tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Põltsamaa staarostkond

Põltsamaa staarostkond (poola keeles "Starostwo Oberpahlen") oli Tartu vojevoodkonda kuuluv haldusüksus Poola-Leedu võimu aegsel Liivimaal, Liivimaa hertsogkonnas keskusega Põltsamaal Põltsamaa ordulinnuses.
Põltsamaa staarostkond hõlmas Põltsamaa, Pilistvere, Kolga-Jaani ja osalt Suure-Jaani alasid ning Pajusi, Adavere, Lustivere, Võisiku, Kõo, Kabala, Nõmme ja teisi mõisaid.
1599. aasta poola revisjoni andmetel oli staarostkonnas 6 vakust või vardjaskonda, mida revisjonis nimetati vastava vardja resp. vakukupja nimega: Mikolase (Umbusi) vardjaskonnas Neanurme, Umbusi, Kaliküla, „Voiakus“ (kalurite küla), „Wirower“, Kabla, „Kalneth“ (Kalmeti), Annikvere, Võhma, Väike-Kamari ja Suur-Kamari; Miku (Lullistvere) vardjaskonnas „Suruswer“ (Sulustvere), Tõrenurme, Pauastvere, „Ateswer“, „Arakiila“, Väike-Pudivere, Kaavere, Ojaküla, Kaave, Aidu, Vägari, Kõpu, Kose, Kurista, Siimusti, Aruküla; Denise (Loopre) vardjaskonnas „Loopra", Kalana, Suur- ja Väike-Lahavere, „Kawrowir“ (Kauri?), Tapiku, Tamsi, Toivere, Arisvere, Kõrkküla, Umvälja, Suur- ja Väike-Luige, „Rasma“ (Raasna?), Pajusi, „Malestwer“, Mõrtsi, „Noyzama“ (Mõisamaa?), Nurga; Tytt’i vardjaskonnas Adavere, Mõhküla, Paduvere, Vitsjärve, Viruvere, Räsna, Väike- ja Suur-Puiatu, „Võrevere“, Järavere, Kikevere, Varivere, Jalametsa, Laimetsa, Tamme, Suureküla, Lõimetsa, Pällastvere ja Kurla; Symoni (Kahala) vardjaskonbas Kabala, Arusaare, Võhma, Kahala, „Lubina“, Suur- ja Väike-Villevere, „Koygra“, „Vaki“, Ollepa (Olleva), Pibari, „Mussa Sara", Laeva, Kunila, „Mega“, Arkma, Vahamulla, Sagevere, „Rasla“ (Rõsla?), Koksvere, Soomevere ja Paaksima; Neweli (Järveotsa) vardjaskonnas „Sussiper“, „Sara“, Võisiku, Mamaver (Nõmavere?), Paenasti („Paius“), Järtsaare, Soosaare, Vissuvere, Pahavere, Odiste, Lalsi, Lätkalu, Leie, Kaavere, Vaibla ühes Jõesuuga ja kaluriküla „Opovaldt"
Laiuse staarostkond

Laiuse staarostkond (poola keeles "Starostwo Lais, Layskie, Liayąkie") oli Tartu vojevoodkonda kuuluv haldusüksus Poola-Leedu võimu aegsel Liivimaal Liivimaa hertsogkonnas keskusega Laiuse linnuses. 
Staarostkond lakkas tegelikult eksisteerimast 1622. aastal, mil Rootsi väed vallutasid Laiuse linnuse, nimeliselt aga säilis Laiuse staarosti ("starosta laiuski") ametikoht edaspidigi.
Erkenbert I

Erkenbert I (umbes 1090 – 1. august 1163/1169 või enne 1143) oli ministeriaal ja Weida foogt 12. sajandil.
Talle kuulus läänivaldus Volkenroda kloostri lähedal. Teda on mainitud 1122. aastal Eversteini krahvi Adalberti saatjaskonnas Plaueni kiriku pühitsemisel. Ta oli abielus Gleissbergi pärijanna Jordanaga ja neil oli kolm poega:
Ta on maetud St. Veiti kirikusse Wünschendorfis.
Käsuprotsessor

Käsuprotsessor ehk käsutöötlusprogramm ehk operatsioonisüsteemi kest ("shell") ehk operatsioonisüsteemi kasutajaliides on operatsioonisüsteemi välimine kiht, mis korraldab kasutaja ja süsteemi tuuma vahelist andmevahetust. Kasutajaliidesed võivad olla tekstipõhised, näiteks käsureaga (inglise k. "Command-Line Interface" – CLI) ja menüüdega käsuinterpretaatorid või graafilised (inglise k. "Graphical User Interface" – GUI), näiteks arvutihiirega juhitav töölauakeskkond.
Andrease rist

Andrease rist on kaldrist ehk saltiir.
Risti nimetus on tulnud sellest, et legendi järgi suri püha Andreas sellisel ristil märtrisurma.
Andrease risti kasutatakse paljudel lippudel. Nendest tuntuimad on Šotimaa lipp ja Venemaa merelipp, kuid see rist on ka näiteks Jamaica, Nova Scotia, Arhangelski oblasti, Rio de Janeiro, Fortaleza, Tallahassee ja Tenerife lipul.
Theódoros Angelópoulos

Theódoros Angelópoulos (27. aprill 1935 Ateena – 24. jaanuar 2012 Pireus) oli kreeka režissöör ja filmiprodutsent.
Angelópoulos õppis Ateena Riiklikus ja Kapodistria Ülikoolis. Pärast sõjaväeteenistuse läbimist õppis ta Pariisis Sorbonne'i ülikoolis, kuid langes sealt välja ja jätkas õpinguid Pariisis Kõrgemas Kinematograafiainstituudis. Selle lõpetamise järel naasis ta Kreekasse.
Esialgu töötas ta ajakirjaniku ja filmikriitikuna. Pärast kolonelide diktatuuri kehtestamist 1967 suleti väljaanne, kus ta töötas, ja ta hakkas ise filme tegema. Esimene lühifilm valmis 1968. 1970. aastatel hakkas ta tegema täispikki filme elust kaasaja Kreekas.
Kiiresti kujundas ta välja omapärase stiili, mida iseloomustavad sündmustiku aeglane areng, mitmetitõlgendatav narratiiv ja pikad kaadrid. Näiteks film "Rändnäitlejad" on neli tundi pikk, aga selles on kõigest 80 kaadrit.
Tema film "Odüsseuse pilk" kuulub ajakirja Time läbi aegade 100 parima filmi hulka.
1998. aastal pälvis Angelópoulos Kuldse Palmioksa filmiga "Igavik ja üks päev".
Angelópoulose filme ei ole kunagi saatnud suur kassaedu.
Angelópoulos abiellus 1980. aastal Phoebe Economopoulouga. Abielu kestis mehe surmani ning sellest sündis kolm tütart: Anna, Katerina ja Eleni.
Angelópoulos suri oma viimase filmi "Teine meri" võtete ajal. Ta ületas Pireuse edelapoolses eeslinnas Drapetsunas elava liiklusega tänavat, kui talle sõitis mootorrattaga otsa politseinik, kes ei olnud parajasti tööl. Režissöör toimetati haiglasse, kus ta mõne tunni pärast suri. Enne surma sai ta veel südamerabanduse.
Tiina Rekand

Tiina Rekand (sündinud 22. novembril 1960 Tartus) on eesti arstiteadlane ja neuroloog.
Elulugu.
Tiina Rekand on inseneri tütar ja Ilmar August Sule abikaasa. Lõpetas 1979 Tartu 5. Keskkooli, 1985 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 1986 internatuuri Tartu Kliinilises Haiglas. Dr. med. (2003, Bergeni Ülikool, Norra), väitekiri "Poliomyelitis: molecular studies of neurovirulent poliovirus and late consequences of the disease". Kuni 1990 Järva Maakonna Haigla neuroloog. Balti stipendium ja teaduslik assistent Tromsø Ülikooli neurofüsioloogia laboris, 1993–1994 intern Harstadi haiglas ja Sandnessjøeni perearstikeskuses Norras. 1994–2003 Bergeni Ülikooli Haukelandi Haiglas neuroloogia resident ja doktorant. Aastast 2003 neuroloogia ülemarst samas.Alates 2017 aastast Göteborgi Ülikooli professor.
Seljaajutraumade rehabiliteerimise alaosakonna juht. Norra Viroloogide Seltsi juhatuse liige (2002–2005), Norra Migreeniseltsi juhatuse liige (2007). Norra neuroliteraarse klubi liige. Uurinud 50 aasta vanuse poliomüeliidiviiruse RNA-d innovaatilisel meetodil, poliomüeliidi kaugtagajärgi Eestis ja Norras, neurorehabiliteerimist. Artiklite tsükkel traumaatilise seljaajukahjustuse eri aspektide ravist 2012. Avaldanud artikleid spastilisuse diagnostikast, sealhulgas defineerinud "Rekand Disability and Spasticity Scale" (RDSS) ja seljaaju trauma ravist ja rehabiliteerimisest. Üle 90 teaduspublikatsiooni, sh 7 raamatut.
Kadi Kurema

Kadi Kurema (sündinud 26. märtsil 1963 Pärnus) on eesti graafik ja illustraator.
Ta õppis 1984–1990 graafika erialal ERKIs. Alates 1993. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige, 1996–1999 oli ta Eesti Vabagraafikute Ühenduse esimees.
Ta on oma loomingut esitlenud ligi 30 isikunäitusel.
Kalju Valdmann

Kalju Valdmann (24. märts 1959 – 18. jaanuar 2024) oli eesti poliitik.
1974. aastal lõpetas ta Võrusoo põhikooli.
Valdmann oli Erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liige 2011–2015.
Lootospark

Lootospark on staadion Põlva linnas. 
Ajalugu.
Lootospark avati 2004. aasta 7.novembril. Eesti Jalgpalli Liidu, Põlva linna ja jalgpalliklubi Lootos ühisprojektina valmis III põlvkonna kunstmurukattega, valgustus- ja soojendussüsteemiga varustatud ja rahvusvahelistele standarditele vastav jalgpalliväljak. Staadioni tribüün mahutas algselt 150 pealtvaatajat. Staadioni avamise puhul mängisid omavahel EJL vs FC Cosmos (3:0) ja FC Lootos vs FC Flora Tallinn (0:3).
2005. aastal väljastas Eesti Jalgpalli Liit staadionile "B"-litsentsi, mis võimaldas läbi viia Eesti meistrivõistluste Meistri- ja Esiliiga mänge. Staadionil mängis hooajal 2005–06 oma kodumängud Meistriliiga meeskond Tartu JK Merkuur
Lootospark on kodustaadioniks jalgpalliklubi "Lootos" naiskonnale, meeskonnale ja noortevõistkondadele.Staadionit kasutab kehalise kasvatuse tundide läbiviimiseks Põlva Kool.
2009 aasta aprillis mängiti Lootospargis Naiste Balti Turniiri A-koondiste mängud: Eesti-Läti 5:0(3:0), Läti-Leedu 1:3(0:1), Eesti-Leedu 1:0 (0:0). 
2010 aasta 2–4.juuli mängiti staadionil Naiste Balti Turniiri U17 koondiste mängud: Leedu-Eesti 1:3, Läti-Leedu 1:1, Eesti-Läti 4:1 (0:0). 2022 aasta 26.aprillist – 1.maini mängiti staadionil UEFA U17 arenguturniiri U17 koondiste mängud: Eesti-Fääri saared 7:2(2:0), Kasahstan-Eesti 2:2(2:0) (penaltid 7:8), Eesti-uus-Kaledoonia 5:0 (3:0).
Staadion moodustab ühtse kompleksi Põlva Jalgpalliklubi Lootos klubihoonega, kus asuvad staadioni teenindusruumid, koosolekute ruum (80 kohta) ja kohvik.
2019 aastal renoveeriti staadioni kate. Paigaldatud Edelgrass Dimondblade kate vastab FIFA Quality Pro standarditele.
Põhja-Eesti Regionaalhaigla psühhiaatriakliinik

SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla psühhiaatriakliinik on psühhiaatriahaigla Merimetsa asumis kunagise Seewaldi suvemõisa territooriumil. 
2018. aastal sõlmis Põhja-Eesti Regionaalhaigla lepingu psühhiaatriakliiniku uue hoone projekteerimiseks Mustamäe meditsiinilinnakusse. Uus psühhiaatriakliinik projekteeritakse kinnistule Juhan Sütiste tee 21. Uue psühhiaatriakliiniku ehitamist plaaniti alustada 2020. aastal ja hoonekompleks ei ole 2023. aastaks valmindu.
PERH-i (Põhja-Eesti Regionaalhaigla) uue psühhiaatriakliiniku ehitusplaan on ajutiselt peatatud, kuna projekt vajab täiendavat rahastust ja plaanide täpsustamist.
Regionaalhaigla psühhiaatriakliiniku moodustavad statsionaar kaheksa osakonnaga ja psühhiaatriapolikliinik.
Ajalugu.
1881. aastal Eestimaa kubermangus korraldatud rahvaloenduse tulemustest selgus, et kogu Eestimaa kubermangu elanike seas oli vaimuhaigeid 4,3%, psüühiliste probleemidega inimeste raviks mõeldud raviasutused aga puudusid. Moodsa vaimuhaigla rajamise idee tuli vabatahtlike ühenduselt. 1897. aastal moodustati Raasiku krahvinna Elise von Sieversi eestvedamisel Eestimaa Vaimuhaigete Hooldamise Selts, mille tegevuse eesmärk oli langetõbiste ja nõdrameelsete ravi- ja hoolekandeasutuste rajamine.
Seewaldi suvemõisa kinkis paruness Marie Girard de Soucanton 1898. aastal Eestimaa Kubermangu Vaimuhaigete Hooldamise Seltsile ning seal avati haigla 1903. aastal. Aastatel 1911–1945 kandis psühhiaatriakliinik ametlikult nime Närvi- ja Vaimuhaiguste Haigla "Seewald". Haigla esimeseks peaarstiks oli dr. med Ernst von Kügelgen. Liivimaa kubermangus oli ravi- ja hoolekandeasutus loodud 1893. aastal ning juba 1877. aastal avatud psühhiaatriahaigla Tartus. 
Selle järgi on rahvasuus nii praegust SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla psühhiaatriakliinikut kui ka samas kohas pärast Teist maailmasõda paiknenud samalaadseid raviasutusi kutsutud ka Seevaldiks, kõnekeeles kasutatakse nimetust "seevald" tihti ka psühhiaatriakliinikute kohta üldiselt.
10. veebruaril 1996, toimus Tallinna Psühhoneuroloogiahaigla 3. ravikorpuses tulekahju, tules hukkus 9 patsienti, paarkümmend sai vigastada.
Haigla hoonestus.
Axel von Howeni (1845–1911) koostatud planeeringu alusel ehitati haiglakompleks; meeste ja naiste ravila, majandushoone ja masinahoone. Uutes aastal 1903 valminud hoonetes oli elekter, neisse rajati ka Tallinna esimesed liftid, mis olid mõeldud toidu ja pesu transportimiseks. Seewaldi suvemõisa peahoone ehitati ümber peaarsti doktor Leo von Kügelgeni elamuks. Kuur, tõllakuur, ait, jääkelder ja elamud kohandati ümber haigla tarbeks. Haigla avati 1903. aasta sügisel. 1909. aastaks valmisid kinnistul täiendavalt neli ravihoonet; kaks naistele ja kaks meestele, mille arhitektid olid Jacques Gustav-Adolf Rosenbaum-Ehrenbusch (1878–1944), Ernst Boustedt (1877–1931) ja Erich Jacoby (1885–1941). 1913. aastal projekteeris insener Anton Uesson (1879–1942) ühekorruselise elamu personalile ja juurdeehitise varasemale hoonele. 1920. aastatel tegeles hoonete ümberehitamisega arhitekt Franz De Vries. 1970.–1980. aastatel ehitati uus polikliinikuhoone, arhitekt oli Tiit Tomiste.
Põhja-Tallinn (ansambel)

Põhja-Tallinn on eesti popisugemetega hiphopansambel, mis koosneb Pelgulinnast pärit kolmest hiphopparist ja naislauljast ning mujalt Tallinnast pärit kolmeliikmelisest "live"-bändist.
Ajalugu.
2007. aastal tegi Põhja-Tallinnast pärit räpparid ühekordse projekti raames ühise loo "Probleem". Pärast projekti lõppu kohtuti kitarrist Eric Kammistega, kellega koos alustati kitarrimängu lisamisega lauludele ja kes aitas leida trummari ja basskitarristi. Seitsmeliikmelises koosseisus tegutses bänd alates 2011. aasta suvest. 2011. aasta mais valmis Põhja-Tallinnal muusikavideo loole "Me ei salli vaikust", milles teevad kaasa sellised artistid nagu Mini, Wild Disease, Chance, Fate ja Kenny. See lugu on ka Chris Kala raamatu "Ebaõnnestunud" treileri ja samanimelise filmi taustamuusikaks. 
2013. aasta kevadel lahkus bändist tervislikel põhjustel solist Maia Vahtramäe, kelle asemele valiti konkursiga Kerli Kivilaan. 2014. aasta sügisest, kui lahkus Risto Vürst, jäi ansambel kuueliikmeliseks.
Ansambel esitas oma laulu "Meil on aega veel" konkursile Eesti Laul 2013 ja pääses edasi finaali. Laulus "Meil on aega veel" laulavad kaasa kuus last: Loviisa Vahenurm, Anett Käärma, Mark Eemil Mustonen, Rainer Talvik, Kertu Noor ja Kardo Talvik.
Põhja-Tallinn võitis 2013. aastal kolm Eesti Muusikaauhinda: aasta ansambli, aasta debüütalbumi ja aasta hip-hop/räppalbumi kategoorias ning oli nomineeritud aasta laulu kategoorias. Aastal 2015 alguses lahkus bändist Kenneth Rüütli, kuid peagi liitusid Põhja-Tallinna koosseisu uued (vana koosseisu) räpparid Kaspar Raudkivi esinejanimega Mini ja Kristjan Soomre esinejanimega Chance. Peagi valmis esimene koos tehtud pala "Suvefanki", mis püsis pikka aega Elmari raadio edetabelites kõrgel kohal ja sai ka aasta kokkuvõttes kõrgelt tunnustatud. Novembris 2015 avaldas Põhja-Tallinn uue albumi "Regeneratsioon". 
Ansambli lugu “Eiolemulolla” pääses novembris 2015 esimesena Eesti Laulu poolfinaali, kuid finaali Põhja-Tallinn ei jõudnud. 
2016. veebruaris lahkus ansamblist Kristjan (Chance) Soomre ning ansambliga liitus taas Risto Vürst.
Muusika.
Stiililiselt viljeleb bänd hiphopi ja roki vahelist muusikat. Kõik lood on eestikeelsed ja bändiliikmete enda kirjutatud, loomingus sisaldub palju autorite elus läbielatut.
Plaadifirma.
Bändi albumid on andnud välja plaadifirma Masterhead Records, mille loojateks on bändiliikmed ise. Jaanus Saks on öelnud: "Oma plaadifirma tegime seepärast, et Eesti on nii pisike ja kui lähed kellegi teise alla, siis võtab see firma kõik raha ära ja endale ei jäägi midagi."
Digital Versatile Doom

"Digital Versatile Doom" (ka "Digital Versatile Doom: Live at the Orpheum Theatre XXXVII A.S.") on kontsert-duubelalbum Soome bändilt HIM.
"Digital Versatile Doom" sisaldab ka intervjuusid bändiga ja fännivideoid.
Gianni Rodari

Gianni Rodari [dž'anni rod'aari] (23. oktoober 1920 Omegna – 14. aprill 1980 Rooma) oli itaalia kirjanik ja ajakirjanik, lasteraamatu "Cipollino seiklused" autor. 
1970. aastal sai ta Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemia (ta on ainus Itaalia kirjanik, kes on selle auhinna pälvinud).
Elukäik.
Rodari sündis Põhja-Itaalias Omegna väikelinnas, mis asub Orta järve ääres. Ta pagarist isa suri 1929. aastal kopsupõletikku ning Giannit ja ta kahte venda kasvatas ema. Pere kolis ema kodukanti Gaviratesse Varese provintsis. 1931–1934 õppis Rodari Seveso katoliiklikus seminaris. Ta huvitus muusikast ning õppis kolm aastat viiulit, samuti avastas enda jaoks filosoofide ja poliitiliste mõtlejate (Nietzsche, Schopenhauer, Lenin, Trotski) teosed. 1937. aastal sai ta õpetajadiplomi ning andis tunde Varese provintsi maakoolides. 1939. aastal õppis ta Milano ülikoolis, ent lahkus sealt pärast mõne eksami sooritamist.
Teise maailmasõja ajal oli ta halva tervise tõttu sõjaväeteenistusest vabastatud. Raske rahalise olukorra tõttu kandideeris ta tööle Casa del Fasciosse ning oli sunnitud astuma fašistlikku parteisse. Kui ta oli kaotanud kaks parimat sõpra ning ta vend Cesare oli viidud Saksa koonduslaagrisse, astus Rodari 1. mail 1944 Itaalia Kommunistliku Partei liikmeks ning osales Itaalia vastupanuliikumises.
1945. aastast töötas Rodari ajakirjanikuna, esmalt väljaandes Cinque punte, seejärel Varese kommunistide häälekandjas L'Ordine Nuovo. 1947. aastast töötas ta Milanos ilmuvas kommunistlikus väljaandes L'Unità, kus hakkas hiljem toimetama rubriiki "La domenica dei piccoli" ("Pisikeste pühapäev"). 
1950. aastal suundus ta Milanost Rooma, kus ta juhtis Itaalia pioneeride ajakirja Pioniere, 1953. aastast Itaalia Kommunistliku Noorsooühingu ajakirja Avanguardia. Ta tegi kaastööd paljudele väljaannetele ning hoolitses lasterubriikide sisu eest. 1951. aastal ilmusid Rodari esimesed lasteraamatud, "Il Libro delle Filastrocche" ja "Il Romanzo di Cipollino".
Kaya Scodelario

Kaya Rose Scodelario-Davis (sünninimi Kaya Rose Humphrey; sündinud 13. märtsil 1992) on Briti näitleja ja modell. Laiemalt tuntuks sai ta telekanali E4 sarjas "Skins", kus mängis Effy Stonemit.
Ta on näidelnud ka filmides "", "Lõksus" ja "".
Karjäär.
"Skins".
14-aastaselt ja ilma varasema näitlemiskogemuseta sai ta 2007. aastal Effy Stonemi rolli sarjas "Skins". Esimestel hooaegadel oli tal vähe ekraaniaega ja teksti, kuid aastatel 2009–2010 sai ta üheks peategelaseks. Tema tegelaskuju esineb ainsana kõigil neljal hooajal. Scodelario on olnud nomineeritud rolli eest kaks korda TV Quick Awardsi parima naisnäitleja auhinnale (aastatel 2009 ja 2010).
Kaôh Kŏngi provints

Kaôh Kŏngi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas. Asub riigi edelaosas Tai lahe ääres. Piirneb loodes Taiga.
Provintsi põhjaosas on osa Krâvanhi mägedest.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb kaheksaks ringkonnaks.
Jeruusalemma kuningas

Jeruusalemma kuningas oli Jeruusalemma kuningriigi valitseja tiitel aastatel 1100–1291. Jeruusalemma linn kuulus kuninga võimu alla reaalselt ainult aastatel 1100–1187 ja 1229–1244. Pärast 1291. aastat on sellele tiitlile pretendeerinud või kasutanud seda oma täieliku tiitli osana mitmed Euroopa valitsejad.
Jeruusalemma troonipärimiskord võimaldas troonile pääseda ka naistel, kelle tiitliks oli vastavalt Jeruusalemma kuninganna. Enamik kuningannasid valitses koos abikaasa või pojaga. Meessoost kaasvalitseja kandis ka alati kuninga tiitlit.
Titulaarselt oli Jeruusalemma kuningas kõrgeim kõigi Lähis-Idas asunud ristisõdijate riikide valitsejatest, kuid reaalselt teostas ta võimu ainult oma isiklike valduste ja Jeruusalemma kuningriigi vasallide üle. Pärast Jeruusalemma langemist muslimite kätte 1187. aastal asus kuninga residents Akkos.
Jeruusalemma kuninga võim oli tavaliselt nõrk ning sõltus tugevalt kohaliku alamaadli toetusest. Tugeva kuningavõimu teket ja kinnistumist takistasid pidevad pärilusprobleemid, kuninga valitavus ning asjaolu, et iseäranis 13. sajandil kuulus tiitel sageli Euroopa kõrgaadlikele, kes ise oma kuningriigis alaliselt ei viibinud.
Pärast Jeruusalemma kuningriigi langemist 1291. aastal püsis tiitel edasi ning sellele on pretendeerinud eri pärilusliine pidi mitmed Euroopa valitsejaperekonnad. Reaalselt võimu omavatest valitsejatest kuulub Jeruusalemma kuninga tiitel tänapäeval Hispaania kuningale.
Jeruusalemma kuningate loend

Jeruusalemma kuningate loend esitab aastatel 1100–1291 Jeruusalemma kuningriiki valitsenud kuningate ja kuningannade nimestiku. Eraldi tabelis on esitatud valitsejate alaealisuse, halva tervise või eemaloleku tõttu tegelikku võimu teostanud regendid.
Loendis ei ole ära toodud isikuid, kes on pretendeerinud Jeruusalemma kuninga tiitlile või kasutanud seda oma täieliku tiitli osana pärast Jeruusalemma kuningriigi likvideerimist 1291. aastal. Loendist puudub ka Jeruusalemma kuningriigi esimene valitseja Godefroy de Bouillon (võimul 1099–1100), kes ei kasutanud kuninga tiitlit ja kelle täpne ametinimetus pole teada.
Arrheniuse võrrand

Arrheniuse võrrand (Arrheniuse valem) väljendab keemilise reaktsiooni kiiruskonstandi sõltuvust temperatuurist, seega reaktsiooni kiiruse sõltuvust temperatuurist. See seos avaldub eksponentfunktsioonina:
formula_1
kus "k" on reaktsiooni kiiruskonstant, "A" on eksponendieelne tegur, "E"a on aktivatsioonienergia, "R" on universaalne gaasikonstant ja "T" on absoluutne temperatuur (kelvinites). Selle võrrandi esitas Svante Arrhenius 1884. a.
Arrheniuse võrrandit tõlgendatakse nii aktiivsete põrgete teooria kui ka siirdeseisundi teooria alusel.
Näiteks lihtne teist järku reaktsioon:
 A + B → C
Selle reaktsiooni kiirus "v" ehk produkti C kontsentratsiooni kasv ajas "t" avaldub:
"v" = "d"[C]/"dt" = "k"[A][B], 
kus [A], [B] ja [C] on vastavate ainete kontsentratsioonid. 
Kiiruskonstandi "k" väärtus ei sõltu ainete kontsentratsioonidest, kuid sõltub temperatuurist ja reaktsiooni aktivatsioonienergiast "E"a ning avaldub Arrheniuse võrrandi kaudu järgmiselt:
formula_2
Lahu Algkool

Lahu Algkool oli kool Kõpsta külas Väike-Maarja vallas.
Lahu Algkool asutati 5. detsembril 1873. 1902. aastal ehitati Lahu külla uus koolimaja, kus töötas kolmeklassiline kool. Pärast kuueklassilise koolikohustuse kehtestamist õppis selles 4.–6. klass, 1932. aastast muudeti kool kuueklassiliseks algkooliks. 1940 valmis Alar Kotli projekteeritud koolimaja Kõpstale, kuhu 1940/41. õppeaastal asus õppima kolm klassikomplekti. Kool suleti 2015. aastal.
Koolis tegutses mõnda aega ka Lahu raamatukogu.
Mercury City Tower

Mercury City Tower (vene Меркурий Сити Тауэр) on pilvelõhkuja Venemaal Moskvas. 
Kõrghoonel on 75 korrust maa peal ja 5 korrust maa all. Hoonet hakati ehitama 2009. aastal ja see saavutas oma täiskõrguse 338 m 1. novembril 2012, olles Euroopa üheks kõrgeimaiks.
Lustivere mõis

Lustivere mõis (saksa keeles "Lustifer") oli rüütlimõis Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Jõgeva maakonda Põltsamaa valla territooriumile.
Mõisa keskus asus Lustivere külas.
Ajalugu.
Lustivere mõisa on esmamainitud 1552. aastal.
17. sajandi algul läänistati Lustivere koos mitmete teiste piirkonna mõisatega Rootsi väejuhile Herman Wrangelile (1587–1643). Feldmarssali surma järel päris mõisa tema poeg Wolmar Wrangel.
18. juulil 1725 kinkis Venemaa keisrinna Katariina I Lustivere mõisa Justiitskolleegiumi asepresidendile Sigismund Adam von Wolffile (1675–1752), kelle surma järel päris mõisa tema poeg, kindralmajor parun Karl von Wolff (1706–1763). Karl von Wolffilt pärisid mõisa tema lesk Maria Juliana (sündinud von Grünewaldt; suri 1804) ja nende lapsed.
Karli ja Maria Juliana poeg, insenervägede leitnant parun Jakob Johann von Wolff (1750–1814) pantis 2. novembril 1803 mõisa oma ema nõusolekul 100 000 hõberubla eest 10 aastaks major Christoph August von Gesinskyle. Jakob Johanni pärija, kaardiväeleitnant parun Carl Johann von Uexküll pantis mõisa 13. veebruaril 1818 55 000 hõberubla eest Marie Margarethe Samson von Himmelstiernile (sündinud vabapreili von Taube; 1787–1838), kes oli maakohtunik Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstierni (1778–1858) abikaasa. 26. augustil 1820 läks mõis täielikult Samson von Himmelstiernide omandusse.
Marie Margarethe omandas 28. veebruaril 1824 15 150 rubla eest ka Kaliküla mõisa, mis liideti 1825. aastal Lustivere mõisaga. Mõisa päris tema poeg, maakohtuassessor Eugen Samson von Himmelstiern (1809–1856), viimase surres aga tema ainus õde Angelika von Wahl (1811–1889). Wahlide omandusse jäi mõis kuni võõrandamiseni.
Mõisakompleks.
Siegmund Adam von Wolff lasi mõisa rajada barokkstiilis puithärrastemaja. 18. sajandi algul valminud hollandi-stiilis hoone lasid Wahlid lammutada 1870. aastate alguses ning selle asemele ehitati 1871–1881 Reinhold Guleke projekti järgi uus uusgooti stiilis mõisahoone. 1881. aastal valminud uusgooti stiilis hoonele lisati 1891. aastal kaheksatahuline torn. Osa sisedetaile viidi uude hoonesse ka vanast härrastemajast. Tagasihoidlikumaid ümberehitusi tehti veel 1891 ja 1910, mil Wilhelm Sternfeldi projekti järgi viidi majja vesi, kanalisatsioon ja elekter.
Pärast riigistamist tegutses hoones algul pansionaat ning alates 1929. aastast sanatoorium, hilisema nimega Vabariiklik Lustivere Kopsutuberkuloosi Sanatoorium. Aastast 1992 on seal hooldekodu.
Säilinud on suur mõisapark ja hulk kõrvalhooneid. Pargi ühel välul asub ka II maailmasõja aegne matmispaik, mis on tähistatud nimetahvlite, aastatahvli ja mälestusmärgiga (kujur Ole Ehelaid, 1975).
Ott Puuraid

Ott Puuraid (aastani 1936 Ottomar Puuman; 19. aprill 1904 Tallinn – 25. veebruar 1986 Viljandi) oli eesti arhitekt.
Elulugu.
Sündis kolmelapselises ehitustöölise peres. Tema isa töötas kümnikuna esimesel Siberi raudtee ehitusel ning ema oli nooruses Peterburis kodukooliõpetaja.
Haridus.
Ta lõpetas aastal 1923 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja aastal 1933 Tallinna Tehnikumi, praktika sooritas aastal 1932 Soomes Paimio sanatooriumi (asub Paimio väikelinnas Päris-Soome maakonnas) ehitusel (arhitekt Alvar Aalto juhendamisel).
Töökäik.
Ta töötas Tartu Ülikooli ehitusõpetuse kabinetis ja ülikooli arhitekti kohusetäitjana, aastatel 1934–1938 Tartu maa-arhitektina, 1938–1941 Eesti Raudtee Valitsuses ja Dorprojektis ning 1941–1944 Tehnikadirektooriumi ehitusvalitsuses.
1944–1960 töötas ta Viljandi rajooni esimese peaarhitektina, organiseerides linna ja rajooni sõjajärgseid taastamistöid, seejärel Viljandi rajooni ehitus- ja arhitektuuriosakonna peaarhitektina ja arhitektina.
Projekteeris koos Harald Armaniga korteriühingu Oma Pere elamu Roosikrantsi 8b (1938–1939), toetas linnade planeeringuid ning projekteeris rohkesti eramuid eeskätt Viljandisse, Tartusse, Suure-Jaani ja Võhmasse.
Oli kolmel korral Viljandi linna TSN saadik ja täitevkomitee liige.
Kuulus Arhitektide Liitu aastast 1958.
Isiklikku.
Oli alates 14. augustist 1937 abielus Harri Moora õega, lasteaiakasvataja Ellen Mooraga. Peres oli kolm last, poeg (1939) ja kaks tütart (1942 ja 1948).
Tallinna Linnatranspordi AS

Aktsiaselts Tallinna Linnatransport (TLT) on 2012. aastal Tallinna Autobussikoondise ning Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise ühendamisel loodud munitsipaalomandis transpordiettevõte, mille põhiülesandeks on Tallinnas ühistransporditeenuste osutamine.
TLT alustas juriidilise isikuna tegevust 19. juulil 2012. Selle juhatuse esimeheks sai senine Tallinna Autobussikoondise juht Enno Tamm. 1. augustist 2018 oli juhatuse esimees Deniss Boroditš, ning augustist 2022 on juhatuse esimees Kaido Padar.
Ettevõtte bussipargis on 2019. aasta lõpul 529 bussi, millega teenindatakse 75 bussiliini. TLT plaanib aastaks 2025 kõik diiselbussid gaasibusside vastu välja vahetada.
Ettevõte teenindab aastas üle 140 miljoni sõitja.
Surnud 1988

"Siin on loetletud 1988. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Viktor Svjatõšev

Viktor Svjatõšev (sündinud 20. veebruaril 1956 Jõgeval) on Eesti poliitik. 
Svjatõšev lõpetas 1973. aastal Jõgeva Keskkooli ja aastal 1989 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna ehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal, majandusinseneri kvalifikatsiooniga. Lisaerialana on tal ka maamõõtja ja ehitusgeodeedi kvalifikatsioon.
1988–1992 oli Viktor Svjatõšev Jõgeva abimaavanem, pärast seda töötas ta erasektoris. 
1999–2002 oli Svjatõšev Jõgeva abilinnapea ja alates 2002. aastast linnapea.
Alates 2002. aastast on Viktor Svjatõšev Reformierakonna liige ja 2020. aastast Jõgeva piirkonna juht. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel 9. valimisringkonnast, aga kogus vaid 462 häält ja Riigikokku ei pääsenud.
2009. aastal nõustus Svjatõšev regionaalminister Siim-Valmar Kiisleri ettepanekuga hakata Jõgeva maavanemaks. Ametisse nimetati ta 1. septembril 2009. Jõgeva omavalitsusjuhtide seas kohtas Svjatõševi kandidatuur vastuseisu (10 poolt- ja 13 vastuhäält), kuna enamik juhte kuulus toona Rahvaliitu. Samal aastal lubas ta pöörduda maavanema ametist lahkudes tagasi Jõgevale.
2012. aasta veebruaris ja märtsis kogus Svjatõšev allkirju suletava Palamuse päästekomando toetuseks. Vaatamata enam kui 2600 toetusallkirjale see riiklik komando suleti mais.
Viktor Svjatõšev on seisnud vastu plaanile kaotada maavalitsused. Tema hinnangul tuleks maavalitsusi pigem tugevdada, kuna maavalitsustel on riigiinstitutsioonidest parim ülevaade maakondades toimuvast.
Alates 25. jaanuarist 2021 on ta Jõgeva abivallavanem.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 476 häält ning ei osutunud valituks.
Svjatõšev kuulub Kaitseliitu ja on Jõgeva maleva abipealik.
Seljamägi

Seljamägi on enam kui 10 km pikkune vallseljak (ehk oos) Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas.
Seljamägi algab Piibest 3 km loode pool, lookleb algul ida suunas ja pöördub Edru lähedal kagusse. Seljaku kõrgus on ümbritsevast maapinnast keskmiselt 8 m, kuid kohati ulatub 16 meetrini. Piibe-poolne osa koosneb murenenud paekruusamunakaist, Vägeva-poolne osa peamiselt liivast.
Loodus.
Seljamäe hoiuala (199 ha) on arvatud hoiualade võrgustiku Natura 2000 alade hulka. 
Kaitstavad elupaigatüübid on järgmised:
Seljamäel on matkarada, mis on märgistatud suunaviitadega.
Edru voor

Edru voor (ka: "Edru mägi") 133 m kõrgune voor (suhteline kõrgus 40 m) Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas.
Edru voore lael Kabelimäel asub I aastatuhandest pärinev surnute põletamise koht (seni avastatud ainus Eestis). See on umbes 12-meetrise läbimõõduga sõõr, mis sisaldab palju sütt, nõge ja graniidipuru. Varem olnud sellel kohal 4 jala kõrgune kivivare. 1965. aasta suvel kaevati muistisest 2/5 läbi. Leiti kividest kolle, luukilde, pronkseseme katkend ja savinõukilde.
Luua Metsanduskool

Luua Metsanduskool on kutsekool Jõgeva maakonnas Luua mõisa kompleksi baasil. Luua Metsanduskool loodi 1948. aastal kaheaastase õppeajaga "Kuremaa Metsakooli" nime all.
Aastatel 1949–1955 tehti mõisakompleksis ümberehitustöid, et sobitada hooned kooli vajadustega. 1953. aastal hakati looma dendroparki (Luua arboreetum), mis on praegu tuntud puuliigirohkuse poolest.
Jaanuaris 1976 ühendati Palamuse sovhoostehnikum ja Kaarepere sovhoos ning ettevõtte uueks nimeks sai Kaarepere sovhoostehnikum. Uue sovhoostehnikumi üldpindala oli 8643 ha, direktoriks määrati Johannes Leisner.
Kaarepere Sovhoostehnikum oli muskuspartide ja põldvuttide tõumajand ja tehnikumi õppemajand.
Luua Metsanduskooli nimed.
Alates asutamist 1948. aastal on kool kandnud mitmeid nimesid:
Luua Metsanduskooli muuseumitoad.
Koolimajas asuvad 2007. aastal avatud muuseumitoad, mis kajastavad nii metsanduskooli kui ka Luua mõisa ajalugu. Eraldi väljapanek on ka topistest.
Kingda Ka

Kingda Ka on Ameerika mägede tüüpi atraktsioon Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis Jacksoni linnas Six Flags Great Adventure teemapargis.
See on maailma kõrgeim ja kiiruselt teine seda tüüpi atraktsioon maailmas. Atraktsiooni kõrgus on 139 meetrit ja sõidu ajal saavutavad vagunid kiiruseks 206 km/h, mis tähendab, et sõitjad saavad 1,67 G suuruse ülekoormuse. Kogu trassi pikkus on 950 m ja see läbitakse 28 sekundiga. Kingda Kal in võimalik teenindada 1400 inimest tunnis. Atraktsioon avati 2005. aastal.
Vagunid.
Kingda Ka atraktsiooni teenindab mootor, mille võimsus on 20 800 hobujõudu. Kingda Kas on kasutusel neli "rongi", mis kõik koosnevad viiest vagunist. Igas sõidukis on kohti 18 inimesele, kuid tulevikus plaanitakse kohtade arvu kahe võrra suurendada. Kasutusel on kaks paralleelset rada, mõlemal kaks rongi. Sõitma tohivad minna inimesed, kes on pikemad kui 137 cm.
Nimi.
Kingda Ka on nimetatud Bengali tiigri järgi, kes elab Six Flags Great Adventure teemapargi loomaaias.
Edru Kaanjärv

Kaanjärv (ka "Edru Kaanjärv") on looduslik järv Lääne-Virumaal Edru külas. 
Registrikood: VEE2050900.
See õõtsikkaldaga järveke on Endla soostiku põhjapoolseim järv.
Muistendid.
Legendi järgi tekitanud järve taevast kukkunud pomm ja see olevat nii sügav, et kõik Edru küla köied otsakuti seotuna tema põhja ei ulatu. Teise legendi järgi tekitanud järve Kalevipoja käest mahakukkunud kivi.
Arbi tänav

Arbi tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Tamme puiesteelt, kulgeb loodesse ja lõpeb Elva tänaval.
Tänava pikkus on umbes 130 meetrit.
Eesti personaalsed omavalitsused

Eesti personaalsed omavalitsused olid 1930. aastail tegutsenud personaalse omavalitsuse õigustega avalik-õiguslikud isikud.
Tehnilise Järelevalve Amet

Tehnilise Järelevalve Amet oli valitsusasutus Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas.
Amet tegeles ohutus- ja tõhususalase järelevalvega paljudes tehnikavaldkondades.
Amet liideti praeguseks nime alla Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet.
2012.–2013. aasta maailma karikasari mäesuusatamises

2012.–2013. aasta maailma karikasari mäesuusatamises oli 47. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 27. oktoobril 2011. aastal Austrias Söldenis ja viimane peeti 17. märtsil 2012. aastal Šveitsis Lenzerheides. Meestel oli kavas kokku 36 etappi ja naistel 37. Hooaja jooksul toimus kaks linna etappi paralleelslaalomis, millest üks toimus Münchenis ja teine Moskvas. Lisaks peeti meeskonnavõistlus MK-sarja viimasel etapil Lenzerheides.
Mehed.
MK-etappide ajakava ja tulemused.
Rahu tänav (film)

"Rahu tänav" on 1991. aastal valminud Eesti mängufilm. 
Lavastaja Roman Baskin, stsenarist Toomas Kall, operaator Ago Ruus, helilooja Erkki Sven Tüür, lavastuskunstnik Toomas Hõrak, teine režissöör Ly Pulk, filmi direktor Mati Sepping. 
Osatäitjad Katrin Karisma, Mikk Mikiver, Väino Laes, Lauri Vihman, Tõnu Kilgas, Maria Avdjuško, Sulev Luik, Salme Reek, Kaljo Kiisk, Aarne Üksküla, Jüri Järvet, Helene Vannari jt. 
Filmi tegevus toimub 1930. aastate lõpul ja 1940. aastatel ühes Euroopa riigis, mis võib olla ka Eesti, kus rahuaegsesse ühiskonda sekkub absurdses vormis militarism. Väikelinna ilmub enne jõule tundmatu sõjavägi, mis vaikselt tavainimeste ellu tungib. Filosoofilises plaanis on keskseks teemaks konformism okupatsiooni suhtes ning üksikisiku passiivsus ja tahe ajaloo pöördelistes olukordades.
Euroopa Filmiakadeemia luges filmi 1991. aasta maailmajao kuue parima debüüdi hulka. Euroopa Filmiakadeemia Felixi auhinna nominendiks sai Väino Laes kõrvalosatäitja kategoorias.
"Rahu tänav" sai 1992. aastal Cottbusi filmifestivali peapreemia.
Ramon Loik

Ramon Loik (sündinud 7. märtsil 1977) on Sisekaitseakadeemia teadus- ja arendusprorektor. 
Hariduskäik.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Vändra Gümnaasiumi.
Teadustöö.
Tema peamine akadeemiline uurimisvaldkond on julgeolekupoliitika ja integratsioon Euroopa Liidus, fookusega piiriülese sisejulgeoleku ja õiguskaitse alase koostöö küsimustel.
Teine Arnold

"Teine Arnold" on Urmas E. Liivi 2002. aastal valminud dokumentaalfilm Arnold Oksmaast.
Sisu.
Arnold Oksmaa saavutas Eestis laiema tuntuse, kui esines puuetega inimeste Eurovisiooni lauluvõistlusel Tamperes. Kuigi ta seda ei võitnud, otsustas ta, et väärib preemiat, ja hakkas endale tähelepanu tõmbama. Filmi seob tervikuks raamat, mille Arnold on oma elust kirjutanud.
Baeri saar

Baeri saar (Остров Бэра) asub Taimõri lahes. Baltisaksa teadlase ja embrüoloogi Karl Ernst von Baeri auks nimetatud saar on 3,5 km pikk ja asub lahesuu keskel, Alam-Taimõra jõe laheks suudmes umber 13 km kaugusel Kara merest:. 
Baeri nimi anti saarele tema meteoroloogiliste avastuste eest Arktikas aastatel 1830–1840.
Kambja Ignatsi Jaagu Põhikool

Kambja Ignatsi Jaagu kool on põhikool Tartu maakonnas Kambja alevikus.
Kool on saanud nime Ignatsi Jaagu järgi.
Kambja põhikooli aadress on Kesk tänav 12, Kambja.
Aastatel 1994–2016 oli kooli direktor Enn Liba. Tegevuse eest koolidirektorina ja kohaliku elu edendajana on talle antud Tartumaa teenetemärk (2013) ja Valgetähe IV klassi teenetemärk (2005) . 
2016. aastast on kooli direktor Marika Karo.
2025.aasta augustist on kooli direktor Sandra Sagar.
Kooli muuseum.
Koolil on oma muuseum.
August Kitzbergi nimeline Gümnaasium

August Kitzbergi nimeline Gümnaasium on üldhariduskool Viljandi maakonnas Karksi-Nuias aadressil Kooli 1.
1994. aastal sai kooli nimeks Karksi-Nuia Keskkool, 1995. aastal Karksi-Nuia Gümnaasium. Alates 2008. aastast kannab kool nime August Kitzbergi nimeline Gümnaasium. Koolis õppis 2022. aastal 289 õpilast.
Adelheid (film)

"Adelheid" on 1969. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Vladimír Körneri 1967. aastal ilmunud samanimelisel romaanil.
Süžee.
Filmi tegevus toimub Teise maailmasõja järel 1945. aasta sügisel ja talvel. Sõja ajal Inglismaal viibinud Viktor Chotovický saadetakse Põhja-Moraavias sudeedisakslastelt Heidemannidelt äravõetud mõisahäärberi järelevaatajaks. Endise omaniku tütar Adelheid määratakse talle majateenijaks. Esialgu suhtuvad nad teineteisesse umbusu ja võõristusega, kuid vähehaaval hakkavad nende suhted muutuma soojemaks. Ootamatult saabub aga koju Adelheidi idarindel võidelnud vend Hansgeorg, keda oli seni hukkunuks peetud. Sündmused hakkavad arenema ettenägematult ning lõpevad Adelheidi jaoks traagiliselt.
"Adelheid" oli esimene Tšehhoslovakkia mängufilm, kus käsitleti sudeedisakslaste väärkohtlemist ja väljasaatmist.
Paranga rajoon

Paranga rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Mari Elis. Asub Vabariigi idaosas.
Paranga rajoon moodustati 1931. aastal tatarlaste palvel. 8. juulini 1932 oli rajooni nimi "Tatari rajoon".
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 8 külaasunduseks ("сельское поселение").
Rajooni rahvaarv on 14 800. 37% elanikest elab Paranga alevis. 1989. aastal moodustasid tatarlased 47,6%, marid 41,6% ja venelased 10,2% elanikest.
Kuženeri rajoon

Kuženeri rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Mari Elis. Asub Vabariigi idaosas.
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 8 külaasunduseks ("сельское поселение").
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli rajooni rahvaarv 17 958. Marid moodustasid 72% elanikest ja venelased 26,4%.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli rajooni rahvaarv 14 556. Neist, kes rahvust märkisid, olid 74,15% marid ja 23,97% venelased.
Mari-Tureki rajoon

Mari-Tureki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Mari Elis. Asub Vabariigi idaosas, piirneb põhjas ja idas Kirovi oblastiga ja lõunas Tatarstaniga.
Rajoon jaguneb 1 linna- ja 5 külaasunduseks ("сельское поселение"). Halduskeskus on Mari-Tureki alev, kus elab 22% rajooni elanikest.
Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mari-Tureki rajooni elanikest marisid 50,00%, venelasi 24,76%, tatarlasi 18,48% ja udmurte 5,92%.
Imatrankoski kirik

Imatrankoski kirik asub Imatras Soomes. Eesti keeles tähendab selle nimi Imatra kose kirikut.
Imatrakoski kirik ehitati arhitekt Aleksis Linqvist projekti järgi. Kiriku ehitamise tingis asjaolu, et Imatra kogudus kasvas ja teenistuseruumist tuli puudus. Kirik valmis 1954. aastal.
Kiriku sisustamisel kasutati mitmeid esemeid, mis on pärit 1940. aasta Soome ja NSV Liidu vahelise piiri muutumise järel Venemaale jäänud Jääski kirikust. Sealt on pärit näiteks Arvid Liljelundi aastal 1888 maalitud altarimaal ja kirikukell.
Priit Raudkivi (näitleja)

Priit Raudkivi (varem Friedrich Raudkivi; 29. mai 1920 Paatsalu – 3. mai 1970 Tallinn) oli eesti näitleja.
Tema vanemad olid postiametnikud. Ta on õppinud Tallinna kommertskoolis ja lõpetas aastal 1950 Eesti Riikliku Teatriinstituudi. Teises maailmasõjas osales ta Eesti Laskurkorpuse koosseisus.
Ta oli aastal 1946 Rahva Hääle ajakirjanik. Aastatel 1946–1949 töötas ta näitlejana teatris Estonia, 1949–1959 Draamateatris (olles seal ka õppestuudio juhataja). Aastatel 1959–1963 oli ta režissööri assistent Tallinnfilmis ja aastast 1963 harrastusnäiteringide juht.
Ta on kirjutanud dramatiseeringuid (Eduard Vilde "Kippari unerohi").
Isiklikku.
Tema abikaasa oli raadioajakirjanik Hilda Raudkivi, poeg on ajaloolane Priit Raudkivi.
Dave Lepard

Dave Lepard (sündinud David Roberto Hellman; 28. mai 1980 – 20. jaanuar 2006 Uppsala, Rootsi) oli Rootsi "glam metal"'i bändi Crashdïet laulja ja kitarrist.
Elukäik.
1990. aastate keskel oli ta laulja vana kooli "death metal"'i bändis Warpath. 2000. aastal lõi ta bändi Crashdïet, ent 2002. aastal bänd läks lahku ja jätkas uue koosseisuga. Nende muusika oli 1980. aastate "glam metal"'i bändide stiilis, nagu Mötley Crüe ja Twisted Sister, ning bänd sai kiiresti kuulsaks, eriti Rootsis.
Crashdïet ilmutas debüütalbumi "Rest in Sleaze", millest sai Rootsis suur hitt, ning singlina ilmusid laulud "Riot in Everyone", "Breakin' the Chainz", "Knokk 'Em Down" ja "It's A Miracle".
Surm.
26. jaanuaril 2006 tegi 25-aastane Dave Lepard enesetapu. See juhtus ta enda korteris depressioonihoo käigus. Tema kolm bändikaaslast korraldasi veebruaris tema austuseks mälestuskontserdi. Nad otsustasid endiselt kokku jääda ja 2007. aasta oktoobris teatasid nad pärast läbirääkimisi Lepardi perekonnaga, et jätkavad endiselt Crashdïet' nime all. Uueks lauljaks sai H. Olliver Twisted.
Toomas Hussar

Toomas Hussar (sündinud 1. mail 1962 Tallinnas) on eesti näitleja, lavastaja, näitekirjanik ja režissöör.
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 16. Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1980–1981 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonnas, 1981–1983 EELK Usuteaduse Instituudis usuteadust ning 1986–1988 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris näitlemist, kuid ei lõpetanud. 
1988–1996 oli ta Gregori Trupi juht ja lavastas 11 enda kirjutatud näidendit (neist nelja on etendatud teatrifestivalil Baltoscandal). 1994–1996 töötas Hussar Rakvere Teatri kirjandusala juhatajana. Samal perioodil kirjutas ja lavastas ta koos Ervin Õunapuuga näidendid "Ilma sisulise mõtteta riiklik püha" ja "Immelmanni sõlm". 1. jaanuaril 1998 jõudis ekraanile tandemi teledraama "Linnapea ehk Hirmu põhivormid" (nimiosas Arvo Kukumägi). 
Hussar on Eesti Lavastajate Liidu liige (1994).
Toomas Hussar on kirjutanud ja lavastanud näidendeid ja teledraamasid, tema jutustusi on ilmunud mitmes novellikogumikus. 
Esimeseks filmitööks režissöörina oli Tallinnfilmis valminud lühifilm "Mis juhtus, Waldemar?" (1990, Peeter Sirge diplomitöö Moskva filmikoolis, peaosas Mait Lepik). 
2012. aastal lavastas Hussar täispika mängufilmi "Seenelkäik", mille eest pälvis Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhinna Neitsi Maali (kahasse Sulev Keeduse dokumentaalfilmiga "Varesesaare venelased").
Järeltäiend

Järeltäiend on täiend, mis asub nimisõnafraasis põhisõna järel.
Järelasendit kasutatakse täiendi esiletõstmiseks peamiselt ilukirjanduskeeles ja emotsionaalses kõnekeeles: "Aken, väike ja määrdunud, summutas kogu valguse"; "Tüdruk, väle kui välk, jooksis kommipoodi."
Eesti keel.
Järeltäiendi omadused.
Järeltäiend võib olla
"Talveöö, karge ja sünge. Maja, massiivne ja kandiline."
"Miski inimlik pole meile võõras. Miski muu; mina vaene."
"Meri, must kui öö. Naeratus, särav kui päike."
"Referaadi saatis ta mulle ingliskeelse = Ta saatis mulle ingliskeelse referaadi". 
"Vesi jooksis kraanist hästi külm = Kraanist jooksis hästi külm vesi."
"Kirja saatis ta lühikese = Ta saatis lühikese kirja."
"Ta kleit, päikesest pleekinud ja vihmast märg, rebenes katki. = Ta kleit, mis oli päikesest pleekinud ja vihmast märg, rebenes katki." 
"Rühma juhtis nooruke leitnant, peenike kui piitsavars. = Rühma juhtis nooruke leitnant. Peenike kui piitsavars."
"Õde, kallis, "ulata mulle raamat." "Sina, õnnetu, "oled tõesti palju kannatanud!"
Järeltäiendiks asesõna.
Järeltäiendina kasutatakse asesõnu "niisugune, selline, seesugune, säärane ja sihuke" jmt, mis laiendavad
"Kes ta niisugune on?"
"Lollpea niisugune!"
"Kes see plika säärane on?"
Järeltäiendi kirjavahemärgid.
Kui järeltäiendiks on omadussõna, siis eraldatakse see põhjast koma(de)ga. 
Omastavas käändes täiendi või kaassõna laiendi järellisand eraldatakse komaga vaid eest. 
"Lydia Koidula, meie ärkamisaja suurima luuletaja haud asub Metsakalmistul."
Komaga ei eraldata 
"Onu vanema inimesena ei võtnud noorte trallist osa. Onu kui vanem inimene ei võtnud noorte trallist osa."
"Laps rumaluke ei saa veel asjadest aru".
"Teil perenaistel on alati kiire."
Jartsevo

Jartsevo on linn Venemaal Smolenski oblastis, Jartsevo rajooni keskus. Asub Smolenskist 63 km kaugusel Vopi jõe vasakkaldal.
Asulat on esmamainitud 1610. aastal. 1873. aastal rajati seal suur tekstiilitehas. 1925. aastal sai asulast Smolenski kubermangu Duhhovštšina maakonna keskus, ka maakond nimetati ümber Jartsevo maakonnaks. Asula sai linnaõigused 1926. aastal.
Preilikivi

Preilikivi on Kärde mäel asuv kivi, mis märgib Stackelbergide vanima tütre (Margarethe Victoria, sünd. 1882) hauda Kärde mõisa kalmistul. 
Noore neiu surma asjaolud jäid rahvale ebaselgeks, seetõttu on tekkinud mitmeid versioone. Ametlikult uppus Margarethe Victoria 27. juunil 1903 Lõuna-Tartumaal Löwenhofis (Kuigatsis). Kuna enesetapjaid kirikuaeda matta ei tohtinud, leidis isa talle viimse puhkepaiga Kärde mäe lõunapoolse oru veerul. Suur looduslik kivi Stackelbergide sisseraiutud vapi ja nimega olevat jäänud haua jalutsisse, sest preili ei surnud loomulikku surma. 
Kivil seisis mustast kivist rist, haua peatsis tahvel täieliku nimega. Lõhutud risti tükke võib veel praegugi näha, tahvel on kaduma läinud. Hauakivi juurde viib nulgudega ääristatud rada. Kivisse raiutud vapikilbil on all kolm mäge, millel kaks pärnatüve kahe paremale ja vasakule alla rippuva lehega. Murtud tüved lehtedega sümboliseerivad Stackelbergide suguvõsa, mida võib küll murda, aga ei saa hävitada, sest tugevatest juurtest sirguvad uued harud. 
Victor von Stackelberg olevat tahtnud Kärde mäele ehitada ka kabeli, kuid mõtteks see jäigi. Kui ajalugu poleks pöördunud, võinuks sellest kohast saada Stackelbergide perekonna matmispaik.
Rahva hulgas on enesetapu ajendina nimetatud õnnetut armastust mõisatöölise või talupoisi vastu, aga ka kihlatut – Kuremaa noorparuni – reetlikku käitumist. Aegade jooksul on neiu uppumiskohana nimetatud Kuremaa järve, Elva järve, Väikest Linajärve, Kärde tiiki ja Endla järve.
Torma mõis

Torma mõis (saksa keeles "Torma") on endine mõis, mis kuulus Tartumaal Torma kihelkonda. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asuvad mõisahooned Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Mõisat on esmamainitud 1493. aastal. 19. sajandi esimesel poolel viidi mõisasüda selle praegusse asukohta, varem asus see 2 kilomeetrit lõuna pool ja kandis saksakeelset nime "Padefest".
Pajusi mõis

Pajusi mõis (saksa keeles "Pajus") on endine rüütlimõis Põltsamaa kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub Pajusi mõis Jõgeva maakonna Põltsamaa vallas. 
Ajalugu.
Mõis rajati 17. sajandil. 1721. aastal kinkis Peeter I mõisa sõjaliste teenete eest riiginõunik Heinrich von Fickile. Alates 1820. aastast kuulus mõis Wahlidele. 
Mõisakompleks.
Peahoone.
Tänapäeval tegutseb mõisa peahoones Pajusi rahvamaja.
Kalmistu.
Mõisa südamest linnulennult umbes 1,35 km kaugusele põhjakirdesse jääb mõisa kalmistu.
Modellindus

Modell (prantsuse keeles "modèle, "varasem nimetus ka mannekeen) on inimene, kelle tööks on edendada, demonstreerida ja reklaamida kaubanduslikke tooteid (eelkõige rõivaid). 
Eristatakse moemodelle, kataloogimodelle, glamuurimodelle, fitnessmodelle ja kunstimodelle. Moemaailmas jagunevad modellid kõrgmoe ning kataloogimoe modellideks. Kõrgmoe modellid osalevad moeetendustel ja poseerivad kõrgmoe ajakirjades, nagu Vogue. Headeks näideteks on Cindy Crawford, Naomi Campbell ja Kate Moss. Kataloogimoe modellid esinevad moeajakirjades ja reklaamides ning reklaamivad jaekaubandustooteid. Mõned tuntumad reklaamimodellid on Irina Shayk, Bar Refaeli ja Josie Maran.
Modellinduses on palju erinevaid žanre, sealhulgas moetoimetus, elustiilitoimetus, poodium, reklaam, kataloog, glamuur, treening, ilu, kaunid kunstid ja elustiil. Iga žanr on seotud teatud modellinduse tüübiga. Moemodellid võivad töötada igas žanris. Teisest küljest, teiste modellide, nagu glamuuri- või reklaamimodellide (mõnikord nimetatakse ka elustiilimodellideks) töö võib olla piiritletud.
Mällikvere mõis

Mällikvere mõis (saksa keeles "Melligfer") oli Uue-Põltsamaa mõisa kõrvalmõis Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Kaavere mõis

Kaavere mõis (saksa keeles "Kawershof") oli mõis Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Põltsamaa valla territooriumile.
Ajalugu.
Kaavere mõisa omanikuks sai 1750. aastal Jakob Heinrich von Lilienfeld oma äia Heinrich von Ficki testamendi järgi, kui Kaavere 1750. aastal eraldati Vana-Põltsamaa mõisast. 1787. aastal andis J. H. von Lilienfeldi lesk Christina (sünd. von Fick) mõisa üle oma pojale, kuninglikule preisi kammerhärrale Carl Magnus von Lilienfeldile., kes 1824. aastal pantis mõisa Reinhold Johann Ludwig von Samson-Himmelstjernale, kes mõisa 1835. aastal lõplikult omandas. 
Reinhold Johann Ludwig von Samson-Himmelstjernale kuulusid ka Urvaste, Torma, Kivijärve ja Kurista mõis.
Aastatel 1820–1919 kuulus Kaavere mõis Kurista mõisa kõrvalmõisana von Samson-Himmelstjernadele.. Alates 1855. aastast oli Kaavere mõis koos Kurista mõisaga fideikomissmõis.
1866. aasta vallaseadusega eraldati mõisa järelevalve alt Kaavere vald, mis läks Venemaa keisririigi ametnike järelevalve alla.
Mõisa haldusalasse kuulusid Kaavere ja Sulustvere küla.