tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
James Fenimore Cooper

James Fenimore Cooper (15. september 1789 – 14. september 1851) oli ameerika kirjanik.
Tema rohkete mere-, rajamaa- ja ajalooromaanide hulgas on tuntuim viieköiteline indiaaniromaanide tsükkel "Nahksuka jutud" ("Hirvekütt", "Viimane mohikaanlane", "Rajaleidja", "Pioneerid", "Preeria").
Elulugu.
James Fenimore Cooper sündis kohtunik William Fenimore Cooperi ja tema abikaasa Elizabethi peres. Peres sündis 12 last, kellest James oli eelviimane, aga enamik lapsi ei saanud suureks.
1788. aastal ostis isa Susquehanna jõe äärde kümmekond ruutkilomeetrit maad ja rajas sinna linna, mis sai tema järgi nimeks Cooperstown. Linn kannab seda nime tänapäevani ja ekslikult arvatakse vahel, et see on kuulsa kirjaniku järgi nimetatud.
1790 hakkas isa oma perele maja ehitama ja see valmis 1799. Maja nimi oli Otsego Hall. Cooper elas selles majas suure osa oma elust, aga mõni aasta pärast tema surma põles ka maja maha ja hävis.
13-aastaselt võeti Cooper vastu Yale'i ülikooli. Ta õppis seal kaks aastat, aga kolmandat ei lõpetanud. Ta visati ülikoolist välja, sest laskis nalja pärast õhku kaasõpilase toaukse. Nii ei saanudki Cooper teaduskraadi.
17-aastaselt läks Cooper kaubalaevale madruseks ja sõitis sellega Euroopa vahet. Euroopas käisid sel ajal Napoleoni sõjad. 1. jaanuaril 1808 astus Cooper USA mereväkke ja arvati mitšmaniks ehk ohvitseriõpilaseks. 1811 kinnitas Thomas Jefferson ta "warrant officeri" ehk enam-vähem mittekoosseisulise nooremohvitseri kohale.
20-aastaselt päris Cooper oma 1809. aastal surnud isa vara. 1. jaanuaril 1811 abiellus ta Susan Augusta de Lanceyga. Abikaasa pärines jõukast perest, mis USA iseseisvussõja ajal oli Suurbritanniat toetanud. Sellest abielust sündis 7 last, kellest 5 sai täiskasvanuks.
1820. aastal otsustas Cooper hakata kirjanikuks. Tema esimene romaan "Ettevaatus" ("Precaution") ilmus juba samal aastal. See oli mõjutatud Jane Austenist ning keskendus moraalile ja kommetele. Romaan ilmus anonüümselt ega saavutanud edu. 1823 ilmus tema kolmas romaan "Pioneerid", mis oli "Nahksuka juttude" sarjas esimesena ilmunud romaan ja tegi Cooperi kuulsaks.
Tunnustus.
James Fenimore Cooper valiti 1823. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Lion Feuchtwanger

Lion Feuchtwanger (7. juuli 1884 München – 21. detsember 1958 Los Angeles) oli juudi päritolu saksa kirjanik.
Feuchtwanger õppis kirjandust ja filosoofiat Müncheni ja Berliini ülikoolis. Ta alustas loometeed teatrikriitikuna ja asutas 1908. aastal kultuuriajakirja Der Spiegel. Ta töötas koos Bertolt Brechtiga ja mõjutas tema varast loomingut.
Feuchtwanger sai Saksamaal tuntuks juba 1925. aastal, pärast oma romaani "Juut Süss" ilmumist. 1930. aastal ilmus tema romaan "Edu", mis käsitles natsipartei tõusu ja langust (romaani ilmumise ajal tundus talle, et langus on juba käes). Uus fašistlik režiim hakkas teda kohe taga kiusama. 30. jaanuaril 1933, päeval, mil Adolf Hitler määrati Saksamaa kantsleriks, oli Feuchtwanger loengureisil Washingtonis. Järgmisel päeval helistas talle Saksamaa suursaadik USA-s Friedrich Wilhelm von Prittwitz und Gaffron, soovitades tal mitte enam Saksamaale tagasi pöörduda. Samal aastal rüüstasid valitsuse käsilased tema maja ja varastasid või hävitasid suure osa tema ulatuslikust raamatukogust. 10. mail 1933 põletasid natsid tema teoseid kõikjal Saksamaal. 25. augustil 1933 avaldas Saksamaa valitsuse ajaleht Reichsanzeiger esimese nimekirja isikutest, kellelt võetakse Saksamaa kodakondsus "ebalojaalsuse eest Saksa riigile ja rahvale" ning Feuchtwanger oli samuti selles nimekirjas.
Feuchtwanger asus elama Lõuna-Prantsusmaale. 1940. aastal vallutas Saksamaa Prantsusmaa ja Feuchtwanger vahistati. Ta põgenes oma naise abiga vanglast ja neid abistasid mitu USA diplomaati, vaimulikku ja ajakirjanikku. Lõpuks õnnestus Feuchtwangeril Hispaania ja Portugali kaudu USA-sse põgeneda. Seal sai ta poliitilise varjupaiga ja elas kuni surmani Lõuna-Californias.
Looming.
Näidend.
Feuchtwangeri ajaloolistel romaanidel on filosoofiline ja poliitiline suunitlus.
Järvekäsn (perekond)

Järvekäsn ("Spongilla") on järvekäsnlaste sugukonda kuuluv perekond mageveekäsni. Järvekäsni on teada umbes 20 liiki. Eestis elab vaid üks selle perekonna esindaja – järvekäsn ("Spongilla lacustris").
Järvekäsnad elavad üksnes mageveekogudes, näiteks järvedes ja aeglasevoolulistes jõgedes. 
Järvekäsnad nagu enamik käsni kinnituvad substraadile ja on filtreerijad. Nende toiduks on väikesed veeorganismid, näiteks protistid ja bakterid. 
Mereeluliste käsnadega võrreldes on järvekäsnade ökonišš palju laiem, mis on eeskätt tingitud sellest, et nad moodustavad idupunge ehk gemmulaid, mis arenevad emasorganismi sees. Kui keskkonnatingimused halvenevad ja emaskäsn sureb, siis vabaneb temast gemmulad, kes hakkavad soodsamate tingimuste jõudes "idanema".
Järvekäsn

Järvekäsn ("Spongilla lacustris") on mageveekäsn järvekäsnlaste sugukonnast.
Loom võib lisaks mageveekogudele elada ka väga madala soolsusega riimvetes. Läänemeres on teda leitud Warnowi estuaaris, Schlei estuaaris ja Kura säärlõukas. 
Ta kasvab vees, kinnitununa taimevartele või muule, tavaliselt püstiste sõrmjate kollaste või roheliste harudena.
Järvekäsn on Eestis tavaline.
Mait Raun

Mait Hando Raun (sündinud 11. septembril 1963 Tallinnas) on Eesti kirjanik ja poliitik.
Mait Raun on lõpetanud Tartu Ülikooli 1989. aastal psühholoogia erialal. Ta on töötanud teaduri, nõuniku ja ajakirjanikuna, kõige pikemalt on aga olnud vabakutseline kirjanik.
Mait Raun on avaldanud trükis paarkümmend raamatut, olnud Sõltumatu Infokeskuse eestvedajaid ja toimetanud ajakirja Heinakuu (1988–1991), ajalehte Muinsuskaitse Seltsi Sõnumid (1989–1990), almanahhi "Eesti 2000" jt.
Isiklikku.
Tema isa on bibliofiil ja näitekirjanik Vallo Raun, ema on klaasikunstnik Maie-Ann Raun, vend on ajakirjanik Alo Raun.
Tunnustus.
Mait Raun on saanud 1988. aastal Loomingu publitsistikapreemia ja 1994. aasta romaanivõistlusel hinnati romaani „Tuline ratas” kolmanda auhinna vääriliseks
Looming.
Trükis ilmunud raamatud.
Ilukirjandus
Filosoofia
Ühiskondlik-poliitilised kirjutised
Tõlked
Põhja suusaalad 1924. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1924. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Chamonix's neljal alal: murdmaasuusatamises (18 km ja 50 km), kahevõistluses ning suusahüpetes. Võistlustel anti ka välja esimesed 1924. aasta maailmameistrivõistluste medalid.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 2. veebruar
50 km.
Kuupäev: 30. jaanuar 
Kahevõistlus.
Kuupäev: 30. jaanuar 
Suusahüpped.
Kuupäev: 25. jaanuar
Pronksimees Haugen sai medali alles 1974. aastal, kuna võistluste korraldajate tehtud viga tuli ilmsiks. Algul sai pronksi norralane Thorleif Haug, kuid tema punktid olid valesti arvestatud 18,000.
Neotektoonika

Neotektoonika on geotektoonika haru, mis uurib hilises geoloogilises ajas toimunud tektoonilisi liikumisi.
Hiline geoloogiline aeg tähendab antud juhul aega, mis järgneb Miotseenile. Seega käsitleb neotektoonika umbes viimase viie miljoni aasta jooksul toimunud maakoore tektoonilist arengut. Esineb ka teistsuguseid käsitlusi. Sageli rõhutatakse vajadust läheneda igale juhtumile eraldi, mistõttu ei saa tõmmata ranget ajalist piiri. Sellise käsitluse kohaselt loetakse neotektoonika huviorbiiti kuuluvaiks neid tektoonilisi liikumisi, mis on aktiivsed ka tänapäeval. Mõnikord loetakse neotektoonika alla vaid praegu aktiivseid tektoonilisi liikumisi.
Neotektoonika alla kuuluvad maavärinad, aktiivsed murrangud, glatsioisostaatiline maakerge jne.
Termini "neotektoonika" mõtles välja vene geoloog Vladimir Obrutšev.
Project Chanology

Projekt Chanology (inglise keeles "Project Chanology"), tuntud ka kui Operatsioon Chanology ("Operation Chanology") on saientoloogia ja Saientoloogia Kiriku vastu suunatud protestiliikumine, mille eestvedajaks oli detsentraliseeritud aktivstide võrgustik Anonymous. Anonymouse tegevuse põhjustas saientoloogia kiriku katse 2008. aasta jaanuaris tsenseerida internetis lõike suurt vastukaja leidnud intervjuust saientoloog Tom Cruise'iga.
Anonymous kuulutas oma operatsiooni välja 21. jaanuaril 2008 YouTube'i laetud videoga "Message to Scientology", milles kirjeldab saientoloogia käitumist tsensuurina internetis ja seab võrgustiku eesmärgiks saientoloogia "internetist välja lüüa". Video ilmumisele järgnesid saientoloogia kiriku vastu suunatud DDoS-ründed, libakõned ja mustad faksid, mis olid mõeldud nende tegevust häirima. 2008. aasta veebruaris otsustati üle minna legaalsetele meetoditele, seejuures rahumeelsed protestid ja surve avaldamine Ameerika Ühendriikide maksuametile, et nood uuriks saientoloogia kirikule antud maksuvabastusega seotud asjaolusid.
Reaktsioonid saientoloogia kirikult olid erinevad. Algselt ütles üks pressiesindaja, et Anonymous on kiriku tegevusest valesti aru saanud. Teine nimetas neid "arvutinohikuteks". Hiljem hakkas kirik Anonymoust kirjeldama "küberterroristidena", kes sooritavad "vihakuritegusid religiooni suhtes".
Kala (toit)

Kala on kalade elunditest, eriti lihastest saadav toiduaine.
Kala on kasulik toiduaine, sisaldades mitmeid inimorganismile vajalikke aineid ja vitamiine. 
Kala sisaldab 13–23% täisväärtuslikke valke, mida on paljudes kalades lausa 25% (anšoovis, tuunikala); sügisel on isegi räimes valku kuni 23%. 
Rasva sisaldus kõigub tugevalt 0,1–33%ni, mis sõltub kala liigist ja püüdmisajast. Rasvasemateks loetakse lõhelisi, heeringalisi, tuuralisi, tuunikala, skumbriat ja makrelli. Üsna vähe on rasva tursas, hõbeheigis ja haugis. Eriti kasulik kalarasv sisaldab suures koguses A-, D- ja E-vitamiini, mõne liigi rasv ka B1- ja B2-vitamiini. 
Kala ja kalatooted sisaldavad ka väga olulist oomega-3-rasvhapet.
Kalas on rikkalik valik mineraalaineid (1–5%), seal hulgas kaaliumi, rauda ja fosforit. Oluline on kalas mikroelement seleeni sisaldus, mis kaitseb inimorganismi vähirakkude arengu eest ja hoiab ära südameinfarkti. Südamehaigetele vajaliku kaaliumi sisaldus on suurem merekalades. Kõik merekalad sisaldavad rikkalikult joodi, millest meil rafineeritud toiduainete ajastul tihti vajaka jääb. Kalatoit on seega oluline kilpnäärme alatalitluse all kannatavatele inimestele.
Põhja suusaalad 1928. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1928. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Sankt Moritzis neljal alal: murdmaasuusatamises (18 km ja 50 km), kahevõistluses ja suusahüpetes. Võistlused olid ka kui 1928. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 17. veebruar
50 km.
Kuupäev: 14. veebruar
Kahevõistlus.
Kuupäev: 14. veebruar
Suusahüpped.
Kuupäev: 11. veebruar
Põhja suusaalad 1932. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1932. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Lake Placidis neljal alal: murdmaasuusatamises (18 km ja 50 km), kahevõistluses ja suusahüpetes. Võistlused olid ka kui 1932. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 10. veebruar 
50 km.
Kuupäev: 13. veebruar 
Kahevõistlus.
Kuupäev: 10. veebruar 
Suusahüpped.
Kuupäev: 10. veebruar
Ganymedes (kuu)

Ganymedes on üks planeedi Jupiter kuudest. Tegemist on suurima kuuga Päikesesüsteemis. Ganymedese läbimõõt (umbes 5268 km) on suurem kui Merkuuril, kuid tema mass on Merkuuri omast ligikaudu poole väiksem. 
Ganymedese avastas 1610. aastal Galileo Galilei ja sellele pani nime Simon Marius.
See on teadaolevalt ainuke magnetväljaga kuu siinses Päikesesüsteemis. Selle elektromagnetvälja on uurinud kosmosesond Juno.
Ganymedesel on selgelt eristuv tuum. Arvatakse, et sügaval jäise pealispinna all võib leiduda ka vedel ookean, mis võiks olla sobilik eluks.
Ganymedes

Ganymedes on tegelane vanakreeka mütoloogias. Ta oli Trooja prints, kuningas Trosi poeg, kes paistis silma oma erakordse ilu poolest.
Peajumal Zeus armus Ganymedesesse ja röövis ta. Röövimise kohta on käibel mitmeid eri versioone. Ühe kohaselt muutus Zeus ise suureks kotkaks; teise kohaselt saatis suure kotka noort printsi röövima. Röövimine ise leidis aset Ida mäel Früügias, kus Ganymedes oli kas lambaid karjatamas või kogunenud koos oma sõprade ja õpetajatega õppima.
Ganymedes toimetati Olümpose mäele, kus temast sai Zeusi armastatu ja veinikandja. Kõik jumalad olid Ganymedesest vaimustuses, välja arvatud Zeusi abikaasa Hera. Noort printsi on peetud ka põhjuseks, miks Hera Trooja sõjas troojalased hülgas.
Ganymedes (täpsustus)

Ganymedes on kreeka nimi, mis võib osutada ühele järgmistest isikutest või objektidest:
Põhja suusaalad 1936. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1936. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Garmisch-Partenkirchenis viiel alal: murdmaasuusatamises (18 km, 50 km ja esimest korda 4×10 km teatesõidus), kahevõistluses ja suusahüpetes. Võistlused olid ühtlasi 1936. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 12. veebruar
50 km.
Kuupäev: 15. veebruar
4×10 km teatesõit.
Kuupäev: 10. veebruar
Viimases vahetuses Soome eest rajale läinud Kalle Jalkanen oli norrakast Bjarne Iversenist maas 1 minut ja 23 sekundit. Kui pool 10 kilomeetrist oli sõidetud, sai Jalkanen juba Iversenin kätte. Ühel laskumisel Jalkanen sülitas ja samas ka tema kunsthambad kukkusid lumme. Ta suundus neid üles võtma ja norrakas pääses uuesti juhtima. Pool kilomeetrit enne finišit sai ta uuesti Iverseni kätte ja võitis lõpuks kuue sekundiga Soomele kuldmedali.
Kahevõistlus.
Kuupäev: 10. veebruar
Suusahüpped.
Kuupäev: 6. veebruar
Gott mit uns

Gott mit uns ("Jumal on meiega") oli Preisimaa kuninglik moto ja osa Preisi ning hiljem Saksa sõjalisest embleemist.
Alicante provints

Alicante provints on provints Hispaanias Valencia autonoomse piirkonna lõunaosas. Provintsi keskus on Alicante linn.
Alicante provints on üks Hispaania tähtsamaid turismipiirkondi.
2007. aastal oli provintsi elanikest 21,4% välismaa kodanikke ja 2009. aastal 23,6%. Kõige rohkem oli Suurbritannia, Saksamaa, Maroko, Ecuadori ja Rumeenia kodanikke.
Haldusjaotus.
"Täpsemal artiklist Alicante provintsi haldusjaotus"
Provints jaguneb üheksaks maakonnaks ja 141 vallaks.
Kliima.
Alicante provintsi aasta keskmine temperatuur on +17,8 °C, jaanuaris +11,6 °C, augustis +25,5 °C.
Aastas sajab keskmiselt 357 mm, sealhulgas jaanuaris 20 mm ja augustis 10 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2900 tundi, sealhulgas jaanuaris 178 ja augustis 308 tundi.
Castellóni provints

Castellóni provints ehk Castelló provints on provints Hispaanias Valencia autonoomse piirkonna põhjaosas. Provintsi keskus on Castellón de la Plana.
Kliima.
Castellóni aasta keskmine temperatuur on +16,7 °C, jaanuaris +10,1 °C, augustis +24,4 °C.
Aastas sajab keskmiselt 478 mm, sealhulgas jaanuaris 36 mm ja augustis 35 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2638 tundi, sealhulgas jaanuaris 173 ja augustis 271 tundi.
Haldusjaotus.
Vallad.
Castellón de la Plana provintsi kuuluvad järgmised 135 valda:
Valdade ametlik nimekasutus ei ühti keeleliselt ega ka sellest, millise keele kasutajad vallas on enamuses. Lingitud on ametlik valla nimi. Rasvases kirjas on toonitatud valla nimed mis on mõlemas keeles ametlikult kasutuses. Tabelis on loetletud vallad nende artikleid arvestamata."
Ávila provints

Ávila provints on provints Hispaanias Castilla y Leóni autonoomse piirkonna kaguosas. Provintsi keskus on Ávila linn.
Kliima.
Ávila aasta keskmine temperatuur on +10,4 °C, jaanuaris +3,2 °C, augustis +19,4 °C.
Aastas sajab keskmiselt 365 mm, sealhulgas jaanuaris 28 mm ja augustis 18 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2653 tundi, sealhulgas jaanuaris 26 ja augustis 18 tundi.
Badajozi provints

Badajozi provints on provints Hispaanias Extremadura autonoomse piirkonna lõunaosas. Provintsi keskus ja suurim linn on Badajoz. Suuremad linnad on veel Mérida, Don Benito ja Almendralejo.
Badajozi provints on pindalalt Hispaania suurim.
Kliima.
Badajozi aasta keskmine temperatuur on +16,4 °C, jaanuaris +8,7 °C, augustis +25,0 °C.
Aastas sajab keskmiselt 486 mm, sealhulgas jaanuaris 58 mm ja augustis 6 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2829 tundi, sealhulgas jaanuaris 145 ja augustis 344 tundi.
Haldusjaotus.
Provintsis on 11 maakonda kokku 165 vallaga.
Vallad.
Badajozi provintsi kuuluvad järgmised 165 valda:
"Märkus: Tabelis on loetletud vallad nende artikleid arvestamata. Kõikide valla keskused kannavad vallaga sama nime."
Ciudad Reali provints

Ciudad Reali provints on provints Hispaanias Castilla – La Mancha autonoomse piirkonna lõunaosas. See piirneb lõunas Andaluusiaga. Provintsi keskus on Ciudad Reali linn.
Elanike arv oli 2024. aasta seisuga 492 640. Pindala on 19 813 km². See on Castilla – La Manchas pindalalt suurim ja Toledo provintsi järel rahvaarvult suuruselt teine provints Hispaanias on see pindalalt kolmandal kohal.
Ciudad Reali provints paikneb tasandikulisel ja viljakal La Mancha piirkonnas. Keskmine kõrgus merepinnast on 500–600 meetrit. Suurim provintsi idast läände kulgev jõgi on Guadiana. Provintsis asuvad Tablas de Daimieli rahvuspark ja Cabañerose rahvuspark.
Provints loodi 1833. aastal.
Kliima.
Ciudad Reali aasta keskmine temperatuur on +14,3 °C, jaanuaris +5,7 °C, augustis +24,5 °C.
Aastas sajab keskmiselt 450 mm, sealhulgas jaanuaris 47 mm ja augustis 8 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2722 tundi, sealhulgas jaanuaris 133 ja augustis 342 tundi.
Haldusjaotus.
Ciudad Reali provints jaguneb 102 vallaks. Elanike arvult on suurim provintsi halduskeskus Ciudad Real (2023. aasta seisuga 75,254 elanikku). Pindalalt on suurim Almodóvar del Campo (1208 ).
Provintsi kirdepiirist umbes paari kilomeetri kaugusel asub Ciudad Reali provintsi eksklaav Anchuras, mis paikneb Badajozi ja Toledo provintsi vahel.
Huelva provints

Huelva provints on provints Hispaanias Andaluusia autonoomse piirkonna lõunaosas. Provintsi keskus on Huelva linn.
Kliima.
Huelva provintsi aasta keskmine temperatuur on +18,3 °C, jaanuaris +12,1 °C, augustis +25,6 °C.
Aastas sajab keskmiselt 516 mm, sealhulgas jaanuaris 78 mm ja augustis 3 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2982 tundi, sealhulgas jaanuaris 161 ja augustis 353 tundi.
Haldusjaotus.
Vallad.
Huelva provintsi kuuluvad järgmised 80 valda:
"Märkus: Tabelis on loetletud vallad nende nimedes artikleid arvestamata."
Arteriaalne veri

Arteriaalne veri on kopsudes hapnikuga rikastunud veri, mis voolab südamest teiste elundite suunas. Arteriaalse vere vool saab alguse südame vasakust vatsakesest ja algab sealt aordiga ning varustab arterite kaudu verega kogu organismi. Moodustub suur vereringe ehk kehavereringe, mis suubub südame paremasse kotta ülemise ja alumise õõnesveeni kaudu.
Necro Strike

Necro Strike (varem tuntud ka kui Nahuj Strike) on Viljandist pärit "death-metal"'it viljelev ansambel, mis loodi 2002. aastal.
Frank Iero

Frank Anthony Iero (sündinud 31. oktoobril 1981) on USA muusik. 
Ta on ansambli My Chemical Romance rütmikitarrist ja ansambli L.S. Dunes kitarrist. Varem on ta olnud "post hardcore"'i viljeleva ansambli Leathermouthi vokalist. Ierol on käsil sooloprojekt "Frank Iero and the Future Violents" (varem ka "frnkiero and the cellabration" ning "Frank Iero and the Patience"). Tema esimene sooloalbum "Stomachaches" ilmus 26. augustil 2014.
Elukäik.
Iero sündis New Jersey osariigis Belleville'is. Lapsena põdes ta tihti bronhiiti ja kõrvapõletikku, mille tõttu sattus ta tihti haiglasse. Ta õppis Queen of Peace Keskkoolis. Ta jätkas haridusteed Rutgersi Ülikoolis stipendiumiga, kuid stuudium jäi pooleli, sest Iero jaoks oli tähtsam minna My Chemical Romance'iga kontserditurneele. 
Iero vanemad läksid lahku tema noorpõlves ning ta elas ema juures, kes lubas tal korraldada oma keldris bändiproove. Nii Iero isa kui ka vanaisa olid muusikud ning olid noorukile eeskujuks. Isa õpetas talle, kuidas trumme mängida, kuid hiljem otsustas ta mängida kitarri.
Muusikakarjäär.
Varajased ansamblid ja Pencey Prep (1997–2002).
Vaid 11-aastaselt hakkas Iero mängima New Jersey punkrokiansamblites. Enne My Chemical Romance'iga liitumist oli ta punkansambli Pencey Prep eestvedaja. Enne laialiminekut avaldas ansambel albumi "Heartbreak in Stereo". Albumi produtseeris plaadifirma Eyeball Records.
Kui Iero tegutses Pencey Prepis, sai ta sõbraks My Chemical Romance'i liikmetega. Temast sai nende demolinastuste suur fänn ning ta aitas neil korraldada esimesed esinemised. Pärast Pencey Prepi laialiminekut mängis Iero mitmes bändis, kaasaarvatud I Am A Graveyard, Hybrid ja Sector 12. Peagi pakuti talle rütmikitarristi kohta My Chemical Romance'is.
My Chemical Romance (2002–2013).
Iero liitus My Chemical Romance'iga aastal 2002. Ansambli debüütalbumisse "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love" panustas Iero kahe laulu salvestamisega ("Honey, This Mirror Isn't Big Enough for the Two of Us" ja "Early Sunsets Over Monroeville"). Iero osales iga laulu loomises ansambli järgnevates stuudioalbumites. Nendeks olid "Three Cheers for Sweet Revenge", "The Black Parade" ja "". 2013. aasta 22. märtsil läks ansambel lahku. 
Leathermouth ja teised muusikaprojektid (2007–2016).
2007. aastal moodustasid Iero ja ta sõbrad "hardcore punk"'i viljeleva ansambli Leathermouth (stiliseeritult LeATHERMØUTH). 2009. aasta 27. jaanuaril avaldasid nad oma esimese albumi "XO". Ansambel lõpetas tegevuse aastal 2010. Iero tegutseb The Cure'i tribuutansamblis The Love Cats, mis on saanud nime The Cure'i samanimelise laulu järgi. Iero mängis basskitarri Reggie and the Full Effecti hüvastijätutuuril. Tema esimene soololaul "This Song Is A Curse" ilmus Tim Burtoni animafilmi "Frankenweenie" ametliku heliriba boonusloona.
2013. aasta alguses teatasid Iero ja James Dewees, et nad töötavad "digital hardcore"i projekti Death Spells kallal. Death Spellsi esimene album "Nothing Above, Nothing Below" ilmus 29. juunil 2016.
Gucci

Gucci moemaja, ka lihtsalt Gucci, on Itaalia moeajaloo ikoon ja nahktoodete bränd. Sellele pani aluse Guccio Gucci (1881–1953) Firenzes 1921. aastal.
Guccit peetakse üheks maailma kuulsamaks, prestiižsemaks ja tuntumaks moebrändiks maailmas . Läbimüügilt on Gucci maailmas teine moebränd Louis Vuittoni järel, kuid esikohal Itaalias. Guccil on üle maailma ligikaudu 425 oma kaubamaja, kuid tema tooteid müüakse ka suurtes kaubanduskeskustes ja väiksemates poodides.
Gucci on Fur Free Alliance liige.
Ajalugu.
Gucci moemaja asutas 1906. aastal Guccio Gucci. Aastal 1938 Gucci laienes ja kaubamaja avati Roomas. Gucci oli vastutav paljude firmade märkimisväärsete toodete disainimise eest. Aastal 1947 tutvustas Gucci bambusest käekotti, mis on tänaseni firma üheks tugisambaks.
Guccio Gucci abikaasa Aida Calvellil oli suur perekond, kokku kuus last, kuid ainult tema neljal pojal oli suur roll Gucci kompaniis. Pärast Guccio surma 1953. aastal viis tema poeg Aldo firma ülemaailmsele areenile, avades esimesed kaubamajad Londonis, Pariisis ja New Yorgis. Oma toodetega jõudis Gucci Aasiasse 1960. aastate lõpus, avades kaubamajad Hongkongis, Tokios ja Koreas.
1972. aastal laiendas Gucci tegevust ka autotööstusse, nimelt hakati esmakordselt maailmas tootma autosid, mille on disaininud tunnustatud moedisainerid. Lisaks sellele oli Guccil hinnatud parfüümisari.
Kui 1983. aastal Guccio poeg Rodolfo suri, jättis ta 50% firmast oma pojale Mauriziole. Neil aastatel algas Gucci majanduslangus, kuid firma päästeti ja peagi suudeti taas tegevust laiendada, sealhulgas Hollandisse. Kuigi rasked aastad olid sassi ajanud nii peresuhted kui ka firma siseelu, otsustas Maurizio Gucci teha firmast firma, mis oleks maailmas tunnustatud, ja aastatega see tal õnnestus.
Chris Lake

 
Chris Lake (kodanikunimi Christopher Lake; sündinud 8. augustil 1982) on šoti päritolu "house-"muusika DJ ja produtsent, kes sai kõigepealt tuntuks menubändi The Prodigy lugudest remikse tehes.
Chris Lake on andnud välja singleid plaadifirmade Lost Language, Pangea Records ja 3 Beat Breaks kaudu. Lake'i enda plaadifirmad on Rising Music ja Rising Trax. 
Tema kõige populaarsem singel on 2005. aastal ilmunud "Changes", mis anti 2006. aasta suvel uuesti välja plaadifirma Universal kaudu ning millele andis oma hääle laulja Laura V. 
Populaarsust on kogunud ka singel "Carry Me Away", mis anti välja 2007. aasta 14. mail. Aastal 2009 ilmus Lake'l esikalbum "Crazy". Koostöös muusikaprodutsent Michael Woodsiga ilmus Lake'il 2012. aasta lõpul singel "Black Thong".
ATB

ATB (kodanikunimega André Tanneberger; sündinud 26. veebruaril 1973 Saksamaal) on saksa elektroonilise tantsumuusika DJ ja produtsent.
Erlihhioos

Erlihhioosiks nimetatakse nakkushaigusi, mida levitavad puugid ja mida põhjustavad sugukonda "Anaplasmataceae" kuuluvad bakterid. Erlihhioosi esineb nii inimestel kui ka loomadel.
Nakkusesiirutajad.
Nakkusi siirutavad teadaolevalt järgmised puugiliigid:
Roomajatel.
Erlihhioosi esineb nii madudel kui ka sisalikulistel.
Imetajatel.
Varem arvati, et nakkus levib ainult koerte (esimene haigusjuht Alžeerias 1935), hobuste, veiste, lammaste ja metsloomade seas.
Inimestel.
Inimeste nakatumist erlihhioosi kirjeldati esimest korda 1986. aastal Ameerika Ühendriikide sõduritel.
Inimestel esinevat erlihhioosi enamikus Euroopa maades, sealhulgas Eestis, ametlikult ei registreerita. Seda ei ole kantud ka rahvusvahelisse haiguste klassifikatsiooni. Seega puudub ülevaade haiguse sagedusest.
Eeldatakse, et inimestel esineb erlihhioosi võrdlemisi harva, näiteks Ameerika Ühendriikides on selle esinemissagedus 0,7 haigusjuhtu 1 000 000 inimese kohta aastas.
Haigustekitajad ja vormid.
Erlihhioosi põhjustavad bakterid kuuluvad perekondadesse "Ehrlichia" ja "Anaplasma".
Inimestel võivad erlihhioose tekitada viis bakteriliiki:
Vormid.
Peamiselt levivad kaks vormi, mille kliiniline pilt on üsna sarnane: 
Sümptomid.
Haiguse peiteaeg on 5–21 päeva, harilikult ilmnevad haigusnähud 9 päeva pärast puugihammustust.
Erlihhioos tekitab tavaliselt nõrku sümptomeid ning kaob iseenesest, aga võib mööduda ka ilma haigusnähtudeta. Tavapärasteks sümptomiteks on palavik (85–100% juhtudest), peavalu (80–94%) ja lihasevalud (47–82%). Harva esinevad ka nahalööve, isutus, iiveldus, oksendamine, kõhuvalu. 
Haigus võib nõrgestada immuunsüsteemi, luues soodsa pinnase teistele nakkustele, eelkõige kandidiaasidele.
3% erlihhioosijuhtudest lõpeb inimese surmaga, kuid tavaliselt puudutab see nõrgestatud immuunsüsteemiga isikuid (nt HIV-positiivseid inimesi), kellel erlihhioos võib tekitada ägedat hingamispuudulikkust ja hepatiiti ning soodustada hospitaalinfektsioonide levikut.
Diagnoosimine.
Nakkushaiguse diagnoosimisel on indikaatoriks muutused veres; kasutatakse ka spetsiifiliste antikehade tiitri määramist, mida teostatakse vereproovi põhjal.
Teine võimalus on teha haigustekitaja kindlaks molekulaardiagnostika abil või kasvatades tekitajat söötmel.
Eestis diagnoositi esimene erlihhioosi haigusjuht Tartu nakkushaiglas 2002. aastal (avaldatud 2003). 2009. aasta keskpaigaks oli Tartu nakkushaiglas registreeritud 15 erlihhioosi haigusjuhtu.
Ravi ja ennetamine.
Vaktsiini erlihhioosi vastu veel ei ole, mistõttu peamiseks ennetamismeetodiks on puukide leviku piiramine.
Haigust ravitakse antibiootikumidega, kõige efektiivsemaks peetakse tetratsükliinide hulka kuuluvat doksütsükliini ja minotsükliini. Tetratsükliinide suhtes allergilistel inimestel võib alternatiivse ravimina kasutada rifampitsiini.
Rakud.
Nakkust peetakse ohtlikuks, kuna tekitajate elutsükli käigus, olenevalt bakteriliigist, nakatuvad ja hävivad peamiselt leukotsüüdid nii veres, luuüdis, maksas, põrnas kui ka lümfisõlmedes.
WSOP

WSOP on ingliskeelse termini "World Series of Poker" lühend, mida nimetatakse ka sportliku pokkeri maailmameistrivõistlusteks. Koosneb hulgast kõrvalturniiridest ning põhiturniirist. Toimub alates 1970. aastast Las Vegases.
WSOP põhiturniiril osalemine maksab $10 000 ning auhinnafond ületab viimastel aastatel mistahes spordivõistluse oma maailmas. Põhiturniiril mängitakse populaarseimat pokkerivariatsiooni "Texas Hold'em no limit". 
Neli pokkerimängijat on võitnud WSOP põhiturniiri vähemalt kahel korral: Johnny Moss, Doyle Brunson, Johnny Chan ja Stu Ungar.
Stu Ungar

Stuart Errol Ungar (8. september 1953 New York – 22. november 1998 Las Vegas) oli USA elukutseline kaardimängija, keda peetakse maailma tugevaimaks turniiripokkeri ja GIN-i mängijaks.
Noorus.
Stu Ungar sündis 1953. aastal USA-s New Yorgis juudi perekonnas. Juba väikese poisina tõmbasid teda kaardimängud ning kümne-aastaselt võitis ta ühe New Yorgis toimunud Gin Rummy turniiri. Hoolimata kaasasündinud fotograafilisest mälus ja geeniuse IQ-st jättis ta kooli varajases nooruses pooleli, asudes illegaalsetes mängupõrgutes tööle diilerina ning mängides võimaluse piires ka ise. Kiiresti sai temast kodulinna parim GIN-i mängija ja peatselt tekkis raskusi vastaste leidmisega. Ka blackjacki laudades ei olnud ta oodatud külaline.
WSOP.
1980. aastal proovis Ungar kätt pokkeris, osales samal aastal ka pokkeri maailmameistrivõistlustel – WSOP põhiturniiril – ning kõikide mängijate ja pealtvaatajate suureks imestuseks ka võitis selle, alistades lõpuduellis Doyle Brunsoni.
Ungar kaitses tiitlit 1981. aastal ja võitis muidki suuri turniire:
Hoolimata edust kaardilaudades tabasid teda elus mitmed tagasilöögid: abielulahutus 1986. aastal, kontrollimatu hasartmängusõltuvus (eriti spordipanuste tegemisel) ja süvenevad narkoprobleemid. 1990. aastal juhtis Ungar WSOP põhiturniiri taas silmapaistva ülekaaluga ning tundus, et kolmas tiitlivõit on käeulatuses. Ungar oli selles ka ise võrdlemisi kindel ja tähistas edukat mängu tavapäraselt kokaiiniga. Annus osutus aga liiga suureks ja mees viidi kriitilises seisus haiglasse.
1990. aastate alguses oli ta nii alla käinud, et keegi ei uskunud, et Ungar isegi oma 40. sünnipäeva näeb (selle peale veeti lausa kihla).
Tagasitulek.
1997. aastal nägi Ungar välja nagu inimvare, kuid sõprade abi ja rahalise toetusega suutis ta WSOP põhiturniirist osa võtta. Ungar näitas jõulist ja agressiivset mängu, võites turniiri kohati lausa masendava ülekaaluga. Võiduraha miljon dollarit tegi ta sõbraga pooleks, raisates oma osa ära mõne kuuga (taas narkootikumidele ja ebaõnnestunud spordiennustustele).
Surm.
1998. aasta 22. novembril leiti ta ühest Las Vegase äärelinna motellist surnuna, põhjuseks narkootikumide kuritarvitamisest tingitud südamepuudulikkus. Tema viimset puhkepaika tähistav tagasihoidlik hauaplaat ei meenuta midagi endisest hiilgusest ega mehe elu jooksul teenitud ligi 30 miljoni dollari suurusest rikkusest. Surnu taskust leiti vaid 800 dollarit, seegi oli laenatud. Tema matuste pidamiseks korraldati korjandus.
Meedia.
Ungarist on kirjutatud raamat "One of a Kind: The Rise and Fall of Stuey "The Kid" Ungar, the World's Greatest Poker Player" ning tehtud mängufilm "High Roller: The Stu Ungar Story" ("Suur panustaja", 2003, Michael Imperioliga peaosas) ja telesari.
2001. aastal võeti Ungar postuumselt pokkeri Kuulsuste Halli (Poker Hall of Fame) liikmeks.
Silma adaptatsioon

Silma adaptatsioon on inimese silma võime kohaneda esemete vaatlemiseks erinevatel valgustugevustel. Ereda valguse korral võtavad valgusärritusi vastu ainult kolvikesed. Kui inimene ereda valguse käest äkki pimedasse satub, siis ei näe ta algul midagi. Pikkamööda taastub võrkkesta kepikestes nägemispurpur ja tekib videvikunägemine.
Võrkkest

Võrkkest ehk reetina (ladina keeles "retina") on inimeste ja osade loomade silmamuna seinakihi kõige seesmine kiht.
Võrkkesta toidab ja silma siserõhku hoiab soonmiku kapillaarvõrgustik.
Võrkkesta areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Imetajatel.
Inimestel.
Võrkkest on õhuke, pehme konsistentsiga plaat, mille välispind liibub soonkestale, sisepind aga klaaskehale. Võrkkesta tagumine suurem pärissoonkestaga külgnev osa sisaldab valgustundlikke elemente ja seda nimetatakse optiliseks ehk nägemisosaks. Eesmises väiksemas ripskeha ja vikerkestaga külgnevas piirkonnas valgustundlikke rakke ei ole ja võrkkesta seda osa nimetatakse pimedaks.
Väljast on võrkkest kaetud võrkkesta pigmentepiteeliga, mis külgneb soonkestaga. Võrkkest koosneb histoloogiliselt 10 rakkude kihist. Olulisemad on kepikeste ja kolvikeste kiht, bipolaarsete ja ganglionirakkude kiht. Võrkkesta ehitus ei ole kogu ulatuses ühesugune, tema tsentraalses osas oleva kollatähni piirkonnas asuvad ainult kolvikesed. Ülejäänud võrkkesta osas, mida enam perifeersemale, seda vähem kolvikesi ning üha enam suureneb kepikeste arv. Võrkkestas on kolvikesi umbes 6 miljonit ja kepikesi umbes 115–120 miljonit. Nägemisnärvi ("n. opticus") väljumiskohta nimetatakse nägemisnärvikettaks ja see koosneb ainult närvikiududest. Kepikesed ja kolvikesed selles piirkonnas puuduvad ja füsioloogiliselt nimetatakse seda pimetähniks. Pimetähnist lateraalsemalt paikneb võrkkestal kollase värvusega ala – kollatähn. Valguse neeldumist ja muutumist närviimpulsiks käsitleb mõiste nimega fototransduktsioon. 
Võrkkest kuulub peaaju koosseisu.
Roomajatel.
Madudel.
Madude võrkkesta kiht on väga õhuke ja varustatud veresoontega.
Objektide liikumine ja "tunnistamine" (maod ei erista värve, neil on arvatavasti kahevärviline nägemine, ega kujundeid) tuvastatakse teadlaste arvates just madude võrkkestas asuvate kepikeste ja vähem kolvikeste poolt. Kuid leidub ka erandeid, nii on mitmete merimadulaste võrkkesta peamisteks nägemisretseptorrakkudeks just kolvikesed.
Eriti hästi tunnetavad liikumist kobrad. Kepikeste ja kolvikeste tüübid ja arvukus võrkkestas varieerub maoliigiti.
Madude võrkkest koosneb 4–5 rakukihist: 
Madude silma võrkkesta ehitus ei ole kogu ulatuses ühesugune ning varieerub ka liigiti ja indiviiditi.
Kepikesed

Kepikesed ehk kepprakud on inimese silma võrkkestas asuvad valgustundlikud rakud, mis toimivad nõrga valgustatuse korral, reageerides valgusele sõltumata selle lainepikkusest, st nad ei erista hästi värve. Neid on silma võrkkestal umbes 115-120 miljonit.
Ripskeha

Ripskehaks ehk tsiliaarkehaks ehk tsiliaarkehakeseks (ladina keeles "corpus ciliare") nimetatakse inimeste ja paljude loomade silmamuna soonmiku jätkuks olevat soonkesta eesmist osa. Ripskeha eritab vesivedelikku.
Roomajatel.
Madudel.
Madudel ümbritseb ripskeha silmaläätse, on ühenduses vöötmekesekiududega ("fibrae zonulares") ja läheb üle võrkkestaks.
Imetajatel.
Inimestel.
Inimestel paikneb ripskeha rõngakujuliselt silmaläätse ümber ja on fikseeritud erilise sideme – vöötmekesekiudude (Zinni sideme) abil. Ripskeha paikneb kõvakesta sarvkestaks ülemineku kohal. 
Eristatakse kolme osa: 
Ripskehal paiknev ripslihas koosneb silelihastest, mille abil toimub silmaläätse kuju muutmine. Ripslihas osaleb akommodatsioonil.
Silma ripskeha põletik on tsükliit.
Silmalääts

Silmalääts (ladina keeles "lens chrystallina") on paljude loomade silmamunas paiknev kude. Silmalääts on kaksikkumer ning asub silmamuna eesosas, silmaava taga vikerkesta ja klaaskeha vahel.
Silmaläätse areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Roomajatel.
Madude silmalääts.
Madude silmalääts erineb teiste roomajate omast.
Fookuskaugus ehk akommodatsioon toimub maosilmas mitte silmaläätse kuju muutmise teel, mis on ümmargune, vaid silmaläätse liikumise teel võrkkestast kaugemale.
Inimese silmalääts.
Väljastpoolt katab teda läbipaistev kihn (kapsel).
Silmaläätsel pole veresooni ega närve.
Selle eesmisel pinnal paikneb epiteel, mis produtseerib läätserakke. Olemasolevad rakud tihenevad ja umbes 40a. vanuses moodustub läätse keskele läätse tuum ("nucelus lentis").
Silmaläätse valgustmurdev võime on 18 dioptrit. Silma võime näha selgesti erineval kaugusel asuvaid esemeid põhineb läätse omadusel muuta fookuskaugust – see on akommodatsioon.
Patoloogia.
Inimese silmaläätse patoloogia võib kummalgi silma erineda ja olla kas kaasasündinud või kujuneda elu jooksul – levinumad on katarakt ja afaakia.
Läätse koostis.
Silmalääts sisaldab umbes 63% vett, 35% globuliine ja 2% mineraalsooli.
Imre Leibold

Imre Leibold (sündinud 6. november 1975) on Eesti pokkerimängija.
Imre Leibold jõudis esimese eestlasena maailmameistrivõistluste WSOP osaturniiri finaallauda. Ta on kirjutanud internetis pokkeriteemalisi artikleid ning osalenud esimese eestikeelse ja eesti autorite kirjutatud pokkeriõpiku koostamisel. 
Ta on abielus pokkerimängija ja endise prokuröri Kairit Leiboldiga.
Pisarasüsteem

Pisarasüsteem ehk pisaraaparaat ehk pisaraelundkond (ladina keeles "apparatus lacrimalis") on paljude loomade silma abielund, süsteem, mis koosneb pisaranäärmetest ja pisarateedest. 
Pisaraaparaadi areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Pisaraelundkonna funktsiooniks on pisaravedeliku tootmine ja ninaõõnde toimetamine. 
Pisarad niisutavad silmamuna ja aitavad eemaldada konjunktiivkotti sattunud tolmu, võõrkehi, mikroobe.
Inimese pisarasüsteem.
Pisaranääre paikneb silmakoopa ülemises külgmises nurgas ja avaneb 5–12 juhaga ülemise konjunktiivkoti külgmisse ossa. Pisaranääre eritab ööpäevas umbes 1 ml pisaravedelikku, mis sisaldab vähesel hulgal NaCl, valku ja lüsotsüümi, mis on bakteritsiidse toimega. 
Inimeste pisaraaparaati kuuluvad:
Silmamuna

Silmamuna (ladina keeles "bulbus oculi") on paljude loomadel silma keskne osa, mis on kerakujuline.
Silmamuna sisemus moodustab silma optilise süsteemi – koosnedes vesivedelikust, silmaläätsest ja klaaskehast.
Imetajate silmamuna.
Silmamuna seina 3 kesta.
Ka loomade silmamuna sein koosneb kolmest üksteist katvast kestast:
Inimese silmamuna.
Inimese silmamuna läbimõõt on keskmiselt 24 mm ja kaal umbes 7 g. Meeste silmad on naiste silmadest veidi suuremad. Silmamunal eristatakse eesmist ja tagumist poolust. Sagitaalselt läbi nimetatud pooluste minev joon moodustab silma optilise telje. Silmamuna asetseb silmakoopa eesmises osas , ta on ümbritsetud silmakoopa rasvkehaga, lihastega jm., tagapool on ta nägemisnärvi abil ühenduses peaajuga. Silmamuna koosneb ümbritsevast kihistunud seinast ja sisemuses asuvast valgustmurdvast tuumikust.
Silmamuna seina 3 kesta.
Silmamuna sein koosneb kolmest üksteist katvast kestast:
Suguvõsa

Suguvõsa on tavakeelne väljend sugulaste kogumi kohta, laiem mõiste kui perekond. Võib tähendada ka kõiki ühe meesisiku või esivanemate paari järglasi nii mees- kui naisliinis, kuid ei samastu sugukonnaga. Sugulusseoste graafilist kujutist nimetatakse sugupuuks.
Ganglion

 
Ganglion ehk närvisõlm ehk närvitänk ehk tänk on närvirakkude sõlmjas kogum. Nad koosnevad närvirakkude kehadest ja on ümbritsetud sidekoelise kihnuga. Talitluselt ja ehituselt jagunevad ganglionid sensoorseteks ehk spinaalseteks ja vegetatiivseteks.
Spinaalganglionid.
Asuvad toomanärvi juurel kesknärvisüsteemi lähedal. Ganglionis leiduvad neuronid ehk närvirakud toovad perifeerse jätkega ärrituse närvi kaudu ganglioni, tsentraalse jätkega viivad kesknärvisüsteemi.
Vegetatiivsed ganglionid.
Asetsevad siseelundite talitlusi reguleerivate eferentsete närvide teedel või siseelundi seinas. Neis toimub ümberlülitus ehk sünaps kesknärvisüsteemist tulenevatelt närvikiududelt elundisse kulgevale närvikiule.
Nefron

Nefron (ladina keeles "nephron"; "nephronum") on paljude selgroogsete loomade neerudes asuv neerukehakestest ja neerutorukestest koosnev anatoomilis-funktsionaalne üksus. Nefronid toimivad uriini produtseeriva aparaadina ja moodustavad neeru põhimassi.
Nefronite areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Roomajatel.
Madudel.
Madudel paiknevad nefronid neerudes paralleelsete ridadena, külg külje kõrval ja moodustavad suuremate toomasoonte juures harusid.
Madude nefron koosneb neerukehakesest, seda ümbritsevast päsmakesekihnust (Bowmani kihn) jt) ning neerutorukestest. Madude neerutorukestel puudub U-kujuline keskosa Henle ling.
Nefronitele on omased soolised iseärasused, nii näiteks talitlevad isastel madudel sigimisperioodil nn neeru-sugusegmendid, mis paiknevad nefronites, lisasuguelunditena.
Imetajatel.
Inimestel.
Nefroneid on ühes neerus umbes 1–1,2 miljonit.
Nefroni ehitus.
Nefron koosneb neerukehakestest ja neerutorukeste süsteemist.
Neerutorukeste süsteem.
Igal nefronisegmendil on omad funktsioonid ning spetsialiseerunud rakud nende funktsioonide läbi viimiseks.
Tuubulite süsteemi kuuluvad:
Nefron algab neerukehakesena neerukoorest. Enamik neerutorukesi ("tubulus") suubub neeru kooreosas paiknevatesse kogumistorukestesse, mis peale kogumisfunktsiooni etendavad ka olulist osa lõpliku uriini moodustamises.
Nefroni kapillaarpäsmake koosneb kapillaarlingudest ja seda ümbritsevast kihnust. Kapillaarpõimik saab alguse päsmakesse suubuvast toomasoonest ("vas afferens"), milleks on neeruarteri haru ("arteriola glomerularis afferens") ja koondub viimasooneks ("vas efferens"), milleks on ("arteriola glomerularis efferens"). Need soones vastavad oma ehituselt arterioolidele. Veresoonte poolele jääb päsmakese vaskulaarne poolus, vastasküljelt aga algab neerutoruke, mille kaudu väljub esmasuriin. Seda osa päsmakesest nimetatakse uriini- ehk tubulaarseks pooluseks.
Eriline on veresoonte läbimõõt päsmakeses – nimelt on viimasoone läbimõõt vaid 1/5 toomasoone omast – selline veresoonte diameetrite erinevus koos teiste mehhanismidega tagab päsmakese kapillaarides suhteliselt kõrge vererõhu – 65,70 mmHg. See on vajalik püsivaks uriini tekkeks.
Päsmakesed võivad paikneda neerukoores või koore sisemises piirkonnas säsi lähedal. Vastavalt sellele liigitatakse päsmakesed kortikaalseteks ja jukstamedullaarseteks.
Päsmakest ümbritseval kihnul on kaks lestet ja nende vahel on kihnuõõs. Siselestme kaudu toimub vere ultrafiltratsioon ehk esmase uriini moodustumine.
Nefroni proksimaalne ja distaalne vääniline torukene paiknevad neerukoores. Distaalne vääniline neerutoruke kontrakteerub sama nefroni päsmakese toomasoonega, moodustades jukstaglomerulaarse aparaadi. Inimese nefroni kogupikkus on 20–24 mm. Enamus kogumistorukesi ühineb omavahel neerukoores ja sisemises säsikihis ja suubub neeruvaagna karikatesse.
Abaluu

Abaluu (ladina keeles "scapula"; eesti keeles ka "labaluu") on imetajatel õlavöötme luu, mis seob õlavarreluud rangluuga. Abaluid on kaks.
Inimese abaluu.
Inimesel kuulub abaluu ülajäseme skeletti ning on lame, peaaegu kolmnurkse kujuga.
Rangluu

Rangluu (ladina keeles "clavicula") on ülajäseme skeleti õlavöötme luu.
Küfoos

Küfoos ehk kumerselgsus (ladina keeles "kyphosis") on inimesel esinev tahapoole suunatud lülisamba kõverdus rinna- ja ristluuosas.
Vingugaas

Vingugaas ehk süsinikmonooksiid ehk süsinikmonoksiid ehk süsinikoksiid (CO) on süsivesinike mittetäieliku põlemise käigus tekkiv lõhnatu ja värvitu mürgine gaas, mis põhjustab aeroobse hingamisega organismidel vingumürgistust. Tavatingimustes on vingugaas õhust pisut kergem. Vingugaasi molaarmass on 28,0 grammi mooli kohta (õhu molaarmass on 28,8).
Vingugaas tekib eelkõige põlemisel hapnikuvaeses keskkonnas. Sel juhul ei ole piisavalt hapnikumolekule, et saaks tekkida süsinikdioksiid (CO2) ja nii tekibki rohkesti vingugaasi, mille molekuli tekkeks on vaja hapnikku kaks korda vähem. Ühe sigaretiga satub inimorganismi 2…20 mg vingugaasi.
Vingugaasi molekulis on hapniku ja süsiniku aatomid seotud kolmiksidemega. Need kolm sidet ühendavad süsinikku ja hapnikku väga tugevasti. Vingugaasi molekuli aatomite vahel on tugevaim teadaolev keemiline side, mille lõhkumiseks on vaja energiat 1072 kJ mooli kohta. See on tugevam kui lämmastiku molekulil, mille kolmiksideme lõhkumiseks on tarvis energiat 942 kJ mooli kohta. 
Vingugaas on imetajatele mürgine. Selle sissehingamisel seonduvad vingugaasi molekulid veres hemoglobiini molekuliga, täpsemalt raua aatomitega hemoglobiinis, tehes võimatuks hapniku ühinemise nendesamade raua aatomitega. Selle tagajärjel ei saa rakud vere kaudu hapnikku ja organism võib hapnikupuuduse tõttu lämbuda ja surra.
1931. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1931. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 8. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid 13.–15. veebruarini Oberhofis Saksamaal.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 13. veebruar
50 km.
Kuupäev: 15. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 13. veebruar
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 13. veebruar
Thomas Sebeok

Thomas Albert Sebeok (9. november 1920 Budapest, Ungari – 21. detsember 2001 Bloomington, Indiana, USA) oli ameerika semiootik.
Sebeok lõpetas 1941 Chicago Ülikooli lingvistina ja sai 1944 naturalisatsiooni korras USA kodanikuks. 1943 kaitses ta Chicago Ülikoolis magistritöö ja 1945 Princetoni ülikoolis doktoritöö. Ta töötas kaua Indiana Ülikoolis Bloomingtonis.
Tegeldes mitteverbaalse kommunikatsiooni ja loomade suhtlemise uurimisega, rajas ta zoosemiootika, andes sellele teadusharule 1963 ka nimetuse.
Alates ajakirja Semiotica asutamisest 1969 kuni oma surmani oli ta selle peatoimetaja. Ta toimetas ka raamatusarja "Approaches to Semiotics" (kirjastus Mouton de Gruyter), milles ilmus üle saja köite. Tema toimetatud on ka semiootikaentsüklopeedia. Tema kirjutatud raamatute hulgas on sissejuhatus semiootikasse.
Sebeoki tegevusalad haarasid paljusid semiootikaharusid. Tal on ka töid fennougristika vallast, sealhulgas mari keele alalt. 1970. aastate lõpus oli ta üks Jakob von Uexkülli avastajaid semiootikale ning seejärel biosemiootika arendajaid. Väljaspool semiootika piire on ta avaldanud töid antropoloogia, bioloogia, folkloori, lingvistika ja psühholoogia vallast. Tuntud oli tema võime tuua kokku lähedaste teaduste spetsialiste, et luua uusi vaatenurki näiteks müütide uurimisele, psühholingvistikale, stilistikale, loomade suhtlemisele ja biosemiootikale.
Seos Eestiga.
Thomas Sebeok käis Eestis kolmel korral (18. augustil 1970, juuni algul 1997 ja 7.–9. juunil 1999).
Thomas Sebeoki raamatukogu biosemiootiline osa saadeti 2006. aasta lõpus Eestisse ja ülejäänud osa 2011. aastal, ning see kuulub Tartu Ülikooli semiootikaosakonnale.
Isiklikku.
Sebeoki abikaasa oli Jean Umiker-Sebeok ning tütred Veronica, Jessica ja Erica.
Narva lahing (1919)

Narva lahing oli lahing 18.–19. jaanuaril 1919 Narva linnas Utria dessandis maabunud dessantvägede ja Punaarmee vahel Eesti Vabadussõjas. Lahingu käigus vabastati Narva punavägedest. 
Lahingu käik.
Soome pataljoni 1. kompanii kapten Anto Eskola juhtimisel, millele oli täienduseks antud Merepartisanide rühm (laevameestest moodustatud kuulipildurite rühm) koos Narva Kaitseliidu rühmast pärit teejuhtidega, tuli 18. jaanuaril 1919 Riigikülast piki jõejääd ja sisenes kell 17.20 põhja poolt Narva linna. Linnas algasid tänavalahingud, kus dessantväeosade ootamatu sissetung põhjustas suure segaduse. Umbes kella 18 paiku jõuti lahingutega kesklinna ja seati kuulipildujad üles Narva Raekoja platsile, tänavaristidele ja maanteesillale ning alustati sillale paaniliselt tormavate punaväelaste tulistamist. Sellega lõigati ära punaväe taganemistee üle maanteesilla ja külvati segadust, mis tekitas punaväes paanika. Kell 18.40 jõudis linna ka 2. kompanii ning ühines 1. kompaniiga. 18. jaanuari õhtuks oli Narva vanalinn vallutatud. Punaväe käes oli veel raudteesild ja -jaam. 
Soomlased olid linnas vähemuses, kuid ei teatanud linnatungimisest ei oma pataljoniülemale ega ka kapten Paulusele. Sellega andsid nad võimaluse suurele hulgale vaenlase vägedele taanduda üle raudteesilla. Dessandi juhtideni jõudis informatsioon eelväe Narvas viibimisest alles 18. jaanuari õhtuks.
Laagna suunalt tungisid Narva suunas Soome pataljoni luurekomando, 4. kompanii lipnik Bror Dahlgréni juhtimisel, Narva Kaitseliidu rühma teejuhid ja Vene valgete Põhjakorpuse 1. Tallinna ohvitseride partisanisalk. Ründavad dessantväelased pidasid Peeterristil punamadrustega ägeda lahingu ja surusid madrused sealt välja. Olgina mõisas proovis punavägi uuesti organiseerida vastupanu, kuid peagi löödi nad ka seal taganema. 
Sama ajal, kui linnas käisid lahingud, üritas lääne poolt linna tungida ka Soome pataljoni luurekomando, kuid löödi 47. Viljandi kütipolgu allüksuste poolt tagasi. Luurekomando ülem palus küll abivägesid 4. kompanii ülemalt, kuid kompaniiülem keeldus õhtul edasi tungimast, tahtes anda meestele puhkust, teadmata ilmselt, et 1. ja 2. kompanii pidas Narvas tänavalahinguid. 
Kella 9 paiku 19. jaanuaril oli igasugune lahingutegevus Lääne-Narvas lõppenud. Kell 10 oli dessantvägede kontrolli all ka Jaanilinn, mille punaväed olid jätnud maha ja taganenud Jamburgi suunas.
Vangi langes ühe diviisi ja polgu staap koos personaliga ning palju sõjaväelasi. Kuna Narva vallutati ootamatult, saadi palju sõjasaaki. 
Punaarmee langenuid, kes paanikas olid tormanud otse dessantväelaste kuulipildujate tule alla, veeti linnast välja kaks päeva. 
Narva komandandiks määrati staabikapten Karl Aleksander Paulus, kelle aga kindral Aleksander Tõnisson soomlaste lahingu käigus korraldatud veresauna pärast (kuulipildujatest niideti maha sillale tormavad punaarmeelased) põhjendamatult tagandas ja degradeeris.
Raadiogramm: