tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nantua ringkond

Nantua ringkond on ringkond Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpes'i piirkonnas Aini departemangus. Ringkond asub departemangu põhja- ja kirdeosas. 2022. aasta seisuga elas seal 94 103 inimest. Pindala on 899,61 km².
Ringkond koosneb 62 vallast.
Koosseis.
Kantonid.
Nantua ringkonda kuuluvad järgmised kantonid (sh mõni vaid osaliselt):
Vallad.
Nantua ringkonda kuuluvate valdade kohta vaata artiklit Aini departemangu haldusüksuste loend kasutades selleks seal valdade lõigus olevat sorteeritavat tabelit.
Juhtimine.
Alamprefektid:
Šveitsi U20 jäähokikoondis

Šveitsi U20 jäähokikoondis esindab Šveitsi alla 20-aastaste jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes U20 vanuseklassi meeste rahvusvahelistes kohtumistes. 
Koondis on juunioride maailmameistrivõistlustel võitnud ühe pronksmedali. Alates 2010. aastast on Šveits püsinud eliitdivisjonis ning jõudnud kahel korral pronksimängule.
Saksamaa U20 jäähokikoondis

Saksamaa U20 jäähokikoondis esindab Saksamaad juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel. 
2000. aastatel on koondis vahelduvalt mänginud nii I divisjonis kui ka eliitdivisjonis.
Saksamaa parim saavutus pärineb 1981. aasta koduvõistlustelt, kus koondis lõpetas viiendana. Sel ajal esindas meeskond veel Lääne-Saksamaad. Alates 1991. aastast on koondis esindanud ühtset Saksamaad.
Läti U20 jäähokikoondis

Läti U20 jäähokikoondis esindab Lätit juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes vanuseklassi rahvusvahelistes kohtumistes. Koondis pole seni võitnud ühtegi medalit.
2025. aasta võistlustel alistas Läti ajaloo jooksul esmakordselt Kanada, võites lisaaegse penaldisarja järel 3:2.
Slovakkia U20 jäähokikoondis

Slovakkia U20 jäähokikoondis esindab Slovakkiat alla 20-aastaste rahvusvahelistes jäähokimatšides, sealhulgas juunioride maailmameistrivõistlustel.
Koondis on võitnud maailmameistrivõistlustelt kaks pronksmedalit, aastatel 1999 ja 2015.
Taani U20 jäähokikoondis

Taani U20 jäähokikoondis esindab Taanit juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes noorte rahvusvahelistes kohtumistes. Taani parim tulemus on viies koht 2017. aasta maailmameistrivõistlustelt.
Norra U20 jäähokikoondis

Norra U20 jäähokikoondis esindab Norrat juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes vanuseklassi rahvusvahelistes kohtumistes. 
Norra parim saavutus on kuues koht 1990. aasta maailmameistrivõistlustelt.
Kasahstani U20 jäähokikoondis

Kasahstani U20 jäähokikoondis esindab Kasahstani juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes vanuseklassi rahvusvahelistes kohtumistes.
Jaapani U20 jäähokikoondis

Jaapani U20 jäähokikoondis esindab Jaapanit juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes vanuseklassi rahvusvahelistes kohtumistes. Koondis mängib peamiselt I ja II divisjonis.
Austria U20 jäähokikoondis

Austria U20 jäähokikoondis esindab Austriat juunioride jäähoki maailmameistrivõistlustel ning teistes vanuseklassi rahvusvahelistes kohtumistes. Eliitdivisjonis on koondis mänginud aastatel 1981, 2004, 2010, 2021, 2022 ja 2023.
Montluçoni ringkond

Montluçon ringkond on ringkond Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpes'i piirkonnas Allier' departemangus. Ringkond asub departemangu lääneosas. 2022. aasta seisuga elas seal 104 950 inimest.
Ringkond koosneb 90 vallast.
Koosseis.
Kantonid.
Montluçoni ringkonda kuuluvad järgmised kantonid (sh mõni vaid osaliselt):
¹Montluçoni vald on nendes kantonites vaid osaliselt
Vallad.
Montluçoni ringkonnas on 1. jaanuari 2024 seisuga järgmised vallad (sulgudes INSEE kood):
Juhtimine.
Alamprefektid:
Moulinsi ringkond

Moulinsi ringkond on ringkond Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpes'i piirkonnas Allier' departemangus. Ringkond asub departemangu põhjaosas. 2022. aasta seisuga elas elas 76 303 inimest.
Ringkond koosneb 67 vallast.
Koosseis.
Kantonid.
Moulinsi ringkonda kuuluvad järgmised kantonid (sh mõni vaid osaliselt):
¹ Moulinsi vald on mõlemas kantonis vaid osaliselt
Vallad.
Moulinsi ringkonnas on järgmised vallad 1. jaanuaril 2024 (sulgudes INSEE koodid):
Hiina naiste jäähokikoondis

Hiina naiste jäähokikoondis on jäähokikoondis, mis esindab Hiina naiste jäähokis. Koondist juhendab Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni liige Hiina jäähokiliit.
Norra naiste jäähokikoondis

Norra naiste jäähokikoondis on jäähokikoondis, mis esindab Norra naiste jäähokis. Koondist juhendab Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni liige Norra jäähokiliit.
Aleksandr Terentjev

Aleksandr Terentjev (vene k. "Александр Васильевич Терентьев", sündinud 19. mail 1999 Narjan-Maris Neenetsi autonoomses ringkonnas) on Venemaa murdmaasuusataja.
Terentjev võistles esimest korda Ida-Euroopa karikavõistlustel 2014. aasta novembris Veršina Tõois, saavutades 10 km distantsi vabastiilis 161. ja sprindis 123. koha. 2017. aasta Euroopa noorte taliolümpiafestivalil Erzurumis võitis ta sprindis pronksmedali. Samas saavutas ta 7,5 km distantsi klassikasõidus seitsmenda ja 10 km vabasõidus kuuenda koha. Järgmisel aastal võitis ta Gomsis toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel teatesõidus pronksmedali. Samas saavutas ta sprindis 13. ja 10 km klassikasõidus kümnenda koha. 2018-19 hooaja alguses võitis ta oma esimese Ida-Euroopa karikavõistluse sprindivõiduga Veršina Tõois ja lõpetas Krasnogorskis sprindis teisena. Murdmaasuusatamise maailmakarika debüüdi tegi ta 2019. aasta jaanuaris Dresdenis, kus teenis oma esimesed maailmakarika punktid 17. kohaga sprindis. Järgnevatel juunioride maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta hõbemedali 10 km distantsi vabasõidus ja 4 × 5 km teatesõidus ning kuldmedali sprindis. 2019. aasta taliuniversiaadil Krasnojarskis võitis ta kuldmedali sprindis ja koos Christina Mazokinaga võistkondlikus sprindis. Järgmisel aastal lõpetas ta Oberwiesenthalis toimunud U23 maailmameistrivõistlustel sprindis neljandana.
Pärast 2020-21 hooaja alguses Ulrichenis toimunud Alpencupil sprindis teist kohta saavutas Terentjev 2021. aasta Tour de Ski 25. koha ning kolme esikümnesse jõudmisega sprindis saavutas ta maailmakarika üldarvestuses 31. koha ja sprindi maailmakarikavõistlustel üheksanda koha. 2021. aasta veebruaris võitis ta Vuokattis toimunud U23 maailmameistrivõistlustel teatesõidus hõbemedali ja sprindis kuldmedali ning Oberstdorfis toimunud 2021. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel sprindis 14. koha. 2021-22 hooaja alguses saavutas ta Rukal sprindis oma esimese maailmakarika võidu ja Lillehammeris 4 × 10 km teatesõidus teise koha. Ülejäänud hooaja jooksul jõudis ta kolm korda esikümnesse, saavutades maailmakarika üldarvestuses 17. koha ja sprindi maailmakarikavõistlustel kuuenda koha. Hooaja tipphetkel, 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis, võitis ta pronksmedali võistkondlikus sprindis ja sprindis. 2022. aasta märtsi lõpus sai temast Venemaa meister sprindis.
2023. aasta augustis abiellus ta Venemaa murdmaasuusataja Natalja Neprjajevaga, kes võttis pärast abiellumist nimeks Natalja Terentjeva.
Välislingid.
[[Kategooria:Venemaa murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1999]]
Christopher Trimmel

Christopher Trimmel (sündinud 24. veebruaril 1987 Oberpullendorfis) on Austria jalgpallur, kes mängib parem- või äärekaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Union Berlin ja Austria jalgpallikoondises.
Aastatel 2008–2014 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Viini Austria. Enda kuuendas liigamängus 2. augustil 2009 tegi ta 5:1 võidumängus Austria Kärnteni vastu kübaratriki.
Alates hooajast 2014/15 on ta mänginud Union Berlinis. Aastatel 2014–2019 mängis ta klubiga Saksamaa esiliigas, alates hooajast 2019/20 on ta klubiga mänginud Bundesligas.
Austria jalgpallikoondises tegi Trimmel debüüdi 12. augustil 2009 sõprusmängus Kameruni vastu. Aastatel 2011–2018 oli ta koondisest eemal, kuid ta kutsuti uuesti koondisse 2019. aasta sügisel Euroopa meistrivõistlustel valikturniiri mängudeks. Koondisekarjääri esimese ja seni ainsa värava lõi ta 15. novembril 2021 MM-i valikmängus Moldova vastu. Ta kuulus Austria koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus ta pääses vahetusest väljakule vaid kaheksandikfinaalis Itaalia vastu.
Curtis Brown

Curtis Lee Brown Jr. (sündinud 11. märtsil 1956) on endine Ameerika Ühendriikide õhuväelane ja NASA astronaut.
Ta lõpetas 1974. aastal Elizabethtowni East Bladeni keskkooli ning omandas 1978. aastal Ameerika Ühendriikide Õhuväe Akadeemias bakalaureusekraadi elektrotehnika erialal. Juulis 1979 lõpetas ta lenduriväljaõppe ning sai ründelennuki A-10 Thunderbolt II piloodiks. Juunis 1985 asus ta õppima Ameerika Ühendriikide Õhuväe Katselendurite Kooli ja sai 1986. aastal katselenduriks. Juunis 1987 valiti ta NASA astronaudiks.
Brown on osalenud kuuel kosmoselennul ning kosmoses veetnud üle 1383 tunni. Ta oli piloot missioonidel STS-47, STS-66 ja STS-77 ning kosmoselaeva komandör missioonidel STS-85, STS-95 ja STS-103. Brown lahkus NASA-st 2000. aasta mais ja sai lennufirma American Airlines piloodiks, hiljem töötas ka Sun Country Airlinesis.
Riia Püha Jüri kirik

Riia Püha Jüri kirik oli keskaegne katoliku kabel ja kirik Riias.
Tänapäeval asub ümberehitatud kirikuhoones aadressil Skārņu tänav 10/12, Läti Dekoratiivkunsti ja Disaini Muuseum. Hoone on Riia vanim kivihoone ja ka esimene Riiga ehitatud kirik.
Esimene Riia ordulinnus ehitati vahemikus 1202–1209. See hoone asus Skārņu ielā 10–20 ja Kalēju ielā 9/11 piirkonnas, asudes Riia peapiiskopi Riia piiskopilinnuse kõrval. Püha Jüri kiriku ehitas 13. sajandi alguses Mõõgavendade ordu oma Liivimaa Riia ordulossi kabeliks. See elas üle 1215. aasta tulekahju ja seda laiendati. 1226. aastal, pärast Riia piiskopi Albertiga sõlmitud kokkulepet, pühitsesid paavsti legaat Modena Wilhelm ja veel kolm piiskoppi selle ordu kirikuks ja andsid selle neile. Liivimaa kodusõja 1297. aastal ordu ja kohalike Riia linnaelanike vahelise rahutuse ajal sai kirik kannatada, kuid seda ei lammutatud, hoolimata ülejäänud ordulossi hävitamisest. Seejärel käskis Lundi piiskop ehitada müüri, et eraldada kirik Riia linna alast. Ordu laiendas seda 14. sajandil veelgi, laiendades löövi. 1488. aastal andis Riia raad kiriku frantsiskaanidele, kes nimetasid selle ümber Püha Katariina kirikuks, hoolimata Riia peapiiskopi (1484–1509) Michael Hildebrandi vastuväidetest. 
Pärast reformatsiooni Liivimaal, 1554. aastal, lakkasid kirikus katoliku jumalateenistused ja seda hakati kasutama lao ja aidana. 1689. aastal tehti sellele väiksemaid ümberehitusi, et laiendada laopinda.
Muda-toonekurg

Muda-toonekurg ("Mycteria americana") on toonekurglaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Muda-toonekurg on 83–102 cm pikk. Tiibade siruulatus on 150 cm. Kaalub 2–3 kg. Nokk on 22 cm pikk, nokatüvik on 5 cm lai. Isaslind on suurem kui emaslind.
Sulestik on valge, lennusuled ja saba on mustad. Pead ja kaela katab must sulgedeta nahk. Nokk on tugev, nokaots on veidi allapoole kõver. Pealael on luuplaadid. Noorlinnu pea ja kael on pruunid ja väheste sulgedega, nokk on kollane.
Levik.
Muda-toonekure levila ulatub USA lõunaosast Põhja-Argentinani.
Elavad mangroovides, galeriimetsades, niisketel rohumaadel, padurates, soodes, lehtersuuetes, kanalites ja kraavides.
Toitumine.
Toituvad peamiselt kaladest, näiteks päikeseahvenatest ja kärpsägadest, kuid ka langustidest, kahepaiksetest, putukatest, väikestest madudest ja alligaatoripoegadest. Eelistavad suuremaid kalu. Kuival perioodil toituvad peaaegu ainult kaladest, vihmaperioodil moodustab kala toidust 50%.
Muda-toonekured otsivad toitu tavaliselt 15–50 cm sügavusest veest. Toitu otsides kõnnib aeglaselt, tehes ühes sekundis 1–2 sammu. Hoiab nokka ninasõõrmeteni vees ja 7–8 cm lahti. Kui vees on palju taimi, võtab noka veest välja igal sammul, väheste taimede korral hoiab nokka vees. Kui ta puudutab saaklooma, lööb noka kiiresti kokku. Tänu noka teravatele lõikeservadele püüab ta kinni ka kõige libedamad saakloomad.
Kui veetaimi on palju, kasutavad toidu otsimisel ka jalgu. Igal sammul enne jala maha asetamist liigutab lind jalga umbes viis korda üles ja alla. Nokka hoiab ta siis jala lähedal.
Toidu otsimisel kasutavad kompimist isegi selges vees, kus pole taimi. Linnu silmade katmine ei mõjuta kalade püüdmise oskust.
Toituvad kuni 100-linnulistes parvedes. Tavaliselt toituvad päeval, vahel ka öösel. Toituvad pesitsusalast kuni 40 km kaugusel.
Pesitsemine.
Pesitsevad kolooniates, vahel koos teiste toonekurglastega. Ühe puu otsas võib olla kuni 50 pesa. Pesa on ehitatud okstest ja vooderdatud lehtedega ning selle läbimõõt on 70 cm. Pesamaterjali kogub peamiselt isaslind, mõnikord varastab ta seda teistest pesadest. Pesa ehitavad vanalinnud koos ning neil kulub selleks kolm päeva.
Mõned muda-toonekured ei ehita pesa, vaid ajavad teise paari pesalt ära ning viskavad nende munad ja pojad pesast välja.
Kurnas on kolm muna mõõtmetega 68,6 × 46,6 mm. Muna kaalub 65 g. Mune hauvad mõlemad vanemad 28–32 päeva. Esimesed 3–4 nädalat peale poegade koorumist on vähemalt üks vanalindudest alati pesas. Hiljem suudavad pojad ennast ise kaitsta ja mõlemad vanalinnud saavad minna toitu otsima. Pojad saavad lennuvõimeliseks 60–65 päeva vanuselt.
Eluiga.
Muda-toonekurg võib elada 27-aastaseks.
Looduslikud vaenlased.
Muda-toonekure mune ja poegi söövad tutt- ja helekarakaara, rüütel- ja sooviu ning ronkkondor.
Vichy ringkond

Vichy ringkond on ringkond Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpes'i piirkonnas Allier' departemangus. Ringkond koosneb 160 vallast. Seal elas 153 462 inimest 2022. aastal.
Ringkond asub departemangu idaosas.
Koosseis.
Kantonid.
Vichy ringkonda kuuluvad järgmised kantonid (sh mõni vaid osaliselt):
¹Vichy vald on mõlemas kantonis vaid osaliselt&lt;/br&gt;
²Moulinsi vald on selles kantonis vaid osaliselt
Vallad.
Vichy ringkonnas on 1. jaanuari 2024 seisuga järgmised vallad (sulgudes INSEE kood):
Juhtimine.
Alamprefektid:
Hostomice

Hostomice on kahe Tšehhi asula nimi.
Cătălin Predoiu

Cătălin Marian Predoiu (sündinud 27. augustil 1968 Buzăus) on Rumeenia jurist ja poliitik; ta on Rahvuslikliberaalse partei ("Partidul Național Liberal") liige. Ta oli Rumeenia justiitsminister aastatel 2008–2012, 2019–2020 ja 2021–2023, Rumeenia peaministri kohusetäitja veebruaris 2012, juunis 2023 ja maist juunini 2025, Rumeenia asepeaminister ja välisminister alates 15. juunist 2023.
Ta lõpetas aastal 1991 Bukaresti Ülikooli õigusteaduse kraadiga. Aastal 1994 läbis ta Caenis äriõiguse koolituse. Aastal 2004 omandas ta Bukaresti Ülikoolist õigusteaduse doktorikraadi. Aastal 1991 võeti ta advokatuuri liikmeks ja ta alustas praktiseerimist. Aastal 1999 sai tast Rahvusvahelise Advokatuuri liige. Aastatel 2003–2007 oli ta Bukaresti ringkonna advokatuuri liige. Aastatel 1994–2007 õpetas ta õigust Bukaresti ülikoolis. Ta on mitmete äri- ja majandusõiguse valdkonna publikatsioonide autor.
29. veebruaril 2008 määrati ta peaminister Călin Popescu-Tăriceanu valitsuses justiitsministriks. Ta säilitas oma ametikoha Emil Boci 22. detsembril 2008 moodustatud uues Emil Boci esimeses valitsuses, mille tulemusel peatati tema liikmesus Rahvuslikus Liberaalses Parteis, mille esindajana ta oli samal aastal Saadikutekotta kandideerinud. Pärast Sotsiaaldemokraatliku Partei lahkumist koalitsioonist 1. detsembril 2009 võttis ta ajutiselt Cristian Diaconescult välisministri kohustused üle, teenides kuni 23. detsembrini 2009. Ta säilitas oma justiitsministri ametikoha Emil Boci teises valitsuses, mis vannutati ametisse samal päeval.
Pärast seda, kui Emil Boc astus peaministri kohalt tagasi avalike protestide tõttu valitsuse kokkuhoiupoliitika vastu, täitis Predoiu 6. veebruarist 2012 kuni 9. veebruarini 2012 peaministri kohuseid, mil Mihai Răzvan Ungureanu valitsus ametisse vannutati. Lisaks jätkas ta samaaegselt justiitsministri ametikohal ka Mihai Răzvan Ungureanu valitsuses s. t. kuni 7. maini 2012. Aastal 2013 liitus ta Demokraatliku Liberaalse Parteiga, saades selle esimeseks asepresidendiks.
2016. aasta Rumeenia parlamendivalimistel valiti ta Saadikutekotta "Partidul Național Liberal" liikmena (mis oli vahepeal ühinenud "Partidul Democrat Liberal"'iga). 2020. aasta Rumeenia parlamendivalimistel valiti ta tagasi Saadikutekotta. 4. novembril 2019 juhtis ta taas justiitsministeeriumi, asudes sellele ametikohale Ludovik Orbáni esimeses valitsuses. Ta säilitas selle ametikoha ka Ludovik Orbáni teises valitsuses, mis asus ametisse 14. märtsil 2020.
Hostomice (Berouni ringkond)

Hostomice (saksa keeles "Hostomitz") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Berouni ringkonnas. Hostomice asub Berounist umbes 16 km lõunas ja Praha kesklinnast ligikaudu 39 km edelas.
Asulat on esmamainitud 1343. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal põletasid Rootsi väed 1639. aastal Hostomice maha. 1684. aastal oli asulas suur tulekahju, milles Hostomice peaaegu täielikult hävis. Linnaks sai Hostomice 1738. aastal. Traditsiooniliselt on Hostomices valmistatud naelu ja tegeldud keraamikatoodete valmistamisega. Vahepeal kaotatud linnaõigused sai Hostomice tagasi 1992. aasta juunis.
Vervinsi ringkond

Vervinsi ringkond on ringkond Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Aisne'i departemangus. Ringkond koosneb 160. vallast. Seal elas 69 339 inimest 2022. aastal.
Ringkond asub departemangu kirdeosas.
Koosseis.
Kantonid.
Vervinsi ringkonda kuuluvad järgmised kantonid (sh üks vaid osaliselt):
Vallad.
Vervinsi ringkonnas on 1. jaanuari 2024 seisuga järgmised vallad (sulgudes INSEE kood):
Juhtimine.
Alamprefektid:
Saint-Quentini ringkond

Saint-Quentini ringkond on ringkond Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Aisne'i departemangus. Ringkond koosneb 126 vallast. Seal elas 126 102 inimest 2022. aastal.
Ringkond asub departemangu loodeosas.
Koosseis.
Kantonid.
Saint-Quentini ringkonda kuuluvad järgmised kantonid:
¹Saint-Quentini vald on kantonis vaid osaliselt
Vallad.
Saint-Quentini ringkonnas on järgmised vallad 1. jaanuaril 2024 (sulgudes INSEE koodid):
Juhtimine.
Alamprefektid ("sous-préfets"):
Márton Dárdai

Márton Dárdai (sündinud 12. veebruaril 2002 Berliinis) on Saksamaal sündinud Ungari jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Hertha BSC ja Ungari jalgpallikoondises.
Herthasse on ta kuulunud alates 2012. aastast. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 7. novembril 2020 mängus FC Augsburgi vastu. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. veebruaril 2023 mängus Mönchengladbachi Borussia vastu. Hooajal 2022/23 jäi Hertha Saksamaa kõrgliigas viimasele kohale ning alates järgmisest hooajast on ta klubiga mänginud Saksamaa esiliigas.
Aastatel 2018–2023 mängis Dárdai Saksamaa noortekoondistes, kuid otsustas 2024. aasta jaanuaris Ungari koondise kasuks.. Ungari jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 22. märtsil 2024 sõprusmängus Türgi vastu. Ta kuulus Ungari koondisse 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ta sündis Saksamaal Ungari vanemate perekonnas. Tema isa Pál Dárdai on jalgpallitreener ja Ungari koondise endine poolkaitsja. Tema vennad Palkó ja Bence on samuti jalgpallurid.
Foix' ringkond

Foix' ringkond on ringkond Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Ariège'i departemangus. Ringkond koosneb 113. vallast. Seal elas 48 272 inimest 2022. aastal.
Ringkond asub departemangu lõuna ja kaguosas.
Koosseis.
Kantonid.
Foix' ringkonda kuuluvad järgmised kantonid:
Vallad.
Foix' ringkonnas on järgmised vallad 1. jaanuaril 2024 (sulgudes INSEE koodid):
Elmo Kassin

Elmo Kassin (sündinud 13. oktoobril 1969 Otepääl) on eesti endine murdmaasuusataja.
Kassin võistles esmakordselt rahvusvahelisel areenil 1989. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Vangis, kus ta võitis NSVL-i teatevõistkonnaga kuldmedali. Oma esimesel maailmakarikavõistluste etapil suusatas ta 1991. aasta märtsis Lahtis, kus ta lõpetas 30 km distantsi vabasõidus 47. kohal. Hooajal 1991-92 lõpetas ta kolm korda punktitabelis ja saavutas maailmakarika üldarvestuses oma parima koha, 32. koha. Oma parima individuaalse maailmakarika koha saavutas ta Thunder Bays, kus ta saavutas 30 km vabasõidis viienda koha. Tema parimad tulemused 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is olid 18. koht jälitussõidus ja kümnes koht teatevõistkonnaga. 1993. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis saavutas ta 10 km klassikasõidus 46., jälitussõidus 35. ja 50 km vabasõidus 29. koha. 4 x 10 km teatevõistluses saavutas ta 15. koha. 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris saavutas ta 16. koha 30 km vabasõidus ja 11. koha teatesõidus. 1995. aasta maailmameistrivõistlustel Thunder Bays saavutas ta jälitussõidus 56., 10 km klassikasõidus 49. ja 50 km vabasõidus 34. koha. Tema parimad tulemused 1997. aasta maailmameistrivõistlustel Trondheimis olid 32. koht jälitussõidus ja 11. koht teatesõidus. Tema viimased rahvusvahelised võistlused olid 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos. Seal saavutas ta 10 km klassikasõidus 58., järgnevas jälitussõidus 43. ja teatesõidus kümnenda koha.
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1969]]
Väravavaht (jäähoki)

Väravavaht on jäähokis eripositsioon, kelle ülesandeks on oma meeskonna värava kaitsmine ja vastasvõistkonna skoorimisvõimaluste tõrjumine. Ta tegutseb viie väljakumängija taga ning tema mängustiil ja varustus erinevad teistest mängijatest oluliselt.
Ülesanded ja mängustiil.
Väravavaht on ainus mängija, kes tavaliselt jääb kogu kohtumise ajaks jääle. Vajadusel võib teda siiski vahetada — igal meeskonnal on koosseisus ka varuväravavaht. Teatud olukordades, näiteks vastasmeeskonna ootel karistuse ("delayed penalty") korral, võib väravavaht jäält lahkuda, et anda ruumi kuuendale väljakumängijale, andes meeskonnale ajutise arvulise ülekaalu. See kestab seni, kuni meeskond kas lööb värava või vastasvõistkond saab llitri kontrolli alla.
Kuigi väravavahi põhieesmärk on oma värava kaitsmine, võib ta osaleda ka rünnaku ülesehitamises — eriti, kui suudab kiiresti ja täpselt litri meeskonnakaaslastele edasi anda. NHL-is mänginud Martin Brodeur (New Jersey Devils) oli tuntud osava litrikäsitluse poolest. Samuti oli selle poolest kuulus Ron Hextall.
Ajalooline taust.
Jäähoki varajases ajaloos — 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses — ei tohtinud väravavahid põlvili laskuda. Sellegipoolest kasutasid paljud seda võtet reeglitest hoolimata. Ottawa Senatorsi väravavaht Clint Benedict sai hüüdnimeks "Praying Benny" sagedase põlvitamise tõttu. 20. sajandil hakkas väravavahtide mängustiil järk-järgult muutuma: püstine stiil taandus ning 1990. aastate lõpuks domineeris butterfly ehk liblikastiil. Kirk McLean oli üks viimaseid väljapaistvaid püsti mängivaid NHL-i väravavahte.
Erilise ja ebatavalise stiiliga oli Dominik Hašek — 1990. aastate üks silmapaistvamaid väravavahte. Tema stiili nimetatakse "flopperiks". See põhineb intensiivsel liikumisel, paindlikkusel ja kiiretel refleksidel — Hašek kasutas tõrjeteks kogu keha, liikudes pidevalt nii vertikaalselt kui horisontaalselt.
Marant

Marant on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Marant asub 5 km Montreuil-sur-Merist idas, tee D129 ääres.
Marconne

Marconne on endine vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Marconne on Hesdini eeslinn, mis asub 22 km Montreuil-sur-Merist kagus, tee D140 ääres.
1. jaanuaril 2025 liideti Marconne'i vald Hesdin-la-Forêt' vallaga.
Huviväärsusi.
Saint-Maurice'i kirik, pärineb 16. sajandist.
Marconnelle

Marconnelle on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Marconelle on Hesdini eeslinn, mis asub 21 km Montreuil-sur-Merist kagus, tee D349 ääres.
Marenla

Marenla on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Marenla asub 8 km Montreuil-sur-Merist kagus, tee D113 ääres.
Maresquel-Ecquemicourt

Maresquel-Ecquemicourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Maresquel-Ecquemicourt asub 13 km Montreuil-sur-Merist kagus, tee D349 ääres.
Jassenevo kalmistu

Jassenevo kalmistu (vene keeles Ясеневское кладбище) on kalmistu Moskvas Edelaringkonnas Jassenevo rajoonis aadressil Novojassenski prospekt 44.
Jassenovo kalmistu pindala on 1,8 hektarit.
Jassenovo kalmistu rajati külakalmistuna 18. sajandil. Kalmistu sai nime omaaegse Jassenovo küla järgi. Kalmistu kõrval asub 1751. aastal ehitatud Apostlite Peetruse ja Pauluse kirik. Seoses halduspiiride muutmisega on Jassenovo kalmistu Moskva koosseisus alates 1960. aastast, kuid pealinna nekropoli staatuse sai alles 1992. aastal.
Roma hümn

Roma hümn on koos roma lipuga üks kahest romade rahvussümbolist. Laul "Gelem, Gelem" kinnitati hümnina 8. aprillil 1971. aastal toimunud Esimesel Romade Maailmakongressil. Laulu autor on Serbia roma muusik Žarko Jovanović. 
Ajalugu.
Pärast Teise maailmasõja romade holokausti (Porajmos) kirjutas Žarko Jovanović laulu "Gelem, Gelem" sõnad ja kohandas need 1949. aastal traditsioonilisele rahvuslikule meloodiale. Selle laulu meloodia sai Euroopas populaarseks 1960. aastate lõpus Alexander Petrovici filmist "Skupljaci perja" ("Sule korjaja"), mida tunti nime all ""I Even Met Some Happy Gypsies" ("Kohtasin õnnelikke mustlasi")." Laul kinnitati hümnina 1971. aastal Londonis toimunud Esimesel Romade Maailmakongressil, mille tarbeks Jovanović täiendas laulu sõnu koostöös Ján Cibuľaga. 
Roma hümni eripäraks on selgelt välja kujunenud meloodia puudumine. Ka tekstist on mitmeid versioonie, millest ainult esimene salm ja refrään on täpselt samad. Romad eri riikides on vastavalt seal räägitavale roma keele dialektile kohandanud ka laulu pealkirja. Laulu originaalpealkiri on “"Opré Roma"!” (Tõuske üles, romad!), kuid rohkem teatakse seda “"Gelem, Gelem"” (Käisin, käisin), ka “"Djelem, Djelem”", samuti “"Romale S(C)havale"” (Sõbrad romad) pealkirja all.
Sõnad.
Laulu sõnad jutustavad mehest, kes perega õnnelikult rändab. Sel ajal, kui mees elatist teenib ja pere on laagris, tapab mehe perekonna Mustaks Leegioni nimetatud armee. Must Leegion viitab natsi SS-ile ("Schutzstaffel"; eesti keeles kaitsemalev), mida kutsuti mustaks leegioniks mustade vormirõivaste tõttu. Laulus igatseb mees oma perekonda, lootes neid veel näha, ja ärgitab maailma romasid ärkama.
Välislingid.
Roma hümn / Gelem, gelem. Moldavian National Youth Orchestra. Youtube, 25. märts 2015.
Eesti Teise maailmasõja mälestusmärkide loend

Eesti Teise maailmasõja mälestusmärkide loend on loetelu Eestis asuvate ja asunud Teise maailmasõja mälestusmärkidest.
Bogorodskoje kalmistu

Bogorodskoje kalmistu (vene keeles Богородское кладбище) on kalmistu Moskvas Idaringkonnas aadressil Krasnobogatõrskaja ulitsa 81.
Kalmistu pindala on 2 hektarit.
Bogorodskoje kalmistu on rajatud 1750. aastal. Kalmistu on saanud nime omaaegse Bogorodskoje küla järgi, mis asus Jauza jõe vasakul kaldal. Moskva linna piires on Bogorodskoje kalmistu alates 1902. aastast.
Täpiline

Täpiline ehk mummuline (inglise keeles "polka dot") on kanga, paberi või muu materjali pinnamuster, mis moodustub korrapärase vahega paiknevatest seest täidetud ringidest.
Muster esineb juba rahvakunstis, eriti keraamikas ja tekstiilis tikanditena, trükimustrina ja pitsis sõlmedena. Tänapäeval kasutatakse täpilist või mummulist kangast peamiselt naistemoes, kõige sagedamini valmistatakse sellest suvekleite, ujumisriideid ja pesu; kuid täpimuster on esinenud ka formaalsemal riietusel, näiteks ilmus Suurbritannia kuninganna Elizabeth II sageli avalikkuse ette täpilisest kangast valmistatud kleitides ja kostüümides. Meestemoes kasutatakse täpimustrit eelkõige lipsudel, särkidel ja sokkidel.
1954. aastal kasutas Christian Dior täpilist mustrit ühe oma New Looki kollektsiooni kleidil ja see osutus väga menukaks mudeliks. 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses tõi täpimustrilised kleidid taas unustuse hõlmast välja moekunstnik Carolina Herrera. Samuti kujundati täpimustrilistena Carolina Herrera, Herrera For Men, Aquaflore ja Flore parfüümide karbid.
Tüsistus

Tüsistus ehk komplikatsioon on meditsiinis haiguse, terviseseisundi või ravimeetodiga kaasnev täiendav terviserike.
Tüsistused võivad algse haiguse kulgu raskendada või tekitada sellele lisaks uusi haigusseisundeid.
Álvaro Barreal

Álvaro Martín Barreal (sündinud 17. augustil 2000 Buenos Aireses) on Argentina jalgpallur, kes mängib vasaku äärekaitsjana või ääremängijana Brasiilia kõrgliigaklubis Cruzeiro.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Vélez Sarsfield. Klubi peatreener Gabriel Heinze kutsus ta esimest korda klubi põhimeeskonda hooaja 2018/19 alguses. Argentina kõrgliigas tegi ta debüüdi 2. septembril 2018 mängus Boca Juniorsi vastu. Esimese värava lõi ta Argentina kõrgliigas 3. veebruaril 2019 mängus River Plate'i vastu.
2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Major League Socceri (MLS) klubiga FC Cincinnati. 6. juunil 2023 lõi ta USA karikavõistluste veerandfinaalis värava Pittsburgh Riverhoundsi vastu ning see värav kandideeris selle aasta FIFA Puskási auhinnale. Barreal joined 10 other players on the shortlist for the world's "most beautiful goal" of the year.
2024. aasta märtsis läks Barreal kuni aasta lõpuni laenule Cruzeirosse.
2018. aastal mängis Barreal viiel korral Argentina kuni 20-aastaste koondises.
Kaljo Simson

Kaljo Simson (aastatel 1942–1948 lapsendatuna Kaljo Leppoja; 20. detsember 1929 Kuressaare – 17. jaanuar 2017 Padise vald, Harju maakond) oli eesti maalikunstnik ja leiutaja.
Teise maailmasõja puhkedes asus elama Pärnusse, pärast ema surma 1942. aastal lapsendati koos õega koolijuhataja Arnold Leppoja poolt. 
1944. aastal põgenes koos kasuperega Rootsi. Ta ei saanud kasuvanematega läbi, tühistas täisealiseks saades lapsendamise ja võttis tagasi ema perekonnanime. Tuli 1949. aastal NSV Liitu.
Ta võeti 1949. aastal Leningradi oblastis kinni kahtlustatuna spioneerimises. Talle määrati vanglakaristus, mille veetis Gulagis Kasahhi NSV-s. Laagrites tegutses kunstnikuna ja tegi tellimustöid.
Pärast laagrist vabanemist 1956. aastal töötas ta Kasahhi NSV-s ehitustel. 1959. aastal tuli tagasi Eestisse, asus elama Pärnusse, kus töötas ehitusel ning lõpetas 1963. aastal õhtukeskkooli.
1963. aastal astus Simson Tartu Riikliku Ülikooli, kus õppis füüsika-matemaatika teaduskonnas füüsikat. 1966. aastal asus ümber Tallinna, kus lõpetas 1970. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri alal.
1970. aastate algusest elatus ta lasteaedades laste portreede joonistamisest, kokku valmis aastakümnete jooksul tuhandeid portreid. 
Alates 1992. aastast elas Kaljo Simson vaheldumisi Rootsis ja Eestis, 2003. aastast alates püsivalt Rootsis. Aastatel 2014–2015 taastusid sidemed Eestis elava tütrega. 2016. aasta suvel naasis halvenenud tervise tõttu Eestisse, kus 2017. aastal suri.
Kunstnikuna.
Esimesed näitused toimusid veel arhitektuuriüliõpilasena. Aastatel 1967–1972 eksponeeris ta oma teoseid sarjas "Inimene ja loodus". Väidetavalt võeti tema 1972. aastal Tallinna kinos Kosmos toimunud näitus pärast esimest nädalat Kunstnike Liidu poolt maha.
Harva õnnestus tal oma loomingut eksponeerida Kunstnike Liidu korraldatud näitustel, ehkki ta esitas oma töid kõikidele kevad- ja sügisnäitustele.
Ta esines Soomes toimunud ülevaatenäitustel "Eesti kunst. Eestiläisen taiteen myyntinäyttely" (1977) ja "ARS ESTONICA 88" (1988). 1990. aastal avaldati ajakirja Eesti Naine 1/1991 esikaane siseküljel foto tema teosest "Kahtlustused". 1998. aastal oli tema looming esindatud 11 maaliga Pärnus Chaplini kunstikeskuses toimunud näitusel "Inimesed ja kaelkirjakud" kõrvuti Mark Kostabi, Navitrolla ja Van der Bluti teostega.
Leiutajana.
Tema leiutatud joonistussüsi (simsoniit) leidis tema enda portreeloomingus laialdast kasutamist ning pälvis heakskiitu ka ERKI õppejõudude ja üliõpilaste poolt. Samas leidis kasutamist ka tema leiutatud pehme kustutuskumm.
Isiklikku.
Tema abikaasa aastatel 1971–1975 oli kunstiajaloolane Sirje Simson.
Goljanovo kalmistu

Goljanovo kalmistu (vene keeles Гольяновское кладбище) on kalmistu Moskvas Idaringkonnas aadressil Kurganskaja ulitsa 11.
Goljanovo kalmistu pindala on umbes 2 hektarit.
1550. aastal rajatud Goljanovo kalmistu on üks Moskva vanemaid kalmistud. Kalmistu on saanud nime omaaegse Goljanovo küla järgi. Moskva linna piires on kalmistu alates 1978. aastast.
1979. aasta Euroopa Parlamendi valimised

1979. aasta Euroopa Parlamendi valimised olid Euroopa parlamendi valimised, mis toimusid 7.–10. juunil 1979. Tegu oli esimeste Euroopa Parlamendi valimistega ja maailma esimeste rahvusvaheliste valimistega.
Rooma leping nõudis, et Euroopa Parlament tuleb valida otsevalimistel ühise valimissüsteemiga. Euroopa Liidu Nõukogu oli määratud valimiste korraldamise eest vastutavaks, kuid oli nendega viivitanud, mistõttu ajutise lahendusena nimetasid Euroopa Parlamendi liikmed ametisse liikmesriikide parlamendid. Euroopa Parlament polnud sellega rahul ja ähvardas pöörduda Euroopa Kohtusse. Peale 1970. aastatel tehtud ettepanekuid nõustus Nõukogu valimiste korraldamisega 1979. aastal, kuid valimissüsteem jäi iga liikmesriigi enda otsustada.
Valimistel osalesid üheksa toonase Euroopa Majandusühenduse liikmesriigi kodanikud: Belgia, Holland, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Lääne-Saksamaa, Prantsusmaa, Taani ja Ühendkuningriik. Kohtade arvuks määrati 410. Neli suurriiki – Itaalia, Lääne-Saksamaa, Prantsusmaa ja Ühendkuningriik – valisid igaüks 81 liiget (tegelikult valiti Lääne-Saksamaal 78 liiget, ülejäänud kolm nimetati ametisse Lääne-Berliini parlamendi poolt), Holland 25, Belgia 24, Taani 16, Iirimaa 15 ja Luksemburg 6. Ühendkuningriigis kasutati majoritaarset valimissüsteemi (välja arvatud Põhja-Iirimaa), kõikides teistes liikmesriikides proportsionaalset. Keskmine valimisaktiivsus oli 63%, madalaim oli Ühendkuningriigis (32,2%), kuid kõigis teistes liikmesriikides peale Taani oli see üle 50%. Peale Belgia ja Luksemburgi, kus kehtis valimiskohustus, oli suurim valimisaktiivsus Itaalias (84,9%).
Valimiskampaania varieerus riigiti. Endine Lääne-Saksamaa liidukantsler Willy Brandt tegi Sotsialistide fraktsiooni parteide jaoks valimiskampaaniat välismaal, käies Prantsusmaal, Itaalias, Hollandis ja Luksemburgis. Seevastu endine Prantsusmaa peaminister ja Pariisi linnapea Jacques Chirac, kes kavatses kandideerida 1981. aasta presidendivalimistel Valery Giscard d'Estaingi vastu, kasutas valimisi endale populaarsuse kogumiseks.
Kokku valiti 410 liiget, moodustati kaheksa fraktsiooni:
Parlamendi presidendikandidaatideks nimetati Giorgio Amendola (Itaalia; kommunist), Emma Bonino (Itaalia; radikaal), Christian de La Malène (Prantsusmaa, progressiivne demokraat), Simone Veil (Prantsusmaa, liberaal) ja Mario Zagari (Itaalia, sotsialist). Simone Veil sai 183 häält 380st, enamusest jäi puudu 8; Zagari sai 118; Amendola 44; de la Malène 26 ja Bonino 9. Bonino ja de la Malène tõmbusid tagasi, teises voorus sai Veil 192 häält 377st (Zagari 128 ja Amendola 47) ja osutus valituks.
ZALA Lantset

ZALA Lantset ("БПЛА Ланцет") on Vene mehitamata õhusõiduk ja varitsev õhuründemoon, mida toodab ZALA Aero Group.
Tegu on ZALA Aero Groupi varasema Kub-BLA tüüpi varitseva õhuründemoona edasiarendusega.
Üks Lantset maksab ligi 3 miljonit rubla (30 285 eurot).
Siiruviiruline

Albumile “Siiruviiruline” jõudis 14 laulu meie isioma, Saaremaa rahvariietest. Nende riiete kandmisest ning kandjatest, nende tegemisest ning tegijaist. Mõtetest ning tunnetest, mis traditsioonilise riietusega kaasas käisid. /.../. Lauljateks 14 tänast Saaremaa ja Sörve tütart, ema, vanaema, põlised ning isehakanud sõrulased-saarlased, Ammukeri lauljat.
Album koosneb raamatust "Siiruviiruline : Saaremaa regilaule" .../, kus lisaks laulusõnadele on iga laulu kohta ka eesti ja inglise keeles väike jutuke, mis viib meid lähemale lauludele ja nende sisule/... ja audio CD plaadist.
Albumit tutvustab 09.06.2024 avaldatud Liina Vainumetsa (ERR) saade "Folgialbum" kus Tammeougu Mari räägib albumil olevatest lauludest.
Xerocomellus cisalpinus

Xerocomellus cisalpinus on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Varem arvati see sametpuraviku perekonda.
Pisarpsatürell

Pisarpsatürell ("Lacrymaria lacrymabunda") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Marles-sur-Canche

Marles-sur-Canche on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Marles-sur-Canche asub Canche'i jõe orus, 4 km Montreuil-sur-Merist kagus, tee D113 ääres.
Estia tehissaar

Estia tehissaar (poola keeles "Wyspa Estyjska") on Wisła lahte rajatav tehissaar, mida täitev liiv pärineb Wisła maasääre samanimelise kanali kaevetöödest ning kontuuri tähistav graniit kaevandustest Alam-Sileesias. Selle nimi viitab preisikeelsele nimele "Aīstinmari" ehk "aestide meri".
Saar asub Wisła kanali lõunasuudmest umbes 4 km kaugusel idakagus ja Przebrno küla rannikust 1,75 km kaugusel lõunakagus. Saar on tulevikus ellipsikujuline, pindalaga 181 ha, pikkusega 1932 m ja laiusega 1192 m.
Sündinud 1972

Sellel leheküljel on loetletud 1972. aastal sündinud tuntud inimesi.
Zvannoje

Zvannoje on küla Venemaal Kurski oblastis Gluškovo rajoonis. Küla halduskeskuseks on Zvannoje külanõukogu. Küla asub Seimi jõe ääres.
2024. aasta augustis, Vene-Ukraina sõja käigus, purustati jõel olev sild. 
Asukoht.
Küla asub peamiselt Seimi vasakul kaldal, 7 km kaugusel Gluškovo linna keskusest.
Konnaoja

Konnaoja (läti keeles "Varžupīte") on oja Eesti-Läti piiril Valkas ja Valgas.
Konnaoja lähe on Lätis ning see suubub Eestis Pedeli jõkke Veskijärve.
(Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd)

"(Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd)" on ansambli Lynyrd Skynyrd debüütalbum. See ilmus 1973. aasta augustis.
Bussinovo kalmistu

Bussinovo kalmistu (vene keeles Бусиновское кладбище) on kalmistu Moskvas Põhjaringkonnas aadressil Krasnopoljanskaja ulitsa 18.
Bussinovo kalmistu pindala on 2 hektarit. Kalmistul on ka kolumbaarium.
Kuni 19. sajandini oli Bussinovo kalmistu külakalmistu, mille lähedal asus Sergei Radonežski puukirik. Aastatel 1857–1859 ehitati puukiriku asemele kivikirik ja kalmistut laiendati. 1936. aastal kirik suleti. 1990. aastate algul tagastati kirik Vene Õigeusu Kirikule.
Moskva linna piires on Bussinovo kalmistu alates 1960. aastast. 1990. aastate alguseks oli suur osa kalmistust hooletusse jäetud, kuid seejärel algas kalmistu rekonstrueerimine ja korrastamine.
Põldma Kaubanduse AS

Põldma Kaubanduse AS.
Põldma Kaubanduse AS on Eesti rõivamüügi ettevõte, mis on tuntud eelkõige oma Denim Dream brändi ja kauplusteketi poolest. Ettevõte asutati 1993. aastal, kui Eesti turul oli vähe rahvusvahelisi kaubamärke ning tarbijate huvi kvaliteetsete rõivaste vastu oli suur. Ettevõtja tegevjuht ning looja on Heinar Põldma.
Ajalugu.
Põldma Kaubanduse AS asutati 1993. aastal Eestis. Ettevõte alustas väikese rõivakauplusena, kuid on aastate jooksul kasvanud üheks Baltikumi juhtivaks moe- ja jaekaubandusettevõtteks. Denim Dream kaubamärk loodi vastuseks kasvavale nõudlusele kvaliteetsete ja stiilsete teksariiete järele, pakkudes erinevaid rõivavalikuid nii meestele kui naistele.
Denim Dream.
Denim Dream on Põldma Kaubanduse AS-i juhtiv kaubamärk, mis on spetsialiseerunud teksariietele ja muudele trendikatele rõivastele. Denim Dream kauplused on esindatud mitmetes Eesti linnades, samuti ka Lätis, Leedus ja Poolas. Bränd keskendub kvaliteetsele teksariietusele, kuid pakub ka laia valikut muid rõivaid ja aksessuaare. Kokku on üle Baltikumi Põldma Kaubanduse AS ettevõttel üle 120 poe. 
Põldma Kaubanduse AS on ametlik maaletooja ja edasimüüja sellistele brändidele nagu Guess, Marciano by Guess, Tommy Hilfiger, Calvin Klein, Calvin Klein Underwear, Tom Tailor, Camel Active, Mustang, Trespass ja paljud teised. Kauplustekett Denim Dream müüb lisaks ka veel Pepe Jeans ning Ralph Lauren kaubamärke, mis teeb sellest populaarse sihtkoha moehuviliste seas, kes hindavad rahvusvaheliste moebrändide tooteid.
Kauplused ja jaemüük.
Põldma Kaubanduse AS-i jaemüügivõrgustik hõlmab üle 120 kaupluse Balti riikides. Denim Dream kauplused on esindatud suuremates kaubanduskeskustes ja peamistel ostutänavatel. Lisaks füüsilistele kauplustele on ettevõttel ka e-pood, mis teenindab kliente laiemalt, pakkudes mugavat ostuvõimalust kodust lahkumata.
Sotsiaalne vastutus ja jätkusuutlikkus.
Põldma Kaubanduse AS pöörab suurt tähelepanu keskkonnasõbralikkusele ja sotsiaalsele vastutusele. Ettevõte on võtnud kasutusele mitmeid meetmeid, et vähendada oma ökoloogilist jalajälge, sealhulgas keskkonnasõbralike materjalide kasutamine ja jätkusuutlik tootmine.
Tulevik.
Põldma Kaubanduse AS jätkab oma laienemist nii Baltikumis kui ka väljaspool seda, keskendudes eelkõige Denim Dream brändi tugevdamisele ja uute turgude vallutamisele. Ettevõte panustab ka innovatsioonile ja digitaliseerimisele, et pakkuda oma klientidele parimat võimalikku ostukogemust nii füüsilistes kauplustes kui ka veebis.
Sinel

Sinel on sõjaväelase vormimantel, millel on mahapööratud krae, sügav seljavolt ja põõn.
Roosa sarvpoorik

Roosa sarvpoorik ("Ceriporiopsis pseudogilvescens") on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente liik.
Seen kasvab lehtpuul.
Viljandi Krematoorium

Viljandi Krematoorium on krematoorium Viljandis aadressil Piiri 1a. Hoone asub Viljandi kirikumõisa ja Viljandi Pauluse kalmistu vahel.
Hoonel on kaks mahtu – suuremas on leinatalituste jaoks tavandisaal ja väiksemas on krematoorium.
Hoone ehitati aastatel 2014–2015 arhitekt Raul Vaiksoo) projekti järgi.
Wisła kanal

Wisła kanal (poola keeles "Kanał przez Mierzeję Wiślaną" või ametlikult "Kanał żeglugowy Nowy Świat") on Poola territooriumil Wisła maasäärele rajatud 1536 m pikkune kanal, mis ühendab tehislikult Wisła lahe otse Gdański lahega. Elblągi sadamasse pääseb nüüd läbimata looduslikku Baltiiski väina.
1-lüüsilist veeteed rajati hüljatud Nowy Świati külla aastail 2019–2022. Läbi pääsevad alused suurima süvisega 4 m ja laiusega 20 m. Skowronki ja Przebrno küla vahelisele teele rajati kaks pöördsilda, tee suundub edasi Krynica Morskasse ning lõppeb Nowa Karczmas.
Viljandi Pauluse kalmistu

Viljandi Pauluse kalmistu on kalmistu Viljandis.
Kalmistu asub Kirikumõisa linnaosas lõunaküljega Pärnu maantee ääres, lääne poolt piirab seda Piiri tänav. 
Kalmistu peavärav paikneb maakivimüüris Pärnu maantee ääres. Ala jaguneb kahe peamise sihiteega neljaks umbkaudu võrdseks osaks. Pindala on kokku umbes 1,76 hektarit.
Kalmistu pühitseti jaanipäeval 1892. aastal Pauluse koguduse kalmistuks.
1997. aastal avati kalmistu loodeosas mälestusmärk "Viljandimaa metsavendadele 1944–1953". Mälestusmärgi ja -ala kujunduse autor oli Aate-Heli Õun.
Lauri Ehrenpreis

Lauri Ehrenpreis (sündinud 27. augustil 1981) on eesti programmeerija ja alpinist.
Ain Rästa

Ain Rästa (sündinud 20. novembril 1968 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja alpinist.
Mägironijana on ta saavutanud Lumeleopardi sümboolse staatuse (tipputõusudega aastatel 2015–2019 kõigile viiele endise Nõukogude Liidu seitsmetuhandelisele mäetipule).
Johan Kütt

Johan Kütt (sündinud 26. juunil 1983) on eesti ettevõtja ja alpinist.
Mägironijana ronis ta 2005. aastal 22-aastaselt seitsmetuhandelise Lenini mäetippu.
2021 aastal tõusis ta koos Marie Saamega esimeste eestlastena Pakistanis kaheksatuhandelise Gasherbrum II tippu.
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti alpinistid]]
[[Kategooria:Sündinud 1983]]
Kaspar Eevald

Kaspar Eevald (sündinud 4. augustil 1989) on eesti ettevõtja, ekstreemsportlane ja alpinist.
Ta püstitas vabasukeldumise No Limits distsipliini ametliku Eesti rekordi, sukeldudes esimese eestlasena vaid ühe hingetõmbega 101 meetri sügavusele.
Mägironijana on ta kaheksanda eestlasena tõusnud Džomolungma tippu.
İstanbuli kanal

İstanbuli kanal (türgi keeles "Kanal İstanbul") on ehitusprojekt, mille käigus rajataks ligikaudu 45 km pikkune kanal Ida-Traakiasse.
Türgi pealinna İstanbuli läänepoolsemaid äärelinnasid Avcılari, Başakşehiri ja Arnavutköyd läbides ühendaks see kolmes jaos meretaset. Marmara meri ühendataks kõverduvalt Küçükçekmece järve ja Sazlıdere paisjärve läbides Musta merega.
Kanal suudaks päevas ühel suunal teenindada 160 alust, suurima pikkusega 350 m, laiusega 77,5 m ja süvisega 17 m. Türgi peaminister Binali Yıldırım väitis aastal 2018, et rajatav kanal ei hiiliks kõrvale Montreux' konventsioonist. 
Ajalugu.
Esimesed väljamõeldised kanali rajamisest pärinevad Osmanite riigi sultani Suleiman I õukonna arhitektilt Mimar Sinanilt. Hiljem käidi neid välja nii sultanite Murad III, Mehmed IV, Mustafa III kui Mahmud II valitsusaegadel, jõudmata kunagi finantseeringuteni.
Kaasaeg.
1980. aastate teisel poolel kerkis kanali planeerimine taas päevakorda. 1990. aastail esitati konkreetseid planeeriguid selle rajamiseks. 2021. aasta juunis teavitas Türgi president Recep Tayyip Erdoğan üldsust kaevetöödega alustamisest. Kanali rajamisse oleks hõivatud üle 8000 töölise, opereerima jääks kuni 800 töötajat. Kanali valmides suudaksid seda läbida naftatankerid. İstanbuli lennujaama lähistele on plaanis rajada kaubasadam.
Ott Tinn

Ott Tinn (sündinud 28. juunil 1988 Tartus) on eesti alpinist.
Ta lõpetas 2007. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 2012. aastal arvutiteaduse erialal Šotimaal Edinburghi Ülikooli. Alpinismiga on ta tegelnud 2019. aastast.
Tinn on esimene Eesti mägironija, kes on tõusnud ühel hooajal kahe kaheksatuhandelise mäe tippu. Selle teoga sai ta hakkama mais 2023, kui pärast Džomolungma tipputõusu ei laskunud ta tagasi baaslaagrisse, vaid ronis kohe Lhotsele, mis on kõrge sadula kaudu Everestiga ühenduses.
Ta elab Ameerika Ühendriikides California osariigis.
Yamaha YZ125

Yamaha YZ125 on motokrossi mootorratas kahetaktilise 124.9 cc töömahuga ühesilindrilise mootoriga, mida toodab Yamaha alates 1974. aastast. YZ125-ga on sõidetud viiel AMA riiklikul motokrossi meistrivõistlusel ja mitmel AMA piirkondlikul superkrossi meistrivõistlusel.
2001. aastal andis Yamaha välja krossiratta, mis oli mõeldud olema YZ125 neljataktiline vastand, selleks rattaks on YZ250F. Mõlemad krossirattad jagasid sama raami ja veerevaid osasid. Neil on õigus võistelda samas võistlusklassis. YZ250F-l on väike kilovattide eelis (2 kW rohkem).
YZ125-l on 124.9cc rooklappidega kahetaktiline mootor. Aastatel 1974–1980 oli see õhkjahutusega ja 1981. aastast vedelikjahutusega. Sellel on Mikuni 38mm TMX seeria karburaator. Mootor toodab 26kW (35 hj).
YZ125 on olenevalt mudeliaastast ehitatud viie- või kuuekäigulise käigukastiga.
Esimesed kaks aastat valmistati seda kahe tagumise vedruamortisaatoriga, seejärel vahetati need monoamortisaatori vastu. YZ125 kasutas 1988. aastani tavalist teleskoophark vedrustust, kuid aastal 1989 lisati esimene tagurpidi-kahvel vedrustus. Aastatel 1973–2004 oli YZ125-l terasest raam. See kaalus keskmiselt 80 kuni 90 kg. 2005. aastal läks Yamaha üle alumiiniumsulamist valmistatud raamile. See raami materjali vahetus langetas kuivkaalu 86 kg peale . 2008. aasta mudelite puhul kujundati ümber velgede kinnitused ja esihargi vedrustus, mis andis täiendava kaalusäästu. Tulenevalt alumiiniumraami kergusest on alumiiniumraamiga YZ125 rohkem "ringivisatav" ja mõnikord peetakse seda omadust puuduseks, kuna neid on tavaliselt raskem künklikel pindadel stabiilsena hoida.
Mitmed tuntud sõitjad on valinud selle oma rattaks, nagu AMA tsempjon Dom Barbuto ja tema vend Nick Barbuto, X-Gamesi medalivõitja Kyle Ford ja StinkBike Racingu kohalik Seattle'i legend Joey Merkin. Samuti 11-kordne Nationalsi võitja ja Eli Tomaci rivaal Richard Rich
Apanaaž

Apanaaž (prantsuse keeles "apanage") on maavaldus, tiitel, ametikoht või muu hüve, mis antakse monarhi nooremale järglasele, kes jääks primogenituuri (esmasündinu pärimiseesõigus) tingimustes päranduseta. 
Vene traditsioonis on sarnast nähtust nimetatud udelliks.
Prantsusmaal.
Prantsusmaal tähendas apanaaž kuningalt oma vendadele, poegadele või pojapoegadele antavat maavaldust, mis pidi võimaldama neile seisusekohaseks toimetulekuks vajalikku sissetulekut. Apanaažide loomiseks kasutati kroonile kuuluvaid maavalduseid, mis moodustasid vähemalt krahv- või hertsogkonna.
13. august 1790 andis Asutav Kogu välja dekreedi, millega senine apanaažide süsteem likvideeriti ning olemasolevad apanaažid riigistati. Kuningas Louis XVI andis sellele 2. septembril oma heakskiidu ning dekreet jõustus 1. jaanuarist 1791.