tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Intuitiivteaduste Kool

Intuitiivteaduste Kool on Tallinnas ja Tartus tegutsev kool (ja samuti kirjastus), mis õpetab teaduslikele eksperimentidele mitte alluvaid aineid.
Intuitiivteaduste Kooli eesmärgiks on õpilaste sensitiivsete võimete arendamine. Õpetatavate ainete hulka kuuluvad bioenergeetika, grafoloogia, tantra, tarokaartidega ennustamine, geštaltteraapia, neurolingvistiline programmeerimine, psühhomeetria, reiki, astroloogia, numeroloogia, pildamine, šamanism, feng shui jt.
Eri aegadel on kooli lektoriteks olnud Viljo Viljasoo, Ilmar Soomere, Ingvar Luhaäär, Veeliks Jalakas, Tiit Teras, Tõnu Aru, Janno Seeder, Rita Värnik, Milvi Koplus, Andres Klemet, Mercedes Merimaa, Rein Weber, Luule Viilma, Gunnar Aarma, Anti Kidron jt.
Õppeperiood jaguneb kevad- ja sügissemestriks. Kummagi semestri käigus õpetatav materjal on erinev ja semestrite läbimise järjekord pole tähtis.
Kooli astuda soovijatele korraldatakse vastuvõtukatse, kus mõõdetakse pendliga nende energiat. Vastu ei võeta inimesi, kellel katse korraldajad arvavad olevat väga tugeva negatiivse energia ja/või tugevad vaimsed häired.
Intuitiivteaduste Kool tegutseb alates 1990. aastate algusest. Kooli asutajaks ja vaimseks isaks on Ingvar Luhaäär.
Intuitiivteaduste Kool on aastatel 1994–2015 välja andnud sadakond raamatut.
Kriitika.
Intuitiivteaduste Kooli on mainitud portaalis skeptik.ee seoses portaali poolt välja antava Umbluu preemiaga. 2012. aasta Umbluu preemia määrati Viljo Viljasoole. Selleteemalises Martin Välliku artiklis öeldakse, et preemia aupaiste laieneb ka paljudele teistele isikutele ja institutsioonidele, sealhulgas Intuitiivteaduste Koolile.
Kooli nimevalikut on esitatud kui näidet sellest, kuidas esoteeriliste teadmiste õpetajad võtavad üle teaduslike struktuuride ja institutsioonide nimetusi, et nende kaudu tõsta enda usaldusväärsust ja kaalukust.
Franz Sintenis

Franz Leopold Friedrich Sintenis (27. august 1835 Alten – 15. veebruar 1911 Ventspils) oli baltisaksa pedagoog entomoloog ja kirjamees.
Franz Leopold Friedrich Sintenis sündis 1835. aastal Dessau lähedal Saksamaal ning õppis Bonni ja Berliini ülikoolis filoloogiat ning kuulas ka maateaduse loenguid.
Ta siirdus 1858. aastal Liivimaale ja kus asus tööle Võrus sealse Krümmeri erakooli ülemõpetajana, saades hiljem kooli juhatajaks. Kaheksa aasta pärast võttis ta vastu ülemõpetaja koha Tartu Kubermangugümnaasiumis, kusF. Sintenis õpetas pensionile minekuni (1888) saksa keelt ja kirjandust ning kreeka ja ladina keelt. 
1871. aastal valiti F. Sintenis Tartu Loodusuurijate Seltsi liikmeks.
Loode-Venemaa valitsus

Loode-Venemaa valitsus, ka Põhja-Lääne valitsus (vene keeles "Северо-Западное правительство" või "Правительство Русской Северо-Западной области") oli koalitsioonivalitsus, mis moodustati 11. augustil 1919 Tallinnas. Valitsuse ametlik asukoht oli Narva. Valitsuse üks peaülesandeid oli likvideerida bolševism Pihkva, Novgorodi ja Petrogradi kubermangus, Vene kodusõjas. 
Valitsusse kuulusid kadetid, paremesseerid ja menševikud.
Valitsus lagunes pärast 5. detsembrit 1919, kui Judenitši juhitav Loodearmee oli saanud suuri kaotusi.
Serbia katepanikion

Serbia või Rasi (Raška) katepanikion (kreeka: "κατεπανίκιον Σερβλίας") oli ajavahemikus 971–976, Ioannes I Tzimiskēsi (valitses 969–976) valitsusajal rajatud Bütsantsi provints. See koosnes Serbia vürstkonnast; Rasi piirkonnast; Serbia piiskopkonnast (Rasi piiskopkond) ja pealinnast (Ras).
Andmed Rasi "katepano" kohta Tzimiskēsi valitsusajal puuduvad.
Tzimiskēs vallutas ala, kohates jõulist vastupanu.
Rasi "strategos"e pitser on dateeritud Tzimiskēsi valitsusajaga, mis teeb võimalikuks, et Tzimiskēsi eelkäija Nikephoros II Phokas saavutas Raškas tunnustamise. "Rasi protospatharios ja katepano" oli Bütsantsi kuberner nimega Ioannes.
Bütsantsi sõjaline kohalolek lõppes varsti pärast seda sõdades Bulgaaria vastu ja taastati alles u. 1018. aastal lühiealise Sirmiumi teemaga, mis aga ei ulatunud eriti Raška põlisaladele.
Eve Reinväli

Eve Reinväli (sündinud 1. septembril 1972) on eesti aktivist ja vildikunstnik. 
Ta on töötanud pikka aega asenduskodus kasvatajana ning on ka Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu looja.
Haridus.
2015 – 2019 Tallinna Ülikool (eripedagoogika BA)
Gustav Bauer

Gustav Adolf Bauer (6. jaanuar 1870 Darkehmen, Ida-Preisimaa (tänapäeval Ozjorsk, Kaliningradi oblast, Venemaa) – 16. september 1944 Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik, Saksamaa riigikantsler (valitsusjuht) 1919. aasta juunist kuni 1920. aasta märtsini.
Gustav Bauer oli pärit kohtutäituri perekonnast. Pärast rahvakooli lõpetamist 1884. aastal töötas ta advokaadibüroos kirjutajana. Raske haiguse tõttu amputeeriti tal 1888. aastal üks jalg. Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikkusse Parteisse astus ta 1891. aastal. 1893–1895 oli Gustav Bauer tuntud juristi Fritz Friedmanni büroo juhataja. 1895. aastal asutas Bauer Saksamaa Bürooteenistujate Keskliidu, mille eesotsas oli ta kuni 1908. aastani, mil see ühe teise organisatsiooniga ühines. 1908–1918 oli Gustav Bauer Saksamaa Ametiühingute Keskkomisjoni teine esimees.
Aastatel 1912–1928 oli ta Riigipäeva liige. 1918. aasta oktoobris kutsuti Bauer Riigi Tööameti riigisekretäriks Max von Badeni valitsuses.
13. veebruarist 1919 oli Gustav Bauer Saksamaa tööminister. 21. juunist 1919 kuni 27. märtsini 1920 oli Gustav Bauer Saksamaa riigikantsler. 1921. aasta märtsist kuni 1922. aasta novembrini oli ta riigivarade minister ja asekantsler.
2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valikturniiri alagrupp H

Sellel lehel on ära toodud 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valikturniiri alagrupp H tulemused ja statistika. Valikturniir algas 6. septembril 2016 ning lõppes 10. oktoobril 2017.
Henn Pärn

Henn Pärn (sündinud 4. aprillil 1941) on eesti majandustegelane, endine riiklik lepitaja ja X Riigikogu liige. 
Ta on lõpetanud 1961. aastal Tallinna Polütehnikumi tehnik-elektrikuna ja 1971. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. 
Ta oli Riigikogu liige aastatel 2003–2006. Lisaks on ta olnud Eesti Tööandjate Keskliidu tegevdirektor 1997–2001, Eesti Õliühingu tegevdirektor 1996–1997, AS-i Eesti Kütus peadirektor 1992–1996, Eesti NSV Naftasaaduste Komitee peadirektori asetäitja 1987–1992. 
Nõukogude ajal oli ta Eesti NSV Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi Katsetehase peakonstruktor 1979–1987, tootmiskoondise Vasar peamehaanik, tootmisosakonna juhataja asetäitja 1977–1979, Tallinna Soojuselektrijaama laboratooriumi juhataja 1965–1977, Riikliku Projekteerimisinstituudi Eesti Põllumajandusprojekt tehnik 1961–1962. 
Ta oli esimene ja seni ainuke Eesti Kvaliteediühingu president. 
Alates novembrist 2001 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
Riikliku lepitajana tegutses ta 2001–2003 ja 2006–2017. 
2023. aasta kergejõustikuveteranide maailmameistrivõistlustel, mis toimusid Poolas Torunis, tuli ta kettaheites veteranide maailmameistriks.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 49 häält ning ei osutunud valituks.
Meelis Kukk

Meelis Kukk (sündinud 25. juunil 1982) on nõustaja, koolitaja ja eripedagoog. 
Haridus.
2016. aastal alustas õpinguid Ettevõtlus Kõrgkoolis Mainor 
2015. aastal Tallinna Ülikooli eripedagoog-nõustaja eriala magistriõppes. 
2005. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Seminari noorsootöö eriala 
Töö.
Alates 2020 Tallinna Lastekodu juhataja
2015–2019 oli Viru Haigla juhatuse Liige 
2017–2019 AS Karell Kiirabi, juhatuse liige 
2007–2015 oli ta SOS Lasteküla kasvataja. 
2002–2012 kinnisvaramaakler Varakeskuses ja hiljem A4 Kinnisvaras 
Ta on Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu asutajaliige ja juhatuse liige.
Karjala kannas

Karjala kannas (ka Karjala maakitsus; soome keeles "Karjalankannas") on Soome lahe ja Laadoga järve vahele jääv maismaa-ala (maakitsus). Maakitsuse lõunapiiriks loetakse Neeva jõge ja loodes on piir Viiburi lahe kõige sügavamast sopist Soomevete põhjast Laadoga läänepoolseima punktini.
Kuramaa hertsogiriik (1918)

Kuramaa hertsogriik (ka "Kuramaa ja Zemgale hertsogiriik"; saksa keeles "Herzogtum Kurland und Semgallen") oli 8. märtsist 1918 kuni 22. septembrini 1918 eksisteerinud riigimoodustis.
15. märtsil 1918 tunnustas Saksamaa Kuramaa Hertsogiriiki iseseisva riigina. Tunnustamine leidis aset olukorras, kus Kuramaad okupeerisid 1915. aastast alates Saksa väed. Tunnustamise hetkel ei olnud see aga enam okupatsioon (võib-olla ehk interventsioon), kuna Kuramaa Hertsogiriigi (baltisaksa) valitsuse seisukohast olid need sõbraliku liitlasriigi väed. (Okupatsioon oleks see olnud Läti Vabariigi suhtes, mida veel ei eksisteerinud; või Tsaari-Venemaa suhtes, mida enam ei eksisteerinud.) 
12. aprillil 1918 kuulutas baltisakslaste Balti Maanõukogu ("Baltische Landesrat") Riias kõigi Venemaa Balti provintside baasil välja Balti Hertsogiriigi.
Telegrupp AS

Telegrupp AS on 1997. aastal asutatud IT-, side-, ja turvalahendustega tegelev ettevõte. Firmal on osalus Eltron AS, Hannu Pro Tallinn OÜ ning Rootsi ettevõttes Data Center Technology Sverige AB. 
2012. aasta seisuga oli ettevõtte käive üle 10 miljoni euro.
Paul A. Goble

Paul Alan Goble (sündinud 13. jaanuaril 1949) on Ameerika Ühendriikide analüütik ja poliitikavaatleja. Ta on Venemaa, Balti ja Euraasia küsimuste ekspert.
Paul Goble sai bakalaureusekraadi Miami Ülikoolist (1970) ja magistrikraadi Chicago Ülikoolist (1973). 
Ta on muu hulgas töötanud Tartu Ülikooli Euroopa Kolledžis vanemuurijana.
Törka talu kalmistu

Törka talu kalmistu on kalmistu Tori kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tabria külas Tori vallas Pärnu maakonnas.
Ajalugu.
Kalmistu rajati Törka 19 (ka Terka, Tõrga, Tõrka, Törga) talu maadele, selle omanik oli perekond Tomson (Thomson). Taluperemees Jakob Tomson taotles juba augustis 1934 kalmistu asutamise luba, sest tema perekonna hauaplats Pärnu-Jaagupi kalmistul jäävat umbes 20 km kaugusele. Esialgu lükati tema taotlus tagasi, sest puudusid vajalikud plaanid.
Oktoobris esitas Tomson taotluse koos plaanidega uuesti ning 29. oktoobril 1934 anti talle kalmistu asutamise luba.
Kalmistule maetutest ei ole teateid. Võimalik, et hoolimata valminud kalmistust polegi teadmata põhjustel sinna kedagi maetud.
Kirjeldus.
Kalmistu paikneb talu südamest umbes 300 m kaugusel lõunas, talusse viiva tee äärest umbes 10 m kaugusel idas. Teed ääristab puiestee. Kalmistu on täpselt ruudukujuline (küljepikkusega 15 m), selle pindala on 0,025 ha.
Andrzej Leszczyński

Andrzej Leszczyński (1606–1651) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane, diplomaat ja luuletaja. 
Aastatel 1641–1651 oli ta Tartu vojevood.
Przecław Paweł Leszczyński

Przecław Paweł Leszczyński (1605–1670) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. 
1658–1670 oli ta Tartu vojevood.
Samuel Leszczyński

Samuel Leszczyński (1637–1676) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. 
1670–1676 oli ta Tartu vojevood.
Gerard Denhoff

Gerard Denhoff (saksapäraselt Gerhard Dönhoff) (umbes 1554 – 1602) oli Rootsi ja Rzeczpospolita riigitegelane. 
Gerhard Dönhoff oli Rootsi kuninga (1568–1592) Johan III Eestimaa hertsogkonna Lihula foogt 1586–1589 ning 1589–1590 Rakvere lossifoogt.
Aastatel 1590–1599 oli ta Haapsalus Rootsi kuninga Johan III ja Poola-Rootsi kuninga Zygmunt III Waza asehaldur (saksa k. "Hauptmann auf Hapsal und Leal" ja kastellaan ning Lihula lossiläänis, kuna Zygmunt III Waza valiti 1587. aastal Rzeczpospolita kuningaks ja isa surma järel 1592. aastal ka Rootsi kuningaks. 
Gerhard Dönhoff oli Rootsi-Vene Täyssinä rahuläbirääkimiste volinik Täyssinäs. 1595. aastal sõlmitud rahulepingu tingimusega loovutas Venemaa Rootsile Eestimaa hertsogkonna koos kõigi linnustega: Narva, Tallinna, Paide, Rakvere, Padise, Toolse, Vasknarva, Porkuni, Haapsalu, Koluvere, Lihula ja Vigalaga. Rootsi tagastas Venemaale Käkisalmi linnuse, koos maakonnaga ja tunnistas Jaanilinna, Jama, Koporje, Nöteborgi ja Laadoga kuulumist Vene riigile.
Katoliku usutunnistusega Zygmunt III Waza valimisega isa, Johan III surma järel 1592. aastal ka Rootsi kuningaks, alanud Rootsi kodusõjas nn Sigismundi sõjas toetas Gerhard Dönhoff Zygmunt III Wazat. Sigismund saatis ta 1598. aastal koos Georg Finckega diplomaatilise missioonile Taani ja 1599. aasta kevadel saatis ta Preisimaale, et takistada Rootsi linnade eraldumist tema võimu alt, samuti pidi ta täitma ülesandeid nii Kuramaal, Tallinnas ja ka Eestimaa rüütelkonnaga.
1598–1600 oli Gerard Denhoff Poola Liivimaa hertsogkonna Tartu vojevoodkonna vojevood.
Marcin Kurcz

Marcin Kurcz (? – 1602) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane.
Marcin Kurcz oli 1586–1600 Liivimaa hertsogkonna Pärnu vojevoodkonna Viljandi staarost ja 1600–1602 oli ta Tartu vojevoodkonna Tartu vojevood.
Kamen

Kamen on linn Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Arnsbergi ringkonnas.
2010. aastal elas linnas 44 398 inimest. 
Linnas on kuus linnaosa.
Maakond (Ameerika Ühendriigid)

Maakond (inglise keeles "county", Louisianas ka "parish", Alaskas "borough") on Ameerika Ühendriikide 2. järgu haldusüksus. See on poliitiline ja geograafiline alamüksus 1. järgu haldusüksuse ehk osariigi piires. Maakondadel võib olla teatud kohalikku valitsusvõimu, kuid nad ei ole suveräänsed. Mõnedes Uus-Inglismaa piirkonda jäävates USA osariikides eksisteerivad maakonnad ainult statistilise üksusena: Rhode Island likvideeris maavalitsused juba 1846. aastal ja Connecticut 1960. aastal, Massachusettsis eksisteerib veel 6 maakonda 14st (kõik osariigi kaguosas Bostonist lõunas), ülejäänud likvideeriti vahemikus 1997–2000.
Maakonnaga võrdväärsed administratiivsed üksused on veel 41 omavalitsusega linna, millest 38 asub Virginia osariigis.
2013. aasta seisuga on Ameerika Ühendriikides 3007 maakonda ("county") ja 137 maakonnaga võrdväärset haldusüksust (sh Louisiana ja Alaska üksused ja omavalitsusega linnad).
Väikseim maakondade arv on Delaware'i osariigis (3), suurim Texase osariigis (254). Elanike arvult on suurim Los Angelese maakond (üle 10 miljoni inimese), väikseim on Lovingi maakond Texase osariigis (82 inimest). Pindalalt on suurim San Bernardino maakond California osariigis (52 070 km2), kuid kui arvestada ka maakonnaga võrdväärseid üksusi, siis on suurim Yukoni-Koyukuki rahvaloenduspiirkond Alaska osariigis (382 810 km2), väikseim on Kalawao maakond Hawaii osariigis (137 km2), mis on ka elanike vähesuselt USA-s teisel kohal.
Vassili Pitšul

Vassili Pitšul (vene Василий Владимирович Пичул; 15. juuni 1961 Mariupol – 26. juuli 2015 Moskva) oli vene filmilavastaja ja -stsenarist.
Aastal 1983 lõpetas Pitšul režii erialal VGIK-i, kus ta õppis Marlen Hutsijevi käe all.
Vassili Pitšuli tuntuim film oli 1988. aastal valminud "Väike Vera", mis võitis auhindu ka mitmelt rahvusvaheliselt filmifestivalilt. Näiteks võitis film 1988. aastal Veneetsia filmifestivali FIPRESCI auhinna ja Chicago filmifestivali Kuldse Hugo auhinna. 
Ta on ka filmide "Sotšis on pimedad ööd" ("В городе Сочи темные ночи") ja "Teemanttaevas" ("Небо в алмазах") režissöör.
Nanseni Rahvusvaheline Pagulasbüroo

Nanseni Rahvusvaheline Pagulasbüroo (prantsuse keeles "Office International Nansen pour les Réfugiés", inglise keeles "Nansen International Office for Refugees") oli 1930. aastal Rahvasteliidu asutatud organisatsioon, mis tegeles sõjapõgenikega. Organisatsioon nimetati Fridtjof Nanseni auks.
Büroo tegevuse hulka kuulus ka Nanseni passi väljaandmine.
1938. aastal anti organisatsioonile Nobeli rahuauhind. Varsti pärast seda lõpetas organisatsioon tegevuse.
Lükati (Tallinn)

Lükati (ka "Kose-Lükati", vananenud nimega "Vabrikusauna") on allasum Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.
Luke (Läti)

Luke (läti keeles Lugaži, vanasti ka "Vārpa"; saksa keeles "Luhde") on küla ("ciems") Põhja-Lätis Valka piirkonna Valka vallas. Luke piirneb Valkaga. Asula asub merepinnast 75 meetri kõrgusel.
Luket on esmamainitud 1334. aastal, mil sinna ehitati Luke ordulinnus (saksa keeles "Schloß Luhde"). Linnuse asukoht on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all. Praegune küla tekkis Luke mõisa (saksa keeles "Lu(h)denhof") hoonetekompleksi juurde, see hõlmab tänapäeval ka Burga mõisa asukoha. Nõukogude ajal oli see kolhoosi Ļeņina ceļš keskasula.
Külas on raamatukogu ja Lugaži bussipeatus. 
Külas kasvavad Lugaži lehis, künnapuu ja üks tamm on looduskaitse all. Luke jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.
Rooma Keskrahvusraamatukogu

Rooma rahvusraamatukogu (itaalia "Biblioteca Nazionale Centrale di Roma", lühend BNCR) on avalik juhtiv rahvusraamatukogu Itaalias Roomas.
Raamatukogu asutati 1875. aastal "Vittorio Emanuele II" raamatukoguna ja õnnistati sisse 1876. aasta 14. märtsil.
Kogu asus algusest peale Ignatius Loyola asutatud Rooma kolledži ruumides, praegune hoone avati külastajatele 1975. aasta jaanuaris.
Rooma Castro Pretorio linnaosas asuv raamatukogu on üks Itaalia suurimatest ning täidab koos Firenze rahvusraamatukoguga keskse rahvusraamatukogu ülesandeid.
Märkus.
Ajaloolistest iseärasustest tulenevalt (riigi suhteliselt hiline ühendamine) on Itaalias mitmeid rahvusraamatukogusid (Roomas, Firenzes, Napolis, Milanos, Palermos jm); üksnes Roomas ja Firenzes asuvad raamatukogud on "kesksed rahvusraamatukogud" ("biblioteca nazionale centrale").
Itaalia rahvusraamatukogu

Itaalia rahvusraamatukogu.Ajaloolistest iseärasustest tulenevalt (riigi suhteliselt hiline ühendamine) on Itaalias mitmeid rahvusraamatukogu ("biblioteca nazionale") nime kandvaid raamatukogusid; juhtiva ehk "kesk-rahvusraamatukogu" ("biblioteca nazionale centrale") staatuses on üksnes Roomas ja Firenzes asuvad raamatukogud:
Lokaalsed rahvusraamatukogud on:
Raudoksiidid

Raudoksiidid ehk raua oksiidid on raua ja hapniku ühendid.
Kolm kõige levinumat raudoksiidi on:
Titaanoksiidid

Titaanoksiidid ehk titaani oksiidid on titaani ja hapniku ühendid.
Titaan moodustab umbes 15 oksiidi, millest tähtsaim on TiO2. 
Tuntud titaani oksiidid on ka Ti3O5 ja Ti4O7..
Teisi titaanoksiide: Ti3O; Ti2O.
Eesti kaitsepataljonid

Eesti kaitsepataljonid (hiljem Eesti politseipataljonid; saksa keeles "Estnische Hilfspolizei") olid Teise maailmasõja ajal Eesti kindralkomissariaadis lepingulistest vabatahtlikest moodustatud väeüksused Saksamaa relvajõudude koosseisus. 
Korralduse eesti kaitsepataljonide nende formeerimiseks 1941. aasta septembris andis väegrupi Nord tagalapiirkonna juhataja kindral Franz von Roques, lähtudes väegrupi Nord ülemjuhataja korraldusest, mis omakorda lähtus Wehrmachti ülemjuhatuse kui sõjalis-poliitilise juhtkonna ja maavägede peakorteri üldisematest juhtnööridest kohalike elanike värbamise kohta okupeeritud aladel. Kindral von Roques andis oma korralduse selleaegsele kõrgemale SS-i ja politseijuhile SS-Obergruppenführer ja politseikindral Hans-Adolf Prützmannile, kes korralduse tegeliku täitmise tegi ülesandeks 321. politseipataljoni ülemale major Petersenile. 
Pataljonid osalesid 1941–1944 peamiselt Leningradi, Pihkva ja Novgorodi oblastis valveteenistuses, tagala julgestamises ning partisanidega võitlemises, kohati võtsid osa ka sõjategevusest (Volhovi ja Stalingradi rindel).
Kaitsepataljonid olid otstarbe järgi järgmised: 
Eestis moodustati kaitsepataljonid 1941. aasta Suvesõjas tekkinud Eesti Omakaitse liikmetest, välipolitseinikest, Punaarmeest ületulnutest ja mobiliseeritutest. Enamik väeosadest formeeriti algselt kas Wehrmachti armeede juhtkondade või tagalapiirkonnas SS-i ja Saksa Korrapolitsei komandöri korraldusel väegrupi Nord tagalateenistusse. 1942.–1943. aasta talvel reorganiseeriti Heinrich Himmleri 16. detsembri käskkirja alusel Omakaitse senised palgalised üksused kas rinde- või vahipataljonideks ja viidi Omakaitse alluvusest välja.
6. juulil 1941 komplekteeriti esimene eestlastest ja lätlastest koosnenud ja Saksa relvajõududele allunud üksus Berliini lähistel järelümberasujatena Saksamaale evakueerunud eestlastest ja lätlastest ja mis allus Saksa Korrapolitseile – politseipataljon Ostland. 1942. aasta suvel ja sügisel suunati osa mehi formeeritava Eesti SS-leegioni tuumikuks. Järelejäänud mehed saadeti 1943. aastal samuti Heidelaagrisse, kus nendest sai Narwa pataljoni tuumik. Seejärel pataljon Ostland likvideeriti. 
1942. aasta detsembris saadeti osa 1941. aasta sügisel moodustatud "esimese laine" kaitsepataljone laiali ning nende 1941/1942. aasta lahingutes ellujäänutest umbes 1000 värvati moodustatavasse Eesti SS-leegioni.
1942. aastal moodustatud 200-seeria kaitsepataljonid nimetati osaliselt ümber laialisaadetud kaitsepataljonide numbritega: 
Politseipataljonid.
9. detsembril 1943 nimetati Kaitsepataljonid ümber politseipataljonideks.
Bauska ordulinnus

Bauska ordulinnus (läti keeles "Bauskas pils", saksa keeles "Amt-Bauske"; ka Bauska loss (saksa "Schloss Bauska")) oli keskajal Liivi ordu linnus. 
Keskajal oli see Bauska foogtkonna linnus, kus resideeris Bauska foogt. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb linnus Bauska rajooni.
Grobiņa ordulinnus

Grobiņa ordulinnus (läti keeles "Grobiņas viduslaiku pils", saksa keeles "Grobin ") oli Liivi ordu linnus. Linnuse varemed asuvad Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Grobiņas.
Keskajal oli see Grobiņa foogtkonna linnus, kus resideeris Grobiņa foogt.
Kalnamuiža ordulinnus

Kalnamuiža ordulinnus (läti keeles "Kalnamuiža pils", saksa keeles "Ordensburg Hofzumberge") oli keskajal Liivi ordu linnus. Praeguse haldusjaotuse järgi asub linnus Tērvete piirkonnas Tērvete külas.
Linnus ehitati 16. sajandil. 
Linnusest on tänapäevani säilinud üksikud varemed.
Marion Melnik

Marion Melnik (sündinud 28. veebruaril 1982 Turus) on eesti ja soome ooperilaulja (sopran).
Ta on alates 2001. aastast õppinud Sibeliuse akadeemias.
Isiklikku.
Marioni ema on pianist Ariel Klas ja isa oli laulja Oleg Melnik. Marioni õde on ooperilaulja Angelika Klas-Fagerlund.
Kallio Kotkas

Kallio Kotkas (varem Kalju Kotkas; 1. september 1908 Helsingi – 8. juuni 1982 Helsingi) oli eesti päritolu Soome spordi- ja ühiskonnategelane, spordikohtunik.
Sai 1931. aastal Soome meistrivõistlustel kaugushüppes hõbemedali. Tema isiklik rekord kaugushüppes oli 7,06.
Ta oli aastatel 1946–1953 1952. aasta suveolümpiamängude organiseerimiskomitee sekretär ja keskkantselei juhataja, aastatel 1952–1963 Soome Riikliku Spordiliidu peasekretär ja 1966–1974 Soome Jalgrattaliidu esimees.
Kotkas on maetud Helsingi Malmi kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli viiulipedagoog ja helilooja Juhan Kotkas ning vend oli kergejõustiklane Kalevi (Kalev) Kotkas.
Kalju Kotkas

Kalju Kotkas (7. jaanuar 1926 – 6. august 2008) oli eesti vabadusvõitleja.
Ta oli Eesti Kongressi liige ning Memento Pärnu ja Pärnumaa ühenduse esimees.
Peedu Ojamaa

Peedu Ojamaa (27. mai 1933 – 1. aprill 2014) oli eesti filmilavastaja, ettevõtja ja sporditegelane.
Elulugu.
Ojamaa lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1952–1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonnas. 
Ta tuli Tallinna koolinoorte meistriks lauatennises ja jäähokis, hiljem TPI meeskonnas Tallinna meistriks jäähokis ning oli ka mitme spordiala kohtunik.
Aastatel 1956–1957 oli Ojamaa Õhtulehe spordikorrespondent, seejärel Tallinnfilmis ringvaadete toimetaja, tõusis Ülo Tambeku asemel peatoimetajaks ja tõi stuudiosse tööle noori toimetajaid.
Ojamaa asutas 1967. aastal reklaamibüroo Eesti Reklaamfilm (ERF), mis algatas 1968. aastal televisioonis saatesarja "Horoskoop". Ta oli algul 1972. aastal eetrisse läinud meelelahutussaate "Reklaamiklubi" saatejuht, otsis rahvalikku ansamblit ja Ojamaaga heades suhetes olnud Taivo Linna pakkus välja oma bändi Kukerpillid, millega Ojamaa nõustus.
Ojamaa moodustas 1975. aastal ERF-i sporditoimetuse Spinnaker spordi suurürituste korraldamiseks. Ta kuulus Tallinna olümpiaregati taotlemise algatusrühma ja 1974. aastast Olümpia Purjeregati Ettevalmistamise Organiseerimiskomiteesse. Ta oli ka ERF-i kaudu autoralli Sojuz korralduskomitee liige ja toetaja.
1980. aastatel laienes ERF Riiga, Leningradi ja Moskvasse ning tootis üle 300 filmi aastas. 1988. aastal sai ERF Priit Pärna lühiloo "Lahkudes kustuta valgus!" eest Cannes'i rahvusvaheliselt reklaamifilmide festivalilt pronkslõvi. ERF reklaamis asju, mida nõukogude ajal polnud saada või olemaski.
Aastatel 1983–1989 oli Ojamaa Tenniseföderatsiooni presiidiumi esimees, 1989–1991 Eesti Tennise Liidu juhatuse liige, 1995. aastast auliige, 1989–1994 Eesti Olümpiakomitee liige. Ta oli ka Eesti Olümpiafondi tegevdirektor.
2013. aastal valmis Ojamaa elust Hardi Volmeri ja Kiur Aarma film "Kullaketrajad". 
Isiklikku.
Peedu Ojamaa vend oli näitleja ja lavastaja Madis Ojamaa, väimees on filmirežissöör Hardi Volmer.
Villu Jaanisoo

Villu Jaanisoo (sündinud 21. juulil 1963 Tallinnas) on eesti skulptor ja kunstiõppejõud.
1989 lõpetas ta Eesti Kunstiakadeemia.
Ta on muu hulgas Soome Kunstiakadeemia professor.
Ulvi Wirén

Ulvi Wirén (sünnimi Ulvi Kärbo; 1. abielus Ulvi Johansson; sündinud 1963. aastal Tartus) on eesti kirjanik, kes kirjutab peamiselt soome keeles.
Ta lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikoolis ravi eriala.
1998. aastast elab ta Soomes ja töötab Espoos masseerijana.
Teoseid.
Ta on kirjutanud raamatuid looduskaitsest ja soome-eesti keeleraamatuid.
Kristina Norman

Kristina Norman (sündinud 17. septembril 1979) on eesti ja vene päritolu kunstnik ja kunstipedagoog. 
Haridus.
Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2003. aastal bakalaureuseõppes graafika ja 2010. aastal magistriõppes vabade kunstide erialal.
Looming.
Normani kunstipraktika on kontekstikeskne ning tema huviorbiidis on teemad, mis on seotud ideoloogiate, vastuoluliste poliitiliste protsesside ja ajaloo valupunktidega. Ta on uurinud oma teostes identiteedi, mälu ja avaliku ruumi suhet. Tema interdistsiplinaarne looming hõlmab videoinstallatsioone, skulptuuriobjekte, linnalisi sekkumisi, dokumentaalfilme ja "performance"'it.
2009. aastal esindas ta Eestit 53. Veneetsia biennaalil projektiga "After-War". Ta lõi skulptuurist "Pronkssõdur" innustatult installatiivse keskkonna "After-War" viies ruumis, milles kesksel kohal on kuldsõdur. Kuldsõduri Tõnismäele viimise eest sai ta 9. mail 2009 politseilt suulise hoiatuse. 9. juunil 2009 ilmus uudis, et nüüdiskunsti muuseum Kiasma soovib kuldsõduri ära osta. 
2022. aastal eksponeeris Kristina Norman koos Bita Razaviga Eesti paviljonis uusi teoseid, mis lähtusid Emilie Rosalie Saali isikust ja loost. Näitus käsitles omavahel põimunud ajalugude, "võitjate" ja "kaotajate" suhteid ning nende mõistmise keerukust ja mitmetahulisust, hõlmates ka koloniaalajalooga seotud küsimusi. 
Ta on resident-kunstnik Itaalia vanimal kaasaegsete etenduskunstide festivalil "Santarcangelo dei Teatri".
Norman sai aastatel 2020–2022 kunstnikupalka.
Välislingid.
__SISUKORDEES__
Paavo Hynninen

Paavo Johannes Hynninen (31. mai 1883 Joroineni vald – 18. mai 1960 Helsingi) oli Soome poliitik (sh suursaadik). 
Aastatel 1957–1958 oli ta Soome välisminister.
Aastatel 1933–1940 oli ta Soome saadik Eestis.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Johann Friedrich von Brandt

Johann Friedrich von Brandt (25. mai 1802 Jüterbog – 3. juuli 1879 Meriküla) oli saksa loodusteadlane.
14. detsembril 1875 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks (zooloogias).
Taimetaksonoomias tähistab teda lühend "Brandt".
Aini Leik

Aini Leik (aastast 1986 Aini Veskiväli; sündinud 18. juunil 1965 Tallinn) on endine eesti allveesportlane.
1985 võitis ta maailmameistrivõistlustel allveeorienteerumises NSV Liidu võistlejana individuaalselt kulla, hõbeda ja pronksi ning võistkonnaharjutuses kulla.
1984–1987 tuli ta 11 korda Eesti NSV meistriks (sh 4 korda allveeorienteerumises) ning 1985 absoluutseks meistriks.
Vihmakõnõ

Vihmakõnõ on Mari Kalkuni teine album, mis ilmus 2010 CD-na. Albumil on neli võru- ja kuus eestikeelset laulu ning üks instrumentaallugu. Albumi tootis Õunaviks.
Sa olõt illos, Võromaa

"Sa olõt illos, Võromaa" on ansambli Liiso album, mis ilmus 2006 CD-na. Albumil on 14 võrukeelset laulu. Albumi salvestas Eesti Raadio II stuudios Peeter.
Karjasepõli

"Karjasepõli" on ansambli Raud-Ants album, mis ilmus 2005. aastal CD-na. Albumi tootis Muusikaühing Raud-Ants.
Mis maksab muaobonõ

"Mis maksab muaobonõ" on ansambli Väike Hellero esimene album, mis ilmus 2005. aastal CD-na. Albumi 20 laulust 4 on pärit Võrumaalt ja 5 Setumaalt.
Täämba õdagu praadimi kunna

"Täämba õdagu praadimi kunna" on ansambli Winny Puhh album, mis ilmus 2006. aastal CD-na. 
Albumil on 15 laulu, millest 4 on võru- ja 11 eestikeelset. Albumi tootis Legendaarne Records.
Pubi Juudas

Pubi Juudas (ka Juudas) on rokisuunitlusega pubi Tõrva linna Riiska linnaosas. Pubi on ametlikult tegutsenud 2011. aasta sügisest.
Pubi nimi "Juudas" on asutajate sõnul inspireeritud eelkõige Inglismaa päritolu "heavy metal"'i bändist Judas Priest.
Pubis toimuvad kontserdid, loengud, joogikoolitused, filmiõhtud ning lauajalgpalli-, noolemängu- ja mälumänguturniirid. Pubi on ürituste organiseerimisel teinud koostööd Tõrva Noortevolikogu, Tõrva avatud noortekeskuse, Tõrva astronoomiaklubi, Tõrva kultuurimaja ja kohvikuga Supelung.
Ettevõtmised ja tunnustus.
2015. aastal pälvis Juudas Tõrva noortevolikogu juubeliauhinna linnaelanikele artistide ja muusikakollektiivide tutvustamise eest.
2015. aasta lõpus ja 2016. aasta alguses Tõrva linnavalitsuse poolt 90. juubeliaasta puhuks läbi viidud kaasava eelarve rahvahääletusel sai pubi Juudase ettepanek enim hääli. Kaasavast eelarvest eraldatud rahaliste vahendite eest oli pubil kohustus korraldada 2016. aasta jooksul 10 üritusest koosnev kontserdisari. Sarja raames esinesid pubis tuntumatest artistidest ja ansamblitest Hangover, Connectors, Reket, Black River Bluesman &amp; Bad Mood Hudson, Andres Roots &amp; Raul Terep, Driven, Genka &amp; Paul Oja, 5miinust, Vaiko Epik, Meisterjaan, Chalice, A-Rühm, The Boondocks ja Ewert and the two Dragons.
2016. aasta lõpus toimunud Tõrva ettevõtjate tänuüritusel pälvis Juudas Tõrva linnavalitsuse "Aasta tegija" eriauhinna tiitli.
2020. aastal esitati pubi Juudas Tõrva valla kultuuripreemia nominendiks. Tõrva valla kultuuripreemia eesmärgiks on tunnustada Tõrva vallaga seotud isikuid ning kollektiive, kes on kultuuri alal saavutanud silmapaistvaid tulemusi.
2020. aasta lõpus ja 2021. aasta alguses Tõrva vallas läbi viidud kaasava eelarve rahvahääletusel sai pubi Juudase ettepanek korraldada 10 kontserdist koosnev sari kõige enam hääli. Kokku 396 häälest sai pubi Juudase ettepanek 79 häält.
Kirjeldus.
Pubi fassaadil on kujutatud viie tuntud rokkmuusiku – Gunnar Grapsi, Ian Curtise, Viktor Tsoi, Jim Morrisoni ja Jimi Hendrixi – must-valged valgustatud portreed.
2021. aasta seisuga on Pubi Juudas Tõrva praegustest meelelahutusasutustest tegutsenud kõige kauem.
Willy Wonka ja šokolaadivabrik

"Willy Wonka ja šokolaadivabrik" ("Willy Wonka &amp; the Chocolate Factory") on 1971. aasta USA film.
Onoff

Onoff (ka OnOff, varasema nimega Telecall) oli Rootsi jaemüügikett, mis müüs kodumasinaid, elektroonika- ja muid seadmeid. Müügikett on kasutanud ka Onoff nimekujuga kaubamärki.
Onoff asutati 1971. aastal Rootsis ja hiljem laienes see Soome ja Eestisse. 
2011. aastal läks Onoff Rootsis pankrotti, ent mõned poed ostis ära konkureeriv ettevõte Expert.
OnOff-ist endast säilis Eesti filiaal, mis tegutseb praeguseni (2024). Ettevõtte varasem nimi oli Onoff Eesti AS, praegu ONOFF Jaekaubanduse OÜ.
GB Railways

GB Railways (täisnimega GB Railways Group Plc) oli mitmete raudtee-ettevõtete emaettevõte. 
Ettevõttele kuulus teiste seas Eestis tegutsev GB Railways Eesti AS, mis omas 2000-2003 ettevõtet Edelaraudtee. 
GB Railwaysi omandas 2003. aasta augustis ettevõtte FirstGroup.
TV3 (Viasat)

TV3 on Viasat'i kaubamärk, kuhu kuuluvad Viasat'i põhikanalid Skandinaavias, Baltimaades ja Ungaris.
Need põhikanalid on järgmised:
Eesti muinasmaakonnad

Eesti muinasmaakonnad (vanemas kirjanduses nimetatud ka maad) olid Muinas-Eesti muinaskihelkondade ühendused või üksikkihelkonnad (väikemaakonnad). Suuremaid maakondi nimetab Läti Henrik ""terra" või "provincia"".
Putkaste mõis

Putkaste mõis (saksa keeles "Putkas") oli rüütlimõis Käina kihelkonnas Hiiumaal. Nüüdisajal jääb mõis Hiiu maakonda Hiiumaa valda.
Mõisat on esmamainitud 1529. aastal. Saulepa külla moodustatud mõisake on esinenud dokumentides mitme nime all: Hösenshof, Tittfershof, Saulep ja alates 1606. aastast Putkas. 1609. aasta vakuraamatus oli mõisal kahekordne nimetus (Saulep eller Putkas).
Mõisal on olnud palju rentnikke ja omanikke, tähtsamad neist De la Gardied, Stenbockid, Ungern-Sternbergid ja Stackelbergid. 
Põhjasõda järel, 1725. aasta Kammerkolleegiumi käsuga anti Hiiumaa Pühalepa, Partsi, Putkaste ja Kõrgessaare kroonumõisad rendile parun Fabian Ernst von Ungern-Sternbergile ja 1727. aasta suvel anti need mõisad rendile ooberst Bernhard Friedrich von Rosenthalile ja 1739. aastal ratsakaardiväe leitnandile Karl Gustav von Lilienfeldile (1711-1759) ning 1744. aastal kuni renditähtaja lõpuni tema vennale, Jakob Heinrich von Lilienfeldile (1716-1785). 18. sajandi teisel poolel sai krahvina Ebba Margaretha Stenbock ja tema pojad Stenbockid pärandina enamiku Hiiumaa mõisu. 1755. aastal võttis tema poeg Carl Magnus Stenbock (1725–1798), oma ema volitusel vastu Putkaste mõisa, järgnevalt ema pärandi jaotamisel 1776. aastal sai Putkaste teisele pojale, ooberst-leitnant Johann Stenbockile (1736–1807), kes 6. juulil müüs selle oma nooremale vennale, Suuremõisa omanik Jakob Pontus Stenbockile (1744-1824).
Jakob Pontus Stenbock moodustas Putkaste kolmest külast (Jausa, Männamaa ja Ühtri) moodustada Aadma karjamõisa, kuid 1792 Putkaste koos Aadmaga kuuekümneks aastaks Tallinna Kohtukoja nõunikule ja hilisemale Tartu Ülikooli viitse-kuraatorile Johann Friedrich Emmanuel Ungern-Sternbergile (1763-1825).
1816. aastal omandasid mõisa Stackelbergid, kelle valduses oli see 1919. aasta mõisate võõrandamiseni.
Putkaste mõisas tegutses 18. sajandil ka Putkaste tellisetehas.
Putkaste mõisa peahoone, sõiduhobuste tall-tõllakuur, ait, kelder, mõisatööliste maja on võetud riikliku kaitse alla.
Praeguse Putkaste mõisa peahoone ehitati 19. sajandi I poolel. Tõenäoliselt algas intensiivsem ehitus siis, kui mõis läks 1816. aastast parun Peter von Stackelbergi valdusse. Ehitusaega kinnitavad ka mitmed stiilitunnused, teatud ümber- ja juurdeehitused tehti 19. sajandi II poolel. Suuremad ümberehitused aga 20. sajandi 50. aastatel, mil hoone kohandati majandi keskuseks ja kultuurimajaks. 
Aastatel 1934–1938 töötas Putkastes põllutöökool, 1944. aastal rajati mõisa baasil Putkaste sovhoos ning 1977. aastal muudeti see Putkaste sovhoostehnikumiks.
Telset AS

Telset AS või Telset on Eesti telekommunikatsiooni- ja internetiteenuste osutaja. Ettevõte on asutatud 1991. aastal, peakontor asub Tallinnas.
Telsetil on tütarettevõte Ukrainas, mis tegutseb seal nimega ТОВ «ТЕЛСЕТ-РІВНЕ». ТЕЛСЕТ-РІВНЕ asutati 1998. aastal ja see osutab kaabeltelevisiooniteenuseid Rivnes ja Sarnõs.
Baltisches Wappenbuch

"Baltisches Wappenbuch" (täispealkirjaga "Baltisches Wappenbuch: Wappen sämmtlicher, den Ritterschaften von Livland, Estland, Kurland und Oesel zugehöriger Adelsgeschlechten") on baltisaksa aadlisuguvõsa vappide raamat, mis ilmus 1882 Stockholmis. 
Raamatu toimetas Carl Arvid von Klingspor ja selle illustreeris Adolf Matthias Hildebrandt. Raamatu kirjastas F. &amp; G. Beijer.
Raamatus on 798 Liivimaa, Eestimaa, Saaremaa ja Kuramaa rüütelkonna aadlisuguvõsa vappi.
Wartberge Hermanni Liivimaa kroonika

Wartberge Hermanni Liivimaa kroonika on Liivi ordu krooniku Wartberge Hermanni umbes 1372 koostatud kroonika. Kroonika käsitleb aega Liivimaa ristiusustamisest kuni 1370. aastateni, keskendudes kahele viimasele aastakümnele. Kroonikas on pikemalt juttu ka Jüriöö ülestõusust. Kroonika on rõhutatult ordumeelne.
Kroonika on kirjutatud ladina keeles. 1864 ilmus see Ernst Strehlke tõlgituna saksa keeles. Eesti keeles on ilmunud kroonika katkeid 1920. aastatel.
Charlie ja šokolaadivabrik

"Charlie ja šokolaadivabrik" ("Charlie and the Chocolate Factory") on Roald Dahli 1964. aasta lasteraamat.
Raamatu järgi on tehtud vähemalt kaks filmi: "Willy Wonka ja šokolaadivabrik" 1971. aastal ja "Charlie ja šokolaadivabrik" 2005. aastal.
Raamat on ilmunud eesti keeles kirjastuselt Draakon ja Kuu 2002. ja 2005. aastal Kristina Uluotsa tõlkes.
Unustatud sõda. Relvastatud vastupanuliikumine Eestis aastatel 1944–1956

"Unustatud sõda. Relvastatud vastupanuliikumine Eestis aastatel 1944–1956" on aastal 2005 ilmunud Mart Laari populaarteaduslik ajalooraamat. 
Raamat räägib eelkõige Eesti metsavendade vastupanuvõitlusest Nõukogude okupatsioonivõimude vastu perioodil 1944–1956.
Raamat on ilmunud ka soome keeles: "Unohdettu sota : sissi- ja tiedustelusotaa Virossa toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen". FinnEpos, 1993. ISBN 9529523181, ISBN 9789529523184
Operatsioonisüsteemide loend

"Siin loetletakse operatsioonisüsteeme."
Hwange rahvuspark

Hwange rahvuspark on rahvuspark Zimbabwes.
See on asutatud loomade reservaadina aastal 1928 ja rahvuspargina 1961.
Rahvuspargi pindala on 14 651 km².
TU6

TU6 (ТУ6) oli aastail 1973–1988 Kambarka masinaehitustehases toodetud kitsarööpmelise raudtee diiselvedur.
TU7

TU7 (ТУ7) oli aastail 1971–1972 Kambarka masinaehitustehases arendatud ja tänapäevani toodetav kitsarööpmelise raudtee diiselvedur.
TU8

TU8 (ТУ8) oli aastail 1987–1988 Kambarka masinaehitustehases arendatud ja tänapäevani toodetav kitsarööpmelise raudtee diiselvedur.
Valli tänav

Valli tänav on lühike tänav Tallinna vanalinnas. Tänav algab Viru tänavalt ja lõpeb Pärnu maanteel.
Aadressil Müürivahe 38 // Valli 2 // Viru 24, endine restoran Euroopa ja hotelli Europa hoone. Hoone esimesel korrusel McDonald'si kiirtoiduketi 1995. aastal avatud hamburgerirestoran ja McCafe kohvik.
Aadressil Valli 4 // Müürivahe 34 asub ärihoone korterelamu, mille tänavaäärsetes I korruse ruumides asuvad kauplused. Hoone projekteeris arhitekt Aleksander Vladovsky, hoone ehitati 1925. aastal Eduard Pohli tellimusel ning müüdi Sakala pangale 1931. aastal. 
Enne teist maailmasõda asus hoones Valli 4 Riigi Põlevkivitööstuse ja Esimese Eesti Põlevkivitööstuse kontor ning Ungari kuningriigi peakonsul, aastatel 1933–1940 Leedu saatkond. 
Eesti NSV ajal asus hoones Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Tööjõuressursside Kasutamise Komitee, Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklik Kõrgema ja Kesk-erihariduse Komitee ja hiljem ka ENSV Riikliku Kindlustuse Peavalitsus.
Delice

Delice on Eesti jaeketi Selveri kaubamärk. Delice’i brändi all on kaks toidukauplust: Viimsi Delice (aadressil Randvere tee 6, Viimsi) ja Solarise Delice (Solarise keskuses Estonia pst 9, Tallinn).
Delice'i asutas 2009. aastal jaekett ABC Supermarkets AS, mille 2020. aastal ostis Selver AS. 
Ajalugu.
Esimene Delice'i supermarket avati 10. oktoobril 2009. aastal Solarise keskuses. Kaupluse pindala laiendati 2012. aastal, kui esialgse 1700 m² asemel sai müügisaali suuruseks 2300 m². 
2014. aastal andis MTÜ Mondo Solarise Toidupoele tunnustusmärgi "Õiglase kaubanduse sõber 2014". Seda tiitlit vääriv kauplus tõstab esile õiglase kaubanduse väärtust ja pakub oma kaubavalikus enam kui 30 õiglase kaubanduse märgisega tooteartiklit.
2014. aastal avati Delice'i kauplus Pärnu Keskuses (asus esimesel korrusel, üle 1000 m² müügipinda). Pärnu Delice viidi alates 2021. aasta märtsist Pärnu Keskuse Selveri nime alla.
6. augustil 2015. aastal avati Delice Viimsi kaubanduskeskuses (müügipinda 1800 m²).
Alates 2020. aastast on Delice'i toidukaupluste omanik Eesti kapitalil põhinev jaekett Selver. Delice'i omanikuks sai Selver, ostes kaupluseketi ABC Supermarketsi, mille alla kuulusid lisaks kahele Delice'i toidupoele ja Solarise toidukauplusele veel 16 Comarketit.
Owen Chamberlain

Owen Chamberlain (10. juuli 1920 San Francisco – 28. veebruar 2006 Berkeley) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
1959. aastal anti talle ja Emilio Segrèle Nobeli füüsikaauhind antiprootoni avastamise eest.
Neoonmust

Neoonmust on 2015. aastal eesti kunstniku Kiwa rajatud ajakiri.
Ajakirja tegevtoimetaja on Kadi-Maarja Võsu, peatoimetaja ja esimene kaanestaar Nukuteatri näitleja Kaisa Selde. Kujunduse autor on Vogue, fotograafid Toomas Volkmann ja Gabriela Liivamägi, kunstnikud Dan Mitchell (London, Temnikova &amp; Kasela galerii) ning Divine Enfant (Pariis, paranoia publishing).
Neoonmusta esitleti 27. veebruaril 2015, ööl enne Riigikogu valimisi, Tallinnas Sõltumatu Tantsu Ühenduse laval.
"Neoonmust on aga sellise meedia nihestunud koopia, mis tõstab produktiivse paroodiana esile algteksti tühisuse ja lõhub diskursiivse mulli. Neoonmust (nagu ajakirja väitel ka Kaisa Selde) on teisik, mis aga on ehk tõelisemgi kui originaal," iseloomustas esiknumbrit arvustaja Terje Toomistu, kes seostab seda "meediamärkide ja -institutsioonide segipaiskamise taktikaga "culture jamming"" ning nimetab seda "produktiivseks paroodiaks".
Ernst Ruska

Ernst August Friedrich Ruska (25. detsember 1906 Heidelberg – 27. mai 1988 Lääne-Berliin) oli saksa füüsik.
Talle anti 1986. aastal Nobeli füüsikaauhind töö eest elektronoptikas, sh esimese elektronmikroskoobi projekteerimise eest.
Gümnaasiumi tänav

Gümnaasiumi tänav on tänav Tallinna vanalinnas. 
Gümnaasiumi tänav algab Suur-Kloostri tänavalt ja lõppeb Kooli tänaval. Tänav on nime saanud Gustav Adolfi Gümnaasiumi järgi. Aastatel 1939–1989 oli Gümnaasiumi tänav Kooli tänava osa.
Gümnaasiumi tänav on ligikaudu 85 m pikkune.
Katrin Rehemaa

Katrin Rehemaa (sündinud 10. aprillil 1961 Tallinnas) on eesti endine kergejõustiklane ja arst.
Ta lõpetas 1979. aastal Keila 1. Keskkooli ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna spordimeditsiiniosakonna.
Rehemaa alustas sportimist 1971. aastal Harju rajooni spordiklubis Irja Põlluveere õpilasena, hiljem treenis ta Andres Nirgi juhendamisel. Aastatel 1975–1992 tuli ta Eesti meistriks neli korda 400 m, kuus korda 800 m, ühe korra 600 m jooksus ja 14 korral teatejooksus. Võistles aastatel 1977–1993 Eesti koondises.
Ta töötas aastatel 1988–1990 Kõrgema Spordimeisterlikkuse Koolis Eesti jooksukoondise arstina ja aastatel 1990–1991 Tartu Ülikooli treeninguprotsessi uurimise laboris teadurina.
Alates 1996. aastast on ta Eesti Arstide Liidu peasekretär.
Ta on tõlkinud meditsiinikirjandust.
Päiviö Tommila

Juhani Päiviö Tommila (4. august 1931 Jyväskylä – 18. november 2022 Kauniainen) oli soome ajaloolane. 1988–1992 oli ta Helsingi ülikooli rektor, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
Elulugu.
Päiviö Tommila õppis Helsingi ülikoolis ajalugu ja kaitses seal 1964. aastal doktoriväitekirja.
Aastatel 1965−1976 töötas ta ajalooprofessori ja ajaloo osakonna juhatajana Turu ülikoolis, seejärel Helsingi ülikoolis Soome ajaloo professori, ajaloo- ja filoloogiateaduskonna dekaanina ning aastatel 1988−1992 rektorina. 1994. aastast oli ta Helsingi ülikooli emeriitprofessor.
1991. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Päiviö Tommila oli Soome teaduste akadeemia ja Soome teadusliku seltsi liige, Eesti sihtasutuse algataja Soomes ning üks sihtasutuse Tallinna koolituskeskuse (ESKO) rajajatest.
Teadustöö.
Tommila käsitles oma teadustöös Soome ajaloo eri aspekte, mis on põhiliselt seotud kultuuri- ja teaduslooga. Ta on enam kui 50 teose autor või peatoimetaja. Tema juhtimisel viidi läbi mitu Soome ajaloo uuringute suurprojekti, mille tulemusena ilmusid ulatuslikud Soome kultuuri (3 köidet: 1979−1982), linna institutsioonide (3 köidet: 1981−1984), ajakirjanduse (10 köidet: 1985−1992), valitsejate (2000) ja teaduse (4 köidet: 2000−2003) ajalugu kajastavad sariväljaanded.
Volita Paklar

Volita Paklar (12. september 1937 Vitebsk, Valgevene NSV – 27. juuli 2015 Tartu) oli eesti muusikapedagoog.
Ta asus 1949. aastal koos perekonnaga Eestisse elama. 1957. aastal lõpetas ta klaveri erialal Tartu Muusikakooli (Aleksandra Sarve õpilasena) ja 1967. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (kus oli õppinud kaugõppes Laine Metsa klassis).
Ta oli aastatel 1957–1966 Võru Lastemuusikakoolis klaveriõpetaja ja aastatel 1966–2004 Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis klaveriõpetaja ja metoodiliste ainete lektor. Tema õpilasteks on olnud Kalle Kauksi, Nadia Kurem, Maia Lilje, Sirje Lääne, Enno Mikkelsaar, Valli Ilvik ja teised.
Teda oli tunnustatud eluloolise materjali kogumise eest Eesti Kirjandusmuuseumi biograafilisele arhiivile. Ta on avaldanud artikleid ajakirjanduses, näiteks ajakirjas Tallinn, ajalehtedes Russkaja Gazeta ja Tartu Postimees. Ta oli ühingu Eesti Elulood liige.
Isiklikku.
Tema isa oli ajaloolane ja etnoloog Ernst Paklar.
Matti Kuusi

Matti Akseli Kuusi (25. märts 1914 Helsingi – 16. jaanuar 1998 Helsingi) oli soome folklorist ja pedagoog.
1959–1977 oli ta Helsingi ülikooli professor.
9. jaanuaril 1991 valiti Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
1995. aastal pälvis ta Valgetähe III klassi teenetemärgi.
Kuusi on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Gavril Baranovski

Gavril (Gavriil) Baranovski (vene Гавриил Васильевич Барановский; 25. märts/6. aprill 1860 Odessa – 28. juuni 1920 Kellomäki) oli vene arhitekt. 
Ta on projekteerinud ehitisi ka Eestis.
Kōrli Stalte

Kōrli (Karl) Stalte (9. august 1870 Ire – 12. jaanuar 1947 Fehrbellin Brandenburg) oli liivi ühiskonnategelane, kirjanik, liivi kultuuri uurija; üks tuntumaid liivlasi üldse.
Ta kirjutas sõnad liivi rahvushümnile "Min izāmō".
Marius Sagadi

Marius Sagadi (11. detsember 1954 – 24. juuli 2015) oli eesti muusik (basskitarrist) ja diskor.
Ta on mänginud basskitarri ansamblites Magnetic Band, Monstrum ja Teravik.
Ta tegutses DJ-na koos Urmas Gulf Pedraga; nad tutvustasid 1980. aastatel eesti tantsusaalidele soul- ja funkmuusikat.
Oleg Striženov

Oleg Striženov (vene keeles "Олег Александрович Стриженов"; 10. august 1929 Blagoveštšensk – 9. veebruar 2025) oli vene teatri- ja filminäitleja.
Ta lõpetas 1953. aastal Moskvas Boriss Štšukini nimelise Teatriinstituudi.
Ta töötas aastatel 1953–1954 näitlejana Riiklikus Vene Draamateatris Tallinnas.
Adolf Šapiro

Adolf Šapiro (vene keeles Адольф Яковлевич Шапиро "Adolf Jakovlevitš Šapiro"; sündinud 4. juulil 1939 Harkovis) on juudi päritolu teatrilavastaja ja -pedagoog.
Klaus Scharioth

Klaus Erich Scharioth (8. oktoober 1946 Essen – 30. oktoober 2025) oli Saksamaa diplomaat.
Scharioth töötas Saksamaa välisministeeriumis alates 1970. aastatest. Ta oli välisministeeriumi poliitikaosakonna direktor ning seejärel üks ministeeriumi juhtfiguure, osaledes aktiivselt Saksamaa välis- ja julgeolekupoliitika kujundamises. Hiljem jätkas ta oma diplomaatilist karjääri rahvusvahelisel tasandil, esindades Saksamaad olulistel ametikohtadel, sealhulgas Saksamaa suursaadikuna Ameerika Ühendriikides aastatel 2006–2011.
2000. aastal autasustati teda Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgiga.
Tallinna Kreiskool

Tallinna Kreiskool (saksa keeles "Revalsche deutsche Kreisschule") oli saksa õppekeelega kreiskool, mis tegutses Venemaa keisririigi Eestimaa kubermangulinnas Tallinnas aastail 1805–1875.
1800. aasta kevadel hakkas hoones Vene 22 tegutsema triviaalkool, mis Venemaa keisri Aleksander I koolireformiga 1805. aastal muudeti Tallinna kreiskooliks. 
1805. aastal tegutses kreiskool Tallinna kubermangugümnaasiumi kahekorruselise koolihoone ülemisel korrusel, esimesel korrusel asus gümnaasium. 
1830. aasta 18. novembril ilmus Venemaa keisri Nikolai I käskkiri, mille alusel suleti Tallinna vene õppekeelega kreiskool ja avati selle baasil 1831. aastal kaks elementaarkooli. 
1832. aastal müüs Antoinette Hedvig Henriette von Wistinghausen kinnistu Vene tänav 22 kreiskoolile. 1833. aastal algas õppetöö uues, selleks otstarbeks ümber kujundatud koolimajas. 1872. aastal toimus järgmine hoonete ümber- ja juurdeehitus. 
1872. aasta 31. mail kinnitas Venemaa keiser Aleksander II Venemaa Riiginõukogu otsuse kreiskoolide reorganiseerimisest linnakoolideks. 1872. aastal kinnitatud Venemaa keisririigi linnakoolide määruse kohaselt tuli saksakeelsed kreiskoolid alates 1874. aastast reorganiseerida linnakoolideks. Uut tüüpi linnakoolid olid kuueaastase kursusega venekeelsed riiklikud poeglaste kõrgema astme algharidusasutused. Linnakooli eesmärgiks oli anda täielikku algharidust kõikidest seisustest lastele vanuses 7–14 eluaastat. Linnakoolideks muudeti ka Tallinna ja Tartu vene õppekeelega elementaarkoolid.
Aastatel 1886–1887 reorganiseeriti kõik Eestis tegutsevad saksakeelsed kreiskoolid venekeelseteks linnakoolideks.
Koolis õppisid Peter Andreas Johann Steinsberg (sünd. 1795), Jacob Johann Malm (1796–1862), Johann Christian Luther (1804–1853), Eduard Hau (1807–1888), Philipp Jakob Karell (1806–1886) ja Friedrich Reinhold Kreutzwald (1803–1882), Johann Rudolph Berendhoff (1827–1873), Peeter Jürgenson (1836–1904), Robert Theodor Hansen (1849–1912), Amandus Heinrich Adamson (1855–1929), Johannes Kappel (1855–1907), Konstantin Türnpu (1865–1927), Eesti kirjanikud Eduard Bornhöhe (1862–1923) (aastatel 1873–1877) ja Eduard Vilde (1865–1933) (aastail 1878–1882).