Jever

Jever on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Friisimaa kreisi keskus.
Linna pindala on 42,13 km². 31. detsembril 2015 elas seal 14 020 inimest. Jeveri nime seostatakse tavaliselt õlle kaubamärgiga, mida seal toodetakse. Linn on ka populaarne kuurort. Jever sai linnaõiguse 1536. aastal. Mitteametlikult nimetatakse Jeveri mõnikord Marienstadtiks (Maria linn) viitega Maria von Jeverile, viimasele linna sõltumatule valitsejale. Jeveri asukad kutsuvad ennast "Jeveraner".
Ajalugu.
Arheoloogilised leiud Jeveri lähedalt vihjavad, et ala oli asustatud juba neoliitikumis. Linna lähedal paiknes vähemalt 1880. aastani dolmen, kuid see eemaldati millalgi 19. sajandi lõpus talupidamise laienemise tõttu. Lisaks sellele on Jeveri piirkonnas leitud tööriistu, nagu ränikivist pistoda ja sirp. Hilisemast ajast, umbes 6. sajandist eKr on avastatud ka arvukalt urne, samuti pronksist odaots ja silmaga kirves.
Rooma ajal oli Jeveri piirkonnas haukide asustus. 826. aasta paiku andis Ludwig Vaga Friisimaa Taani kuningale Harald Klakile pärast tema kristlusse pöördumist. Harald otsis pärast kodumaalt väljaajamist Ludwigi õukonnas pelgupaika. 9. sajandi eepiline "Gudrunlied" mainib Taani Frieslandi valitsejat ja sisaldab viidet "Giversile" Sande piirkonnas, mis on tõenäoliselt esimene ülestähendus Jeverist. Edasine viide aastast 1158 märgib linna nimega "Geverae", mis on latinisatsioon alamsaksa "Geverenist" või "Gaverenist" ("karjamaa" või "Tingi asukoht").
Jeveris vermitud münte on leitud nii kaugelt kui Soome lahe äärest ja Wartast Poolas, mis näitab Jeveri tähtsust kaubalinnana. 10. ja 11. sajandil oli Jever sadam ja omas ligipääsu Põhjamerele nii Jade kui ka Harlebuchti kaudu. Kuid aja jooksul tähendas maa liikumine, et ligipääs mereni kadus ja hilisem tammide ehitamine jättis Jeveri sisemaale. Sellest hoolimata säilitas Jever tähtsuse kaubapunktina. 1546. aastal sai Hooksielist Jeveri jaoks sadam ja sillutatud maantee pikendamisega Jeverist Hooksieli kadus vajadus isegi väikeste laevadega Jeveri seilata. Nüüdisajal on Jeveri keskuses laevakujulise ronimisraamiga laste mänguväljak, mis on meenutus linna olulisest merendusminevikust.
Saksi hertsogid ja hiljem Welfid valitsesid Jeveri üle; lõpuks 12. sajandi lõpus läks Jever Oldenburgi kontrolli alla. Prantsusmaa kuningale Philippe III-le saadetud kiri kirjeldab, et aastatel 1271–1285 ei olnud Östringeri rahval oma suverääni, vaid nad valisid oma kohtunikud ja pealikud isekeskis (vaata Friisimaa priius).
Jever sai linnaõigused 1347. aastal. 15. sajandi vahetuse paiku jätkas linn õitsva kaubanduskeskusena, see meelitas peale kaupmeeste ka piraate. Kõige kuulsamad piraadid olid Vitaalivennad, nende hulka kuulusid Klaus Störtebeker ja Gödeke Michels.
Jeverlandi viimane parun oli Edo Wiemken, kes lõpetas aastal 1505 lossi ümberehitamise ja on maetud linna kirikusse. Pärast Edo surma läks Jever krahv Edzard I kontrolli alla. Kuid Edo tütar Maria von Jever taastas linna iseseisvuse ja 1536. aastal sai Jever tema võimu all linnaõigused, millest ka linna mitteametlik nimi "Marienstadt".
Maria suri 1575. aastal, kuid tema surma hoiti idafriiside tagasituleku kartusest saladuses. Selle asemel läks Jever Maria viimase soovi kohaselt Oldenburgile. 1667. aastal läks Jever nais liini pidi Anhalt-Zerbsti kontrolli alla. Pärast vürst Friedrich Augusti surma 1793. aastal (kes oli toetanud inglasi Ameerika iseseisvussõjas rahalistel põhjustel) Anhalt-Zerbsti meesliin hääbus ja selle territooriumid jaotati. Jeverland anti siis Katariina II-le, kes oli ametlikult Anhalt-Zerbsti printsessi Sophie ja Friedrich Augusti ainus elusolev sugulane. See jäi Venemaa kätte, kuni Napoleoni väed selle 1807. aastal okupeerisid. Aastatel 1808–1810 oli see Napoleoni vasallriigi, Hollandi Kuningriigi osa. Kui prantslased 1813. aastal taanduma sunniti, võttis Venemaa Jeveri valduse tagasi ja andis selle 1818. aastal Oldenburgi suurhertsogile.
Jever ühendati raudteevõrku 1871. aastal liiniga Sandest. 1881. aastal ühendati see liin läänesuunal Wittmundi, Esensi ja Dornumiga ning 1888. aastast oli liin põhjasuunal Carolinensieli. Jeveri raudteejaamas on ikka veel privaatne ooteruum Oldenburgi hertsogi jaoks.
Kuna Anhalt-Zerbst tagas turvalisuse ja ärivabaduse juutidele, muutus Jever juudi elu keskuseks Friisimaal, mis jõudis oma kõrgpunkti 19. sajandi lõpus. Pärast seda lahkusid paljud noored suurematesse linnadesse, kus nad lootsid leida paremaid majanduslikke võimalusi (ja alates 1920. aastatest põgeneda ka kasvava antisemitismi eest). See põhjustas kogukonna kahanemise vaid pooleni endisest suurusest: 1933. aastal oli Jeveris vaid 98 juuti. Sünagoog (pühitsetud 1802. aastal) purustati täielikult kristalliööl ja vähemalt 63 Jeveri juuti tapeti Holokaustis.