal postuumselt Meie Matsi mälestusauhind. 
Kalju Kassile sooviti küll auhinda anda, kuid ta suri natuke aega enne selle väljaandmist.
Peeter Oja on Meie Matsi auhinnast keeldunud.
Eppur si muove

"Eppur si muove" või "E pur si muove" ('[ta] liigub siiski') on lause, mille Galileo Galilei olevat pomisenud pärast inkvisitsioonikohtu ees heliotsentrismist lahtiütlemist 1633. Mõeldud on Maa liikumist ümber Päikese. 
Pole põhjust arvata, et Galilei need sõnad ütles, kuigi ta heliotsentrismist siiralt lahti ei öelnud. Tema õpilase Vincenzo Viviani kirjutatud biograafias (1717) neid ei mainita. 
Fraasi avaldas esimest korda trükisõnas ajakirjanik Giuseppe Baretti 1757. aastal ühes Londonis avaldatud antoloogias. Sõnad said tuntuks selle raamatu 1761. aastal avaldatud prantsuskeelse tõlke kaudu.
Wismari raveliin

Wismari raveliin on Toompea lõunaküljel 17. sajandi lõpus Tallinna muldkindlustusvööndi osana Vana-Wismari raveliini asemele rajatud raveliin, mis paiknes peavallikraavis ning pidi kaitsma Ingeri bastioni ehk nüüdisaegse Harjumäe ja Rootsi bastioni ehk praeguse Lindamäe vahelist kurtiini, kus praegu Pika silla kohal kulgeb Toompea tänav.
Wismari raveliin, mis asus praeguse Kaarli kiriku kohal, kujutas endast kolmnurkse kujuga eelkindlustist, selle tipunurga ees paiknes iseseisvalt kaitstav kolmnurkne suletud muldkindlustis, De la Gardie reduut. 
Wismari raveliini tipu taga asunud De la Gardie reduudist jääb tänapäeval suurem osa 1860.–1870. aastatel rajatud Kaarli puiestee ja Kaarli kiriku alla. De la Gardie reduudil oli parem ja vask fass (esiküljed) ning parem ja vasak flank ning reduudi muldkehandi sisemist nõlva hoidsid koos eskarpmüürid. Reduudi Tõnismäe-poolses küljes oli vall suurtükkide laskepesadega. Reduudi ees oli oma väike vallikraav ja reduudist kummalegi poole jäi täiendav külgvall. Reduudi orienteeruvad välised pikkusmõõdud (tuginedes ajaloolistele joonistele) on järgmised: fassid umbes 26–28 meetrit ja flangid umbes 19–21 meetrit ning suure varjatud tee poolne tagakülg umbes 57–60 meetrit.
Lumesadu

Lumesadu on loodusnähtus, mille käigus sajab pilvest lund.
Lumesaju kestus on pöördvõrdeline intensiivsusega.
Nõrga lumesaju juhul on horisontaalne nähtavus (juhul, kui puuduvad teised loodusnähtused – udulinik, udu jne) 4–10 km, keskmisel 1–3 km ja tugeva lumesaju korral alla 1000 meetri.
Kui puhub tuul, siis tekib lumetuisk ehk lumetorm.
Tugevad lumesajud põhjustavad tuisuvaale teedel, kahjustada saavad kõrgepingeliinid, hooned jne. Mägedes põhjustavad tugevad lumesajud lumikatte ebastabiilsust ja laviinide tekkimist.
Teke.
Üks väga olulisi tingimusi korraliku lumesaju tekkeks on soodne veepiisakeste ja jääkristallide suhe pilvedes. See on vahemikus 1:1000 – 1:1000000, sobivaim umbes 1:100000 ehk kui ühe jääkristalli kohta tuleb pilves ligikaudu tuhat kuni miljon veepiisakest, on korralik sadu võimalik, sest jääkristallid kasvavad veepiisakeste arvelt.
Lumi tekib pilvedes, kus on piisavalt kondenseerunud veeauru ning temperatuur on alla vee külmumispunkti. Erinevad pilved annavad erinevat lund ja lumeliike: kihtsajupilved annavad lauslund, kihtpilved lumeteri (väga külma ilmaga ja mereefekti korral ka lauslund), kihtrünkpilved väga külma ilmaga nõrka ja pigem hootise iseloomuga lund, rünkpilved annavad harva nõrka hooglund ja teralund, rünksajupilved hooglund (tihti läbisegi teralume, lumeterade ja eriti lumekruupidega), kõrgkihtpilved nõrka, harva mõõdukat või tugevat lauslund, kiudkihtpilved väga harva nõrka lauslund.
Lumesaju intensiivsus ja selle hindamine.
Lumesadu iseloomustab lumesaju intensiivsus, st sademete hulk veekihi millimeetrites tunni või päeva jooksul. Nõrga lumesaju intensiivsus on alla 0,1 mm tunnis, keskmise lumesaju korral 0,1–1 mm tunnis, tugeva lumesaju korral üle 1 mm tunnis. Lumehelveste arv õhu kuupmeetris on nõrga lumesaju korral alla 10, keskmise korral 10–100, tugeva lumesaju juhul üle 100 (võib ulatuda mitme tuhandeni). Silma järgi on võimalik hinnata lumesaju intensiivsust kümnepallisüsteemis. Järgmised kriteeriumid pole küll täpselt mõõdetavad ega seetõttu ametlikud, kuid iseloomustavad siiski lumesaju intensiivsust (hindamisskaala pallide kaupa):
Hinnanguline lumesaju tugevus on 4/10 (tähendus: mõõduka tihedusega lumi, mis juba piirab nähtavust).
S.T.A.L.K.E.R. Shadow of Chernobyl

"S.T.A.L.K.E.R. Shadow of Chernobyl" ('STALKER, Tšornobõli vari') on Ukraina ettevõtte GSC Game World loodud FPS-arvutimäng. Mäng anti välja 2007. aastal. 
Mängus on lisaks FPS elementidele ka RPG ja õudusmängude elemente. 
Mängule on tehtud järjed " (2008), " (2009) ja "" (2024). Mängu tegevus toimub Tšornobõli tuumajaamas, Prõpjatis ja selle ümbruses, mida tuntakse nimega The Zone.
A posteriori

A posteriori on ladinakeelne väljend, mille sõnasõnaline tähendus on 'järgnevast'. Seda väljendit saab kasutada täiendina (sünonüüm: "aposterioorne") ja määrusena (sünonüüm: "aposterioorselt").
Filosoofiline tähendus.
Aristotelese filosoofiast lähtuvalt on eristatud tunnetust, mis lähtub põhjustest ja eeldustest ning liigub edasi tagajärgede (toimete) ja järelduste juurde, (tunnetust "a priori") ja tunnetust, mis lähtub tagajärjest ja liigub tagasi põhjuse juurde (tunnetust "a posteriori"). Esimene neist liigub selle juurest, mis on iseenesest ("looduse korras") eelnev (ladina "prior"), selle juurde, mis on iseenesest järgnev (ladina "posterior"), teine vastupidises suunas.
Gottfried Wilhelm Leibnizi järgi on tunnetus "a priori" täielik üksnes siis, kui ta jõuab viimsete ja ülimate põhjusteni, mida ta nimetas igavesteks tõdedeks. Nõnda samastas ta tunnetust "a priori" spekulatiivse tunnetusega ning tunnetust "a posteriori" kogemusliku tunnetusega. Christian Wolffi kaudu juurdus selline arusaam saksa koolifilosoofiasse.
Sellest traditsioonist pärinevad ka mõisted "a priori" ja "a posteriori" Immanuel Kanti filosoofias, mille mõjul nad on omandanud tänapäevase tähenduse. Kanti järgi on "a priori" tunnetuses see, mis ei sõltu kogemusest ning on üldine ja paratamatu, "a posteriori" aga see, mis põhineb kogemusel. Kant uurib, millised piirid on tunnetusel "a priori".
Aatman

Aatman, ka "atman" (sanskriti keeles "ātman"; paali keeles "attan, attā" tähendusega 'ise'; tiibeti keeles "bdag"; hiina keeles 我 "wo"; jaapani keeles "ga") on india õpetustes mõiste, mis tähistab inimese või mistahes olendi või nähtuse püsivat ja muutumatut olemust, teda "ennast". 
Brahmanismis on see püsiv ja igavene individuaalne substants ehk hing, mis on identne brahmaniga või tema kõrgeim mina, mis on brahmani avaldumine üksikisikus. 
Budismi kohaselt on inimese enda olemus, nii aatman kui ka hing ("jīva"), soovmõtlemise tulemus, mida reaalselt ei eksisteeri.
Hinduism.
Kõigis kuues hinduismi ortodoksses koolkonnas (daršanas) usutakse, et igas elavas olendis on aatman. Monistlikud vedaanta koolkonnad (advaita-vedaanta) samastavad aatmani brahmaniga ning näevad kõigi elusolendite hinge maailmahingena. Dualistlikud koolkonnad eristavad universaalset, Ülimat Aatmani ("Paramātmā"), mis on vaid osaliselt esindatud elusolendite individuaalsetes hingedes ("jīva"). "Bhedābheda Vedānta" koolkonnas on aatman ja brahman samaaegselt identsed kui erinevad. Aatman võib seega erinevate koolkondade käsitlustes tähendada nii üksikisendi hinge kui maailmahinge kui ka mõlemat.
Sansaara, mokša ja aatman – need kolm mõistet kuuluvad hinduismis kokku. Sansaara on rändamine, ringlemine ehk taaskehastumine. Mokša on vabanemine sansaarast ning aatman on see, kes ümber sünnib, taaskehastub.
Budism.
Budismis eitatakse nii inimisiksuse kui ka kõikide seadmuste püsivat ja muutumatut omaolekut, kuna neid peetakse ajutisteks ja pidevalt muutuvateks, isetuteks ja püsituteks. Usk iseenese ja seadmuste tegelikku olemasolusse on üks põhilisi väärvaateid ja takistusi virgumiseni jõudmisel.
Budismis on 'hing' ("jīva"), 'ise' ("ātman"), 'olend' ("sattva") ja 'isiksus' ("pudgala") neli väärvaadet, millele ei saa omistada iseseisvat olemist ega tähendust, nagu väidab «Teemantsuutra»: “Ei saa rääkida, et ta on bodhisattva, kui temas toimib mõiste ‘ise’ või mõiste ‘olend’ või mõiste ‘hing’ või toimib mõiste ‘isiksus’.”
Mokša

Mokša ehk vabanemine on hinduismis ja džainismis vabanemine sansaarast.
KAIRI

KAIRI on Eesti Vabariigi Siseministeeriumi haldusalas olevate politsei- ja piirivalveasutuste peetav piiratud kasutajaõigustega andmebaas. 
Infosüsteemi KAIRI sisestatakse kurjategijate ja erinevaid jälitus- ja kriminaalmenetlusi läbivate inimeste kohta infot, näiteks operatiiv- ning jälitusinformatsiooni ja -teavet. 
Infosüsteem KAIRI on mõeldud selleks volitatud ametnikele kasutamiseks üksnes tööülesannete täitmiseks. Politseipeadirektori käskkirja kohaselt on infosüsteemist keelatud teha päringuid, mis ei ole seotud tööülesannete täitmisega, samuti on süsteemi kasutajal keelatud edastada andmebaasis olevat teavet kolmandatele isikutele.
‘Ā'ishah

‘Ā'ishah bint Abī Bakr ['aaiša bint 'abii bakr] (araabia keelesعائشة بنت أَبي بكر; eesti keeles ka Aiša; suri 678 Mediinas) oli Abū Bakri tütar, üks Muḩammadi abikaasadest.
Muḩammad abiellus ‘Ā'ishah'ga ajavahemikus 620–623. 
Kui 656 pärast ‘Uthmān ibn ‘Affāni tapmist kuulutati kaliifiks ‘Alī ibn Abī Ţālib, astus ‘Ā'ishah ‘Alī vastu välja, sest ‘Uthmāni tapjaid ei karistatud. Kui ‘Ā'ishah' pooldajate väed said 656 Kaamelilahingus lüüa, võeti ta vangi ning saadeti pagendusse Mediinasse. 
‘Ā'ishah'le omistatakse hulk "ḩadīth"'e.
A-Teens

A-Teens või A*Teens (algse nimega ABBA-Teens või Abba-Teens) oli Rootsi popmuusika ansambel, mis tegutses 1998–2004. Mängiti eelkõige ABBA ja Elvis Presley kavereid. Koostööd tehti ka Alice Cooperiga. 
Ansambli liikmed olid Marie Serneholt, Sara Lumholdt, Dhani Lennevald ja Amit Paul. Kõik nad laulsid ja tantsisid.
A.r.

a.r. (artyści rewolucyjni 'revolutsioonilised kunstnikud' või awangarda rzeczywista 'tõeline avangard') oli 1929–1936 Poolas Łódźis tegutsenud avangardistlike kunstnike ja luuletajate rühmitus. 
Selle rajasid 1929 Władysław Strzemiński, Katarzyna Kobro ja Henryk Stażewski. Samal aastal liitus Julian Przyboś ja 1930 Jan Brzękowski. 
Ühiseid näitusi ei korraldatud, küll aga avaldati rühmituse kommünikeedes programm, mis põhines unismil. a.r. pooldas utilitarismi ning materjalist tulenevat konstruktsiooniloogikat, ja vastustas rahvuslikku kunsti ja puhast kunsti. Rõhutati loomingu seost tootmisega, rahvahulkade mõjutamist ja uuenduslikkust. 
a.r. pani aluse rahvusvahelisele kunstikogule. Uude muuseumi Łódźi koguti 111 välismaa avangardistlikku kunstiteost, muu hulgas Hans Arpilt, Max Ernstilt ja Theo van Doesburgilt. 
Anti välja 8 nimetust sarjast "Biblioteka a.r."
A-tüüpi isiksus

A-tüüpi isiksus ehk Sisyphose tüüpi isiksus on isiksusetüüp, mida iseloomustab kannatamatus, ülemäärane (tavaliselt varjatud) kalduvus rivaalitsemisele ja vaenulikkusele, liigne enesekontroll ja vastutustunne ning kalduvus ennast karistada. Perfektsionismi tõttu võtab ta endale liiga palju kohustusi, ülehinnates oma võimeid, ning on seetõttu alalises ajahädas. Ta ei tunne rahuldust ega rõõmusta oma saavutuste üle. Ta on pidevas stressis ega oska puhata.
1950. aastatel pidasid kardioloogid Meyer Friedman ja Ray Rosenman esimestena seda isiksusetüüpi pärgarterite haiguste riskiteguriks. Tänapäeval sellele seosele enam erilist tähtsust ei omistata, sest see pole leidnud empiirilist kinnitust ja A-tüübi tunnused ei ole omavahel tugevas korrelatsioonis.
A-tüüpi isiksust on seostatud ka seedeelundkonna haiguste ning reumaatiliste ja nahahaigustega.
B-tüüpi isiksus

B-tüüpi isiksus on isiksusetüüp, mida iseloomustavad kannatlikkus ja rahulikkus ning muud A-tüüpi isiksusele vastandlikud jooned. 
Meyer Friedman ja Ray Rosenman on selle isiksusetüübiga seostanud vähest pärgarterite haiguste riski. Tänapäeva arstiteaduses sellesse seosesse enam ei usuta.
Jakob Staël von Holstein

Jakob Staël von Holstein (28. mai 1628 Pärnu, Liivimaa – 2. oktoober 1679, Liivimaa Rootsi kuningriik) oli Rootsi sõjaväelane, poliitik ja arhitekt.
Jakob Staël von Holstein sündis Pärnu bürgermeistri Matthias Stael von Holsteini (surn. 1649) pojana.
1652. aastal sai ta naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks. ning introdutseeriti Rootsi rüütelkonda nr 834 all.
Taani-Rootsi sõja tulemusel sai temast 1658. aastal Karl X Gustavi vägede peakorteriks olnud Køge komandant Taanis. 29. mail 1660 määrati ta Liivimaa, Eesti- ja Ingerimaa suurtükiväe ülemaks ja kindralkortermeistriks ning tema ametiülesannete hulka kuulus ka kindlustuste ehitamine (sealhulgas ka Tallinna Wismari raveliini jne tugevdamine).
1666. aastal sai temast sõjanõunik, 1667. aastal Liivimaa maamarssal, 1673−1679 Liivimaa maanõunik ja 1673. aasta 15. septembril määrati ta Rootsi asehalduriks Tallinnas. 3. augustil 1674 ülendati ta suurtükiväe kindralmajoriks.
Arhitektina projekteeris ta mitu palladianistlikus stiilis elamut Toompeal. Tõenäoliselt on ta ka Maardu mõisahoone ja Pikk tänav 28 asuva Rootsi saatkonnahoone, nn Axel von Roseni (1624–1679) palee arhitekt. Samuti projekteeris Palmse mõisa.
Ta hukkus duellil Tartu õuekohtu assessori, kindralmajori, maanõuniku ja Altenwoga vabahärra Gustav von Mengdeniga (1625–1688). (Vt ka tema poeg Otto Reinhold von Mengden (surnud 1687) 
Talle kuulusid Eestimaal Anija ja Jõelähtme ning Liivimaal Võnnu kreisi Kujmuiža ja Ranka mõisad. 
Perekond.
Jakob Staëli vanemad olid Pärnu raehärra ja hilisem Pärnu bürgermeister Matthias Stael (surnud 1649) ja Elisabeth Hartwigh (surnud 1622), kes oli Pärnu raehärra Berend Hartwighi tütar.
Ta abiellus Pürksi vabapreili Anna Sophie von Ungern-Sternbergiga, kes oli Riia kindluse asehalduri vabahärra Wolmar von Ungern-Sternbergi (surnud 1667) ja Paadrema mõisast pärit Sophie von Uexkülli tütar. Abielust sündisid:
Tema 1679. aastal lesestunud abikaasa abiellus vabahärra Reinhold Johann von Ferseniga, kes oli Rootsi kuninglik nõunik ja Svea õuekohtu president ning sai 1712. aastal Rootsi krahvitiitli.
C-tüüpi isiksus

C-tüüpi isiksus on isiksusetüüp, mida iseloomustab koostöövalmidus, rahulikkus, kannatlikkus ning kalduvus nukrameelsusele, lootusetusele ja depressioonile.
1980. aastatest on seda isiksusetüüpi hakatud seostama riskiga haigestuda kasvajatesse.
Ma võtsin viina

"Ma võtsin viina" on Onu Bella 1992. aasta album.
Mihhail Georgadze

Mihhail Porfirjevitš Georgadze (12. märts (vkj 28. veebruar) 1912 Zodi, Khuthaisi kubermang – 23. november 1982) oli Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelane.
Ta töötas alates 1957. aastast NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi sekretärina.
Elulugu.
Georgadze töötas 1929. aastast traktorijuhina ja traktoribrigaadi brigadirina. 
Ta lõpetas 1934 põllumajanduse mehhaniseerimise tehnikumi ning 1941 Vjatšeslav Molotovi nimelise Moskva Põllumajanduse Mehhaniseerimise ja Elektrifitseerimise Instituudi. 
Alates 1942. aastast oli ta NLKP liige.
Aastatel 1941–1947 töötas ta NSV Liidu Maaharimise Rahvakomissariaadis (hiljem NSV Liidu Põllumajandusministeeriumis) insenerina, peainsenerina, osakonnajuhatajana ning valitsusejuhatajana, 1947–1951 NSV Liidu Põllumajandusministeeriumi Masina-Traktorijaamade Peavalitsuse Taga-Kaukaasia Valitsuse juhatajana.
Aastatel 1951–1953 oli ta Gruusia NSV Põllumajandusministeeriumi (hiljem Gruusia NSV Põllumajandus- ja Varumisministeeriumis) masina-traktorijaamade valitsuse juhataja, maist septembrini 1953 ministri asetäitja ning septembrist 1953 kuni 5. märtsini 1954 põllumajandusminister ning 1. oktoobrist 1953 kuni 5. märtsini 1954 Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Alates 20. septembrist 1953 oli ta Gruusia KP KK büroo liige. 
18. veebruarist 1954 kuni 8. augustini 1956 oli ta Gruusia Kommunistliku Partei Keskkomitee teine sekretär, 8. augustist 1956 kuni veebruarini 1957 Gruusia NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja. 
12. veebruarist 1957 kuni surmani oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi sekretär. 
Ta oli NLKP XXIII kongressi, NLKP XXIV kongressi, NLKP XXV kongressi ja NLKP XXVI kongressi delegaat ning NSV Liidu Ülemnõukogu 4.–10. koosseisu saadik. Ta oli NLKP Keskkomitee liikmekandidaat 8. aprillist 1966 kuni surmani. 
Ta on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.
Ma olen ju...

"Ma olen ju..." on Onu Bella 1994. aasta album.
Kasutatud on Bad Boys Blue, Boney M-i, Edelweissi ja Madonna muusikat.
Kujundaja Riho Raie, fotograaf Toomas Sula. Salvestatud 1994. aastal Tartus stuudios Heli Jälg.
Lugude nimekiri.
Taustalaul:
Kaja Rants, Sven Kullerkupp, Heli Vahing, Hannes Villemson;
süntesaatorid:
Sven Kullerkupp, Roland Karo, Meelis Mälgand;
kitarrid
Viktor Vassiljev.
Geórgios Papandréou noorem

Geórgios Papandréou (Γεώργιος Παπανδρέου; sündinud 16. juunil 1952 Saint Paulis) on Kreeka poliitik. Ta oli Kreeka peaminister alates 6. oktoobrist 2009 10. novembrini 2011.
Geórgios Papandréou sündis Ameerika Ühendriikides Minnesota osariigis, kus tema isa Andréas Papandréou oli ülikooli õppejõud. Tema ema on ameeriklanna Margaret Chant. 
Kreeka peaministrid on olnud nii tema vanaisa Geórgios Papandréou kui ka isa Andréas Papandréou.
Geórgios Papandréou õppis sotsioloogiat Amhersti kolledžis, Stockholmi Ülikoolis, London School of Economicsis ja Harvardi Ülikoolis.
Aastal 1974 asus Geórgios Papandréou elama Kreekasse. Aastal 1981 valiti ta parlamenti. Aastatel 1988–1989 ja 1994–1996 oli ta haridus- ja religiooniminister ning aastatel 1999–2004 välisminister. 
Geórgios Papandréou on alates 2004. aastast Ülekreekalise Sotsialistliku Liikumise PASOK esimees. Alates 30. jaanuarist 2006 25. novembrini 2022 oli ta Sotsialistliku Internatsionaali president.
Pärast PASOK-i võitu 4. oktoobril 2009 toimunud parlamendivalimistel sai Geórgios Papandréoust 6. oktoobril 2009 Kreeka peaminister. 7. oktoobril vannutati ametisse tema valitsus. Kuni 7. septembrini 2010 oli Geórgios Papandréou ühtlasi Kreeka välisminister.
678

678 (DCLXXVIII) oli 7. sajandi 78. aasta.
Nummela

Nummela on Vihti valla suurim asula ja halduskeskus. See asub valtateede 1, 2 (Pori tee) ja 25 vahele jäävas kolmnurgas Loode-Uusimaal 44 kilomeetri kaugusel Helsingist. Elanikke on Nummelas ligi 12 000 (2007), elanike arv kasvab pidevalt Helsingi läheduse tõttu. 
Asula tekkis Hyvinkää–Karjaa-raudtee äärde 19. sajandi lõpul ja sai nime raudteepeatuse järgi. Nimi oli lõpuks kompromiss, milleni jõuti, kuna algul peatuse nimeks märgitud Tuusa rootsikeelne nimi Tusa oleks kõlanud liiga halvasti. Tegelikult Nummela põhialad asusid endiste Härköilä ja Ridali külade kohal.
Nummelas asub amatööride kasutuses olev Nummela lennuväli. Nummelasse kavandatakse uut raudteed ehk linnaraudteed, mis kulgeks Espoost Nummelasse ja jätkuks Lohjani ja tulevikus kuni Saloni, mis asendaks praegu Karjaa kaudu kulgeva niinimetatud rannikuraudtee.
Ingå vald

Ingå (soome Inkoo) on vald Soomes Uusimaa maakonnas. Asub umbes 55 km Helsingist lääne pool.
Naabervallad on Raseborgi linn, Lohja linn, ja Siuntio vald.
59% elanikest on soomerootslased.
Ingåt on esmamainitud 1335. aastal.
1946. aastal liideti vallaga Degerby vald ja 1957. aastal Porkkala rendiala koosseisus olnud endised Degerby valla alad.
Ingå on tuntud suvilarajoon.
Isoosmootsed lahused

Isoosmootsed lahused ehk isotoonilised lahused on võrdse osmootse rõhuga lahused ja seetõttu ei toimu nende kahe lahuse vahel lahusti (vee) liikumist. Isoosmootne lahus on näiteks füsioloogiline lahus, kui seda võrrelda vereplasma osmootse rõhuga.
Lahuseid, mille osmootsed rõhud pole võrdsed, nimetatakse hüpoosmootseteks ja hüperosmootseteks. Hüpoosmootsete lahuste osmootne rõhk on võrreldava lahusega väiksem, hüperosmootse lahuse korral kõrgem.
Ataxia

Ataxia oli ameerika eksperimentaalroki ansambel, mis tegutses ainult 2004. aastal. Selle liikmed olid John Frusciante, Joe Lally ja Josh Klinghoffer.
Ansambel kirjutas ja salvestas oma kahe ainsaks jäänud albumi ("Automatic Writing" ja "AW II") lood kahe nädala jooksul. Koosseis esines ainult kaks korda, mõlemad korrad Los Angeleses asuvas klubis Knitting Factory, 2. ja 3. veebruaril 2004.
Valtatie 1

Valtatie 1 on Helsingist Turusse kulgev põhimaantee Soomes. See on osa rahvusvahelisest E18-teelõigust. Tee pikkus on 166 kilomeetrit. Tee kuulub teede- ja sideministeeriumi haldusüksuse töörühmale, kes haldab peateede võrku. Samas kuulub see tee üleeuroopalisse Euroopa Liidu määratud TERN-i teedevõrku. 
Valtatie 1 on kogu ulatuses kiirtee ("moottoritie"). Selle viimane osa avati 28. jaanuaril 2009. Tee avamist õigeaegselt segasid tunnelite ohutusest tulenevad probleemid. Tee läbimine on päris sujuv, kui mitte arvestada vahetevahel Helsingist väljumisel ettetulevaid ummikuid. 
Tee kulgeb läbi järgmiste valdade: Helsingi–Espoo–Kauniainen–Espoo –Kirkkonummi–Vihti–Lohja–Nummi-Pusula –Lohja–Salo–Paimio–Kaarina–Turu. Kõige tihedam liiklus Turu kiirteel on Kehä I ja Kehä II vahel, kus keskmine liiklustihedus on ligi 70 000 sõidukit päevas. Ennustatakse, et see teelõik on selles kohas 2030. aastal Soome kõige tihedama liiklusega.
Onu Bella

Onu Bella (kodanikunimega Igor Maasik (kuni 1989. aastani Maksimov); 19. september 1961 Tartu – 1. mai 2018) oli eesti muusik ja meelelahutustegelane.
Ta õppis Tartu 2. Keskkoolis ja lõpetas 1980. aastal Tartu 5. Keskkooli. 1985. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna.
Aastatel 1985–1988 töötas ta Narva 2. Keskkoolis keemiaõpetaja. Seejärel oli ta kuni 1992. aastani Tartu Konservitehase insener-keemik ja varumisosakonna juhataja, edasi vabakutseline. Töötas ka loomakliiniku laboris.
Muu hulgas töötas Onu Bella õhtujuhi ja diskorina, mängides peamiselt 1970.–1980. aastate rokk- ja popmuusikat. Tegi kaasa Vanemuise ja Narva rahvateatri lavastuses.
Onu Bella oli tuntud raadiohääl nii kunagises Raadio Tartus, Järva Kuku raadios kui ka Põlvamaal Marta Raadios (kava "Vox Humana muusika"). Tal olid ka oma autorisaated Raadio 2s.
Ta tegutses ansamblites Öörahu (1988–1990; 2009), Provints (1990–1991), stuudioprojektis Onu Bella (1992–1995; 1998) ja duos Mattiiseni Õpilased (1991–1992). 2005. aastal moodustas ta ansambli Onu Bella Band.
2010. aastal ilmus temalt autobiograafiliste sugemetega raamat "Ma võtsin viina". 2017. aastal ilmus tema autobiograafiline kaksikromaan "Tappa prostatavähk".
Ta oli Eesti Kirjanike Liidu liige 2015. aastast.
1. mail 2018 suri Igor Maasik 56-aastaselt vähki.
Isiklikku.
Tal oli pikem lähedane suhe äritegelase Krista Raidma-Stromsvagiga ja füsioterapeut Sirje Penjamiga.
Tal olid emapoolne poolvend Enn ja isa poolt poolvend Georgi ning poolõde Eleonora.
Mälestuse jäädvustamine ja austusavaldused.
Mart Juur pühendas oma 2018. aastal ilmunud "Hea tuju raamatu" Onu Bellale.
2023. aasta augustis esietendus Tallinnas Noblessneri valukojas Eesti Draamateatri lavastus "Onu Bella tähestik" (autor ja lavastaja Kertu Moppel, nimiosas Tõnis Niinemets). Lavastaja sõnul rääkis lavastus "Bellast kui triksterist, mitte inimesest endast – inimene ise võib-olla ei kontrolligi seda triksterit, see võtab ta üle. Igor käis nii-öelda Bellat jooksmas".
Hugo Richard Paucker

Hugo Richard Paucker (4/16. aprill 1807 Simuna Simuna kihelkond Eestimaa kubermang Venemaa keisririik – 8/20. juuni 1872 Simuna Simuna kihelkond Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis 1827–1830 Tartu Ülikoolis teoloogiat, oli 1834–1872 Simuna Siimona ja Juuda koguduse pastor, 1850. aastast Viru praostkonna praost.
Teosed.
Ta on tuntud kui 1849. aastal ilmunud Põhja-Eesti konsistoriaalpiirkonna vaimulike leksikoni (saksa "Ehstlands Geistlichkeit") koostaja. Sellele teosele ilmus 1885 järg "Ehstlands Kirchen und Prediger seit 1848", mille koostajaks oli tema poeg Eduard Peter Heinrich Paucker.
Perekond.
Hugo Richardi vanemad olid Simuna koguduse õpetaja Heinrich Johann Paucker (1759–1819) ja tema teine abikaasa, Anna Ulrika Schnabel (1773–1810), Tallinna toomkoguduse õpetaja David Christoph Schnabeli ja Auguste Elisabeth Höppeneri tütar.
Hugo Richard Paucker abiellus 1835 Louise Charlotte Hoffmanniga (1816–1881), kes oli Väike-Maarja "Marienhof" kaubamaja omaniku Peter Johann Hoffmanni (1790–1848) ja Anna Wilhelmine Friederike Asmuthi (1789–1870) tütar, Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja (1785–1802) Friedrich Johann Anton Assmuthi (surn. 1802) tütretütar ja Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja ja Järva praostkonna praosti Heinrich Ferdinand Hoffmanni (1820–1891) õde. Abielust sündis 12 last:
Tema poolvend Magnus Georg oli (1787–1855) astronoom ja kolleegiumi nõunik, vendadest Heinrich Wilhelm Christoph (1797–1883) oli vaimulikuks Simunas, Carl Julius Albert (1798–1856) oli õigusteadlane ja ajaloolane, ning Friedrich August (1801–1837) oli 1828. aastast vabatahtlik sõjaväearst Türgi sõjas (Püha Anna ordeni 3. klassi kavaler) ja Gattšina linnahaigla ülemarst.
Onu Bella paradiis

„Onu Bella paradiis" on Onu Bella 1993. aasta album.
Kasutatud Bad Boys Blue, Boney M.-i, Edelweissi ja Madonna muusikat.
Täpsemalt on kasseti teabelehel tekst „Bad Boys Blue, Boney M, Edelweiss ja Madonna tänavad Onu Bellat tehtud töö eest."
Kujundaja Riho Raie, fotograaf Toomas Sula.
A1 „Onu Bella paradiis / Murumängud"
A2 „Ma suudlen Sind terve kogu öö"
A3 „Paha Bella pluus":
A3.1 „Minu neegrinaine"
A3.2 „Vanaisa lõbutare"
A3.3 „Oo, mu punapea"
A3.4 „Sina oled naine, mina olen miis"
B1 "Bella M."
B1.1 „Emalendur"
B1.2 „Kärakat on!"
B1.3 „Mis siis veel?"
B1.4 „Onu Kuu"
B1.5 „Koolilaul"
B1.6 „Rasputin"
B2 „Õudne öö" sõnad: Merle Jääger
Lugude nimekiri.
Laulavad ka:
Kersti Kuusk, Heli Vahing, Õnne Pärl, Merle Jääger, Üllar Jörberg, Sven Kullerkupp;
süntesaator
Meelis Mälgand;
kitarrid, rütmimasin
Viktor Vassiljev.
Mahtuvustakistus

Mahtuvustakistus ehk mahtuvuslik reaktiivtakistus on elektritakistus, mis esineb mahtuvust omavatel elektriahela elementidel (näiteks kondensaatoril) vahelduvvoolu korral. Mahtuvustakistuse mõõtühik on oom, tähis Ω.
Mahtuvustakistus formula_1 avaldub kujul
formula_2
kus formula_3 on vahelduvvoolu sagedus ja formula_4 on ahelaelemendi mahtuvus.
Valemist järeldub, et mahtuvustakistus sõltub vahelduvvoolu sagedusest ning mida suurem on sagedus, seda väiksem on mahtuvustakistus.
Cleon Skousen

Willard Cleon Skousen (20. jaanuar 1913 – 9. jaanuar 2006) oli Ameerika Ühendriikide konservatiivne poliitikakommentaator ja publitsist.
Must kohv (Christie)

"Must kohv" on kriminaalromaan, mille kirjutas Agatha Christie 1929. aastal ilmunud näidendi põhjal Charles Osborne.
Eesti keelde tõlkis romaani Lii Tõnismann ning see ilmus kirjastuselt Varrak aastal 2007. 
Romaan räägib sellest, kuidas Hercule Poirot lahendas Sir Claud Amory mõrva.
Kirjeldus:
Võimsa uue lõhkeaine leiutaja Sir Claud Amory läheb üsnagi endast välja, kui keemiline valem seifist äkitselt kaob – ja olukorda halvendab teadmine, et varas on keegi Sir Claudi majalistest. Sugulane? Või “sõber”? Kes iganes süüdlane ka poleks, otsustab Sir Claud talle siiski pääsemisvõimaluse anda – küll aga ei ole too tundmatu tema enda vastu kaugeltki nii suuremeelne. Kui uksed lukku pannakse ja valgus kustub, ei tagastata valemit, vaid majaperemehele sokutatakse hoopis midagi kohvitassi... Koort? Ei. Suhkrut? Ei. Hoopis surmav annus hüostsiin-vesinikbromiidi. Agatha Christie 1929. aastal valminud näidendi, milles mõrvatööd lahendab taas Hercule Poirot, on autori pärandi haldajate loal romaaniks kirjutanud Charles Osborne.
Vahenurme oja

Vahenurme oja (ka "Halinga peakraav") on oja Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Eense, Kuninga, Mäeküla, Roodi, Sõõrike ja Vahenurme külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Naravere külas.
Oja pikkus on 9,6 km ning see suubub Sõõrike ja Naravere küla piiril paremalt Naravere ojja (8,3 km suudmest). Peakraavi valgla on 9,1 km². Oja lähe on Mäeküla ja Roodi küla piiril, Linnamäe raba lõunaservas. Lähtest umbes 1500 m edelas kulgeb Audru–Lavassaare–Vahenurme tee. Ülemjooksul ületab oja Pärnu-Jaagupi – Kalli tee. Keskjooksul jääb ojast idasse Vahenurme looduskaitseala.
Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Oja vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) AS Vahenurme Agro.
Vahenurme oja keskkonnaregistri kood on VEE1114800.
Onu Bella klounimuusikal

"Onu Bella klounimuusikal" on Onu Bella 1993. aasta album.
"Kuidas kurvast Komulist sai lõbus Koomula"
Kogu teksti kirjutas Merle Jääger.
Kujundaja Riho Raie, fotograaf Tiit Koha.
Salvestatud Tartus septembris 1993 stuudios "Heli jälg".
Lugude nimekiri.
Jutlustaja
Merle Jääger,
süntesaatorid ja klahvpillid
Sven Kullerkupp,
kitarrid
Viktor Vassiljev.
Laulavad ja teevad häält:
Onu Bella, Kaja Rants, Meelis Mälgand, Aarne Valmis.
Oker

Oker on jõgi Saksamaal, 105 km pikk Alleri vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Harzist Bruchbergi mäelt Altenau lähedalt 910 m kõrguselt. Ta voolab kitsas orus, mida nimetatakse Okertaliks, peamiselt põhja, möödudes Goslari, Vienenburgi ja Wolfenbütteli linnast, seejärel Braunschweigist, mis on suurim linn jõe ääres, voolab truubi kaudu Kesk-Saksa kanali alt läbi ja umbes 30 km Braunschweigist põhjas suubub Müdenis 49,5 m kõrgusel merepinnast Allerisse, mis on Weseri lisajõgi. Niisiis on Okeri lang 860,5 meetrit.
Esimest korda on Okerit mainitud 781 Ovacra nime all, 1014 kõlas see nimi Overcare. See nimi võib pärineda slaavi keeltest, kus "kra" tähendab jäämäge.
Keskajal oli Oker Halberstadti (idas) ja Hildesheimi (läänes) piiskopkonna piiriks. Läbi Braunschweigi voolates täitis Oker linna vallikraavid. Alates 1814. aastast oli jõgi Hannoveri ja Preisimaa Saksimaa provintsi piirijõeks.
Pärast Teist maailmasõda oli osa jõest Vienenburgi ja Schladeni vahel Ida- ja Lääne-Saksamaa piiriks. Ülejäänud pikkuses voolas Oker Lääne-Saksamaal.
Kõveroja (Pärnumaa)

Kõveroja on oja Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Ertsma, Langerma ja Roodi külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Naravere külas.
Paremalt suubuvad ojja Aatsaoja (4 km suudmest), Põldetaguse peakraav (3 km suudmest) ja Langerma oja (1,7 km suudmest). Ülemjooksul ületab oja Pärnu-Jaagupi – Kalli tee. Keskjooksul jääb ojast läände Vahenurme looduskaitseala. Kõveroja suubub Naravere külas paremalt Naravere ojja (6,8 km suudmest).
Oja on vähese orgaanilise aine sisaldusega heledaveeline avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Kõveroja keskkonnaregistri kood on VEE1114900.
Kõveroja

Kõveroja nime kannab mitu vooluveekogu:
Parimad pärlid

"Parimad pärlid" on Onu Bella 1998. aasta album.
Lindistatud 1992-1995 stuudios "Kagu-Sound",
remiksitud jaanuar-veebruar 1998 stuudios "Lodestar".
The craziest hits

"The craziest hits" on Onu Bella 1993. aasta album.
Kujundaja Riho Raie, fotograaf Tiit Koha.
Lugude nimekiri.
Laulavad ka:
.Kaja Rants, Kersti Kuusk, Kati Murutar, Heli Vahing, Anne Adams, Meelis Mälgand;
süntesaatorid:
Sven Kullerkupp, Meelis ja Ülo Mälgand; 
kitarrid
Viktor Vassiljev.
Real Time with Bill Maher

"Real Time with Bill Maher" on telekanali HBO iganädalane vestlussaade, mida juhib "stand-up"-koomik ja humorist Bill Maher.
Poliitilised küsimused.
Ehkki Maher on teatanud, et ta ei seo ennast ühegi poliitilise jõuga, kritiseeris ta George W. Bushi administratsiooni ja vastandab end vabariiklaste parteile. 2004. aasta presidendivalimiste ajal toetas ta demokraatide kandidaati John Kerryt ja 2008. aastal Barack Obamat.
Bill Maher

William Maher (sündinud 20. jaanuaril 1956) on Ameerika Ühendriikide "stand-up"-koomik, saatejuht, ühiskonnakriitik ja publitsist. 
Maher juhtis hilisõhtust vestlussaadet "Politically Incorrect", mida näitas kanal Comedy Central ja hiljem ABC. Pärast seda hakkas ta juhtima saadet "Real Time with Bill Maher".
Maher on väga kriitiline organiseeritud religioonide vastu, mida ta sageli kirjeldab neuroloogilise hälbena, mis õigustab hullusi ja takistab inimestel loogiliselt mõtlemast. Tema sõnul apelleerivad religioonid moraalile, kuid ei oma tegelikult moraaliga midagi ühist. Ta on vastu ka kohtute lähedale rajatud religioossetele monumentidele, kuna see rikkuvat kiriku ja riigi lahutatuse põhimõtet. Tema sõnul on väide, nagu põhinevat USA ühiskond kümnel käsul, täiesti vale, sest kümnest käsust olevat ainult kaks seadustega reguleeritud: tapmine ja vargus. Maher on öelnud, et aabrahamlike religioonide reaalne vahe on, et "kristlased pomisevad lakke, judaistid pomisevad seinale ja moslemis pomisevad põrandale". Ta on korduvalt eitanud süüdistusi ateismis, ta ei pea end ka deistiks ega agnostikuks, kuid on nimetanud religioone olemuslikelt valelikeks, sest nad vastavad küsimustele, mille vastust ei ole võimalik kontrollida, nagu "Kuhu ma lähen pärast surma?" või "Kas põrgu on olemas?", ja väidavad, et nende vastus on kindlasti õige. Kui kuulaja helistas tema saatesse ja küsis, kas ta hakkaks jumalat uskuma, kui see talle end ilmutaks, vastas Maher, et ta läheks siis psühhoneuroloogiahaiglasse ravile ja et seda peaks tegema igaüks, kellele jumal ilmunud on. Põhjus, miks religioosseid inimesi hulludeks ei peeta, olevat üksnes see, et liiga paljudel inimestel olevat ühesugune hullus.
Maher on kriitiline Maailma Kaubanduskeskuse huku vandenõuteooriate suhtes. Ta on nendesse uskujaid nimetanud naiivseteks ja suurteks hulludeks. 19. oktoobril 2007 katkestasid otsesaate publikus olevad vandenõuteooriate pooldajad korduvalt saadet, mispeale Maher nad lõpuks ise publiku seast välja viskas. Sellega äratas ta üleriigilist tähelepanu.
Jaan Sööt

Jaan Sööt (sündinud 26. septembril 1964 Tartus) on eesti muusik.
Ta on tuntud peamiselt ansambli Jäääär eestvedajana, kuid on osalenud ka ansamblites Jääboiler (kahekesi InBoiliga), Lindpriid, Pantokraator, L'Dorado, Helena Wanje jmt.
Sööt sündis Tartus, kuid kooliteed käis Põlvas, kus lõpetas ka keskkooli. Ta õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikapedagoogikat, kuid ei lõpetanud. Seejärel jätkas Sööt õpinguid Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis, kus õppis muusikateooriat ja muusikaajalugu.
Pärast kooli lõpetamist töötas ta kolm aastat Eesti Rahva Muuseumi vanemteadurina. Aastail 1994–2000 oli Sööt Viljandi Kultuuriakadeemia muusikaosakonna õpetaja. Alates 2004. aastast oli Sööt aastaid Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi kitarriõpetaja.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Ta on olnud kolm korda abielus ning tal on viis last.
Tema ema on muusikapedagoog Ülle-Liis Sööt.
Iseendale (Sööt)

"Iseendale" on Jaan Söödi 2009. aasta album.
Viktor Vassiljev

Viktor Vassiljev (sündinud 9. aprillil 1953) on Eesti poliitik ja arst, XII, XIII ja XIV Riigikogu liige. Ta oli detsembrist 2005 Tallinna Haabersti linnaosa vanem.
Viktor Vassiljev lõpetas aastal 1970 Tartu 4. Keskkooli ja aastal 1977 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1978–1999 töötas ta Tallinna Mäekalda Polikliinikus arstina.
Vassiljev kuulus Koonderakonna juhatusse ning kõneles pärast partei lagunemist 2002. aastal plaanist luua sotsiaaldemokraatlik partei: "...üldjoontes soovime sellist sotsiaaldemokraatiat nagu Rootsis. Ja loomulikult tahan, et mul oleks selles parteis oma poliitiline positsioon. Riigikogusse tahan kindlasti."
Ta on Eesti Keskerakonna liige. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta 5582 häält ja pääses isikumandaadiga Tallinna Linnavolikokku. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta 4079 häält ja pääses isikumandaadiga Tallinna Linnavolikokku, kuid jätkas selle asemel tööd Riigikogus.
Ta oli telesaate "Prillitoos" koosseisuväline autor 1984–1996.
Vassiljev on Püha Peaingel Miikaeli Rüütliordu Eesti Suurprioraadi suurprior.
Seisukohavõtte.
Viktor Vassiljev on paistnud korduvalt silma värvikate sõnavõttudega. Nii pälvis ta 2015. aasta algul laialdast kriitikat Riigikogu sotsiaalkomisjoni avalikul istungil "Üksikvanemate olukorrast ja vajadustest Eestis" esitatud arvamusavaldusega, mille kohaselt on naised, kelle laste isad elatisraha ei maksa, selles ise süüdi ja tuleks steriliseerida. (Pärast sõnavõtu meediasse jõudmist vabandas ta kohatu väljaütlemise pärast.)
2016. aasta kevadel Nõmme Raadios esinedes leidis Vassiljev, et koolivägivald on evolutsiooni seisukohalt õigustatud: "Ja laste agressiivsus täpselt samamoodi peegeldab seda, olgu ta siis tänaval, olgu ta koolikiusamine, see on samasugune positiivne nähtus põhimõtteliselt – ainult et keegi sai kannatada, keegi sai peksa. /---/ Kiviajal oleks ta lihtsalt mättasse löödud ja ta poleks järglasi saanud, aga kuna meil on teatud sotsiaalabi struktuurid, sotsiaalne võrgustik, meil on meditsiin, siis saavad hakkama ja jäävad ellu ka need, kes on absoluutselt saamatud, küündimatud, lollid ja samasugustega saavad nad järglasi." Samas intervjuus soovitas ta ka Euroopasse suunduvate pagulaste paadid koos põgenikega uputada. Ligikaudu samal ajal kirjeldas Vassiljev ajakirja Naised kaaneloos, kuidas ta lõõgastub, vaadates Ameerika märuleid, "kus pekstakse neegreid, nii et tatti, verd ja hambaid lendab". Lisaks ajakirjandusele ja poliitikutele nii konkureerivatest parteidest kui ka koduerakonnast kritiseeris Vassiljevi esinemisi sedakorda ka Lastekaitse Liit. Varem on Vassiljev samas raadiojaamas esinenud arvamusega, et Riigikogu hoonesse kui "riigi kõige pühamasse paika" ei tohiks lubada koeri, lapsi ja vanureid.
Viktor Vassiljev ise peab oma sõnavõtte humoorikaiks: "Oma pika keele pärast olen ma paljude inimestega raksu läinud. Aga lõbus on."
Isiklikku.
Viktor Vassiljev on abielus. Tal on üks poeg esimesest ja kaks poega teisest abielust.
Linda (skulptuur)

"Linda" on Tallinnas Lindamäel asuv August Weizenbergi 1920. aastal valminud monument. See on muinsuskaitse all. 
Monumendi pronksist figuraalne osa kujutab Eesti rahvuseeposest "Kalevipoeg" tuntud episoodi, kus Kalevi kalmule kivi tassiv leinav Linda on istunud kivile puhkama. Skulptuur on paigutatud kõrget kaljurüngast meenutavale tahulisele graniidist alussambale.
Linda monumendist on saanud küüditamisohvrite mälestamise koht Tallinnas, rahvuslik sümbol. Selle ees on graniittahvel Marie Underi sõnadega: "Ikka mõtlen neile, kes siit viidi... Taeva poole karjub nende äng".
Ajalugu.
Kunstnikul oli huvi eesti mütoloogia vastu ja ta soovis püstitada Tartusse Toomemäele Vanemuise kuju ja Tallinna Kalevipoja ema Linda kuju. Esimene, marmorisse raiutud "Linda" variant valmis 1880. aastal ja asub nüüd Eesti Kunstimuuseumis. 1920. aastal teostus skulptori soov – Kalevi hauale Toompea jalamile Rootsi kantsile püstitati Tallinnas A. Straussi valukojas pronksi valatud Linda kuju. Kuju aluseks toodi Soomest graniidirahn, mis sai paika 27. mail 1920.
Monumendi järgi on nime saanud ka Linda park. 
Küüditamisohvrite mälestamine.
Kaks korda aastas, 1949. aasta märtsiküüditamise aastapäeval 25. märtsil ja 1941. aasta juuniküüditamise aastapäeval 14. juunil, toimub Linda kuju juures Eesti Memento Liidu korraldamisel küüditamisohvrite mälestamine. Mälestustseremoonial peetakse kõned ning asetatakse Linda monumendi jalamile pärjad ja süüdatakse küünlad Riigikogu, Vabariigi Valitsuse, Kaitseväe ja Kaitseliidu, Tallinna Linnavalitsuse, diplomaatilise korpuse ja kodanikuorganisatsioonide poolt. Tavapäraselt algab mälestustseremoonia kell 16, samal ajal helistatakse üle Eesti kirikukelli. 
Esimest korda mälestati aasta varem toimunud küüditamist Linda kuju juures 14. juunil 1942.
Algiinhapped

Algiinhapped (ka alghapped) on polüsahhariidid, mille molekulid koosnevad β-D-mannuroonhappe ja α-L-guluroonhappe jääkidest. 
Algiinhappeid leidub pruunvetikate rakukestades ja mõnedes bakteriliikides (sh "Azotobacter vinelandii").
Algiinhapete derivaate – sooli ja estreid – nimetatakse alginaatideks.
Algiinhapped on enamasti valged, kuid nende värvus võib varieeruda kollakaspruunini. Algiinhapped on veeslahustumatud, algiinhappe Na-, K- ja NH4-soolad aga lahustuvad. Divalentsete katioonidega (Ca2+, Sr2+, Ba2+) alginaadid on lahustumatud.
Algiinhapetel on võime siduda 200–300 korda oma massist suurem kogus vett. 
Algiinhappeid kasutatakse eriti toidulisaainena, vastav E-kood on 400.
Eesti vetikatest sisaldab algiinhappeid harilik põisadru.
Gustav Johan von Tunderfelt

Gustav Johan von Tunderfelt (ka Tunderfeld, Tunderfeldt; kuni 1678 Gustav Johan de Rodes; 7. veebruar 1656 Moskva – rootsi 28. veebruar / vkj 27. veebruar / ukj 10. märts 1710 Helsingborg) oli Rootsi sõjaväelane.
24. juunil 1678 sai ta Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1680 Tunderfelt nime all Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana Nr.933.
27. jaanuaril 1681 sai temast ooberst Rembert von Funckeni Narva garnisonirügemendis lipnik. Põhjasõja ajal 6. detsembril 1700 sai temast ooberstleitnant Ingerimaa ja Liivimaa vägede ülemjuhataja Otto Wellingki rügemendis ja 26. veebruaril 1710 Västmanlandi rügemendi ooberst. 
Ta hukkus Rootsi ja Taani vahel Skånelandi pärast toimunud Helsingborgi lahingus, kus tema rügement võitles Magnus Stenbocki alluvuses.
Perekond.
Gustaf Johan de Rodes (Rode, Rhodes, Rodis) sündis Moskvas Rootsi komissar ja Ambla kihelkonnas Jootme mõisaomanik olnud Johan de Rodesi (surnud 1655) ja tema teise abikaasa Medea Koch[en]i (maetud 1704 Tallinnas) pojana. Tema isa esimene abikaasa maeti 1651 Tallinna Niguliste kirikusse. 
Ta oli abielus Lucia Sophia Tunderfeltiga (1669–1716), kes oli Narva raehärra, bürgermeistri (1676) ja kaupmehe Jürgen Tunderi (1678. aastast Jürgen Tunderfelt, maetud 1688) ja tema esimese abikaasa Maria Poppelmani tütar. (Abikaasa isa Jürgen Tunderfelt abiellus 1677 Gustav Johani lesestunud emaga.) Abielust sündis 5 tütart ja 3 poega:
Kaugemad sugulased.
Tunderfelt oli vanaisa Württembergi õuemarssal vabahärra Karl Rhodis von Thunderfeldtile (1746–1802), kes oli abielus Alexander von Benckendorffi ema õe, vabapreili Therese Wilhelmine Henriette Schilling von Canstadtiga (1745–1795) ning vanavanaisa Württembergi krahvinnale Wilhelmine von Tunderfeldile (1777–1822), kes oli Württembergi hertsogi Friedrich Eugeni poja, Württembergi printsi Wilhelm Friedrich Philipp von Württembergi (1761–1830; ) abikaasa, Venemaa keisri Paul I teise abikaasa Württembergi printsessi Sophie Dorothee Auguste Louise ehk Maria Fjodorovna (1759–1828) vennanaine, Raikküla mõisa omaniku ja Oldenburgi suurhertsogi Peter Friedrich Ludwigi abikaasa vennanaine, Koluvere linnuses surnud Württembergi printsessi Auguste Karoline abikaasa vennanaine ning Urachi hertsogite esivanem, sealhulgas Leedu kuninga Mindaugas II vanaema.
Harjumaal kuulus Tallinna bürgermeister Heinrich von Tunderfeldtile (ka Henrik Tunder või Tunderfelt; surnud 1675) Lümandu mõis.
Meelis Kubo

Meelis Kubo (sündinud 23. novembril 1982 Tallinnas) on eesti mustkunstnik. 
Ta on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Tartu Ülikooli.
Avalikkuse tähelepanu tõmbas ta esimest korda 2006. aasta sügisel telesaates "Kahvel" (TV3), kus pani otsesaates 500-kroonise hõljuma.
2007. aasta sügisel viis Meelis Kubo koostöös Muusikamaailm OÜ-ga täispika mustkunstilavastuse „Miraakel” 13 Eesti linna.
Meelis Kubo on üks Eesti Mustkunstnike Liidu asutajatest ja ühtlasi juhatuse liige. Liit loodi 30. aprillil 2008.
Sama aasta sügisel tõid Meelis Kubo, Charlekas, Kevin-Chris, Simeoni Sundja ja Tom Pintson Tallinnas ja Tartus lavale menuka lavastuse „Tabalukk”.
2009. aasta veebruaris andsid Meelis Kubo ja Ande välja mustkunstiraamatu "Lembitu maagiline maailm".
Kubo ja Charlekas sisustasid sama aasta kevadhooajal "Terevisiooni" (ETV) iganädalast mustkunstirubriiki.
2009. aasta sügisel tulid Meelis Kubo ja Charlekas välja šokimustkunsti lavastusega "Räpane sessioon", kus nad kehastusid kurikuulsateks kirurgideks: dr Cubo ja prof Charlekas.
2010. aastal sai Meelis Kubo Eesti lähivaate mustkunsti meistrivõistlustel esikoha.
2012. aastal andsid Charlekas ja Meelis Kubo Ameerika Ühendriikides Washingtonis seitse etendust Kids Euro Festivali raames.
2014. aastal lõid Kinoteater, Charlekas ja Meelis Kubo lavastuse "Kaota mu naine ära ehk mis tunne on olla mustkunstnik". 
2015. aastal panid Piip ja Tuut, Siim Aimla bänd, Charlekas ja Meelis Kubo kokku lavastuse "Doktor Kreutzwald ja must kunst", mida mängiti üle Eesti.
2016. aastal tõid Apollo Kino, Charlekas ja Meelis Kubo välja lavastuse "Filmitrikk".
2017. aastal sündis koostöös helilooja Kristo Matsoni, kirjanik Ilmar Tomuski, mustkunstnik Meelis Kubo, dirigent Edmar Tuule ja Tallinna Gilharmooniaga kontsertetendus "Trikiga küsimus".
2018. aastal juhtisid "Eesti Laulu" finaalsaadet Ott Sepp ja Meelis Kubo.
2019. aastal Kellerteatris astus Meelis Kubo näitleja ja mustkunstnikuna üles Vahur Kelleri lavastuses "Armunud alkeemik".
2020. aastal etendus Kellerteatri lavastus "Mäng" (Anthony Shaffer "Sleuth"), näitlejad Andres Roosileht ja Meelis Kubo.
Filtreerimine (täpsustus)

Filtratsioon ehk filtreerimine ehk filtreerumine ehk filtrimine on millegi eraldamine või liikumine mingis keskkonnas.
Toomas Leito

Toomas Leito (11. juuli 1946 Rakvere – 6. märts 2020) oli eesti kirjastaja, ajakirjanik ja ajakirjandusjuht, kirjastuse Tänapäev ja ajalehe Nelli Teataja üks omanikke. 
Ta lõpetas . aastal Turba Keskkooli, Tartu Riikliku Ülikooli 1969. aastal eesti filoloogia erialal ja 1979. aastal Moskvas NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia. 
Aastatel 1971–1972 elas ja töötas ta Saksa DVs. Toomas Leito oli ametikohast lähtuvalt aastail 1985–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu liige.
Looming.
2007. aastal avaldas Toomas Leito luulekogu "Eks me kõik ole kunagi noored olnud" (kirjastus Kentaur).
Isiklikku.
Eesti Iseseisvuspartei juht, automaatikainsener Vello Leito on Toomas Leito vend, nende õde oli sotsioloog Aili Kelam (1935–2017), nende vennad on ornitoloogid Tiit Leito ja Aivar Leito (1954–2018). Tema poeg oli Priit Leito (1975–2020) ja on Ivo Leito.