tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Halloween (film)

"Halloween" on 1978. aasta USA õudusfilm, "slasher". Filmi lavastas John Carpenter, kes lõi ka filmi muusika. Filmi stsenaariumi kirjutas Carpenter koos Debra Hilliga. Filmi peaosi mängivad Donald Pleasence ja Jamie Lee Curtis, kellele oli see filmidebüüdiks.
Filmi tegevus leiab aset USA Illinoisi osariigis, väljamõeldud Kesk-Lääne linnas Haddonfieldis. 1963. aasta "halloween"'i õhtul tapab kuueaastane Michael Myers seletamatutel põhjustel kodus kööginoaga oma vanema õe. 15 aastat hiljem põgeneb ta vaimuhaiglast, et naasta kodulinna ja panna toime veel mitu mõrva. Teda asub jälitama tema psühhiaater Dr. Sam Loomis.
Filmiti 20 päevaga 1978. aasta kevadel peamiselt South Pasadena linnas California osariigis. Kahe maja vahel toimunud filmi kulminatsioon on filmitud aga Hollywoodis.
Kuigi filmi eelarve oli vaid 300 000 dollarit, teenis see USA-s 47 miljonit dollarit piletitulu ja mujal maailmas veel 23 miljonit. Film tõi kokku sisse 70 miljonit dollarit (2016. aasta vääringus umbes 267 miljonit dollarit) piletitulu. "Halloween" on sellega üks kõige edukamaid "indie"-filme. Kriitikud on seda lugenud esimeseks paljudest hilisematest "slasher"-filmidest, mis olid inspireeritud Alfred Hitchcocki "Psühhost" ("Psycho"; 1960). "Halloweenil" on olnud palju jäljendajaid ning mitmed filmis kasutatud fraasid esinesid veel paljudes teistes 1980. ja 1990. aastate väikse eelarvega õudusfilmides. Erinevalt oma jäljendajatest ei sisalda "Halloween" nii palju graafilist vägivalda ega verd. See oli üks esimesi õudusfilme, mille sündmustikus mõrvar sureb ja ärkab sama filmi käigus uuesti ellu.
2006. aastal tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registrysse.
Filmile järgnes seitse järge. Filmi uusversioon valmis 2007. aastal.
Auhinnad.
"Halloween" kandideeris 1979. aastal Saturni auhinnale parima õudusfilmi kategoorias, kuid kaotas Briti õudusfilmile "Ohvripidu" ("The Wicker Man"; 1973).
2001. aastal paigutus "Halloween" Ameerika Filmiinstituudi koostatud edetabelis 100 Years...100 Thrills 68. kohale.
Chicago Film Critics Association valis "Halloweeni" kõige õudsemate filmide seas kolmandale kohale.
2008. aastal valis filmiajakiri Empire "Halloweeni" kõigi aegade 500 parima filmi sekka.
Margaret Keane

Margaret D. H. Keane (sünninimi Peggy Doris Hawkins; 15. september 1927 Nashville, Tennessee – 26. juuni 2022 Napa, California) oli ameerika kunstnik. Ta kujutas enamasti suuresilmseid naisi, lapsi ja loomi.
Karjäär.
Keane'i kunstiteosed on pildil oleva tegelase suurte silmade järgi lihtsalt äratuntavad. Ta hakkas maalima suuri silmi, mida tuntakse "Keane'i silmadena", kui ta võttis ette laste maalimise. Kunstniku meelest andis silmade fookusse toomine võimaluse näidata inimese sisemist olemust. Keane pidas Amedeo Modigliani teoseid tema naiste kujutamise stiili mõjutajaks. Ta nimetas ennast inspireerinud kunstnikeks ka Van Goghi, Gustav Klimti ja Picassot. 1960. aastatel sai Keane'ist tolle aja üks kuulsamaid ja ärilises mõttes edukamaid kunstnikke. Tema kunstiteoseid müüdi ja eksponeeriti tema abikaasa Walter Keane'i nime all, kes väitis, et tema on teoste autor. Perioodil, kui tema teosed olid kuulsuse tipul, maalis Margaret Keane kuusteist tundi päevas. 1970. aastal teatas Keane raadiosaates, et teoste tegelik autor on tema, mitte tema endine abikaasa Walter.
Šiprage

Šiprage on asula Bosnias ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis Kotor Varoši vallas.
Šiprage geograafilised koordinaadid on 44° 28' põhjalaiust ja 17° 34' idapikkust. Asub 507–520 m üle merepinna.
Šiprage paikneb Vrbanja jõe orus. 
Nimi.
Šiprage on nime saanud "Šipraga" bei perenimest 1463. aastal, kui türklased vallutasid Bosnia.
Ilmjärve Jumalailmumise kogudus

Ilmjärve Jumalailmumise kogudus on EAÕK-sse kuulunud endine õigeusu kogudus, mis kasutas Valga maakonnas Otepää vallas Ilmjärve külas asuvat Ilmjärve Jumalailmumise kirikut.
Ajaloost.
1846. aastal asutati Ilmjärve lähedal Sangastes õigeusu kogudus, mis 1848. aastal jaotati Ilmjärve ja Laatre koguduseks. Koguduse liikmeid oli selleks ajaks 3000 ringis. Ilmjärve kogudust teenisid aastatel 1846–1874 Pihkva Vaimuliku Seminari lõpetanud ja alates 1874. aastast Riia Vaimuliku Seminari lõpetanud venelastest preestrid. Esimeseks eestlasest vaimulikuks oli preester Aleksander Eller aastatel 1918–1936. 1938. aastal oli annetajaliikmeid 2296. Aastatel 1937–1949 preestriks olnud Johannes Värk küüditati ja kogudus jäi ilma oma preestrita. Nõukogude ajal hoolitsesid koguduse eest teiste koguduste vaimulikud. Tänapäeval toimuvad Ilmjärve kirikus jumalateenistused, mida kiriku hooldajavaimulikuna viib läbi üpr Andreas Põld, kuid kogudust endisel kujul taastatud ei ole.
Ilmjärve Jumalailmumise kirik.
Ilmjärve kroonumõisa maa-alale ehitati 1848. aastal Pühima Valitseva Sinodi raha eest väike viie torniga puust kirik. 1873. aastal eraldas sinod raha ka uue maakivist tellisääristega kiriku ehitamiseks Baltimaade kindralkuberneri, kindral-adjutant Albedinski eestkostmisel. Kirik valmis insener-arhitekt Jānis Frīdrichs Baumanise kavandi järgi. Venemaa keiser Aleksander II kinkis kirikule 1873. aastal kaks suurt kella ja üks Peterburi kaupmees kujuseina (ikonostaas). Ilmjärve Jumalailmumise kiriku pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin 6. jaanuaril 1873 Jumalailmumise auks. Kirikus oli 1925. aastal restaureeritud kujusein. 1944. aasta sõjategevuses kannatas kiriku katus, osa torne ja sisustust. Nõukogude ajal on kirikut mitu korda rüüstatud ja kiriku vara röövitud. 1979. aastal rööviti armulauateenistuse hõbeesemeid ja kümneid ikoone. Riiklikust pühakodade programmist saadud rahaga renoveeriti 2006. aastal kiriku katus.
Õigeusu koolid.
Juba usuliikumise algusjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser määruse (ukaasi), mis nägi ette õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide asutamist. Konfessionaalne koolikorraldus kinnitati 1849. aasta talurahvaseadusega. Ilmjärve Jumalailmumise koguduse juures avati kihelkonnakool ja 8 abikooli 1849. aastal. Koolid suleti sellisel kujul 1918. aastal.
Kalmistud.
Ilmjärve õigeusu kalmistu rajati kroonumõisa maadele 1849. aastal. Kalmistule on maetud koguduse liikmeid ja mitmeid vaimulikke. Laatre õigeusu kalmistu on kasutusel ka tänapäeval.
Lembit Vink

Lembit Vink (18. november 1924 Külitse, Ropka vald, Tartumaa – 12. jaanuar 2017 Põltsamaa) oli Eesti tervishoiutegelane ja muusikaõpetaja.
Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas 1952. aastal Tartu Vabariikliku Meditsiinilise Keskkooli velskrina.
Sõjategevuses.
Ta võitles Suvesõjas juulis 1941 major Kure üksuses. 
Läks Soome sõjaväkke 18. jaanuaril 1944, oli väljaõppel Jokelas ja meditsiinikursusel Lahtis ning Taavetti allohvitserikoolis. Oli 200. jalaväerügemendi koosseisus lahinguis Viiburi lahel ja Vuoksel. 
Tuli tagasi Eestisse 19. septembril 1944, oli Kehra õppelaagris. Väljaõppel oli Neuhammeris Saksamaal, sai Sileesia rindel haavata, langes mais 1945 Tšehhis vangi. Vabanes filtratsioonilaagrist 8. oktoobril 1945.
Muusikategelasena.
Puhkpilli õppis ta mängima 1938. aastal Tartus Juhan Simmi käe all. Hiljem mängis mitmes orkestrites, sealhulgas Põltsamaal Voldemar Lemmiku käe all. 1959. aastast oli Põltsamaa Keskkooli puhkpilliorkestri dirigent. Aastatel 1965–1990 oli ta Eesti NSV orkestrijuhtide orkestrivanem.
Hinnadiskriminatsioon

Hinnadiskriminatsioon (inglise keeles "price discrimination") on hinnapoliitika, kus samasuguse hüvise eest küsitakse erinevatelt ühiskonna gruppidelt erinevat hinda.
See on mikroökonoomikas kasutusel olev mõiste. Pakkuja küsib kõrgeimat hinda, mida ostja on nõus müüdava kauba eest maksma. Pakkuja võib hinda diskrimineerida ka selleks, et meelitada teatud ühiskonnagruppe oma toodet või teenust tarbima.
Tüübid.
Hinnadiskriminatsiooni on kolme tüüpi. 
Esimene aste.
See on tuntud ka kui ideaalne hinnadiskriminatsioon. Ettevõte küsib iga järgneva tarbitava kaubaühiku eest kõrgemat hinda ehk mida rohkem kaupa inimene tarbib seda rohkem ta maksab. Ettevõte saab endale kogu tarbija hinnavaru. Selline hinnadiskriminatsioon eeldab, et monopolist teab milline on kõrgeim hind, mida tarbijad on nõus kauba eest maksma. Selline diskriminatsioon ei ole laialdaselt kasutusel.
Teine aste.
Selle diskriminatsiooni puhul küsitakse tarbijatelt erinevat hinda erineva hulga kauba eest. Seega kui ostetakse suurem hulk kaupa, makstakse selle eest vähem. 
Kolmas aste.
Selle diskriminatsiooni puhul küsitakse toodete eest erinevat hinda erinevatelt tarbijate gruppidelt. Näiteks saab kinokülastajatelt küsida erinevat hinda vastavalt sellele kas nad on täiskasvanud või lapsed. Kolmas aste on kõige tihedamini kasutatav hinnadiskriminatsioon.
Vajalikud tingimused hinnadiskriminatsiooniks.
Selleks, et hinnadiskriminatsioon toimiks, peab olema täidetud teatud tingimused.
Eesti-Argentina suhted

Eesti-Argentina suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Argentina vahel. 
Kahe riigi vahelised suhted said alguse 12. jaanuaril 1921, kui Argentina tunnustas Eesti Vabariiki.
Argentina taastunnustas Eesti Vabariiki 25. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 27. septembril 1991.
Argentina suursaadikud Eestis: Roberto Pierini. Tänapäeval on Eestisse volitatud Argentina saatkonna Helsingis asjur.
Eestil on olnud Argentinas oma aukonsul (Eesti aukonsul Argentinas): Peet Pullisaar (1994–2007). Argentinas San Isidros asuv Eesti aukonsulaat avati 2013 ja aukonsul on praegu Carlos Andrés Mattsson.
Tänassilma raamatukogu

Tänassilma raamatukogu asub Tänassilma külas Viljandi vallas Kalmetu Kooli hoones. Alates 1. septembrist 2020 on see Kolga-Jaani Rahvaraamatukogu haruraamatukogu.
Ajalugu.
1924. aastal korraldas Vana-Tänassilma Haridusselts suvepeo, mille puhastulu läks Tänassilma raamatukogu loomiseks (raamatute muretsemiseks). Algul asus raamatukogu Vana-Tänassilma vallamajas. Raamatukogu arvati ka rahvaraamatukogude võrku. 1931. aastal tõi tollane emakeele õpetaja ja Haridusseltsi esimees Vladimir Alumäe raamatud Kalmetu 6.-klassilisse koolimajja. Viljandi Maavalitsus määras ta raamatukogu juhatajaks, kellena Alumäe töötas 1945. aasta alguseni. Raamatukogu täienes peamiselt Kultuurkapitali annetatud raamatute arvel.
1945. aasta veebruarist kuni 1949. aasta jaanuarini oli juhatajaks Alumäe tütar Olga Alumäe-Vladimir. 1949–1950 oli juhatajaks Agnes Ojari ning 1950–1961 oli juhatajaks Elmar Iidna. Alates 1. septembrist 1961 kuni 14. septembrini 1976 hoidis raamatukogu õigel kursil Malle Ristov. Raamatukogu koliti kiriku vastas üle maantee asuvasse miilitsamajja. 15. septembril 1976 võttis tööjärje üle Aita Härm. Sel ajal allus raamatukogu Viljandi Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Kultuuriosakonnale. Raamatukogus oli tollal 6000 raamatut ja ajakirja. Need paiknesid kahes toas. 1977. aastal nimetati külaraamatukogud ümber Viljandi Keskraamatukogu harukogudeks ja juhatajaist vormiti vanemraamatukoguhoidjad.
1995. aastal kolis raamatukogu oma raamatud Kalmetu kooli endistesse internaadi ruumidesse. Sellele järgnes ühtlasi kooli ja külaraamatukogu ühendamine. 2009/2010. õppeaastal oli raamatukogu lastekirjanduse tuba ühtlasi 6. klassi klassiruumiks, sest Kalmetu Põhikooli maja oli remondis ja osaliselt vana koolihoone lammutati. 10. detsembril 2010 leidis raamatukogu uue kodu Kalmetu Põhikooli hoone vasakus tiivas.
Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides

Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides (lühend ERKÜ; inglise keeles "Estonian American National Council, Inc.", lühend "EANC") on Ameerika Ühendriikides 501(c)(3) mittetulunduslik organisatsioon. ERKÜ missioon on toetada Ameerika Ühendriikides elavaid eestlasi, nende organisatsioone ja eesti kultuuri, samuti suurendada Eesti Vabariigi nähtavust ja toetada eesti julgeoleku ja majandushuve Ameerika Ühendriikides. ERKÜ on Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige.
ERKÜ asutati 19. juuli 1952. aastal New Yorgis teise maailmasõja eesti põgenike initsiatiivil. Eesti nõukogudeliidu okupatsiooni ajal ERKÜ eesmärk oli koordineerida kommunistidevastast võitlust ja Eesti vabastamist.
ERKÜ teeb teiste seas koostööd organisatsioonidega JBANC ja CEEC.
ERKÜga seotud projekte:
Alice (Modigliani)

„Alice“ on itaalia kunstniku Amedeo Modigliani õlimaal lõuendil.
Umbes aastal 1918 valminud teos on külastajatele vaatamiseks väljas Kopenhaageni Riikliku Kunstimuuseumi 213. saalis.
Renée

„Renée“ on itaalia kunstniku Amedeo Modigliani õlimaal lõuendil.
1917. aastal valminud teos on külastajatele vaatamiseks väljas São Paulo kunstimuuseumis Brasiilias.
Albero e casa

„Puu ja maja“ (itaalia keeles „"Albero e casa"“) on itaalia kunstniku Amedeo Modigliani õlimaal lõuendil.
1919. aastal valminud teos asub Pariisis erakogus.
Tegemist on ühega vähestest teostest, millel kunstnik kujutas maastikku.
Euroopa Liidu tarkvara vaba kasutuse litsents

Euroopa Liidu tarkvara vaba kasutuse litsents (ingliskeelne lühend EUPL) on vaba tarkvara kasutamisõigust määrav dokument aastast 2007.
Il violoncellista

„Tšellist“ (itaalia keeles „"Il violoncellista"“) on itaalia kunstniku Amedeo Modigliani õlimaal lõuendil.
1909. aastal valminud teos asub erakogus.
Autor on kujutanud maalil tšellomängijat. Tegemist on ühega vähestest teostest, millel kunstnik on kujutanud tegevust.
Estonian World Review

Estonian World Review on mitmekeelne portaal, mis sisaldab väliseestlaste artikleid, arvamusi ja uudiseid nii Eesti kui ka Välis-Eesti kohta. Portaalis on eraldi rubriigid näiteks "Eestlased Kanadas", "Eestlased Austraalias". Portaali peatoimetaja oli Vaado Sarapuu.
Kalli Ristija Johannese kogudus

Kalli Ristija Johannese kogudus oli õigeusu kogudus tänases Pärnu maakonnas Koonga vallas Kalli külas aastatel 1848–.
Koguduse ajaloost.
Pärnumaal siirdus aastatel 1845–1848 õigeusku 25–30% eestlastest. Mihkli kihelkonnas ei olnud usuvahetus kuigi aktiivne. Aastatel 1847–1849 salviti õigeusku Mihkli kihelkonna 964 eestlasest luterlast. Kalli õigeusu kogudus loodi 1848. aastal. Pihkva piiskopkonna Riia vikaarpiiskop Filaret I pühitses 16. oktoobril 1849 koguduse esimeseks preestriks Pihkva Vaimuliku Seminari kasvandiku Mihhail Vassiljevi. Kuni uue kiriku valmimiseni 1866. aastal peeti teenistusi Kodasmaa karjamõisa küünis. Kalli õigeusu kogudusel oli annetajaliikmeid 1865. aastal 1161 ja 1935. aastal 915. Nõukogude ajal kogudust ei suletud. Vähese liikmete arvuga kogudus suleti koguduse juhatuse palvel 1986. aastal. Kalli Ristija Johannese kogudust ei ole taastatud ja varemeis kirik asub Kalli külas Pärnumaal.
Kalli Ristija Johannese kirik.
Kalli Ristija Johannese kirik ehitati aastatel 1865–1866 tüüpprojekti järgi. Tänapäevaks peaaegu hävinud kirik ehitati Kalli kroonumõisalt saadud maale ning pühitseti Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamini poolt 1866. aastal Ristija Johannese auks.
Koguduse koolid.
Usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 andis Vene keiser välja määruse (ukaasi), mis nägi ette õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist. Kalli koguduse õigeusu kihelkonnakool avati 1850. aastal. Lisaks oli kogudusel kuus abikooli. Need koolid töötasid kuni sulgemiseni 1918. aastal.
Käskjalg

Käskjalg ehk virgats ehk kuller on isik, kes kellegi käske, korraldusi, kirju või muud sellist kellelegi teisele edasi toimetab. Eristatakse kiirkäskjalga, kelle ülesanne on edasi toimetada tähtsaid ning salajasi teateid ja asju.
Muhose vald

Muhose vald on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas.
Elanike arv on 2016. aasta seisuga 9066. Pindala on 783,65 km².
Naabervallad on Oulu linn, Liminka vald, Siikalatva vald, Tyrnävä vald, Utajärvi vald ja Vaala vald
Eestlased Argentinas

Eestlased Argentinas on Argentinas elanud või elavad eestlased. Argentina eestlaste kogukond on Ameerika Ühendriikide, Kanada ja Brasiilia eesti kogukondade järel Ameerikas arvukuselt neljas. 
Eestlaste väljarändamine Argentinasse algas 20. sajandi algul ja teise suurema lainena pärast Teist maailmasõda.
Esimene eestlaste selts moodustati 1924 (Argentina Eesti Selts). 1924 lõid osa eestlasi konkureeriva organisatsiooni Argentina Eesti Koloonia, ent see lõpetas tegevuse 1926. 1926 korraldati Argentina Eesti Selts ümber Eesti Selts Ühenduseks. 1928 osa Ühenduse liikmeid lõid eraldi üksuse: Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Argentiina osakond (ÜENÜ AO). 1933 ühinesid Eesti Selts Ühendus ja ÜENÜ AO üheks organisatsiooniks, mille nimeks sai Eesti Selts Estonia. Seltsi tegevus hääbus 1990. aastate alguses.
21. sajandil arvatakse Argentinas elavat umbes 1500 eestlast, ent see arv väheneb kiiresti.
Autoportree (Modigliani)

"Autoportree" (itaalia keeles "„Autoritratto"“) on itaalia kunstniku Amedeo Modigliani (1884–1920) õlimaal lõuendil.
1919. aastal valminud teos asub São Paulo kunstimuuseumi kogus Brasiilias.
Tegemist on kunstniku ainsa autoportreega. Maal valmis enne kunstniku surma tuberkuloosi 1920. aasta jaanuaris ja on üks viimastest Modigliani loodud teostest.
Kastna Püha Arsenius Suure kogudus

Kastna Püha Arseniuse (Suure) kogudus asus Pärnumaal Tõstamaa vallas Kastna külas aastatel 1896–1986.
Koguduse ajaloost.
Pärnumaa Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure õigeusu kogudusest eraldati 1896. aastal Kastna kogudus ja pühitseti Vaga Arseni Suure auks Riia ja Miitavi ülempiiskop Arseni (Brjantsev) poolt. Kastna Püha Arseniuse koguduse esimeseks preestriks pühitseti 29. juunil 1896 Riia Vaimuliku Seminari kasvandik Pavel Tšetõrkin. Kastna kogudusel oli annetajaliikmeid 1909. aastal 862, 1920. aastal 301 ja 1939. aastal 469. 
Kastna Püha Arseni koguduse tegevus lõpetati 1985. aastal ja kirik suleti 1986. aastal. Koguduse sulgemise peapõhjuseks oli koguduse liikmete vähesus ja õigeusu preestrite arvu kiire langus.
Kastna Vaga Arseni Suure kirik.
Puust kirik ehitati 1896. aastal ja pühitseti Vaga Arseni Suure auks Riia ja Miitavi ülempiiskop Arseni (Brjantsev) poolt. Uus kivikirik ehitati Kastnasse 1904. aastal. Kirik ehitati maakividest ja Tõstamaa kollastest tellistest.
Kastna Vaga Arseni Suure kirikut kasutas Kastna Püha Arsenius Suure kogudus. Tänapäeval on pühakoda varemeis. 
Õigeusu koolid.
Usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 andis Vene keiser välja määruse (ukaas), mis nägi ette õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist. Kastna Püha Arsenius Suure koguduse kihelkonnakool avati 1896. aastal. Kogudusel oli ka kaks abikooli. Koolid suleti 1918. aastal.
Koguduses teeninud preestrid.
· pr Pavel Tšetõrkin
· pr Viktor Kümmel
· pr Feodor/Theodor Troitski
· pr Mihail/Mihkel Pops
· pr Mihail/Mihkel Raab
· pr Joann Tamm
· pr Elmar/Johannes Vaher
· pr Joann Prikman
· pr Nikolai Leisman
· üpr Karp Noppel
· pr Joann Prikman
· pr Nikolai Leisman
· üpr Karp Noppel
· pr Arkadi Nael
· pr Aleksander Uudelepp/Beztsennõi
· mpr Laatsar (Sarv)
· pr Aleksander Uudelepp/Beztsennõi
· pr Vladimir Olter
· pr Mihail Tapp
· pr Aleksander Toom/Toompuu
· pr Joann Uibokand/Beztsennõi
· pr Artemi Pops
· pr Feliks Remberg
· üpr Artemi Pops
· üpr Mihail Tapp
Koguduses teeninud köstreid.
· Jakob Sikk
· Nikita Almazov
· Viktor Rajevski
· Nikolai Skoropostižnõi
· Martin Tolli
· Georgi Pottsepp
· Andrei Vestman
· Viktor Kümmel
· Artemi Pops
Tarkvararaamistik

Programmeerimises tähendab tarkvararaamistik abstraktsiooni, mis pakub mingit teatud üldistatut funktsionaalsust tarkvaraarenduses ette tulevate ülesannete lahendamiseks olles samas spetsiifilise rakenduse tarvis laiendatav. Raamistikud võivad sisaldada erinevaid tugiprogramme ja tööriistu, kompilaatoreid, teeke või eeldada teatud rakendusliides(t)e kasutamist.
Teekidest eristuvad raamistikud järgmiselt:
Põhjendatus.
Tarkvararaamistike loojate eesmärgiks on hõlbustada mingile arendusele esitatud spetsiifiliste talitusnõuete täitmist seeläbi, et "reaprogrammeerija" ei pea enam tegelema süsteemi üldise töötamise pisiasjadega. Näiteks võiks meeskonnal kuluda oluliselt vähem aega pangandustarkvara arendamiseks, kui nad saavad maksimaalselt tegeleda valdkonnaspetsiifilistele nõuetele vastava koodi loomisega, selle asemel, et süveneda HTTP päringute vastuvõtmise detailidesse.
Tarkvararaamistikust saadav töötundide võit võiks olla seda suurem, mida rohkem seda erinevates projektides taaskasutatakse ja mida levinum see arendajate seas on. On levinud kriitika, et programmeerija peab lisaks oma tavalistele töövahenditele õppima ka veel raamistiku eripärasid tundma ja seetõttu tarnitakse tarkvara just ebaefektiivsemalt, kui seda oleks tehtud rätseplahendusena.
Kõige paremini on ajahambale vastu pidanud tarkvararaamistikud, millel on teatud 'elegants' - nende peale ehitatud rakenduse kood on lühidam, loetavam ja lihtsamini muudetav, kui see oleks ilma raamistikuta.
Näited.
Tarkvararaamistikud sisaldavad tihti suurt osa erinevat abikoodi, et alglaadida lõppkasutajani jõudev rakendus, kuid on lõpuks ise kindla fookusega, näiteks:
Gerth Kulemann

Gerth (Gerhard) Kulemann (Culemann) (sünniaeg teadmata, surnud 28. novembril 1550) oli Tallinna köitemeister ja kaplan. Ta vannutati 1537. aasta 2. mail köitemeistriks ja Tallinna kodanikuks. Gerth Kulemanni pitser on ühel 1549. aasta 25. septembril koostatud testamendil.
Tsung Dao Lee

Tsung Dao Lee, ka T. D. Lee, (hiina keeles " Lǐ Zhèngdào‎‎"; 24. november 1926 Shanghai, Hiina – 4. august 2024 San Francisco, California) oli Hiina ja USA füüsik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta oli Columbia Ülikooli New Yorgis emeriitprofessor. Tema peamine uurimisvaldkond oli osakestefüüsika. Tal on uurimusi ka statistilise mehaanika, astrofüüsika, hüdrodünaamika ja kvantkromodünaamika alal.
Ta sai 1957. aastal koos Chen Ning Yangiga Nobeli füüsikaauhinna paarsuse seaduse põhjaliku uurimise eest, mis viis tähtsate avastusteni osakestefüüsikas.
Haridus- ja töökäik.
Ta astus 1943. aastal Che Kiangi Ülikooli (praegu Zhejiangi Ülikool). Seoses sõjaolukorraga jätkas ta õpinguid Kunming Shis ajutiselt moodustatud Rahvuslikus Assotsieerunud Edelaülikoolis. Andeka üliõpilasena sai ta ülikooli eestkostel riikliku stipendiumi magistriõppeks USA-s. 1946. aastal pääses ta Chicago Ülikooli, kus 1950. aastal valmis tal Enrico Fermi juhendamisel doktoritöö.
Aastatel 1950–1951 töötas ta California Ülikoolis Berkeleys teaduri ja lektorina. 1953. aastal asus ta tööle Columbia Ülikooli New Yorgis (1955–1956 kaasprofessor). 1956. aastal sai ta 29-aastaselt professoriks (Columbia ülikooli noorim professor). 1984. aastal sai ta Columbia ülikoolist "University Professori" aunimetuse. Ta oli Columbia ülikooli emeriitprofessor ("University Professor Emeritus").
Isiklikku.
Ta abiellus 1950. aastal. Tema poeg James Z. Lee (sündinud 1952) oli kuni 2009. aastani Michigani Ülikooli Hiina ajaloo professor, alates 2009. aastast on ta Hongkongi Teadus- ja Tehnikaülikooli humanitaar- ja sotsiaalteaduste kooli professor.
1962. aastal sai Tsung Dao Lee USA kodakondsuse.
EELK Buenos Airese Reformatsiooni kogudus

Buenos Airese Reformatsiooni kogudus on EELK kogudus, mis tegutseb Argentinas Buenos Aireses. Kogudus on tänapäeval hispaaniakeelne. Jumalateenistus on eesti- ja hispaaniakeelne.
Kogudus asutati 1957. aastal. Kogudusel on oma kirik, mis ehitati 1960. aastal.
Koguduse õpetajaid:
Londoni kogudus

Londoni kogudus on EELK kogudus, mis tegutseb Inglismaal Londonis. Kogudus kasutab Püha Anne ja Agnese kirikut.
Kogudus asutati 28. juulil 1946 August Torma eestvedamisel. 
Koguduse õpetajaid:
Londoni Pauluse kogudus

Londoni Pauluse kogudus on EELK Välis-Eesti piiskopkonna (varem E.E.L.K. Kanada praostkonna) kogudus, mis tegutseb Kanadas Londonis.
Koguduse esimees on Endel Tooming.
Koguduse õpetajaid:
Meelekindlus

Meelekindlus on psühholoogias suure viisiku üks viiest omadusest, millega kirjeldatakse inimese iseloomuomadusi. Meelekindel inimene soovib endale võetud ülesandeid hästi täita, ta on tõhus ja organiseeritud. Tal on hea enesedistsipliin, tegevus on planeeritud, mitte spontaanne, tal on suur saavutusvajadus.
Meelekindlad inimesed on üldiselt usaldusväärsed ja töökad. Tihtipeale öeldakse nende inimeste kohta, et nad on "iseloomuga". Nende kodu on korras, nad on edukad, kuid samas nad kardavad riske võtta. Nad oskavad kontrollida oma soove ja impulsse. Nad on head organiseerijad ja planeerijad. 
Äärmuslikul juhul võib meelekindel inimene olla töönarkomaan, perfektsionist ja sundkäitumisega..
Inimesed, kelle meelekindlus on väga väike, võivad olla laisad, vähem eesmärgile ja edule orienteeritud. Samuti on tõenäolisem, et nad on antisotsiaalsed ja kuritegeliku käitumisega.. On olukordi, kus vähene meelekindlus on inimesele kasulik. Näiteks juhul, kui ta jääb töötuks, võib kõrge saavutusvajadusega inimesele see väga raskelt mõjuda.
Meelekindlad inimesed lahutavad harvemini. Meelekindlatel esineb vähem lahutust põhjustavat käitumist, nagu abieluvälised suhted, abikaasa väärkohtlemine ja alkoholitarbimise häired.
Välis-Eesti piiskopkond

Välis-Eesti piiskopkond oli EELK üks piiskopkondadest. Piiskopkond moodustati 2010 EELK-ga ühinenud E.E.L.K.-st.
Kui EELK ja E.E.L.K. ühinesid, siis kõik Välis-Eesti praostkonnad läksid piiskopkonna alla, ent mitte kõik praostkondade kogudused (mõned kogudused olid ühinemise vastu).
Piiskopkonnal on oma konsistoorium. Välis-Eesti piiskopkonna ülemkarjane on EELK peapiiskop. 
2012. aasta seisuga oli piiskopkonnas üle maailma 41 kogudust ja 15 kuulutuspunkti. Piiskopkonnas on järgmised praostkonnad: Inglismaa, Kanada, Rootsi, Saksamaa, USA Chicago, USA Esimene; Austraalia kogudused alluvad otse piiskopile.
Välis-Eesti piiskopkonna kirikukogu otsustas lõpetada piiskopkonna tegevuse 17. juulist 2017. aastal.
Eestlased Valgevenes

Eestlased Valgevenes on Valgevenes elanud või elavad eestlased.
2011 elas Valgevenes paarsada eestlast. Neist 40-50 on tegevad Valgevene Eesti Seltsis "Pääsuke". Seltsi juhib Oliver Manglus.
Minskis on Valgevenes tegutsevaid Eesti ettevõtjaid ühendav äriklubi.
Miljon+

Miljon+ oli eestikeelse Vikipeedia arengu toetamiseks ellu viidud projekt, mille eesmärk oli oluliselt kiirendada selle veebientsüklopeedia jõudmist miljoni artikliga Vikipeedia keeleversioonide sekka ning panustada sellega eesti keele ja kultuuri püsimisse. Ühtlasi propageeriti võrukeelset Vikipeediat.
Projekti vedasid Tartu Ülikool ja MTÜ Wikimedia Eesti, aga sellega olid liituma oodatud kõik huvilised.
Projekti üks algataja oli Tartu Ülikooli õppeprorektor Mart Noorma, kes valiti selle eest Vikipeedia sõbraks 2017. Projektijuht oli Tartu Ülikooli eesti keele lektor ja üldkeeleteaduse teadur Sirli Zupping. 
Miljon+ kuulus Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks tehtavate kingituste sekka. Samuti esitleti seda emakeelse ülikooli 100. aastapäevaks tehtava kingitusena.
Üks projekti raames elluviidav tegevus oli . Toimus ka teisi artiklivõistlusi nagu näiteks "Eesti Advokatuur 100".
Algatati keeletoimetamistalgud. Vikipeedia keeletoimetamistalgud ja selle eestvedaja Ann Siiman pälvisid tiitli "Aasta keeletegu 2021". 
Projekt kuulutati välja 2017. aasta emakeelepäeval (14. märts) ja sellega loodeti lõpule jõuda 2020. aastal.
Projekti väljakuulutamisel 2017. aastal oli eestikeelses Vikipeedias 155 000 artiklit. 2019. aastal ületati 200 000 artikli piir ja mööduti artiklite arvult leedukeelsest Vikipeediast. Praegu on eestikeelses Vikipeedias artiklit.
Kaljo Johannson

Kaljo Johannson (1. aprill 1937 Tartu – 9. märts 2017) oli eesti laulja (tenor).
Ta õppis laulmist Vanemuise õppestuudios, kus tema õpetajaks oli Rudolf Jõks.
Ta oli aastatel 1957–1960 ja 1967–1970 Vanemuises koorilaulja, 1970–2001 samas ooperi- ja operetisolist. 1960–1961 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadisolist, 1961–1965 oli ta Estonias koorilaulja.
Ta on esinenud operetimuusikakavades ("Vallanud meid operett", 1989; "Operetipromenaad", 1993; "Helisev operetivikerkaar", 2002; "Kõik roosid ma kingiksin sulle", 2005). Ta oli aastast 1960 Eesti Teatriliidu liige.
Eestlased Lõuna-Aafrika Vabariigis

Eestlased Lõuna-Aafrika Vabariigis on Lõuna-Aafrika Liidus ja Lõuna-Aafrika Vabariigis (LAVis) elanud või elavad eestlased. 
LAVi eestlaste kogukonna rajajaks peetakse Endel Muna, kes läks sinna 1927. aastal ja rajas Kaplinnas oma karjafarmi. 1930. aastatel oli eestlaste kogukonna suurus umbes 30 inimest.
Tänapäeval elab enamik eestlasi LAVi suuremates linnades, nagu Johannesburg, Kaplinn, Pretoria. Eestlaste kogukonna arvuks peeti 21. sajandi algul umbes 100 inimest.
LAVis on tegutsenud Johannesburgi Eesti Selts Lõuna-Aafrikas ja Kaplinna Eesti Selts.
Mahmud I

Mahmud I ( Osmantürgi keeles: محمود اول‎, Türgi keeles: "I. Mahmud" (2. august 1696 – 13. detsember 1754) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1730–1754. Ta oli Mustafa II ja Emetullah Rabia Gülnuş Sultaana poeg.
Patuoinas (maal)

"Patuoinas" (inglise keeles "Scapegoat" (sõna-sõnalt 'patukits') on inglise kunstniku William Holman Hunti (1827–1910) õlimaal lõuendil.
Ajavahemikus 1854–1856 valminud teosel on kujutatud kolmandas Moosese raamatus kirjeldatud patuoinast. Lunastuspühal mähiti kitse sarvede ümber kogukonna patte sümboliseeriv punane kangas ja aeti kits minema. Sel moel vabanes kogukond pattudest.
Hunt alustas maalimist Surnumere kaldal ja lõpetas teose oma Londoni ateljees. Maalist valmis kaks versiooni. Esimesena valminud väiksem, tumedama karvaga kitse ja vikerkaarega teos asub Manchesteris, teine Liverpooli lähedal Port Sunlightis Leedi Leveri galeriis. Kunstnik maalis neid versioone vaheldumisi, aga väiksemat, Manchesteri versiooni peetakse eeltööks suuremale, Liverpooli versioonile, sest just selle saatis kunstnik Kuningliku Kunstiakadeemia näitusele.
Kolmandas Moosese raamatus on kirjeldatud patuoinast, kes tuleb israeliitide hõimude karjadest rituaalselt välja heita osana pattude andekssaamise protsessist. Kooskõlas traditsioonilise kristliku teoloogiaga uskus William Hunt, et patuoinas oli Jeesuse lunastusohvri eelkäija ja sümboliseeris Jeesuse seda külge, mida Jesaja on kirjeldanud kui Jumala kannatavat teenrit. Hunt laskis pildiraamile kirjutada kaks piiblitsitaati: «Tõepoolest võttis ta enese peale meie haigused ja kandis meie valusid! Meie aga pidasime teda vigaseks, Jumalast peksetuks ja vaevatuks!» (Jesaja 53:4) ja «Sikk kannab enesega kõik nende patud tühjale maale, sikk lastagu kõrves lahti.» (Kolmas Moosese raamat 16:22).
"Patuoinas" on ainus suur teos, mis valmis Huntil tema esimese reisi ajal pühale maale. Selle reisi võttis ta ette sisemise religioossuse kriisi tõttu. Ta käis piibli sündmustikuga seotud paikades, et uurida usu ja tõe seost. Jeruusalemmas kohtus ta müstiku ja maailmalõpukuulutaja Henry Wentworth Monkiga, kellel olid oma seisukohad patuoina tähenduse ja viimsepäeva peatse tuleku kohta. Usuliselt kuuluvuselt oli ta kristlik sionist.
Hunt valis maali teema toorast ja see oli osa juutide kristlusse ümberpööramise programmist. Tema meelest sobis judaismi seisukoht patuoina tähendusest kokku kristluse õpetusega Messiast kui kannatavast kujust. Ta kirjutas maalikunstnikust sõbrale John Everett Millais'le: «Ma olen rõõmus, et ["Patuoinas"] võib olla vahend, mis juhatab iga vastuvõtliku juudi nägema vihjet Messiale sellisena, nagu ta oli, mitte niisugusena, nagu teda mõistavad nemad, ajutise kuningana.»
Hetero

Hetero on 1980. aastal Võrus asutatud Eesti "hard rock"'i ja "heavy metal"'i ansambel.
Hetero eelkäija oli ansambel Eleegia, mis tegutses aastatel 1976–1978. Hetero nime all on ansambel tegutsenud aastail 1980–1994 ning alates aastast 1998. 1987. aastal keelati ansambli esinemine, kuid Hetero tegevus jätkus sellest hoolimata.
2015. aastal ilmus ansambli esimene CD-plaat "Hetero", millel on 2010. aastal antud kontsert. 
Ansambli liikmed.
Hetero (ja Eleegia) koosseisu on kuulunud järgmised muusikud:
Kumari

Kumari või Kumari Devi on Nepali "elav jumalanna".
"Kumari"'ks valitakse väga noored tütarlapsed, enamasti 4–7 aastased. Nende jumalanna-aeg lõpeb, kui algab menstruatsioon, sest uskumuse kohaselt lahkub siis jumaluse hing tütarlapse kehast ja tuleb valida uus "kumari".
"Kumari" valimisel on ranged nõuded tütarlapse välimusele ja ta peab ka läbi tegema mitmed katsed. "Kumari" elab eraldatult, ta võib kodust ainult pidustuste ajal väljuda ja ka siis ei tohi ta jalad maad puudutada. Tavaellu tagasipöördumine on keeruline ja iidne traditsioon on ka vastuseisu põhjustanud.
Rodrigo Valdéz

Rodrigo Valdéz (22. detsember 1946 – 14. märts 2017) oli Colombia poksija ja keskkaalu maailmameister.
Valdéz võitis 63 matši (neist 42 nokaudiga) ja kaotas kaheksa matši. Kaks matši jäid viiki. 
1976. aastal kaotas ta maailmameistritiitli Carlos Monzónile. Ta oli WBA ja WBC meister. 
Valdéz lõpetas poksijakarjääri 1980. aastal.
Juri Poljakov

 
Juri Poljakov (10. veebruar 1953 – 16. märts 2017) oli Eesti jurist.
Ta lõpetas aastal 1990 Leningradi Juriidilise Instituudi juristi kvalifikatsiooniga.
Poljakov on olnud Tallinna linnavolikogu Keskerakonna fraktsiooni aseesimees ja Vene Haridus- ja Heategevusühingute Liidu esimees.
Poljakovi matusetalitus toimus 2017. aasta 21. märtsil Vene Kultuurikeskuse suures saalis ja mälestusteenistus toimus Aleksander Nevski katedraalis. Poljakov on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Liminka vald

Liminka vald on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas.
Elanike arv on 2016. aasta seisuga 9970. Pindala on 637,03 km².
Naabervallad on Kempele vald, Lumijoki vald, Muhose vald, Oulu linn, Siikajoki vald, Siikalatva vald, Tyrnävä vald ja Vaala vald.
Kempele vald

Kempele vald on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas.
Elanike arv on 2016. aasta seisuga 17 041. Pindala on 110,11 km².
Naabervallad on Liminka vald, Oulu linn ja Tyrnävä vald.
Kumari (täpsustus)

Kumari võib tähendada järgmist:
Garezersi raudteepeatus

Garezersi raudteepeatus on endine raudteepeatus Riia-Skulte raudteeliinil. Peatus asus Ādaži piirkonnas Carnikava valla aladel endises Garezersi külas, Riiast 34,7 km kaugusel.
Põhja-Garezersi järve äärde tekkinud väikeses Garezersi suvitusasulas oli aastal 1935 oli 27 püsielanikku. 15. mail 1936 avati selle juures peatus. Teise maailmasõja järel rongid seal enam ei peatunud. Aastal 1948 oli peatus veel Nõukogude Liidu raudteepeatuste nimestikus olemas, seejärel see aga likvideeriti.
Katvari raudteepeatus

Katvari raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 87,5 km kaugusel.
Peatus avati 23. novembril 1935.. See asus toonase Katvari valla vallamaja juures tänapäeva Stirnase külas. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja kaev.
Rahvusvaheline Rahvuskultuuride Ühenduste Liit Lüüra

Rahvusvaheline Rahvuskultuuride Ühenduste Liit Lüüra on 1997. aastast Tallinnas aadressil Kaera 21A tegutsev mittetulundusühing. Liit ühendab ja mitmekülgselt toetab Eestis tegutsevaid rahvusvähemuste organisatsioone.
Liikmed.
Liidu liikmed (seisuga 2017):
Neiķene raudteepeatus

Neiķene raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 93,4 km kaugusel.
Peatus avati 23. novembril 1935. Algselt kandis peatus nime "Neiķeni". Peatus asus merepinnast 103,04 meetri kõrgusel; see paik oli ka antud raudtee kõige kõrgemaks kohaks. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja kolm kaevu.
American Airlines

American Airlines, Inc. (lühend AA, kõnekeeles American) on üks peamisi lennufirmasid Ameerika Ühendriikides. Selle peakontor asub Fort Worthis Texase osariigis. See on maailma suurim lennufirma lennukipargi, tulu, reisijakilomeetrite ja sihtkohtade poolest. American Airlines koos oma regionaalsete partneritega haldab nii rahvusvahelist kui ka riigisisest lennuliinide võrku. Lennufirma teeb keskmiselt 6700 lendu päevas 350 sihtkohta ja rohkem kui 50 riiki. 
American Airlines on Oneworldi asutajaliige, suuruselt kolmas lennufirmade ühendus maailmas, mille peamised partnerid on British Airways, Iberia, Finnair ja Japan Airlines. American Airlinesi regionaalseid lende hallatakse American Eagle'i brändi kaudu. 
American Airlines haldab peamiselt lende, mis lähtuvad tema kümnest kodulennujaamast: Dallas-Fort Worth, Charlotte, Chicago–O'Hare, Philadelphia, Miami, Phoenix–Sky Harbor, Washingtoni Ronald Reagani, Los Angeles, New York–JFK, ja New York–LaGuardia. Lennufirma peamine hooldusjaam asub Tulsa rahvusvahelises lennujaamas. Dallas-Fort Worthi lennujaam on American Airlinesi suurim kodulennujaam, Dallasest lendab päevas umbes 140 000 reisijat American Airlinesiga ja aastas on see kokku umbes 51,1 miljonit reisijat. Lennufirmas töötas 2017. aasta seisuga 122 000 töötajat, emaettevõte on American Airlines Group.
Eestlased Uus-Meremaal

Eestlased Uus-Meremaal on Uus-Meremaal elanud või elavad eestlased. 
Enne 1949. aastat pole Uus-Meremaal eestlaste kogukonda olnud. Juunis 1949 saabus riiki Uus-Meremaa valitsuse abiga 108 eestlasest põgenikku Saksamaalt. Saabunud eestlastel oli kohustus kaks aastat seal töötada. 
Peamised eestlaste keskused on olnud Auckland, Wellington, Christchurch, Dunedin Nelson ja Queenstown.
2016. aasta seisuga elas riigis umbes 200 inimest, kes on sündinud Eestis. Eesti juurtega inimesi elab riigis üle 3000.
Eestlased Prantsusmaal

Eestlased Prantsusmaal on Prantsusmaal elanud või elavad eestlased.
Prantsusmaal tegutseb Pariisi Eesti Selts (taasasutatud 1991) ja Pariisi Eesti Kool. Seltsi ajalugu ulatub aastasse 1904, mil eesti poliitiku Andres Dido eestvõttel asutati Pariisi Eesti Sõpruskond, millest hiljem kasvas välja Pariisi Eesti Selts.
Pariisi Eesti Selts

Pariisi Eesti Selts (prantsuse keeles "L'Association France-Estonie") on Prantsusmaal Pariisis aastast 1991 tegutsev Prantsusmaa eestlaste selts.
Seltsi ajalugu ulatub aastasse 1904, mil eesti poliitiku Andres Dido eestvõttel asutati Pariisi Eesti Sõpruskond, millest hiljem kasvas välja Pariisi Eesti Selts. Pariisi Eesti Selts tegutses ka 1930. aastatel.
Minu Maailm

Minu Maailm on eesti lasteajakiri. Ajakirja esimene number ilmus oktoobris 2013. Ajakiri ilmub 11 korda aastas ja seda annab välja Dreamb OÜ alates 01.09.2022 a. (Sunwells OÜ oli vastutav väljaandja kuni 31.08.2022 a. )
Ajakirja peatoimetaja on Ethel Lillemägi. Ajakiri on saanud Eesti Teadusagentuurilt Teaduse Populariseerija tiitli 2014 aastal.
Margus Viigimaa

Margus Viigimaa (sündinud 24. aprillil 1958 Tartus) on eesti arstiteadlane, kardioloog.
Haridus.
Lõpetas Tartu 6. Keskkooli 1976 ja Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna 1982. Õppis Tartu Ülikoolis aspirantuuris 1985-89 ning kaitses meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi 1989. Oli järeldoktorantuuris Kyōto Ülikoolis 1990-91. Sai meditsiinidoktori kraadi TÜs 1994.
Töökäik.
Tartu Ülikoolis: kliinilise füsioloogia labori nooremteadur 1982-89, vanemteadur 1989-91, labori juhataja 1991-94; kardioloogia kliiniku vanemteadur 1994-96; arstiteaduskonna dotsent 1996-2004; peremeditsiini ja rahvatervishoiu instituudi külalisteadur 2024-2025.
Põhja-Eesti Regionaalhaigla kardioloogiakeskuse juhataja 2004-2011, teadusjuht aastast 2011.
Tallinna Tehnikaülikooli professor alates 2005 (TTÜ Tehnomeedikumis 2005-2016, tervisetehnoloogiate instituudis aastat 2017).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: arteriaalne hüpertensioon, preventiivkardioloogia, hüperlipideemiad.
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav (Rakvere)

Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav on tänav Rakveres, paikneb linna lääneosas.
Tänav on 1446 meetrit pikk ning läbib Vanalinna, Vallimäe ja Mõisavälja linnaosa. Tänav saab alguse Vabriku tänava juurest Teatrimäel ning ristub lääne pool Vallimäe tee, Vallikraavi tänava, Näituse tänava, Oja tänava, Ilu puiestee, Ringtee tänava ja Kriidisoo tänavaga, kulgedes lääne pool linna piirini.
Aastatel 1931–1953 oli Lydia Koidula tänava nimi F. R. Kreutzwaldi tänav.
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument, mis avati 1937. aastal (autor Aleksander Eller).
Sexy, Sexy Lover

"Sexy, Sexy Lover" on Modern Talkingu laul 1999. aasta albumilt "You Are Not Alone".
Nix

Nix on üks Pluuto looduslikest kaaslastest. Selle avastas koos Pluuto kõige välimise kaaslase Hydraga 2005. aasta juunis Hubble'i teleskoobi Pluuto kaaslaste otsingumeeskond. Esimene pilt Nixist saadi 2015. aasta juulis, kui kosmosesond New Horizons Pluuto süsteemist mööda lendas. Pluuto nelja väiksema kuu piltidest parimad saadi just Nixist, nende lahutus küündib 330 meetrini piksli kohta.
Nixi mõõtmed on 50×35×33 km (selle kuju on silmatorkavalt piklik), mass (4,5±4,0)×1016 kg, pöörlemisperiood 1,829 ± 0,009 ööpäeva (ent muutlik) ja tiirlemisperiood 24,85463±0,00003 ööpäeva. Kaaslase pinnatemperatuur on 33–35 K ja albeedo 0,56 ± 0,05. Nime sai Nix vanakreeka ööjumalanna Nyxi, Charoni ema järgi.
Proserpine (maal)

„Proserpine“ on inglise kunstniku ja luuletaja Dante Gabriel Rossetti õlimaal lõuendil.
1874. aastal valminud teosel kujutas Rossetti kreeka allilma- ja viljakusjumalannat Proserpinet. Kunstniku modelliks oli Jane Burden.
Maal on külastajatele vaatamiseks väljas Tate'i galerii ruumis 1840. 
Kunstnikul valmis teosest vähemalt kaheksa versiooni.
Eestlased Portugalis

Eestlased Portugalis on Portugalis elanud või elavad eestlased. 
2002 asutati Portugalis Lissabonis sealseid eestlasi ühendav organisatsioon Lissaboni Eesti Selts. 2008 lõpetas selts tegevuse. 2015 asutati Eesti-Portugali Sõprusselts.
Laurynas Stankevičius

Laurynas Mindaugas Stankevičius (10. august 1935 Aukštadvaris – 17. märts 2017 Vilnius) oli Leedu poliitik, ta kuulus Leedu Demokraatliku Tööpartei ridadesse. Ta oli 15. veebruarist 1996 kuni 27. novembrini 1996 Leedu peaminister.
Ta sündis aastal 1935 Aukštadvarises (praeguse haldusjaotuse järgi Trakai rajoonis). Lõpetas aastal 1953 Vilniuse 1. Keskkooli ning õppis aastatel 1953–1957 Leningradis majandust.
Ta oli aastatel 1988–1990 Leedu NSV sotsiaalala aseminister, kuulus toona NLKP ridadesse. Aastast 1990 kuulus ta Leedu Demokraatliku Tööpartei ridadesse.
20. oktoobrist 1993 kuni 12. juulini 1994 oli ta sotsiaal- ja tööminister Adolfas Šleževičiuse valitsuses. 15. veebruarist 1996 kuni 27. novembrini oli ta 1996 Leedu peaminister.
Vabriku tänav (Rakvere)

Vabriku tänav on tänav Rakveres, paikneb linna lääneosas.
Tänav on 572 meetrit pikk ja asub Vanalinnas. Tänav saab alguse Tallinna tänavalt ja ümbritseb Teatrimäge ning Rahvaaeda idast-põhjast, külgneb Õllepruuli tänava ja Tiigi tänavaga. Tänav lõpeb Näituse tänavaga ristudes.
Tänav paikneb kunagise Rakvere mõisa maadel ja kandis varem Õllepruuli ja ka Pruuli nime.
Vabriku tänav 3, Rahvamaja tiikide taga, Tööstuse linnajao piiril asus Rakvere linaketramise vabrik ja hiljem Kartuliühingu Liidu Rakvere piiritusevabrik.
Vabriku tänav 6, asub Osaühing Estonian Spirit Rakvere Piiritusvabrik.
Lissaboni Eesti Selts

Lissaboni Eesti Selts oli Portugalis Lissabonis tegutsenud Portugali eestlasi ühendanud selts. 
Selts asutati 2002. Selts lõpetas tegevuse 2008. 
Et Portugalis elavaid eestlasi uuesti ühendada asutati 2015 Eesti-Portugali Sõprusselts.
Eestlased Itaalias

Eestlased Itaalias on Itaalias elanud või elavad eestlased. 
Seisuga 1998 elas Itaalias 132 eestlast. 
Eestlaste keskused Itaalias on Bologna, Milano ja Rooma.
Itaalias tegutseb Itaalia Eesti Selts, samuti Bologna Eesti Kool ja Milano Eesti Kool.
Eestlased Brasiilias

Eestlased Brasilias on Brasiilias elanud või elavad eestlased.
Esimesed eestlased jõudsid Brasiiliasse 19. sajandi lõpus. Hiljem on Brasiiliasse tulnud 3 suuremat gruppi: esimene 1917–1918, teine 1924–1925 ja kolmas pärast Teist maailmasõda.
1921–1939 jõudis Brasiiliasse Santose sadama kaudu 2597 eestlast (São Paulo osariigi andmed). Brasiiliasse jõudnute koguarv oli sel ajavahemikul suurem.
2010. aastatel elas Brasiilias umbes 500 eestlast. Enamik eestlasi elab São Paulo linnas või São Paulo osariigis, vähem Rio de Janeiro, Paraná, Rio Grande do Suli ja teistes osariikides.
Gingo biloba (luuletus)

"Ginkgo Biloba" (varem "Gingo biloba") on Saksa kirjaniku Johann Wolfgang von Goethe 1815. aasta 15. septembril kirjutatud luuletus. 1819. aastal avaldati see luuletsüklis "Lääne-Ida diivan" ("West-östlicher Divan").
Mõnede allikate kohaselt noppis Goethe 1815. aasta paiku Heidelbergi lossiaiast hõlmikpuulehe, kirjutas luuletuse pühendusega Marianne von Willemerile ja saatis hõlmikpuulehe koos kirjaga. 
Kõnealune hõlmikpuu (istutatud 1795. aastal) varustati mälestustahvliga, kuid on nüüdseks surnud.
Pociemsi raudteepeatus

Pociemsi raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas Pociemsi külas. Peatus asus Riia raudteejaamast 96,5 km kaugusel.
Peatus avati 23. novembril 1935. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, käimla, ooteplatvorm ja kaks kaevu.
Vidmantas Brazys

Vidmantas Brazys (26. aprill 1946 Balsupiai – 17. märts 2017 Vilnius) oli Leedu poliitik ja Marijampolė omavalitsuse esimees.
Ta sündis aastal 1946 Balsupiais (praeguse haldusjaotuse järgi Marijampolė omavalitsuses). Aastal 1957 lõpetas ta Balsupiais algkooli, aastal 1961 Vilkaviškises põhikooli. Aastal 1965 lõpetas ta Kapsukases põllumajandustehnikumi. Aastal 1986 lõpetas ta Kaunases zooinsenerina Leedu Veterinaaria Akadeemia.
Ta oli aastast 2000 Leedu Demokraatliku Tööpartei liige, aastast 2001 aga Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
Isiklikku.
Ta oli abielus ja tal on kaks poega.
Bocca baciata

„Suudeldud huuled“ (itaalia keeles „Bocca baciata“) on inglise kunstniku ja luuletaja Dante Gabriel Rossetti (1828–1882) õlimaal lõuendil.
1859. aastal valminud teos asub Bostoni Kaunite kunstide muuseumis (Massachusetts, USA).
Dave Stallworth

Dave Stallworth (20. detsember 1941 Dallas – 15. märts 2017 Wichita) oli USA korvpallur.
Ta mängis kaheksa hooaega NBA korvpalliliigas. Aastail 1965–1972 ja 1974 mängis ta korvpalliklubis New York Knicks ja aastail 1972–1974 Baltimore / Capital Bulletsis (praeguse nimega Washington Wizards). 
1970. aastal tuli ta New York Knicksi koosseisus NBA meistriks.
Koostöövalmidus

Koostöövalmidus on isikuomadus, mida saab kirjeldada kui lahke, osavõtlik, soe ja teistega arvestav. Tänapäeval on koostöövalmidus isiksuse psühholoogias üks viiest suure viisiku teooria omadustest. Ta näitab inimeste individuaalseid erinevuseid seoses koostööga ja harmooniaga suhetes.
Inimesed, kellel on selles omaduses kõrged näitajad, on empaatilised ja omakasupüüdmatud, samas kui madala koostöövalmidusega inimesed käituvad isekalt ja empaatiatundeta. Need, kelle tulemused on eriti madalad, kalduvad teistega koostöö asemel manipuleerima ja võistlema.
Koostöövalmidust peetakse peamiseks iseloomujooneks, mille alla saab liigitada erinevaid kõrvaljooni, mis statistiliselt kuuluvad omavahel kokku. Kõrvaljooned on: usaldus, otsekohesus, altruism, kuulekus, tagasihoidlikkus ja õrnameelsus.
Olev Piirsalu

Olev Piirsalu (18. märts 1935 Haapsalu – 29. august 2018 Vormsi) oli Eesti vehkleja ja vehklemistreener.
Olev Piirsalu lõpetas 1955. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1959. aastal Moskva KKKI. Aastail 1962–1966 õppis ta Tallinna Kunstiinstituudis.
Vehklemisega hakkas tegelema 1950. aastal Endel Nelise juhendamisel, õpingute ajal Moskvas treenis Nõukogude Liidu koondise juures.
Piirsalu võitis 1963. aasta Eesti meistrivõistlustel espadronis individuaalse kuldmedali, meeskonna koosseisus tuli ta Eesti meistriks espadronis 1960. aasta ja 1970. aasta Eesti meistrivõistlustel.
Aastail 1960–1970 töötas vehklemistreenerina Kalevis ja Tallinna LNSK-s. Tema käe all on teiste seas treeninud Tõnis Kaasik, Malle Krunks ja Albert Tiido.
Dalou mäed

Dalou mäed (hiina keeles 大娄山; Pinyin "Dàlóu Shānmài" ) on Hiina edelaosas Guizhou, Chongqingi ja Sichuani provintsi territooriumil asuv lubjakivi mäeahelik.
Ahelik kulgeb kirde-edela suunas ja selle kõrgeim tipp on Jinfo Shan (hiina keeles 金佛山 Pinyin "Jīnfó Shān") (2251 m) (Chongqing).
Ühe uuema uurimuse kohaselt, mis viidi läbi Guizhou ja Chongqingi provintsis, sh Jinfo Shanil (uurimisala (27°43′44″–28°56′14″N, 107°15′53″–108°04′46″E, kõrgus 840–1200 m merepinnast) kasvavate hõlmikpuude kloroplasti DNA-d uurides, on seal kasvavad hõlmikpuud ("Ginkgo biloba" L.) tõenäoliselt jääaja jäänukliik (inglise keeles "glacial refugia") ja osa hõlmikpuude looduslikust levilast. 
Dalou mäestik on pelgupaik mitmetele jäänukliikidele, nagu kataia ("Cathaya argyrophylla" ), "Cercidiphyllum japonicum var. sinense" , lehearmipuu ("Tetracentron sinense" , tuvipuu ("Davidia involucrata" ) ja hiina tulbipuu ("Liriodendron chinense" , kuid põllumajanduse intensiivistumise oludes on enamik taimepopulatsioone hävitatud (Fu ja Jin, 1992; viidanud Tang jt, 2012).
Kultuuriline mitmekesisus

Kultuuriline mitmekesisus on bioloogilise mitmekesisuse analoog, millega tähistatakse keelelist, kultuurilist ja traditsioonilist mitmekesisust vastukaaluks globaalsele monokultuurile. 
UNESCO deklaratsioon kultuurilise mitmekesisuse kaitseks võeti vastu 2. novembril 2001.