Vaigistuskaebus

Vaigistuskaebus ehk vaigistushagi ehk üldsuse osalemise vastane strateegiline hagi ka "avalikus elus osalemise vastane strateegiline hagi" või "strateegiline kohtuasi avalikkuse osalemise vastu" (inglise "strategic lawsuit against public participation", lühend SLAPP; eesti keeles ka LÄTAK) on õiguskaitsevahendi kasutamine kriitiku, aktivisti või ajakirjaniku vaigistamise eesmärgil.
Kaebaja eesmärk ei ole enamasti sisulise vaidluse võitmine, vaid vastaspoole vaigistamine, hirmutades teda suurte õigusabikuludega. Vaigistuskaebuse võib esitada kohtule või õiguskaitseorganile, kuid võib ka piirduda kaebuse esitamise ähvardusega. Mõnes riigis on vaigistuskaebuste esitamine sõnavabaduse riivena seadusega piiratud.
Kaebuse esitaja taotleb enamasti laimamise lõpetamist ja sellega tekitatud kahju hüvitamist. Ent kasutada saab ka näiteks intellektuaalomandi kaitse õigust. Sel juhul nõutakse, et protestiaktsioonis keelataks kasutada kaebaja kaubamärki (sh nime).
2022. aasta lõpus avaldatud UNESCO analüüsi järgi on vastumeetmeile vaatamata vaigistuskaebuste esitamine kasvutrendis. Seda on seostatud laimu kriminaliseerimisega, kuid ka viimasel ajal vastu võetud valeuudiste, küberkuritegevuse ja vaenukõne vastaste õigusnormidega. Analüüsi andmetel on Kesk- ja Ida-Euroopas sagenenud laimuga seotud kriminaalsüüdistuste esitamine, mistõttu soovitatakse viia laimumenetlused kriminaalkohtust tsiviilkohtusse ning pakkuda ajakirjanikele õigusabi.
Termin.
Akronüümi SLAPP ("Strategic Lawsuit Against Public Participation") on võtnud 1980. aastatel kasutusele Denveri ülikooli professorid Penelope Canan ja George W. Pring. Nende pakutud termin rõhutas petitsiooniõigust, mis on USA-s kaitstud põhiseadusega. Selle määratluse järgi on SLAPP tsiviilhagi nende vastu, kes on petitsiooniõigust kasutades suhelnud valitsusametnikega. Termin viitab üldiselt kohtuasjale, mille algatab mõjukas isik (nt korporatsioon, riigiametnik, ärimees) valitsusvälise isiku või organisatsiooni vastu, kes on avaldanud kriitilise seisukoha mõne olulise poliitilise või sotsiaalse teema kohta. 
Eesti keelde on terminit tõlgitud: "avalikus elus osalemise vastane strateegiline hagi" või "üldsuse osalemise vastane strateegiline hagi". Kasutuses on ka "vaigistuskaebus" ning ingliskeelse akronüümi SLAPP tähenduse ("slap" "laks" või "latakas") alusel akronüüm LÄTAK.
KüberSLAPP (inglise k "cyberSLAPP") on hagi, mis on põhineb veebis avaldatul, näiteks blogipostitusel või kommentaaril. Tavaliselt on see suunatud anonüümsele autorile, kes on veebis kritiseerinud ettevõtteid või avaliku elu tegelasi. KüberSLAPP-i eesmärk võib olla ka kriitiku anonüümsuse paljastamine. Hagi esitamise järel võib hageja nõuda veebilehelt või internetiteenuse pakkujalt anonüümse autori isikuandmeid, et teda hirmutada ja takistada edaspidiseid kriitilisi avaldusi.
Vaigistuskaebuse määratlus.
Vaigistuskaebust ei esitata õiguskaitse eesmärgil, vaid avaliku arutelu ja kriitika mahasurumiseks ning selleks, et takistada rikkumiste uurimist ja neist teatamist. Kaebuse esitaja on enamasti mõjukas isik, näiteks poliitik, äriühing, lobitöö tegija või riigiorgan. Vaidluse pooled ei ole sageli võrdsed, kaebajal on kostjast tugevam rahaline või poliitiline võim. Kaebuse eesmärk on hirmutamise ja ahistamisega takistada sõltumatut ajakirjandust, kodanikuühiskonna tegevust ja demokraatlikku avalikku arutelu.
Avalikus elus osalemine tähendab põhiõiguste (nt sõna- ja teabe-, kunsti-, teadus-, kogunemis- ja ühinemisvabadus) teostamist. See võib väljenduda ajakirjandusliku, poliitilise, akadeemilise, teadusliku, kunstilise, kommenteeriva või satiirilise tegevusena; samuti osalemisega avalikes aruteludes, protestides, lobitöös ja õiguskaitsemeetmetes.
Vaigistuskaebuse puhul on märgatav poolte ebavõrdsus. Hageja (kaebaja) strateegia on venitada kohtumenetlus nii pikaks kui võimalik, et kurnata kostja rahalisi vahendeid ja vaimset tervist. Eesmärk ei ole tingimata võita, vaid tekitada heidutav mõju, mis hirmutaks ka teisi samal teemal arvamust avaldama.
Vaigistuskaebuse tunnused.
Vaigistuskaebust aitab ära tunda mitu tunnust, sealhulgas:
Vaigistuskaebuste tunnusjoonte hulka kuuluvad veel: 
Mõnel juhul on ilmne, et hageja püüab kostjat laostada, muutes kohtuasja võimalikult kulukaks. Sel juhul ei pruugi hageja eesmärk olla õiguslik võit, vaid lihtsalt kostja aja ja raha raiskamine.
Vaigistuskaebuste liigitamine.
Vaigistuskaebusi saab liigitada kaebuse aluseks märgitud asjaolu järgi. Võib eristada järgmistele asjaoludele üles ehitatud vaigistuskaebusi.
Mõnes riigis võib vaigistushagide kasvu pinnas olla soodsam kui teistes. Vaigistuskaebuste esitamine sõltub näiteks kohtukulude suurusest, sõnavabadust piiravate seaduste (nt laimu- või vihakõneseadused) paindlikkusest ning kaitsemeetmeist (vaigistuskaebuse vastased õigusnormid).
Vaigistuskaebuse eesmärk.
Kaebuste eesmärk on kritiseerija tsenseerimine, hirmutamine ja vaigistamine. Kritiseerija koormatakse üle õigusabikuludega ja sunnitakse sellega loobuma oma seisukohtade avaldamisest või vastuseisust. Vaigistuskaebuste peamised sihtmärgid on ajakirjanikud ja inimõiguste kaitsjad, sageli ka teised avalikus elus osalejad, sh poliitikud, teadlased ja eksperdid, kuid ka vikipedistid.
Vaigistuskaebuse üks eesmärk on teise poole vaigistamine, kuid sageli toob see kaasa hoopis vastupidise efekti. Streisandi efekt on nähtus, kus keegi püüab mingit teavet varjata või kõrvaldada, kuid selle tagajärjel tõmbab seda tahtmata teemale hoopis suurema tähelepanu.
Vaigistushagi vastased õigusnormid.
Euroopa Liit.
Euroopa Komisjon tegi 2022. aasta aprilli lõpus ettepaneku võtta vastu direktiiv, millega kehtestataks normid avalikus elus osalevate inimeste kaitseks ilmselgelt põhjendamatute või pahatahtlike hagide eest. Direktiivi eesmärk oleks kaitsta ajakirjanikke ja inimõiguste kaitsjaid nende vastu algatatud kohtumenetluste eest, millega takistatakse neid üldsust teavitamast ja avalikku huvi pakkuvaid küsimusi kajastamast. Direktiiv on vastu võetud 19. märtsil 2024. Liikmesriikidel on 2026. aastani aega direktiiv üle võtta.
Euroopas tegutseb ka "Coalition Against SLAPPs in Europe (CASE)". See on kogu Euroopat hõlmav valitsusväliste organisatsioonide koalitsioon, mille tegevuse eesmärk on teadvustada strateegiliste kohtuasjade ohtu avaliku järelevalvega tegelevatele isikutele ja organisatsioonidele. 
Austraalia.
Austraalia pealinna alal kehtib 2008. aastast üldsuse osalemise kaitse seadus ("Protection of Public Participation Act"), mille eesmärgid on kaitsta üldsuse osalemist ning hoida ära seda takistavaid ebamõistlikke tsiviilkohtumenetlusi. Seaduse järgi saab määrata trahvi isikule, kes alustab või jätkab kostja vastu kohtumenetlust ebaõigel eesmärgil (inglise k "improper purpose"). 
USA.
2023. aasta seisuga olid 33 osariiki ning Columbia ringkond ja Guam sätestanud seadusega kaitsemeetmeid vaigistushagide eest. Ülejäänud osariigid ei olnud võtnud vastu selleks erinorme. Iga kohus lähtub kaebuse lahendamisel üksnes oma osariigis kehtivatest seadustest. Seetõttu otsivad kaebuse esitajad sageli neile soodsamat kohut (sh föderaalkohtud), kus kostja on vähem kaitstud vaigistuskaebuse eest, kui oma osariigi kohtus.
2024. aasta seisuga oli olukord paranenud, sest osariigid on üle võtmas ühtset avaliku arvamuse kaitse seadust (""The Uniform Public Expression Protection Act" ehk UPEPA). 2025. aasta jaanuari seisuga on UPEPA kehtestanud 10 osariiki. 
Kanada.
Kanada kolm kõige suurema rahvaarvuga provintsi (Quebec, Briti Columbia ja Ontario) on vastu võtnud vaigistuskaebuste vastased õigusaktid. Quebec oli esimene Kanada provints, mis 2009. aastal võttis vastu sellise seaduse (Bill 9 "An Act to amend the Code of Civil Procedure to prevent improper use of the courts and promote freedom of expression and citizen participation in public debate""). Ontario on kehtestanud vaigistuskaebuste vastase seaduse ("Protection of Public Participation Act") 2015. ja Briti Columbia 2019. aastal.