Alfa Romeo Vormel 1-s

 
Itaalia mootorivalmistaja Alfa Romeo on Vormel 1 sarjas osalenud mitu korda. Praegu osalevad nad Alfa Romeo F1 Team Orlen nime all. Võistkonda haldab Sauber Motorsport AG. Mark on kohati osalenud nii konstruktorina kui ka jõuallikatarnijana ja hooaegade vahel ning alates . aastast kommertspartnerina. Alfa Romeo esimesed tehasesõitjad tulid kaheks esimeseks maailmameistriks: Nino Farina . aastal ja Juan Manuel Fangio . aastal. Pärast sellist edu otsustas Alfa Romeo Vormel 1-st loobuda.
1960-ndatel polnud ettevõttel olulist kohalolekut sarjas, sellegipoolest mõned eravõistkonnad kasutasid oma autodes Alfa Romeo mootoreid. Järgmisel kümnendi alguses toetas Alfa Romeo nende tehasesõitjat Andrea de Adamichit modifitseeritud 3-liitrise V8-mootoriga Alfa Romeo Tipo 33/3 sportautost Adamichi McLareni () and Marchi () jaoks. Kumbki kombinatsiooni punkte ei toonud.
Kümnendi keskpaigas arendas Alfa Romeo insener Carlo Chiti uue 12-silindrise reasmootori, mis oli 1975. aasta sportautode maailmameistrivõistlustel väga edukas. Brabhami võistkonna omanik Bernie Ecclestone veenis Alfa Romeot neile mootoreid tasuta tarnima . aasta hooajaks. Kuigi Brabham-Alfa Romeo esimene hooaeg oli tagasihoidlik, siis ja hooaegadel võtsid nende autod 14 poodiumikohta, nende hulgaks kaks Niki Lauda etapivõitu.
Ettevõtte spordiosakond Autodelta naasis tehasetiimina . aastal. Teine periood konstruktorina oli vähem edukas kui esimene. Tagasitulekust kuni hilisema uuesti lahkumisena . aasta hooaja järel, Alfa Romeo tehasesõitjad ei võitnud ühtegi sõitu ja võistkond ei lõpetanud konstruktorite karikas kunagi kõrgemal, kui kuuendal kohal. Mootoreid tarniti ka Osella võistkonnale aastatel –, aga nemad teenisid ainult kaks punkti konstruktorite arvestuses.
Alfa Romeo logo naasis Vormel 1 sarja 2015. aastal Scuderia Ferrari autodel. 2017. aastal teatas Alfa Romeo, et nendest saab järgmisest hooajast Sauberi nimisponsor ja teevad suuremat tehnilist ja kommertskoostööd. Võistkond naasis Vormel 1 sarja . aastal, kui Sauber nimetati ümber Alfa Romeoks.
Alates 2022. aastast on Saksamaa sporditarvete ettevõte Puma Alfa Romeo suursponsor.
Sõjaeelne Euroopa meistrivõistlus ning sõjajärgsed Grand Prix'd.
Alfa Corse ja Scuderia Ferrari (1920.–1940. aastatel).
Alfa Romeo oli teise maailmasõja eel Grand Prix'del väga edukas. Mitmed autod, nagu P2 ja P3, võitsid sõite tihti kuni sakslaste Mercedese Auto Unioni tulekuni 1934. aastal; selleks ajaks oli Alfa Romeo ajutiselt taandunud konstruktorina kuid toetas erasõitjad nagu Enzo Ferrari ja tema Scuderia Ferrari. Pärast teist maailmasõda kuni Vormel 1 sarja loomiseni (1946–1949) näitas Alfa Romeo oma võimu, võites kõik Grand Prix peale kolme.
FIA maailmameistrivõistlused.
Alfa Romeo S.p.A. (1950–1951).
Nino Farina tuli esimeseks maailmameistriks autol 158, aasta hiljem võitis Juan Manuel Fangio autoga Alfetta 159 (158 edasiarendus kaheastmelise kompressoriga). Alfetta mootorid olid väga võimsad oma väikese suuruse kohta. 159 mootoril oli 310 kW, aga see tuli väga kõrge kütusekulu arvelt (125–175 liitrit 100 km kohta). 1952. aastal, seistes silmitsi suurenenud ohuga Ferrari poolt; otsustas Itaalia riigi omandis olev Alfa Romeo loobuda edasisest võistlemisest pärast seda, kui Itaalia valitsus keeldus toetamast uue auto ehitamist. Kahel eelmisel aastal osales Alfa Romeo sarjas väga väikese eelarvega, kasutades põhiliselt sõjaeelset tehnoloogiat ja materjale.
Autodelta, Marlboro ja Benetton Team Alfa Romeo (1979–1985).
1977. aastal andis Alfa Romeo Autodeltale loa hakata arendama uut Vormel 1 autot. Valminud auto (Alfa Romeo 177) tegi debüüdi 1979. aasta Belgia Grand Prix'l. Partnerlus Brabhamiga lõpetati enne hooaja lõppu, kui Bernie Ecclestone'i võistkond naasis Ford/Cosworth DFV mootorite juurde. Võistkonna teine tulek 1979. aasta keskpaiga ja 1985. aasta vahel ei toonud loodetud edu. Selle perioodi jooksul saavutati kaks parimat stardikohta, Bruno Giacomelli juhtis suurema osa 1980. aasta USA Grand Prix'st kuni elektrisüsteemi rikke tõttu katkestamiseni, 3 kolmandat kohta, 2 teist kohta ja üks kiireim ring. Treeningu käigus 1980. aasta Saksamaa Grand Prix'ks Hockenheimringil hukkus nende sõitja Patrick Depailler. . aastaks palkas Alfa Romeo endale Mario Andretti, aga tulemusi jätkuvalt ei tulnud auto kehva vastupidavuse tõttu. Peale Autodelta ümber struktureerimist osteti võistkonna juhtimise ja auto arendamise teenust sisse Euroracingult, samas kui mootorit arendas jätkuvalt Autodelta. Võistkonna parim hooaeg oli , kui hakati kasutama turbokompressoriga 890T V8 mootorit ja saavutati konstruktorite arvestuses kuues koht, suuresti tänu Andrea de Cesarise kahele teisele kohale.
Kuigi 890T turbomootor oli 1983. aasta hooajal konkurentsivõimeline, siis võimsamad ja kütusesäästlikumat mootorid BMWlt, Ferrarilt, Renault', TAG-Porschelt ja Hondalt, lisaks FIA poolt kehtestatud 220 liitrine kütuselimiit ja tankimise keelustamine . aasta hooajal, tähendas Alfa Romeo langust. 890T (ainuke V8 turbomootor sellel ajal) oli väga janune ja kannatas enim kiiretel radadel, eriti Alfa Romeo koduradadel Imolas ja Monzas. Probleemi leevendamiseks pidi võistkond kasutama vähem turbot, et kütust säästa. See omakorda kärpis märkimisväärselt mootori jõudlust, mis omakorda oli kiiretel radadel väga suureks miinuseks. Mootorit küll arendati edasi, aga kütuseprobleemid säilisid. Riccardo Patrese kolmas koht [[1984. aasta Itaalia Grand Prix]|1984. aasta Itaalia Grand Prix'l] jäi võistkonna viimaseks poodiumiks. Läbi kahe viimase hooaja oli Patresel ja [[Eddie Cheever]]il suuri raskuseid sõitude lõpetamisega kütuse otsa saamise tõttu.
[[File:Cheever, Alfa Romeo 02.08.1985.jpg|thumb|right|[[Benetton Group|Benettoni]] sponsoreeritud [[Alfa Romeo 185T]] 1985. aastal]]
Võistkonna 1985. aasta auto, [[Alfa Romeo 185T]], oli nii konkurentsivõimetu, et poole hooaja pealt võeti käiku eelmise aasta [[Alfa Romeo 184T|184T]]. Auto kohandati vastavusse 1985. aasta reeglitega ja nimetati ringi 184 TB-ks. Eelmise aasta auto oli märkimisväärselt parem, aga sellegipoolest ei saavutatud häid tulemusi. 2000. aastal antud intervjuus ütles Patrese, et 185T oli kohutavaim auto, millega ta eales sõitnud oli.
Alfa Romeo loobus Vormel 1-s pärast 1985. aasta hooaja viimast sõitu [[1985. aasta Austraalia Grand Prix|Austraalias]].
Sauber (2019 – tänapäev).
[[File:Alfa Romeo C38 Antonio Giovinazzi ITA ALFA ROMEO RACING (46388731925).jpg|thumb|left|[[Antonio Giovinazzi]], Alfa Romeo Racing C38 testimisel Montmelós 2019. aastal]]
2019. aasta jaanuaris andis [[Sauber]] teada, et võistkonna uueks nimeks saab Alfa Romeo Racing. Erinevalt eelnevast nimevahetusest, kui võistkonna nimeks sai [[BMW Vormel 1-s#BMW Sauber|BMW Sauber]], jäi võistkond kasutama Šveitsi võistluslitsentsi ning juhtkond jäi samaks. Alfa Romeo . aasta auto nimeks sai [[Alfa Romeo Racing C38|C38]], jätkates Sauberi traditsiooni. C38 aerodünaamika oli võrreldes konkurentidega üsna omapärane, eriti auto esiosa. Sõitjateks palgati . aasta maailmameister [[Kimi Räikkönen]] ja endine Sauber reservsõitja [[Antonio Giovinazzi]]. Giovinazzi juhtis [[2019. aasta Singapuri Grand Prix|Singapuri Grand Prix'd]] neli ringi, olles esimene Alfa Romeo sõitja alates Andrea de Cesarisest [[1983. aasta Belgia Grand Prix]]'l. Võistkonna parim tulemus tuli kaootiliselt [[2019. aasta Brasiilia Grand Prix|Brasiilia Grand Prix'lt]], kus Räikkönen ja Giovinazzi lõpetasid vastavalt neljandana ja viiendana. Alfa Romeo lõpetas aasta konstrukotrite arvestuses kaheksandana, kogudes 57 punkti.
Alfa Romeo jätkas . aasta hooajal sama sõitjate koosseisuga. Jaanuaris andis võistkond teada, et nimisponsorina liitub [[Poola]] kütusefirma [[PKN Orlen]] ja [[Robert Kubica]] liitub reservsõitjana.
Räikkönen tõmbas pärast hooaja lõppu oma Vormel 1 karjäärile joone alla ning Giovinazzi lahkus võistkonnast, et osaleda [[Vormel E]] sarjas. Uueks hooajaks liitus võistkonnaga endine [[Mercedes-Benz Vormel 1-s|Mercedese]] sõitja [[Valtteri Bottas]] ja Vormel 2 sõitja [[Zhou Guanyu]].
Mootoritarnija.
Vabalthingavad jõuallikad (1960.–1970. aastatel).
[[File:Alfa Special F1 (11818671363).jpg|thumb|[[Peter de Klerk]]i Alfa Special.]]
1960. aastatel kasutasid mitmed väikesed Vormel 1 võistkonnad, nagu [[LDS]], [[Cooper Car Company|Cooper]] ja [[De Tomaso]], Alfa Romeo [[R4 mootor]]it.
1962. aastal ehitas [[Peter de Klerk]] eritellimusel vormelauto spetsiaalselt [[Lõuna-Aafrika vormel 1 meistrivõistlused|Lõuna-Aafrika vormel 1 meistrivõistlusteks]]. De Klerki auto jõuallikaks oli Alfa Romeo Giulietta 1.5-liitrine [[R4 mootor]], mida kasutas ka [[LDS]]. De Klerki auto ristiti Alfa Specialiks. Auto osales kahel Grand Prix'l, katkestades [[1963. aasta Lõuna-Aafrika Grand Prix]]'l ja lõpetades kümnendana [[1965. aasta Lõuna-Aafrika Grand Prix]]'l. See auto osales ka viiel mitte meistrivõistluste arvestusse kuuluval Grand Prix'l, saades [[1963. aasta Rand Grand Prix]]'l kolmanda koha.
[[File:1970 Italian GP - De Adamich's McLaren-Alfa Romeo M14D.jpg|thumb|left|1970 [[McLaren M14A|McLaren-Alfa Romeo M14D]]]]
Kümnendi lõpus arendas Alfa Romeo uue V8 mootori oma autodele, mida katsetas [[Lucien Bianchi]] Cooperi autoga. Alfa Romeo naasis ajutisel Vormel 1-te . ja . aasta hooaegadeks oma uue V8-mootoriga. Esimeseks aastaks usaldati uus mootor üikaaegsele Alfa Romeo piloodile [[Andrea de Adamich]]ile, kes sõitis kolmanda tehasemeeskonna [[McLaren]]iga. See kombinatsioon oli hädas võistlustele kvalifitseerimisega ja kvalifitseeritud sõitudes poldud väga konkurentsivõimelised. Teisel aastal sõitis de Adamich [[March Engineering|Marchi]] autoga, aga see kombinatsioon oli samuti ebaedukas.
[[File:2001 Goodwood Festival of Speed Brabham BT46B Fan car.jpg|thumb|Radikaalne 1978. aasta [[Brabham BT46]]B, mis oli tuntud ka kui "ventilaatorauto", jõuallikas oli Alfa Romeo oma.]]
1976. aastal leppis Bernie Ecclestone Alfa Romeoga kokku, et [[Brabham]]i Vormel 1 võistkond hakkab kasutama nende uut [[Carlo Chiti]] disainitud 12-silindrist [[lamamootor]]it. Jõuallikad olid vabalthingavad ja tootsid 380 kW Cosqorth DFV 347 kW vastu; kuigi Alfa Romeo 12-silindriline jõuallikas oli raske ning kasutas rohkem õli ja vett, kui 8-silindriline Cosworthi jõuallikas. Alfa Romeo jõuallika mahutamine oli väga keeruline ja seetõttu pidi näiteks süüteküünalde vahetamiseks terve mootori autost välja tõstma. Väga kõrge kütusekulu tõttu pidi autos olema vähemalt neli kütusepaaki, et mahutada vähemalt 214 liitrit kütust. [[Gordon Murray]] järjest ebaharilikumad disainid, nagu [[Brabham BT46|BT46]], msi võitis kaks sõitu 1978. aasta hooajal, olid tingitud vajadusest luua kerge ja aerodünaamiline šassii suure ja raske jõuallika ümber. Kui maaefekt muutus 1978. aasta hooajast oluliseks, sai selgeks, et madalad ja laiad jõuallikad hakkavad segama Venturi tunnelite tööd auto põhja all. Murray nõudmisel arendas Alfa Romeo kolme kuuga välja uue kitsama [[V12 mootor]]i, aga seegi oli kütusekulukas ja mitte väga töökindel.
Turbomootorid (1980. aastatel).
1987. aasta hooajast hakkas Alfa Romeo tegema koostööd [[Equipe Ligier|Ligier'ga]]. Gianni Tonti disainitud kahe turboga 1500 cm3 R4 mootorit, nimega Alfa Romeo 415T, testiti Ligier JS29 peal [[René Arnoux]] poolt. Kui Fiat (sama ettevõte, kes omas ka Ferrarit) võttis Alfa Romeo üle kontrolli, jäeti tehing katki (ostensibly due to negative remarks by Arnoux about the engine, comparing it to used food) ning Ligier oli sunnitud kasutama [[BMW M12|Megatroni]] (endiseid BMW) jõuallikaid terve 1987. aasta hooaja jooksul.
[[File:Ghinzani Osella FA1F 1984 Dallas F1.jpg|thumb|left|1984 [[Osella FA1F]] viis edasi Alfa Romeo turboga jõuallikas.]]
Alfa Romeo tarnis jõuallikaid ka väikesele ja edutule Itaalia [[Osella]] võistkonnale 1983 ja 1988 aastate vahel. Koostöö alguses pakkus Alfa Romeo võistkonnale tehnilist tuge; 1984. aasta Osella (mudel FA 1/F) baseerus aasta vanemal tehase Alfa Romeo 183T-l. Kõik järgnevad Osella mudelid, kuni [[Osella FA1L|FA1L-ni]] 1988. aastal, baseerusid sellel Alfa Romeo mudelil.
1988. aastaks sai Alfa Romeol kõrini Enzo Osella autode tekitatud negatiivsest valguses ja neil keelati kasutada Alfa Romeo nime. Sellest hooajast oli Osella jõuallika nimeks "Osella V8". Peale seda hooaega lõppes kahe Itaalia ettevõtte vahel koostöö ja Alfa Romeo lahkus Vormel 1-st.
Vabalthingav V10 (1985).
1985. aastal hakkas Alfa Romeo arendama V10 jõuallikat uute Vormel 1 reeglite tarvis, mis keelustasid turbo kasutamise. Jõuallikat plaaniti kasutada Ligier masinatel. Sellest sai esimene moderne Vormel 1-e V10 jõuallikas, varsti järgnesid ka Honda ja Renault jõuallikad. Alfa Romeo V1035 jõuallika disainis Pino D'Agostino 1986. aasta hooaja ajal. Esimeses faasis tootis 3.5 liitrine jõuallikas 435 kW ja viimases staadiumis juba 460 kW 13300 pöörde peal. Pärast Ligier'ga koostöö katkestamist, anti jõuallikas kasutamiseks [[Alfa Romeo 164|164 Pro Car]] projektis.
1988. aastal ostis Alfa Romeo Brabhamile kuuluva [[Brabham|Motor Racing Developments Ltd.]], et ehitada šassii uue ProCar võistlussarja tarvis.&lt;ref name="mcz.com/f1"&gt;&lt;/ref&gt; Hakati arendama [[V10 mootor]]iga [[Alfa Romeo 164]] ProCar'i (Brabham BT57), mis pidi osalema FIA ProCar võistlussarjas.
Partnerlus võistkondadega.
Scuderia Ferrari (2015–2018).
Alfa Romeo kaubamärk oli [[Scuderia Ferrari]] vormelitel alates 2015. aastast kuni 2018. aasta hooaja lõpuni.
Sauber F1 Team (2018).
[[File:FIA F1 Austria 2018 Nr. 16 Leclerc.jpg|thumb|[[Charles Leclerc]] Alfa Romeo Sauberi võistkonna [[Sauber C37]] roolis during the [[2018. aasta Austria Grand Prix]]'l.]]
29. novembril 2017. aastal andis Alfa Romeo teada, et nendest saab [[Sauber]]i Vormel 1 võistkonna nimisponsor alates 2018. aastast. 2. detsembril 2017. aastal peeti pressikonverents Alfa Romeo muuseumis [[Arese]]s, tutvustamaks uut lepingut kahe ettevõtte vahel. Pärast seda toimus uue auto värvilahenduse esitlus ja tutvustati uue hooaja sõitjaid [[Charles Leclerc]]i ja [[Marcus Ericsson]]i. 2018. aasta jaanuaris avalikustas Frederic Vasseur, et Alfa Romeol on plaan Sauberi võistkond üle võtta ja aasta hiljem kuulutati, et võistkond võistleb . aasta hooajast Alfa Romeo Racing nime all, kuid omanikud ja muu struktuur jääb samaks.
Kirjandus.
[[Kategooria:Vormel 1 meeskonnad]]
[[Kategooria:Alfa Romeo]]