tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kęstutis Navakas

Kęstutis Navakas (24. veebruar 1964 – 16. veebruar 2020) oli leedu luuletaja, esseist, kirjanduskriitik ja tõlkija.
Eesti keeles on ilmunud tema luulevalimik "Kala peeglis" (Loomingu Raamatukogu 40, 2017, valinud ja leedu keelest tõlkinud Rein Raud).
FIBIT

FIBIT (akronüüm fraasist "Fashion is Back in Tallinn") on igal aastal Tallinnas Viru keskuse aatriumis toimuv moefestival. Festivalil astuvad üles eeskätt Eestis tegutsevad moeloojad.
2017. aastal toimus 25. festival.
Christer Björkman

Christer Samuel Björkman (sündinud 25. augustil 1957 Boråsis) on Rootsi laulja ja teleprodutsent.
1992. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit lauluga "I morgon är en annan dag", laul saavutas üheksa punktiga 22. koha.
Hiljem on ta olnud Melodifestivaleni produtsent.
Arvingarna

Arvingarna on Rootsi ansambel, mis alustas tegevust 1989. aastal.
1993. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Rootsit lauluga "Eloise", saavutades 89 punktiga seitsmenda koha.
Roger Pontare

Fred Roger Pontare (sünninimi Roger Johansson; sündinud 21. novembril 1951 Slagnäses) on Rootsi muusik.
Ta on saami päritolu.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit koos Marie Bergmanga, kellega ta esitas laulu "Stjärnorna", mis saavutas 48 punktiga 13. koha.
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit sooloartistina lauluga "When Spirits Are Calling My Name", saavutades 88 punktiga seitsmenda koha.
Jennifer Cohen

Jennifer Marisse Cohen (sündinud 8. aprillil 1999) on Haapsalust pärit Eesti laulja. 
Ta on võitnud mitu lauluvõistlust ning täitis 2017. aastal XII noorte tantsupeol "Mina jään" peategelase Hämariku rolli. 
Hariduskäik.
2006. aastal alustas Jennifer Marisse Cohen õpinguid Haapsalu Linna Algkoolis, kus ta lõpetas kuuenda klassi. Alates 2012. aastast õppis ta Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumis, kuid kooli sulgemise järel 2013. õppeaasta lõpus suundus õppima Tallinna Kadrioru Saksa Gümnaasiumi. 2013. aastal lõpetas Cohen ka Cyrillus Kreegi nimelise Haapsalu Muusikakooli (55. lend) klaveri erialal. 2015. aastal lõpetas ta Kadrioru Saksa Gümnaasiumis põhikooli ja 2018. aastal Tallinna 32. Keskkoolis gümnaasiumi (teatriklassi).
Alates 2005. aastast kuni Tallinna suundumiseni laulis ta laulustuudios DO-RE-MI ning alates 2013. aastast huvikoolis Meero Muusik juhendaja Mirjam Dede käe all. 2018. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis "pop-jazz"'i osakonna.
Muusikukarjäär.
Jennifer Marisse Cohen on osalenud lauluvõistlustel ja andnud kontserte. Ta on osalenud näiteks telesaadetes "Laulukarussell", "Solistical" ja "Eesti otsib superstaari". 2017. aastal toimunud XII noorte tantsupeol täitis Cohen peategelase Hämariku rolli, lisaks võttis osa isetekkelisest Vabaduse väljaku tantsupeost, kus selgitas toimuvat inglise keeles.
Kontsertidest olulisimaks võib pidada tema esinemist 2017. aasta muusikapäeva raames, kui Cohen andis koos Luisa Lõhmusega Tondi–Lennujaama liinil sõitvas trammis number 4 kontserdi "Tallinn kutsub!". 
Isiklikku.
Jennifer Marisse Coheni ema on eestlane Riina Cohen ja isa ameeriklane Jeffrey Cohen. Kogu Jenniferi perekond on ühest kõrvast kurt.
Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon

Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon oli Punaarmee idarinde strateegiline pealetungioperatsioon 1944. aasta 14. jaanuarist – 1. märtsini, mille eesmärgiks oli Leningradi blokaadirõnga lõplik läbimurdmine ning järgnenud pealetung Saksa vägedele Eesti ja Läti suunal.
1944. aasta jaanuaris sundis Punaarmee Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioonil Leningradi blokaadirõnga läbimurdmisel Saksa 18. armee Krasnoje Selo – Ropša pealetungioperatsioonil tagasi ja rinne jõudis Narva jõeni.
14. jaanuaril alanud rünnakus osalesid ka Kroonlinna kindlus ja Punalipuline Balti laevastik. 14. jaanuaril ründasid Leningradi ja Volhovi rinde üksused, hiljem liitus rünnakutega ka 2. Balti rinne. Pealöögi andsid Leningradi rinde väed, kokku kolm armeed. Oranienbaumi platsdarmilt, ründas Nõukogude 2. löögiarmee kindral Ivan Fedjuninski juhtimisel, kes murdis läbi Saksa 170. diviisi rinde. Nõukogude 42. armee alustas aga rünnakut Jamburgi suunas, et tõkestada sakslaste taandumist Narva. Saksa armee taganes Leningradi alt Narva jõe joonele.
Novgorodi juurest murti rinne ning 21. jaanuaril hõivasid Punaarmee Volhovi rinde 59. armee väed Novgorodi, Leningradi rinde väed 22. jaanuaril Kingisseppa ja 31. jaanuaril jõudis Punaarmee Luuga jõe joonele.
2. veebruaril jõudsid Punaarmee väed Narva jõeni, mis ületati mitmes kohas ja loodi sillapead Narva jõe läänekaldal, millest suuremad olid Narvast põhja pool Riigiküla ja Vaasa-Vepsküla-Siivertsi juures ning Narva jõe keskjooksul Krivasoo sillapea, mis aga kõik tagasi tõrjuti. 1944. aasta veebruaris peatati Nõukogude vägede Kingissepa-Gdovi pealetungioperatsiooni Narva pealetung. Väegrupi Nord väed võtsid positsiooni sisse Panther-liinil, mis kulges piki Eesti ja Läti piiri.
Vosburg

Vosburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas Kareebergi vallas.
Asula rajati 1895. aastal, linnaõigused sai 1897. aastal. Vosburg on saanud nime selle järgi, et rajati Vos'i perekonnale kuulunud farmi maadele.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vosburgi elanikest värvilisi 79,59%, mustanahalisi aafriklasi 11,83%, valgeid 7,23%, India või Aasia päritolu inimesi 1,11% ja teisi 0,24%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 89,12% inimestest, koosa keelt 4,53%, inglise keelt 1,99%, tsvana keelt 1,11%, pedi keelt 0,87% ja svaasi keelt 0,87%.
Griekwastad

Griekwastad on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas Siyancuma vallas.
Linn on asutatud misjonijaama juurde 1812. aastal. 1873–1880 oli Griekwastad Briti koloonia Griqualand Westi pealinn.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Griekwastadi elanikest värvilisi 60,14%, mustanahalisi aafriklasi 33,26%, valgeid 3,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,54% ja teisi 2,22%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,37% inimestest, tsvana keelt 2,29%, inglise keelt 0,81% ja koosa keelt 0,50%.
Aristarh Trofimov

Aristarh Trofimov (sündinud 11. oktoobril 1928 Venemaal) on Eesti ettevõtja ja endine Eesti NSV kaubandustegelane.
Trofimov lõpetas 1950 Moskva Väliskaubanduse Instituudi väliskaubanduse ökonomisti erialal.
Ta on töötanud 1958–1967, 1971–1980 Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja NSV Liidu Väliskaubanduse Ministeeriumi volinikuna. 1961–1969 oli esimese Nõukogude Liidu poolt välismaal loodud aktsiaseltsi – Brüsselis tegutsenud AS Belso kommertsdirektor. 1969–1971 oli ta ametnik NSV Liidu Kaubandusesinduses Pariisis ning 1980–1986 NSV Liidu kaubanduslik esindaja Tuneesias.
Trofimov oli 1986–1989 Eesti NSV Tööstus-Kaubanduspalati presiidiumi esimees, 1989. aastal oli ta üks Eesti Kaubandus-Tööstuskoja taastajatest ning 1989–1998 OÜ Belesta juhatuse liige.
Ta oli 1975–1980 Tallinna Linna Töötava Rahva Saadikute Nõukogu saadik, NSV Liidu Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu liige, Itaalia – NSV Liidu administratiivnõukogu liige ning Eesti NSV VEKSA ühingu juhatuse liige.
Karl-Gustav Kristenbrun

Karl-Gustav Kristenbrun (21. november 1914 Käsmu – 28. november 1992 Tallinn) oli eesti koduloolane. 
Elukäik.
Lapse- ja noorpõlves elas ta Käsmus, seejärel asus pere elama Tallinna. Pere küüditati 14. juunil 1941 Siberisse Sverdlovski oblastisse Turjinski rajooni. Siberist naasnult asuti taas elama Tallinna, sest Käsmus asuv kodutalu oli nõukogude okupatsioonivõimu kasutuses. 
Põlise käsmulasena kogus ja hoidis Karl-Gustav Kristenbrun teateid ja mälestusi oma koduküla ajaloost. Tema rikkalikus kogus on nii dokumente kui ka kohalikku pärimust. Ta andis koos Anne Kurepaluga 1994. aastal välja raamatu "Käsmu", mis annab ülevaate küla kujunemisest, merendus- ja laevandusloost ning sisaldab andmeid seal ehitatud laevade ja elanud kaptenite kohta.
Karl-Gustav Kristenbrun suri 1992. aastal ja on maetud Käsmu kalmistule.
Isiklikku.
Tema vanaisa oli Jakob Kristenbrun, kes koos oma venna Joosepiga olid 19.-20. sajandi vahetusel põhjaranniku ühed suuremad laevaomanikud.
Tema 1880. aastal sündinud ja 1901. aastal Käsmu merekooli lõpetanud isa Gustav Kristenbrun sooritas kaugesõidukapteni eksami 1907. aastal Liibavi merekoolis ning oli 1923. aastal asutatud AS Käsmu Laevaomanikud (KLO) üks juhtfiguure.
East London

East London (afrikaani keeles Oos-Londen) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis, Buffalo City linnaringkonna halduskeskus. Linn asub India ookeani rannikul Buffalo jõe suudmes.
East London on oluline tööstus- ja sadamalinn.
East London on asutatud 1847. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli East Londoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 70,09%, valgeid 16,00%, värvilisi 11,63%, India või Aasia päritolu inimesi 1,78% ja teisi 0,50%. Koosa keelt pidas emakeeleks 61,77%, inglise keelt 21,21% ja afrikaani keelt 13,25%.
Paar palvid Eesti ärksamaile poegadele ja tütardele

"Paar palvid Eesti ärksamaile poegadele ja tütardele" on Jakob Hurda 1888. aasta üleskutse, millest algas ulatuslik rahvaluulekogumine Eestis. Hurt palus kõigil suurematel ajalehtedel oma üleskutse avaldada.
Hurt oli juba varem ajakirjanduse kaudu üles kutsunud "rahvamälestust" koguma: 1871. aastal ilmus tema "Mis lugu rahva mälestustest pidada". Üleskutses "Paar palvid..." toob Hurt kasutusele mõiste 'vanavara' ja jääb hiljem selle juurde.
"Paar palvid...", mis ilmus "Olevikus" 22. veebruaril 1888, kutsub üles koguma nii eesti murdeid kui rahvapärimust. Esimene palve käib murdekogumise kohta. Murdeid soovitab Hurt koguda tekstidena, kõige sobivamaks peab "ennemuistseid jutte". Ühtlasi jagab ta üleskutses metodoloogilisi nõuandeid murdetekstide üleskirjutamiseks, juhtides tähelepanu foneetilistele detailidele nagu vokaalharmoonia, palatalisatsioon ("häälte pehmendus ehk peenendus"), larüngaalklusiil (lõunaeesti kurguhäälik sõna lõpus).
Teine palve puudutab rahvaluulet. Hurt soovitab koguda rahvalaule, ennemuistseid jutte, vanasõnu, mõistatusi, teateid kommete ja tavade kohta ning rahvausu ja ebausu kohta. Rahvalaulude puhul rõhutab Hurt, et "nende viimne korjamise aeg praegu käes on" ning loetleb kihelkondi, kust rahvalaule on rohkem või vähem kogutud. Rahvaluule suuliste vormide puhul toonitab Hurt vajadust tekst täpselt üles kirjutada: "üleskirjutaja ei pea midagi muutma, ei maha jätma ega juure lisama. Üksnes selle läbi saab materjaal õige ja usaldusevääriline olema, teadusele kõlblik ja kasuline". Kommete, tavade ja rahvausu puhul loetleb Hurt hulga valdkondi, millele informandid peaksid tähelepanu pöörama, hõlmates argikäitumise, teadmised ja uskumused loodusobjektide ja -nähtuste kohta ning rahvausundi. Richard Viidalepa hinnangul lähtus Hurt kogumiskava temaatilise liigenduse puhul Wilhelm von Mannhardti küsimuslehe eeskujust.
Hurda üleskutse lõpeb lubadusega kord kuus talle saadetava materjali kohta "avalikult seitungi läbi" aru anda. Üleskutse mõjus: juba sama aasta lõpuks oli Hurdal üle 200 kirjasaatja, 1889. aasta lõpuks 533. Seoses rahvaluulekogumisega avaldas Hurt ajakirjanduses 155 aruannet. Hans Kruusi sõnutsi oli Hurda juhitud rahvaluulekogumine "venestamisaja olukorras" 19. sajandi lõpus "ainsaks üldrahvuslikuks ettevõtteks, millest ülemaaliselt osa võeti".
"Paar palvid" on hiljem ära trükitud Hans Kruusi koostatud kogumikus "Jakob Hurda kõned ja avalikud kirjad" (Tartu, 1939) ja Ülo Tedre koostatud valimikus "Mida rahvamälestustest pidada" (Tallinn, 1989).
Martin Linnas

Martin Linnas (2. august 1908 – 25. juuli 1989 Suure-Jaani) oli Eesti NSV põllumajandustegelane, majandijuht ja rahvasaadik.
1951. aastast oli ta Viljandi rajooni kolhoosi "Kindel Tee" esimees.
Aastatel 1963–1967 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseisu saadik.
Ta oli Eesti Looduskaitse Seltsi auliige.
Ta on maetud Suure-Jaani kalmistule.
Andrei Toporkov

Andrei Toporkov (vene keeles Андрей Львович Топорков; sündinud 15. märtsil 1958 Leningradis) on vene folklorist, kirjandusteadlane ja etnograaf, Venemaa Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige.
Elulugu.
Toporkov lõpetas Herzeni-nimelise Leningradi Pedagoogilise Instituudi, ta on filoloogiadoktor (1998). Alates 1993. aastast õpetab ta Venemaa Riiklikus Humanitaarülikoolis, alates 2006. aastast on ta Maksim Gorki nimelise Maailmakirjanduse Instituudi folkloristika osakonna juhtivteadur. Ta on filoloogiadoktor (1998), professor (2006), Venemaa Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige (2006).
Toporkov osales N. Tolstoi juhitud Polesje ekspeditsioonidel Valgevene aladel, alates 2003. aastast juhib välitöid Põhja-Venemaal Pudoži, Võtegra piirkondades. Ta on Fulbrighti stipendiaat; 2008. aastal pälvis P. Bogatõrjovi nimelise preemia tema monograafia "Loitsud vene XV-XVII sajandi käsikirjalises traditsioonis" ("Заговоры в русской рукописной традиции XV—XVII веков".)
Ta kuulub rahvusvahelise slavistide komitee folkloristika komisjoni; on Rahvusvahelise Jutu-uurijate töörühma Loitsud, loitsimine ja loitsijad juhtkomitee liige (International Society for Folk Narrative Research (ISFNR), Committee on Charms, Charmers and Charming). Kuulub ajakirjade "Studia litterarum", "Литературный факт", "Русская литература", Incantatio. An International Journal on Charms, Charmers and Charming toimetuskolleegiumitesse, raamatusarjade ""Вечные" сюжеты и образы" vastutav toimetaja, Vene Folkloori akadeemilise sarja kirjastuskomitee liige.
Maailmakirjanduse Instituudi uurimisgrantide "Неизвестные страницы русской фольклористики" (2014–2015); "Магический фольклор в русских устных и рукописных традициях" (2014–2016) juht.
Teadustööd ja uurimisteemad.
A. Toporkov on slaavi folkloori, ajaloo, filoloogia ja vene kirjanduse spetsialist. Tema monograafia "Müüditeooria vene filoloogias 19. sajandil" ("Теория мифа в русской филологической науке XIX века") (1997)" pakkus uue vaate vene folkloristika asutajate käsitlustele. Sama suunda jätkavad A. Toporkovi teadusväljaanded A. Potebnja, A. Afanasjevi, G. Fedotovi, D. Zelenini ja F. Buslajevi kirjutistest. A. Toporkov tähtsustas arhiivimaterjalide avaldamist, sellest põhimõttest lähtuvad tema koostatud kogumikud "Отреченное чтение в России XVII—XVIII вв." (2002), "Русские заговоры из рукописных источников XVII — первой половины XIX в." (2010), "Неизвестные страницы русской фольклористики"(2015).
A. Toporkov on avaldanud üle 500 teadustöö, sh monograafia "У истоков этикета: Этнографические очерки" (1990, kaasautor), "Заговоры в русской рукописной традиции XV—XIX вв.: История, символика, поэтика" (2005), "Русские фольклористы: Биобиблиографический словарь. Пробный выпуск" (2010, kaasautor), "Источники "Повести о Светомире царевиче" Вяч. Иванова: древняя и средневековая книжность и фольклор" (2012), "Восточнославянские заговоры: Материалы к функциональному указателю сюжетов и мотивов. Аннотированная библиография" (2014, kaasautor).
Irina Sedakova

Irina Sedakova (vene keeles Ирина Александровна Седакова; sündinud 1955. aastal Moskvas) on vene folklorist, balkanist, etnolingvist ja sotsiolingvist.
Elulugu.
Lõpetas 1978. aastal Moskva Lomonossovi nimelise Riikliku Ülikooli filoloogia teaduskonna, 1984. aastal kaitses väitekirja "Bulgaarlaste uusaastakombestiku leksika ja sümbolid" (Лексика и символика святочно-новогодней обрядности болгар», 2007. aastal kaitses doktoriväitekirja "Bulgaaria sünnitekstide keelelis-kultuurilised alused" ("Лингвокультурные основы родинного текста болгар"). 1991. aastast töötab Venemaa Teaduste Akadeemia Slavistika Instituudis.
Töötas aastatel 1983–1991 Moskva Riikliku Ülikooli slaavi filoloogia osakonnas, 1994–1996 Exeteri Ülikoolis (Suurbritannias). 2010. aasta novembris oli Sassari Ülikooli (Sardiinias Itaalias) külalisprofessor. Alates 2010. aastast loeb etnolingvistika ja kultuuridevahelise kommunikatsiooni kursusi Venemaa Riiklikus Humanitaarülikoolis. 
Sedakova on pidanud külalisloenguid Wasseda Ülikoolis ja Sapporo Ülikoolis Jaapanis; Eesti Kirjandusmuuseumis Tartus Eestis; Sofia Ülikoolis ja Šumeni Ülikoolis Bulgaarias; Sassari Ülikoolis Itaalias; Exeteri Ülikoolis Suurbritannias; Alamosa College'is Colorados Ameerika Ühendriikides.
I. Sedakova on Venemaa Teaduste Akadeemia Slavistika Instituudi juhtivteadur, juhib Slavistika Instituudi tüpoloogia ja võrdleva keeleteaduse osakonda, ta on Keele ja Kultuuri Uurimise Keskuse Balkanica juht.
Teadustöö.
Irina Sedakova on Rahvusvahelise Etnoloogia ja Folkloori Seltsi töörühma Rituaalne aasta (The Ritual Year) viitsepresident, Kagu-Euroopa maade rahvusvahelise uurimisorganisatsiooni (AIESEE) Venemaa komitee teadussekretär, jätkuürituste sarja Balkani seminarid (Балканскиe чтений) korralduskomitee juht.
Irina Sedakova teadustöö on seotud keele teooria, arhailise ja tänapäevase kombestiku laia probleemide ringiga, rahvausundi, slaavi keelte leksika, interneti ja reklaamide keele jälgimisega. Ta osales "Väikese Balkani keelte murdeatlase" (МДАБЯ) materjalide kogumises ja on aastaid teinud välitöid Bulgaarias ning teistes Balkani ja slaavi riikides. Irina Sedakova kuulub autorite kollektiivi, kes valmistas ette etnolingvistilise sõnastiku-entsüklopeedia "" (vene keeles "Славянские древности: Этнолингвистический словарь") (lühend СДЭС) (1995–2012).
Avaldab kirjutisi Slavistika Instituudi teaduskogumikes, toimetab ja redigeerib Slavistika Instituudi slavistika ja balkanistika kogumikke. Ta on enam kui 350 publikatsiooni, sh kolme monograafia, 35 toimetatud raamatu ja ajakirjade erinumbrite, artiklite, entsüklopeediaartiklite ja ülevaadete autor, mis on avaldatud kokku 32 riigis.
Kuulus Eesti esimese humanitaarteaduste tippkeskuse Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Tippkeskuse juhtkomiteesse (2001–2007), ajakirja Folklore toimetuskolleegiumi liige.
Rustenburg

Rustenburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis, Bojanala Platinumi ringkonna ja Rustenburgi valla halduskeskus.
Rustenburg on asutatud 1851. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rustenburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 52,84%, valgeid 40,44%, India või Aasia päritolu inimesi 3,30%, värvilisi 2.79% ja teisi 0,63%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 41,17%, tsvana keelt 27,86%, inglise keelt 11,93%, sotho keelt 4,05%, koosa keelt 3,09%, tsonga keelt 2,88%, suulu keelt 1,99% ja pedi keelt 1,87%.
Ivo Pilving

Ivo Pilving (sündinud 7. oktoobril 1975) on Eesti jurist, riigikohtunik (halduskolleegiumi liige).
Ta õppis 1994–1998 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas bakalaureuseõppes. 1999–2000 õppis ta Freiburgi Ülikooli õigusteaduskonnas. 2000–2006 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktorantuuris.
Ta sai 2000. aastal magistrikraadi teemal "Realakt im Verwaltungsverfahrensrecht: Eine Untersuchung am Beispiel der Bundesrepublik Deutschland und der Republik Estland unter besonderer Betrachtung der hoheitlichen Informationshandlungen" 2006. aastal sai ta doktorikraadi tööga "Haldusakti siduvus. Uurimus kehtiva haldusakti õiguslikust tähendusest rõhuasetusega avalik-õiguslikel lubadel".
Ta nimetati 29. aprillil 2004 teise astme kohtunikuks. Ta töötas algul Tallinna Ringkonnakohtus ning Tartu Ringkonnakohtus. Ta on olnud Tartu Ringkonnakohtu esimees.
2011. aastal vabanes kohtuniku ametikoht seoses riigikohtunik Julia Laffranque'i nimetamisega Euroopa Inimõiguste Kohtusse. Välja kuulutatud konkursil konkureeris Ivo Pilving Tallinna Ringkonnakohtu kohtuniku Oliver Kasega (Kask) ja õiguskantsleri asetäitja-nõuniku Madis Ernitsaga (Ernits). Riigikohtu esimees Märt Rask tunnistas, et valik oli väga keeruline, kuid ta otsustas esitada Riigikogule Pilvingu kandidatuuri.
18. jaanuaril 2011 otsustas Riigikogu nimetada Ivo Pilvingu riigikohtunikuks alates 1. veebruarist 2011. Otsuse poolt oli 83 Riigikogu liiget, vastu ega erapooletuid ei leidunud. Ta on alates 1. oktoobrist 2014 Riigikohtu halduskolleegiumi esimees.
Ta on olnud 2001–2009 Tartu Ülikoolis õppeülesande täitja ja 2009–2017 haldusõiguse dotsent.
Olga Sedakova

Olga Sedakova (vene keeles Ольга Александровна Седакова; sündinud 26. veebruaril 1949 Moskvas) on vene luuletaja, prosaist, tõlkija, filoloog ja etnoloog. 
Ta on filoloogiadoktor, Euroopa Humanitaarülikooli audoktor (2003, Minsk); alates 1991. aastast õpetab maailma kultuuri teooria ja ajaloo kursuseid Moskva ülikooli filosoofia teaduskonnas; Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajaloo ja maailma kultuuri ajaloo instituudi vanemteadur.
Elulugu.
1973. aastal lõpetas Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna.
Ta on pidanud loenguid Euroopa ja Ameerika Ühendriikide ülikoolides, osalenud rahvusvahelistel luulefestivalidel Itaalias, Suurbritannias, Valgevenes, Hollandis ja Saksamaal.
1996. aastast on ta Püha Filareti Õigeusu-Kristliku Instituudi (Свято-Филаретовский православно-христианский институт) hoolekandenõukogu liige.
Tema õde on folklorist ja etnolingvist Irina Sedakova.
Looming.
Kuni 1989. aastani Venemaal avaldada ei saanud, esimene luulekogu ilmus Pariisis 1986. aastal.
Tema 20. sajandi uusklassitsismist mõjutatud luules leidub sugemeid vene tavandilaulu võtetest, väljenduvad religioossed otsingud; tsükkel "Metsik kibuvits" ("Дикий шиповник", 1978, "Vanad laulud" ("Старые песни", 1980–1981 jm. Loomingust saab ülevaate kaheköitelisest teosest "Luule. Proosa" ("Стихи. Проза", Moskva 2001) ja neljaköitelisest teosest "Luule. Tõlked. Poetica. Moralia" ("Стихи. Переводы. Poetica. Moralia", Dmitri Požarski nimeline Ülikool, Moskva 2010).
Tõlked, luuletõlgendused.
On avaldanud tõlkeid Euroopa kirjanduse, filosoofia ja teoloogia alalt: (Assisi Franciscus, Dante Alighieri, Pierre de Ronsard, John Donne, Stéphane Mallarmé, Emily Dickinson, Rainer Maria Rilke, Martin Heidegger, Paul Claudel, Paul Celan, Thomas Stearns Eliot, Ezra Pound, Philippe Jaccottet). Artikleid kirjanike loomingu kohta: Aleksander Puškin, Nikolai Nekrassov, Vladimir Hlebnikov, Boriss Pasternak, Anna Ahmatova, Ossip Mandelštam, Marina Tsvetajeva, Paul Celan jt; memuaristika Venedikt Jerofejevi, Leonid Gubanovi, Viktor Krivulini, Jossif Brodski, Sergei Averintsevi, Vladimir Bibihhini, Leonid Gasparovi, Gennadi Aigi kohta.
Tunnustus.
Luulet ja esseid on tõlgitud enamikku euroopa keeltesse, ivriiti ja hiina keelde.
Tema sõnadele on muusikat loonud Aleksandr Vustin, Pjotr Startšik, Valentin Silvestrov, Viktoria Polevaja, Viktor Kopõtko, Tatjana Aljošina jt.
Jan Johansen

Jan Christian Johansen (sündinud 9. jaanuaril 1966) on Rootsi laulja.
1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit lauluga "Se på mig".
Malena Ernman

Sara Magdalena Ernman (sündinud 4. novembril 1970 Uppsalas) on Rootsi ooperilaulja. 
2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit lauluga "La voix".
Ernman on abielus näitleja Svante Thunbergiga. Neil on kaks tütart. Vanem tütar Greta Thunberg on tuntud kliimaaktivist. Mõlemal tütrel on autismispektri diagnoosid. 
2018. aastal ilmus abikaasaga kahasse kirjutatud raamat "Scener ur hjärtat", milles kõneldakse perekonna kriisidest ja kliima kriisidest.
Martin Stenmarck

Martin Olof Jon Stenmarck (sündinud 3. oktoobril 1972 Täbys) on Rootsi laulja.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Rootsit lauluga "Las Vegas".
Blond (ansambel)

Blond oli Rootsi ansambel.
1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Rootsit lauluga "Bara hon älskar mig".
Friends (ansambel)

Friends oli Rootsi ansambel.
2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Rootsit lauluga "Listen to Your Heartbeat".
Fame (ansambel)

Fame oli Rootsi ansambel.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas see Rootsit lauluga "Give Me Your Love".
Afro-dite

Afro-dite oli Rootsi ansambel.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Rootsit lauluga "Never let it go".
Conchita Bautista

María Concepción Bautista Fernández (sündinud 27. oktoobril 1936) on Hispaania laulja. 
1961. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Estando contigo".
1965. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Qué bueno, qué bueno".
Víctor Balaguer

Víctor Balaguer (24. märts 1921 – 17. aprill 1984) oli Hispaania laulja.
1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Llámame".
José Guardiola

José Guardiola Díaz de Rada (22. aprill 1930 – 9. aprill 2012) oli Hispaania laulja.
1963. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Algo prodigioso".
Los TNT

Los TNT oli Uruguay–Itaalia ansambel.
1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Caracola".
Raphael (laulja)

Miguel Rafael Martos Sánchez (sündinud 5. mail 1943) on hispaania laulja.
1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Yo soy aquél".
1967. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Hablemos del amor".
Salomé

Maria Rosa Marco Poquet (esinejanimega Salomé; sündinud 21. juunil 1939) on Hispaania laulja.
1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga ""Vivo Cantando".
Karina

María Isabel Llaudes Santiago (esinejanimega Karina; sündinud 4. detsembril 1945) on Hispaania laulja.
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "En un mundo nuevo", mis kogus 116 punkti ja saavutas 2. koha.
Mocedades

 
Mocedades oli Hispaania ansambel.
1973. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Eres tú".
Peret

Pedro Pubill Calaf (esinejanimega Peret; 24. märts 1935 – 27. august 2014) oli Hispaania laulja.
1974. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Canta y sé feliz", mis kogus 10 punkti ja saavutas 10. koha.
Sergio y Estíbaliz

Sergio y Estíbaliz oli Hispaania ansambel.
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Tú volverás".
Braulio

Braulio Antonio García Bautista (esinejanimega Braulio; sündinud 22. juulil 1946) on Hispaania laulja. 
1976. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Sobran las palabras", mis kogus 11 punkti ja saavutas 16. koha.
Micky

Miguel Ángel Carreño Schmelter (esinejanimega Micky; sündinud 20. oktoobril 1943) on Hispaania laulja.
1977. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Enséñame a cantar", mis kogus 52 punkti ja saavutas 9. koha.
José Vélez

José Velázquez Jiménez (esinejanimega José Vélez; sündinud 15. novembril 1951 Teldes) on Hispaania laulja.
1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Bailemos un vals".
Betty Missiego

Beatriz Teresa Missiego Campos (esinejanimega Betty Missiego; sündinud 16. jaanuaril 1945) on Peruu laulja.
1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Su canción".
Trigo Limpio

Trigo Limpio oli Hispaania ansambel, mis tegutses aastatel 1975–1990.
1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Quédate esta noche", mis kogus 38 punkti ja saavutas 12. koha.
Bacchelli

José María Bacchelli Ortega (esinejanimega Bacchelli; sündinud 10. septembril 1945 Barcelonas) on Hispaania laulja.
1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Su canción", mis kogus 116 punkti ja saavutas 2. koha.
Ruth Lorenzo

Ruth Lorenzo Pascual (sündinud 10. novembril 1982) on Hispaania laulja.
2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Dancing In The Rain", mis kogus finaalis 74 punkti ja saavutas 10. koha.
Lucía

María Isabel Lineros Rodríguez (esinejanimega Lucía; sündinud 2. aprillil 1965) on Hispaania laulja. 
1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Él", mis kogus 52 punkti ja saavutas 10. koha.
Remedios Amaya

María Dolores Amaya Vega (esinejanimega Remedios Amaya; sündinud 1. mail 1962 Sevillas) on hispaania laulja. 
1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "¿Quién maneja mi barca?", mis ei saanud ühtki punkti ja jäi 19. kohale.
Bravo (ansambel)

Bravo oli Hispaania ansambel.
1984. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Lady, Lady".
Paloma San Basilio

Paloma Cecilia San Basilio Martínez (esinejanimega Paloma San Basilio; sündinud 22. novembril 1950) on hispaania laulja. 
1985. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "La fiesta terminó", mis kogus 36 punkti ja saavutas 14. koha.
Cadillac (ansambel)

Cadillac oli Hispaania ansambel.
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Valentino".
Patricia Kraus

Patricia Kraus (sündinud 4. jaanuaril 1964 Milanos) on Hispaania laulja.
1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "No estás solo", mis kogus 10 punkti ja saavutas 19. koha.
La Década Prodigiosa

La Década Prodigiosa oli Hispaania ansambel. 
1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "La chica que yo quiero".
Jaungulbene vald

Jaungulbene vald (läti keeles "Jaungulbenes pagasts") on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Tirza, Galgauska, Līgo ja Daukstese vallaga ning Madona piirkonna Dzelzava vallaga.
Valla pindala on 90,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1140 inimest.. Valla halduskeskus on Gulbītise küla, vallavanem on Aleksandrs Vasiļjevs.
Ajalugu.
Jaungulbene valla alal asusid varem Jaungulbene mõisa maad. Mõisade kaotamisel kuulus sellele 12 246,28 ha maad. Valla vana saksakeelne nimekuju oli "Neu-Schwanenburg". Aastal 1935 oli valla pindala 252 km² ja seal oli 4672 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Siltāji, Jaungulbene, Līgo ja Daukstese külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1956 liideti Jaungulbene külanõukoguga likvideeritav Aduliena külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Gulbene piirkonda.
Loodus.
Suurim jõgi on Liede. Valda jäävad 1,608 km² suurune ja 40 meetri sügavune Ušuri järv ning 48,4 ha suurune Siladzirnavase järv.
Looduskaitse all on Jaungulbene tammeallee ja mõned nimetud põlispuud.
Kaitstavad mälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ušurise järve maja, Aizupese muinaskalmed, hiiepaik Liedese linnamäel, linnamägi ja selle ümbruskond, Struņķi muinaskalmed ehk Kivirand, Liednieki muinaskalmed, Jaungulbene mõisakompleks, sealhulgas park, tall, hilisem tuletõrjedepoo, paraadväravad, obelisk, läbikäiguga tootmishoonete kompleks, Kuradiväravad koos selle juures asuvate tehislike linnusevaremetega, vahimajake, kelder-tootmishoone, mõisavalitseja maja, laut, kabel, mõisapargi aed, sepikojaga kutsari maja, teine kabel (hilisem Jaungulbene luteri kirik), kaks elumaja, aedniku maja koos kuuri ning aiainventari laoga, pesumaja, teeviit, Mesilasmaja või Nukumaja, häärber, häärberi vestibüüli interjöör, ahi ja kaks skulptuuri. 
Regionaalse kaitse all on Sēlieši muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Jaungulbene mõisakompleksi häärberi fassaadil olev vapp.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1105 lätlast, 50 venelast, 8 valgevenelast, 2 ukrainlast, 7 poolakat ja 1 leedulane. 
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Nina (laulja)

Anna Maria Agustí Flores (esinejanimega Nina; sündinud 1. oktoobril 1966) on Hispaania laulja.
1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Nacida para amar".
Azúcar Moreno

Azúcar Moreno oli Hispaania muusikaduett.
1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas duett Hispaaniat lauluga "Bandido". Laul sai 96 punktiga viienda koha.
Sergio Dalma

Josep Sergi Capdevila Querol (esinejanimega Sergio Dalma; sündinud 28. septembril 1964) on Hispaania laulja.
1991. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Bailar pegados", mis kogus 119 punkti ja saavutas 4. koha.
Gulbītis

Gulbītis on küla ("ciems") Lätis Gulbene piirkonnas, Jaungulbene valla halduskeskus. Küla asub piirkonna keskusest Gulbenest 15 kilomeetri kaugusel.
Küla on kujunenud Jaungulbene mõisa Gulbītise karjamõisa kohale. Külas on keskkool ja kultuurimaja, seal asub Jaungulbene valla raamatukogu. Asulas on Gulbītise bussipeatus. Külas kasvav sanglepp on looduskaitse all.
Serafín Zubiri

Serafín Lizoain Vidondo (esinejanimega Serafín Zubiri; sündinud 20. aprillil 1964) on Hispaania laulja.
1992. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Todo esto es la música"
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Colgado de un sueño"
Eva Santamaría

Eva María Delgado Macías (esinejanimega Eva Santamaría; sündinud 18. oktoobril 1971) on Hispaania laulja.
1993. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Hombres"
Aksel Treimann

Aksel Treimann (31. jaanuar 1944 – 20. veebruar 2012) oli Eesti ärijuht.
Treimann on lõpetanud 1962. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatehnoloogia insenerina.
Ta on töötanud 1974–1978 assistendina ja vanemõpetajana, 1978–1988 Saku Õlletehase direktorina, 1988–1990 Eesti ATK juhataja asetäitjana. 1990–1991 oli ta Eesti Toiduainete Tööstuse "Asto" esimees.
Treimann on olnud Kiviteri nõukogu liige, Silmeti nõukogu esimees, Viisnurga nõukogu liige ning AS Moka nõukogu liige.
1992. aastal oli ta Tiit Vähi esimeses valitsuses tööstuse ja energeetikaminister. Ta oli 1992–1993 Koonderakonna liige.
Trompsburg

Trompsburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis, Xhariepi ringkonna ja Kopanongi valla halduskeskus.
Asula on rajatud 1891. aastal, linnaõigused sai 1902. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trompsburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 70,2%, värvilisi 22,1%, valgeid 6,6%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 0,6%. Sotho keelt pidas emakeeleks 41,3% inimestest, afrikaani keelt 35,7%, koosa keelt 15,7%, inglise keelt 1,8% ja teisi keeli 5,5%.
Robert Mertens (tööstusjuht)

Robert Mertens (21. veebruar 1922 Ahja vald – 2006) oli Eesti tööstusjuht.
Mertens lõpetas Ahja algkooli 1934 ning Tartu Tööstus- ja Majandusõpilaste Kooli meistrite klassi metallitöö alal 1943. 1977–1979 õppis ta EKP Keskkomitee Marksismi-Leninismi Ülikoolis majanduse alal.
1951–1990 töötas ta Tartu Ehitusmaterjalide Tehases ning 1955–1980 oli tehase direktor.
Ta oli 25 aastat Tartu Linna RSN Täitevkomitee saadik ning selle tööstuskomisjoni esimees.
Vaprake

 
"Vaprake" ("Brave") on Walt Disney filmi põhjal 2012. aastal esilinastunud Pixari toodetud animafilm. See ütleb sulle Šotimaa printsess Merida. 
Süžee.
Keskaegses Šotimaa, Dunbrochi klann väike printsess Merida saab kevadel sünnipäev isalt, kuningas Fergus. Tema ema, kuninganna Elinor, hoidma kingitus sobimatu printsess. 
Osatäitjad.
 
Film eestikeelne dublaaž sündis helistuudios Hele Kõrve, Ivo Eensalu, Eva Püssa, Sepo Seeman, Indrek Taalmaa, Ott Sepp ja Helene Vannari.
Väikeliising

Väikeliising on kolmnurktehing, kus ostja ostab müüjalt sõiduki ja väikeliisingu pakkuja tasub müüjale sõiduki eest. Hiljem maksab ostja osamaksetena väikeliisingu pakkujale tagasi. 
Väikeliisingu puhul saab ostja kohe vara omanikuks ja seega puudub vajadus ostetava vara väärtust hinnata. Samuti võib omafinantseeering olla null. (Mitte ajada sassi väikeliisinguga ärikliendile, mis on täiesti teistsugune teenus.)
Ajalugu.
Esimesena võttis väikeliisingu mõiste kasutusele Swedbank eelmise kümnendi lõpupooles. Swedbanki väikeliisingu puhul jäi vara pangale tagatiseks, kuid kaskokindlustus polnud kohustuslik. Tänaseks on Swedbank väikeliisingu pakkumise lõpetanud. Tänased väikeliisingu pakkujad on kontseptsiooni kõvasti edasi arendanud ja sõiduk tagatiseks ei jää.
Durward Knowles

Sir Durward Randolph Knowles (2. november 1917 Nassau – 24. veebruar 2018 Nassau) oli Bahama purjetaja, olümpiavõitja.
Oma esimestel olümpiamängudel, 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis, esindas ta Suurbritanniat ja sai purjetamises Star jahiklassis kõrge 4. koha.
1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is võitis ta Bahama eest võisteldes Star-klassis pronksmedali ja 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel samas klassis kuldmedali.
Komberuum

Komberuum on keele, kommete ja väärtustega moodustunud hüpoteetiline sidus keskkond, mis tekib, kui kultuuriruumile (keel ja kunstid) lisada harjumused ja tavad. Termin pole kasutusel sotsiaal- ja humanitaarteaduste sõnavaras ning niimoodi defineeritud mõiste tõlgendusjõud ja asjakohasus on küsitav.
Mõiste päritolu ja kriitika.
Mõiste tõi laiemasse avalikku kasutusse Kersti Kaljulaid 24. veebruaril 2017 peetud presidendi aastapäevakõnes, kuid selgitas selle tähendust juba 2016. aasta aastalõpuintervjuus rahvusringhäälingule, vastates küsimusele liberaalse konservatiivsuse kohta.
Ajaloolane Marek Tamm on võrrelnud komberuumi mõistet Lauri Vahtre arusaamaga rahvuslikust kultuuriväljast ning osutanud, et Kaljulaidi poolt esitletud komberuumi mõistes on ühendatud konservatiivne kohalike tavade ülimuslikuks pidamine ja globalistlik arusaam "kaasaskantavast riigist", mille puhul kohalike tavade seotus riigiga pole kuigi oluline, ning mõiste puhul on küsitav, kuidas need kaks peaksid omavahel ühendatud olema. Kas selline komberuumi mõiste seob kultuuri ja tavad liiga julgelt territoriaalsusega?
Kolumnist Ahto Lobjakas on kritiseerinud Kaljulaidi komberuumi mõistet, kuna see üritab importida konservatiivse liberalismi ideed, et seadused püsivad tänu kommetele, kuid see ei saa töötada meie olukorras, kus "komberuum tuleb alles määratleda".
Teoloog Leho Lamus õigustab komberuumi termini kasutust järgnevalt. Seadustesse on kirjutatud, kuidas saada kodanikuks, aga komberuumi järgides saadakse osaks rahvast. Komberuum on ühiskonna toimimise alus. Riigikeeles kõnelda (kodus või sõpradega) pole kohustus, aga selleks võiks olla valmidus. Komberuum on need tavad, kombed, väärtused, ideaalid ja käitumismustrid, mis reguleerivad kõiki meie tegevusi hommikust õhtuni ning iseloomustavad ühe rahva elu tervikuna. Selles mõttes samastub mõiste komberuum Eesti Põhiseaduse sõnaga kultuur. Komberuum sisaldab rahva tähendusloome vahendite kogumit.
Janson

Janson on peamiselt Põhja-Euroopas levinud perekonnanimi.
Janson koosneb kahest osast. "Jan" pärineb heebrea nimest Yokhanan (&lt;bdi&gt;יֹוחָנָן&lt;/bdi&gt;) , mis tähendab "Jahve on armuline". Nimi jõudis Euroopasse läbi kreeka (Ioannes) ja ladina (Johannes) keelte. "Son" on skandinaavia ja hollandi traditsioonides lisandunud perekonnanime osa, mis tähendab poega. Nimi kujunes Põhja-Euroopa riikides tuntuks keskajal, kui pärilikud perekonnanimed standardiseerusid. Üleminek isanime kasutamiselt perekonnanimele toimus sajandite jooksul järk-järgult. Ingliskeelsetes riikides on nime kasutatud harva ka eesnimena.
Alejandro Abad

Alejandro Antonio García Abad (esinejanimega Alejandro Abad; sündinud 22. septembril 1962 Santiagos) on Tšiili laulja.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Ella no es ella". Laul sai 17 punktiga 18. koha.
Robert Mertens

Robert Friedrich Wilhelm Mertens (1. detsember 1894 Peterburi – 23. august 1975 Frankfurt) oli Saksa herpetoloog.
Mertensi järgi on nimetatud varaaniliik "Varanus mertensi" ja gekoliik "Phelsuma robertmertensi".
Anabel Conde

Ana Isabel Conde Sánchez (esinejanimega Anabel Conde; sündinud 16. juunil 1975) on Hispaania laulja.
1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Vuelve conmigo", mis kogus 119 punkti ja saavutas 2. koha.
Emma Chambers

Emma Gwynedd Mary Chambers (11. märts 1964 Doncaster – 21. veebruar 2018 Lymington) oli Suurbritannia tele- ja filminäitleja.
Õppis Webber Douglase draamakunsti akadeemias.
Emma Chambers mängis BBC populaarses komöödiasarjas "Dibley vikaar" Alice Tinkerit ja filmis "Notting Hill" Honey Thackerit.
Ta oli abielus näitleja Ian Dunniga.
Antonio Carbonell

Antonio Carbonell Muñoz (esinejanimega Antonio Carbonell; sündinud 30. novembril 1969) on Hispaania laulja.
1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga ""¡Ay, qué deseo!"
Marcos Llunas

Marcos Gómez Llunas (esinejanimega Marcos Llunas; sündinud 29. septembril 1969 Madridis) on Hispaania laulja.
1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Sin rencor", mis kogus 96 punkti ja saavutas 6. koha.
Mikel Herzog

Mikel Herzog Herzog (esinejanimega Mikel Herzog; sündinud 16. aprillil 1960) on Hispaania laulja.
1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "¿Qué voy a hacer sin ti?", mis kogus 21 punkti ja saavutas 16. koha.
Lydia (laulja)

Lydia Rodríguez Fernández (esinejanimega Lydia; sündinud 15. jaanuaril 1980) on hispaania laulja.
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "No quiero escuchar", mis kogus 1 punkti ja jäi 23. kohale.
David Civera

David Civera Gracia (esinejanimega David Civera; sündinud 8. jaanuaril 1979) on hispaania laulja.
2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Dile que la quiero", mis kogus 76 punkti ja saavutas 6. koha.
Daukstese vald

Daukstese vald (läti keeles "Daukstu pagasts") on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gulbene linnaga, Stradi, Galgauska, Līgo ja Jaungulbene vallaga, Madona piirkonna Indrāni vallaga ning Balvi piirkonna Rugāji vallaga.
Valla pindala on 164,86 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1119 inimest. Valla halduskeskus on Stari küla, vallamaja asub aadressil Dārza iela 10. Vallavanem on Uldis Doņuks.
Ajalugu.
Aastal 1945 moodustati Jaungulbene vallas Siltāji, Jaungulbene, Līgo ja Daukstese külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1965 liideti Daukstese külanõukoguga Stari külanõukogu Stari sovhoosi maad, aastal 1977 veel osa Stradi külanõukogu aladest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Gulbene piirkonda.
Loodus.
Suuremad jõed on Pedetsi jõgi ja Liede, samuti ka Pedetsi lisajõed Krustalīce ja Audīle. Jaungulbene valla piirile jääb 1,608 km² suurune ja 40 meetri sügavune Ušuri järv.
Looduskaitse all on Krapa tamm, Krapa saar, Skujiņase saar, Elstese saar Ottese maja põlistamm, Ozollīči tamm, Ozollīči kuivanud tamm, Krapa ristimänd, Veckrimi tamm, Pabērži tamm, Rītnieki pärn ja üks nimetu põline tamm. Valla põhjaosas asub 207 ha suurune Krapa ürgmetsa hoiuala, valla lõunaosas 929 ha suurune Mārki Suursoo hoiuala. Valla kaguosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Kaitstavad mälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Rožkalni Nõiakivi, Krapa linnamägi, Rāvijase muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu ja Priedkalni muinaskalmed. 
Regionaalse kaitse all on Zaļumi muinaskalmed ehk Krape Kalmemägi. Kohaliku kaitse all on Krapa mõisakompleks, sealhulgas laut, ait ja mõisavalitseja maja.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 960 lätlast, 75 venelast, 13 valgevenelast, 3 ukrainlast ja 7 poolakat. 
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Beth

Elisabeth Rodergas Cols (esinejanimega Beth; sündinud 23. detsembril 1981) on Hispaania laulja.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Dime".
Son de Sol

Son de Sol oli Hispaania ansambel.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Brujería".
Andrzej Sapkowski

Andrzej Sapkowski (sündinud 21. juuli 1948 Łódźis) on Poola ulmekirjanik.
Andrzej Sapkowski on Poola enim tõlgitud fantaasiakirjanik. Esmase tuntuse saavutas Sapkowski ulmeajakirjas Fantastyka avaldatud lühijutuga "Wiedźmin" (eesti keeles "Sorts" (Mardus, 1994) ja "Nõidur" (kogumikus "Viimane soov"). Seda maailma arendas ta mitmetes juttudes ja romaanides edasi ning sari "Nõidur" on tuntuim osa tema loomingust.
Tema loomingust on pälvinud Stalkeri Stalker 2015 parima antoloogia või kogumiku kategoorias “Ettemääratuse mõõk” ja Stalker 2015 parima tõlkelühiromaani või -jutustuse kategoorias jutustus “Ettemääratuse mõõk”.
Las Ketchup

Las Ketchup oli Hispaania ansambel.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "Un Blodymary".
Stari

Stari on küla ("ciems") Lätis Gulbene piirkonnas, Daukstese valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 125 m kõrgusel, Riiast 191 ja piirkonna keskusest Gulbenest 6 kilomeetri kaugusel.
Külas on lisaks vallamajale veel kultuurimaja (asuvad ühe katuse all) ja raamatukogu, sellest lõuna pool asub Stari lennuväli. Staris on Anķupene ja Stari bussipeatus. Stari rajati Nõukogude ajal kohaliku sovhoosi keskasulaks. 
Looduskaitse all on üks nimetu pärn ja Pabērži tamm ümbermõõduga 4,33 meetrit.
D’Nash

D’Nash oli Hispaania ansambel.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hispaaniat lauluga "I Love You Mi Vida".
David Fernández Ortiz

David Fernández Ortiz (sündinud 24. juunil 1970) on Hispaania näitleja. 
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Baila el Chiki-chiki".
Soraya Arnelas

Soraya Arnelas Rubiales (sündinud 23. septembril 1981 Valencia de Alcántaras) on Hispaania laulja.
2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "La noche es para mí". Laul sai finaalkontserdil 23 punktiga 23. koha.
Ta on välja andnud kuus stuudioalbumit.
Daniel Diges

Daniel Diges García (esinejanimega Daniel Diges; sündinud 17. jaanuaril 1981) on Hispaania laulja. 
2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Algo pequeñito".
Lucía Pérez

Lucía Pérez Vizcaíno (esinejanimega Lucía Pérez; sündinud 5. juulil 1981) on Hispaania laulja.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hispaaniat lauluga "Que me quiten lo bailao", mis kogus finaalis 50 punkti ja saavutas 23. koha.
Uno Tinits

Uno Tinits (24. september 1929 Perila, Peningi vald, Harjumaa – 24. november 2000) oli eesti põllumajandus- ja haridustegelane.
Õppis aastatel 1936–1942 Pikavere Algkoolis, 1942. aastast Tallinna Reaalkoolis, 1947. aastal lõpetas Tallinna 2. Keskkooli. 1947. aastast õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis agronoomiat, 1952. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia eriala. 1963. aastast õppis ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi mittestatsionaarses aspirantuuris. 
1975. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduse kandidaadi kraadi väitekirjaga "Käibefondide käibe kiirendamine Eesti NSV sovhoosides"
1952. aastast töötas Märjamaa Rajooni Täitevkomitees rajooni peaagronoomi ja osakonna juhatajana, 1953. aastast Sipa MTJ peaagronoomina. Aastatel 1955–1963 oli ta Tasuja kolhoosi esimees. 1963–1966 oli ta Kehtnas EKP Nõukogude Parteikooli õpetaja, hiljem samas direktori asetäitja õppealal. 
Aastatel 1966–1993 oli ta Kehtna näidissovhoostehnikumi direktor.
Aastatel 1975–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX ja X koosseisu saadik.
Aastatel 1998–2000 oli ta Kehtna Hoiu-Laenuühistu juhatuse esimees.
Ta on maetud Järvakandi kalmistule.
F.L.Y.

F.L.Y. oli Läti ansambel.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Lätit lauluga "Hello From Mars". Bändi solist Mārtiņš Freimanis suri 2011. aastal pärast lühikest haigust.
Fomins &amp; Kleins

D’Nash oli Läti ansambel.
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Lätit lauluga "Dziesma par laimi".
Valters &amp; Kaža

Valters &amp; Kaža oli Läti ansambel, mille liikmed olid Valters Frīdenbergs ja Kārlis Būmeisters. Nad esindasid 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lätit lauluga "The War Is Not Over". Laulu autor oli Mārtiņš Freimanis.
Mārtiņš Freimanis suri 2011. aastal 32 aasta vanuselt. Laulu üks esitajaid Valters Frīdenbergs suri 30 aasta vanuselt 17. oktoobril 2018 vähki.
Cosmos (ansambel)

Cosmos oli Läti ansambel.
2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Lätit lauluga "I Hear Your Heart".
Bonaparti.lv

D’Nash oli Läti ansambel.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Lätit lauluga "Questa Notte".
PeR

PeR on alates 2007. aastast tegutsev Läti ansambel.
PeR tuleb ingliskeelsetest sõnadest Please Explain the Rhythm.
2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös esindas ansambel Lätit lauluga "Here We Go". Osaleti teises poolfinaalis, kus jäädi viimaseks ning ei pääsetud edasi finaali.
Ovidijus Vyšniauskas

Ovidijus Vyšniauskas (sündinud 19. märtsil 1957 Marijampolės) on Leedu laulja.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Leedut lauluga "Lopšinė mylimai" ("Armsama hällilaul"), mis kogus 0 punkti ja saavutas 25. koha.
Aistė Smilgevičiūtė

Aistė Smilgevičiūtė-Radzevičienė (sündinud 29. oktoobril 1977 Plungės) on Leedu laulja.
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Leedut lauluga "Strazdas", mis kogus 13 punkti ja saavutas 20. koha.
Skamp

Skamp oli Leedu ansambel.
2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Leedut lauluga "You Got Style".