tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kõige rohkem jälgitud Twitteri kontode loend

 
Siin on loetletud 50 enim jälgijaid (inglise keeles "follower") kogunud suhtlusvõrgustiku Twitter kontot. Enim jälgijaid (125 miljonit) on endisel Ameerika Ühendriikide presidendil Barack Obamal.
50 jälgitumat kontot.
Iga kasutaja jälgijate arv on ümardatud miljonini. Viimati uuendatud 9. oktoobril 2020.
Kõhrkude

Kõhrkude on tiheda konsistentsiga veresoontevaba sidekoe alaliik, mis omab organismis põhiliselt tugifunktsiooni. See on luukoest pehmem ja vetruvam.
Kõhrkude jaotatakse kolmeks alamliigiks: hüaliinne kõhrkude, elastne kõhrkude ja fibroosne kõhrkude.
Marguerite Yourcenar

Marguerite Yourcenar (8. juuni 1903 – 17. detsember 1987) oli Belgias Brüsselis sündinud prantsuse romaanikirjanik ja esseist. Ta võitis "Prix Femina" ja Erasmuse preemia ning oli esimene naine, kes valiti Prantsuse Akadeemiasse (1980. aastal). 1947. aastal sai temast USA kodanik.
Ingrid Kivirähk

Ingrid Kivirähk (aastani 1953 Kasesalu; 18. mai 1931 Tallinn – 21. veebruar 2024) oli eesti nukunäitleja. 
Õppis 1945–1947 Tallinna 7. Keskkoolis ja 1951–1952 Draamateatri õppestuudios, lõpetas 1967 klubitöö erialal Viljandi Kultuurharidustöö Koolis. 
Ta oli 1952–1955 ja 1959–1962 Nukuteatri näitleja ning 1965–1982 Eesti Televisioonis helirežissööri assistent ja 1982–1992 fonoteegitöötaja, on mänginud ETV lastesarjades. 
Eesti Teatriliidu liige (1953).
Rolle.
Rolle Eesti Televisiooni lastesarjades:
Isiklikku.
Isa oli autojuht, ema kodune. Ta oli abielus Ants Kivirähkiga. Ta oli Tiina Vapperi, Juhan Kivirähki ja Andrus Kivirähki ema.
Viited.
http://etbl.teatriliit.ee/artikkel/kivir%C3%A4hk_ingrid2
Kurjanova järv

Kurjanova järv (ka Kurjānova järv, Karjanova järv või Kuranova järv, läti keeles "Kurjānovas ezers", "Kuranovas ezers", "Karjanovas ezers" või "Kurjānovas ezers", latgali keeles "Kurjanovys azars") on järv Läti Ludza piirkonna Līdumnieki vallas.
Järv asub merepinnast 111 meetri kõrgusel. Selle valgla on 2,1 km². Järves on üks saar pindalaga 0,2 ha.
Järve kaldad on lauged ja madalad, välja arvatud loodekallas. Põhjakallas on metsane. Põhi on liivane või savine, kohati katavad seda suured kivid. Põhja on moodustunud kuni 5 meetri paksune sapropeeli kiht. Järve kallastel asub 2004. aastal moodustatud Kurjanova järve maastikukaitseala. Sinna suubub kolm kraavi, välja voolab Kurjanka jõkke suubuv kraav.
Veetaimedest esinevad seal kõõluslehed, vesikatk, vesikuused, vesikarikad, osjad, pilliroog, vesikupud, hundinuiad, kõrkjad ja kalmused. Kaladest elavad järves haug, ahven, särg, latikas, ahven, nurg, roosärg, linask, vähemal määral ka harilik hink, koger ja kiisk. Looduskaitsealustest liikidest kasvavad seal nõtke näkirohi, väike näkirohi ja hüdralill. Tegemist on ainsa järvega Lätis, kus kasvab kaks looduskaitsealust näkirohu liiki.
Ruslan Demtšenko

Ruslan Demtšenko (ukraina keeles "Руслан Михайлович Демченко", sündinud 15. juulil 1965 Kiievis) on Ukraina diplomaat ja riigiametnik.
Elulugu.
Ta oli alates 16. juunist 2020 kuni 25. juulini 2022 Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretäri esimene asetäitja.
Demtšenkole osutatakse kui ühele Vene agendile Ukraina presidendi meeskonnas
Eric Fehr

Eric Fehr (sündinud 7. septembril 1985 Winkleris Manitobas) on Kanada endine jäähokimängija (keskründaja või parem ääreründaja). Ta mängis NHL-is kuue klubi koosseisus kokku 652 mängu.
Aastatel 2001–2005 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Brandon Wheat Kings. Hooajal 2004–05 oli Fehr WHL-i suurim väravakütt ja resultatiivseim mängija (59+52), pälvides Bob Clarke Trophy. Samuti oli ta samal hooajal väljalangemismängude resultatiivseim mängija (32), kuid hooaja finaalis kaotas Wheat Kings Kelowna Rocketsile mängudega 1:4. Fehr pälvis samal hooajal lisaks hooaja parimale mängijale antava Four Broncos Memorial Trophy.
2005. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i "draft"is 18. valikuna. NHL-is debüteeris ta Capitalsi meeskonnas hooajal 2005–06. Esimese värava lõi ta liigas 27. jaanuaril 2007 mängus Carolina Hurricanesi vastu. 2009–10 tegi Fehr oma karjääri kõige edukama hooaja NHL-is (21 väravat, 18 väravasöötu).
Hooajal 2011–12 mängis ta Winnipeg Jetsis. Hooaja 2012–13 alguses aset leidnud NHL-i tööseisaku ajal mängis Fehr Soome kõrgliiga klubis HPK. Seejärel naasis ta Capitalsi, kus mängis kuni hooaja 2014–15 lõpuni.
2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Pittsburgh Penguinsiga. Ta tuli klubiga hooajal 2015–16 Stanley karika võitjaks. Hooaja 2016–17 lõpus liitus Fehr Toronto Maple Leafsiga. Järgmise hooaja alguses kaotas ta koha Maple Leafsi põhimeeskonnas ning asus mängima American Hockey League'i klubis San Diego Gulls. Hooaja teises pooles mängis ta NHL-is San Jose Sharksi ridades. Hooajal 2018–19 mängis Fehr Minnesota Wildis.
2019. aasta juulis sõlmis Fehr lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Genève-Servette, kus mängis kaks hooaega. 2021. aasta detsembris sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Mängijakarjääri lõpetas ta hooaja 2021/22 järel.
Norra võikriis

Norra võikriis algas 2011. aasta lõpul terava võinappusega ja või hinna üleskruvimisega kogu Norras. Või nappus põhjustas või hinna hüppelise tõusu ja kauplustesse saadetud võikogused osteti ära mõne minutiga. Taani tabloidi B.T. kinnitusel haaras Norrat võinappuse tulemusel "smør-panik" („võipaanika“).
2011. aasta suvel valitsenud halva ilma mõjul langes piimatoodang umbes 20 miljoni liitri võrra. Samal ajal kasvas kiiresti nõudlus, oktoobris kasvas läbimüük 20% ja novembris veel 30% võrra. Detsembri keskel maksis veerandkilone importvõi pakk 39 eurot.
Tāši

Tāši on küla ("vidējciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas,
Küla asub valla idaosas Tāši järve lõunakaldal. Tāši jääb valla keskusest Kapsēdest 7, piirkonna keskusest Grobiņast 15 ja Riiast 203 kilomeetri kaugusele. 
Asula tekkis endise Tāši mõisa ("Telsen") keskuse juurde. Aastal 1900 avati seal Tāši raudteepeatus. Küla oli aastani 1964 Tāši külanõukogu halduskeskus. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Seal asub Ilmāja kirik. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Tāši mõisakompleks, sealhulgas park, elumaja, kolm elumaja kaminat, parkett, ühe toa interjöör ja portaal koos uksega.
Looduskaitse all on külas kasvav hall lepp ümbermõõduga 1,55 meetrit, harilik valgepöök ümbermõõduga 2.21 meetrit, pärn ümbermõõduga 3.78 meetrit, hobukastanid ümbermõõtudega 3.03 ja 3.96 meetrit, saared ümbermõõtudega 3.62, 3.94, 5.2 ning 4.06 meetrit ja tammed ümbermõõtudega 5.25, 4.68 ning 4.31 meetrit.
Aastal 2005 oli külas elanikke 52.
Mickwitz

Mickwitz, hiljem Minckwitz ja Minkwitz oli Ülem-Lausitzist pärit aadlisuguvõsa.
Mickwitzite juured ulatuvad pärimuse kohaselt Böömimaale, kust esiisa 17. sajandil põgenes. Eestisse tuli Christoph Friedrich Mickwitz Saksamaalt Neumarki piirkonnast. Toona Königsbergiks nimetatud linn (Chojna) asub praegu Lääne-Poolas. Viimane Mickwitzi-nimeline kirikuõpetaja lahkus Eestist 1928. aastal Saksamaale, kus Mickwitzid tegutsevad vaimulikena tänapäevani. .
Minckwitzid rüütelkonna matriklis.
1849. aastal võeti Friedrich Julius Emanuel von Minckwitz (1807−1870) ja Otto Rudolph Alexander von Minckwitz (1815−1882) Saaremaa rüütelkonna matriklisse nr 57 all ning kindralmajor Julius Adalbert Joachim von Minkwitz (1820−1892) 1867. aastast introdutseeritud Soome rüütelkonda nr 251 all.
Stirnas

Stirnas on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas.
Küla asub valla loodeosas merepinnast 3 meetri kõrgusel. Stirnas jääb valla keskusest Kapsēdest 7, piirkonna keskusest Grobiņast 13 ja Riiast 222 kilomeetri kaugusele. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Looduskaitse all on külas kasvav saar ümbermõõduga 4,23 ja kõrgusega 25 meetrit.
Aastal 2005 oli külas elanikke 20.
Medzes muiža

Medzes muiža (ka Medze) on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas.
Küla asub valla põhjaosas. Medzes muiža jääb valla keskusest Kapsēdest 7,5, piirkonna keskusest Grobiņast 14 ja Riiast 218 kilomeetri kaugusele. 
Asula tekkis endise Medze mõisa ("Medsen") keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Külas asub Medze bussipeatus. Mõisa pargis asuv Medze linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Looduskaitse all on külas kasvavad pärnad ümbermõõduga 3.69, 5.23 ja 3.51 meetrit ning tammed ümbermõõtudega 4.2, 4.3, 4.08, 4.12, 5.47, 4.39 ja 4.12 meetrit.
Aastal 2005 oli külas elanikke 15.
Ievkalni

Ievkalni on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas.
Küla asub valla keskosas. Ievkalni jääb valla keskusest Kapsēdest 5, piirkonna keskusest Grobiņast 11 ja Riiast 215 kilomeetri kaugusele. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Asula tekkis endiste Kapsēde, Mātere ja Medze mõisa vahele rajatud Medze vallamaja juurde. Küla jääb osaliselt Medze hoiualale.
2005. aastal oli külas 46 elanikku.
Šķēde (Medze vald)

Šķēde on küla ("vasarnīcu ciems" ehk suvilapiirkond) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas.
Küla asub valla lääneosas merepinnast 5 meetri kõrgusel. Šķēde jääb valla keskusest Kapsēdest 20, piirkonna keskusest Grobiņast 16 ja Riiast 220 kilomeetri kaugusele. 
Asula on rajatud praktiliselt Liepāja linna piirile. Aastani 2005 asus seal tähtsaim Liepāja prügila. Külas asub Šķēde bussipeatus. 
Teise maailmasõja ajal oli Šķēde Liepāja juutide ja teiste ebasoovitavate isikute hukkamispaigaks. Kokku tapeti seal 2749 inimest. Hukkamised viidi läbi 15.–17. detsembril 1941 ja neid korraldas Fritz Dietrich. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Aastal 2020 oli külas elanikke 116.
Plienkalni

Plienkalni on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas.
Küla asub valla lääneosas. Plienkalni jääb valla keskusest Kapsēdest 1,5, piirkonna keskusest Grobiņast 8,5 ja Riiast 216 kilomeetri kaugusele. 
Asula tekkis endise Kapsēde raudteejaama ja selle juures asunud lubjaahjude juurde. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda. Külas on Piķīši asfaltbetoonitehas ja Plienakmeņi võõrastemaja. 
Aastal 2005 oli külas elanikke 3.
Juhan Kuus

Juhan Kuus (27. veebruar 1953 Kaplinn, Lõuna-Aafrika Liit – 12. juuli 2015 Lõuna-Aafrika Vabariik) oli rahvusvaheliselt üks tunnustatumaid Eesti päritolu ajakirjanduslikke fotodokumentaliste. 
Elulugu.
Juhan Kuusi isa on Tartust pärit Harry Johannes Kuus, kes jõudis Lõuna-Aafrika Liitu Teise maailmasõja ajal. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasa Elsa ­Barbara Mareega ja seal sündis 1953. aastal ka nende poeg Juhan. Tal oli õde Nicole da Silva ja vend Michael Kuus.
Tema abikaasa aastatel 1976–2000 oli Mareta du Plessis, kellest ta hiljem lahutas.
Monika Fagerholm

Monika Kristina Fagerholm (sündinud 26. veebruaril 1961 Helsingis) on soomerootsi kirjanik.
Ta on õppinud Helsingi Ülikoolis psühholoogiat ja kirjandust.
Ta debüteeris aastal 1987 novellikoguga "Sham".
2019. aastal ilmus tema romaan "Vem dödade bambi?" ("Kes tappis Bambi?), mis käsitleb grupivägistamist ja selle tagajärgi. Selle eest pälvis ta järgmisel aastal Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.
Egor Madiberg

Egor Madiberg (on esinenud ka nimekuju Jegor Madiberk; 19. oktoober 1910 Rakvere – 28. august 1983) oli eesti maalikunstnik. Tegutses põhiliselt Rakveres.
Eluloolist.
Egor Madibergi elust on vähe teada. Ta sündis 19. oktoobril 1910 Rakveres Kurikakülas paljulapselises peres (kokku peres kaks tütart ja kuus poega). Isa Karl oli aednik, ema koduperenaine.
Maalimise vastu tekkis Egoril huvi juba nooruses, kuid et ta vanem õde õppis juba Tartu Ülikoolis, ei jätkunud perel raha, et Egor saaks minna õppima Pallasesse. Kunstnikuna oli ta seega iseõppija. Egor Madiberg oli pallaslase Richard Sagritsa sõber ja on arvatud, et Madibergi põhiline eeskuju õpetaja oligi Sagrits.
Suri 28. augustil 1983 ja on maetud Rakvere kalmistule.
Looming.
Madiberg oli kunstnikuna väga viljakas, arvatakse, et tema õlimaale peaks olema tuhande ligi ja akvarelle ligikaudu samas koguses. Tema töid leiab sageli oksjonitelt. Motiivide hulgas on Eesti maastikud, vanad talukohad, merevaated, samuti viljeles ta natüürmorti.
Mattias Tedenby

Mattias Tedenby (sündinud 21. veebruaril 1990 Vetlandas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliigaklubis HV71 ründajana vasakäärel.
Ta alustas HV71-s ka klubikarjääri. HV71 koosseisus debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2007–08. Aastatel 2008 ja 2010 tuli ta klubiga Rootsi meistriks.
2008. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i "draft"is 24. valikuna. 2010. aasta mais sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi Tedenby debüüdi 10. novembril 2010 mängus Buffalo Sabresi vastu. Sama aasta 12. novembril lõi ta mängus Edmonton Oilersi vastu oma esimese värava NHL-is.
2014. aasta augustis naasis Tedenby HV71-sse, kus mängis järgmised viis hooaega. 2017. aastal tuli ta klubiga kolmandat korda Rootsi meistriks.
Hooajal 2019–20 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis HC Davos. 2020. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga HK Vitjaz. 2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Minski Dinamo.
2022. aasta augustis liitus Tedenby taas HV71-ga.
2011. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Tedenby Rootsi jäähokikoondisega hõbemedali.
Fiori musicali (festival)

Fiori musicali oli aastail 2010–2019 Rakveres toimunud, eelkõige laste ja noorte vanamuusikaansamblitele keskenduv vanamuusikafestival.
Ajaloost.
Festival toimus esimest korda 2010. aastal ja oli algselt mõeldud klavessiinimängijaile. 2011. aasta Fiori Musicalile olid juba kutsutud laste ja noorte vanamuusikaansamblid Tartust, Tallinnast, Viljandist, Rakverest ja Kuressaarest, kokku üle saja noore muusiku. Lisaks Rakverele andsid festivalikülalised sel ja järgnevatel aastatel kontserte ka mujal Lääne-Virumaal.
Alates 2013. aastast toimus festival enam kui aastase vahega, IV festival toimus 2016. aastal ja V Fiori Musicali toimus 2019. aastal.
Piņķi (Medze vald)

Piņķi on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Medze vallas.
Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 25 meetri kõrgusel. Piņķi jääb valla keskusest Kapsēdest 3, piirkonna keskusest Grobiņast 5 ja Riiast 213 kilomeetri kaugusele. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Aastal 2005 oli külas elanikke 25.
Ajatu muusika festival

Ajatu muusika festival, 2013. aastani Kuressaare laste ja noorte vanamuusikafestival või Kuressaare vanamuusikafestival, on Kuressaares toimuv laste ja noorte vanamuusikaansamblite festival. Selle peakorraldaja on Kuressaare Muusikakool, festivali kunstiline juht on Tiiu Maripuu.
Festivali kontserdid toimuvad eelkõige Kuressaare piiskopilinnuses, kuid ka Kuressaare raekojas, Kuressaare linnateatris, Laurentiuse kirikus, koolides, samuti kihelkonnakirikutes ja muudes paikades Saaremaal väljaspool Kuressaaret. Repertuaari ajalised piirid on keskaja muusikast barokkmuusikani. Aastate jooksul on festivali sündmustel tutvustatud ka muud keskaja ja varauusaja olustikuga seotut, nagu rõivaajalugu, renessansstantsud ja käitumisnormid.
Ajaloost.
1996. aastal toimus Kuressaares plokkflöödi metoodika laager muusikakoolide plokkflöödiõpetajatele, mille korraldas tollane riikliku ainekomisjoni esimees Tõnu Sepp. Trükist ilmunud "Plokkflöödi õpiku" esimesed osad vajasid laiemat testimist ja laagris vahetati kogemusi, nii kasvas huvi niihästi plokkflöödi mängutehniliste võimaluste kui ka vanamuusika vastu. Asuti otsima kohta, kus suurem seltskond kokku võiks saada ja seminari lõppedes kontserte anda, sõelale jäi Kuressaare ja samal aastal toimuski esimene Kuressaare laste ja noorte vanamuusikafestival.
1997. aasta festival koondas sadakond mängijat mitmelt poolt Eestist, kontserdid toimusid piiskopilinnuses ja barokses raekojas. Vanamuusika tundus noorte esituses nii Kuressaare linnavõimudele kui ka osavõtjaile nii huvitav, et leidsid aset ka järgmised festivalid, igal aastal veidi erinevalt. 1998. aastal tutvustas Eesti Muusikaakadeemia õppejõud Neeme Punder oma meistriklassis Jacob van Eycki plokkflöödivariatsioonide esituspraktikat, festivalil esines esitatud renessansstantsuviiside saatel kohalike täiskasvanute tantsurühm. 1999. aasta festivali repertuaari lisandus vaimulik muusika. Osavõtjate ring laienes, esines noorterühm Gotlandilt ja Helsingi plokkflöödiõpetajatest koosnev Sansonetta. 2000. aasta festivali eripära oli teatraliseeritus: renoveeritud Kuressaare Linnateatris toimus koos Saaremaa Ühisgümnaasiumi luuleteatri Kreveraga kontsertetendus, osales ka lasterühm Staccato Helsingist. Toimus van Eycki variatsioonide võistumängimine.
2012. aasta vanamuusikafestival tutvustas klavessiini võimalusi eri koosseisudes ja noortefestivali Mängime barokki jälgedes barokkmuusikat.
2014. aasta vanamuusikafestival kandis juba nime ajatu muusika festival.
Gūžas

Gūžas on küla ("vidējciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla põhjaosas, merepinnast 20 meetri kõrgusel. Gūžas jääb valla keskusest Dubeņist 10, piirkonna keskusest Grobiņast 3 ja Riiast 207 kilomeetri kaugusele. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Looduskaitse all on külas kasvavad sanglepad ümbermõõtudega 2.53 ja 3.28 meetrit.
Aastal 2020 oli külas elanikke 72.
Grobiņa (Grobiņa vald)

Grobiņa on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla keskosas, merepinnast 15 meetri kõrgusel. Grobiņa jääb valla keskusest Dubeņist 8,5, piirkonna keskusest Grobiņast 2 ja Riiast 207 kilomeetri kaugusele. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Sisuliselt on tegemist Grobiņa linna piiridest välja jääva linna hoonestatud ala jätkuga. 2011. aastani asus külas Grobiņa valla vallamaja. Külas on raamatukogu.
Tartu Ülikooli üliõpilasesindus

Tartu Ülikooli üliõpilasesindus (TÜÜE) on üliõpilaste huvide, õiguste, vajaduste ja kohustuste eest seisev üliõpilaste esindusorgan Tartu Ülikoolis. Üliõpilasesinduse valimise õigus on vastavalt kõrgharidusseadusele kõigil Tartu Ülikooli üliõpilastel.
Üliõpilasesindus valib üliõpilaste seast juhatuse esimehe, keda nimetatakse üliõpilaskonna esimeheks. Tartu Ülikooli üliõpilaskonna põhikiri sätestab lisaks esimehele veel üliõpilaskonna aseesimeeste valimise. 
Üliõpilasesinduse struktuuri kuuluvad instituutide üliõpilaskogud (mis moodustuvad iga instituudi nõukogus olevatest üliõpilasesindajatest), valdkondade üliõpilaskogud, üliõpilaste esindajad Tartu Ülikooli senatis, üliõpilaskonna büroo ja üliõpilaskonna juhatus, samuti kõik ajutistesse ja alalistesse komisjonidesse nimetatud üliõpilaste esindajad.
Ajalugu.
Tartu Ülikooli üliõpilaste esimese demokraatlikult valitud esindusorgani asutamiskoosolek toimus Tartu Ülikooli peahoone aulas 16.–17. mail 1920. 1920. aastatel jagunes (tollase nimega) üliõpilaskonna edustuse töö alalisteks ja ajutisteks toimkondadeks, üliõpilasmaja ja üliõpilasköögiga tegeles majandustoimkond. Nõukogude okupatsiooni algusega 1940. aastal lõpetati edustuse tegevus sunniviisiliselt. Üliõpilaste esindusorganisatsiooni taasasutamise idee pakuti taas välja 1990. aastal – sama sügisel kuulutati välja vabad valimised üliõpilasesindajate valimiseks. Alates 1996. aastast on kasutatud nime Tartu Ülikooli üliõpilasesindus (lühend TÜÜE).
Astelpaju-kirikärbes

Astelpaju-kirikärbes ("Rhagoletis batava") on kahetiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Euroopas 9 liigiga esindatud kirikärbse perekonnast on see liik ainus, kelle vastsed toituvad astelpajust. Munad munetakse astelpaju viljadesse, vilja sees vagel toitub ja läheb nukkuma mulda.
Eestis leitud esimest korda 2015. aastal, Lätis 2013. aastal.
Christian Herter

Christian Archibald Herter (28. märts 1895 Pariis – 30. detsember 1966 Washington) oli Ameerika Ühendriikide diplomaat ja poliitik, Ameerika Ühendriikide riigisekretär president Dwight D. Eisenhoweri valitsuses 1959–1961, Vabariikliku Partei liige. 
Herter lõpetas Harvardi ülikooli 1915. aastal. Seejärel töötas ta atašeena USA saatkonnas Berliinis. Ta osales USA delegatsiooni liikmena Pariisi rahukonverentsil. 
1931. aastal valiti ta Massachusettsi esindajatekoja liikmeks. 1953–1957 oli ta Massachusettsi kuberner. 1957–1959 oli ta Ameerika Ühendriikide riigisekretäri asetäitja. 1959. aastal valiti ta riigisekretäri ametisse.
Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia

Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia on üks kaheksast Eesti Kultuurkapitali välja antavast Eesti Kultuurkapitali aastapreemiast. Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia määratakse aastapreemiat vääriva teatrisündmuse autasustamiseks. Ettepaneku teeb Eesti Kultuurkapitali nõukogule Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital.
Kristi Kõiv

Kristi Kõiv (sünninimi Kristi Vipper, sündinud 22. jaanuaril 1959) on eesti kasvatusteadlane ja Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi dotsent. 
Tema peamised uurimisteemad on noorukite antisotsiaalne ja kuritegelik käitumine, kiusamine, vägivald ja teised sotsiaalsed probleemid koolis. 
Haridustee.
Kõiv sai 1982. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia magistrikraadi ning 1994. aastal pedagoogika magistrikraadi. Ta oli 1994–2000 Tartu Ülikooli pedagoogika osakonna doktorantuuris ning 2000–2004 Turu Ülikooli pedagoogika teaduskonna doktorantuuris.
Ta kaitses 2004. aastal Turu Ülikoolis doktorikraadi teemal „Inquiry into family relationships of antisocial and contol group adolescent males: three viewpoints - Social Control Theory, Attachment Theory, and Family Systems Theory“. 
Töökäik.
Kristi Kõiv oli aastatel 1982–1986 kasvatuse eritingimusi vajavate õpilaste koolis (Puiatu Erikool) psühholoog, 1986–1987 õpetaja ning 1987–1988 eelkooliea lasteasutuse (Puiatu Lastepäevakodu) juhataja. Aastatel 1988–1995 töötas ta lastekodus (Elva Väikelastekodu) psühholoogina. 
Ta oli 1996–2009 Tartu Ülikooli üldpedagoogika õppetooli lektor ning 2009. aastast haridusteaduste instituudi dotsent. 
Tunnustus.
2002 Kasvatusteaduslike tööde riikliku konkursi preemia eesti keeles publitseeritud teadustöö kategoorias 
2005 Kasvatusteaduslike tööde riikliku konkursi preemia võõrkeeles publitseeritud teadustöö kategoorias 
2008 Inimeseõpetuse aasta tegu aine arendamise eest 
2009 Tartu Ülikooli aumärk 
2013 The Best European Schoolbook Awards 2013, Special prize for the treatment of Social and Ethical issues 
2014 Inimeseõpetuse aasta tegu laureaat; inimeseõpetuse aine väärtustamine ja arendamine läbi metoodilise materjali
Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali välja antavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.
Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Näitekunsti sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2016. aastast.
Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.
Sydney on Vaal

Sydney on Vaal on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas Dikgatlongi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sydney on Vaali elanikest valgeid 73%, värvilisi 24% ja mustanahalisi aafriklasi 3%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 76% inimesi, inglise keelt 21% ja koosa keelt 3%.
Dmitri Krassavin

Dmitri Antonjevitš Krassavin (vene keeles "Дмитрий Антоньевич Красавин"; sündinud 30. oktoobril 1950 Venemaal Rõbinskis) on Eestis elav vene keeles kirjutav proosakirjanik, luuletaja ja publitsist. 
Krassavin lõpetas 1974. aastal Kaliningradi Kõrgema Meretehnikakooli (Калининградское высшее инженерное морское училище) ja ta suunati tööle Tallinna. Ta on avaldanud loomingut ajakirjas Tallinn, nädalalehes Vesti Nedelja Pljus. Esimene raamat, luulekogu "Vassiliada" ("Василиада" ISBN 9985827449) ilmus Eestis kirjastuse Aleksandra väljaandel 2000. aastal. Sellele järgnes mitu raamatut:
Isiklikku.
Ta on abielus, kahe täiskasvanud tütre isa.
Stella (LAV)

Stella on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Naledi vallas.
Asula on rajatud 1920. aastatel.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Stella elanikest valgeid 62,54%, mustanahalisi aafriklasi 32,40%, värvilisi 2,70%, India või Aasia päritolu inimesi 1,12% ja teisi 1,24%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 75,29% inimesi, tsvana keelt 17,53% ja inglise keelt 3,59%.
Āres (Grobiņa piirkond)

Āres (ka Apakšstacija) on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla kirdeosas, merepinnast 25 meetri kõrgusel maantee A9 ääres. Āres jääb valla keskusest Dubeņist 11, piirkonna keskusest Grobiņast 2 ja Riiast 202 kilomeetri kaugusele.
Külas asub aktsiaseltsi Augstsprieguma tīkls 330 kV alajaam. Alajaama (läti keeles "Apakšstacija") juurde küla ka Teise maailmasõja järel rajati. 2021. aastani kuulus küla Grobiņa piirkonda.
1998. aastal oli külas 70 elanikku.
Rolava

Rolava on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla kirdeosas, merepinnast 30 meetri kõrgusel maantee A9 ääres. Rolava jääb valla keskusest Dubeņist 11, piirkonna keskusest Grobiņast 2 ja Riiast 202 kilomeetri kaugusele.
Küla on tekkinud endise Rolava mõisa ("Roloff") keskuse juurde. Aasta 1900 avati seal samanimeline raudteepeatus. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Aastal 2005 oli külas elanikke 99.
Keramika (Grobiņa vald)

Keramika on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla kirdeosas, merepinnast 35 meetri kõrgusel maantee A9 ääres. Keramika jääb valla keskusest Dubeņist 14,5, piirkonna keskusest Grobiņast 6 ja Riiast 204 kilomeetri kaugusele.
Külas asub keraamikatehas Konaks Plus. Keramika on tekkinud endise Rolava mõisa telliselöövi juurde. 2021. aastani kuulus küla Grobiņa piirkonda.
1998. aastal oli külas 56 elanikku.
Robežnieki

Robežnieki on küla ("vidējciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla põhjaosas, merepinnast 26 meetri kõrgusel Grobiņa linna piiril maantee A9 ääres. Robežniekis asub Grobiņa kultuurikeskus "Robežnieki". 
Looduskaitse all on külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 3.1 ja kõrgusega 14 meetrit.
Aastal 2013 kinnitatud Grobiņa piirkonna üldplaneeringus nähti ette Grobiņa piiride laiendamine ja küla linna koosseisu arvamine. Aastal 2018 korraldatud rahvaküsitlusel selgus aga, et suurem osa külaelanikest on sellise sammu vastu. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Aastal 2020 oli külas elanikke 223.
Kaalukeeleosariik

 
Kaalukeeleosariik (inglise keeles "swing state" või "battleground state") on Ameerika Ühendriikide poliitikas osariik, kus presidendivalimistel on arvestatav võiduvõimalus nii Demokraatliku Partei kui ka Vabariikliku Partei kandidaadil. Kaalukeeleosariikides viiakse tavaliselt läbi suurem hulk kampaaniaüritustest, kuna nende vastandites ("safe states") on emmal-kummal kandidaadil piisav toetajaskond, et ilma laiema kampaaniata edu kindlustada.
2020. aasta andmetel on viimased valimistsüklid olnud hoos Arizona, Georgia, Florida, Maine, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, Pennsylvania, Põhja-Carolina, Texas ja Wisconsin.
Raimu Aas

Raimu Aas (1. september 1934 – 2. jaanuar 2020 Saunja Lääne-Nigula vald, Läänemaa) oli eesti ettevõtja ja harrastusaednik.
Ta lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1953. aastal kuldmedaliga ning õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis laeva- ja autoehitust.
Ta töötas aastaid ETKVL-is. Pärast seda, kui Eestis oli taastatud riigi iseseisvus, asutas ta logistikaettevõtte Kaubaekspress.
1970. aastatel rajas ta suvekodu Haapsalu rajooni Saunja lahe kaldale. Talle kuulus üks Eesti suuremaid viljapuukogusid, kus oli esindatud ligikaudu 900 sorti: viinapuid 180, ploomipuid 220, pirnipuid 146, õunapuid 71, magus- ja hapukirsisorte 60, lisaks aprikoosi- ja virsikupuud. Tema loodud pargis kasvas 150 taksonit ilupuid ja põõsaid.
Aas tegeles mäesuusatamisega, mängis jäähokit ja kuulus Eesti NSV tennisekoondisse. Tema esimene tennisetreener oli Evald Kree.
Bogislaw X (Pommeri)

Bogislaw X "Suur" (3. juuni 1454 – 5. oktoober 1523) oli Pommeri hertsog 1474. aastast kuni oma surmani.
Elulugu.
Bogislaw sündis Rügenwaldes (nüüd Darłowo Poolas). Tema vanemad olid Pommeri-Wolgasti hertsog Erich II ja Pommeri Sophia, mõlemad Pommeri dünastia liikmed. Bogislaw oli algul abielus Brandenburgi Margaretega ja hiljem Poola kuninga Kazimierz IV tütre Annaga. Oma teise naisega sai ta 8 last, sealhulgas Sophie, kellest sai Taani kuninganna. Ta päris kogu varem jaotatud olnud Pommeri hertsogkonna ja sai 1478. aastal selle ainuvalitsejaks. Talle järgnesid tema pojad Georg I ja Barnim XI.
Enne Bogislawi valitsemist oli Pommeri hertsogkond olnud pikka aega jaotatud mitmeks osahertsogkonnaks, mida valitsesid Greifide koja sugulased. 1464. aastal suri Pommeri-Stettini hertsog Otto III pärijata, Bogislawi isa Erich II ja onu Wartislaw X, kes mõlemad valitsesid erinevaid Pommeri-Wolgasti osi, suutsid Pommeri-Stettini pärandi konfliktis Brandenburgi margiga edu saavutada. 1474. aastal, kui isa suri, päris Bogislaw oma osahertsogkonna, saades Pommeri hertsogiks. 1478. aastal, kui onu suri, päris ta ka selle osahertsogkonna, Pommeri-Barthi, saades esimeseks Pommeri hertsogkonna ainuvalitsejaks umbes 200 aasta järel.
Tema isa Erich II oli jätnud Pommeri pinevasse konflikti Brandenburgi ja Mecklenburgiga. Bogislaw suutis need konfliktid nii diplomaatilises kui ka sõjalises mõttes lahendada. Ta andis oma õe Sophie naiseks Mecklenburgi hertsog Magnus II-le ja oma teise õe Margarete Magnuse vennale Balthasarile. Bogislaw ise abiellus Brandenburgi kuurvürsti Friedrich II tütre Margaretega. Samuti 1478. aastal sai Bogislaw tagasi isa poolt Brandenburgile kaotatud alasid, kõige olulisemad neist Gartz ja teised võikelinnad ja linnused Brandenburgi Uckermarkist põhjas. Ta kinnitas 1472. aasta Prenzlau rahu 1479. aastal, jättes Strasburgi Brandenburgile, ning Bogislaw pidi võtma oma valdusi Brandenburgi läänina. Samal aastal suri tema naine lapsi saamata.
Kui Bogislaw abiellus 1491. aastal Anna Jagiellonkaga, olid kõik Pommeri naabrid abielude kaudu Pommeri dünastiaga seotud. Bogislaw kasutas neid soodsaid tingimusi 1493. aastal ja tugevdas Pommeri positsiooni Brandenburgi suunal Pyritzi lepinguga, mis kuulutas, et Pommeri ei ole Brandenburgi lään, vaid Saksa-Rooma keisri lään.
Aastatel 1496–1498 reisis Bogislaw Jeruusalemma palverännakule. Ta suri Stettinis.
Lapsed.
Anna Jagiellonkaga:
vallaslaps:
Harri Moora (1969)

Harri Moora (sündinud 13. märtsil 1969) on eesti keskkonnateadlane.
Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli 1987. aastal ja Tartu Ülikooli, õppides seal aastail 1987–1996, ning kaitsnud doktoritöö Tallinna Tehnikaülikoolis aastal 2009 teemal "Olelusringi hindamine kui süsteemi optimeerimise otsuse toetusvahend – Eesti jäätmekäitluse näitel".
Ta on töötanud pikka aega Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuses.
Isiklikku.
Tema isa oli eesti arheoloog ja ajaloolane Tanel Moora, üks tädipoeg on Kaitseväe juhataja kindral Martin Herem, teine tädipoeg on mitmekordne minister Jürgen Ligi, vend on kolonelleitnant Kristjan Moora.
Austria (täpsustus)

Austria on riik Kesk-Euroopas.
See võib olla ka:
McGregor (LAV)

McGregor on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Langebergi vallas.
Asula on rajatud 1862. aastal ja kandis esialgu nime Lady Gray. 1904. aastal sai asula kohaliku vaimuliku Andrew McGregori auks praeguse nime.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli McGregori elanikest värvilisi 82,78%, valgeid 12,80%, mustanahalisi aafriklasi 3,27%, India või Aasia päritolu inimesi 0,90% ja teisi 0,26%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 86,60% inimesi, inglise keelt 10,35% ja koosa keelt 1,27%.
Wemmershoek

Wemmershoek on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Stellenboschi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wemmershoeki elanikest värvilisi 96,23%, mustanahalisi aafriklasi 1,64%, valgeid 1,55% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,58%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 92,45% inimesi, inglise keelt 4,84%, tsvana keelt 0,87% ja koosa keelt 0,87%.
Surveyor 7

Surveyor 7 oli NASA Surveyori programmi seitsmes ja viimane automaatjaam, mis uuris Kuud. 
Surveyor 7 startis 7. jaanuaril 1968 Cape Canaveralilt ning maandus 10. jaanuaril Tycho kraatri lähedale. Missiooni eesmärgiks oli maanduda Kuu pinnale ning pildistada ja uurida maandumispaiga ümbrust. Surveyor 7 saatis Maale umbes 21 300 fotot. 20. jaanuaril nägi Surveyori kaamera kaht Maalt jaamale suunatud laserkiirt. Töö automaatjaamaga katkestati 26. jaanuaril, 80 tundi pärast öö algust jaama maandumispaigas. Side jaamaga kaotati lõplikult 21. veebruaril 1968.
Surveyor 7 maandumiskoht oli Apollo programmi ajal võimalikuks sihtpunktiks mehitatud missioonile, kuid ükski astronaut piirkonda ei külastanud.
Katrin Roots

Katrin Roots (4. aprill 1970 – 4. aprill 2020) oli eesti kunstnik ja kunstiõpetaja.
Ta lõpetas Tartu Kunstikooli 1994. aastal nahakunsti erialal ja Tartu Ülikooli maalikunsti erialal 2000. aastal. Tartu Kunstikoolis õppis ta teistki korda, 2018. aastal lõpetas ta dekoraator-stilistina. 
Katrin Roots osales mitmel ühisnäitusel ja tal oli ka isikuväljapanekuid. 1999. aastal pälvis ta maalitudengite preemia. Ta oli Tartu Kunstnike Liidu liige 2000. aastast ja juhatuse liige aastatel 2011–2012.
Katrin Roots töötas Tartu Kunsti­maja galeristina aastatel 2000–2001, Tartu Kõrgemas Kunstikoolis maaliõppejõuna aastatel 2000–2005 ja Puka kunstikoolis kunstiajaloo õpetajana aastatel 2014–2017. Selle kõrval tegutses ta 2005. aastast ka Põlva kunstikooli maaliõpetajana. Mitmel korral pälvis ta Põlva vallavalitsuselt tehtud töö eest tunnustuse.
Jaan Niinep

Jaan Niinep (10. oktoober 1933 Narva, Virumaa – 7. jaanuar 2020) oli eesti laskja ja lasketreener.
Ta lõpetas 1952. aastal tööstuskooli nr 1 Tallinnas treialina.
Laskmist hakkas harrastama 1951 Tööjõureservides Johannes Laari juhendamisel. Võistles 1957–1965 Eesti NSV koondises. Tuli 1958–1969 8 korda individuaalselt ja 8 korda meeskondlikult Eesti NSV meistriks. Oli 1955–1956 5-kordne Valgevene NSV meister. Püstitas 1962 väikepüssist põlveltasendis laskmises (385) ja 1969 õhupüssiharjutuses individuaalse Eesti NSV rekordi ning osales 1957–1969 28 meeskondliku rekordi püstitamisel. 
Isiklikke rekordeid: vabapüssist 3 × 20 lasku 565 (1969) ja 3 × 40 lasku 1110 (1959), väikepüssist 3 × 20 lasku 578 (1956), 3 × 40 lasku 1147 (1956) ja 60 lasku lamades 588 (1967), standardpüssist 3 × 20 lasku 548 (1969), õhupüssist 40 lasku 360 (1969). 
Kuulus Tööjõureservide ja Jõu liikmeskonda.
Töötas 1957–1961 Tööjõureservides, 1966–1973 Tartu rajooni LNSK-s ja 1973–1989 kutsekeskkoolis nr 17 Tartus lasketreenerina. Õpilasi: Ave ja Mati Nigul, Heli Rass, Georg Männik.
Paterson (LAV)

Paterson on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Sunday's River Valley vallas.
Asula on rajatud 1879. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Patersoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 77,0%, värvilisi 20,4%, valgeid 1,5%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 0,8%. Koosa keelt pidas emakeeleks 66,7% inimesi, afrikaani keelt 23,2%, inglise keelt 5,9%, viipekeelt 1,8% ja teisi keeli 2,3%.
Tayanna

Tayanna (kodanikunimega Тетяна Михайлівна Решетняк "Tetjana Mõhhailivna Rešetnjak"; sündinud 29. septembril 1984 Tšernivtsis) on ukraina laulja.
Ajalooline tants

Ajalooline tants (ka vanatants) on mõiste, millega tähistatakse vanasti Lääne-Euroopas tantsitud tantse tänapäeval tantsituna. Ajaloolist tantsu võidakse esitada laval, näiteks mingi lavateose osana või lihtsalt publikule suunatud meelelahutusena, kuid seda harrastatakse ka seltskonnatantsuna mingi ajalooperioodi teemalistel ballidel, stiilipidudel, taaskehastajate üritustel ning ajaloolise tantsu klubides. Ajaloolise tantsu rekonstrueerimine võib olla abiks muusikateaduslikus ja ajaloolises uurimistöös.
Ajaloolise tantsu rekonstruktsioonide allikmaterjaliks on vastavast ajalooperioodist pärit tantsukirjeldused ja -juhendid kõrgklassile suunatud tantsukäsiraamatutest, kaudsemalt ka kujutava kunsti teosed, tantsumuusika noodistused, õukonnaballide ja -pidustuste kirjeldused. 20. sajandi tantsude rekonstrueerimiseks on võimalik kasutada suulist pärimust ning filmi- ja videosalvestisi. Ajaloolise tantsu rekonstrueerimine on suurel määral interpreteerimine, milles tõlgendaja teadmistel ja isiksusel on oluline roll.
Ajaloolist tantsu rekonstrueerimisele ja esitamisele keskendunud tantsuansamblit nimetatakse ajaloolise tantsu ansambliks või vanatantsuansambliks.
Jaotus.
Ajaloolised tantsud jaotatakse perioodi järgi:
Eestis.
Vanim ajaloolist tantsu viljelev kollektiiv Eestis on Saltatores Revalienses, kes alustas Virve Kurbeli juhtimisel Tallinnas tegevust 1991. aastal. Alates 2001. aastast tegutseb Tartu vanatantsuansambel Saltatriculi, selle kunstilise juhi Külli Kressa juhendatud kursustest kasvasid 2011. aastal välja Rakvere Fioretto ja Saaremaal tegutsev Rondo Danzante, kuid arvatavasti on ajaloolist tantsu projektipõhiselt esitatud mujalgi.
Mari Karm

Mari Karm (sündinud 21. mail 1956) on eesti kasvatusteadlane. 
Tema peamised uurimisteemad on pedagoogika ja didaktika ning õppemeetodid. 
Haridus.
Karm lõpetas 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Ta sai 2001. aastal Tallinna Pedagoogilisest Ülikoolist kasvatusteaduste magistrikraadi ning kaitses sealsamas 2007. aastal doktoritöö „Eesti täiskasvanukoolitajate professionaalsuse kujunemise võimalused“ (juhendaja Larissa Jõgi). 
Töökäik.
Mari Karm oli aastatel 1979–2005 H. Elleri nimelise Tartu Muusikakooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, aastatel 2002–2005 Tallinna Pedagoogilise Ülikooli kasvatusteaduskonna andragoogika lektor ning 2005–2007 Tartu Ülikooli haridusteaduskonna kõrgkoolipedagoogika lektor. 
Alates 2012. aastast on Karm Tartu Ülikooli kõrgkoolipedagoogika dotsent. 
15 aasta jooksul, mil on toimunud kursus „Õppimine ja õpetamine kõrgkoolis“, on tema juures õppinud üle 600 Tartu Ülikooli õppejõu ja doktorandi (lisaks veel teiste kõrgkoolide õppejõud). 
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Karm on 2007. aastast õppejõudude professionaalse arengu koostöövõrgustiku (NETTLE) töögrupi liige, ühenduse "European Educational Research Association" kõrgharidusvaldkonna võrgustiku nõukogu liige ning International Consortium for Educational Development (ICED) liige. 2009. aastal liitus ta European Association for Research on Learning and Instruction (EARLI) liikmeskonnaga. 
Publikatsioonid.
Temalt on ilmunud arvukalt teaduspublikatsioone ning ta on kirjutanud õppejõududele õpetamisalase raamatu "Õppemeetodid kõrgkoolis", mis ilmus 2013. aastal. 
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti kasvatusteadlased]]
[[Kategooria:Tartu Ülikooli õppejõud]]
[[Kategooria:Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid]]
[[Kategooria:Sündinud 1956]]
Äli Leijen

Äli Leijen (sünninimi Äli Rääsk, sündinud 19. märtsil 1979) on eesti haridusteadlane, Tartu Ülikooli õpetajahariduse professor ja haridusteaduste instituudi juhataja. 
Ta on juhtinud ja täitnud teadusprojekte, avaldanud teadusartikleid ning tema juhendamisel on kaitstud kuus doktoritööd. Teda on kaasatud eksperdina Eesti õpetajakoolitust ja õpetajate erialast arengut puudutavatesse arendustegevustesse. Tema peamised uurimisteemad on õpetaja erialane areng, õpetajakoolitus, õpetaja teadmised, õpetaja identiteet, õpetaja tegevusvõimekus, õpetaja refleksioon ja haridustehnoloogia õppimise ja õpetamise toetamisel.
Haridustee.
Leijen on lõpetanud 2001. aastal Tartu Ülikooli kasvatusteaduste eriala "cum laude" ning 2004. aastal sai Hollandis Twente Ülikoolist magistrikraadi "Educational Training and Systems Design" õppekavalt. 2008. aastal kaitses ta Hollandis Utrechti Ülikoolis haridusteaduste doktori väitekirja teemal "The Reflective Dancer: ICT Support for Practical training" ("Reflekteeriv tantsija: IKT tugi praktilises õppes", juhendajad P. Robert-Jan Simons, J. I. Lam, E. M. M. Wildschut, W. F. Admiraal) ning sai doktorikraadi. 
Töökäik.
Äli Leijen oli aastatel 2002–2003 Jõgeva vallavalitsuse lastekaitsespetsialist. 2005–2008 oli ta Viljandi Kultuuriakadeemia õppekava arenduse spetsialist ning 2007–2008 Utrechti Ülikoolis nõustaja ja uurimistööde täitja. 
2008–2009 töötas Leijen Viljandi Kultuuriakadeemias erakorralise teadurina ning 2010. aastal teadurina. Aastatel 2009–2011 oli ta Tartu Ülikooli Pedagogicumis õpetajahariduse vanemteadur ja aastatel 2010–2015 Viljandi Kultuuriakadeemia loovainete teadustöö metodoloogia dotsent. 
Äli Leijen oli 2012–2016 Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi haridusteaduste vanemteadur ning 2012–2015 ka Viljandi Kultuuriakadeemia haridusteaduste vanemteadur. Alates 2014. aastast on Leijen Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi juhataja, 2015. aastast Tartu Ülikooli haridusteaduse doktoriõppe programmijuht ning 2016. aastast õpetaja- ja kõrghariduse keskuse juhataja ning õpetajahariduse professor. 
2018. aastal oli ta külalisõppejõud Helsingi Ülikoolis. 
Teaduskorralduslik tegevus.
Äli Leijen on Eesti Noorte Teaduste Akadeemia asutajaliige ja Euroopa Noorte Akadeemia liige. Ta on olnud "Junior Researchers of European Association for Research on Learning and Instruction" (JURE) ja EARLI ("European Association for Research on Learning and Instruction") liige ning aastatel 2015–2019 EARLI juhtkomitee liige. 
2010. aastast on ta "International Study Association on Teachers and Teaching" (ISATT) liige ning 2012. aastast "American Educational Research Association" (AERA) liige. 
Ta on ka Eesti Haridusteaduste Ajakirja ja "European Journal of Psychology of Education" toimetuskolleegiumide liige.
Sotskolonialism

Sotskolonialism oli hiline, 20. sajandi kolonialismi vorm, kus koloniaalse võimumaatriksiga kaasnes püüd kehtestada kommunistlik või sotsialistlik riigikord. Sotskolonialismi uuringud on postkoloniaalsete uuringute allharu ning samas ka nõukogude-uuringute allharu.
Tadeusz Bór-Komorowski

Kindral Tadeusz Komorowski (rohkem tuntud kui Tadeusz Bór-Komorowski; 1. juuni 1895 Horobriv – 24. august 1966 London) oli Poola sõjaväejuht.
Ta sündis aastal 1895 Horobrivis Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigis (praeguse haldusjaotuse järele Kozova rajoonis Ternopili oblastis). Esimese maailmasõja ajal teenis ta Austria-Ungari armees. Pärast sõda sai temast Poola armee ohvitser, kes juhtis Grudziądzi ratsakooli. Ta kuulus 1924. aasta suveolümpiamängudele läinud Poola ratsavõistkonda.
Olles osalenud võitluses Saksa sissetungi Poolasse II maailmasõja alguses 1939. aastal, aitas Komorowski koodnimega Bór korraldada Poola põrandaalust Krakówi piirkonnas. Juulis 1941 sai temast Armia Krajowa ülema asetäitja ja 1943. aasta märtsis sai ta selle komandöriks brigaadikindrali auastmes. Ta suhtus mõistvalt parempoolsesse, antisemiitlikku Rahvusparteisse. Koduarmee ülemana muutis Komorowski oma eelkäija Stefan Rowecki juudimeelset poliitikat. Komorowski keelas abi juutidele, kes soovisid korraldada getomässe ja soosis juutide väljajätmist organisatsioonist. Ameerika ajaloolane Joshua D. Zimmerman süüdistab Komorowskit, kes iseloomustas juudi partisane kui "kommunistlikke, nõukogudemeelseid elemente" käimasoleva holokausti suhtes "jahutava ükskõiksusega".
1944. aasta keskel, kui Nõukogude väed jõudsid Poola keskosani, andis Poola eksiilvalitsus Londonis Bór-Komorowskile korralduse valmistuda relvastatud ülestõusuks Varssavis. Eksiilivalitsus soovis naasta poolakate vabastatud pealinna, mida Nõukogude võim ei vallutanud, ja takistada Stalini kavandatud Poola kommunistlikku ülevõtmist. Varssavi ülestõus algas Komorowski käsul 1. augustil 1944 ja Armia Krajowa üksused haarasid kontrolli suurema osa Varssavi kesklinnast.
29. septembril 1944 ülendati Bór-Komorowski relvajõudude peainspektoriks (Poola ülemjuhataja). 4. oktoobril alistus Bór-Komorowski pärast kaht kuud kestnud ägedat võitlust SS-Obergruppenführer Erich von dem Bach-Zelewskile pärast seda, kui Natsi-Saksamaa oli nõus koduväe võitlejaid käsitlema sõjavangidena. Kindral Bór-Komorowski interneeriti Saksamaal (Oflagi IV-C juures). Hoolimata korduvatest nõudmistest keeldus ta okupeeritud Poolas järelejäänud Armia Krajowa üksustele käske alla anda.
Pärast sõda kolis ta Londonisse, kus ta mängis aktiivset rolli Poola emigrantlikes ringkondades. Aastatel 1947–1949 töötas ta Poola eksiilvalitsuse peaministrina (mida enamus Lääne-Euroopa riike enam diplomaatiliselt ei tunnustanud). Oma mälestustest kirjutas ta raamatu "Armia Podziemna", mis ilmus 1950. aastal. Pärast sõda teenis ta elatist polsterdajana.
Ta suri 1966. aastal jahi ajal südametaki tõttu. Ta maeti Londoni Gunnersbury kalmistule. 1994. aastal maeti ta ümber Varssavisse Powązki kalmistule
Pachsdraai

Pachsdraai on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovitsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ramotshere Moiloa vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pachsdraai elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,31%, valgeid 1,24%, India või Aasia päritolu inimesi 0,34% ja teisi 0,11%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 93,59% inimesi, inglise keelt 1,57% ja afrikaani keelt 1,46% inimesi.
Mnyameni

Mnyameni on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas Amahlathi vallas. Mnyameni asub Keiskammahoekist umbes 13 km loodes.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mnyameni elanikest mustanahalisi aafriklasi 100,0%. Koosa keelt pidas emakeeleks 97,98% inimesi, inglise keelt 1,68%, afrikaani keelt 0,22% ja sotho keelt 0,11%.
Kirikärbes

Kirikärbes ("Rhagoletis") on perekond kahetiivalisi.
Perekonda kuulub umbes 70 liiki, Euroopas elab neist 9.
Bystrzyca Kłodzka

Bystrzyca Kłodzka (saksa keeles "Habelschwerdt") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Kłodzko maakonnas, Bystrzyca Kłodzka valla halduskeskus. Bystrzyca Kłodzka asub Tšehhi piirist umbes 10,5 km kaugusel.
Bystrzyca Kłodzka sai linnaõigused enne 1319. aastat. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Wysokie Koło

Wysokie Koło on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Kozienice maakonnas Gniewoszówi vallas. Wysokie Koło asub Kozienicest umbes 24 km kagus.
Wysokie Koło sai linnaõigused enne 1748. aastat, kuid kaotas need enne 1787. aastat.
Mesut Yılmaz

Ahmet Mesut Yılmaz (6. november 1947 İstanbul – 30. oktoober 2020 İstanbul) oli Türgi poliitik.
Ta oli aastatel 1991, 1996 ja 1997–1999 Türgi peaminister. Lisaks oli ta aastatel 1987–1990 Türgi välisminister ja aastatel 1986–1987 Türgi turismiminister.
Ta on lõpetanud Ankara Ülikooli politoloogina, hiljem täiendas ta end Kölni ülikoolis. Aastatel 1975–1983 töötas ta mänedžerina erinevates keemia-, tekstiili- ja transpordikompaniides.
Ta osales aastast 1983 poliitikas. Samast aastast oli ta Türgi Suure Rahvuskogu liige. Ta oli 17. oktoobrist 1986 kuni 21. detsembrini 1987 Türgi turismiminister. 22. detsembrist 1987 kuni 21. veebruarini 1990 oli ta Türgi välisminister.
Ta oli kolm korda Türgi peaminister:
Chase Elliott

William Clyde Elliott II ehk Chase Elliott (sündinud 28. novembril 1995 Dawsonvilles Georgia osariigis) on Ameerika autosportlane. Praegu sõidab ta NASCAR karikasarjas koos Hendrick Motorspordi meeskonnaga NAPA Auto Partsi sponsoreeritud Chevrolet Camaro ZL1 1LE autoga number 9.
Elliott on endise NASCARi võidusõitja Bill Elliotti ainus poeg.
Elliott oli 2014. aasta NASCARi üleriigilise sarja meister.
Elliott debüüt karikasarjas oli 2015. aasta võistlusel STP 500. Tema esimene karikasarja võit tuli võistlusel 2018 Go Bowling at The Glen.