Wels

Wels on linn Ülem-Austrias Linzi lähedal Trauni jõe ääres. See on Welsi maaringkonna keskus ja oma ligikaudu 60 000 elanikuga Austria suuruselt kaheksas linn.
Wels asub Hausruckvierteli piirkonnas 317 meetri kõrgusel. Põhjast lõunasse ulatub see üle 9,5 km, läänest itta üle 9,6 km. 3,4% pindalast on kaetud metsaga, 23,5% kasutatakse põllumajanduses.
Linnaosad on järgmised: Aichberg, Au, Berg, Brandln, Dickerldorf, Doppelgraben, Eben, Gaßl, Höllwiesen, Hölzl, Kirchham, Laahen, Lichtenegg, Mitterlaab, Nöham, Niederthan, Oberhaid, Oberhart, Oberlaab, Oberthan, Pernau, Puchberg, Roithen, Rosenau, Schafwiesen, Stadlhof, Trausenegg, Unterleithen, Waidhausen, Wels, Wimpassing, Wispl.
Ajalugu.
Esiaeg.
Welsi piirkond on olnud asustatud alates neoliitikumist (aastatel 3500-1700 eKr), mida tõendavad arheoloogilised lihtsate tööriistade leiud, eriti Trauni jõe kaldalt praeguses kesklinnas.
Praeguse lennujaama piirkonnast leiti pronksiaegne (pärast 1700. aastat eKr) kalmistu ja see pärineb Urniväljade kultuuri (1100–750 eKr) ajast. See sisaldas 60 hauda selliste esemetega nagu pronksist ehted ja toit.
Pernau piirkonnast on leitud mõõku Halstatti perioodist (750–400 eKr).
Rauaajal La Tène kultuuri ajal (kuni 100. aastani eKr) asustasid piirkonda keldid, jättes maha kuldmünte, mõõku, savinõusid ja raudsõlgi. Sellest ajast pärineb nimi "Traun" ja on võimalik, et "Wels" on samamoodi keldi päritolu. Nimi "Wels" võiks olla keldi keeles "Trauni jõe käänaku asundus".
Rooma ajastu.
Wels omandas Rooma ajal tähtsuse oma keskse asukoha tõttu Noricumi provintsis. 120. aasta paiku sai Wels Rooma linnaõiguse "Municipium Ovilava" nime all. Trauni jõe äärne kinnine hoonestusala oli Kaiser-Josef-Platzi praegusel tasemel. Seal olid telliskivimajad, saun, areen ja Trauni tagant toodud puhta mäeveega niisutussüsteem.
215. aasta paiku, keiser Caracalla valitsusajal, nimetati see ümber "Colonia Aurelia Antoniana Ovilabis" ja sellele anti "Colonia" staatus. Sel ajal elas linnas umbes 18 000 elanikku.
Alemannide ähvardava ohu tõttu ümbritseti linn müüriga, mis piiras umbes 90 ha suuruse maa-ala, ja mööda Doonaud rajati tee Passauni. Teadaolevalt oli müüridesse integreeritud kuus väravatega torni, mis kontrollisid sissepääsu läänepoolsest maanteest Trauni poole ja linnast kaugemal asuvatele põldudele.
Oma reformide osana tegi keiser Diocletianus Ovilavast Noricum Ripensise provintsi pealinna. Seda juhtisid kaks munitsipaalkohtunikuna töötanud "duoviri", kaks seaduste ja turuõiguste järgimist propageerinud ediili, linnakassat haldav kvestor ja 100-liikmeline linnavolikogu.
Ovilava haldas Inni ja Doonauga ümbritsetud ala Lauriacumist (Enns) idas kuni Bad Ischlini läänes. Sellesse piirkonda kuuluvad Linzi (Lentia) ja Passau (Boiodurum) piirikindlustused, aga ka arvukad asulad praegustes Ülem-Austria ja Salzburgi piirkondades.
Varasel rändeperioodil (3., 4. ja 5. sajand) tungisid Ovilava ümbrusse sageli alemannid, vandaalid ja muud germaani hõimud ning Attila armee. Keiser Gallienuse ajal kirjeldati Noricumi provintsi kui "laastatud". Esimese germaanlasest Itaalia kuninga Odoakeri ajal nimetati Noricumi "vabaks". Alates 4. sajandist on Wels tõenäoliselt mitu sajandit taas väike ja tähtsusetu küla.
Rooma Welsi majandus.
Põllumajandus ja piirkondlik kaubandus moodustasid Ovilava majanduse aluse. Kui suurem osa põllumajandusest oli elatusmiinimum, siis lehmi ja hobuseid toodeti piisavalt suures koguses, et neid eksportida. Welsist avastati Ida-Alpide vanim viljaait, kus hoiti mitmesuguseid teravilju, nagu nisu, kääbusnisu, emmernisu, oder ja rukis. Lisaks olid märkimisväärsed tellise- ja keraamikatööd ning ehituskivi kaevandused.
Kuna arheoloogia asub mitme Rooma maantee olulisel ristumiskohal nii idast läände kui ka lõuna suunas, paljastab see suure hulga esemeid, mis on valmistatud impeeriumi teistes piirkondades, nagu Terra sigillata keraamika ja kujukesed (nagu "Welsi veenus") Galliast ja Germania Inferiorist, aga ka austrikarpe ja münte Itaaliast.
Keskaeg.
Wels oli keskajal väike kaubanduskeskus. 943. aastal said madjarid Welsi lahingus baierlastelt ja karantaanialastelt lüüa. 1222. aastal, Babenbergide valitsemise ajal, sai Wels taas linnaõigused. 1328. aastast pärinev dokument annab tunnistust Welsi olulisest rollist turu asukohana. Majanduslikud privileegid ja soodne asukoht mitmel jõel võimaldasid tal saavutada piirkonnas olulise positsiooni.
Keiser Maximilian I suri Welsis 12. jaanuaril 1519 pärast seda, kui Innsbrucki kodanikud keelasid talle juurdepääsu sinna.
20. sajand.
Teise maailmasõja ajal asus seal Mauthauseni koonduslaagri all-laager.
18. jaanuaril 1964 sai Welsist Austria "Statutarstadt".
Majandus.
Welsis töötab umbes 36 000 inimest. Neist ligikaudu u. 63% on teenindussektoris. Wels on tuntud kui oluline ostlemislinn, kus asuvad mitmed gümnaasiumid (akadeemilised keskkoolid) ja kõrgemad kutsekoolid ning ka kutsekõrgkool. Lisaks on see kuulus Welsi messi poolest, mis toimub igal aastal sügisel ja kevadel.