2023. aasta Hispaania parlamendivalimised

2023. aasta Hispaania parlamendivalimised olid 23. juulil 2023 toimunud Hispaania parlamendi Cortesi erakorralised valimised.
Eellugu.
Hispaania 2010. aastate poliitikat iseloomustas poliitiline ebastabiilsus ja sisulise kaheparteisüsteemi (Rahvapartei (PP) ja Hispaania Sotsialistlik Töölispartei (PSOE)) kadumine, sest valijad hakkasid parlamenti valima ka väikeparteisid. Kui Hispaania erakonnad ei suutnud 2015. aasta korraliste valimiste järel püsivat valitsust luua, toimusid 2016. aasta juunis erakorralised valimised. Sama kordus ka 2019. aastal, mil Hispaania rahvas käis valimas erakorraliselt nii aprillis kui ka novembris.
2018. aasta juunist oli peaministriks PSOE juht Pedro Sánchez. 2020. aastast juhtis ta vasakradikaalse erakonnaga Unidas Podemos moodustatud koalitsiooni, kuid koostöö sedavõrd vasakpoolse erakonnaga oli tema populaarsust langetanud hoolimata majandusnäitajate paranemisest.
Järgmised korrapärased valimised pidid toimuma 2023. aasta detsembris, kuid pärast kaotust kohalikel valimistel sama aasta mais otsustas Sánchez kutsuda esile erakorralised parlamendivalimised.
Valimiste eel ennustati seetõttu suurt edu Rahvaparteile ja parempopulistlikule erakonnale Vox, mis plaanisid võidu korral moodustada koalitsiooni. Vox oli näiteks kohalikel valimistel kahekordistanud oma esindajate arvu.
Valimised.
2023. aasta valimised toimusid 23. juunil, mis osutus kuumaks suvepäevaks. 70,3% registreeritud valijatest võttis valimistest osa, mis oli märkimisväärselt üle Euroopa Liidu keskmise. Valimisaktiivsus oli eriti kõrge (üle 76%) Segovia, Cuenca, Ávila ja Valladolidi provintsides. Kõige madalam oli valimisaktiivsus Melilla, Ceuta ja Lleida valimisringkondades, esimese puhul alla 50%.
Posti teel valinud inimeste arv oli nendel valimistel rekordiline. Posti teel sai hääletamisõiguse 2,6 miljonit inimest, mis ületas 2016. aasta valimisrekordi.
2023. aasta valimised vihjasid kaheparteisüsteemi taastumise võimalusele. Kaks suurimat erakonda, PP ja PSOE, said kahe peale kokku 64% häältest (15 miljonit häält), mistõttu ei olnud võimalust moodustada valitsust, mis ei kaasaks vähemalt ühte kahest suurest erakonnast. Suured erakonnad said poolteist miljonit häält rohkem kui eelmistel valimistel. Seda trendi süvendas veel tsentristliku erakonna Ciudadanose kokkukukkumine. 
Valimistulemused.
Hispaania parlamendivalimised võitis napilt Rahvapartei (PP), saades 33% häältest. Hispaania konservatiivid suurendasid oma saadikute arvu märkimisväärselt 89 pealt 136 peale. Nende tulemus oli vasakpoolse PSOE-st 300 000 hääle võrra suurem. Selle tulemusega oli Rahvaparteil aga raske saavutada oma sihti kukutada PSOE võimult, sest Voxiga koos enamuseks vajalikku 176 häält parlamendis kokku ei saadud ja koostöö parempopulistliku erakonnaga tegi raskeks koostöö teiste erakondadega.
Hispaania Sotsialistliku Töölispartei toetus oli valimistel üllatavalt tugev. Partei sai lõplike valimistulemuste kohaselt kokku 31% häältest ja uues parlamendis 122 kohta, ületades seega 2019. aastal saadud 120 kohta. PSOE osutus populaarseimaks erakonnaks ka Kataloonias, kus varem olid olnud populaarsemad iseseisvust toetavad erakonnad.
Samas kaotasid kohti väikeparteid nii poliitilise spektri vasakus kui ka paremas ääres. Paremradikaalne erakond Vox, kes oli 2019. aastal saanud 52 parlamendikohta, sai nendel valimistel vaid 33 kohta (12% häältest), mis oli löök nii erakonnale endale kui ka paremradikaalsetele liikumistele ülejäänud Euroopas. Vasakradikaalne Podemos sai 2019. aastal 35 kohta, kuid erakonna suuresti endasse imanud uus vasakpoolne partei Movimiento Sumar sai uues Hispaania parlamendis 31 kohta (12% häältest). Junts per Catalunya (JxCat), Kataloonia iseseisvust taotlev partei, oli oma populaarsust kaotanud, kuid võitis parlamendis siiski seitse kohta.
Kokku sai Saadikute Kongressi 11 erakonda. Alamkotta valiti 195 meest ja 155 naist, naised moodustasid 44% valitutest. Esmakordselt oli alamkojas 200 liiget, ehk rohkem kui pooled kõikidest liikmetest. Saadikute Kongressi esimeheks sai PSOE liige Francina Armengol. Senatisse pääses üheksa erakonda ja valimisliitu. 208-st liikmest 90 olid naised, moodustades 43% valitutest. Senati esimeheks sai PP liige Pedro Rollán.
Valitsuse moodustamine.
Hispaania parlamendi uus koosseis kogunes 17. augustil ja kuningas tegi ettepaneku esimesena valimiste võitjale Rahvaparteile teha katse moodustada valitsus. Kokku oli parlamendil kaks kuud uue valitsuse moodustamiseks, vastasel korral toimuksid uued valimised. PP esimees Alberto Núñez Feijóo tegi katse moodustada koalitsiooni koos Voxiga, kuid ei leidnud piisavalt toetust väikeparteide seast, mistõttu ta kaotas septembris parlamendihääletuse ega saanud peaministriks.
3. oktoobril 2023 tegi kuningas ülesandeks viimast valitsust juhtinud Pedro Sánchezile moodustada uus valitsus. Hispaania sotsialistid ja vasakpartei Sumar teatasid 24. oktoobril kokkuleppest koalitsioonivalitsuse moodustamiseks. Lepe kokkulepe sisaldas muu hulgas tööaja lühendamist palka vähendamata, meetmeid sotsiaalmajade ehitamiseks ja "šokiplaani" noorte tööpuuduse vähendamiseks.
Koalitsiooni moodustamiseks tegi Sánchez koostööd ka väiksemate regionaalparteide, seal hulgas katalaani iseseisvuslaste JxCatiga. JxCat nõudis valitsuskoalitsiooni toetamise eest amnestiat sadadele poliitikutele ja aktivistidele, kes mõisteti vangi pärast 2017. aasta Kataloonia nurjunud iseseisvuskatset. See-eest ei nõudnud JxCat uut iseseisvusreferendumit Katalooniale. Sánchezi uus valitsus ja Kataloonia rahvuslastele tehtavad järeleandmised olid ebapopulaarsed ja PSOE peakontori ees toimusid juba enne valitsuse ametissenimetamist meeleavaldused. Kokku sai uues valitsuses olema seitse erakonda: PSOE, Sumar, JxCat, ERC, EH Bildu, BNG ja EAJ-PNV, kokku 179 Saadikute Kongressi liiget. Uus valitsus astus ametisse 21. novembril.