Plokiaheltehnoloogia

Plokiaheltehnoloogia.
Plokiaheltehnoloogia, mida kutsutakse ka hajusraamatuks, on detsentraliseeritud andmestruktuur, mida haldavad sõlmed, millel on olemas kogu raamatu identsed eksemplarid. 
Esimene plokiaheltehnoloogial töötav projekt oli 2009. a välja tulnud Bitcoin, mis muutis selle tehnoloogia populaarseks. Peale Bitcoini tulekut leiti ka teisi viise, kuidas seda tehnoloogiat ära kasutada, mõned näited on unikaaltõend (NFT - "non-fungible token") ning nutileping ("smart contract").
Põhjuseid, miks plokiahel on niivõrd populaarseks saanud, on mitmeid, kuid peamised on detsentraliseeritus, turvalisus ning läbipaistvus. 
Ajalugu.
Bitcoin.
Esimene plokiaheltehnoloogial töötav projekt oli krüptoraha Bitcoin, mis leiutati aastal 2009. Bitcoin ilmus pseudonüümi Satoshi Nakamoto nime all ning ei ole teada, kas tegemist on indiviidi või grupiga. Peale Bitcoini ilmumist alustati ka paljude teiste krüptoraha projektidega, kuna valuuta, mis toimiks ilma pankade ning valitsuse regulatsioonita, tekitas paljudes inimestes huvi selle tehnoloogia vastu.
Ethereum.
Järgmine tähtis projekt, mis töötab plokiaheltehnoloogial ning leiutati aastal 2015, on Ethereum. Ethereum tutvustas innovatiivset ideed, milleks on nutileping. Ethereum ehitati eesmärgiga, et selle projekti peal hakatakse jooksutama teisi detsentraliseeritud rakendusi, mis kasutavad nutilepinguid. Nutilepingud võimaldavad teha tehinguid ilma kolmandate osapoolteta. Näiteks eraisik saab kasutada mõnda platvormi, mis töötab nutilepingute abil, raha laenamiseks teisele eraisikule ning tänu sellele teenib intressi laenatud raha pealt.
Unikaaltõend.
Veel üks tähtis osa plokiaheltehnoologiast on unikaaltõend. Unikaaltõendid said alguse aastal 2014, kuid populaarsust hakkasid need alles koguma 2020. aastatel. Unikaaltõendid on justkui allkirjad, mis näitavad, et vaadeldav objekt on autentne. Seda tehnoloogiat kasutatakse laialdaselt digitaalkunstis, et tõendada kas kunstiteos, video või pilt on autentne.
Tööviis.
Plokiaheltehnoloogia on hajusarhitektuuriga võrk, kus on igal võrgus oleval sõlmel identne eksemplar hajusraamatust. Plokiaheltehnoloogia tööviis on järgnev: 
Eelised.
Plokiaheltehnoloogial on mitmeid häid omadusi, mille tõttu see nii laialdaselt levinud on. Mõned omadused on näiteks detsentraliseeritus, turvalisus ning läbipaistvus: 
Puudused.
Plokiaheltehnoloogial on ka omad puudused, näiteks sõlmede arvukus, plokkide pikkus ning muutmatus, mille halvad küljed on:
Kasutusalad.
Digitaalne tootepass.
Digitaalse tootepassi idee sai alguse Euroopast aastal 2022, üritades teha tootmist keskkonnasõbralikumaks. Tootepass sisaldab informatsiooni toormaterjali, tootmisprotsesside, hooldusjuhendi ning ümbertöötluse kohta. Digitaalne tootepass mängiks suurt rolli rahvusvahelises kaubanduses, kuna tootepass oleks justkui sertifikaat Euroopa Liidust väljaspool valmistatud toodetele. Pass sisaldaks informatsiooni, mille põhjal saaks näha, kas toode on vastuolus Euroopa Liidu regulatsioonidega või mitte. Paljud infotehnoloogia firmad üritavad digitaalset tootepassi ehitada just plokiaheltehnoloogia põhjal.
Energia sektor.
Plokiaheltehnoloogiat üritatakse energia sektoris ära kasutada energiakaubanduse näol. Plokiahela võrdvõrk võimaldaks teha tehinguid ilma vahendajata, sama moodi nagu Bitcoin jätab tehingutest pangad välja, kuid energia sektoris toimuks tehing energias, mitte krüptorahas. Tänu plokiahelale oleks turul rohkem pakkujaid ning hind muutuks tarbijatele taskukohasemaks.
Peale energiakaubanduse saab energia sektoris digitaalsele tootepassile sarnaselt välja töötada plokiaheltehnoloogia põhjal töötavaid sertifikaate. Sertifikaadid pakuksid huvirühmadele läbinähtavust, et kuidas energiat toodetakse ning kust see pärineb.
Tervishoiu sektor.
Tervisega seotud andmed on inimeste jaoks üldjuhul üsna privaatsed ning neid andmeid ei soovita igaühega jagada. Seetõttu on oluline, et tervishoius kasutatavad e-teenused ning inimeste andmed oleks kaitstud rünnakute eest. Siinkohal tuleb appi plokiaheltehnoloogia. Eesti on esimene riik, kus kasutatakse plokiaheltehnoloogiat, et kaitsta patsientide andmeid. Sellisel viisil on patsientidele nähtav, kellel on olnud ligipääs nende andmetele ning patsiendid saavad kindlustuse enda andmete omandiõiguse üle.