tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oligoklass

Oligoklass on kivimit moodustav mineraal, mis kuulub päevakivide plagioklassi rühma. Võib ka öelda, et ta on plagioklassi erim.
Oligoklass on kivimit moodustavaks mineraaliks mitmetes happelistes ja keskmistes tardkivimites (graniit, süeniit, dioriit) ja sarnase mineraalse koostisega moondekivimites (gneissides). Ta on domineeriv mineraal ka andesiidis. Oligoklass on plagioklasside rühmas happelisuselt albiidi järel teine mineraal, milles anortiitse komponendi (Ca[Al2Si2O8]) sisaldus on 10–30%. Sellega sarnanevad plagioklasside rühma mineraalid albiit ja andesiin; seejuures nende eristamine toimub kristallooptiliste parameetrite määramisega.
Oligoklass on trikliinne päevakivi ja kuigi kohati (näiteks pegmatiitides) võib ta esineda tahveljate kristallidena, esineb ta sagedamini kas teradena või jämekristalse massina. Tema klaasiläikelised kristallid on värvuseta, valged, rohekas- või punakasvalged; lõhenevuspindadel pärlmutriläikega. Mineraali tihedus on 2,66 g/cm³, suhteline kõvadus Mohsi skaala alusel 6.
Oligoklassi keemiline valem on: (Ca,Na)(Al,Si)4O8, kus Ca/(Ca + Na) (anortiidi mahuprotsent) on vahemikus 10–30%.
Oligoklassi leidub Eestis rohkesti ja seda nii kristalses aluskorras kui ka rändkivides.
Paide tehisjärv

Paide tehisjärv (ka "Kirila veehoidla, Mündi paisjärv") on Järva maakonnas Paide linnas asuv tehisjärv. Selle pindala on 4,5 ha.
Tehisjärve lasterannas ja vetelpäästemaja läheduses on väliduššid aegrelee, jaheda vee ja joogikraanidega. Talveks võetakse need maha.
Piirakajärv

Piirakajärv on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Vasavere külas asuv järv. Selle pindala on 1,3 ha
Plaani Külajärv

Plaani Külajärv (ka "Külajärv, Plaani järv, Suurjärv, Plaani Küläjärv") on Võru maakonnas Rõuge vallas asuv järv. Selle pindala on 23,1 ha.
Järvest saab alguse Piusa jõgi.
Rääkjärv

Rääkjärv on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Vasavere külas asuv järv. Selle pindala on 5,0 ha.
Muuga tiik

Muuga tiik asub Lääne-Virumaal Laekvere vallas Muuga külas. Tiik asetseb Muuga mõisa pargis ja mõisast kagu suunas. Muuga tiik koosneb kolmest omavahel ühenduses olevast ringikujulisest veekogust. Muuga tiigi keskel asub ka ringikujuline saar, kuhu viib sild.
Tiigist saab alguse ka Avijõgi. 
Ajalugu.
Muuga tiik kaevati aastal 1951, kui kaunistati ja korrastati Muuga mõisa ümbrust. 
Muuga tiigist on juttu ka Eduard Vilde teoses "Minu esimesed triibulised". See raamat räägibki sellest, kuidas Eduard Vilde käis mõisahärra pojaga tiigi peal parvetamas, ning sündmustest, mis leidsid aset pärast seda, kui mõisahärra poeg vette kukkus.
Sebastian Aagaard-Williams

Sebastian Henry Aagaard-Williams (sündinud 11. augustil 1988 Gentoge vallas) on taani näitleja ja laulja. Tema isa on ameeriklane. 
Ta on mänginud seriaalis "Jesus &amp; Josefine" ning olnud ansambli B-Boys liige.
Martin Aagård

Sven Martin Aagård (sündinud 5. märtsil 1971 Gävles) on rootsi kultuuriajakirjanik, kirjanduskriitik ja muusik.
Ta töötas varem Svenska Dagbladetis, praegu Aftonbladetis. Ta on ansambli Doktor Kosmos asutajaliige.
Tema abikaasa on ajakirjanik Natalia Kazmierska.
Rõuge Valgjärv

Valgjärv (ka "Rõuge Valgjärv, Jaanipeebu järv") on järv Võrumaal Rõuge vallas Tiidu külas. Selle pindala on 5,3 ha.
Undu laht

Undu laht (ka "Käärme laht") on järv Saare maakonnas Saaremaa vallas. Järvel on nõrk ühendus merega, mistõttu on ta käsitletav ka mereosana. Selle pindala on 225,7 ha.
Hans Aage

Hans Aage (sündinud 1946) on taani majandusteadlane, politoloog ja sotsioloog. Ta on 1994. aastast Roskilde Ülikooli rahvamajandusteaduse professor.
Viitina Alajärv

Alajärv (ka "Viitina Alajärv, Väike Viitina järv, Kose järv") on järv Võrumaal Rõuge vallas Viitina külas. Selle pindala on 1,8 ha..
Vällämäe Küläjärv

Küläjärv (ka "Vällämäe Küläjärv, Vällamäe Külajärv, Suur Rauba järv") on järv Võrumaal Rõuge vallas Simula külas. Selle pindala on 4,4 ha.
Võngjärv

Võngjärv on Tartu maakonnas Kastre vallas Lääniste külas asuv järv. Selle pindala on 21,2 ha.
Üvvärjärv

Üvvärjärv (ka "Üvarjärv") on Võru maakonnas Rõuge vallas Kaloga ja Soodi külas asuv järv. Selle pindala on 2,2 ha.
Ahessäär

Ahessäär (ka Ahelaid, Ahessääre laid) on saar (laid) Rame lahe ja Ruilõpu suudmes, halduslikult Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Pivarootsi külas, üks Pivarootsi laidudest. Laiu pindala on 5,5 hektarit ja rannajoone pikkus on 1,4 kilomeetrit.
Ahessäärest vahetult idas asub Ruilaid, millest teda kitsamas kohas lahutab umbes 15 meetrit. Ahessäärest umbes 150 m läänes on Kibissäär. Ahessaarest põhjas on Araani säär.
Ahessäär on edela-kagu sihis pikliku kujuga laid. Laiul esineb võsa ja roostikku.
Tsink (muusikainstrument)

Tsink (saksa keeles "Zink", itaalia keeles "cornetto", inglise keeles "cornett") on puhkpill, mis oli tavaline keskaja, renessansi ja baroki muusikas, eriti aastatel 1500–1650.
Tsinke valmistati tavaliselt puidust, harvemini ka elevandiluust. 
Vastavalt Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigitusele kuulub tsink kui kausshuulikuga kromaatiline sõrmeaukudega trompet ("Grifflochtrompete") aerofonide rühmas huulheliliste aerofonide ("Lippenton-Aerophone") ehk vaskpuhkpillide ("Blechblasinstrument") klassi.
Tsingil ei ole midagi tegemist ventiilidega kornetiga.
Ahtra saar

Ahtra saar (ka "Väike Viiratükk") on saar Pärnu lahe suudmes, halduslikult Pärnu linnas.
Saare pindala on 0,13 hektarit ja rannajoone pikkus 198 meetrit. Saar on madal ja liivase pinnasega.
Olaf Aagedal

Olaf Aagedal (sündinud 1946) on norra religiooni- ja kultuurisotsioloog.
Aage

Aage (ka Åge) on taani eesnimi.
Vanataani nimekuju oli Aki. Seda seostatakse norra nimega Åge, mis pärineb vanapõhja nimest Áki 'väike isa' (sõnast "*anuR" 'isa') ning mille variandid on islandi ja fääri keeles Áki, rootsi keeles Åke (ka Aake) ja saami keeles Oge. Samuti seostatakse seda vanaülemsaksa nimega Anihho, mis võib tähendada 'esivanem'. Saksa variandid on Oke ja Ocke. 
Taanis on nimi tuntud 1. sajandist. Aastatel 1900–1930 oli see Taanis väga populaarne.
Taanis oli 2013. aastal 4442 Aaget (2017. aastal 3588 ja 2018. aastal 3403), Norras 2012. aastal 1523 (2009. aastal 1699) Aaget, Fääri saartel 2006. aastal 6 Aaget, Soomes 2013. aastal 100 Aaget, Islandil 2007. aastal 5 Aaget.
Tuntuim nime kandja oli taani füüsik Aage Bohr.
Tüümuse ekstrakt

Tüümuse ekstrakt on organoteraapias (elundiekstraktravi) kasutatav bioloogiline preparaat, mida toodetakse lehma tüümusest (või ka vasika tüümusest) ja kasutatakse selliste infektsioonhaiguste nagu gripp, uus gripp A(H1N1), B-hepatiit, C-hepatiit, mononukleoos, ohatis, urkepõletik ja AIDS/HI-viirusnakkuse korral. 
Tüümuse ekstrakti kasutatakse ka astma, allergilise riniidi, toiduallergiate, pahaloomuliste kasvajate, reumatoidartriidi, viirusnakkusejärgse väsimussündroomi, süsteemse erütematoosse luupuse ravis. 
Veel kasutatakse tüümuse ekstrakti vähihaigetel, kes on saanud kiiritusravi või kemoteraapiat, valgete vereliblede tootmise tagamiseks.
Tüümuse ekstrakti valmistamisviisid ja vormid võivad varieeruda, suukaudsed preparaadid on "thymic fractions 1402A" (sün "immunoplex 402"), "complete thymic formula", "NatCell thymus extract" või süstepreparaat tümosiin-alfa-1.
Aage (piiskop)

Aage (Oggi, Occo, Aagge, Ogge; 12. sajand) oli Slesvigi piiskop 1141–1145 ja 1161–1167. Poliitilistes tülides osalemise pärast pidi ta võitlema vastupiiskopiga ja Slesvigist lahkuma.
Pärast piiskop Rike siirdumist Roskilde piiskopiks 1138 valis toomkapiitel ja Slesvigi kogudus Aage tema järglaseks. Kuningas Erik III laskis samasse ametisse pühitseda oma kaplani, saksa päritolu Hermani, kellel oli teeneid läbirääkimistelt Roomaga. Herman nimetati Slesvigi piiskopiks peapiiskop Eskili kirjaga 8. augustist 1139. Slesvigis puhkesid rahutused ning Herman aeti minema, sest nii vaimulikud kui ka linnaelanikud eelistasid kohalikku inimest.
Varsti peeti läbirääkimised, mille tulemusel kuningas andis järele ning andis Hermanile teise ameti. Aastal 1141 kandis tiitlit juba Aage, sest 11. juulil 1141 oli ta Bremenis tunnistajaks peapiiskop Adalbero annetusele. Kuningas tahtis piiskopi koha kaotuse Hermanile korvata kinkekirjaga, millel seisab ka Aage kui tunnistaja nimi, kuid kiri on kuupäeva puudumise ja vormi tõttu kahtlane. See on ka ainuke Taani ürik, milles Aaget mainitakse. 
Mõne aja pärast puhkes troonitüli Harald Kesja poja Olufiga ja nähtavasti oli Aage erinevalt oma peapiiskop Eskilist nende poolel, mistõttu ta pärast nende kaotust aeti maapakku Prantsusmaale ja Eskil pühitses uueks piiskopiks Esberni. Igatahes kuningas Valdemari kirjas 1158. aastast, millega asutati Vitskøli klooster, on piiskopina märgitud Esbern. 
Hiljem rüüstas Slesvigi asevalitseja Esberni residentsi Gottorpi lossi; Esberni sugulased kaitsesid teda ja tapsid asevalitseja; Esbern läks kuninga viha kartes maapakku Saksimaa hertsogiriiki, kus ta 1161 suri. Valdemar I kutsus Aage tagasi ja määras ta uuesti piiskopiks.
Skisma ajal võitlesid võimu pärast paavst Aleksander III ja vastupaavst Victor IV. Kuningas Valdemar I ja keiser tunnustasid Victorit, kuid peapiiskop Eskil toetas vankumatult kiriku ühtsust Aleksander III võimu all. Vastupaavst kinnitas Aage ametit; peapiiskop Eskil pani Aage anateemi alla, kuid skisma tõttu säilitas Aage oma ameti, sest Eskil seisis üksi kuninga ning tema kirikupoliitikat toetavate piiskoppide vastu; 1161. aastal läks Eskil maapakku. Alates 1161. aastast laskis Aage ehitada uue Gottorpi lossi teise kohta. 
Kui skisma lõppes, kutsus kuningas 1167 Eskili tagasi ning vastupaavsti toetanud piiskopid pidid lahkuma. Odense piiskop Livo ja Aage otsisid varjupaika Saksamaalt. Aage oli 1174 tunnistajaks ühele Bremeni peapiiskopi Baldewini kirjale ja 1180ndate alguses ühele peapiiskop Siegfriedi kirjale.
Aditus

"Aditus" on eesti helilooja Erkki-Sven Tüüri 2000. aastal sümfooniaorkestrile loodud uvertüür, millega helilooja mälestab Lepo Sumerat (In memoriam Lepo Sumera). Muusikateose pikkus on 9 minutit . Teose kandis esimest korda ette 1. detsembril 2000 Staatsphilharmonie Rheinland-Pfalz (dirigent Ralf Otto) .
Tüümuse kitsus

Tüümuse kitsuse ehk tüümuse isthmuse ("thymic isthmus") all peetakse harilikult silmas kahesagaralise tüümusega sündinud selgroogsetel loomadel tüümuse kihnuga kaetud tüümuse sagaraid ühendavat struktuuri, mida saab pidada ajutiseks struktuuriks kuna tüümuselundi vananedes asendub kitsus rasvkoega.
Osade tüümuse patoloogiliste seisundite korral võivad need haarata ka isthmust.
Valga Issidori peakirik

Valga Issidori peakirik on Valgas aadressil Pargi tänav 1a asuv õigeusu kirik. Kirik on nimetatud Tartu preestermärtri Issidori järgi. 
Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Valga Issidori peakiriku kogudus.
Ajalugu.
Kirik ehitati aastatel 1897–1898 ja pühitseti sisse 1898. Hoone arhitekt on Vladimir Lunski. Kirik oli algselt mõeldud linna venelastest ja lätlastest õigeusklike kogudusele, ent kui õigeusklike eestlaste koguduse kasutada olnud Valga Püha Nikolai Imetegija kirik Vabaduse ja Kuperjanovi tänava ristumiskoha lähedal 1913. aastal maha põles, hakkas Valga Püha Nikolai kogudus ka seda kirikut kasutama ja 1923. aastal sai kirik peakiriku staatuse.
1993. aastal kogudus lõhenes ja venekeelne koguduseosa lahkus ning ehitas oma pühakojaks ümber endise Valga raudteelaste klubi.
Surnud 12. märtsil

"Siin loetletakse 12. märtsil surnud tuntud isikuid."
Väino Unt

Väino Unt (9. november 1932 Tilga – 10. märts 2015 Tartu) oli eesti füüsik.
Ta sündis kooliõpetaja peres Tartumaal Rõngu vallas. Sõjakeeris viis pere Nõukogude Liidu tagalasse. Isa langes rindel, Väino koos ema ja õega naasis 1944. aastal Eestisse. Koolitee jätkus Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis ja seejärel Tartu Õpetajate Instituudis. Keskkooli lõputunnistuse sai Väino eksternina Tartu I Keskkoolis 1952. aastal. Seejärel õppis Väino Unt Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsikat ja lõpetas ülikooli 1957. aastal kiitusega. Nii keskkooli- kui ka ülikooliõpingute kõrvalt teenis ta elatist Toome võõrastemajas.
Ülikooli aspirantuuris teoreetilise füüsika erialal oli tema juhendajaks professor Harald Keres. Kandidaadiväitekiri "Tsentraalsümmeetrilised gravitatsiooniväljad üldrelatiivsusteoorias" sai kaitstud 1962. aastal. Teadlase karjäär algas juba 1960. aasta oktoobris tollases Füüsika ja Astronoomia Instituudis (FAI). Algul oli ta töökoht Tartus ja instituudis tööruumi puudumise tõttu ka kodus. Oktoobrist 1970 asus Väino Unt tööle Tõraveres FAI teadusala asedirektorina.
Pärast seda, kui Füüsika ja Astronoomia Instituut jagunes 1973. aastal Füüsika Instituudiks ning Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudiks (AAI), sai Väino Undist 1974. aasta aprillis AAI direktor. Väino Undi direktoriaastad kuni 1985. aasta juulini olid AAI kõrgaastad. Instituudi töötajate arv kasvas üle 200. AAI korraldusel toimusid mitmed suured rahvusvahelised teadusnõupidamised. 1976. aastal alustas Tõraveres tööd astrofüüsika teaduskraadide kaitsmisnõukogu, milles kaitsti 15 aasta jooksul 103 väitekirja. Dissertante oli kogu Nõukogude Liidust, aga ka Bulgaariast.
Pärast direktoriametit jätkas Väino Unt tööd Tõravere observatooriumis vanemteadurina, uurimisteemaks gravitatsiooninähtused. Direktorina tehtud töö eest tunnustati Väino Unti Eesti Teaduste Akadeemia medaliga 1987. aastal.
9. detsembril 1993 kaitses Väino Unt Peterburi Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori kraadi saamiseks väitekirja "Gravitatsioonikiirgus mittelineaarsetes lähendites ja iseendaga interakteeruv graviton".
Töö Tartu Observatooriumis kestis kuni 2002. aasta lõpuni, mil ta jäi pensionile. Väino Unt suri 10. märtsil 2015 Tartus. Ta on maetud Raadi kalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli pedagoogikateadlane Inge Unt. Nende poeg on filosoof Anto Unt.
Kaarel Kurismaa

Kaarel Kurismaa (sündinud 13. mail 1939 Pärnus) on eesti maali- ja installatsioonikunstnik.
Kurismaa on lõpetanud 1965. aastal Tartu Kunstikooli kunstilise kujundajana ja õppinud aastatel 1966–1971 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis maali erialal. 
Ta on töötanud dekoraatori, animaatori ja pedagoogina.
Temast valmis 2024. aastal portreefilm "Kaarel Kurismaa ajatuse piirid".
Looming.
Kurismaa on üks Eesti esimesi kineetilise kunsti viljelejaid. Ta kasutab oma teostes vormi, heli ja värvi kooskõla. Kuna kineetiline kunst tõusis Eestis põranda- või poolpõrandaalusest staatusest välja alles pärast taasiseseisvumist (esimene kineetilise kunsti näitus “Mobile”, mille korraldaja oli Kaarel Kurismaa, toimus 1995. aastal), tuntakse Kurismaad samavõrd ka maalikunstnikuna ning nukufilmide režissööri ja kunstnik-lavastajana.
Ta on üks Eesti kunstiajaloo eripärasemaid loojaid, sünergilise platvormiga kunstnik, kes suudab mängleva kergusega ühendada väga erinevaid väljendusvahendeid: liikumist, valgust, heli ja füüsilist vormi ning seda nii väiksemates kui ka monumentaalobjektides. Kaarel Kurismaa erilisus väljendub leidmaterjalide, mööbliosade ning neid liikuma, helisema ja vilkuma paneva elektroonika metamorfoosis. Tema liikuvad ja ümisevad objektid toimivad justkui hingestatud masinatena. Kaarel Kurismaa loomingut võib kõrvutada näiteks Jean Tinguely, Bruno Munari, Robert Rauschenbergi ja kaasaegsetest kunstnikest Fischli &amp; Weissi loominguga.
Tema teoseid leidub Tartu ja Eesti Kunstimuuseumi, Tallinna Kunstihoone ning Zimmerli Kunstimuuseumi (USA) kogudes.
Isiklikku.
Tema abikaasa on sisearhitekt ja maalikunstnik Mari Kurismaa.
Mihkel Maripuu

Mihkel Maripuu (sündinud 1987) on eesti kunstnik.
Haridus.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli (filosoofiateaduskonna kultuuriteaduste ja kunstide instituudi maalikunsti õppetooli) bakalaureusekraadiga ja Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonna magistrikraadiga.
Looming.
Mihkel Maripuu on kunstnik, kelle tegevust iseloomustab multidistsiplinaarne, eri meediume kaasav praktika, milles sisaldub lisaks helilisele ka visuaalne ja füüsiline platvorm. Uurimisalusteks teemadeks on olnud post-interneti olemus kaasaegses kunstis, neo-materialism ja muud subkultuurilised ilmingud ning digitaalajastu omapärad, mis on mõjutanud kaasaegse diskursuse kujunemist. Lahates tehnoloogia ja orgaanika vahelisi erisusi ning nende potentsiaalsete ühisalade kattuvuslikke printsiipe. Viimastel uuringutel on keskendunud ruumilise hübriidkogemuse saavutamisele reaalajas, rakendades eri meediumid üksteise kasuks tööle, mis simulaakrumina stimuleeriks ruumi külastaja kogemust ning seeläbi ka ruumi iseennast. T
Johanna Mudist

Johanna Mudist (sündinud 29. mail 1991 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.
Tema töödes kesksel kohal inimkeha, tunnete- ja ajakogemus. Tema teoseid on eksponeeritud arvukatel näitustel Eestis, aga ka Soomes, Poolas, Leedus ja Tšehhis.
Aastast 2017 kuulub ta Eesti Maalikunstnike Liitu ning 2019. aastast Eesti Kunstnike Liitu. 
Haridus.
Ta õppis aastatel 2014–2016 Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ning 2014–2017 Eesti Kunstiakadeemias maalikunsti. Ta on õppinud ka Soomes Saimaa Rakenduskõrgkoolis ning Poolas Krakowi Kunstiakadeemias. 
Looming.
Mudist kujutab oma loomingus enamasti päriselulisi objekte ja inimesi kompositsiooniliselt nihestatud perspektiivist. Tema töid iseloomustab omapärane analüütilisus, kus kujutatu lõhutakse esmalt tükkideks ning pannakse ootamatul viisil uuesti kokku tagasi.
Isiklikku.
Tema vanaisa oli maalikunstnik Peeter Mudist.
Aadama itk

"Aadama itk" (inglise keeles "Adam's Lament") on Arvo Pärdi 2009. aastal valminud muusikateos vokaalansamblile, segakoorile ja keelpilliorkestrile. Teose kestus on 24 minutit. 
Teose tekst põhineb püha Siluan Athoselt pärit meditatsioonil Aadama leinast pärast paradiisist väljaajamist. Tekst on kirikuslaavi keeles ning selle keskmes on kaotusvalu ja igatsus Jumala järele – teemad, mis haakuvad sügavalt Pärdi vaimuliku helikeelega.
Esmaettekanne toimus 7. juunil 2010 Istanbulis. Teose esitasid Eesti Filharmoonia Kammerkoor, ansambel Vox Clamantis ja Borusani Filharmooniaorkester, dirigeeris Tõnu Kaljuste.
Hiljem salvestati teos samade kollektiivide osalusel Pärdi albumile "Adam’s Lament", mis pälvis 2014. aastal Grammy auhinna parima kooriesituse kategoorias.
Ante finem saeculi

"Ante Finem Saeculi" on eesti helilooja Erkki-Sven Tüüri 1985. aastal loodud oratoorium. 
Muusikateose pikkus on 30 minutit . 
Teose kandis esimest korda ette 26. aprillil 1986 Eesti Filharmoonia Kammerkoor ja Estonia teatri orkester (dirigent Tõnu Kaljuste) .
Teosel on neli osa:
Alleluia-Tropus

"Alleluia-Tropus" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2008. aastal loodud muusikateos. Muusikateose pikkus on 3 minutit . Teose kandis esimest korda ette 20. detsembril 2008 Bari katedraalis Vox Clamantis ja tšellooktett Amsterdam.
2010. aastal avaldas Pärt uue versiooni oma 2008. aasta teosest.
Beatus Petronius

"Beatus Petronius" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud koorilaul, mille ta kirjutas Bologna San Petronio kiriku 600. aasta juubeliks. Muusikateose pikkus on 5 minutit. Teose kandis esimest korda ette 3. oktoobril 1990 San Petronio kirikus San Petronio lastekoor ja Kühni lastekoor (dirigent Sergio Vartolo).
Kloriit

Kloriit on rohelise värvusega silikaatne monokliinne savimineraal.
Tekkepõhiliselt hüpergeenseks mineraaliks liigituv kloriit on madalatempearatuuriliste hüdrotermide toimel tekkiv sekundaarne mineraal, see tähendab tekib põhiliselt biotiidi, amfiboolide ja pürokseenide lagunemisel soojade vesilahuste mõjul.
Kloriidi keemiline valem on:
(Mg,Fe)3(Si,Al)4O10(OH)2•(Mg,Fe)3(OH)6.
Rauasisalduse alusel jagunevad kloriidid: magnesiaalseteks (Fe2O3 kuni 25%), magnesiaal-raua (Fe2O3 25–75%) ja rauakloriitideks (Fe2O3 üle 75%). Magnetilisuse järgi liigitub kloriit paramagnetiliseks.
Mineraali tihedus on 2,6–2,9 g/cm³, suhteline kõvadus Mohsi skaala alusel 1–2,5. Kihtsilikaatide hulka kuuluvana on kloriit ülitäiusliku ühesuunalise lõhenevusega, mis tuleneb kihtidevahelistest nõrkadest van der Waalsi jõududest. Mõnikord esineb kloriit üsna suurte pseudoheksagonaalsete tahveljate kristallidena.
Kloriit on väga levinud mineraal paljudes moondekivimites, eriti rohekiltade ja epidoot-amfiboliidifaatsieses (kloriitkilt, fülliit). Eestis esineb kloriiti nii kvaternaarsetes setetes kui aluspõhja savides.
Kloriidi erimid.
Koostise ja struktuuri põhjal on tal rida erimeid: penniin, klinokloor, nimiit, odiniit, pennantiit, ripidoliit, sudoiit ja veel teisigi. Seda asjaolu sõnastatakse sageli nii, et kloriidi nime all peitub tegelikult terve rühm väga muutliku koostisega erinevate nimedega kihtsilikaate.
Concerto piccolo über B-A-C-H

"Concerto piccolo über B-A-C-H" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1994. aastal loodud teos trompetile ja orkestrile. Teos põhineb Pärdi 1964. aastal loodud teosel "Kollaaž teemal B-A-C-H". Muusikateose pikkus on 8 minutit. 
Teose kandsid esimest korda ette 23. oktoobril 1994 Göteborgis Håkan Hardenberger (trompet) ja Göteborgi Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi).
Für Alina

"Für Alina" (eesti keeles: "Aliinale") on eesti helilooja Arvo Pärdi 1976. aastal loodud teos klaverile. Teos on Pärdi nn tintinnabuli-tehnika kasutamise üks parimaid näiteid.
Karl Annuk

Karl Annuk (23. november 1930 – 11. märts 2015) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta lõpetas 1955. aasta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal.
Karl Annuk töötas pikka aega Eesti Põllumajanduse Akadeemias õppejõuna.
Tema peamisi tegevusalasid oli Eesti rohumaade uurimine.
Televisioonikanal

Televisioonikanal (ka telekanal) on sidetehnikas sagedusriba (raadiosageduste vahemik), mille kaudu edastatakse televisiooniprogramme maapealses levivõrgus. Sagedusribade laius, arv ja paigutus sagedusskaalal on riigiti erinev. Kanalite sagedused on kindlaks määratud raadiosageduste jaotamise rahvusvaheliste kokkulepetega.
Kanalite sagedusriba laiused on saadud selle järgi, kui laia riba vajas pildi- ja helisignaali edastus analoogtelevisiooni standardi järgi. Analoogtelevisiooni korral edastati iga kanali kaudu üks telesaadete programm. Tänapäeva digitelevisiooni standardid lubavad edastada ühel televisioonikanalil mitu teleprogrammi ühe paketina ehk multipleksina, näiteks tihendusvormingu MPEG-4 AVC rakendamisel kuni 15 SDTV programmi.
Järgmises tabelis on andmed televisioonikanalite kohta, mida kasutatakse Lääne-Euroopas (ka Eestis) digitaaltelevisiooni levis maapealse levivõrgu kaudu. Need kanalid paiknevad UHF-sagedustel (detsimeeterlainete alas), mis rahvusvahelise sagedusjaotuse järgi jäävad sageduspiirkonda IV (kanalid 21–34) ja V (kanalid 39–69). Tabelis on ka analoogtelevisioonis kasutatud pildi ja heli kandesagedused.
DVB-T kandesagedust on võimalik ka välja arvutada, kui korrutada kanali number 8-ga ja liita 306; näiteks 45. kanali korral 45×8 + 306 = 666 MHz.
Refraktomeeter

Refraktomeeter on optikaseade ainete piirpinnal valguskiirte murdumise (murdumisnäitaja) määramiseks.
Kasutatakse murdumisnäitaja määramist vedelike, vahel ka gaaside või läbipaistva tahke aine (klaas, vääriskivid, plastikud) korral. Laborites on kasutusel Abbe refraktomeetrid, milles õhuke vedeliku kiht pannakse kahe prisma vahele. Tööstuses on kasutatavad ka mitmesugused käsirefraktomeetrid.
Kunda Vabadussõja mälestussammas

Kunda Vabadussõja mälestussammas on Eesti Vabadussõjas langenud sõdurite mälestusmärk Lääne-Viru maakonnas Kunda linnas.
Mälestussammas avati 15. juulil 1923 ja lõhuti 1960. aastal. Taastatud koopiana avati see 23. juunil 1998. 
Mälestusmärk on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.
Kunda kirik

Kunda Kolmekuninga kirik on Lääne-Virumaal Kundas asuv luteri kirik. Kirikut kasutab EELK Kunda kogudus.
Historitsistlikus stiilis kiriku ehitamist alustati 1927. aastal arhitekt Ernst Gustav Kühnerti projekti järgi. Kirik õnnistati 8. jaanuaril 1928. 
Kunda kiriku teeb ainulaadseks see, et kiriku kell pole mahtunud väikesesse kellatorni ja ripub konsooliga kirikutorni välisküljel. Eesti kultuurimälestiste registrisse kantud pronksist kirikukell valmis 1937. aastal Fr. Krulli masinatehases. 2006. aastal läks kell remonti. 
Teiseks omapäraks on see, et kui sakraalehituslike kaanonite kohaselt peaks kirikute altarid asetsema idas, siis Kunda kirikus on altar läänes ja uks idas. 
Tavapärase altarimaali asemel on kiriku altarile paigutatud altariskulptuur "Kutsuv Kristus", mis on valatud Taani kujuri Bertel Thorvaldseni skulptuuri eeskujul. 
Kirikus on 500 istekohta ja seal on hea akustika.
Refraktomeetria

Refraktomeetria on ainete murdumisnäitaja määramise meetod.
Aine ja keskkonna murdumisnäitajate erinevus põhjustab valguse murdumise nende piirpinnal. Aine murdumisnäitaja on oluline füüsikaline omadus, mille järgi saab otsustada aine puhtuse või lahuse kontsentratsiooni üle.
Murdumisnäitaja (n) määramiseks kasutatakse refraktomeetrit. Aine murdumisnäitaja sõltub temperatuurist ja mõõtmisel kasutatud valguskiirguse lainepikkusest. Reeglina mõõdetakse murdumisnäitaja 20 °C ja lainepikkusel 589,3 nm (see on naatriumi kollase ehk D-joone lainepikkus). Tähistatakse nendel tingimustel mõõdetud murdumisnäitajat nD20 (nD20) ja see on dimensioonita suurus. Puhast ainet iseloomustab kindel murdumisnäitaja, mille väärtus on enamasti antud vastavates tabelites. Näiteks puhta vee murdumisnäitaja nD20 on 1,3330.
Refraktomeetriga määratakse tavaliselt vedelike murdumisnäitajat, vahel ka gaaside või läbipaistva tahke aine (klaas, vääriskivid, plastikud) murdumisnäitajat. Laborites on kasutusel Abbe refraktomeetrid, tööstuses ka mitmesuguseid käsirefraktomeetreid.
Segaviljelus

Segaviljelus tähendab mitme taimeliigi kooskasvatamist üksteise läheduses (segakultuurina). Segaviljeluse peamiseks eesmärgiks on tavaliselt saada maksimaalselt saaki ning kasutada selleks ära rohkem ja ökonoomsemalt looduslikke ressursse (valgus, niiskus, mineraalid jms), kui oleks võimalik ainult ühe taimeliigi kasvatamisel. 
Enne segakultuuri rajamist on vaja ettevaatlikult planeerida, et arvestada mullastiku, kliima ja kultuurtaimede sortidega seotud tegureid. Oluline on, et taimeliigid ei võistleks omavahel ruumi, toitainete, vee või valguse pärast. Segaviljeluse strateegia näiteks on sügavate juurtega taimeliigi istutamine pindmiste juurtega taimeliigi kõrvale ja kõrgekasvuliste taimede kasvatamine koos madalamate varjulembeste taimedega. 
Sobiva taimeliikide valikuga võib saavutada ka muid soodsaid põllumajanduslikke tulemusi. Näiteks hapra varrega taimi ja liaane tasub kasvatada koos tugevavarreliste taimedega, mis aitavad neid toestada. Lisaks toestamisele on ka taimi, mis sobivad oma funktsioonilt hästi tuulevarjuks. Mõningaid taimeliike kasutatakse koos umbrohu allasurumiseks või väetajatena. Õrnad või valgusetundlikud taimed saavad tänu segaviljelusele kaitset ja varju ning raisatud vaba ruum kasutatakse ära. Näiteks troopikas on kasutusel selline segakultuur: kookospalm kõige kõrgemas rindes, keskmises mõni banaaniliik ning ananass, ingver või liblikõielised kõige madalamas rindes. 
Segaviljelus sobivalt välja valitud taimeliikidega soodustab elurikkust, pakkudes elupaika putukatele ja mullaorganismidele, mida monokultuurses keskkonnas ei esine. See aitab ka piirata taimekahjurite puhanguid, sest esineb rohkelt mitmesuguseid kahjuritest toituvaid kiskjaid. Taimede kasvukoha suurem heterogeensus aitab suurendada tõkkeid, mis takistavad kahjurite levikut. 
Segaviljeluse liigid:
Tümostimuliin

Tümostimuliin ("thymostimulinum") on veise (vasika tüümusest) eraldatud faktor (tüümuse ekstrakt), misinimestele tümostimuliini teraapias manustatuna avaldab tõenäoliselt lümfoid(-immuun)süsteemile stimuleerivat toimet T-rakkude paljunemise ja diferentseerumise või ka immuunvahendatud tsütotoksilisuse näol.
Tümostimuliin liigitatakse osade autorite poolt tüümuse hormoonide hulka.
Mitmed tümostimuliini sisaldavad standardiseeritud preparaadid on registreeritud ravimid.
Valmistusviisid võivad erinevatel tootjatel erineda.
Nimetused ja tähised.
"Polypeptide immunostimulant factor extracted from thymus of mammalian species", Thymophysin CytoChemia® 25/50
CAS-i number on 117149-30-3.
Näidustused.
Tümostimuliin võib osutuda tõhusaks osade vähivormide tõrjes kasutatava kemoteraapia levinumate kõrvaltoimete leevendamisel.
Arvatakse, et tümostimuliin võib tugevdada vähihaige organismi, kiirendades loomulike tappurrakkude talitlust ja sünteesides tsütokiine.
Kirjandus.
PMID 3726944
Orient &amp; Occident

"Orient &amp; Occident" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1999. aastal loodud teos keelpilliorkestrile... Muusikateose pikkus on 7 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette 30. septembril 2000 Berliinis Leedu Kammerorkester (dirigent Saulius Sondeckis).
My Heart's in the Highlands (heliteos)

"My heart's in the Highlands" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2000. aastal loodud muusikateos. Muusikateose pikkus on 9 minutit.
Teose tekst pärineb Robert Burnsi luuletusest "My Heart's in the Highlands".
Aastal 2013 tegi Pärt oma 2000. aasta teosest uue versiooni.
Credo (Pärt)

"Credo" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1968. aastal loodud muusikateos. Muusikateose pikkus on 12 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 16. novembril 1968 Tallinnas Eesti Raadio koor, sümfooniaorkester ja Mart Lille klaveril (dirigent Neeme Järvi).
Cantate Domino canticum novum

"Cantate Domino canticum novum" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal loodud muusikateos. Muusikateose pikkus on 3 minutit. Teose kandis esimest korda ette 29. oktoobril 1977 Riias Hortus Musicus.
Aastal 1996 kirjutas Pärt oma 1977. aasta teosele uue versiooni.
Ford F-150

Ford F-150 on Fordi F-seeria pikapi kõige populaarsem variant. Tegu on nn pooletonnise pikapiga ehk pikapiseeria kõige kergema veokiga. Seda on toodetud 13 põlvkonda, sellest F-150t 8 põlvkonda. Esimene F-seeria pikap läks tootmisse 1948. aastal, siis oli kergeim mudel F-1. Mudelit F-150 hakati tootma 1975. aastal.
1977. aastal oli Ford F-seeria USA-s suurima läbimüügiga pikap ja 1981. aastal USA suurima läbimüügiga auto üldse, seda tiitlit on F-150 hoidnud tänini.
Kui 13. põlvkonna F-150 oleks valmistatud terasest, mitte alumiiniumist, oleks see 300 kg raskem.
Sirgala karjäär

Sirgala karjäär (ka "Sirgala põlevkivikarjäär") oli ASi Enefit Kaevandused pealmaakaevandus Narva-Jõesuu linnas. Karjääri pindala on 14 km². Kagus piirneb Sirgala karjäär Narva karjääriga ning loodes Viivikonna karjääriga.Kaasajal asub karjääris Sirgala harjutusväli.
Ajalugu.
Eesti iseseisvuse taastamise järel, 8. aprillil 1996 võttis EV Valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus.
Viivikonna karjäär

Viivikonna karjäär oli ASi Enefit Kaevandused põlevkivi pealmaakaevandus Jõhvi vallas. Karjäär piirneb Sirgala karjääriga.
1987. aastal liideti Viivikonna karjäär Sirgala karjääriga. 2000. aastal liideti see kompleks omakorda Narva karjääriga.
Karjäär on Viivikonna kihistu stratotüüp. Paljandi profiil on kaevandamise tõttu pidevalt uuenev. 
2024. aasta seisuga on Viivikonna kaevandusala suletud ja üle antud Kaitseministeeriumile. Sinna laieneb kaitseväe Sirgala harjutusväli, mis asub samuti endises karjääris.
Bert Raudsep

Bert Raudsep (sündinud 14. juulil 1982) on eesti näitleja. 
Ta lõpetas 2000. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (21. lend). 2009. aastal kaitses ta väitekirja "Teater Eesti ühiskonnas. Olulisus läbi ajalehe Postimees aastal 2007" ja sai teatrimagistri kraadi. 
Ta töötas aastatel 2004–2007 näitlejana Tallinna Linnateatris. Seejärel õppis ta aasta aega Berliinis vabasid kunste. Pärast seda tegutses ta Eestis vabakutselisena (osales Von Krahli Teatri projektis "Kas on elu pärast kapitalismi?" ja andis lasteteatriga Trumm firmade jõulupidudel lasteetendusi). Aastatel 2011–2014 töötas näitlejana teatri Endla trupis.
Ta on mänginud filmides "Nimed marmortahvlil" (2002), "Kõrini!" (2005), "Sügisball" (2007) ja "Georg" (2007), "Tuliliilia" (2018) ning draamasarjades "Kättemaksukontor" (2009), "Viimane võmm" (2014) ja "Köök" (2016).
Isiklikku.
Bert Raudsepa vend on näitleja Gert Raudsep.
Ancient Hatred

Ancient Hatred oli 1995-2005 tegutsenud Eesti natsionaalsotsialistlik "black metal"'i bänd. Bändi lauludes oli natsionaalsotsialistlikke elemente.
Anekäbr

Anekäbr (ka Hane-Kärbu saar) on saar Saare maakonnas Udriku lahes.
Saare pindala on 1,388 hektarit ja rannajoone pikkus 849 meetrit. Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiualasse ja on looduskaitse all.
Antsulaiud

Antsulaiud on saarestik Saare maakonnas Kiirassaare lahes.
Antsulaide on kaks: Väike ja Suur Antsulaid. Laiud kuuluvad Vilsandi rahvuspargi Antsulaiu sihtkaitsevööndisse.
Anulaid

Anulaid (ka Aru saar, Anu saar) on 2,8 hektari suurune laid Saare maakonnas Muraja lahes. Laiu rannajoone pikkus on 1 kilomeeter.
Laid kuulub Kahtla-Kübassaare hoiualasse ja on looduskaitse all. Laid on pikliku kujuga, seal esineb rohttaimi.
Auklaid

Auklaid (ka Härglaid) on 1,38 hektari suurune laid Hiiu maakonnas Soonlepa lahes. Laiu rannajoone pikkus on 591 meetrit.
Laid asub 200 meetrit Öakse laiust läänes. Laid on lääne-ida suunas pikliku kujuga. Laid on liivase pinnamoega. Laiul leidub võsa.
1798. aasta Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" on laidu nimetatud "Aug laid" .
Laid kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala koosseisu.
Elmrahu

Elmrahu (ka Emmrahu, Elmerahu) on 2,69 hektari suurune saar (rahu) Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Luidja lahes. Elmrahu asub 1 kilomeeter Külalaiust edelas. Rahu rannajoone pikkus on 1,2 kilomeetrit.
Elmrahu asub Paope looduskaitsealal.
Esirahu

Esirahu (ka Rohirahu) on 2 hektari suurune saar (rahu) Lääne maakonnas Puise külas Puise poolsaare ranniku lähedal. Saar asub 300 meetrit Külanuka nukast kirdes. Saare rannajoone kogupikkus on 565 meetrit.
Saar on neerja kujuga ja rohttaimestikuga.
Saar kuulub Matsalu rahvuspargi Väinamere saarte sihtkaitsevööndisse.
My Kind of Love

"My Kind of Love" on briti laulja-laulukirjutaja Emeli Sandé
esitatud ja loodud (kaasautorina) laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Käsna-Kalle Kantpüksi film

"Käsna-Kalle Kantpüksi film" on 2004. aastal valminud animafilm. Film põhineb joonissarjal "Käsna-Kalle Kantpüks".
2010. aasta Euroopa filmiauhind

2010. aasta Euroopa filmiauhind (inglise The 23rd European Film Awards) oli Euroopa filmiauhindade tseremoonia, mis toimus 4. detsembril 2010 Tallinnas; ühtlasi esimest ja seni (2015) ainus kord Eestis toimunud tseremoonia. 
Teiste auhindade kõrval tunnistati 2010. aasta Euroopa parimaks filmiks Roman Polański "Variautor".
Ants Tooming

Ants Tooming (sündinud 9. juunil 1965 Tallinnas) on eesti luterlik vaimulik. 
Tooming lõpetas 1984 Kaarepere Sovhoostehnikumi metsnikuna, 1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise alal ja 2000 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Kuulub korporatsiooni Fraternitas Liviensis. 
Ta ordineeriti 29. augustil 2000 kirikuõpetajaks. 
Aastatel 2000–2010 oli ta Kolga-Jaani koguduse õpetaja. Alates 2010. aastast on Tooming Tartu Peetri koguduse õpetaja, 2015–2023 oli ta Tartu praost. 
2004–2005 ja 2008–2009 teenis Tooming abiõpetajana Toronto Peetri kogudust Kanadas. 2004. aastal oli ta Pilistvere koguduse hooldajaõpetaja ja 2006. aastal Põltsamaa koguduse hooldajaõpetaja. Avinurme koguduse hooldajaõpetaja on Tooming alates 2020. aastast. 
Tartumaa praostina on ta teeninud lühemat aega Palamuse, Tartu Maarja ja Laiuse kogudust. 
Isiklikku.
Tema isapoolne vanaisa Alfred Tooming oli EELK peapiiskop, emapoolne vanaisa Eevalt Turgan oli viiuldaja, tädi Maare Kümnik (1936–2015) oli bibliograaf.
Sfäär (restoran)

Sfäär (ka SfääR) on Tallinna kesklinnas aadressil Mere puiestee 6E asuv restoran-pood. 
Restoran on tuntud oma Skandinaavia päritolu roogade ja moodsa Eesti köögi roogade (mõjutusi Itaalia köögist) poolest.
An den Wassern zu Babel saßen wir und weinten

"An den Wassern zu Babel saßen wir und weinten" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1976. aastal loodud muusikateos. Pärt on pühendanud selle Andres Mustonenile. Muusikateose pikkus on 8 minutit. Teose esmaettekanne oli 27. oktoobril 1976 Estonia kontserdisaalis (pealkirja "In Spe" all).
Für Lennart in memoriam

"Für Lennart in memoriam" (eesti keeles "Lennartile") on eesti helilooja Arvo Pärdi 2006. aastal loodud muusikateos keelpilliorkestrile. Pärt kirjutas selle teose presidendi Lennart Meri matusteks. Muusikateose pikkus on 7 minutit.
In principio

"In principio" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2003. aastal loodud muusikateos. Pärt on pühendanud selle Tõnu Kaljustele. Muusikateose pikkus on 23 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 22. mail 2000 Austria kirikus Chor pro musica graz ja Capella Istropolitana (dirigent Michael Fendre).
L'abbé Agathon

"L'abbé Agathon" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2004. aastal loodud muusikateos. Pärt on pühendanud selle esiettekandjatele. Muusikateose pikkus on 15 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 5. mail 2004 Prantsusmaal Octuor de Violoncelles de Beauvais ja sopran Barbara Hendricks.
Pärt on teosest teinud 2005. ja 2008. aastal uue versiooni.
Kalle Mesila

Kalle Mesila (3. jaanuar 1940 Juuru vald – 15. august 2022) oli eesti luterlik vaimulik. 
Õppis EELK Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 17. novembril 1962 aseõpetajaks, õpetajaõigused sai 30. oktoobril 2001. 
Oli 1962–1965 Kuressaare ja Kaarma koguduse õpetaja, 1966–1969 Käru koguduse õpetaja, 1969–1971 Häädemeeste ja Treimani koguduse õpetaja, 1971–1979 Jõelähtme koguduse õpetaja, 1979–1982 Kursi koguduse õpetaja, 1980–1993 Äksi koguduse õpetaja, 1981–2010 Tartu Peetri koguduse õpetaja ja 2001–2002 Tartu praostkonna abipraost.
Marian Eplik

Marian Eplik (2021. aastani Marian Heinat; sündinud 25. oktoobril 1989 Raplas) on eesti näitleja.
Ta on õppinud Hellamaa algkoolis ja Muhu Põhikoolis ning lõpetanud 2009. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Aastatel 2009–2010 õppis ta Tallinna Ülikoolis eesti filoloogiat, 2014. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26. lend).
Aastatel 2014–2019 oli Marian Heinat Vanemuise teatri draamanäitleja, 2019. aastast on ta Eesti Draamateatri näitleja. 
13. juunil 2021 abiellus ta Vaiko Eplikuga.
Mein Weg

"Mein Weg" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1989. aastal orelile loodud muusikateos. Teose pikkus on 8 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette 9. juulil 1989 Soomes organist Kari Jussila.
1989. aasta Pärdi teos kannab täispealkirja "Mein Weg hat Gipfel und Wellentäler". 1999. aastal tegi Pärt teosest uue versioon, mis kannab pealkirja "Mein Weg".
Salve Regina (Pärt)

"Salve Regina" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2001. aastal loodud muusikateos. Teose tellis Esseni Toomkapiitel Esseni linna 1150. aastapäeva tähistamiseks Esseni Toomkirikus ja Pärt pühendas selle Esseni piiskopile dr Hubert Luthele. Muusikateose pikkus on 12 minutit.
Statuit ei Dominus

"Statuit ei Dominus" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud muusikateos. Muusikateose pikkus on 5 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 3. oktoobril 1990 San Petronio lastekoor, Kühni lastekoor ja organistid Umberto Forni ja Liuwe Tamminga (dirigent Sergio Vartolo).
Sümfoonia nr 4 (Pärt)

"Sümfoonia nr 4" (sümfooniat nimetatud ka "Los Angeles") on eesti helilooja Arvo Pärdi 2008. aastal loodud sümfoonia. Pärt on pühendanud teose Mihhail Hodorkovskile. Muusikateose pikkus on 32 minutit. 
Teosel on kolm osa:
Hanemaa

Hanemaa (ka Anemaa) on 2,1 hektari suurune saar Väinameres, halduslikult Lääne maakonnas Haapsalu linnas. Hanemaa asub Liialaiust 1,5 kilomeetrit edelas. Saare rannajoone kogupikkus on 1,1 kilomeeter.
Saar on kivise pinnamoega.
Hanemaa kuulub Matsalu rahvusparki.
Jan van der Aa

Jan van der Aa oli hollandi kartograaf 16. sajandil.
Hellamaa rahu

Hellamaa rahu on Hiiu maakonnas Hari kurgus asuv saar (rahu). Rahu pindala on 17,8 hektarit ja rannajoone pikkus 2,6 kilomeetrit.
Hiiumaa rannikul asuv Tähva nina jääb rahust 800 meetri kaugusele. Rahu on pikliku kujuga, madala pinnamoega ja rohttaimestikuga.
Rahu kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all.
Saare koordinaadid on .
Härglaid

Härglaid (ka Härjakare) on saar Hiiu maakonnas Käina lahes. Laiu pindala on 2,7 hektarit ja rannajoone pikkus 734 meetrit.
Laid on põhja-lõuna suunas pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Laiul kasvab võsa.
Saar kuulub Käina lahe – Kassari maastikukaitseala Käina lahe sihtkaitsevööndisse.
Karl von der Aa

Karl Wilhelm von der Aa (7. jaanuar 1876 Bremerhaven – 1. jaanuar 1937 Leipzig) oli saksa majanduspedagoog.
Ta oli alates 1923. aastast kõrgkoolis Handelshochschule Leipzig kaubanduskoolipedagoogika ja ettevõttemajanduslike naaberalade professor. Selle professuuri algust peetakse majanduspedagoogika sünniks.
Rudolf von der Aa

Rudolf von der Aa (17. oktoober 1913 Wiederitzsch – 13. juuni 1991 Berliin) oli saksa loomaarst ja loomaarstiteadlane.
Alates 1957. aastast oli ta Berliini Humboldti Ülikooli korraline professor ja veterinaarhügieeni instituudi direktor.
Asger Aaboe

Asger Hartvig Aaboe (26. aprill 1922 Kopenhaagen – 19. jaanuar 2007 North Haven, Connecticut) oli taani matemaatika- ja astronoomiaajaloolane, Babüloonia astronoomia ajaloo eriteadlane. 
Ta õppis Kopenhaageni ülikoolis ning doktoriõppes teadusajalugu Otto Neugebaueri juures Browni Ülikoolis. 
Alates 1967. aastast oli ta Yale'i Ülikoolis matemaatika ja teadusajaloo professor, 1977. aastast ka vanaida keelte professor. Aastal 1992 ta emeriteerus.
Hans Günther Aach

Hans Günter Aach (2. oktoober 1919 – 4. detsember 1999, Aachen) oli saksa botaanik ja viroloog. 
Alates 1965. aastast oli ta ülikooli RWTH Aachen korraline professor ja botaanika instituudi direktor.
Ta on uurinud põhiliselt viiruste valke.
J. G. Aachen

J. G. Aachen oli saksa kalligraaf 18. sajandil.
Ta töötas Kölnis. Ta kirjutas pärgamendile kunstipäraselt nimesid. Ühel Johann Jakob Merlo mainitud lehel on signatuur: "J. G. Aachen penna fecit 1767".
Mikkel Aagaard

Mikkel Holm Aagaard (sündinud 26. novembril 1979) on taani endine käsipallur. 
Ta mängis Taani käsipallikoondises 59 kohtumist ja viskas 107 väravat. 2006. aasta EM-ilt võitis ta pronksi ja 2008. aasta EM-ilt kulla. Ta võistles 2010. aastani.
Frøy Aagre

Frøy Aagre (sündinud 8. juunil 1977 Tønsbergi vallas Nøtterøys) on norra džässsaksofonist.
Aagot Vangen

Aagot Vangen (29. juuni 1875 Stor-Elvdal –
29. juuli 1905 Drøbak) oli norra naisskulptor.
Ta õppis Pariisis Académie Julianis Denys Pierre Puechi juures.
Truid Aagesen

Truid Aagesen ehk Theodoricus Sistinus ehk Trudo Haggaei Malmogiensis (16.–17. sajand) oli taani helilooja ja organist.
Pärast Saksamaal viibimist (tema muusikaõpetaja ja vaimulik juhataja oli jesuiit Laurentius Nicolai Norvegus) määrati ta 20. juunil vkj 1593 Kopenhaageni toomkiriku Vor Frue Kirke organistiks. Aastatel 1599–1600 õppis ta Veneetsias Giovanni Gabrieli juures. Aastal 1600 käis ta kuningas Christian IV saadikuna Prahas. Aastal 1608 ilmus Hamburgis tema "Cantiones trium vocum". Aastal 1613 pidid kuninga käsul kõik katoliiklased maalt lahkuma; 15. septembril vkj tegi Kopenhaageni Ülikooli juhtkond talle teatavaks, et katoliiklike kalduvuste tõttu ei saa ta enam organistina jätkata. Aastal 1615 määrati tema asemele Johan Meincke. Hiljem elas ta Danzigis.
Prantsuse Suursaatkond Eestis

Prantsuse Suursaatkond Eestis (prantsuse "Ambassade de France en Estonie") on Eesti pealinnas Tallinnas asuv Prantsusmaa diplomaatiline esindus. Saatkond asub aadressil Toom-Kuninga 20. Alates 2023. aastast on Prantsusmaa suursaadikuks Emmanuel Mignot.
Ajalugu.
Prantsusmaa esimene mitteametlik saadik Eestis oli Raphaël Hurstel, kes saabus 1919. aastal Tallinna. Novembris 1919 saadeti Eesti pealinna esimene ametlik Prantsuse esindaja Herme. 1920. aastast esindas Prantsuse valitsust Balti riikides Louis Edmond Paul de Sartiges, Eestisse määrati tema esindajaks konsul Georges Eybert.
Pärast "de jure" tunnustamist 1921. aasta juunis tegutses maailmasõdade vahel Prantsusmaa saatkond Tallinnas aadressil Alendri 3. Välja arvatud Louis Mathieu de Vienne'i periood aastatel 1923–1925 (mil Eesti saadik asus Riias), tegutses saatkonnas ka Prantsusmaa erakorraline saadik ja täieõiguslik minister.
Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940 aastal teatas Eesti NSV Välisministeerium 12. augustil Prantsuse saadikule, et ta peab saatkonna tegevuse lõpetama. Kõikide Eestis olevate välissaadikute lahkumist nõuti 25. augustiks. Prantsuse saatkond Tallinnas suleti, kuid Prantsusmaa ei tunnustanud Eesti annekteerimist Nõukogude Liitu.
Iseseisvumise taastamise järel taastati Eesti ja Prantsusmaa vahelised diplomaatilised suhted 30. augustil 1991. Viisade osakonna avas Prantsusmaa Toom-Kuninga tänaval juba 20. jaanuaril 1992, ametlik Prantsusmaa saatkond taasavamine toimus 24. märtsil 1992 Prantsuse välisminister Roland Dumas' osalusel.
Eesti punane veis

Eesti punane veis (ka "Eesti Punane", Inglise keeles "Estonian Red") on aborigeenne piimaveise tõug Eestis. Tõu tunnusjoon on punane põhivärvus, ehkki teatud juhtudel võib värvus varieeruda punaste, punasekirjude ja pruunide toonide vahel, harvem ka musta värvi.
Aretus.
Veis on pika süstemaatilise ristamise teel aretatud , angli ja põhja-schleswigi punaste tõugudega, eelkõige piima tootmiseks. Tõug on punakat tooni, keskmise kasvuga ja tugeva kehaehitusega. Keskmine aastane piimatoodang jääb vahemikku 6000-8000 kg lehma kohta. Tõul on tugev vastupanuvõime kohalikele haigustele ja soodsad paljunemis omadused, mis aitavad kaasa tema majanduslikule elujõulisusele Eesti piimatööstuses.
Ajalugu.
Nende süstemaatiline aretus algas 19. sajandi lõpul Venemaa impeeriumi Balti kubermangudes, Euroopa turu konkurentsi suurenemise tõttu. A.T. von Middendorf tõi 1862. aastal Taanist 31 punast angli veist, et suurendada Liivimaa veiste piimajõudlust ja kohanemisvõimet. 1885. aastal asutati Balti Veisekasvatajate Ühing ja loodi tõuraamat. 20. sajandi alguseks oli uus tõug Eestis suures osas asendanud põlislehmad. Nõukogude ajal oli veisekasvatus esmatähtis ning 1947. aastal asutati sihtotstarbelised organisatsioonid. Eesti Tõuloomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI) asutati 1956. aastal ja peale Eesti taasiseseisvumist 1991. aastal ühines ELVI Eesti Põllumajanduse Akadeemiaga (praegune Eesti Maaülikool). Pärast 1992. aastat jätkati veisekasvatust aretusorganisatsioonide alluvuses.
Omadused.
Iseloomult on rahulik ja sõbralik, hea tervise ja pikaealisusega. Emaslooma poegimine möödub kergelt ja surnud sündide esinemissagedus on madal. Tõu peamine eristav tunnus on punast tooni karvkate, mille varjund võib varieeruda punasest kuni punavalge või pruunini.. Tõu keha mõõtmed on järgmised: turjakõrgus 127,5 cm, rindkere laius 45,5 cm, pikkus 157,9 cm, südame ümbermõõt 195,5 cm ja kämblaluu ümbermõõt 18,3 cm. Täiskasvanud lehmade kaal on 450–550 kg, maksimaalne registreeritud kaal on 780 kg, samas kui täiskasvanud pullid kaaluvad tavaliselt 800–900 kg, mõned isendid ulatuvad kuni 1000 kg-ni.
Levik.
Traditsiooniliselt on punast veisekarja kasvatatud Eesti saartel, läänerannikul ning riigi kesk- ja lõuna piirkondades. 1960. aastate alguseks oli see ainus määratud veisetõug kümnes lääne- ja lõuna rajoonis. 20. sajandi alguses domineeris eesti punane veisetõug, moodustades 1939. aastaks 73% kontrollitud veistest, eriti Lõuna-Eestis. Pärast II maailmasõda hakkas tõu osakaal vähenema, kuna tootlikum eesti mustvalge (Holsteini friisi tõug) muutus eelistatumaks. Tänapäeval kasvatatakse eesti punaseid veiseid väikestes, keskmiselt 11-pealistes karjades, mille suurust piiravad Lõuna-Eesti künklikud maastikud, kuna need on sobivamad väiksematele karjadele.
Põllumajanduslik tähtsus.
2023. aasta jõudluskontrolli andmetel oli eesti punase veisetõugu lehmi 8724 ning keskmiseks piimatoodanguks oli 7806 kg.
2022. aasta karjast välja läinud lehmade elueatoodang oli 32 028 kg, mis oli 5 aasta lõikes kõige kõrgem kõikide tõugude seas.
Eesti-Prantsusmaa suhted

Eesti-Prantsusmaa suhted said alguse pärast Eesti iseseisvumist 1918. aastal. Riikidevahelised diplomaatilised suhted loodi 1921. aastal, kui Eesti sai Rahvasteliidu liikmeks. Teise maailmasõja tõttu riikidevahelised suhted katkesid ja need taastati 1991. aastal.
Tallinnas on Prantsuse Suursaatkond ja Pariisis on Eesti Vabariigi Suursaatkond.