tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Noreia

Noreia oli antiikaegne linn Alpide idaosas, Noricumi kuningriigi pealinn. Selle asukoht ei ole üheselt kindlaks tehtud. Võib-olla on see väljakaevatud asula Kärntenis Magdalensbergil. Teda on paigutatud ka Neumarkti ja Hallstatti. 
Noreia all saavutasid kimbrid ja teutoonid 113 eKr võidu Rooma väe üle, kuid pole selge, kas lahingupaik oli Noricumi kuningriigi pealinn või oli teisigi samanimelisi kohti. Viimase oletuse kasuks räägib see, et hilise Rooma aja teedekaardil Tabula Peutingeriana on Noreia kaks korda sisse kantud.
Norid

Norid (ladina "Norici") oli keldi-illüüria rahvas Noricumi kuningriigis ("Regnum Noricum") ja hilisemas samanimelises Rooma provintsis (Baieri, Austria lõunaosa). Asustuskeskus oli tõenäoliselt praegune Magdalensberg Kärntenis. Nad kõnelesid nori keelt.
Nimepidi tuntud kuningad olid:
Volendam

Volendam on asula Hollandis Põhja-Hollandi provintsis Edam-Volendami vallas.
Volendami nimi oli algselt Vollendam. Algselt suubus siin E või IJe jõgi, mille ääres asus Edami asula, Zuiderzeesse. Aastal 1357 kaevasid edamlased Purmermeeri ja Zuiderzee vahele lühema ühenduskanali. Pärast seda rajati vana Edami sadama ette tamm ning vana sadam täideti. Siit ka nimi "Vollendam" – 'täitetamm'. Peagi asusid sinna elama talupojad ja kalurid. 
Praegu on Volendam suur küla umbes 21 000 elanikuga. Elanikud rõhutavad oma eripära võrreldes muu Hollandiga. Muuhulgas räägivad nad taani keelega sarnanevat murret. 
Volendam on oma maalilise kaluriküla miljööga rahvusvaheline turistide sihtkoht. 
2001. aasta tulekahju.
Kohvikus Het Hemeltje 'Väike taevas' leidis 2001. aasta uusaastaööl aset lühiajaline äge tulekahju. Kohvik oli täis noori inimesi. Süttisid kuivad uusaastakaunistused, mis olid lakke kinnitatud. Põlev mass kukkus alla. 
Selles tulekahjus hukkus 14 inimest tallamise, hapnikupuuduse ja väga tõsiste põletushaavade tõttu. Umbes 180 inimest sai viga, paljud raskelt. Vigastatuid oli nii palju, et põletushaavakeskustest Beverwijkis, Groningenis ja Rotterdamis ei piisanud. Seetõttu viidi paljud välismaale, sealhulgas Leuvenisse ja Brüsselisse.
Uurimisel selgus, et kohvikuomanik Jan Veerman oli olnud hooletu, sest ta kasutas kaunistustes kergestisüttivat materjali. Samuti oli liiga vähe tagavaraväljapääse ja ruumis oli liiga palju inimesi. Oli ka kahtlusi, et mitmeid muid valla ettekirjutusi ei olnud järgitud. Esitati küsimus, kas vallapoolne järelevalve on olnud rahuldav. 
Volendami bürgermeister Frank IJsselmuiden astus tagasi.
Kultuur.
Volendamist oli pärit popansambel The Cats.
Sport.
Volendamis baseerub jalgpalliklubi FC Volendam.
Friedrich August Kekulé

Friedrich August Kekulé von Stradonitz (7. september 1829 Darmstadt – 13. juuli 1896 Bonn) oli saksa organokeemik, üks orgaaniliste ühendite struktuuri teooria rajajaid.
Ta oli professor Gentis (1858–1865) ja Bonnis. 
August Friedrich Kekulé (hiljem August Friedrich Kekulé von Stradonitz) oli pärit ühe Böömimaa aadlisuguvõsa tšehhi liinist. Tema isa oli ülemsõjanõunik ja roosikasvataja. 
Kekulé uuris mitmesuguseid süsinikuühendeid, eriti benseeni, mille struktuuriks ta oletas süsinikuringi. 1857. aastal esitas Kekulé oletuse, et süsinik on neljavalentne. Ta kirjutas, et benseenimolekuli ringikujulisuse avastas ta pärast unenägu, milles madu hoidis oma sabast ringi. Seda und nägi ta pärast seda, kui oli aastaid uurinud süsinik-süsiniksidemete loomust. Kekulé väitis, et on lahendanud probleemi, kuidas süsinikuaatomid saavad olla üheaegselt sidemes kuni nelja aatomiga. 
Kuigi Kekulé väited avaldati ja võeti omaks, jõudis tema biograaf 1920. aastate alguses järeldusele, et Kekulé arusaam süsiniksideme põhinemisest neljavalentsusest põhines Archibald Scott Couperi (1831–1892) varasematel uuringutel. Peale selle oli saksa keemik Josef Loschmidt (1821–1895) benseeni tsüklilise struktuuri postuleerinud juba 1862. aastal, kuigi ta polnud seda tõestanud.
Unitaarriik

Unitaarriik on riik, mille koosseisus ei ole autonoomseid haldusterritoriaalseid üksusi. Unitaarriigid on näiteks Eesti, Jaapan, Prantsusmaa, Taani, Norra, Soome, Rootsi, Belgia, Suurbritannia, Iirimaa, Itaalia, Holland ja Portugal.
Vastupidised näited on Venemaa, millesse kuulub rida autonoomseid vabariike, autonoomne oblast ja neli autonoomset ringkonda, ning Saksamaa, mis koosneb täielikult autonoomsetest liidumaadest.
Unitaarriigi koosseisu võib kuuluda üksikuid eristaatusega osi (Ahvenamaa Soomes). Samas Hispaania on unitaarriik, kuid on suuresti detsentraliseeritud, koosnedes autonoomsetest piirkondadest ja kahest autonoomsest linnast. Hispaania süsteemi on nimetatud "föderatsiooniks ilma föderalismita".
Unitaarriigil on ainult üks põhiseadus, ühtne õigussüsteem ning ühtne riigivõimu- ja riigivalitsemisorganite süsteem (kogu legitiimne võim on keskvõimu käes).
Föderatsioon

Föderatsioon ehk liitriik on alamüksuste (föderatsiooni subjektide) ühendus, mille osadel on mõningad iseseisva riigi tunnused.
Võim ja funktsioonid on föderatsioonis jagatud keskvalitsuse ja mitmesuguste alamüksuste valitsuste vahel. Föderatsioonil tervikuna ja igal selle osariigil on oma seadusandlik, täitev-korraldav ja õigust mõistev organ, oma põhiseadus ning harilikult ka kodakondsus. Föderatsiooni põhiseaduses on määratud föderatsiooni ja selle osariikide võimupädevus; väljaspool föderatsiooni võimupädevust on osariigid suveräänsed.
Föderatsiooni äärmuslik variant on konföderatsioon, mille subjektidel on võimalus liidust välja astuda. Föderatsiooni vastand on unitaarriik.
Föderaalsed riigid.
Esimene kodanlik föderatsioon oli Ameerika Ühendriigid (1787. aasta põhiseaduse järgi).
Föderatsioonid on ka Araabia Ühendemiraadid, Argentina, Austraalia, Austria, Belgia, Brasiilia, Brunei, Etioopia, India, Kanada, Komoorid, Lõuna-Aafrika Vabariik, Malaisia, Mehhiko, Mikroneesia, Nigeeria, Pakistan, Saksamaa, Venemaa ja Venezuela.
Šveitsi nimetatakse ametlikult Šveitsi Konföderatsiooniks, aga faktiliselt on see föderatsioon.
Konföderatsioon

Konföderatsioon on riikide liit, mille eesmärk on realiseerida ühiseid, tavaliselt välis-, kaitse- ja majanduspoliitilisi eesmärke, kus liikmesriigid on säilitanud oma suveräänsuse.
Ovidius

Publius Ovidius Naso (20. märts 43 eKr Sulmo – 17 Tomis) oli Vana-Rooma luuletaja.
Ovidius oli pärit ratsanikuseisusest. Ta oli lühikest aega riigiteenistuses, ent pühendus seejärel luulele. 8. aastal saatis Augustus ta pagendusse Tomisesse (tänapäeval Constanța), kus ta ka suri.
Mitmesugust.
Ovidiusele ja tema teosele "Metamorfoosid" viitab eesti kirjanik Karl Ristikivi kogus "Inimese teekond" avaldatud värssides: "Oli kunagi keegi,/ kes tundis metamorfooside saladust./ Temast sai pagulane."
Microsoft Excel

Microsoft Excel on tabelarvutussüsteem ehk tabelarvutus- ja tabeltöötlusprogramm, mis kuulub kontoritarkvara Microsoft Office koosseisu. Töötab operatsioonisüsteemis Microsoft Windows ja Apple Macintoshi arvutites.
Eksogeensed protsessid

Eksogeensed protsessid on geoloogilised protsessid, mille liikumapanevaks jõuks on Päikeseenergia.
Eksogeensete protsesside toimel reljeef tasandub. Sellele töötavad vastu endogeensed protsessid, mis tekitavad reeglina järsemaid pinnavorme. 
Eksogeensed protsessid võib jagada kolme rühma:
Eksogeensed protsesse võib jagada ka üksiku reljeefi kujundava teguri alusel:
Endogeensed protsessid

Endogeensed protsessid on geoloogilised protsessid, mille liikumapanevaks jõuks on Maa siseenergia.
Maa siseenergia on pärit radioaktiivsete isotoopide lagunemisest või aine liikumisest ja sellega seotud hõõrdel eraldunud soojusest. Suur osa Maa sisesoojusest on ka relikt nn Suure pommitamise aegadest.
Endogeensed protsessid töötavad vastu reljeefierinevusi vähendavaile eksogeenseile protsessidele, mida põhjustab päikeseenergia. 
Endogeensed protsessid on näiteks mäestike teke, vulkaanipursked, maavärinad ja mandrite triiv.
Reljeefitüüp

Reljeefitüüp on teatud alal levivate, tekkeloolt sarnaste pinnavormide kogum.
Reljeefitüübiks võib olla näiteks luitestik, oosistik, mõhnastik jne.
Pinnavorm

Pinnavorm ehk reljeefivorm on mis tahes looduslik või inimtekkeline maapinna või merepõhja osa, mis erineb ümbritsevast alast kõrguse, siseehituse ja tekkeloo poolest.
Pinnavormid on näiteks jõeorg, voor ja sandur, kuid ka näiteks tuhamägi. Pinnavormi suurus ei ole piiratud. Pinnavormide hulgas on nii Himaalaja mäestik (megavormid) kui ka väikesed vihmauurded (nanovorm).
Liigitus kuju järgi.
Kuju järgi liigitatakse pinnavormid positiivseteks, neutraalseteks ja negatiivseteks. Positiivsed pinnavormid on ümbritsevast alast kõrgemad ja negatiivsed madalamad.
Liigitus suuruse järgi.
Pinnavormide suuruse järgi eristatakse:
Liigestustihedus ja -sügavus.
Teatud ala pinnamoe ehk reljeefi iseloomustamiseks kasutatakse liigestustiheduse ja liigestussügavuse mõistet.
Liigestustihedus on positiivsete pinnavormide hulk teatud alal: mida rohkem neid on, seda liigestatum (suurema liigestustihedusega) on reljeef. Näiteks Karula kõrgendik on suhteliselt suure liigestustihedusega pinnavorm.
Liigestussügavus on teatud maa-ala kõrguste vahe negatiivsete pinnavormide põhjast positiivsete pinnavormide tippu. Mida suurem vahe, seda suurema liigestussügavusega on reljeef.
Pinnavormide kaardistamine.
Pinnavorme kujutavat kaarti nimetatakse topograafiliseks kaardiks.
Pinnavormide teke.
Pinnavorme kujunevad geoloogiliste sise- ehk endogeensete jõudude ja geoloogiliste välisjõudude ehk eksogeensete jõudude, kosmiliste ja bioloogiliste tegurite ning inimtegevuse mõjul.
Eksogeensete jõudude toimel tekkinud pinnavormid liigitatakse kuhjelisteks ja kulutuslikeks.
Tekketeguri alusel saab pinnavormid liigitada järgmisteks rühmadeks:
Oksüdatsiooniaste

Oksüdatsiooniaste on keemias arv, mis näitab aatomi oksüdeerituse astet keemilises ühendis.
Formaalne oksüdatsiooniaste on hüpoteetiline elektrilaeng, mis aatomil oleks keemilises ühendis, kui kõik selle aatomi keemilised sidemed teiste keemiliste elementide aatomitega oleksid ioonilised.
Oksüdatsiooniastet märgitakse araabia või Rooma numbriga, mis on positiivne, negatiivne või nullis.
Oksüdatsiooniastme suurenemine keemilise reaktsiooni käigus on oksüdeerumine, oksüdatsiooniastme vähenemine aga redutseerumine. Selliste reaktsioonide puhul toimub formaalne elektronide ülekanne: elektronide summaarne formaalne juurdesaamine on redutseerumine ja elektronide summaarne formaalne loovutamine on oksüdeerumine.
IUPAC-i "Keemiaterminoloogia käsiraamat" annab oksüdatsiooniastmele järgmise definitsiooni: "Oksüdatsiooniaste on aatomi oksüdeerituse astme mõõt aines. Seda defineeritakse laenguna, mis aatomil võiks olla, kui loendada elektrone kokkulepitud reeglistiku järgi:
l) vaba elemendi (ühinemata neutraalse aatomi) oksüdatsiooniaste on 0;
2) lihtsa (monoaatomilise) iooni puhul on oksüdatsiooniaste võrdne iooni summaarse elektrilise laenguga;
3) enamikus ühendites on vesinikul oksüdatsiooniaste 1 ja hapnikul oksüdatsiooniaste -2. (Siin on eranditeks, et vesinikul on aktiivsete metallide hüdriidides, näiteks LiH, oksüdatsiooniaste -1 ning hapnikul näiteks ülihapendites, näiteks H2O2 oksüdatsiooniaste -1, samuti ühendites fluoriga);
4) neutraalse molekuli aatomite oksüdatsioonisastmete algebraline summa peab olema 0 ning ioonide puhul peab nende koosseisus olevate aatomite laengute algebraline summa olema võrdne iooni laenguga. Näiteks on väävli oksüdatsiooniastmed ainetes H2S, S8 (väävel lihtainena), SO2, SO3 ja H2SO4 vastavalt -2, 0, +4, +6 ja +6. Mida kõrgem on antud aatomi oksüdatsiooniaste, seda suurem on tema oksüdeerituse aste; mida madalam on tema oksüdatsiooniaste, seda suurem on tema redutseerituse aste." 
Lihtaines on iga aatomi oksüdatsiooniaste 0. Liitainetes on kõigi aatomite oksüdatsiooniastmete summa 0.
A-rühmade metallide oksüdatsiooniaste ühendites on tavaliselt rühma number, B-rühmade metallide oksüdatsiooniastmed on varieeruvad, enamasti 2. Mittemetallidel on muutuv oksüdatsiooniaste: maksimaalne oksüdatsiooniaste on rühma number ja minimaalne oksüdatsiooniaste on rühma number miinus 8.
Amfoteerne oksiid

Amfoteerne oksiid on poolmetallioksiid, millel on nii happelise kui ka aluselise oksiidi omadused, kuid need avalduvad väga nõrgalt. Nad on omaduste poolest aluseliste ja happeliste oksiidide vahepealsed. Amfoteersete oksiidide hulka kuuluvad vähemaktiivsete (o-a III, harvem II või IV) metallide oksiidid. Nagu teisedki metallioksiidid, on ka amfoteersed oksiidid mittemolekulaarsed.
Amfoteersed oksiidid veega ei reageeri.
Suure keemilise püsivuse ja ka mitmete muude heade omaduste tõttu on paljud amfoteersed oksiidid leidnud mitmekülgset kasutamist praktikas.
Näiteid amfoteersetest oksiididest.
Tüüpiline amfoteerne oksiid on alumiiniumoksiid (Al2O3). Kristalne korund on keemiliselt erakordselt vastupidav. Hapetega ta peaaegu ei reageerigi ning leelistega reageerib ainult "karmides tingimustes" - kokkusulatamisel või kontsentreeritud lahuse keetmisel.
Veel näiteid: kroom(III)oksiid (Cr2O3), raud(III)oksiid (Fe2O3), tsinkoksiid (ZnO).
Amfoteersetele oksiididele vastavad hüdroksiidid on ka amfoteersete omadustega, näiteks Al(OH)3, Zn(OH)2. Kõik amfoteersed hüdroksiidid on vees praktiliselt lahustumatud.
Näiteid reaktsioonivõrranditest.
Amfoteersed oksiidid reageerivad nii hapete kui leelistega üsna raskesti, sest nende omadused avalduvad väga nõrgalt.
Erinevaid reageerimisi amfoteerse oksiidiga:
Reaktsioonivõrrandeid:
Prooton

Prooton on subatomaarne osake, mis koosneb kvarkidest ja gluuonist, mis moodustavad liitosakese, hadroni. Prooton on positiivse elektrilaenguga (1e ehk 1,602 × 10−19 C) barüon (barüonlaenguga 1). Prooton on fermion (kõigi fermionide spinn on 1/2).
Prootonid ja neutronid (ühise nimetajaga nukleonid) moodustavad koos aatomituuma. Prootonite arv aatomituumas määrab ära keemilise elemendi. Sama prootonite arvuga, kuid erineva neutronite arvuga aatomid on üksteise isotoobid. 
Kergeima keemilise elemendi – vesiniku – tuum on üksik prooton (selles tuumas ei ole neutroneid). Neutron või neutronid on aga vesiniku isotoopide tuumades. Deuteeriumi tuumas 1 neutron ja triitiumi tuumas 2 neutronit. Keemias mõistetakse prootonit kui vesiniku positiivset iooni, mida tähistatakse H+.
Üldised omadused.
Prootoni seisumass on 938,272309(28) MeV/c2 ehk 1,0073 amü ehk 1,6726 × 10−27 kilogrammi ning läbimõõt umbes 1,5×10−15m (ehk 1,5 fm). 
Prooton on liitosake, mis koosneb kahest u-kvargist ja ühest d-kvargist, mis igaüks kannavad erinevat värvilaengut. Kvarke hoiab prootonis koos erinevate värvilaengutega osakeste vahel toimiv tugev vastasmõju. Prootoni enda summaarne värvilaeng on 0 (neutraalne).
Prootoni eluiga.
Prooton on stabiilne elementaarosake elueaga üle 1,9 × 1029 aastat. Selle põhjuseks on barüonlaengu jäävuse seadus. Prooton (barüonlaenguga 1) on kõige kergem barüon.
Prooton saab muutuda neutroniks elektronhaarde teel, mille puhul raskemaks osakeseks muutumiseks vajalik lisaenergia saadakse elektronilt.
formula_1
Tuuma sees võib prooton muutuda neutroniks ka beetalagunemise teel, mis toimub tänu nõrgale vastastikmõjule. Selline protsess saab toimuda ainult seetõttu, et prooton saab muutumiseks vajaliku lisaenergia tänu tuuma seoseenergia vähenemisele.
formula_2
Beetalagunemine toimub ebastabiilsetes aatomituumades. Kui tuumas on neutroneid vähem kui stabiilses tuumas, siis muutub prooton neutroniks. Kui tuumas on neutroneid rohkem kui stabiilses tuumas, siis muutub neutron prootoniks.
formula_3
Maximilian I Joseph

Maximilian I Joseph (Maximilian Maria Michael Johann Baptist Franz de Paula Joseph Kaspar Ignatius Nepomuk; 27. mai 1756 – 13. oktoober 1825) oli Baieri esimene kuningas 1806–1825. Enne seda oli ta 1799–1806 Maximilian IV Josephi nime all viimane Baieri kuurvürst, 1795–1803 Zweibrückeni hertsog ning viimane Reini pfaltskrahv 1799–1803 (Pfalz ja Zweibrücken liideti seejärel Baieriga). 
Ta oli Napoleon I ustav liitlane Saksamaal ning sai selle eest tasuks hulga alasid Lõuna-Saksamaal, sealhulgas ajutiselt Tirooli ja Salzburgi, tänu millele muutus Baier Lõuna-Saksamaa olulisimaks riigiks. 1813 liitus ta aga Napoleoni vastastega, ent säilitas kuninga tiitli ja enamiku 1803–1809 liidetud valdustest. 1818 andis ta Baierile suhteliselt liberaalse konstitutsiooni ja parlamendile üpris laiad võimupiirid.
1801 juhtus, et Münchenis varises kokku klaasikoda. Maximilian Joseph juhtis isiklikult päästetöid ja päästis 14-aastase orvust õpipoisi Joseph von Fraunhoferi elu. Maximilian Joseph andis seejärel klaasimeistrile raamatuid ja soovitas tal oma õpipoisile haridust anda. Fraunhoferist sai oma aja üks väljapaistvaimaid optikuid, ta leiutas spektroskoobi ja spektroskoopia ning tegi Baieri optikatoodete poolest kuulsaks. Ehkki Fraunhofer suri 39-aastaselt, tõstis Maximilian Joseph ta veel enne seda aadliseisusse.
1825. aastal asus Baieri troonile Maximilian I Josephi vanim poeg Ludwig I.
Isiklikku ja järglased.
Maximilian oli kaks korda abielus. Esimest korda abiellus ta 30. septembril 1785 Hessen-Darmstadti vürsti Georg Wilhelmi 20-aastase tütre Augusta Wilhelminega. Sellest abielust sündis kaks poega ja kolm tütart. Üks tütar suri kolmeaastaselt, ülejäänud lapsed said suureks ja abiellusid. Vanim poeg Ludwig I päris Baieri trooni. Vanim tütar Augusta abiellus Napoleoni kasupoja Eugéne de Beaumarchais'ga. Nende kahe lapse sugu kestab tänapäevani. Tütar Caroline Augusta abiellus Württembergi kuninga Wilhelm I-ga, aga lapsi ei saanud. Noorim poeg Karl Theodor abiellus kaks korda, mõlemal korral morganaatiliselt, ja sai mitu last.
Augusta Wilhelmine suri 30. märtsil 1796 30-aastaselt. Maximilian I Joseph abiellus 9. märtsil 1797 Badeni markkrahvi Karl Ludwigi 20-aastase tütre Karoline Frederike Wilhelminega. Sellest abielust sündis kaheksa last, kellest kaks vanemat olid pojad ja ülejäänud tütred. Mõlemad pojad surid lapsena ja ka noorim tütar suri kümneaastaselt, ülejäänud lapsed said täiskasvanuks ja abiellusid. Kaks tütart ei saanud lapsi, ülejäänud kolme tütre sugu kestab tänapäevani. Tütar Amalie Auguste (1801–1877) oli Saksimaa kuninganna, tütar Sophie oli Austria keisri Franz Josephi ema ja teine tütar Marie Ludovike Franz Josephi abikaasa Elisabethi ema.
1825. aastal asus Baieri troonile Maximilian I Josephi vanim poeg Ludwig I.
Maximilian I (Baieri kuurvürst)

Maximilian I (Suur) (17. aprill 1573 – 27. september 1651) oli Baieri hertsog ja kuurvürst (1623), 1597–1651. 
Maximilian I asus Baieri hertsogkonna troonile 1597. aastal. Kümne jõulise valitsemisaastaga saavutas ta rahandus- ja õigussüsteem uuendamise, riigiteenistujate klassi ja rahvusmiilitsa asutamise ning mitme väikese piirkonna toomise hertsogi võimu alla. Tulemuseks oli ühtsus ja kord hertsogkonnas, mis võimaldas Maximilianil Kolmekümneaastases sõjas tähtsat osa mängida. Oberpfalzi taastamine tegi Baieri kompaktseks.
Maximilian oli Katoliikliku Liiga juht 1609–1616 ja jäi selle tegelikuks liidriks ka edaspidi. Tänu oma kuurvürsti tiitlile oli Baieri kuurvürst kuurvürstide nõukogu liige riigipäeval, samuti Saksa-Rooma riigi peariigihoidja. Kuurvürsti hääle omandamine tegi hertsogkonnast mõjuka ja hertsogkond võis mängida osa Euroopa poliitikas.
Baieri hertsog Maximilian oli Kolmekümneaastase sõja ajal üks olulisemaid katoliiklikke vürste ja Saksa-Rooma keisrite toetajaid. 1619. aastal oli Maximilian keeldunud talle pakutud Saksa-Rooma keisri tiitlist, see valik oleks võinud Saksamaa ajalugu oluliselt mõjutada, kuna tema läbisaamine protestantidega oli parem kui Habsburgist keisril Ferdinand II-l. Sõja algusaastatel õnnestus tal omandada Oberpfalz ja kuurvürsti tiitel. Toetuse eest Saksa-Rooma keisritele sai ta 1623. aastal kuurvürstiks ning liitis Baieriga ajutiselt ka Pfalzi (valitses seda 1623–1648). Hiljem taastati ka Pfalzi kuurvürstitiitel, seega oli Saksa-Rooma impeeriumis sestpeale üks kuurvürst rohkem.
Aastal 1619, Saksa-Rooma keiser ja Austria ertshertsogi järglasteta Matthias surma järel, nõustus Pfalzi kuurvürstkonna kuurvürst Friedrich V võtma Saksa-Rooma riiki kuulunud Böömimaa seisustelt vastu Böömimaa trooni. Maximiliani rahastatud väed võitsid aastal 1620 Böömimaa kuningas Friedrich I vägesid Valgemäe lahingus, ning Hispaania ja Baieri väed okupeerisid varsti Pfalzi enda. 
Aastal 1623 pandi Friedrich riigivande alla. Friedrich V territooriumid ja tema seisund kuurvürstina anti üle Wittelsbachide kaugele sugulasele Baieri hertsog Maximilian I-le. Kuigi tehniliselt Pfalzi kuurvürst, oli ta tuntud kui Baieri kuurvürst. Aastast 1648 valitses ta vaid Baieris ja Ülem-Pfalzis, kuid säilitas kõik oma kuurvürsti tiitlid ja vanemluse Pfalzi kuurvürstkonnas.
Sõja lõpuaastail kannatas Baieri, eriti põhjaosa, tugevalt. Aastal 1632 tungisid maale rootslased ja kui Maximilian rikkus aastal 1647 Ulmi rahu, laastasid prantslased ja rootslased maa. Pärast selle hävitustöö mõningast parandamist suri kuurvürst Ingolstadtis septembris 1651, jättes oma hertsogkonna maha palju tugevamana, kui ta selle sai. Baieri troonil järgnes Maximilianile tema poeg Ferdinand Maria.
Rahvaste Ühendus

Rahvaste Ühendus (varem "Briti Rahvaste Ühendus") on riikide ühendus, millesse kuulub 2022. aasta seisuga 54 riiki. Neist enamik on endised Suurbritannia kolooniad.
Rahvaste Ühendus hakkas kujunema Briti impeeriumi nõrgenedes. Alates 1887. aastast hakkasid impeeriumi liikmesalade peaministrid korrapäraselt kokku saama. 1926. aastal vastu võetud Balfouri deklaratsiooniga on Suurbritannia (metropol ehk emamaa) ja kõik tema dominioonid (Kanada, Austraalia, Uus-Meremaa, Lõuna-Aafrika Liit ja Iirimaa) võrdsed, ilma et ühelgi oleks teiste üle mingit võimu. Formaalselt astus see jõusse 1931 Westminsteri statuudiga.
Mõned riigid on Rahvaste Ühendusse tulnud ka väljastpoolt Briti impeeriumi. Namiibia oli 1920. aastast kuni iseseisvumiseni 1990 Lõuna-Aafrika Vabariigi kontrolli all. Kamerun kuulub Rahvaste Ühendusse alates 1995, ehkki Briti impeeriumi kuulus sellest ainult pisike osa. Mosambiigil ja Rwandal ei ole aga olnud seost Briti Impeeriumiga: Mosambiik oli Portugali asumaa ja Rwanda Saksa koloonia ja Belgia usaldusterritoorium.
Mitu riiki on oma liikmestaatuse ühenduses peatanud või koguni ühendusest lahkunud, ent pärast tagasi tulnud (Pakistan koguni korduvalt). Ainult Iirimaa (1949), Zimbabwe (2003), Gambia ja Maldiivid on liikmeskonnast lahkunud ega ole naasnud.
Hulk Briti impeeriumi alla kuulunud territooriume ei ole pärast iseseisvumist kunagi kuulunud Rahvaste Ühendusse. Need on kaks kolooniat (Aden ja Birma ning hulk protektoraate ja mandaatalasid: Araabia Ühendemiraadid, Bahrein, Egiptus, Iisrael, Iraak, Jordaania, Katar, Kuveit, Omaan ja Sudaan. Ka Ameerika Ühendriigid, mis lõid Briti impeeriumist lahku juba 1783. aastal, ei ole Rahvaste Ühendusega liitunud.
Rahvaste Ühendusse kuulub ligi 2 miljardit inimest ehk 31% maailma rahvastikust. Rahvamajanduse kogutoodang on 7,8 triljonit USA dollarit ehk 16% maailma majandusest. Rahvaste Ühenduse pindala on 21% maailma maismaast.
Ühenduse juht on Suurbritannia kuningas Charles III; see tiitel ei tähenda aga mingisugust võimu liikmesriikide üle.
Rahvaste Ühenduse mängud on osalejate arvu poolest maailma suurim spordiüritus pärast olümpiamänge.
Nõukogude Liidu deviis

Nõukogude Liidu deviis on hüüdlause, mida kasutas Nõukogude Liit.
Juhtlauseks võeti tsitaat Karl Marxi ja Friedrich Engelsi kirjutatud Kommunistliku partei manifestist - "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!".
Nõukogude Liidu vabariikide keeltes on see deviis järgmine.
Albaania Sotsialistlik Partei

Albaania Sotsialistlik Partei (albaania keeles: "Partia Socialiste e Shqipërisë", lühend "PS") on vasakpoolne poliitiline ühendus Albaanias. Partei ideoloogiliseks aluseks on demokraatlik sotsialism. 
Sotsialistlik Partei asutati aastal 1991 Albaania Tööpartei reformimise tulemusel ja on selle õigusjärglane. Tööpartei ise asutati 1941, kandis esimesed seitse aastat nime Albaania Kommunistlik Partei ja oli perioodil 1946–1991 riigi ainus seaduslik partei.
Aastatel 1997–2005 oli Sotsialistlik Partei taas võimul. Partei esimees Fatos Nano oli sel perioodil kahel korral (1997–1998 ja 2002–2005) Albaania peaminister.
3. juulil 2005 toimunud parlamendivalimistel said sotsialistid lüüa ja pidid minema opositsiooni. Senisest 73 kohast 140-liikmelises parlamendis säilitasid nad vaid 43 kohta.
1. septembril 2005 astus 14 aastat partei esimehena tegutsenud Fatos Nano valimiskaotuse tõttu ametist tagasi. Uueks esimeheks valiti Tirana linnapea Edi Rama.
Rahvusvahelisel tasandil kuulub Albaania Sotsialistlik Partei Sotsialistlikku Internatsionaali.
Sotsiaaldemokraatlik Partei (Albaania)

Sotsiaaldemokraatlik Partei (albaania keeles "Partia Social Demokrate") on väike sotsiaaldemokraatlik poliitiline erakond Albaanias.
2001. aasta Albaania üldvalimistel kogus partei 3,6% häältest, mis tagas 4 parlamendikohta 140-st.
ASDP on Sotsialistliku Internatsionaali liige.
Turist (ansambel)

Turist oli Tallinna punkansambel. Tegutses selle nime all umbkaudu aastatel 1983–1986. Sama seltskond tegutses varem ansamblina Pära Trust. Turist nimetati hiljem ümber Singer Vingeriks. Mõned bändi liikmed asusid tegutsema ka ansamblis Vanemõde.
1986. aastal keelas Eesti NSV kultuuriminister Johannes Lott oma käskkirjaga tööstuskombinaadi Kommunaar ansamblil Turist esinemise, aga selle asemel, et uuesti kunstilisele ülevaatusele minna, muudeti ansambli nimi Singer Vingeriks.
Singer Vinger

Singer Vinger on eesti progeroki sugemetega "punk rock"'i ansambel. 
Ansambli ajaloost.
Singer Vinger tegutseb alates 1986. aastast, selle eelkäijad kandsid nime Sülf, Pära Trust (1979–1983), Uus Waev (1981–1982), Trust (1982), Turist (1983–1985) ja Aken (1985). Nime Aken kanti sel ajal kui Turistil oli esinemiskeeld Eesti NSV Kultuuriministeeriumi poolt, mis anti sõjaveteranide koostatud kaebekirja põhjal.
Populaarset ansamblit täielikult keelustada ei juletud, seepärast anti võimalus nimevahetuseks. Uue nime Singer Vinger valisid tollased kultuuriametnikud kaheteistkümne bändi liikmete poolt ette antud variandi seast. Osa Turisti liikmeid, kes Singer Vingeriga ei liitunud, panid aluse ansamblile "Vanemõde".
Lugude sõnum on enamasti huumori abil esitatud iroonia. Ansambli juht ja koosseisude solist on olnud Hardi Volmer, laulude põhiline autor on Roald Jürlau. Singer Vingeri esimeseks looks peavad liikmed "Mina pean sambat tantsima saama".
Ansambli solisti Hardi Volmeri eripära on selles, et ta esitab lugusid alati sõnu puldi peal paiknevast mapist maha lugedes. Kõige keerulisemaks peab Volmer teksti laulule "Ei midagi erilist". Volmer ise on öelnud 2004. aastal: "Singer Vinger on olnud ajutine projekt kakskümmend viis viimast aastat – pole olnud põhjust laulutekste õppima hakata. Eriti kui tead, et oled ajutine nähtus."
Eesti presidentide loend

"Siin on loetletud Eesti Vabariigi presidente.
Vabariigi Presidendi ametinimetus võeti eesti keeles kasutusele 1. jaanuaril 1938 jõustunud põhiseadusega. Võõrkeeltes oli riigivanemat nimetatud presidendiks alates 1922. aastast.
Eesti Vabariigi presidendid.
1940–1992 Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis.
Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis on Eesti Vabariigi riigipea kohustetäitja ametinimetus 1938. aasta põhiseaduse alusel. Peaminister asub täitma Vabariigi Presidendi ülesandeid, kui Vabariigi Presidendi ametikoht on vaba või Vabariigi President on takistatud oma ametikohuste täitmises, ja tema volitused kestavad, kuni astub ametisse uus Vabariigi President või Vabariigi Presidendi Asetäitja.
Liu Xiang

Liu Xiang (sündinud 13. juulil 1983 Shanghais) on Hiina kergejõustiklane (110 m tõkkejooksja), olümpiavõitja 2004.
Saavutused.
2003 – pronksmedal sisemaailmameistrivõistlustel 60 m tõkkejooksus 7,52 (16. märts, Birmingham) 
&lt;br&gt;2003 – pronksmedal 110 m tõkkejooksus 13,23 (30. august, Pariis Saint-Denis)
&lt;br&gt;2004 – hõbemedal sisemaailmameistrivõistlustel 60 m tõkkejooksus 7,42 (6. märts, Budapest )
&lt;br&gt;2004 – olümpiavõitja 110 m tõkkejooksus 12,91 (27. august, Ateena)
&lt;br&gt;Liu Xiangi tulemus 12,91 on maailmarekordi kordamine. 
Isiklikku.
Liu Xiang on 189 cm pikk ja kaalub 85 kg.
Otto Heinrich Warburg

Otto Heinrich Warburg (8. oktoober 1883 Freiburg – 1. august 1970 Lääne-Berliin) oli saksa biokeemik ja füsioloog, Nobeli auhinna laureaat.
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind määrati talle 1931. aastal hingamispigmentide avastamise eest.
1944. aastal esitati ta teist korda Nobeli auhinna kandidaadiks tänu oma töödele nikotiinamiidi, fermenteerimise käigu ja vastavate ensüümide alal ning flaviinrühma avastamise eest lumiflaviinist. Kuulujutud räägivad, et Nobeli instituut olevat ta auhinna saamiseks välja valinud, kuid ta polevat seda kätte saanud, sest Saksamaa oli 1937. aasta seadusega keelanud sakslastel Nobeli auhinda vastu võtta. Nobeli instituudi väitel polevat see kuulujutt tõsi: Warburgi olevat küll kaalutud, aga lõpuks läks auhind siiski saksa päritolu ameeriklastele Joseph Erlangerile ja Herbert Gasserile.
Elulugu.
Tema isa Emil oli Strassburgi, Freiburgi ja Berliini ülikooli füüsikaprofessor ja 1899–1905 Saksa Füüsikaühingu president. Isa oli juudi päritolu. Warburgide suguvõsa kaugemas harus oli palju rikkaid pankureid.
Otto Heinrich Warburg õppis keemiat Nobeli keemiaauhinna laureaadi Emil Fischeri käe all. Ta sai doktorikraadi Berliinis 1906. Seejärel õppis ta meditsiini Ludolf von Krehli käe all ning kaitses teise doktoriväitekirja Heidelbergi ülikoolis 1911.
1908–1914 oli ta seotud Napoli merebioloogiajaamaga. Seal uuris ta merisiilikute munade hapnikutarbimist ja tõestas, et pärast viljastumist suureneb nende hapnikutarbimine rohkem kui kuus korda. Tema katsed tõestasid ka, et raud on merisiilikute vastsete arenguks hädavajalik.
Ta kuulus alates noorpõlvest ratsaväe koosseisu ja osales Esimeses maailmasõjas ulaanide ohvitserina. Teda autasustati Raudristiga. Hiljem ütles ta, et sõda andis talle väärtusliku võimaluse näha "tõelist elu" väljaspool akadeemia seinu. Sõja lõpupoole, kui selle lõpptulemus oli ilmseks saamas, kirjutas Warburgide perekonnatuttav Albert Einstein talle ning palus tal sõjaväest akadeemiasse tagasi tulla, sest temasuguse ande hukkumine sõjas oleks korvamatu kaotus.
Warburg oli 1915–1950 Berliini ülikooli professor ja 1930–1953 Max Plancki Rakufüsioloogiainstituudi direktor. Ta uuris rakuhingamist ja fotosünteesi ning kasvajate ainevahetust ja käärimist. Ta avastas hingamispigmendid. Aastal 1926 tõestas ta, et süsinikoksiid ehk vingugaas tõkestab rakuhingamist.
Tour de France'i võitjate loend

Siin on loetletud jalgrattavõistluse Tour de France võitjad alates esimesest võistlusest 1903. aastal.
1999–2024.
Aastatel 1999–2005 järjest seitse võitu saanud L. Armstrongi tulemused tühistati 2012. aastal, kuid otsustati järgmised kohad saanud sportlasi mitte uuteks võitjateks kuulutada.
Biograafiad (G)

Biograafiad (G) 
"See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab G-tähega.
Ga.
"Vaata Biograafiad (Ga)"
Ge.
"Vaata Biograafiad (Ge)"
Go.
"Vaata Biograafiad (Go)"
Gr.
"Vaata Biograafiad (Gr)"
Gu.
"Vaata Biograafiad (Gu)"
Biograafiad (H)

Biograafiad (H) 
Siin loetletakse Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab H-tähega.
Ha.
"Vaata Biograafiad (Ha)
He.
"Vaata Biograafiad (He)"
Hi.
"Vaata Biograafiad (Hi)"
Ho.
"Vaata Biograafiad (Ho)"
Biograafiad (I)

Biograafiad (I)
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab I-tähega.
Biograafiad (J)

Biograafiad (J)
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab J-tähega.
Ja.
"Vaata Biograafiad (Ja)"
Je.
"Vaata Biograafiad (Je)"
Jo.
"Vaata Biograafiad (Jo)"
Ju.
"Vaata Biograafiad (Ju)"
Biograafiad (K)

Biograafiad (K) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab K-tähega.
Ka.
"Vaata Biograafiad (Ka)"
Ke.
"Vaata Biograafiad (Ke)"
Ki.
"Vaata Biograafiad (Ki)"
Kl.
"Vaata Biograafiad (Kl)"
Ko.
"Vaata Biograafiad (Ko)"
Kr.
"Vaata Biograafiad (Kr)"
Ku.
"Vaata Biograafiad (Ku)"
Kõ.
"Vaata Biograafiad (Kõ)"
Biograafiad (L)

Biograafiad (L)
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab L-tähega.
La.
"Vaata Biograafiad (La)"
Le.
"Vaata Biograafiad (Le)"
Li.
"Vaata Biograafiad (Li)"
Lo.
"Vaata Biograafiad (Lo)"
Lu.
"Vaata Biograafiad (Lu)"
Biograafiad (M)

Biograafiad (M) 
Siin on loetletud Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab M-tähega.
Ma.
"Vaata Biograafiad (Ma)"
Mo.
"Vaata Biograafiad (Mo)"
Mu.
"Vaata Biograafiad (Mu)"
Mä.
"Vaata Biograafiad (Mä)"
Biograafiad (N)

Biograafiad (N) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab N-tähega.
Na.
"Vaata Biograafiad (Na)"
Ne.
"Vaata Biograafiad (Ne)"
Ni.
"Vaata Biograafiad (Ni)"
No.
"Vaata Biograafiad (No)"
Biograafiad (O)

Biograafiad (O) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab O-tähega.
Ol.
"Vaata Biograafiad (Ol)"
Or.
"Vaata Biograafiad (Or)"
Biograafiad (P)

Biograafiad (P) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab P-tähega.
Pa.
"Vaata Biograafiad (Pa)"
Pe.
"Vaata Biograafiad (Pe)"
Po.
"Vaata Biograafiad (Po)"
Pr.
"Vaata Biograafiad (Pr)"
Pu.
"Vaata Biograafiad (Pu)"
Biograafiad (R)

Biograafiad (R)
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab R-tähega.
Ra.
"Vaata Biograafiad (Ra)"
Re.
"Vaata Biograafiad (Re)"
Ro.
"Vaata Biograafiad (Ro)"
Ru.
"Vaata Biograafiad (Ru)"
Biograafiad (S)

Biograafiad (S)
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab S-tähega.
Sa.
"Vaata Biograafiad (Sa)"
Sc.
"Vaata Biograafiad (Sc)"
Se.
"Vaata Biograafiad (Se)"
Si.
"Vaata Biograafiad (Si)"
So.
"Vaata Biograafiad (So)"
St.
"Vaata Biograafiad (St)"
Su.
"Vaata Biograafiad (Su)"
Biograafiad (Z)

Biograafiad (Z) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab Z-tähega.
Za.
"Vaata Biograafiad (Za)"
Biograafiad (T)

Biograafiad (T)
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab T-tähega.
Ta.
"Vaata Biograafiad (Ta)"
Te.
"Vaata Biograafiad (Te)"
Th.
"Vaata Biograafiad (Th)"
Ti.
"Vaata Biograafiad (Ti)"
Tu.
"Vaata Biograafiad (Tu)"
Biograafiad (U)

Biograafiad (U) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab U-tähega.
Biograafiad (V)

"Siin on loetletud Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab V-tähega.
Vi.
"Vaata Biograafiad (Vi)"
Biograafiad (W)

Biograafiad (W) 
See loend loetleb Vikipeedias olemasolevaid ja kavatsetavaid biograafiaid isikutest, kelle nimi algab W-tähega.
Wa.
"Vaata Biograafiad (Wa)"
We.
"Vaata Biograafiad (We)"
Wi.
"Vaata Biograafiad (Wi)"
Sõjaväeline auaste

Sõjaväeline auaste (vananenud termin "aukraad") on sõjaväelase või reservis (erus) oleva sõjaväekohuslase auaste, mis määrab sõjaväelase hierarhilise positsiooni (õigused ja kohustused) teiste sõjaväelaste suhtes. Sõjaväeline auaste antakse igale sõjaväes teenivale isikule.
Auastmed jagunevad ohvitseride, allohvitseride ja sõdurite auastmeteks. Ohvitseride auastmed jagunevad kõrgemateks, vanem- ja nooremohvitserideks. Igal auastmel on oma auastmetunnus, mida kantakse sõjaväe vormiriietusel. Mõnikord eristatakse veel nooremallohvitsere ja vanemallohvitsere.
Eesti.
Eesti sõjaväeline auaste on Eesti Vabariigi nimel kaitse- või reservväelasele antav nimetus, mis sõltub tema sõjaväelisest väljaõppest, haridusest, sõjaväelisest ametikohast, tegevteenistuse staažist ning põhiväeliigist. 
Kõrgeim võimalik Eesti õhu- ning maaväe auaste on kindral, mereväes admiral.
Ukraina.
Alates 2020. aastast on madalaim kindraliauaste brigaadikindral, säilisid kindralmajor ja kindralleitnant, kuid Ukraina armeekindrali auastme asmele võeti kasutusele kindral.
Reiner Brocmann

Reiner Brockmann (nimekujud ka Brocmann, Brockman ning Broocmann; 28. aprill 1609 Schwaan-Gränzdorf, Mecklenburg – 29. november 1647 (vkj) Kadrina, Virumaa) oli Eestimaa vaimulik, luuletaja ja tõlkija. 
1637. aastal avaldas ta esimese teadaoleva eestikeelse luuletuse, silprõhulise lõppriimidega pulmalaulu, mis on ühtlasi vanim teada olev eestikeelne ilukirjandusteos.
Elulugu.
Ta sündis Schwan-Gränzdorfis (praeguse haldusjaotuse järgi Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Ta õppis Hamburgi gümnaasiumis, seejärel immatrikuleeriti oktoobris 1623 Rostocki ülikooli. Ta oli aastatel 1634–1638 Tallinna gümnaasiumis kreeka keele professor, lahkus 12. veebruaril 1639 (lahkumisel peetud kõne "Discursus Valedictorius – De Natur et Constitutio historiae" trükiti Tallinnas Heinrich Westphali trükikojas). 
Reiner Brocmann oli aastatel 1639–1647 Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Eestimaa konsistooriumi assessoriks ning Alutaguse ja Viru praostkonna abipraostiks sai ta juulis 1642, praostiks valiti 26. veebruaril 1643.
Isiklikku.
Reiner Brocmanni isa, magister Reiner Brockmann (1568–1626), oli pastor Schwanis, Gränzdorfis ja Wigendorfis (Mecklenburgis); poeg Reiner Brocmann (u 1640 – 1704), oli Laiuse Püha Jüri koguduse pastor; pojapoeg Reiner Broocmann (1677–1738) oli pastor Laiusel, sõjaväeõpetaja, hiljem pastor Norrköpingis.
Herbert Salu romaanid.
Reiner Brocmanni elukäigu ainetel on Herbert Salu kirjutanud romaanid "Lasnamäe lamburid" (Lund 1978) ja "Siiditee serval" (Lund 1986), mõlemad romaanid koos ilmusid aastal 2000 (Eesti Raamat, Tallinn) Eesti romaanivara sarjas.
Parteide loend

"Siin on loetletud maailma parteisid tähestiku järjekorras. Parteid on riigiti loetletud leheküljel Parteide loend riigiti. Eesti parteid on loetletud ka leheküljel Eesti erakonnad.
Kristalne kivim

Kristalseteks kivimiteks nimetatakse kokkuvõtvalt tard- ja moondekivimeid, eristades neid settekivimeist.
Olgugi et seda terminit ei saa võtta sõna-sõnalt, sest ka settekivimid koosnevad enamasti kristallidest, on ta niisuguses tähenduses laialt kasutusel. Petroloogiat ehk kivimiteadust mõistetakse enamasti just kristalsete kivimite teadusena. Settekivimite uurimisega tegeleb litoloogia. Kristalsed kivimid on näiteks graniit, marmor, basalt ja gneiss. Kristalsete kivimite hulka ei kuulu näiteks lubjakivi, liivakivi, kivisool, argilliit jne.
Kristalseist kivimeist koosneb aluskord, mis Eestis ei paljandu. Soomest ja Rootsist pärit kristalsed kivimid moodustavad suure osa Eesti rändkividest, neid nimetatakse enamasti maa- või raudkivideks. 
Mõnikord nimetatakse kristalseid kivimeid ka kõvadeks kivimiteks.
Tempestiit

Tempestiit on enamasti madalmerelistes tingimustes väga tugeva tormiga ümbersetitatud settekiht.
Tempestiidid koosnevad erineva suurusega osakestest, meenutades bretšat või konglomeraati. Tempestiidid saavad moodustada vaid madalas veekogus, sest neid tekitab lainete energia, mis sügavale ei ulatu. Seetõttu on tempestiidid heaks abivahendiks paleogeograafiliste rekonstruktsioonide koostamisel.
Tempestiitide uurimisega tegelevat geoloogia haru nimetatakse paleotempestoloogia.
Moone (geoloogia)

Moone ehk metamorfism on kivimite ümberkristalliseerumine (moondumine) kõrgenenud rõhu ja temperatuuri tingimusis.
Kõrgenenud temperatuur ja rõhk tähendab seda, et nad on suuremad rõhust ja temperatuurist, mis valitsesid kivimi tekkides. Moondumine leiab aset, sest kivimit moodustavad mineraalid ei ole muutunud tingimustes enam stabiilsed ning lähevad üle teise vormi, mistõttu muutub ka neist koosnev kivim. Moondunud kivimit nimetatakse moondekivimiks. Tuntud moondekivimid on näiteks gneiss, amfiboliit, kilt, kvartsiit, marmor jne.
Moonet tuleb eristada diageneesist, mis toimub madalamal temperatuuril ja rõhul. Erinevad mineraalid hakkavad moonduma erineval temperatuuril ja rõhul, mistõttu on keeruline anda moonde alampiiri. Siiski on olemas kokkulepe lugeda moondetingimusteks temperatuuri üle 200 °C ja rõhku üle 300 MPa (megapaskal). Moonde ülemine piir on määratud kivimite ülessulamise piiriga, sealtmaalt saab kivimeist magma.
Neptunism

Neptunism on 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse geoloogiline hüpotees, mille kohaselt on kivimid, mida tänapäeval tuntakse tardkivimitena, tekkinud mereveest väljakristalliseerumise tulemusel. Tänapäeval ei ole see hüpotees enam tõsiseltvõetav. 
Neptunistidele vastandusid plutonistid, kes väitsid, et tardkivimid on moodustunud vedela magma või laava tardumise tulemusel. 19. sajandi algupoolel sai selgeks, et plutonistidel oli õigus. 
Arusaam, et tardkivimid on tekkinud vedela magma või laava tardumisel võib tunduda meile loomulik, kuid keskajal ja ka hiljem arvasid paljud teisiti. Näiteks 16. sajandi Šveitsi filosoof Konrad Gesner oli veendunud, et heksagonaalsed basaldi sambad on hiiglaslikud kristallid, mis on sadenenud ookeanide põhja. Ta ei olnud kaugeltki ainus ega ka viimane. Veel kaks sajandit hiljem arvas Richard Pococke, et Põhja-Iirimaa Giant's Causeway on tekkinud samal viisil. Neptunism ei olnud siiski ainuvalitsev seisukoht, sellele vastandusid tänapäevasemate vaadetega plutonistid. Plutonistide ja neptunistide vaheline võitlus on üks "verisemaid" selletaolisi geoloogia ajaloos. Neptunistide koolkonna juht oli Abraham Gottlob Werner (1749–1817), kelle õpilasteks olid näiteks Alexander von Humboldt, Leopold von Buch, Georges Cuvier, Johann Wolfgang von Goethe jt. Werner ei omistanud vulkaanidele kuigi suurt tähtsust. Tema arvates olid vulkaanid korstnaks, mille all põlesid kivisöelademed. 
Neptunistide jalgealune lõi kõikuma siis, kui keemikutele sai selgeks, et kristallid ei pea tingimata formeeruma vesilahustest, vaid nad võivad tekkida ka näiteks silikaatse vedeliku jahtumisel. Pealegi ei ole tardkivimid merevees lahustuvad, mida võiks eeldada, kui toetuda neptunistide hüpoteesile.
Harilaid (laev)

Harilaid (ehitatud 1985. aastal Riias) on jäälõhkuja-tüüpi Saaremaa Laevakompanii parvlaev, Vohilaiu sõsarlaev.
2018. aasta algul müüdi laev Balti Laevaremonditehasele vanarauaks.
Kõrgelaid (laev)

Kõrgelaid (ehitatud 1987. aastal Riias) on jäälõhkuja-tüüpi Saaremaa Laevakompanii parvlaev, Vohilaiu sõsarlaev.
2018. aasta algul müüdi laev Balti Laevaremonditehasele vanarauaks.
Vulkanoloogia

Vulkanoloogia on geoloogia haru, mis uurib vulkaane ja vulkanismi.
Suur osa vulkanoloogia ajaloost on ühtlasi ka petroloogia ajalugu, kuid on ka erinevusi. Kuni 20. sajandi 1970. aastateni oli vulkanoloogia peamiselt kirjeldav teadus, tegeldes peamiselt vulkaaniliste pinnavormide geomorfoloogia, vulkaaniliste piirkondade geograafia ja vulkaanipursete kronoloogiaga. Tänaseks on tänu laamtektoonika teooria väljatöötamisele saanud vulkanoloogiast interdistsiplinaarne teadusharu, mis otsib vastuseid ka fundamentaalsema iseloomuga küsimustele. Vulkanoloogid otsivad vastuseid küsimustele, kuidas ja millest tekkis magma, kuidas ta liigub maakoores, kuidas on vulkanism seotud geotektoonikaga jne. Vulkanoloogia on tugevalt seotud petroloogiaga.
Vulkanoloogial on ka rakenduslik pool, sest vulkaanid võivad olla väga ohtlikud. Seetõttu üritavad vulkanoloogid ennustada vulkaanipursete toimumise aega ja tugevust. Vulkanoloogi amet on ohtlik, sest tihti tuleb viibida tegutsevatel vulkaanidel, mis on paljudele neist lõppenud saatuslikult.
Kolõvan

Kolõvan (Колывань) on alev Venemaal Novosibirski oblastis, Kolõvani rajooni halduskeskus.
Nime päritolu.
Kolõvani nime päritolule ei ole rahuldavat selgitust. Arvatakse, et nimetus on üle kandunud Altaist, kuid Lääne-Siberis on see üldse levinud toponüüm. Tšaja rajoonis on endine asula Kolõvanka, Tomski oblastis on Kolõvannaja tee ja Kolõvani järsak, Jaškovo rajoonis Kolõvanski Kljutš ning Tšerepovo rajoonis on kohanimi Kolõvanski stolb. Nime sellist levikut selgitaks perenimi Kolõvanov. O. Sablina selgitas nime päritolu turgi sõnatüvedega "kolõ" 'linn' ja "van" 'järv'. Nimeselgitus "Kol Ivana" 'Ivani kiil' ei ole usutav. Keeleteadlase Vladimir Nikonovi arvates võib uskuda Ja. Kalima oletust, et nimi tuleb leedu sõnast "kalvė" 'sepikoda'.
Ajalugu.
Kolõvani ajalugu algab Tšaussi ostrogi (kindlusasula) asutamisega 10. juulil (vkj. 29. juunil) 1713 Tšaussi jõe kaldale 6 versta kaugusele jõe suubumisest Obi. Asula rajati Venemaa lõunapiiride kaitseks kirgiiside rünnakute vastu. Asulas on säilinud mitmeid üle 200-aastasi palkmaju.
Vaenlased pole Kolõvani mitte iialgi rünnanud ja Venemaa lõunapiir nihkus lõuna poole. Seetõttu kaotas Kolõvan sõjalise tähtsuse, kuid arenes kaubanduskeskuseks. Sel sajandil loodi Moskva ja Pekingi vaheline kaubatee, mida nimetati Siberi traktiks ehk Suureks teeteeks vastandina Suurele siiditeele ja see kaubatee läbis Kolõvani.
1890. aastal hakati plaanima Siberi raudteed. Trassi valiku eest vastutas teedeinsener Nikolai Garin-Mihhailovski. Ainsa Obi ületamiseks sobiva koha leidis ta Kolõvanist mitukümmend kilomeetrit lõuna poolt: ainult seal olid jõe mõlemad kaldad raudtee ehitamiseks sobiva kõva pinnasega, ühtlasi oli Ob seal kitsam kui mujal. Legendi järgi pakkusid Kolõvani kaupmehed Garin-Mihhailovskile kotitäie kulda, kui ta soovitab trassi ehitada läbi Kolõvani, kuid 1892 kinnitas Aleksander III lõunapoolse trassi. Obi ja Siberi raudtee ristumiskohale tekkis asula, mis algul kandis nime Novonikolajevsk, hiljem Novosibirsk, mis kasvas suurlinnaks, aga Kolõvan jäi kängu.
1925 jagati Kolõvan mitmeks põllumajandusasulaks ja kuni 1940. aastate lõpuni meenutas ta pigem suurt küla. Alles seejärel hakkas Kolõvani rahvaarv taas kasvama ja 1964 nimetati Kolõvan aleviks.
Ketneri

Ketneri on küla Tartu maakonnas Nõo vallas.
Kõrgus merepinnast on umbes 75 m. 
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 16 inimest. 2005. aasta 1. jaanuari seisuga on seal 7 aktiivset majapidamist ja 14 alalist elanikku.
Registreeritud elanike arvu dünaamika (1. jaanuari seisuga):
Nõukogude okupatsiooni ajal oli Ketneri ajutiselt liidetud Laguja külaga, kuid tänapäeval on ta taas eraldi asula.
Ketneri läheduses asuvad Elva jõe ürgorg, Viti järved, Vitipalu karjäär ja Vitipalu vaatetorn.
Külal arvatakse olevat potentsiaali saada turismipiirkonnaks, ehkki see asub Lõuna-Eesti metsade keskel ja majad asetsevad üpris hajusalt.
Ketneris on igasügisese 89-kilomeetrise Tartu Rattamaratoni viimane vahepeatus (77,2 km). Samuti läheb sellest läbi Tartu Suusamaratoni rada.
Kettamaailm

Kettamaailm on Terry Pratchetti loodud fantaasiamaailm, mis on 41 romaani tegevuspaigaks. Kettamaailmal on nii mõndagi sarnast nii reaalse maailmaga kui ka teiste muinasjutuliste maailmadega.
Ketas.
Kettamaailm on hiiglaslik lame ketas, mis asetseb neljal elevandil, kes omakorda seisavad kosmilise kilpkonna, Suure A'Tuini seljas. Ketta läbimõõt on umbes 10 000 miili ehk umbes 16 000 km. Selle ümber tiirleb kuu ning ka oma päike. Et Ketta Naba on päikesest kaugemal, kui Serv, siis on servapoolsed regioonid troopilise kliimaga ning Nabamaad külmad. Ketta kuju tõttu ei saa seal kasutada ilmakaari nii, nagu seda teeme meie. Seal on põhisuundadeks naba poole, serva poole, vastupäeva ning päripäeva. Kettamaailma keskel asub Cori Celesti, 10 miili (16 km) kõrgune mägi, kus asub Dunmanifestin, Kettamaailma võimsamate jumalate kodu. Ketta võimas võluvägi tekitab Naba lähedal ka virmalisi, mida tuntakse kui "aurora coriolis"'t. Ketta servas asub Servakosk, kust Ketta ookeanid üle selle ääre voolavad. Kettamaailmas on palju riike ja linnu, näiteks Ankh-Morpork või Omnia.
Berüll

Berüll on silikaatne heksagonaalse süngooniaga mineraal. 
Puhas berüll on värvitu, kuid lisandite tõttu on enamasti värvunud rohekaks, sinakasroheliseks, kollaseks, roosaks, harva ka valgeks. 
Esineb heksagonaalsete prismaliste kristallidena moondekivimeis, granitoidsetes pegmatiitides ning aktsessoorse mineraalina happelistes tardkivimeis.
Berüll on vääriskivi. Erivärvilistele erimitele on antud eraldi nimed. Sinakasroheline ning läbipaistev berüll on akvamariin, erkroheline berüll on smaragd, kollakas heliodoor jne.
Berüllist toodetakse berülliumi.