Korsakov

Korsakov või Ōtomari (大泊) on linn Sahhalini oblastis, Korsakovi rajooni keskus. Asub Sahhalini/Karafuto lõunarannikul, Aniwa lahe kaldal.
Jaapani halduse ajal asus linn Ōtomari ringkonnas, Toyohara alamprefektuuris (豐原支廳), Karafuto prefektuuris, mis on Jaapani põhjapoolseim prefektuur.
Ajalugu.
Korsakovi/Ōtomari varasest ajaloost on vähe teada. Seal asus ainu kaluriküla nimega Kušunkotan (vene allikates Tamari-Aniva), mida Matsumae klanni kaupmehed külastasid alates 1790. aastast.
22. septembril 1853 asus paika Gennadi Nevelskoi juhitud Vene ekspeditsioon, kes nimetas selle Ida-Siberi kindralkuberneri Nikolai Muraviov-Amurski järgi Muravio kindluseks. Nevelskoi jättis maha maabumisest üksikasjalikud aruanded. Ta kohtas valdavalt ainu elanikkonda (vähemalt 600 inimest; teine allikas mainib ainult 300 ainu elanikku), samuti Jaapani kodanikke, kes Nevelskoi jutustuse põhjal otsustades teostasid võimu põliselanike üle. Nevelskoi saabudes oli külas mitu püsti seisvat ehitist, mida Nevelskoi nimetab "kuurideks", ja isegi Jaapani religioosne tempel.
Venelased hülgasid asula 30. mail 1854, arvatavasti seetõttu, et nende viibimine seal Krimmi sõja ajal tekitas hirmu Inglise-Prantsuse rünnaku ees, kuid nad naasid 1869. aasta augustis. Hiljem nimetati see ümber Korsakovskovski kindluseks, Ida-Siberi uue kuberneri Mihhail Korsakovi auks.
Korsakovskovski kindlusest sai Venemaa karistussüsteemi oluline osa ja sadade Euroopa-Venemaalt pärit vangide lõppsihtkoht, kes olid eriti raskete kuritegude eest sunnitööle mõistetud.
Vene-Jaapani sõja ajal (1904–1905) peeti linna lähedal 1904. aasta augustis mereväelahing, Korsakovi/Ōtomari lahing. 1905. aastal vallutas Jaapan saare sõja lõpufaasis ning saare lõunaosa, sealhulgas Korsakov, anti 1905. aastal Portsmouthi rahu alusel Jaapanile üle pärast Venemaa kaotust sõjas. Venelased põletasid puidust linna enne alistumist maha. Korsakovski kindluse tuhale ehitasid jaapanlased moodsa kivist linna sillutatud tänavate ja elektriga, mis nimetati ümber Ōtomariks (大泊), mis on ainude sõnade "Poro-an-tomari" (suur sadam) tõlge. Linn oli ajutiselt Karafuto prefektuuri pealinn aastatel 1905–1907. Jaapanlaste käes olles kasvas linn märkimisväärselt. Ōtomari, Venemaa halduse all olev karistuskoloonia, jätkas sunnitöö praktikat: jaapanlased tõid Ōtomarisse tuhandeid etnilisi korealasi tööjõuna. Praegune Korea elanikkond pärineb peamiselt nendest värvatutest.
Jaapani halduse ajal asus linn Ōtomari ringkonnas, Toyohara alamprefektuuris (豐原支廳), Karafuto prefektuuris, mis on Jaapani põhjapoolseim prefektuur.
14. märtsil 1907 sai Ōtomarist kuberneri residents ja samal aastal avati raudteeliin, mis ulatus ümbritsevatesse asulatesse. 1907. aasta suvel alustati ka suure kai ehitamist.
Sahhalini esimene paberivabrik avati Ōtomaris 1914. aastal. Aastatel 1920–1928 ehitati sadamasse laevakai koos 257 meetri pikkuse raudbetoonist platvormsillaga.
1. mail 1923 avati parvlaevaliiklus Ōtomari ja Wakkanai vahel.
25. augustil 1945 maabus Ōtomaris 1600 Nõukogude sõdurit ja okupeerisid linna, millest on nüüdseks saanud Venemaa territoorium. Nad panid sellele nimeks Korsakov. Vana Ōtomari põles Nõukogude vägede sissevoolu tõttu suures osas maha.
Jaapani paigad ja monumendid hävitati, sealhulgas šintoistlik pühamu ja prints Hirohito monument, kes oli Ōtomarit inspekteerimisreisil külastanud.