tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
M249

M249 SAW (inglise keeles "Squad Automatic Weapon" ("Jao Automaatrelv")) on Ameerika Ühendriikide kergekuulipilduja. See on variant Belgia relvatootja FN Herstali kuulipildujast FN Minimi.
Relva toodab FN Herstali Ameerika Ühendriikide tütarettevõte FN Manufacturing LLC ning see on Ameerika Ühendriikide sõjaväes laialdases kasutuses. M249 võeti kasutusse aastal 1984, kui tekkis probleem jaotaseme tulevõimekusega. M249 SAW pakub kuulipilduja tulevõimet, kuid on samas kerge ning täpne nagu tavaline automaatrelv.
M249 SAW ümberlaadimine toimib gaaside jõul. Selle vintrauda on ülekuumenemise korral võimalik kiiresti välja vahetada ning harkjalga saab vajadusel kokku voltida (võimalik on kasutada ka kolmjalga M192). Tavaliselt kasutatakse seda lindiga või suure salvega, kuid tehniliselt saab kasutada ka STANAG-salvega (nagu automaadid M16 ja M4.
Aastal 2022 valis Ameerika Ühendriikide maavägi M249 järeltulijaks Šveitsi ettevõtte SIG Sauer konstrueeritava kuulipilduja XM250.
AMR-2

AMR-2 on Hiina materjalivastane vintpüss. See võeti kasutusse 2000. aastate alguses ning seda tootab ettevõtte China South Industries Group filiaal. Relv kasutab laskemoona 12.7 × 108 mm, mida mahub selle salve korraga 5 padrunit. Ümberlaadimine toimub käsitsi. Tagasilöögi pehmendamiseks on püssil suur suudmepidur.
Daškov

Daškov on aadlisuguvõsa nimi:
Rahvusooper Estonia poistekoori meeskvintett

Rahvusooper Estonia poistekoori meeskvintett on 2017. aastast Eestis tegutsev meesvokaalansambel. Ansambli suurimaks inspiratsiooniks on 1960. aastatel tegutsenud Eesti Raadio meeskvartett.
Koosseis.
2025. aasta seisuga on Rahvusooper Estonia poistekoori meeskvinteti koosseisus neli liiget (sulgudes märgitud liitumisaasta):
Meeskvinteti juhendaja, klaverisaatja ja seadete autor on Riivo Jõgi.
Ajalugu.
Ansambel loodi 2017. aastal Rahvusooper Estonia poistekoori kõrvale dirigent Hirvo Surva algatusel. Esimest korda astus ansambel publiku ette 2018. aasta kevadel, kui osaleti Alo Mattiisenile pühendatud muusikapäevade raames toimunud vokaalansamblite konkursil.
2021. aastal andis ansambel välja debüütalbumi "Esimene". Esitluskontserdid toimusid sama aasta sügisel Tallinnas ja Tartus.
Meeskvintett on olnud 2024. aasta augustis toimunud kontserdisarja "Viru Laul 24" üks peaesinejaid.
A14

A14, tuntud ka kui Aadria mere kiirtee (Autostrada Adriatica) on põhja-lõunasuunaline Itaalia kiirtee Bolognast Tarantoni. Pikkusega 743 kilomeetrit on see Itaalia pikkuselt teine kiirtee A1 järel. Tee on osa Euroopa teedest E45 (Bolognast Cesenani), E55 (Cesenast Barini) ja E843 (Barist Tarantoni). Alates Riminist kuni Molise/Puglia maakondade piirini kulgeb kiirtee valdavalt piki Aadria mere rannikut.
Kiirtee saab alguse Bolognast läänes Zola Predosa linnas, kui eraldub kiirteest A1. Teele jäävad suurematest linnadest Ravenna, Forlì, Cesena, Rimini, Pesaro, Ancona, Pescara/Chieti, Foggia, Barletta/Andria/Trani ja Bari. Tee lõppeb Tarantost 20 km loodes Massafra linnas, suubudes riigimaanteele SS7 Via Appia.
Kiirtee moodustab kolm endist kiirteeprojekti: Bologna–Canosa; Canosa–Bari lõik oli varem osa Napoli–Bari kiirteest (A17) ja Bari–Taranto lõik on osa planeeritud Bari–Taranto–Sibari teest.
Esimene teelõik Canosast Barisse (62 km) avati liiklusele 4. aprillil 1966; 7. juulil Bologna–Cesena lõik (100 km), kuu aega hiljem ka 28 km pikendus Cesenast Riminini. 16. novembril 1968 avati Rimini–Pesaro lõik (28 km), 31. mail 1969 Pesaro–Ancona (75 km), 4. novembril Pescara–Vasto (80 km).
2. mail 1972 avati Foggia–Canosa lõik (57 km), 14. märtsil 1973 ühendati teelõigud omavahel, kui avati korraga Ancona–Pescara (135 km) ja Vasto–Foggia (110 km) lõigud. Pärast seda liideti Canosa–Bari lõik tee koosseisu ja Napoli–Canosa lõik sai uueks numbriks A16; senine teetähistus A17 kustutati, kuna 17 on Itaalias ebausust tingitud halva õnne arv.
Bari–Taranto teelõigu (72 km) ehitust alustati detsembris 1971, see avati liiklusele 6. detsembril 1975.
Bolognast Civitanova Marcheni on tee kuuerealine (kolm rada ühes suunas), edasi neljarealine.
Marcel Grossmanni auhind

Marcel Grossmanni auhind (inglise keeles "Marcel Grossmann Awards") on Rahvusvahelise Relativistliku Astrofüüsika Keskuse (peakorter Roomas) teadusauhind, mida antakse välja iga kolme aasta järel silmapaistvate gravitatsiooni- ja astrofüüsikaalaste uuringute eest.
Igal väljaandmise korral valitakse auhinna saamiseks üks kuni kaks institutsiooni ja kaks kuni kuus teadlast.
Auhind on nimetatud Šveitsi matemaatiku, ETH Zürichi professori Marcel Grossmanni (1878–1936) järgi. Esimest korda jagati auhindu 1985. aastal.
Auhinnasaajate seas on ka Jaan Einasto, kellele anti Marcel Grossmanni auhind "teedrajava panuse eest tumeaine ja kosmilise võrgustiku avastamisel ning teadustöö edendamise eest ajaloolises Tartu Observatooriumis".
Jørgen Strand Larsen

Jørgen Strand Larsen (sündinud 6. veebruaril 2000 Haldenis) on Norra jalgpallur, kes mängib ründaja või parema äärepoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Norra jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Norra klubis Sarpsborg, mille meeskonnas debüteeris Norra kõrgliigas 2017. aasta mais. Seejärel oli ta ühe hooaja laenul AC Milani noortesüsteemis. Sarpsborgi meeskonnas lõi ta Norra kõrgliigas esimese värava 14. aprillil 2019 mängus Lillestrømi vastu. 2019. aastal lõi ta Norra kõrgliigas 23 mängu peale kokku neli väravat.
2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Groningen. Esimesel hooajal lõi ta Hollandi kõrgliigas 9 ja teisel hooajal 14 väravat.
2022. aasta augustis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Celta de Vigo. Hispaania kõrgliigas lõi ta esimese värava 13. jaanuaril 2023 mängus Villarreali vastu. Hooajal 2023/24 oli ta Celta de Vigo suurim väravalööja Hispaania kõrgliigas (13 väravat).
2024. aasta juulis siirdus ta laenule Wolverhampton Wanderersi, kellel on kohustus laenulepingu lõppedes Larseni mängijaõigused päriseks osta. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 25. augustil 2024 mängus Chelsea vastu.
Norra jalgpallikoondises debüteeris Larsen 18. novembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Austria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2023 sõprusmängus Jordaania vastu.
1. järgu sõjaväeinsener

1. järgu sõjaväeinsener (vene keeles военинженер 1-го ранга) oli Punaarmees aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste insenertehniliste töötajate juhtivkoosseisule. 
1. järgu sõjaväeinsenerist kõrgem auaste oli brigaadisõjaväeinsener ja madalam auaste oli 2. järgu sõjaväeinsener. 
Nõukogude armees vastas 1. järgu sõjaväeinsenerile alampolkovniku auaste.
Austraalia jäähokikoondis

Austraalia meeste jäähokikoondis esindab Austraaliat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Austraalia koondis on osalenud taliolümpiamängudel korra, 1960. aastal.
Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Austraalia koondis 2025. aasta seisuga II divisjoni A-gruppi (4. tugevustase).
2024. aasta mai seisuga oli Austraalia koondis maailma koondiste rankingus 35. kohal.
Rumeenia jäähokikoondis

Rumeenia meeste jäähokikoondis esindab Rumeeniat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Rumeenia koondis on osalenud neljadel taliolümpiamängudel, viimati 1980. aastal.
Jäähoki maailmameistrivõistlustel on parimaks kohaks olnud seitsmes 1947. aastal. Kõrgeimas divisjonis osales Rumeenia koondis viimati 1977. aastal.
Maailmameistrivõistlustel kuulub Rumeenia koondis 2025. aasta seisuga I divisjoni A-gruppi (2. tugevustase).
2024. aasta mai seisuga oli Rumeenia koondis maailma koondiste rankingus 23. kohal.
Leedu jäähokikoondis

Leedu meeste jäähokikoondis esindab Leedut jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Leedu koondis 2025. aasta seisuga I divisjoni B-alagruppi (3. tugevustase).
2024. aasta mai seisuga oli Leedu koondis maailma koondiste rankingus 25. kohal.
Hispaania jäähokikoondis

Hispaania meeste jäähokikoondis esindab Hispaaniat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Hispaania koondis 2025. aasta seisuga I divisjoni B-gruppi (3. tugevustase).
2024. aasta mai seisuga oli Hispaania koondis maailma koondiste rankingus 30. kohal.
Hollandi jäähokikoondis

Hollandi meeste jäähokikoondis esindab Hollandit jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Hollandi koondis on ainsal korral osalenud taliolümpiamängudel 1980. aastal. Järgmisel aastal osales Hollandi maailmameistrivõistluste kõrgdivisjonis, kuid seal kaotati kõik mängud ja langeti madalamasse divisioni.
Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Hollandi koondis 2025. aasta seisuga II divisjoni (4. tugevustase).
2024. aasta mai seisuga oli Hollandi koondis maailma koondiste rankingus Eesti ja Hispaania vahel 29. kohal.
Kuke tänav (Tallinn)

Kuke tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Maakri asumis.
Kuke tänav algab Maakri tänavalt, ristub Lennuki tänavaga ja lõpeb Lauteri tänaval. Kuke tänav on enam-vähem idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 225 meetri pikkune.
Kuke tänav on nime saanud 23. veebruaril 1882. Tänava saksakeelne nimi on "Hahnstrasse" ja venekeelne Петушья улица. Tänava esialgne nimi oli Väike-Maakri tänav, mis nimede fikseerimisel muudeti Kuke tänavaks.
Diviisikomandör

Diviisikomandör (vene keeles комдив) oli Punaarmees aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste kõrgemale juhtivale koosseisule. 
Diviisikomandörist kõrgem auaste oli korpusekomandör ja madalam brigaadikomandöri auaste. Sõjalaevastikus vastas diviisikomandörile 2. järgu flagmani auaste.
1940. aasta mais kehtestati sõjaväe kõrgemale juhtivale koosseisule kindralite ja admiralide auastmed. Sellega seoses anti diviisikomandöritele ümberatesteerimisel reeglina kindralmajori auaste.
Korpusekomandör

Korpusekomandör (vene keeles комкор) oli Punaarmees aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste kõrgemale juhtivale koosseisule. 
Korpusekomandörist kõrgem auaste oli 2. järgu armeekomandör ja madalam diviisikomandöri auaste. Sõjalaevastikus vastas korpusekomandörile 1. järgu flagmani auaste.
1935. aastal anti korpusekomandöri auaste 59 sõjaväelasele. Neist märkimisväärne osa järgnevail aastail represseeriti. Kokku anti aastatel 1935–1940 korpusekomandöri auaste 146 sõjaväelasele.
1940. aasta mais kehtestati sõjaväe kõrgemale juhtivale koosseisule kindralite ja admiralide auastmed. Sellega seoses anti korpusekomandöritele ümberatesteerimisel reeglina kindralleitnandi, üksikutel juhtudel ka armeekindrali (Georgi Žukov) ja kindralmajori (kuuele korpusekomandörile) auaste.
Elmar Paulman

 Elmar Paulman (vene keeles "Паульман, Эльмар Иванович"; 23. november 1919 Tšernjovo küla, Oudova maakond Pihkva kubermang – 12. juuli 1992 Tallinn) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor). 
Elulugu.
Elmar Paulman sündis 1919. aastal Pihkva kubermangus Oudovo maakonnas Tšemjovos. 
Lõpetas kaubandusinstituudi ja Leningradi 3. suurtükiväekooli. Teises maailmasõjas osales Moskva kaitselahingutes 779. suurtükiväepolgu 8. patarei komandorina ja alates 1942. aastast teenis Punaarmees loodud Eesti rahvusväeosades (300. laskurpolgus ja 141. üksikus miiniheitjadivisjonis). Osales suurtükipatareikomandörina Velikije Luki ja 1944. aasta kevadel Punaarmee Narva lahingus. Teenistuses tõusis patareikomandörist, 8. Eesti laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 23. suurtükiväepolgu divisjonikomandöriks ja polgukomandöri asetäitjaks. 
Teise maailmasõja järel oli ta 1951–1956 NSV Liidu relvajõude Nõukogude Armees 118. Kaardiväe Eesti Laskurdiviisi polgukomandör. 
Alates 1957. aastast töötas tsiviilkaitse alal ning oli aastatel 1964–1976 oli Eesti NSV Tsiviilkaitse Staabi ülem. 
Elmar Paulman suri 12. juulil 1992. aastal Tallinnas ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Paulmanid olid pärit Pihkva kubermangus Oudovo maakonnast, Elmari vanem vend Fjodor Paulman (1911–1981) oli samuti Nõukogude Liidu sõjaväelane (kaadriväepolkovnik), noorem vend Robert Paulman õppis õigusteadust ja töötas hiljem prokurörina.
Cosmic Background Explorer

Cosmic Background Explorer (akronüüm COBE) oli NASA satelliit, mis töötas aastatel 1989–1993. Selle eesmärk oli uurida kosmilist mikrolaine-taustkiirgust Universumis ja teha mõõtmisi, mis aitaksid kujundada arusaamist kosmosest.
COBE mõõtmised andsid kaks peamist tõendit, mis toetasid Universumi Suure Paugu teooriat: et kosmilisel taustkiirgusel (CMB) on peaaegu täiuslik musta keha spekter ja et sellel on väga nõrk anisotroopia. 
Kaks COBE juhtivat uurijat George F. Smoot ja John C. Mather said 2006. aastal projekti kallal tehtud töö eest Nobeli füüsikaauhinna.
Kuuma Universumi mudel

Kuuma Universumi mudel on kosmoloogiline mudel, milles Universumi areng algab elementaarosakestest koosneva tiheda kuuma plasma olekust ja jätkub edasise adiabaatilise kosmoloogilise paisumisega. 1940. aastatel väljapakutud kuuma Universumi mudelit korrigeeriti ja täpsustati 1980. aastatel, kui loodi Universumi inflatsioonimudel, mis võimaldas kõrvaldada mitmeid vastuolusid.
Kuuma universumi mudeli pakkus esmakordselt välja 1947. aastal George Gamow. Kuuma Universumi mudelist tulenev kõige olulisem vaatlusprognoos on kosmilise mikrolaine-taustkiirguse olemasolu, mille spekter on väga lähedane ioonide (peamiselt vesinik ja heelium) ja elektronide neutraalseteks aatomiteks rekombinatsiooni hetkel tekkinud absoluutselt musta keha spektrile temperatuuriga umbes 2,7 kelvinit. Seda tõestasid veenvalt COBE pardal FIRAS-seadmega saadud näidud.
Universumi suuremastaabilise struktuuri tekkimine mudeli raames toimub gravitatsioonilise ebastabiilsuse tõttu esialgsete ebahomogeensuste kasvu tagajärjel. Kuuma Universumi mudeli põhiprobleem selles aspektis on ebahomogeensuste esialgne spekter, mida selles mudelis ei seletata, vaid see on postuleeritud või võetud mõõtmistest.
Kuuma universumi mudeli elementaarosakeste päritolu on spontaanse sümmeetria rikkumise abil kirjeldatud alates 1970. aastate lõpust.
Kuuma Universumi teooria ei sõltu Suure Paugu olemasolust või puudumisest – olenemata algsingulaarsuse olemasolust, mida gravitatsiooni kvantteooria peaks kirjeldama. Samas peetakse kuuma Universumi mudelit pärast kosmilise mikrolaine-taustkiirguse anisotroopia avastamist ja mõõtmist vaatlustega nii hästi kinnitatuks, et on tekkinud segadus mõistete kasutamisel ja sageli kui räägitakse Suurest Paugust, mõeldakse selle all just kuuma Universumi mudelit.
Henry Räppo

Henry Räppo (sündinud 25. juulil 1998) on Eesti triatleet.
Daškov (aadlisuguvõsa)

Daškov (vene keeles "Дашков", saksa keeles "Daschkow") oli tatari päritolu Venemaa aadlisuguvõsa.
Idaenam

Idaenam (korea 이대남), lühendatud versioon sõnast "Isipdaenamsung" (이십대남성; "kahekümnendates eluaastates mees") on Lõuna-Koreas kasutatav termin nooremate meessoost valijate kohta, kes on antifeministlike kalduvustega.
Idaenami vastandiks on "Idaenyo" (이대녀), mis on lühendiks "Isipdaeyosung"-ist (이십대여성; "kahekümnendates eluaastates naine").
Terminit "idaenam" hakati esimest korda kasutama 2018. aastal pärast president Moon Jae-ini esimese ametiaasta täitumist, kui tema toetushinnangud hakkasid langema. Ilmsiks tuli suur soolõhe – kahekümnendates eluaastates meeste seas oli Mooni toetus alla 30%, mis oli soo ja vanusegruppide lõikes kõige madalam, madalam isegi vägagi konservatiivsete üle 60-aastaste seas (mehed 34,9%, naised 37,5%); seevastu kahekümnendates eluaastates naiste seas oli Mooni toetus – 63,5% – kõige kõrgeim. Kahekümnendates eluaastates meeste hulgas oli suur antipaatia Mooni poliitika vastu.
Idaename iseloomustab tugev feminismivastasus; neid on võrreldud "vihaste noorte meestega" ("angry young men") Susan Faludi 1991. aasta raamatus "Tagasilöök". 2021. aastal Korea Riikliku Inimõiguste Komisjoni korraldatud küsitluse kohaselt olid 70% kahekümnendates eluaastastes meestest naiste suhtes "affirmative actioni" rakendamise vastu ja pidasid sookvoote diskrimineerivaks. Lisaks on kahe-kolmekümnendates eluaastastes mehed Lõuna-Koreas palju vähem vastuvõtlikumad LGBT-õigustele kui nelja-viiekümnendates eluaastates mehed, kuid samas rohkem kui üle 60-aastased.
Poliitikas lõi "Idaenami" fenomen esimest korda välja 7. aprillil 2021 toimunud Souli linnapea valimistel, mille võitis konservatiivse Rahva Võimu Partei (PPP) kandidaat, endine linnapea Oh Se-hoon. Arvamusküsitluse põhjal oli Ohi toetus 18–29-aastaste meeste seas 72,5%, mis oli madalam vaid üle 60-aastaste naiste omast (73,3%), aga ka kõrgem kui üle 60-aastaste meeste hulgas (70,2%). Samas 18–29-aastased naised hääletasid napilt Demokraatliku Partei (DPK) kandidaadi Park Young-suni poolt (44% Ohi 40,9% vastu); ainult neljakümnendates eluaastates mehed olid rohkem Parki poolt (51,3%-45,8%).
Ka 2022. aasta presidendivalimistel tuli "Idaenami" fenomen esile: 18–29-aastased mehed hääletasid 58,7%–36,3% PPP kandidaadi Yoon Suk-yeoli poolt, naised aga 58,0%–33,8% DPK kandidaat Lee Jae-myungi poolt. Seekord oli PPP toetus 18–29-aastaste seas madalam kui üle 60-aastaste seas, kuna ka Lee oli mõneti feminismikriitiliste vaadetega. Ka paljud Lõuna-Korea parempoolsed poliitikud üritavad feminismikriitiliste vaatepunkte propageerides pretendeerida idaenamide häältele.
Boriss Štern

Boriss Jevgenjevitš Štern (vene keeles Борис Евгеньевич Штерн; sündinud 15. septembril 1950 Murmanskis) on Venemaa astrofüüsik ja teaduse populariseerija. 
Pärast Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi lõpetamist (1973) asus Štern tööle Troitskis asuvasse
NSV Liidu Teaduste Akadeemia Tuumauuringute Instituuti (kus hiljem edutati juhtivteaduriks). 
1980. aastal kaitses ta kandidaaditöö "Исследование электромагнитных каскадов методом Монте-Карло для оптимизации детекторов нейтрино, электронов и γ-квантов". Alates 1999. aastast töötab ka Lebedevi Füüsikainstituudi astrokosmose keskuses. 
2005. aastal sai Štern füüsika-matemaatikadoktori kraadi (kaitstud väitekiri "Закономерности во временных свойствах, космологическая эволюция и функция светимости гамма-всплесков").
2011. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmete valimistel füüsikaosakonnas erialal "tuumafüüsika" esitas Venemaa Teaduste Akadeemia Tuumauuringute Instituudi teadusnõukogu Boriss Šterni kandidatuuri. Ta ei osutunud valituks.
Teadustöö.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on kõrge energia astrofüüsika ja osakestefüüsika.
Even Northug

Even Northug (sündinud 26. septembril 1995) on Norra murdmaasuusataja.
Ta võistles 2014. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, saades sprindisõidus üheksanda koha. U23 klassis võistles ta 2016. ja 2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, võites 2018. aastal sprindipronksmedali.
Maailmakarikavõistluste debüüdi tegi ta 2015. aasta märtsis Drammenis, sprindivõistlusel. Võisteldes vaid sprindis, kogus ta oma esimesed MK-punktid aasta hiljem Drammenis kaheksanda kohaga. 2018. aasta jaanuaris Dresdenis tuli ta kuuendaks. Oma esimese MK-võidu sai ta 2021. aasta detsembris Dresdenis paarissprindis koos Thomas Helland Larseniga.
Ta esindab spordiklubisid Mosvik IL ja Strindheim IL. Ta on suusatajate Petter Northugi ja Tomas Northugi noorem vend.
Eino Ojastu

Eino Ojastu (aastani 1936 Bogdanov; 28. oktoober 1935 Tartu – 18. mai 2014 Tartu) oli Eesti kergejõustiklane ning spordi- ja haridustegelane.
Lõpetas 1954. aastal Tartu Raudteetranspordi Tehnikumi ja 1959. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) metsandusteaduskonna. 
Sportima hakkas 1948. aastal, esimene juhendaja oli Heldur Tüüts, põ­hiline treener oli Elmot Heido. 
Eesti NSV meistrivõistlustel võitis 16 aasta jooksul (1955–1971) üksikaladel 21 kulda: 400 m tõkkejooksus 11 (1955–1967), 400 m-s 4 (1958–1961), 100 m-s (1961) ja 200 m-s (1960) 1 ning sisevõistluste 600 m-s 4. Oli Eesti NSV meistreid ka 4 × 400 m (1967) ja 4 x 800 m (1957, 1959) teatejooksus. Püstitas üksikaladel 11 Eesti NSV rekordit: seitse 400 m tõkkejooksus ja neli rekordit 400 m-s. 15 korral oli rekordipüstitajaid ka teatejooksudes. Kuulus 55 korda Eesti NSV koondisse. 
Tuli 1958. aastal 400 m jooksus NSV Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel kolmandaks ja NSV Liidu ametiühingute meistrivõistlustel võitis esikoha. 
Töötas 1962–1963 EPA Spordiklubi juhatajana, 1963–1980 EPA matemaatikakateedri õppejõuna ning 1981–2001 16. kutsekeskooli Tartus (alates 1991 nimega Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskooli) direktorina. 
Oli aastatel 1976–1980 Tartu olümpiatugipunkti organiseerija ja treener. Kuulus Tööjõureservide tippjuhtkonda nii Eesti NSV kui ka NSV Liidu tasandil.
Isiklikku.
Ta oli abielus kergejõustiklase ja spordipedagoogi Linda Ojastuga.
Poeg Aivar ja tütar Annely Ojastu on samuti olnud edukad kergejõustiklased. Tütar Anu Liiviste (sündinud Ojastu, aastatel 1995–2016 Öpik) on kurtide olümpiamängudelt ja maailmameistrivõistlustelt saanud kergejõustikus medaleid.
Hugo Lapalus

Hugo Lapalus (sündinud 9. juulil 1998 Annecys) on Prantsusmaa murdmaasuusataja. 
Noore sportlasena alustas ta mäesuusatamisega, seejärel valis viiendas klassis murdmaasuusatamise.
Lapalus tegi oma rahvusvahelise debüüdi hooajal 2015–2016, kus ta osales oma esimesel juunioride maailmameistrivõistlustel Râșnovis, kus võitis teatevõistluse koos Martin Collet', Jules Lapierre'i ja Camille Laudega pronksmedali ning võitis seejärel oma esimese individuaalsõidu Arberis. 2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Soldier Hollow'l saavutas ta teatesõidus taas kolmanda koha ning paistis individuaalselt silma kahe esikümne finišiga: kuues suusavahetusega võistluses ja seitsmes kümne kilomeetri vabasõidus.
Aastatel 2018–2019 osales Lapalus OPA karikasarjas, kus võitis Le Brassuses esikoha 15 kilomeetri vabasõidus.
Ta võistles oma esimesel MK-võistlusel 2019. aastal Falunis 15 kilomeetri vabasõidus, kus saavutas 46. koha. 2019. aastal sai ta oma esimesed punktid MK-etapil 23. kohaga Davosis 15 kilomeetri vabasõidus. Seejärel osales ta Tour de Ski-l, kus saavutas viimasel etapil 10. koha 10 kilomeetri ühisstardiga vabasõidul Alpe Cermise tõusuga.
Pärast Nové Městos saavutatud üheteistkümnendat kohta osales ta kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Vuokattis, kus võitis 15 kilomeetri klassikasõidus pronksmedali.
Hooajal 2020–2021 suutis ta oma parima esitusena lõpetada Tour de Ski edetabelis kümnendana ning sai etappidel kirja mitu esikümne kohta, sealhulgas seitsmenda koha. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis osales ta Prantsusmaa teatevõistkonnas ja võitis koos meeskonnakaaslaste Jules Lapierre'i, Clément Parisse ja Maurice Manificat'ga pronksmedali.
2022. aasta Pekingi taliolümpiamängudel võitis ta teatesõidus pronksmedali. Samuti tuli ta 15 km klassikas ja meeskondlikus sprindis seitsmendaks.
Vladimir Fok

Vladimir Aleksandrovitš Fok, ka Vladimir Fock (vene keeles Владимир Александрович Фок; 22. detsember (vkj 10. detsember) 1898 Peterburi – 27. detsember 1974 Leningrad) oli Nõukogude Liidu füüsikateoreetik, teoreetilise ja matemaatilise füüsika teadusliku koolkonna rajaja.
Haridustee ja töökäik.
Pärast Petrogradi Ülikooli lõpetamist (1922) jäeti ta kateedri juurde valmistumaks professuuriks. Sel perioodil hakkas ta aktiivselt tegelema teoreetilise füüsikaga. Teiste hulgas pidas Fok oma õpetajaks Aleksandr Fridmani. Professoriks sai Fok 1932. aastal. Õppejõuna töötas ta ülikoolis oma elu lõpuni. 1946. aastal määrati ta ülikooli teoreetilise füüsika kateedri juhatajaks.
Aastatel 1924–1936 oli Foki peamiseks teaduslikuks töökohaks Füüsika- ja Tehnikainstituut, kus ta tegeles eranditult teoreetilise füüsika valdkonna uurimistööga. Veel oli ta teadurina töötanud Füüsika ja Matemaatika Instituudis (1931–1934), Füüsika Instituudis (1934–1941 ja 1944–1953), Steklovi-nimelise Matemaatika Instituudi teoreetilise füüsika osakonnas (1947–1960) ning Pjotr Kapitsa kutsel Füüsikaprobleemide Instituudis (1954–1974).
Teadustöö.
Foki teadustöö hõlmas kvantmehaanika, kvantelektrodünaamika, kvantväljateooria, statistilise füüsika, relatiivsusteooria, gravitatsiooniteooria, raadiofüüsika, valguse difraktsiooni teooria ja matemaatilise füüsikaga seotud probleeme.
Fok pühendas oma varased tööd pideva keskkonna mehaanikale ja teoreetilisele optikale. Mehaanika uurimistöö olulisim tulemus oli elastsusteooria tasapinnalise ülesande lahendamine Fredholmi integraalvõrrandite abil.
1926. aastal üldistas Fok Schrödingeri võrrandi magnetvälja juhtumiks, tõestas esimest korda selle gradiendi muutumatust ja sai relativistliku skalaarvõrrandi, mida mõnikord nimetatakse ka Kleini-Foki võrrandiks.
1939. aastal uuris ta mitmeid olulisi gravitatsiooniteooria probleeme ja pakkus välja ligikaudse meetodi Einsteini võrrandite lahendamiseks sfääriliselt laiendatud masside jaoks eeldusel, et ruum on lõpmatuses eukleidiline. Ta käsitles kehade liikumisvõrrandite tuletamist, võttes arvesse nende struktuuri ja pöörlemist, samuti kümne liikumisintegraali tuletamist.
Fok avaldas töid ka füüsikafilosoofia alalt.
Kaitsealused liigid Lätis

Looduskaitse all olevad liigid on Lätis jagatud aastast 2000 kahte kategooriasse.
Barrett M82

"Soome automaatrelva kohta vaata artiklit Valmet M82. Suurbritannia snaiperrelva kohta vaata artiklit Parker-Hale M82. "G82" ja "Barrett .50" suunavad siia. Auto kohta vaata artiklit BMW M4. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit Barrett."
Barrett M82 on Ameerika Ühendriikide materjalivastane vintpüss. See on poolautomaatne ning laeb ümber tagasilöögi jõul, relva toodab ettevõte Barrett Firearms Manufacturing.
M82 kasutab suurt padrunit .50 BMG, sellest on kolm mudelit: originaalne M82A1 (ka M82A3), "bullpup"-tüüpi M82A" ning M107A1, millel on summuti kinnitamiseks suudmepidur ning mis on valmistatud titaanist, mitte terasest. M82A2 ei ole enam tootmises, kuid tema asendamiseks konstrueeriti 2006. aastal prototüüp Barrett XM500.
Kuigi tegu on materjalivastase vintpüssiga, kasutatakse seda tihti ka inimeste neutraliseerimiseks.
Tunnustus.
Aastal 2016 nimetas Ameerika Ühendriikide Tennessee osariik relva Berrett M82 osariigi rahvusrelvaks.
Barrett M98B

Barrett M98B on Ameerika Ühendriikide snaiperrelv. Relv kasutab padrunit .338 Lapua Magnum, on käsilukustusega ning seda toodab ettevõte Barrett Firearms Manufacturing. M98B-d tutvustati avalikkusele aastal 2008 ning aasta hiljem jõudis see müüki hinnaga ligi 4500$.
Landau kuldmedal

Landau kuldmedal (vene keeles Золотая медаль имени Л.Д. Ландау) on Venemaa Teaduste Akadeemia teadusauhind, mida antakse alates 1992. aastast välja iga viie aasta järel silmapaistvate füüsikateoreetiliste (sealhulgas aatomifüüsika ja osakestefüüsika) teadusuuringute eest. 
Auhind on nimetatud Lev Landau järgi. 
Aastatel 1971–1992 andis samasisulist auhinda välja NSV Liidu Teaduste Akadeemia, kuid iga kolme aasta järel ja teise nimetusega (Landau preemia).
Matt O'Riley

Matthew Sean O'Riley (sündinud 21. novembril 2000 Londonis) on Inglismaal sündinud Taani jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton &amp; Hove Albion ja Taani jalgpallikoondises.
2009. aastal liitus ta Fulhami noorteakadeemiaga. Fulhami põhimeeskonnas debüteeris ta 8. augustil 2017 EFL Cup'i mängus Wycombe Wanderersi vastu. Pärast seda pääses ta kolme hooaja jooksul Fulhami põhimeeskonnas väljakule veel paaril korral.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Milton Keynes Dons pärast seda, kui ta oli klubiga juba pool aastat treeninud. Hooaja 2020/21 teisel poolel lõi ta liigas 23 mänguga kolm väravat. Järgmise hooaja esimesel poolel lõi ta 26 mänguga seitse väravat.
2022. aasta jaanuaris siirdus ta Šotimaa kõrgliigaklubisse Celtic. Celticu meeskonnas lõi ta Šotimaa kõrgliigas esimese värava 9. veebruaril 2022 mängus Aberdeeni vastu. Suurema läbimurde tegi O'Riley hooajal 2023/24, kui ta lõi Šotimaa kõrgliigas 18 väravat. Samal hooajal valiti ta Celticu aasta mängijaks, aasta noormängijaks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu.
2024. aasta augustis liitus O'Riley 25 miljoni naelsterlingi eest Brighton &amp; Hove Albioni, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Brightoni meeskonnas debüteeris O'Riley 27. augustil 2024 EFL Cup'i mängus Crawley Towni vastu, kuid sai seal vigastada ja jäi platsilt mitmeks kuuks eemale. Uuesti pääses O'Riley Brightoni meeskonnas väljakule sama aasta 9. novembril Inglismaa kõrgliigamängus Manchester City vastu ja lõi selles Brightoni 2:1 võiduvärava.
Aastatel 2015–2016 mängis O'Riley Inglismaa noortekoondistes. Tänu sellele, et tema ema on Taani päritolu, otsustas O'Riley hiljem koondisesärgis Taanit esindama hakata. 2022. aastal mängis ta kuuel korral Taani kuni 21-aastaste koondises ning lõi kaks väravat. Taani rahvuskoondises tegi O'Riley debüüdi 20. novembril 2023 UEFA Rahvuste Liiga mängus Põhja-Iirimaa vastu.
CheyTac Intervention

CheyTac Intervention (ka CheyTac M200) on Ameerika Ühendriikide snaiperrelv. See on käsilukustusega ning seda võib klassifitseerida ka materjalivastaseks vintpüssiks. Sellele kinnitub seitsme- või viielasuline lehtsalv ning see kasutab spetsiaalset laskemoona .408 Cheyenne Tactical. Tootja sõnul on püss täpne ka enam kui 2 km pealt lastes.
Fredrik Møller

Fredrik Møller (sündinud 27. oktoobril 2000 Oppdalis) on Norra mäesuusataja. Ta võistleb eelkõige suurslaalomis ja Super-G-s.
Møller hakkas FIS-i võistlustel ja riigi meistrivõistlustel osalema 2016. aasta detsembris ehk 16-aastaselt, võisteldes esialgu kõigil aladel. Märkimisväärsete õnnestumisteni kulus aga kaua aega. Esimese FIS-i võistluse võidu saavutas ta märtsis 2019. Euroopa karikasarja debüüdi tegi ta veebruaris 2020. Jaanuaris 2021 tuli ta Super-G arvestuses Norra juunioride meistriks. Hooajal 2021/22 suutis ta Euroopa karikasarjas kanda kinnitada ja hakkas regulaarselt punktikohtadele tulema. 2022. aasta aprilli lõpus tuli ta Norra Super-G meistriks, kukutades Atle Lie McGrathi ja Lucas Braatheni teistele poodiumikohtadele. Pärast mõnevõrra ettevaatlikku hooaja algust võitis Møller 7. veebruaril 2023 Folgarias suurslaalomis esimest korda Euroopa karikavõistluse; seda edu kinnitas ta kuu aega hiljem järjekordse võiduga Narvikis suurslaalomis. Tänu neile õnnestumistele anti Møllerile võimalus võistelda hooaja 2023-24 alguses maailma karikasarjas. 
Esimesel MK-võistlusel osales ta 9. detsembril 2023 Val-d'Isère'is, kus sai suurslaalomis 24. koha ja esimesed MK-punktid. Esimesed Super-G maailma karikasarja punktid järgnesid kuus päeva hiljem 21. kohaga Val Gardenas. 7. detsembril 2024 saavutas Møller Super-G-l Beaver Creekis neljanda koha, mis oli seni tema parim koht MK-etapil. Lõpuks jäi ta kolmandaks tulnud Lukas Feursteinist maha vaid 13 sajandiksekundiga. Kaks nädalat hiljem võitis ta oma esimese maailmakarikavõistluse 29. detsembril Bormios toimunud Super-G-ga.
Møller esindab spordiklubi Oppdal.
Välislingid.
[[Kategooria:Norra mäesuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 2000]]
Lucas Pinheiro Braathen

Lucas Pinheiro Braathen (sündinud 19. aprillil 2000 Norras) on Brasiilia mäesuusataja. Kuni MK-võistlustest loobumiseni 2023. aasta oktoobris esindas ta Norrat rahvusvahelistel võistlustel. 2024. aasta märtsis teatas Braathen, et naaseb sporti, esindades hoopis Brasiiliat.
Lucas Pinheiro Braathen sündis Norrast pärit isa ja Brasiilia päritolu ema pojana 19. aprillil 2000 Oslos. Braatheni ema lahkus pärast isaga kohtumist Brasiiliast. Kui ta oli kolmeaastane, läksid ta vanemad lahku ja Braathen läks koos emaga Brasiiliasse. Kui isa sai hooldusõiguse, kolis Braathen tagasi Norrasse. Ta kasvas üles norra ja portugali keelt rääkides. Alates 11-aastasest külastas Braathen igal aastal Brasiiliat.
Braathen suusatas esimest korda kolme-nelja-aastaselt, kuid suusatamisega alustas ta uuesti alles üheksa-aastaselt. Tema isa Bjørn kavandas oma suusakarjääri. Braathen mängis lapsena ka jalgpalli, kuigi eelistas suusatamist, kuna see on individuaalne spordiala.
Hokksundis sõitis Braathen Norra klubi Bærums SK eest. 2019. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel saavutas Braathen neljanda ja üheteistkümnenda koha, millele järgnes super-G-s hõbemedal ja Alpi kahevõistluse arvestuses pronksmedal. Ta debüteeris MK-etapil 2018. aasta detsembris Val-d'Isère'is ja kogus oma esimesed MK-punktid 26. kohaga.
Braathen saavutas oma esimese MK-etapivõidu 2020. aasta oktoobris hooaja avavõistlusel Söldeni suurslaalomis. 2022. aastal võitis ta oma esimese slaalomi Wengenis, tõustes 29. kohalt pärast esimest vooru teise laskumise järel esikohale, mis oli toona suurim hüpe võidule.
Ta teatas MK-võistlustest loobumisest 27. oktoobril 2023, päev enne uue hooaja avavõistlust Austrias Söldenis.
7. märtsil 2024. aastal teatas ta, et naaseb mäesuusatamise juurde; kuid konkureerides Norra asemel Brasiilia eest.
27. oktoobril 2024. aastal, täpselt aasta pärast lõpetamisest teatamist, naasis ta suurslaalomi maailma karikasarja hooaja avavõistlusele Söldenis, kus saavutas napilt 4. koha endiste Norra meeskonnakaaslaste saavutatud poodiumikoha 1-2-3 taga. Need olid Brasiilia esimesed maailma karikasarja punktid mäesuusatamises.
9. detsembril 2024. aastal USA-s Beaver Creekis tuli ta esimese brasiillasena suurslaalomis teiseks.
Välislingid.
[[Kategooria:Mäesuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 2000]]
MKE JNG-90

MKE JNG-90 on Türgi snaiperrelv. See kasutab laskemoona 7.62×51mm NATO ning on käsilukustusega. Relv arendati välja aastatel 2004–2008 ning kuigi seda kasutab peamiselt Türgi sõjavägi, on seda ka mitmesse välisriiki müüdud.
Karolin Kippasto

Karolin Kippasto on Eesti miss, tantsija ja promootor, kes esindanud Eestit mitmel rahvusvahelisel iludusvõistlusel.
Haridus.
Karolin Kippasto on õppinud Tartu Ülikoolis psühholoogiat ja saanud bakalaureusekraadi. Õpingute ajal tekkis tal huvi tantsu, eriti balleti vastu, millega ta tegeles kaheksa aastat. Tema kunstihuvid ulatuvad ka maalimiseni. Juba lapsena osales ta konkurssidel: 8-aastaselt võitis ta Jaapanis rahvusvahelise joonistusvõistluse ning 14-aastaselt pälvis auhinna õmbluse ja disaini alal.
Missivõistlused.
Kippasto on esindanud Eestit järgmistel rahvusvahelistel iludusvõistlustel:
Karjäär.
Lisaks missivõistlustel osalemisele on Kippasto töötanud promootori, tantsija ja projektijuhina. 2023. aastal alustas ta tööd ilmateadustajana Kanal 2 uudistesaates "Reporter". 2019. aastal töötas ta kuus kuud Hiinas teatritantsijana. Ta on ka Punase Risti vabatahtlik.
Isiklikku.
Kippasto on 172 cm pikk ning valdab eesti ja inglise keelt. Tema hobide hulka kuuluvad jalgrattasõit, koreograafia ja ballett. Tema moto on "Ole muutus, mida soovid maailmas näha".
Vorchdorf

Vorchdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Ülem-Austria liidumaal Gmundeni ringkonnas.
Vorchdorf asub Traunvierteli piirkonnas, u. 15 km Gmundenist põhja pool; selle keskmine kõrgus merepinnast on 414 m (kõrgeim punkt: 640 m; madalaim punkt: 370 m). Selle ulatus on 9,3 km põhjast lõunasse ja 9,8 km idast läände.
17,2 % valla territooriumist on kaetud metsaga ja 71,8 % on haritav maa. Laudachi ja Almi jõed läbivad Vorchdorfi lõunast. Sisemine Laudach hajub Vorchdorfi keskuse lähedal välimiseks Laudachiks.
Vorchdorfi valla paikkonnad on:
Adlhaming, Aggsbach, Albenedt, Berg, Bergern, Eggenberg, Eichham, Einsiedling, Falkenohren, Feldham, Fischböckau, Hötzelsdorf, Heitzing, Lederau, Moos, Mühltal, Oberhörbach, Pappelleiten, Peintal, Point, Radhaming, Schart, Seyrkam, Theuerwang, Unterhörbach, Ursprung, Vorchdorf (keskus), Weidach. Kõige rahvarohkemad paikkonnad on Vorchdorf (keskus), Fischböckau, Mühltal, Lederau ja Feldham.
Vorchdorf koosneb 11 katastrivallast, mis ei kattu alati paikkonnaga:
Umbes 500 Transilvaania saksi asusid pärast Teist maailmasõda Vorchdorfi. Seejärel pärineb suurem osa sisserändajatest Türgist, endiaeat Jugoslaaviast ja Saksamaalt.
Ajalugu.
Geograafiliselt mugava asukoha tõttu asustati Vorchdorf juba neoliitikumis. Algselt Baieri hertsogkonna idaosas asunud linnana kuulus Vorchdorf alates 12. sajandist Austria hertsogkonda. Seejärel alates 1490. aastast omistati Vorchdorf vürstkonnale Österreich ob der Enns. Napoleoni sõdade ajal oli see mitu korda okupeeritud. 1918. aastast alates kuulus vald Ülem-Austriasse. Pärast Austria anšlussi Saksa Riiki 13. märtsil 1938 kuulus Vorchdorf Gau Oberdonau koosseisu. Pärast 1945. aastat toimus Ülem-Austria taastamine. Ülem-Austria keskvalitsus otsustas 1982. aastal valla turulinnaks ülendada.
Majandus ja taristu.
1960. aastate alguses ehitas Austria oma esimese kiirtee, West Autobahn A1. Mahasõit asus Vorchdorfis, mis soodustas piirkonna majanduses suurt tõusu.
Liiklus.
Linna põhjaosa eraldab West Autobahn ja seetõttu on vald külastamiseks hea asukohaga, mis on piirkonna majandusele õnnistuseks. Kohalikud rongid Lambach–Vorchdorf-Eggenberg ja Gmunden–Vorchdorf ühendavad linna lõunas Gmundeniga ja põhjas Lambachiga.
CS/LR4

CS/LR4 (hiina keeles CS/LR4 7.62毫米高精度狙击步枪系统, "Qī diǎn liù'èr Háomǐ Gāo jīngdù jūjī bùqiāng xìtǒng" ("CS/LR4 7,62-mm Kõrge Täpsusega Snaipervintpüssisüsteem"); ka NSG-1) on Hiina snaiperrelv. Relv töötab käsilukustusega ning seda toodab ettevõte Norinco. Kasutab moona 7.62×51mm või .308 Winchester ning laeb 5-lasulisest lehtsalvest.
CS/LR4 kannab nime "süsteem", kuna lisaks relvale kuulub komplekti ka spetsiaalne teleskoopsihik, laskemoon, binokkel jms.
Arthur Cabral

Arthur Mendonça Cabral (sündinud 25. aprillil 1998 Campina Grandes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica.
Ta alustas klubikarjääri Ceará Sporting Clubis, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2015. aasta juulis. Seejärel oli ta ühe hooaja laenul Palmeirase noortesüsteemis. Pärast seda asus ta taas mängima Cearás. 2017. aastal lõi ta Brasiilia esiliigas 16 mänguga neli väravat ning aitas klubil Brasiilia kõrgliigasse tõusta. 2018. aastal tuli ta Cearága Ceará osariigi meistriks. Selle aasta osariigi meistrivõistlustel oli Cabral klubi suurim väravalööja (11 väravat). Brasiilia kõrgliigas lõi Cabral 2018. aastal seitse väravat.
2018. aasta novembris naasis ta Palmeirasesse, kuid sai seal võrdlemisi vähe mänguaega.
2019. aasta septembris läks ta Palmeirasest laenule Šveitsi kõrgliigaklubisse FC Basel. 2020. aasta juunis sõlmis ta Baseliga püsiva lepingu. Cabral mängis Baselis kaks ja pool hooaega ning lõi selle ajaga Šveitsi kõrgliigas 46 väravat. Hooajal 2020/21 oli ta BSC Young Boysi mängija Jean-Pierre Nsame järel liigas paremuselt teine väravalööja, kui sellest hoolimata valiti Cabral liigahooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2021/22 lõi ta UEFA Euroopa Konverentsiliigas 13 väravat, neist kaheksa eelringides ja viis alagrupiturniiril.
2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Fiorentina. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 26. veebruaril 2022 mängus Sassuolo vastu. Hooajal 2022/23 lõi ta Itaalia kõrgliigas kaheksa väravat. Samal hooajal jõudis ta Fiorentinaga Konverentsiliigas finaali, kus kaotati West Ham Unitedile tulemusega 1:2. Lisaks oli Cabral sel hooajal Baseli mängija Zeki Amdouni kõrval Konverentsiliiga suurim väravalööja (mõlemad lõid seitse väravat).
2023. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Tema väljaostuklausliks seati 100 miljonit eurot. Esimene hooaeg ei kujunenud Cabrali jaoks nii edukaks, kui loodeti. Hooaja jooksul lõi ta kokku 11 väravat, milles kuus Portugali kõrgliigas. Lisaks ei õnnestunud ta sel hooajal Benficaga võita ühtegi karikat.
2019. aastal mängis Cabral kaks korda Brasiilia kuni 23-aastaste koondises.
Fjodor Paulman

 Fjodor Paulman (vene keeles "Фёдор Иванович Паульман"; 23. september 1911 Tšernjovo küla, Oudova maakond, Pihkva kubermang – 24. aprill 1981 Tallinn) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane (kaadriväepolkovnik). 
Elulugu.
Fjodor Paulman oli Teises maailmasõjas 8. Eesti laskurkorpuse suurtükiväe staabiülem, seejärel 11. Kaardiväe Eesti Tallinna Punalipulise Laskurdiviisi suurtükiväe ülem.
Fjodor Paulman oli Teise maailmasõja sõjamemuaaride ja ajakirjanduspublikatsioonide autor.
Fjodor Paulman suri 24. aprill 1981. aastal Tallinnas ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Paulmanid olid pärit Pihkva kubermangus Oudovo maakonnast, Fjodor noorem vend Elmar Paulman (1919–1992) oli samuti Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor), vend Robert Paulman õppis õigusteadust ja töötas hiljem prokurörina.
Tema poeg Valeri Paulman (sündinud 1937) on eesti majandusteadlane ning endine Eesti NSV riigiametnik ja Nõukogude Liidu riigitegelane, Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimees aastail 1987–1988 ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe Indrek Toome asetäitja.
Donna Reed

Donna Reed (sünninimi Donna Belle Mullenger; 27. jaanuar 1921 Denison, Iowa – 14. jaanuar 1986 Beverly Hills, California) oli USA näitleja.
Ta oli pärit Iowa osariigi maapiirkonnast. Ta õppis California osariigis Los Angeles City College'is. Õpingute kõrvalt tegeles ta näitlemisega, kuid tal ei olnud esialgu soovi näitlejaks saada. Siiski kutsuti ta mitme suure filmikompanii prooviesinemisele ja sõlmis lõpuks lepingu Metro-Goldwyn-Mayeriga. Filmidebüüdi tegi ta 1941. aastal filmis "The Get-Away".
1946. aastal tegi ta oma ühe tuntuma filmirolli, kui mängis Frank Capra lavastatud jõulufilmis "See imetabane elu" ("It's a Wonderful Life") James Stewarti kehastatud tegelaskuju George Bailey abikaasat Mary Hatch Baileyt.
1950. aastal sõlmis ta lepingu Columbia Picturesiga. 1953. aastal mängis Reed sõjafilmis "Siit igavikku" ("From Here to Eternity") Montgomery Clifti kehastatud tegelaskuju tüdruksõpra Alma "Lorene" Burke'i. Rolli eest pälvis Reed parima naiskõrvalosatäitja Oscari.
Aastatel 1958–1966 mängis ta situatsioonikomöödias "The Donna Reed Show" peaosa koduperenaise Donna Stone'ina. Selle rolli eest nomineeriti ta mitu korda Primetime Emmy auhinnale ning pälvis 1963. aastal Kuldgloobuse.
1985. aastal asus Reed telesarjas "Dallas" mängima Miss Ellie Ewing Farlow'd pärast seda, kui algne osatäitja Barbara Bel Geddes terviseprobleemide tõttu telesarjast lahkus. Reed jõudis "Dallases" mängida ühe hooaja, kui Bel Geddes avaldas tervise paranedes soovi telesarja naasta. Seejärel katkestati Reediga äkitselt leping, mistõttu pöördus Reed kohtusse. Kohtuvälise kokkuleppega maksti Reedile miljon dollarit.
Reed oli kolm korda abielus ja tal oli neli last. Ta suri 1986. aasta jaanuaris 64-aastaselt kõhunäärmevähki.
SV-98

"Jalgpalliklubi kohta vaata artiklit SV Darmstadt 98."
SV-98 on Vene käsilukustusega snaiperrelv. Aastal 2003 kasutasid eriväelased seda kos erimoonaga 7N14. SV-98 on leidnud kasutust nii Tšetšeenias kui Ukrainas.
Accuracy International AWM

"Mitte segi ajada Accuracy International Arctic Warfare'iga."
Accuracy International AWM on käsilukustusega Suurbritannia snaiperrelv. Relv on mõeldud magnum-tüüpi laskemoonale ning seda toodab ettevõte Accuracy International. Aastal 2012 teatas firma, et AWM asendatakse uue püssiga AXMC.
GOL Sniper Magnum

GOL Sniper Magnum on käsilukustusega Saksa snaiperrelv. Seda toodab Hesseni liidumaalt pärit firma Gol-Matic GmbH nii taktikaliste ülesannete täitmiseks kui laskespordiks.
Itaalia streik

Itaalia streik on streikimisviis, mille puhul töölised ei katkesta tööd, ent töötavad eriti aeglaselt, täites siiski kõiki töö sisekorra eeskirju.
M40 (vintpüss)

"Tankitõrjekahuri kohta vaata artiklit M40."
M40 on käsilukustusega Ameerika Ühendriikide snaiperrelv. Sellest on neli mudelit: vanim, M40, konstrueeriti aastal 1966 ning uusim, M40A5 aastal 2009. Seda on edasi arendanud Quantico merejalaväebaasis püssi Remington 700 põhjal Ameerika Ühendriikide merejalaväe relvurid. M40-le saab paigaldada erinevaid teleskoopsihikuid ning vajadusel ka helisummuti.
Merejalavägi plaanib asendada M40 vintpüssiga Mk 13 Mod 7.
Kosmiline string

Kosmiline string on hüpoteetiline astronoomiline objekt, mis on aegruumi ühemõõtmeline topoloogiline defekt.
Kosmilised stringid võisid tekkida varases Universumis suure ühenduse arenguetapis faasisiirde ajal aegruumi topoloogias fundamentaalsete interaktsioonide eraldumise käigus. Kui see faasisiire toimus, ei toimunud see mitte kogu Universumis korraga, vaid paljudes eraldiseisvates aegruumi piirkondades individuaalselt ning erinevate piirkondade piiridele tekkisid topoloogilised defektid ("voldid"). Sellised alad läksid eriseisundisse, mis erines tavapärasest aegruumi olekust – need olidki "kosmilised stringid". 
"Kosmiliste stringide" olemasolu ennustas esimesena Thomas Kibble 1976. aastal ja nende teooria töötas välja Jakov Zeldovitš 1981. aastal.
Kosmiliste stringide läbimõõt on oluliselt väiksem kui aatomituumade suurus (umbes 10−29 cm), pikkus on vähemalt kümneid parsekeid ja tihedus on äärmiselt suur (vaid kuue kilomeetri pikkuse stringi mass oleks ligikaudu võrdne kogu Maa massiga).
Steyr Scout

Steyr Scout on käsilukustusega Austria vintpüss. Relva toodab ettevõte Steyr Mannlicher peamiselt laskemoonale 7.62×51mm NATO (.308 Winchester), kuid väiksemas koguses toodetakse ka muid mudeleid, sh 5.56×45mm NATO (.223 Remington), .243 Winchester, 6.5mm Creedmoor ja 7mm-08 Remington. See on mõeldud kergeks ja mitmeotstarbeliseks relvaks, peale vintraua ja luku on kogu püss valmistatud polümeerist. Steyr Scout peaks olema täpne kuni vähemalt 800 m pealt.
Deset Tech SRS

Desert Tech SRS on Ameerika Ühendriikide snaiperrelv. Relv töötab käsilukustusega ning on "bullpup"-disainiga, seda toodab Utah' osariigi ettevõte Desert Tech. Relva esitleti 2008. aasta SHOT Show messil.
FN F2000

FN F2000 on Belgia automaatrelv. See on "bullpup"-disainiga, kasutab moona 5.56×45mm NATO ning seda toodab relvatehas FN Herstal. Lisaks sisaldab disain teleskoopsihikut, mittereguleeritavat fikseeritud kirpu ja sekundaarset sihikut. Relva on lihtne käsitleda nii parema- kui vasakukäelisel, mida võimaldab ainulaadne väljaviskesüsteem, mis viskab kasutatud padrunihülsid relvatorust kõrgemal kulgeva toru kaudu relva ette paremale poole. F2000 tutvustati aastal 2001 relvanäitusel International Defence Exhibition Abu Dhabis Araabia Ühendemiraatides.
Sloveenia armees on relv ainsana kasutusele võetud standardrelvana, teistes riikides peamiselt eriüksuste kasutuses.
Arvind Borde

Arvind Borde on India päritolu matemaatik ja kosmoloog.
Ta on lõpetanud 1976. aastal Mumbai Ülikooli bakalaureusekraadiga ja saanud 1982. aastal Stony Brooki ülikoolist doktorikraadi (PhD).
Aastatel 1999–2005 oli Borde Inglismaal Southamptonis asuva Southampton College'i tehnoloogiakeskuse direktor. Külalisteadurina on ta töötanud Brookhaveni Riikliku Laboratooriumi kõrge energia teooriarühmas (1987–2000), Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi teoreetilise füüsika keskuses (2001–2002) ja Tuftsi Ülikooli kosmoloogiainstituudis (1993–2006).
2008. aastal anti Bordele New Yorgi osariigis Brookville'is asuvas eraülikoolis LIU Post "Senior Professor"'i austav nimetus.
Teadustöö.
Tema teadushuvid on seotud üldrelatiivsusteooria matemaatiliste aspektidega. Ta on uurinud algsingulaarsust ja selle seotust inflatsioonikosmoloogiaga. Ta on Borde-Guthi-Vilenkini teoreemi kaasautoreid.
Borde-Guthi-Vilenkini teoreem

Borde-Guthi-Vilenkini teoreem (lühend "BGV") on teoreem füüsikalises kosmoloogias, millest järeldub, et iga universum, mis on oma ajaloo jooksul keskmiselt paisunud, ei saa olla minevikus lõpmatu, vaid sellel peab olema mineviku aegruumi piir.
Teoreem on oma nimetuse saanud selle autorite Arvind Borde, Alan Guthi ja Alexander Vilenkini järgi, kes töötasid selle matemaatilise sõnastuse välja 2003. aastal.
Tänapäevased astronoomilised vaatlused näitavad, et Universum paisub, seega BGV kohaselt peab Universumi ajaloos peab olema piir või singulaarsus. Seda singulaarsust on sageli seostatud Suure Pauguga. Kuid teoreem ei ütle, kas see on seotud mõne muu minevikusündmusega. Teoreem ei võimalda ka öelda, millal singulaarsus toimub või kas see on gravitatsiooniline singulaarsus või mõni muu piirtingimus.
BGV teoreem on populaarne ka väljaspool füüsikat, eriti religioossetes ja filosoofilistes debattides.
Hortus deliciarum

"Hortus deliciarum" ('heade asjade aed') on 12. sajandil Hohenburgi kloostri abtissi Herrad von Landsbergi koostatud ja illumineeritud entsüklopeedia, teadaolevalt varaseim naisautori koostatud entsüklopeedia. Teos valmis arvatavasti 1175. aastal või veidi hiljem.
Kirjeldus.
Entsüklopeedia oli ladina keeles, see koondas kokku 12. sajandi teadmised teoloogiast ning ilmalikust maailmast ning oli mõeldud kloostris elavate naiste harimiseks. Käsikiri koosnes 324 pärgamentlehest, 255 neist foolioformaadis ja 69 väiksemad. Käsikirja illustreeris 344 värvilist miniatuuri.
Käsikirja originaal hävis tulekahjus 1870. aastal Strasbourgi piiramise ajal Prantsuse-Preisi sõjas. Teose tekst ja illustratsioonid on tänapäeval tuntud vaid sellest tehtud arvukate koopiate ja joonistuste vahendusel (Christian Moritz Engelharti faksiimile 1818. aastast, prantsuse kunstiajaloolase Auguste de Bastard d’Estangi teksti ja 254 miniatuuri ümberjoonistused 1830. aastast, osa värvilised, osa vaid kontuurjoonistena, A. Straubi ja G. Kelleri väljaanne 1899. aastast).