tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ebaõigusriik

Ebaõigusriik (saksa keeles "Unrechtsstaat") on vastand õigusriigi (saksa keeles "Rechtsstaat") mõistele ja tähendab olukorda, kus riigis valitsev õiguskord rikub rahvusvahelise kogukonna tunnustatud ja kokkulepitud inimõigusi. Ebaõiglusriigi loomine algab valitsusvõimu teostavate isikute korrumpeerumisest, jätkub "toiduahela" (sõltlased, kelle toimetuleku allikaks on valitseja poolt jaotatavad rahad) loomisega ning tipneb kohtu-institutsiooni alistamisega valitsusvõimu kandjate tahtele.
Territoriaalriik põhineb ühtsel õiguskorral, mis on sätestatud kas kokkulepetega (Magna Carta) ja mõjutatud riigikohtu otsustega (common law - anglo-ameerika õigussüsteem) või sätestatud põhiseaduse ja sellest tulenevate seadustega (mandri-euroopa ehk romaani-germaani õigussüsteem).
Ebaõigusriigiks võib pidada poliitilist korda, milles puudub kirjapandud õiguskord või on see sätestatud nii, et valitseval eliidil on õigused ja alamatel kohustused. Ebaõigusriigiks võib nimetada ka riiki, mille haldusvõimu teostamise eest vastutavad institutsioonid ei suuda kehtestada ja hoida seadustega sätestatud õiguskorda.  
Klassideks jaotatud elanikkonnaga riik on ebaõigusriik, sest selles jagunevad inimeste õigused ja kohustused vastavalt sellele, millisesse ühiskonna klassi või seisusse ta kuulub. Näiteks oli keskaja Euroopas vaid valitseval lääniisandal (inglise keeles "landlord") õigus omada maad (lääni) ning kui ta oli seda sunnitud müüma, siis võis seda omandada vaid teine lääniisand, kuid mitte rikas kaupmees või käsitööline. Vastavalt ei olnud maaorjadel mingeid isiklikke õigusi peale õiguse elule. Tänapäeval jagunevad õigused ja kohustused vastavalt klassikuuluvusele India hinduistlikes kogukondades. 
Saksa Föderaalne Konstitutsioonikohus sätestas mitmes kohtuotsuses, et Saksamaal 1940. aastatel valitsenud riigikorda tuleb nimetada „kuritegelikuks riigiks“ (saksa keeles "Verbrecherstaat"), sest riiklikud institutsioonid olid alistunud kuritegeliku organisatsiooni võimutaotlustele ning teenisid seda vastu vaidlemata. Ka Saksa Demokraatlikku Vabariiki ja teisi kommunistlikke riike on nimetatud ebaõigusriigiks.
Métropole européenne de Lille

Métropole européenne de Lille (MEL, 'Lille'i Euroopa metropol') on vallaülene struktuur ("métropole"), mis koosneb suurte linnade (Lille, Roubaix, Tourcoing, Villeneuve d'Ascq, Armentières jne) võrgustikust, mille peamine linn on Lille. See asub Põhja-Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Nordi departemangus, piirnedes Belgia flaami ja vallooni piirkondadega. See loodi 2015. aasta jaanuaris, asendades varasema Communauté urbaine de Lille'i ja hõlmates selle Lille'i metropolipiirkonna, mis asub Prantsusmaal. Selle rahvaarv oli 2014. aastal 1 154 103 (Prantsusmaa suuruselt neljas tiheasustusega asula Pariisi, Lyoni ja Marseille järel), kellest 238 381 elas päris Lille'is; pindala on 647,71 km². "Métropole"i aastaeelarve on 1865 miljardit € (2018).
Ajalugu.
Linnakogukond asutati 1967. aastal, selle esimene president oli Augustin Laurent. 1971. aastal järgnes talle Lomme abilinnapea Arthur Notebart kuni Pierre Mauroy valimiseni 1989. aastal. Pärast 2008. aasta märtsi kohalikke valimisi saatis iga linnanõukogu delegaadid linnakogukonda, kokku 170 hääleõiguslikku liiget. 2008. aasta aprillis valiti uus president 816-häälelise häälteenamusega. See põhjustas intensiivset lobitööd 85 linnas ja külas. Üks põhiküsimus oli investeerimisprioriteetide osas perioodil 2008/2014, nimelt transport, elamumajandus ja keskkond. Äsja tagasivalitud Lille'i linnapea sotsialist Martine Aubry proovis peale suruda uut 800 miljoni euro suurust staadioni kogukonna idaosas, millele olid vastu kolm tema enda partei suurt linnapead, kes pidasid projekti valeks ja liiga kalliks.
1. jaanuaril 2015 asendas "métropole" linnakogukonna vastavalt 2014. aasta jaanuari seadusele. 1. jaanuaril 2017 kasvas "métropole"i valdade arv 85-lt 90-le.
Kohustused.
Kohalik ühistransport.
Metropolikogukond vastutab erasektori ettevõtte Ilevia tegevuse koordineerimise eest, mis haldab ühistranspordi võrgustikku kogu "métropole"is. Võrgustik koosneb bussidest, trammidest ja juhita metroosüsteemist, kõik need tegutsevad Ilevia nime all. Lille'i metroo on VAL-süsteem ("véhicule automatique léger" 'kerge automatiseeritud sõiduk'), mis avati 16. mail 1983, saades esimeseks automaatseks metrooliiniks maailmas. Metroosüsteemil on kaks liini kogupikkusega 45 km ja 60 jaamaga. Trammisüsteem koosneb kahest linnalähedasest trammiliinist, mis ühendavad Lille'i keskosa Roubaix' ja Tourcoingi kogukondadega ning neil on 45 peatust. Metropolipiirkonda katab 68 linnabussiliini, millest 8 jõuab Belgiasse.
Piiriülesed küsimused.
Metropolikogukond hõlmab ainult Lille'i metropolipiirkonna Prantsuse osa. Metropolipiirkonna ülejäänud osa on Belgia territooriumil ja väljaspool "métropole"i kohaldamisala. Eurometropol Lille-Kortrijk-Tournai on 28. jaanuaril 2008 asutatud riikidevaheline struktuur selle probleemi lahendamiseks. See kogukond ületab piire ning ühendab Lille'i Belgia linnade Kortrijki, Mouscroni ja Tournaiga.
Vallad.
Métropole européenne de Lille koosneb järgmisest 90 vallast:
Communauté urbaine de Dunkerque

Communauté urbaine de Dunkerque on vallaülene struktuur ("communauté urbaine") keskusega Dunkerque'i vallas. See asub Põhja-Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Nordi departemangus. See loodi 1968. aasta oktoobris. 2014. aastal elas seal 203 770 inimest, kellest 90 721 elas päris Dunkerque'is; pindala on 299,89 km².
Koosseis.
"Communauté urbaine" koosneb järgmisest 17 vallast:
Vakk (anum)

Vakk on sõõriku või ovaalse põhjaga silindriline nõu, mille kere on painutatud õhukesest lauast, puukoorest või sarnasest materjalist. Need olid ajalooliselt tüüpilised eesti talupoja tarbeesemed, mille läbimõõt jäi tavaliselt vahemikku 30–40 cm ja kõrgus 10–20 cm.
Vakkadest lihtsaim on suuremas osas Eestis käsitsikülvil kasutatud kaunistamata külimit ehk külivakk, mis on ühtlasi ka põline viljamõõdu riist, mida on mainitud mitmes XIII sajandi ürikus. 
Kaanega veimevakad ja karbid on enamasti rikkalikult ornamenteeritud. Neid kasutati ennekõike naiste mitmesuguste pidulikumate rõivaesemete ja ehete hoidmiseks. Veimevakad olid ühtaegu tähtsaks atribuudiks eesti vanas pulmakombestikus – neist jagas pruut pulmalistele kinke (veimi).
Painutatud reisivakad on alati rautatud (tavaliselt nelja vitsaga). Reisivakku kasutati pikematel sõitudel teemoona paigutamiseks.
Communauté d'agglomération Valenciennes Métropole

Communauté d'agglomération Valenciennes Métropole on vallaülene struktuur ("communauté d'agglomération") keskusega Valenciennesi vallas. See asub Põhja-Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Nordi departemangus. See loodi 2000. aasta detsembris. 2014. aastal elas seal 193 872 inimest, kellest 44 684 elas päris Valenciennesis.
Koosseis.
"Communauté d'agglomération" koosneb järgmisest 35 vallast:
Zalewo

Zalewo (varasem nimi Zełwałd, saksa "Saalfeld in Ostpreußen") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Iława maakonnas, Zalewo valla halduskeskus. Zalewo asub Iławast umbes 30 km põhjas.
Asula on rajatud 1299. aastal. Linnaõigused sai 1305. aastal, kuid kaotas need 1945. aastal. Linnaõigused sai Zalewo tagasi 1987. aastal. Teises maailmasõjas hävis ligikaudu 75% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Andres Allik

Andres Allik (sündinud 13. aprillil 1958 Tallinnas) on keraamikaahjude ehitusmeister.
Elulugu.
1986. aastal asus Andres Allik meistrina tööle Eesti Riikliku Kunstiinstituudi keraamikaosakonnas. Sealt hakkas süvenema huvi keraamikaahjude vastu. 1990. aastate alguses täiendas ta end Kuopio Disainiakadeemias keraamikaahjude ehitamise alal. Seejärel hakkas juhtima keraamikaahjude ehitamisele spetsialiseerunud ettevõtet OÜ Kerako, mille omanik on ta tänini. 
Andres Allik on keraamik Ingrid Alliku abikaasa. 
Looming.
Andres Allik on ehitanud peamiselt elektri-, gaasi- ja puuküttega ahjusid. Ta on öelnud, et tema töö eesmärgiks on aidata kunstnikel realiseerida oma ideid.
Alates 1990. aastate keskpaigast on loometöö fookuses puuküttega ahjude arhitektuur ja ehitus. Andres on disaininud ja ehitanud kümneid seda tüüpi ahje Ameerika Ühendriikides, Jaapanis, Austraalias ja mitmes Euroopa riigis. Eritööna on valminud "petal kiln" ehk õielehe tüüpi ahi, mida saab rakendada suurte, inimmõõtu saviskulptuuride põletamiseks, sest ahi ehitatakse skulptuuri ümber. Lisaks muudab seda tüüpi põletuse eriliseks asjaolu, et ahi võetakse skulptuuri ümbert lahti ajal, kui temperatuur selle sees on üle tuhande kraadi. Skulptuur, põletus ja ahju avamine moodustavad tervikliku "performance"'i. 
Aastal 2000 disainis ja ehitas Andres koos Seagrove'i (USA) keraamikutega anagama tüüpi puupõletusahju Kohilasse. Sellest sai ajend esimese Kohila Sümpoosioni korraldamiseks, mida ta edaspidi viis läbi koos keraamikute Aigi Orava ja Külli Kõivuga. 
Andres on esinenud erialastel konverentsidel ja sümpoosionidel, näiteks Euroopa Puupõletuskonverentsil ja Austraalia Keraamikatriennaalil.
Biti keel

Biti keel on moni-khmeeri keelte palaungi harusse kuuluv keel, mida kõnelevad bitid Hiinas Yunnani provintsis ja Laoses Phongsaly provintsis.
Modernne riik

Modernne riik on tänapäeval vaba ja demokraatlik poliitiline süsteem, mille keskmes on kodanik. Tunnuseks on isikuvabaduse kaitse, poliitiline subjektsus ja võimu suunatus kodanike teenistusse. Selle aluseks on nii demokraatlik rahvasuveräänsus kui liberaalsed kodanikuvabadused ja õigusriiklus ning valitsemise suunatus kodanike heaolule. Taoline ühiskonnakorraldus vajab ühtsust ja korrastatust ehk poliitilise kogukonna sidusust, mis peab väljenduma lisaks õiguslikule ka poliitilises enesekorraldusvõimes. 
Isikuvabaduste kaitse ja tõhusa otsustamise teevad võimalikuks poliitilised asutused (institutsioonid). Muutuvas maailmas tuleb ühiskonna aluseks olevad asutusi ja norme pidevalt kohendada, nii et muudatus ja püsivus oleksid tasakaalus. 
Modernne riik sündis territoriaalriigis rajatud õiguse keskkonnas, mis pakkus turumajandusele piiramatuid arenguvõimalusi. Modernses riigis süvenes spetsialiseerumine, arendati infrastruktuuri ja tehnilist elukeskkonda. Modernses riigis kujunes vaba turumajandus ja toimus rikkuse kasvu ning elavnes kultuurielu.
Laja jõgi

Laja (vene "Лая") on jõgi Euroopas Põhja-Venemaal Arhangelski oblastis. Voolab põhja. Suubub vasakult Dvinasse. Jääkatte all oktoobri lõpust või novembri algusest kuni aprilli lõpuni. 
Viimane lisajõgi enne Dvina suubumist Põhjamerre. 
Pikkus 131 km.
Suuremad lisajõed on Lita, Šuhta, Jetša (Jatša).
Kisielice

Kisielice (saksa "Freystadt in Westpreußen") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Iława maakonnas, Kisielice valla halduskeskus. Kisielice asub Iławast umbes 20 km läänes.
Asula rajati 13. sajandi lõpus. Kisielice sai linnaõigused 1331. aastal, kuid kaotas need 1946. aastal. Linnaõigused sai Kisielice tagasi 1986. aastal. Teises maailmasõjas hävis ligikaudu 80% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Miłomłyn

Miłomłyn (saksa "Liebemühl") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Ostróda maakonnas, Miłomłyni valla halduskeskus. Miłomłyn asub Ostródast umbes 12 km loodes.
Miłomłyn sai linnaõigused 1335. aastal, kuid kaotas need 1945. aastal. Linnaõigused sai Miłomłyn tagasi 1998. aastal. Teises maailmasõjas hävis ligikaudu 90% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Bisztynek

Bisztynek (saksa "Bischofstein") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Bartoszyce maakonnas, Bisztyneki valla halduskeskus. Bisztynek asub Bartoszycest umbes 20 km lõunakagus.
Asula on rajatud 1346. aastal, linnaõigused sai 1385. aastal. Alates 1466. aastast kuulus Bisztynek Poola Kuningriigi koosseisu. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poolale läks linn 1945. aastal.
Glämping

Glämping (inglise keeles "glamping" &lt; "glamorous" 'elegantne' + "camping" 'telkimine') on tavalisest telkimisest luksuslikum ja mugavam. Nimetatud majutusvorm on 21. sajandil populaarsust koguv ööbimisviis turistide seas, kes tahavad hotellimajutuse luksusele lisaks seikluslikkust, looduslähedust, rahu ja vaikust. Tavapäraselt kasutatakse glämpingus "bell"-telke.
Ajalugu.
Sõna "glamping" hakkas levima 2005. aastal Suurbritannias ning lisati üheksa aastat hiljem Oxfordi inglise keele sõnaraamatusse. Eestikeelsetes sõnaraamatutes ei ole sõna "glämping" veel olemas. Kuigi sõna on uus, siis luksuslikult telkimise mõiste ei ole. Nimelt korraldas Šotimaa Atholli provintsi krahv John Stewart 16. sajandil Highlandis suurejoonelise pillava vastuvõtu kuningas James V-le ja tema emale. Krahv püstitas luksuslikud telgid, mis olid sisustatud sarnaselt paleega.
Ajalooliselt kõige ekstravagantsem telgis ööbimine leidis aset 1520. aastal Põhja-Prantsusmaal. Seal toimus 17-päevane diplomaatiline tippkohtumine riikide suhete parandamiseks Inglismaa kuninga Henry VIII ja Prantsusmaa kuninga François I vahel. Mõlema kuningriigi peale oli kokku umbes 2400 telki, mis olid valmistatud siidist ja kuldniidist. Janukustutust pakkusid purskkaevud, milles voolas vee asemel punane vein. Sisustus oli enamjaolt kullatud.
400. aastat hiljem, 1920. aastatel muutus rikaste ameeriklaste ja inglaste seas populaarseks safari eesmärgil Aafrikas reisimine. Majutamiseks kasutati safari-telke, mis olid mugavalt sisustatud. Näiteks reisis endine Ameerika Ühendriikide president Theodore Roosevelt 1909. aastal oma pojaga Mombasasse ning nende telkide sisustuse juurde kuulusid mullivann ja 60 raamatust koosnev raamatukogu.
Tänapäev.
2014. aasta Google'i otsingud näitasid, et sõna "camping" otsiti ainult seitse korda rohkem kui sõna "glamping". Tänapäeval on üle maailma umbes 800 kohta, kus on võimalik kogeda glämpingut. Inimesed saavad valida viie telgivariandi vahel. Nendeks on: 
1. jurta-telk,
2. tipi- ehk vigvam-telk, 
3. "bell"-telk,  
4. safaritelk,
5. "cabin"-telk.
Glämpingu kategooria alla kuuluvad ka puuonnid ja uhkemad karavanid. Paljud suuremad festivalid pakuvad glämpingu võimalusi. Peamisteks telkideks on "bell"-telgid, sest neid on kõige kergem transportida. Eestis oli 2019. aastal võimalik kaheksal üritusel valida majutuseks luksusliku telkimise. Nendeks üritusteks olid: Intsikurmu muusikafestival, Viru Folk, Kalana Saund festival, Retrobest, Juu Jääb, Võnge kultuurifestival, I Land Sound ja ansambli Metallica kontsert Tartus.
Sulgpall 2020. aasta suveolümpiamängudel

Sulgpall 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs peeti 24. juulist 2. augustini. 172 sportlast võistlesid viiel alal.
Toimusid individuaalsed võistlused naistele ja meestele ning kolm paarismängu võistlust (meeste, naiste, segavõistlused).
Mängudes osalemiseks pidid sportlased läbima üheaastase kvalifikatsiooni. Olümpiaturniiri loosimine toimus 2020. aasta juunis.
Võistluspaik oli Musashino Forest Sport Plaza, Tōkyō prefektuuri Chofu ja Fuchu linnade piiril.
Meeste üksikmängu võitis Viktor Axelsen Taanist ja naiste üksikmängu Chen Yufei Hiinast. Meeste paarismägu olümpiavõitjad olid Lee Yang ja Wang Chi-lin Hiina Taipeist ning naiste paarismägu võitsid Greysia Polii ja Apriyani Rahayu Indoneesiast. Segapaarismängus tulid olümpiavõitjateks Wang Yilyu ja Huang Dongping Hiinast.
Eestist võistlesid Raul Must ja Kristin Kuuba.
Frombork

Frombork (saksa "Frauenburg") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Braniewo maakonnas, Fromborki valla halduskeskus. Frombork asub Visla lahe kaldal.
Frombork sai linnaõigused 1278. aastal. Alates 1466. aastast oli linn Poola Kuningriigi koosseisus. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Teises maailmasõjas hävis umbes 70% linnast. 1945. aastal läks Frombork Poolale ja kaotas linnaõigused. Frombork sai linnaõigused tagasi 1959. aastal.
Fromborkis elas aastatel 1510–1516 ja 1522–1543 ning ka suri seal astronoom Mikołaj Kopernik.
Kraklee

Kraklee (prantsuse keelest "craquelé" 'praguline') ehk krakelüürid (prantsuse keeles "craquelure") on juuspraostik, kahjustus maali või portselaneseme või elevandiluust kunstiteose pinnal.
Kraklee olemasolu ja välimus on oluline informatsiooni allikas kunstiteoste vanuse ja autentsuse hindamisel.
Maalikunstis.
Tegemist on kahjustusega, mis väljendub pragudena maalikihtides või nii maali- kui ka aluskihtides. Praod moodustavad maali pinnal võrgustiku, esinedes põhiliselt kahes vormis:
Lisaks võib esineda surve, löögi või pinge tulemusena tekkinud krakelüüre ("impact crack", "stress crackle", "stain cracking")
Kuivamiskraklee.
Kuivamiskraklee esineb maalikihis ning tekib kuivamisel keemiliste protsesside või füüsiliste mõjude tagajärjel ning erinevalt vananemiskrakleest piirdub vaid maalikihtidega. On tihti lai ja kurviline.
Üks kuivamiskraklee alaliike on alligaatorkraklee, mis on pealmisel maalingul või lakikihil esinev kuivamiskraklee (ulatuslik pragude võrgustik), mis on saanud nimetuse sarnasusest alligaatori soomustikuga. Tekib aeglaselt kuivavat kihti katva kiiremini kuivava pindmise kihi kokkutõmbumisel. Esineb peamiselt bituumenit sisaldavat maalingut katvas lakikihis.
Kuivamiskraklee on ka linaõlivärvi pinnale aja jooksul tekkiv nn krokodillinahamuster, mis on linaõlivärvi ehtsuse ja kvaliteedi näitaja.
Vananemiskraklee.
Vananemiskraklee on üks esimesi etappe maali keerulise struktuuri mehaanilises lagunemises. Vananemiskrakleed põhjustavad keskkonna-, mehaanilised ja muud tegurid ning see ilmneb kõigil vanematel maalidel. Saades alguse maali alusest, jooksevad vananemispraod läbi maali kõigi kihtide. Enamasti moodustavad praod tiheda võrgustiku kitsa avaga peenetest mõradest, mis kulgevad sirge või kergelt kõvera joonena.
Üks vananemiskraklee lokaalseid tüüpe on konvektsioonikraklee. See asub maali pinnal on teatud kohtades, mida mõjutavad tõkked või nn "pudelikaelad" ja kus on takistatud niiske sooja õhu liikumine maali tagaküljel (näiteks alusraami latid ja näiteks kruvide tagused). Niiskuse imendumine lõuendisse neis punktides põhjustab lokaalseid suurusemuutusi ja pinget. Kraklee on väiksem otseselt tõkete kohal, kus säilib stabiilsem mikrokliima.
Restaureerimisel töödeldakse vananemiskrakleed vaid siis, kui mõrasus põhjustab kõverdumist või kestendamist, st värvi irdumist.
Survekraklee.
Survekraklee on teatud tüüpi kahjustus lõuendile tehtud maalidel, mis näeb välja nagu kiiri täis ringid ning on tekkinud enamasti löögi tagajärjel. Mõranemist võib põhjustada ka eseme pinge all olek.
Keraamikas.
Keraamikas on kraklee kaunistusliku eesmärgiga tahtlikult tekitatud juuspraostik, mis saavutatakse teatavate glasuuride abiga või muul viisil (näiteks raku keraamika).
Muud tähendused.
Kraklee on ka eriliste lakkide või värvide abil saavutatud praguline pinnaefekt mööblil, pildiraamidel, karpidel ja muudel pisiesemetel. Kaunistustehnikana, koos dekupaažiga on see kasutusel alates 18. sajandist.
Krakleetehnika mõistet kasutatakse ka siidimaalis ja muus tekstiilide kaunistamise kontekstis, kus vaha abiga saavutatakse maali-krakelüüridega väliselt sarnanev muster tekstiili pinnal.
Hüpokseemia

Hüpokseemia on hapnikupuudus arteriaalses veres.
Hapnikupuudus tekib kui hapniku osarõhk arterites ei ole piisav hemoglobiini küllastumiseks hapnikuga. Hüpokseemiat võivad tihti põhjustada hingamisteede ja kopsuhaigused.
Hüpokseemia võib põhjustada hüpoksiat.
Finbo Cargo

Finbo Cargo on Eckerö Line'i ro-pax-laev, mis sõidab Liinil Muuga–Vuosaari. 
Sõsarlaevad.
Koos praeguse Finbo Cargoga tellis Merchant Ferries järgmised laevad:
Anhiers

Anhiers on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Orchies' kantonis.
Whataboutism

Whataboutism on tehnika või tava vastata kriitilisele, süüdistavale või keerulisele küsimusele, rünnates küsijat või kedagi kolmandat vastusüüdistusega, sarnase kriitikaga või teise probleemiga. Selle propagandistliku demagoogiavõtte nimetus tuleneb ingliskeelsest küsimuse algusest ""What about...?"," ehk eesti keeles "Aga mida te ise teete" või "Aga nemad ka". 
Mõiste pärineb külma sõja aegsest dialoogist Lääne ehk Ameerika Ühendriikide ja Nõukogude Liidu vahel, kus reaktsioon Lääne kriitikale oli reeglina vastamine kriitikaga, mis inglise keeles algas väljendiga "„What about...“" ning millele järgnes suvaliselt valitud halvustamine, näiteks „Aga teie ju kiusate vähemusi!“. Konkreetselt selle mõiste tekkimise ajaks peetakse 1993. aastat, kuigi tehnika on levinud ka tänapäeval ning seda kohtab lisaks suurriikide Ameerika Ühendriikide ja Venemaa Föderatsiooni presidentidele ka Eesti poliitikute puhul. 
Säärane taktika ei pruugi alati olla ainult negatiivne, kuna iga kriitika, süüdistus, küsimus tuleb seada ajaloolisesse ning geograafilisse konteksti. Paratamatult tekib riikidel olukordi, kus korraga on vaja lahendada palju probleeme ja pinge vähendamiseks kasutatakse "whataboutism"'i, et keskenduda mõnele tähtsamale sõlmpunktile. Kõige rohkem kasu saab taolise tehnika kasutamisest siiski kasutaja ise.
Nõukogude Venemaa.
Nõukogude Venemaa kui "whataboutism"'i alustaja kasutas antud tehnikat eelkõige läänepoolse kriitika vastu nende inimõiguste rikkumise kohta. Nõukogude Liit vastas sellistele süüdistustele tavaliselt vastusüüdistustega, näiteks "Kas tõesti? Aga teie ju lintšite mustanahalisi."
Venemaa Föderatsioon.
Ajakirjanik Luke Harding on kirjeldanud Venemaa "whataboutism"'i kui "sisuliselt rahvuslik ideoloogia". Seda järeldab ta tõsiasjast, et läänemaailma riigijuhtide külastades Venemaa väidetavate demokraatlike ebaõnnestumiste üle kaevates osutab Putin nende endi registrile sõnadega: "Aga ..." Kui väljastpoolt avaldati kriitikat nende poliitiliste protesteerijate jõuga mahasurumise kohtapeale 2012. aasta valimisi, saadi Kremlist vastusüüdistus Suurbritannia suunas.
Ameerika Ühendriigid.
Ameerika Ühendriikide ajaloos on kõige rohkem "whataboutism"'iga seotud 45. president Donald Trump. Ta süüdistas tervishoiu nõrkuses "Obamacare"'i ning enda seotuse Venemaaga lükkas demokraatide kaela.
Kanoeiro keel

Kanoeiro keel ehk ava keel on Brasiilias Goiási osariigis räägitav tupii-guaranii keel.
Kanoeiro keel on äärmiselt ohustatud, selle kõnelejaid on eri hinnangutel 14–40.
Kanoeiro keeles on 12 konsonantfoneemi ja 12 vokaalfoneemi.
Linnaturism

Linnaturism on turismivorm, kus turismiteenuste pakkumine on linnakeskkonnas (näiteks ostureisid, kultuuriüritused). 
Linnaturismil on palju eesmärke, kuid peamisteks on külastada muuseume, kunstigaleriisid, kirikuid, pilvelõhkujaid, ajaloolise väärtusega ehitisi, mälestusmärke ja muud seesugust. See turismivorm on seotud ka kultuuriturismiga, külastades festivale, kontserte, paraade, konverentse või ööklubisid. Paljud inimesed ühendavad linnaturismi ka ostureisidega, eriti maakohtadest või väiksematest linnadest pärit külastajad.
Ajalugu.
20. sajandi alguses edenes linnaturism turismivormina, eriti Ameerika Ühendriikides tõusis turism märgatavalt ja elanike seas muutus teiste linnade külastamine ja uute kogemuste saamine üha populaarsemaks. 1980. aastatel hakati ka linnaturismi rohkem uurima ja ka odavamad lennupiletid edendasid antud turismiliiki veelgi, näiteks pidid Euroopa linnad oma turundust hakkama rohkem arendama uue toote – linnapuhkuse – ümber.
Linnaturism Eestis.
Eestis on kõige populaarsemaks linnaturismi sihtkohaks pealinn Tallinn. Tallinnas on säilinud keskaegset kultuuri ja arhitektuuri, mida mujal maailmas väga ei leidu. Samuti leidub seal tegevust ja vaatamisväärsusi kõikidele inimestele, näiteks noorematele turistidele pakub huvi tänapäevane Telliskivi Loomelinnak, mis on Eesti suurim loomekeskus. Seal leidub stuudioid, kunstikontoreid, ateljeesid ja muud seesugust. Samuti leidub seal disaini- ja sisekujunduspoode ning palju kohvikuid ja restorane. Õhtuti saab külastada meelelahutuskeskusi nagu Vaba Lava Teater ning Sõltumatu Tantsu lava. 
Teisalt leidub Tallinna kesklinnas näiteks 17. sajandil rajatud Bastioni Käike, mida kasutasid tol ajal sõdurid. Tänapäeval saavad turistid seda giidiga külastada ning seal leidub tegevust igas vanuses külastajale.
Linnaturism maailmas.
Maailma seisukohalt on populaarsemad linnaturismi sihtkohad just suured metropolid, kus leidub igaühele midagi huvipakkuvat, näiteks London, Pariis ja New York. Näiteks Londonis käib iga aasta umbes 30 miljonit turisti üle kogu maailma ning nad jätavad linna 15 miljonit naela aastas. Populaarsemateks sihtkohtadeks on Buckinghami palee, Green Park, muuseumid nagu Victoria ja Alberti Muuseum ja Briti Muuseum. Londonis leidub tegevust igale külastajale.
Ka reisifirmad on järjest enam hakanud edendama linnaturismi ning selle kultuuriturismiga ühendamist. Reisikorraldajad on kokku pannud pakettreise, mis sisaldab külastusi kindlas linnas ning samuti ka linnade ringreise mõnes riigis või mandril ja turiste võtavad vastu giidid, kes tutvustavad külastajatele linna.
Maitreja

Maitreja (sanskriti keeles "maitreya"; paali keeles "metteyya "‘sõbralik’; tiibeti keeles "byams pa"; hiina keeles 彌勒 "mile"; jaapani keeles "miroku") on mütoloogiline bodhisattva, kellest tulevikus saab järgmine buda ning ainus bodhisattva, keda tunnustavad kõik peamised budismi voolud.
Theravaada.
Paali kaanonis mainitakse Maitrejat ainult üks kord, kui Šākjamuni ennustab Maitreja tulemist. Maitrejast on aga sageli juttu paalikeelsetes kommentaarides (näiteks Buddhaghosa "Visuddhimagga"’s).
Mahajaana.
Maitreja esineb juba kõige varajasemates mahajaana suutrates ("Lalitavistara"'s, "Divya-avadāna"’s, "Mahāvastu"’s). 
Lootossuutras ja "Vimalakīrtinirdeśa-sūtra"’s on Maitreja veel madalamal tasemel oma õpetajast Mandžušrīst. 
"Gaṇḍavyūha-sūtra"’s on ta Sudhana bodhisattvast hüvesõber. 
Kõige täielikum Maitreja kirjeldus leidub "Maitreyavyākaraṇa"’s, kus Maitreja on üheksanda taseme bodhisattva.
Budistlik kosmoloogia.
Budistliku kosmoloogia kohaselt viibib Maitreja praegu Tušita taevas, kus ta ootab oma aega, et laskuda budana inimeste maailma. 
Millal see toimub, selle kohta on rohkesti legende. Arvatakse, et Maitreja sünnib siis, kui inimeste eluiga küünib 84 tuhande aastani ja kogu maailm asub õiglase budistliku valitseja juhtimise all. 
Teiste legendide kohaselt saabub Maitreja alles siis, kui kogu praegune õpetus on unustatud. 
Ikonograafia.
Maitreja kultus on eriti populaarne Sise-Aasias ja Himaalajas, kus tema auks on püstitatud palju hiigelsuuri kujusid. 
Maitrejat kujutatakse enamasti troonil istuvana, jalgu maha toetades, harva lootosasendis. Ta on kullakarva kehaga, tema tunnusesemed on seadmuseratas, stuupa ja vaas.
Võidukaar (kirikuarhitektuur)

Võidukaar ehk triumfikaar kirikuarhitektuuris on suur kaarava, mis ühendab altari- ehk kooriruumi pikihoonega. Varakristlikes kirikutes paiknes triumfikaar ilmikutele mõeldud pikihooneosa ja vaimulikele mõeldud risthoone piiril.
Reeglina on võidukaar kujundusega esile tõstetud muust kirikuruumist, kaunistatud maalingute, mosaiikide või flankeerivate arhitektuursete motiividega. Enamasti paikneb võidukaares krutsifiks, Kolgata-grupp või triumfeeriva Kristuse kuju. Vahel on võidukaare ees letner.
Võidukaar kirikus sümboliseerib Kristuse võitu.
The Sidewalks of New York

The Sidewalks of New York on populaarne laul New Yorgi elust 1890. aastatel. Laulu komponeeris 1894. aastal Charles B. Lawlor, millele kirjutas sõnad James W. Blake.
&lt;score&gt;
\new Score {
 \new Staff {
 \new Voice = "one" \relative c" {
 \clef treble
 \key g \major
 \time 3/4
 b2 d4 | a2 b4 | g4 b2~ | b2 r4
 g2 g4 | a4( g) e | g2.~ | g2
 \new Lyrics \lyricsto "one" {
 Down in front of Ca -- sey's, 
 Old brown woo -- den stoop
 »
&lt;/score&gt;
Litopoon

Litopoon on maalikunstis kasutatav valge pigment, tsinksulfiidi ja baariumsulfaadi segu (ZnS + BaSO4).
Värvainete indeksis kannab litopoon tähiseid PW5 (Pigment White 5) ja 77115.
Saamine.
Litopoon võeti pigmendina laiemalt kasutusele 1870. aastatel mürgise pliivalge asemel, mille kasutamise ohtusid üha rohkem teadvustati. Baariumsulfaadi ja tsinksulfiidi lahustumatu segu saadakse baariumsulfiidi ja tsinksulfaadi lahuste segamisel. Sade filtreeritakse ja kuumutatakse temperatuuril üle 600° C. Tänapäeval asendab litopooni üha rohkem titaanvalge, kuid litopooni kasutatakse siiani vee baasil maalrivärvides.
Omadused.
Hea kattevõimega mittemürgine säravvalge pigment. Väävlisisalduse tõttu litopoon hallineb valguse toimel, tumendades temaga segatud värve. Ei sobi vasevärvidega, nagu "verdigris", malahhiit, Schweinfurdi roheline jt. Võib segada kõigi sideainetega. 
Kasutamine.
Litopooni kasutatakse pigmendina pastellipulkades, guaššvärvides ja maalrivärvides. Õlimaali kruntides ja õlimaalipigmendina pigem ei soovitata. Pigmenti on kasutatud ka näopuudri ühe koostisainena. Ei soovitata kasutada välisviimistlusvärviks.
Ukraina dessantväed

Ukraina dessantväed (ukraina keeles Десантно-штурмові війська Збройних сил України, ukrainakeelne lühend "ДШВ", DŠV) on Ukraina relvajõudude struktuuriüksus.
Ajalugu.
Areng 2014-2022.
2014. aastal formeeriti 81. üksik aeromobiilne brigaad. 
2017. aastal võeti kasutusele uus nimetus Ukraina ründedessantväed ("Десантно-штурмові війська").
Sõjategevus 2022. ja 2023. aastal.
Väeosade areng.
2022. aasta oktoobri lõpus sai avalikuks plaan formeerida uus 77. aeromobiilne brigaad.
Mälestuse jäädvustamine.
Alates 2017. aastast tähistatakse Ukrainas ründedessantvägede päeva.
Päikeseenergia Eestis

Päikeseenergia on Eestis osatähtsuselt kolmas taastuvenergia ressurss tuuleenergia ja biomassi järel ning see moodustas 2018. aastal 19% Eesti taastuvenergia tootmisvõimsusest. Eestis toodetakse päikeseenergiast elektrienergiat.
Päikeseenergiast elektrienergia tootmine hakkas Eestis arenema 2000. aastatel ning kasv kiirenes 2010. aastatel. Näiteks 2018. aastal päikeseenergia tootmisvõimsus kuuekordistus.
2022. aasta alguseks oli Eestis ligi 10 000 päikeseenergia väiketootjat ning jaamade võimsus ligines 500 megavatile (MW). Augustis 2022 andsid tipphetkel päikeseelektrijaamad ühes tunnis võrku 402 MW. 2023. aastal oli võrku ühendatud päikeseparkide koguvõimsus 812 MW, 2024. aastal 1210MW.
Geograafiline asukoht päikeseenergia tootmiseks.
Eestis jõuab aastas maapinnale ühe ruutmeetri kohta ~3500 MJ päikeseenergiat, mis vastab 969,2 kWh/m2. Aastaaegade vaheldumine põhjustab väga suurt varieeruvust, näiteks toodavad 90% aasta kogutoodangust päikesepaneelid märtsi ja oktoobri vahel. Talvekuudel on tootlikkus väike. 
Kuigi Eesti asub suurel laiuskraadil ning päikesekiirguse hulk pole võrdlemisi suur, tasub siin päikeseenergiat siiski toota. Arvutuste kohaselt on päikesepaneelide tootlikkus sama suur kui Saksamaal, mis on Euroopas päikeseenergia tootmises esirinnas. Vaatamata sellele, et Eesti saab vähem energiat Päikeselt kui Saksamaa, tõstab keskmisest madalam õhutemperatuur päikesepaneelide efektiivsust, mis võrdsustab Eesti ja Saksamaa tootlikkuse. 
Statistika.
2017. aasta lõpuks moodustas päikeseelektri installeeritud võimsus 4% Eesti taastuvenergia koguvõimsusest, 2018. aasta lõpuks oli selle osakaal peaaegu viiekordistunud ehk 19%. 6–7 aasta jooksul on päikeseenergia osakaal hüppeliselt tõusnud ning tootmisvõimsused on suurenenud sadades kordades. Reaalne elektrienergia toodang päikesest on veelgi suurem, kuna osa toodetud elektrist läheb kasutusse kohapeal ning ei suundu elektrivõrku. Samuti jäi 2018. aastal paljude päikeseelektrijaamade valmimine ja ühendamine elektrivõrku aasta teise poolde, mistõttu kajastub hüppeline võimsuste ning tootlikkuse kasv 2019. aasta elektritoodangu statistikas.
Päikeseenergiaga tegelevad ettevõtted.
Eestis päikeseenergiaga tegelevad ettevõtted:
Süvaveeb

Süvaveeb ehk nähtamatu veeb ehk peidetud veeb on World Wide Webi osa, mida standardsed otsingumootorid ei indekseeri. Selle vastand on pinnaveeb, mis on kättesaadav kõikidele Interneti kasutajatele. Süvaveebi (inglise keeles "deep web") termini võttis 2001. aastal kasutusele arvutiteadlane Michael K. Bergman oma internetiuuringute käigus.
Süvaveebi sisu on peidetud HTTP , sisaldades väga paljusid tavakasutuse valdkondi, nagu näiteks veebimeil, internetipangandus, privaatse või piiratud kasutusega sotsiaalmeedialehed ja -profiilid, veebifoorumid, mille sisu nägemiseks tuleb registreeruda, ja tasulised teenused, mis on kaitstud nn maksumüüridega, nagu tellimusvideod ja ka mõned ajalehed ja ajakirjad.
Süvaveebi sisu ei saa otsida ja sellele pole võimalik ligi pääseda lihtsalt URL-i või IP-aadressiga, vaid ligipääs vajab kas parooli või teist turvalist pääsuteed, et mööduda avalikest veebilehtedest.
Terminid.
Esimest korda hakati kasutama sõna "süvaveeb" koos sõnaga "tumeveeb" 2009. aastal, kui süvaveebi otsingu terminoloogiat seostati illegaalsete tegevustega vabavõrgus ("freenet") või pimevõrgus ("darknet").
Samal aastal, pärast Silk Roadi musta turu kajastamist meedias, hakkasid paljud inimesed "süvaveebi" ja "tumeveebi" sünonüümideks pidama. Kuigi see samastamine on väär, aetakse neid sõnu jätkuvalt omavahel tihti segamini. Kui süvaveebi näol on tegemist igasuguse sellise veebilehega, mis ei ole tavaliste otsingumootoritega ligipääsetav, siis tumeveeb kujutab endast süvaveebi sügavaimat osa, mis on ligipääsmatu ja peidetud standardsete veebibrauserite ja meetodite eest.
Indekseerimata sisu.
Ajakirjas The Journal of Electronic Publishing kirjutas Michael Bergman, et Jill Ellsworth kasutas terminit "nähtamatu veeb" 1994. aastal, kirjeldamaks lehekülgi, mis ei ole registreeritavad ühegi otsingumootoriga. Bergman tsiteeris Frank Garcia 1996. aasta jaanuaris avaldatud artiklit: "See võib olla sait, mis on tõenäoliselt mõistlikult kavandatud, kuid seda pole vaevutud registreerima üheski otsingumootoris. Seega keegi ei leia neid! Sa oled peidus. Ma nimetan seda nähtamatuks veebiks." Teine termini "nähtamatu veeb" varajane kasutus esineb 1996. aasta detsembri pressiteates, kus Bruce Mount ja Matthew B. Koll kasutasid Personal Library Software tarkvara, et kirjeldada #1 tumeveebi tööriista.
Esimest korda kasutati "süvaveebi" kui spetsiifilist terminit eelpool mainitud Bergmani 2001. aasta uuringus. 
Indekseerimist ära hoidvad meetodid.
Meetodid, mille abil välditakse veebilehtede indekseerimist tavaliste otsingumootorite poolt:
Šabo keel

Šabo keel on keel, mida räägivad šabod Etioopia lääneosas Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariigis. Keel on tõsiselt ohustatud, kõnelejaid on kokku umbes 400 inimest.
Šabo keelt on arvatud Niiluse-Sahara hõimkonda, kuid võimalik, et see on isolaatkeel.
Avidya

Avidyā ehk teadmatus (sanskriti keeles "avidyā"; paali keeles "avijjā"; tiibeti keeles "ma rig pa", ka "gti mug"; hiina keeles 無明 "wú míng"; jaapani keeles "mumyō"), ka rumalus või nõmedus ("moha") on enamiku Indiast pärinevate õpetuste kohaselt peamine põhjus, mis hoiab olendeid sansaaras.
Konkreetsed teadmatuse objektid on erinevates õpetustes erinevad, nagu ka selle ületamise viisid. Näiteks väidab advaita, et teadmatuse tõttu ei taibata aatmani ja brahmani samasust.
Budismis on teadmatus kõige põhilisem meeleplekk ja -mürk ning seetõttu kannatuse ja sansaaras püsimise ning kõigi takistuste peamine põhjus, sõltuvusliku tekkimise ahela esimene lüli. 
Budistlikus kosmoloogias vastab teadmatusele õnnetu olek loomana. 
See tähendab eelkõige teadmatust neljast õilsast tõest ja tõsiasjast, et kõik dharmad on omaolekult tühjad. See on teadmatus algusest ja lõpust ning kestvusest; teadmatus seespoolsusest ja väljaspoolsusest jne. Samuti on see teadmatus karmast ja karma küpsemisest, tegudest ja nende tagajärgedest. 
Teadmatusel ehk rumalusel ei ole põhjust — see on algusetu, ehkki selle suurendamine ja vähendamine sõltub igaühe isiklikest jõupingutustest.
Moeturism

Moeturismi saab määratleda kui „nähtust reisivatest inimestest ning peatumas sihtkohtades väljaspool nende tavalist elukeskkonda, et nautida, katsetada ja võimalik, et ka tarbida moodi“. Moeturism on nišituru segment, mis on välja arenenud kahest peamisest sektorist: kultuuriturism ja ostuturism.
Rahvusvahelised linnad kasutavad üha rohkem kultuurilisi tööstusharusid turismi arenguks, et tõsta nende majanduslikku vara ja hoida enda positsiooni globaalsel turul. Moeturism on alternatiivne turismivorm, mis tõmbab ligi turiste erinevatest maailma osadest. Turistid tahavad leida kohti, mis rahuldavad nende vajadusi ja soove. Moeturismis otsitakse uusi riideid, kingi, kotte, ehteid ja üleüldse kogemust sihtkoha kultuurist, mis kajastaks selle koha loovust ja innovaatilisust. Paljudes pealinnades korraldatakse vähemalt kaks korda aastas üritusi (näiteks moeetendusi), millega proovitakse saada rohkem tuntust.
Moeturismi ajalugu.
15. sajandi alguses oli mood väga tähtis Prantsusmaal. Kuningas Charles IIV paluti luua eraldi moe organisatsioon, isegi kui paljud inimesed ei toetanud seda ideed. 18. sajandil suurenes inimeste teadlikkus moe tähtsusest. Uudisteagentuurid ja moeajakirjad hakkasid trükkima eredates värvides läikivaid ajalehti ja ajakirju.
Pehme seiklusturism

 
Pehme seiklusturism (inglise keeles "soft adventure tourism") on seiklusturismi üks kahest jaotisest. Lisaks pehmetele seiklustele on seiklusturism jaotatud ka rasketeks seiklusteks ("hard adventure").
Pehme- ja raskeseiklus.
Raskeseiklus hõlmab ohtlikkust ja riske, mis vajab tunnustatud tasemel oskusi ja võimet ootamatustega hakkama saada. Vastupidi raskeseiklusele sisaldab pehmeseiklus väga väikest riski ja sellistest reisidest saavad osa võtta füüsiliselt tugevad ja võimekad turistid, kuid neil ei pea tingimata olema eelnevat kogemust nende valitud puhkusega.
Ajalugu.
Pehme seiklusturism kujunes välja 1980. ja 1990. aastate alguses, kui jätkusuutliku turismi üks vorme vastusena ulatuslikule jätkusuutmatu turismi arengule .
Sihtkohad ja tegevused.
Pehmeturismi sihtkohad asuvad äärealadel, maapiirkondades ja ebatraditsioonilistes sihtkohtades, kus on võimalik saada uusi kogemusi, tegevusi, kultuure, loodusimesid koos kerge füüsilise tegevusega . Sellisteks tegevusteks on näiteks telkimine, jalgrattasõit, loomade jälgimine, ratsutamine, kanuusõit ja veesuusatamine .
Pehmeseiklus ja turism.
Turismitööstuses on pehme seiklusturism üks kõige kiiremini kasvavaid segmente, mida naudivad kõik, kes otsivad enamat kui traditsioonilist puhkust rannas, kruiisi või vaatamisväärsuste külastust suurlinnas. Pehmeid seikluslikke lühireise võetakse sageli traditsioonilise puhkuse täiendamiseks. Reis hõlmab reisisihtkohti, mis pakutad ökoturismi või eri ekspeditsioone. 
Seiklusturismi huvi on levinud massidesse, mis on pannud ettevõtteid pakkuma suurele hulgale inimestele pehmeseikluse pakette looduses. Teenuse ostjad ei pea olema tingimata kirglikud ühe konkreetse tegevuse vastu, sest teenuseosutajad pakuvad enamasti paljusid tegevusi. 
Pehmeseiklus Eestis.
Eestis on samuti võimalik harrastada pehmeseiklust. Eesti loodus pakub matkamiseks aasta läbi võimalusi. Matkajana saadakse tutvuda rahvusparkide loodus- ja kultuurmaastikega, nautida vaateid klindi ehk paekalda servalt, avastada rabasid ja metsi. Peale jalgsimatkade on võimalik loodust nautida ka jalgratta- või ratsamatkal ning talvel räätsamatkal.
Sophie Ellis-Bextor

Sophie Michelle Ellis-Bextor (sündinud 10. aprillil 1979 Londonis) on briti laulja, laulukirjutaja ja modell.
Nāmarūpa

Nāmarūpa (sanskriti ja paali keeles "nāmarūpa"; tiibeti keeles "ming gzugs"; hiina keeles 名⾊ "mingse"; jaapani keeles "myōshiki") ehk nimi ja kuju (ka nimi ja vorm) on üks olulisi mõisteid budismi ja hinduismi õpetustes, millega hõlmatakse kogu vaimne ja füüsiline maailm.
Hinduismis tähendab ‘nimi’ ("nāma") mittemateriaalset olemust, mis vastandub ‘kujule’ ("rūpa") ehk nähtumusele ja materiaalsele välimusele. Viimase kaudu avaldub meelepete ("māyā").
Budismis on "nāmarūpa" isiksuse koostisosade koondnimetus, samuti on see sõltuvusliku tekkimise ahela neljas lüli. Budismis ei ole nimi ja kuju vastandatud, vaid täiendavad teineteist. Samas peetakse vaadet, mille kohaselt nende vastandmõistetega tähistatud dharmad on tegelikult olemas, virgumise takistuseks.
Võimete vallad

Võimete vallad ehk tajuvõimed (sanskriti ja paali keeles "āyatana"; tiibeti keeles "skye mched"; hiina keeles 處 "chu"; jaapani keeles "sho") on budismis, eriti abhidharmas, kuus ala ehk valdkonda või tegurit, mida olendid tajuvad kuue tunnetusliku võime (sanskriti ja paali keeles "indriya") abil. 
Võimete ja nendele vastavate valdade kokkupuutel tekib teadvus, kusjuures ka teadvuses eristatakse võimetele ja valdadele vastavat kuut alajaotust.
Kuus võimete valda ("ṣaḍāyatana") on sõltuvusliku tekkimise viies lüli.
Ihu ja meele töö jaguneb kuueks võimeks. Lisaks Lääne psühholoogias tuntud nägemis-, kuulmis-, haistmis-, maitsmis- ja kompimisvõimele kuulub siia meelevõime, mis toimib teiste tajuvõimete integreerijana. 
Tajuvõime ja tajuorgan on erinevad, sest paljas organ, kui tal puudub suhe teadvusega, ei tee veel inimest nägijaks või kuuljaks. Seda, millega vastav tajuvõime välismaailmas haakub, tähistavad budistliku terminoloogia järgi võimete vallad: värv, heli, lõhn, maitse ja puudutatav. Meelevõime ehk mõistuse vallaks on mõte.
Afiinne aritmeetika

Afiinne aritmeetika on meetod arvutusmatemaatikas, mis võimaldab viia läbi arvutusi ligikaudsete suurustega. See meetod sarnaneb intervalliaritmeetikaga, aga parandab viimase teatud puudujääke. Näiteks annab afiinne aritmeetika paremaid tulemusi arvutustes, kus sama muutuja esineb mitu korda. 
Definitsioon.
Afiinses aritmeetikas kirjutatakse arvud kujul formula_1, kus formula_2 on tundmatud suurused lõigus formula_3 ning arvud formula_4 reaalarvulised kordajad. Afiinset kuju formula_5 saab vaadelda afiinse funktsioonina formula_6, kus formula_7. 
Afiinse kuju ulatuseks nimetatakse suurust formula_8. Ulatus on võrdne sellele afiinsele kujule vastava lõigu pikkusega. Afiinse kuju liiget formula_9 nimetatakse keskpunktiks.
Tehted.
Afiinsed tehted.
Afiinseid kujusid kokku liites või neid konstandiga korrutades on tulemuseks uus afiinne kuju. Näiteks liites kokku formula_1 ning formula_11on tulemuseks uus afiinne kuju formula_12. 
Mitteafiinsed tehted.
Afiinseid kujusid kokku korrutades või neile elementaarfunktsioone rakendades võib tulemuseks olla suurus, mida ei saa esitada afiinsel kujul. Sel juhul tuleb kasutusele võtta uus afiinne kuju, mis vastab ligikaudu tegelikule funktsiooni väärtusele.
Üks võimalus ligikaudse funktsiooni leidmiseks on valida väärtuseks niisugune afiinne kuju, mille maksimaalne erinevus tegelikust väärtusest on minimaalne ehk kasutada Tšebõševi lähendust. Nii valitud väärtus on väikese veaga, aga seevastu vajalikust suurema ulatusega, mis osadel juhtudel ei ole soovitav.
Vähima vahemiku lähenduses valitakse funktsiooni väärtuseks afiinne kuju, mille ulatus on minimaalne. Vähima vahemiku lähendus on paljudel juhtudel väiksema arvutusliku keerukusega kui sama funktsiooni Tšebõševi lähendus.
Afiinsete kujude lihtsustamine.
Kuna pikemates arvutustes tekkivate liikmete arv on lineaarses seoses tehete arvuga, on kasulik arvutuste käigus tekkinud liikmed üheks liikmeks koondada. Sel juhul pole järgnevad arvutused küll sama täpsusega, mis ilma koondamiseta, aga seevastu kulub arvutustele vähem aega.
Goldfrapp

Goldfrapp on briti elektroonilise muusika ansambel, mis koosneb vokalist Alison Goldfrappist ja klahvpillimängija Will Gregoryst. Ansambel loodi 1999. aastal.
Mikk Langeproon

Mikk Langeproon (sündinud 4. juulil 1995) on eesti akordionist ja interpreet.
Õpingud.
Mikk Langeproon alustas akordioniõpinguid Tallinna Muusikakoolis 8-aastaselt (õp Igor Jõelehti ja Kristel Laasi juures) ning jätkas Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalise akordioni erialal (Tiina Välja õpilasena), mille lõpetas kiituse ja hõbemärgiga. Paralleelselt lõpetas ta Kadrioru Saksa Gümnaasiumi kuldmedaliga. Bakalaureusekraadi omandas Mikk Helsingis Sibeliuse Akadeemias (prof Matti Rantanen). Aastatel 2017–2018 osales ta ka üliõpilasvahetuse programmis Austrias Grazi Muusikaülikoolis (prof Janne Rättyä). Aastal 2019 lõpetas Mikk Langeproon magistriõpingud Sibeliuse Akadeemias Helsingis. 
Saavutused.
Mikk Langeproon on korduvalt saanud auhinnatud kohti vabariiklikel akordionikonkurssidel, sh võitis ta 2014. aastal Eesti Noorte Akordionistide konkursil vanema vanusegrupi. 2013. aastal saavutas ta mainekal rahvusvahelisel Vilniuse akordionikonkursil II koha. Lisaks on ta valitud Tallinna Muusikakooli parimaks instrumentalistiks 2011. aastal ning kolmel aastal järjest (2012–2014) G. Otsa nim Tallinna Muusikakooli akordioniosakonna silmapaistvaimaks õpilaseks. 2013. aastal võitis ta Maxima Tulevikutalendi tiitli ja 2016. aastal pälvis Mikk Viimsi valla „Aasta muusik 2016“ auhinna. Märkimist väärib ka 2014. aastal konkursi Round Table eripreemia ning edukas esinemine telekonkursil „Klassikatähed 2016“. Aastal 2017 osales Mikk konkursil „Noor Helilooja“, kus tema teos akordionile ja fagotile pääses finaali. 
Esinemised.
Mikk Langeprooni akordioniks on Pigini Super Bayan Sirius Piano. Lisaks esinemistele Eesti raadiotes, kontserdisaalides ja televisioonis on ta üles astunud ka Soomes, Norras, Leedus, Lätis, Venemaal, Saksamaal, Austrias, Horvaatias ning Hiinas. Solistitegevuse kõrval on Mikk tegev kammermuusikuna, ta on soleerinud mitmesuguste kollektiivide ees ja projektides. Tema tuntumate lavapartnerite seas on olnud Germán Gholami, Silvia Ilves, Henri Zibo, Triin Lellep, Getter Jaani, Rebecca Kontus, Maano Männi, Pille Lill, Atlan Karp, Andreas Lend, Hando Põldmäe, Kristiina Rokashevich, Merike Heidelberg, Linda-Anette Verte, Jakob Peäske, Sten Heinoja, Karl Johan Kullerkupp, Robin Apparailly, Üle-eestiline neidudekoor Leelo ja Eesti Riiklik Sümfooniaorkester. Märkimist väärib ka soleerimine üldlaulupeol (2019), kui tähistati 150. aasta möödumist esimesest laulupeost. Tema tellimusel valmis Tauno Aintsi teos "Kontsert akordionile ja kammerorkestrile" (2019/2020), mille kandis ette Helsingi Kammerorkester 28. veebruaril 2020 (dirigent James Salomon Kahane, solist Mikk Langeproon). Olulisemate esiettekannete hulgas on ka Hando Põldmäe "Tuulekontsert akordionile ja puhkpilliorkestrile" (2023), mille kandis ette VOP puhkpilliorkester 5. novembril Viimsi Artiumis (dirigent Hando Põldmäe, solist Mikk Langeproon). 
Karjäär.
Mikk Langeproon on osalenud selliste akordionikonkursside nagu "Mina soitan harmonikka" "Naujene", "Eesti akordionitähed" ja "Parim noor instrumentalist" žürii töös ning pidanud akordionialast meistrikursust Eestis kui ka välismaal.
Esmatasandi tervisekeskus

Esmatasandi tervisekeskus (ETTK) on ühtses juriidilises isikus töötav perearstide meeskond, mis koondab vähemalt kolm nimistut.
Kolme perearsti meeskonnas on lisaks pereõdedele ämmaemand, füsioterapeut ja koduõde. ETTK teeninduspiirkond on Terviseameti määratud kindel geograafiline ala (nt omavalitsusüksus, maakond). 
Tegemist on esmatasandi tervishoiuteenuste paketiga, mis tagab abi ja lahenduse perearsti meeskonna poolt enamiku terviseprobleemide korral. Perearstide roll ETTK-s on lisaks üldarstiabi osutamisele ka oma nimistu patsientidele ämmaemanduse, füsioteraapia ja koduõenduse osutamise korraldamine. Üks oluline põhimõte ongi ETTK patsientidele tervisest lähtuvate vajaduspõhiste integreeritud terviseteenuste korraldamine. Mitme spetsialisti koostöös leitakse parim lahendus terviseprobleemidele juhtumipõhiselt. Haiguste või krooniliste haiguste tüsistuste ennetamiseks koostatakse ETTK patsientide andmete analüüsi alusel vastavad sihtrühmad, keda jälgitakse ning kutsutakse vajadusel tervisekontrolli proaktiivselt. Proaktiivse tervisekontrolli sagedus oleneb east (nt. 0-18-aastaste jälgimise juhend), haiguse ravijuhendist või muudest riskiteguritest. Terviseseisundi hindamiseks ja haiguste esmaseks diagnoosimiseks on ETTK vastava oskustega spetsialistid, patsientide vastuvõtuks/kaugtööks ruumid ja meditsiiniseadmed. ETTK teenused tagab Eesti Haigekassa (EHK) kombineeritud rahastusmudeli abil - pearaha, baasraha ja teenustepõhisest tasustamisest. ETTK kulumudelis on tagatud esmatasandi tervishoiuteenustele lisaks ka tugiteenused - juhtimine ja spetsialistide assisteerimine. EHK tagab ravikindlustatud isikutele ETTK teenused tulenevalt tervishoiuteenuste korraldamise seadusest tulenevatest sätetest lepingutega. ETTK teenuste osutamise lepingupartneriteks saavad olla Terviseametist tegevusloa taotlenud üldasrtiabi osutavad äriühingud, mille omanikud on kas perearstid või kohalikud omavalitsused. ETTK meeskonnal on vastutus tagada esmane kontakt tervise küsimustes tööpäeva jooksul kella 8-st kuni 18-ni. Esmasel kontaktil (vastuvõtul, telefonitsi, meilitsi, e-perearstikeskuse või Skype'i kaudu) kaardistatakse tervisevajadused, nõustatakse, vajadusel korraldatakse vastuvõtt/järgmine kontakt või antakse juhised probleemi lahendamiseks. 
Lisaks patsientide tervisevajadustele hinnatakse ka sotsiaalseid vajadusi, lähtuvalt vajadustest nõustab ETTK meeskond patsienti või suunab eriarstiabi või sotsiaalhoolekande teenuste pakkuja poole. Eriarstiabi kaasamine toimub e-konsultatsiooni abil, mis annab perearstile võimaluse saada edasised juhised patsiendi käsitlemisel või kutsub eriarst patsiendi enda vastuvõtule üle, luues ise kontakti otse patsiendiga.