Damasus I

Damasus I oli paavst 366–384. Ta oli 37. paavst. Tema ajal sai kristlus Rooma riigis riigiusuks.
Damasus I oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Hispaaniast ("Hispanus") ja ta oli Antoniuse poeg. Hilisemad elulood on tema sünnikohaks pakkunud Roomat, sünniajaks millalgi 305. aasta paiku ja isa ametiks preestri. Tema ema oli Laurentia ja õde Irene. Teistel andmetel võis ta pärineda Portugalist Guimarães o Idanha-a-Velha lähedalt. Roomas sündinuna võis tema suguvõsa olla pärit Hispaania aladelt.
Damasuse noorusaeg möödus Roomas. Ta sai Liberiuse ajal ülemdiakoniks ja 355 viibis paavsti kaaskonnas, kui Liberius saadeti eksiili Stara Zagorasse (Beroea). Ootamatult pöördus Damasus tagasi Rooma, kus ta asus toetama vastupaavst Felix II. Kui Liberius saabus õigusjärgse paavstina 357 või 358 taas Rooma, leppis Damasus temaga ja sai Francesco Cristofori andmetel hiljem kardinalpreestriks.
Paavstiks saamine ja skisma.
Pärast Liberiuse surma 24. septembril 366 puhkes Roomas mäss. Liberiusele lojaalseks jäänud vaimulikud siirdusid Juliuse basiilikasse ja valisid paavstiks diakon Ursinuse, kes pühitseti ametisse Tivoli piiskopi poolt.
Felix II järgijad valisid San Lorenzo in Lucina kirikus paavstiks Damasuse. Tema toetajad korraldasid kolmepäevase veresauna Ursinuse pooldajate seas, hõivasid 1. oktoobril 366 Lateraani basiilika ja pühitsesid Damasuse ametisse. Olukorra normaliseerimiseks pöördus ta Rooma prefekti Viventiuse poole. See oli ajaloos esimene kord, kui Rooma kirikupea otsis kirikutüli lahendamiseks abi tsiviilvõimudelt.
Rahutused jätkusid 26. oktoobrini, mil Damasuse pooldajad ründasid Liberiuse basiilikat, kus tapeti 137 inimest. Seejärel pagendati Ursinus Roomast ja Vana-Rooma keiser Valentinianus I tunnustas Damasust.
15. septembril 367 sisenes Ursinus Rooma prefekti Praetextatuse loal taas Rooma, kuid Damasus oli keisri õukonnale andnud altkäemaksu ja 16. novembril 367 aeti Ursinus koos oma pooldajatega Roomast välja.
371 süüdistas Ursinuse toetaja, kristlaseks saanud juut Isaac paavsti abielurikkumises, kuid keiser Gratianuse sekkumine hoidis uurimise ära. Liber Pontificalis nimetab paavsti süüdistajatena kahte diakonit: Concordiust ja Callistust.
378 Damasuse eesistumisel Roomas peetud sinodil mõisteti Ursinus hukka, samuti tagandati ametist Parma piiskop Urbanus.
Konstantinoopoli I kirikukogu.
Damasus I ei osalenud 381 Konstantinoopoli I kirikukogul.
Vaidlused ariaanidega.
Damasus I ekskommunitseeris 369 Roomas peetud sinodil Milano ariaani piiskopi Auxentiuse.
Antiookia skismas toetas ta Paulinost Meletiose vastu.
Teised teoloogilised vaidlused.
Damasus I mõistis hukka 368 apollinarianismi, 369 makedonianismi ja 380 priskillianismi.
Liturgilised otsused.
Damasus I ajal kompileeriti läänekiriku liturgia ja missakord.
374 ja 382 peetud sinoditel tegi ta ettepaneku koguda kokku Piibli kaanon.
"Liber Pontificalise" järgi andis ta preestritele, piiskoppidele ja munkadele korralduse palvetada nädala jooksul terve psaltri läbi.
Ta kohustas missal laulma Halleluujat ja koguduse liikmeid andma üksteisele rahu.
Ta tunnustas märtrite austamist ning koostas märtritele ja eelmistele paavstidele palveid.
Tarragona piiskop Himerius saatis 384 preester Basaniuse paavsti juurde liturgilistes ja teoloogilistes küsimustes, kuid paavst suri enne kui saadik kohale jõudis.
Suhted Vana-Rooma keisri õukonnaga.
Damasusel olid tihedad suhted Vana-Rooma keisri õukonnaga. Ta soovitas Theodosius I määrata Arcadiuse koduõpetajaks diakon Arseniuse.
378 veenis ta õukonda tunnustama paavstiametit kui esimese instantsi kohut ja kohta, kuhu lääne piiskopid saavad apelleerida. Samas ei saavutanud ta keisrilt paavstiameti immuniteeti tsiviilkohtu jurisdiktsiooni alt.
Kristlik eetika ja moraal.
Vana-Rooma keiser Valentinianus I andis Damasusele korralduse keelata munkadel paluda almust leskedelt ja orbudelt.
370 tunnustas ta keisri edikti, mille alusel ei tohi prelaatidele kingitusi teha.
Kirjad.
Damasus I on säilinud kümme kirja, neist kaks Hieronymusele. Hieronymus saatis talle kuus kirja.
Damasus I kultuuriloos.
"Liber Pontificalise" järgi ehitati Damasuse ajal Roomas San Lorenzo in Damaso kirik ja San Sebastiano kirik. Ta moodustas Rooma San Lorenzo in Damaso kirikukihelkonna. Tema ajal paigutati marmorist monument San Sebastiano kirikusse ja ehitati kabel Vatikani.
Ta toetas Rooma senatist Võidualtari väljaviimist.
Ta oli Filocaluse patroon.
370 rajas ta paavstliku arhiivi.
Ametissemääramised.
Damasus I ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 31 preestrit, 11 diakonit ja 62 piiskoppi. Ta olevat ordineerinud vaimulikuks hilisema paavsti Bonifatius I.
379 määras Damasus I oma vikaariks Illüürias Thessaloníki piiskopi Ascholiose.
Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Siricius.
Tema sekretäriks oli Hieronymus.
Surm.
Damasus I suri 11. detsembril 384 ja maeti ühte Rooma kirikusse, kuhu olid maetud ka tema ema ja õde. Tema säilmed maeti hiljem ümber San Lorenzo in Damaso kirikusse.
Damasust austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 11. detsember. Damasus I on arheoloogide patroon.