tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Perpignan

Perpignan [per'pin'ja(n)] on linn Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas, Pyrénées-Orientalesi departemangu halduskeskus ("prefecture"). Asub 13 km kaugusel Vahemere rannikust.
Linna territoorium asub 8–100 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linna asutasid roomlased, esmamainitud on seda aga alles 10. sajandil. Perpignanist sai ajaloolise Roussilloni keskus. 1172. aastast kuulus Barcelona vürstidele. 13. ja 14. sajandil oli linn Mallorca kuningriigi mandril asuvate valduste keskus. 17. sajandist alates kuulub Prantsusmaale.
Perpignani kodanikud loeti aadlikeks.
Linnas räägitakse katalaani keelt. Linnas asub Perpignani ülikool.
Linna ja vallaga seotud isikud.
Linnas sündinud
Sõprussidemed teiste linnadega.
Linna sõpruslinnad
Partnerregioonid
Partnerluslepingud
Valguta jõgi

Valguta jõgi (ka "Kõnnu oja") on jõgi Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Rahkama külas ning Raplamaal Kehtna vallas Nõlva ja Selja külas.
Jõgi voolab Raplamaa ja Pärnumaa piiril. Lähtest umbes 600 m ida poole jääb Rapla–Järvakandi–Kergu maantee. Jõgi suubub vasakult Nurtu jõkke (22,2 km suudmest).
Jõgi on tumedaveeline ja humiinaineterikas mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Valguta jõe keskkonnaregistri kood on VEE1113200.
Konstantinoopoli kirikukogu

Konstantinoopoli kirikukogu on mitme oikumeenilise kirikukogu ja kohaliku kirikukogu nimetus:
Kompost

Kompost (ladina keeles "compositus") on orgaanilise aine aeroobsel lagunemisel (kompostimisel) tekkiv ebameeldiva lõhnata, huumuserikkas ja stabiilne lõppsaadus. Kompost on looduslik väetis.
Orgaaniliste ainete lagundamist viivad peamiselt läbi mikroorganismid (mesofiilsed ja termofiilsed bakterid), aga ka mitmed seened. Lagunemisprotsesside lõpus madalatel temperatuuridel osalevad protsessis ka väga paljud makroorganismid: herilased, sipelgad, ümarussid, kakandid, vihmaussid, liblikate röövikud jne.
Komposti valmistamise lähteained.
Peamised lähteained komposti valmistamiseks on:
Komposti kasutamine.
Kompost on toitaineterikas, seega seda on võimalik kasutada väetisena ja mulla omaduste parandajana. Selle tagajärjel toimub väärtuslikke ressursside ringlussevõtt ning paranevad mulla füüsikalised ja keemilised omadused: toitainete sisaldus, mikrobioloogiline aktiivsus, mulla koostis, neeldumismahtuvus. Lisaks sellele alaneb kunstväetiste tootmise vajadus, mis on omakorda energiakulukas tegevus.
Samas saab komposti kasutada uuristuse tõrjeks, karjääride, tööstusmaastike ja vanade sõjaväelinnakute korrastamisel ning vanade prügilate katmisel.
Kompostisegu küpsuse hindamine.
Valmiskompost on peaaegu must ning selle hoidmisel ei teki halba haisu. Samas ainult nende näitajate järgi ei saa komposti küpsust hinnata. Valmiskompostis ei tohi olla tõvestavaid mikroorganisme, raskmetalle, kahjulikke mikroelemente, mürgiseid ühendeid ega umbrohuseemneid. Vaatamata sellele, et orgaanilistest jäätmetest saadud komposte kasutatakse juba ammu, puudub veel siiani üldtunnustatud parameeter komposti küpsuse ja stabiilsuse hindamiseks.
Tavaliselt komposti küpsuse taset arvutatakse maksimaalse isesoojenemistemperatuuri kaudu, mida mõõdetakse hermeetiliselt suletud anumas. Selle meetodiga ei ole võimalik hinnata komposti küpsust laboratoorsetes tingimustes, kuna testi jaoks on vaja palju materjali. Teine üldtunnustatud ja standardiseeritud meetod on hingamisaktiivsuse mõõtmine 96 tunni vältel. See meetod nõuab tunduvalt vähem materjali ning seega on laboratoorsete tingimuste jaoks sobivam.
Laialdaselt kasutatakse ka taimeseemnete idanevuse indeksit (GI), mis põhineb fütotoksilisuse testidel. Testi käigus hinnatakse kuidas komposti vedelik mõjub seemnete kasvule (pikkus ja idanevuse protsent). Juhul, kui GI indeks on madalam kui 100%, viitab see fütotoksiliste ühendite olemasolu võimalikkusele. Komposti küpsust hinnatakse sageli ka süsiniku ja lämmastiku suhte järgi. Valmiskomposti C/N suhe peab olema umbes 10/1. Kompostimassi küpsuse ja kvaliteedi hindamiseks kasutatakse ka pH mõõtmist. Valmiskompostil pH tase on 7–8.
Pantvang

Pantvang on ebaseaduslikult vägivaldselt kinni võetud või röövitud inimene. Pantvange võetakse tavaliselt väljapressimise eesmärgil.
Mõttetegevus

Mõttetegevus on Georgi Štšedrovitski järgi intellektuaalsete ja kommunikatiivsete protsesside kompleks. See mõiste on võetud kasutusele metodoloogias sotsiaalse sfääri nähtuste tunnetusprotsessi kirjeldamiseks.
Mõttetegevuse baaselemendiks on kahe osaleja – mõtte genereerija (ütleja) ja mõtte vastuvõtja (arusaaja) vaheline ühesuunaline protsess. Reaalses suhtluses, näiteks dialoogis, toimub pidev osalusrollide vaheldumine. Rollide vaheldumine toimub sageli ka monoloogis, lektor (või isegi diktaator) peab ajuti asuma arusaaja positsiooni, et mõista, millist toimet tema äsjane sõnum vastuvõtjale avaldas, et formuleerida adekvaatne järgmine sõnum. Grupis korraldatav mõttetegevus areneb dünaamilises ja keerulises osalusrollide vaheldumises.
Mõttetegevuse baasskeem.
Mõttetegevuse metodoloogilisel käsitlemisel kasutatakse mõttetegevuse baasskeemi. See kajastab eespoolkirjeldatud mõttetegevuse baaselementi. 
Mõttetegevuse baasskeem koosneb kolmest suhteliselt iseseisvast kihist:
Mõttekommunikatsiooni kiht M-K on keskne, see on mõttetegevuses alati olemas, kommunikatsioon mõtleja (ütleja) ja arusaaja vahel toimub ainult selles kihis. Mõtleja (ütleja) saab kasutada mõtte genereerimisel sõnaliste tekstide kõrval ka mõlemaid või ühte kõrvalkihti – nii mõttetegevuse kihist MT pärinevat sotsiaal-kultuurilist elutarkust kui ka puhta mõtlemise kihis M salvestatud tarkust. Samamoodi saab ka arusaaja kasutada vastuvõetava informatsiooni mõistmiseks tuge kas ühest või mõlemast kõrvalkihist. 
Mõttekommunikatsiooni kihis M-K ei kehti eristus "tõene" versus "väär", see kiht elab paljude loogikate kokkusaamises, vastuoludes, konfliktides ja problematiseerimises.
Näidatud on kolm põhimõttelist kihti ja rõhutatud kommunikatsiooni toimumist ainult M-K kihis, seest valged mehikesed märgivad refleksioone.
Skeemil on näidatud, kuidas baassituatsioonis (mõtleja (ütleja) → arusaaja) on nii mõtlejal kui ka arusaajal võimalik mitu varianti.
Analoogselt on võimalikud ka erinevad arusaajapositsioonid – 4.1, 4.2, 4.3 ja 4.4.
Kõnnu oja

Kõnnu oja on mitme oja nimi:
Friedrich von Buxhoeveden

Friedrich Wilhelm von Buxhoeveden (4. september 1750 Võlla mõis, Muhu kihelkond – vkj. 23. august 1811 Koluvere loss)
oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane, krahv aastast 1797, jalaväekindral aastast 1803.
Elukäik ja tegevus.
Buxhoevedenide suguvõsast pärit Friedrich Wilhelm sündis Paadla, Vennarti, Seljaküla, Orkse ja Kumna mõisniku Otto Friedrich von Buxhoevedeni (1703–1754) ja Helene Charlotte von Weymarni (1722–1776) pojana.
Ta lõpetas 1770. aastal aadli suurtüki- ja inseneriväe kadetikorpuse. Kadetina osales ta Vene–Türgi sõjas, kus tegutsemise eest lahingus Benderõ all ülendati 1770 insener-praporštšikuks. 1771 sai ta tormijooksul Brailale kaks korda haavata, kuid jäi sõjaväljale ja viis 2 vaenlase suurtükki rivist välja. Selle kangelasteo eest anti talle Püha Georgi 4. järgu orden. 1772 sai temast Venemaa suurtükiväe kõrgema ülemjuhataja Grigori Orlovi adjutant. abiellus 1777. aastal Natalja Aleksejevaga (1758–1808), kes oli Katariina II ja Grigori Orlovi vallastütar. Alates 1783. aastast oli ta Käkisalmi ihukaardiväepolgu ülem.
Vene-Rootsi sõja ajal oli ta Läänemere sõudelaevastiku dessantüksuse ülem. Eduka tegutsemise eest sellel ametikohal autasustati teda Püha Georgi ordeni 3. järguga ja ülendati kindralmajoriks.
Kosciuszko ülestõusu mahasurumise ajal juhatas Buxhoeveden jalaväediviisi. Ta osales Aleksandr Suvorovi ülemjuhatuse all tormijooksus Varssavile. Silmapaistva tegutsemise eest lahingus autasustati teda Püha Vladimiri 2. järgu ordeni ja kuldmõõgaga. 1794–1796 oli ta Varssavi komandant ja Poola kuberner. Juunist 1797 augustini 1798 oli ta Peterburi sõjakuberner.
1803–1807 oli ta Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner.
Buxhoeveden osales 2. detsembril 1805 Austerlitzi lahingus, kus pidi juhatama Vene-Austria vägede vasakut tiiba, , mis aitas Napoleonil lihtsamini võita.
Ta juhtis Vene vägesid Vene-Rootsi sõja ajal 1808. Sõjakäigu eduka alustamise eest autasustati teda Püha apostli Andreas Esmakutsutu ordeniga ja Sveaborgi kindluse vallutamise eest Püha Georgi 2. järgu ordeniga. Ta sõlmis vaherahu, mida Aleksander I ei ratifitseerinud, vaid saatis Buxhoevedeni sama aasta detsembris erru.
Laitmatu teenistuse eest autasustati Buxhoevedenit Püha Vladimiri 1. järgu ordeniga, Püha Aleksandr Nevski ordeniga, Valge Kotka ordeniga ja Püha Anna 1. järgu ordeniga.
Väejuhatajana pooldas Buxhoeveden vägede manööverliikumisi, juhatas neid suure, isegi liigse pedantsusega. Ta oli järsu ja sõltumatu iseloomuga, suutis vastu võtta julgeid otsuseid ja oli nende elluviimises järjekindel.
Pärast Braunschweig-Wolfenbütteli printsessi Auguste Karoline surma omandas Buxhoeveden Koluvere lossi ja selle juurde kuuluvad maad.
Perekond.
Friedrich Wilhelm von Buxhoeveden abiellus 1777. aastal Natalja Aleksejevaga (1758–1808), kes oli Katariina II ja Grigori Orlovi vallastütar. Natalja kasuisa oli polkovnik Aleksandr Aleksejev. Naine oli lõpetanud Smolnõi instituudi. 
Abielust sündis kaheksa last:
Esivanemad.
Viited:
Lääne-Sepiki provints

Lääne-Sepiki provints (ka "Sandauni provints") on loodepoolseim 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Piirneb läänes Indoneesia Paapua provintsiga.
Provintsis räägitakse 95 kohalikku keelt. Suurem osa asustusest on koondunud rannikule Aitape ümber ja Torricelli mägedesse.
Sandauni provints jaguneb neljaks ringkonnaks:
Ilme Rätsep

Ilme Rätsep (sündinud 10. juulil 1958) on eesti tekstiilikunstnik.
Ta õppis aastatel 1977–1982 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis moekunsti erialal.
Alates 1988. aastast on ta Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud.
Ilme Rätsep on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige.
Karala tulepaak

Karala tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Karala külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 42 meetrit.
Tule sektor on valge 0°...360° ja nähtavus on 8 meremiili.
Tulepaak ehitati 1953. aastal.
Chung Un-chan

Chung Un-chan (정운찬, 鄭雲燦; sündinud 21. märtsil 1947 Gongjus Lõuna-Chungcheongi provintsis) on Lõuna-Korea poliitik, 29. septembrist 2009 kuni 11. augustini 2010 Lõuna-Korea peaminister.
Ta on lõpetanud 1970. aastal Söuli Riikliku Ülikooli bakalaureuseõppes majanduses ja 1972. aastal Ohio osariigis asuva Miami Ülikooli magistrikraadiga majanduses. 1978. aastal sai ta Princetoni ülikoolis doktorikraadi majanduses.
Chung alustas akadeemilist karjääri New Yorgis asuvas Columbia ülikoolis, kus ta 1976–1978 oli assistent ja abiprofessor. Seejärel naasis ta Söuli ülikooli, kus töötas 27 aastat majandusteaduskonnas. Ta oli 1982. aastal Havai ülikooli külalisabiprofessor, 1986–1987 Londoni Majanduskooli külalisõppejõud ja 1999 Bochumis asuva Ruhri ülikooli külalisprofessor. 
Aastatel 2002–2006 oli ta Söuli Riikliku Ülikooli rektor.
Pärast seda läks Chung poliitikasse. Ta ei kuulu ühtegi erakonda, vaid on olnud sõltumatu kandidaat. 3. septembril 2009 nimetas Lõuna-Korea president Lee Myung-bak ta peaministriks ja 29. septembril 2009 astus ta ametisse.
Algusest peale, juba enne ametisse kinnitamise hääletust oli parlamendis tema vastu tuntav opositsioon. Pärast 2010. aasta juunis toimunud kohalikke valimisi teatas ta soovist tagasi astuda. Ta esitas tagasiastumisavalduse 29. juulil 2010 ja lahkus ametist kaks nädalat hiljem.
Ali Bongo Ondimba

Ali-Ben Bongo Ondimba (sünninimi Alain Bernard Bongo; sündinud 9. veebruaril 1959 Brazzaville'is) on Gaboni poliitik, 16. oktoobrist 2009 kuni 30. augustini 2023 Gaboni president.
Ali Bongo Ondimba on endise Gaboni presidendi Omar Bongo poeg.
Ali Bongo Ondimba õppis Pariisis õigusteadust. Aastatel 1989–1991 oli ta Gaboni välisminister ja aastatel 1999–2009 kaitseminister.
30. augustil 2009 toimunud presidendivalimistel sai Ali Bongo Ondimba 42 protsenti häältest ning valiti Gaboni presidendiks.
2018. aastal tabas Ali Bongot ajurabandus.
2019. aastal üritati Ali Bongot kukutada riigipöördekatsega.
Oktoobris 2021 on Ali Bongot tsiteeritud “Pandora paberites”, need dokumendid offshore -ettevõtete kasutamise kohta maksuparadiisides, Ali Bongo oleks saanud kahe nüüdseks laiali saadetud ettevõtte kasusaajaks.
2023. aasta 30. augusti varahommikul korraldasid riigivalitsemisega rahulolematud Gaboni sõjaväelased riigipöörde, kukutades ametist presidendi Ali Bongo, tühistades viimaste presidendivalimiste tulemused, saates laiali kõik riigiasutused ja sulgedes ajutiselt riigipiiri.
Thorbjørn Jagland

Thorbjørn Jagland (sünninimi Thorbjørn Johansen 5. novembril 1950 Drammenis) on Norra poliitik, endine Euroopa Nõukogu peasekretär.
Tema isa Helge oli keevitaja, ema Ingrid oli kokk. Ta abiellus 1975 ajakirjaniku Hanne Grofjordiga. Neil on kaks poega, Anders (sündis 1978) ja Henrik (sündis 1986). Nad elavad Drammeni lähedal Lieris.
16-aastaselt, 1966 astus ta Tööliste Noorsooliidu Lieri osakonda. 1969 lõpetas ta keskkooli ja 1975 Oslo ülikooli kraadiga majandusteaduse alal. 1973 valiti ta Buskerudi maakonna kohalikku omavalitsusse.
Alates 1981 töötas ta Norra Töölispartei sekretärina. 1986 sai ta peasekretäri kohusetäitjaks ja 1987 peasekretäriks. Ühtlasi oli ta alates 1986. aastast erakonna väliskomisjoni esimees. Mõlemat ametikohta pidas ta kuni 1992. aastani, mil ta valiti kauaaegse parteijuhi Gro Harlem Brundtlandi asemele Norra Töölispartei esimeheks. Sel ametikohal oli ta 2002. aastani.
Thorbjørn Jagland valiti 1993. aastal Stortingi liikmeks ja on pärast seda kolm korda tagasi valitud. Ta oli Norra peaminister 25. oktoobrist 1996 kuni 17. oktoobrini 1997 ja välisminister 17. märtsist 2000 kuni 19. oktoobrini 2001. Aastal 2005 valiti ta parlamendi esimeheks.
Alates veebruarist 2009 on ta Nobeli rahuauhinda välja andva Norra Nobeli komitee esimees.
29. septembril 2009 valis Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee Thorbjørn Jaglandi Euroopa Nõukogu peasekretäriks, ta oli ametis 1. oktoobrist 2009 kuni 18. septembrini 2019.
Raugi ülemine tulepaak

Raugi sihi ülemine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Muhu vallas Vahtraste külas.
Moodustab Raugi alumise tulepaagiga sihi. Tulepaakidevaheline kaugus on 755 meetrit.
Tulepaak on 40 meetrit kõrge ja tuli merepinnast 49 meetri kõrgusel.
Tuli on nähtav 15 meremiili kaugusele.
Tuli vilgub pimedal ajal aasta läbi ja on alumise tulepaagiga sünkroonimata. Tule tsükkel kestab 5 sekundit; see põleb 2 sekundiks, misjärel on 3 sekundiks kustunud. Tuli on valge ja laevadelt vaadates põleb sektoris 159°–167° (liitsihi asimuut 163°).
Heavy Metal Nonstop

"Heavy Metal Nonstop" on ansambli B.D.Ö. 1992. aastal ilmunud stuudioalbum. Album lindistati sama aasta novembris ja detsembris Tallinna Linnahalli stuudios.
Toiduaine

Toiduaine on aine, mida tarvitatakse toiduks või millest valmistatakse toitu.
Erik Holm

Erik Holm (22. detsember 1927 Tallinn – 27. märts 2009 Thirlmere, Austraalia) oli eesti entomoloog.
Tundra-neppvigle

Tundra-neppvigle ("Limnodromus scolopaceus") on kurvitsaliste seltsi kuuluv linnuliik neppvigle perekonnast.
Levila.
Tundra-neppvigle on pesitsusajal levinud Kirde-Siberis Tšuktši poolsaarel ja Anadõri alal ning Põhja-Ameerikas Alaska põhja- ja lääneosas, St. Lawrence'i saarel ja Kanadas Yukonis.
Maailma populatsiooni suurus on umbes 0,5 miljonit isendit. Tundra-neppvigle on rändlind, ta talvitub USA lõunaosas läbi Mehhiko kuni Guatemalani.
Tundra-neppvigle on Eestis eksikülaline, teda vaadeldi esmakordselt 2. oktoobril 2009 Läänemaal Põgaris.
Välimus.
Üldpikkus 27–30 cm, tiibade siruulatus 42–49 cm, kehakaal 90–144 g. Emaslind on isaslinnust keskmiselt natuke suurem. Kõigis sulestikes sarnaneb väga raba-neppviglega. Hundsulestikus roostja tooniga alapoolel on rohkesti tumedaid ja heledaid põikitähne ja suleääriseid, kael ja rind on tihedalt pikitriibulised. Saba on musta-valgevöödiline. Puhkesulestik on hallikirju.
Lennul näha valge kiilukujuline laik seljal. Sügisel kohatakse Euroopas peamiselt noorlinde või esimese talve sulestikku sulgivaid linde.
Lennuhäälitsus on tunduvalt kõrgem ja teravam kui raba-neppviglel – tavaliselt ühesilbiline mudatildri häälitsuse sarnane "kjik" või meriski häälitsust meenutav vali "kiik", sageli ka kahesilbiline "kik-ik" ja vaid mõnikord lendutõusul kolmeosaline terav hüüd.
Pesitsemine.
Pesitseb tundra rannikuala järvede ja järvekeste kallastel ja palsasoodes. Pesa on maas taimede varjus. Kurnas 4 muna, mida hautakse umbes 20 päeva. Poegade eest hoolitseb isaslind.
Pojad hakkavad lendama 20–30 päeva vanuselt.
Toitumine.
Tundra-neppvigle sööb selgrootuid, lisaks mõnel määral taimede osi.
Katvus

Katvus ehk dominantsus (vanemas kirjanduses "katteväärtus") on geobotaanikas mingi taimeliigi maapealsete elusate osade hõivatud pindala uuritava prooviriba pindala suhtes. Enamasti väljendatakse katvust protsentides või pallides.
Mingi prooviriba kõikide taimeliikide elusate maapealsete osade katvust nimetatakse üldkatvuseks. Üldkatvuse väärtus võib olla üle 1 ehk taimeosad varjutavad üksteist, seda varjutusest tingitud vahet nimetatakse kattumuseks.
Elustrateegia

Elustrateegia on liikide pikaajalise evolutsiooni tulemusena tekkinud üldiste kohastumuste kogum, mis määrab liigi ja tema populatsioonide koha ökosüsteemis.
Muu hulgas eristatakse kahte vastandlikku elustrateegia tüüpi: r-strateegia ja K-strateegia. r-strateegid annavad palju järglasi isendi kohta põlvkonnas. Nad asustavad harilikult vähem täitunud ökonišše, olles seega tihti pioneerliigid (nt umbrohud). K-strateegid annavad vähe järglasi isendi kohta põlvkonnas. Nad asustavad paljude seostega väljakujunenud ökonišše. K-strateegid on tihti kliimakskoosluste edifikaatorid (nt laialehised puud, ka suurimetajad, jt).
Keygen

Keygen ehk võtmegeneraator on arvutiprogramm, mis oskab koostada kommertstarkvara tarbeks kehtivaid registreerimisvõtmeid. 
Kasutatakse tihti selleks, et hiilida kõrvale tarkvara seaduslikku kasutamist lubava litsentsi hankimisest.
Crack (programm)

Crack ehk murdmisprogramm on väike programm, mida kasutatakse blokeerimaks seda osa tarkvarast, mis kontrollib registreerimis võtme või seerianumbri esitamist.
Troofiline tase

Troofiline tase on toiduahela energiaallikast olenev tase ökosüsteemis. 
Kõikides ökosüsteemides moodustavad esimese lüli autotroofid, kelle kaudu toimub primaarproduktsioon. Mingi osa autotroofide toodetud produktsioonist kasutatakse esmaprodutsentide elutegevuse tagajärjel ja teatav osa kandub teisele troofilisele tasemele – taimtoidulistele organismidele. Kolmanda taseme moodustavad teisest tasemest toituvad organismid ja nii edasi. 
Enamasti koosnevad maismaaökosüsteemide toiduahelad neljast kuni viiest tasemest, veeökosüsteemide omad aga kuni seitsmest tasemest. Energeetilises mõttes on kõige efektiivsemad kõige lühemad toiduahelad, kus troofilisi tasemeid on võimalikult vähe, näiteks kaks või kolm.
Neppvigle

Neppvigle ("Limnodromus") on kolme liigiga perekond kurvitsaliste seltsist.
"Loomade elu" nimetab neid taussideks.
Neppvigled on kehakuju, käitumise ja sulestiku poolest nepi ja vigle vahepealsed. Võrreldes neppidega on neil nokk tipus laienenud ja lamendunud, krobelise pinnaga ja tipuosa keskjonel pikiõnaraga. Viimase tunnuse poolest meenutab neppviglede nokk kurvitsate oma, kellega nad on samuti sugulased. 
Viglesid meenutavad nad punaka kõhualuse poolest, mis neil suvel on, kuid neil on lühemad jalad ja selle poolest meenutavad nad jällegi kurvitsat.
Kõik neppvigled on rändlinnud.
Neppvigled söövad rohttaimi ja samblaid ning selgrootuid, eriti tigusid ja putukaid. Toitu otsivad nad oma pika noka abil, sageli vee alt.
Liigid.
Kaht esimest liiki on sulestiku põhjal raske eristada, liiati kattub nende levila, ja seetõttu peeti neid kaua aega üheks liigiks. Stepi-neppvigle on haruldane ja võib-olla väljasuremise piiril.
Eestis nad ei ela. 2. oktoobril 2009 sattus tundra-neppvigle esmakordselt eksikülalisena Eestisse.
Koldvint

Koldvint ("Serinus serinus") on linnuliik vintlaste sugukonnast.
Levila.
Koldvint on levinud Vahemere maades, Lääne- ja Kesk-Euroopas põhja suunas kuni Lõuna-Rootsi ja Lõuna-Soomeni. Koldvint on viimase paarisaja aasta jooksul oma levilat laiendanud pidevalt põhja suunas. 19. sajandi algul oli ta levinud ainult Lõuna-Euroopas, 1875. aastaks oli ta jõudnud Kesk-Euroopasse ja 1925. aasta paiku jõudis Läänemere lõunarannikuni. Eestisse jõudis koldvint hiljemalt 1927. aastal.
Tänapäeval on koldvint Eestis harv haudelind, keda pesitseb siin hinnanguliselt 100–300 paari. Peamised pesitsuspiirkonnad on Liivi lahe ja Soome lahe äärsed rannamännikud ja pargid. Saabub meile aprillis, lahkub septembris-oktoobris.
Välimus.
Linnu üldpikkus on 11–12 cm. Väike, suhteliselt suure pea ja pisikese nokaga vint. Isaslinnu pea, kurgualune ja rind on sidrunkollased, ülapool triibuline kollase päranipualaga, alapool valge mustade triipudega. Emaslind heledam, tuhmi kollakashalli peaga. Noorlind on pruunim, tal puudub kollane värvus.
Häälitsused mitmesugused, lennul on tunnuslik "tjililili". Laul on pikk ja väga kiire kliriseva kõlaga siristus. Laulab tavaliselt puu väljaulatuval oksal, traadil, lennul ja harva ka maas. Laul on kõige aktiivsem keskpäeval ja õhtupoolikul. Tegutseb sageli paariti või väikestes seltsingutes.
Elupaik.
Koldvint asustab kultuurmaastiku puistuid. Lõuna-Euroopas leidub teda ka mägedes.
Pesitsemine.
Suve jooksul pesitseb koldvint kaks korda. Pesitsemise ajal laulab isaslind sageli puuvõrade vahel käänulisel mängulennul end ühelt küljelt teisele pöörates. Emaslinnu kõrval oksal mängides laiutab ta saba, ajab pugusulestiku kohevile ja keerab end ühtelugu siia-sinna. Pesa paikneb tihti puu ladvas või külgoksal tüvest eemal. Pesa on väga väike ja koosneb pehmest taimsest materjalist. Kurnas 3–6 muna, mis on sinakasvalge taustaga ja pruunide kuni mustjate laikudega. Poegi toidavad mõlemad vanemad.
Toitumine.
Toiduks on puude ja rohttaimede seemned.
Sildsoo peakraav

Sildsoo peakraav on kraav Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Kõnnu, Sohlu ja Kaisma külas.
Peakraavi pikkus on 11,4 km. Kraav suubub Kaisma ja Rahkama küla piiril vasakult Kõnnu jõkke (4,3 km suudmest). Peakraavi valgla on 15,6 km². Peakraav saab alguse Kõnnu külast. Lähtest umbes 200 m loodesse jääb Lokuta–Kõnnu tee, umbes 300 m põhja jääb Aleti järv. Keskjooksul ületab kraav Rapla–Järvakandi–Kergu maantee. Ülem- ja keskjooksul on kraavi vasakkaldal Taarikõnnu looduskaitseala. Suudmealale jääb Kaisma hoiuala.
Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. 
Sildsoo peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1113400.
Sm. Aladdin &amp; Lord McIntosh

Sm. Aladdin &amp; Lord McIntosh on esimene Eesti punkbänd, mis sai alguse 1976. aastal. Põhituumik koosnes kahest tüübist, kes otsustasid teha ja esitada selliseid lugusid, mida tolleaegne meedia poleks mingilgi kombel esitanud. Tubli annus tolleaegsetes oludes anarhismi, sarkasmi, nihilismi, satiiri, protesti. Tagantjärele on spekuleeritud stiili nimetusega – mis see siis oli. Oli mis ta oli. Nimetame seda nimetusega ETNOPUNK, kuna tal puudub iseloomulik pungi sound. Veel on õigustatult kasutatud nimetust SKIFFLEPUNK, mis tuleneb lugude olemusest. 1976. aasta sügisel salvestsid Sm. Aladdin &amp; Lord McIntoshi kaks projekti: "Liblikate lembelend" ja Gammijad Gangese ääres". 1977. aastal tuli veel kahe projekti näol lisa "Sorry Ogiński" ja "Kirglikud jahunuusud". Projekti tuumiku moodustasid Irwin Tald (SmA) ja Andres Kõrge (LmcI), kelle ümber koondus teisigi kaasosalejaid. Tõsi küll aja jooksul on lindid tugeva kuulamise tõttu kannatada saanud, kuigi salvestati n-ö korralikele Svema põhjadele. Kuna elu on siiski dünaamiline, muutus ka Sm. Aladdin &amp; Lord McIntoshi kontseptsioon. 1980. aastatel (alates 1985) oli kasutusel stiili nimetusena SUDA (Suur Utreeritud Dadaistlik Algatus). Nii et Sm. Aladdin &amp; Lord McIntoshi stiil kui selline on kuulaja oma kõrvade vahel. 1992. aasta jõulude ajal otsustati sooritada come-back, mille tulemusena valmis demo "Monsterapuu". Sm. Aladdin &amp; Lord McIntosh on olnud stuudiobänd. 2009. aastaks on bänd andnud ainult 2 kontserti. Esimene kontsert toimus alles 33 aastat pärast asutamist – 19. juunil 2009 Tallinnas klubis Tapper (Pärnu mnt 158 G) punkfestivalil "Eesti punk 1976–1990". Teine kontsert 2. oktoobril Von Krahli Teatris kontserdil "Featuring: Punk".
Kulu jõgi

Kulu on Aasias Venemaa Habarovski krais ja Magadani oblastis olev jõgi.
Jõgi algab Suntar-Hajata ahelikust. Ta voolab mägijõena algul itta, siis ületab Habarovski ja Magadani oblasti piiri ning voolab kagusse, edasi natuke kirdesse ja lõpuks tükk maad põhja. Ta teeb suure poolkaare ümber 2155 m kõrguse Hatani mäe. Kulu ühinemisel Ajan-Jurjahhiga moodustub Kolõma jõgi.
Jõgi on 384 km pikk ja tema valgla on 15 600 km² suur. Jõe suue on vähem kui 545 m kõrgusel merepinnast. Kolõma voolab sealt kuni mereni 2129 km.
Hüdroloogia.
Kulu jõgi jäätub oktoobris ja jääkate püsib mai lõpuni. Vooluhulka jões on 83 km kaugusel suudmest Kulu külas mõõdetud alates 1942. aastast ja aasta keskmine vooluhulk on 92 m³/s, kuid see jaotub aasta piires väga ebaühtlaselt. Juunis on see 406 m³/s ja tipphetkedel palju suuremgi, aprillis kõigest 1,16 m³/s. Põhiliselt toitub Kulu jõgi lumesulamisveest.
Kuude keskmised vooluhulgad (m3/s) Kulu jõel Kulu asula juures (83 km suudmest) aastatel 1942–1994
Marija Prontšištševa laht

Marija Prontšištševa laht on Laptevite mere laht Taimõri poolsaare kirderannal.
Laht asub Hatanga lahe suudmest umbes 75 km põhja pool. Lahest läänes asub Bõrranga mäestik, kust voolab lahte mitu tillukest jõge.
Lahe laius suudmes on 3 km. Ta ulatub maasse rohkem kui 60 km ulatuses ja keerab põhja poole, nii et laheots suudmest ei paista. Lahe sügavus on kuni 23 m. Lahe kaldad on kitsad.
Lahe ääres asub arktiline tundra. Suurema osa aastast on laht jääkatte all.
Lahe akvatoorium ja kaldad kuuluvad Taimõri kaitseala koosseisu. Administratiivselt kuulub laht nagu kogu Taimõr Krasnojarski kraisse.
Lahe avastas 1736 Vassili Prontšištšev. 1740 külastas lahte Hariton Laptevi ekspeditsioon. Laptev kirjutas oma aruandes, et laht on sügav, kuid tal tuli piirduda selle vaatlemisega suudmest ja sisenemine polnud võimalik, sest isegi kesksuvel oli lahes laevasõiduks liiga palju jääd.
Kaua aega oli laht nimeta. 1913. aastal nimetas Vilkitski ekspeditsioon lahe suudmes oleva neeme Prontšištševi abikaasa Tatjana järgi Prontšištševa neemeks ja kaardile kirjutati "м. Прончищевой" (m-täht on sõna "мыс" ('neem') esitäht). 1920. aastatel dešifreeriti see nii, nagu oleks lahele antud Maria Prontšištševa nimi. Alles 1983 tuvastas Moskva Riikliku Ülikooli tudeng V. Bogdanov Vassili Prontšištševi abikaasa nime.
Lahe kaldad on asustamata. Seal asub ilmajaam. Hatanga asulast korraldatakse lahte ekskursioone.
Donoúsa

Donoúsa on Kreeka saar Egeuse meres, üks Küklaadidest. 
Saare pindala on 13,8 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 363 m (Donoúsa mägi).
Donoúsa lähimad naabrid on Náxos 15 km kaugusel läänes, Kéros edelas ja Amorgós 25 km kaugusel lõunas. Kaugemale itta jäävad Lõuna-Sporaadid ja kagusse Dodekaneesid.
Nagu ülejäänud Küklaadid, kuulub ka Donoúsa halduslikult Lõuna-Egeuse prefektuuri.
Donoúsal on parvlaevaühendus Náxose ja Amorgósiga.
Elanike arv.
Donoúsal elas 1928. aastal 235 ja 1946. aastal 250 inimest. Sestpeale hakkas elanike arv vähenema, näiteks 1991. aastal oli seal 81 elanikku. Viimastel aastatel on turism saarele elavnenud, eriti läheduses asuvalt Náxoselt ja Amorgósilt, ning see on suurendanud elanike arvu 2001. aasta seisuga 163-le.
Saare halduskeskus on Stavrós, kus on saare sadam. Seal elab 2001. aasta andmetel 137 elanikku. Kalotarítissa külas põhjaranniku lähedal on 19 elanikku ja Mersíni külas saare edelakaldal on viis elanikku. Ülejäänud külades üldjuhul inimesi ei ela.
Petilla de Aragóni vald

Petilla de Aragón on vald Põhja-Hispaanias Navarra autonoomses piirkonnas. Asub Onsella jõe orus. Asub kahe enklaavina Aragóni autonoomses piirkonnas. Suurema nimi on Petilla de Aragón, väiksema enklaavi nimi on Los Bastanes.
1900. aastal elas vallas 514 inimest. 20. sajandil vähenes elanike arv pidevalt. 2007. aastal oli vallas 30 elanikku ja nende keskmine vanus oli 63 aastat.
Vallas on sündinud Nobeli meditsiiniauhinna laureaat Santiago Ramón y Cajal.
Petilla de Aragónis asub 13. sajandist pärinev gooti stiilis San Milláni kirik. Vald kuulub Jaca diötseesi ja Pamplona arhidiötseesi.
1984. aastast on vallavanem Paulino Rived Murillo.
Kamo jõgi

Kamo on jõgi Jaapanis, mis voolab läbi Kyōto. Jaapani keeles kasutatakse nime Kamogawa, kus "gawa" tähendab jõge. "Kamo" tähendab metsparti.
Ta on eri andmetel 23 või 31 km pikk. Jõgi on madal, harilikult kogu pikkuses alla 1 meetri sügav. Vihmaperioodi ajal võib ta vahel siiski mõnes kohas kaldaäärse ala üle ujutada.
Kui 8. sajandil ehitati Heiani uut pealinna (praegust Kyōto) uut paleed, siis muudeti jõesängi, et ta voolaks paleest ida poolt mööda. Nimelt arvati, et kui jõgi voolab läbi linna jagab selle kaheks, siis sümboliseerib see rahva lõhestatust.
Minevikus varustas Kamo jõgi Kyōtot puhta joogiveega.
Esimestel sajanditel ähvardasid üleujutused tihti pealinna. Imperaator Shirakawa nimetas kolm asja, mida ta ei suuda kontrollida: Sōhei (relvastatud mungad), täring ja Kamo jõe veed. Umbes tema ajal hakati jõekaldaid kividega kindlustama (tänapäeval on kaldad betooniga kindlustatud) ja hakati parandama kuivendussüsteeme.
Jõel olevat Sanjō silda peeti Tōkaidō idapoolseks otsaks.
Kamo jõe kaldad on nii kohalike elanike kui turistide seas populaarne jalutuspaik. Sooja ilmaga avavad läheduses olevad restoranid oma verandad vaatega jõele.
Kamo jõe sängist saadud must kivim on musta raku glasuuri põhimaterjal. Mustaks põlev glasuur kobrutab veidi.
Veikko Huovinen

Veikko Johannes Huovinen (7. mai 1927 Simo – 4. oktoober 2009 Sotkamo vald) oli soome kirjanik.
Kataloog

Kataloog on teavikute süsteemne loetelu raamatukogus.
Kataloogi eesmärk on muuta raamatukogus asuvad teavikud kataloogikirjete abil leitavaks.
Tüübid.
Raamatukogu kataloogi eesmärk on kajastada kõiki ühes kogus olevaid teavikuid, eristades neid bibliograafiliste andmete (kirjete) abil, mis samal ajal annavad ka võimaluse leida kataloogi kaudu teavikud.
Kataloogitüüpe on võimalik eristada mitut moodi:
Elektronkataloog.
Elektronkataloogi areng algas 1980. aastate alguses seoses arvutite laiema kasutusele tulekuga.
Elektronkataloog Eestis.
Alates 1990. aastate keskpaigast on raamatukogudes hakatud üle minema elektroonilise kataloogi programmidele, kuna see tähendab mugavamat kogude kasutamist nii lugejatele kui ka raamatukoguhoidjatele. Enamik kõrgkoolide raamatukogusid ja teadusraamatukogusid kasutab e-kataloogi ESTER, millega on 2017. aasta lõpuks ühinenud 18 raamatukogu. Suurem osa rahvaraamatukogusid on ühinenud Urania loodud veebipõhise elektroonilise kataloogiga URRAM või OÜ Deltmar loodud klient-server tüüpi rakendusega RIKS (Raamatukogude Info- ja Kataloogisüsteem). Kooliraamatukogudes on kasutusel väga erinevaid elektroonilise kataloogi programme, kuid on ka kaartkataloogi kasutavaid kooliraamatukogusid.
Teooria.
1867. aastal pani Charles Cutter paika kataloogi eesmärkide ja ülesannete põhitõed.
1969 lähtus Seymor Lubetsky kahest aspektist: intellektuaalsest (raamatu sisust) ja füüsilisest.
Selles süsteemis on raamat kui teos abstraktne mõiste ja kataloogi ülesanneteks on
Lubetsky süsteemi järgi kataloogi loomine on keeruline ja aeganõudev protsess, mis nõuab kogemusi, väljaõpet ja raha. Samas näiteks internetiotsing ei allu samale loogikale, mistõttu inimene, kes oskab kasutada interneti otsingumootoreid, ei pruugi alati osata kasutada OPAC-i kataloogi (Online Public Access Catalogue ehk avalik siduskataloog).
Moskva metodoloogiakoolkond

Moskva metodoloogiline koolkond
Avangardism

Avangardism (pr k "avant garde" 'eelvägi, eelsalk') on kunstistiil, mida iseloomustavad piiride rikkumine, tungimine tundmatule territooriumile, riskimine, terav intellektuaalne profileerumine, vastu astumine ühiskondlikule arvamusele. Avangardismile on omane ka hukutav, kodanlusevastane protest, mis on seotud eelkõige dadaismi ja sürrealismiga.
Geoloogiline kaart

Geoloogiline kaart on kaart, mis annab eri värvuste või tingmärkide abil piltliku ülevaate piirkonna geoloogilisest ehitusest, avanevate kivimite koostisest, vanusest ja lasumusest mitte ainult maapinnal, vaid ka sügavamal.
Uhtaine

Uhtaine on vooluveekokku erosiooni tagajärjel jõudnud pinnasest pärinev aines, mis jõesängis voolu mõjul liigub. Päritolult on uhtained tavaliselt kas kivimite murendi osad või organismide jäänused.
Aktiivmuda

Aktiivmuda on helbeline biomass, mis tekib reovee puhastamisel (aktiivmudapuhastis) aeroobses või anaeroobses keskkonnas. Aktiivmuda koosneb peamiselt bakteritest ja teistest mikroorganismidest.
Algotest

Algotest ehk vetikatest on eksperimentaalmeetod, millega on võimalik hinnata ja kindlaks teha veekogude eutrofeerumuse määra, samuti inimtegevuse tagajärjel veekokku jõudvate toksiliste ühendite biotoimet, kasutades selleks vetikate kooslusi või puhaskultuure.
Eestis on meetodit rakendatud 1960. aastate algusest.
Territoriaalne planeerimine

Territoriaalne planeerimine on maa-alade planeerimine nende tsoneerimise eesmärgil.
Territoriaalsest planeerimisest kasvas hiljem välja nüüdisaegne ruumiline planeerimine.
Regionaalplaneerimine

Regionaalplaneerimine (inglise "regional planning") on territoriaalne planeerimine, mis käsitleb regiooni territooriumi kompleksselt, kaasates lisaks linnadele ka hajaasustust. 
Regionaalplaneeringute koostamisel hakati varasemast linnaruumi kesksest territoriaalplaneerimisest enam arvesse võtma loodus- ja kultuuriväärtusi, mis ekstensiivse linnade arengu ehk linnastumise ajajärgul olid jäänud tagaplaanile. Hiljem kasvas regionaalplaneerimise ja territoriaalse planeerimise baasil välja ruumiline planeerimine.
Praegu näeb planeerimisseadus regionaalplaneeringuna ette Eestis maakonnaplaneeringu, mis peab andma lisaks maakonna territooriumi kasutamise lahendustele ka ruumilise arengu üldpõhimõtted maakonnas.
Maakonnaplaneering

Maakonnaplaneering on ruumiline planeering, mis koostatakse kogu maakonna territooriumi või selle osa kohta.
Maakonnaplaneeringu võib koostada:
Eestis kehtivate maakonnaplaneeringute kohta leiab info maavalitsuste kodulehtedelt.
Strateegiline planeerimine

Strateegiline planeerimine on strateegia koostamine.
Ettevõtte strateegilise planeerimise tulemuseks on reeglina visioon ja äriplaan. Samuti võib sellest välja kasvada muid ettevõtte juhtimise alusdokumente.
Omavalitsuse strateegilise planeerimise tulemuseks on üldplaneering ja kohaliku omavalitsuse arengukava. Strateegiline planeerimine on ruumilise planeerimise lähtekohaks ka riigi või maakonna tasandil.
Strateegilisel planeerimisel kasutatakse järgmisi ajalisi perspektiive:
Irina Stelmach

Irina Stelmach (sündinud 1. juunil 1951 Kiievis) on juudi rahvusest Eesti ajakirjanik.
2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Kristliku Rahvapartei nimekirjas. 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris ta sama erakonna (praegu Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid) nimekirjas. 
Ta on projekti "Juudid ja kristlased ajaloolises kontekstis ja täna" juht.
Anarch

Anarch oli Eesti "punk rocki" viljelev bänd. Anarch loodi 1995. aastal Valgas.
Nikolai Stelmach

Nikolai Stelmach (sündinud 21. jaanuaril 1981 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja poliitik, kes kogus laiemat tuntust seoses elamislubade müügi skandaaliga.
Sündis Tallinnas ja kasvas üles Loksal, kus lõpetas Loksa Vene Gümnaasiumi. Nikolai isa töötas lukksepana Loksa Laevaremonditehases ja ema kasvatajana Loksa lasteaias.
1998. aastal sooritas edukalt kodakondsuseksami ja sai Eesti Vabariigi kodanikuks.
Aastatel 2001–2006 oli ta erakonna Res Publica liige, pärast erakonna ühinemist Isamaaliiduga 2006. aastal kuulus ta detsembrini 2011 Isamaa ja Res Publica Liitu.
2002. aastal lõpetas Eesti Sisekaitseakadeemia halduskorralduse erialal.
Alates 2007. aastast osaühingu Advisory Partners juhatuse liige. Ettevõte suleti 2012. aastal pärast elamislubade müügi skandaali puhkemist.
Kuulus alates 2005. aastast Tallinna linnavolikokku ja juhtis alates 2007. aastast linnavolikogu revisjonikomisjoni. Nikolai Stelmach ja Indrek Raudne lahkusid volikogust seoses elamislubade müügi skandaaliga. Ta oli ka Eesti Loto nõukogu liige.
Nikolai Stelmach on juhtinud telesaateid venekeelsetes kanalites STV ja Orsent TV.
Novembris 2011 tuvastas Eesti Televisiooni saade "Pealtnägija", et Nikolai Stelmach ja tema äripartner Indrek Raudne pakuvad Venemaa miljonäridele hõlbustatud korras elamisloa taotlemise teenust fiktiivse äriühingu abil. Algatatud uurimise käigus tuvastati, et Nikolai Stelmach oli oma kodulehel esitanud ekslikke väiteid, nagu oleks ta töötanud Kodakondsus- ja Migratsiooniametis, Eesti Sisekaitseakadeemia välissuhete osakonnas, sotsiaalministeeriumis, Tallinna Kesklinna linnaosa valitsuses ja peaminister Juhan Partsi nõunikuna. Riigikogu uurimiskomisjon leidis, et elamislube vahendas Stelmachi firma, kuid Raudne oli sellisest tegevusest teadlik.
Metaanibakterid

Metaanibakterid ehk metanogeenid on mikroorganismid (täpsemalt arhed), kel elutegevuse käigus anaerobioosis tekib anaeroobilise lagunemise käigus kõrvalsaadusena metaan. Toitumistüübilt on nad kemohetero- või kemoautotroofid.
Metaanibakterid oksüdeerivad gaasilise divesiniku, kasutades süsiniku allikana süsihappegaasi CO2. 
Metaanibakterid elavad näiteks hapnikuvabas mageveekogu põhjamudas, märgaladel, roiskvees, riisipõldudel, lehmade ja termiitide seedeelundkonnas, biogaasi generaatorites ja jäätmetes, kus nad võivad õhku paisata suures koguses metaani. Märgaladel on soogaasid metaanibakterite elutegevuse tulemus. Loomade, sealhulgas inimeste seedeelundkonnas tekivad nende elutegevuse tulemusena soolegaasid, mis väljuvad kehast röhitsuse või kõhutuulena. Meresetetes leidub metaanibaktereid sulfaatide leiukohtades pealmiste kihtide all, sest kõrgemal on konkurentsieelis merevee sulfaatide abil hingavatel bakteritel. Mõned metaanibakterid on ekstremofiilid, elades näiteks kuumaveeallikates, sealhulgas ookeani põhjas. Neid leidub ka maakoore kivimites kilomeetrite sügavusel maapinnast. Mitme kilomeetri sügavuselt Gröönimaa jääst võetud igijääproovist leiti elusaid metaanibaktereid.
Metaanibaktereid on kirjeldatud üle 50 liigi, mis on nende tegelikust arvust arvatavasti murdosa. Osa neist on kokid, osa vardakujulised (batsillid). Metaanibakterid ei moodusta monofüleetilist rühma.
Metaanibakterites ei ole peptidoglükaani, polümeeri, mida leidub bakterite rakuseinas, kuid mitte arhedes. Mõne metaanibakteri rakusein koosneb pseudopeptidoglütsaanist, mõnel mitte, kuid neil on vähemalt üks proteiinidest koosnev parakristalliline kiht, kus proteiinid haakuvad omavahel nagu pusle tükid.
Metaanibakterid saavad oma ainevahetuse substraadina kasutada põhiliselt ainult etanaati või vesinikku koos süsinikdioksiidiga. Seetõttu on nad sõltuvad paljudest hüdrolüüsivatest ja kääritavatest bakteritest, kes lagundavad keerukaid orgaanilisi ühendeid, eriti tselluloosi, etanaadiks ja vesinikuks.
Kolvirõngad

Kolvirõngad on sisepõlemismootori detailid, mille ülesanne on tihendada kolvi ja silindri vahelist ruumi, eemaldada silindriseintelt liigne õli ning juhtida soojust kolbidelt silindriseintele ja sealt jahutussüsteemi.
Kolvirõngad jagunevad surve- ja õlirõngasteks.
Kolvirõngad valmistatakse legeeritud malmist, harva ka lehtterasest. Et kolvirõngas saaks vetruda ja silindrisse kinni ei kiiluks, on rõngas ühest kohast läbi lõigatud. Lõikekohta nimetatakse lukuks.
Lisaõhuklapp

Lisaõhuklapp on seade sisepõlemismootoris, mille kaudu saab mootor käivitamisel lisaõhku. 
Külma mootori käivitamisel kondenseerub küttesegust sisselaskekollektori ja silindri seintele palju bensiini, mis muudab küttesegu liiga lahjaks ja mootor ei käivitu.
Lisabensiini antakse külmkäivituspihusti abil.
Detonatsioon

Detonatsioon on ülikiire (kuni 9000 m/s) füüsikalis-keemiliste protsesside levimine lõhkeaines, millega kaasneb rõhu järsk kasv ja lööklaine. Detonatsioon levib lainetena ning lööklainele järgneb hõrenduslaine.
Detonatsioon on iseloomulik brisantsetele lõhkeainetele. Kui aga laengutihedus on liiga väike (mis tähendab, et lõhkeaine paikneb liiga hõredalt), siis võib ka brisantsete lõhkeainete puhul toimuda mitte detonatsioon vaid plahvatuspõlemine. Viimasel juhul vabaneb küll sama energiahulk, aga kuna reaktsiooni levik aines on aeglasem, siis jääb vabanev võimsus oluliselt väiksemaks ning lõhkeaine omandab pigem paiskava kui lõhkava iseloomu.
Detonatsiooni käigus aset leidev keemiline reaktsioon saab toimuda ainult lõhkeaine koostises oleva hapniku arvel, sest reaktsioon on liiga kiire, et õhust enda toimumiseks vajalikku hapnikku haarata.
Náxos (täpsustus)

Náxos on mitme geograafilise objekti nimi:
Valeri Saar

Valeri Saar (sündinud 28. juunil 1955 Valgas) on Eesti erusõjaväelane, kindralmajor.
Ta on lõpetanud Žitomiri kõrgema õhukaitse raadioelektroonika sõjakooli, Harkivi õhukaitse akadeemia akadeemilised kursused, Bundeswehri staabi- ja juhtimisakadeemia Saksamaal ning kursused NATO kaitsekolledžis ja Balti kaitsekolledžis.
Valeri Saar saadeti erru 9. augustil 2016.
Sitsiilia

Sitsiilia on Vahemeres asuv saar, Itaalia suurim saar. 
Poeetiliselt nimetatakse saart Trinakriaks, mis tähendab kreeka keeles 'kolmnurkne' ja vihjab saare kujule.
Tänapäeval moodustab Sitsiilia koos lähedalasuvate väikesaartega Sitsiilia maakonna, mis jaguneb 9 provintsiks.
Geograafia.
Sitsiilia külgneb põhjas Türreeni merega, kirdes on ta Messina väinaga eraldatud Apenniini poolsaarest, idas külgneb Joonia merega, edelas on Sitsiilia väinaga (kunagine Aafrika meri) eraldatud Aafrikast.
Saare pindala on 25 662 km². Sellega on ta pindalalt maailma 45. ja Euroopa 7. saar, ühtlasi suurim Vahemeres, edestades pisut Sardiiniat.
Valdav osa saarest on mägine. Kõrgeim mäetipp, Etna vulkaan, on 3350 m kõrge, kõrgus muutub seoses vulkaanilise tegevusega. Sellega on Sitsiilia maailma kõrguselt 14. ja Euroopa kõrgeim saar. Etna on ka üks aktiivseimaid vulkaane maailmas ja see oli tuntud juba antiikajal.
Põhjarannik on mägine, kesk-, lõuna- ja kaguosas on madalamaid mägesid ja kõrgustikke. Sitsiilia on vulkaaniliselt aktiivses regioonis: tuntuim vulkaan Etna, mis ei jää kuigi kaugele suuruselt teisest linnast Cataniast. Kustunud ei ole ka Aeolia saarestikus asuvad Stromboli ja Vulcano. Sitsiiliat katab neli mäestikku: põhjakaldal Messina väinast Torto jõeni kulgev Apenniinide jätk, nn Sitsiilia Apenniinid, lääneosas on teine mäestik, kolmas, nn “väävlikõrgendik”, jääb saare keskossa edelasse ning neljas on kagus Hyblea kõrgendik. Rannikutasandikud on väga viljakad.
Pikimad jõed on Salso, Simeto, Belice ja Dittaino.
Sitsiilia moodustab põhiosa Sitsiilia maakonnast. Sitsiilia ümber on mitu saart ja saarestikku: Lipari saared, Ustica saared, Egadi saared ja Pelagie saared.
Sitsiilia kaks suurimat linna on Palermo ja Catania.
Rahvastik.
Sitsiilia ametlik keel on itaalia keel. Kohalikud räägivad sitsiilia keelt, mis erineb itaalia keelest.
Saare rahvaarv on 5 miljonit. 20. sajandi algul elas Sitsiilias 3,5 miljonit inimest.
Avalikustamine

Avalikustamine on ühiskonna liikmete teavitamine.
Avalikustamine on kohustuslik uute õigusaktide vastuvõtmisel, ruumiliste planeeringute menetlemisel jm sellistel juhtudel. Avalikustamise eesmärk on tagada ühiskonna liikmete võimalus kaitsta oma huve ja olla teadlik riigis kehtivast õiguslikust korrast jms.
Eestis on avalikustamine kohustuslik:
Molekulaardestillatsioon

Molekulaardestillatsioon ehk molekulaarne destillatsioon on vaakumdestillatsioon rõhul alla 0,01 torri. Sellises vaakumis on molekulide vaba liikumistee pikkus võrreldav destillatsiooninõu mõõtmetega. Molekulaarset destillatsiooni kasutatakse kõrgmolekulaarsete ja termiliselt ebapüsivate orgaaniliste ainete segude lahutamiseks või puhastamiseks vaakumis aurustamisega keemistemperatuurist madalamal temperatuuril.
Õhkpihusti

Õhkpihusti on õhusurve abil töötav tööriist vedelike pihustamiseks.
Õhkpihusti tööpõhimõte on selline, et pihusti torusse suunatud suruõhk imeb toruga ühendatud vedelikuanumas tekkiva alarõhu abil vedelikku kaasa kapillaartorudesse. Vedelik tõuseb mööda kapillaari ja satub tugevasse õhuvoolu, mis purustab tilgad imetillukesteks. Kapillaar ja õhutoru võivad paikneda teineteisega risti, aga kapillaar võib paikneda ka õhutoru sees. Pihusti otsast paiskub välja õhu ja vedeliku segu. 
Õhkpihusti leiutas aastal 1879 Abner Peeler. Esimene õhkpihusti tuli müüki aastal 1893. Nendes asus vedelik kummist kolvis, mida tuli pigistada. Pigistamine surus vedeliku läbi kapillaaride, mis purustasid tilgad, ja paiskas vedelikuosakesed pihustist välja.
Esimese plastist valmistatud õhkpihusti, mida turustati, töötas 1947 välja Jules Montenier koos Plax Corporationi inseneridega. Kõigepealt kasutas ta seda kaenlaaluste deodorandi jaoks ja see töötas samuti pudeli pigistamise põhimõttel. Plastpudel patenteeriti kaubamärgi Stopette nime all ja ta jõudis kiiresti massidesse, sest Stopette hakkas telesarja "Kuulus või kummaline?" ("What's My Line?") peasponsoriks aastal 1950, mil see sari käivitus.
Esialgu oli plast ebakvaliteetne. Seetõttu oli vaja õhkpihusti pakkida kartongkarpi. Vedelikuanum oli sellest eraldi ja klient pidi pärast ostmist ise vedelikuanuma õhkpihustisse panema. Pärastpoole, kui plasti kvaliteet paranes, hakati tootma selliseid pihusteid, millesse vedelikuanum on kohe sisse ehitatud.
1960. aastate lõpus töötati välja päästikuga õhkpihustid, mida esimesena hakkas tootma AFA. Need said kohe populaarseks, sest vajasid vähem pumpamist kui pigistatavad õhkpihustid. Kuid esialgne, pigistatav kujundus on tänapäevani valdavaks jäänud väikeste õhkpihustite juures, millega näiteks deodoranti ihule piserdatakse.
Euroopa regionaalse/ruumilise planeerimise harta

Euroopa regionaalse/ruumilise planeerimise harta ehk Torremolinose harta (inglise keeles "European regional/spatial planning Charter / Torremolinos Charter") on dokument, mis kiideti heaks 1983. aastal Euroopa Nõukogu liikmesmaade planeeringuministrite konverentsil Torremolinoses.
Harta määratles kaasaegse ruumilise planeerimise ja planeeringu avalikustamise aluspõhimõtted. Harta põhimõtetest juhindub Eesti planeerimisseadus.
Püha Tõnu kiusamine

"Püha Tõnu kiusamine" on 2009. aasta Eesti draamafilm. Filmi on lavastanud Veiko Õunpuu.
Filmi võtted toimusid 1. oktoobrist 30. novembrini 2008 peamiselt Tallinnas, Saaremaal ja Ida-Virumaal.
2009. aasta jooksul käis filmi Eesti kinodes vaatamas 6282 inimest.
Süžee.
Filmi tegevustik keerleb ümber keskikka jõudnud keskastme juhi Tõnu, keda mängib Taavi Eelmaa.
Festivalid ja auhinnad.
Filmiprojekt võitis 2008. aasta Cannes'i filmifestivalil Euroopa talendi auhinna.
2009. aasta lõpus valiti film Ameerika Sundance'i filmifestivali põhivõistlusprogrammi. 28. detsembril valis Eesti Filmiajakirjanike Ühing filmi aasta filmiks 2009.
2010. aasta alguses valiti film Rotterdami rahvusvahelisele filmifestivalile VPRO Tiigri auhinna võistlusprogrammi. Veebruaris näidati filmi Göteborgi filmifestivalil lõpufilmina ja veebruari keskel osales film Berliini filmifestivali Berlinale filmiturul. Märtsis-aprillis linastus film Hongkongi rahvusvahelisel filmifestivalil. Septembris valiti film 46 filmi hulka, mille seast valitakse välja Euroopa filmiauhindade pretendendid. Novembris valiti film parima kunstnikutöö auhinnale kandideerijate hulka. Novembris tunnistati Taavi Eelmaa Saksamaal Cottbusis toimunud rahvusvahelisel filmifestivalil parimaks meesnäitlejaks, film ise osales mängufilmide kategoorias. Novembris pälvis film Šveitsis Genfis toimunud filmifestivalil Cinéma Tous Ecrans FIPRESCI auhinna. Novembris valiti film 2010. aasta Pimedate Ööde filmifestivali võistlusprogrammi EurAsia ja Balti täispikkade filmide võistlusprogrammi.
2011. aasta aprillis võitis film Brüsseli rahvusvahelisel ulme- ja õudusfilmide festivalil Euroopa täispikkade mängufilmide kategoorias (7. Orbit) peaauhinna.
Popkultuuris.
2009. aastal pilas Märt Avandi ja Ott Sepa huumorisaade "Tujurikkuja" sketšiga filmi "Püha Märdi kiusamine".