Kugeze Mlande

Kugeze Mlande (mari keeles "Esivanemate maa") on aastatel 1990–1995 tegutsenud maride rahvuslik poliitiline organisatsioon.
Organisatsioon arenes välja maride seas, kes leidsid, et Mari Ušem on keskendunud liigselt kultuurile ja ei esindanud rahvast poliitiliselt. Kugeze Mlande organiseeris maride põlisusundi levitamist ja propageeris maride rahvustunde levikut, maride asumist Marimaale ja vabariigi külaelu toetamist. Ühenduse nõudmised kasvasid aastatega ja viimastel aastatel propageeris organisatioon vahepeal ka Marimaa iseseisvust, mistõttu on ühendust sageli peetud radikaalseks.
Sisuliselt pani Kugeze Mlande aluse mari rahvuse poliitilisele ja religioossele organiseerumisele Nõukogude Liidu lagunemise ajal ja Venemaa Föderatsiooni esimestel aastatel. Organisatsioon osales nimekirjaga ka Marimaa parlamendivalimistel, kuid ei saanud märkimisväärset toetust, mis vihjab sellele, et Marimaa valijaskonna jaoks olid organisatsiooni sihid liiga radikaalsed.
Ideoloogia.
Kugeze Mlande oli oma põhikirja järgi ühiskondlik-poliitiline organisatsioon, mis asutati inimõiguste ülddeklaratsiooni ja Nõukogude Liidu seaduse "Ühiskondlikud ühendused" alusel ja tegutses nende raames. Organisatsiooni ülesanded olid aidata kaasa:
Organisatsiooni toetasid peamiselt mari töölised ja talupojad. Enamik haritud marilasi hoidus Kugeze Mlandest eemale. Ühingus olid veel mõjukad animistlikku mari usundit soosivad liikmed. 
Kugeze Mlande aitas kaasa mari rahvuslike mõtteviiside politiseerumisele ja kogu rahvusliku liikumise organiseerumisele. Organisatsiooni tegevuse ja väärtuste kohta on teadmised aga piiratud, sest seda ei ole siiani sügavalt uuritud. Selle põhjuseks võib olla organisatsiooni üha kasvanud radikaalsus ja Venemaa sisepoliitika, mis pole organisatsiooni uurimist soosinud. 
Ajalugu.
Eellugu.
1980. aastate lõpus asusid mari haritlased perestroika ja glasnosti tingimustes looma ka marisid ja nende õigusi esindavat organisatsiooni. Selleks loodi Mari Ušem ("Mari liit"), mis esindas marisid ja taotles maridele suuremat rolli nende alal Mari ANSV-s. Võimul olev Mari oblastikomitee otsustas organisatsiooni toetada, et saada sõnaõigus sekka organisatsiooni sihtide määramisel. Liidu kongressil otsustati oblastikomitee survel, et organisatsioon tegeleb peamiselt kultuurilise tegevusega.
Mitmed marid ei olnud rahul, et Mari Ušem ei tegelenud majanduslik-poliitiliste küsimustega ja otsustasid organisatsioonist lahkuda. Selle muutmiseks otsustasid radikaalsemalt meelestatud marid muuta Mari Ušemi kesknõukogu koosseisu ja tegid 13. oktoobril ettepaneku kutsuda kokku erakorraline kongress. Kesknõukogu keeldus.
Asutuse esimene aasta.
Pärast keeldumist lõid 13. novembril 1990 radikaalsemalt meelestatud marid ühiskondlik-poliitilise organisatsiooni "Kugeze Mlande" initsiatiivgrupi. Valiti juhatus ja värvati liikmeid. Organisatsiooni ülesanded said olema samad, mis Mari Ušemil, kuid ühing oli avalikult sotsiopolitiline ja kommunismivastane. Põhikiri valmis suures osas Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei põhikirja eeskujul.
Organisatsiooni ei loodud Mari Ušemi alternatiiviks ja selle liikmetel ei olnud vastuseisu liidu tegevusega. Kugeze Mlande ei töötanud välja ka omaette programmi, vaid lähtus Mari Ušemi programmist. Koos ušemiga korraldati mitmeid üritusi. Võrreldes Mari Ušemiga nõudis Kugeze Mlande kiiremaid muudatusi ja keeldus koostööst (endiste) kommunistidega.
Organisatsioon korjas ka Eesti Vabariigi iseseisvumise taastamise toetuseks allkirju. Kokku korjati üle 1000 allkirja. Allkirjade kogumise peamisele läbiviijale, Kugeze Mlande juhatuse liikmele Valeri Veršininile, annetati 2014. aastal Maarjamaa risti teenetemärgi V järk.
Kugeze Mlandes olid mõjukad mari põlisusundi soosijad. Esimesel koosolekul asutas organisatsioon mari traditsioonilise usu taassünniks komisjoni, mille sihiks oli taastada kristlikest mõjutustest vaba mari usk. Märtsi alguses toimus Kugeze Mlande algatusel mari palvusjuhtide koosolek, millest osavõtjad soovisid taastada mari põlisusundit ja loomade ohverdamise traditsiooni, levitada mari usuõpetuse aluseid ning luua mari usundit toetav organisatsioon. Selline ühing, Ošmari-Tšimari, korraldas oma asutamiskonverentsi 1991. aasta juunis. Mari põlisusu levitamist on peetud Kugeze Mlande üheks edukamaks saavutuseks. Põlisusk on vähem levinud Mari Elis, kuid osutus väga populaarseks Baškortostanis elavate idamaride seas.
Hilisemad aastad.
1992. aastal toimunud Mari rahva III kongressil oli Kugeze Mlande ka korraldusmeeskonnas. Kongressil soovisid ühingu esindajad, et mari rahvuslipp ei oleks Mari Vabariigi lipp, mis meenutas Vene NFSV lippi. Selle asemel pakkusid nad mari lipuks valge-must-punast trikoloori. Napi häälteenamusega jäid hääletusel peale rahvuslipu valikul peale Mari Vabariigi lipu pooldajad.
Esialgu peeti Kugeze Mlandet radikaalseks eelkõige soovi pärast muuta Mari Eli parlament kahekohaliseks. Ühingu olukorda tegi keerulisemaks ka keeruline suhe Marimaa presidendi Vladislav Zotiniga, keda organisatsioon ei usaldanud. Pärast seda, kuid Zotin allkirjastas rahvalt mandaati saamata alla Venemaa föderatsioonilepingu, nõudis organisatsioon ka presidendi tagasiastumist.
1993. aastast oli organisatsioonil oma häälekandja Erõk ("Vabadus"), kus esitati kohati radikaalsemaid nõudmisi, näiteks Mari Eli iseseisvumist. Kugeze Mlande osales 1993. aasta Marimaa parlamendivalimistel eraldi nimekirjaga, kuid said valimistel vaid 2% häältest.
Kui 1994. aastal loodi erakond Mari Ušem, peatas valdav osa Kugeze Mlande liikmeist tegevuse organisatsioonis. Ühingus jätkasid aktiivset tegevust paarkümmend liiget. 
Sulgemine.
Kugeze Mlande sattus Venemaa võimude surve alla end sulgeda pärast seda, kui nende ajaleht Erõk avaldas protesti Tšetšeenia sõja vastu. Ajaleht lakkas 1995. aasta algul ilmumast (kuigi väljaandeid avaldati ka pärast organisatsiooni sulgemist). 1995. aasta märtsis sundisid Venemaa võimud Kugeze Mlande oma tegevuse lõpetama ja kõike neile kuuluvat Mari Ušemile üle andma.