tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valter Lang

Valter Lang (sündinud 26. jaanuaril 1958 Kulunda asula, Novosibirski oblast, Vene NFSV) on eesti arheoloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2010).
Lang on peamiselt tegelenud Eesti muinasaja uurimisega. Eriti põhjalikult on ta uurinud muistset Revala (Rävala) maakonda.
Elulugu.
Valter Lang sündis Siberis, kuhu tema vanemad olid küüditatud 1949. aastal. Pere naasis Eestisse 1958. aastal. Ta alustas kooliteed Kuigatsis ning suundus sealt edasi Otepää Keskkooli. Seal oli äsja avatud ka ajaloo eriklass, kus Lang puutus kokku arheoloogiliste väljakaevamistega Otepää Linnamäel, koduloo-uurimisega ning allikmaterjalidega töötamisega.
Ta lõpetas keskkooli 1976. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli 1981. aastal. Sealt edasi suundus ta tööle Ajaloo Instituuti Tallinnas, kus talle anti 1982. aastal uurimisteemaks Pirita jõe alamjooksu rauaaja muistised. See viis 1988. aastal ajalookandidaadi kraadi kaitsmiseni teemal "Pirita jõe alamjooksu piirkonna arheoloogilised muistised" NSV Liidu TA Arheoloogia Instituudi Leningradi osakonna juures. Ta omandas 1996. aastal Tartu Ülikooli juures doktorikraadi teemal "Muistne Rävala".
Ta oli Ajaloo Instituudis vanemlaborant (1981–1983), aspirant (1984–1987), nooremteadur (1987–1989), geoarheoloogia ja muinastehnoloogia labori juhataja (1989–1990), teadusdirektor arheoloogia alal (1990–1992), vanemteadur (1992–1994) ja arheoloogiaosakonna juhataja (1994–1999).
Alates 1999. aastast on ta Tartu Ülikooli arheoloogia professor. 2001–2003 ajaloo-osakonna juhataja ja 2006–2012 filosoofiateaduskonna dekaan. Alates 2019. aasta lõpust on ta Ajaloo ja Arheoloogia instituudi juhataja.
2010. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks ajalooteaduse alal. Ta kuulub akadeemias humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda ning on selle juhataja (alates 2019).Ta on ka akadeemia kirjastusnõukogu liige.
2011–2015 oli ta Kultuuriteooria tippkeskuse juht.
Teadustöö.
Valter Langi uurimistöö peasuunad on Eesti ja Baltimaade asustus- ja maastikuarheoloogia, sh eriti ühiskonna, asustuse ja majanduse areng Põhja-Eestis.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus etnoloogi ja muuseumitöötaja Merike Langiga. Tema praegune abikaasa on Birute Klaas-Lang.
Sehnsucht

"Sehnsucht" (saksa keeles; 'igatsus') on saksa ansambli Rammstein teine stuudioalbum. See anti välja 22. augustil 1997. 
Boonuslood.
Olenevalt riigist avaldati plaadil ka boonuslugusid:
Rahvarinne (täpsustus)

Rahvarinde (inglise "popular front", vene Народный фронт) all võidakse mõelda:
Poliitiliste liikumiste puhul on Rahvarinne olnud nimeks:
Sepultura

Sepultura on Brasiilia päritolu "death/thrash metal"-bänd, mis tegutseb 1984. aastast.
Bändi nimi tähendab portugali keeles 'hauda'.
Ajalugu.
Ansambli asutasid Belo Horizontes 1984. aastal vennad Max ja Igor Cavalera. Läbimurdealbumiks kujunes 1987. aastal ilmunud bändi teine album "Schizophrenia". 1993 ilmunud albumil "Chaos A.D." oli esimest korda mõjutusi "hardcore"-muusikast. Aastal 1996 ilmunud albumil "Roots" on lisaks "hardcore"'ile mõjutusi ka Brasiilia indiaanlaste rahvamuusikast. 1996. aastal lahkus bändist laulja Max Cavalera ning asutas oma bändi Soulfly. Teda asendas ameeriklane Derrick Green, kelle ajal on bändi muusikaline stiil liikunud "hardcore punk"'i suunas.
Herzeleid

"Herzeleid" (saksa keeles: südamevalu) on saksa ansambli Rammstein debüütalbum, mis ilmus 1995. aasta septembris.
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor

Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor (kuni 30. novembrini 2010 Mainori Majanduskool) on Eesti eraõiguslik rakenduskõrgkool, mis alustas tegevust 1992. aastal. Kõrgkool keskendub peamiselt ettevõtluse, juhtimise, rahanduse, logistika ja disainiga seotud erialadele.
Õppekeskused asuvad Tallinnas ja Tartus. Mainoris on võimalik õppida nii rakenduskõrghariduse kui ka magistriõppe tasemel.
Kõrgkoolis õpib üle 1200 üliõpilase. Tegemist Eesti suurima rakenduskõrgkooliga, samuti Eesti suurima erakõrgkooliga. Lisaks tasemeõppele pakub avatud kõrgkooli raames võimalust omandada mikrokraade või läbida lühikursuseid, mis võimaldavad täiendada oma teadmisi ilma pikaajalise õppeprogrammiga liitumata.
Kõrgkooli akadeemiline struktuur on jagatud erialapõhiselt. 
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor on Ülemiste City ärilinnaku arendaja. Ülemiste City asutati 2005. aastal eesmärgiga ehitada endise Dvigateli tehase 33-hektarilisele territooriumile nüüdisaegne linnaosa.
Rektorid.
Kõrgkooli rektorid on teiste seas olnud Mati Lukas (2005–2010), Krista Tuulik (2010–2015) ja Ülo Pärnits (2003–2005, 2015–2016). Pärast Ülo Pärnitsa surma oli rektori kohusetäitja kooli õppeprorektor Eneken Titov. 2023. aastast on Eesti Ettevõtluskõrgkooli Mainor rektor Andrus Pedai.
Aarja rass

Aarja rass ehk aaria rass oli Euroopa poliitilises ja kultuurilises diskursuses 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi esimesel poolel levinud mõiste, mis põhines ideel, et indoeuroopa algkeele kõnelejad moodustasid eraldi rassi. Selle idee tuntuim rakendaja natsionaalsotsialistlik ideoloogia pidas aarjalaste puhtaimateks esindajateks põhjaeurooplasi.
Tšehhi kroon

Tšehhi kroon (tšehhi keeles "koruna česká", lühend Kč) on olnud Tšehhi Vabariigi rahaühik alates 8. veebruarist 1993. See vahetas välja Tšehhoslovakkia krooni.
ISO 4217 kood on CZK.
Üks kroon on sada hellerit (tšehhi keeles "haléř", lühend "h")
Tšehhi plaanis euro kasutusele võtta aastal 2010, praegu on see edasi lükatud ja täpne aeg pole kindlaks määratud.
Rahatähed.
Tšehhis ringlevad järgmised rahatähed:
Mündid.
Mündid on väärtustes 
Valuutakursid.
Seisuga 5. august 2011:
Slovakkia kroon

Slovakkia kroon (slovaki keeles "slovenská koruna") oli Slovakkia rahaühik 1939–1945 ja alates 8. veebruarist 1993 kuni 1. jaanuarini 2009, kui selle asendas euro.
Enne Slovakkia krooni kasutuselevõtmist käibis Slovakkias Tšehhoslovakkia kroon. 
Slovakkia krooni ISO 4217 kood oli SKK ja lühend oli Sk. 
Üks kroon jagunes 100 helleriks (slovaki keeles "halier", lühend hal või h).
Mündid 1993–2009.
Mündid olid väärtuses 50 h, 1 Sk, 2 Sk, 5 Sk ja 10 Sk.
10- ja 20-hellerised mündid eemaldati kasutusest 31. detsembril 2003.
Münte saab Slovakkia Riigipangas eurode vastu ümber vahetada kuni 31. detsembrini 2013.
Rahatähed 1993–2009.
Paberrahatähed olid väärtuses 20, 50, 100, 200, 500, 1000 ja 5000 Sk.
Slovakkia paberraha saab Slovakkia Riigipangas eurode vastu vahetada tähtajatult.
Valuutakursid 1993–2009.
Sedamööda, kuidas Slovakkia majandus kosus, tugevnes ka Slovakkia kroon teiste valuutade suhtes. Slovakkia ühines Euroopa II Valuutavahetusmehhanismiga 28. novembril 2005 kursiga 1 euro = 38,4550 krooni. Lubatud oli kursi kõikumine 15%. 17. märtsil 2007 revalveeriti krooni 8,5% ja kursiks sai 1 euro = 35,4424 krooni. 28. mail 2008 revalveeriti krooni veel 17,7% ja kursiks sai 1 euro = 30,1260 krooni. Enam krooni kurss oluliselt ei muutunud.
Valuuta korduva revalveerimise ja tugevnemise tõttu teiste valuutade suhtes oli Slovakkias inflatsioon suhteliselt väike: 2,2% aastas.
1 Slovakkia kroon = 0,421553 Eesti krooni (seisuga 6. oktoober 2006).
Seisuga 16. september 2006:
Germaani algkeel

Germaani algkeel ehk protogermaani keel on germaani keelte hüpoteetiline algkeel.
Sellest keelest puuduvad kirjalikud allikad ning keel on rekonstrueeritud võrdlev-ajaloolisel meetodil. Säilinud on ruunikirjas pealiskirjad umbes aastast 200, mis paljude arvates tähistavad muinaspõhja keele taset, kuid see pole just identne. Ümberkaudsetes mittegermaani keeltes esinevad laensõnad, mis arvatavasti laenati germaani algkeele ajal; näiteks sõna "kuningas" soome ja eesti keeles, mis meenutab lähedalt taastatud germaani algkeele sõna *"kuningaz".
Germaani algkeel on omakorda indoeuroopa algkeele järglane, mis on algkeeleks mitmetele keeltele Euroopas ja Aasias.
Germaani algkeelel oli kaks ajavormi (minevik ja olevik), võrreldes kuue-seitsmega kreeka, ladina ja sanskriti keeles. Erinevusi põhjustab ka täismineviku vormi kaotus indoeuroopa algkeeles.
Keele areng.
Indoeuroopa keelte rääkijad saabusid Lõuna-Rootsi ja Taani aladele pronksiajal (u 4000 aastat tagasi). Need on ainsad alad, kus pole leitud eelgermaani kohanimesid.
Toimusid Grimmi seaduseks nimetatavad hääldusmuutused, mis arvatavasti algasid u 500 eKr ja lõppesid hiljemalt 2. sajandil eKr.
Paljud arvavad, et germaani algkeel arenes mõnd aega teatud eralduses. Nende tõestus põhineb peamiselt sõnavaral, mis on väidetavalt 1/3 mitteindoeuroopa keelte päritolu, eriti sõnades, mis puudutavad merendust, sõda ja loomi. Teised õpetlased on selle vaidlustanud ning on neile sõnadele pakkunud indoeuroopa algkeelel põhinevaid vasteid.
Germaani algkeel on kõigi praeguste germaani keelte lähim ühine algkeel, mida kasutati alates 5. aastatuhande eKr teisest poolest. Indoeuroopa algkeelele järgnenud murdeid, mida räägiti Põhja-Euroopa pronksiajal (u 2500–500 eKr), nimetatakse eelgermaani algkeeleks, neil pole teisi järglaseid kui germaani keeled. Et kolmandik germaani algkeele sõnavarast ei pärine indoeuroopa keeltest pole ebatavaline keele kohta, mida räägiti u 500 eKr, sama näitavad ka teised keeleharud.
Ristumine.
Arvatakse ka, et germaani algkeel tekkis kreoolkeelena kultuuri levimisel geograafiliste alade algasukatele. Kuna germaani keeled on omadustelt vähe muutunud ja neil on homogeensed vormid, siis oleks seesuguse kreoolkeele teke unikaalne.
On pakutud, et germaani algkeel tekkis kahe indoeuroopa keele murde ristumisel. Need murded oleks pidanud ristumise ajal olema aga vastastikuselt mõistetavad.
Mitteindoeuroopa keelte elemendid.
Taastatud germaani algkeele sõnavara sisaldab hulgaliselt sõnu (mis puudutavad nt. kehaosi, loomi ja loodust), mis pole indoeuroopa päritolu. Mõjutusteks olid ilmselt Põhja-Euroopa algasukad. Mõju mehhanism on teadmata, tegu võis olla lihtsalt laenamistega või ka vanade sõnade säilitamisega inimeste poolt, kes läksid üle germaani algkeelele.
Atri

Atri on asula Itaalias Abruzzo maakonnas Teramo provintsis.
Sulmona

Sulmona on linn Itaalias Abruzzo maakonnas L'Aquila provintsis.
Kultuur.
Sulmonas on 43. aastal eKr sündinud poeet Ovidius.
Valgustatud absolutism

Valgustatud absolutism (ka valgustatud monarhia; prantsuse "despotisme éclairé", selle järgi ka valgustatud despotism) on ideoloogia, mis kujunes 18. sajandi esimesel poolel. 
Valgustatud absolutismi ideoloogid peavad riigile ja rahvale parimaks valitsejaks haritud ja reformimeelset piiramatu võimuga monarhi. Üks teooria peamiseid kujundajaid oli prantsuse filosoof Voltaire.
Teooria.
Valgustatud absolutismi teooria kujunes tänu 18. sajandi ühiskondlikele oludele (haridustaseme kiire tõus ja harituse laiem levik, teadusliku maailmavaate sügavam kinnistumine, uued leiutised ja avastused ning "lihtrahva" tähtsuse tõus valitseva kihi silmis) ning eelnevalt välja kujunenud valitsemiskorraldusele (absoluutsele monarhiale). Paljude filosoofide ning mitmete tulevikku vaatavate riigimeeste arvates oli just haridus lahendiks ühiskonda painavatele probleemidele, nende taga nähti enamasti alamate harimatust, valgustamatust, aga ka kahjulikke riigipoolseid piiranguid. Seega tuli asja muutmiseks riiki oluliselt reformida, et tagada võimalikult ulatuslik haridus võimalikult suurele hulgale inimestele ning kaotada minevikust jäänud riigipoolsed takistused ühiskonna arenguks. Et seda aga teha, pidi uuendajal olema riigis täielik võim, kuna muidu oleks ju asjad erinevate huvigruppide, eriti traditsionalistliku aadelkonna vastuseisu tõttu, pidama jäänud. Nii jõutigi valgustatud monarhi kontseptsioonini, kes pidi olema edumeelse (valgustatud) ilmavaatega ning kõik oma ideaalid ka praktikas ellu rakendama. Monarh ei saanud valgustusfilosoofide arvates mitte mingil juhul alluda vaid enda poolt kehtestatud standarditele (stiilis Louis XIV ütlusega: "Riik, see olen mina"), vaid pidi alluma üldiselt heakskiidetud seadustele ning eetikanormidele. Näiteks Friedrich II pidas ennast riigi esimeseks teenriks.
Valgustatud absolutismi kriitika lähtus peamiselt kahelt aluselt. Liberaalsed arvustajad väitsid, et allumine ühele isikule, olgu ta nii valgustatud ja haritud kui tahes, on vale ja järgima peaks Montesquieu välja töötatud võimude lahususe printsiipi. Konservatiivid leidsid aga, et lükates kõrvale traditsioonilise seisusliku valitsuskorralduse, destabiliseerivad monarhid riiki ning takistavad selle loomulikku arengut. Lisaks juhiti tähelepanu ka sellele, et absolutistliku korraga riigis võib üks valitseja olla küll edumeelne ja viia läbi progressiivseid reforme, ent tema järglane ei pruugi seda sugugi olla. Ent kuna ka tollel on absoluutne võim, siis võib ta kõik valgustusreformid tühistada.
Praktika.
Valgustatud monarhideks on peetud Preisimaa kuningat Friedrich II Suurt, Saksa-Rooma keisrit Joseph II-t, Rootsi kuningat Gustav III-t, Venemaa keisrinnat Katariina II-t, Hispaania kuningat Carlos III-t ja mitmeid Saksa väikevürste. Samuti viisid valgustusliku sisuga reforme ellu ka mitmed teised monarhid, näiteks Austria valitsejanna Maria Theresia, keda mõnikord on samuti arvatud valgustatud monarhide hulka.
Venemaa rubla

Venemaa rubla ₽ (vene keeles: "рубль", mitmuses "рубли") on Venemaa rahaühik, mida kasutavad ka Abhaasia ja Lõuna-Osseetia. 
Rubla oli varem ka Venemaa keisririigi, Venemaa Vabariigi, Venemaa Nõukogude Vabariigi ja Vene SFNV rahaühikuks.
1 rubla jaguneb 100 kopikaks (vene keeles: "копейка", mitmuses "копейки").
ISO 4217 rahakood on RUB. Endine rahakood RUR tähistab ümberarvestusele (1 RUB = 1000 RUR) eelnevat Vene rubla.
Seisuga 2. detsember 2014 oli Euroopa Keskpanga rubla vahetuskurss 1 EUR = 66,267 RUB. 9. veebruaril 2016 oli EKP euro kurss 88,3952 rubla.
Seisuga 14. aprill 2018 oli Venemaa rubla kurss:
Seisuga 20. aprill 2021 oli Venemaa rubla kurss:
Päritolu.
Sõna "rubla" tuleneb vene tegusõnast "рубить" ('raiuma'). Ajalooliselt oli rubla teatud kaaluga raiutud hõbedatükk. See oli Vene vaste keskaegse Lääne-Euroopa margale.
Sõna "kopikas" tuleneb vene sõnast "копьё" ('oda'). Esimesed kopikad, mis vermiti Moskva Suurvürstiriigis peale Novgorodi vallutamist 1478. aastal, kandsid Moskva vappi püha Jüriga, keda kujutati odaga tapmas draakonit.
Traditsiooniline jagunemine.
Raha väärtused jagunevad järgmiselt: 1, 2, 3, 5, 10, 15, 20, 50 kopikat ja 1, 3, 5, 10, 25, 50, 100 rubla. Seda traditsiooni on järgitud juba impeeriumi ajast. Samuti on rahatähtede värvid jäänud ühtlaseks üle sajandi kuni nõukogude aja lõpuni:
Alates 2004. aastast kasutatavad rahatähed:
Mündid.
Venemaa 2016. aasta 5-rublasel metallrahal, mis ilmus sarjas „Nõukogude vägede poolt Saksa fašistlike anastajate käest vabastatud riikide pealinnad“, on lisaks pronkssõdurile kujutatud ka Tallinna linnamüüri torni ja Oleviste kiriku kontuure.
Valpolicella

Valpolicella on piirkond Itaalias Verona provintsis Garda järvest ida pool. Ta hõlmab seitse valda: Pescantina, San Pietro in Cariano, Negrar, Marano, Fumane, Sant'Ambrogio ja Sant'Anna d'Alfaedo.
Sealsel künklikul alal asuvad Itaalia ühed paremad viinamarjaaiad. 
Veinipiirkonnana on Valpolicella olnud tuntud juba alates Rooma ajast. Tuntumad veinid on Recioto ning kuivatatud viinamarjadest valmistatud kange vein Amarone.
IV Riigikogu valimised

IV Riigikogu valimised toimusid 11.–13. mail 1929. 
Tulemused.
Hääleõiguslikke 712 670 armeeta&lt;br&gt;
Osalus: 508 106 (69,3% armeega)&lt;br&gt;
Kehtetud hääled: 3110 armeega; 0,6%&lt;br&gt;
Maksvad hääled: 504 996; 99,4%&lt;br&gt;
V Riigikogu valimised

V Riigikogu valimised toimusid 1932. aasta 21.–23. mail. 
Valimiste eel toimus poliitilisel maastikul suurem ümberkujunemine kui ühinesid ühelt poolt põllumeeste erakonnad Ühinenud Põllumeeste Erakonnana tuntuks saanud ühendusse (tegelik nimi Põllumeeste Kogud ja põllumeeste, asunikkude ja väikemaapidajate koondus) ning teisalt liitusid Rahvaerakond, Tööerakond, Kristlik Rahvaerakond ja majaomanike ühendus Rahvuslikuks Keskerakonnaks. 
Tulemused.
Hääleõiguslikke 737 930 (armeeta)&lt;br&gt;
Osalus: 495 313 (67,1%) pluss armees 8587&lt;br&gt;
Kehtetud hääled: 3388 armeega; 0,7%&lt;br&gt;
Maksvad hääled: 500 512; 99,3%&lt;br&gt;
Erki Silvet

Erki Silvet (kuni 7. jaanuarini 1937 Sulsenberg; 10. mai 1922 Tallinn – 29. september 2006) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti jurist ja õiguskeele arendaja.
Ta oli Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 Nõukogude tagalas.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 
Tegevus NLKP-s.
Erki Silvet suri 29. septembril 2006 ja maeti 9. oktoobril 2006 Rahumäe kalmistule.
Artikleid.
Ta on kirjutanud ja koostanud õigusartikleid, peamiselt pärimisõiguse ja valimiskorra teemadel.
Sakslased

Sakslased (endanimetus "die Deutschen") on etnos ("Volk"), mis jagab ühist saksa kultuuri, räägib saksa keelt emakeelena ning on saksa päritolu. 
Sakslasteks võidakse nimetada ka Saksamaa Liitvabariigi kodanikke üldiselt, nende etnilisele kuuluvusele tähelepanu pööramata.
Maailmas on umbes 100 miljonit inimest, kes kõnelevad saksa keelt emakeelena, umbes 75 miljonit neist peab end sakslasteks. Peale selle on 70 miljonit saksa päritolu inimest (peamiselt Ameerika Ühendriikides, Brasiilias, Kasahstanis ja Kanadas), kes ei räägi saksa keelt emakeelena, kuid võivad end pidada siiani etnilisteks sakslasteks. Seetõttu on sakslaste koguarv 75 ja 160 miljoni vahel, olenevalt kriteeriumidest (emakeelena rääkijad, etnilised sakslased või osaliselt saksa päritolu inimesed).
Sakslased moodustavad tähtsa vähemusrahvuse mitmes Kesk- ja Ida-Euroopa riigis (Poola, Ungari, Rumeenia, Venemaa), samuti Namiibias, Lõuna-Brasiilias, Argentinas, Tšiilis ja Paraguays.
Sakslased maailmas.
Sakslasi või nende järeltulijaid leidub paljudes riikides.
Päritolu.
Sakslased on germaani hõimudest kujunenud rahvas. Germaani keeli rääkivad rahvad rändasid Lõuna-Skandinaaviasse Musta mere piirkonnast, assimileerides teised rahvad, sealhulgas soomeugrilased. Läänemerest lõunas assimileeriti, hävitati või aeti neilt aladelt välja keldid. Etnograafide hinnangul laiendasid germaanlased oma asualasid Jüütimaalt ja Läänemere edelakaldalt kaugemale juba enne suurt rahvasterändamist. Hiljem segunesid sakslased teiste Euroopa rahvastega, nagu roomlased ja slaavlased.
Sakslased kui etnos.
Definitsioonid.
Küsimus, kuidas sakslasi kui etnost ja rahvust defineerida, on saanud ajaloo jooksul palju erinevaid, osalt vastakaid vastuseid Ettekujutus sakslaste etnilis-kultuurilisest ühtsusest on alates umbes 19. sajandi algusest, alates Saksamaa vabadussõjast saksa rahvusemõistete tähtsaim alus. Et saksa rahvusriiki ei olnud, ei kujunenud rahvakogukonna mõiste, mitte riigi alusel, vaid tuginedes ettekujutustele kultuurilisest (eriti ka keelelisest) identiteedist ja ühisest päritolust. See iseloomustab saksa rahvusemõistmist tänapäevani ja väljendub näiteks määratlustes Saksamaa kodakondsuse kohta. Ajaloolase Friedrich Meinecke (1922) järgi eristatakse niisugust rahvust kui kultuurrahvust riigirahvustest, kusjuures sakslased ja itaallased kuuluvad esimeste eelkõige kultuuriliselt ja etniliselt mõistetud rahvuste hulka.
Rudolf Laun defineeris 1930 "rahva" loomulikus mõttes" kui "ühisest päritolust ja sugulisest ühendusest tekkinud ning sama keele tõttu vaimseks ühtsuseks sulandunud vaba isikliku tunnistusega kõlbelise kogukonnana". 
Sakslaste nimetuse päritolu eesti keeles.
Eestlased ja mitmed teised läänemeresoome rahvad on sakslaste nimetuse tuletanud germaani suguharu sakside nimetusest (eesti "sakslased", soome "saksalaiset", liivi "saksād").
III Riigikogu valimised

III Riigikogu valimised toimusid 15.–17. mail 1926. 
Valimiste ajal kehtis kogu riigis sõjaseadus.
Valimiste eel uuendati valimisseadust: 
Tulemused.
Valimisõiguslikke: 701 769 (armeeta).&lt;br&gt;
Osalus: 514 595 (73,3%) (+ 12 306 armees).&lt;br&gt;
Kehtetuid hääli: 3421 (armeega); 0,6%.&lt;br&gt;
Kehtivaid hääli: 523 480; 99,4% (armeega).&lt;br&gt;
Kose Kunstikool

Kose Kunstikool oli kunstikool on Harju maakonnas Kose alevikus, mis alustas tegevust 2001. aastal ja suleti 2019. aastal, kui kool liideti vastavatud Kose Huvikooliga.
Ajalugu.
Kose Kunstikool alustas õppetööd 2001. aasta septembris aadressil Pikk tänav 15 nimega Kose Kunstikeskus. MTÜ rajasid kaks õde Tiia Rodi ja Margit Mikk ning selle nime all toimub täiskasvanute kunstiõpe siiani.
2003. aasta detsembris saadi täiskasvanute koolitusluba. Sügisel 2004 koliti uutesse ruumidesse aadressil Hariduse tänav 2 (endise Kose Teeninduskooli hoone ühes tiivas III korrusel). Järgmise aasta augustis seoses riikliku loa saamisega muudeti Kose Kunstikeskus ametlikult kunstikooliks ja 2005. aasta kevadel lõpetas esimene lend.
Kevadel 2006 lõpetas teine lend. Kolmas lend õpilasi tuli aga alles 2008. aastal, kuna vahepeal muudeti õppekava ja õppeaeg põhiõppes pikenes neljalt aastalt viiele, et paremini riiklikule õppekavale vastata.
2009. aastal sattus kool rahalistesse raskustesse, kuna vald kärpis kolmandiku võrra kunstikooli rahastamist ja seetõttu vähendati oluliselt õpetajate ja õppetundide arvu. Samas õpilaste arv kasvas ja 2010. aastal jõudis see sajani. 2010. aastal tähistati ka kunstikooli 10 tegutsemisaastat näitusega Kullo Lastegaleriis Tallinnas.
Järjepidevalt on kasvanud ka täiskasvanute kunstiõppe osa, mis alustas 2001. aastal kolme liikmega ning jõudis 2011. aastaks enam kui 20 harrastuskunstnikuni. Kooskäiv grupp on nimeks võtnud Kose Murdmatud Kunstnikud ning korraldab regulaarselt näitusi.
2015/16 õppeaastal avati ka robootika õppesuund.
Kose Kunstikooli sõpruskooliks on Porvoo laste- ja noorte kunstikool Soomes.
Anthony Hopkins

Sir Philip Anthony Hopkins (sündinud 31. detsembril 1937 Port Talbotis Walesis, Suurbritannias) on briti näitleja. Teda on pärjatud kahe Oscari ning Kuldgloobuse ja kahe Emmy auhinnaga.
Tema filmirollide hulka kuuluvad näiteks inimsööjast sarimõrvar Hannibal Lecter filmis "Voonakeste vaikimine" (1991) ning Anthony filmis "Isa" (2020), mõlema rolli eest pälvis ta parima meespeaosatäitja Oscari.
2006. aastal anti talle Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind.
Kuninganna Elizabeth II lõi ta 1993. aastal draamateenete eest rüütliks.
Hopkins loobus suitsetamisest Allen Carri meetodil. 2008. aastal alustas ta kaalulangetusprogrammi ja 2010. aastaks oli ta kaotanud 5 10 naela (80 naela ehk 36 kg).2017. aasta jaanuaris ütles Hopkins ajalehele The Desert Sun antud intervjuus, et tal diagnoositi kolm aastat varem Aspergeri sündroom . 2020. aastal ütles ta, et "see on tegelikult suurepärane kingitus".
Taheva valla vapp

Taheva valla vapp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Taheva valla vapp.
Vapp kinnitati 13. juunil 1996.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel kilbil külvatuna kolmteist rohelist heraldilist okaspuutaime: kolmes reas igas neli ning nende all, keskel üks taim.
Tõrva lipp

Tõrva lipp on Valga maakonnas asuva Eesti linna Tõrva lipp.
Lipu kinnitas Eesti Vabariigi riigiminister 24. juulil 1992.
Lipu kirjeldus.
Tõrva linna lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud horisontaalselt kaheks võrdseks väljaks, millest ülemine on oranž ning alumine heleroheline. Kumbki laid moodustab 1/2 lipu kõrgusest. Pantone värviskaala järgi on oranž PMS 021 (C-0, M-51, Y-87, K-0) ning roheline PMS 356 (C-100, M-0, Y-91, K-27).
Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Tõrva vapp

Tõrva vapp on Eesti haldusüksuse Tõrva linna vapp.
Vapp on kinnitatud 24. juulil 1992.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil hõbedane müüritud kolmeastmelise püramiidikujuline tõrvasulatamise ahi, millelt kerkib hõbedane suitsupilv. Ahju allosas asuv poolkaarekujuline avaus ja suitsupilve südamikus olev leek on punased.
Valga vapp

Valga lipp on Valga maakonnas asuva Eesti linna Valga vapp.
Vapp on kinnitatud 23. septembril 1997.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel (Pantone 340CV) kilbil vasakus servas asuvast hõbedasest pilvest väljaulatuv mustas kullaga ääristatud soomusrüüs parem käsi, mis hoiab ülestõstetud kõverat hõbedast Ungari mõõka, mis sümboliseerib István Báthory poolt antud linnaõigust Valgale 11. juunil 1584.
Valga lipp

Valga lipp on Valga maakonnas asuva Eesti Valga linna lipp.
Lipp on kinnitatud 23. septembril 1997.
Lipu kirjeldus.
Valga lipp koosneb kolmest horisontaalsest laiust – kahest võrdsest rohelisest (ülemine ja alumine) ning ühest valgest (keskmine). Valge laid moodustab poole rohelisest laiust, mis on 1/5 lipu laiust. Roheline vastab värvilt vapi rohelisele (Pantone 340 CV).
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105×165 cm.
Panemunė

Panemunė () (saksa keeles "Übermemel") on linn Leedus Pagėgiai omavalitsuse Pagėgiai vallas. Asub Nemunase kaldal, Väike-Leedus. Jõe vastaskaldal Kaliningradi oblastis asub Sovetsk. Üle jõe viib 416 m pikkune Kuninganna Luise sild.
Panemunė on elanike arvult Leedu väikseim linn.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Panemunė elanikest leedulasi 92,34%, venelasi 5,1% ja teiste rahvaste esindajaid 2,56%.
XIX sajandil oli Panemunė Tilsiti eeslinn. Asula eraldati Saksamaast koos ülejäänud Memeli piirkonnaga. Teise maailmasõja ajal oli taas Tilsiti osa. Linn aastast 1968.
200

200. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad - 200. aastad - 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad
Aastad: 195 196 197 198 199 - 200 - 201 202 203 204 205
Väike Emajõgi

Väike Emajõgi (võru keeles "Väikene Imäjõgi") on jõgi Eestis.
Väike Emajõgi saab alguse Otepää kõrgustikult Pühajärve lõunaotsast ja suubub Võrtsjärve lõunatippu. Jõe lähe ja suue asuvad üksteisest 24 km kaugusel. Asub peaaegu kogu ulatuses Valga maakonnas, suudme eel voolab ka Tartu maakonna piiril.
Väike Emajõgi on 87 km pikk, selle valgla on 1380 km² ja suurim lisajõgi Pedeli jõgi. Jõe lähe asub 115 meetrit üle merepinna ja suue 34 meetrit, seega langeb jõgi 81 meetrit ehk 0,98 meetrit kilomeetri kohta. Jõgi on ülemjooksul alates 3 meetrit ja alamjooksul kuni 120 meetrit lai.
1948. aasta maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes

1948. aasta maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 13. novembrist 4. detsembrini 22-voorulisena erinevates Hollandi linnades (Amsterdam, Haag, Heerlen, Dordrecht, IJmuiden, Rotterdam). Need olid pärast Rahvusvahelise Kabeföderatsiooni moodustamist peetud esimesed maailmameistrivõistlused. Turniiri võitis Piet Roozenburg, kes kogus koguni 9 punkti enam kui teiseks jäänud Reinier Cornelis Keller. Tiitlikaitsja Pierre Ghestem pidi leppima kolmanda kohaga.
Valga rajoon

Valga rajoon oli Eesti NSV haldusüksus aastatel 1950–1989. 
Aastal 1959 liideti Valga rajooniga osa likvideeritud Tõrva rajoonist ja osa likvideeritud Antsla rajoonist. 
Aastal 1960 lahutati suurem osa viimatinimetatud territooriumist Valga rajoonist ja liideti Võru rajooniga. 
Aastal 1962 liideti Valga rajooniga osa likvideeritud Elva rajoonist.
Praegune Valga maakond moodustati Valga rajooni piires.
Marcel Bonnard

Marcel Bonnard (27. märts 1886 Saint-Pierre-de-Bœuf, Loire'i departemang – 6. oktoober 1958 Lyon) oli Prantsuse kabetaja. 
Marcel Bonnard tuli Prantsusmaa meistriks aastatel 1948 ja 1951. Aastatel 1907–1957 tuli ta 21 korral Lyoni meistriks. 
Marcel Bonnardi järgi on nime saanud Bonnardi skeem ja Bonnardi detail.
Lavassaar

Lavassaar (vene "Мощный", "Moštšnõi", soome "Lavansaari", rootsi "Lövskär") on saar Soome lahes. 
Pindala 13,9 km². Saarel on luiteid, kõrgus kuni 16 meetrit (sm. andmetel kuni 30 m). 
Saar kuulus enne 1944. aastat Soomele ja pärast seda Venemaale. 1939. aastal elas saarel 1089 inimest.
Lavassaart on mainitud eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg" üheksandas loos, kus Viru ranna kallaspapid on andnud teada Viru vanemale, et Tütarsaarel ja Lavassaarel asuvad vaenuvägede laevad, mis plaanivad röövsõitu rannale.
Scanno

Scanno on linn Itaalias Abruzzo maakonnas L'Aquila provintsis. Linn asub Lago di Scanno järve ääres.
Lanciano

Lanciano on linn Itaalias Abruzzo maakonnas Chieti provintsis.
Jean de La Fontaine

Jean de La Fontaine (8. juuli 1621 – 13. aprill 1695) oli prantsuse kirjanik, tuntuim prantsuse valmikirjanik ja üks tuntumaid valmikirjanikke üldse ning on üks kõige loetavamaid XVII sajandi prantsuse luuletajaid.
Tema eeskujudeks olid Aisopos ja Horatius.
Sergei Jessenin

Sergei Aleksandrovitš Jessenin (vene Сергей Александрович Есенин; 3. oktoober (vkj 21. september) 1895 Konstantinovo, Rjazani kubermang – 28. detsember 1925 Leningrad) oli vene luuletaja.
Ta oli pärit talupoja perest ja Venemaa rahva hulgas üks populaarsemaid poeete. Ka tema luuletustes on sageli kujutatud küla ja maaelu.
Aastatel 1922–1923 oli ta abielus tantsija Isadora Duncaniga. Ehkki ta elas vaid 30-aastaseks, jõudis ta neli korda abielus olla.
Algul Jessenin toetas revolutsiooni, kuid pettus peagi ja tõmbus kõigest sellest eemale. Suur osa tema loomingust oli Nõukogude võimu ajal keelatud.
Jessenin leiti surnuna Leningradi hotellist Angleterre. Ametliku versiooni järgi sooritas ta enesetapu, kuid arvatakse, et tegelikult oli mängus OGPU käsi. Ta on maetud Moskva Vagankovo kalmistule.
Tint

Tint on värvipigmente sisaldav vedelik, mida kasutatakse kirjutamiseks.
Ajalugu.
Täitesulepeade asendamine pastapliiatsitega vähendas vajadust tindi järele. Kui aga arvutite kasutamine laiemalt levis ja dokumentide väljaprintimine muutus igapäevaseks tegevuseks, hakkas nõudlus taas kasvama. Kuigi laserprinterid kasutavad tindi asemel tahma, ei ole nende tulek oluliselt nõudlust tindi osas kahandanud, kuna seda kompenseerivad järjest kasvavad printimismahud.
Tänapäeval proovitakse luua järjest odavamaid ja kvaliteetsemaid tinte, mis vastaksid aina täpsemalt mingi kindla valdkonna nõudmistele. Üks näide on taime DNA-d sisaldav tint, mis pidavat tootja väitel olema võltsimiskindel tänu DNA abil loodud unikaalsele autentimiskoodile.
Kasutamine.
Lisaks tindiga kirjutamisele ja erinevatele trükimenetlustele kasutatakse tinti ka näiteks tätoveeringute tegemistel. 
Mõnes riigis (näiteks India, Pakistan, Afganistan jt) on kasutatud pesemiskindlat tinti valimiste korraldamisel: näppude märgistamisel mahapesematu tindiga tahetakse ära hoida mitmekordset valimistel osalemist.
Halliste valla vapp

Halliste valla vapp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Halliste valla vapp.
Vapp kinnitati 29. jaanuaril 2003.
Vapi kirjeldus.
Punane rist mustal vapikilbil. Rist tõuseb vapi jalamilt, on alt kaarjalt laienev ja keskelt lõhikuga. Risti harude otsad on kaunistatud punaste paelornamentika motiividega. Kujundeid ümbritseb hõbedane ääris.
Põhjendus.
Kaaruspaeltega ehitud rist sümboliseerib Halliste vaimseid traditsioone. Risti lõhik viitab nii meeste kui naiste seas populaarsele mulgi kuuele, mille küljel on samuti kaaruspaeltega kaunistatud lõhik. Lipu värvideks on nn. "mulgi koloriit": must, punane ja hõbe.
Karksi valla vapp

Karksi valla vapp on Viljandi maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Karksi valla vapp, aastatel 1995–1999 oli see vapp kasutusel Karksi-Nuia linna vapina.
Vapp kinnitati 7. juulil 1995 Karksi-Nuia linna vapina. Peale Karksi-Nuia linna ja Karksi valla ühinemist ühtseks Karksi vallaks 8. juunil 1999 võeti valla vapina muutmata kujul kasutusele Karksi-Nuia linna vapp.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel kilbil on vapi allservast tõusev must, rohelise varrega hundinui. Varre kummalgi küljel on kaks hundinuia lehte.
Põhjendus.
Karksi-Nuia valla vapil olev hundinui koos selle varrest hargnevate lehtedega on eelkõige linna nime teisele poolele osutav sümbol. 
Vapikujund viitab ka sellele, et kauni loodusega Karksi-Nuia linn paikneb järve ja seal kasvavate hundinuiadega Karksi-Halliste ürgoru veerul. Hundinui on võrdkujuks kohalike inimeste ärksale vaimule ning raskusi trotsivale visadusele ja töökusele, mis on toonud neile läbi aegade vaimuvara ning jõukust, mida tähistab vapikilbi kuld.
Väike-Aasia

Väike-Aasia on poolsaar Euraasia edelaosas. Seda ümbritsevad Must meri põhjast, Marmara meri loodest, Egeuse meri läänest ja Vahemeri lõunast. Bosporuse väin ja Dardanellid eraldavad seda Balkani poolsaarest.
Väike-Aasia poolsaare pinnamood on mägine. Seal asuvad Pontose mäed kirdes, Tauruse mäed lõunas ja Anatoolia mägismaa keskel.
Kliima on vahemereline. Poolsaarel asub Tuzi järv. 
Väike-Aasia poolsaar kuulub Türgile. Suurimad linnad on İstanbul (osaliselt Väike-Aasias), Ankara ja İzmir.
Raud-Ants

Raud-Ants eesti "folk metal"-ansambel, mis ühendab eesti vanemat rahvalaulu ja raskemat "rock"-muusikat. Ansambel asutati aastal 2002, liikmed nimetavad seda ka külakapelliks.
Suvel 2005 andis Raud-Ants välja plaadi "Karjasepõli". 
Oktoobris 2006 osales ansambel Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte lauluvõistlusel Liet Lavlut ehk nn alternatiivsel Eurovisioonil Östersundis Rootsi Lapimaal, esitades vadjakeelset regilaulutöötlust "Kui miä kazvolin kanaine" ("Kui mina kasvasin, kanakene").
Ansambel on saanud nime muinasjutu "Raudne Hans" (ATU 650A) järgi. 
Programmilised seisukohad.
Raud-Ants levitab oma kodulehel, avalikel esinemistel ja mujal manifesti, mis selgitab ansambli loomise põhjuseid ja ideoloogiat. Manifesti tekst on selline:
Tint (täpsustus)

"Tint" on mitmetähenduslik sõna:
Marion Selgall

Marion Selgall da Silva (sündinud 8. detsembril 1982 Tallinnas) on eesti pärimusmuusik. 
Haridus ja töökäik.
Ta lõpetas Vanalinna Hariduskolleegiumi ja on õppinud Tartu Ülikoolis teatriteadust ja rahvaluulet, lisaks täiendanud ennast Riias Läti Ülikoolis balti õpingute vallas. 
Selgall on õppinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias pärimusmuusika erialal.
Ta on töötanud Haridusministeeriumi kunstide osakonna peaspetsialistina.
Muusikuna.
Selgall kuulub lauljana ansamblisse 6hunesseq. Varem on ta kuulunud folklooriansamblisse Sinimaniseele, laulnud "folk metal"'i ansamblis Raud-Ants ning "a cappella" ansamblis Talina naase'.
Ta mängib ka väikekannelt.
Madis Arukask

Madis Arukask (sündinud 20. märtsil 1969 Pärnus) on eesti folklorist ja usundiuurija, Tartu Ülikooli humanitaarvaldkonna kaasprofessor.
Ta on mänginud kitarri ansamblis Raud-Ants.
Aastal 2003 kaitses Madis Arukask Tartu Ülikoolis doktoritöö "Jutustava regilaulu aspektid. 19. sajandi lõpu setu lüroeepiliste regilaulude žanr ja struktuur" (juhendaja prof. Ülo Valk).
Enam kui 20 aasta jooksul on ta teinud uurimistööd Venemaa läänemeresoome rahvaste juures, olles keskendunud eriti vepslaste rahvausu, maagia ning traditsioonilise eluviisi uurimisele.
Ta on tõlkinud vepsa keelest eesti keelde eepose "Virantanaz".
Madis Arukask on enam kui 60 teaduspublikatsiooni autor. 2006. aasta Vepsamaa välitööde materjalidest on ta teinud koos folklorist Taisto Kalevi Raudalaise ja režissöör Marika Lauriga dokumentaalfilmi "Elavalt maetud" (ETV 2006). Filmi peategelaseks on D´azarvi küla viimane põliselanik, paikkondliku mälu hoidja Maria Anisimova, kelle maailmapildis on oma koht nii loodushaldjatel kui ka pühakutel.
Ta on MTÜ Fenno-Ugria Asutuse juhatuse esimees ja Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi president.
Templin

Templin on linn Saksamaal Brandenburgi liidumaal Uckermarki kreisis. Linnaga on halduslikult liidetud mitmed ümbruskonna asulad, seetõttu on Templin pindalalt Saksamaa viies linn.
Ajalugu.
Templini on esmamainitud 1270. aastal.
Templinis on üles kasvanud liidukantsler Angela Merkel.
Hüdrofoobsus

Hüdrofoobsus on aine omadus, mille puhul ainel puudub vastasmõju veega. Selline aine ei märgu ega lahustu vees ega saa moodustada vesiniksidemeid. 
Hüdrofoobsed ained on näiteks paljud metallid ja teatud orgaanilised ained, mille molekulid ei sisalda polaarseid aatomirühmi..
Hüdrofoobsed ained on õlid ja rasvad.
Hüdrofoobsed ained lahustuvad apolaarsetes/orgaanilistes lahustites.
Pett

Pett ehk võipiim ehk petipiim on või valmistamise kõrvalsaadus, mis võib olla kas rõõsk või hapendatud. 
Koostis.
Pett sisaldab 91–92% vett ja 8–9% kuivaineid: piimasuhkrut ehk laktoosi, kõrge bioväärtusega piimavalke, fosfolipiide, mineraalaineid ja mitmeid B-rühma vitamiine. 
Klaasitäis petti annab umbes 60–70 kilokalorit. 
Pett sisaldab peaaegu sama palju kaltsiumi- ja fosforiühendeid kui piim. Petis on kaaliumi ja magneesiumi, lisaks sisaldab pett rohkesti inimorganismile vajalikku letsitiini. Inimene vajab letsitiini rakumembraanide ehituseks, aju talitluseks, koliini ehk B4-vitamiini varude täiendamiseks, sapi koostises ja rasvade ainevahetuse reguleerimises.
Kasulikkus inimorganismile.
Piimhappebakteritega hapendatud petti võivad tarvitada ka need inimesed, kellel on laktoositalumatus, kuna peti piimasuhkru sisaldus on piimast väiksem. Piimhappebakterid aitavad taastada soolestiku loomulikke mikrobiokooslusi ning soodustavad seedetegevust ja toitainete imendumist.
Kasutamine.
Hapendatud petti kasutatakse küpsetiste valmistamiseks. Peti orgaaniliste hapete ja kergitusainete koosmõjul eralduvad gaasid muudavad küpsetise õhuliseks. Petti võib kasutada ka töötlemata. Lisades sellele kamajahu, moosi, marju, köögivilju või maitsetaimi, saab valmistada mitmesuguseid segujooke.
Eestis.
Eestis müüdav hapendatud pett saadakse rõõsa võipiima hapendamisel bakterijuuretise abil. Juuretis sisaldab mitmesuguseid piimhappebaktereid. Koostise parandamiseks lisatakse petile enne hapendamist mõningal määral lõssi. 
Saadud segu ühtlustatakse, pastööritakse kõrgel temperatuuril, jahutatakse ja seejärel hapendatakse. Hapnemisprotsess kestab tavaliselt 14–16 tundi ning hapendatud peti pH-väärtus jääb vahemikku 4,5–4,7.
Krää

Krää on eesti rahvamuusika töötlusi viljelev ansambel, mis on välja kasvanud Väikese Hellero pillirühmast. Ansambli algust loetakse 2004. aasta kevadest (siis sündis ka Miina Orase tütar Tsirk).
Krää on kaks korda võitnud Põlva Folkfesti rahvamuusikatöötluste konkursi patrooni auhinna.
Ilmunud on plaat "Läti lugu" (2007), mis salvestati Riias.
Leanne Barbo

Leanne Barbo (sündinud 8. aprillil 1981 Tallinnas) on eesti rahvamuusik, laulja ning kandle- ja torupillimängija. 
Õppinud Tartu Ülikoolis soome-ugri keeli ja rahvaluulet, täiendanud ennast Läti Ülikoolis Riias läti keele ja rahvaluule alal.
Kuulub ansamblitesse Krää, Väike Hellero ja Auļi, varem oli tegev ka Tsõdsõpujaleelos ja Sinimaniseeles.
Leanne Barbo on Tallinna tantsuklubi eestvedaja alates sügisest 2005.
Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Meistrivõistlused alates 1938. aastast.
1937. aastal asutati Prantsusmaa Kabeföderatsioon – FFJD (Fédération Française de Jeu de Dames).
Folkloristide loend

"Siin on loetletud folkloriste.
Harry Potter ja Fööniksi ordu

"Harry Potter ja Fööniksi ordu" (ingl "Harry Potter and the Order of the Phoenix") on Harry Potteri romaanisarja 2003. aasta juunis ilmunud viies romaan.
J. K. Rowlingu seni kõige sündmusterohkemas raamatus tuleb Harry Potteril seista silmitsi võlumaailma valitsuse usaldusväärsuse vähenemisega ja Sigatüüka juhtkonna võimetusega midagi muuta.
Sellest hoolimata, või ehk just selle tõttu, leiab ta sõpradest suuremat tuge ja jõudu, kui ta oleks arvata osanud, ning kohtab ka piiritut ustavust ja liigutavat valmidust eneseohverduseks.
Kuigi sündmustik on tihe ja raamat kogukas, jagavad lugejad Harry tundeid ning ootavad kannatlikult võimalust rongile astuda ja tagasi Sigatüükasse sõita.
Harry Potter ja segavereline prints

"Harry Potter ja segavereline prints" on Harry Potteri romaanisarja 6. raamat, mis avaldati 2005. aastal. J. K. Rowling kirjeldab Harry Potteri seiklusi kuuendal kooliaastal võrratute üksikasjade ja huumoriga, tegevus on tempokas ja hoogne, sundides lugejat hingetult selle keerdkäike jälgima.
Tegevustik.
Harry Potter peab jällekord veetma suvevaheaja Dursleyde juures. Tal on aga küllalt mõtlemisainet – armastatud ristiisa Sirius Blacki surm, hirmutav surmasööjate eest põgenemine võlukunstiministeeriumis ning pingeline professor Dumbledore'i ja Lord Voldemorti kahevõitlus, mille tunnistajaks ta oli. Nüüd ootab ta oma magamistoas Dursleyde majas närviliselt koolidirektori külaskäiku. Harry ei oska aimata, miks tahab Dumbledore nüüd talle külla tulla. Mis on see küsimus, millega ei anna oodata õppeaasta alguseni? Ta ei ole ka päris kindel, kuidas Dursleyd reageerivad koolidirektori äkilisele ilmumisele nende koju.
Monumentaalskulptuur

Monumentaalskulptuur on suurmõõtmeline (mõnest meetrist mõnekümne meetrini) kindla asukohaga, arhitektuursesse või looduslikku ansamblisse kuuluv skulptuur. 
Monumentaalskulptuure liigitatakse laias laastus monumentideks (sh mälestussambad) ja ehitusplastikaks. Nad võivad olla teostatud eri materjalidest, kuid ajalooliselt on levinuimad kivi ja pronks.
Vabaplastika

Vabaplastika on skulptuuri alaliik. 
Vabaplastika ei ole seotud kindla asukohaga nagu seda on monumentaalskulptuur. Ta on ümberpaigutatav. Figuuri mõõtmed ei ületa reeglina elusuurust.
Materjalideks kasutatakse kivi, pronksi, puitu ja keraamikat.
Dessim

"Dessim" oli Eesti NSV ja Austria koostööl tegelenud teaduslik uurimisbüroo, mille asutasid Tallinnas asuv erikonstrueerimisbüroo "Desintegraator" ja Viinis paiknev masinaehituse ja metallitööstuse AS "Simmering-Graz-Paucker".
"Dessim" tegutses kolm aastat, alates märtsist 1979, ning oli kommunistliku sovetiimpeeriumi esimene ühisettevõte kapitalistliku firmaga. Tegevus lakkas selle asutaja Johannes Hindi vastu poliitilise sihiga algatatud kriminaalprotsessi tõttu.
Nimi "Dessim" koosnes kummagi koostööpartneri firmanimede algussilpidest. Ettevõte mõte oli desintegraatortehnoloogia levitamine ja äriline rakendamine Lääne turul.
Pajatus

Pajatus on lühike, mütoloogilise sisu tagapõhjata rahvajutt, mille aluseks on kindel elujuhtum ja isik.
Rullpall

Rullpall ehk rulluisupall on võistkondlik pallimäng, mida mängitakse saalis "inline"-rulluiskude, hokikepi ja palliga kahe võistkonna vahel.
Härjanurme

Härjanurme on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Järvaküla

Järvaküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Kaimi

Kaimi on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Külas asub kultuurimälestisena kaitse all olev endise Kaimi kooli hoone.
Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit

Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit (endise nimega Eesti Suhtekorraldajate Liit) ("Estonian Public Relations Association" ehk EPRA) on 1996. aastal asutatud erialaliit, mis koondab Eestis suhtekorralduse alal töötavaid inimesi. EPRA eesmärgiks on korraldada liikmete infovahetust, erialast koolitust ja suhtekorraldusvaldkonna arendamist Eestis. 
EPRA ühendab kommunikatsioonivaldkonna töötajaid üle Eesti. Liitu kuuluvad kommunikatsioonieksperdid, kes töötavad nii avalikus sektoris, äriettevõtetes, mittetulundusorganisatsioonides kui suhtekorraldusfirmades. Liidul on 2018. aasta seisuga enam kui 100 liiget. EPRA kõrgeim võimuorgan on üldkoosolek, kes valib liidu tööd koordineerima 5-liikmelise juhatuse. EPRA juhatuse ametiaeg on kaks aastat, juhatus valib presidendi. Aastail 2010–2020 oli EPRA president Aive Hiiepuu, 2020. aastal valiti selleks Margus Mets.
EPRA korraldab PR-töötajate kutseorganisatsioonina valdkonnasisest infovahetust ja erinevaid üritusi, aitab kaasa eriala laiemale populariseerimisele ja erialase professionaalsuse tõstmisele. EPRA on vastu võtnud oma eetikakoodeksi. 
Ilmub EPRA uudiskiri, toimuvad erinevad seminarid ja koolituspäevad, liidul on oma koduleht. Igakuiselt toimub EPRA klubiüritus, kus kuulatakse erialaseid ettekandeid ja diskuteeritakse valdkonna päevakajaliste küsimuste üle. EPRA teeb pidevalt tööd ka uute liikmete kaasamiseks. 
EPRA suuremate projektidena on koostöös majandusajalehega Äripäev välja antud "Suhtekorralduse käsiraamat". 2000. aasta lõpus korraldati EPRA initsiatiivil esimest korda Eestis konkurss "Suhtekorraldustegu 2000", mille eesmärk oli välja selgitada aasta edukaim suhtekorraldusprojekt. Iga aasta valib liit oma eriala parimaid, andes välja aasta suhtekorraldaja nimetust ja tunnustades parimaid kommunikatsiooniprojekte.
Lilleküla (Elva)

Lilleküla (aastani 2019 "Kureküla") on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Kureküla

Kureküla on alevik Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Rannu valda.
See on kõige väiksema rahvaarvuga alevik Eestis.
Asulas tegutseb Kureküla raamatukogu.
Ponte Vecchio

Ponte Vecchio (itaalia keeles 'vana sild'; hääldus: [ˈponte ˈvɛkkjo]) on sild Arno jõel Firenzes. See on Euroopa vanim segmenteeritud kaarsild.
Sillal asuvad poed, kus müüakse peamiselt juveliiritooteid.
Algne sild, mis oli olemas juba Rooma ajal, oli tehtud puust. See hävis 1333. aastal üleujutuse tagajärjel. Sild ehitati uuesti üles 1345. aastal kivisillana. See koosneb kolmest kaarest, kusjuures keskmise kaare pikkus on 30 m ja äärmiste kaarte pikkus 27 m.
1565. aastal laskis Cosimo I de' Medici Giorgio Vasaril ehitada silla kohale koridori, et ühendada "Palazzo Vecchio" Palazzo Pittiga.
Teise maailmasõja ajal ei lasknud sakslased taganedes silda õhku, väidetavalt Hitleri erikäsu tõttu.
Mõisanurme

Mõisanurme on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 1. jaanuaril 2012 oli külas 198 elanikku, 2010. aastal 194.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Külas asub Kavilda õigeusu kirik ja Kave läte.
Mäeselja

Mäeselja on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Küla jääb Puhja alevikust lõunasse.
Mäeseljas asuvad Puhja kalmistu ja Puhja vana kalmistu.
Nasja

Nasja on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Palupõhja

Palupõhja on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Asub Emajõe vasakkaldal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Palupõhjas Jaago talus asub Palupõhja looduskool.
Poriküla

Poriküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Külas asub Kurjavaimu ohvrikivi.
1977. aastal liideti Porikülaga Rekussaare küla.
Ridaküla (Elva)

Ridaküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Ridaküla

Ridaküla on ühel pool teed tihedas reas asetsevate õuedega küla.
Taluõued paiknevad ridakülas külgepidi koos, ehk ühe taluõue aia tagant hakkab teise talu õu. Kuna iga talu õu järgib oma sisemist planeeringut ja hoonete paigutust, siis taluhooned külatänava suhtes teatud tänavkülale iseloomulikku korrapära ei moodusta. 
Väiksemates külades olid õued tihedalt üksteise vastas, suuremates külades paiknes õuede vahel ka aiamaalappe, mis muutis hoonestuse hõredamaks.
Ridakülad paiknesid põhiliselt Kesk-Eestis voorte nõlvadel, kusjuures kõrgemal asusid põllumaad, madalamal voortevahelisel alal aga karja- ja heinamaad ning koplid. 
Mõni üksik õu võis paikneda ka taluderea vastas üle tee, üksikutes külades olid talud vaheldumisi kahel pool teed. Taolisi korrapäratu ilmega ridakülasid asus enam Eesti lääne- ja lõunapoolses mandriosas.
Rämsi

Rämsi on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Saare (Elva)

Saare on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Teilma (Elva)

Teilma on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Teilmas suubub Kureküla oja Elva jõkke.
Tännassilma (Elva)

Tännassilma on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Tännassilma

Tännassilma on mitme Eesti küla nimi:
Vihavu

Vihavu on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
2000. a. rahvaloenduse andmeil elab külas 30 elanikku, 2017. a seisuga 22 elanikku
Vihavu külas endise Kaldi talu varemetest 700 m põhja pool põllu ja Mustisoo serval lamab kultusekivi - Kurjavaimu kivi. Rahnu (ümbermõõt 15 m, kõrgus 1,2 m) juurde toodud ande Mustisoos elanud kurjale vaimule. 
Kivist 1,2 m edelas põllutee ääres on teine kultusekivi - Heavaimu kivi. See on eelmisest väiksem, sest vanarahva ütluse järgi olnud häid inimesi vähem. 
Kolmas, Kagu-Eesti suurima lohkude arvuga kultusekivi asub endisest Raua talust 0,5 km läänes. Kõik kultusekivid kuuluvad I aastatuhandesse e. m. a.
Võllinge

Võllinge on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Võsivere

Võsivere on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Võsiverest saab alguse Kureküla oja.
Puhja

Puhja on alevik Tartu maakonnas Elva vallas. Esmamainimine: "Puyen" 1418. a 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Puhja valda. Seisuga 01.01.2017 oli Puhja alevikus 879 elanikku.