Liivimaa kubermang

Liivimaa kubermang (vene keeles "Лифляндская губерния", läti keeles "Vidzemes guberņa") oli Lõuna-Eesti ja Põhja-Läti aladel Rootsi riigi ja Venemaa Keisririigi koosseisus eksisteerinud haldusüksus 1629–1917, mille keskuseks oli Riia linn.
Põhjasõjas vallutati Rootsi Läänemereprovintside Lõuna-Eesti ja Põhja-Läti Liivimaa kindralkubermangu territoorium 1710. aastal Venemaa tsaaririigi poolt, ning Liivimaa ja Riia linn liideti 4. juulil 1710 Venemaa keisririigiga. Pärast Põhjasõda jäi Liivimaal kehtima Rootsi haldussüsteem. Liivimaa kubermang oli 1. järgu haldusüksus Venemaa keisririigis ja üks kolmest Balti kubermangust. Rootsi loovutas Eestimaa ja Liivimaa alad ametlikult Uusikaupunki rahuga 1721. aastal. Liivimaa kubermangule ("Лифляндская губерния" ehk "Лифляндия") 1796–1917 eelnesid: aastail 1713–1783 Riia kubermang; aastail 1783–1796 Riia asehaldurkond.
Liivimaa kubermangu moodustamine.
Rootsi-Poola 1600–1629 aastate sõjad lõpetanud 1629. aasta Altmargi vaherahuga sai Rootsi, Rzeczpospolita Liivimaa hertsogkonna selle osa, mis jäi põhja poole Daugava jõge, (sealhulgas Lõuna-Eesti mandriosa). Rootsi-Liivimaa jaotus kolmeks kreisiks (Pärnu, Tartu ja Koknese/Võnnu kreisiks) ja 5 luterlikuks praostkonnaks: Eesti aladel Pärnu, Tartu ning kolm praostkonda Põhja-Läti aladel: Riia, Koknese ja Cēsise praostkond.
Pärast Rootsi Idamereprovintside ja Liivimaa vallutamist Vene vägede poolt alates 1710. aastast taastati Liivimaa kubermangus nn Balti erikord, millega säilitati juba Vana-Liivimaa ajast pärinev aadli ja linnade omavalitsus, saksa keel asjaajamiskeelena ning luteri usk. Tsaaririik üritas seda korduvalt muuta, kuid kohaliku aadelkonnaga ei soovitud konflikti.
Balti erikorra taastamise saavutasid rüütelkonnad ja linnad uue keisri Paul I poolt 1796. aastal, muudatus jõustus 1797. aastal. Alles Aleksander III venestamispoliitika ajal 1880. aastatel hakati nn Balti erikorda olulisemalt likvideerima. Raed ja foogtikohtud likvideeriti 1889, kuid Liivimaa rüütelkond säilis Eestis kuni 1920. aastani.
Kubermangu territoorium.
Venemaa keisririigi Liivimaa kubermang asus Venemaa keisririigi loodeosas, piirnedes põhjas 407 ½ versta ulatuses Eestimaa kubermangu, idas 195 versta ulatuses Peipsi järve, Pihkva järve ja Pihkva kubermanguga, 198 versta ulatuses Vitebski kubermangu ning lõunas 247 versta ulatuses Kuramaa kubermanguga, läänes 275 vesta ulatuses Riia lahega. Kubermangu kuulusid ka Saaremaa ja Muhu saar.
Haldusasutused.
Venemaa Keisririigi Liivimaa kubermangu haldusaparaadi juhiks oli Riias asuv Liivimaa kuberner, kellele allus Liivimaa kubermanguvalitsus, kuhu kuulusid kuberner, asekuberner, kaks nõunikku, oberfiskaal ja kaks sekretäri. Kuberneri juures tegutses nõuandva organina iivimaa rüütelkonnad Liivimaa maanõunike kolleegium. Maanõunike kolleegiumi tegevus katkestati aastatel 1785–1796. Katariina II poolt, asehalduskorra ajal, kuid taastati Paul I poolt 1796. aastal.
Kuberneri kasutuses oli kaks kantseleid:
Kubermanguvalitsusse kuulusid ka Riigivaranduste Liivimaa Kroonupalat jt allasutused.
19. sajandi II poolel reorganiseeriti kubermanguvalitsuse töökorraldus osakondade alusel. Osakondade eesotsas seisid viitsekubernerid, koosseisu kuulusid nõunikud jt. Iga osakond jagunes omakorda laudadeks. I osakonnal oli 1.-4., II osakonnal 5.-7., III osakonnal 8.-10. laud. Igal laual olid oma funktsioonid, mida määratleti kubermanguvalitsuse poolt perioodiliselt välja antud juhendiga, laudade ülesanded muutusid.
Halduskorraldus.
Liivimaa kubermangu jaotus, mis säilis kuni keisririigi lagunemiseni:
Sadamad, teedevõrk ja side.
Kubermangus asusid laevatatavad lahed ja sadamad: Daugava suudmes Riia sadam ja Pärnu jõe suudmes Pärnu sadam ning Kuressaare, Sõrve, Mustla ja Maasi sadam Saaremaal.
Kubermangu põhjaosas, Lõuna-Eestis asusid laiarööpmelise raudtee Eestimaa kubermangus asuva Tallinna–Narva raudteega ühendav Tapa–Tartu raudtee, Tartu–Valga raudtee ja Riia–Pihkva raudtee Valga–Petseri raudtee osa. Kitsarööpmelise raudtee liinid Lõuna-Eestis: Valga–Ruhja–Pärnu vahel, Mõisaküla–Viljandi kitsarööpmelise raudteeharu ja Eestimaa kubermanguga ühendav Tallinna–Viljandi raudteeliin.
Postiliiklust korraldas Liivimaal alates 17. sajandi keskpaigast Liivimaa rüütelkond, 19. sajandist aga kubermanguvalitsus. Kubermangu läbis neli postiteed, mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik:
Kohtukorraldus ja korrakaitse.
Sisejulgeolekut tagas kubermangus Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu Sandarmikorpuse Liivimaa kubermangu sandarmivalitsus Riias, ülem: kindralmajor Andreas von Andrejanoff (1861–1878), kindralmajor Laks (1878-), polkovnik Ivan Volkov (1903–1915). 1805. aastal moodustati siseturvalisuse tagamiseks Siseministeeriumile alluv Tartu politseivalitsus, mille koosseisu kuulusid algselt: politseimeister, rajooniülevaatajad ja nende abid, sealhulgas ka kardavoi ehk linnapolitseinik. „Läänemere-kubermangude politsei ümberkorraldamise” seaduse alusel moodustati 1888. aastal Liivimaa kubermangu Eesti aladel kreisi politseivalitsused: Tartu kreisis - Tartumaa politseivalitsus (saksa "Dorpater Polizeiverwaltung", vene "Дерптская Управа Благочиния"), Pärnu kreisis - Pärnumaa politseivalitsus (saksa "Pernauer Polizeigericht", vene "Перновскиий полицейский суд"), Viljandi kreisis - Viljandimaa politseivalitsus (saksa "Fellinsche Polizeiverwaltung", vene "Феллинская управа благочиния"), Võru kreisis - Võrumaa politseivalitsus, Valga kreisis - Valga politseivalitsus (saksa "Walksches Polizeiamt", vene "Валкское Управление Городничего") ja Valga politseivalitsus (saksa "Walksche Polizeiverwaltung"), Saaremaa kreisis - Saaremaa politseivalitsus (saksa "Arensburger Polizeiverwaltung").
Sõjaväekorraldus kubermangus.
Liivimaa kubermangu territoorium kuulus 1914. aasta suvest Dvinski sõjaväeringkonda (), mille staap asus Dvinski ehk Daugavpilsi Dünaburgi kindluses ja ülemaks jalaväekindral Aleksei Tšurin (1844–1917; Алексей Ефграфович Чурин) ja hiljem insener-kindral vürst Nikolai Tumanov (1844–1917; Николай Евсеевич Туманов). Kubermangu põhjaosas asusid 1. armeekorpusse kuulunud sõjaväeosad:
24. jalaväediviis, asukohaga Pihkvas, ülem kindralleitnant Nikolai Reštšikov (1853–19xx; Рещиков Николай Петрович)
Enne Esimest maailmasõda 1914 Vilno sõjaväeringkonna () 3. armeekorpusse () kuulunud väeosad Liivimaa kubermangus:
25. jalaväediviis (), mille kõik üksused asusid Dvinskis ehk Daugavpilsis, ülem kindralleitnant Pavel Bulgakov (1856–1932; Булгаков Павел Ильич)
Hariduskorraldus.
XIII sajandil levis Eestis katoliiklik kiriku- ja koolikorraldus. Algul rajati toomkoolid, kus õpetati traditsiooniliselt 7 vaba kunsti (vanim teadaolev oli Pärnu toomkool 1251. aastal). Hiljem tekkisid kloostrikoolid. Tolle aja talurahva haridus jäi nn rahvapedagoogika tasemele. Eesti hariduselus toimus hüpe Rootsi ajal: aastal 1630 avati Tartu gümnaasium, 1632. aastal Tartu Ülikool.
1786. aastal anti välja Venemaa rahvakoolide määrustik, mille järgi tuli kubermangulinnades avada neljaklassiline (viie õppeaastaga) ülemrahvakool ja maakonnalinnades kaheklassiline (kahe õppeaastaga) alamrahvakool. Loodi rahvakoolide direktori ametikoht.
5. novembril 1804 kinnitas keiser Aleksander I esialgsed rahvahariduse eeskirjad. Loodi Tartu õpperingkond kuraator Friedrich Maximilian von Klingeri juhtimisel. Määrati kindlaks koolitüübid ja pannakse alus koolide riiklikule järelevalvele ja juhtimisele. Loodi püsiv neljaastmeline avalike õppeasutuste süsteem: kihelkonnakoolid (elementaarkoolid) (eesti õppekeelega), maakonna- ehk kreiskoolid (saksa õppekeelega), kubermangugümnaasiumid (saksa õppekeelega) ja ülikoolid.
1823. aastaks olid Liivimaa Kubermangus loodud järgmised haridusasutused:
Hilisemad koolid: