tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Plessetski kosmodroom

Plessetski kosmodroom on kosmodroom Venemaal Arhangelski oblastis Plessetski alevis. Koha geograafilised koordinaadid on .
Plessetski kosmodroom ehitati mandritevaheliste ballistiliste rakettide stardipaigana, sest üle Põhja-Jäämere oli lühim tee Ameerika Ühendriikidesse. See valmis 1959. aastal, samal aastal paigaldati sinna esimene stardivalmis tuumalõhkepeaga R-7 rakett.
Kosmodroom on tuntud koodnimede GIK-1 ja GNIIP all.
Tänapäeval asub seal üheksa stardiseadeldist, kust võivad startida kanderaketid Rokot, Zenit, Sojuz, Molnija, Tsiklon ja Angara.
Plessetskis on toimunud üle 1500 raketistardi, kosmosesse on toimetatud üle 2000 satelliidi ja kosmoselaeva.
Kosmodroomi teenindav personal elab Mirnõi linnas.
Õnnetusjuhtumid.
26. juunil 1973 hukkus stardivalmis Kosmos-3M raketi plahvatusel üheksa inimest. 18. märtsil 1980 hukkus Vostok-2M raketi plahvatamisel 48 inimest. 15. oktoobril 2002 plahvatas rakett Sojuz-U mõni sekund pärast starti, lööklaine tõttu sai lähedalasuvas hoones surma üks sõdur.
2007. aasta augustis vallandus skandaal, kui tuli avalikuks, et mitmed kosmodroomil teeninud ohvitserid osalesid reamees Sergei Sinkoneni surnukspeksmisel. 29. augustil teatati kosmodroomi staabiülema, kindralmajor Konstantin Tšmarovi vallandamisest.
Arbavere

Arbavere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Arbaveres oli 2000. aastal 42 elanikku.
Arbavere asub Loobu–Tapa maantee ääres. Lähimad külad on kirdes Viitna, põhjas Loobu, loodes Läsna ja edelas Mõndavere. Väiksematest kohtadest jääb läände Sikassaare ja lõunasse Soomukse.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1454. aastal kujul "Arpener", kui see läls Undla mõisale. Nähtavasti on tegu kirjaveaga ja õige olnuks "Arpeuer". 1542 nimetati küla "Arpever" ning mainiti talupoegi ja veskit. Küla kuulus Undla mõisale kuni 1668. aastani, mil panditi Aaspere mõisnikule. 1871. aastast pärineb nimekuju "Arbafer". Küla kuulus Kadrina kihelkonda.
Arbaveres asus Arbavere mõis. Enn Tarveli hinnangul rajati mõis ajavahemikus 1689–1700. Pärast mõisa likvideerimist sai Arbavere 1920. aastail asunduseks, hiljem külaks.
1977 liideti Arbaverega osa Soomukse külast.
Arbaveres asub Arbavere maapõue uuringukeskus.
Nime päritolu.
Lauri Kettunen oletas, et nimi tuleb sõnast "arp : arbu" ('loos, võluvahend'). Ta võrdles seda ka sõnadega "arbutama ~ arvutama ~ arutama" ('nõiduma, võluma'). Lääne pool tähendab sõna "arb : arva" perele määratud osa külakogukonna ühismaast, põllusiilu. Need kaks sõna on lähtunud samast tähendusväljast, sest kunagi määrati neid põllulappe loosi teel.
Enn Tarvel oletab, et küla nimi lähtus muistsest isikunimest.
Härjadi

Härjadi on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Jõepere

Jõepere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Küla läbib Loobu jõgi.
1977. aastal liideti Jõepere külaga Jõepere-Raja.
Jõetaguse (Kadrina)

Jõetaguse on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
1977. aastal liideti Jõetaguse külaga Lustimäe.
Jõetaguse

Jõetaguse on mitme koha nimi:
Kadapiku (Kadrina)

Kadapiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. See külgneb Kadrina alevikuga.
Külas asub Hulja kalmistu.
Küla läänepiir jookseb mööda Loobu jõge.
Kallukse

Kallukse on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Kallukse küla asub Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elab külas 10 elanikku.
Kallukse ja Kolu mõisa ("Heinrichshof") vahel kasvab tee ääres looduskaitsealune hiiemänd – Kallukse mänd, mille kohta teatakse mitmeid muistendeid. Külas asub looduskaitsealune Linda-Neitsi kivi.
Kadrinast põhja poole jäävad maastikuliselt ilusad Kallukse mäed, mille kühmad, künnised ja seljakud kerkivad 113 m üle merepinna – nende kaitseks on loodud Kallukse maastikukaitseala. Need on osalt põllustatud, osalt metsade all. Eriti huvitavad on mäed Kallukse küla kohal. 
Kallukse külas on sündinud Jaan Pakk.
Kihlevere

Kihlevere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Tänavad.
Kihleveres asuvad Mõisa tee, Külavahe tee ja Aia tänav.
Kõrveküla (Kadrina)

Kõrveküla on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Külas asuvad Väike- ja Suurjärv.
Esimest korda märgitakse Kõrveküla 1241. aastal "Taani hindamisraamatus" kui 20 adramaa suurust asulat.
Külas asuvad Kõrveküla kurisud. Kuni 4 m kõrguse aluspõhjaastangu jalamil on 2 km pikkune kurisute ahel. Suuremaid kurisuid (läbimõõt 30–100 m ja sügavus 2–4 m) on 10, arvukalt on väikeseid karstilohke ja -lehtreid. Astangul paljanduvad Rakvere ja Nabala lademe lubjakivid. Karst on seotud tektoonilise rikkevööndiga. Neeldunud vesi voolab Vohnja ja Kolu allikatiikidesse.
Tallima Paap

Tallima Paap (umbes 1707 Haanja mõis (Rõuge kihelkond) – märts 1768 Haanja mõis) oli eesti hernhuutlaste juhte 18. sajandil.
Paap sündis ja suri Rõuge kihelkonnas Tallima külas. Tallima küla kuulus Haanja mõisa valdusse, jääb praeguse Rõuge valla piiresse. Paap oli keskmisest talupojast enam haritud ja usuasjadega kursis. Umbes 1730–1742 oli ta kubjas mitmes Virumaa ja Järvamaa mõisas, kus tutvus ka hernhuutliku õpetusega. 
1742. aastal naasis ta kodukanti, kus hakkas oma radikaalseid usuvaateid propageerima. Tema arvates pidid kõik inimesed loobuma täielikult kõigist maistest pahedest, mille hulka luges ta ka abielusisese seksuaalvahekorra, ning elama niivõrd askeetlikult kui vähegi võimalik. Ta korraldas enda ja jüngrite piitsutamisi ning hakkas peagi jutlustama mõisnikest kui saatanatest, kellelt tuleks mõisad ära võta ning nende varad hernhuutlaste vahel vennalikult jagada. Esialgu elasid tema jüngrid aga Paabu venna talus, mille ressursside ammendumise järel plaaniti kolida järgmise jüngri tallu ning kui kõik taludes leiduv oleks otsa saanud, siis võtta käsile mõisad. Nii kaugele asi siiski ei läinud, sest 1742. aasta septembris aeti Rõuge vennastekogudus laiali, ka Paap sattus Tartu maakohtu alla. Seal tunnustati aga tema arukust ja kindlaid põhimõtteid ning ta jäi karistuseta. Ta loobus ekstremistlikest vaadetest ning elas oma kodukohas tavalise hernhuutlasena kuni oma surmani.
Tallima Paabu ainetel on ilmunud romaan "Õige vaim", autor Johannes Hiiemets, K.K.-Ü."Postimees"; Tartu, 1939. 378 lk.
Lante

Lante on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Leikude

Leikude on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Loobu

Loobu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Seal on Lääne-Virumaa metskonna keskus.
2000. aastal oli Loobus 51 elanikku.
Nimi.
Küla nimi esineb esimest korda 1241. aastal kujul "Lopœ". Hiljem on kasutatud nimekujusid "Loep" (1442), "Lope" (1547), "Loop" (1586), "Lopo" (1615), "Lop" (1671), "Loopo" (1716) ja "Lopo" (1726) ning kohalikus pruugis ka "Luobu". Lauri Kettuse arvates tuleb külanimi muistsest isikunimest ja selle algne kuju oli "Luupää" või "Loopää". Ta juhtis tähelepanu soome perekonnanimele "Loponen" ja kohanimele "Lopala" ning vanasaksa nimedele "Loppo", "Loppa" ja "Loba".
Asukoht.
Loobu küla asub kohas, kus Tallinna–Narva maanteelt keerab maantee lõunasse Tapa poole (Tapa–Loobu maantee). Küla läbib Loobu jõgi. Loobust läände jääb Läsna, kagusse Arbavere, itta Viitna ja kirdesse Sakussaare. Varem piirnes küla läänes Pikassaare ja Rehemäega, mis liideti 1977. aastal Läsnaga.
Küla järgi on nime saanud Loobu kihistu.
Ajalugu.
Küla asus 15. sajandini Rakvere kihelkonnas, hiljem Haljala kihelkonnas.
Paul Johansen oletas, et Loobu mõis tekkis 17. sajandi lõpul Loobu jõe äärde vesiveski kõrvale. Loobu mõisa maa-ala kuulus algul Rakvere mõisale ja eraldus sellest 1739. Sajandi keskpaigaks mõisa kõrval olnud Loobu küla hääbus ja selle järelejäänud talud arvati Läsna küla alla, mis jäi Loobu mõisa ainsaks külaks. Loobu küla rajati uuesti 1922 pärast mõisa likvideerimist.
28. juulil 1941 toimus Loobu lahing, milles metsavennad võitsid Punaarmeed.
Kirjandus. 
Marek Vahula. Läsna-Loobu ja lood. (Külaraamat). (ISBN 978-9916-9943-4-4). Tallinn, 2024.
Läsna

Läsna on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Läsna sõsarküla on Loobu.
Viited.
Kirjandus
Marek Vahula. Läsna-Loobu ja lood. (Külaraamat). (ISBN 978-9916-9943-4-4). Tallinn, 2024.
Mõndavere

Mõndavere (19. sajandil ka "Möndafer") on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Küla läbib Läsna jõgi.
Mõndavere piirneb läänes Kaitseväe keskpolügooniga ja idas Tuksmanni sooga.
Mäo (Kadrina)

Mäo on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Neeruti (Kadrina)

Neeruti on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Anagama ahi

Anagama ahi ehk Korea ahi on ühe kambriga nõlvakahi.
Anagama ahi kujunes välja nõlvakahjust aga see ei ole mäenõlva sisse uuristatud vaid asub mäekallakul.
Noborigama ahi

Noborigama ahi on mitme kambriga nõlvakahi.
Nõlva kalle on tavaliselt umbes 20°. 
Vanadel ahjudel võis olla 12 või enam ahjukambrit. Uuematel ahjudel piirdutakse 3-5 kambriga.
Aju kütmine.
Ahju köetakse nii ahju suudmes olevast kui ka külgedel asuvatest kolletest.
Kütmist alustatakse kõige alumisest kambrist. Soovitud temperatuuri saavutamisel suletakse ahjusuu ja jätkatakse kütmist järgmise kambri külgmistest kolletest.
Nõlvakahi

Nõlvakahi on ahjutüüp, mis kujunes välja Kaug-Idas.
Nõlvakahi kujunes välja savisesse jõekaldasse uuristatud pikast, keskosast laienevast ahjust. Nõlvakahi algab ahjusuudmega ja lõppeb kitseneva avaga, kust väljuvad põlemisel tekkinud gaasid. Põletatavad esemed asetatakse ahju keskele.
Nõlvakahju põhimõttel töötavad kaks ahjutüüpi – anagama ahi ja noborigama ahi.
Käpylä

Käpylä (rootsi keeles "Kottby") on linnaosa Helsingis.
Käpylä liideti Helsingiga 1906. aastal.
Käpyläs asub nr 1 trammiliini lõpp-peatus, linnaosas on ka lähiliinirongi peatus.
Helsingi suveolümpiamängude ajal asus Käpyläs olümpiaküla.
Malmi

Malmi (rootsi keeles "Malm") on linnaosa Helsingi põhjaosas.
Linnaosa koosneb järgmistest piirkondadest: Ala-Malmi, Ylä-Malmi, Malmi lennuväli, Tapanila, Tapaninvainio ja Tattariharju.
Läbi Malmi läheb Helsingist algav raudtee, mis jagab linnaosa kaheks. Malmis on Malmi raudteepeatus.
Linnaosa keskväljak on Malmi turg.
Soome evangeelse luterliku kiriku Malmi kogudus on üle 60 000 liikmega Soome suurim kogudus. Malmis asub Malmi kalmistu.
Malmi liideti Helsingiga 1946. aastal.
Päärdu kool

Päärdu kool oli üldhariduskool Rääskis ja Päärdus aastail 1846–1972.
Päärdu vallakool (Rääski külas) asutati 1846. 
Juba 20. sajandi esimesel kümnendil arutati kooli võimalikku kolimist Päärdu mõisahäärberisse. Selle tõttu jäi Päärdu mõis 1905. aasta mässu ajal rüüstamata. Kooli käsutusse anti häärber alles 1924. aastal.
1930 sai koolist kuueklassiline algkool. 1944 muudeti kool seitsmeklassiliseks (mittetäielikuks keskkooliks). 1960. aastal kaheksaklassiliseks ja 1971 taas algkooliks. 1972 liideti kool Kivi-Vigala kaheksaklassilise kooliga.
Jonah F. Mitchell

Jonah F. Mitchell (sündinud 1972) on saksa päritolu Ameerika kirjandusteadlane ja publitsist, kelle artikleid on avaldatud ka eesti keeles (veebiajakirjas Kriteerium).
Mitchell on õppinud germaani filoloogiat ja kirjandust Wyomingi Ülikoolis ning Berliini Humboldti Ülikoolis, kus kaitses 2003. aastal doktorikraadi teemal "Ekspressionism Lääne modernismi ja teutooni Sonderwegi vahel" ("Expressionism between Western modernism and Teutonic Sonderweg"), mis käsitles saksa ekspressionistliku kirjanduse probleeme ja võimalusi.
Praegu elab ja töötab USA Wyomingi osariigi Casperi linnas, osaledes oma artiklitega ka Euroopa kultuurielus.
Ibadan

Ibadan on linn Nigeerias, Oyo osariigi keskus ja suurim linn. Nigeeria linnadest on Ibadan Lagose ja Kano järel elanike arvult kolmas linn.
Jorubad asutasid linna 1750 ja sellest sai nende sõjaline tugipunkt. 1893. aastal läks linn briti vägede valdusse. Ibadan oli 20. sajandil kaua Lääne-Aafrika suurim linn.
Ibadani ülikool on Nigeeria vanim ülikool. See asutati 1948 osana Londoni ülikoolist.
Narjan-Mar

Narjan-Mar (neenetsi "Няръянa мар"" 'punane linn') on linn Venemaal, Neenetsi autonoomse ringkonna keskus.
Linn asub Petšora jõe ääres suudme lähedal 110 km kaugusel Barentsi merest.
Linn on asutatud 1929. aastal, linnaõigused sai 1935. 2005. aastal eraldati linnast Iskatelei alev.
Narjan-Mar on tähtis sadamalinn, seal on ka väike lennuväli.
Olevi Kull

Olevi Kull (22. juuni 1955 – 31. jaanuar 2007) oli eesti ökoloog.
Ta õppis Tartu 10. koolis ja Tartu 1. Keskkoolis. Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsikat (1973–1975) ja seejärel (kaugõppes) metsamajanduse erialal Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas 1981. aastal.
Ta oli Tartu Ülikooli rakendusökoloogia professor, Botaanika ja ökoloogia instituudi juhataja. Ta rajas Tartus alus- ja rakendusökoloogia tippkeskuse ning oli selle juht. Juhatas ka Ökoloogia Instituudi Tartu osakonda.
Ta oli metsaökosüsteemide ökofüsioloogia parimaid tundjaid maailmas.
Mälestuse jäädvustamine.
Tartu Ülikooli Sihtasutuse juures on loodud professor Olevi Kulli mälestusfond, mis annab välja temanimelist stipendiumi.
Ta on maetud Vana-Jaani kalmistule. Hauakivi autor on Rein Karus.
Pere.
Tema isa oli matemaatik Lembit Kull, ema oli matemaatikaõpetaja Hilja Kull ja vanem vend on biosemiootik Kalevi Kull.
Potikeder

Potikeder on keraamiliste esemete käsitsi treimiseks kasutatav tööpink.
Ajalugu.
Esimene primitiivne potikeder võeti kasutusele Mesopotaamias Uruki perioodil umbes 3500 aastat eKr. Algselt valmistati potikeder puidust. Mesopotaamia aladel, kus puit oli väga kallis ja raskesti hangitav, hakati 3000 aastat eKr treikettaid valmistama bituumenikihiga kaetud savist. Hiljem levisid ka kivist valmistatud treikettad. Mesopotaamias kasutatud potiketra aeti ringi käsitsi.
Jalaga ringiaetav potikeder leiutati Egiptuses 2000 aastat eKr.
Kreeta-Mükeene keraamikud võtsid potikedra kasutusele umbes 15. sajandil eKr.
Tänapäeval töötavad paljud potikedrad elektriga, aga endiselt on laialt levinud ka jalaga ringiaetavad potikedrad.
Harald Jucum

Harald Johannes Jucum (23. aprill 1865 Lihula kihelkond, Läänemaa – 1945) oli eesti jurist, riigikohtunik.
Ta sündis Lihulas õpetaja perekonnas. Alghariduse sai vanematelt, seejärel lõpetas Tallinnas erakooli ja 1883. aastal gümnaasiumi. Aasta hiljem astus Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1888. aastal.
1889. aastast oli Tallinna alamkohtu sekretär ja 1890–1894 kohtuameti kandidaat Tallinna Ringkonnakohtus. Tegutses kuni 1914. aastani Novgorodi ja Pihkva kubermangus kohtu-uurijana. Oli aastatel 1914–1917 Peterburi kohtupalati liige, 1918–1920 statistikabüroo ametnik Peterburis ja 1920–1921 Peterburi kohtu-uurijate tegevuse juhataja.
1921. aastal naasis Eestisse, kus teenis Riigi Statistika Keskbüroos. 1923. aastal määrati Rakvere-Paide rahukogu abiesimeheks ja mõned kuud hiljem riigikohtunikuks.
1935. aasta 1. juulist vabastas riigivanem ta kõrge vanuse tõttu ametist.
1939. aastal asus ümber Saksamaale.
Hulkrakne organism

Hulkrakne organism on organism, mis koosneb kahest või enamast rakust, mis on funktsionaalselt diferentseerunud. 
Hulkraksed organismid on kõik loomad, maismaataimed ja enamik seeni.
Puupuhkpillid

Puupuhkpillid ehk puupillid on puhkpillid ehk aerofonid, mille algseks ajalooliseks valmistamise materjaliks on puit. Tänapäeval kasutatakse puupillide ehitamisel lisaks puidule ka metalli, elevandiluud ning tehismaterjale. 
Ehituslikult kujutab puupill endast aukudega toru. Auke sõrmede või klappidega avades ja sulgedes saab muuta helikõrgust. 
Klarnetil on ühekordne, oboel ja fagotil aga kahekordne lesthuulik. Flöödil on aukhuulik.
Klassikalise sümfooniaorkestri koosseisu kuuluvad flööt ("flauto"), oboe ("oboe"), klarnet ("clarinetto") ja fagott ("fagotto"). Sümfooniaorkestri puupillide seas mängib kõige kõrgemalt flöödi väikeveli - pikoloflööt, madalamalt fagotipapa - kontrafagott. Nõnda on puupillide diapasoon väga lai ja katab näiteks peaaegu kogu klaveri klaviatuuril. Termin 'puupillid' iseloomustab pigem kõlavärvi, mis on omamoodi 'looduslik' sume ning liidab ja pehmendab orkestris särisevaid vaskpille ja tihedakõlalisi kellpille.
Kristlik metal

Kristlik "metal" on kristliku kalduvusega "heavy metal"'i alamstiil. Üks esimesi kristliku "metal"'i bände on Stryper. Tuntumad ansamblid on veel Tourniquet, Mortification ja Demon Hunter.
Collins Kids

Collins Kids on "rockabilly"-ansambel, milles kitarri mängib Larry Collins (sündinud 4. oktoobril 1944 Tahlequahs Oklahoma osariigis) ja laulab tema vanem õde Lorrie Collins (sündinud 7. mail 1942 Tulsas Oklahoma osariigis).
Vend ja õde hakkasid koos esinema juba siis, kui Larry (õieti Lawrence) oli 10-aastane ja Lorrie (õieti Lawrencine) 12-aastane.
1954. aastal osalesid nad telesaate "Town Hall Party" talendikonkursil, misjärel hakkasid esinema saate "Town Hall Party" igas osas. Larry võlus publikut oma ülienergilise lavaliikumise ja soolodega oma kahekaelalisel kitarril, Lorrie aga oma hääle ja seksapiilsusega.
1955. aastal allkirjastasid nad lepingu Columbia Recordsiga. Siiski ei õnnestunud neil edetabelitesse tõusta.
Collins Kids esines muudeski telesaadetes, sealhulgas "The Ed Sullivan Show", "The Steve Allen Show" ja "Grand Ole Opry", ning käis regulaarselt turneedel.
Saatest "Town Hall Party" jäi Lorrie silma tolleaegsele noorteiidolile Ricky Nelsonile ning peagi sai temast Ricky esimene tüdruk. 1959. aastal abiellus ta aga Johnny Cashi mänedžeri Stu Carnalliga, mistõttu esinemised jäid pooleli. 1961. aastal jätkas Collins Kids salvestusi ja turneesid, kuid Lorriel sündis esimene laps ja 1962. aastal lõpetas ansambel tegevuse. Lorrie jäi pereelu elama, Larry saavutas edu laulude kirjutamisega.
1993. aastal tuli Collins Kids kokku Hemsby Rockabilly festivaliks Inglismaal ning esineb siiani koos.
Studio 60 on the Sunset Strip

"Studio 60 on the Sunset Strip" on USA telesari, mida toodeti 2006.–2007. aastal 22 jagu. Sarja tegevus toimub väljamõeldud meelelahutussaates "Studio 60 on the Sunset Strip" (lühendatult "Studio 60") kulisside taga. 
Sarja looja on populaarse draamasarja "Presidendi meeskond" autor Aaron Sorkin ja produtsent Thomas Schlamme.
Sarja peategelased on "Studio 60" peastsenarist Matt Albie (Matthew Perry) ja produtsent Danny Tripp (Bradley Whitford).
Suurte tootmiskulude ja väikese vaatajaskonna tõttu otsustas telestuudio NBC sarja tootmise juba pärast ühte hooaega lõpetada.
Auhinnad.
Nominatsioonid.
Kuldgloobus 
Satellite Awards 
Writers Guild of America
Inglissarv

Inglissarv (itaalia keeles "corno inglese") ehk altoboe on oboest suurem ja madalama ulatusega pill. Ka inglissarve tämber on nasaalse värvinguga ja ekspressiivne, kuid võrreldes oboega pigem mahedam.
Inglissarv on transponeeriv instrument, see on F-häälestuses. Nii inglissarve sõrmestus kui ka mängutehnika sarnanevad oboe omadega.
Inglissarve kõlalehtri ots meenutab kujult pirni. Inglissarve trost sarnaneb oboe omaga kuid on laiem ja pikem. 
Pilli valmistatakse tavaliselt eebenipuust. 
Eesti tuntumad inglissarvemängijad on Kalev Kuljus, Nils Rõõmussaar ja Heli Ernits.
Jüri Jaanson

Jüri Jaanson (sündinud 14. oktoobril 1965 Tartus) on eesti endine sõudja (maailmameister) ja poliitik, XII, XIII ja XIV Riigikogu liige. 
Kuni 2004. aastani sõudis Jüri Jaanson kõigil võistlustel ühepaadil, 2005. aastal sõudis ta Eesti koondise paarisaeruliste neljapaadis. Alates 2007. aastast võistles ta Tõnu Endreksoniga paarisaeruliste kahepaadil. 18. novembril 2010 teatas Jaanson oma tippsportlaskarjääri lõpust. 
Jüri Jaansoni treener oli tema abikaasa Tatjana Jaanson. 
30. novembril 2010 teatas ta Reformierakonda astumisest ja kavatsusest kandideerida 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta kandideeris valimisringkonnas nr 4 (Harju- ja Raplamaa) ning valiti 1178 häälega Riigikokku. Samuti kandideeris ta 2015. aasta Riigikogu valimistel, sai valimisringkonnas nr 12 1328 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga.
Saavutused.
Maailma karikasari.
Ta on üks kahest eesti sportlasest, kes on võitnud aasta kokkuvõttes spordiala maailma karikasarja. Teine eestlane on Imre Tiidemann.
Isiklikku.
Jüri Jaanson on 192 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 92 kg. Tal on abielust Tatjana Jaansoniga (1991–2016) tütred Anita ja Greta.
Keskkond

Keskkond ehk miljöö (inglise "environment", saksa "Umgebung", "Umwelt") on asjade, tingimuste ja suhete süsteem. Keskkond võib hõlmata kogu maailma selle mitmekesisuses, kuid keskkond võib olla ka näiteks looduslik (ökoloogiline, bioloogiline), majanduslik, sotsiaalne, kultuuriline, tehnoloogiline vms.
Sotsiaalne keskkond.
Sotsiaalne keskkond hõlmab suhteid muude (majandusega kaudselt või mitte seotud) ühiskonna allsüsteemide ehk institutsioonidega nagu kultuur, õigus, poliitika, kirik. Majanduslik keskkond on sotsiaalse keskkonna osa.
Majanduslik keskkond.
Majanduslik keskkond väljendub seostes regiooni-, riigi- ja maailmamajandusega.
Tehnoloogiline keskkond.
Tehnoloogiline keskkond hõlmab inimese poolt ümber kujundatud loodust ehk tehismaailma – tehnoloogiat ja tehnikat.
‘Ar‘ar (täpsustus)

‘Ar‘ar on mitme asula nimi:
‘Ar‘ar

‘Ar‘ar on linn Saudi Araabias, Al-Ḩudūd ash-Shamālīyah' provintsi keskus. Asub Iraagi piiri lähedal.
‘Ar‘ar on põllumajandusliku piirkonna keskus. 
Linna läbivad paljud Iraagist Mekasse suunduvad palverändurid.
Transport.
‘Ar‘arist läheb maantee Bagdadi (piiripunkt oli suletud 1990–2002 ja 2003–2004) ja linna läbib Ad-Dammāmist Al-Qurayyāti viiv maantee.
‘Ar‘aris asub lennuväli.
25. detsembril 1986 kukkus linna lähedal alla Iraagi lennuk, mille olid kaaperdanud terroristid.
Sarah Paulson

Sarah Catharine Paulson (sündinud 17. detsembril 1974 Tampas Florida osariigis) on USA filminäitleja, kes on olnud nomineeritud Kuldgloobusele. 
Tema tuntumad rollid on Elisa Cronkite telesarjas "Jack &amp; Jill" ja Harriet Hayes seriaalis "Studio 60 on the Sunset Strip"
Emily Blunt

Emily Olivia Laura Blunt (sündinud 23. veebruaril 1983 Londonis) on Kuldgloobusega pärjatud Suurbritannia filminäitleja. 
Blunti esimene ekraaniroll oli Catherine Howardi kehastamine 2003. aastal ilmunud kaheosalises telefilmis "Henry VIII". Blunti läbimurderollid olid 2006. aasta filmides "Saatan kannab Pradat" ja "Gideon's Daughter", viimase eest sai ta Kuldgloobuse parima naiskõrvalosatäitja kategoorias. 
Ta jätkas peaosadega filmides "Noor Victoria" (2009), "Lõhepüük Jeemenis" (2011), "Saatuse büroo" (2011), "Ajasõlm" (2012), "Homse piiril" (2014) ja "Sügavasse laande" (2014).
Blunt on pälvinud kriitikute tunnustust oma ülesastumise eest idealistliku FBI-agendina krimifilmis "Sicario" (2015), alkohoolikuna draamafilmis "Tüdruk rongis" (2016) ja ellujääjast emana oma abikaasa John Krasinski õudusfilmis "Kena vaikne kohake" (2018). Samuti on ta mänginud jätkufilmides "Mary Poppins tuleb tagasi" (2018) ja "Kena vaikne kohake 2" (2021), komöödiafilmis "Džungliseiklus" (2021), BBC minisarjas "The English" (2022) ning kehastanud Katherine Oppenheimerit Christopher Nolani biograafilises filmis "Oppenheimer" (2023).
Lapsepõlv.
Lapena kannatas ta kogeluse all. Kõige hullem oli tal see seitsme- kuni neljateistaastaselt. Blunt avastas armastuse näitlemise vastu tänu oma põhikooliõpetaja julgustamisele proovida näitlemist ja erinevate häälte etendamist, mis kasvatas ta enesekindlust ja taandas kogelust. Blunt on väitnud, et kogelemine pole tal täiskasvanueas siiski täielikult kadunud ja stressirohketes olukordades lööb see aeg-ajalt välja. 
Isiklikku.
Blunt oli aastatel 2005–2008 suhtes kanada laulja Michael Bubléga.
2008. aasta novembrist oli Blunt lähisuhtes ameerika näitleja John Krasinskiga, kellega ta 2010. aastal abiellus. Paaril on kaks tütart.
2015. aastal sai Blunt naturalisatsiooni korras Ameerika Ühendriikide kodakondsuse; tal on sestpeale topeltkodakondsus.
Aaron Sorkin

Aaron Benjamin Sorkin (sündinud 9. juunil 1961 New Yorgis) on USA stsenarist, filmiprodutsent ja näitekirjanik.
Ta lõpetas 1983 Syracuse'i ülikooli bakalaureusekraadiga muusikalinäitleja erialal. Kuid näitlejana sai ta tööd üksnes aeg-ajalt ja pisirollides. Seejärel avastas ta näidendite kirjutamise ja need osutusid menukateks. Tema näidend "A Few Good Men" lavastati Broadwayl 1989. aastal ja David Brown ostis selle filmimise õigused veel enne esilinastust. Seejärel palgati ta seda näidendit filmistsenaariumiks kirjutama. Samanimeline film valmis 1992.
Ta on telesarjade "Sports Night" (1998–2000), "Presidendi meeskond" (1999–2006) ja "Studio 60 on the Sunset Strip" looja, stsenarist ja produtsent. Ta kirjutas stsenaariumi filmidele "Malice" (1993) ja "Sotsiaalvõrgustik" (2010).
Sorkin kirjutab sageli poliitilistel teemadel. Ta kasutab filmides ja telesarjades suhteliselt sageli võtet, kus tegelased jalutavad ja samal ajal vestlevad: see tekitab mulje, et sündmustik areneb.
Eraelu.
Sorkin hakkas 1987 tarvitama marihuaanat ja kokaiini. 1995 läks ta oma pruudi Julia Binghami soovil ravile. 1996 nad abiellusid. 2000 sündis neil tütar Roxy. 2001. aasta veebruaris sai ta Tõusva fööniksi auhinna, mis antakse väljapaistvatele inimestele, kes on edukalt vabanenud sõltuvusainetest. Kuid juba 15. aprillil 2001 peeti ta Californias asuvas Burbanki lennujaamas kinni, kui turvavärava metallidetektoriga leiti tema pagasist kokaiini suitsetamiseks mõeldud metallist piip. Lisaks leiti tema pagasist hallutsinogeenseid seeni, marihuaanat ja kokaiini. Ta pidi tagasi ravile minema. Sorkini ülemäärane töötamine ja narkomaania mõjusid halvasti tema abielule, mis lõppes 2005 lahutusega.
Sorkin toetab Demokraatlikku Parteid. Aastail 1999–2007 tegi ta sageli selle erakonna kampaaniate heaks suuri annetusi.
Tunnustus.
Oscar
Briti Akadeemia auhind
Chicago Filmikriitikute Ühenduse auhind
Kuldgloobus
Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse auhind
Samuti on Aaron Sorkin aastatel 2000–2003 võitnud telesarja "Presidendi meeskond" eest mitu Emmy auhinda.
Väljasuremine

Väljasuremine on taksoni esinemise lõppemine lokaalselt või globaalselt. 
Fossiilsed leiud tõestavad, et väljasuremine on geoloogilises ajas tavaline nähtus. Arvatakse, et kõigist kunagi Maal eksisteerinud liikidest on praeguseks 99% väljasurnud. Enamasti satuvad paljude taksonite väljasuremised suhteliselt lühikese ajavahemiku sisse, mida nimetatakse väljasuremissündmuseks. Suurim teadaolev väljasuremissündmus toimus Permi ajastu lõpul 251 miljonit aastat tagasi, mil hukkus umbes 96% merelistest liikidest. Väljasuremine on iseenesest loomulik protsess, kuid tänapäeval on peamiselt inimtegevuse tulemusel tekkinud bioloogilise mitmekesisuse vähenemine võtnud mõõtmed, mida võib samuti väljasuremissündmuseks nimetada. 
Väljasuremise põhjuseks on keskkonna vastavale taksonile talumatuks muutumine. See võib toimuda biootiliselt, näiteks liikidevahelise konkurentsi tõttu (vihmametsade hävitamine inimese poolt), aga ka abiootiliselt. Näiteks Permi lõpu väljasuremist seostatakse intensiivse vulkanismiga Siberis, mis muutis kogu Maa kliimat. Kriidi lõpu väljasuremist on seostatud meteoriidiplahvatuse järelmõjudega (põhjused pole antud juhul siiski selged).
Eestis hävinud liigid.
Nimestik haarab liike, mille esinemise kohta Eestis ajaloolisel ajal on kindlaid andmeid, kuid mis tänapäevaks on täielikult Eestis välja surnud.
Endla tänav

Endla tänav on tänav Tallinnas Kesklinna ja Kristiine linnaosas.
Endla tänava algus kuni Lõkke tänavani on Kassisaba ja Tõnismäe asumi piiriks ja sealt edasi kuni raudteeni Kassisaba ja Uus-Maailma asumi piiriks.
Endla tänav viib Tõnismäelt hipodroomi ja Seevaldi juurde. See on elava liiklusega tänav, mis kuulub Tallinna põhiliste liiklussoonte hulka. Seda mööda pääseb kesklinnast Mustamäele ja Õismäele ning linnast välja Keila, Paldiski ja Tabasalu–Rannamõisa suunal.
Endla tänav algab Toompuiesteelt Kaarli puiestee pikendusena. See ristub Koidu tänava, Suur-Ameerika tänava, Villardi tänava, Luise tänava (paremalt), Tehnika tänava, Madara tänava (paremalt), Tulika tänava, Sõpruse puiestee (vasakult), Kibuvitsa tänava (paremalt), Kannikese tänava (paremalt), Mooni tänava, Koskla tänava (vasakult), Lille tänava (paremalt), Mehaanika põigu (vasakult), Keemia tänava (vasakult), Vaarika tänava (paremalt) ja Metalli tänavaga (vasakult). Tänav lõpeb Paldiski maantee ja Mustamäe tee ristmikul. Suurima numbriga maja on Mineraali tänava ääres asuv Endla 94. Tänav on 1950 meetrit pikk, kulgeb algusest Tulika tänavani edelasse, edasi läände.
Vahetult pärast Tehnika tänavat läheb Endla tänav raudtee alt läbi. Endla viadukt on ainus viadukt kogu tänaval.
Mööda Endla tänavat sõidab otsast otsani buss number 42, kuigi linnast väljuval suunal jääb Koidu ja Tehnika tänava vaheline lõik vahele. Veel kulgevad tänavat mööda trolliliin number 3. Trolliliin 4 kulgeb Endla tänavat mööda trolliliini linnast väljuval suunal, aga kesklinna suunal sõidab sellest risti üle. Bussiliini 72 ületab Endla tänava mõlemad suunad. Trolliliin 5 läbib tänava alguspunkti, 43 lõpp-punkti ja 1 nii algus- kui ka lõpp-punkti, kuid need liinid ei kulge Endla tänavat mööda.
Ajalugu.
Varem oli tänava nimi Wittenhofi Endla ja Mustamäe tee nurgal asunud Wittenhofi suvemõisa järgi, mille omanik oli Tallinna bürgermeister Jürgen Witte (1684–1755). Endla tänava nimi on olnud ka Vittimõisa tänav, Vitti-mõisa tänav, Vitimõisa tänav; saksa keeles "Kleine Wittenhofsche Straße, Wittenhofsche Straße, Wittenhofstraße"; vene keeles "Малая Виттенгофская ул., Виттенгофская ул." Paldiski ehk Haapsalu maantee kohta kasutati ka nimetust "Wittenhofstraße" ja "Große Wittenhofsche Straße." Millal tänav tekkis, pole täpselt teada. Endla tänav kannab oma praegust nime 17. jaanuarist 1923.
Endla tänava alguse kahekorruselised puumajad (v.a 1878. aastal ehitatud majad Endla 11 kinnistul) pärinesid 1890. aastate esimesest poolest. 
Endla tänava paaritute numbritega kortermajad 1 kuni 15 natsionaliseeriti nende omanikelt, 1940. aasta lõpus. Nõukogude lennuväe õhurünnaku tagajärjel 9./10. märtsil 1944 sai Endla tänav väga rängalt kannatada ja selle ääres hävines täielikult 32 maja. Endla tänava alguse puumajad paaritute numbritega 1-11 säilisid, Endla 13-31 majad aga hävinesid täielikult. Endla tänav 1 ja 3 puumajad lammutati 1968. aasta lõpul ja Endla tn 5, 7 ja 9 majad 1980. aastate algul seoses Eesti Rahvusraamatukogu ehitamisega 1984–1992. Majas Endla 9 elas tuntud arhitekt Alar Kotli.
Endla viadukt
Anaximandros

Anaximandros (umbes 610 eKr – umbes 546 eKr) oli vanakreeka filosoof Mileetose koolkonnast, Thalese õpilane. 
Ta arvas, et meie maailm on vaid üks paljudest teistest, mis algavad, koosnevad ja lõppevad millestki, mida ta nimetas "määramatuseks" (apeiron). 
Ta oli esimese teadaoleva maailmakaardi koostaja.
Aed

"Piirdeaia kohta vaata tara; teiste tähenduse kohta vaata Aed (täpsustus)
Aed on inimese piiritletud ja aianduslikult kasutatav maa-ala ja sellel kujundatud elukeskkond koos selle elustikuga. 
Väikest aeda võidakse nimetada aedikuks.
Taimede kasvatamiseks ja tavaliselt näitamiseks mõeldud aeda nimetatakse botaanikaaiaks. 
Mõned aiad on loodud üksnes seal kasvatatavate taimede ja sinna loodud maastiku ilu pärast, mõnes aias kasvatatakse taimi ka toiduks, vahel segamini ilutaimedega. Kindlat tunnust, mille abil eristada aeda aiandist või istandusest, ei ole, kuid aiad on väiksemad, kasutavad tööjõumahukamaid meetodeid ja nende eesmärk on pigem hobi kui taimede müügiks kasvatamine.
Inimest, kelle tööks on aia eest hoolitsemine, nimetatakse aednikuks, ehkki aednik võib töötada ka väljaspool aeda, näiteks pargis, teepervel või mõnes muus avalikus kohas, seevastu aiad ei ole sageli avalikud kohad.
Aedade kujundamisega tegeleb maastikuarhitekt.
Ajalugu.
Õhtumaises kirjanduses on tuntumaid ajaloolisi aedu Eedeni aed ja Semiramise rippaiad.
Kujundus.
Aegade jooksul on välja kujunenud mitmeid iseloomulike tunnustega aiakujundus stiile:
Meleski

Meleski on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas, mõne kilomeetri kaugusel Võrtsjärve rannast.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.
1792. asutas AS Amelung &amp; Co Meleskisse klaasimanufaktuuri, mida tuntakse kui Eesti pikima ajalooga klaasivabrikut. Meleski klaasivabrik oli 19. sajandil konkurentsitult Baltikumi suurim ja terves Vene impeeriumis oli vaid üks klaasivabrik (Rjazani), mis konkureeris Meleskiga suurima Vene klaasitehase tiitlile.
Meleski klaasivabriku omanikeks on olnud ka Võisiku mõisahärrad, kelle hulka kuulus ka Jaan Krossi poolt kuulsaks kirjutatud Keisri Hull (Timotheus Eberhard von Bock).
1920. aastatel tegutses Meleskis Kunstkäsitöökool.
Meleski klaasivabrikust kasvasid välja sellised Eesti klaasitööstused nagu Johannes Lorupi klaasitööstus (hiljem Tarbeklaas), Skankristall ja Glasstone.
Viimati sulatati ja puhuti Meleskis klaasi 2005. aastal.
Meleski klaasivabriku 1866. aastal rajatud peahoone on suhteliselt hästi säilinud ja seda on asutud korrastama. Klaasivabriku hoonetesse rajatakse kultuurikeskus Meleski kultuurivabrik.
Meleskis asub Eesti suurim eraomanduses olev klaasimuuseum, mida külastab aastas tuhandeid turiste.
London (täpsustus)

London on paljude asulate nimi:
London on Belgradi naabruskond.
London on olnud mitme tuntud isiku nimi:
London on hotell Tartus.
Ohepalu

Ohepalu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
1977. aastal liideti Ohepalu külaga Angapere.
Küla piiresse jääb idapoolne osa Ohepalu soost, kus asub ka Ohepalu järv (Ohepalu Suurjärv) ning arvukalt rabalaukaid. Sood kaitstakse Ohepalu looduskaitseala koosseisus.
Külas tegutseb Õnnela külalistemaja ning seal asub ka Linnumäe loodustalu.
Pariisi

Pariisi on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Pariisi asub Rakverest 14 km edelas ja Tapalt 10 km idas. Lähim küla on Kiku loodes. Muudest kohtadest jäävad kirdesse Valgma, itta Ristmetsa, kagusse Tütarjärv, lõunasse Metspere, edelasse Aruküla ja läände Nõmme.
Ajalugu.
Pariisi tekkis 19. sajandi keskel või 1870. aastatel Kadrina kihelkonnas asuva Jõepere mõisa saunakülana. Rahvapärimuse kohaselt veeti sinna kokku varem Aruküla ja Kiku talude juures olnud saunad. Sajandivahetuseks oli neid juba 36 ja nende omanikud olid enamasti käsitöölised.
Esialgu oli Pariisi Aruküla osa. Aruküla nime on esmamainitud 1796. aastal kujul "Arrokül". Kuid peatselt Pariisi iseseisvus ja 1977 liideti Aruküla ja Metspere hoopis Pariisiga. Metsperet on külana esmamainitud alles 1922. aastal.
Küla oli kuni 2005. aastani Saksi valla koosseisus.
Nime saamislugu.
Kõik krundid ümbritseti roigasaedadega, nii et tekkis tänavate võrk. Tänavaid kutsuti uulitsateks. Saksi mõisnik olevat öelnud, et seal on tänavad nagu Pariisis, ja andnud niimoodi külale nime. Teise legendi järgi olevat sealt pärit soldat 1812. aasta isamaasõja ajal Pariisis käinud ja sealt nime kaasa toonud.
Loodus.
Pariisi asub Neeruti maastikukaitsealal, mida iseloomustavad mägised jääajast säilinud pinnavormid: künkad, kuusemetsaga kaetud seljakud, teravaharjalised oosid, lavaoosid ja voored. Piirkonnas leidub matkaradu ja talviseid suusaradu. 
Tänapäev.
Pariisi külas tegutseb Pariisi puhkeküla. Puhkeküla ümbruses saab teha sporti ja käia matkamas. Seal asuvad matkarajad, palliplatsid ja kettagolfipark. Seal saab ka ratsutada. Puhkemaja pakub majutust ja toitlustust, seal on ka õppeklass, kus on võimalus läbi viia koolitusi. 
Aastatel 1971–1987 oli Pariisi küla nüüdseks hääbunud spordiala, Tamsalu-Neeruti võistkondliku suusamaratoni stardi- ja finišipaik. Tänapäeval läheb Tamsalu-Neeruti suusamaratoni tava edasi individuaalse suusamaratonina. 
Talvisel ajal saab Neeruti maastikukaitseala suusaradadel endiselt suusatada. Eri pikkusega suusarajad kulgevad mööda Neeruti kaitseala mägesid (Ristamägi, Nuuskaugumägi, Ämmamägi, Ussimägi, Mustakatkumägi). 
Kuigi Nõukogude ajal suri Pariisi küla peaaegu täielikult välja, elas 2011. aasta rahvaloenduse järgi külas 24 elanikku. Koole pole tänapäeval Pariisi külas enam ühtegi, lähim kool on Kadrina Keskkool. Tänini on elamuna kasutusel vana koolimaja, mis ehitati talumeeste raha eest 1910. aastal. 
Pariisi küla on tuntuks saanud tänu Raimond Kaugveri romaanile "Pariisi lõbusad naised".
Põima

Põima on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Põima on Ridaküla tütarküla. 
Põimal hakati piima tootma ja töötlema juba 20. sajandi alguses, kui 1912. aastal hakkas Põima külast peremees Juhan Terts ehitama Kadrinasse uut piimatööstuse hoonet. 1910. aastast tegutses ka Valgejõe Piimaühing, mis kandis algselt Põima nime. 1930. aastail, kui piimatööstuse tegevus oli laienenud Tapani ja Piimaühingusse oli koondunud umbes 240 piimatootjat, omandas Põima piimaühing 1936. aastal Tapale ehituskrundi, kuhu ehitati moodne kahekorruseline meiereihoone. 
Põimal asus kuni 1957. aastani Põima külanõukogu keskus, mil see viidi Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadluse alusel Pakitu külla.
1977. aastal liideti Põima külaga Kääbaste küla.
Põima sõjaväelinnak.
Põimal asus Nõukogude armee Eestis asuvate NSV Liidu õhukaitsevägede Põima rtb (s/o 12540) ja 656. Tapa hävituslennuväepolgu (s/o 31522) komandopunkt, hävituslennuväe suunamispunkt (12540-A) ning 2311. raadiotehniline pataljoni (s/o 12540) kasarmu- ja elamislinnak.
Põimal asus Euroopa Liidu hollandlasest põllumajandusnõuniku, Allard Andela ja Wim Joosteni Põima Farm OÜ karjakasvatusfarm, mille loomad 2007. aastal omanike tegevusetuse tagajärjel nälgisid ning mille omandas riigivanem Jaan Tõnissoni lähim sugulane Eestis Hilja Valk.
Ridaküla (Kadrina)

Ridaküla on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Ridaküla algab kohe Tapa linna alt ja ulatub kümmekond kilomeetrit põhja poole. Ridaküla on Põima tütarküla, mis kannab Ridaküla nime alates 1977. aastast. Nimi lähtub küla tüübist. Ridakülaga on 1977. aastal liidetud Koplimetsa, Tõrma ja Vanamõisa. Koplimetsa hilisemat, edelapoolset osa nimetati Uudekülaks, mis on tänapäevaks hääbunud. 
Külas tegutsevad piimakarjakasvatajate Jüri ja Ene Milvaste Kiigemäe talu ning eesti tumedapealise lamba kasvataja Aleksandr Apolinsky. Töötab suur päikeseelektrijaam võimsusega üle 400 kW. 
Külas asub Kadrina valla raamatukogu laenutuspunkt. Endises Vanamõisa külas asunud, 1862. aastal asutatud vanas Põima (varem Imastu kool, Vanamõisa kool) Algkooli hoones asub Ridaküla Seltsimaja. Vanamõisas asunud Põima 7-klassiline kool muudeti algkooliks 1950. aastal ja algkool lõpetas töö 1964. aastal.
Rõmeda

Rõmeda on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Salda

Salda on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Küla oli kuni 2005. aastani Saksi valla koosseisus.
Tirbiku

Tirbiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Tokolopi

Tokolopi on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Udriku

Udriku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus nimega "Vtric".
Külas asub Udriku mõis ja selle kalmistu.
Külas on olnud Udriku raudteejaam.
Uku küla

Uku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Külas asub Uku Sillaotsa ohvrikivi.
Undla

Undla on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Vaiatu (Kadrina)

Vaiatu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
1977. aastal liideti Vaiatuga Kolu küla, mis on 2018. aastast taas eraldi küla.
Vandu

Vandu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Taani hindamisraamatu koostamise ajal kuulus küla (uvænnæ xii) Regneri pojale Adamile ja 20. sajandi algul (Dorf Wando) Neeruti mõisale.
Külas sündis Eesti poliitik ja diplomaat Otto Strandman (1875–1941). 
2007. aastal eraldati külast Orutaguse ja Saukse küla.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 22 inimest. Neist 20 olid eestlased. 
Haigrute kaitseala.
Vandu külas eksisteeris 1970. aastate keskpaigast kuni 2001. aastani Eesti üks suurimaid hallhaigru pesitsuskolooniaid (kuni 125 pesapuud). See võeti Marek Vahula ettepanekul esimesena Eestis looduskaitse alla 24. mail 1990. See oli tema elu esimene astutud looduskaitsesamm üldse. 
Kaitse-eeskirja eirates raiuti seal lageraiega kevadtalvel 2001 maha kõik sobivad pesapuud. Sealt ajendatuna algas üleriiklik haigrute kaitse ja uurimisprojekt "Haigruotsija". Sellest räägib raamatu "Haigruotsija. Haigruraamat" (Tallinn, 2019) sissejuhatus "Vandu draama".
Vohnja

Vohnja on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Vohnjast kirdes on Hõbeda, kagus Kallukse, edelas Vaiatu ja Kolu, loodes Voorse.
Võduvere (Kadrina)

Võduvere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Külas asub Mäeotsa linnamägi.
Võipere

Võipere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Kiku

Kiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 
Küla on kuulunud Säde, Leegi ja Sõpruse kolhoosi, hiljem Nõmmküla sovhoosi. Olnud Paide, Tapa ja Rakvere rajoonis, nüüd Lääne-Virumaal. Kuni 2005. aastani oli Saksi valla koosseisus.
Neerutisse on Kikust kilomeeter, Kadrinasse kaheksa, Rakverre 20.
Kiku küla asub Kalevipoja künnivagudena tuntud ooside rea jalamil.
Kiku rabast saab alguse Udriku oja.
Kiku ‹`Kikku ~ -sse› – küla Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas (Jõepere mõis), 1241 "Kicko" (küla), 1416 "Kykko", 1694 "Kick", 1726 "Kicko". 
Põlisküla kuulus Jõepere mõisa alla, enne selle eraldamist Saksi mõisa alla. Nimi oli välja kujunenud juba XIII sajandil, selle aluseks on Lauri Kettunen oletanud isikunime või lähtumist sõnast "kikk" : "kiku" ’tükk’. Kikk, kiku = king, ka leiwatükk. J. Jõgewer oletab nime tuletamist sõnast kikka – järsk. Hilisemal ajal on Kiku esinenud talunimena Saaremaal, Pärnu-Jaagupis ja Väike-Maarjas. Kiku lähedal loodes on endine Orapere küla, rahvapäraselt ka Peruküla. Kikuga on 1977 liidetud Kõrbse (1796 "Kärpse", 1871 "Körpse") ja Polli küla.
337

337. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad - 330. aastad - 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad
Aastad: 332 333 334 335 336 - 337 - 338 339 340 341 342
336

336. aasta
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand
Aastakümned: 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad - 330. aastad - 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad
Aastad: 331 332 333 334 335 - 336 - 337 338 339 340 341
Ezer Weizman

Ezer Weizman (heebrea עזר ויצמן; kasutatakse ka nimekuju Ezer Weizmann; 15. juuni 1924 Tel Aviv – 24. aprill 2005) oli Iisraeli sõjaväelane ja poliitik, Iisraeli 7. president (ametis 13. maist 1993 kuni 13. juulini 2000).
Generation NEX

Generation NEX on 2005. aastal välja lastud mängukonsool, Nintendo Entertainment System (NES) riistvara kloon, mis on Messiah Entertainment, Inc. toode. Nime on ta saanud Generation X ja NES ristamisel. Selle aparaadiga saab kasutada nii Jaapani Famicom 60-pin ning Põhja-Ameerika/Euroopa NES 72-pin originaal Nintendo kassette.
Süsteem toetab ka stereoheli, mida saab programmeerida sisse tulevikumängudele. Hetkel saadaval olevad NES mängud mängivad siiski ainult "dual-mono" heli, sest NES toetas ainult mono heli.
Generation NEX'il on ka sisseehitatud tugi Messiah 2.4 GHz Wireless NES kontrolleritele, mis ei vaja mingisugust eraldiseisvat riistvara. NEX'iga saab ka kasutada originaal NES kontrollerieid ja tarvikuid ("NES Zapper, 4-score, NES Advantage", jpm).
Peakatete loend

"Siin on loetletud peakatteid.
Jaak Tomberg

Jaak Tomberg (sündinud 30. juunil 1980 Tartus) on eesti kirjandusteadlane. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kirjandusteooria ja ulmekirjandus, sealhulgas küberpunk.
Jaak Tomberg on lõpetanud 1998. aastal Miina Härma Gümnaasiumi ja 2002. aastal Tartu Ülikooli eesti kirjanduse erialal. 2004. aasta sügisel astus ta Tartu Ülikooli doktorantuuri maailmakirjanduse erialal, juulis 2009 kaitses Tomberg doktoriväitekirja teemal "Kirjanduse lepitav otstarve" (juhendajad Jüri Talvet ja Jüri Lipping). Ta töötab Eesti Kirjandusmuuseumis teadurina.
Lisaks teadustööle on Tomberg tõlkinud ilukirjandust ja kirjandusteooriat, kirjutanud näidendeid ja kirjanduskriitikat. Berk Vaheri järel sai temast ajakirja Vihik toimetaja. Tomberg tegutseb ka D&amp;D mängujuhina.
Jaak Tomberg pälvis aastal 2014 maailma vanima ja suurima teadusliku fantastika uurijaid koondava ühingu SFRA aastaauhinna esseega "On the Double Vision of Realism and SF Estrangement in Gibson’s Bigend Trilogy".
50 Let Pobedõ

50 Let Pobedõ (vene keeles 50 лет Победы '50 aastat võidust') on Venemaa tuumajäämurdja, maailma suurim jäämurdja.
Laev kuulub Arktika-klassi jäälõhkujate hulka, aga sellel on võrreldes klassi esimeste laevadega muudatusi. Laeva vöör on lusikakujuline ja siin on eeskuju võetud 1979 Kanadas valminud laevast Canmore Kigoriax. Lusikakujuline vöör suurendab laeva läbivust paksus jääs ja 50 Let Pobedõ oli esimene Venemaal ehitatud lusikakujulise vööriga jäälõhkuja (2003 ostis Venemaa ära ka laeva Canmore Kigoriak).
Ajalugu.
Laev tehasenumbriga 705 ehitati Balti laevatehases Peterburis. Ehitustööd algasid 4.- oktoobril 1989 ning kestsid 1989–93 ja 2003–07. Algselt oli laeva nimeks Ural, 1995 sai ta praeguse nime. Vette lasti laev juba 1993. aastal, kuid lõplikult ehitati valmis alles 2007. aastal. Vahepealne pikk paus oli tingitud rahapuudusest. Laeva ehitusmaksumuseks kujunes 2002. aasta hindades 2,5 miljardit rubla. 1. veebruaril 2007 tegi laev esimese proovisõidu Soome lahes. Laev on ekspluatatsioonis alates 23. märtsist 2007. Oma kodusadamasse Murmanskisse saabus ta 11. aprillil 2007.
Suviti korraldatakse jäämurdjaga kruiise põhjapoolusele. Reisi käigus külastatakse Franz Josephi maad. Kruiisi ajal töötab laeva pardal restoran, aga reisijakajuteid laeval ei ole ja turiste majutatakse meeskonnaliikmete jaoks ehitatud kajutitesse.
Esimese reisi põhjapoolusele korraldas laev 2008. Laev väljus Murmanskist 21. juulil ja jõudis põhjapoolusele juba 25. juulil, püstitades 4 päevaga laevaga Murmanskist põhjapoolusele sõitmise maailmarekordi (vana rekord oli 7 päeva). Reis korraldati selleks, et jälgida 1. augustil 2008 toimunud täielikku päikesevarjutust, mille täisvarjuala möödus Franz Josephi maa ja põhjapooluse vahelt.
Juhtumid.
30. novembril 2004 puhkes laeval tulekahju. Laeva kõik töötajad evakueeriti ja tuletõrje võitles tulega umbes 20 tundi. Üks töötaja tuli haiglasse saata. Mingisugust radioaktiivse saastumise ohtu ei olnud, kuna laeva tuumareaktoris ei olnud veel kütust sees.
Tehnilised andmed.
Laev on 159,6 m pikk, 30,0 m lai, süvisega keskmiselt 11,0 m ja kõrgusega 17,2 m. Laeva veeväljasurve on 25 840 tonni ja maksimaalne kiirus on 21,4 sõlme ehk 39,6 km/h. Laeval on 2 tuumareaktorit koguvõimsusega 75 000 hobujõudu ehk 55 162 kW. Laevaperes oli algselt 140 liiget, aga hiljem vähendati seda 106-le. Lisaks võib laev peale võtta 128 reisijat, esialgu oli see mõeldud teadustöötajate ja nende seadmestiku jaoks. Ilma provianti täiendamata võib laev merele jääda 7,5 kuuks.
Uuendatud on laeva juhtimissüsteemi, mis on täisautomaatne. Laeval on kõigi elutegevuse jääkide kogumiseks ja utiliseerimiseks ette nähtud seadmed, mis vastavad tehnohoolduse riikliku standardi Gostehnadzori nõuetele.
Pardal.
Laevapere käsutuses on spordisaal, saun, bassein, raamatukogu ja muusikasalong. Töötab satelliittelevisioon.
Keelpillid

Keelpillid ehk kordofonid on muusikainstrumendid, mille heli tekitab pillikeele võnkumine.
Traditsiooniliselt liigitatakse keelpillide hulka muusikainstrumendid, mida mängitakse
Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigituses moodustavad keelpillid kolmanda kategooria nimetusega "kordofonid".
Eesti muusikahariduses mõeldakse keelpille kitsamalt, arvates nende hulka ainult poogen- ja näppekeelpillid. 
Tööpõhimõtted.
Keelpillides tekitab heli pingul pillikeel, mis võib olla valmistatud metallist, soolest või mõnest muust materjalist. Keel pannakse võnkuma näiteks poognatõmmetega, sõrme või plektroniga näppides või poogna, haamrite või muude vahenditega lüües. 
Viiuli keeled on roobi ja keeltehoidja kaudu ühendatud kõlakastiga. Viiuli õõnes korpus toimib resonaatorina, võttes üle keelte võnkumise ja võimendades tekitatud heli. 
Klaveri keeli lüüakse haamritega. 
Klavessiini keeli näpitakse sulerootsuga.
Mängimisviisid.
Heli tekitamiseks on kolm võimalust.
Helid on lühikese kestusega, sest võnkumine ei kesta kaua. Kui küüs või lipits on keele suhtes teravnurga all, siis tekib kõlav heli. Sõrmeotsa või pöidla abil tuleb tuhmim heli.
Kõla sõltub poogna asendist ja tõmbel kasutatavate jõhvide laiusest.
 Neid võib nimetada ka klahvkeelpillideks või lihtsateks kordofonideks. Löögi järel tekib püsivam heli, sest keel võngub kauem ja ülemised ülemhelid hääbuvad aeglasemalt.
Kasutamine.
Klassikalise sümfooniaorkestri koosseisus kasutatakse poogenpillidest põhiliselt viiulit, vioolat, tšellot ja kontrabassi ning näppepillidest harfi.
Valmistamine.
Keelpillid on tavaliselt keskelt kitsamad, et poognat saaks vabalt liigutada ja tekitada keerukamat vibratsiooni. Kitsama taljega muusikariistu näeb juba Babüloonia skulptuuridel. Oletatakse, et keelpillide kuju on sümboolses või rituaalses seoses naise kujuga. Vanasti tahuti keelpillid ühest puutükist, mis kitsenes kaela poole minnes sujuvalt. Sellised pillid on mandora ja rebekk.
Viiuleid valmistatakse kaheksas suuruses: 1/16, 1/10, 1/8, 1/4, 1/2, 3/4, 7/8 ja 4/4.
Lastele sobivad suurused:
Eestikeelne nimetus.
Sõna "keelpill" (saksa "Saiteninstrument") tõi tõlkelaenuna eesti keelde heliloojast keeleteadlane Karl August Hermann, kes on tublisti üle saja tänapäevani vastu pidanud sõna autor. Sõna "keelpill" võttis Hermann kasutusele 1886. aastal, kuid aastate jooksul tutvustas ta oma muusikakirjutistes veel selliseidki uudissõnu nagu "helilooja", "heliredel", "üksiklaul", "kirikulaul", "löökpill", "avamäng", "metsasarv", "tiibklaver" jm.