tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Armeenia Rahvusraamatukogu

Armeenia Rahvusraamatukogu (armeenia:) on 1832. aastal asutatud riiklik raamatukogu Armeenias Jerevanis.
Teryani tänaval asuv Raamatukogu peahoone, mis on üks raamatukogu neljast hoonest, on valminud 1939. aastal. Hoone projekteeris arhitekt Alexander Tamanyan. Aastatel 1925–1990 oli raamatukogu riigimehe Aleksandr Myasnikyani nimeline, 1990. aastal nimetati Armeenia Rahvusraamatukoguks.
Rahvusraamatukogus asub suurim armeeniakeelsete trükiste kogu maailmas. Raamatukogus oli 2012. aastal üle 6,8 miljoni teose. Nende hulgas on ka esimene trükitud armeeniakeelne raamat "Urbatagirq", mis on trükitud Veneetsias aastatel 1512–1513. Esimene teadaolev armeeniakeelne ajaleht Azdarar ilmus 1794. aastal Madrases, Indias ja esimene maakaart Hamatarats Ashkharhatsuyts, trükitud Amsterdamis 1695 .aastal.
6,8 miljoni teaviku hulgas on rahvuskultuuriga seotud raamatuid, ajakirju, ajalehti, kaarte, plakateid, teese, märkmeid, postkaarte, marke, kalendreid, pangatähti ja audiovisuaalseid materjale. Teavikute leidmiseks on elektrooniline kataloog.
Armeenia vanaraamatute kogu kataloogi koostasid bibliograafid Ninel Voskanyan, Vrej Nersessian ja teise teadlased. Vana- ja keskaja käsikirjade kogu kannab nime Matenadaran.
Sadulsepp

Sadulsepp (ka polsterdaja) on pehme mööbli valmistaja.
Sadulsepa ametinimetus tuleneb sellest, et ajalooliselt tegelesid sadulsepad hobustele sadulate ja rakmete valmistamisega. Aja möödudes on lisandunud sadulsepatööde hulka mitmed uued, erinevad pehme mööbli valmistamisega seotud tööd. Tänapäeval nimetatakse sadulseppadeks meistreid, kes tegelevad kas antiikpolstrite, eritellimusel tehtavate kaasaegsete polstrite või autopolstrite paigalduse, vahetuse jms. Kaasaegsemat nimetust – polsterdaja – kasutataksegi eelkõige tööstuslikus tootmises pealistamise ja pehmendusega tegelevate spetsialistide kohta.
Sadulsepa või polsterdaja töövaldkondade hulka kuuluvad pehme mööbli või muu polstri valmistamine ja parandamine; uute katete õmblemine ja paigaldus; voodite ja toolide vedrude vahetamine, tugitoolidele uue polsterduse meisterdamine; autoistmete, salongi, pakiruumi ning armatuurlaua uuendamine ja remont.
Vaatamata tehnika arengule on kõik sadulsepatööd jäänud siiski peamiselt käsitööks.
Ulvi Voog-Indrikson

Ulvi Indrikson (kuni 1960 Ulvi Voog; sündinud 18. veebruaril 1937 Tallinnas) on eesti ujuja, allveesportlane ja ujumistreener.
Haridus.
Lõpetas 1956. aastal Tallinna 17. Keskkooli, õppis edasi Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Sportlikud saavutused.
Ta tuli ujumises 26 korda Eesti NSV meistriks. Parandas pikas ja lühikeses ujulas individuaaldistantsil 42 ja teateujumises 12 korda Eesti NSV rekordit. Kuulus ujumises 1953–1967 Eesti NSV koondisse.
Rooma olümpiamängudel 1960 sai ta Nõukogude Liidu koondvõistkonnas võisteldes 100 m vabalt ujumises 19. koha ja 4×100 m vabastiilis teateujumises 8. koha.
Ta sai Nõukogude Liidu meistrivõistlustel ujumises kokku 11 kuld-, 5 hõbe ja 5 pronksmedalit. Püstitas 50 m ujulas vabaujumises kümme Nõukogude Liidu rekordit, oli viiel korral teateujumises Nõukogude Liidu rekordi püstitanud naiskonnas. Kuulus ujumises 1955–1960 Nõukogude Liidu koondisse.
Allveespordis tuli ta kahel korral Nõukogude Liidu (1968) ja ühel korral Eesti NSV (1969) meistriks.
1969. aastal tuli neljakordseks Euroopa meistriks: meremiilis, individuaalselt ja võistkondlikult 6200 m ujumises ning 3×100 m lestaujumises.
Püstitas meremiili ujumises maailmarekordi 21.54,36 (1969).
Kuulus allveespordis 1968–1970 Eesti NSV ja 1968–1969 Nõukogude Liidu koondisse.
Treener.
Töötanud 1967–1992 Tallinna Dünamo ujumiskoolis treenerina, olnud ka Nõukogude Liidu koondise treener.
Isiklikku.
Ulvi Voog-Indriksoni abikaasa oli Viktor Indrikson. Ta on Kaire ja Kaja Indriksoni ema ning Sten Indriksoni, Berit, Triin ja Martti Aljandi vanaema.
Mart Vilt

Mart Vilt (2. märts 1935 Illuka vald, Virumaa – 25. jaanuar 2021) oli eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.
Ta tuli 1967. aasta Euroopa sisemängudel 3000 m jooksus 4. kohale. Budapestis toimunud 1966. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai ta 1500 m jooksus 14. koha (tema aeg eeljooksus oli 3.42,7)
NSV Liidu meistrivõistlustel võitis ta 1500 m jooksus 1965. aastal hõbeda ja 1966. aastal kulla. 1966. aasta Suurbritannia ja NSV Liidu maavõistlusel püstitas Mart Vilt 1500 m jooksus 42 aastat püsinud Eesti rekordi 3.39,0 (1966. aasta maailma edetabeli 8. tulemus).
Mart Vilt kuulus 31 korda Eesti NSV ja 9 korda NSV Liidu koondisse.
Leho Lumiste

Leho Lumiste (aastani 1933 Leopold Johannes Soonberg; 12. september 1906 Meeri vald – 29. juuni 1974 Kempten) oli eesti prosaist ja ajakirjanik.
Ta sündis Meeri vallas Tartumaal taluniku pojana, õppis Elva algkoolis ja Tartu tehnikagümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1927. Aastast 1933 õppis ta Tartu Ülikooli usu- ja filosoofiateaduskonnas, viimases etnograafiat, eesti keelt ja kirjandust. Ta oli Üliõpilasseltsi "Ühendus" liige. 
1934. aastal mõisteti ta vahialuste raha omastamise pärast 1,5 aastaks vangiroodu
Ta töötas aastatel 1940–1941 Petserimaal kooliõpetajana.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Aastast 1944 õppis ta Müncheni ülikoolis ajakirjandust ja ajakirjanduslikku psühholoogiat, saades "dr. phil" kraadi. Lääne-Saksamaal elades tegutses ta ajakirjanikuna, ta tegi kaastööd koguteostele ja eesti ajakirjandusele.
Leho Lumiste suri aastal 1974 Kemptenis (asub Baieris).
Ta on avaldanud rohkete fotodega kirjeldustekogud "Meie kodumaa" ja "Kaunis Eesti" (mõlemad Stockholmis 1963) ning ajaloolise romaani XIII sajandi alguse eestlastest "Killad külas" (Toronto, Kultuur 1971), milles kujutab peamiselt rahulikku elu ning Lemmu vanema lüüasaamist võitluses ristirüütlitega. Reisikirjade raamatutes "Atlandi aknal" (Geislingen 1965) ja "Päikese kutsel" (Toronto, Orto 1965) vaatleb paljusid Euroopa maid ning Iisraeli, pakkudes objektiivseid andmeid ning vältides isiklikke tundeavaldusi. Ta on avaldanud ka teiste kirjutatud või kogutud mälestustele ning kirjandusloolistele andmetele tuginevad bibliograafilised jutustused "Vargamäe Anton" (Toronto Orto 1968) ja "Alamuse Andres" (New York 1973), esimene Tammsaarest, teine Oskar Lutsust. Tema väärtuslikem raamat on "Eesti ajakirjanduse ajalugu" (Stockholm 1977), mis pakub senistest ülevaadetest rohkem infot, kuid nõukogude ajakirjandust käsitlev osa on pealiskaudne.
Lühikese jala väravatorn

Lühikese jala väravatorn on kaitsetorn Tallinna keskaegse linnamüüri edelalõigus vastu Toompea Suurt linnust (tänapäevase aadressiga Lühike jalg 10). Sellest põhja poole jääb Pika jala väravatorn ja lõuna poole jääb Tallitorn.
Kirjeldus.
Väravatorn on trapetsoidse põhiplaaniga ja neljakorruseline, millest ülemine korrus pole säilinud (on hiljem ehitatud üles). Esimese korruse laoruumi võlvlaes oli luuk. Torni teiselt ja kolmandalt korruselt pääses linnamüürile. Neljas korrus oli algselt lahtine platvorm, mis rahuajal oli kaetud kaitsekatusega.
Värav.
Torni põhjaküljel on astmeliselt tõusev võlvitud läbikäik kahe portaaliga, millest ülemise ukse ees oli langevõre.
Ajalugu.
Lühikese jala väravatorn ehitati aastatel 1454–1456 ehitusmeister Hans Kotke juhtimisel. Varem asus väravatõke oletatavasti umbes Lühikese jala, Rataskaevu tänava ning Rüütli tänava ristumiskohal, praeguseks hävinud Toompea linnuse väravatõkke lähedal. Asukohta muudeti parema kaitsekorralduse huvides. Müür Lühikese ja Pika jala väravate vahel rajati umbes samal ajal, 15. sajandi keskel. Selle rinnatises olid laskeavad, kaitsekäigul varikatus. Müüri jalam kindlustati hiljem ulatuslikult tugimüüridega.
15. sajandil ehitati torni Toompeale suunatud laskeavad, seetõttu torni nimi olnud ka Usaldamatuse torn. 
Torn sai Liivi sõja ajal kannatada, seejärel ülemine korrus lammutati. 17. sajandil kasutati Tallitorni ja Lühikese jala torni vanglana. Lühikese jala Väravatorni Must Munk ehk munk Justinus, keda on kirjalikult esmamainitud juba 1627. aastal, on jõudnud rahvapärimusse: ta on tänapäevalgi Tallinna vanalinna kuulsaima kummituse prototüüp.
Torn sai kannatada ka Suures Põhjasõjas. 18. sajandil kohandati esimesed kaks korrust eluruumideks ning seintesse raiuti suured aknad, hiljem on need kinni müüritud.
1980. aastad.
Torni ülakorrus taastati 1980. aastatel oletataval algsel kujul, kuigi 15. sajandil oli torn ilmselt pealt avatud.
Torni alumisel korrusel tegutseb alates 1988. aastast vanamuusikaansambel Hortus Musicus.
Muuseumina.
Lühikese jala väravatorni ülemist korrust on võimalik külastada Kiek in de Köki kindlustustemuuseumis, mis kuulub Tallinna Linnamuuseumi koosseisu. Muuseum moodustab üle 500 meetri pikkuse kompleksi, kuhu kuulub kolm Tallinna linnamüüri keskaegset torni: Kiek in de Kök, Neitsitorn ja Tallitorn tervikuna ning Lühikese jala väravatorni ülemine korrus.
Iago Aspas

Iago Aspas Juncal (sündinud 1. augustil 1987 Moañas) on hispaania jalgpallur. Ta mängib kodumaa klubis Celta de Vigo ja Hispaania jalgpallikoondises ründajana. 
Aspas on enamiku karjäärist veetnud Celta de Vigos, kus ta on mänginud aastatel 2008–2013 ja alates 2015. aastast. 2012. aastal ülendati ta Celtaga Hispaania meistriliigasse ja juba järgneval aastal liikus ta 7,7 miljoni naela eest Liverpooli, kus mängis hooajal 2013–2014. Hooaja 2014–2015 mängis ta laenul Sevillas.
Aastatel 2016–2019 oli Apsas Hispaania kõrgliigas kolmel hooajal järjest resultatiivseim Hispaania mängija (vastavalt 19, 20 ja 22 väravat).
Tema vanem vend Jonathan Aspas on samuti jalgpallur ja samuti pärit Celta de Vigo noortesüsteemist.
Koondisekarjäär.
Aspas kutsuti Hispaania koondise juurde juba 2012. aasta detsembris, kuid debüüdi tegi ta koondisesärgis alles 15. novembril 2016 sõprusmängus Inglismaaga. Ta pääses väljakule teiseks poolajaks ja lõi Inglismaa vastu ka esimese värava koondises.
2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava mängus Maroko vastu, viigistades sellega üleminutitel mängu, millega Hispaania kindlustas alagrupivõidu.
Simon Mignolet

Simon Luc Hildebert Mignolet (sündinud 6. märtsil 1988 Sint-Truidenis) on Belgia jalgpallur. Ta mängib Belgia kõrgliiga]] klubis Club Brugge ja Belgia koondises väravavahina.
Mignolet alustas klubikarjääri kodumaa klubis Sint-Truiden. Hooajal 2009–2010 valiti ta Belgia kõrgliiga parimaks väravavahiks. 2010. aastal suundus ta kahe miljoni naela eest Inglismaa klubisse Sunderland. 2013. aastal valiti ta Sunderlandi aasta mängijaks. 2013. aasta juunis liitus ta üheksa miljoni naela eest Liverpooli.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Belgia rahvuskoondises tegi Mignolet 25. märtsil 2011 EM-i valikmängus Austria vastu.
Ta on kuulunud Belgia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistluste ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Taser

Taser on Taser Internationali toodetav elektrišokirelv. 
Taser on akronüüm sõnadest Thomas A. Swift's Electronic Rifle (Thomas A. Swifti elektrilöögi relv), kus a-täht on lisatud hääldamise lihtsustamiseks.
Relva laskekaugus on 4,5–10 meetrit. Taserile väljastati patent USAs 1974. aastal.
Coelognathus

Coelognathus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Coelognathus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod on levinud Hindustani poolsaarel ja Kagu-Aasias.
Talačyn

Talačyn on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Talačyni rajooni ja Talačyni külanõukogu halduskeskus. Poola keeles "Tołoczyn". Asub Druci jõe kaldal. Linna läbib Moskva-Minski raudteeliin.
Linna nime päritolu kohta on mitu versiooni. Esimese kohaselt tuleneb nimi sõnast "talgud", mis on valgevene keeles "талака". Teise variandi kohaselt tuleneb nimi sõnast "толочея", mis tähendab kohalikus murdes laata. 
Linnas asub kolm keskkooli. Talačynis on kultuurimaja ja neli raamatukogu. Tegutseb harrastuslik filmistuudio "Летапіс". Linnas ilmub ajaleht «Наша Талачыншчына». 
Tööstusettevõtetest on linnas toiduainetetööstus ja kergetööstus. Töödeldakse lina. 
Linnas asub koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on vanalinn, katoliku kirik XIX sajandist ja klooster praegu õigeusu koguduse käes oleva kirikuga aastast 1793. 
Ajalugu.
Linna on esimest korda mainitud aastal 1433 kui Drucki vürstiriigi aladel asuvat ja Drucki vürstide valduses olevat linna. XVI sajandi keskel oli Talačyn kaupmeestest elanikega alev, kus igal aastal toimus kolm laata. Asula kuulus toona Drutski-Talatšinskitele. XVI sajandi lõpus omandasid Talačyni Sapiehad, seejärel aga Sanguszkod. Aastal 1604 lasi Lew Sapieha rajada linna katoliku kiriku, kooli ja haigemaja. Aastail 1654–1667 kestnud sõjas rüüstasid Venemaa väed asula.
Aastal 1769 finantseerisid Sanguszkod kloostri ehitamist, kuigi see valmis lõplikult tunduvalt hiljem. Aastal 1772 läks linna idapoolne osa Vene impeeriumi koosseisu, hakates kandma nime "Стары Талачын", sellal kui Rzeczpospolita poolele jääv osa sai nimeks "Новы Талачын". Aastal 1782 andis tsaar Talačynile linnaõigused, ent aasta hiljem võttis ta need taas ära. Aastal 1793 hõivas Venemaa taas suure tüki Poola alasid ja mõlemad Talačynid olid nüüd Vene impeeriumi koosseisus.
Aastal 1812 külastas linna oma Venemaa sõjakäigul Napoleon I. Aastal 1859 rajati linna terasetootmine. Järgmisel aastakümnel tabasid ümbruskonda küüditamised, kui rahvuslikult meelestatud elanikkond saadeti Valgevene aladelt välja ja asemele toodi venelastest talupoegi. Aastal 1881 hakati asulas tootma tärklist. 1924. aastal liideti Talačyn Valgevene NSV-ga, aastal 1938 ühendati eri pooled Talačyni aleviks. Teises maailmasõjas hukkus linnas ja selle ümbruses 9521 inimest. Asulast sai ametlikult linn aastal 1955.
Placita philosophorum

"Placita philosophorum" ("Filosoofide arvamused") on Hermann Dielsi arvates umbes 150. aastal koostatud vanakreekakeelne doksograafiline teos. Autorit nimetatakse Pseudo-Plutarchoseks, sest varem omistati teos Plutarchosele. Dielsi arvates on raamatu aluseks 100. aasta paiku koostatud Aetiose teos.
Tõlge.
Autori eessõna.
(874d) Kavatsedes esitada füüsikaõpetuse, peame kohe alguses kõige pealt filosoofiauurimise osadeks jagama, et näha, mis on ja mitmes osa on (874e) füüsikakirjeldus. Ja stoikud ütlesid, et tarkus on nii jumalike kui ka inimlike asjade teadmine, filosoofia aga on kohase kunsti harjutamine, kohane aga on üle kõige voorus, voorus on aga kolmesugune: füüsiline, eetiline, loogiline. Sellepärast on kolmeosaline ka filosoofia, nimelt füüsika, eetika ja loogika. Ja füüsika on siis, kui me uurime maailma ja maailmas olevaid asju, eetika tegeleb inimeluga ja loogika mõtlemisega, viimast nimetatakse ka dialektikaks. (874f) Nii Aristoteles, Theophrastos kui ka peaaegu kõik peritateetikud jagasid looduse niimoodi. Täiuslik mees peab teoretiseerima seda, mis on, ja praktiseerima seda, mida peab. Seda on võimalik näha ka järgnevast. Keegi küsib, kas päike on elukas või ei ole, [sest ta paistab olevat]; selle küsimuse esitaja on teoreetik. Ta ei vaatle ju midagi enamat kui olevat. Samamoodi küsitakse, kas maailm on piiritu ja kas väljaspool maailma on midagi. See on ju kõik teoreetiline. (875a) Küsitakse jälle, kuidas elada ja kuidas lapsi kasvatada ja kuidas valitseda ja kuidas seadusi anda. Seda kõike küsitakse ju tegutsemise pärast. Ja niisugune on praktiline mees.
Esimene raamat.
1. peatükk. Mis on loomus.
Et meil seisab ees vaadelda loomuslikke asju, tuleb kõigepealt selgitada, mis loomus on. On ju kohatu rääkida loomusest ja mitte teada teda ennast, loomuse tähendust. (875b) Aristotelese järgi on loomus see, milles on liikumise ja paigalseisu alge esmaselt, mitte sattumuslikult. Sest kõiki nähtavaid asju, mis ei ole juhuslikud ega paratamatud ega ole jumalikud ega jumaliku põhjusega, öeldakse loomuslikeks ja neil öeldakse olevat omaenda loomus. Nagu näiteks maa, tuli, vesi, õhk, taimed, elukad. Edasi need sündivad asjad: vihmad, rahed, piksenooled, tormid, tuuled. Neil on ju mingi alge. Ükski neist ei ole ju igavene, vaid nad sünnivad mingist algest. Ja nendel, nagu näiteks elukatel ja taimedel, on tekkimise alge. Ja nendes on tõesti loomus esmane alge, mitte ainult liikumise, vaid ka paigalseisu oma. (875c) Sest kõik, mis saab liikumise alguse, võib saada ka lõpu. Sellepärast ongi loomus liikumise ja paigalseisu alge.
Paratamatu propositsioon

Paratamatu propositsioon ehk loogiliselt paratamatu propositsioon on propositsioon, mille tõeväärtus on kõikides võimalikes maailmades ühesugune. Kui see on tõene, siis meil on paratamatult tõene propositsioon, ja kui see on väär, siis meil on paratamatult väär propositsioon.
Kontingentne propositsioon

Kontingentne propositsioon on propositsioon, mis on mõnes võimalikus maailmas tõene, mõnes väär.
Biešankovičy rajoon

Biešankovičy rajoon (transkribeerituna Bešankovitšõ rajoon) on rajoon Viciebski oblastis Valgevenes.
Rajooni pindala on 1250 km². 2014. aasta seisuga elas seal 16 453 inimest.
Rajoon loodi 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Astroŭna, Bačejkaŭ, Biešankovičy, Soržyca, Uła, Viarchoŭje ja Vierchniaje Kryvina külanõukogu.
Halduskeskus on Biešankovičy alev.
Rajooni kõige kõrgem punkt asub Plisy küla lähistel (179,8 m), madalaim Daugava ääres (111,6 m). Daugava on rajooni suurim jõgi, tähtsamad jõed on veel Uła ja Kryvinka jõgi. Rajooni suurim järv on Saro.
2014. aasta seisuga olid elanikest 94,18% valgevenelased, 4,42% venelased ja 1,4% oli teistest rahvustest. 82,39% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 15,17% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 40,4% elanikke, vene keelt aga 50,25%.
Brasłaŭ rajoon

Brasłaŭ rajoon (transkribeerituna Braslavi rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Piirneb põhjas Lätiga ning läänes ja edelas Leeduga.
Rajooni pindala on 2270 km². 2014. aasta seisuga elas seal 27 073 inimest.
Rajoon loodi 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Achremaŭcy, Ciacierki, Dalokija, Druja, Miažany, Opsa, Słabodka, Plusy ja Vidzy külanõukogu.
Halduskeskus on Brasłaŭ. Teisi asulaid – Vidzy alev, agrolinnakesed Druja, Opsa, Słabodka, Kaziany küla.
Rajooni suurimad jõed on põhjapiiril voolav Daugava ja lõunapiiril voolav Dzisna jõgi. Kõrgeim koht on Smulki küla lähistel – 210,6 meetrit. Madalaim koht asub Daugava ääres – 97,7 meetrit.
Rajoonis asub Brasłaŭ järvestik. Suurimad järved on Drūkšiai, Dryviaty, Snudy, Strusta, Ukla ja Bohina järv. Läti piiril paikneb üks Valgevene sügavamaid järvesid - Riči järv.
Rajoonis asub Brasłaŭ järvestiku rahvuspark.
Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 64,59% valgevenelased, 14,26% venelased, 18,66% poolakad ja 2,49% muude rahvaste esindajad. 49,56% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 45,56% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 38,08% elanikke, vene keelt aga 57,35%.
Mjölnir

Mjölnir (/ˈmjɒlnɪər/ või /ˈmjɒlnər/ MYOL-n(ee)r; ka Mjǫlnir, Mjollnir, Mjölner, Mjølner, Mjølne) on germaani ja skandinaavia mütoloogias äikesejumala Thori vasar. Mjölnirit esitletakse seal kui kõige võimsamat relva, millega võib mägesid tasandada. Snorri Sturlusoni järgi valmistasid vasara pöialpoistest vennad Sindri ja Brokkr ning vasara vars jäi lühikeseks valmistamise ajal juhtunud õnnetuse tõttu. 
Tänapäeval kasutavad Thori vasarat (enamasti religioosse kaelaehtena) mitmed uuspaganlikud liikumised.
Prantsuse teine keisririik

Prantsuse teine keisririik (prantsuse keeles Second Empire) oli Napoléon III. imperialistlik režiim aastatel . See järgnes Prantsuse teisele vabariigile ja eelnes kolmandale vabariigile. 
2. detsembril 1851 viis vabariigi presidendiks valitud Louis-Napoléon Bonaparte läbi riigipöörde, millega saatis laiali Rahvusassamblee ja sai Prantsusmaa ainuvalitsejaks. 
Keisririigi lõpp.
Preisimaa tugevnemine 1860. aastatel põhjustas Prantsuse Rahvusassamblees palju ärevust, mis kulmineerus kriisiga 1870. aasta juulis. 15. juulil kuulutas Émile Ollivieri valitsus Preisimaale sõja Hohenzollernite dünastia kandideerimise pärast Hispaania troonile. See oli ettekääne, et püüda peatada Preisimaa ulatuslikku laienemist Euroopas. 1870. aasta juulis ja augustis kaotas Prantsuse keiserlik armee ühe lahingu teise järel ning sai Sedani lahingus lõplikult lüüa. Prantsuse armee ja Napoleon III alistusid preislastele 2. septembril. Uudised Sedani lahingust jõudsid Pariisi 4. septembril ning sama päeva pärastlõunal moodustasid Pariisi Saadikutekoda uue valitsuse. 
Vabariiklane Léon Gambetta kuulutas Pariisi raekojas teise keisririigi lõppu ja kolmanda vabariigi asutamist.
Ibrahim Boubacar Keïta

Ibrahim Boubacar Keïta (29. jaanuar 1945 Koutiala – 16. jaanuar 2022 Bamako) oli Mali poliitik, alates 4. septembrist 2013 kuni 19. augustini 2020 Mali president. Ta kukutati sõjaväelaste mässuga. 
4. veebruarist 1994 kuni 15. veebruarini 2000 oli ta Mali peaminister ja aastatel 2002–2007 parlamendi esimees.
Ta oli erakonna Rassemblement pour le Mali esimees.
Oumar Tatam Ly

Oumar Tatam Ly (sündinud 28. novembril 1963 Pariisis) on Mali majandusteadlane ja poliitik.
Ta oli 5. septembrist 2013 kuni 5. aprillini 2014 Mali peaminister.
Ta on poliitiliselt sõltumatu.
Oumar Tatam Ly on töötanud Maailmapangas ja Lääne-Aafrika Keskpangas.
Parujr Sevak

Parujr Sevak (armeenia Պարույր Սևակ; sünninimi Parujr Ghazarjan, Պարույր Ղազարյան; 24. jaanuar 1924 – 17. juuni 1971) oli armeenia luuletaja ja tõlkija.
Ta on tuntud Hruštšovi sula ajal valminud poeemiga "Vaikimatu kellatorn" ("Անլռելի Զանգակատուն", 1959), mis on pühendatud armeenia heliloojale Komitasile ning räägib armeenlaste genotsiidist.
Koutiala

Koutiala on linn Malis Sikasso piirkonnas, Koutiala "cercle"'i keskus.
Linn asub 140 km Sikassost põhja pool.
2009. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 137 919 inimest.
Koutiala on üks Mali peamisi tööstuslinnu, traditsiooniline puuvilla ja teravilja töötlemise keskus. Linnas tegutseb haigla.
Koutialast on pärit Mali president Ibrahim Boubacar Keïta.
Sikasso

Sikasso on linn Malis, Sikasso piirkonna ja Sikasso "cercle"'i keskus.
Sikasso on Bamako järel Mali suuruselt teine linn. 2009. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 225 753 inimest.
Aadam ja Eeva (Kolk)

"Aadam ja Eeva" on Ellen Kolgi 1970. aastal valminud dolomiitskulptuur, mis kujutab jässakaid, lopsakate juustega alasti meest ja naist.
Skulptuuri mõõtmed on umbes 135 × 73 × 45 cm.
Alates 1991. aastast on kuju kunstimälestisena muinsuskaitse all.
Skulptuur asus kuni 2008. aastani Tallinnas Komandandi aias, kuid sai seal kahjustusi ilmastiku ja vandalismi tõttu. Parema säilimise huvides viidi kuju hoiule Kumusse. Endises asukohas asus kuni 2019. aastani sama skulptori 2008. aastal valminud skulptuuri autorikoopia.
2016. aastal paigaldati originaal Tallinna Botaanikaaia Palmimajja ning autorikoopia teisaldati 2019. aastal Toompealt Pärnu mnt 67 asuva Lutheri villa (Tallinna Perekonnaseisuamet) esisele haljasalale.
Ziepniekkalns

Ziepniekkalns on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 10,917 km². Asub Atgāzenest idas ja Bišumuižast läänes. 35 205 elanikku (2010). 
Ziepniekkalnsi asumile on kujunenud kaks keskust: asumi lõunaosas paneelehitiste juures trollibusside lõpp-peatuses ja asumi vanemas osas. Aastani 1828 asusid need alad täielikult linna piiri taga, seejärel liideti asumi põhjapoolne osa, aastal 1924 endise Nummurmuiža mõisa alad ja aastal 1974 ka asumi lõunapoolne osa Riiaga. Asum hakkas kujunema Ebeli mõisa ("Ebelhof") ning endise Šosciemsi küla ümber. Mõisa peahoone juures asub Ēbelmuiža park, kus kasvavad 9 põlist tamme. Teine vana hoone on asumis Bellevue suvemõis. Aastal 1871 rajati 9,7 hektari suurune Ziepniekkalnsi kalmistu, selle ümbruskond ehitati täis XIX sajandi lõpus. 1980. aastatel ehitati asumisse hulgaliselt paneelmaju, mis moodustavad neli mikrorajooni. Asumi lõunapoolseim osa on aianduskooperatiivide piirkond.
Mastantenn

Mastantenn on antenn, milles mast ise on antenn ega ole lihtsalt antenni kandekonstruktsioon.
Mastantennid on levinud kesk- ja lühilainesaatjate puhul, kus vajatakse suuremõõtmelisi antenne.
Kõrgeim mastantenn Eesti ajaloos on olnud Türi raadiosaatejaama tornantenn aastatel 1937–41.
Ebeli mõis

Ebeli mõis või Klatco mõis (läti keeles "Ēbela muiža", saksa keeles "Ebelshof" või "Klatzoshöfchen") on suvemõis Lätis Riia linnas Ziepniekkalnsi asumis. Peahoone aadress on Zaļenieku iela 21.
Mõis sai praeguse nime aastal 1799, mil Riia Suurgildi kaupmees Johann Ebel ostis Blankenhagenitelt 88 hektarit maad ning rajas sinna suvemõisa, kasvuhooned, pargi ja aiapaviljoni. Varem kandis paik Klatco mõisa nime, see nimetus oli kasutusel veel aastal 1805.
Paik kujunes rikkamate Riia kaupmeeste seas populaarseks väljasõitude korraldamise paigaks. Mõisast on säilinud park 9 põlise tammepuuga (neist suurim on 20 meetri kõrgune ja 5,6-meetrise ümbermõõduga), peahoone ja paviljoni alusmüürid. Viimased kaks on arhitektuurimälestistena kaitse all.
Atgāzene

Atgāzene on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 0,745 km². Asub Ziepniekkalnsist idas, Bieriņist läänes ja Torņakalnsist lõunas. 1097 elanikku (2010). 
Atgāzene on väike asum, mis sarnaneb hoonestuselt Bieriņiga, aga funktsioonidelt Ziepniekkalnsiga. Asumis on Riia–Jelgava raudteel aastal 1930 rajatud raudteepeatus. Asumi lõunaosas asub Ābolu iela, mille paarisnumbrid kuuluvad juba Mārupe piirkonda. Atgāzene asub kahe tähtsa liiklustee – aastal 1868 ehitatud raudtee ja Jelgava maantee vahel. Raudteel asub asumi aladel Atgāzene raudteepeatus.
Atgāzene liideti linnaga aastal 1924. Asumi tänavavõrgustik oli juba varem, XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses välja kujunenud, kuna Jelgava maanteelt viisid läbi asumi territooriumi teed linnalähedastesse mõisatesse. Asumi territooriumil asus toona Atgāzene mõis. Asumis elasid aastail 1922–1926 Rainis ja Aspazija.
Atgāzene mõis

Atgāzene mõis ("Atgāzenes muižiņa" või "Fēgezaka muižiņa", saksa keeles "Vegesackshof") oli poolmõis Lätis Riia linnas Atgāzene asumis. Mõisakompleksi aadress on Vienības gatve 87.
17. sajandil ostis sealsed maad Riia Suurgildi oldermann ja Riia raehärra Gotthard von Vegesack. Tema järgi sai mõis oma saksakeelse nime, kuigi mõis oli olemas juba varem (on teada, et 1677. aastal kuulus mõisa juurde 51,23 hektarit maad). Mõisa maadel elas toona 13 rentnikku, kes harisid seal juurviljaaedu, lisaks oli mõisa juures kõrts, mis andis suurema osa mõisa sissetulekust. 
Vegesackide järel said mõisa omanikeks 1800. aastal Blankenhagenid, seejärel Hakenid. 1897. aastal rajas dr Schönfeld mõisa Atgāzene sanatooriumi ja närvikliiniku.
Salas

Salas on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna ja Latgale eeslinna osa pindalaga 3,628 km². 
Asub Daugava jõe Zaķusala ja Lucavsala saartel, lisaks kuulub asumisse veel Kazas sēklise nime kandev laid. 298 elanikku (2010). 
Latgale eeslinna kuuluval Zaķusala saarel asub Riia teletorn. Teised saared Salase asumis kuuluvad Zemgale eeslinna hulka. Asumi asustus on Lucavsala saarel, mis tekkis XVII sajandil, mil tänu üleujutuste tõkkeks rajatud tammile mitmed varasemad väikesaared üheks saareks liideti. Üks liidetud saartest oli kunagi Dünamünde kloostri tsistertslastele kuulunud ja saanud sellest nime Jumpravsala ("Jungfrau" ehk neitsi andis aluse lätikeelsele "jumprava"-le). Saarel asus XVII sajandil Lucavsala mõis ("Lutzaushof"). Lucavsala saarel asub ka mälestusmärk Põhjasõjas Spilve lahingus hukkunud vene sõduritele. Piirkond liideti Riiaga aastal 1904. Enne Pļaviņase HEJ ehitamist kannatas piirkond üleujutuste all.
Natalja Varlei

Natalja Varlei (vene keeles "Наталья Владимировна Варлей"; sündinud 22. juunil 1947 Constanțas Rumeenias) on vene näitleja.
Natalja Varlei on sündinud mereväeohvitseri perekonnas. Lapsepõlves elas ta Murmanskis. 1950. aastate lõpus kolis Varleide perekond Moskvasse. 1965. aastal lõpetas Natalja Varlei Riiklik Tsirkuse- ja Estraadikunsti Kooli akrobaatikaosakonna ja asus tööle Moskva Tsirkuses Tsvetnoi Bulvaril tasakaalukunstnikuna. 
1966. aastast hakkas ta mängima filmides. Laiema tuntuse saavutas ta Niina rolliga filmis "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused".
1971. aastal lõpetas ta Boriss Štšukini nimelise Teatriinstituudi. Aastatel 1971–1981 oli ta Moskva Stanislavski-nimelise Draamateatri näitleja. 1980. aastatel õppis ta Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis. Samal ajal jätkas ta filmides mängimist ja osales ka filmide dubleerimisel.
Heie

Hei(d)e (inglise keeles "roving") on rahvapärases tekstiilinduses villa-, lina- või takukiudude kimp, mis on võetud koonlast või kraasitud villarullist. Heidega kedratakse lõnga või keerutatakse nööri.
Heinakorv

Heinakorv on eesti rahvakultuuris kasutatud u 1,5 m kõrgune puupulkadega püst- või kaldkorv, millega veeti heina või vilja. Heinakorvi veeti vankril või reel.
Eesti talupojad võtsid heinakorvi kasutusele 19. ja 20. sajandi vahetusel.
Hitse

Hitse ("sitke, site"), ka sitmed oli talumaadel käsitsi külvaja 3–5-sammu laiune külviala või külvaja tööjärge märkinud külvikriipsud ehk vaod. 
Hitsega määratud ala nimetati külvirind. Kriipsud või vaod veeti põllule jalakannaga, külvikonksuga või hitsmeadraga.
Sitke

Sitke on asula ja vald Ungaris Vasi komitaadis Sárvári kreisis.
Hõbevalge (etnograafia)

Hõbevalge on hõberaha või hõbeehte kraapimisel saadud puru. 
Eesti rahvausundis arvati hõbedal olevat imeväge ja hõbevalget kasutati mitmete haiguste ravimisel.
Härjakara

Härjakara (ka: "härjasoor, soor") on kuivatatud suguliige, mida eesti rahvakultuuris on kasutatud löömariistana.
Härjakara jämedamasse otsa võidi panna löögi tugevdamiseks tinahaavleid.
Lõhnav maarjahein

Lõhnav maarjahein ("Anthoxanthum odoratum") on kõrreliste sugukonda kuuluv taim.
Maarjahein eesti rahvakultuuris.
Eesti rahvakultuuris on maarjaheina peetud imerohuks (imeheinaks).
Imerohi

Imerohi (ka: "imehein, heinaema") on rahvakultuuris maagiliste omadustega heintaim. 
Imerohu abil võis avada lukus uksi, teha ennast nähtamatuks jne.
Eesti rahvakultuuris on imerohuks peetud maarjaheina.
Jalarätt

Jalarätt (ka "jalanarts, tallukas") on endisaegne nelinurkne jalakattena kantav riidetükk, mis oli tehtud linasest, villasest või takusest riidest. 
Eesti talupojad kandsid jalarätte enamasti pastelde või viiskudega, mõnikord ka saabastega, ning nad mähiti nii, et need ulatusid üle pahkluu. Jalarätid olid kasutusel (ka sõjaväes) veel 20. sajandil.
Zbigniew Cybulski

Zbigniew Hubert Cybulski (3. november 1927 Kniaże, Stanisławówi vojevoodkond (tänapäeval Ukraina) – 8. jaanuar 1967 Wrocław) oli poola näitleja.
1953. aastal lõpetas ta Krakówis Ludwik Solski Draamakunstide Akadeemia. Lavategevust alustas samal aastal Gdanskis teatris Teatr Wybrzeże. 1954. aastal asutas ta Gdanskis koos Bogumił Kobielaga üliõpilasteatri Bim–Bom.
Filmides mängimist alustas Zbigniew Cybulski 1955. aastal. Ta sai rahvusvaheliselt tuntuks peaosalisena Andrzej Wajda filmis "Tuhk ja teemant" (1958). Impulsiivne näitlemismaneer ja õnnestunud osadevalik tegid ta Poolas näitlejana erakordselt populaarseks.
1960. aastate algul kolis ta Varssavisse, kus oli näitleja Kabaret Wagabundas ja Ateneumi Teatris ning mängis paljudes telelavastustes.
8. jaanuaril 1967 püüdis ta filmivõtetelt koju sõites Wrocławi raudteejaamas hüpata juba liikuma hakanud rongile, kuid kukkus vaguni rataste alla ja suri tund aega hiljem haiglas.
Salmonellabakter

Salmonellabakter ("Salmonella") on bakteriperekond.
Salmonellabakterid on eluvõimelised nädalaid nii mullas, vees, jääs, heitvees kui ka toidus.
Klassifikatsioon.
Salmonellabakterite perekonda klassifitseeritakse järgmised bakteriliigid:
Patoloogia.
On avastatud ligi 2500 salmonellabakteri serotüüpi, kuid nende hulgast 10 on kõige sagedasemad zoonoossed haigusetekitajad. Kliinilis-epidemioloogilise tähenduse tõttu kasutatakse serotüüpide puhul liiginimetusi. 
Erinevad serotüübid põhjustavad loomade ja lindude organismides erineva raskusastmega haiguslikke seisundeid.
Inimesed nakatuvad peamiselt toiduainetega, kas nakatunud linnu- ja loomaliha ning kanamunade kaudu, aga ka nakatunud inimestega kokku puutumisel, harvemini taimsete toiduainete ja kodus peetavate lemmikloomade (roomajad, hiired, maod jpt) kaudu.
Nimi.
Bakteriperekond on nime saanud Ameerika mikrobioloogi ja veterinaarkirurgi Daniel Elmer Salmoni (1850–1914) auks, kes koos kaastöötaja Theobald Smithiga avastas bakteri 1885. aastal sigadel, kes põdesid seakoolerat (inglise "hog cholera").
Bedross Kirkorov

Bedross Filippovitš Kirkorov (2. juuni 1932 Varna, Bulgaaria – 18. märts 2025 Moskva) oli armeenia päritolu Bulgaaria ja Vene laulja ning ansamblijuht.
Tunnustus.
Tema poeg on vene-armeenia poplaulja ja laulukirjutaja Filipp Kirkorov.
Jõumees

 
Jõumees (ka rammumees) on mees, kes mingil jõukatsumisel on demonstreerinud oma tugevust ja osavust. Sõna "jõumees" on üldkeeles kasutusel olnud enne seda, kui tõstmine ja muud raskejõustikualad said oma nimetused. 
Eesti rahvakultuuris selgitati jõumehi välja näiteks suurte raskuste (kaalupomm, kivi, vanker, hobune) tõstmisega. Enamasti olid need jõukatsumised seotud kihlvedudega.
Andres Juur

Andres Juur (sündinud 15. aprillil 1986) on kristlane, SA Teaduskeskus Ahhaa juhatuse esimees ja teaduse populariseerija.
Ta on õppinud Jõgeva Gümnaasiumis ja Tartu Ülikoolis füüsikat.
Andres Juur on noorte teadussaate "Rakett 69" teadustoimetaja ning Raadio 2 teadusminutite toimetaja. Ta on olnud tegev Teadusteatris ja osalenud Tähe perepäevade korraldamisel. 2005. aastast lööb ta kaasa Eesti Füüsika Seltsi Teadusbussi projektis.
Ta on õpetanud informaatikat ja füüsikat Puurmani Gümnaasiumis.
2011. aasta Eesti teaduse populariseerimise auhindamisel tunnustati teda ergutusauhinnaga valdkonnas "Parim teadust ja tehnoloogiat populariseeriv teadlane, ajakirjanik või õpetaja". 
Isiklikku.
Andres Juur on kristlane }.
Natalja Negoda

Natalja Negoda (vene keeles Наталья Игоревна Негода; sündinud 12. novembril 1963) on vene näitleja.
Natalja Negoda sündis Moskvas lavastaja ja näitleja Tamara Pavljutšenko tütrena. 1986. aastal lõpetas ta Moskva Kunstiteatri stuudiokooli (õppis Andrei Mjagkovi kursusel). Aastail 1986–1988 töötas näitlejana Venemaa Akadeemilises Noorsooteatris.
Filmides hakkas mängima 1987. aastal. Esimese rolli tegi Juri Kara filmis "Eile oli sõda". 1988. aastal sai laialdaselt tuntuks Vera rolliga filmis "Väike Vera".
1990. aastate alguses asus Natalja Negoda elama Ameerika Ühendriikidesse, kus ta mängis neljas filmis. 2007. aastal pöördus ta Venemaale tagasi.
Läänlane (portaal)

Läänlane on 2011. aastal loodud veebiportaal. 
Läänlase asutaja ja omanik on ajakirjanik ja ajalehe Lääne Elu endine peatoimetaja Ivar Soopan. Veebiportaali kaasautor oli ajakirjanik ja Lääne Elu endine peatoimetaja Tarmo Õuemaa, kes töötas portaali juures 2013–2016.
Läänlane avaldab uudiseid ja arvamuslugusid Läänemaalt, Eestist ja välismaalt, kuid ka originaalvideoid, tasuta kuulutusi ja reklaami. 
Läänlane oli ka aastast 1944 Haapsalus ilmunud ajaleht.
Kaarnakivi (rahvausund)

Kaarnakivi (saarlaste kõnepruugis: "korbikivi") on rahvausundis sile must kivi, millel arvati olevat maagilisi omadusi. Nimetus "kaarnakivi" tuleb sellest, et uskumuse järgi võis neid leida kaarna pesast, kusjuures kaaren olevat toonud selle Ees-Aasiast Jordani jõelt vm kaugelt soojalt maalt.
Usuti, et kaarnakivi leidja saab targemaks ja suudab mõista lindude keelt. Kaarnakivi vahendusel püüti ravida ka haigusi (nt silmapõletikku).
Arvatakse, et kaarnakivi on geoloogiliselt belemniit.
Colubroelaps

Colubroelaps on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Colubroelaps" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on endeemsed Vietnamis Bình Phướci ja Lâm Đồngi provintsis.
Kaelarätik

Kaelarätik (ka: "kaelarätt, rinnarätt") on rätik, mida kantakse kaelas üleriiete all või peal.
Eesti rahvakultuuris oli kaelarätikud 19. sajandil meeste ja naiste pidulik riideese. Eestis olid kaelarätikud enamasti ruudukujulised valged või värvilised ja tehtud enamasti linasest või puuvillasest riidest.
Crotaphopeltis

Crotaphopeltis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Crotaphopeltis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need suurte silmadega maod on levinud Sahara-taguses Aafrikas.
Kaevutark

Kaevutark (murdekeeles ka: "kaevukatsuja, kaevuvõtja, soonetundja") on rahvakultuuris vanem mees, kes väidetavalt oma peene taju tõttu suudab leida kaevu kaevamiseks sobiva koha ehk leida veesoont.
Rahvapärimuse järgi jäi kaevutark veesoone kohal tukastama või nägi maa-aluseid veesooni erilist mütsi kandes.
Veesoone leidis kaevutark enamasti rohukasvu või hommikuse kaste järgi. Hilisemal ajal kasutas kaevutark ka nõiavitsa.
Cyclophiops

Cyclophiops on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Cyclophiops" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod on levinud Indias, Jaapanis, Laoses, Hiinas ja Vietnamis.
Kahi

Kahi ehk jookohver on Lõuna-Eesti rahvakultuuris teatud puhkudel ohverdatav jook, enamasti õlu.
Kahja ohverdati näiteks jaanipäeval ja lapse sündimise puhul.
Paget Brewster

Paget Valerie Brewster (sündinud 10. märtsil 1969 Concordis Massachusettsi osariigis) on USA näitleja ja laulja.
Ta on mänginud Emily Prentissi kriminaalseriaalis "Kurjuse kannul". Seriaalis "Sõbrad" mängis ta 1997–1998 Kathyt. Seriaalis "Kaks ja pool meest" mängis ta 2005 Jamie Eckleberryt. Komöödiaseriaalis "Moodne perekond" mängis ta 2013. aastal Trishi.
2006. aasta filmis "Elumere lainetel" ("The Big Bad Swim") mängis ta Amy Piersonit.
Kahv

Kahv (Saaremaal, läänemurdes, kirderanniku murdes "haam, "põhjaeesti murretes ja kirderanniku murdes" natt") on kalapüügivahend, millega kala veest välja tõstetakse. 
Kahv koosneb pikast varrest ja selle otsas olevast tihedast võrkkotist, mis on tõmmatud ümmargusele või ovaalsele vitsvõrule. Kahvaga ammutatakse kalu püünisest, samuti talvel august järvejääs, kui kala tuli veepinnale. Hiiumaal püüti kalu ojast haamiga, Pärnumaal kaldalt nelinurkse kahva ehk "notiga ".
Munamadu

Munamadu ("Dasypeltis scabra") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Munamaol klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Need maod on levinud Aafrikas, sealhulgas Sambias. 
Toitumine.
Munamaod toituvad linnumunadest. Kui teistel munasööjatel madudel läbivad munakoored terve seedekulgla, siis munamadudel on selgroolülide alumised ogajätked nii pikad, et läbivad söögitoru seina ning moodustavad munakoorte purustamiseks sobiva "kitsuse" – mis purustab munakoore ja kust edasi seedekulglasse pääseb üksnes muna sisu –, koored väljutatakse suu kaudu.
Mimikri.
Arvatakse, et munamadude soomused (ja värvus) sarnaneb hariliku eefa ja "Causus rhombeatus"e omaga. 
Neil saab vahet teha silmaava abil, munamadudel on pupill vertikaalne ja perekonda "Causus" liigitatud madudel ümmargune.
Lucavsala mõis

Lucavsala mõis (läti keeles "Lucavsalas muižiņa", ka "Lucavas muiža", saksa keeles "Lutzaushof") oli poolmõis Lätis Riia linnas Salase asumis. Peahoone asus aadressil Lucavsalas iela 51.
Mõis rajati ilmselt 1559. aastal, mil toonane Liivi ordu maameister sealse maa oma vasallile andis. Algselt oli tegu rüütlimõisaga, kuid väikese pindala tõttu oli sellest XVII sajandiks saanud poolmõis. Mõisa omanikud olid XVII sajandil Lutzaud, selle järgi on mõis ka nime saanud. Suure PõhjasõjaSpilve lahingus langenud Vene sõdurid maeti mõisale kuulunud saarele. Mõisas kasvatati Riia linna tarbeks juurvilja ja peeti piimakarja. Mõisa maad kannatasid Daugava üleujutuste all, seetõttu sinna kuigi uhkeid hooneid ei rajatud. Peahoone pärineb ilmselt XVIII sajandist. XIX sajandil olid mõisa omanikud järgemööda Leontjevid, õed Volkovad, Šutovid ja Vostid. 
1891. aastal püstitati mõisa juurde langenud sõduritele vene õigeusu kirikukujuline kuue meetri kõrgune mälestusmärk. 1902. aastal ostis Riia linn mõisa ära ja 1904. aastal liideti selle maad linnaga.
Puunastik

Puunastik ("Dendrelaphis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Puunastikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Teadusajakirjas „Zootaxa“ (2016) avaldatud artikli "A new canopy-dwelling species of Dendrelaphis (Serpentes: Colubridae) from Sinharaja, World Heritage Site, Sri Lanka" kohaselt on maoperekond täienenud uue liigiga "Dendrelaphis sinharajensis" . 
Levila.
Need maod on levinud Aasias, Austraalias ja Uus-Guineas.
Bieriņi

Bieriņi on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa, pindalaga 4,274 km². Asub Atgāzenest läänes ning Āgenskalnsist, Pleskodālest ja Torņakalnsist lõunas. 8538 elanikku (2010). 
Bieriņi asum kujunes XIX sajandi lõpus Bieriņi mõisa aladele Mārupe, Ozolciemsi ja Petriņciemsi küla kohale. XVIII sajandil püstitati mõisa maadele suvemõisaid, nende seas ka Budase suvemõis. 1970. aastatel rajati asumisse skulptuuripark. Lisaks asub asumi territooriumil Borherti mõisa peahoone.
Bormida (täpsustus)

Bormida võib tähendada mitut asja.
Armeenia välisesinduste loend

Armeenia välisesinduste loetelu on esitatud 2013. aasta seisuga. Armeenia on Lõuna-Kaukaasias asuv merepiirita riik ning rohkem kui 5 miljonit armeenlast elab väljaspool Armeeniat.
Jon Hamm

Jonathan Daniel Hamm (sündinud 10. märtsil 1971 Saint Louises) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Eesti televaataja teab teda seriaalist "Pöörased" ("Mad Men"), kus ta mängib Don Draperit ning seriaalist "Noore arsti märkmed", kus ta mängib vanemat doktor Vladimir Bomgardi.
Seriaalides "Ally McBeal", "Providence", "Gilmore'i tüdrukud" ja "Numbr1d" mängis ta episoodilisi osi.
Filmis "Päev, kui maailm jäi seisma" mängis ta doktor Michael Granieri.
Bieriņi mõis

Bieriņi mõis (läti keeles "Bieriņu muiža" või "Lindenrū muiža", saksa keeles "Kolzen", "Lindenruh") oli mõis Lätis Riia linnas Bieriņi asumis peahoone aadressiga Kantora iela 10.
Bieriņi mõis rajati 17. sajandi alguses ja kuulus Behrens von Rautenfeldidele. Mõisa vana, 1800. aastal ehitatud peahoone asus praeguse Mārupe piirkonna aladel aadressil Kantora ielā 97. Hoone oli pärast uue peahoone valmimist kasutusel jahimajakesena, ent juba 20. sajandi algaastatel sai sellest koolimaja. Tänapäeval asub seal uus Mārupe põhikooli hoone. Kuigi hoone ehitamisel vana maja täielikult ei lammutatud, pole seal vanast häärberist siiski ainsatki detaili näha jäänud.
Uus peahoone ehitati 1870. aastal linnale lähemale. Tänav, mille ääres mõis asus, on saanud nime just mõisavalitseja kontori järgi. Lisaks peahoonele ja mõisavalitseja majale on säilinud veel mõisa tall, mis oli ka ühtlasi laudaks. Samuti on säilinud teenijate maja ja mõisa park. XVIII sajandil püstitati mõisa maadele ka mitmeid suvemõisaid, nende seas Budase suvemõis.
1924. aastal mõis võõrandati, aga endiste omanike kätte jäi mõisasüda 11 hektari maaga, kus oli toona 14 mõisnikule kuulunud elumaja. Mõisa peahoonet kasutasid omanikud suvilana, talvel asus seal 14 üürikorterit. Omanikud kaotasid maja seoses Nõukogude võimu tulekuga 1940. aastal. Tänapäeval on maja Behrens von Rautenfeldidele tagastatud, kuigi hoone eest hoolitsemine on jäänud sealsete elanike kanda.
Orkjärve looduskaitseala

Orkjärve looduskaitseala asub Aude, Jaanika ja Tabara külas Saue vallas Harju maakonnas.
Kaitseala on moodustatud Orkjärve soo ja rabametsade ning Viisu soo madalsookoosluste ning haruldaste ja kaitsealuste liikide kaitseks.
Kaitseala jaguneb kolmeks sihtkaitsevööndiks: Orkjärve raba, Aude soo ja Viisu soo sihtkaitsevöönd.
Orba jõgi

Orba on jõgi Põhja-Itaalias Liguuria ja Piemonte maakonnas. Orba on Po parempoolse lisajõe Bormida peamine parempoolne lisajõgi.
Orba läte asub Liguuria Apenniinide lääneosas Reixa mäe (1183 m) põhjanõlval, 1001 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi suubub Bormidasse Alessandriast lõunas.
Suurim asula Orba kallastel on Ovada. Orbast on leitud ka kullaliiva.
Jõe teele on rajatud veehoidlaid, sealhulgas Ortiglieto. 1935. aasta 13. augustil tõusis Orba üle kallaste ning pühkis oma teelt tammid, sillad ja ehitised. Kõige enam sai kannatada Ovada piirkond. Hukkus 111 inimest.
Bałbasava

Bałbasava (valgevene-eesti transkriptsioonis Balbassava, taraškievica nimekuju Baŭbasaŭ) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Alev allub administratiivselt Orša linnale. Asula nimi on poola keeles "Bołbasowo".
Alevis asuvad keskkool, kunstikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevi lähedal on endine sõjaväe lennuväli, seetõttu asub alevis ka Orša lennukiremondi tehas.
Ajalugu.
Asulat mainitakse esimest korda aastal 1598. Balbasava hakkas siiski arenema alles aastast 1939, mil sinna rajati sõjaväelinnak. Aastail 1952–1991 kandis Balbasava nime "Sõjaväelinnak nr 20". Lennuväljal paiknesid pommitajad Tupolev Tu-22M3. Balbasavast sai alev aastal 2000.
Nojemberjan

Nojemberjan (armeenia keeles Նոյեմբերյան) on linn Armeenia Tavuši maakonna kagunurgas.
Luke Wilson

Luke Cunningham Wilson (sündinud 21. septembril 1971 Dallases) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Ta on mänginud filmides "Charlie inglid" (2000), "Arukas blondiin?!" (2001), "Idiokraatia" (2006) ja "Henry Poole on siin" (2008).
Seriaalis "Kuumad seitsmekümnendad" mängis ta Michael Kelso vanemat venda Casey Kelsot.
Isiklikku.
Tema vennad Andrew ja Owen on samuti näitlejad. Nende ema Laura Wilson on fotograaf.
Kalamaja (elamu)

Kalamaja (ka "soemaja, kalasaun, "Saaremaal "rannamaja, rannasaun, "Hiiumaal "võrkmaja") oli eesti rahvaarhitektuuris püügipiirkonna lähedal asunud kalurite ajutine elamu.
Arvatakse, et esimesed kalamajad ehitati Eesti rannikupiirkonda enne 14. ja 15. sajandit.
Kalamajade ehitamine lõppes 1930. ja 1940. aastatel, kui merekalastuse iseloomu muutumise ja tehnilise varustuse täiustumise tõttu kalamajasid enam ei vajatud.
Ararati tasandik

Ararati tasandik (armeenia keeles Արարատյան դաշտավայր, "Araratjan daštavajr") on üks Armeenia mägismaa suurimaid tasandikke, ulatudes Sevani vesikonnast läände ning asudes Geghama mägede jalamil. Põhjas piirneb tasandik Aragatsi mäega ning lõunas Araratiga. Araksi jõgi jaotab tasandiku kaheks: põhjapoolsem osa asub Armeenias ning lõunapoolsem osa Türgis.
Ararati tasandik ning Sevani vesikond asuvad rikkaliku päikesepaiste käes – päike paistab seal ligikaudu 2700 tundi aastas. Ka Egiptuses Aleksandria linnas ei kohta oluliselt rohkemat päikesepaistet. Lühim on päikesepaiste kestus metsase ala keskmäestikupiirkonnas (ligikaudu 2000 tundi aastas). Vahemikus juunist oktoobrini leiab mägede jalamitel vaevalt mõne päikseta päeva.
Kamalutäis

Kamalutäis (ka: kamal; lõunaeesti murretes "ruhim", "ruhimik", "ruhimetäis, ruhik") on rahvapärane mahumõõt, mis tuleneb kahe kõrvuti kokkupandud kumera pihu mahutavusest. Kamaluga mõõdeti tavaliselt mingit puisteainet (nt teravilja). 
Ligikaudse mõõduna kasutatakse kamalutäit ka tänapäeval: nt toidu valmistamisel mingi komponendi koguse määramisel.
Kammipill

Kammipill on kamm, mille piid on kaetud õhukese paberi või puulehega. Kui kammi vastu huuli surudes viisi ümiseda, hakkab paber või puuleht võnkuma. Kammipill on rahvakultuuris tuntud eelkõige laste musitseerimisvahendina.
Kammits

Kammits on väädist, nöörist või raudlülidest koosnev ese, mida vanasti kasutati karjatamisel selleks, et takistada hobust või veist ära jooksmast. Kammitsaga võidi ühendada kas looma esijalad või esijalg koos peaga (peakammits).
Kandepuud

Kandepuud on vanasti heina või vilja vedamisel kasutatud kaks 3–4 m pikkust sirget siledat teivast.
Eesti alal kasutati neid vähe ja vaid lõunaosas.
Alalõualuu

Alalõualuu ehk alalõug (ladina keeles "mandibula") on paljudel selgroogsetel peas paiknev näokolju luu.Alalõualuu liigestub oimuluu alalõuaauguga alalõualiigese abil. Luule kinnituvad alahambad. 
Alalõualuu areng, anatoomia, asend, kuju, sellele kinnituvad lihased ning morfoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Alalõualuu on abiks enamiku loomade normaalsel toitumisel. 
Roomajad.
Madudel.
Erinevatel madude sugukondadel on looduses ka erinevad toitumismehhanismid, nii näiteks liiguvad üsna väikeste ja kergete (olenevalt liigist - 1 gr) ahassuumadulaste alalõua hammastega osad toidu (peamiselt sipelgad ja nende vastsed) neelamisel suhu ja suust välja justkui tõmmates saaklooma oma söögitorusse. 
Paljudel madudel kinnitub alalõualuu näokolju eesosa külge venivate sidemetega, mistõttu on nad suutelised alla neelama endast tunduvalt jämedamat saaki. 
Madude ohutuks käsitlemiseks on oluline teada alalõualuu asukohta. Et madudele mitte olulist valu põhjustada, tuleks nende kättevõtmisel asetada sõrmed sobivalt nii altpoolt alalõualuu auku kui ka pealt ilmselt peakolju vastu, et madu ei pääseks enesekaitseks hammustama. Ettevaatust aga osade mürkmadudega, nende ülalõualuul paiknevad hambad võivad osutuda piisavalt pikaks ja liikuvaks (väljudes hammustamise ajal suu külgedelt).
Imetajatel.
Inimesel.
Inimesel on alalõualuu hobuserauakujuline. Luu koosneb alalõuakehast, mille ülemisel serval paiknevad hambasombud, ja kahest alalõuaharust.