tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Näärivana

Näärivana (vene keeles Дед Мороз 'külmataat') oli Nõukogude Liidus aastavahetuse rituaalne kingitooja, kes asendas jõuluvana. Näärivanaga püüdis Nõukogude võim jõulude kui usupüha tähistamist välja juurida ja nääride tähistamisega asendada.
Näärivana on enamasti prillide ja pika valge habemega vana mees, kes kannab punaseid rõivad, sh maani ulatuvat mantlit ja pikka punast mütsi, mis on valgete ääristega. Ta saabub traditsiooniliselt kodudesse, lasteaedadesse, koolidesse, ametiasutustesse jne kinke tooma 31. detsembril, kasutades liiklusvahendiks põhjapõdrarakendit või sõidab saaniga, mida veavad troika rakendis olevad orlovi traavlid. Kuna nääripidusid peetakse sageli ka muudel kuupäevadel kui 31. detsembril, siis võib näärivanasid kohata ka juba nädal või paar enne aastavahetust.
Kingitused on näärivanal kaasas suure kotiga, vööl võib olla ka vits. Kingitusi jagab ta nimeliselt kunstilise etteaste alusel, enamasti loetakse näärivanale luuletusi, aga ka lauldakse või tehakse vaatemängulisi kehalisi harjutusi. Vits on näärivanal kaasas pahade laste karistamiseks, kuigi seda peaaegu kunagi ei juhtu.
Näärivana käib kinke jagamas üksi, päkapikud nääriõhtul kinkide toomisega ei tegele. Nõukogude ajal käis näärivanaga abiliseks kaasas Lumehelbeke (Снегурочка).
Eestis eelistatakse tänapäeval näärivanale ja nääripeole jõuluvana ja jõulupidusid. Venemaal on aga endiselt näärivana.
Näärivana tänapäevane kanooniline kuju pärineb 1930. aastate Nõukogude Liidust. Algselt oli "Дед Мороз" aga samasugune isikustatud loodusjõud nagu ka eestikeelseis muistendeis esinev Külmataat.
Edward Fenech Adami

Edward Fenech Adami (sündinud 7. veebruaril 1934 Birkirkaras) on Malta poliitik.
Ta oli Malta peaminister aastatel 1987–1996 ja 1998–2004. 
4. aprillist 2004 kuni 4. aprillini 2009 oli ta Malta president.
Kessai Note

Kessai Hesa Note (sündinud 7. augustil 1950 Ailinglaplapis) on Marshalli Saarte poliitik, 2000–2008 Marshalli Saarte president.
Note on veerandjaapanlane. Tema isapoolne vanaisa asus Jaapani kolonisatsiooniperioodil Niigata prefektuurist Marshalli saartele ja abiellus pärismaalasest naisega. Ka Note on abielus jaapani päritolu Mary Neimoj Yamamuraga.
14. jaanuaril 2000 valis Marshalli Saarte parlament Note presidendiks. Ta oli esimene lihtrahva hulka kuuluv Marshalli Saarte president: kõik varasemad (ja 2009. aasta seisuga ka järgmised) presidendid on kuulunud hõimupealike hulka. Ta kuulub Marshalli saarte Ühinenud Demokraatlikku Parteisse.
14. jaanuaril 2004 valiti ta teiseks ametiajaks tagasi, ta sai 20 häält vastaskandidaat Justin deBrumi 9 vastu.
7. jaanuaril 2008 toimunud presidendivalimistel kaotas ta 15:18 Litokwa Tomeingile.
Järgmisel aastal oli ta üks Note Tomeingi umbusaldamiskampaania juhte. Tomeing on ainus Marshalli Saarte president, kes on pidanud umbusaldamise tõttu tagasi astuma.
Note kandideeris ka 26. oktoobril 2009 toimunud erakorralistel presidendivalimistel, kus kaotas parlamendis häältega 15:17 Jurelang Zedkaiale.
Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya

Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya (araabia keeles معاوية ولد سيد أحمد الطايع; sündinud 1941) oli Mauritaania president aastatel 1984–2005.
Aastatel 1981–1984 oli ta Mauritaania peaminister.
Ta tuli 1984. aasta riigipöördega võimule ja kukutati 2005. aastal samuti riigipöördega. Ta elab praegu koos perekonnaga Kataris.
Tektiidid

Tektiidid on impaktse tekkega musta või rohelist värvi klaasi tükid.
Tektiitide suurus ulatub kuni 10 cm. Tektiite, mille läbimõõt jääb alla 1 mm, nimetatakse mikrotektiitideks. Amorfse struktuuri poolest sarnanevad nad obsidiaaniga, kuid erinevalt obsidiaanist ei sisalda nad lenduvaid ühendeid. Klaas, millest tektiidid koosnevad, on reeglina mittehomogeense koostise ning keeruka kujuga kihtidest koosneva struktuuriga. See viitab tektiitide kiirele moodustumisele, kuid vedelana püsisid nad liiga lühikest aega, et nende koostis ja struktuur oleksid saanud homogeniseeruda. Paljude tektiitide kuju on aerodünaamiline, mis viitab sellele, et vedel aine on tahkunud klaasiks õhus lennates.
Tektiidid esinevad setteis teatud maailma piirkondades, moodustades erinevaid tektiidivälju, millelt leitud tektiitidele on antud spetsiifilisemad nimetused. Näiteks moldaviidid, australiidid, bediasiidid jne. Maailmas on teada neli tektiidivälja. Neist suurim katab tervelt kümnendiku Maa pinnast.
Tektiitide päritolu ja teke on kaua aega olnud üks geoloogia seletamatuist küsimustest. Tänaseks ollakse üksmeelel, et tektiidid tekivad impaktsündmuste tagajärjel, olles plahvatuse läbi üles sulanud ja eemale lennutatud aine kiire tahkumise tulemuseks. On ka leitud impaktstruktuure, mida saab tektiitidega seostada. Näiteks moldaviidid on tekkinud Saksamaal asuva Riesi kraatri tekkega samaaegselt. Aafrika tektiidid on aga seotud Bosumtwi struktuuriga. Maailma suurimat tektiidivälja, mis katab suurema osa India ookeanist, Austraaliast, Indoneesiast ja Indohiinast, pole aga ühegi impaktstruktuuriga kindlalt seostada suudetud.
Tektiidiväljadel paiknevates riikides, näiteks Tšehhis, müüakse turistidele tektiite, kuid tuleb arvestada sellega, et suur osa neist on võltsingud. Avastada saab seda paljudel juhtudel ainult väidetavaid tektiite laboratoorselt uurides.
Ely Ould Mohamed Vall

Ely Ould Mohamed Vall (araabia keeles إعلي ولد محمد فال; ‘Alī Wald Muḥammad Fall; 1953 Nouakchott – 5. mail 2017 Zouérat) oli Mauritaania sõjaväelane ja poliitik, auastmelt kolonel. Augustist 2005 kuni märtsini 2007 oli ta Mauritaania riigipea (ametliku tiitliga Sõjaväe Nõukogu Õigluse ja Demokraatia Eest esimees).
Ta oli pikaaegne Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya liitlane ja aitas tal 1984. aasta detsembris riigipöördega võimule tõusta.
Alates 1987. aastast oli ta riigi politseijõudude juht.
Vall tuli võimule 3. augustil 2005 toimunud riigipöörde käigus, kui senine president Taya viibis Saudi Araabia kuninga Fahd ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd matustel. Vall ei nimetanud ennast presidendiks, kuna leidis, et presidendi tiitlit võiks kanda ainult rahva valitud riigipea.
25. juunil 2006 võeti rahvahääletusel vastu uus põhiseadus, mis muuhulgas piiras ka presidendi valitsusaega. 19. novembril 2006 toimusid kohalike omavalitsuste ja parlamendi valimised. Märtsis 2007 toimunud presidendivalimiste järel astus Vall oma ametipostilt tagasi.
Pärast seda, kui Mohamed Ould Abdel Aziz viis 2008. aasta augustis läbi riigipöörde, kritiseeris Vall seda ja kandideeris 2009. aastal toimunud presidendivalimistel. Valimised võitis Aziz ja Vall kritiseeris tulemust, kui püüet legitimeerida 2008. aasta riigipööre.
Vall suri südamerabanduse tagajärjel 5. mail 2017.
Felipe Calderón

Felipe de Jesús Calderón Hinojosa (sündinud 18. augustil 1962 Morelias Michoacánis) on Mehhiko poliitik. 1. detsembrist 2006 kuni 1. detsembrini 2012 oli ta Mehhiko president.
Calderóni valitsus algatas laialdase rünnaku Mehhiko narkokartellide vastu. 2006. aastal alanud võitluses valitsuse ja kartellide vahel oli 2010. aasta augusti alguseks hukkunud üle 28 000 inimese.
Atari Flashback 2

Atari Flashback 2 on mängukonsool, Atari Flashbacki järeltulija. Sellel on nelikümmend Atari 2600 sisseehitatud mängu. Mõni neist mängudest on viimastel aastatel fännide loodud ja kaks mängu on Activisioni originaalmängud.
Atari Flashback 2 sarnaneb välimuselt algse Atari 2600 konsooliga aastast 1977. See on originaalist ligikaudu 1/3 võrra väiksem ja tunduvalt kergem. Konsoolil on viis nuppu (Power, Reset, Left ja Right raskusastme lülitid ning Select), konsooli tagaküljel on värvilise ja mustvalge variandi vahetuse nupp ning kaks sisendit kaasasolevatele juhtkangidele. Juhtkangid sarnanevad väga originaal-Atari juhtkangidega aastast 1977 ning on ühilduvad ja vahetatavad konsoolide vahel. Flashback 2-ga ei tule kaasa pedaalid, kuid on võimalik kasutada Atari originaalpedaale.
Flashback 2 väljatöötajateks valiti Curt Vendel ja Legacy Engineering. Erinevalt Flashbacki konsoolist koosneb Flashback 2 ühekiibisest versioonist, mille skeemi oli kavandanud Vendel; see on Atari 2600 originaalskeemi koopia. Seetõttu Atari Flashback 2 käitab mänge samamoodi, nagu need mängisid originaalkonsoolil. Atari Flashback 2 projekti koodnimi oli Michele, Vendeli naise nime järgi. Tema nimi on trükitud kaemaplaadile.
Marty Goldberg (ClassicGaming.com, Atari Gaming Headquarers ja Midwest Gaming Classic) palgati Legacy Engineeringu poolt välja töötama juhendit ja kujundama võrgujuhendit. Juhendis, mis tuli kaasa Flashback 2-ga, leidus liiga palju vigu, kuna mängude väljatöötamise käigus nende sisu muutus, ning graafikadisaini ettevõtted pidid juhendi vigade parandamisele palju energiat kulutama.
Mängud.
Mängud on jaotatud nelja kategooriasse, mida saab valida ekraanimenüüst. Kui mäng on valitud, pääseb menüüsse tagasi Power-nupuga, konsool tuleb välja ja siis uuesti sisse lülitada.
Joseph John Urusemal

Joseph John Urusemal (19. märts 1952 – 16. september 2025) oli Mikroneesia Liiduriikide poliitik, kes oli aastatel 2003–2007 Mikroneesia Liiduriikide president.
Urusemal sündis Woleai saarel Yapi osariigis. Ta õppis Xavieri Keskkoolis Chuukis ning omandas bakalaureusekraadi õigussüsteemi alal (Administration of Justice) Rockhurst College'is Kansas Citys, Ameerika Ühendriikides. Pärast õpinguid töötas ta Jackson County (Missouri) vanglateenistuses ning hiljem õpetajana ja õpilasnõustajana Outer Islands High School'is (Yap).
Urusemal valiti Mikroneesia Liiduriikide Kongressi 1987. aastal ja kuulus sellesse kuni presidendiks valimiseni 11. mail 2003. Kongressis tegutses ta mitmes komisjonis, sealhulgas hariduse, tervishoiu, sotsiaalpoliitika, ekspordi, majandusarengu ja välissuhete alal. Samuti täitis ta "floor leader’i" ehk parlamendijuhi rolli.
Presidendina keskendus ta Mikroneesia majandusliku iseseisvuse tugevdamisele, haridussüsteemi arendamisele ning rahvusvaheliste suhete, eriti Ameerika Ühendriikide ja teiste Vaikse ookeani piirkonna riikidega suhtluse tihendamisele. Tema ametiajal pöörati tähelepanu ka kliimamuutuste teemadele ning väikeriikide rollile rahvusvahelises poliitikas.
Urusemal oli tuntud kui tagasihoidlik ja põhimõttekindel juht, kes väärtustas traditsioonilist elulaadi ja praktilist lähenemist poliitikale. Ta oli abielus Olania Latileilamiga, kes pärines Satawali saarelt, ning neil oli neli last.
Vladimir Voronin

Vladimir Voronin (sündinud 25. mail 1941) on Moldova poliitik. 7. aprillist 2001 kuni 11. septembrini 2009 oli ta Moldova president.
Voronin sündis Moldaavia NSV-s Dubăsari rajoonis, hoolimata venestatud nimest on ta rahvuselt moldovlane.
1961. aastal lõpetas ta Chișinăuis tehnikumi. Samal aastal alustas tööd pagarite brigadirina. 1966–1971 oli ta Dubăsari leivakombinaadi direktor. Samal aastal lõpetas ta üleliidulise toiduainetetööstuse instituudi.
Seejärel töötas riigihalduses: Dubăsari ja Ungheni rajooni täitevkomiteedes ja Ungheni linna täitevkomitees. 1983 lõpetas ta NLKP KK juures oleva ühiskonnateaduste akadeemia, oli instruktor ja Moldaavia KP Keskkomitee osakonnajuhataja asetäitja. 1985 määrati ta Moldaavia NSV ministrite nõukogu osakonnajuhatajaks. Kuni 1989. aastani töötas ta Benderõ linna parteikomitee esimese sekretärina. 1989–1990 oli Moldaavia NSV siseminister. 1991 lõpetas ta NSV Liidu siseministeeriumi akadeemia. Ta oli Moldaavia NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.
1993 valiti Voronin Moldova Kommunistliku Partei kaasesimeheks. Alates 1994. aastast on ta Moldova Kommunistliku Partei peasekretär.
7. aprillil 2001 valiti Voronin Moldova presidendiks, ta sai 71 häält 89 delegaadilt. 4. aprillil valiti ta teiseks ametiajaks tagasi, seekord juba 75 häälega. Kuni 2003. aastani rääkis Voronin vajadusest läheneda Venemaale, et aga Venemaa suhteid soojendada ei tahtnud, muutis Voronin 2003. aastal meelt ning võttis eesmärgiks eurointegratsiooni ja lõppsihiks astumise Euroopa Liitu.
Voronini abikaasa Taissija on koduperenaine, rahvuselt ukrainlane. Poeg Oleg töötab panga juhatuse esimehena ja tütar Valentina on arst. 
Voroninil on kindralmajori auaste.
Banjul

Banjul on Gambia pealinn ja suuruselt neljas linn. Asub Gambia jõe suudmes asuval St. Mary saarel.
Linn asutati brittide poolt 1816. aastal kaubandusliku ja sõjalise tugipunktina. Linna nimi oli "Bathurst" 1973. aastani.
Filip Vujanović

Filip Vujanović (serbia kirillitsas "Филип Вујановић"; sündinud 1. septembril 1954 Belgradis) on Montenegro president. Ta on olnud Montenegro justiits-, sise- ja peaminister.
6. aprillil 2008 valiti ta 51,89 protsendiga häältest teist korda Montenegro presidendiks. 7. aprillil 2013 valiti ta 51,2 protsendiga häältest ametisse kolmandaks ametiajaks.
Bathurst (Uus-Lõuna-Wales)

Bathurst [bäϴö:rst] on linn Austraalias Uus-Lõuna-Walesi osariigi idaosas, Sydneyst 207 km läänes Macquarie jõe ääres.
Tahhüliit

Tahhüliit on basaltse koostise ning valdavalt klaasja struktuuriga vulkaaniline kivim.
Tahhüliit tekib basaldi kiire jahtumise tulemusena. Näiteks ookeani põhjas toimunud vulkaanilise tegevuse tagajärjel. Tahhüliit võib tekkida ka daike ja sille moodustava basaltse magma kokkupuutel ümbritsevate kivimitega. Tahhüliit on enamasti pigisarnase läikega ning värvuselt must, pruunikas või rohekas. Peale vulkaanilise klaasi võib sisaldada ka mineraale. 
Murenenud tahhüliiti nimetatakse palagoniidiks.
Kolwezi

Kolwezi on linn Kongo DV-s, Lualaba provintsi keskus. 
Kolwezi on kaevanduslinn, kaevandatakse vase-, koobalti-, uraani- ja raadiumimaaki.
Linnal on raudteeühendus Lubumbashiga.
Novošahtinsk

Novošahtinsk on linn Venemaal Rostovi oblastis. Asub Ukraina piiri lähedal.
Linn on tekkinud kivisöekaevanduste juurde 20. sajandi alguses. Linnaõigused sai 1939. aastal.
Bataisk

Bataisk on linn Venemaal Rostovi oblastis. Asub 15 km kaugusel Rostovist Doni ääres .
Linn on asutatud 1769. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal.
Boris Kabur

Boris Kabur (aastani 1936 Boris Baigunov; 15. september 1917 Tallinn – 28. jaanuar 2002 Tartu) oli eesti kirjanik, tõlkija ja konstruktor-leiutaja.
Elulugu.
Aastatel 1925–1931 õppis ta Tallinna 5. algkoolis ja 1936. aastal lõpetas Tallinna poeglaste kommertsgümnaasiumi. 1942. aastal lõpetas ta magistrina Tartu Riikliku Ülikooli, kus oli õppinud matemaatika-loodusteaduskonnas.
Aastail 1942–1945 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli radioloogiakateedri assistent, 1945–1946 vangis. 1946–1947 töötas Üleliidulises Okeanograafia ja Merekalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudis Moskvas.
1947. aastal ta arreteeriti ja saadeti Siberisse, kus ta viibis kuni 1954. aastani. Koos teiste pagendatud teadlastega töötas ta Üleliidulises Metsatööstuse Ministeeriumi erikonstrueerimisbüroos välja bensiinimootori peal töötava käsisae. Kabur nimetas mootorsaage algul nimega "Taiga", hiljem hakati seda võimukandjate vastuseisu tõttu nimetama "Družbaks". Ta oli vangistatud ka septembris 1943 Saksa võimude poolt Tartus Soome põgenemisele kaasaaitamise eest.
1954. aastal naasis ta Eestisse, kus hakkas vabakutseliseks kirjanikuks. 1966. aastast kuulus ta Kirjanike Liitu.
Kabur valiti ka Idamaade kirjanduse teeneka tõlkijana Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi auliikmeks.
Looming.
Peale ilukirjandusliku loomingu tegeles ta ka tõlkimisega. Ta on tõlkinud muu hulgas Walt Whitmani, Valentin Rasputini ja Nikolai Roerichi teoseid. Ta on eesti keelde tõlkinud ka mitu eepost, näiteks akkadi eepose "Gilgameš", ning koostanud lasteversiooni "Haiavatast".
Isiklikku.
Kaburi abikaasad olid Salme Kõiv, Vaime Vilgma ja Astrid Kuningas-Reinla.
Välislingid.
Pärnu ordulinnus

Pärnu ordulinnus oli linnus Pärnu jõe suudmes, jõe vasakul kaldal.
Pärnu linnust on esmamainitud 1265. aastal. Linnus ehitati Liivi ordu poolt Pärnu jõe vasakule kaldale. Linnuse ümber kujunes asula, mida hakati nimetama Uus-Pärnuks. Üle jõe asuvat Saare-Lääne piiskopi rajatud asulat kutsuti Vana-Pärnuks.
Pärnu ordulinnus koosnes konvendihoonest ja kahest eeslinnusest. Väidetavalt rajati konvendihoone ja esimene eeslinnus 1311. aastal, ordumeister Gerhard von Jorki valitsusajal. Eeslinnuse vanimateks osaks peetakse selle väravaehitisi. Hiljem ehitati ümber Uus-Pärnu ala ka kivimüür ja teine eelkindlus, et kindlustada Pärnu linna ja linnust. Arvatavasti ehitati siis ka väikesed flankeerivad ümartornid eeslinnuse nurkadesse, mis küll hiljem ümber ehitati. Ainult linnuse edelanurgas asuv torn jäi ümber ehitamata.
Linnus sai kahjustada Liivi sõjas ning järgnenud Poola-Rootsi sõjas. Rootsi aja lõpul ehk 1699-1710 asus konvendihoones Tartust Pärnusse ümberpaigutatud Academia Gustavo-Carolina ülikool. 19. sajandi esimesel kolmandikul rajatise müürid lammutati 3,5 meetri kõrguseni. 
Pärnu ordulinnus hävis lõplikult Teises maailmasõjas ja hiljem lammutati ning seal kohal on uusehitus – 45 korteriga elumaja. Pärnu raamatukogu kõrval on säilinud on maa-aluseid müüriosi.
Oborona

Oborona (vene Оборона 'kaitse', Российское молодёжное движение «Оборона») on noorteliikumine Venemaal, mis asutati 2005. aastal.
Liikumine on suunatud autoritaarsete ilmingute vastu Venemaal. Nad väidavad, et Vladimir Putin hävitab demokraatiat ja loob politseiriiki. Oborona propageerib vägivallatut vastupanu võimudele. 
Oboronal ei ole juhti, see on organiseeritud horisontaalsetel suhetel. Neil on piirkondlikud organisatsioonid 25 linnas.
Surju oja

Surju oja (ka "Surjupera oja") on oja Pärnumaal. See saab alguse Sigaste külast.
Koprad on oja üles paisutanud.
Surju oja suubub Reiu jõkke.
Baskuntšak

Baskuntšak (vene keeles "Баскунчак") on soolajärv Venemaal Astrahani oblastis.
Asub umbes 270 km Kaspia merest põhja pool 21 m allpool merepinda. Järve suubub üks jõgi. Vee soolasisaldus on 300 g/l.
Koidu tänav

Koidu on tänav mitmes Eesti asulas:
Koidula tänav

Koidula on tänav mitmes Eesti asulas:
Kirikudoktor

Kirikudoktor (ladina keeles "doctor ecclesiae") on tiitel, mida katoliku kirikus on antud isikutele, kellel on olnud kujundav mõju kiriku õpetusele. Tiitel võeti katoliku kirikus tarvitusele 13. sajandil.
8. sajandiks olid läänekiriku teoloogid Hieronymus, Ambrosius, Augustinus ja paavst Gregorius Suur pälvinud austava doktoritiitli. Kirikudoktori tiitli andmise ja austamise reeglid kehtestas 18. sajandil paavst Benedictus XIV. Nimistu on järgnevate sajanditega kasvanud 36 isikuni. Nüüdisajal annab tiitli paavst vastavalt apostlikus konstitutsioonis „Pastor bonus” (1988) kehtestatud korrale, tuginedes Vatikani pühakuks kuulutamise ja usudoktriini kongregatsioonide hinnangule. Tiitlikandja tingimuseks on seatud "orthodoxa doctrina" (usaldusväärne, kuigi mitte ilmeksimatu), "eminens doctrina" (silmapaistev õpetus), "insignis vitae sanctitas" (väga püha elu) ja "ecclesia declaratio" (kirikurahva tunnistus). Mõnel kirikudoktoril võib olla ka eritiitleid, nt "doctor gratiae" (Augustinus), "doctor angelicus" (Thomas Aquinost), "doctor universalis" (Albert Suur) jt.
Õigeusu kirikus seda tiitlit ei kasutata, ehkki seal austatakse samuti oluliste teoloogiliste tekstide autoreid õpetajatena. Varaseimad kolm neist on Johannes Kuldsuu, Basileios Suur ja Gregorios Jumalasõnaõpetaja, kelle kohta kasutati alates 9. sajandist tiitlit "kogu maailma õpetaja" (vanakreeka keeles "οικουμενικός διδάσκαλος"). Neid tuntakse ka kolme püha ülemkarjase ja õpetajana (vanakreeka keeles "Οἱ Τρεῖς Ἱεράρχαι", vene keeles "Три святителя"), keda austatakse eraldi jumalateenistusega 30. jaanuaril. Võimalikul läänekiriku eeskujul lisandus neile hiljem Athanasios. Teiste õigeusus oluliste õpetajate hulka kuuluvad Gregorios Nyssast, paavst Leo Suur, Maximos Usutunnistaja, Johannes Damaskusest, Siimeon Uusteoloog, Gregorios Palamas, Johannes Klimakos ja Markos Efesosest.
Kirikudoktorite loetelu.
Sulgudes on tiitli andmise aasta.
Kirikuõpetaja

Kirikuõpetaja (vanemas kirjanduses ka "kirik(u)härra") on pastori mitteametlik nimetus Eesti Evangeelses Luterlikus Kirikus. 
Eesti keel on üks väheseid keeli maailmas, kus kirikuõpetajat ja kooliõpetajat tähistab sama sõna – õpetaja.
Eda Zahharova

Eda Zahharova (sündinud 11. augustil 1959 Tallinnas) on eesti laulja (metsosopran) ja laulupedagoog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 2. Keskkooli, õppis aastatel 1978–1983 G. Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Henn Eeriku lauluklassis, 1985–1990 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Tiiu Levaldi ja Tiit Kuusiku lauluklassis, 1990–1992 õppis assistentuur-stažuuris P. I. Tšaikovski nim. Moskva Konservatooriumis klassis ning 1992–1993 stažeeris Hannoveri Kõrgemas Muusikakoolis Eva Märtson-Wilsoni lauluklassis. 
Zahharova laulis aastatel 1981–1988 Eesti Raadio segakooris ja 1989–1997 Rahvusooper Estonia ooperikooris, mängis ka soolo-osi. Ta on 1994. aastast Tallinna Ülikooli soololaulu ja hääleseade õppejõud, aastatel 1996–1999 õpetas laulmist Eesti Humanitaarinstituudi näitlejaõppes.
2011. aastal asutas agentuuri Eda Zahharova Music Agency (EZMA) kontsertide korraldamiseks ning noorte lauljate koolitamiseks, 2013. aastal andis meistrikursuse. Ta on esinenud kammerlauljana ja andnud soolokontserte Eestis, Saksamaal, Rootsis ja Soomes, osalenud solistina vokaalsümfooniliste suurvormide ettekannetel, salvestanud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga Anatoli Garšneki „Viis setu laulu”, repertuaaris on prantsuse, itaalia ja saksa kammermuusika ning eesti muusika (Saar, Mägi, Oja, Tubin). Sulev Nõmmiku sõnul on Zahharova “lavale sündinud”.
Tema õpilaste hulgas on Elina Netšajeva, Andrei Bogach (tenor), Jaak Jõekallas, Anu Arendi, Ksenia Rossar (sopran) jt.
Isiklikku.
Tema elukaaslane on laulja Ain Orav.
Indri

Indri ("Indri indri") on Madagaskari vihmametsades elav esikloomaline, oma indri perekonna ainus esindaja.
Indri kasvab 60–70 cm pikkuseks. Täisealine indri kaalub tavaliselt 6–7 kg, kuid võib kaaluda ka üle 10 kg.
Nad elavad 2–5-liikmelistes rühmades, mida juhib emane.
Paala jõgi

Paala jõeks ehk Pala jõeks on vanemal ajal kutsutud kahte jõge:
Teenuse jõgi

Teenuse jõgi on Kasari jõe ülem- ja keskjooksu nimetus kuni Vigala jõega ühinemiseni. Kohalikud nimetavad ülemjooksu ka Russalu ja Sipa jõeks.
Pikkus 87 kilomeetrit, jõgikonna pindala 846 ruutkilomeetrit ning aasta keskmine vooluhulk on Vigala jõega ühinemiskohas 8 kuupmeetrit sekundis. 
Suuremad vasakpoolsed lisajõed on Vardi jõgi ja Konnaveski oja, Märjamaa peakraav ja Pühaoja ning parempoolsed Ellamaa oja, Urevere oja, Luiste jõgi ja Vaikna peakraav.
Hüdroloog August Loopmann pidas Kasari jõgikonna peajõeks Kasarit koos Vigala jõega. Seega oli tema seisukoha järgi Teenuse jõgi Kasari jõe parempoolne lisajõgi. Põhjenduseks oli see, et enne ühinemist Teenuse jõega on Vigala jõel aasta keskmine vooluhulk 15 kuupmeetrit sekundis (Teenuse jõel 8 kuupmeetrit sekundis).
Ilvese

Ilvese on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
31. juulil 2004 toimus Surju ja Ilvese küla esimene kodukandipäev. Ilvese küla ja Surjut ühendab ka Surju-Ilvese küla Selts.
Jaamaküla

Jaamaküla "(ka Jaama)" on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas. 
Jaamaküla külavanem on Zoja Kallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Külas asus Surju raudteejaam.
Kalda (Saarde)

Kalda on küla Pärnu maakonnas Saarde vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Kõveri

Kõveri "(ka Kõveri-Sooküla, Kõveri-Soo)" on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Aastal 1923 avati praeguse Kõveri küla territooriumil Timmkanali ääres Riisselja–Orajõe–Ikla raudteel raudteejaam. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Lähkma

Lähkma on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Metsaääre (Saarde)

Metsaääre "(ka Metsaküla)" on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Kuni 2008. aastani poolitas küla territooriumi Pärnu–Mõisaküla raudteelõik.
Rabaküla

Rabaküla on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Ristiküla (Saarde)

Ristiküla on küla Pärnu maakonnas Saarde vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Surju valda.
Seisuga 1. jaanuar 2009 oli Ristikülas 111 elanikku.
Ristiküla külavanem on Robert Miller.
Ajalugu.
Ristiküla on esimest korda mainitud 1442. aastal (Ristinkul). Sealtkaudu kulges ordu ajal Pärnu komtuurkonna ja Karksi foogtkonna vaheline piir, mille märgiks raiuti kivisse rist, millest ka kohanimi.
Reiu jõe paremal kaldal paar kilomeetrit sillast asub Napso kalme ehk Kalmendi aid (15.–18. sajand).
Ristikülas oli raudteejaam Riisselja–Orajõe–Ikla raudteel. Riisseljaga ühendav raudteesild üle Reiu jõe valmis 1922, hävitati sügisel 1944 ja taastati pärast II maailmasõda. 
Aastatel 1935–1937 ehitati Ristikülla historitsistlike detailidega (haritorn) traditsionalistlik kool-rahvamaja, mida nimetati ka Pati-Ristiküla kool-rahvamajaks. Hoone arhitekt oli Pärnus sündinud Erich von Wolffeldt, kes projekteeris Pärnusse mitmeid juugendstiilis ärihooneid ja üürimaju. 
Ristikülas asub selektsionäär Heinrich Albert Kurmi aed, mis on looduskaitse all. Asjahuviline on tegelenud taimefenoloogiaga. Ta on oma aias aretanud külmakindlaid õunasorte, teinud arvukalt ristamisi ja vääristamisi. Aias kasvab haruldasi puid, põõsaid ja lilli.
Saunametsa

Saunametsa on küla Saarde vallas Pärnu maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Surju valda.
Surju

Surju on küla Pärnu maakonnas Saarde vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Surju valla halduskeskus.
Surjus on sündinud Mart Opmann.
Surjus on pood, raamatukogu, kool ja lasteaed.
Eassalu

Eassalu on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
1866. aastal kuulus Eassalu küla Võlla valla koosseisu, mis hiljem 1939. aastal liideti Audru vallaga. 
Ajalooline nimi Eassalu võib tuleneda sõnadest "ees salu" (raba esine märjem ala). 
Tänapäevane Eassalu on moodustatud Võlla valla aegse Eassalu küla ja Vanaküla (Eassalu) küla territooriumitest. Küla esmaasustamise aeg pole täpselt teada. 17. sajandi teises pooles (Rootsi ajal) loodud kaardil (EAA.308.2.15 leht 1) on märgitud tänapäevase küla territooriumil 9 talu (7 ühe grupina Eassalus ja 2 eraldi Vanakülas), mis oli tol ajal piirkonna üks tihedamaid asustusi (naabruses oleva Soomra küla territooriumil on sel ajal vaid 1 talu ja Kihlepa küla territooriumil võib hajali lugeda kokku 7 talu). Rootsi-aegse Eassalu tihedam hoonete grupp paikneb Nätsi-Võlla raba kõrgemal kaldal, mis püstitab küsimuse, kas algselt võib sealne asustus olla tekkinud kunagise suure Nätsi-Võlla veekogu kaldale.
Kabriste

Kabriste on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Kihlepa

Kihlepa on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Küla põhjaosas asuvad Uruste Issanda Taevaminemise kirik ja Uruste kalmistu.
Kärbu

Kärbu on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Liiva (Pärnu)

Liiva on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Lindi

Lindi on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Liu

Liu on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
1534 oli Liu küla esmamainimine.
Malda

Malda on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Marksa

Marksa on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Külas asub hiiemägi. 
Küla on kuulunud Tõstamaa kihelkonda.
Oara

Oara on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Otaniemi

Otaniemi (rootsi keeles "Otnäs") on linnaosa Espoos Soomes. 
Otaniemi asub Helsingi piiri lähedal Leppävaara, Tapiola ja Keilaniemi naabruses.
Seal asub Helsingi Tehnikakõrgkool ja üliõpilaslinnak Teekkarikylä. Mitmed Otaniemi hooned on Alvar Aalto projekteeritud.
Helsingi suveolümpiamängude ajal asus Otaniemis olümpiaküla.
Linnaosa pindala on 5,2 km² ja elanike arv on 3746 (2014).
Enn Tarto

Enn Tarto (25. september 1938 Tartu – 18. juuli 2021 Tartu) oli Eesti poliitik ja vabadusvõitleja, üks aktiivsemaid Eesti Vabariigi taastamise eest võitlejaid, üks Balti apelli koostajaid ja allkirjastajaid.
Elulugu.
Hariduskäik.
Aastatel 1946–1953 õppis ta Kõrveküla külakoolis, 1953–1956 Tartu 3. Keskkoolis. Aastail 1969–1972 õppis ta kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat, õpingud katkestati poliitilistel põhjustel.
Poliitiline tegevus.
Vastupanutegevus.
1956. aastal kuulus ta salajasse koolinoorte organisatsiooni Eesti Noorte Malev. Levitati lendlehti Ungari ja Eesti vabaduse toetuseks. Okupatsioonivõimud arreteerisid osalejad ja saatsid nad vangilaagrisse. 
Mordva poliitvangilaagris moodustas Enn Tarto koos Taivo Uibo, Erik Udami ja teiste kaaslastega vastupanuorganisatsiooni Eesti Rahvuslaste Liit ning osales selle tegevuses ka pärast vabanemist 1960. aastal. Organisatsiooni liikmed arreteeriti 1962. aastal ja ta saadeti vangilaagrisse. Sellest vangistusest vabanes Enn Tarto 1967. aastal.
Aastatel 1968–1983 osales Enn Tarto vastupanutegevuses koos paljude teisitimõtlejate ning rahvuslikult ja demokraatlikult meelestatud ringkondadega nii Eestis kui ka Venemaal, Leedus jm. 
1979. aastal nõudis ta koos 45 Eesti, Läti ja Leedu kodanikuga Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide avalikustamist, nende õigustühiseks kuulutamist ning Balti riikide iseseisvuse taastamist. 
Enn Tarto protestis Nõukogude vägede Afganistani tungimise vastu, tervitas telegrammiga Lech Walesat, kutsus soomlasi üles mitte aitama ehitada Muuga sadamat, kutsus üles tuumavaba tsooni loomisele, kuhu kuuluks ka Eesti. 
Enn Tarto vahistati uuesti 13. septembril 1983 ning 19. aprillil 1984 mõistis Eesti NSV Ülemkohus ta süüdi Eesti NSV KrK § 68 lg 2 järgi ning karistas 10-aastase vabaduskaotusega erirežiimiga sunnitöölaagris ja järgneva 5-aastase asumisele saatmisega.
1988. aastal nõudsid Enn Tarto vabastamist ERSP, Tartu Muinsuskaitse Ühendus, Eesti Muinsuskaitse Selts, piketeerijad Eesti NSV Ülemkohtu hoone ees ning 45 Ameerika Ühendriikide Kongressi liiget ja paljud teised. Ta vabanes ja saabus 17. oktoobril tagasi Eestisse. 
Enn Tarto initsiatiivil on Eesti Vabariigi põhiseaduse § 54 kirjas: 
"Eesti kodaniku kohus on olla ustav põhiseaduslikule korrale ning kaitsta Eesti iseseisvust. 
Kui muid vahendeid ei leidu, on igal Eesti kodanikul õigus osutada põhiseadusliku korra vägivaldsele muutmisele omaalgatuslikku vastupanu."
Pildid.
Vanglast vabanenud Enn Tarto vastuvõtt 17.10.1988
Poliitikutegevus.
Tarto oli üks Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (hiljem Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond) asutajaid. Ta kuulus Isamaaliitu ja alates 1999 Rahvaerakonda Mõõdukad. 2005. aastal lahkus ta Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast (Rahvaerakonna Mõõdukad uus nimi). Pärast seda oli parteitu.
Enn Tarto initsiatiivil seisab Eesti Vabariigi põhiseaduses § 54: "Eesti kodaniku kohus on olla ustav põhiseaduslikule korrale ning kaitsta Eesti iseseisvust. Kui muid vahendeid ei leidu, on igal Eesti kodanikul õigus osutada põhiseadusliku korra vägivaldsele muutmisele omaalgatuslikku vastupanu."
Põhara

Põhara on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Põhara küla asub Nätsi(Neitsi)-Võlla(Sodowa) Raba ääres.
Põldeotsa

Põldeotsa on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Saari

 
Saari on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Saulepa

Saulepa on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Soomra

Soomra on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Tuuraste

Tuuraste on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Valgeranna

Valgeranna on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Audru valda.
Küla alal asuvad Villa Andropoff, golfiklubi ning -väljak, seikluspark, Doberani rannamaja ja terviserada.
Vuosaari

Vuosaari on linnaosa Helsingi idaosas. See on peamiselt elurajoon, töökohti on linnaosas vaid umbes 4000.
Vuosaari oli varem küla Vantaa vallas. 1966. aastal valmis Vuosaari sild ning Vuosaari liideti Helsingiga.
1998. aastast ulatub Vuosaarisse Helsingi metroo (Rastila ja Vuosaari metroopeatused).
Vuosaari jaguneb järgmisteks asumiteks: Keski-Vuosaari, Porslahti, Kallahti, Meri-Rastila, Rastila, Aurinkolahti, Uutela, Niinisaari, Nordsjö mõis ja Mustavuori.
Vuosaaris asub Vuosaari sadam ja maamärgiline kõrghoone Cirrus.
Akraasia

Akraasia (kreeka keeles άκρασία 'segipaisatus') ehk tahtenõrkuse või taltsutamatuse mõiste põlvneb antiikeetika aruteludest. Ladina vaste, "incontinentia", puhul näib mõiste haare kitsenduvat sugulisele ja verbaalsele pidamatusele. "Incontinentia" vastandub voorusele mõõdukus. Seega sisu poolest on akraasia puhul tegemist ebamõõdukusega. Akraatiline isik on ebamõõdukas kõnes ja sugulises läbikäimises. 
Ebamõõdukas kõne: ropendamine, lobisemine, siivutuste kõnelemine, väljalobisemine. 
Ebamõõdukus seksuaalsuses ehk kasimatus: seksisõltuvus, pornograafia, liiderdamine, paarisuhete eitamine (perenihilism või promiskuiteet) jne. 
Akraatiline inimene ei ole võimeline sõlmima sügavaid ega püsivaid suhteid – nad on viletsad sõbrad ja truudusetud partnerid. Akraasia kui vooruse eitamine viib tühisusse.
Alates antiigist on tahtenõrkusse kahesugust suhtumist.
Platonil, läbi Sokratese suu, oli akraasia võimatu, kuivõrd kaasteadmise korral, variantide A ja B puhul, kui teatakse, et üks on etem kui teine, pole võimalik valida viletsamat. Halva valiku taga on nõmedus või puudus (inimene võib olla puudulik, näiteks ta võib olla pime või mõne muu tajudefektiga). 
Aristoteles esindab teist suundumust, mille puhul kuulub inimese juurde kalduvus nõrgalt tahta. Stoikutest alates on akraasia küsimus transformeerunud mõistuse ja tunnete (passioonide) vastasseisuks: akraasia kui taltsutamatus on emotsioonide juhtimise ja valdamise küsimus. Selleks tuleb leida vaid retseptuur, teadmiste kogum, mille varal inimliku heaolu saavutamine – tee voorusteni – on distsipliinist ja harjutamisest sõltuv. 
Kristlikus moralismis on akraatilisust muuhulgas seostatud algpatuga ehk pärispatt ("peccatum originale").
Alates Donald Davidsonist kuulub akraasiatemaatika analüütilise filosoofia baasdiskursusse. 
Lisalugemist.
Kaasaegsest arutelust kultuuriajakiri "Akadeemia" 1/2005:
Lemmjõgi

Lemmjõgi (alamjooksul ka "Oksa jõgi") on jõgi Viljandi maakonnas Viljandi ja Põhja-Sakala vallas, Raudna jõe suurim parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 48,8 km pikk (koos lisaharudega 54,5 km), valgla suurus 197 km², langus 89 m ja lang 1,85 m/km. Jõgi saab alguse 108 m kõrgusel Vanamõisa külas Madi kivikalme lähedalt ja suubub 19 m kõrgusel Sandra külas Raudna jõkke 7,7 km kaugusel selle suudmest. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Kirjeldus.
Lemmjõe ülemjooks asub Sakala kõrgustiku põhjaosas, Vanamõisa külas.
Lähtest voolab jõgi loode suunas läbi Vanamõisa paisjärve, Kobruvere külas Viljandi – Suure-Jaani tee alt ja läbi Kobruvere paisjärve ning Tammeveski järve. Seejärel on jõgi umbes 1 km ulatuses piiriks Kobruvere ja Kildu küla vahel ning seejärel voolab läbi Kildul asuva Kildu järve. Varsti pärast Kildu järve on jõgi u 650 m ulatuses Kildu ja Võlli küla piiriks ning voolab edasi läbi Võlli küla. Võllil pöörab jõgi läände ja pärast Võlli paisjärve läbimist voolab Vastemõisa – Võlli – Suure-Jaani tee alt läbi ning jõuab Vahe-Eesti maastikuvaldkonda, kus jõe säng muutub oluliselt looklevamaks ja lang väiksemaks. Seal voolab jõgi läbi Kibaru küla, kus pöörab edelasse ja jõuab varsti pärast Kibaru luha läbimist Sandra külasse ja sealt alates kuni suudmeni voolab Soomaa rahvuspargis. Sandras voolab jõgi Kildu–Oksa–Tõramaa tee alt läbi ja jõuab Kibaru-Härma luhale. Luha läbib jõgi mitmes sängis ja koondub enne Paelama oja taas ühte sängi. Paelama ojaga ühinemise kohal pöörab jõgi järsult lääne-loodesuunda ja pärast seda aeglaselt lääne-edelasuunda pöörates läbib Kuresoo ja Valgeraba vahelise ala. Enne teist korda Kildu–Oksa–Tõramaa teega ristumist pöörab jõgi järsult loodesse ja pärast tee alt läbi voolamist uuesti lääne-edelasuunda. Alates sellest kohast on jõgi aasta läbi paadiga läbitav. Jõe viimane osa lookleb Kuresoo servas, kus jõe kaldal asuvad Mulgi heinamaa nime kandvad luhad ja Lemmjõe mestavahikordon. Lemmjõgi suubub Raudna jõkke.
Raudna jõe ning Lemmjõe vahel kulgeb Lemmjõe keelemetsa õpperada ning seal asub mitu puhkekohta. Lemmjõel korraldatakse kanuumatku.
Lisajõed.
Lemmjõkke suubuvad Jaanioja (Kalmetu oja), Kabila oja, Liiduvere oja, Paelama oja ja Hüpassaare oja.
Vesiehitised ja paisjärved.
Jõele on ehitatud viis paisjärve: Vanamõisa paisjärv, Kobruvere paisjärv, Tammeveski järv, Kildu järv ja Võlli paisjärv. Võlli külas asus aastast 1893. kuni 20. sajandi keskpaigani vesiveski. Jõe suudmest 1 km kaugusel asus aastatel 1946–1955 Sandra hüdromeetriajaam.
Vodja jõgi

Vodja jõgi (ka "Aniküla jõgi") on jõgi Järvamaal, Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 18,6 km ja valgla pindala 79,7 km². Jõe lähe asub Roosna-Allikust 3,5 km kagus Tondisaare soo põhjaservas. Vodja jõgi voolab valdavalt õgvendatud sängis, läbib Mäo ja suubub Paide idaservas Pärnu jõkke 119,8 km kaugusel selle suudmest.
Vodja jõkke suubuvad Vodja peakraav, Lasputre peakraav, Viisumõisa oja, Vodjamõisa oja, Jõekalda kraav.
Püügikaladest esineb jõeforelli ja haugi.
Vodja jõgi on lõheliste elupaigana kaitstav veekogu ja kuulub "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse" Olliküla maantee sillast kuni suubumiseni Pärnu jõkke.
Reopalu jõgi

Reopalu jõgi (ka "Järva jõgi") on jõgi Järvamaal, Pärnu jõe parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 26,8 km ja valgla pindala 142,1 km². Suubub Pärnu jõkke 114 km suudmest.
Việt Cộng

Việt Cộng (täisnimi vietnami keeles "Mặt trận Dân tộc Giải phóng miền Nam Việt Nam", prantsuse keeles "Front National de Liberté") oli Lõuna-Vietnami kommunistlik vastupanuorganisatsioon. See rajati 1960 Ngô Đình Diệmi karmi poliitika vastu. Rajati suhted Hồ Chí Minhi valitsusega. Việt Cộngi üks suur eesmärk oli ühendada Vietnam Hồ Chí Minhi juhtimisel. Kahe poole tüli tõusis sõjaks (Vietnami sõda). 
Põhipealetungid olid nende poolt Tếti pealetung (1968) ja Lihavõttepealetung (1972). 8. juuni 1969 kuulutati välja Lõuna-Vietnami Vabariigi Ajutine Revolutsiooniline Valitsus (LVVARV). Juhiks sai Huỳnh Tấn Phát. 
1973 rahu järgi lepiti Vietnami jagamine kokku nii, et Lõuna-Vietnam ja LVVARV jäävad oma positsioonidele ehk sisuliselt tehti kaksikvalitsus ja Lõuna-Vietnami territooriumile Põhja-Vietnami väeosad. 1973 Pariisi rahu allkirjastasid USA, Việt Cộng ja Põhja-Vietnam. Rahu pidi tagama sõjategevuse lõpu Lõuna-Vietnamis. Kuid lahingud jätkusid. 30. aprill 1975 vallutasid Põhja-Vietnami väeosad Việt Cộngi lipu all Saigoni.
Việt Cộng asus valitsema Lõuna-Vietnami üleminekuvalitsust ja 1976 kahe Vietnami ühendades likvideeriti ka see organisatsioon.
Asta Õim

Asta Õim (sündinud 27. novembril 1943 Tallinnas) on ja fraseoloog. Ta on koostanud ja toimetanud sõnaraamatuid ning vestmikke. 
Ta on lõpetanud 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogia erialal. 
Asta Õim töötas 30 aastat Eesti Keele Instituudis, kus alustas tööd laborandina 1971. aastal. 1989. aastast oli Asta Õim instituudi teadussekretär ning seejärel aastatel 1991–2000 direktor. Aastatel 2001–2013 töötas Asta Õim Eesti Kirjandusmuuseumis folkloristika vanemteadurina. 
Ta on olnud ka Emakeele Seltsi teadussekretär (2001–2003) ja juhatuse liige (2011–2013). 
1990. aastatel koostas Õim erisõnaraamatuid ja täiendas leksikograafiat. Alates 2001. aastast on Asta Õim avaldanud teadustöid fraseoloogia ja muu kohta.
Isiklikku.
Katre Õim oli tema tütar.
Koger

Koger ehk harilik koger ehk kuldkoger ("Carassius carassius") on karpkalaliste sugukonda kogre perekonda kuuluv kala.
Elukoht ja levila.
Koger on mageveekala, kuid teda esineb ka riimvees. Enamasti elab koger madalates tiikides, tugevalt taimestunud järvedes ning aeglase veega jõgedes. Liik talub hapnikuvaest vett, kõrgeid ja madalaid temperatuure ning orgaanilisi saasteaineid. Koger eelistab veekogusid, kus pole teisi kalaliike – seal võib ta muutuda ka väga arvukaks. 
Liik pärineb Euraasiast ning tema looduslik leviala ulatub Kolõma jõe valglast idas Reini jõe valgla ja Ida-Inglismaani läänes. Kokre on viidud ka Itaaliasse ja Prantsusmaale.
Kirjeldus.
Noorkala on värvuselt pronksikarva, kuid tumeneb vananedes. Kogre keha on külgedelt lamendunud, seljauime välisserv on kumer. Hõbekogrest eristab kokre väiksem sabauime väljalõige. Täiskasvanud kogred võivad kasvada 20–30 cm pikkuseks ja kaaluda kuni 1,5 kg, kuid väiksemates veekogudes jäävad kalad sageli alamõõduliseks ja -kaaluliseks, ületades harva 15–20 cm ja 0,5 kg. Kogre pikkusrekord on 64 cm, Eestis on püütud üle 40 cm pikki ja 3 kg raskuseid kalu.
Toitumine.
Koger on lepiskala, kes toitub planktonist, zoobentosest, taimedest ja detriidist. Kuna liik suudab toime tulla väikeveekogudes valitseva hapnikupuudusega, võib ta ohustada nende elustikku. Kogrega asustatud tiigis ei jää elama ükski kahepaikne peale kärnkonna, kelle kullesed on mürgised. Lisaks muutub tiik sogaseks – osalt põhjustab seda kogre toiduotsingutel üles kaevatud muda, teisalt aga zooplanktoni hävinemine, mis toob kaasa veeõitsengu.
Eluviis.
Põuaperioodid ja talve veedab koger veekogu põhjamudasse kaevunult. Seetõttu on liik sarnaselt linaskile võimeline talvituma ka ummuksisse jäänud järvedes. Röövkala ilmumise korral käivitub kogre alarmreaktsioon, mille käigus ujub kala ninaga vastu põhja, et vett sogaseks ajada.
Koger võib elada kuni kümneaastaseks.
Kudemisperiood.
Suguküpsuse saavutab koger osa allikate kohaselt 2–3-aastaselt, teiste järgi 3–5-aastaselt. Emaskala koeb mais-juunis mitu korda, veetaimede külge kleepunud kudust kooruvad 4–8 päeva pärast vastsed.
Kasutamine.
Hapukoores küpsetatud koger (poola keeles "karasie w śmietanie") on Poola rahvusköögis olulisel kohal. Kalal puudub suurem majanduslik tähtsus.
Rahvasuus.
Rahvasuus on kogre kohta öeldud näiteks "karus, kogerik" ja "kogrets."
Enn Tegova

Enn Tegova (sündinud 13. novembril 1946 Tartus) on eesti maalikunstnik.
Aastal 1965 lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli, hiljem 1965–1972 õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias loomakasvatusteadust.
Kunstiõpinguid alustas 1963. aastal Tartu Ülikooli kunstikabinetis. Seejärel jätkas õpinguid 1974 Tartu Kunstikoolis, mille lõpetas 1978. 
Kuulus aastatel 1968–1972 legendaarsesse Tartu kunstirühmitusse Visarid, oli üks selle asutajaid. Rühmituse Para 89 liige. 
Aastal 1976–1978 oli ta Kunstnike Liidu Tartu osakonna nõustaja, 1978–2004 Tartu Lastekunstikooli direktor. 
Aastast 1992 kuulub ta Eesti Kunstnike Liitu.
Lõpetas Tartu Kõrgema Kunstikooli maali ja maalingute restaureerimise erialal 2008. aastal.
Loomingus on viljelenud abstraktset õlimaali, installatsiooni, hüperrealistlike mõjutustega maali. Alates kaheksakümnendatest laiemalt tuntud neosürrealistlike, mütoloogiliste mõjutustega teostega. Kasutab oma loomingus tihti segatehnikat. Tegutseb ka "performance"-kunstnikuna ja tegevuskunstiürituste organiseerijana.
Oraveski järv

Oraveski järv (ka "Orajärv") on paisjärv Pärnumaal Kilingi-Nõmmest umbes 2 km läänes.
Järv on ülespaisutatud Humalaste jõe peale ja oli varem kalakasvatus, seal kasvatati karpkala.
Praegu on järv eraomand, see on jaotatud mitme ümberkaudse talu vahel.
Järves on palju veetaimi ja selletõttu hakkab järv kinni kasvama.
Kaladest esineb seal särge, ahvenat, haugi ja linaskit.
Tzvetan Todorov

Tzvetan Todorov (bulgaaria keeles Цветан Тодоров; 1. märts 1939 Sofia – 7. veebruar 2017) oli bulgaaria päritolu Prantsuse kirjandus- ja kultuuriteoreetik.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli kirjanik Nancy Huston.
Humalaste jõgi

Humalaste jõgi on jõgi Pärnu maakonnas, Reiu jõe parempoolne lisajõgi.
Jõgi on 15,9 km pikk ja 29,4 km² valglaga. Jõe peale on üles paisutatud mitu järve, suuremad neist on Saarde paisjärv,
Nõmme paisjärv ja Oraveski järv.
Kaladest esineb seal ahvenat, lepamaimu ja vähesel määral ka haugi ja jõesilmu.
Jõe peal on ka kopratamme.
Marcus Licinius Crassus

Marcus Licinius Crassus Dives (umbes 115 eKr – 53 eKr) oli Vana-Rooma väejuht ja poliitik (optimaat), kes surus maha aastal 74 eKr Spartacuse juhitud orjade mässu. Aastal 60 eKr moodustas ta esimese triumviraadi koos Caesari ja Pompeiusega. Ta oli üks oma aja rikkamaid mehi.
Ta oli konsul 70 eKr ja 55 eKr.
Crassus tapeti 53 eKr Partia sõjaväelaste poolt ebaedukal Partia sõjakäigul, Carrhae lahingus, tema kolbast tehti veinikarikas.
Diskursus

Diskursuse all mõeldakse sotsiaal- ja humanitaarteadustes ükskõik millist ütluste organiseeritud kogumit. Diskursust organiseerivatest normidest ja tavadest ei ole selle kasutaja üldjuhul teadlik.
Diskursus on (ajalooliselt) ühiskondade, institutsioonide ja organisatsioonide tähenduse süsteem. Kogu inimolemine saab tähenduse tavade, normide, süsteemide ja reeglite poolt, mida taastoodetakse ühiskondliku tegevuse kaudu. Arutlemine mingi "ideoloogia" tähenduse süsteemi raamides ongi diskursus.
Algselt on "diskursus" tähendanud formaalset arutlust mingil teemal, näiteks Descartesi "Discours de la méthode" (eesti keeles "Arutlus meetodist"). Keeleteaduses on mõistet kasutatud analüüsiühikuks olevale tekstihulgale (ka selle verbaalsele vastele) viitamiseks. Kaasaegne lõtv kasutus tuleneb strukturalismist, mis propageeris keelt igasuguse kommunikatsiooni mudelina. Teine mõiste piire lõdvendav tegur on asjaolu, et prantsuse keeles on sõnal "discours" arvukalt tähendusi ja konnotatsioone. See kajastub ka prantsuse autorite vastuvõtul teistes keeltes; vrdl Lacani "alateadvuse diskursus", mida võiks tõlkida ka "alateadvuse kõne".
Diskursuse teooriad on üldjuhul mõjutatud Émile Benveniste'i käsitlusest. Enamik neist rõhutab seda, et diskursus on intersubjektiivne nähtus ning et tal on inimkogemust konstitueeriv roll.
Arahnofoobia

Arahnofoobia (ka: "arahnefoobia", "araknofoobia") on haiglaslik hirm ämblike ees. Seda loetakse maailma kõige enam esinevaks foobiaks. 
Arvatakse, et selle all kannatavad ligi pooled naistest ning neljandik meestest Ameerika Ühendriikides. 
Foobia raskusastmed on väga erinevad.
Hifikepunye Pohamba

Hifikepunye Lucas Pohamba (sündinud 18. augustil 1935) on Namiibia poliitik, ta oli riigi president aastatel 2005–2015. Ta on Namiibias valitseva partei Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni (SWAPO) liige. 
2004. aasta presidendivalimistel kogus ta 76,4% häältest. Ta võttis võimu üle riigi kauaaegselt presidendilt Sam Nujomalt 21. märtsil 2005. Pohamba on kuulutanud oma valitsemisaja peaeesmärgiks riigis vohava korruptsiooni vastu võitlemise.
2009. aasta valimistel sai ta 75,25% häältest ning valiti ametisse tagasi.
Varasem elu.
Lapsena õppis Pohamba Anglikaani misjonikoolis. 25-aastaselt oli ta üks praeguse võimupartei SWAPO rajaja. Pohamba arreteeriti poliitilise tegevuse pärast, kuid tal õnnestus põgeneda Rodeesiasse (praegune Zimbabwe). Rodeesias ta vangistati uuesti ning toimetati tagasi kodumaale. Ta viibis neli kuud vanglas ja kaks aastat koduarestis. Pärast liikumispiirangute lõppemist läks Pohamba Angola pealinna Luandasse SWAPO esindust rajama. 1990. aastate alguses pärast Namiibia iseseisvumist käis Pohamba paljudes Aafrika riikides oma parteid tutvustamas. 
1990. aastate lõpus sai Pohambast üks SWAPO juhte. Enne presidendiks saamist oli ta rahvusvaheliste suhete, kalanduse, mereressursside ja põllumajandusminister.