tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reinhold von Metztacken

Reinhold von Metztacken (ka Metstake; /1672) oli Eestimaa mõisnik ning Rootsi sõjaväelane (ooberst).
Metztackenite suguvõsast põlvnenud Reinhold von Metztacken oli Palmse mõisniku Diedrich von Metztackeni ning tema abikaasa Tekula (sünd. von Aderkas) poeg.
1623. aastal teenis kapteni auastmes kompaniiülemana Nils Ribbingi Österbotteni rügemendis. 
1627. aastal teenis ta Preisimaal ooberst Arvid Göransson Horn af Kanckase (1590–1653) Pori lääni jalaväerügemendis kapteni ja kompaniiülemana. Järgmisel aastal jätkas teenistust juba majori auastmes Pori lääni rügemendis, mille ülemaks oli vahepeal saanud ooberst Johan Lilliehöök (1598–1642). 
1630. aastaks oli Metztacken juba Pori rügemendi ülem ja saanud oobersti auastme. Tema alluvuses teenisid rügemendi kortermeistrina hilisem feldmarssal Arvid Wittenberg (1606–1657) ning kapteni ja kompaniiülemana hilisem kindral Arvid Forbus (suri 1665). Sama aasta novembris oli Metztackeni rügement paigutatud Pommerisse. Pori rügementi juhtis Metztacken kuni 1641. aastani.
Oli Kolmekümneaastase sõja ajal Stralsundi komandant.
1640–1642 oli ta Uusimaa lääni maapealik. Tema ja Helsingi bürgermeistri Anders Larsson Ehredti initsiatiivil viidi seni Vantaa jõe suudmes asunud linn üle oma praegusse asukohta Vironniemel ("Estnäs").
1642–1652 oli Metztacken Käkisalmi lääni maapealik. Samuti oli ta Eestimaa maanõunik.
Ta päris isalt Palmse mõisa ja oli ka Mädapea, Riguldi, Käru mõisnik.
Rootsi riigiarhiivis säilinud Metztackeni kirjavahetuse järgi toonaste võimukandjatega (Axel Oxenstierna, Herman Wrangel, Ture Bielke, Erik Gyllenstierna) on võimalik aimu saada Reinhold von Metztackeni geograafilisest haardest:
Ta oli Palmse, Mädapea, Riguldi ja Käru mõisa omanik. .
Reinhold von Metztackeni tegelaskuju esineb Arvid Järnefelti näidendis "Samuel Cröell".
Perekond.
Reinhold von Metztacken abiellus Anna Hastferiga, kes oli Sõmeru ja Üksnurme mõisaomaniku Heinrich von Hastferi ning Adelheid Hastferi (sünd. Nieroth) tütar. Abielust sündisid:
Esivanemad.
Viited:
Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kirik

Eesti Evangeeliumi Luteriusu Koguduste Liit ühendab Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kogudusi, mis ei ühinenud Eesti Evangeelse Luterliku Kirikuga.
Liitu juhtis peapiiskopi kohusetäitja Thomas Vaga ja toetava komitee liikmed on Lakewoodi Pühavaimu koguduse esimees Valter Must, diakon-õpetaja Gilda Karu, Los Angelese koguduse esimees Heino Nurmberg, praostkonna sekretär Agu Ets ning Kanadast Jüri Silmberg ja Riina Klaas.
Liidul on neli kogudust:
EELK seisukoht.
EELK nimekirjast kustutati järgmised kogudused:
Need kogudused ei saa kutsuda oma teenistusse EELK vaimulikke ega saa EELK vaimulikud tavapärases korras nende teenistusse astuda. 
Neil kogudustel puudub EELKga lepinguline suhe, seega ka kantsli- ja armulauaosadus.
Thomas Vaga on öelnud: 
See on kiriklik e. eklesioloogiline ja inimlik jõumäng, mis meie vastu on käima pandud. 
Me aga ei karda, nagu meie usuisa Martin Luther ei kartnud. Me jääme kokku ja jätkame Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kiriku kogudustest moodustatud kirikuna, kes kuulutab ja tegutseb luteri kiriku tunnustuskirjade juhtimisel, Agendas antud jumalateenistuse korra järgi, Laulu- ja Palveraamatu koraalide ja puhta, eksimatu Piiblisse kirja pandud Jumala Sõna juhtimisel Jeesuses Kristuses..
Mono no aware

Mono no aware (jaapani keeles もののあはれ 'asjade liigutavus, nukrus, paatos') on jaapani kultuurile eripärast esteetikat iseloomustav mõiste, mille võttis kasutusele ja põhjendas esimesena filoloog Motoori Norinaga. Mõiste on tihedalt seotud budistliku arusaamaga mööduvusest (jaapani keeles 無常 "mujō" 'mittepüsimine'), mille teatud viisil tunnetamisega kaasneb vastav esteetiline hoiak. Norinaga väitel on selline õigesti välja arendatud esteetiline hoiak aluseks ka eetilisele seadumusele.
"Mono no aware"'t on võrreldud lääne kultuuri mõistega "lacrimae rerum".
Norinaga võttis mõiste kasutusele kritiseerides oma aja õpetlaste filoloogilisi seisukohti Jaapani varasema kirjanduse uurimisel, mille puhul lähtuti sageli Hiina kirjamärkide analüüsist. Norinaga leidis, et Kojiki jt vanemate allikate tõlgendamisel tuleb lähtuda algsest häälduslikust jaapani keelest ning mitte tuua Hiina kirjamärkide näol sisse võõrast elementi. Selle tulemusena mõtestas ta ümber varasemate autorite arusaama "aware" mõistest ning leidis, et see on keskne rahvaluules väljenduvat ehtjaapanlikku hoiakut kandev mõiste. "Mono no aware" on olulisel kohal nt "Prints Genji loos", aga esineb esteetilise standardina juba kõige varasemates rahvaluulekogumikes.
Filosoofilises mõttes vastandus Norinaga hiinapärasele luulekäsitlusele, mis eeldas, et luules väljendatakse ratsionaalset mõtet, kuid pannakse see laulu vormi. Norinaga pidas primaarseks aga just häält ja laulu, mis eelneb tahtlikule (jp k 志 "kokorozashi") mõttele. Hääl moodustab Norinaga arvates looduses teatud loomulikud mustrid, mida luuletaja tabab "mono no aware" kaudu ning paneb need sõnalisse vormi. Plaanipärasele mõtteluulele vastandas ta vahetust kogemusest (jp k 直く "nahoku") lähtuvat luuletamist, kuid ei pidanud vahetu kogemuse all silmas mitte otsest ümbritseva kogemust, vaid kestva algupärase jumaluste maailma (jp k 神世 "kamiyo") kogemust tänapäevas.
Kuigi "mono no aware" oli Norinaga poolt mõeldud vabana hiinapärasusest, on siiski alust arvata, et seda mõistet poleks olnud võimalik niimoodi määratleda ilma Hiinast pärit traktaatideta luule teemal. Ka võib eeldada, et hääle fundamentaalsuse rõhutamine on seotud budismi "shingon"i sekti õpetustega, millest Norinaga Keichū luulekäsitluste kaudu osa sai.
Arvatakse, et "mono no aware" väljendub muuhulgas ka Jaapanis tavaks olevas kevadises kirsiõite vaatamises (jp k 花見 "hanami") ja sügiseses lehtede värvumise vaatamises (jp k 紅葉 "momiji"). Kunstis peetakse "mono no aware" tunnetust väljendavaks nt Yasujirō Ozu filme, Yasunari Kawabata raamatuid jpm.
Looduskaitse biogeograafia

Looduskaitse biogeograafia (inglise "conservation biogeography") on vastselt eristatud teadusharu, mis käsitleb biogeograafiliste põhimõtete, teooriate ja analüüside kasutamist bioloogilise mitmekesisuse kaitse probleemide lahendamisel nii ühekaupa kui mitme taksoni kaupa korraga. 
Looduskaitseline biogeograafia rõhutab geograafilise, ökoloogilise ja evolutsioonilise konteksti tähtsustamist looduskaitselises tegevuses.
Paul Naaber

Paul Naaber (sündinud 7. detsembril 1966 Tartus) on eesti arstiteadlane ja mikrobioloog.
Elukäik.
Paul Naaber on bioloogi poeg.
1985. aastal lõpetas Naaber Tallinna 2. Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning oli seejärel Tartu Ülikooli doktorant. 1997. aastal kaitses ta sealsamas meditsiinidoktori väitekirja "Clostridium difficile infection and intestinal microbial ecology" ja sai doktorikraadi.
Naaber oli aastatel 1991–1992 Tartu Ülikooli nakkushaiguste kateedri stažöör-uurija, 1992–1997 Maarjamõisa haigla mikrobioloogia labori ja TÜK ühendlabori mikrobioloogia osakonna arst, 1995–1998 Berner Eesti AS-i müügijuht, 1996 TÜ mikrobioloogia instituudi erakorraline assistent, 1996–1997 vanemlaborant, 1997–1998 assistent, 1998–2000 erakorraline vanemteadur, aastast 1998 TÜK kliinilise mikrobioloogia osakonna juhataja, 2001–2002 ja 2003–2004 TÜK ühendlabori direktori kohusetäitja, aastast 2000 ka TÜ mikrobioloogia instituudi vanemteadur, 2005 ka sotsiaalministeeriumi nakkushaiguste peaspetsialist ja aastast 2006 Norras Stavangeri Ülikooli haigla arst. 
Aastast 2013 on ta Synlab Eesti OÜ kliiniline juht.
Teadustöö.
Paul Naaberi peamised uurimisvaldkonnad on inimese mikrobioökoloogia, infektsioonide mudelid ning infektsioonide epidemioloogia. Rahvusvahelise keskkonnaprojekti PHARE mikrobioloogia peaekspert, Eesti esindaja Euroopa ravimiresistentsuse jälgimise süsteemis ja Euroopa antimikroobse ravimitundlikkuse komitees.
Ta on Eesti Laborimeditsiini Ühingu juhatuse liige (2000–2006), Eesti Infektsionistide Seltsi, Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühingu, American Society for Microbiology ja European Society for Clinical Microbiology and Infectious Diseases liige. Tal on ilmunud 170 teaduspublikatsiooni ja ta on ühe patendi kaasautor.
Insar

Insar (mokša "Инзара" Inzara) on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Insari rajooni halduskeskus. 
Ta asub Issa ja Insari ühinemiskohas 77 km Saranskist edelas. 
Asula tekkis 1648 rajatud kindluse juurde. Linnaõigused sai 1780. 1926 muudeti maa-asulaks. 1958 sai uuesti linnaks.
Linnas asub kanepikiu tehas.
Silvi Ait

Silvi Ait (kodanikunimi aastatel 1976–1991 Silvi Pukk, aastast 1991 Silvi Aule; 9. veebruar 1954 Haapsalu – 7. märts 2006) oli eesti näitleja. 
Ta lõpetas 1972. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend). 
Silvi Ait töötas aastatel 1978–1998 Vanemuise Teatris. Hiljem mängis Tartu Lasteteatris ning juhendas kooliteatrite truppe.
Tartu Kreiskool

Tartu Kreiskool (saksa keeles "Dorpater Kreisschule", vene k. "Дерптское уездное училище") oli 1804–1880 aastatel Liivimaa kubermangu Tartu kreisi kreisilinnas Tartus tegutsenud saksakeelne õppeasutus (kreiskool).
Eellugu.
1803. aastal kinnitati Venemaa keisri Aleksander I poolt Venemaa Keisririigi "Rahvahariduse esialgsed eeskirjad", mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreiskoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreiskooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.
Kreiskooli avamine.
Tartu Kreiskool avati Tartus 1804. aastal, samal ajal Tartu Kubermangugümnaasiumiga.
Alates 1820. aastast tegutses kubermangugümnaasium Lutsu tänav 8, 1828. aastal kolis kool Riia tänava ja Karlova tänava (tänapäeval Kalevi tänav) nurgal asuvasse hoonesse.
Kreiskooli ja elementaarkooli ning tütarlastekooli tegevust juhtis inspektor: aastatel 1807–1820 Karl Samuel Anders, 1820–1824 Johann Samuel Boubrig, 1824–1841 Michael Gerhard Schwan, 1841–1846 Theodor Liborius, 1846–1872 Carl Oettel ja 1873–1880 Andreas Bruttan.
Tartu Kreiskoolis õppisid: (1807–1810) Johann Laaland, (1809–1812) Conrad Eduard Hesse, Rudolf Gustav Hollmann, (1853–1855) Jakob Hurt, Juhan Weitzenberg, Friedrich Kuhlbars, Aleksander Eduard Thomson, Ludvig Menning, Ernst Carl Kessler, Karl Friedrich Paul, Karl Eduard Sööt, Johannes Eglon, Jakob Pärn, Alexander Georg Nieländer, Abraham Nieländer, Johannes Märtson jt.
Õppetegevus.
Kreiskooli võeti õppima poeglapsi, kes olid lõpetanud elementaarkooli või omandanud lugemis-, kirjutamis- või arvutamisoskuse muul viisil. Õppekava kohaselt oli õppeprogrammis: usu- ja kõlblusõpetus, saksa keel, vene keel, ladina keel, aritmeetika, geograafia, füüsika, looduslugu ja tehnoloogia, ajalugu, geograafia, antropoloogia, ülevaade kodumaa seadustest, ilukiri ja joonistamine. Fakultatiivselt sai õppida ka prantsuse keelt.
Kuni 1821. aastani oli kreiskoolis kolm klassi. Seejärel kreiskoolid reorganiseeriti ning Tartu Kreiskool muudeti kaheklassiliseks ja 1864. aastal neljaklassiliseks. 1880. aastal muudeti kool Tartu Reaalkooliks ning 1881. aastal moodustati uus Tartu linna kreiskool ("Dorpater Städtische Kreisschule") (1881–1889), vastukaaluks linnas venestamisajal moodustatud venekeelsele Tartu linnakoolile.
Kreiskool valmistas õpilasi ette õpingute jätkamiseks gümnaasiumiastmes, kuid andis tarvilikke teadmisi ka kohe kaubanduse ja tööstuse alal tööle asumiseks. Mõnesuguste muudatustega töötas Tartu kreiskool kuni 1880. aastani, olles ainus õppeasutus, mis keskastmes õppivaid noori kohe ellu astumiseks ette valmistas.
1881. aastal nimetati kool ümber reaalkooliks, hiljem ülem-reaal-kommerts-põllutöökooliks.
Amae

Amae (jaapani keeles 甘え 'hellitamus', verbist 甘える 'ära hellitatuna käituma') on Jaapanis sotsiaalset sõltuvussuhet tähistav termin- Jaapani armastuse vorm.
Terminit kasutas jaapani psühhiaater Takeo Doi, kirjeldamaks jaapanlastele omast sõltuvussuhet ema ja lapse vahel, mis tavaliselt muudes kultuurides teatud vanuses ära katkestatakse. Kuigi esmajoones kirjeldab "amae" ema ja lapse sidet, siis laiendab Doi selle ka õdede ja vendade, vanemate ja nooremate kolleegide jne vahelisele sidemele, mistõttu väidab ta, et sellel põhineb ka jaapanlastele iseloomulik ühiskondlik vastutus ja hoolivus.
Doi käsitluse kohaselt on amae "vajadus passiivse armastuse" järele. Tema psühhoanalüütiline armastusekontseptsioon käsitleb sisemisi tundeid ja käitumist, sisemist soovi mõistmisvajaduse ja hoolitsusvajaduse järele. Ta käsitleb ka jaapanlaste mina-tunnetuse kontseptsiooni.
Tartu Linna-tütarlastekool

Tartu Linna-tütarlastekool (saksa keeles "Stadttöcherschule zu Dorpat") oli aastatel 1804–1893 Tartus tegutsenud saksakeelne õppeasutus tütarlastele.
Eellugu.
1803. aastal kinnitati Venemaa keisri Aleksander I poolt Venemaa Keisririigi "Rahvahariduse esialgsed eeskirjad", mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreiskoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreiskooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.
Kool asutati Tartu magistraadi poolt varasema Tartus asunud saksakeelse tütarlastele ettenähtud kooli asemel.
Linna-tütarlastekooli avamine.
Tartu Linna-tütarlastekool avati Tartus 14. oktoobril 1804. 
Algul asus linna-tütarlastekool Rüütli tänaval, pärast kooli reorganiseerimist Kõrgemaks Linna-tütarlastekooliks kolis kool Suurel turul asuvas Bokovnevi majja. 1857. aastal kolis kool Rüütli tänava ja Gildi tänava nurgal asuvasse hoonesse, kus asuti 1892. aastani.
Linna-tütarlastekooli tegevust juhtis kreiskooli inspektor: 1871–1888 pastor Theodor Pfeil; 1888–1893 Woldemar Schneider. Kooli juhatajannad olid 1853–1866 Emilie Feldmann; 1866–1888 Emma von Riekhoff ja 1888–1893 Amalie Kemmerer. 
Õppetegevus.
Algselt oli Linna-tütarlastekool üheklassiline, 1815. aastast kaheklassiline. 1853. aastal reorganiseeriti tütarlastekoolid ja ka Tartu Linna-tütarlastekool neljaklassiliseks Kõrgemaks Linna-tütarlastekooliks. Klasse nimetati alates madalamatest klassidest "quarta", "tertia ja" "secunda" ning 1854. aastal avati ka lõpuklass "prima". 1874. aastal lisati veel kaks klassi: "quinta" ja "sexta". 
Õppeained olid järgmised: usuõpetus, prantsuse keel, saksa keel, aritmeetika, ajalugu, geograafia, loodusõpetus ja ilukiri, joonistamine ja käsitöö.
Tartu Linna-tütarlastekooli likvideerimine.
1880. aastail Venemaa keisri Aleksander III algatatud venestamispoliitika käigus kinnitas keiser 10. aprillil 1887 dokumendi "Vene õppekeele tarvitusele võtmisest Tartu õpperingkonna riiklikes keskõppeasutustes", mille kohaselt pidid ka kõik Läänemere kubermangude riiklikud õppeasutused järk-järgult üle minema saksakeelselt õppetöölt venekeelsele õppetööle.
Protestiks kooli sunniviisiliselt venekeelsele õppetööle üleviimise eest lõpetas Tartu saksakeelsetest linnajuhtidest Tartu magistraat kooli finantseerimise ja kool oli sunnitud tegevuse lõpetama 1893. aastal.
Otto II (Braunschweig-Harburg)

Otto II, hüüdnimega "Noorem" ("der Jüngere") või "Kuulus" ("der Berühmte"), (25. september 1528 – 26. oktoober 1603) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Harburgi isand aastast 1549 kuni oma surmani.
Abielud ja järeltulijad.
8. septembril 1551 abiellus Otto oma esimese naise, Schwarzburg-Leutenberg krahvi Johann Heinrichi tütre Margaretega (1530–1559). Naine suri sünnitusel. Neil olid järgmised lapsed:
8. oktoobril 1562 abiellus Otto oma teise naise, Ida-Friisimaa krahvi Enno II tütre Hedwigiga (1535–1616). Neil olid järgmised lapsed:
Rimi Baltic

Rimi Baltic on Eestis, Lätis ja Leedus tegutsev super- ja hüpermarketite kett, mis kaupleb peamiselt toidu- ja esmatarbekaupadega. Sellele kuuluvad Rimi kaubamärki kandvad kauplused Eestis, Lätis ja Leedus ning Säästumarketid Eestis ja Supernetto poed Lätis ja Leedus.
Rimi Baltic omanik on alates 2025. aastast Taani ettevõte Salling Group.
Eestis tegeleb Rimi poodide haldamisega Rimi Baltic tütarettevõte Rimi Eesti Food AS.
Ajalugu.
Rimi Baltic moodustati, kui Soome Kesko ja Rootsi ICA ühendasid 2004. aastal enda tegevused Balti riikides. Ametlik tegutsemise alustamise kuupäev on 1. jaanuar 2005.
2006. aasta lõpus otsustas Kesko ühisettevõtte omanikeringist taanduda ja müüs oma osa ära ICA-le, kes sai alates 1. jaanuarist 2007 ettevõtte ainuomanikuks. Aastal 2025 müüs ICA ettevõtte Salling Groupile. Sel hetkel oli Rimil Baltikumis 314 kauplust ning ligi 11 000 töötajat, tehing viidi lõpule 2. juunil 2025.
Born This Way (Lady Gaga laul)

"Born This Way" on Lady Gaga esitatud laul ja esimene singel tema teiselt stuudioalbumilt "Born This Way".
Roland Clara

 
Roland Clara (sündinud 8. märtsil 1982 Brunicos Bolzano provintsis) on endine Itaalia murdmaasuusataja. 
Clara parim individuaalarvestuse tulemus tiitlivõistlustel oli viies koht 30 km suusavahetusega sõidus 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis. Samal võistlusel sai ta Itaalia 4×10 km teatevõistkonna koosseisus neljanda koha. 2011. aasta MM-il Oslos oli ta 30 km suusavahetusega sõidus seitsmes. 
Clara võistles maailma karikasarjas alates 2005. aastast. 2015. aasta Tour de Ski viimasel etapil 14. jaanuaril Val di Fiemmes võitis ta 9 km vabasõidu (mäkketõus).
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Roland Clara osales 172 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile seitsmel korral, neist kõige kõrgemale astmele ühe korra.
Isiklikku.
Clara esindab suusaklubi Fiamme Gialle. Ta elab Riscones ja on töötab politseinikuna.
Judas (Lady Gaga laul)

"Judas" on Lady Gaga teine singel tema teiselt stuudioalbumilt "Born This Way".
Wilhelm Noorem (Braunschweig-Lüneburg)

Wilhelm (1535–1592), kutsutud ka "Wilhelm Noorem", oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastast 1559 kuni oma surmani. Aastani 1569 valitses ta koos oma venna Heinrichiga.
Mohamed Zaoui

Mohamed Zaoui (araabiapäraselt محمد زاوي; sündinud 14. mail 1960) on Alžeeria endine poksija. 
Zaoui sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Virgil Hillile (USA). 
Zaoui on koos Mustapha Moussaga esimesed Alžeeria poksijad ja üldse sportlased, kes on võitnud olümpiamedali. 
Zaoui poksis detsembrist 1988 kuni aprillini 1990 elukutselisena. Ta osales kokku 8 kohtumisel ning võitis neist 4 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 2 nokaudiga) kohtumist.
Mustapha Moussa

Mustapha Moussa (araabiapäraselt مصطفى موسى; 2. veebruar 1962 Oran – 3. august 2024) oli Alžeeria poksija.
Moussa sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Anton Josipovićile (Jugoslaavia). 
Moussa on koos Mohamed Zaouiga esimesed Alžeeria poksijad ja üldse sportlased, kes on võitnud olümpiamedali. 
Moussa poksis juulist 1988 kuni jaanuarini 2004 elukutselisena. Ta osales kokku 4 kohtumisel ning kaotas need kõik (neist 3 nokaudiga).
Harilik müürlook

Harilik müürlook ("Arabidopsis thaliana") on ristõieliste sugukonda müürlooga perekonda kuuluv rohttaimeliik. Eestis pärismaine.
See liik on üks geneetika mudelorganisme. Harilik müürlook oli esimene taim, mille kogu genoom sai sekveneeritud. See taim valiti mudelliigiks sellepärast, et tal on väike genoom – ainult 5 kromosoomi, mida on märksa vähem kui teistel müürlookadel (8, 13 või 16) ning enamikuil taimedel, ning ta elutsükkel on väga lühike.
Kuigi esimene mutatsioon müürloogas dokumenteeriti juba aastal 1873 (Alexander Braun) ja kromosoomide arv määrati 1907 (Friedrich Laibach), pakuti "Arabidopsis thaliana" mudelorganismina välja alles 1943. aastal.
Harilik müürlook on võimeline risttolmlema, aga ta teeb seda vähe. Hinnanguliselt alla 0,3% seemneist on risttolmedud. Isetolmlemise oluline mehhanism on see, et suurem osa viljastumisest toimub enne õienupu avanemist.
Timo Palo

Timo Palo (sündinud 7. jaanuaril 1979) on eesti meteoroloog, polaarrändur ja teadusfotograaf.
Timo Palo polaarekspeditsioonide fotoseeria võitis konkursi "". 2017. aastal korraldas ajakiri Nature fotokonkursi "Teadlased tööpostil", mille üheks võitjaks valiti Timo Palo fotoga "Teadlased jääl" (2010). 
Ekspeditsioonid.
Aprillist septembrini 2007 tegi Timo Palo uuringuid Põhja-Jäämerel jääs triivival polaarlaeval Tara, kus tutvus oma hilisema matkakaaslase norralase Audun Tholfseniga.
Kevadel 2008 suusatas Timo Palo koos Audun Tholfseniga läbi Gröönimaa idast läände. 
22. aprillist kuni 3. juulini 2012 läbis ta koos Tholfseniga 1620 km retke põhjapooluselt Teravmägede saarestikus asuvale Longyearbyenile. Selle retke eest kanti Timo Palo 2014. aasta Guinnessi rekordite raamatusse. Palo ja Tholfsen pälvisid selle eest ka Ernest Shackletoni auhinna .
Fotoloomingu näiteid.
Timo Palo fotoseeria, millega ta võitis 2011. aastal Eesti teadusfoto võistluse:
Sosnogorski rajoon

Sosnogorski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub vabariigi keskosas.
Rajoonis on Sosnogorski linn, Nižni Odessi ja Voivoži alev ning 7 külaasundust 16 külaga.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 52 486, neist 72% venelased ja 10% komid.
Petšora rajoon

Petšora rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Petšora jõe keskjooksul. Piirneb idas Handi-Mansimaaga.
Rajoonis on 14 kohalikku omavalitsust.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 66 291, neist 69% venelased, 15,4% komid ja 7,6% ukrainlased.
Rajooni majanduses on tähtsal kohal naftatööstus.
Vuktõli rajoon

Vuktõli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis.
Rajoonis on 5 kohalikku omavalitsust: Vuktõli linn ja 4 külaasundust.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 68% venelased, 11,9% komid ja 10,3% ukrainlased.
Rajoonis asub Jugõdva rahvuspark.
Marjina Roštša

Marjina Roštša on munitsipaalringkond (linnarajoon) Moskva Kirderingkonnas.
Seal asub Marjina Roštša metroojaam.
Dionysose Sõprade Selts

Dionysose Sõprade Selts on Eestis 2009. aastast tegutsev mittetulundusorganisatsioon, mille eesmärkide seas on Eesti alkoholikultuuri praktiline ja teoreetiline arendamine.
Eesmärkide edendamiseks korraldab selts iga-aastasi akadeemiliste ettekannetega sümpoosione, kus kõneldakse alkoholi tarbimisest ajaloos, kultuuris, loomariigis jms ning selle filosoofilistest, esteetilistest ja eetilistest alustest jne. Ettekannetega on esinenud teiste hulgas orientalist Märt Läänemets, arheoloog Valter Lang, filosoof Enn Kasak ja kunstnik Navitrolla.
Dionysose Sõprade Seltsi ametlik aadress on Tartu, Alevi tn 10.
Guy Gavriel Kay

Guy Gavriel Kay (sündinud 7. novembril 1954) on Kanada ulmekirjanik.
Mitme tema romaani tegevus toimub väljamõeldud maailmades, mis meenutavad tegelikke paiku reaalsetel ajalooperioodidel, näiteks Konstantinoopolit Justinianus I valitsusajal või Hispaaniat Cidi ajal. Tema raamatuid müüakse ajaloolise fantaasia hulka liigitatult, ehk autor ise on eelistanud võimaluse korral hoiduda žanripõhisest liigitamisest. Kaylt on 2022. aasta seisuga ilmunud üle tosina romaani ja arvukalt lühemaid kirjatöid. Tema teoseid on tõlgitud 22 keelde ning müüdud üle miljoni eksemplari.
Eesti keeles on avaldatud Guy Gavriel Kay mahukas fantaasiaromaan "Tigana". Intervjuus selle tõlkija Juhan Habichtiga on autor öelnud, et tema teose tegelik teema ei ole pelgalt konkreetne fantaasiamaailm: 
"Suures osas on "Tigana" romaan mälust: mälu hädavajalikkusest kultuurilises mõttes ja samas ohtudest, mis kaasnevad mälu, mälestuste ületähtsustamisega. /---/ Tänapäeva maailmast võib leida ülearugi palju näiteid mõlemast lõksust: ajaloo ja selle õppetundide ignoreerimisest ning keeldumisest tunnistada, et minevik on minevik. /---/ ma kirjutasin kõigist neist paikadest, kus välisvaenlase okupatsioon on alistatud rahva ajaloo, kultuuri ja keele alla surunud või püüdnud neid lausa hävitada, et vähendada vastupanuvõimet. /---/ Mulle tundub see teema tugevamana, mõjusamana siis, kui see pole seotud ühegi konkreetse maa või juhtumiga, vaid fantaasia universaalne aspekt laseb lugejal näha, kuidas türannide samasugune taktika on toiminud erinevatel aegadel ja paljudes kohtades. "Tiganas" kasutasin ma metafoori, maakonna nime kustutamist võlujõu abil, aga alati on vallutajate huvides kustutada kohaliku rahva eneseteadvus ja side oma kodumaaga."
Diakriitiline märk

Diakriitiline märk ehk diakriitik on kirjatähtedele lisatav märk häälduse esitamiseks.
Lisamärgid võivad olla täpid, punktid, jooned, kaared ning neid kasutatakse tähe peal, all, kõrval või sees.
Diakriitilised märgid on näiteks:
Mustamäe Polikliinik

Mustamäe Polikliinik on polikliinik Tallinnas Mustamäel. 
1971. aastal Ehitajate tee 27 avatud polikliinik ühendati 2001. aastal Lääne-Tallinna Keskhaiglaga.
Franz (Braunschweig-Lüneburg)

Franz (1508–1549) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog. Pärast kolmekümneaastast Braunschweig-Lüneburgi ühisvalitsemist koos oma venna Ernst Usutunnistajaga valitses ta Gifhorni lossist üle 10 aasta äsjaasutatud Gifhorni hertsogkonda aastast 1539 kuni oma surmani. Hertsogkonna andis talle pärandiosana tema vend Ernst.
Abielu ja järeltulijad.
Aastal 1547 abiellus hertsog Franz Saksi-Lauenburgi hertsogi Magnus I tütre Klaraga. Abielu kestis ainult kolm aastat, enne kui hertsog 41-aastaselt suri.
Austusavaldus.
Franzburgi linn Vorpommern-Rügeni kreisis nimetati tema auks tema väimehe Bogislawi poolt.
Piret Sikkel

Piret Sikkel (kodanikunimi 1966–1976 Piret Traks, alates 1976. aastast Piret Agu; sündinud 10. septembril 1941 Viljandis) on eesti näitleja.
Lõpetas 1960. aastal Tallinna 18. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio. Töötas aastatel 1968–1980 Rakvere Teatris ja 1980–1997 Nukuteatris.
Isiklikku.
Piret Sikkeli isa oli näitleja ja lavastaja Arnold Sikkel ja ema näitleja Evi Rauer.
Lembit Rajala (näitleja)

Lembit Rajala (sünninimi Voldemar-Eduard Toomberg; 20. juuli 1914 Roela vald, Virumaa – 25. mai 1956 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatritegelane.
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Konservatooriumi Lavakunstikooli. Pärast 1940. aasta juunipööret määrati ta Tallinna kunstsarvetehase komissariks ja hiljem direktoriks. Mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse. Kuulus aastatel 1942–1944 Eesti NSV Riiklikesse Kunstiansamblitesse. 
Lembit Rajala oli aastatel 1944–1947 ja 1951–1953 Estonia Teatri direktor ning 1946–1949 näitleja. Aastatel 1949–1952 oli ta ühtlasi ka Draamateatri näitleja. Aastatel 1953–1956 töötas Lembit Rajala Kultuuriministeeriumi Kunstide Valitsuse ülemana.
Isiklikku.
Lembit Rajala oli abielus pianist Tekla Kohaga.
Tallinna Humanitaargümnaasium

Tallinna Humanitaargümnaasium on Tallinnas Koidu tänav 97 tegutsev munitsipaalkool.
Ajalugu.
Kool avati 1. septembril 1963, majas varem asunud Tallinna 4. Keskkool kolis praegusel aadressil Nõmme tee 28 asuvasse värskelt valminud koolimajja.
Aastatel 1963–1968 oli kooli nimi Tallinna 26. 8-klassiline Kool. Aastatel 1963–1966 toimus õppetöö 1.–4. klassini eesti keeles ja 5.–8. klassini vene keeles. 1966. aastal muudeti kool ainult venekeelse õppega kooliks. 
1968. aastal avati 9. klassid ja kool muudeti Tallinna 26. Keskkooliks. A ja B klassides alustati inglise keele õpet esimesest klassist, aga vanemates klassides õpetati mõningaid ained inglise keeles. 1996. aastast kannab kool Tallinna Humanitaargümnaasiumi nime.
Adam Levine

Adam Noah Levine (sündinud 18. märtsil 1979 Los Angeleses) on USA muusik ja laulukirjutaja, ansambli Maroon 5 juhtlaulja ja kitarrist.
Aastal 1994 asutas Adam Levine koos oma sõpradega ansambli Kara’s Flowers. 1997. aastal ilmus grupi ainus album "The Fourth World". Samal aastal asutus bänd üles USA telesarjas "Beverly Hills, 90210". Ansambli album ei saanud populaarseks ja muusikud otsustasid lahku minna.
2001. aastal hakkasid samad muusikud uuesti koos tegutsema ansamblina Maroon 5.
Adam Levine on üks USA telesaate "The Voice" kohtunikest. Esimese hooaja (2011) võitja Javier Colon oli saate jooksul Levine'i meeskonnas.
Levine'il diagnoositi teismelisena tähelepanupuudulikkusega hüperaktiivsus.
Kaljo-Olev Veskimägi

Kaljo-Olev Veskimägi (kuni 16.11.1938 Mühlberg; 15. juuli 1930 Oulu – 15. november 2011 Tallinn) oli eesti raamatukoguteadlane, õppejõud ja tsensuuriuurija. 
Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 1. Keskkooli ja astus Leningradi Riikliku Raamatukogunduse Instituuti. Pärast instituudi lõpetamist 1953 töötas Eesti NSV Kultuuriministeeriumi raamatukogude osakonna inspektorina. Ta on üks Eesti Raamatukogude Ühingu taasasutajaid 1988. aastal ning kuulus selle esimesse ajutisse juhatusse.
Ametialane tegevus.
1964. aastal anti Veskimäele pedagoogikateaduste kandidaadi kraad ning ta asus tööle dotsendi ametikohal. Tema juhendamisel on valminud üle 90 diplomi- ja bakalaureusetöö.
Oma kandidaaditöö kirjutas Veskimägi Eesti raamatukogude ajaloost. Ta on avaldanud sel teemal artikleid ja õppematerjale ning nõustanud raamatukogusid ajalooliste ülevaadete koostamisel. Taasiseseisvunud Eestis keskendus Kaljo-Olev Veskimägi tsensuuri uurimisele.
Gifhorni hertsogkond

Gifhorni hertsogkond () oli hertsogkond Saksamaal Gifhornis, mis asutati aastal 1539 ja kestis kuni valitseja hertsog Franzi surmani 1549. aastal. Selle koosseisu kuulusid "Amt" Gifhorn, "Amt" Fallersleben ja Isenhageni klooster.
Hertsogkonna residents oli Gifhorni loss. 
Asutamine.
Hertsogkond asutati, kui Braunschweig-Lüneburgi hertsog Franz naasis Gifhorni 1536. aastal, pärast seda, kui oli veetnud mitmed aastad Saksimaa kuurvürstiriigi õukonnas Wittenbergis. Ta nõudis oma vanemalt vennalt hertsog Ernstilt (tuntud kui usutunnistaja) pärandiosana oma hertsogkonda ja sundis riiki jaotama. Kuna tema nõue hertsogkonna kogu idapoolsele osale oli riigi võlakoormuse tõttu vastuvõetamatu, anti talle 1539. aastal Gifhorni ja Fallerslebeni omavalitsusüksused ja Isenhageni klooster Hankensbütteli lähedal. Franz püüdis oma valdustes saavutada täielikku iseseisvust, kuid märkimisväärne võim jäi hertsogkonna keskusele Celles. Näiteks vastutas Celle välispoliitika eest ja Gifhorni aadel jäi Lüneburgi osaks.
Laiendamine.
Gifhorni hertsogkond oli väike, kergesti hallatav valdus, kus hertsog Franz võis vabalt oma aadlistaatust näidata ja esineda vürstilike ülesannetega. Ta oli vaimustunud sellisest elustiilist mitme Saksi kuurvürsti õukonnas Wittenbergis veedetud aasta jooksul. Aastal 1525 alustas ta Gifhorni lossi laiendamist oma kuninglikuks residentsiks. Õukonnaelu iseloomustas suurustlemine: ta serveeris toitu ja jooke kallites Veneetsia klaasnõudes, korraldas rüütliturniire ja kuninglikke jahte, seadis sisse õukonnanarri ja õukonnakantsleri ("Hofkanzler") ametikohad. Samal ajal ehitas Fallerslebeni lossi oma maamõisaks.
Lõpp.
Tema 1547. aastal sõlmitud abielu Klaraga kestis ainult kolm aastat, kuna hertsog suri 41-aastaselt. Ta maeti Gifhorni lossi kabelisse, Fallerslebeni loss anti tema naisele. Kuna hertsog Franzil ei olnud meessoost pärijaid, läks Gifhorni hertsogkond tagasi Lüneburgi vürstkonnale.
Tallinna Õismäe Gümnaasium

Tallinna Õismäe Gümnaasium on üldhariduskool, mis asub Tallinnas Haabersti linnaosas aadressil Õismäe tee 50.
Tallinna Õismäe Gümnaasium asutati 1977. aastal Tallinna 9. Keskkooli nime all. Algne koolihoone paiknes aadressil Õismäe tee 130.
Aastal 1989 nimetati kool ümber Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooliks ja aastal 1997 Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumiks.
Aastal 2010 ühendati Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumiga Tallinna Väike-Õismäe Gümnaasium. Seoses koolide liitmisega hakkas senine Õismäe Humanitaargümnaasium kandma Tallinna Õismäe Gümnaasiumi nime. Kool koliti ümber senise Väike-Õismäe Gümnaasiumi hoonesse aadressil Õismäe tee 50; enne seda tehti hoones kapitaalremont.
Tallinna Õismäe Gümnaasiumi hüüdlause on "Amat victoria curam" (tõlkes "Võit armastab hoolt").
Aastaid tühjana seisnud ja korduvalt süüdatud Õismäe tee 130 hoone lammutati 2015. aasta kevadel.
Ehte Humanitaargümnaasium

Ehte Humanitaargümnaasium on vene õppekeelega kool Põhja-Tallinnas aadressil Ehte tänav 9.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1963. Aastatel 1963–1991 oli kooli nimi Tallinna 31. Keskkool ja aastatel 1991–1997 Tallinna Ehte Keskkool. Alguses toimus õppetöö hiljem Sõle Gümnaasiumi kasutada olnud ruumides, kuid 1973. aastal kolis kool vastvalminud hoonesse Ehte tänaval.
2014. aastal liideti Ehte Humanitaargümnaasiumiga suletud Tallinna Ranniku Gümnaasium (endine Kari Gümnaasium).
Nvidia Tegra

Nvidia Tegra on süsteemikiipide "(inglise keeles system on a chip (SoC))" seeria, mille töötas välja USA elektroonikaettevõte Nvidia mobiilsete seadmete jaoks nagu nutitelefonid, tahvelarvutid, pihuarvutid, mobiilsed internetiseadmed. Tegras on integreeritud ARM-tehnoloogiat kasutades ehitatud keskprotsessor, graafikaprotsessor, põhja- ja lõunasillad, vahe- ja põhimälu kontrollerid. Selline ülesehitus võimaldab vähendada energiatarvet ja suurendada seadme üldvõimekust. Enamik Tegra kiibistikku kasutavatest seadmetest töötab operatsioonisüsteemis Android.
Ajalugu.
Esimese Tegra APX 2500 kiibi väljalase tehti avalikuks 12. veebruaril 2008 ja kogu APX-seeriat esitleti 2. juunil 2008 Computexi näitusel. APX seeria oli mõeldud nutitelefonide jaoks. Enne APX-seeriaga turuletulemist oli Nvidia 2007. aastal ostnud ettevõtte PortalPlayer. PortalPlayer tegeles meediaprotsessorite arendamise ja turule toomisega Apple iPodi jaoks.
8. septembril 2009 esitlesid Nvidia ja Opera Software Opera 9.5 brauserit, mis oli optimeeritud Tegra kiipide jaoks.
Lisaks APX seeriale tutvustati 12. veebruaril 2008 ka uut Tegra 6xx seeriat, mis töötati välja tahvelarvutite ja teiste mobiilsete internetiseadmete jaoks.
Tegra APX 2600 tuli turule 2009. aasta veebruaris. Näitusel "Mobile World Congress (MWC) 2009" demonstreeris NVIDIA Android porti Tegra seadmetele.
Esimene Tegra APX 2600 kiibistikuga seade oli mobiilne meediapleier Microsoft Zune HD, mis avalikustati 15. septembril 2009.
Esimesed Nvidia Tegra kiibistikud seeriatest APX ja 6xx polnud eriti konkurentsivõimelised ja mobiilsete seadmete tootjad kasutasid pigem konkurentide kiibistike.
Järgmist kiibistike põlvkonda – Tegra 2 – esitles Nvidia avalikult juba 7. jaanuaril 2010 näitusel "Consumer Electronics Show" (CES). Esimene kiibistik seerias oli Tegra 250.
3. jaanuaril 2010 esitleti Nvidia arendajate foorumil Tegra 2 ühildumisvõimalusi Ubuntu ОС GNU/Linuxiga.
15. jaanuaril 2011 esitles Nvidia "MVC" näitusel Barcelonas uut SOC kiibistiku seeriat koodinimega Kal-El, mille tootmine ja müük kavandati 2011. aasta teise poolde. Kal-El on mõeldud tahvelarvutite jaoks ja on varustatud 5-tuumalise Keskprotsessoriga Cortex A9. Neli neist on ülitootlikud, viies on mõeldud lihtsamate lahenduste jaoks. Kal-El'i nimetatakse Apple A5 protsessori peakonkurendiks.
Tehnilised andmed.
Kuna Nvidia ei avalda Tegra seeriate kiibistikute tehnilisi andmeid, võivad mõned andmed olla ligikaudsed.
1-tuumaline 500 MHz Cortex-A9 Harvard Superscalar companion core
AAC-LC, AAC+, eAAC+, MP3, MP3 VBR, WAV/PCM, AMR-NB, AMR-WB, BSAC, MPEG-2 Audio, Vorbis, WMA 9
Louis Olympia

Louis Olympia (varem "Thomson Destiny" (2005–2012), "Sunbird" (1999–2005), "Song of America" (1982–1999)) on ristluslaev, mis kuulub firmale Destiny Trading OPCO LLC. Aastatel 1982–1999 käitas laeva Royal Caribbean Cruise Line ja alates 2005. aastast Küprose laevakompanii Thomson Cruises. Laev tehasenumbriga 431 ehitati Oy Wärtsilä Ab laevatehases Helsingis Soomes 1982. aastal. 
Küprose lipu all sõitvat Thomson Destinyt kasutati Santa Cruz de Tenerifest algavatel kruiisidel. Alates 2012. aastast sõidab Louis Olympia Malta lipu all. Kodusadam on Valletta.
Maimu Pajusaar

Maimu Pajusaar (kodanikunimi 1955. aastast Maimu Teras, ka Maimu Pajusaar-Teras; 26. oktoober 1927 Pärnu – 30. aprill 2021 Pärnu) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1949. aastal Pärnu Turbatehnikumi ja töötas aastatel 1949–1951 sekretär-masinakirjutajana.
Maimu Pajusaar alustas lavateed 1945. aastal Endla Teatri õpperühmas, töötas aastatel 1951–1994 Endla Teatri näitlejana. Mängis Endla lavastustes ka hiljem.
Ta on mänginud teleseriaalis "M Klubi", telelavastuses "Puhkepäev" (1981) ja filmis "Kõrboja peremees" (1979).
Poola-Rootsi sõda

Poola-Rootsi sõja või Rootsi-Poola sõja all võidakse silmas pidada mõnda järgmistest sõdadest:
Island Escape

Island Escape (endine "Scandinavia" (1982–1985), "Stardancer" (1985–1990), "Viking Serenade" (1990–2002)) oli parvlaev, mis kuulus firmale Island Cruises. Aastail 1990–2002 oli laeva käitaja Royal Caribbean Cruise Line ja 2009–2015 Küprose laevakompanii Thomson Cruises.
Laev tehasenumbriga 164 ehitati Dubigeon-Normandie S.A. laevatehases Prairie-au-Duc Nantesis Prantsusmaal 1982. aastal. Bahama lipu all sõitvat Island Escape'i kasutati 2012. aastal kruiisidel Mallorcast.
Simon Pegg

Simon Pegg (sünninimi Simon John Beckingham; sündinud 14. veebruaril 1970 Brockworthis) on Inglismaa filminäitleja, stsenarist, koomik ja kirjanik. Simon Pegg on tuntud eelkõige oma rollidega filmides "Shaun of the Dead", "Valusad võmmid" (inglise "Hot Fuzz"), "Star Trek" ja "Paul".
Simon Pegg on koos Edgar Wrightiga kirjutanud stsenaariumi zombikomöödiale "Shaun of the Dead" ja filmile "Hot Fuzz". Koostöös Nick Frostiga valmis filmi "Paul" stsenaarium. Nendes kolmes filmis mängis Simon Pegg peaosa koos Nick Frostiga.
2005. aastal Simon abiellus Maureen McCanniga. 2009. aastal sündis neil tütar.
Ust-Kulomi rajoon

Ust-Kulomi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Piirneb lõunas Permi kraiga.
Rajoonis on 22 kohalikku omavalitsust. Rajooni keskus on Ust-Kulomi küla.
Elanike arv oli 2011. aastal 26 700. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 79,1% komid, 15,5% venelased ja 2% ukrainlased.
Ust-Võmi rajoon

Ust-Võmi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Piirneb läänes Arhangelski oblastiga.
Suuremad jõed on Võtšegda ja selle lisajõed Võm ja Jarenga.
Rajoonis on 12 kohalikku omavalitsust, sealhulgas Mikuni linn ja Žešarti alev. Rajooni keskus on Aikino küla.
Elanike arv oli 2011. aastal 29 300. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 56% venelased, 29,5% komid ja 5,8% ukrainlased.
Sõktõvkari linnaringkond

Sõktõvkari linnaringkond on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis.
Ringkonda kuulub Sõktõvkari linn, 3 alevit ja Ežva rajoon.
Horst Dassler

Horst Dassler (12. märts 1936 Herzogenaurach – 9. aprill 1987 Herzogenaurach) oli saksa ettevõtja. 
Ta oli Adolf Dassleri ja Käthe Dassleri poeg. Aastatel 1985–1987 juhtis ta perekonnaettevõtet adidas.
Aastal 1983 rajas Horst Dassler sponsoriseltsi International Sports, Culture and Leisure (ISL), mis tegi tihedat koostööd ROK-i ja FIFA-ga ning nende juhtide Juan Antonio Samaranchi ja João Havelangega. Horst Dasslerit peeti spordimaailma mõjuvõimsaimaiks isikuks. Aastal 2001 läks ISL pankrotti.
Ehte tänav

Ehte tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.
Tänav algab Sõle tänavalt, kulgeb üldiselt edelasse ja lõpeb Kolde puiesteel. Tänav on 600 meetrit pikk.
Sel tänaval asuvad Tallinna Heleni Kool (Ehte tn 7) ja Ehte Humanitaargümnaasium (Ehte tn 9).
Ehte tänav sai nime 25. novembril 1966.
Alex Harvey

Alex Harvey (sündinud 7. detsembril 1988 Québecis) on endine Kanada murdmaasuusataja. 
Harvey sai juunioride maailmameistrivõistlustel 2007. aastal Tarvisios pronksmedali nii 10 km vabasõidus kui ka 20 km suusavahetusega sõidus. Järgmisel aastal Malles toimunud juunioride MM-il oli ta 10 km klassikasõidus teine. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis kuulus ta 4×10 km teatevõistluses viiendaks tulnud Kanada võistkonna koosseisu.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Harvey koos Devon Kershaw'ga paarissprindis neljanda koha. Individuaalselt oli ta parim saavutus 30 km suusavahetusega sõidus saadud üheksas koht. 2011. aasta MM-il Oslos tuli ta koos Devon Kershaw'ga sprindi teatesõidus maailmameistriks. 50 km ühisstardiga sõidus oli ta viies, sprindi vabasõidus seitsmes ja 30 km suusavahetusega sõidus kaheteistkümnes.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes võitis ta individuaalsprindis pronksmedali. Sprinditeates sai ta koos Kershaw'ga 4. koha, kaotades fotofinišis Kasahstani paarile, Nikolai Tšebotko ja Aleksei Poltoranin.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta kuldmedali 50 km vabatehnikasõidus ehk tuli esimest korda individuaalselt maailmameistriks.
Maailma karikasarjas võistles Harvey esimest korda 9. veebruaril 2008 Otepääl 15 km klassikasõidus, kus ta sai 73 startinu seas 46. koha. Esimese poodiumikoha sai ta 2009. aasta jaanuaris Vancouveris koos George Greyga sprinditeatesõidus, kui nad said kolmanda koha. Individuaalselt sai ta esimese poodiumikoha sama aasta märtsis Trondheimis, kui ta oli 50 km ühisstardiga sõidus kolmas. 2011. aasta veebruaris sai ta Drammenis sprindi vabasõidus teise koha. 3. märtsil 2012 Lahtis sai Harvey 30 km ühisstardiga suusavahetusega sõidus kolmanda koha.
Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2018–2019.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Alex Harvey osales karjääri jooksul maailma karikasarja etappidel 258 korda. Poodiumile jõudis ta 30 korral ja võitis kaheksal korral.
Isiklikku.
Alex Harvey isa Pierre Harvey on endine suusataja ja jalgrattur.
Ahju tänav

Ahju tänav ("Töpfergasse") on umbtänav Tallinna kesklinnas Tatari asumis.
Ahju tänav asub Peeter Süda tänavast lõunas kino Kosmos taga.
Tänavat ääristavad vasakult poolt paaritute numbritega 20. sajandi alguses ehitatud elumajad, paremalt poolt aga Süda tänaval asuva Tallinna Sipsiku lasteaia territoorium. Tänava parempoolne hoonestus hävis 1944. aasta nõukogude lennuväe märtsipommitamine käigus ja sinna ehitati 1957. aastal Eesti NSV Siseministeeriumi lasteaed.
Tänava lõpus asub tänava ja kino Kosmos vahelisel maa-alal endine maa-alune Eesti NSV tsiviilkaitse varjend.
Sakala tänav

Sakala tänav on tänav Tallinna Kesklinnas Tatari ja Südalinna asumis.
Sakala tänav algab Estonia puiestee ja Georg Otsa tänava ristmikult ning kulgeb esimesed 100 meetrit lõunasse ja siis edelasse. Ta ristub Kentmanni tänava, Tatari tänavaga ja suubub Pärnu maanteesse Peeter Süda tänava ristmikul. Tänav on 536 m pikk.
Tänava alguses, Estonia puiestee ja Sakala tänava ristmikust edelas on väike haljasala, kus asub Ernst Peterson-Särgava monument.
Teisel pool haljasala asub Solarise keskus, mis kerkis nõukogudeaegse parteimaja Sakala keskuse asemele pärast selle lammutamist 2007. aastal.
Sakala tänav on Tatari tänava suhtes peatänav, teiste tänavate suhtes kõrvaltänav. Tänava alguses on ta ühesuunaline: lubatud on sõita ainult Estonia puiestee suunas. Sakala ja Estonia puiestee ristmikul on ka ainus foor Sakala tänaval. Kui sõita Sakala tänavalt sellel ristmikul otse, jõutakse Georg Otsa tänavale. Estonia puiesteel on vasakpööre Otsa tänavale keelatud ja sellepärast soovitavad liiklusmärgid Estonia puiesteelt Otsa tänavale sõita Sakala tänava kaudu, tehes ringi ümber tänava alguses oleva haljasala.
Tänaval asub Eesti kaitseministeerium. Tänavat ääristavad Eesti Panga kvartali hoonestus (Sakala 4 ja 6) ning Sakala Eragümnaasium.
Ajalugu.
Kuni 1935. aastani kandis tänav Väike-Pärnu maantee (saksa keeles "Klein-Pernausche Strasse") nime. Tänav algas Eestimaa Aadlike Krediidiühingu pangahoone juurest ning ristus Kaupmehe, Kentmanni ja Tatari tänavaga, paremalt poolt Väike-Roosikrantsi tänava (tänapäeva Pärnu maantee osa kuni Vabaduse väljakuni) ja Ahju tänavaga ning lõppes Suur-Roosikrantsi tänava nurgal. 
1905. aastal ehitati Otto Schotti projekti järgi endisest Kühnertite aiast eraldatud krundile, kolmekorruseline krohvimata paekivist hoone. Projekti järgi oli Väike-Pärnu maantee 19A hoone mõeldud suurte esinduskorteritega kodanlikuks elamuks, kuid valmimise järel sai sellest koolimaja. 1907–1909 ehitati hoonele juurde hoovitiib, kus asusid klassiruumid. Hoones tegutses hiljem Tallinna Linna Poeglaste Kaubanduskool (1909?–1936), nelja-aastase õppekavaga Tallinna linna poeglaste kaubandus- ja kaupmeestekool (1936–) ja Tallinna Linna Poeglaste Kommertsgümnaasium.
Sakala 3 hoones tegutses Sakala apteek.
Algses Sakala 27 hoones tegutses šokolaadi- ja biskviidivabrik AS A. Brandmann ja Ко.
19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses välja kujunenud hoonestus kannatas 1944. aastal nõukogude lennuväe märtsipommitamises. Hävis näiteks Töölisteatri hoone Sakala 6.
Hoonekompleksi Sakala 1, 3 hakati ehitama 1938. aastal Edgar Johan Kuusiku projekti järgi Eesti ohvitseride keskkasiinoks, hoone ehitus peatati pärast 1940. aasta juunipööret ning lõpetati alles 1947. aastal: hoonest sai Töötava Rahva Kultuurihoone, hilisem EKP KK Poliitharidusmaja. (Vt ka Sakala keskus.) Aastatel 1946–1952 asus hoones Sakala 3 (tollal Sakala 35) Eesti Ajaloomuuseum.
Sven Sester

Sven Sester (sündinud 14. juulil 1969 Tallinnas) on Eesti poliitik, Riigikogu liige. Ta oli rahandusminister Taavi Rõivase teises valitsuses ja Jüri Ratase esimeses valitsuses. Ta on kuulunud X, XI, XII, XIII ja XIV Riigikogu koosseisu ja aastatel 2002–2003 Tallinna Linnavolikogusse. Alates 1999. aastast kuulub ta Isamaa ja Res Publica Liitu.
Valimised.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 1153 häält ning osutus valituks.
Saavutused bridžis.
Sven Sester on võitnud bridžis Eesti meistrivõistlustel 18 medalit.
Ta on üheteistkordne Eesti meister, kahekordne Euroopa väikeriikide meister ja Horvaatia meister mitmes bridžikategoorias:
Isiklikku.
Sven Sester on abielus Kairi Sesteriga. Tal on viis last.
Lüneburgi pärilussõda

Lüneburgi pärilussõda () oli konflikt, mis puhkes 1370. aastal Põhja-Saksamaal ja kestis koos vaheaegadega 18 aastat. Sõda käis Lüneburgi vürstkonna pärilusliini üle.
Taust.
Pärast Lüneburgi vürsti Wilhelm II surma 1369. aastal ilma meessoost pärijateta hääbus Lüneburgi vanem liin. Vastavalt Welfide dünastia reeglitele ja Wilhelmi soovidele oli Magnus Torquatus Braunschweigist (Magnus II) õigusjärgne pärija. Keiser Karl IV leidis aga, et keiserlik lään ("Reichslehen") langes tagasi keisri kätte ning läänistas vürstkonna Saksi-Wittenbergi Albrechtile ja tema onu Wenzelile, ajendades sellega Lüneburgi pärilussõja.
Võitlus.
Kuna Braunschweigi Magnus II (Magnus Torquatus) ei saanud rahuldada oma nõuet Lüneburgi vürstkonnale rahumeelsete vahenditega, algatas ta vaenutegevuse ning hõivas 700 rüütli ja nende paažidega Lüneburgi. Võitluses, mis nüüd puhkes, kutsus Magnus välja peamiselt Askania dünastiast Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrechti. Lüneburgi, Harburgi, Winsen an der Luhe, Uelzeni ja Hannoveri linn läksid Albrechtile, misjärel vaenutegevus nihkus Wolfsburgi linnuse ümbrusse. Aastail 1371–1372 ehitas Braunschweigi hertsog Neuhausi linnuse. 24. juunil 1372 kohtusid vastasjõud lahinguväljal Heßlingeni küla lähistel, kuid edu ei saavutanud kumbki pool. 1906. aastal avastati külas massihaud 72 surnuga. 25. juulil 1373 tapeti hertsog Magnus lahingus Gehrdeni lähistel.
Lahendus.
Pärast Magnuse surma sõlmiti kokkulepe ühelt poolt kuurvürst Wenzeli ja tema vennapoja Albrechti ning teiselt poolt Magnuse lese ja tema poegade vahel. Lepiti kokku, et maa kuulub jagamatuna kahele Askanialasele ja pärast nende surma antakse need Magnuse poegadele. Ning pärast Welfide surma läheksid maad jälle Askanialastele. Et plaani ka peresidemetega tugevdada, abiellus Saksi-Wittenbergi Albrecht 1374. aastal Magnus II lese Katharinaga ja valis koduks Celle, mille tegi aastal 1378 residentsiks. Kaks veel alaealist poega abiellusid ka Askanialastega aastal 1386. Hertsog Friedrich abiellus kuurvürst Wenzeli tütre hertsoginna Annaga ja hertsog Bernhard laulatati samuti Wenzeli tütre hertsoginna Margaretega.
Vaenutegevuse jätkamine ja lõpetamine.
Sõjategevus algas taas, vaatamata rahulepingule. Aastal 1385 piirati ümber Ricklingeni loss, kus pesitses röövelparun Mandelsloh. Kui kiviheitemasinaga heidetud hiiglaslik rahn tabas hertsog Albrechti vägesid, sai ta sellega pihta ja suri 28. juunil 1385.
Magnuse pojad võtsid nüüd Lüneburgis võimu üle. Kuurvürst Wenzel, kes vastavalt keiserlikule seadusele tiitlit kandis, püüdis oma väimeest Bernhardit enda poole värvata. Kuid noorem vend Heinrich Leebe ei toetanud tema valitsemist ja pärast viljatuid katseid kokku leppida lahvatas sõda 1388. aasta kevadel taas. Wenzel pani ise, ilma Bernhardi abita, väed kokku, milles teda toetas Lüneburgi linn. Lahkudes Winsen an der Allerist, kavatses ta rünnata Cellet, mida hoidsid oma käes Heinrich ja tema ema. Ettevalmistuste käigus haigestus Wenzel raskelt. Legendi kohaselt ta ilmselt mürgitati. Igal juhul ei suutnud ta sõda jätkata, nii et 28. mail 1388 oli Heinrich lõpuks võidukas.