tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vasalliteet

 Vasalliteet oli vasallide omavaheliste sõltuvussuhete süsteem keskajal, mille aluseks oli feodaalne hierarhia: kuningalt ehk süseräänilt suurfeodaalidele, kes omakorda jagasid neile läänistatud maad väikefeodaalidele, olles neile kui vasallidele omakorda senjöörideks.
Vasallisuhete tekkimise aluseks suur- ja väikefeodaali vahel oli lään ehk feood, mis tavaliselt koosnes maavaldusest ning seal olevatest talupoegadest või muust varast (kindlus, linn).
Läänisuhted vormistati vasalli ja senjööri kokkuleppega ehk investituuriga (vasallilepinguga), mis Lääne-Euroopas kinnitati erilise kombetalitusega ja truudusvande andmisega senjöörile. 
Vasallilepinguga kohustati vasalli kokkulepitud arvu ratsa- ja jalaväelastega osa võtma senjööri sõjakäikudest, osa võtma senjööri kohtuistungitest, andma rahalist abi jms. Senjöör kohustus kaitsma vasalli, tema maavaldust ja vara.
Hella

Hella on mitme koha ja muu nähtuse nimi:
Rasmus Kaljujärv

Rasmus Kaljujärv (sündinud 28. märtsil 1981 Tartus) on eesti näitleja.
Haridus.
Ta on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ning 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (21. lend, juhendaja Ingo Normet).
Töökäik.
Pärast lavakunstikooli lõpetamist töötas Rasmus Kaljujärv näitlejana Eesti Draamateatris. 
Aastatel 2006–2018 oli ta teatri NO99 näitleja. Ta osales ka 2005. aastal teatri NO99 esimeses lavastuses "Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki". Sügisest 2019 on ta teatritrupi Ekspeditsioon näitleja. Aastatel 2019–2022 kuulus ta Ekspeditsiooni ja Von Krahli Teatri ühistruppi. Kaljujärv on osalenud ka etendusasutuste Kanuti Gildi Saali ja Lavastusprojektid lavastustes.
Looming.
Näitlejana teatris.
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024
Isiklikku.
Tema isa on näitleja Hannes Kaljujärv. 
Rasmus Kaljujärvel on tütar Teresa (2014) ja poeg Tobias (2016). 2024. aastal Kaljujärv abiellus. 
Rasmus Kaljujärv on olnud suhtes näitleja Mirtel Pohlaga.
Friedrich Johann von Ulrich

Friedrich Johann von Ulrich (1717– 8. märts 1770 Tallinn, Tallinna kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa poliitik.
Friedrich Johann von Ulrich sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Heinrich von Ulrichi ja Anna Christina von Löweni pojana.
1737–1753 oli ta Eestimaa rüütelkonna sekretär ja 1753–1770 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Talle kuulusid Lohu ja Röa mõis.
Perekond.
Friedrich Johann von Ulrich abiellus 1743. aastal Johanna Margaretha von Stackelbergiga (1728–1760), kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto Magnus von Stackelbergi tütar. Abielust sündisid:
Ernst von Fock (1721–1782)

Johann Ernst von Fock (1721/31. jaanuar 1722 Tallinn, Tallinna kubermang Venemaa keisririik – 4. september (vkj 24. august) 1782 Sagadi mõis, Rakvere kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa poliitik. 
Johann Ernst von Fock sündis Avanduse, Sagadi ja Võivere mõisniku Hans Heinrich von Focki (1673 – u 1739) ja Christina von Bistrami pojana.
Aastatel 1774–1777 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik (1782). Talle kuulusid Sagadi, Karkuse ja Kavastu mõis.
Perekond.
Johann Ernst von Fock abiellus 1747. aastal Eleonore Maria von Zoegega (1723–1767). Abielust sündis:
Christopher Engelbrecht von Kursell

Christopher Engelbrecht von Kursell (9. aprill (vkj 30. märts) 1685 – 21. aprill (vkj 10. aprill) 1756) oli baltisaksa poliitik.
Christoph Engelbrecht von Kursell sündis Christopher Heinrich von Kurselli ja Anna Gertrude von Tiesenhauseni pojana.
Kursell teenis Rootsi armees, kus sai kapteni auastme. 1709 langes ta venelaste kätte vangi, kust vabanes 1717. aastal.
1737–1740 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja 1740–1746 Eestimaa maanõunik ja 1743 Eestimaa konsistooriumi president.
Talle kuulusid Ehmja, Väike-Rõude ja Kurevere mõis.
Perekond.
Christopher Engelbrecht von Kursell abiellus 1722. aastal Gertrude Elisabeth von Tiesenhauseniga (surnud 1742). Abielust sündisid:
1742. aastal abiellus Kursell Gertrude Sophie von Schwengelmiga (surnud 1771). Abielust sündis:
Põhjuslikkus

Põhjuslikkus ehk kausaalsus ehk põhjustamine on sündmuse (või muu nähtus (tagajärje) esilekutsumine (tingimine), võimaldamine või ärahoidmine (põhjuse poolt), põhjuse ja selle tagajärje vaheline seos. Põhjuslikkust peetakse tavaliselt paratamatuks geneetiliseks seoseks.
Enamasti usutakse, et sündmustel on põhjused ja nad on põhjused. (Näiteks epifenomenalism postuleerib siiski nähtusi, mis pole põhjused.)
Teadlikkus maailmast ja tegutsemine maailmas sõltub põhjuslikkusest.
Kuigi kõik seletused, ei ole põhjuslikud, saab kõike, mida saab seletada, ka põhjuslikult seletada.
Metafüüsikas on põhjuslikkuse mõistmisel suuri lahkarvamusi.
Põhjustamise mõistel rajanevad näiteks põhjuslik teadmisteooria, põhjuslik tajuteooria, põhjuslik mäluteooria, põhjuslik vaimuteooria, põhjuslik teoteooria, põhjuslik järeldamisteooria, põhjuslik tähendusteooria, põhjuslik osutusteooria, põhjuslik ajateooria ja põhjuslik identsusteooria.
David Hume.
David Hume'i järgi on põhjuslikkus sarnaste sündmuste sarnase ajalise järgnevuse ja ruumilise naabruse muster. Korrapära või alalise ühenduse kogemus tingib meie ootusi. Me projitseerime oma tingitud vältimatustunded välistele esemetele kui paratamatuse esemetes enestes.
Põhjuslikkuse omadused.
Pidevad põhjuslikud rajad.
Põhjuseid seovad tagajärgedega pidevad põhjuslikud rajad. Põhjus ja tagajärg ei pruugi paikneda ruumiliselt ega ajaliselt kõrvuti, kuid on ühendatud aegruumiliselt pidevate, lünkadeta radadega. Raja iga kahe punkti vahel on punkt, mis on ühe suhtes põhjus ja teise suhtes tagajärg.
Kas põhjused ja tagajärjed on sündmused?
Enamik filosoofe vaatleb põhjuste ja tagajärgedena sündmusi (muutusi, mittemuutusi, esinemisi) ning parafraseerib ütlused, kus põhjuste või tagajärgedena esitatakse midagi muud, ütlustele sündmuste kui põhjuste ja tagajärgede kohta. See võimaldab vältida komplikatsioone põhjuslike radade kirjeldamisel.
Mõned filosoofid leiavad, et põhjuseks või tagajärjeks on mõnikord fakt, omadus või sündmuse aspekt, ilma et seda saaks taandada sündmustevahelisele põhjuslikkusele (Sanford 1985).
Mõned filosoofid leiavad, et teo puhul ei saa tegijat kui põhjust taandada sündmustele.
Kas põhjuselt kandub tagajärjele midagi üle.
Osa filosoofe väidab, et põhjuselt kandub tagajärjele midagi üle.
Ühes variandis kandub üle mõni jäävusseadusele alluv füüsikaline suurus.
Hans Reichenbachi ja Wesley Salmoni järgi kandub üle mingi struktuuriline tunnus.
Kas kausaalne järeldamine on aprioorne?
Enamik filosoofe leiab koos David Humeiga, et kausaalses järeldamises ei ole midagi tõeliselt aprioorset.
Täielik põhjus ja spetsiifiline põhjus.
Eristatakse täielikku põhjust ja spetsiifilist põhjust. Täielik põhjus on kõigi nende asjaolude koguhulk, mille olemasolu puhul paratamatult saabub tagajärg. Spetsiifiline põhjus on rea niisuguste asjaolude koguhulk, mille ilmumine toob kaasa tagajärje ilmumise, ent seejuures on ka palju teisi asjaolusid, mis konkreetses situatsioonis olid olemas juba enne tagajärje saabumist ja mis on põhjuse toime tingimuseks.
Kalah

Kalah on Araabia päritolu lauamäng, mis jõudis läänemaailma 20. sajandil.
Ühe külvi väide
Mängija alustab külvi kuhja valikuga.
Viimane seeme sattus kogumiskuhja, mis tagab mängijale uue külvi
Viimane seeme sattus tühja kuhja, kus küljeti oleval vastase kuhjal oli seemneid.
Mängija kogus 4 seemet ja lõpetas oma korra.
Laud
Algseis kasutades 3 seemet pesa kohta
Kägistamine

Kägistamine on hingetoru kinnipigistamisega tapmine või hukkamine. Poomisel pigistatakse samuti kinni hingetoru. 
Kägistamiseks kasutatakse tavaliselt käsi, köit, nööri või trossi.
Poomine

Poomine on surmanuhtlusena kasutatav hukkamisviis või vabasurma minemisel kasutatav tapmisviis, mille käigus riputatakse inimene tavaliselt kaelapidi köie kinnijooksvasse silmusesse ja oodatakse, kuni ta sureb. Surm võib poomise käigus saabuda nii hingetoru kinnipigistamise tagajärjel tekkiva lämbumise kui ka kaelalüli murdumise läbi.
Nekrut

Nekrut (vene keelest некрут &lt; prantsuse keelest "récruter" 'sõjaväkke värbama') oli ajalooliselt äsja väeteenistusse võetud isik. 
Põhjasõja ajal võeti nekruteid Eesti-ja Liivimaal talupoegade hulgast Rootsi kuningas Karl XII korraldusega alates 1701. aastast. Igalt 1,5 adramaalt tuli talupoegadel anda ja varustada üks maasõduriks üles kirjutatud noor nekrut ning maksta talle aastapalk. Eesti ja läti maasõduritest moodustati rahvuslikult homogeensed ja struktuurilt regulaarsed jalaväeosad – Eestimaal maarügemendid, Liivimaal maapataljonid. Kui maasõdur rivist välja langes, siis tuli talupoegadel palgata uus maasõdur. Kokku võeti väeteenistusse umbes 7000 eesti ja läti nekrutit.
1706. aastal moodustati pärast kaks aastat varem toimunud Narva langemist Järva, Läänemaa ja Viru maarügementide jäänustest ning Läänemaa nekruteist Tallinna garnisonipataljon major Carl Johan von Hüene juhtimisel.
See väeosa pidi jääma Tallinna linna alaliseks garnisoniväeosaks ka pärast Põhjasõja lõppu.
Balti kubermangudest hakati nekruteid liisuga võtma 1797. Taluperemehed, vallaametnikud, koolmeistrid ja mõisateenijad olid nekrutiteks minekust vabastatud. Samuti olid sõjaväeteenistusest vabastatud postiametnikud. Alates 1838 ka Liivimaa kubermangu ja 1855. aastast Eestimaa kubermangu postipoisid.
Barakk

Barakk on ajutine, keldrita puitehitis-elamu; eraldatud haiglahoone.
Sküüdid

Sküüdid (arvatav etümoloogia indoeuroopa tüvest "*skuδa" 'vibukütt') olid iraani keelkonna keelt kõnelnud europiidne karjakasvatajatest rändrahvas, kes asustas antiikajal laialdasi alasid umbkaudu praeguse Lõuna-Venemaa, Ukraina ja Kesk-Aasia territooriumil. Sküütideks nimetati erinevaid seda ala (Sküütiat) asustanud hõime. 
Arvatavasti pärinevad sküüdid Pärsiast, kust nad levisid põhja poole steppidesse 1. aastatuhande algul eKr. Nende kultuuri kõrgaeg oli 5.–3. sajandil eKr. 
Sküüdi kuningas Ateas ühendas oma võimu alla ulatusliku impeeriumi kuni langes lahingus makedoonlaste vastu aastal 339 eKr. Pärast seda taandus sküütide kultuur osaliselt keltide ja sarmaatide ees, kuid Krimmis tekkis nende uus kuningriik pealinnaga praeguse Simferopoli lähistel. Hilisantiigi ajastul sküüdid assimileerusid teiste rahvastega. Nende kõige lähemateks järglasteks võib pidada osseete. Sküüdi päritolu on legendides või hüpoteesides oletatud ka anglosakside, kasahhide, jakuutide, puštude, piktide, türklaste ja teiste puhul.
Elukorraldus.
Teave sküütidest on meie päevini jõudnud Antiik-Kreeka ajaloolaste (nt Herodotos) vahendusel. Arheoloogilistel väljakaevamistel on päevavalgele tulnud nende matusekünkad – kurgaanid rikkalike hauapanustega. Leitud on rohkesti peremärke "tamga"sid, mida on peetud ka päris kirjaks. 
Sküütide jõukuse üheks allikaks oli kaubandus, sealhulgas orjakaubandus Mustal merel. Sküüdid olid osavad ratsanikud ja sõdalased; sõdimisest võtsid osa ka mõned naised. Mehed kandsid habemeid ja pikki juukseid, rõivastuseks olid nahkpüksid ja tuunika. Ehted, relvad ja hobuseriistad olid kaunistatud keeruliste ornamentide ja piltidega. 
Matuserituaalides kasutati kanepisuitsu. Usund ja mütoloogia olid arhailisemad kui naabruse hinduism ja zoroastrism, palvleti ülemjumal Tabitit ja tulejumal Agnit. Sküüdi kultuurimõjud ulatusid kuni Hiinani, kuid Sküütiat ja sküüte on alates hilisantiigist kuni kaasajani mainitud ka piltlikult barbaarsuse ja metsikuse kehastajatena.
Almazáni vald

Almazáni vald on kohalik omavalitsus Hispaanias Castilla-Leóni piirkonnas Soria provintsis. 
Valla pindala on 165 km2 ja rahvaarv 2009. aasta seisuga 6006.
Grampiani mäed

Grampiani mäed (gaeli keeles "Am Monadh") on üks kolmest peamisest mäeahelikust Suurbritannia põhjaosas Šotimaal. Seal asuvad Suurbritannia kõrgeim tipp Ben Nevis (1344 m) ja kõrguselt teine tipp Ben Macdui (1309 m).
Jean-Claude Killy

Jean-Claude Killy (sündinud 30. augustil 1943 Saint-Cloud's) on Prantsusmaa endine mäesuusataja, kolmekordne olümpiavõitja (1968).
Killy ja Toni Sailer on ainsad mäesuusatajad, kes on ühtedel olümpiamängudel võitnud kuldmedali nii slaalomis, suurslaalomis kui ka kiirlaskumises. Killyl õnnestus see 1968. aasta olümpiamängudel Grenoble'is. Ta on võitnud ka maailma karikasarja üldkarika 1967 ja 1968. aastal. Lisaks võitis ta 1967. aastal ka kõik üksikalade karikad.
Aastatel 1967–1970 harrastas Killy ka autosporti. Ta osales Le Mansi 24 tunni sõidus ja Pariisi-Dakari rallil.
1995. aastast on Killy olnud ROK-i liige.
Brokaat

Brokaat (itaalia sõnast "broccato" 'reljeefkaunistustega') on raske (algselt siidist, nüüd ka puuvillast) žakaarmustriline riie, millesse on sisse kootud metall- või metalliseeritud niidid (algselt kuld- ja hõbeniidid) ning mis on rikkalikult ornamendiga kaunistatud.
Brokaadi hiilgeaeg oli 14.-16. sajandi Itaalias ja 17.-18. sajandi Prantsusmaal. Tänapäeval nimetatakse brokaadiks läikivat žakaarmustrilist siid- või tehiskiust kangast, mis võib olla metallniitidega või ilma.
Brokaadist kui rõivakangast õmmeldakse õhtukleite, kuid brokaadist tehakse ka eesriideid ja kardinaid. Brokaat on levinud ka mööblikangana. Kirikutekstiilideks kasutatakse sageli erilist sissekootud kirikusümboolikaga kaunistatud brokaati.
Veoh

Veoh on San Diegos asuv ettevõte, mis on loonud võrgu videoklippide levitamiseks.
Veoh' asutas Dmitry Shapiro 2004. aastal.
Cristina Fernández de Kirchner

Cristina Elisabet Fernández de Kirchner (sündinud 19. veebruaril 1953 La Platas) on Argentina poliitik, kes oli 10. detsembrist 2007 kuni 10. detsembrini 2015 Argentina president, alates 10. detsembrist 2019 kuni 10. detsembrini 2023 oli ta Argentina asepresident. 
Hariduselt on Cristina Fernández de Kirchner jurist. Ta lõpetas 1979. aastal La Plata Riikliku Ülikooli. Aastast 1995 on ta olnud vaheldumisi Argentina parlamendi ülem- ja alamkoja liige. 
Ta on Argentina ajaloo teine naispresident, kuid esimene naine, kes on demokraatlikult sellesse ametisse valitud. Oktoobris 2007 toimunud presidendivalimistel kogus ta 45,29 protsendi valijate toetuse. 
23. oktoobril 2011 peetud presidendivalimistel valiti ta 53,9 protsendiga häältest ametisse tagasi. Tema teine ametiaeg algas 10. detsembril 2011. 
2022. aasta detsembris mõistis kohus Cristina Kirchneri korruptsioonijuhtumi raames kuueks aastaks vangi. Lisaks võttis kohus temalt eluks ajaks õiguse töötada avalikel ametikohtadel. 
Alates 1975. aastast oli ta abielus poliitik Néstor Kirchneriga, oma eelkäijaga presidendi ametikohal. Neil on kaks last, poeg Máximo ja tütar Florencia.
Sergo Vares

 
Sergo Vares (sündinud 14. septembril 1982 Rakveres) on eesti näitleja.
Lõpetanud 2001. aastal Rakvere Gümnaasiumi, jätkas ta õpinguid Tartu Ülikoolis ajakirjanduse erialal. Aastal 2002 asus ta õppima Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli Priit Pedajase juhendatavale kursusele, mille lõpetas 2006. aastal (22. lend).
Samal aastal asus ta tööle teatrisse NO99, kus tema esimeseks rolliks sai Michal Katuriani osa lavastuses "Padjamees". Töötas Teater NO99s 2012. aastani.
On osalenud ka teleseriaalides ja filmides; tuntumad on ilmselt Henri roll seriaalis "Kodu keset linna", Karl Suure roll seriaalis "Kättemaksukontor" ja Urmas Alenderi osa rokkooperis "Ruja" (2008).
Looming.
Näitlejana teatris.
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
T-80

T-80 on 1976. aastal Nõukogude Liidus kasutusele võetud lahingutank. Praegu on see Venemaa soomusvägede põhiline lahingutank.
Ajalugu.
Selle disain baseerus T-64 tankil, kuid kasutati ka elemente T-72 tankist. T-80UD põhjal loodi Ukrainas T-84, mille tootmist alustati 1994. aastal.
Sõjategevus 2022. aastal.
Venemaa kasutas 2022. aastal sõjas Ukraina vastu järgmisi T-80 modifikatsioone: T-80UE-1, T-80UK.
Keskmine paleoliitikum

Keskmine paloliitikum ehk keskpaleoliitikum on paleoliitikumi teine periood (150 000–40 000 aastat tagasi).
Kliima muutus jahedamaks seoses algava jäätumisega. Peavarju otsiti koobastest või valmistati endale okstest ja loomanahkadest hütte. Külm kliima vähendas koriluse osatähtsust ja rohkem peeti jahti suurulukitele (põhjapõdrad, koopakarud, mammutid). Varasemast rohkem on leitud tuleasemeid, oluline oli tule valvamine. Sel ajal sai alguse liha kuivatamine, küpsetamine ja tuhas hautamine.
Ajavahemikus 350 000–30 000 (sageli antakse vanimaks dateeringuks 150 000) aastat tagasi eksisteeris "Homo neanderthalensis". Esimene neandertallase leid saadi juhuslikult mullatööde käigus 1856. aastal Neanderi orust Saksamaal. Hiljem on luid leitud mitmelt poolt Euroopast, Lähis-Idast, Aafrikast ja Aasiast. Neandertallasele kuulub Moustier' kultuur, mille kiviriistad on Acheuli kultuuri omadest märksa arenenumad. Kasutusele võeti kildtehnika. Moustier' kultuuri ajast on teada hoonepõhju. Mammutikütid kasutasid hoonete materjaliks mammuti luid ja nahku. Paleoantropoloogid, arheoloogid ja geneetikud on jõudnud järeldusele, et neandertallane ei ole nüüdisinimese esivanem, vaid selle eellastega sadu tuhandeid aastaid paralleelselt arenenud liik.
Fülogeneetiliselt on viimane ühine esivanem (MRCA – "Most Recent Common Ancestor") "homo sapiens"'il emaliinis Mitokondriaalne Eeva (mt-MRCA), kes elas Aafrikas umbes 200 000 aastat tagasi ja isaliinis Aadama Y-kromosoom (Y-MRCA), kes elas 90 000 aastat tagasi.
Ajamäärus

Ajamäärus ehk temporaaladverbiaal on määrus, mis väljendab sündmuse ajalisi parameetreid: toimumisaega, kestust, korduvust jms.
Eesti keel.
Ajamääruse liigid.
Ajamäärused jagunevad nelja rühma:
a) toimumisaega näitavad määrused,
b) ajapiiri näitavad määrused,
c) kestust näitavad ajamäärused,
d) korduvust näitavad ajamäärused.
Toimumisaega väljendav määrus.
Toimumisaega väljendav määrus võib olla lauses: 
Ajapiiri näitav määrus.
"Koosolek pidi algama kella kahest."
"Alates eelmisest esmaspäevast olen iga päev jooksmas käinud."
"Eilseni ei teadnud ma tema olemasolust midagi."
"Ootasin sõbra tulekut kuni hommikuni."
Kestust näitav ajamäärus.
Kestusmäärused vastavad küsimustele "kui kaua? kui pika ajaga? kui pika aja vältel? kui kauaks?"
Kestust näitavaid ajamäärsõnu on kolmesuguseid: 
"Ma pole Marti juba ammu näinud."
"Koristasin eile terve päeva."
"Klienti paluti tund aega oodata."
"Seisin järjekorras üle poole tunni."
"Tegin eelmisel nädalal hommikust õhtuni tööd."
"Kui kauaks sa Soome jääd?"
"Etenduse ajaks tuleb telefon hääletuks panna."
"Jõudsin kohale tunni ajaga."
"Tegin töö ära poole päevaga".
"Käisin aeg-ajalt vaatamas, mida isa teeb."
"Hommikust hommikusse käis sama jutt."
"Iga päevaga kasvab ootusärevus."
Korduvust näitav ajamäärus.
Korduvusmäärusi on kahesuguseid.
Kardinaalne korduvusmäärus on
"Käisin korra teises toas."
"Olen selles restoranis käinud mitu korda."
ajamäärsõna, nt "Külastan teatrit sageli;"
objektikäändeline nimisõnafraas, nt "Ta võib saabuda iga hetk;"
nimisõna või hulgafraas kaassõnaga, nt "Käin trennis üle päeva;"
või hulgafraas mõõdusõnaga "kord", nt "Arst soovitas rohtu võtta kaks korda päevas."
Ordinaalne korduvusmäärus vastab küsimusele "mitmendat korda?". Seda väljendab lauses:
Ajamääruse vorm.
"Me elame sündmusrikkal ajal;"
"Peeter läheb sügisel kooli". 
"Vanas eas kipuvad haigused kallale;"
"Minevikus oli kõik teisiti."
"Tänavu on mul puhkus maikuus";
"24. veebruaril oli väga külm ilm."
"Uue aasta alguses ~ algul pakkus päevadeks seltskondlikku vestlusteemat teleprogrammi kirumine."
Viimane kord = viimasel korral tegid sina välja.
"Eelmine aasta = eelmisel aastal oli soe talv."
"Iga kord on see erinev."
"Söön kala iga päev."
"See juhtus tuhat üheksasada kakskümmend neli." 'aastal 1924', vrd "See juhtus tuhande üheksasaja kahekümne neljandal aastal." '1924. aastal'
"Tunnid algavad (kell) pool kaheksa."
vrd "Otsus tehti viies minutis ja "Otsus tehti viie minuti jooksul ~ viie minutiga; "Võitja selgitati kolmes setis ja "Võitja selgitati kolmesetise mänguga.
T-35

T-35 on Nõukogude Liidus enne Teist maailmasõda toodetud rasketank. Aastatel 1932–1939 ehitati kokku 2 prototüüpi ja 61 tanki.
Eellugu.
1930. aastal saadeti Nõukogude Liidust Inglismaale erikomisjon, mis sai ülesandeks koguda võimalikult palju informatsiooni sealsete tankide kohta. Peamiseks huviobjektiks oli firma "Vickers Armstrong", kelle tootenäidistest loodeti omandada tankett, kergetank, keskmine tank ja rasketank Vickers A1E1 Independent koos täieliku tehnilise dokumentatsiooniga. Vickers Armstrong keeldus üksikute eksemplaride müügist ja 5 torniga rasketanki Independenti puhul keeldus firma isegi igasuguste läbirääkimiste pidamisest. Sellegipoolest demonstreeriti Independentit komisjoniliikmetele nii platsil kui ka liikumisel. Komisjon pöördus kodumaale tagasi, ja kuigi rasketankist puudusid igasugused andmed, oldi masinast vägagi vaimustatud. 
1931. aasta augustis saadeti Grotte tankiga tegelenud büroo laiali, milles osalenud nõukogude inseneridest moodustati konstrueerimisbüroo AVO-5, millele tehti ülesandeks projekteerida ja ehitada 1932. aasta 1. augustiks Grote tanki tüüpi 35-tonnine läbimurdetank. Tööd masina kallal algasid novembris 1931, masin (kaal – 35 tonni, veermik ja jõuagregaadid pärinesid Grote tankilt, relvastus ja üldehitus tankiprojektilt T-32) sai tähise T-35. Esialgu kaaluti 3-tornilist varianti, kuid lõpuks jäädi siiski pidama 5-tornilise masina juurde. Projekt venis tükk aega, kuid 1.septembriks 1932 oli T-35 (T-35-1) esimene prototüüp valmis. Katsetuste käigus tekkis hulgaliselt probleeme, mistõttu muudeti mitu korda masina konstruktsiooni. Seejärel valmis järgmine katseeksemplar T-35-2 ja selle baasil veidi hiljem juba T-35A, mis läkski seeriatootmisse. 
T-35 tänapäeval.
Säilinud on kõigest üks T-35, mis asub Venemaal "Kubinka tankimuuseumis". Nõukogude-Saksa sõja alguses asus see tank Kaasani tankikoolis ega võtnud sõjategevusest osa, seepärast ongi masin säilinud tänapäevani.
Kubinkal asub ka tänapäevani säilinud raske liikursuurtükk SU-14-2.
Lennart Luhtaru

Lennart Luhtaru (sündinud 23. juulil 1986 Tartus) on eesti amatöörfilmindustegelane. 
Ta on lõpetanud 2005. aastal Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi ning õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja suhtekorraldust.
Tegevus amatöörfilmi alal.
Ta on teinud mitu amatöörfilmi.
Lennart Luhtaru oli noorte amatöörfilmifestivalide "Tartu 2004" ja NAFF 2005 peakorraldaja ning festivali NAFF 2006 üks korraldajaid. Ta on juhendanud amatööride videoringi.
Töökohad.
2008. aasta seisuga töötab Overall Eesti AS-is turundusspetsialistina.
Laiküla mõis

Laiküla mõis (saksa keeles "Layküll") oli poolmõis Martna kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Lääne-Nigula valda Lääne maakonnas.
Ajalugu.
Laiküla mõis rajati 17. sajandil. Viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Suure-Rõude mõisnik Karl Gustav Edler von Rennenkampff. 
Mõisakompleks.
Laiküla mõisa peahoone on ühekorruseline väga lai lameda poolkelpkatusega kiviehitis, mis on ehitatud ilmselt 19. sajandi esimesel poolel.
Ivar Hansen

Ivar Kristian Hansen (1. november 1938 – 11. märts 2003) oli taani poliitik Venstre erakonnast.
Ta valiti Folketingi esimest korda 1973.
1978–1979 oli ta avalike tööde minister, kui peaminister oli Anker Jørgensen.
1998 sai temast Folketingi spiiker, kui sotsiaaldemokraatlik rivaal Birte Weiss kaotas liisuheitmisega.
Ivar Hansen suri 11. märtsil 2003 Mariann Fischer Boeli korteris.
Guovdageaidnu

Guovdageaidnu (norra keeles "Kautokeino", soome keeles "Koutokeino") on asula Põhja-Norras Finnmargi maakonnas, Guovdageaidnu valla keskus.
1. jaanuaril 2021 elas Guovdageaidnus 1 475 elanikku. Enamiku asula elanike emakeel on põhjasaami keel.
Seal tegutseb teater Beaivváš Sámi Teáhter.
Guovdageaidnus asus ajalehe Áššu toimetus, praegu asub seal osa ajalehe Ávvir toimetusest.
Nõrk hape

Nõrk hape on hape, mis ei lahustu vees täielikult. Ioonideks lagunemise (dissotsiatsiooni) põhjal liigitatakse happed tugevateks/keskmisteks/nõrkadeks.
Nõrgaks loetakse hape, kui dissotsiatsiooniaste on alla 3%.
Enamik orgaanilisi happeid on nõrgad.
Elektrooniline Riigi Teataja

Elektrooniline Riigi Teataja ehk eRT on Eesti õigusaktide andmebaas koos veebipõhise kasutajaliidesega, mis võimaldab otsida ja lugeda Eestis kehtivaid või varem kehtinud õigusakte.
Õigusaktid avaldatakse elektrooniliselt Riigi Teatajas (eRTs). Paber(kandjal) Riigi Teataja viimane number ilmus 31. mail 2010, ning paberil avaldamine lõpetati 1. juunil 2010. Vastavalt Riigi Teataja seaduse § 11 lõikele 1 võib Riigi Teatajat välja anda paberil, kui võrguväljaandes avaldamine ei ole võimalik. Andmebaasi täiendatakse nii, et igast õigusaktist saab kuvada kehtivas sõnastuses versiooni, võttes arvesse ka jõustunud muudatusi üksikutes punktides. eRT otsingusüsteem võimaldab õigusaktide otsimist mitmete kriteeriumide järgi.
Alates 20. jaanuarist 2012 avaldatakse Riigi Teatajas ka kohtuotsuste kokkuvõtteid, kaasa arvatud Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste kohta, erinevaid õigusuudiseid ning Riigi Teataja kaudu on võimalik otsida jõustunud kohtulahendite ja kohtuistungite toimumise teavet. 
2012. aasta lõpust võib Riigi Teataja kaudu leida ka eelnõude otsingu kaudu menetlusetappe, mille kaudu saab mugavalt dokumentidele ja menetletud eelnõude andmetele Riigikogu menetlusinfosüsteemis (EMS) ja valitsuse eelnõude infosüsteemis (EIS).
Kriitika.
"„Minnes "Riigi Teataja" veebikeskkonda, tabab inimest pigem õudus, mitte selgus ja arusaam. Kuid kui me inimestena seaduste mõju ei mõista, siis ei saa ka eeldada nende korrektset täitmist.Ilmselt ongi praeguse aja üks aegunumaid väiteid see, et seaduse mittetundmine ei õigusta selle rikkumist. Kui isegi juristid ei suuda kursis olla oma kitsast lõigust väljapoole jäävate reeglite täitmisega, kuidas saame seda eeldada veel tavaliselt inimeselt?”"
Tiina Kala

Tiina Kala (sündinud 15. oktoobril 1967) on eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli ajaloo osakonna, 1997. aastal sai Tartu Ülikoolis magistri- ja 2001. aastal ajaloo ja arheoloogia instituudis doktorikraadi. 
Alates 1991. aastast töötab ta Tallinna Linnaarhiivis, kus tegeleb keskaja uurimisega. Ta on erilist tähelepanu pööranud Tallinna dominiiklastele ja hiliskeskaegsetele vaimulikele laiemalt.
Isiklikku.
Tema isa on ajaloolane ja pedagoog Kulno Kala.
Toomas Tõniste

Toomas Tõniste (sündinud 26. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti poliitik ja ettevõtja ning endine purjesportlane. 
Aastatel 2017–2019 oli ta Eesti rahandusminister.
Haridus.
Toomas Tõniste on lõpetanud 1985. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1997. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sportlastee.
Vennad Toomas ja Tõnu Tõniste on klassis 470 saavutanud:
1997. aastal saavutas Eesti paatkond koosseisus Tõnu ja Toomas Tõniste, Ants Haavel ja Indrek Haavel Euroopa meistrivõistlustel klassis Melges-24 3. koha.
Toomas Tõniste liitus 2019. aasta aprillis venna Tõnu kutsel purjetamisvõistluse Star Sailors League Gold Cup Eesti võistkonnaga.
Töökäik.
Tõniste on töötanud AS LTT finantsjuhina 1992–2007.
Poliitiline tegevus.
Tõniste on Isamaa ja Res Publica Liidu liige alates 1998. aastast. Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige 1999–2001, 2006–2007 ning XI ja XII Riigikogu liige. 2009. aasta kohalikel valimistel kandideeris Tõniste IRL-i nimekirjas Lasnamäe valimisringkonnas. 
Alates 12. juunist 2017 kuni 29. aprillini 2019 oli ta rahandusminister Jüri Ratase esimeses valitsuses.
Isiklikku.
Ta on Tõnu Tõniste kaksikvend. Toomas Tõniste abiellus 1994. aastal Ingrid Nigolaga, neil on tütar ja kaks poega.
Ingemar Stenmark

Jan Ingemar Stenmark (sündinud 18. märtsil 1956 Joesjös) on Rootsi endine mäesuusataja. Teda peetakse üheks ajaloo parimaks mäesuusatajaks ja ka üheks parimaks Rootsi sportlaseks.
Stenmark oli slaalomis ja suurslaalomis aastatel 1974–1982 mäekõrguselt oma konkurentidest üle. Ta võitis 27 suurslaalomi võistlust 28-st aastatel 1977–1980 ja slaalomis 46 võistlust 52-st aastatel 1975–1981. Stenmark on võitnud maailma karikasarjas rohkem etappe kui ükski teine mäesuusataja, kuigi ta võistles siis, kui karikasarja etappe oli palju vähem hooaja jooksul, kui tänapäeval (võitis kokku 86 etappi 1974–1989). Ta võitis maailma karika kolmel korral (1976, 1977 ja 1978). 
Stenmark võistles väga harva kiirlaskumises.
Tippvõistlustelt on Stenmark võitnud kümme medalit, millest seitse on kuldmedalid. 1976. aasta olümpiamängudel Innsbruckis sai ta suurslaalomis pronksmedali ja 1980. aasta OM-il Lake Placidis tuli ta kahekordseks olümpiavõitjaks, olles esimene nii slaalomis kui ka suurslaalomis.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Eurovisiooni lauluvõistlus 2005 oli 50. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus Palats Sportu ("Палац спорту") hallis Kiievis Ukrainas. 
Võitis Kreeka lauluga "My Number One", mille esitas Rootsis sündinud Kreeka laulja Elena Paparizou. Laul kogus 230 punkti. Teise koha saavutas Malta esindaja Chiara ning kolmanda koha Rumeenia Luminiţa Anghel &amp; Sistemiga. Võistluse poolfinaal toimus 19. mail ja finaal 21. mail 2005. 
Lauluvõistluse teema oli "Ärkamine" (inglise "Awakening"), mis sümboliseeris riigi ärkamist ja linna, mis on valmis end Euroopale tutvustama. Vaheklipid käsitlesid Ukraina kultuuri läbi aegade. 
Õhtuid juhtisid Marija Jefrossõnina (Masha) ja Pavlo Šõlko (DJ Pasha). Eelmise aasta võitja Ruslana käis laval kahel korral ja tegi "green room"'is intervjuusid. Ukraina poksijad Vitali ja Volodõmõr Klõtško avasid hääletuse ning auhinna andis võitjale üle Ukraina president Viktor Juštšenko. 
Lauluvõistlusest võtsid esimest korda osa Bulgaaria ja Moldova. Ungari naasis võistlusse pärast kuueaastast pausi. Ka Liibanon oli algselt uute riikide hulgas, kuid oli sunnitud katkestama, sest reeglite järgi pidanuks Liibanonis näidatama kogu võistlust, kuid riigi seadused keelavad teha Iisraeli puudutavaid ülekandeid. Island, Valgevene ja Holland olid poolfinaali osalejate hulgas favoriidid, kuid ükski neist ei pääsenud finaali. "Suur nelik" (Hispaania, Prantsusmaa, Suurbritannia ja Saksamaa), kes liikusid finaali automaatselt, hõivasid seal neli viimast kohta. 
Eestit esindas Ukrainas tüdrukute ansambel Suntribe. Suntribe oli Eesti eelvooru, Eurolaulu võitnud üle 10 000 häälega ning pääsenud sellega Eestit esindama. Kuna aasta varem Eestit esindanud Neiokõsõl ei õnnestunud pääseda finaali, olid tüdrukud sunnitud esinema kõigepealt poolfinaalis. Poolfinaalis pidi Eesti aga leppima 20. kohaga ning finaali ei jõudnud.
Eestlased esindasid ka Šveitsi. Vanilla Ninja pääses finaali ning sai seal 8. koha.
Alpi kahevõistlus

Alpi kahevõistlus on mäesuusatamise ala, mis koosneb kiirlaskumisest ja slaalomist (kaks laskumist). Kõigi kolme laskumise ajad liidetakse ja sportlane, kes laskub kokkuvõttes kiireima ajaga, on võitja. Alpi kahevõistlusest võtavad osa need, kes osalevad edukalt kõigil mäesuusatamise aladel. 
Suures Alpi kahevõistluses laskutakse vaid üks kord slaalomis. Tavalist Alpi kahevõistlust on kritiseeritud sellepärast, et kaks laskumist slaalomis pidavat soosima slalomiste ja kiirlaskujatel polevat seetõttu võiduvõimalust. Suur Alpi kahevõistlus oli esimest korda maailmameistrivõistluste kavas 2007. aasta MM-il Åres.
Adachi

Adachi on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tokyos. Asub linna põhjaosas, piirneb põhjas Saitama prefektuuriga.
Läbi Adachi voolavad Arakawa ja Sumida jõgi. 
Liideti Tōkyōga 1932. aastal. 
Tähtsamad linnaosad on Kitasenju ja Takenotsuka.
Adachis asuv Nishiarai Daishi tempel asutati 826. aastal.
Adachis on sündinud Takeshi Kitano.
Tüüp 92

Tüüp 92 raskesoomusauto (jaapani keeles 九二式重装甲車 "Kyūnishikijūsōkōsha"）oli Jaapani tankett.
Tanketi nimi tuli sellest, et 2592 oli Jaapani ajaarvamise järgi 1932. aasta, mil tanketi tootmist alustati. Teda nimetati soomusautoks, kuigi ta oli tankett, sest Jaapani sõjaväes kuulusid kõik tankid jalaväe haldusalasse, aga tüüpi 92 kasutas Jaapani ratsavägi.
Pärast Esimest maailmasõda hakkasid paljud riigid oma ratsaväge mehhaniseerima. Ka Jaapan proovis mitmesuguseid soomusautosid, saavutades piiratud edu. 1920. aastatel testiti Keiserliku Jaapani Armee Ratsaväekoolis, mis asus Kagu-Jaapanis Chiba prefektuuris, mitmesuguseid Euroopa kergetanke. Nii Jaapanis kui ka Mandžuurias toimunud katsed andsid üldiselt ebarahuldava tulemuse, sest kergetankid ei sobinud karmi kliimasse ega Mandžuuria teedeta maastikule.
Jaapani tankettide areng sai algtõuke Suurbritanniast pärit Carden-Loyd Mark VI-lt, mida 1929. aasta paiku vähesel arvul osteti. Jaapani konstruktorid kasutasid Carden-Loydi tanketi veermiku põhimõtteid, kuid erinevalt teiste riikide sõjavägedest ehitasid pöördtornidega tankette, mis sarnanesid pigem kergetankidega.
Esialgu valmistati 2 hübriidamfiibautot, millel olid nii rattad kui ka roomikud ja mis pidi sõitma nii vees kui ka maal nii edaspidi kui ka tagurpidi. Need katsed ei õnnestunud täielikult ja ratsavägi ei olnud vaimustuses. Edaspidi keskenduti üksnes roomikutega ja üksnes maad mööda sõitvale masinale.
Tüüp 92 tootmine algas 1932 Ishikawajima Mootorsõidukite Valmistamise Kompaniis, mis tänapäeval kannab nime Isuzu Motors. Tootmist takistasid tehnilised raskused ja kuni 1939. aastani valmis kõigest 167 tanketti. Pärast esialgseid probleeme käigukastiga osutus Tüüp 92 Hiina ja Mandžuuria raskel maastikul ja halbadel teedel ja suutis arendada kiirust kuni 40 km/h.
Tankett Tüüp 92 oli 3,94 meetrit pikk, 1,63 m lai ja 1,86 m kõrge ning kolmeliikmelise meeskonnaga. Relvastuseks oli tal üks 6,5 mm kuulipilduja tornis ja 13 mm kuulipildujaga esikilbis; hiljem asendati viimane 20 mm automaatkahuriga.
Tüübi 92 soomus oli 6 mm (kerel) kuni 12 mm (tornil) paks. See oli needitud ja keevitatud. Õhuke soomus võimaldas sõiduki massi hoida 3–4 tonni kandis, kuid soomus polnud piisavalt paks isegi selleks, et harilikku püssikuuli kinni pidada. Euroopa tankettidega võrreldes oli selle soomus õhem, torni tulejõud väiksem ja isegi kiirus 40 km/h jäi Euroopa tankettidele alla.
Nende esimesed lahingud olid Harbiini lahing 1932. ja Rehe lahing 1933. aastal, hiljem tarvitati neid Guandongi armees. Maailmasõja ajal asendati need üldiselt Tüübiga 94, kuigi nii Briti kui ka USA allikad ajavad neid tihti segi ja nimetavad ka tankette Tüüp 94 vahel 92-deks.
Homaar

Homaar ehk merivähk ehk merevähk ("Homarus") on perekond homaarlaste sugukonnas, kuhu kuuluvad Euroopa ja Ameerika homaar. 
Varem loeti homaaride sugukonda ka "Homarinus capensis", kuid 1995. aastast asub see uues perekonnas "Homarinus". 
Homaarid on töönduslikult tähtsad püügiobjektid. 
Homaarid on kümnejalalised ja meenutavad väliselt jõevähki. Sõrad on ebasümmeetrilised.
Läänemeres homaare ei elutse.
Liigid.
Homaaride perekonda kuulub kaks väga sarnast liiki. Tavaliselt eristataksegi neid geograafilise leviku järgi: euroopa homaarid on levinud Atlandi ida- ja ameerika homaarid Atlandi lääneosas.
Garnison

Garnison on ühe asula või ka muudes määratud piirides alaliselt või ajutiselt paiknevatest väeüksustest, sõjaväeasutustest, sõjaväeliselt korrastatud struktuuriüksustest ja üksikutest sõjaväelastest garnisoniteenistuse (vahiteenistuse) läbiviimiseks moodustatud territoriaal-administratiivne väegrupp. 
Garnisoni moodustamise eesmärk võib olla ka antud piirkonna sõjalise kaitse juhtimise korraldamine.
Rühmast väiksem allüksus või üksikult paiknev sõjaväeasutus harilikult garnisoni ei moodusta, kuid sellele allüksusele või asutusele võidakse anda kohustusi garnisoniteenistuse alal. 
Garnisonile määratakse kõrgema ülema poolt garnisoniülem, kelle asetäitja on garnisoni komandant. Tavaliselt on garnisoniülem kohapeal paikneva suurema väeüksuse ülem või kõrgeima auastmega väeüksuse ülem.
Semafor

Semafor on distantsilt visuaalselt teabe edastamise vahend. 1791. aastal demonstreeris prantsuse leiutaja Claude Chappe semafori ehk optilise telegraafi liini, mis ehitati hiljem Pariisi ja Lille'i vahele ning laienes mujalegi. Liin koosnes üksteisest nägemiskaugusele püstitatud tiibadega mastidest, mille tiibade asendit muutes sai kokkuleppelisi märke edastada. Chappe'i semafor koosnes ühest pikast keskmisest labast ja selle otstest olevatest lühematest labadest, millel sai vaheldada 196 erinevat asendit ning lisaks tähtedele ja numbritele kujutada veel muid erimärke. Sellised liinid olid üle maailma kasutusel kuni elektrilise telegraafi tulekuni 19. sajandi keskpaigas.
Raudtee.
Semafori kasutati siiski edasi mujal, näiteks raudteel rongide liiklust lubava või keelava alalise signalisatsiooniseadeldisena, mastina, mille külge on kinnitatud liikuvad tiivad. Nende asetus annab märku, kas edasiliikumine on lubatud või keelatud. Semafore kasutatakse automaatse blokeeringuta raudteedel.
Laevandus.
Semafor võeti 19. sajandi algul kasutusele laevanduses – seal kasutatakse lippude süsteemi, kus signaali edastajaks on kahte lippu hoidev madrus. Lippude asend tähistab ühtaegu nii tähte kui numbrit. Pimedas võidakse lippude asemel kasutada kahte helendavat pulka. Semafori süsteemi kasutatakse osaliselt endiselt näiteks lennukikandjatel või siis hädaolukordades, kus elektroonilist teabeedastust kasutada ei saa.
Homininae

Homininae (ka hominiinid) on esikloomaliste seltsi inimlaste sugukonda kuuluv alamsugukond. Sellesse alamsugukonda kuuluvad kolm tänapäevast perekonda: inimene ning Aafrika inimahvid gorilla ja šimpans. Vanim sellesse sugukonda kuuluv liik "Sahelanthropus tchadensis" elas hilises miotseenis 6–7 miljonit aastat tagasi Tšaadi järve lähedal.
Teaduslikult kirjeldas seda alamsugukonda esimesena Briti zooloog John Edward Gray 1825. aastal.
Alamsugukonnas "Homininae" eristatakse kahte rühma. Üks rühm, "Gorillini", elas lähisekvatoriaalse kliimaga piirkondades, kus oli nii tihedat metsa kui avatud hõrendikke. Mõnel määral olid nad kohastunud eluks maapinnal. Neil olid tugevad lõualuud ja suured paksu vaabaga purihambad. Teine rühm, "Hominini", elas ekvatoriaalses kliimas, vähem aastaaegade rütmile alluvates metsades. Nad elasid peamiselt puudel ja liikusid oksalt oksale rippuvalt hoogeldes. Nende lõualuud olid kergema ehitusega ja hambad polnud nii suured kui eelmisel rühmal. "Gorillini" ja "Hominini" lahknesid umbes 7 miljonit aastat tagasi.
Enam ei liigitata orangutane (alamsugukond "Ponginae") hominiinide hulka, sest gorilla ja šimpans on inimesega lähemalt sugulased kui orangutaniga.
2012. aasta seisuga ei ole kirjeldatud ühtki väljasurnud gorilla- ega šimpansiliiki. Selle alamsugukonna väljasurnud perekondi ja liike on kirjeldatud küll mitmeid, aga kõik nad on inimestega lähemalt sugulased kui gorilla või šimpansiga. See tuleneb asjaolust, et gorillad ja šimpansid elavad happelise mullaga selvades, kus fossiilid väga halvasti säilivad.
Gorillade, šimpanside ja inimese eellaste ühine esivanem võib olla "Nakalipithecus nakayamai". Sellest liigist leitud lõualuu on 10 miljonit aastat vana. See avastati Aafrikas ja see annab kinnitust seisukohale, et alamsugukond "Homininae" kujunes välja Aafrikas, mitte Aasias.
Alamsugukonnale "Hominini" on omane tagajalgadel kõndimine. Kui näiteks orangutanid toetavad kõndides end rusikatega, siis gorillad üksnes sõrmenukkidega ning inimesed ja šimpansid ei pea end üldse toetama.
Alamsugukonnale "Hominini" on omane aju suur mass võrreldes kehamassiga. Eriti kehtib see inimese kohta. Inimeste ajumaht on viimase paari miljoni aasta jooksul oluliselt suurenenud, 600 cm³-st liigil "Homo habilis" kuni 1500 cm³-ni neandertallasel. Kuid pärisinimese ajumaht on 1250 cm³, mis näitab, et lihtsast ajumahust olulisem on aju struktuur.
Alamsugukonnale "Hominini" on omane tööriistade kasutamine. 
Suguline dimorfism on alamsugukonnas varieeruv. Gorilladel on see selgesti märgatav, inimestel vähene. See võib olla seotud perekonna ülesehitusega: gorilladel peab karja juhtiv isane haaremit, šimpansid on promiskuiteetsed, inimesed tavaliselt monogaamsed.
Seisundimäärus

Seisundimäärus on määrus, mis väljendab lauses aluse või sihitise referendi füüsilist, psüühilist, sotsiaalset vm seisundit. Selle lauseliikme kohta saab esitada mitmesuguseid küsimusi, näiteks "kuidas?, mis seisundis(se)?, mis asendis(se)?" vms. 
Seisundimäärus sõltub lauses tegusõnast – seisundimäärus on tegusõna seotud või vaba laiend.
Eesti keel.
Seisundimääruseks võib lauses olla määrsõna, käändsõnavorm või kaassõnafraas.
"Ta on abielus/mehel."
"Noormees leidis end ohtlikust situatsioonist."
Seisundimääruse liigid.
Latiivne seisundimäärus.
Väljendab tulemseisundit ja on sellise tegusõna seotud laiend, mis väljendab siirdumist või delegeerimist. 
"Tugev tuul ajas naistel soengud sassi."
Latiivseks seisundimääruseks võib lauses olla 
"Naine seadis lilli ilusasse kimpu. Ema pani lapse pikali voodisse."
"Ema läks lastega poodi. Kutsikas igatses pääseda sooja. Poisike määris saiale ohtralt moosi. Päike teeb inimesed rõõmsaks. Daam langes varaste küüsi."
Lokatiivne seisundimäärus.
Esineb tegusõna
"Vanamees tõusis istukile, et paremini telekat näha."
Hellushoos "tegi neiu koerale pai."
Lokatiivseks seisundimääruseks võib lauses olla
"Olin kükakil järve kohal ja vaatasin oma peegelpilti. Suvel hoiame aknaid terve päev lahti."
Mitmeid tulemseisundit näitavatele määrustele vastavaid lokatiivseid muuteid ei kasutata seisundimäärustena. Näiteks: *"Ta on häbis, *"Loodus on õitsel jne. Vastavas seisundis olemise näitamiseks saab kasutada vaid liitaegu. 
"Ta on häbisse sattunud. Loodus on õitsele löönud" jne.
Separatiivne seisundimäärus.
Seda esineb suhteliselt harva. 
Separatiivseks seisundimääruseks võib lauses olla
"Keerasin ukse lukust lahti ja astusin tuppa."
Eesti keelele on omane väljendada seisundist väljumist hoopis vastupidisesse seisundisse siirdumisena: "vajus küüru – oli küürus – ajas sirgu; jäi purju – oli purjus – sai kaineks; mõisteti süüdi – oli süüdi – mõisteti õigeks" jne, seega leksikaalselt, latiivse antonüümi abil.
"Mees pääses imekombel koerte käest. Kohvikust jooksis välja väike lõbus tüdruk."
Väliskohakäändelistel seisundimäärustel separatiivset muudet ei esine.
Saavas ja olevas käändes seisundimääruse ühildumine aluse ja sihitisega.
Nimisõnaline.
Saavas ja olevas käändes seisundimäärus on tihedas seoses aluse või sihitisega, ühildudes nendega arvus. 
Poiss "oli sirgunud meheks." Vrd Nad "asusid tööle valvuritena." 
Vetelpäästjatena "said nad hästi hakkama." 
"Sa sobid hästi vetelpäästjaks. Ta on direktorina karm."
"Rohkem kui sada last jäi haigeks." 
"Lapsed läksid grupina bussi poole."
Omadussõnaline.
"Koerte haukumine muutus talumatuks." 
"Sidrunid ja laimid tundusid meile ühtviisi hapuna ~ hapudena. Õpilased ja õpetajad saabusid matkalt väsinuna ~ väsinuina."
Loss

Loss oli kõrgaadlile või kuningale kuuluv või kuulunud pidulik esindus- ja eluhoone, mis arenes välja keskaegsest linnusest selle kaitseotstarbe minetamisel.
Suurejoonelisi linnas asuvaid esinduslosse kutsuti ka paleedeks.
Lossiehitusele on eeskuju andnud Prantsusmaa oma renessansiaegsete lossidega Montsoreau, Vaux-le-Vicomte, Versailles, Louvre, Fontainebleau jt. Tihtipeale säilis lossides nelinurkse siseõuega linnuse põhiplaan, vahel ka ümarad nurgatornid nagu Chambord. Lossi keskel asus peahoone, kummalgi küljel asusid tiibhooned ja nende vahel peaõu "cour d'honneur". Lossi peahoones asusid rikkalikult kujundatud esindusruumid, mis moodustasid antifaadi. 
Looduslikule terrassile ehitatud losside puhul olid tiibhooned tavaliselt peahoone pikendused (asusid peahoonega ühel joonel). Sellised lossid on Belvedere Viinis, Petrodvoretsi ja Tsarskoje Selo loss ning Eestis Kadrioru ja Alatskivi loss. 
Lossi juurde kuulus aiakunsti reeglite järgi kujundatud park.
Riikide sõjajõud Teise maailmasõja alguses

Riikide sõjajõud 1939. aasta teisel poolel Teise maailmasõja alguses. Tabel kajastab Teises maailmasõjas sõdinud riikide relvajõude.
Arne Næss

Arne Dekke Eide Næss (27. jaanuar 1912 – 12. jaanuar 2009) oli norra filosoof, Norra 20. sajandi üks kuulsamaid filosoofe, süvaökoloogia rajaja. Ta oli noorim isik, kes saanud Oslo Ülikooli professoriks. 
Tema filosoofilised tööd on suuresti mõjutatud Spinozast, budismist ja Gandhist. Ta oli Norra ülikoolides pikka aega kasutatava loogikaõpiku autor. Oma teadusfilosoofilistes vaadetes toetas ta esialgu positivismi, kuid hiljem kritiseeris seda ja põhjendas teooriate pluralismi.
Arne Næss esines oktoobris 1998 loenguga Tartus.
1970. aastal juhtis ta üldsuse tähelepanu Mardalsfosseni joa säilitamise vajadusele, sidudes end koos 300 süvaökoloogia toetajaga kinni. Kavas oli kogu Mardala jõe vett Grytteni hüdroelektrijaama jaoks kasutada ja joal ainult kaks kuud oma looduslikus sängis voolata lasta. Protesti tulemusena see ajavahemik ei pikenenud, kuid joast alla lastavat vooluhulka suurendati 3-lt 45 kuupmeetrini sekundis.
2002. aastal sai ta Põhjamaade Nõukogu loodus- ja keskkonnaauhinna.
Aastal 2004 sai Næss Peer Gynti auhinna, mis antakse kord aastas Norrat maailmas positiivselt tutvustanud isikule. Aasta hiljem pärjati ta Püha Olafi ordeniga sotsiaalselt kasuliku töö eest.
Ta oli Hindukuši mäestiku kõrgeima mäe Tirich Mir (7708 meetrit) esmavallutajate hulgas.
Kahekümnendates eluaastates ehitas Næss Hallingskarveti mäestikku majakese. See 1500 meetri kõrgusel merepinnast asuv majake on kõige kõrgemal paiknev erahoone Norras.
Pere.
Næss oli mägironija ja ärimehe Arne Næss juuniori (1937–2004) onu ja laevaomaniku Erling Dekke Næssi (1901–1993) noorem vend.
Nelli Privalova

Nelli Privalova (sündinud 7. veebruaril 1945 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ajakirjanik. 
Haridus.
Nelli Privalova lõpetas 13. Õhtukeskkooli 1963 ning Leningradi Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1968.
Töökäik.
Privalova on töötanud Volta tehases lukksepana 1963–1964 ning Eesti Raadios korrespondendi, toimetaja ja vastutava toimetajana 1968–2002. Aastatel 1979–1980 oli ta korralduskomitee "Olümpia-80" Tallinna Valitsuse pressikeskuse toimetaja.
Poliitiline tegevus.
Privalova on Eesti Keskerakonna liige alates 1996. aastast. Ta on olnud Tallinna Linnavolikogu liige 1999–2005, IX Riigikogu liige 2002–2003 ja X Riigikogu liige. Ta oli XI Riigikogu liige ning kuulus Eesti-Iisraeli parlamendirühma.
Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 422 häält, kuid valituks ei osutunud.
Georg von Engelhardt

Parun Georg Moritz Magnus von Engelhardt (vene keeles "Георгий Мориц Энгельгардт"; 6. oktoober (vkj 24. september) 1843 Porkuni mõis Rakvere kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik – 23. oktoober (vkj 10. oktoober) 1914 Väinjärve mõis Paide kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eestimaa provintsiaalpoliitik.
Georg von Engelhardt sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe (1848–1851) ja Eestimaa maanõuniku Moritz von Engelhardti (1800–1870) ja Julie Charlotte von Baranoffi pojana.
Ta õppis 1857–1862 Tallinna Toomkoolis ja 1862–1864 Tartu ülikoolis õigusteaduskonnas.
Engelhardt oli 1871–1886 Eestimaa rüütelkonna sekretär (1871–1878 noorem ja 1878–1886 vanemsekretär) ja 1877–1885 Eestimaa talurahvaasjade komisjoni sekretär.
Ta oli 1886–1889 Eestimaa rüütelkonna peamees, aastast 1890–1914 oli ta Eestimaa rüütelkonna maanõunik ja 1902. aastast Eestimaa rüütelkonna maanõunike kolleegiumi president..
1911. aastast Eestimaa rüütelkonna matriklikomisjoni viitsepresident, ülemkirikueestseisja, 1889–1902 aurahukohtunik, 1906–1913 Rüütli- ja Toomkooli kuratooriumi president. Venemaa keisririigi õuemeister.
Talle kuulusid Järvamaa Väinjärve ja Kodasema mõis.
Perekond.
1875. aastal abiellus Georg von Engelhardt krahvinna Marie Thekla von Tiesenhauseniga (sündis 1851). Abielust sündisid:
Moritz von Engelhardt

Moritz Edwin Adelbert von Engelhardt (vene keeles "Мориц Евстафьевич Энгельгардт") (24. august (vkj 12. august) 1800 Viisu mõis, Paide kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik – 2. juuni (vkj 21. mai) 1870 Kodasema mõis, Paide kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eestimaa mõisnik ja rüütelkonnategelane.
Moritz von Engelhardt sündis kindralmajor Gustav Konrad von Engelhardti (1768–1841) ja Barbara Dorothea von Baranoffi pojana.
Ta töötas Eestimaa rüütelkonna sekretärina 1822–1845, oli 1845–1848 kreisisaadik ning oli aastail 1848–1851 Eestimaa rüütelkonna peamees, 1853–1870 oli ta Eestimaa maanõunik.
Talle kuulusid Järvamaa Kodasema, Türi-Alliku ja Väinjärve mõis.
Perekond.
Moritz von Engelhardt abiellus 1824. aastal vabapreili Pauline Henriette von Tiesenhauseniga (1806–1836). Abielust sündisid:
1837. aastal abiellus Engelhardt oma onutütre Julie Charlotte von Baranoffiga (1810–1886). Abielust sündisid: