tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palmse vald

Palmse vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Koljaku küla aladel.
Vald moodustati senise Palmse valla maa-alast, välja arvatud Viitna küla ja Sagadi metsandiku kvartalite nr. 54–57 ja 65–67 maa-alad ning Joaveski vabriku piirkond; senise Vihula valla Jorika, Pihlaspea ja Vergi küla, Loobu metskonna Viitna metsandiku kvartalite nr. 14–18 ning nende vahel asuvate heinamaatükkide maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 67. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Penno. Vald kuulus Haljala põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Vallas on sündinud Jaan Kruusvall.
Roela vald

Roela vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Viru-Roelas.
Vald moodustati senise Roela valla maa-alast, välja arvatud Roela mõisa järgi oleva Aavakannu nr. 1 talu maa-ala; senise Paasvere valla Laekvere mõisa järgi olevate talude Ädara nr. A-15, Lageda ja Arulepiku, heinamaatükkide nr. III, VI, VII, 16, 17 ja Vihmanni heinamaa nr. 34-c, Suigu metsavahikoha ning Küüska metsandiku kvartaalide nr. 1–12 maa-aladest; senise Küti valla Inju-Meriküla mõisa järgi oleva Kruusiaugu nr. 16-a talu lahus-heinamaatüki ja Roela metskonna Küti metsandiku kvartaalide nr. 59–64 maa-aladest; senise Rägavere valla Undla nr. A-104 ja Kuivasaare nr. A-105 maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 70. valimisringkonda, kust valiti Karl-Eduard Pajos.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Liiva külanõukogu, Roela külanõukogu ja Tudu külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati Liiva ja Roela külanõukogu Rakvere rajooni ja Tudu külanõukogu Kiviõli rajooni koosseisu.
Rägavere vald (1939)

Rägavere vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Rägavere valla maa-alast, välja arvatud osa Vetiku küla maa-alast ning Undla nr A-104 ja Kuivasaare nr A-105 talude maa-alad; senise Pada valla Urtja, Põdri ja Haansalu külade, Aarla ja Kabala asunduste, Prüningi ja Lilleoru talude maa-aladest ning raudteemajade piirkonnast.
Vald kuulus Riigivolikogu 70. valimisringkonda, kust valiti Karl-Eduard Pajos.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Kabala külanõukogu, Põlula külanõukogu ja Rägavere külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati Põlula ja Rägavere külanõukogu Rakvere rajooni ja Kabala külanõukogu Kiviõli rajooni koosseisu.
Salla vald (1939)

Salla vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Salla külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 69. valimisringkonda, kust valiti Oskar Köster.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Emumäe külanõukogu, Käru külanõukogu ja Tammiku külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Väike-Maarja rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776):
Sõmeru vald (1939)

Sõmeru vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Koovälja külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 68. valimisringkonda, kust valiti Arnold Tartu.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kaarli külanõukogu, Kohala külanõukogu ja Uhtna külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Rakvere rajooni koosseisu.
Undla vald

Undla vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kadrinas.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Undla valla maa-alast, välja arvatud osa Kõrgemäe ja osa Saukse külade maa-aladest, Tõrma küla ja Imastu asunduse, Männiku nr. 26, Kassisaba-Ann nr. 29 ja Saare nr. 91 talude, Ojaveski ja Karjametsa külade talude senise Undla valla sisse ulatuvate osade ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad; senise Saksi valla Aruküla, Kiku, Pariisi, Nõmme ja Metsapere külade ning Saksi asunduse Kuriste nr. a-8 talu maa-aladest. Senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad liideti Lehtse vallaga.
Undla valda kuulusid: Kadrina alevik, Raudtee majad, Jõetaguse asundus, Kruusimäe-Kadapiku ja Lante-Sirgu külad, Undla-Vinnimäe ja Undla-Tuulemäe asundused, Saari, Sootaguse, Teliskopli, Nagala-Leikude, Mäoküla ja Väljataguse külad, Polli asundus ja Päri asundus, Võduvere-Tagaküla, Võduvere küla, Hulja, Hulja-Uusküla, Hulja-Väljataguse, Tirpiku, Härjadi, Orutaguse ja Saukse külad ning Raudtee majad, Vandu-Tagaküla, Vandu-Eesküla, Kriska küla, Neeruti asundus, Neeruti-Lustimäe asundus, Uduküla, Jõepere asundus, Jõepere-Ristmetsa asundus, Valgma küla, Valgma-Mägede, Pariisi, Aruküla, Kiku, Salla, Kõrbse-Orapere, Nõmme ja Metspere külad, Vanamõisa, Koplimetsa, Põima, Kääbaste, Pakitu-Sorgi, Tokolopi, Udriku-Pankase, Imastu-Pankase ja Männiku külad, Udriku asundus, Vabaduse Risti Kavaleride Kodu.
Vald kuulus Riigivolikogu 67. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Penno, ja Kadrina põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Esimene Undla vallavanem oli August Saaga. 18. detsembril 1939 valiti vallavanemaks Heinrich Kübarsepp, kes samal päeval sai 30-aastaseks.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kruusimäe-Kadapiku külanõukogu, Neeruti külanõukogu, Pakito-Sorgi külanõukogu ja Udriku-Tuha külanõukogu. 25. veebruaril 1949 arvati valla koosseisu Tapa külanõukogu, mis oli seni kuulunud Lehtse valda Järvamaal. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Tapa rajooni koosseisu.
1950. aasta oktoobris, päev enne vallamaja (kahekorruseline kortermaja Kadrinas, Viru tn 7) põlengut, nimetati Undla vald ümber Kadrina külanõukoguks.
1949. aastal, kui moodustati 25. veebruaril 1949 senise Viru maakonna jagamisega: idapoolsetest valdadest Jõhvi maakond ja läänepoolsetest osadest Viru maakond, liideti uue Viru maakonnaga alasid Harju maakonnast ja Järva maakonnast Tapa linn ja Lehtse valla Saksi ning Tapa külanõukogu. Liidetud Mahu valla Aseri külanõukogu liideti Lüganuse vallaga, Lehtse valla Tapa külanõukogu liideti Undla vallaga ja Saksi külanõukogu Assamalla vallaga.
Vao vald

Vao vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Väike-Maarjas.
Vald moodustati senise Vao valla maa-alast, välja arvatud Kurtna küla, Araski ja Kärsa asunduste, Kamariku nr A-42 ja nr A-23 talude ning Porkuni metskonna Kiltsi metsandiku kvartaalide nr 27–45 maa-alad; senise Porkuni valla Aburi küla piirkonnast.
Esimene vallavanem oli Aleksander Poom, kes 5. aprillil 1939 valiti tagasi Viru maanõunikuks.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kiltsi külanõukogu, Pandivere külanõukogu, Põdrangu külanõukogu, Triigi külanõukogu ja Väike-Maarja külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Väike-Maarja rajooni koosseisu.
Erra vald

Erra vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950. Valla üldpindala oli 118,6 km2, elanike arv 5457, sellest Sonda asulas 432, Kiviõli asulas 3009 ja Küttejõu asulas 492 (1. detsembril 1939).
11. detsembril 1939, oma esimesel töökoosolekul, valis vallavolikogu ühel häälel tagasi senise vallavanema Kaarel Innuse ja määras vallavanema palgaks 80 krooni, asetäitjale 35 ja abile 25 krooni kuus. Varem olid palgad vastavalt olnud 60, 18(?) ja 25 krooni kuus. 
Vald moodustati senise Erra valla maa-alast, välja arvatud Purtse mõisa järgi olevate talude nr. A-190, A-191, A-193 ja A-195 senise Erra valla piiresse ulatuvate osade maa-alad; senise Püssi valla Irvala küla maa-alast; senise Maidla valla Maidla asunduse osa maa-alast; senise Pada valla Uljaste, Nüri, Vana-Sonda, Päsula ja Puisma küla, Ilmaste ja Satsu asunduste ning Sonda aleviku maa-aladest; senise Kalvi valla Pada metsandiku kvartaalide nr. 67, 68 ja 69 maa-aladest.
Erra valda kuulusid Erra, Aru-Vainu, Sala-Aru, Kaunurme, Liiva, Kõljala, Uuemõisa, Sala, Matka, Maidla-Sala, Varenurme, Varinurme, Uljasti, Satso, Nüri, Sonda, Päsula, Puisma ja Ilmaste küla, Kiviõli alevik, Kütte-Jõu alevik ja Irvala küla.
1. aprillil 1939 oli vallas 7006 elanikku.
Vald kuulus Riigivolikogu 71. valimisringkonda, kust valiti Juhan Piirimaa, ning Lüganuse põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. Vallas oli 339 talundit 1435 elanikuga. 
15. juunil 1946 muudeti Kiviõli asula maakondliku alluvusega linnaks.
Illuka vald (1939)

Illuka vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus tänapäeva Illuka küla aladel.
Vald moodustati senise Illuka valla maa-alast; senise Vasknarva valla Tuusna küla maa-alast; senise Jõhvi valla Karataja nr A-92 talu piirkonnast
Illuka valda kuulusid Edivere, Nõmme, Raudi, Lähtepea, Kaidma ja Kõnnu küla, Konsu koht Kurtna laagris, Soompea, Sootaguse, Puhatu, Kaatermu ja Raasiku küla, Karu ja Munamaaru metsavahi kohad, Illuka, Ohakvere, Oru-Võhma ja Kurtna küla, Karataja talu, Imatu, Kamarna ja Tuusna küla.
1. aprillil 1939 oli vallas 1943 elanikku.
Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke.
Jõhvi vald (1939)

Jõhvi vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Jõhvi valla maa-alast, välja arvatud Tarakuse küla maa-ala ja Karataja nr. A-92 talu piirkond; senise Voka valla maa-alast, välja arvatud Päite, Vaivina ja Künnapõhja külade, Päite asunduse ja Viivikonna kaevanduse maa-alad; senise Järve valla Uikala asunduse maa-alast.
Jõhvi valda kuulusid: Puru ja Puru-Ridaküla külad, Tammiku asundus, Vasavere, Rausvere ja Ahtme külad, Sompa ja Sompa-Rutiku külad, Sompa asundus, Sompa raudteejaam, Kahula, Kahula-Rutiku, Valliküla, Jõhvi külad, Kose ja Edise asundused, Kotinuka küla, Kirikuküla, Mägara külad, Kõrve kõrts, Toila raudteejaam ja Uikala asundus, Pikapõllu talu, Toila küla, Toila asundus, Pühajõe küla, Pühajõe asundus ja Oru loss, Voka küla ja Voka asundus, Konju küla ja Konju asundus, Oru raudteejaam.
Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets.
Kohtla vald (1939)

Kohtla vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Kohtla valla maa-alast; senise Järve valla maa-alast, välja arvatud Uikalu asunduse maa-ala; senise Mäetaguse valla Ereda mõisa järgi olevate talude nr. A-66, A-67, A-69–A-71, A-74–A-77, A-80 ja A-83–A-86 juurdelõigete maa-aladest.
Kohtla valda kuulusid: Järve küla, Järve asundus, Sinivoore asundus, Käva-Mõisamaa küla, Sutermaa asundus, Saka küla, Saka asundus, Ontika-Saka küla, Saka ja Ontika-Saka vabatkülad, Ontika ja Kaasikvälja asundused, Valaste küla, Valaste vabatküla, Kukruse küla, Kukruse kaevandus, Kukruse asundus ja Riimasti metsavahi talu, Kohtla-Järve kaevandus (Lilleküla, Sikupill, Suitsuküla, Pavanduküla, Hädaküla, Kooliküla, Siidisuka küla) ja Kohtla alevik Laagna majast Martina majani ja Undi maja, Roodu-Nõmme ja Kohtla raudteejaama alevikud, Käva asundus, Käva kaevandus (Vaheküla), Võrnu-Sala küla, Võrnu küla, Ridaküla, Uuenurme küla, Ereda asundus, Kohtla-Rutike küla, Kohtla küla, Vitsiku küla ja Kohtla asundus.
1. aprillil 1939 oli vallas 7844 elanikku.
Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke.
15. juunil 1946 muudeti Kohtla-Järve asula maakondliku alluvusega linnaks ja 4. aprillil 1947 vabariikliku alluvusega linnaks.
Lüganuse vald (1939)

Lüganuse vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Püssi valla maa-alast, välja arvatud Soonurme, Mehide, Lümatu, Jalasto, Tagamaa ja Irvala külade maa-alad; senise Kalvi valla Ridaküla osa maa-alast; senise Erra valla piiresse ulatuvate Purtse mõisa järgi olevate talude nr. a-190, A-191, A-193 ja A-195 osade maa-aladest.
Lüganuse valda kuulusid: Aa asundus, Varja küla, Varja asundus, Voorepere, Kalmestri, Moldova külad, Jabara asundus, Soppe küla, Purtse küla, Purtse asundus, Purtse-Liiva, Purtse-Uueküla, Purtse-Matka, Liimala, Kõrkküla, Kestla, Kestla-Oidu, Kestla-Ahu, Koogu Kõrkküla, Lüganuse ja Lüganuse-Matka külad, Püssi asundus, Püssi alevik, Lohkuse ja Kopli-Mustmätta külad.
Valla täitevkomitee esimees Karl-Johannes Kallas vallandati pärast Lüganuse kiriku rüüstamist 24. veebruaril 1941.
1945. aastal moodustati Lüganuse valla territooriumil Lüganuse külanõukogu. Külanõukogu halduskeskus asus Lüganuse asulas.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s, kaotati 1. oktoobril 1950. aastal maakonnad ja vallad ning moodustati Kiviõli rajoon.
Maidla vald (1939)

Maidla vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Maidla valla maa-alast, välja arvatud osa Maidla asunduse maa-alast; senise Püssi valla Soonurme, Mehide, Lümatu, Jalasto ja Tagamaa külade maa-aladest.
Maidla valda kuulusid: Maidla asundus, Liiva küla, Liiva asundus, Aidu-Nõmme küla, Aidu küla, Uniküla küla, Savala, Aruvälja ja Külje, Piilse küla, Venoja talud, Koolma talud, Evasu talud, Mehide, Rebu, Rääsa, Ojama, Tarumaa külad, Lipu talud, Virunurme ja Kauksere külad, Oandu asundus, Soonurme küla, Hirmuse uudisasundus, Hirmuse asundus, Hirmuse raudteejaam, Jalasto küla, Sirtsi küla, Lümatu asundus, Lümatu raudteejaam, Jõepere talud, Tagama ja Lümatu külad.
Esimene vallavanem oli Eduard Ilves, kes 5. aprillil 1939 valiti Viru maavolinikuks.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s, kaotati 1. oktoobril 1950. aastal maakonnad ja vallad.
Mäetaguse vald (1939)

Mäetaguse vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Aru külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke.
1939. aasta vallareformiga moodustati:
Maidla valda kuulusid: Mäetaguse küla ja asundus, Raja, Aru, Võide, Liivakünka ja Kopli külad ja Metsküla, Ratva, Arvila, Apandiku, Võhma ja Aho külad ning Kiikla asundus, Pagari asundus, Atsalama, Jõetaguse, Kalina, Tarakuse ja Uhe külad ning Väike-Pungeri asundus.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s, kaotati 1. oktoobril 1950. aastal maakonnad ja vallad.
Vasknarva vald (1939)

Vasknarva vald oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Jaama külas.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776):
Vasknarva valda kuulusid külad: Vasknarva küla, Smolnitsa, Remniku, Jaama, Karoli, Agusalu, Permisküla, Kuningaküla.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Jaama külanõukogu, Permisküla külanõukogu ja Remniku külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Jõhvi rajooni koosseisu.
Vaivara vald (1939)

Vaivara vald oli vald Virumaal aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets, ning Narva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776):
Alutaguse valda kuulusid: Vodova, Oovi, Metsküla, Tõrvajõe, Tõrvajõe-Vanaküla, Põlendiku, Peeterristi, Lapiotsa, Vanaküla, Sininõmme, Kudruküla, Riigiküla, Tuulukse, Kivisaare, Puhkova, Laagna, Meriküla, Udria, Pähklimäe, Vepsküla, Vaasovi, Orujõe, Tsornajõe, Joala, Kalmujõe, Mudajõe, Hermomäe, Helgepõllu, Soldina, Sundja, Arumäe, Hiiemetsa, Auvere, Kärekonna, Vallisaare, Putki, Ühekonna ja Mustajõe külad.
24. veebruaril 1940 avati vallas elektrivõrk, mis hõlmas 5 küla 68 taluga. 23 km pikkuse liini ehitajaks oli Vaivara elektriühing. Liini ehitamiseks sai ühing 27 000 krooni laenu Rahvamajanduse Elustamise Fondilt. Liini ja valgustusseadmete kulu oli talu kohta keskmisel 340 krooni.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Perjatsi külanõukogu, Türsamäe külanõukogu ja Vaivara külanõukogu. 30. detsembril 1947 Vaivara külanõukogu kaotati ja ühendati Perjatsi külanõukoguga. 13. mail 1950 muudeti töölisaleviks Viivikonna asula. 26. septembril 1950 allutati valla maa-ala Narva linnanõukogule.
Narva vald

Narva vald oli vald Viru maakonnas Narva jõe idakaldal 18. jaanuarini 1945. Narva vald koos Raja ja Piiri vallaga moodustasid Narva-taguse. Vallamaja asus Väikülas.
Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets. 
Vald kuulus Narva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Ajalugu.
21. jaanuar 1927 täpsustas Viru maavalitsus, et Naroova-Jõesuu alevi, Naroova valla ja Naroova jõe nimedes Akadeemilise Emakeele Seltsi kaalutlemisel ja maavalitsuse vastava otsuse põhjal 20. novembril 1926, protokoll nr 71 §§ ll ja 14 tuleb "Naroova“ asemel tarvitada ja kirjutada "Narva“.
1939. aastal toimunud haldusreformiga ühendati paljud väikesed vallad elujõulisemateks, Narva valla piire ei muudetud, uus Narva vald asutati senise Narva valla piires. 
Detsembris 1939 valis Narva vallavolikogu vallavanemaks tagasi Nikolai Raja, abivallavanemaks Narva põllumeeste konvendi esimehe Aleksander Laasi.
1941. aastal asutati vallas kolhoosid Krasnaja Niva ja Krasnaja Korovka.
Rahvastik.
1922. aastal oli Narva vallas 350 eestlast (12,5%), 1765 venelast (63,0%) ja muid rahvusi 684 (24,5%) – kokku 2799 elanikku.
1934. aastal oli Narva vallas 600 eestlast (20,8%), 1449 venelast (50,0%) ja muid rahvusi 845 (29,2%) – kokku elas vallas 2894 inimest.
Asustus.
Narva valda kuulusid külad: Keldrimäe, Lilienbachi, Uusküla, Natalino, Dolgaja-Niiva, Zahonje (Sahonje), Popovka, Odrasaare, Komarovka, Risu, Lömmi, Karuküla, Zaretšje, Karlova, Väiküla (Venkul), Saarküla (Sarkul), Karstela (Karostel), Gorka, Tõrvala (Smolka), Kallivere küla, Kallivere kruntnikud, Kallivere ülejõe, Rägala, Vanaküla, Feodormaa, Raja, Kullaküla, Hannike ja Ropsa Nizino, Fedorovka, Orlõ, Keikino, Mannovka, Izvoz.
Piiri vald

Piiri vald (1939. aastani "Kose vald") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas Narva jõe idakaldal aastail 1939–1945. Vald moodustati senise Kose valla piires. Piiri vald koos Raja valla ja Narva vallaga moodustasid Narva-taguse. Vallamaja asus Krivasoo külas.
Kose vald (vene keeles Козельскaя) eksisteeris alates 1920. aastast kuni 1939. aastani Narva jõest ida pool asunud maa-alal, mis pärast Eesti Vabadussõja edukat lõppu oli liidetud Tartu rahulepingu alusel Viru maakonnaga.
Vald kuulus Riigivolikogu 66. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Ossipov, ja Vasknarva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Piiri valla riigimõisad: Dundukovi mõis, Gromovo mõis, Marinskaja mõis, Urakonda mõis, Uue-Rantovka mõis, Vana-Rantovka mõis.
Ajalugu.
1939. aastal toimunud haldusreformiga moodustati Kose vallast selle senistes piirides Piiri vald.
Rahvastik.
1922. aastal oli Kose vallas 113 eestlast (8,7%), 1194 venelast (91,1%) ja muid rahvusi 3 (0,2%) – kokku 1310 elanikku.
1934. aastal oli Kose vallas 145 eestlast (11,3%), 1135 venelast (88,2%) ja muid rahvusi 7 (0,5%) – kokku 1287 elanikku.
1. aprillil 1939 oli vallas 1202 elanikku.
Asustus.
Piiri valda kuulusid külad: Kossari (vene k. "Косари"), Pustoi Konets, Skorjatina Gora, Ust-Žerdjanka, Suur-Žerdjanka, Romanovštšino, Nižõi, Krjuša Lukina-Gora, Kriuša, Kivikonda, Kljušna puustus, Vlasovo puustus, Dolgaja-Niva, Kasekonda, Uusna.
Raja vald

Raja vald (kuni 1939. aastani " Skarjatina vald", eestipäraselt ka "Karjati vald") oli vald Narva jõe ülemjooksu idakaldal aastatel 1920–1945. Vallamaja asus Skarjatina Gora külas.
Valda kuulusid külad: Konduši I küla, Konduši II küla, , Kuritšeki küla, Mokredi küla, Omuti I küla, Omuti II küla, Radoveli küla, Skamja küla, Skarjatina Gora küla, Stepanovštšina küla, Suur Perevoloki küla, Suure Zagrivje küla, Väike Zagrivje küla, Zaborovje ("Заборовье") küla, Vtroja küla, Uue Gorodenka asundus.
Valla riigimõisad: Annenskoje mõis (Annemõis), Korsakovi mõis, Remenniku mõis, Zaglištše mõis, Zagrivski Obrezi mõis, Väike-Tetšino mõis.
Ajalugu.
Enne 1920. aastat oli hilisema Karjati valla territoorium põhiosas Peterburi kubermangu Oudova maakonna Karjati vald, väike lõunaosa kuulus sama maakonna Vjažitsõ valda.
Alates 1920. aastast kuulus Karjati vald Vaivara kihelkonda Virumaal. Karjati vald (Narva jõe ülemjooksul) koos Kose valla (Narva jõe keskjooksul) ja Narva vallaga (Narva jõe alamjooksul) moodustasid Narva-taguse.
1928. aastal Riigikogus vastu võetud seaduse järgi oli välismaalastel keelatud omandada, vallata või kasutada kinnisvara Karjati vallas (samuti teistes piiriäärsetes valdades).
Raja vald moodustati 1939. aastal toimunud haldusreformiga senise Karjati valla piires ehk siis Karjati vald nimetati ümber Raja vallaks.
Pärast 1939. aasta valdade reformi pakuti välja ka Narva-taguste alade venepäraste asulanimete eestistamist: Skarjatina Gora – Karjati, Stepanovštšina – Kalda, Djuk – Kalaküla, Perevolok – Perve, Skamja – Kambi, Kuritšek – Kurundi, Vtroja – Raja, Radoveli – Raadvere, Zaborovje – Tagametsa, Kukin Bereg ja Malentsovo – Aru.
1944. aasta novembris arvas Vene NFSV Raja valla territooriumi Leningradi oblasti Slantsõ rajooni koosseisu.
Rahvastik.
1922. aastal oli Karjati vallas 118 eestlast (3,4%), 3374 venelast (96,4%) ja muid rahvusi 7 (0,2%) – kokku 3499 elanikku.
1934. aastal oli Skarjatina vallas 158 eestlast (4,6%), 3290 venelast (95,0%) ja muid rahvusi 16 (0,4 %) – kokku 3464 elanikku.
1929. aastal oli Karjati vallas 619 talundit. Valla elanikest umbes 95% olid venelased. 
Asustus.
Valda kuulusid külad: Skarjatina, Stepanovtštšina, Mokredi, Zaborovje, Djuk-Perevoloka, Radoveli, Zagrivje, Konduši ja Omuti, Vtroja, Skamja, Kuritšek, Perevolok, Kukin Bereg, Malintsevo ja Remenniku ("Ременник") talu (Vtroja jõel).
Valla alal asusid ka kadunud külad: Kakolok ("Каколки, Коколок"), Kuritšek ("Куричек, Курица, Выдрино"), Malentsevo ("Маленцово, Малинцово, Самохон").
Kalda vald

Kalda vald (1922–1939 "Kulje vald") oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1922–1945.
Vallamaja asus Kulje külas.
Esimene vallavanem oli Mihhail Reino.
1939. aasta vallareformiga muudeti valla nime, kuid mitte valla piire.
Vald kuulus Riigivolikogu 28. valimisringkonda, kust valiti Nigul Kaliste. Vald kuulus Värska põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Kalda valda kuulusid külad: Külje, Dubki, Samosje, Sabolotje, Suure-Drisliviku, Väike-Drisliviku, Glasovo, Kirsino, Suhlovo, Dalnevo, Martõsovo, Krasnaja Gora, Lisje, Kolpino, Medli, Sartovo, Kolomtsa, Budovitsi, Medovo, Suure-Seltsõ, Väike-Seltsõ, Kamenka, Rozitsa, Dalnevo (Taalna) ja Puudovitsa (Budoviži), ning Kamenka ja Kolpino saar.
Linnuse vald

Linnuse vald oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1939–1945. Vallamaja asus Irboskas.
Linnuse vald moodustati endise Irboska valla piirides.
1. aprillil 1939 (haldusreformi jõustumise päeval) oli vallas 10 231 elanikku; see oli suurima elanike arvuga vald kogu tolleaegses Eestis.
Vald kuulus Riigivolikogu 29. valimisringkonda, kust valiti Vladimir Roslavlev.
Vald kuulus Linnuse põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Linnuse valda kuulusid: Brodi, Lopotovo, Irboska, Vastse, Mäe-Krupski, Alam-Krupski, Zamogilje, Kamenka, Tretjakovo, Kljukušino, Turoki, Botagovo, Zehnovo, Kurkovo, Kolosovka, Terebi, Kilski, Tšitševka, Põževo, Borševitsa, Avdaševo, Belkovo, Davõdovo, Novaja, Kulanovo, Kostino, Poddubje, Rešetovo, Drozdovo puustus, Golikovštšina puustused, Mihhalevo, Anaškino, Petrovski, Kosõgino Gora, Velje, Goristnitsa, Kotja Gora, Bor Belkovo, Babino, Polzohnovo, Zababje, Zagrivje, Lebeži, Ledištse, Teševitsa, Plesoki, Suure-Miltsa, Väike-Miltsa, Dubniki, Piskoni, Podvišenje, Zalavje, Kräkovo, Zujevo, Filipkovo, Zabrodje, Volkovo, Slizovo, Maia, Rogovo, Stankovo Konetski, Djatlovo Makarovo, Gusinetsa, Zahnovo Mitino, Bobkovo, Gnilkino, Vertuškino, Zadrebje, Mokšino, Trostino külad.
1940. aastal suri Avdašovo külas 110-aastane E. Simeonova, kes oli Eesti vanim inimene juba 1934. aasta rahvaloenduse ajal.
Lõuna vald

Lõuna vald oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1939–1945.
Valla keskus oli Laura küla. Lõuna vald moodustati 1939. aastal Laura valla ja osaliselt Rootova valla aladest (Litšnikovo, Tarantajevo, Slizujevo ja Gorbunovo küla).
Vald kuulus Riigivolikogu 30. valimisringkonda, kust valiti Georgi Orlov. Vald kuulus Lõuna põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Lõuna valda kuulusid Poddubje, Fedossõ, Baskakovo, Šumräninovo, Podgorje, Bobrenki, Ramšino, Nikolštšino, Laura, Panjkovo, Slizujevo, Gorbunovo, Lidva II, Laura mõis, Goruška, Sohhino, Stukolovo, Väike-Apolihino, Suure-Apolihino, Gribuši, Gagulino, Mildino, Zahharevo, Stehnovo, Bobrovo, Sohhino, Lamištše, Suzikovo, Mildino, Borissovo, Kalvino, Tarantajevo, Litšnikovo puustused, Smolänka, Terehovo, Prektiši, Väike-Zamošje, Suure-Zamošje, Hrebtõ, Kõrgesilla, Papuševo, Durkovo, Usaadištše, Zamošje Borissovo, Jevdokimovo, Bruniševo, Šelehovo, Kendiši, Krassikovo, Võstavka, Võrvino, Kljutšištše, Tšuhhnovo, Botvino, Stolbovo, Suure-Kikutõ, Väike-Kikutõ, Medvedkovo, Plastinovo, Kostomarõ ja Ljubätovo küla.
Mäe vald

Mäe vald oli vald Petserimaal aastail 1922–1945 ja Võrumaal aastail 1945–1950. Vallamaja asus tänapäeva Toomasmäe küla aladel (Töganitsa külas).
Aastatel 1922–1923 kandis vald nime Mikitamäe vald.
Valla pindala oli 102,5 km². 
1922. aasta rahvaloenduse andmeil oli vallas 3016 elanikku ja 32 küla. 
1. aprillil 1939 oli vallas 3310 elanikku.
Vald kuulus Riigivolikogu 28. valimisringkonda, kust valiti Nigul Kaliste.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Mikitamäe külanõukogu ja Võõpsu külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Räpina rajooni koosseisu.
Petseri vald

Petseri vald oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1920–1945. 1939. aasta vallareform valla piire ei muutnud.
Vald ümbritses Petseri linna, selle pindala oli 435,5 km² ja elanike arv 1934. aastal 7042, neist eestlasi 28,2%. Vallamaja asus Petseris.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938.
Petseri valda kuulusid: Kunitsina Gora, Bogdanovka, Sloboda, Suur-Tsaltsovo, Väike-Tsaltsovo, Abramihino, Košelovka, Moškovo, Uus-Butõrka, Tivikovo, Podovalitsa, Kosje Zagorje, Väike-Patškovka, Suur-Patškovka, Ragosino, Mõlnikovo, Gorki Lebedõ, Bobkovo, Pitalovo, Rõsevo, Herkovo, Demidovo, Bulatnovo, Jandovino, Šamihino, Tišinka, Kalugino, Gološtšenkovo, Gorka Goruška, Uljantsevo, Ševelevo, Lõsihino, Pavlovo, Babino, Ulanovo, Muraškino, Belousovo, Väike-Goruška, Suur-Goruška, Morozovo, Marino, Kurjanovka, Tailovo, Novaja, Teterkino, Amskovo, Pometkino, Tsernojarovo, Tšavõdovo, Tšerepovo, Laasarevo, Katelevo, Petseri raudteejaam, raudteevahi maja, Petseri haigla, Kesk-Netsaja, Jupatovo, Lahnovo, Vedernika, Vaartsi, Säpina, Plastõrkovo, Vammuste, Matsuri, Vorobi, Koidula, Puravitsa Võselok, Suur-Puravitsa, Väike-Puravitsa, Golovino, Nutretsovo, Podtekalovo, Fomina veski, raudteevahi majad nr. 605, 604 ja 602, raudteevahi maja, raudtee kasarm nr. 606, Zalesje, Stukolovo, Golino, Volodino, Dekšino, Gorelõi Rei, Väike-Zadrebje, Suur-Zadrebje, Tsivilevo, Gvosdnikovo, Dõmkova, Jemeljanovo, Verebkovo, Rogova Gora, Ülem-Bõstra, Alam-Bõstra, Belska, Volkovo, Slähovo, Repino, Rozikovo, Laptevo, Mednikovo, Borok, Zatulje, Kudrovo, Zašino, Rossolovo, Gorohovo, Aristovo, Krivonožka, Poljanõ, Sõromjatino, Romanovo, Plitanovo, Uspensko külad, Založje mõis, Dõmkovo, Rogova Gora, Roroki puustus ja Kudrovo puustused.
Roodva vald

Roodva vald oli vald Petserimaal aastail 1939–1945.
Roodva vald moodustati senise Rootova valla maa-alast, välja arvatud Litšnikovo, Tarantajevo, Slizujevo ja Gorbunovo küla piirkond, mis arvati vallareformiga Lõuna valda.
Vallamaja asus Roodva külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 30. valimisringkonda, kust valiti Georgi Orlov. Vald kuulus Lõuna põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Esimene vallavanem oli Paul Laats.
Saatse vald

Saatse vald (aastail 1922–1939 Satserinna vald) oli vald Petserimaal aastail 1922–1945 ja Võrumaal aastail 1945–1950. Vallamaja asus Satseri külas.
13. septembril 1945 moodustati vallas Matsuri külanõukogu ja Satserinna külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Räpina rajooni koosseisu.
Senno vald

Senno vald oli vald Petserimaal aastail 1920–1945. Vallamaja asus tänapäeva Uus-Irboska küla aladel.
1934 oli vallas 8860 elanikku. 1. aprillil 1939 oli vallas 10 078 elanikku. Valla pindala oli 215 km².
Vald kuulus Riigivolikogu 29. valimisringkonda, kust valiti Vladimir Roslavlev.
Vallas oli Senno küla.
Vilo vald

Vilo vald oli vald Petserimaal aastail 1922–1944.
Suuremad külad olid Pankjavitsa, Mitkovitsa (Mitkovitsõ) ja Vilo.
Siseministri 13. novembri ja 11. detsembri 1928 otsustega Vabariigi Valitsuse 29. juuni 1928 otsuse alusel eestistati mitme Vilo valla küla nimi:
1934. aastal oli valla elanike arv 6841 ja pindala 192 km².
Vilo vallas oli mitu kooli – Molnika (Molniga), Sokolovo (Sokolova), Truba, Košelki (Koss'olka), Alaotsa, Jaaska, Pankjavitsa (Panikovitši) ja Lõkovo (Lõkova) külas.
Vilo vallavanemad:
1944. aasta augustis liideti Vilo vald Vene NFSV Pihkva oblasti Petseri rajooniga. Pihkva oblastiga liitmise ajal elas Vilo vallas 3290 eestlast, kes moodustasid 66,3% valla elanikest.
Gunnar Koitsaar

Gunnar Koitsaar (sündinud 3. detsembril 1979) on eesti õpetaja ja kaitseväelane.
Kaitseväe juhataja 16.06.2011 ettepanekul ülendati ta leitnandiks.
Gunnar Koitsaar annab mitmes Eesti üldhariduskoolis riigikaitse ainetunde.
Kümme FBI tipptagaotsitavat

"Kümme FBI tipptagaotsitavat" on Ameerika Ühendriikide Föderaalse juurdlusbüroo (FBI) koostatav kümne kõige tähtsama tagaotsitava isiku nimekiri. Tasu nimekirjas oleva tagaotsitava tabamisele viiva informatsiooni eest on 100 000 USA dollarit, kui pole märgitud teisiti. 
Seisuga 16. mai 2012 oli nimekirjas olnud kokku 496 inimest, kellest oli hiljem tabatud 466 (94%), kellest omakorda 154 (31%) tabati avalikkuselt tulnud vihje abil.
Tabatud kurjategijate näiteid:
Saint Lawrence'i laht

Saint Lawrence'i laht on Atlandi ookeani laht Põhja-Ameerika idakaldal. 
Loodes piirab lahte Labradori, kagus aga Nova Scotia poolsaar. Lahe suus asub Newfoundland. 
Lahe pindala on umbes 250 000 ruutkilomeetrit, sügavus kuni 572 meetrit. 
Lahte suubub Saint Lawrence'i jõgi.
Mats

Mats on üks paljudest mehenimedest, mis pärineb heebrea keelest - nimest Mattay, Mattithayu tähendas Jumala andi.
Seda nime kandis ka üks evangelistidest. Ladina keelde jõudis nimi kujul Matthaeus ning sealt edasi paljudesse keeltesse eri kujudel, sh Eestis levinud Mattias, Madis, Mats, Mati. Mads on levinud mehenimi Skandinaavias.
Kui rahvusvahelised eesnimed Eestis laiemalt levisid, sai Matsist eestlastest talupoegade seas levinud eesnimi. Valitsev klass – põhiliselt sakslastest mõisnikud – kasutas sõna "mats" eestlaste kohta halvustava tähendusega üldnimena. "Matslik" hakkas tähendama labast ja kasvatamatut käitumist ja olekut. Samas sõna "mats" omandas eestlaste seas pigem positiivse varjundi, nt rahvalikus laulus "Mats alati on tubli mees".
A. H. Tammsaare vastandas matsi kui alalhoidlikkuse ja visaduse kehastust ja vurlet kui iseloomutut konjunkturisti: "Mats on traditsiooniline, püsiv, visa, alalhoidev. Mis tal on, sellest peab ta kinni, sest selle on ta omandanud mitte uisapäisa, vaid tasa ja targu, oma loomu ja tarvete kohaselt. Tema armastab isegi seda, mille käes ta kannatab ja millega peab verist võitlust."
Nimepäev eestikeelse kalendri järgi on 24. veebruaril.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 87 inimest eesnimega Mats. Perekonnanimega Mats oli 67 inimest.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Mats 88 mehel. Mats oli populaarsuselt 676. mehenimi. Mats oli keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus oli 31). Kõige populaarsem oli eesnimi Mats vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,64.
Chuuki saared

Chuuki saared on saarestik Mikroneesias, osa Karoliinid. 
Saarte pindala on 100 ruutkilomeetrit. Saared on künklikud, kõrgus kuni 443 m. 
Saared kuuluvad Mikroneesiale.
Aranküla peakraav

Aranküla peakraav on kraav Raplamaal Rapla vallas Arankülas, Ridakülas, Uuskülas ja Sulupere külas.
Peakraavi pikkus on 6,2 km ning see suubub paremalt Vigala jõkke. Peakraavi valgla on 15,9 km².
Peakraavi lähte lähedal ületab selle Tallinna–Pärnu raudtee. Samuti ületavad selle Rapla–Aranküla tee, Tallinna–Rapla–Türi maantee ja Rapla–Varbola tee. Suudmest umbes 400 m ida poole jääb Rapla linn.
Peakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Aranküla peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110405.
Impulsstrafo

Impulsstrafo on transformaator informatsiooni ülekandmiseks impulsside vahendusel. Kui tavalise trafo korral on esmatähtis energia võimalikult kaovaba ülekanne, siis impulsstrafo peab impulsse üle kandma võimalikult moonutusvabalt, et säiliks impulsside kuju.
Impulsstrafosid kasutatakse info- ja kommunikatsioonitehnoloogias ristkülikukujuliste impulsside ülekandmisel eesmärgiga signaaliahelaid sümmetreerida ja galvaaniliseks eraldada. 
Vaata ka.
Sõbralaat

Sõbralaat (soome keeles "sepramarkkinat") on ajalooline sõbrakaubanduse vorm (laat), mida on eestlaste ja soomlaste vahelisel läbikäimisel peetud mõlemal pool Soome lahte üle seitsmesaja aasta. Soome väikesaarte asukad vahetasid sõbrakaubanduse raames kala- ja hülgepüügi saadusi, näiteks soolaräime, virulaste vilja ja liha, hiljem ka kartulite vastu. Samuti kaubeldi käsitöö ja villaga.
Tänapäev.
Vahepeal Nõukogude okupatsiooni tõttu pea poolesajaks aastaks katkenud sõbrakaubandus taastati 1990. aastatel kultuuripäevadena, mida peetakse kordamööda Eestis ja Soomes. Soomes oli Kunda linna partneriks alguses Lõuna-Kymenlaakso kaheksa valla maapiirkondade "Sepra ry", alates 2004. aastast on partneriks Hamina linnavalitsus.
Keevitusalaldi

Keevitusalaldi on keevitusseade, mis annab keevitamiseks vajalikku alalisvoolu. Traditsiooniline keevitusalaldi koosneb võrgutrafost, mis madaldab elektrivõrgu pinget, ja alaldist, mis muudab vahelduvvoolu alalisvooluks. Tavaliselt on kasutatud kolmefaasilist võrguvoolu ja vastavalt kolmefaasilist alaldit, sest siis on väljundpinge pulsatsioon vaid 4% (võrreldes ligi 50 protsendiga ühefaasilise alaldi korral).
Tänapäeval kasutatakse kompaktseid võrgutrafota alalisvoolu-keevitusseadmeid, nn keevitusinvertereid, mis muundavad ühe- või kolmefaasilise võrguvoolu vajalikuks keevitusvooluks elektroonilise impulsstoitelülituse abil.
Välislingid.
Estcoy-E

Estcoy-E oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis.
Jalaväekompanii Estcoy-E oli 134-liikmeline.
Estcoy-E tegutses Lõuna-Afganistanis Helmandi provintsis Ameerika Ühendriikide 2. merejalaväebrigaadi koosseisus. Kompanii oli moodustatud Scouts-pataljoni baasil. Tegemist oli sama üksusega, mis 2010. aasta esimesel poolaastal kuulus Balti riikide ühise jalaväepataljoni NRF-14 koosseisus.
Induktiivtakistus

Induktiivtakistus ehk induktiivne reaktiivtakistus on elektritakistus, mis esineb induktiivsust omavatel elektriahela elementidel (näiteks induktiivpoolil) vahelduvvoolu korral. Mõõtühik on oom, tähis Ω.
Induktiivtakistus formula_1 avaldub kujul
formula_2
kus formula_3 on vahelduvvoolu sagedus ja formula_4 on ahelaelemendi induktiivsus.
Valemist järeldub, et induktiivtakistus sõltub vahelduvvoolu sagedusest ning mida suurem on sagedus, seda suurem on ka induktiivtakistus.
Must kassa

Must kassa on rahvapärane nimetus asutuse raha kohta, mis ei ole raamatupidamises arvel, vaid on mõne juhtiva töötaja valduses ja saadakse või kasutatakse ebaseaduslike tehingute puhul. 
Nõukogude Liidus oli see laialt levinud.
Britta Steffen

Britta Steffen (sündinud 16. novembril 1983 Schwedtis Brandenburgi liidumaal endises Saksa DV-s) on Saksamaa ujuja, kes on spetsialiseerunud vabaujumisele. Ta on kahekordne olümpiavõitja, kolmekordne maailmameister ja 12-kordne Euroopa meister
1999. aastal tuli Steffen noorte Euroopa meistrivõistlustel kuuekordseks Euroopa meistriks. 2000. aastal Sydneys toimunud olümpiamängudel kuulus ta 4x200 m vabaujumises pronksmedali võitnud Saksamaa naiskonda, kuigi ta finaalis ei osalenud. Kuna aga eelujumises ta osales, siis sai ka tema pronksmedali. Neli aastat hiljem Ateenas toimunud 2004. aasta OM-il osales Steffen ainult 4x100 m vabaujumises eelujumises. 2008. aasta OM-il Pekingis tuli ta kahekordseks olümpiavõitjaks, olles esimene nii 50 kui 100 meetri vabaujumises. Varem on sama tulemusega hakkama saanud Saksa DV ujuja Kristin Otto 1988 ja hollandlanna Inge de Bruijn (2000).
Maailmameistrivõistlustel suures basseinis on Steffen saanud seitse medalit. 2007. aasta MM-il Melbourne'is sai ta 4x200 meetri vabalt ujumises hõbemedali ja 100 m vabaujumise pronksmedali. 
2009. aasta MM-il Roomas tuli ta kahekordseks maailmameistriks. Mõlemad võidud tulid uute maailmarekorditega. 50 m vabaujumises oli see 23,73 ja 100 m 52,07. 100 m vabaujumise maailmarekordit oli ta uuendanud juba päev varem toimunud 4x100 m vabaujumise finaalis 52,22, kus Saksamaa sai hõbemedali.
Talle kuulus aastatel 2009–2017 50 meetri vabaujumise ning aastatel 2006–2008 ja 2009–2016 100 meetri vabaujumise maailmarekord.
2008. aastal valiti ta Saksamaa aasta naissportlaseks.
Pihutoidulised

Pihutoidulised on vees elavad loomad, kes eluks vajaliku energia saavad detriiti (detritofaagid) või planktonit (planktofaagid) tarbides.
Pihutoidulisi loomi saab jagada kolmeks:
Bayelsa osariik

Bayelsa osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeeria lõunaosas Nigeri jõe suudmealal.
Osariik eraldati 1996. aastal Riversi osariigist.
Jaguneb 8 omavalitsusalaks: Brass, Ekeremor, Kolokuma-Opokuma, Nembe, Ogbia, Sagbama, Southern Ijaw ja Yenagoa.
Peamiseks majandusharuks on nafta- ja maagaasitööstus. 30% riigi naftast puuritakse Bayelsas. Suurem osa elanikest on hõivatud kalanduses ja põllumajanduses.
Osariigi kuberner on alates 2012. aastast Henry Dickson.
Benue osariik

 
Benue osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeeria lõunaosas. Osariik on nime saanud Benue jõe järgi.
Jaguneb 23 omavalitsusalaks: 
Peamine majandusharu on põllumajandus. Kasvatatakse jamssi, riisi, kartulit, sojauba, maisi, maniokki jt põllukultuure. Maavaradest kaevandatakse lubjakivi ja kaoliini.
Harald Reinvald

Harald Reinvald (15. august 1921 Tallinn – 4. aprill 1997 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1936–1950, alates 1943. aastast Nõukogude tagalas "Dünamos" ning alates 1944. aastast Tallinna "Dünamos". 
Reinvald oli kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1945–1947). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) II koha (1941) ja sulgkaalus (kuni 57,2 kg) II koha (1948). 
Reinvald sai NSV Liidu meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) IV koha (1944). Ta sai Dünamo üleliidulistel meistrivõistlustel II koha (1947).
Reinvald tegutses hiljem ka poksikohtunikuna ja juhtis oma surmani poksiveteranide ühenduse tööd.
Iolu Abil

Iolu Johnson Abil (sündinud 1942) on Vanuatu poliitik, kes oli 2. septembrist 2009 kuni 2. septembrini 2014 Vanuatu president.
Iolu Abil on pärit Vanuatu lõunapoolseimast provintsist Taféast Tanna saarelt.
Ta oli peaminister Walter Lini juhitava iseseisva Vanuatu esimese valitsuse liige.
2. septembril 2009 toimunud presidendivalimiste kolmandas voorus valis Vanuatu 52-liikmeline parlament Iolu Abili 41 poolthäälega järgnevaks viieks aastaks riigi presidendiks.
Merihein

Merihein ("Zostera" L.) on veetaimede perekond meriheinaliste sugukonnast.
Eesti territoriaalvetes on levinud pikk merihein ("Zostera marina").
Näkirohi

Näkirohi ("Najas" L.) on veetaimede perekond kilbukaliste (mõne süsteemi järgi näkirohuliste) sugukonnast. 
Varasemad süsteemid on arvanud näkirohu omaette sugukonda.
Eestis on kaks levikult haruldast liiki:
Kuutõverohi

Kuutõverohi ("Polygonatum" Mill.) on taimede perekond liilialiste sugukonnast.
Kuutõverohu perekonda kuulub 55 liiki ja neist 5 kasvab Euroopas. 
Levila.
Suuremad levilad on Põhja-Ameerika ja Edela-Hiina metsad ning mäed. Eestis levinud liigiks on harilik kuutõverohi ("Polygonatum odoratum"), esineb ka mitmeõielist kuutõverohtu ("Polygonatum multiflorum"). Aedades kasvatatakse kultuurtaimena aed-kuutõverohtu ("Polygonatum x hybridum").
Kirjeldus.
50–70 cm kõrgused maapinna lähedalt püstised varred lõppevad kaarjalt. Vartel asuvad hajusalt ovaalsed lehed. Lehekaenlais ripuvad väikesed valged või rohekasvalged kelluka- või torukujulised õied. Mõned liikide õied on lõhnavad. Viljad punased või sinakasmustad ja kergelt mürgised. Kuutõverohud paljunevad pikkade ja jõuliste risoomidega.
Reaktsioonidestillatsioon

Reaktsioonidestillatsioon ("Reactive distillation") on protsess, kus reaktsiooninõu on ühtlasi ka destillatsiooni kolviks. Siin reaktsiooni produkti eraldamine ei nõua eraldi destillatsiooni etappi. Eriti kasulik on see meetod tasakaaluliste reaktsioonide korral, kuna võimaldab produkti välja viia reaktsioonitsoonist.
Kuldtäht

Kuldtäht ("Gagea" Salisb.) on taimede perekond liilialiste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 70 liiki, mille looduslik levila on Euroopa, Põhja-Aafrika, Lääne- ja Kesk-Aasia. Kausjad kuni lehterjad õied on kollased, harvem valged ning asuvad väikeses hõredas sarik- või kobarõisikus. Taimel on 1–2 juurmist lineaalset lehte ja õisiku all varrel kaks lehetaolist õisiku kandelehte. 
Väike kuldtäht ("Gagea minima") ja kollane kuldtäht ("Gaegea lutea") kasvavad Eestis paiguti salumetsades, parkides, kollane kuldtäht ka puisniitudel.
Heinrich von Neff (1915−1940)

Heinrich Georg Moritz Eugen von Neff (30. detsember 1915 (ukj 12. jaanuar 1916) Tallinn – 3. mai 1940 Toomsalu talu, Virumaa) oli jäänukmõisa omanik.
Elulugu.
Heinrich Neffi ema ja õde siirdusid ümberasujatena Saksamaale, kuid ta ise jäi Eestisse. Ta kogus oma vanaisa Carl Timoleon von Neffi maale ja soovis luua Muuga mõisasse muuseumi. Langes mõrva ohvriks.
Heinrich von Neff

Heinrich von Neffi nime all on tuntud järgmised isikud:
Carrie Prejean

Caroline Michelle Prejean (sündinud 13. mail 1987 San Diegos) on Ameerika Ühendriikide modell ja endine miss California. 
Tema vanemad lahutasid abielu 1988. aastal ning vaidlused lapse kasvatusõiguse pärast kestsid üle kümne aasta. Ta kasvas üles evangeelses kristlikus kodus. Ta lõpetas Vista keskkooli ja õpib 2009. aastal San Diego kristlikus kolledžis vabasid kunste. Ta tegutseb koguduses ja puuetega lastega tegutsevas MTÜ-s.
Ta valiti 2005. aastal miss California esimeseks printsessiks teismeliste vanuseklassis. 2008. aastal valiti ta miss California võistlustel kolmandaks printsessiks, kuid pärast, kui selgus kohtunike viga, kuulutati ta esimeseks printsessiks. 2009 osales ta uuesti ja valiti miss Californiaks. Ta oli miss USA peamine soosik, kuid ei võitnud seda, tulles esimeseks printsessiks.
Ta sai tuntuks, kui ütles miss USA valimistel, et ei poolda samasooliste abielu. Miss California iludusvõistluste korraldajad jätsid ta 10. juunil 2009 miss California tiitlist ilma, kuna sellise seisukoha avaliku väljendamisega oli ta rikkunud lepingutingimusi. Seevastu Prejean väitis, et teda diskrimineeritakse tema religioossete vaadete pärast.
27. mail 2009 juhtis ta Gretchen Carlsoni asendajana Fox News Channeli saadet "Fox &amp; Friends", kus ta ütles, et tema seisukoht samasooliste abielu suhtes ühtib Barack Obama, California osariigi valijate enamuse ja California ülemkohtu omaga.
Lumelind

Lumelind ("Plectrophenax hyperboreus", ka "Plectrophenax nivalis hyperboreus") on eri andmetel hangelinnuga väga lähedane liik või selle alamliik.
Lumelind pesitseb peamiselt kahel Beringi meres asuval saarel: St. Matthew ja Halli saarel, ning talvitub Alaska läänerannikul. Hundsulestikus isaslind on peaaegu üleni valge, erinevalt hangelinnust on tal valge selg, ka tiibadel ja sabal on rohkem valget. Häälitsused sarnanevad väga hangelinnu omadega. Pribilofi saartel on lumelind andnud hübriide hangelinnuga.
Leonhard von Stryk

Leonhard Gottlieb Karl von Stryk (vene keeles "Л. В. фон Штрик") (3. veebruar (vkj) 1834 Liivimaa – elas 1882. aastast Dresdenis) oli baltisaksa päritolu ajaloolane ja kirjanik.
Elulugu.
Ta põlvnes nimekast baltisaksa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Liivimaa maanõunik ja Liivimaa konsistooriumi president Wilhelm von Stryk (1803–1890) Kriimani mõisast ja ema Eleonora von Mensenkampff (1798–1876). Aastatel 1853–1856 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust ja lõpetas stuudiumi õigusteaduse kandidaadi kraadiga. Seejärel töötas Liivimaa krediidiseltsis, kus oli algul eesti distrikti direktsiooni teine ja aastatel 1867−1882 esimene sekretär. 1882. aastal kolis Saksimaale Dresdenisse. Alates 1884. aastast ei kuulunud enam Liivimaa rüütelkonda. 
Perekond.
Stryk abiellus Tartus 21. detsembril 1876 Võnnu lähedal Katrīnmuiža mõisas sündinud vabapreili Amalie Aline von Fölkersahmiga (1850–1914), kes oli Eugen von Fölkersahmi (1809–1883) ja vabapreili Maria Constantia von Vietinghoff-Scheeli tütar ning Liivimaa tsiviilkuberneri Georg Friedrich von Fölkersahmi pojatütar.
Tema vanaisa oli Kriimani ja Keeri mõisa omanik Leonhard Friedrich von Stryk (1763–1808), kes teenis Venemaa sõjaväeteenistuses välja kindralmajori aukraadi ja oli Butõri musketäripolgu ülem.
Vesania

Vesania (ladina keeles 'hullumeelsus') on Poola sümfoonilise ja "blackened death metal"'i ansambel, mille asutasid 1997. aastal Orion, Daray ja Heinrich. Hilisemad liikmed olid Annahvahr ja Hatrah, kes lahkus bändist 1999. aastal ja asendati Siegmariga.
Ansambli esimene album "Moonastray" oli "split"-album koos Black Altariga. Selle andis 2002. aastal Poolas eksklusiivselt välja Odium Records. Albumit tehti 666 eksemplari, mis kõik allkirjastati verega. 2003. aastal nägi Euroopas Empire Recordsilt ilmavalgust bändi esimene täispikk album "Firefrost Arcanum". Sellele järgnes Annahvahri lahkumine bändist. Nende teine album "God the Lux" ilmus 2005. aasta aprillis ja varsti pärast seda ühines bändiga kitarrist Valeo (Sammath Naur, Mortis Dei). Nende kolmas album, "Distractive Killusions", ilmus 2007. aastal Napalm Recordsilt, mis oli ka nende esimene singli "Rage of Reason" väljaandja.
Skyforger

Skyforger on 1995. aastal loodud Läti "folk metal" ansambel.
Nende 2010. aasta album "Kurbads" valiti 2011. aasta Läti muusikaauhindade galal ("Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva") parimaks rock-albumiks.
Lektoloogia

Lektoloogia on teadusharu, mis tegeleb lugemise ja lugeja (sh kirjaoskuse) ajalooga.
Raamatuasjandus

Raamatuasjandus on raamatu tootmise, levitamise ja kasutamisega seotud tegevus.
Raamatuasjandus on raamatuteaduse üks põhilisi uurimisobjekte.
Soulgrind

Soulgrind on Soome "black metal"'i ansambel.
Agrotsönoos

Agrotsönoos ehk agrobiotsönoos ehk agrofütotsönoos ehk kultuurtaimekooslus on kultuurtaimede kooslus.
Agrotsönoose moodustavad nii põllukultuurid, energiakultuurid kui ka kunstlikud heina- ja karjamaakooslused.
Cartagena (Colombia)

Cartagena de Indias on linn ja vald Colombias, Bolívari departemangu keskus. Asub Kariibi mere rannikul.
Cartagena ajalooline roll osana Lääne-India kaubateest annab sellele märkimisväärse tähtsuse maailmaavastamise ajaloos ning kultuuripärandi säilitamises, mis on seotud suurte mereteede ja kaubandusega. Endise Hispaania kolooniana oli linn oluline ekspordipunkt, kust viidi Boliiviast pärit hõbedat Hispaaniasse, ning kuhu toodi orjastatud aafriklasi. Cartagena oli hästi kaitstav Kariibi merelt lähtuvate piraatide rünnakute vastu. Linna strateegiline paiknemine Magdalena ja Sinú jõgede vahel võimaldas lihtsat ligipääsu Uus-Granada sisemaale, muutes selle juba 1540. aastate alguseks Hispaania ja tema koloniaalimpeeriumi vahelise kaubanduse peamiseks sadamaks.
Tänapäeval on Cartagena Bolívari departemangu pealinn. 2018. aasta rahvaloenduse kohaselt elas seal 876 885 inimest, mis teeb sellest Colombia Kariibi mere piirkonna suuruselt teise ja riigi suuruselt viienda linna. Cartagena suurlinnapiirkond on rahvaarvult riigi suuruselt kuues linnastu. Linna peamised majandusvaldkonnad on merendus, naftakeemiatööstus ja turism.
Tänapäevane Cartagena on saanud oma nime Hispaanias asuva Cartagenalt, mis omakorda tuleneb antiikse Kartaago nimest. Linn rajati aastal 1533. See on üks vanematest koloniaallinnadest Lõuna-Ameerikas. Siiski ulatuvad inimeste asustuse jäljed Cartagena lahe piirkonnas tagasi juba 4000 eKr. Hispaania koloniaalajal mängis Cartagena võtmerolli impeeriumi haldamises ja laienemises – see oli poliitilise, kirikliku ja majandusliku tegevuse keskus. 1984. aastal arvati Cartagena koloniaalajal rajatud kindlustatud vanalinn ja selle kindlused UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Värvikulised

Värvikulised ("Strophariaceae") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente sugukond, mille alla kuuluvad liigid on valdavalt puidu-, harvem kõdusaproobid. Enamasti mittesöödavad, on ka psilotsübiini sisaldavaid liike.
Allan Kährik

Allan Kährik (sündinud 1. mail 1968 Viljandis) on eesti vaimulik, teoloog ja haridustegelane. 
Ta lõpetas aastal 1986 Suure-Jaani Keskkooli.
2002–2004 oli ta EELK Usuteaduse Instituudi rektor; pärast seda on jäänud kõrgkooli loenguid pidama. 
Ta on olnud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia kultuurhariduse osakonna juhataja (2016–2017) ja Eesti Piibliseltsi nõukogu liige. 
Aastast 2018 on ta Paistu Maarja koguduse hooldajaõpetaja ning alates 1. juulist 2023 ka Halliste Püha Anna koguduse
hooldajaõpetaja.