Endel Tulving

Endel Tulving (kuni 19.08.1938 Endel Tulff; 26. mai 1927 Petseri – 11. september 2023 Mississauga, Ontario provints) oli eesti päritolu Kanada eksperimentaalpsühholoog ja kognitiivneuroteadlane.
Ta oli üks tunnustatumaid mälu-uurijaid maailmas. Tema tuntuim saavutus on episoodilise mälu eristamine teistest õppimise ja mälu süsteemidest ajus.
Bakalaureuse- ja magistrikraadi omandas ta Toronto Ülikoolis, filosoofiadoktorikraadi Harvardi Ülikoolis (kaitses väitekirja 1957. aastal). Alates 1956. aastast töötas ta Toronto Ülikoolis.
Ta oli Kanada Kuningliku Seltsi ja Londoni Kuningliku Seltsi liige ning Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia, Euroopa Akadeemia ja Eesti Teaduste Akadeemia välisliige. Tulving oli Toronto Ülikooli emeriitprofessor ja Saint Louises asuva Washingtoni Ülikooli külalisprofessor.
Elulugu.
Endel Tulving sündis Petseris kohtuniku peres. Ta alustas õpinguid Tartus Treffneri gümnaasiumis. Teise maailmasõja ja Nõukogude okupatsiooni tõttu põgenes Tulving 1944. aastal Eestist ning tema haridustee jätkus Saksamaa põgenikelaagris. Sel perioodil hakkas ta huvi tundma psühholoogia vastu. Saksamaal töötas ta ka tõlgina ja õppis ühe aasta meditsiini Heidelbergis.
1949. aastal emigreerus ta Kanadasse ja astus Toronto Ülikooli. Bakalaureusekraadi Torontost sai ta 1953. aastal ning magistrikraadi järgmisel aastal. Seejärel õppis ta Harvardi Ülikoolis ning omandas PhD eksperimentaalpsühholoogias 1957. aastal.
Ta oli abielus kunstnik Ruth Tulvinguga. Neil sündisid tütred Elo Ann ja Linda.
Akadeemiline karjäär.
Oma doktorantuuri lõpuperioodil 1956. aastal alustas ta tööd Toronto Ülikoolis lektorina, kus töötas kuni emerituuri minekuni 1992. aastal. Endel Tulving valiti Toronto Ülikooli korraliseks psühholoogiaprofessoriks 1965. aastal. Erilise tunnustusena valiti ta 1985. aastal Toronto Ülikooli ülikooliprofessoriks ("university professor"). Paralleelselt tööga Torontos oli ta aastatel 1970–1975 professor ka Yale'i Ülikoolis. Tulving töötas aastatel 1974–1980 Torontos ka psühholoogia osakonna dekaanina. Pärast emeriitprofessoriks saamist säilisid Tulvingu sidemed oma "alma mater"'iga. Hiljem tegeles ta suure osa ajast teadusega Rotmani uurimisinstituudis ("Rotman Research Institute") Baycresti Keskuses Tanenbaumi õppetooli kognitiivse neuroteaduse professorina. Tal oli samuti Clark Way Harrisoni külalisprofessori koht ("Distinguished Visiting Professorship") Washingtoni Ülikoolis Saint Louises.
Endel Tulving oli paljude teadusajakirjade toimetuskolleegiumi (nt Psychological Research, European Journal of Cognitive Psychology, Journal of Experimental Psychology jmt) liige. Ta oli aastatel 1969–1972 ajakirja Journal of Verbal Learning and Verbal Behavior peatoimetaja. Tema avaldatud teaduspublikatsioonide hulk ulatub sadadesse. Paljud nendest on saanud klassikalisteks artikliteks või raamatuteks. Ta kuulus maailma 10 tsiteerituma kognitiivpsühholoogi hulka ja oli mälu-uurijate absoluutses tipus.
Endel Tulvingu uurimisalaks oli mälu. Tema avastatud nähtuste või loodud mõistete seas on subjektiivne organisatsioon, sisendi ja väljundi interferents, erinevus olemasoleva ja kättesaadava informatsiooni vahel, meenutusajendid ("retrieval cue"), ajendist sõltuv unustamine ("cue-dependent forgetting"), Tulving-Colotla esmase mälu indeks, meenutatavate sõnade ja nimede äratundmise nurjumine, reduktsiooni meetod mälujälgede struktuuri kindlakstegemiseks, Tulving-Wisemani funktsioon, mis seob äratundmist ajendatud meenutamisega, kodeerimise spetsiifilisus, sünergiline ekfooria, salvestamise/ammutamise interaktsioon, pertseptiivse ja ekfoorilise sarnasuse seosed äratundmisel, episoodilise ja semantilise mälu eristamine, erinevus noeetilise ja autonoeetilise teadvuse vahel, stohhastiline sõltumatus pertseptiivse praimimise ja eksplitsiitsete mälunäitajate vahel ja lõpuks pertseptiivne praimimine kui kvaasimälu süsteem.
Episoodiline ja semantiline mälu.
1972. aastal avaldas Endel Tulving artikli, mis põhjustas revolutsiooni mälu uurimise valdkonnas. Artikli sõnumiks oli, et inimese mälu pole üks, vaid on igati mõistlik ja arukas eristada vähemalt kahte omavahel põhimõtteliselt eristuvat mälusüsteemi – episoodilist ja semantilist.
Episoodiline mälu on süsteem, mis kogub infot ajaliselt märgistatud sündmuste ning nende ajalis-ruumiliste suhete kohta. Semantiline mälu teiselt poolt on mälu, mis on vajalik keele kasutamiseks. See on mentaalne tesaurus, organiseeritud teadmiste kogu, mida inimene omab sõnade ja teiste verbaalsete sümbolite kohta, nende tähenduste ja tähistuste kohta, nende omavaheliste suhete kohta, sümbolite ja mõistetega ümberkäimise reeglite, valemite ja algoritmite kohta.
Episoodiline ja semantiline mälu on kaks propositsionaalse mälu süsteemi: nende funktsioonideks on koguda, säilitada ja teha kättesaadavaks informatsioon organismi ümbritseva välismaailma kohta, selline informatsioon, mis on esitatav propositsionaalsel kujul. Neid on võimalik vastandada mälusüsteemidele, mille ülesandeks on omandada ja kasutada oskusi ja protseduure, ehk protseduurilisele mälusüsteemile.
Episoodiline ja semantiline mälu on sarnased selles, et nad on propositsionaalse mälu alaliigid. Vaatamata sarnasusele on aga ka olulisi erinevusi nende kahe vahel. Need erinevused on kokkuvõetavad kolme suurema kategooria alla: erinevused informatsioonis, erinevused toimimise põhimõtetes (operatsioonid) ja erinevused "kasutuses" või osas, mida mälu mängib elu erinevates avaldustes.
Side Eestiga.
1989. aastal valiti Endel Tulving Tartu Ülikooli audoktoriks. Ta oli Eesti Käitumis- ja Terviseteaduste Keskuse juhtkomitee liige ning Eesti Psühholoogide Liidu liige. 
Tulvingu otsesel toetusel leidis aset mälupsühholoogia konverents Tallinnas, mille tulemusena valmis 2000. aastal kogumik "Memory, consciousness, and the brain: The Tallinn Conference", Psychology Press, toimetaja Endel Tulving. 
10. jaanuaril 2014 jõudis Eestisse Eesti Rahva Muuseumis hoiustamiseks osa tema arhiivist.