tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lubbert von Varssem

Lubbert von Varssem (ka "Lübbert von Forssem"; surnud 1471) oli Liivi ordu maamarssal.
Lubberti vanemaid pole teada, kuid ta kuulus Varssemi suguvõsa Kaldenhofi liini ja pärines seega Marki krahvkonnast Hammi linna lähedalt Kaldenhofist. Tema suguvõsa kuulus krahvkonna keskaadli hulka. Veel üks tema sugulane, Frank von Varssem, oli 15. sajandi esimesel poolel olnud Miitavi komtuur.
Varssemit on 1451. aastal mainitud orduvennana Viljandis, 1453 oli ta samas kumpan. 1456. aastal sai temast viimane Võnnu foogt, viis aastat hiljem oli ta Aizkraukle komtuur. 1462. aastal sai temast Kuldīga komtuur ning ta jõudis sellega ordu juhtkonda, ordumeistri lähemasse nõukokku ehk siseringi. Ta oli üks olulisemaid ordusisese reformi toetajaid ning kui uuendusmeelsest Johann Wolthus von Hersest sai ordumeister, sai tema maamarssaliks. Käsknike enamik oli aga ordureformi vastu ja Herse plaanid kukkusid peagi läbi; ta tagandati, vangistati ja lõpuks tapeti. Varssem seda siiski ei näinud, sest ta suri enne Herse kukutamist, kas juuni lõpus või juuli alguses 1471.
Liivimaa ordu majandusülem

Liivimaa ordu majandusülem (saksa keeles "Schaffer" või "Schäffer") oli ordu kõrgeim majandusametnik, kes resideeris algselt Riias ja hiljem Võnnus.
Majandusülem vastutas ordu varustamise, kommunikatsioonide toimimise ja kaubanduse, sisuliselt kogu majandustegevuse toimimise eest. Ehkki ta ametlikus orduhierarhias eriti kõrget positsiooni ei omanud, oli see ametikoht majanduslikult väga tähtis ning alates 15. sajandi lõpust said majandusülematest tihti ordumeistrid, maamarssalid või olulised käsknikud.
Esimene majandusülem on teada enne aastat 1438, viimane kaotas aga ameti ordu likvideerimisega 1562. aastal.
Gerhard von Issum

Gerhard von Issum (ka "Yssem") oli Liivi ordu liige ja Dünamünde komtuur aastal 1478.
Gerhardi isa oli tõenäoliselt Wilhelm von Issum zu Hohenlaer. Ta pärines Geldernist Issumi asulast. Tema perel oli lääne nii Geldernis kui ka Vestfaalis.
1456–1463 oli Issum oma suguvõsa Gelderni lääni valdaja, kuid seejärel astus ta Liivi ordusse. 1468. aastal sai temast Aluliina komtuur, 1470. aastast oli ta samas ametis Aizkraukles. Dünamündes oli ta komtuur 1478. aastal. Seejärel teated temast lõppevad.
Dagmar Normet

Dagmar Normet (kuni 10.06.1940 Dagmar-Sarlia Rubinstein; aastatel 1940–1945 Dagmar Randa; 13. veebruar 1921 Tallinn – 16. oktoober 2008) oli eesti kirjanik ja tõlkija.
Elukäik.
Ta õppis Tallinna 23. Algkoolis, Saksa Tütarlastegümnaasiumis ning Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledžis. Ta alustas 1940. aastal õpinguid Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudis, kuid alanud Nõukogude–Saksa sõja tõttu jäid õpingud pooleli. Herbert Niileri soovitusel evakueerus ta NSV Liidu tagalasse. Venemaal viibides õppis Uljanovski Pedagoogilises Instituudis vene keelt ja kirjandust, hiljem Moskvas Kehakultuuri Keskinstituudis. 1945. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse õpetajana. 
Dagmar Normet töötas muu hulgas võimlemise, rahvatantsu ja kehalise kasvatuse õpetajana. Alates 1956. aastast oli vabakutseline kirjanik. 
Looming.
Ta on kirjutanud hulga lastenäidendeid, kuuldemänge, operetilibretosid ja telelavastuste tekste. Tema teoseid on tõlgitud mitmesse keelde.
Isiklikku.
Tema lell oli kuulus Moskva kunstikoguja Jakov Rubinstein.
Aastatel 1945–1960 oli Dagmar Normet abielus helilooja Leo Normetiga. Neil sündis 1946 poeg Ingo Normet ja 1953 tütar Haldi Normet.
Sündinud 20. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 20. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
The Cat and the Canary (film 1927)

"The Cat and the Canary" on 1927. aasta USA tummõudusfilm.
The Cat and the Canary

"The Cat and the Canary" on John Willardi näidend aastast 1922.
Näidend räägib vana ja rikka ekstsentriku Cyrus Westi surmast ja pärandusest. West tundis, et ta sugulased jälgisid tema varandust, nagu nad oleksid kassid ja tema kanaarilind. Ta määras, et tema testamenti tuleb lugeda alles kakskümmend aastat pärast tema surma. Aja kätte jõudes kogunevadki sugulased tema vanasse majja, mis on nüüd tühi ja hirmutav. Westi testament ütleb, et kogu varanduse pärija on tema kaugeim Westi nime kandev sugulane, kes peab olema selge mõistusega ja seaduse ees teovõimeline. Ülejäänud õhtu selles majas muudab küsitavaks, kas noor habras naine Annabelle West, kes paistab olevat pärija, on ikka piisavalt mõistuse juures.
Selle põhjal on tehtud vähemalt neli filmi (1927., 1930., 1939. ja 1979. aastal).
Euroopa börside loend

Siin on loetletud Euroopa väärtpaberibörsid. Esitatud on börsi nimed, asukohad, asutamise aasta, kui palju on noteeritud aktsiaid ja kodulehe link.
Lauri Almann

Lauri Almann (sündinud 12. oktoobril 1975 Tartus) on Eesti jurist ja riigiametnik.
Ta on lõpetanud 1998. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ning Georgetowni Ülikooli rahvusvahelise õiguse magistrina 2004. aastal kiitusega. Georgetownis oli ta Fulbrighti stipendiaat.
Aastatel 1995–1998 töötas Almann välisministeeriumis Konsulaarosakonna õigusbüroo atašeena (töötas Eesti Vabariigi Peakonsulaadis Peterburis ja Eesti Vabariigi Suursaatkonnas Kiievis), seejärel 1999. aastani Eesti Vabariigi Suursaatkonnas Belgias poliitika- ja konsulaarametnikuna (III sekretär). 
Seejärel asus ta tööle kaitseministeeriumi nõunikuna. 2004. aastal nimetati ta kaitseministeeriumi kantsleriks. Karjäär kaitseministeeriumis oli seotud nn Iisraeli relvatehingus liigselt makstud summade eduka tagasinõudmisega.
2008. aasta alguses käis Lauri Almanni nimi läbi võimaliku õiguskantslerikandidaadina. 
Oktoobris 2008 esitas Almann minister Jaak Aaviksoole lahkumisavalduse, mille järgi tema viimaseks kaitseministeeriumi tööpäevaks jääks 14. november 2008.
Lauri Almann on kaasautoritega välja andnud rahvusvahelise eraõiguse loengute kogumiku, mis on ilmunud mitmes trükis.
Isiklikku.
Ta on Arno Almanni poeg.
Aleksander Veiderma

Aleksander Veiderma (enne eestistamist 1935 Aleksander Veidermann; 7. aprill 1888 Üdruma küla, Vaikna vald, Läänemaa – 23. veebruar 1972 Tallinn) oli Eesti haridustegelane, poliitik ja hõimuliikumise edendaja.
Ta oli Jaan Veidermanni poeg.
Isiklikku.
Tema isa Jaan Veidermann oli kooliõpetaja. 
Ta oli kolm korda abielus. Kõigepealt abiellus ta kooliõpetaja Herta Meikoviga (1884–1923), kelle õde oli koolijuht Elfriede Lender; sellest abielust sündisid aastal 1913 tütar Hilja, aastal 1918 poeg Ants-Udo. 1924. aastal abiellus ta Magdalena Vihalemiga (1900–1956) ja sellest abielust sündis neli poega: Jaan-Ülo (1925–2005), Aleksander-Heino (1927–1968), Mihkel-Märt (1929–2018; oli Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik anorgaanilise keemia alal) ja Jüri-Rein (1938). 1957. aastal abiellus ta Erna Käppaga.
Charles Leroux

Charles Leroux (sünninimi Joseph Johnson, 31. oktoober 1856 Waterbury, Connecticuti osariik USA – vkj 12/24. september 1889 Tallinna laht) oli USA aeronaut ja langevarjur.
Charles Leroux sooritas USA-s ja Euroopas hüppeid õhupallilt enda konstrueeritud langevarjuga. Pärast ebaõnnestunud õhupalli lennukatseid Tartus (6/18. ja 8/20. septembril) ja Tallinnas (10/22. septembril) tõusis Leroux Tallinnas (12/24. septembril) õhupalliga Harjumäelt lendu, kuid kandus tugeva tuulega Tallinna lahe kohale, kus ta langevarjuga alla hüppas. Avanenud, kuid pendeldava langevarjuga laskus aeronaut Maarjamäe juures vette ja uppus. Väidetavalt oli see tema 239. hüpe.
Leroux maeti Kopli kalmistule.
12. septembril 1989 avati Tallinnas Pirita teel Charles Leroux'le pühendatud monument – skulptuur "Julgetele ja teotahtelistele inimestele". Monumendi autor on Mati Karmin.
Korduvalt on väidetud, et Leroux oli USA presidendi Abraham Lincolni (1809–65) õepoeg, kuid Lincolni ainuke õde Sarah Lincoln Grigsby suri juba 1828. aastal ja tema ainuke vend Thomas Lincoln Jr. kolme päeva vanusena 1812. aastal.
Sireenid (mütoloogia)

Sireenid (kreeka keeles ainsuses: "Σειρήν", '; kreeka keeles mitmuses: Σειρῆνες ') on kreeka mütoloogias kolm algselt linnu keha ja naise peaga (hilisemal ajal on lind-naised muutunud kauniteks võrgutajateks-ahvatlejateks) imeilusat ohtlikku kurja deemonit, kes võlusid ja hukutasid oma peibutava lauluga mööda seilavaid meremehi, kes unustasid laevajuhtimise ja sõitsid karidele. 
Sireenide elupaigaks oli kaljude ja karide poolt ümbritsetud Sirenum scopuli saared, müüdi teistes ja hilisemates versioonides on nende elupaigaks nimetatud Anthemoessa (või Anthemusa) või Capo Peloro või Sirenuse saari (Paestumi lähedal) ja Capri saart.
Tuntud on motiiv Odysseuse ja tema meeskonna kohtumisest sireenidega Homerose "Odüsseias", kus Odüsseus käsib oma meestel kõrvad vahaga täita ja ennast masti külge siduda, et kuulda sireenide võluvat laulu, päästes niimoodi ennast ja laeva hukkumisest. Samuti lämmatas Orpheuse lüüramäng saatuslikud ahvatlevad hääled.
Heinrich Johann von Drenteln

Heinrich Johann von Drenteln, ka Henric Johan von Drenteln (umbes 1659 – 23. juuli 1704 Narva lahingus) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja mõisaomanik.
Elulugu.
Põlvnes vanast rae- ja kaupmehesuguvõsast. Ta sündis Öötla mõisniku ja Eestimaa aadlilipkonna leitnandi Hans von Drentelni pojana; tema ema oli Narva tollirentniku Daniel Simonsson Falcki tütar. Ta astus Rootsi sõjaväeteenistusse ja 1678. aastal teenis tragunina ooberst Anders Löschern von Hertzfeldi rügemendis. 1679. aastal oli ta samas väeosas allohvitser. Skåne sõja ajal võttis osa sõjakäigust Preisimaale. 1683. aastal teenis leitnandina ooberst Rembert von Funckeni Narva garnisonirügemendis, 1689. aastal oli ta rügemendi kortermeister. 1691. aastal tõstis Rootsi kuningas ta aadliseisusse; tema järeltulijad introdutseeriti 1726. aastal Rootsi rüütelkonda. Hiljem teenis kapteni auastmes kindralmajor Henning Rudolf Horni Narva rügemendis ja seejärel majorina Narva kodanikeväes. Langes 1704. aastal Narva piiramise ajal.
Mõisavaldused.
Talle kuulus osa Auvere mõisast, mille ta müüs 1687. aastal. 
Perekond.
Heinrich Johann von Drenteln oli abielus Lovisa Charlotte von Patkuliga (suri 1728), kes oli Patkulite Patküla harust põlvnenud kapten Johann von Patkuli ja Anna Sophia von Knorringi tütar. Abielust sündisid:
Tema pere küüditati Tobolskisse, kus nad olid 1721. aastani.
La Trobe

La Trobe (ka "Latrobe", saksa keeles de la Trobe) on Prantsusmaa päritolu aadlisuguvõsa.
Perekonnale kuulusid Liivimaa alal Paenasti ("Pajusby") mõis ning Eestimaa alal Triigi ("Ottenkyll") ja Kulina ("Kullina") mõis.
Boléro

"Boléro" on prantsuse helilooja Maurice Raveli orkestriteos, mille esiettekanne toimus 1928. aastal. Teose pealkiri oli algselt "Fandango", kuid muudeti hiljem "Boléroks".
Teos on üheosaline, algselt komponeeritud balletina. 
Orkestratsioon.
"Boléro" on kirjutatud võrdlemisi suurele orkestrikoosseisule: 2 flööti, pikoloflööt, 2 oboed (teist dubleerib "oboe d'amore"), inglissarv, Es-klarnet, 2 B-klarnetit, bassklarnet, 2 fagotti, kontrafagott, 4 metsasarve, pikolotrompet "in D", 3 trompetit, 3 trombooni, tuuba, 2 saksofoni (üks neist sopransaksofon), timpan, 2 väikest trummi, taldrikud, tamtamm, tšelesta, harf ja keelpillirühm (viiulid, vioolad, tšellod ja kontrabassid).
Struktuur.
Kogu teos on üles ehitatud muutumatule "ostinato"-rütmile, mis kõlab terve teose vältel ja mida mängib üks või mitu väikest trummi:
Rütmi peal korratakse meloodiat, mis koosneb kahest 18-taktilisest hispaania rahvaviisist. Teose huvitavus püsib tänu staatilise rütmitausta ja justkui vabadusse pürgiva meloodia kontrastist tekkivale pingele, erinevate tämbrite varieerimisele ja pidevalt kasvavale "crescendo"'le. Meloodiat esitavad teose vältel ükshaaval erinevad puhkpillid. Teose keskpaigas hakkavad teised pillid teemat esitavat puhkpilli erinevates helistikes dubleerima. Esimest korda juhtub see, kui metsasarv mängib teemat C-duuris ja tšelesta dubleerib seda 2 ja 3 oktavit kõrgemal ning kaks pikoloflööti vastavalt G- ja E-duuris.
Meloodia saade muutub teose vältel tihedamaks ja valjemaks, kuni lõpuks mängib kogu orkester. Veidi enne lõppu toimub modulatsioon E-duuri, kuigi kaheksa takti pärast moduleeritakse tagasi C-duuri. Kuus takti enne lõppu tulevad esimest korda sisse suur trumm, taldrikud ja tamtamm. Teos lõpeb dissoneeriva Des-duur-akordi lahenemisega C-duuri.
Karlheinz Stockhausen

Karlheinz Stockhausen (22. august 1928 – 5. detsember 2007) oli saksa avangardistlik helilooja.
Ta töötas Kölni raadios. Ta oli esimene helilooja, kes oma elektrooniliste eksperimentidega tõusis arvestatava tasemeni.
Looming.
Stockhauseni loomepärandisse kuulub 362 (kirjastatud) heliteost, millest üle 140 teose esindab elektroonilist või elektroakustilist muusikat. Tema teoseid on välja antud rohkem kui sajal albumil.
Tema tuntumaid teoseid on "Gesang der Jünglinge" ("Noorukite laul"; 1956), milles on miksitud kokku ühe poisi hääle mitmekordne salvestis ja elektrooniliste helide keerulised kombinatsioonid.
Tähelepanuväärne on ka tema 1970. aastal kahele klaverile ja elektroonikale kirjutatud suurteos "Mantra". Eestis on teost esitanud Kadri-Ann Sumera ja Age Juurikas.
Ooperitsükkel "Licht".
Stockhauseni peateoseks kujunes enneolematult mahukas ooperitsükkel "Licht: Die sieben Tage der Woche" ("Valgus: seitse nädalapäeva"), milles ta väidetavalt püüdis heliliste eksperimentide ja kõikvõimaliku müra abil tabada maailma kõiki tahke ning suhestada neid inimeste vaimutegevuse, kõne, lõhnade ja värvidega.
Teos, mille komponeerimiseks kulus 25 aastat (1977–2003), koosneb seitsmest ooperist ehk igat nädalapäeva ja nendega seostatud ajaloolisi traditsioone käsitlevast osast. Näiteks esmaspäev väljendab sündi ja viljakust, teisipäev konflikti ja sõda, kolmapäev leppimist ja koostööd, neljapäev reisimist ja õppimist jne. Teose haaret iseloomustab muu hulgas tõik, et ainuüksi neljapäeva kujutamiseks läks vaja mitut vaatust, mis kokku kestavad neli tundi. Tsükli peategelased on peaingel Miikael, mässaja Lucifer ja naiselik Eeva, kes kõik ükshaaval domineerivad algul ühele päevale pühendatud tsükliosas ning saavad kokku kolmapäeva käsitlevas osas.
Esimesed valminud osad koguteosest "Licht" esietendusid Hollandi festivali raames Amsterdamis 26. juunil 1995. 
Kõik seitse osa kanti esimest korda ette Austrias Salzburgi ooperifestivalil (iga osa eraldi etendusena) 22. augustil 2003. 
Saksamaal esietendus see ooperitsükkel 17. juunil 2007 Braunschweigis toimunud muusikafestivalil.
Beer House

Beer House on Tallinnas, Dunkri tänav 5 asuv restoran ja pruulikoda, mis nimetab end restoran-õlletehaseks. 
Beer House avati juulis 2002. 
Peakokk on Dmitri Rooz.
See on ainus söögikoht Eestis, kus pakutakse pastöörimata ja filtreerimata õlut. 
Konkursil "Hõbelusikas 2007" valiti Beer House parimaks õllepakkujaks. 
Ettevõte asub aadressil Dunkri 5 endise Raeköögi ruumides.
Kustas Kikerpuu

Kustas Kikerpuu (19. oktoober 1937 Tallinn – 20. oktoober 2008 Tallinn) oli Eesti džässmuusik ja helilooja, orkestrijuht ja muusikapedagoog. 
Kustas Kikerpuu kirjutas ligi kakssada laulu, millele kirjutas ka tekstid tavaliselt ise.
Kustas Kikerpuu lõpetas aastal 1956 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1961 Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal. Ta töötas muu hulgas Filharmoonias muusikuna, Eesti Televisioonis muusikatoimetaja ja ansamblijuhina, Eesti Reklaamfilmi muusikajuhina, Eesti Raadio kontsertorkestri ja bigbändi dirigendina, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õpetajana, Eesti Muusikaakadeemia õppejõuna.
Aastatel 1965–1976 töötas ta Eesti Televisioonis meelelahutussaadete toimetajana, juhatades selle kõrvalt ka televisiooniansamblit, mis osales paljudes saatesarjades, näiteks "Horoskoop" (1968–1973), "Entel-tentel" (1968–1969), "Trika-trei" (1970–1971), "Big-bänd" (1991), "Ahvatluste tund" (1970). Telest siirdus ta Eesti Reklaamfilmi muusikatoimetajaks, lõi seal olles ka ansambli Admiral, mis esineski peamiselt just «Reklaamiklubi» saadetes. 
Aastatel 1985–1991 oli ta Eesti Televisiooni ja Raadio Estraadiorkestri dirigent.
Ta mängis Tõnu Sal-Salleri ansamblis; oli ansambli Admiral juht ja orkestri Levimo dirigent. 
On maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Biorütmid

Biorütmid ehk bioloogilised rütmid on organismide füsioloogiliste, emotsionaalsete, intellektuaalsete ja sotsiaalsete omaduste ja võimete korrapärane perioodiline korduvus mingis ajaühikus. Kuna biorütme pole võimalik kindlalt määratleda (biorütmide teooria), siis peetakse seda pseudoteaduseks. Bioloogia haru, mis uurib organismide biorütme, nimetatakse kronobioloogiaks, ning erinevalt biorütmide teooriast, on see rangelt teaduslik. 
Füsioloogias ja ökoloogias räägitakse sageli tsirkarütmidest, mis on geofüüsikaliste rütmide (looded, aastaajad jt) ja nendega tihedas seoses olevate biorütmide kompleks. Siin eristatakse lähtuvalt ajakriteeriumist ööpäeva-, kuu- ja aastarütme.
Arvestades sõltuvust või sõltumatust vaadeldavast välistegurist või (-keskkonnast), eristatakse vastavalt eksogeenseid ja endogeenseid biorütme. Eksogeensed biorütmid on näiteks lindude ainevahetuskiiruse muutused ööpäeva jooksul. Endogeensed biorütmid on mitmed intratsellulaarsed protsessid, mida oluliselt ei mõjuta välistegurid või (-keskkond).
Laias laastus eristatakse nelja biorütmide liiki: füüsiline biorütm, intellektuaalne biorütm, emotsionaalne biorütm ja sotsiaalne biorütm.
Andres Lutsar

Andres Lutsar (9. märts 1937 Erastvere vald, Võrumaa – 30. september 2007 Tallinn) oli Eesti judotreener, sportlane ja Eesti judoliikumise rajaja.
Andres Lutsar lõpetas 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Pärast seda töötas treenerina. 1972. aastal asutas Lutsar judoklubi Aita (praegune Aitado), hiljem oli selle president. Ta ise tuli 10 korral Eesti meistriks sambos ja kahel korral akrobaatilistes hüpetes.
Lutsar tegi 1969. aastal sambovõtete juhendajana kaasa filmi "Viimne reliikvia" võtetel ning kaskadöörina filmides "Viimne reliikvia" ja "Tulivesi". Lavastas Salme Kultuurikeskuse teatris näidendi "Meisterdetektiiv Kalle Blomkvist".
Andres Lutsar kirjutas judo- ja enesekaitseteemalisi raamatuid (sh "Judo meile" ja "Väike judoõpik") ja artikleid ajakirjandusväljaannetele.
Judoliikumise rajaja Jigorō Kanō eeskuju vääriliselt oli ka Andres Lutsar mitmekülgselt andekas. Ta tegeles peale judopedagoogi ülesannete ka filosoofiaga ning rääkis lisaks emakeelele vene, soome ja inglise keelt. Karismaatilise ja humoorika õhtujuhina juhtis Lutsar nii pulmi kui ka peoõhtuid. 
Andres Lutsar suri 30. septembril 2007 Tallinnas ning ta maeti 6. oktoobril 2007 Metsakalmistule. 
Isiklikku.
Andres Lutsaril on abielust Aime Lutsariga poeg Jaan Lutsar, kes jätkab ka judokooli Aitado juhatamist ja treeninguid.
Lacy

Lacy (ka "von Lacy, de Lacy, de Laci, Lascy, Lacie"; vene: "Лэси, Ласси") on normannide päritolu aadlisuguvõsa.
Heidenreich von Walgarden

Heidenreich von Walgarden (surnud 1493) oli Liivi ordu liige ja Pärnu komtuur aastatel 1482–1488.
Tema vanemaid pole teada, kuid ta sündis Marki krahvkonnas Kamenis. Tema suguvõsa pärines Münsteri kandist, kuid hiljem said nad Marki rüütelkonna liikmeteks. Mitmed tema sugulased elasid alates 15. sajandi teisest poolest orduvasallidena Põhja-Eestis ja Karksi lähedal. Ordumeister Heidenreich Vincke von Overberg oli tema onu, seetõttu on arvatud, et ta tuli tolle valitsusajal Liivimaale ja astus ordusse.
1451 on Walgardenit mainitud rüütelvennana Kuldīgas, 1463 aga ordu majandusülemana ("Schäffer") Riias. Sel ajal kuulus ta Liivi ordu maamarssali Goddert von Plettenbergi lähikonda, hiljem hakkas toetama aga Johann Wolthus von Herset ja tolle reformipüüdlusi. Tänu sellele sai ta 1469. või 1470. aastal Narva foogtiks ja suutis Virumaa sugulaste abil selle ametikoha ka pärast Herse kukutamist säilitada. 1482. aastal nimetati ta Pärnu komtuuriks, sellele ametikohale jäi ta veel kuueks aastaks, misjärel saadeti ilmselt erru. 1491. aastal on mainitud, et tal oli elatisvaldus Pärnus, ilmselt sealsamas ta ka suri 1493. aasta alguses, enne aprilli.
Ludwig Krengel

Ludwig Krengel (surnud juuni lõpus 1502 Narvas) oli Liivi ordu liige, Rakvere foogt aastatel 1492–1502.
Krengel pärines Hessenist Neukirchenist Ziegenhaini lähedalt. Tema suguvõsa oli üks piirkonna mõjutumaid.
1488. aastal oli Krengel linnusekomtuur Kuldīgas, 1492. aastal tõusis aga Rakvere foogti ametikohale. Sel positsioonil sai ta olla kümme aastat, misjärel ta Narvas Liivimaa-Moskva sõja ajal suri.
Abreviatuur (muusika)

Abreviatuur on noodikirja märgi lühend. 
See võib olla märk, mille abil saab jätta nooditeksti täielikult välja kirjutamata, näiteks helide, helijärgnevuste või taktide korduste korral, või sõna või fraasi lühend. 
Varem hoiti nooditeksti abreviatuuridega kirjutamisega vaeva ja aega kokku. Tänapäeval on neid tarvis peamiselt paberiformaadi piirangute tõttu.
Nooditeksti abreviatuurid.
Kui tekstiosa tuleb korrata, kasutatakse kordusmärke, märki "da capo" ja muid märke. Kui korratakse mitut takti või tervet lõiku, siis võidakse tähistada taktid numbrite või tähtedega ning paigutada samad numbrid või tähed tühjaks jäetud taktide kohale. 
Heli kordumisel näitavad põikjooned, mitu korda nooti tuleb mängida. Spetsiaalne märk näeb ette helide kombinatsiooni kordumise. 
Ka "simile" ja "segue" on kordumismärgid. 
Väga kõrgete või madalate kohtade puhul kasutatakse oktavimärke.
Le Fort

Le Fort (ka "Lefort"; vene: "Лефорт") on Šveitsi päritolu aadlisuguvõsa.
Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov

Vjatšeslav Ivanov [iv'aanov] (vene keeles Вячеслав Всеволодович Иванов, "Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov"; 21. august 1929 Moskva – 7. oktoober 2017 Moskva) oli vene keeleteadlane, semiootik ja antropoloog.
Ivanov on avaldanud üle tuhande teose. Peamiselt käsitlevad need ajaloolist ja võrdlevat keeleteadust, psühholingvistikat, semiootikat, matemaatilist lingvistikat, kirjanduslugu, kultuuriajalugu ja antropoloogiat.
Tema isa oli kirjanik Vsevolod Ivanov ja ema oli näitleja Vsevolod Meierholdi teatris. Tema lapsepõlve varjutasid haigus ja sõda, mille ta veetis evakuatsioonis Taškendis.
Ivanov lõpetas 1951. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ja töötas seal kuni 1958. aastani, mil ta vallandati, sest ta ei nõustunud Boriss Pasternaki teosele "Doktor Živago" antud ametliku hinnanguga ja toetas Roman Jakobsoni vaateid. Selleks ajaks oli tal juba tähtis panus indoeuropeistikas ja ta oli saanud juhtivaks autoriteediks heti keele alal. Tema doktoritöö heti keele suhtest teiste indoeuroopa keeltega valmis 1955. aastal, aga kõrgem atesteerimiskomisjon ei kinnitanud seda, kuna käsikiri oli kaduma läinud. Teist korda kaitses ta doktoriväitekirja 1978. aastal Vilniuse Riiklikus Ülikoolis tööga balti ja slaavi keelte verbist.
1960. aastate algul oli ta üks esimesi Nõukogude Liidu õpetlasi, kes huvitus semiootikast. Ta on üks Tartu-Moskva semiootikakoolkonna rajajaid koos Juri Lotmani ja Vladimir Toporoviga.
1980. aastatel töötas ta koos Tamaz Gamkrelidzega välja uue teooria indoeurooplaste migratsiooni kohta. Nende fundamentaalses teoses "Indoeuroopa keel ja indoeurooplased" käsitletakse kõigi indoeuroopa keelte ühise eellase protoindoeuroopa keele grammatikat ja leksikat. Samuti püütakse selles rekonstrueerida protoindoeurooplaste sotsiaalset organisatsiooni, religiooni ja materiaalset kultuuri. Arheoloogiliste leidude valguses käsitletakse indoeurooplaste päritolu. Selles teoses tuuakse esimesena välja niinimetatud armeenia hüpotees, mille järgi indoeurooplased kujunesid välja Armeenia mägismaal.
Ta juhtis aastatel 1989–1993 Üleliidulist Väliskirjanduse Raamatukogu ja ta oli Venemaa Ülemnõukogu saadik. Samal ajal asutas ta Maailmakultuuri Instituudi ning ta juhatas Moskva Ülikoolis maailmakultuuri teooria ja ajaloo õppetooli. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on ta töötanud Stanfordi ülikoolis ja Yale'i ülikoolis ning pärast seda California Ülikoolis Los Angeleses.
Lisaks teadustöödele on Ivanov kirjutanud luulet. Ta on avaldanud mitu mälestusteraamatut, sealhulgas kaks oma tutvustest Boriss Pasternaki ja Anna Ahmatovaga.
Bernie Ecclestone

Bernard Charles Ecclestone (sündinud 28. oktoobril 1930) on Briti ärimees ja endine võidusõitja, keda peetakse Vormel 1 äri valitsejaks.
Ta on kõiki Vormel 1-ga seotud kommertsõigusi omavate ettevõtete Formula One Management ja Formula One Administration suuromanik ja juht.
Bernie Ecclestone osales ka ise 1958. aastal kahel Vormel 1 etapil, Monaco ja Suurbritannia GP-l, kuid ei pääsenud kvalifikatsioonist kaugemale. Seejärel oli ta vormelisõitjate Stuart Lewis-Evansi ja Jochen Rindti mänedžer. 
Aastal 1972 ostis Ecclestone Brabhami vormelimeeskonna, mida juhtis 15 aastat. Aastal 1974 asutas ta koos Frank Williamsi, Colin Chapmani, Teddy Mayeri, Ken Tyrrelli ja Max Mosleyga vormelikonstruktorite organisatsiooni FOCA, mille juhiks ta sai 1978. aastal. Võitlus teleülekandeõiguste pärast konkureeriva katusorganisatsiooni FISA-ga viis Concorde'i lepingu sõlmimiseni 1981. aastal. Sellega sai Ecclestone teleõigused endale.
Eraelu.
Ajaleht Sunday Times reastas 2009. aastal Suurbritannia rikkaimad inimesed. Selles loendis oli Ecclestone 934 miljoni naelsterlingiga 24. kohal.
2004. aasta algul müüs Ecclestone ühe oma Londoni residentsidest (Kensinton Palace Gardens) terasetöösturile Lakshmi Mittalile 57,1 miljoni naela eest. See oli sel ajal kõige kallimalt müüdud hoone kogu maailmas läbi aegade.
Ecclestone oli 25 aastat abielus endise Armani modelli Slavica Radićiga. Radić oli oma mehest 29 cm pikem (1.88 ja 1.59) ning 28 aastat noorem (sündis 1958). Neil on kaks last, Tamara (sündis 1984) ja Petra Ecclestone (sündis 1988). 2008. aasta lõpus kolis Slavica oma mehe juurest ära ja esitas lahutusavalduse. Abielu lahutati 11. märtsil 2009.
Sündinud 21. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 21. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Vjatšeslav Ivanov

 
Vjatšeslav Ivanovitš Ivanov [iv'aanov] (vene keeles Вячеслав Иванович Иванов; 28. veebruar 1866 Moskva – 16. juuli 1949 Rooma) oli vene sümbolistlik luuletaja.
Vanalinnastuudio

 
Vanalinnastuudio oli teater Tallinnas, mis tegutses aastatel 1980–2004. Asutatud Eino Baskini eestvõttel. 
Teater kuulus kuni 1989. aastani pooliseseisva estraaditrupina Eesti NSV Riikliku Filharmoonia juurde. Lavastati peamiselt estraadi, ja satiiri ja komöödiaid. 
2004. aastal koondati suurem osa näitetrupist ja asutati uus teater NO99. Endised Vanalinnastuudio näitlejad siirdusid 2005. aastal Vana Baskini Teatrisse. 
Teatri ajalugu.
Vanalinnastuudio andis algul etendusi Raekoja platsil asuva Õpetajate maja L-tähe kujulises saalis, kus lava asetseb kahe saali ühinemiskohas nii, et mängida tuleb korraga kahele poole. Õpetajate majast sai omamoodi Meka, kuhu meelelahutusnäljas publik aina tungles. 
1989. Vanalinnastuudio sai iseseisvaks teatriks.
1990. Sakala keskuses (endises Poliitharidusmajas) anti esimene etendus, sellest majast sai teatri teine ajutine asukoht.
1992. Vanalinnastuudiole lubati krunt Viru tänaval (tänapäeval De la Gardie kaubamaja). 
1997. Loodi sihtasutus Vanalinna Teatrimaja, et see hakkaks ehitama ja haldama Vanalinnastuudio päris oma maja Sauna tänaval. Projekt jäi pooleli.
1999. Sakala keskus anti Vanalinnastuudiole pikaajalisele rendile.
2000. Teater tähistas oma 20. tegevusaastat renoveeritud majas. Saadi "black-box"-tüüpi teatrisaal. Lisaks ehitati keldrikorrusele väike saal, kus tegutses "Supiteater". Vanalinnastuudiol oli sestpeale oma maja.
2001. Vanalinnastuudio direktoriks sai Jüri Järvet juunior ja peanäitejuhiks Roman Baskin. 
2003. Vanalinnastuudio direktoriks valiti kaks aastat varem näitlejana koondatud Anne Veesaar, kes kutsus kunstiliseks konsultandiks Georg Malviuse. Töösuhted Roman Baskiniga katkesid. 
2004. Veesaar lahkus kokkuleppel kultuuriministeeriumiga teatrijuhi kohalt. Kuni uue juhi valimiseni juhtis teatrit ministeeriumi teatrinõunik Tõnu Lensment. 2004. aasta suvel kinnitati Vanalinnastuudio uueks juhiks Tiit Ojasoo, kes asus looma oma meeskonda. Sündis Teater NO99. Produtsent Aarne Valmise ettepanekul lõi Eino Baskin Vana Baskini Teatri.
Eduard Tamm

Eduard Tamme nime all on tuntud mitu inimest:
Tarbeelektroonika

Tarbeelektroonika ehk olmeelektroonika (inglise "consumer electronics") on igapäevaseks kasutamiseks mõeldud elektroonikaseadmed. 
Tarbeelektroonikat kasutatakse peamiselt meelelahutuseks, suhtlemiseks ja büroos töötamisel. Tarbeelektroonikaseadmed on näiteks personaalarvutid, telefonid, MP3-mängijad, audiotehnika, televiisorid, GPS-navigatsiooniseadmed ja meedia taasesitus- ja salvestusseadmed, näiteks DVD-mängijad, videomakid või digifotoaparaadid. 
Rahvusvaheliselt on elektroonikatööstuses olulisemad USA, Jaapani, Põhjamaade ja Lõuna-Korea ettevõtted. 
Tuntumad brändid on Nokia, Ericsson, Samsung, Sony, Panasonic, Toshiba, LG, Apple.
Eduard Tamm (füüsik)

Eduard Tamm (26. september 1935 – 3. märts 2023) oli eesti füüsik.
Tamm lõpetas 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. 1975. aastal sai ta samas füüsika-matemaatikakandidaadiks. 
Alates 1958. aastast töötas ta Tartu Ülikoolis, olles nii assistent, vanemassistent, õppelabori juhataja, vanemõpetaja kui ka dotsent. Aastatel 2001–2007 oli ta erakorraline vanemteadur.
Tõnu Kark

Tõnu Kark (sündinud 4. detsembril 1947 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1965. aastal Tallinna Töölisnoorte Keskkooli ja 1970. aastal Draamateatri õppestuudio. 
Ta on töötanud aastatel 1971–1980 Rakvere Teatris ja 1981–1996 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris. Alates 1996. aastast on ta Eesti Draamateatri näitleja. 
Kark on mänginud telesarjades ja filmides ning pälvinud nii teatri- kui ka filmiauhindu.
Isiklikku.
Näitleja Feliks Kark on tema vend, politseikaplan Tõnis Kark on tema poeg. Kokku on tal neli last, kellest vanim on tütar Kristi Kark.
Ta on olnud vabaabielus Laura Baumverkiga.
Võrguseadmed

Sidevõrguseadmed on seadmed, mis võimaldavad kasutada arvuti- ja telefonivõrku. Sinna kuuluvad sellised tooted nagu ruuterid, kommutaatorid ("switchid"), jaoturid ("hubid"), serverid, võrgukaardid, modemid, adapterid, tulemüürid ja muu riistvara.
Levinuim kohtvõrgu riistvara baseerub tänapäeval Etherneti adapteritel.
Teine liik riistvara tegeleb sidevõrgustikes andmeedastusega interneti vahendusel. 
Andmebaaside ja edastusega tegelevad serverid on näiteks andmebaasiserver, faksiserver, kohtvõrgu server, meiliserver, nimeserver (DNS-server), puhverserver, serverrakendus, rakendusserver, laiserver, X-server, anonüüm (-veebi)server, listiserver, autentimisserver, prindiserver, kaugpöördusserver ja virtuaalserver.
Kolmas liik sidevõrgustiku seadmeid tegeleb mobiiltelefoni kõnede jms edastuse vahendamisega.
Kadri-Ann Sumera

Kadri-Ann Sumera (sündinud 5. augustil 1977) on eesti pianist, muusikapedagoog ja kirjanik.
Õppinud klaverit Tallinna Muusikakeskkoolis Merike Bürgeri, Ülle Sisa ja Maigi Pakri juures ning lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias professor Peep Lassmanni klaveriklassi diplomiga "cum laude". Omandas novembris 2004 Kölni Muusikakõrgkoolis professor Arbo Valdma õpilasena magistrikraadi ("Konzertexamen").
Kadri-Ann Sumerat on tunnustatud vabariiklikel ja rahvusvahelistel konkurssidel. Ta on esinenud festivalidel ”Arvo Pärt in NRW”, ”Quantensprünge” (Saksamaa), Klaver, NYYD, Eesti Muusika Päevad jne. Lindistanud Eesti Raadiole ning Antes Editionile. Lisaks klassikale kammermuusikale kuulub Kadri-Ann Sumera repertuaari ka nüüdismuusika. Ta on teinud tihedat koostööd heliloojate Märt-Matis Lille, Mari Vihmandi, Kristjan Kõrveri, Nicolas Gilbert'i (Kanada), Steingrimur Rohloff' (Saksamaa) ja Santa Ratniecega (Läti).
Hooajal 2004/2005 tegutses Kadri-Ann Sumera Internationale Ensemble Modern Akademie stipendiaadina Frankfurdis. Hooajal 2015/2016 töötas ta õppejõuna ta Darmstadti muusikaülikoolis (Akademie für Tonkunst Darmstadt) ja muusikakoolis.
Kadri-Ann Sumera on olnud pikka aega Klassikaraadio saatejuht, töötanud pedagoogina Heino Elleri Muusikakoolis, alates sügisest 2016 on ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õppejõud. Lisaks pedagoogilisele ja kontserttegevusele on ta ka koolikontserte korraldava MTÜ Muusikasõprade Selts üks eestvedajatest. 
Kadri-Ann Sumera on alates 2004. aastast Eesti Interpreetide Liidu liige, olnud ka Eesti Interpreetide Liidu juhatuses.
Ta on Tartu Uue Muusika Ansambli asutaja ning kunstiline juht.
Kadri-Ann Sumera on avaldanud autobiograafilisi lühiproosakogumiku "Seitsme aja raja taga" (2020) ja romaani "Basiliski lapsed" (2022).
Isiklikku.
Kadri-Ann Sumera isa oli eesti helilooja Lepo Sumera.
Karol Kallas

Karol Kallas (sündinud 12. jaanuaril 1972) on eesti kunstikriitik ja ajakirjanik.
Lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal.
Töötanud Pärnu Linnagalerii juhatajana.
Buster Keaton

Joseph Frank Keaton (4. oktoober 1895 – 1. veebruar 1966), esinejanimega Buster Keaton, oli ameerika filmilavastaja, -stsenarist, -näitleja ja -produtsent. 
Kehaline ja intellektuaalne huumor, situatsioonikoomika, samas tõsise tundevaese näo [mille järgi sai hüüdnime Suur Kivinägu (The Great Stone Face)] ning väljendusrikaste žestidega mängitud osad filmides tegid Keatonist üle maailma menuka koomiku.
Teda on nimetatud komöödia-Michelangeloks tummfilmis (The Michelangelo of Silent Comedy).
1921. aasta kukkus ta filmi "Elektriline maja" võttel katuselt alla ja minestas.
Sai elutöö-Oscari aastal 1959.
1999. aastal avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" (Ameerika Filmiinstituut) tulemuste põhjal asub näitleja meesstaaride edetabelis 21. kohal.
Madis Nurms

Madis Nurms (sündinud 13. juunil 1984 Tallinnas) on eesti vabakutseline teatrikunstnik, lavastaja ja pedagoog.
Hariduskäik.
Lõpetas 2009 Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia magistrantuuri uurimusega "Postmodernistlik eklektika ooperilavastuste stsenograafias" (juh. Katrin Kivimaa ja Lilja Blumenfeld) ning 2007 Tallinna Ülikooli reklaami ja imagoloogia eriala bakalaureusetööga „Imidžikujundus ooperilaval” (juh. Linnar Priimägi) 
Varem on ta lõpetanud Tallinna Ülikooli meediaõpetuse lisaeriala (2006) ning täiendanud end graafilise disaini alal Eesti Kunstiakadeemias Kristjan Mändmaa juhendamisel (2005 ja 2006) ning Peterburi Humanitaar- ja Sotsiaalteaduste Ülikoolis (2007).
Töökäik ja tegevus teatris.
2003. aastast on ta kuulunud Pärnu Rahvusvahelise Ooperimuusika Festivali PromFest korraldusmeeskonda, aastatel 2004–2009 töötas ta XXI Sajandi Orkestri meediajuhina. 2007. aastal pälvis ta Hansapanga arenguprogrammi stipendiumi.
Lavastusi.
Suuremate erialaste töödena on valminud kunstnikutöö ooperitele:
kunstnikutöö tantsulavastustele: 
lava- ja valguskujundus maailmakuulsa soprani Barbara Hendricksi soolokontserdil Pärnu Kontserdimajas (2007)
2015. aastal tegi Nurms lavastajadebüüdi Vanemuise teatris Giuseppe Verdi ooperiga "Aida".
Töid väljaspool Eestit: 2009 aastal abikunstnik Maastrichti Opera Zuid ooperi "Dido ja Aeneas" lavastuse juures (lav. Hans Nieuwenhuis). Samal aastal valguskunstnik Jean Kalmani assistent Brüsseli Théâtre Royal de la Monnaie ooperite "Iphigénie en Aulide" ja "Iphigénie en Tauride" väljatoomisel (lav. Pierre Audi). 2016. aastal assistent Komische Oper Berlin lavastuse "Die Perlen der Cleopatra" juures (lav. Barrie Kosky).
Pedagoogiline tegevus.
On 2012. aastast Tartu Kunstikooli õppejõud ja õppekava juht. Pidanud külalisõppejõuna loenguid ka Berliini Kunstiülikoolsis ja Eesti Kunstiakadeemias. 
Isiklikku.
Madis Nurms on hobiaednik ja -akvarist. 2021. ilmus kirjastuses Hea Lugu tema raamat "Päevaliilia". 2012. aastal andis kirjastus Pegasus välja tema raamatu "Gupi. Akvaariumi tilluke vääriskivi".
Nurms ja dirigent Erki Pehk olid esimene meespaar Eesti Vabariigi Presidendi vastuvõtu ajaloos. Tema abikaasa on ameerika dirigent Adam Benzwi.
Ceumern

Ceumern (ka Ceumern-Lindenstjerna) on Tüüringi Langensalzast pärit baltisaksa aadlisuguvõsa.
Aadlisuguvõsa esiisa jurist, kroonik ja Liivimaa rüütelkonna sekretär Caspar von Ceumern (1612–1692) aadeldati 1662. aastal Rootsi kuninga poolt, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda.
Eesti mõisatest kuulusid perekond Ceumernidele Liivimaal asunud Neeruti ("Megel"), Penuja ("Penniküll") ja Kärstna ("Kerstenhof") mõis.
Jaan Sarv (sordiaretaja)

Jaan-Magnus Sarv (7. aprill 1922 Tartu – 10. september 1991 Jõgeva) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta lõpetas 1941. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1942–1948 (vaheaegadega) Tartu Riiklikus Ülikoolis põllumajandust. 1948–1956 kandis ta nn poliitilise paragrahvi alusel mõistetud karistust Komi ANSV-s Vorkuta vangilaagris, sealt naasnult lõpetas 1957. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Sarv töötas aastatel 1957–1991 Jõgeva Sordiaretusjaamas, kus oli 1957–1967 nooremteadur ning 1967. aastast vanemteadur, töötades peamiselt teraviljade ja kartuli resistentsusaretuse kallal. Ta oli mitme Jõgeval aretatud sordi kaasautor, taimehaiguste asjatundja ning üks Eesti seemnekasvatuse korraldajaid. Samuti lõi Sarv uusi haiguskindluse hindamise meetodeid.
Eesti taasiseseisvumise aegu oli Jaan-Magnus Sarv üks Rahvarinde ja Eesti kodanike komiteede liikumise algatajaid Jõgeval. Ta valiti Eesti Kongressi liikmeks.
Jaan-Magnus Sarv oli matemaatik Jaan Sarve poeg ning kirjastaja Henn Sarve, põllumajandusteadlase Hans Sarve ja pianisti Mall Sarve vend.
Lühend

Lühend on kirjalikus kõnes kirjamärk või kirjamärkide järjend, mis lühiduse huvides asendab mingit sõna või sõnaühendit, või kirjalikus ja suulises kõnes kasutatav sõna, mis on saadud mingi sõna või sõnaühendi lühendamisel.
Staap

Staap on organisatsiooni juhtimisorgan, mis koordineerib ja planeerib organisatsiooni tegevust, toetades sellega ühtlasi organisatsiooni juhti. 
Staap on tavaliselt militaar- või paramilitaarotstarbelise üksuse struktuuriline osa või mõne olulise tsiviiltegevuse (näiteks suurüritus, poliit-valimised, õnnetuse likvideerimine) efektiivsema juhtimise korraldamiseks loodud (ja üldjuhul ajutine) formeering.
Sõjaväeline staap.
Sõjaväes on staap väeosa, üksuse, väekoondise või asutuse ülemale alluv tööorgan sõjategevuse, väljaõppe, logistika ja administratiivtöö planeerimiseks ning juhtimiseks. Staap kuulub üksuse juurde juhtimisorganina alates pataljoni (üksuse) tasemest. Staap koosneb osakondadest, jaoskondadest või sektsioonidest. Staabi tööd juhib staabiülem, kes on üksuse ülema 1. asetäitja ja ühe auastme võrra madalamal ametikohal üksuse ülemast. Staabi suurus ja ülesehitus sõltuvad vastava üksuse suurusest ja ülesannetest.
NATO üksuse või väekoondise staabi tüüpilised standardiseeritud osakonnad numbrite järgi on:
1 – personal;
2 – luure (ja julgeolek); 
3 – operatsioonid (operatiiv) - põhitegevus; 
4 – logistika (tagala); 
5 – planeerimine;
6 – side ja infotehnoloogia;
7 – väljaõpe;
8 – rahandus (raamatupidamine);
9 – tsiviil-militaarkoostöö.
Osakonna number on alati koos vajaliku eestähega, mis sõltub väeliigist ja tasandist. Näiteks:
S - maismaaüksused (nimetatakse ka kui "sektsioon");
G - maaväe juhtimine;
N - merevägi;
A - õhuvägi;
J - ühendoperatsioonid (nimetatakse ka kui "osakond").
Näiteks maismaaüksuse (pataljon) personaliosakonda nimetatakse "S1", mereväe operatsioonide osakonda "N3".
Tsiviilstaap.
Tsiviilstruktuurides kasutatakse staape peamiselt ajutiste juhtimisorganitena tegevuse koordineerimiseks ja planeerimiseks. Tavaliselt formeeritakse tsiviilstaape sisekaitse, päästetööde või oluliste kampaaniate läbiviimise ajaks.
Lühendis

Lühendis on sõna või sõnaühend, mis on saadud sõna või sõnaühendi lühendamisel. 
Näiteks "auto" on lühendis sõnast "automobiil".
Tingmärklühend

Tingmärklühend on tingmärk, mida kasutatakse kirjalikus kõnes mingi sõna või sõnaühendi asemel.
Tingmärklühendid arvatakse abreviatuuride hulka.
Saksamaa kodakondsus

Saksamaa kodakondsus on reguleeritud Saksamaa Liitvabariigi põhiseaduse artiklites 16 ja 116 ning Saksamaa kodakondsusseaduses (Staatsangehörigkeitsgesetz) aastast 1913.
Saksamaa pőhiseaduse lõiked.
(1)Saksa kodakondsust ei tohi ära võtta. Saksa kodakondsuse võib keegi oma tahte vastu kaotada ainult, kui seda näeb üks seadus ette ja too ei jää tagajärjena kodakondsusetuks.
(2)Ühtki sakslast ei tohi välismaale välja anda. Seaduse kaudu võib sellest reeglist erineva otsuse langetada väljaandmiste puhul teisele Euroopa Liidu liikmesriigile või rahvusvahelisele kohtule, kui õigusriigile omapärastest põhimõtetest kinni peetakse.
(1)Sakslane selle põhiseaduse mõttes on see, kes Saksamaa kodakondsust omab või see, kes saksa rahvusest põgenikuna või küüditatuna või tema abikaasana või järeltulijana Saksa Riigi 31.detsembri 1937. aasta seisus elama on asunud.
(2)Endised Saksamaa kodanikud, kellelt 30.jaanuarist 1933 kuni 8.maini 1945 Saksamaa kodakondsus poliitiliste, rassiliste või usuliste põhjuste tõttu ära võeti ja nende järeltulijad tuleb nende soovi korral naturaliseerida. Nad kehtivad kui mitte kodakondsust kaotanutena, kui nad peale 8.maid 1945 Saksamaale on elama läinud ja ei ole oma vastupidist soovi avaldanud.
Saksamaa kodakondsusseadus.
§1 (Termin "sakslane")
Sakslane selle seaduse mõttes on see, kes Saksamaa kodakondsust omab.
§2 (tähtsusetu)
§3 (Saksamaa kodakondsuse saamine)
Saksamaa kodakondsust saadakse:
1. sünni kaudu (§4)
2. seletuse kaudu (§5)
3. lapsena vastuvõtmise kaudu (§6)
4. Saksamaa liiduküüditatute seaduse §15 lg 1 või 2 järgi väljastatud tunnistuse kaudu (§7)
4a.ülekandmise kaudu ilma Saksamaa kodakondsuseta sakslasena põhiseaduse 116.artikli järgi (§40a)
5. välismaalasena naturalisatsiooni kaudu (§§ 8-16, 40b ja 40c)
§4 (Kodakondsuse saamine sünni kaudu)
(1)Sünni kaudu saab laps Saksamaa kodakondsuse, kui üks vanematest Saksamaa kodanik on. Kui sünni ajal ainult lapse isa Saksamaa kodanik on ja kui Saksamaa seadused suguluse tuvastamiseks isaks tunnistamist või isaduse tõestamist nõuavad, siis on vaja kodakondsuse kehtestamiseks saksa seaduste järgi kehtivat isaks tunnistamist või isaduse tõestamist; isaks tunnistamise või isaduse tõestamise protseduur peab alanud olema enne lapse 23-aastaseks saamist.
(2)Laps, kes Saksamaal leitakse (leidlaps), kehtib kuni vastupidise tõendi leidmiseni sakslase lapsena.
(3)Saksamaal sündimise korral saab välismaalasest vanemate laps Saksamaa kodakondsuse, kui üks vanematest: 1. kaheksa aastat Saksamaal legaalselt elab ja 2. vaba liikumisõigusega liidukodanik või samade õigustega Euroopa Majanduspiirkonna kodanik on või Šveitsi kodanikuna elamisluba omab.
Punaarmee Kindralstaap

Punaarmee Kindralstaap (vene keeles Генеральный штаб РККА) oli Nõukogude Liidu relvajõudude kõrgeim juhtorgan, mis vastutas sõjavägede ja nende tegevusplaanide ettevalmistamise ja sõjaliste operatsioonide eest aastail 1935–1946.
Teise maailmasõja ajal oli NSV Liidu kõrgeimaks sõjaliseks juhtorganiks NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee esimehe ja NSV Liidu Relvajõudude Kõrgeima ülemjuhataja Jossif Stalini juhitud STAVKA. 
Ajalugu.
Nõukogude Venemaa Punaarmee Kindralstaabi eellaseks oli 8. mail 1918 moodustatud Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Ülevenemaaline Peastaap ("Всероссийский главный штаб (Всероглавштаб)"), sõjalise tegevuse planeerimise asutusena ja sellest 1919. aastal eraldatud Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaap ("Полевой штаб реввоенсовета Республики") sõjategevuse operatiivse keskasutusena.
Ülevenemaalist Peastaapi juhtis Nõukogu, kuhu kuulusid staabiülem ning algselt kaks, alates 15. septembrist 1919 aga juba kolm poliitkomissari. Nõukogu teostast kõigi ÜP valitsuste tegevust ning allus otse Nõukogude Venemaa sõjarahvakomissarile ja alates 6. septembrist 1918 Vabariigi Revolutsioonilisele Sõjanõukogule. 
Ülevenemaalise Peastaabi ülemad:
Ülevenemaaline Peastaap täitis vana Venemaa keisririigi Kindralstaabi peavalitsuse, Kindralstaabi, Sõjaliste õppeasutuste peavalitsuse ja Armee remondivalitsuse funktsioone.
Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaap moodustati 6. septembril 1918 Ülevenemaalise Peastaabi baasil ning oli Nõukogude Venemaa tegevsõjajõudude kõrgeim sõjategevuse operatiivjuhatuse asutus.
Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaabi ülemad:
Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaabi ülesanneteks oli:
Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaapi koosseisus olid:
Täiendavad muudatused Välistaabi struktuuris:
Struktuur 1939. aastal.
Kindralstaabi koosseisu kuulusid
Operatiivvalitsuse ülem oli ühtlasi TTPA Kindralstaabi ülema esimene asetäitja.
Sõjaväeringkonna staabi struktuur (Штаб военного округа):
Sõjaväeringkonna staabi operatiivosakonna ülem oli ühtlasi sõjaväeringkonna staabi ülema asetäitja.
Korpuse staabi koosseis:
Korpuse staabi operatiiviosakonna ülem oli ühtlasi korpuse staabi ülema asetäitja.
Glasenapp

Glasenapp (vene: "Глазенап") on Pommerist pärit aadlisuguvõsa.
Liivimaa aladel kuulusid perekonnale eri aegadel Krüüdneri ("Krüdnershof"), Saaluse ("Salishof"), Pindi ("Bentenhof"), Leevi ("Loeweküll"), Koigu ("Koik"), Peri ("Perrist"), Rogosi ("Rogosinsky"), Luutsniku ("Lutznik"), Pragi ("Alexandershof") ja Vaiatu ("Somel") mõis.
Scott Gilbert

Scott Frederick Gilbert (sündinud 1949) on ameerika bioloog.
Tema erialaks on arengubioloogia, eriti epigeneetilised mehhanismid ja nende roll embrüoloogias. 
Tema arengubioloogia õpik on maailmas üks populaarsemaid (selle 9. väljaanne ilmus 2010). Selles tugineb ta Karl Ernst von Baeri lähenemisviisile bioloogias.
Gilbert sai bakalaureusekraadi nii bioloogias kui ka usuteaduses 1971. aastal Wesleyan Universityst, magistrikraadi teadusloos Johns Hopkinsi Ülikoolist ning filosoofiadoktori kraadi bioloogias 1976. aastal samuti Johns Hopkinsi Ülikoolist.
Ta töötab 1980. aastast Swarthmore College'is, kus õpetab arengugeneetikat, embrüoloogiat ja bioloogia ajalugu.
Scott Gilbert on korduvalt käinud Eestis ja esinenud Tartu Ülikoolis loengutega.
WASP-12b

WASP-12b on eksoplaneet, mis tiirleb ümber Veomehe tähtkujus asuva tähe WASP-12 870 valgusaasta kaugusel. Selle planeedi avastamisest teatati 1. aprillil 2008. 
Ta on seni avastatud planeetidest kõige kuumem: tema temperatuur on 2500 kelvinit (ligi pool Päikese temperatuurist).
WASP-12b mass on umbes 1,18 Jupiteri massi ning tema raadius on umbes 1,76 Jupiteri raadiust.
Mikrokeha

Mikrokeha on mikromaailma kuuluv osake.
Roscoe Arbuckle

Roscoe Conkling Arbuckle (hüüdnimi Fatty; 24. märts 1887 – 29. juuni 1933) oli USA tummfilmiajastu näitleja, lavastaja ja stsenarist.
Arbuckle'it peetakse üheks oma aja populaarseimaks näitlejaks, muu hulgas oli ta Hollywoodis alles algajate Charles Chaplini ja Buster Keatoni mentor, sõber ja kolleeg.
Hoolimata Arbuckle'i panusest filmiajalukku mäletatakse teda pigem peategelasena Hollywoodi skandaalses kriminaalprotsessis, mis lõpetas ühtlasi tema karjääri – hoolimata süüaluse õigeks mõistmisest kahjustas kohtuprotsess Arbuckle'i karjääri niivörd, et tal polnud võimalik Hollywoodis töötada pärast seda pea 10 aastat.
Bourne'i identiteet (film 2002)

"Bourne'i identiteet" (originaalpealkirjaga "The Bourne Identity") on 2002. aasta põnevusfilm, mis põhineb Robert Ludlumi samanimelisel romaanil. 
Filmile tehti 2004. aastal järg "Bourne'i ülemvõim" ja 2007. aastal "Bourne'i ultimaatum".
Süžee.
Itaalia kalurid tõmbavad Vahemerest välja kuulihaavadega mehe (Matt Damon), kelle naha all on mikrokiip, mis näitab Zürichi panga hoiulaeka koodi. Mees ei mäleta teadvusele tulles oma õiget nimegi. Aga varsti hakkavad teda terroristid taga ajama ning ainus, kes tema tõelist identiteeti teab, on naine tema minevikust (Franka Potente).