tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Orthoretrovirinae

Orthoretrovirinae on viiruste alamsugukond. 
Klassifikatsioon.
alamsugukonda "Orthoretrovirinae" liigitatakse järgmised viiruste perekonnad: 
Välislingid.
PVK-001

PVK-001 on endine Eesti Piirivalve kaater. See oli iseseisvuse taastanud Eesti esimene piirivalvealus ja esimene aktiivsesse ametlikku teenistusse võetud militaarvärvides riigilaev.
Kirjeldus.
Kaater on 17 m pikk ja selle veeväljasurve on tühjalt u 17 tonni. 2 Volvo Penta peamasinat annavad kiiruseks üle 20 sõlme. Meeskond on kolmeliikmeline. Pardal on ka väike abikummipaat, mida saab veesata kraanaga. Kaatril on nii avatud kui ka kinnine sild. Meeskonna käsutuses on 2 kajutit 3 koiga ja mess. Kaater on tänu kere kujule ja kinnisele ehitusele hea merekindlusega.
Ajalugu.
Kaater on ehitatud 1968. aastal Rootsis ja algul kandis nime KBV-257. 1992. aastal enne Rootsi kuninga Eesti-visiiti kingiti kaater Eesti piirivalvele, kus selle nimeks sai PVK-001. Hiljem saadi veel kaks sama tüüpi alust. 
2010. aastal hakati seda tüüpi piirivalvekaatreid amortisatsiooni ja moraalse vananemise tõttu teenistusest eemaldama. 
2012. aasta suvel anti PVK-001 üle Läänemaa vabatahtlikele merepäästjatele ja selle nimeks sai Hurmur-001. Paiknemiskohaks sai Haapsalu. 
2015. aastal osales kaater saatealusena Kärdlas võidupühal peaministri poolt üle antud pärja merele viimise ja vette laskmise tseremoonial.
Akuut

Akuut (´) on diakriitiline märk, mis näiteks koos e-tähega näeb välja nii: é. Seda kasutatakse mitmetes tänapäeva keeltes, mida kirjutatakse ladina, kürillilises või kreeka kirjas.
Akuudiga võidakse märkida näiteks sõnarõhku, hääliku pikkust, täishääliku kõrgust, palatalisatsiooni, tooni jm. Akuudiga võidakse ka häälikut eristada.
Reduplikatsioon

Reduplikatsioon on sõna või silbi kahekordistumine grammatilise väljendusvahendina, mõnikord veidi muudetud kujul (eesti keeles nt "läkiläki", "sigin-sagin").
See võib toimida intensiivistajana (väga-väga), sobib kinnitusteks ja nõustumisteks (ikka-ikka) või käsuks (räägi-räägi).
Lastel.
Esineb sageli näiteks lapse keele arengu algfaasis, lalisemisperioodil (la-la), kuigi mitte ainult. Sellel on leitud keeleomandamist tõhustav funktsioon, see aitab kõnejada tükkideks jagada ja silbipiiri ära tunda (ai-ai, kop-kop) ning tekitada ühest lahtisest silbist koosnevast keeleüksusest, mis ei ole eesti keelele üldiselt omane kõnetakt, kahesilbilise ja seega loomulikuma kõnetakti.
Georg Johan Maydell

Georg Johan Maydell (1648 – maeti 1709) oli Rootsi sõjaväelane (jalaväekindral) ning Edise mõisnik.
Georg Johan Maydell tegutses Rootsi kuningriigi sõjaväelasena, oli Hämeenlinna lääni rügemendi ülem ning Põhjasõja ajal Eestis, Ingerimaa ja Liivimaa vägede kindral en chef Otto Vellingki välivägedes.
26. juunil 1693 annetas Rootsi kuningas Karl XI Georg Johan Maydellile vabahärratiitli ja ta immatrikuleeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda (nr 102).
Tema suguvõsaharu hääbus 1864. aastal kümnendas põlves Jakob Johan Maydelli surma järel.
Ektotermia

Ektotermsed on loomad, kelle kehatemperatuur sõltub väliskeskkonnast. Neil puudub kindel kehatemperatuur ning soojendamiseks ja jahutamiseks tuleb keskkonnast otsida vastavalt soojemaid ja jahedamaid kohti. Sellisteks loomadeks on näiteks kalad, kahepaiksed, roomajad ja selgrootud.
Sigmar Gabriel

Sigmar Hartmut Gabriel (sündinud 12. septembril 1959 Goslaris) on Saksamaa poliitik, 2017–2018 Saksamaa välisminister. 
Ta on alates 2009. aastast Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) esimees.
2013–2018 oli ta aseliidukantsler, 2013–2017 samal ajal ka majandusminister.
SDP esimeheks valiti ta partei kongressil Dresdenis 13. novembril 2009 mil tema poolt hääletas 94,2 % kongressi saadikutest. 27. jaanuaril 2017 määrati ta äsja presidendiks valitud Frank-Walter Steinmeieri asemele välisministriks. Pärast uue koalitsioonivalitsuse moodustamist 14. märtsil 2018 astus Gabriel ametist tagasi. 
29. märtsil 2014 võttis Gabriel osa ajalehe Neue Osnabrücker Zeitung korraldatud energiakonverentsist.
Pávlos Kontídes

Pávlos Kontídes (kreeka keeles Παύλος Κοντίδης; sündinud 11. veebruaril 1990 Limassolis) on Küprose purjetaja.
Ta võitis 2012. aastal Küprosele esimese olümpiamedali riigi ajaloos, tuues Londoni olümpiamängudelt purjetamisest meeste Laser paadiklassis Tom Slingsby järel hõbemedali. 2008. aasta suveolümpiamängudel sai ta 13. koha. Samal aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlused. 2009. aastal võitis Kontídes maailma karika võistlustel hõbemedali.
Kate O'Mara

Kate O'Mara (sünninimi Francesca Meredith Carroll; 10. august 1939 Leicester – 30. märts 2014 Sussex) oli inglise näitleja. 
Ta on tuntud 1980. aastate Ameerika telesarjast "Dünastia", kus mängis Caress Morelli. 
Lisaks on ta kaasa teinud telesarjas "Doctor Who" (kehastades Ranit), töötanud koos Colin Bakeriga filmis "The Brothers" ning kehastanud Laura Wilde'i seriaalis "Howards' Way". 
Elukäik.
Tema ema oli inglise näitleja Hazel Bainbridge. 
Sussexi tütarlastekoolis logopeedina töötanud neiu huvitus näitlemisest. Esimese filmirolli tegi ta Merrie Carrolli nime all filmis "Home and Away" (1956), kuid uusi filmirollipakkumisi sellele ei järgnenud. Siiski kutsuti teda aeg-ajalt külalisnäitlejaks mõnda telesarja ("Danger Man", "Adam Adamant Lives!", "The Saint", "Z-Cars" ja "The Avengers"). 
Teatridebüüdi tegi ta 1963. aastal lavastuses "Veneetsia kaupmees" ning töötas pärast seda veel aastaid teatris, kus mängiti peamiselt Shakespeare'i teoseid ja muid klassikalisi sõnalavastusteoseid. 
Tema kutselise filminäitlejatee alguseks võib aga pidada 1970. aastat, mil ta tegi ta kaasa sellistes õudusfilmides nagu "The Horror of Frankenstein" (1970) ja "The Vampire Lovers" (1970). Need avasid talle tee paljudesse BBC (ja ITV) filmidesse ja telesarjadesse. Esimene kandev osa oli tal ITV sarjas "The Main Chance" (1969), kus ta mängis Julia Maini. Järgnes Jane Maxwelli roll BBC draamasarjas "The Brothers" (1975–1976). 1985. aastast näitles ta ulmetelesarjas "Doctor Who" ning sellega seotud kõrvalfilmides ja -sarjades. See avas talle ka Hollywoodi stuudiote uksed ning 1986. aastal mängis ta telesarja "Dünastia" 17 jaos ühe peategelase, Alexis Colby (Joan Collins) õde Cassandra (Carress) Morelli.
Ta suri Sussexi hooldekodus.
Mauri Kunnas

Mauri Tapio Kunnas (sündinud 11. veebruaril 1950 Vammalas) on Soome karikaturist ja lastekirjanik. 
Kunnas õppis aastatel 1969–1975 Helsingi Aalto Ülikoolis graafilise disaini erialal. Ta on töötanud mitmes Soome ajalehes poliitilise karikaturistina. 
Kunnas on tuntud eeskätt lastekirjanikuna. Ta on oma raamatud ise illustreerinud ning neis leidub palju antropomorfistlikke loomi. Tema populaarseima lasteraamatusarja "Koeramägi" ("Koiramäki") tegevus toimub muistses Soomes ning tegelasteks on inimesi meenutavad koerad. Ta on kirjutanud teose "Riku, Roope ja Ringo", mõned "õudusjuttudega" raamatud ning raamatuid jõuluvanast.
Kunnase 1970. aastate lõpu raamatutes leidunud riideid kandvate loomade hordide tõttu hakati teda võrdlema kuulsa ameerika lastekirjaniku Richard Scarryga. Kuid pärast tema kui lastekirjaniku populaarsuse suurenemist ilmunud teostes oli selliseid sarnasusi vähem. Tema lasteraamatutes leidub reeglina palju läbivaid tegelasi, näiteks unes kõndiv kits Härra Kuutõbine ("Herra Hakkarainen") ja ämblik Heikki.
Kunnase loomingu hulka kuulub ka "rock'n'roll"'i parodeeriv teismelistele ja täiskasvanutele mõeldud koomiks "Nyrok City". Koomiks parodeerib 1970. ja 1980. aastate "rock'n'roll"'i-kultuuri, nagu seda esindasid biitlid ja The Rolling Stones, kuid Soome stiilis. Tegemist on ka ühega vähestest Mauri Kunnase teostest, kus tegelasteks on inimesed.
Paljud Kunnase teoste maastikud pärinevad tema kodulinnast Vammalast ning raamatutes võib näha pilte linna kirikutest ja õhustikust. Oma teostega on ta teinud palju reklaami ka Korvatunturis asuvale jõuluvana kodule: muuhulgas ka eesti keeles ilmunud raamatus "12 kinki jõuluvanale" ("12 lahjaa joulupukille", 1987).
Lisaks on ta kirjutanud ka lastepärase versiooni Soome rahvuseeposest "Kalevala": "Koirien Kalevala", kus tegelasteks on koerad. Veel on ta kirjutanud oma versiooni Kuningas Arthuri ja tema rüütlite loost, pannes Cameloti tegutsema kassid, andnud oma näo Aleksis Kivi teosele "Seitse venda" ja Robert Louis Stevensoni seiklusjutule "Aarete saar".
Isiklikku.
Ta elab Espoos koos abikaasa Tarja ning laste Jenna (1983) ja Nooraga (1987). 
Oma töise edu aluseks peab ta suuresti abikaasa Tarjat, kes on aastakümneid töötanud tema assistendina, maalides tema joonistusi.
Pusa-Jaani talu kalmistu

Pusa-Jaani talu kalmistu on kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Haavapää külas Räpina vallas Põlva maakonnas.
Ajalugu.
Kalmistut hakati rajama 1932. aastal Pusa-Jaani nr 13 talu maadele, kuid ametlik luba saadi alles 7. jaanuaril 1935. Omanik oli taluperemees Peeter Sõukand (ka Sõukant), kes oli taarausuliste liikumise tegelane.
Kalmistu oli harvaesinevalt kolmnurgakujuline, selle pindala oli 0,0945 ha.
Tallinn (paikkond)

Tallinn on tiheasustusega paikkond Harju maakonnas, mis hõlmab suurema osa Tallinna linnast ning Tabasalu ja Laagri asula. Tallinna linna halduspiiridesse kuuluv Pirita linnaosa jääb paikkonnast välja. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Tallinna paikkonnas 391 251 inimest.
Anne Hidalgo

Anne Hidalgo (sünninimi Ana María Hidalgo Aleu; sündinud 19. juunil 1959 San Fernandos Hispaanias) on Prantsusmaa poliitik ja esimene Pariisi naislinnapea (alates 5. aprillist 2014).
Elulugu.
Ta vanemad kolisid 1961. aastal Prantsusmaale ning lapsepõlve veetis Anne Lyoni töölisagulis. 14-aastaselt võttis Hidalgo Prantsuse kodakondsuse. Tal on ka Hispaania kodakondsus.
Poliitiline karjäär.
2014. aasta kohalikel valimistel 30. märtsil võitis ta oma peamist konkurenti, Pariisi linnapead Bertrand Delanoëd. Hidalgo oli tema asetäitja 13 aastat. 
2020. aasta algul valiti ta teiseks kuueaastaseks ametiajaks linnapeaks tagasi, seega lõpeb tema töö selles ametis 2026. aasta märtsis. 
12. septembril 2021 teatas Hidalgo oma kandidatuurist 2022. aasta Prantsusmaa presidendivalimistel hoolimata oma 2020. aasta lubadusest teenida Pariisi linnapeana teist ametiaega. Ta tuli kaheteistkümne kandidaadi seas kümnendale kohale 1,75% häältega, mis on sotsialistliku kandidaadi ajaloo madalaim tulemus Prantsusmaa presidendivalimistel. 
Vaadetelt on Hidalgo vana kooli feminist ja sotsialist.
Villu Talsi

Villu Talsi (sündinud 28. septembril 1988) on eesti folkmuusik.
Ta mängib mandoliini ansamblites Epöpoa ja Curly Strings.
Isiklikku.
Alates 6. augustist 2011 on ta abielus Eeva Talsiga.
2018. aasta 28. detsembril sündis neil tütar Lilli ja 7. juunil 2023 sündis neil poeg Johannes.
Keelealune närv

Keelealunenärv ehk XII peaajunärv ehk kaheteistkümnes kraniaalnärv ehk hüpoglossnärv (ladina keeles "nervus hypoglossus [XII]") on paljude kesknärvisüsteemiga loomade kraniaalnärv.
XII peaajunärv algab enamikul loomadel piklikaju motoorsest tuumast ("nucleus motorius"). Keelealune närv väljub koljuõõnest kuklaluus asuva keelealuse närvi kanali kaudu ja suundub keele juurde, innerveerides motoorselt selle kõiki lihaseid.
Keelealuse närvi areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Ásgeir Ásgeirsson

Ásgeir Ásgeirsson (13. mai 1894 Kóranesi á Mýrum – 15. september 1972 Reykjavík) oli Islandi poliitik, Islandi president 1952–1968. Ta oli teine Islandi president. 
Enne presidendiks saamist.
Ásgeir lõpetas 1915. aastal Islandi Ülikooli teoloogia erialal, kuid teda peeti kirikuõpetajaks ordineerimiseks liiga nooreks. Aastal 1917 abiellus ta Dóra Þórhallsdóttiriga, kelle isa Þórhallur Bjarnarson oli olnud Islandi piiskop aastatel 1908–1916. Dóra vend Tryggvi Þórhallsson oli vahemikus 1927–1932 Islandi peaminister.
29-aastaselt valiti Ásgeir Arengupartei ("Framsóknarflokkurinn") ridades Alþingi liikmeks. Aastal 1930, mil tähistati Alþingi tuhandeaastaseks saamist, pidas just tema Alþingi presidendina Þingvelliril kõnet. 1931. aastal sai temast riigi majandusminister ning aasta hiljem juba peaminister. Aastal 1934 lahkus ta Arenguparteist ning osales mõnda aega valimistel sõltumatu kandidaadina. Hiljem astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ning oli Alþingi liige kuni presidendiks valimiseni aastani 1952. Kuni presidendiks saamiseni oli ta ka Islandi panga Útvegsbanki Íslands president (aastast 1938). Útvegsbanki ning veel kolme panga põhjal moodustati hiljem Íslandsbanki, mis kannab tänapäeval nime Glitnir.
Presidendina.
Ásgeirsson valiti 1952. aastal Islandi teiseks presidendiks napi häälteenamusega. Uus president tuli valida eelmise presidendi Sveinn Björnssoni surma tõttu planeeritust varem. Ásgeirssoni peamine konkurent valimistel oli Reykjavíki Toomkiriku õpetaja Bjarni Jónsson, kellel oli sel ajal valitsuses olnud Iseseisvuspartei ja Arengupartei toetus. Siiski õnnestus Ásgeirssonil koguda valimistel 46,7% häältest Jónssoni 44,1% vastu. Kolmas kandidaat Gísli Sveinsson, kes oli varem olnud Iseseisvuspartei ridades ka parlamendis, sai 6,0% häältest.
Aastatel 1956, 1960 ja 1964 valiti Ásgeirsson Islandi presidendiks ilma, et keegi oleks tema vastu kandideerinud. Vahetult peale tema neljanda ametiaja algust suri ta abikaasa Dóra leukeemiasse ning aastal 1968 otsustas Ásgeirsson uuesti kandideerimisest loobuda. Eeldati, et tema järeltulijaks presidendiametis valitakse tema väimees Gunnar Thoroddsen, kes aga küsitluste järgi favoriidina alustades kaotas siiski valimistel Kristján Eldjárnile.
Tema presidendiks olemise ajal olid ametis järgmised peaministrid:
1955. aastal pälvis ta Saksamaa teenetemärgi ("Sonderstufe des Großkreuzes des Verdienstordens der Bundesrepublik Deutschland").
Kukurbituriilid

Kukurbituriilid (või kukurbit[n]uriilid, kus n on glükooluriili lülide arv molekulis) on makroheterotsüklilised ühendid (C6H6N4O2)n, mille korduvad lülid moodustavad spetsiifilise seest õõnsa rõnga, mille siseservadele on paigutunud hapniku aatomid.
Kukurbituriilide suured rõngakujulised molekulid on huvipakkuvad võõrustaja-külalise komplekside moodustamise võime poolest. Sobivad neutraalsed või katioonsed külalismolekulid võivad paigutuda nende molekulide õõnsustesse. Sellise mittekovalentselt seotud kompleksi teket soodustab süsteemi stabiilsemaks muutumine.
Lincoln (Massachusetts)

Lincoln on linn USA-s Massachusettsi osariigis Middlesexi maakonnas. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli linnas 6362 elanikku, sealhulgas Hanscomi õhujõubaasi asukad, kes elavad linna piires. Linna pindala on 39 km2.
Eurooplastest sisserändajad rajasid Lincolni 1654. aastal osana Concordi linnast. 1754. aastal eraldus see Concordist. Linnale pani nime Bostoni jurist Chambers Russell oma kodulinna järgi, milleks oli Lincoln Inglismaal. Teadaolevalt on Massachusettsi Lincoln arvukatest samanimelistest USA asulatest ainus, mis on saanud nime Inglismaa Lincolni järgi; New Hampshire'i Lincoln on saanud nime Inglise aadliku, 9. krahvi Lincolni järgi ning ülejäänud kas USA presidendi Abraham Lincolni või USA iseseisvussõja aegse kindralmajori Benjamin Lincolni järgi.
Lincolnist on pärit Nobeli auhinna laureaat Dudley R. Herschbach. Linnast pärinevad ka ansambli They Might Be Giants kaks asutajaliiget John Linnell ja John Flansburgh, kes panid oma 1988. aastal ilmunud plaadi pealkirjaks "Lincoln".
GHB

GHB (gammahüdroksübutüraat) ehk korgijook on narkoaine, mille tarvitamisel võib tekkida narkojoove.
Korgijook on kurikuulus selle poolest, et seda kasutatakse avalikes joogikohtades (diskosaalid, baarid jne) meeste poolt selleks, et sokutada GHB märkamatult naiste joogiklaasidesse. Kui ohvrid on seda pahaaimamatult tarbinud, nõrgeneb nende reaktsiooni- ja vastupanuvõime ning seda kasutatakse ära, et pooljoobes olekus naiste kehasid hiljem kuritarvitada.
Kristi Paron

Kristi Paron (varem Reinson; sündinud 25. mail 1975) on eesti jurist.
Ta on alates 2012. aastast õiguskantsleri nõunik.
Varem töötas ta mitmes advokaadibüroos.
Triin Kahre

Triin Kahre (sündinud 29. juunil 1978) on eesti psühholoog, Eesti Koolipsühholoogide Ühingu juht.
Lincoln (Suurbritannia)

Lincoln on linn Inglismaal, Lincolnshire'i krahvkonna keskus. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas Lincolnis 93 541 inimest ja kogu Lincolni linnastus (kuhu kuuluvad ka North Hykeham ja Waddington) 119 200 inimest.
Lincoln sai alguse Rooma linnast Lindum Coloniast, mis omakorda rajati rauaaegse asula kohale. Lincolni suurimad vaatamisväärsused on gooti stiilis Lincolni katedraal ja 11. sajandist pärinev normanni kindlus Lincolni loss (Lincoln Castle). Linnas tegutsevad Lincolni Ülikool (University of Lincoln) ja Piiskop Grosseteste'i Ülikool (Bishop Grosseteste University), mis on saanud nime skolastik Robert Grosseteste'i järgi. 
Lincoln jääb Londonist 227 kilomeetrit põhja ning paikneb kohas, kus katkeb kokku ligi 50 miili pikkune Lincolni kalju. Selle kõrgus üle merepinna on Withami jõe ääres 20,4 m, katedraalikünka otsas aga 72,8 m. Linna pindala on 35,69 km².
Kristiina Treial

Kristiina Treial (Tropp; sündinud 14. aprillil 1979) on eesti psühholoog.
Ta õppis aastatel 1986–1995 Viljandi Maagümnaasiumis ja 1995–1997 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1997–2001 õppis Tartu ülikooli psühholoogiaosakonnas bakalaureuseõppes, aastatel 2001–2004 samas magistriõppes. 
Aastatel 2006–2018 töötas ta õpetajakoolituse õppejõuna Tartu Ülikoolis. 2018. aastal alustas tööd Tallinna Ülikooli psühholoogia instituudis.
Eesti Psühholoogide Liidu ja Eesti Koolipsühholoogide Ühingu liige. 
Ta on Sihtasutuse Kiusamisvaba Kool üks asutajatest ja juhatuse liige. On avaldanud arvamuslugusid kiusamise vähendamise teemadel.
2023. aastal tunnustati teda Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgiga.
Lincoln (New Hampshire)

Lincoln on linn USA-s Uus-Inglismaal, New Hampshire'i osariigis Graftoni maakonnas. Pindalalt on see New Hampshire'i teine linn. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli linnas 1662 elanikku. 
Osalt jääb linna alale Franconia Notchi looduskaitseala (Franconia Notch State Park), suur osa linnast kuulub White Mountaini metsakaitsealale (White Mountain National Forest). Kirdes möödub linnast Apalatšide matkarada (Appalachian Trail). Lincolnis paikneb Loon Mountaini suusakuurort.
Linn rajati 1782. aasta paiku piirkonda, kus koloonia kuberner Benning Wentworth 1764. aastal andis 131,34 km2 maad umbes 70 investorile Connecticutist. Lincoln on saanud nime 9. Lincolni krahvi ja 2. Newcastle'i hertsogi Henry Fiennes Pelham-Clintoni järgi, kes oli Wentworthide sugulane.
Madise ohvrikivi

Madise ohvrikivi (ka Madise küla ohvrikivi) on ohvrikivi Harju-Madise kihelkonna ja Lääne-Harju valla Madise külas.
Hiiealune

Hiiealune on muinsuskaitsealune hiiekoht Harju-Madise kihelkonna ja Lääne-Harju valla Suurkülas.
Ussiviin

Ussiviinaks ehk rästikuviinaks nimetatakse maitsestatud viina, mida kasutatakse rahvameditsiinis ja -veterinaarias nii sees- kui ka välispidise ravivahendina.
Ussiviina valmistamiseks püüti harilikult enne jüripäeva (23. aprilli) harilik rästik, kes aeti elusalt pudelisse ja kallati viinaga üle ning ilmselt kinnitati kiiremas korras pudelile ka kork.
Toiming pidi olema kiire ja asjatundlik, sest kui rästikul hammustada lasta, siis jäävat ka viina ilma ravitoimeta.
Mõnel pool topiti pudelisse üksnes rästiku pea.
Ussiviina säilitati kirjelduste kohaselt tulekoldeta hoones.
Tõenduspõhine meditsiin.
Rästikuviina ravitoime kohta seni põhjalikud teaduslikud uuringud ilmselt puuduvad.
Hariliku rästiku mürk (ladina keeles "venenum Viperae berus") on ravimpreparaadi Viprosal B peamine toimeaine.
Lümfosarkoom

Lümfosarkoomiks (ladina keeles "lymphosarcoma") nimetatakse osadel loomadel (sh inimestel) vohavat lümfisõlmede pahaloomulist kasvajat. 
Termin on vananenud ega ole tänapäeval enam käibel. 
Madudel ("Colubridae", "Lampropeltis getula californiae") võib lümfosarkoomi ka kõhuõõnes esineda.
Leproomid

Leproomideks ehk leproosseteks granuloomideks (ladina keeles ains "leproma") nimetatakse lepromatoossesse leeprasse nakatunud inimestel tekkivaid nakkusohtlikke nahaköbrusid.
Leproomid koosnevad lümfotsüütidest, epitelioidsetest rakkudest ja plasmarakkudest ning Virchowi leeprarakkudest. Virchowi leeprarakkude tsütoplasma sisaldab lepromatoosse leepra haigustekitajaid leepra mükobaktereid ("mycobacterium leprae"). 
Leproomis võib tekkida nekroos.
Lusitaania teetigu

Lusitaania teetigu ehk portugali teetigu ("Arion lusitanicus") on teeteo perekonda kuuluv liik nälkjaid.
Liigi levikupiirkond piirdub Lääne-Lissaboni metsadega, sealhulgas Sintra-Cascais'e või Arrábida rahvuspargiga. Suhteliselt muutliku välimusega lusitaania teetigu kasvab kuni 8 sentimeetri pikkuseks.
Eestis ei esine. Küll leidub Eestis võõrliigina hispaania teetigu.
Kollane teetigu

Kollane teetigu ehk seenekannelnälkjas ("Arion subfuscus") on teeteo perekonda kuuluv liik nälkjaid.
Täiskasvanud kollase teeteo kehapikkus väljasirutatuna on 5-7 cm. Teo külgedel on kaks tumedat vööti, mis asuvad suhteliselt kõrgel. Vöödid võivad olla hajusa värviga või peaaegu märkamatud. Tald on helehall kuni valge, mitte tume. Tallaserv on tallaga sama tooni, tavaliselt peenikeste tumedate ristjoontega.
Tiit Kaps

Tiit Kaps (31. jaanuar 1940 – 27. märts 2014) oli eesti keemik.
Haridus.
Tiit Kaps õppis 1947–1949 Harku 7-klassilises koolis, 1949–1954 Tallinna 29. 7-klassilises koolis ja 1954–1958 Tallinna 10. Keskkoolis. 1963. aastal lõpetas "cum laude" Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna keemilise tehnoloogia erialal tehnoloogiainseneri kutsega. 
Ta töötas aastatel 1965–1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi tahke ja gaasilise kütuse keemia ja tehnoloogia eriala aspirandina ja kaitses samas 1970. aastal keemiateaduste kandidaadi kraadi. Tema teadustöö põhisuunaks oli adhesiooninähtused polükondensatsioonliimid/puit piirpinnal, puitpolümeersete materjalide omadused ja kvaliteet. 
Täiendas end Poola Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituudis 1966–1967; Helsingi Ülikoolis 1974–1975; Budapesti Tehnikaülikooli polümeeride tehnoloogia kateedris 1976; Helsingi Tehnikaülikooli puidu ja polümeeride keemia kateedris 1974 ja 1984. Osales puidutöötlemise eriala seminar-nõupidamisel Moskvas 1979. TTMTK Standard 1984. Avaldanud 120 teaduspublikatsiooni.
Töökäik.
Töötas Tallinna Polütehnilises Instituudis / Tallinna Tehnikaülikoolis aastatel 1963–2014. Oli orgaaniliste ainete tehnoloogia kateedri laboratooriumi juhataja 1963–1965; füüsikalise keemia kateedri assistent 1969–1972; põlevkivikeemia ja -sünteesi probleemlabori (a-ni 1977 polükondensatsiooniliimide probleemlabor) osakonnajuhataja 1972–1979; puidutöötlemise kateedri rajaja ja juhataja 1979–1988, dotsent 1979–1991; keemiateaduskonna dekaan 1988–1991; õppeprorektor 1991–2000; polümeermaterjalide instituudi polümeeride tehnoloogia aseprofessor 1992; puidutöötlemise professor 1998–2005; puidutöötlemise õppetooli juhataja 2003–2010, puidutöötlemise erakorraline professor 2005–2010 ja emeriitprofessor 2010–2014. Tema juhendamisel on kaitstud 6 magistri- ja 2 doktoritööd.
Teaduskorralduslik tegevus.
Tiit Kaps on olnud Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu ja valitsuse liige; TTÜ nõukogu õppekomisjoni esimees; keemia- ja materjalitehnoloogia valdkonnanõukogu liige; haldusjuhtimise valdkonnanõukogu liige; Eesti TEMPUSe nõukogu liige; Avaliku Teenistuse Koolitusnõukogu liige; keemiateaduskonna nõukogu liige; Eesti Mööblitootjate Liidu juhatuse liige; Eesti Puutööliidu Kutsekomisjoni liige; Tallinna Teadlaste Maja liige.
Hele seenetigu

Hele seenetigu ehk hele-seatigu ("Malacolimax tenellus", sünonüüm "Limax tenellus") on liik nälkjaid.
Kristján Eldjárn

Kristján Eldjárn (6. detsember 1916 – 14. september 1982) oli aastatel 1968–1980 ametis olnud kolmas Islandi president.
Enne presidendiks saamist.
Tema vanemad olid Tjörnis õpetajana töötanud Þórarinn Kr. Eldjárn ja Sigrún Sigurhjartardóttir. Ta õppis Kopenhaageni Ülikoolis arheoloogiat ning õpetas seejärel Islandi Ülikoolis. Seejärel töötas ta õpetajana Akureyri koolis ja Reykjavíki Laevanduskolledžis. Aastal 1945 asus ta tööle Islandi Rahvusmuuseumi, olles seal esialgu kuraator ning aastast 1947 kuni presidendiks saamiseni direktor. Aastal 1957 sai ta oma Islandi paganlikke matuseid käsitleva teadustöö eest doktorikraadi.
Aastatel 1966–1968 juhtis ta äsja loodud riigitelevisioonis ("Ríkisútvarpið") mitut hariva sisuga telesaadet, kus demonstreeris mõningaid museaale ja selgitas nende ajaloolist konteksti. Need saated said üpris populaarseks ning tegid temast tuntud ja lugupeetud isiku. Kahtlemata andis just see talle tõuke 1968. aasta presidendivalimistel kandideerimiseks – tal ei olnud seni mingit poliitilist tausta.
Presidendina.
1968. aasta valimisi alustas ta "musta hobusena", kandideerides esimeste küsitluste järgi 70% valijate toetusega saadiku Gunnar Thoroddseni vastu. Samas valimistel sai hoopis Kristján sarnase toetuse: 92,2% osaluse juures hääletas tema poolt 65,6% valijatest. Uuesti valiti ta presidendiks aastatel 1972 ja 1976, kuid aastal 1980 otsustas ta enam mitte kandideerida, soovides pühenduda täielikult oma elukestvale akadeemilisele tööle. Ta suri vaid kaks aastat hiljem: 14. septembril 1982 riigi pealinnas Reykjavíkis.
Tema presidendiks olemise ajal olid ametis järgmised peaministrid:
Perekond.
Kristján Eldjárn oli abielus Ísafjörðuri linnas ärimehe tütrena sündinud Halldóra Ingólfsdóttiriga (1923–2008). Abielust sündis neli last. Nende poeg Þórarinn Eldjárn on üks Islandi kuulsamaid kirjanikke, kes on spetsialiseerunud lühivormidele, kuid kirjutab ka luulet ja romaane. Nende tütar Sigrún Eldjárn on samuti kirjanik ning ka mitme lasteraamatu illustraator.
Ajutüvi

Ajutüvi (ladina "truncus encephalicus") on paljude selgroogsete loomade aju osa, mis ümbritseb seljaaju ülaosa. Ajutüve hulka kuuluvad keskaju, sild ja piklikaju.
Laiemas tähenduses arvatakse ajutüve koosseisu ka vaheaju, põhimikutuumad ja haistmisaju.
Ajutüvi kuulub arengulooliselt vanimate ajuosade hulka ja reguleerib mitmeid funktsioone, näiteks hingamist ja ainevahetust, aga ka stereotüüpseid reaktsioone ja liigutusi.
Termin "ajutüvi" ei kuulu kehtivasse anatoomianomenklatuuri.
Rootsi (Lääneranna)

Rootsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
10. jaanuarini 2014 oli osa Seira külast.
Vanamõisa (Lääneranna)

Vanamõisa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas
10. jaanuarini 2014 oli osa Seira külast.
Rootsi-Aruküla

Rootsi-Aruküla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Kuni 2017. aastani kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda ja kandis nime Aruküla. Seoses haldusreformiga sai küla nimeks Rootsi-Aruküla.
10. jaanuarini 2014 oli osa Seira külast.
Rootsi (täpsustus)

Rootsi on riik Euroopas. 
Sama nime kannab mitu Eesti küla:
Péter Biros

Péter Biros (sündinud 5. aprillil 1976 Miskolcis) on Ungari veepallur, kolmekordne olümpiavõitja.
Biros on võitnud olümpiamängudelt kolm kulda (2000, 2004 ja 2008), maailmameistrivõistlustel kulla ja kaks hõbedat, FINA veepalli maailma karika võistlustel kaks kulda ja kaks hõbedat, FINA veepalli Maailmaliigas kulla ja hõbeda ning Euroopa meistrivõistlustel pronksi.
Ta võitis oma esimene tiitlivõistluste medali 1999. aasta FINA Maailma Karikavõistlustel (kuld). Aasta hiljem võitis ta oma esimese kolmest olümpiakullast 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys. Pekingi olümpiamängudel võitis Biros oma kolmanda olümpiakulla kannatades tsüsti all, selletõttu sai ta "fair play" auhinna.
2012. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial oli Biros Ungari lipukandja. Biros saavutas nendel olümpiamängudel Ungari võistkonnaga 5. koha.
Uluste

Uluste on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Võhma külast.
Võigaste

Võigaste on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Metsküla külast.
Laulepa

Laulepa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Meelva külast.
Peanse

Peanse on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Petaaluse külast.
Liustemäe

Liustemäe on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Metsküla külast.
Soovälja

Soovälja on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Parivere külast.
Jõeääre (Lääneranna)

Jõeääre on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
10. jaanuarini 2014 oli osa Rumba külast.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
Keemu

Keemu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Matsalu külast.
Seli (Lääneranna)

Seli on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas.
10. jaanuarini 2014 oli osa Pagasi külast.
Mõisimaa

Mõisimaa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Võhma külast.
Pilistvere kirikuaed

Pilistvere kirikuaed on kirikuaed Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pilistvere külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Kirikuaed on olnud kasutusel ka kalmistuna. Matmine kirikuaeda lõpetati üldiselt millalgi pärast 1772. aastat ning edaspidi maeti kihelkonna surnud Pilistvere kalmistule. Üksikuid matuseid on arvatavasti olnud ka 20. sajandil.
19. sajandi algul ümbritseti kirikuaed müüriga ning aia lõunaossa rajati kabel. 1838. aastal ehitati klassitsistlik väravaehitis. Kirikuaias on näha üksite hauatähiste jäänuseid, kuid pole teada, kas need on oma algsel kohal. Kirikuaeda maetud inimeste üldarv ei ole teada. Praegu (jaanuaris 2015) on see üldiselt hooldatud. 
Mälestis.
Pilistvere kirikuaed on 1997. aastast riiklik arheoloogia- ja ehitismälestis. Selle alal asub mälestisena veel Pilistvere Andrease kirik, kabel ning kirikuaia piirdemüür. Nendel ning asulakohal, Vabadussõja mälestussambal, Pilistvere II maailmasõja matmispaigal ning Laenu-Hoiu Ühisuse hoonel on ühine mälestise kaitsevöönd.
Kuliai

Kuliai on alev Leedus Plungė rajoonis, Kuliai valla halduskeskus. Kuliai asub Alantase jõe ääres. Vene keeles oli asula nimi vanasti Куле.
Asula nime kohta on kaks hüpoteesi. Ühe kohaselt tuleb see žemaidi sõnast "kūlis" ehk kivi, kuna alevi ümbrus on kivine. Teise kohaselt tuleb see kohalikust sõnast tööliste kohta ("kulis"). Keskajal olid Kuliai laadad ainuke koht piirkonnas, kus kivisütt müüdi, oletatakse, et see oli töölisasula.
Vaatamisväärsusteks on aastal 1900 valminud kirik, selle värav ja kellatorn, pastoraadihoone aastast 1790, punastest tellistest köök-teenijatemaja aastast 1780. Kolm vana kabelit asuvad ka Kuliai kalmistul. Alevis on koduloomuuseum.
Ajalugu.
Kuigi arheoloogiliste leidude põhjal asus seal küla juba kiviajal, on Kuliaid esimest korda mainitud XIII sajandil. Alev sai asulast XVII sajandil. Aastal 1644 ehitati sinna kirik. XVIII sajandil kuulus Kuliai jesuiitidele. XIX sajandil hakkasid sealsel turuplatsil toimuma laadad, kus kaubeldi põhiliselt loomadega. Aastal 1900 valmis praegune Kuliai kirik. Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 81 Kuliais elanud juuti. Nõukogude ajal oli Kuliai kohaliku kolhoosi keskasula.
Kuliai vanemad elanikud kasutavad igapäevaelus veel žemaidi keelt.
Morgenstern (täpsustus)

Morgenstern (saksa keeles 'hommikutäht, koidutäht') tähendab mitut asja.
Alsėdžiai

Alsėdžiai on alev Leedus Plungė rajoonis, Alsėdžiai valla halduskeskus. Alsėdžiai asub Sruoja jõe ääres. Asula vana saksakeelne nimi on "Alschaden", vene keeles olid aga kasutusel nimekujud Олсяды, Ольсяды.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Alsėdžiais kaevandatakse savi.
Alsėdžiais asub vana linnamägi. Alevis on aastal 1793 valminud kirik, selle värav ja kellatorn (valminud aastal 1679). Alevi juures asub X–XIII sajandil kasutusel olnud kalmistu.
Ajalugu.
Alsėdžiai linnamäge on esimest korda mainitud aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Kroonikates kannab asula nime "Aliseiden" või "Alizeyde".
Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Piiskoppide valdusse jäi asula XIX sajandi keskpaigani, mil tsaarivõimud valduse konfiskeerisid. Piiskop Baltramiejus Svirenkavičius püstitas sinna aastail 1475–1476 esimese kiriku. Kas XV sajandi lõpus või XVI sajandi alguses sai Alsėdžiaist alev.
Aastal 1702 hakati alevis pidama laatasid. Kuni XX sajandi keskpaigani elas seal suur juudi kogukond. Nõukogude ajal oli Alsėdžiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Surnud 22. novembril

"Siin loetletakse 22. novembril surnud tuntud isikuid."
Plateliai

Plateliai on alev Leedus Plungė rajoonis, Plateliai valla halduskeskus. Alev asub Plateliai järve kaldal. Vene keeles on alevi kohta kasutatud nimekuju Плотеле.
Alevis on raamatukogu, gümnaasium ja jahtklubi. Plateliais asub Žemaitija rahvuspargi administratsioon.
Vaatamisväärsusteks on aastal 1744 valminud kirik ja selle kellatorn, Plateliai mõisakompleks. Alevis on koduloomuuseum, mis asub mõisa aidas. Mõisa pargis kasvab Leedu suurim saarepuu (kõrgus 32 meetrit, ümbermõõt 7,2 meetrit).
Ajalugu.
Plateliaid on esimest korda mainitud aastal 1450. Arvatakse, et algselt paiknes alev Plateliai järve saarel, kuhu XVI sajandil ehitati Plateliai kirik. XVII sajandil põlesid sealsed hooned maha.
XVIII sajandi kolmandal veerandil sai alevist Ogińskite valdus. Aastal 1923 hävis peaaegu kogu alev tulekahjus. Nõukogude ajal oli Plateliai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastast 2003 toimub alevis igal suvel festival „"Roko naktys"“ (tõlkes Rockiöö).
Põltsamaa suudlus

Põltsamaa suudlus on Põltsamaa keskaegse kiriku asemelt leitud nurkapidi kokkupuutuvate võlvide konsool, millel on kujutatud osaliselt ühtesulanud kahte inimnägu – vasakul mees ja paremal naine. Mehel on ümber pea linditaoline ehe, naisel on õlani juustesalk. Kummastki peast on näha ainult üks silm ning kahest ninast ja kahest suust on järele jäänud vaid üks suu ja üks nina. Kaksiknägu läbib vaevalt märgatav eraldusvaoke.
Varem on arvatud, et konsoolil on kujutatud Aadamat ja Eevat. Hiljem on ka arvatud, et seal on kujutatud hoopis Jeesust ja Juudast (ehk siis juudasuudlust) või Maarjat ja Eliisabeti. Tõenäoliselt on konsool valmistatud 1300. aasta paiku.
Konsool leiti juhuslikult keskaegse kirikuaseme mullatöödel 1960. aastatel. See paiknes pikka aega ühes Põltsamaa eraaias, alates 1997. aastast on see Põltsamaa Muuseumi kogus.
Eino Kuusi

Eino Akseli Kuusi (18. veebruar 1880 Helsingi – 26. aprill 1936 Helsingi) oli soome sotsiaalpoliitika teadlane ja riigiametnik.
Eino Kuusi kaitses 1915. aastal filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga talvetöötusest. 1922. aastal oli ta Aimo Kaarlo Cajanderi 1. valitsuses sotsiaalminister.
Aastatel 1928–1931 töötas Eino Kuusi Tartu Ülikooli praktilise poliitilise ökonoomia professorina. Tartus töötamise perioodil oli ta Akadeemilise Majandusteaduse Seltsi esimees, ta aitas kaasa Soome-Eesti suhete arendamisele.
Temalt on eesti keeles ilmunud kaks publikatsiooni:
Eino Kuusit peetakse sotsiaalpoliitika teadusliku käsitluse teerajajaks Soomes, tal oli oluline mõju ka sotsiaalpoliitika õppesuuna kujunemisele.
1931. aastal avaldas ta esimese soomekeelse sotsiaalpoliitika õpiku, kirjeldades seal sotsiaalpoliitika mõistet, eesmärke ja tegevusvälja.
Aastatel 1932–1935 oli ta Tampere Ülikooli eelkäija, Ühiskondliku Kõrgkooli rektor ja sotsiaalpoliitika õpetaja.
Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Olga Knjazeva

Olga Knjazeva (vene Ольга Николаевна Князева; 9. august 1954 Kaasan – 3. jaanuar 2015 Kaasan) oli Nõukogude Liidu vehkleja.
Olga Knjazeva tuli naiskondlikus floretis olümpiavõitjaks 1976. aastal ja maailmameistriks aastatel 1974, 1975, 1977 ja 1978. Individuaalarvestuses võitis ta 1975. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Ülo Stöör

Ülo Stöör (sündinud 1. märtsil 1939 Pärnus) on eesti arhitekt.
Ta õppis aastatel 1946–1951 ja 1953–1955 Tallinna 10. Keskkoolis, aastatel 1951–1952 Tallinna 36. Mittetäielikus Keskkoolis ning aastatel 1952–1953 Tallinna 29. 8-klassilises Kool, kuid lõpetas aastal 1957 Tallinna 5. Töölisnoorte Keskkooli hõbemedaliga (töölisnoorte koolis õppimise ajal töötas ta puusepana). Aastatel 1957–1959 õppis ta TPI energeetikateaduskonnas ja ta lõpetas aastal 1965 ERKI arhitektuuri õhtuse osakonna. Aastal 1969 täiendas ta ennast linnaehituse alal Moskva Arhitektuuriinstituudis.
Ta on töötanud Aleksander Leineri nimelises puidutööstuses ja autotranspordibaasis puusepana, aastal 1958 Tallinnfilmis administraatorina, aastatel 1960–1961 Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi KTB-s tehnikuna, aastatel 1961–1966 Eesti Projektis tehniku ja arhitektina.
Isiklikku.
Ülo Stöör on teist korda abielus. Tema esimene naine Virve Stöör (neiuna Aring) on sisearhitekt, abielust sündisid poeg Mart ja tütar Mari-Anne. Tema teine naine Ilme Stöör (neiuna Tiit) on muusikapedagoog, abielust sündisid pojad Lembit-Kaur, Lauri ja Ülo-Tarmo. Ülo-Tarmo ja Lembit-Kaur on arhitektid.
Plungė mõis

Plungė mõis (leedu keeles "Plungės dvaras") on endine mõis Leedus Plungė rajoonis Plungės. Peahoone aadress on Parko g.1.
Plungė mõisa on esimest korda mainitud 1565. aastal. Algselt oli tegemist riigimõisaga. Eraomandisse läks see aastal 1779, mil selle omanikeks said kompensatsiooniks riigi valdusse läinud Lachavičy piirkonna maade eest Massalskid. Aastal 1806 sai mõisa omanikuks Platon Zubov. Zubovitelt läks mõis aastal 1874 Ogińskite valdusse.
Mõisakompleksi ehitasid välja just Ogińskid. Peahoone lasi rajada Michał Mikołaj Ogiński. Hoone on uusgooti stiilis, ülejäänud kompleksi juures on aga kasutatud ohtralt renessansiajastu elemente. Loss valmis aastal 1879. Arhitektideks olid Karol Lorenz ja Friedrich August Stüler.
Peahoone ümber paikneb 58,3 hektari suurune park. Arvatakse, et seda hakati kujundama juba XVIII sajandil. Park asub Babrungase jõe kaldal. Üks vanemaid puid pargis kannab nime Perkūno ąžuolas (tõlkes Piksetamm). Peahoone juures asub pargis purskkaevuga tiik.
Mõisakompleksist on säilinud 9 hoonet. Peahoone juures asuvad kontorid ja tall, ülejäänud hooned asuvad pargi servas. Endine advokaadi maja asub Babrungase jõe teisel kaldal. Aastail 1873–1902 tegutses mõisa juures muusikakool, kus õppis ka Mikalojus Konstantinas Čiurlionis.
Mõis võõrandati aastal 1921. Algul paiknes seal põllumajanduskool, seejärel kasutas seda Leedu sõjavägi. Pärast Teist maailmasõda asus peahoones tehnikum, tänapäeval asub seal Žemaitija kunstimuuseum. Lossi interjöör ei ole säilinud.
Plungė rajoon

Plungė rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Telšiai maakonna aladel.
Rajooni pindala on 1105 km². 2014. aasta seisuga elas seal 36 524 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Tänapäevastes piirides aastast 1999. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Alsėdžiai, Babrungase, Kuliai, Nausodise, Paukštakiai, Plateliai, Stalgėnai, Šateikiai, Žemaičių Kalvarija ja Žlibinai vald. Eraldi haldusüksuse moodustab Plungė linn.
Halduskeskus on Plungė linn. Teised tähtsamad asulad on Plateliai, Kuliai, Alsėdžiai ja Žemaičių Kalvarija alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,54% leedulased, 0,51% venelased, 0,11% ukrainlased, 0,07% valgevenelased, 0,05% poolakad ja 0,72% oli teistest rahvustest.
Rajoon asub suuremalt osalt Žemaidi kõrgustikul. Suurimad jõed on Minija oma lisajõe Babrungasega ja rajooni põhjaosa läbiv Varduva, rajooni lõunaosast algab ka Jūra. Suurim järv on Plateliai järv.
Plungė rajooni territoorium jääb osaliselt Žemaitija rahvuspargi, osalt aga Salantai regionaalpargi territooriumile.
Talvi Märja

Talvi Märja (kuni 1956. aastani Talvi Väli; sündinud 8. septembril 1935 Tallinnas) on eesti tennisist, treener, sporditegelane, psühholoog, andragoog, poliitik.
Haridus.
Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli spordipedagoogika ja 1973. aastal psühholoogia erialal. 1983. aastal kaitses ta psühholoogiakandidaadi kraadi.
Sportlaskarjäär.
Sportima hakkas ta koolipäevil Nõmmel, tennisetreeninguid alustas 1947 Dünamos Evald Kree juhendamisel. Aastatel 1951–1957 võistles ta 43 korda Eesti NSV koondises.
Tulemused.
1956. ja 1957. aastal kuulus ta Nõukogude Liidu edetabeli esikümnesse. Aastatel 1951–1959 võitis ta üksikmängus 2 kulda, 2 hõbedat ja 2 pronksi ning paarismängudes 3 kulda, 8 hõbedat ja 1 pronksi.
Muu tegevus.
Aastatel 1954–1974 oli ta Dünamo tennisetreener, tema parim õpilane oli Mare Kalberg. Ta on tegutsenud ka tennisekohtunikuna ja kuulunud aastatel 1962–1978 Tenniseföderatsiooni presiidiumi.
1970. aastate teisel poolel alustas ta täiskasvanute koolitamisega. Juhtimis- ja organisatsioonipsühholoogiale spetsialiseerununa töötas 10 aastat kergetööstuse süsteemis (ENSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroos, Mainoris).
Aastatel 1986–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli andragoogika ja juhtimistöö õppetooli juhataja, aastast 1989 dotsent, aastast 1993 andragoogika professor, aastast 1998 emeriitprofessor. Ta on osalenud täiskasvanuhariduse valdkonna teadus- ja arendustegevuses ning täiskasvanuhariduse poliitika kujundamises. Osaleb Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsiooni Andras tegevuses alates selle asutamisest 1991. aastal (kuni aastani 2003 oli juhatuse esimees).
Ta on avaldanud spordipsühholoogiaartikleid, andragoogikaalaseid artikleid ja raamatuid.
Aastatel 1995–1999 oli Märja Riigikogu liige, alates 19. novembrist 1996 juhtis Riigikogu kultuurikomisjoni.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli võrkpallur Olaf-Karl Märja.
Edu (Põltsamaa kino)

Edu on kino Põltsamaal aadressil Kuperjanovi 2. 
Uus kinohoone kavandati Põltsamaa uude keskusse, mis pidi ehitatama 1970. aastatel valminud planeeringu järgi. Kino ja uus kultuurikeskus pidid olema uue keskuse kaks kõige olulisemat ehitist. Kinohoone projekteeriti aastatel 1972–1974 Eesti Maaehitusprojektis, arhitekt oli Ago Pähn ja sisearhitekt Tiiu Pai.
Hoonet hakati ehitama mitu aastat hiljem, see avati 5. novembril 1983. Kino oli kavandatud polüfunktsionaalsena, avar fuajee pidi toimima ka näitusesaalina, keldris olev kohvik ka klubiruumina. Saalis oli 253 istekohta.
Kinohoone oli projekteerimise ajal Eestis uudse neofunktsionalistliku välislahendusega, kuid valmimise ajal oli selline vormilahendus Eestis juba tavalisem.
1990. aastatel tegutsesid hoones lisaks kinole mitmed ärid, nagu videolaenutus, baar, juuksur, autoremondi- ja õmblustöökoda. Kinosaali algsed kõvad lakitud vineerist istmed asendati pehmete dermatiinkattega istmetega, mis olid pärit Tallinna kinost Kosmos.
Alates 21. sajandi algusest äritegevus hoones järk-järgult vähenes. Viimane kinoseanss toimus 19. septembril 2008, kui näidati filmi "WALL·E". Pärast seda kasutati kinosaali ja fuajeed mõne aasta jooksul aeg-ajalt kaubanduspinnana (riiete jms müük). Alates 2013. aastast seisab kinohoone kasutuseta, kinoaparatuur on eemaldatud.
Hoonet on üritatud ümber projekteerida ka muudeks otstarveteks. Kino kunagine oluline tunnusmärk – fassaadil asunud, arhitekti vabakäeliselt kujundatud kino nimesilt "Edu" – on eemaldatud. 
Kinohoone on Eestis küllaltki ainulaadne, sest üldiselt väikelinnades ei ehitatud ainuprojekti järgi nii suuri kinohooneid. Hoone võeti 2005. aastal ajutise riikliku kaitse alla ja see on 2006. aastast riiklik ehitismälestis.
Orienteerumistähis

Orienteerumistähis ehk kontrollpunkti tähis ehk KP tähis (ingl k "control flag") on orienteerumis- või muudel sarnastel võistlustel kasutatav kontrollpunkti asukoha märgistus.
Vastavalt Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni (IOF) ja Eesti Orienteerumisliidu (EOL) võistlusreeglitele on orienteerumistähis avatud põhjadega korrapärane kolmnurkne püstprisma, mille külgtahkudeks on 30 cm küljepikkusega ruudud, mis on jagatud diagonaalselt kaheks, nii et üks osa on valge ja teine oranž (värvi kood PMS 165). Nõuded orienteerumistähise kujule ja välimusele on ühesugused kõigil IOF-i koordineeritavatel orienteerumisaladel (orienteerumisjooks, rattaorienteerumine, suusaorienteerumine, täpsusorienteerumine).
Vastavalt IOF-i võistlusreeglitele peab orienteerumistähis olema orienteerumisraja alguses (nn K-punktis) ja igas kontrollpunktis. Tähis paigutatakse maastikule vastavalt orienteerumiskaardil näidatud kontrollpunkti (KP) objekti ja KP legendi kirjeldusele. Tähis peab olema võistlejale otsimata nähtav hetkel, kui ta jõuab kaardil näidatud kohta ja näeb KP legendis kirjeldatud objekti. Orienteerumisvõistlustel ei tohi tähis olla peidetud. Samas ei tohiks tähis olla paigutatud nii, et võistleja näeb tähist enne kui KP objekti. 
Vastavalt EOL võistlusreeglitele peab öisel orienteerumisvõistlusel tähisel olema ka igast suunast nähtav helkur. Suusaorienteerumise võistlustel peab tähis olema suusaraja kohal või vahetult raja ääres nii, et see ei segaks suusatamist.
Rahvusvahelist orienteerumistähist kasutatakse ka rogaini- ja seiklusspordivõistlustel. Rogainis on siiski lubatud ka mõnevõrra teistsuguse kuju ja välimusega tähised. Vastavalt Rahvusvahelise Rogainiföderatsiooni (IRF) võistlusreeglitele peab rogainivõistluste kontrollpunkti tähis olema:
Sarnaselt IOF-i reeglitega peab ka IRF-i reeglite kohaselt olema tähis paigutatud kontrollpunkti objektile võimalikult lähedale ja nii, et kontrollpunkti asukohta saabunud võistleja ei peaks tähist otsima. Rogainivõistlustel tuleb tähis paigutada maapinnast 0,5–2 meetri kõrgusele (soovitatavalt enam-vähem silmade kõrgusele), nii et tähis oleks enamikust suundadest vähemalt 25 meetri kauguselt nähtav.
Ivan Silajev

Ivan Stepanovitš Silajev (vene keeles "Иван Степанович Силаев", 21. oktoober 1930 – 8. veebruar 2023 Nižni Novgorod) oli vene riigitegelane ja diplomaat, Vene NFSV peaminister ja NSV Liidu viimane valitsusjuht.
15. juunist 1990 kuni 26. septembrini 1991 oli ta Vene NFSV Ministrite Nõukogu esimees ja 24. augustist kuni 26. detsembrini 1991 NSV Liidu Rahvamajanduse Operatiivse Juhtimise Komitee (faktiliselt valitsuse) esimees.
Elulugu.
Silajev sündis Gorki oblastis talupoja perekonnas.
1954. aastal lõpetas ta Kaasani lennuinstituudi ja suunati tööle Gorki lennukitehasesse, kus ta 20 aasta jooksul läbis tee meistrist kuni tehase direktorini. 
Muuhulgas osales ta hävitajate MiG-15, MiG-17, MiG-19, MiG-21, MiG-25 ja MiG-31 loomises.
1974. aastal suunati ta tööle NSV Liidu lennutööstuse ministeeriumisse ministri asetäitjaks, 1981. aastal sai temast NSV Liidu lennutööstuse minister.
Tema otsesel juhtimisel töötati välja, katsetati ja lasti seeriatootmisse lennukid MiG-29, Su-27, MiG-31, Tu-160, An-124 (Ruslan), Il-86, helikopterid Ka-26, Mi-24 ja kosmoselaev Buran.
1985. aastal nimetati Silajev NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjaks masinatööstuse alal.
1986. aastal juhtis ta Tšornobõli avarii tagajärgede likvideerimise valitsuskomisjoni.
1990. aastal valis Vene NFSV Ülemnõukogu president Boriss Jeltsini ettepanekul Ivan Silajevi VNFSV Ministrite Nõukogu esimeheks.
Pärast NSV Liidu lagunemist oli ta 1991–1994 Venemaa alaline esindaja Euroopa Ühenduse juures Brüsselis.
1994. aasta lõpul asutas ta Rahvusvahelise Masinaehitajate Liidu ja valiti selle presidendiks.
Aastatel 2002–2007 oli Silajev Venemaa Masinaehitajate Liidu esimees.
Heitunu

Heitunu ehk heitunud isik on tööealine mittetöötav isik, kes põhimõtteliselt sooviks töötada, kuid kes ei otsi aktiivselt tööd, sest on kaotanud lootuse seda leida.
Tööotsingust loobumise põhjuseks võib olla sobiva töö puudumine lähipiirkonnas, vanus (enda pidamine töö leidmiseks liiga vanaks) või muud.
Heitunud isiku täpsemad definitsioonid OECD riikides siiski mõnevõrra varieeruvad. Näiteks Jaapanis loetakse isik heitunuks kui ta ei otsi aktiivselt tööd, sest usub, et sobivat tööd pole erinevatel põhjustel saada, kuid kes soovib töötada, on valmis tööle asuma ja on varem vähemalt ühe aasta tööd otsinud.
Tööturustatistikas liigitatakse heitunud isikud majanduslikult mitteaktiivse rahvastiku hulka ja seega jäävad tööjõust välja.
Statistikaameti andmetel oli Eestis 2013. aastal 15–74-aastaste vanuserühmas 6100 heitunud isikut.