Ene Salumäe

Ene Salumäe (sündinud 18. mail 1967 Kuressaares) on eesti kirikumuusik, organist ja koorijuht.
Lapsepõlv ja muusikaõpingud.
Ta on lõpetanud 1985. aastal Johann Köleri nimelise Viljandi 4. Keskkooli.
Ene Salumäe ema Anne-Mai Salumäe on koorijuht ja ta kaasas tütart juba varases lapsepõlves kooride tegevusse lauljana, kuid peagi ka kontsertmeistri ja orelisaatjana. Ene Salumäe isa Ivar-Jaak Salumäe õpetas tütre orelit mängima. 6-aastaselt alustas Ene viiuliõpingud Kuressaare Muusikakoolis (õp Laine Kaljo-Sepp). Viiuliõpingud jätkusid Viljandi Lastemuusikakoolis (õp Olav Salu). Ta lõpetas muusikakooli nii viiuli (1981) kui ka klaveri erialal (1985, õp Aili Laasalu-Lee). Vanemate improvisatsiooni ja heliloominguga tegelemine süvendas varakult ka Ene huvi kompositsiooni ja improvisatsiooni vastu. Kooliaja olulisteks õpetajateks ja muusikalisteks suunajateks olid Kalle Tamra heliloomingus, Tõnu Sepp ja Viljandi Linnakapell vanamuusikas, Imbi Tarum klavessiinimängus, oreli- ja improvisatsiooniõpetaja Hugo Lepnurm ning konservatooriumiks ettevalmistamisel muusikateoreetiliste ainete ja koorijuhtimise alal Maie Tamra.
1990. aastal lõpetas Ene Salumäe Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koorijuhtimise erialal (prof Ants Üleoja) ja oreli lisaerialal (prof Hugo Lepnurm).
1995. aastal omandas ta Helsingi Sibeliuse Akadeemias muusikamagistrikraadi kirikumuusika ja oreli erialal (prof Olli Porthan), õppides süvendatult klavessiini (dots Anssi Mattila) ja oreliimproviseerimist (dots Kaj-Erik Gustafsson).
Muusikukarjäär.
Kirikumuusikuna.
Kirikumuusiku, organisti ja koorijuhina on Ene Salumäe tegutsenud mitmetes kogudustes Eestis ja Soomes, sh Tallinna Piiskoplikus Toomkoguduses (1996–2012) ja Helsingi Toomkoguduses (1994–1995 ja 2013) ning olnud riiklike, üldkiriklike ja rahvusvaheliste jumalateenistuste muusikajuht ja organist.
Ene Salumäe on olnud mitmete tähelepanuväärsete kirikumuusikaalaste ettevõtmiste initsiaator ja korraldaja, nagu Eesti esimene Koraalimaraton (2002 Viljandis), kirikumuusika temaatilised erialapäevad „Uue aastatuhande missamuusika“ (2000), „21. saj kantoraat“ (2003), „Improvisatsioon – vaim annab, kui annab“ (2004) jt ning suure kõlapinna saavutanud kontserdisarjade algataja ja kunstiline juht, sh Helsingi toomkiriku iganädalaste orelikontsertide sari „Urkuvartti” (1995), Tallinna Toomkiriku ajaloolise oreli restaureerimisega seotud kontserdisarjad „Orel korda!” ja „Orel koras” (1995–1998), „Orelimaraton” (1998) ja „Orelisild” (2004). 
Aastatel 1996 ja 1998–2000 oli Ene Salumäe Tallinna Toompäevade muusikaprogrammi kunstiline juht.
Koori- ja ansamblijuhina.
Ene Salumäe on asutanud tänu oma mitmekülgsele muusikahuvile koore ja ansambleid: 
Pedagoogina.
Pedagoogina on Ene Salumäe oma kogemusi jaganud oreli- ja kirikumuusika õppejõu ning kooli- ja kirikumuusika erialajuhina TÜ Viljandi Kultuuriakadeemias (1996–2004), EELK Usuteaduse Instituudis, kirikumuusikaalastel koolitustel üle Eesti ja lastele suunatud orelikursustel Eestis, Soomes ja Kanadas. Ta on välja töötanud ja uuendanud kõrgkoolis kirikumuusika õpetamise ainekavu ja laste oreliõppe ainekavu. 
Praegu tegutseb Ene Salumäe oreliõpetaja ja kontsertmeistrina Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumis ja Tallinna Muusikakoolis.
Uurijana.
Huvist muusikaajaloo, eelkõige eesti muusikaloo jäädvustamise, aga ka muusikateaduslike ja -pedagoogiliste teemade vastu on Ene Salumäe käsikirjadest toimetanud ja salvestanud Roman Toi ja Hugo Lepnurme oreliteoste noodi- ja CD-kogumikud ning seadnud orelile ja toimetanud Veljo Tormise ainsa oreliteose „13 pilku oreli poole” (kooritsükli „13 eesti lüürilist rahvalaulu” põhjal). Praegu tegeleb ta süvitsi helilooja Lembit Avessoni muusika käsikirjadega.
Kuulumine muusikaorganisatsioonidesse.
Ene Salumäe on olnud mitme erialase organisatsiooni liige ja asutajaliige: 
Isiklikku.
Tema ema Anne-Mai Salumäe on koorijuht, isa Ivar-Jaak Salumäe on kirikuõpetaja, vend Erik Salumäe on jurist ja poliitik. Vaimulikud olid ka tema vanaisa Eduard Salumäe, tädimees Endel Kuulpak ja on onud piiskop Tiit Salumäe, Mart Salumäe ja tädipoeg Peeter Paenurm.
Välislingid.
Artikli koostamisel on kasutatud Eesti Muusika Infokeskuses olevat Ene Salumäe biograafiat.