tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sonny Milano

Sonny Milano (õieti Frank Milano; sündinud 12. mail 1996 Massapequas, New Yorgi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Anaheim Ducks ründajana vasakäärel.
Hooajal 2014–15 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Plymouth Whalers ja enne seda erinevates USA noorte jäähokiprogrammides.
2014. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i "draft"is 16. valikuna. Sama aasta septembris sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2015–2017 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Blue Jacketsi tütarklubis Cleveland Monsters, kellega võitis 2016. aastal Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta 31. märtsil 2016 mängus New York Islandersi vastu. Enam hakkas NHL-is mänguaega saama hooajal 2017–18. NHL-is lõi ta esimese värava 6. oktoobril 2017 Islandersi vastu. Hooaja 2017–18 põhiturniiril sai Milano 55 mänguga kirja 14 väravat ja kaheksa väravasöötu.
2020. aasta veebruaris kaubeldi Milano Blue Jacketsist Devin Shore'i vastu Anaheim Ducksi. 2020. aasta juulis pikendas ta Ducksiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2021/22 tegi Milano NHL-is seni oma kõige edukama hooaja, kui lõi 14 väravat ja andis 20 väravasöötu.
2022. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Washington Capitalsiga.
2015. aastal tuli Milano USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2018. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Velõka Oleksandrivka

Velõka Oleksandrivka (ukraina keeles Велика Олександрівка) on alev Ukrainas Hersoni oblastis Berõslavi rajoonis. 
Ajalugu.
Elanike arv on 2021. aasta seisuga 6487. Kuni 2020. aastani oli alev Velõka Oleksandrivka rajooni keskus.
10. märtsil 2022. aastal okupeerisid asula Vene väed. Ukraina väed võtsid asula sama aasta 4. oktoobril taas enda kontrolli alla.
Pantsir

96K6 Pantsir (vene keeles "Панцирь") on Venemaal valmistatud iseliikuv õhutõrjekompleks. GRAU indeks 96K6, NATO koodnimetus SA-22 Greyhound.
Senkivka

Senkivka (ukraina keeles Сеньківка) on küla Ukrainas Tšernihivi oblastis Tšernihivi rajoonis (kuni 2020. aastani asus Horodnja rajoonis).
2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 214 inimest, pindala 3,0 km. Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 2022. aastal vähenes külaelanike arv ligi kümnekordselt.
Küla järgi on saanud nime Valgevene-Venemaa-Ukraina piiri ühinemiskohas asuv Senkivka piiripunkt.
Sissetulek

Sissetulek ehk tasu tähendab nii eraisikute kui ka ettevõtete jaoks mingit kindlat väärtust või summat, mida nad saavad, kas müües oma toodet või pakkudes oma teenust. Sissetuleku summa võib olla väga varieeruv. Olenevalt asjaoludest võib sissetulek olla suurem eelmisest, väiksem eelmisest või üldse puududa. Sissetuleku suurus sõltub tavaliselt sellest kui palju eraisik või ettevõte toodet müüb või teenust osutab.
Sissetuleku deklareerimine Eestis.
Sissetuleku deklareerimine ehk tuludeklaratsiooni saavad esitada residentidest füüsilised isikud eelmise kalendriaasta tulu kohta.
Antud deklaratsiooni peab esitama, kui on teenitud tulusid, millelt tulumaksu pole kinni peetud ning lisaks ka juhul, kui soovitakse kõrvaldada piiriülene topeltmaksustamine. Tuludeklaratsiooni ei ole vaja esitada juhul, kui maksustavalt tulult on tulumaks kinni peetud ning ei taheta kasutada mahaarvamisi.
Tuludeklaratsiooni saab esitada kolmel viisil. Esimene võimalus on kasutada e-teenuste keskkonda e-MTA. Teine võimalus on kohale minna teenindusbüroosse ning kolmas viis on saata tuludeklaratsioon postiga Maksu- ja Tolliameti teenindusbüroole. 
Kuidas palgatöölistel toimub maksude arvestamine sissetuleku pealt.
Iga kuu alguses saavad palgatöölised vastavalt sellele kui palju on tööd tehtud tasu. Millal täpselt tasu peab üle laekuma on juba ettevõttesisene otsus. Igale tasu ülekandmisele peaks järgnema ka palgalehe saatmine, kus kajastuvad kõik maksud, mis on sissetuleku pealt maha läinud. Sissetuleku pealt maksude maha arvestamist teostab tööandja ning see toimib järgnevalt: indiviidi brutosissetuleku pealt arvestatakse maha tulumaks (20%), töötuskindustus ja kogumispension. Alles jäänud summa kuulub ülekandmiseks. Lisaks maksab tööandja töötaja pealt sotsiaalmaksu (33%) aga see ei mõjuta töötaja sissetulekut. Iga kuu on võimalik eraisikult saada maksuvaba tulu (maksimum summas 500 eurot.) Oluline on meeles pidada, et kui brutopalk on suurem kui 2100 eurot, siis maksuvaba tulu ei rakendu. Samuti kui tulu on kuni 500 eurot, siis ei toimu samuti maksude arvestamist.
Keskmine brutopalk.
Brutopalk on töölepingus või õigusaktis kindlaks määratud tasu, mille pealt toimub maksude maha arvestamine ning alles jäänud summa makstakse töötajale välja. Alles jäänud summat saab nimetada ka netopalgaks. Gruppi kuuluvad kõik ettevõtted, asutused jne, kus on vähemalt üks töötaja.
Läbi aastate on keskmine brutopalk Eestis ainult tõusnud ning arvatakse, et see liigub ka edaspidi samas suunas. Keskmine Eesti brutokuupalk 2021. aastal oli 1548 eurot. Kasv võrreldes 2020. aastaga oli 6,9%. Kõrgeim oli keskmine brutokuupalk info ja side valdkonnas ning madalaim toitlustuse tegevusalal. 2011. aastal oli keskmine brutopalk Eestis 839 eurot.
Joosep Vimm

Joosep Vimm (sündinud 8. veebruaril 1990) on Eesti poliitik, aastatel 2021–2024 Tallinna abilinnapea, aastast 2015 Sotsiaaldemokraatlikku Erakonna liige ning aastast 2018 selle juhatuse liige. 
Haridus.
Joosep Vimm on õppinud Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Tal on bakalaureusekraad ajaloo erialal Tallinna Ülikoolist, kus õppis aastatel 2009–2012 lähiajalugu ja rahvusvahelisi suhteid (kõrvaleriala: rootsi keel ja kultuur), ja magistrikraad rahvusvaheliste suhete alal Stockholmi Ülikoolist, kus ta õppis aastatel 2015–2017 rahvusvahelise poliitilise ökonoomia erialal.
Töö.
Alates 26. novembrist 2021 on Joosep Vimm Tallinna abilinnapea. Tema koordineerida on ettevõtlus, innovatsioon, turism ja ringmajandus. 
Varem on ta töötanud Tallinna linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nõunikuna, Integratsiooni Sihtasutuse koordinaatorina, ettevõttes Urb-it AB; sotsiaalministeeriumi võrdsuspoliitikate osakonnas programmi spetsialistina ja olnud praktikant Siiri Oviiri kabinetis Euroopa Parlamendis.
Poliitiline tegevus.
Joosep Vimm kandideeris esimest korda kohaliku omavalitsuste volikogu valimistel 2017. aastal Tallinnas Põhja-Tallinna ringkonnas. Ta sai 35 häält ega osutunud valituks. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 81 häält ega osutunud valituks. 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai ta 130 häält ja pääses Tallinna linnavolikokku.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 265 häält ning ei osutunud valituks.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 422 häält ning osutus valituks.
Kvissentali

Kvissentali on Tartu linnaosa, mis asub Emajõe vasaku kaldal ning piirneb Piibe maanteega. Asub Tartu linnas alates 22.04.1977, mil Tartu territoorium suurenes.
Ajalugu.
.2021. aasta linna üldplaneeringuga eraldati Kvissentali piirkond Ülejõel omaette linnaosaks. See asub linna põhjaosas, paiknedes Emajõe vasakkalda ja linnast väljuva Piibe maantee vahel. Kõrgemal, ürgoru pervel asuvad kuivemad arud (sellest ka sinne kohanimi: Aruküla) ja liivakivisse uuristunud koopad, Kvissentali ajalooline süda paikneb aga otse jõe ääres. Et piirkond on jõge mööda hõlpsasti ligipääsetav, on Kvissental olnud tuntud linnalähedase väljasõidukohana. Emajõe kaldal asub vana Kvissentali keskushoone, kus pärast Teist maailmasõda töötas üks esimesi Tartu Ülikooli internaate.
2020. aastatel on piirkonda palju arendatud. Jõeäärset prestiižset ala iseloomustab kaasaegne eramuarhitektuur, seal on Kapteni, Pootsmani jt tänavad ning nende kõrval oma nimega seonduva poleemika tõttu üleriikliku tuntust kogunud Madruse tänav. Teised tänavanimed viitavad varem piirkonnas asunud taludele (Meruski, Ignatsi, Klaose).
2021. aastal elas Kvissentalis 729 inimest, selle pindalaks oli 150 ha.
Kohalik elu ja kultuur.
Alates 2022. aastast toimub Kvissentalis iga-aastane kodukohvikute päev.
Aastal 2023 toimus esimene Kvissentali hoovimüük.
1. juunil 2023 avati Klaose tänaval vabaajaväljak.
Kvissentalis on olemas ka tänavaraamatukogu. Selle tegevus on kajastatud Instagrami kontos, kus saab teada raamatukogu täiendustest, Kvissentali rajoonist ja Tartu kirjanduslinnast.
Kajastamine kultuuris.
1978. aastal kirjutatud tudengilaul "Kvissental" räägib sealsest ühiselamust.
Tõstejõud

Tõstejõud (inglise keeles "lift") on ülessuunatud jõud, mis hoiab lendavat keha õhus. Tõstejõule vastasuunaliseks jõuks loetakse gravitatsiooni.
Kui täita õhupall õhust kergema gaasiga, siis tekib õhu ja gaasi erikaalu vahe tõttu tõstejõud.
Lennukil tekib tõstejõud tiiva kuju tõttu. Lennuk lendab kiiresti edasi ning tiibade kuju tekitab lennuki tiiva peal ja all erinevad rõhud, mis tõstavad lennukit kõrgemale .
Tõmme (lennundus)

Tõmme (inglise keeles "thrust") on mingit massi ettepoole liikuma panev mehaaniline jõud ehk tõmbamine.
Selline liikumine on kooskõlas Newtoni II seadusega.
Coursera

Coursera Inc. on Ameerika Ühendriikides ulatuslik avatud veebikursuste pakkuja, mille asutasid 2012. aastal Stanfordi ülikool arvutiteaduse professorid Andrew Ng ja Daphne Koller. Coursera teeb koostööd ülikoolide ja muude organisatsioonidega, et pakkuda veebikursusi, sertifikaate ja diplomeid mitmesugustes ainetes. 2021. aastal pakkus hinnanguliselt 150 ülikooli enam kui 4000 Coursera kursust.
Coursera pakub ka magistriõppe kursusi koostöös ülikoolidega. Näiteks HEC Paris platvorm on Executive Masteri partner innovatsiooni ja ettevõtluse valdkonnas. 100% võrgus, selle programmi eesmärk on koolitada 18 kuu jooksul nendele kahele valdkonnale spetsialiseerunud tippjuhte. See avati märtsis 2017.
Valguses ja varjus

"Valguses ja varjus" on Elisa Eesti originaalsari (põnevusdraama), mille stsenarist on Martin Algus.
Sarja peategelane Diana läheb väiksesse külla oma surevale tädile toeks ning päevavalgele tulevad kaua peidus olnud saladused. 
Esimene hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2020. aasta oktoobris. Sarja teine hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2022. aasta aprillis.
Auhinnad.
Elisa originaalsari "Valguses ja varjus" on draama, mille osatäitjateks on teiste seas Mirtel Pohla ja Epp Eespäev. 
"Valguses ja varjus" tõi 2021. aastal Eesti filmi- ja teleauhindade parima naisnäitleja auhinna Epp Eespäevale, sarja stsenarist Martin Algus pälvis aasta sisulooja auhinna.
Osad.
1. hooaeg.
Linnaeluga puntrasse jooksnud Diana sõidab kaunisse külakesse, et kohtuda oma sureva tädi Milizaga, kes palub, et naine aitaks tema peatseid matuseid korraldada. Kummaline kohtumine vastleitud sugulasega toob päevavalgele Diana perekonna tumedad saladused, mida naine ammu unustada on üritanud. Diana kohtub värvikate külaelanikega, kes näivad kõik isepäise Miliza surma ootavat. 
2. hooaeg.
Uuel hooajal hoolitseb Diana vigastada saanud naabri Taanieli eest ja lahkab oma perekonnasaladusi, kui tädi Miliza tervis hakkab tasapisi taas halvenema. Dianal ja Taanielil tuleb seista silmitsi ärimees Toivo valimiskampaania ajal tekkiva uue ohuga ning oma osa draamas on ka külakese nooremal põlvkonnal. Uus hooaeg on nähtav ainult Elisa Huubis.
Eesti Motomatkajate Klubi

Eesti Motomatkajate Klubi (lühend EMMK) on motomatkamise harrastajaid koondav ühendus Eestis. Klubi on loodud 1992. aastal ja on Eesti Mootorrattaspordi Föderatsiooni liige.
Klubi eesmärkideks on motomatkamise, motokultuuri ja liiklusohutuse innustamine, edendamine ja parendamine ning motohuviliste ühendamine. Korraldatakse traditsiooniks saanud kokkutulekuid MotoSügis ja Talvekas ning ohutu sõidu koolitust MotoSurvival.
MotoSurvival.
MotoSurvival on ohutu sõidu ja mõtteviisi koolitus tavaliikluses osalevale mootorratturile. Kursuse eesmärk on harjutada ja tõhustada juhtimisvõtteid ohuolukordades, lisaks harjutada ja täiendada ka igapäevaseid sõiduvõtteid. Räägitakse ka sõiduasendist, varustusest, ratta tehnoseisundist.
Kevin Connauton

Kevin Connauton (sündinud 23. veebruaril 1990 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Philadelphia Flyers.
Hooajal 2008/09 mängis ta Western Michigan University jäähokimeeskonnas ja 2009/10 Western Hockey League'i klubis Vancouver Giants.
2009. aastal valis Vancouver Canucks ta NHL-i "draft"is 83. valikuna. 2010. aasta aprillis sõlmis ta Canucksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2010–11 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Canucksi tütarklubis Manitoba Moose. Aastatel 2011–2013 mängis ta samasse liigasse kuuluvas Chicago Wolvesis. 2012. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul.
2013. aasta aprillis kaubeldi Connauton Canucksist Dallas Starsi. NHL-is tegi ta lõpuks debüüdi Dallas Starsi meeskonnas 24. oktoobril 2013 mängus Calgary Flamesi vastu. NHL-i karjääri jooksul on ta hiljem mänginud veel Columbus Blue Jacketsis (2014–2016), Arizona Coyotesis (2016–2019), Colorado Avalanche'is (2019–2020) ja Florida Panthersis (2020–2021). Flyersiga liitus ta 2021. aasta detsembris.
Kudu (perekonnanimi)

Kudu on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kudu Eestis 35 mehel ja 38 naisel.
Kudu küla

Kudu oli küla Viljandimaal Pärsti külanõukogus. Tänapäeval Alustre ja Päri küla aladel.
1959. aastal elas seal 29 ja 1970. aastal 36 inimest.
Kale Clague

Kale Clague (sündinud 5. juunil 1998 Reginas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Buffalo Sabres.
Aastatel 2014–2018 mängis Clague Western Hockey League'i klubis Brandon Wheat Kings, hooaja 2017–18 teises pooles lisaks samasse liigasse kuuluvas Moose Jaw Warriorsis. Hooajal 2017–18 pälvis ta liiga parimale kaitsemängijale antava Bill Hunter Memorial Trophy.
2016. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 51. valikuna. Hooajal 2018–19 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi tütarklubis Ontario Reign. 2020. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Kingsi meeskonnas 21. detsembril 2019 mängus Buffalo Sabresi vastu.
2021. aasta detsembris liitus ta Montreal Canadiensiga. Esimese värava lõi ta NHL-is 28. detsembril 2021 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga.
2017. aastal võitis Clague Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2018. aastal kuldmedali.
Joel Edmundson

Joel Edmundson (sündinud 28. juunil 1993 Brandonis Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals.
Ta hakkas jäähokit mängima kaheaastaselt.
Aastatel 2010–2013 mängis ta Western Hockey League'i klubis Moose Jaw Warriors, hooaja 2012–13 teises pooles lisaks samasse liigasse kuuluvas Kamloops Blazersis.
2011. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i "draft"is 46. valikuna. Aastatel 2013–2015 mängis ta American Hockey League'is Bluesi tütarklubis Chicago Wolves. NHL-is debüteeris ta 8. oktoobril 2015 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 25. märtsil 2016 mängus Vancouver Canucksi vastu. Bluesi meeskonnas mängis Edmundson kokku neli hooaega ning võitis viimasel hooajal klubiga Stanley karika.
2019. aasta septembris kaubeldi Edmundson Bluesist Carolina Hurricanesi. Kuigi ta seal hooajal 2019–20 karjääri resultatiivseima hooaja (7+13), jäi ta Hurricanesi vaid üheks hooajaks. 2020. aasta septembris kaubeldi ta Montreal Canadiensi, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Suurem osa hooajast 2020–21 mängis ta ühes kaitsepaaris koos Jeff Petryga. Samal hooajal jõudis ta Canadiensiga Stanley karika finaalmängudele, kus kaotati Tampa Bay Lightningile.
2023. aasta juulis kaubeldi Edmundson Canadiensist Washington Capitalsi.
Kanada jäähokikoondise koosseisus osales Edmundson 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kus saavutati neljas koht.
Chris Driedger

Chris Driedger (sündinud 18. mail 1994 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Seattle Kraken.
Hooajal 2010–11 mängis ta Western Hockey League'i klubis Tri-City Americans ja aastatel 2011–2014 samasse liigasse kuuluvas klubis Calgary Hitmen.
2012. aastal valis Ottawa Senators NHL-i "draft"is 76. valikuna. Senatorsiga sõlmis ta lepingu 2014. aastal. NHL-is debüteeris ta 26. märtsil 2015 mängus New York Rangersi vastu. Pärast sai ta Senatorsi meeskonnas NHL-is kirja veel vaid kaks mängu. Aastatel 2014–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) või ECHL-is.
2019. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Florida Panthersiga, olles enne seda mänginud AHL-is Panthersi tütarklubis Springfield Thunderbirds. Hooajal 2018–19 oli Driedger Thunderbirdsis mängides AHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,4%). Esimest korda kuulus ta Panthersi meeskonnas algkoosseisu 30. novembril 2019 mängus Nashville Predatorsi vastu. Panthersis sai Driedger kahe hooaja jooksul kirja 35 mängu.
2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Driedgeri NHL-i "Expansion Draft"​is, misjärel sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Driedger Kanada jäähokikoondise koosseisu hõbemedali.
Rumjantsev

Rumjantsev, ka Rumjantsov (vene keeles "Румянцев", saksa keeles "Rumjänzow") oli Venemaa põlisaadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Päritolu küsimus.
Rumjantsevid lugesid oma päritolu XIV sajandi 2. poolele elanud Nižni Novgorodi bojaarist Vassili Rumjanetsist, kes reetis 1391. aastal oma vürsti Boriss Konstantinovitši ja osutas kasulikke teeneid Moskva vürstile Vassili Dmitrijevitšile. Seda põlvnemisliin toetab oma teoses vürst Lobanov-Rostovski. Ka mõned kaasaegsed käsitlused on jäänud selle versiooni juurde. Ent juba XIX sajandil seati see põlvnemisliin kahtluse alla. Nimelt ei pidanud genealoog Nikolai Petrov (1827−1891) Rumjantsevite põlvnemist bojaar Rumjanetsist põhjendatuks, argumenteerides, et see seisukoht ei ole piisavalt allikaliselt tõendatud ja põhineb pelgalt perekonnanime sarnasusel. Tema väitel ei mainita kuni XVI sajandi 2. pooleni allikais teenistuses kordagi mõnda Rumjantsevi aadlisoo liiget. Samuti oli nende kohta teateid eeskätt Smolenskist. "Suures Venemaa entsüklopeedias" ("Большая российская энциклопедия") on mainitud, et tuntud Rumjantsevi suguvõsa kõrval oli veel mitu samanimelist aadlisuguvõsa, kes ei olnud nendega suguluses; nende viimaste hulka loetakse ka bojaar Rumjanets ja tema järeltulijad. Selle teose andmetel on Rumjantsevite kohta esimesi teateid juba XV sajandi keskpaigast. Suguvõsal oli mitmeid harusid, mis elasid Moskvas, Dmitrovis, Smolenskis, Jaroslavlis, Kozelskis, Sepreiskis ja Kaluugas, samuti Novgorodimaa viiendikes.
Craig Anderson

Craig Peter Anderson (sündinud 21. mail 1981 Park Ridge'is Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Buffalo Sabres.
Aastatel 1998–2001 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm. Hooajal 2000–01 valiti ta liiga parimaks väravavahiks.
1999. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i "draft"is 77. valikuna, kuid Flamesiga ta lepingut ei sõlminud. Kaks aastat hiljem valis Chicago Blackhawks ta "draft"is 77. valikuna. Hooajal 2001–02 mängis Anderson American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi tütarklubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris ta 30. novembril 2002 mängus Chicago Blackhawksi vastu, kui sekkus mängu Jocelyn Thibault' asemele. Esimest korda kuulus ta NHL-is algkoosseisu järgmisel päeval mängus Mighty Ducks of Anaheimi vastu.
Aastatel 2006–2009 kuulus ta Florida Panthersi ridadesse. Hooajal 2007–08 oli ta NHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (93,5%). 2009. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. 2011. aasta veebruaris kaubeldi Anderson Ottawa Senatorsi. Senatorsi meeskonnas mängis ta kokku kümnel hooajal ning sinna sisse jäi ka tema NHL-i karjääri kõige edukam periood. Hooajal 2012–2013 lasi ta endale lüüa keskmiselt 1,69 väravat mängus ja oli selle näitaja poolest hooaja parim väravavaht. Samuti oli ta samal hooajal taas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (94,1%). Neljal korral mängis ta Senatoriga Stanley karika väljalangemismängudes. Parimaks tulemuseks jäi Idakonverentsi finaali jõudmine hooajal 2016–17. Sama hooaja lõpus pälvis Anderson Bill Masterton Memorial Trophy.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Washington Capitalsiga. Hooajal 2020–21 oli ta Capitalsis kolmas valik väravavahi kohale, saades hooaja jooksul kirja neli mängu põhiturniiril ja kaks mängu väljalangemismängudes. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga.
USA jäähokikoondise koosseisus osales Anderson 2006. ja 2008. aasta maailmameistrivõistlustel.
Marko Kompus

Marko Kompus (sündinud 1. aprillil 1972) on Eesti sürrealistlik luuletaja.
Oma luulekogu eest "Pooeedinahk" pälvis Kompus 2021. aastal Gustav Suitsu luulepreemia.
2005. aastal linastus temast režissöör Jaan-Jürgen Klausi Klausi portreefilm "Erakpoeet Marko Kompus".
Kompus on kirjandusrühmituse Erakkond liige.
Andres Kurg

Andres Kurg (sündinud 20. septembril 1975) on eesti kunstiteadlane. 
Andres Kurg on õppinud kunstiajalugu Eesti Kunstiakadeemias ja arhitektuuri ajalugu Londoni Ülikoolis.
Ta on Eesti Kunstiakadeemia professor ning kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituudi vanemteadur, kes on uurinud 1960. ja 1970. aastate lõpu Nõukogude Liidu arhitektuuri ja disaini, keskendudes tehnoloogia ja igapäevaelu muutustele, samuti nende kokkupuutepunktidele alternatiivsete kunstivooludega.
Tema artikleid on ilmunud väljaannetes AA Files, ArtMargins, Journal of Architecture, Home Cultures ning kogumikes ja näitusekataloogides. 2008. aastal ilmus tema kaastoimetamisel raamat “Keskkonnad, projektid, kontseptsioonid. Tallinna kooli arhitektid 1972–1985".
2012. aastal kureeris ta näitust "Me metamorfne tulevik. Disain, tehniline esteetika ja eksperimentaalne arhitektuur Nõukogude Liidus 1960–1980" Vilniuse Rahvusgaleriis ja Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis. 2015. aastal töötas ta külalisteadurina Getty Instituudis, 2017. aasta kevadel töötas ta Euroopa uuringute külalisvanemteadurina Yale'i Ülikooli MacMillani keskuses.
Anu Allas

Anu Allas (sündinud 8. oktoobril 1977) on eesti kunstiteadlane, endine KUMU kuraator-programmijuht ning Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituudi museoloogia õppesuuna juht.
Ta on õppinud kunstiteadust Eesti Kunstiakadeemias ja kaitsnud 2013. aastal Berliini Vabas Ülikoolis doktorikraadi eksperimentaalsetest praktikatest 1960. aastate Eesti kunstis ja teatris. 
Tema peamisteks uurimisteemadeks on Teise maailmasõja järgne kunst sotsialistlikus Ida-Euroopas ning 1960.–1970. aastate neoavangardsed ja performatiivsed kunstipraktikad. Ta on avaldanud raamatu "Spiel der Unsicherheit / Unsicherheit des Spiels: Experimentelle Praktiken in der estnischen Kunst und im estnischen Theater der 1960er Jahre", artikleid sotsialismiaja kunstist ja nüüdiskunstist, korraldanud Kumu kunstimuuseumi konverentse, toimetanud artiklikogumikke ("Globalizing East European Art Histories: Past and Present", koos Beáta Hockiga, Routledge 2018). Kureerinud näitusi peamiselt 20. sajandi teise poole kunstist, sealhulgas KUMU püsiekspositsiooni "Konfliktid ja kohandumised. Nõukogude aja Eesti kunst (1940–1991)". Ta on Eesti Kunstiakadeemias läbi viinud peamiselt 20. sajandi kunstiajalugu, sh Nõukogude perioodi Eesti kunsti käsitlevaid kursusi.
Luftstreitkräfte

Deutsche Luftstreitkräfte (eesti keeles Saksa õhujõud) nimetust kandsid Esimeses maailmasõjas keiserliku Saksa armee (Deutsches Heer) alluvusse kuulunud õhuväeüksused. Merel tegutsenud õhujõud kuulusid keiserliku Saksa mereväe (Kaiserliche Marine) koosseisu.
Organisatsioon ja asutamine.
Esimese sõjalennuki soetas Saksamaa 1910. aastal. 1. oktoobril 1913 moodustati viis lennupataljoni. Need Saksa keisririigi lennuväed (Die Fliegertruppen des Deutschen Kaiserreiches) liideti 8. oktoobril 1916 õhulaevade üksuste, õhutõrje ja õhukaitsega, et moodustada Luftstreitkräfte.
Juhtimine.
Luftstreitkräfte moodustamisel määras Saksa armee esimene peakortermeister Erich Ludendorff selle juhiks kindralleitnant Ernst von Hoeppneri. Von Hoeppner oli õhujõudude juht kuni nende laiali saatmiseni pärast sõja lõppu, 16. jaanuaril 1919.
Piloodid.
358 Saksa pilooti saavutasid vähemalt 5 võitu vastase õhusõidukite üle, mistõttu saab neid pidada lennuässadeks. 76 lendurit autasustati Preisimaa kõrgeima sõjaväelise autasu, Pour le Mérite ordeniga. Luftstreitkräfte ja kogu sõja edukaim piloot oli Manfred von Richthofen 80 kinnitatud võiduga, talle järgnesid Ernst Udet (62 võitu), Erich Loewenhardt (54 võitu), Josef Jacobs ja Werner Voss (mõlemal 48).
Laialisaatmine.
Versailles’ rahulepinguga keelati Saksamaal igasuguste õhujõudude, sh sõjalennukite omamine, seega saadeti Luftstreitkräfte laiali ning lennukid kas anti Antandile üle või hävitati. 1919. aasta juunis enne lepingu allkirjastamist jõudis osa Saksa õhujõududest siiski osaleda Landesveeri sõjas osana Rauddiviisist.
Oliver Orro

Oliver Orro (sündinud 18. veebruaril 1982) on eesti arhitektuuriajaloolane ja konservaator.
Orro lõpetas Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal 2005. aastal, seejärel töötas ta Tallinna Kultuuriväärtuste Ametis muinsuskaitse osakonna peaspetsialistina ning alates 2011. aastast Eesti Kunstiakadeemias lektori ning teadurina. Ta on ka Eesti Kunstiakadeemia doktorant (muinsuskaitse ja restaureerimine), kelle uurimissuundadeks on Eesti 19. sajandi II poole ja 20. sajandi alguse arhitektuur (sh puitelamud, tööstus- ja militaarehitised), aga ka Nõukogude perioodi linnaehitus ja muinsuskaitse.
Lockheed Martin X-59 QueSST

Lockheed Martin X-59 QueSST on ainulaadne eksperimentaallennuk, mida arendatakse lendamiseks ülehelikiirusel, kuid seejuures tekitades väga vaikseid lööklaineid. X-59 arendusmeeskond töötab Skunk Works asutuses Californias ning nad tegutsevad NASA Low-Boom Flight Demonstrator projektis. Lennuki eisalgne disain algas 2016. aasta veebruaris plaaniga teha 2022. aastal esimesed lennukatsed. Lennuki eeldatav kruiisikiirus on 1500 km/h või 1,42 Machi.
Eesmärk.
X-59 QueSST’i suurim eesmärk on olla õppematerjal ja tõestus, et ülehelikiirusel toimuvad lennud võivad taas olla osa inimeste igapäevaelust. Ülehelikiirusel lendavad õhusõidukid tekitavad väga valju kõlaga lööklaineid, mis on maa peal olevatele inimestele ebameeldiv. Selletõttu on keelustatud nende kasutamine kommertseesmärgiga maismaa kohal. X-59 saadud teadmised ja tõestused kaotavad eelduste kohaselt senised piirangud ning asendavad need helitasemel põhineva limiidiga. Prognooside põhjal saab olema X-59 helirõhutase 70 – 80 dB, mis on võrreldav auto ukse sulgumisega. Tavapärased ülehelikiirusel lendavad õhusõidukid, näiteks hävitajad, tekitavad 200 dB lähedast müratase.
Disain.
X-59 lennuk on disainitud 99,6 jala (30,4 m) pikkuseks ning selle tiivaulatus saab olema 29,6 jalga (9,0 m). Telikute vahe on 17,5 jalga (5,3m) ning massikese asub põhitelikust umbes ühe jala (0,3 m) võrra nina pool.
Õhusõiduki täismass on 25 000 naela (11 340 kg), millest tühimassiks on 14 990 naela (6799 kg). Seega kandevõime jääb alla 10 000 naela, millest 8700 naela (3946 kg) on kütus ja maksimaalne kasulik kaal 600 naela (272 kg).
Jõuallikaks on valitud üks GE F404 mootor, mille tõukejõud on hinnanguliselt 17 700 – 19 000 naela (8030 – 8620 kg).
X-59 deltatiivad on suured ja ühtsustatud, mis vähendab osade arvu ja tootmiskulusid. Lennuki tagaosas asub tavapärane saba, mis vähendab allahelikiiruse lendude komplikatsioone. Nina on väga pikalt väljaulatuv, mis vähendab eesmisi lööklaineid. Piloodi nähtavus tuleb XVS/EFVS süsteemi kaudu ja lennukil puudub aken, kust tavapärase lennuki puhul lendur välja näeb.
Austria-Ungari võim Bosnias ja Hertsegoviinas

Bosnia ja Hertsegoviina langes Austria-Ungari võimu alla 1878. aastal, kui Berliini kongress kiitis heaks Bosnia vilajeti okupeerimise, mis jäi "de jure" siiski Osmanite riigi osaks. Austria-Ungari tekitas 1908. aastal Bosnia kriisi, ametlikult annekteerides okupeeritud tsooni, luues Bosnia ja Hertsegoviina Kondomiiniumi, mida hoidsid enda kontrolli all Austria ja Ungari ühiselt. Rahvusluse esiletõus nõrgestas seda süsteemi ning Esimese maailmasõja lõpus, 29. oktoobril 1918, ühinesid kondomiiniumi alad Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste Riigiga, mis omakorda liideti Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigiga sama aasta 1. detsembril.
247. kaardiväe õhudessantpolk

247. kaardiväe õhudessantpolk (vene keeles "247-й гвардейский десантно-штурмовой Кавказский казачий полк") on Venemaa õhudessantvägede väeüksus. 
Ajalugu.
Üksus võttis osa Venemaa sissetungist Ukrainasse, mis algas 24. veebruaril 2022.
Lenini monument Kiievis

Lenini monument Kiievis oli Vladimir Leninile pühendatud mälestusmärk, mis asus Ukraina pealinnas Kiievis aastatel 1946–2013.
Monumendi autor oli skulptor Sergei Merkurov.
WebERP

WebERP on praktiline veebipõhine vabavaraline ärihalduse ja raamatupidamise tööriist (aastast 2003).
Selle kasutamiseks on vaja veebibrauserit ja PDF-vaaturit.
Sobib paljudele eri suuruse ja erinevate vajadusetega ettevõtetele (nt hulgimüük, tootmine).
Lai valik funktsioone, mida saab lisada/eemaldada vastavalt vajadusele.
Kõik funktsioonid on omavahel integreeritud (muudatused kajastatakse kõikjal süsteemis).
Kasutatakse üle maailma, 33 erinevas keeles, arveldamine kõikides valuutades, pangakontode arv vastavalt vajadusele.
Kombineerides kolmanda osapoole interaktiivse desktop Point of Sales süsteemiga, muutub see jaemüügi haldussüsteemi keskuseks.
Alar Rikberg

Alar Rikberg (sündinud 11. augustil 1981 Tartus) on eesti võrkpallitreener ja -statistik ning endine "indiaca"-mängija.
Hooajast 2020/21 on ta Eesti võrkpalliklubi Bigbank Tartu peatreener ning 2023. aastast Eesti võrkpallikoondise peatreener. Eelnevalt on ta alates 2005. aastast kuulunud Eesti võrkpallikoondise juurde statistiku ja abitreenerina. 
Saavutused.
Peatreenerina.
Klubivõrkpallis
Abitreeneri/statistikuna.
Eesti võrkpallikoondisega
Klubivõrkpallis
Isiklikku.
Alari vend on Eesti võrkpallikoondise libero Rait Rikberg.
Alar lõpetas 1999. aastal Tartu Forseliuse Kooli. Tartu Ülikoolis on ta lõpetanud bakalaureuseõppe avalikkussuhete ja teabekorralduse erialal.
Anders Härm

Anders Härm (sündinud 15. juulil 1977) on eesti kunstiteadlane ja kuraator.
Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias kunstiteadust ning Tartu Ülikoolis vahetusüliõpilasena semiootikat, kultuuriteadust, sotsioloogiat ja kunstiajalugu.
Alates 1999. aastast on Härm kureerinud u 40 rahvusvahelist näitust ning aidanud erinevate institutsioonide juures majutada ja produtseerida rohkem kui 200 kunstiprojekti, seda nii Eestis kui ka välismaal (Saksamaa, Soome, Norra). Sealhulgas on ta kureerinud Eesti paviljoni 2000. aasta Veneetsia arhitektuuribiennaalil ja 2003. aasta Veneetsia biennaalil.
Alates 1995. aastast avaldanud u 200 artiklit nii ühiskondlikel teemadel kui ka kunsti- ja kultuuriarvustusi Eesti ajakirjanduses, samuti kirjutanud isikkataloogide eessõnu ja akadeemilist esseistikat. 2023. aastal ilmus tema doktoritööl põhinev raamat „Allumatud kehad. Radikaalsed performatiivsed praktikad 20. ja 21. sajandi kunstis ja kultuuris“. 
Aastatel 2002–2012 töötas Härm Tallinna Kunstihoone koosseisulise kuraatorina. Ta on üks EKKM-i asutajatest (2007) ning juhatuse liige, aastail 2009–2015 tegevdirektor ja programmijuht. Aastatel 2000–2016 õpetas ta EKA-s tunnitasulise lektorina ja 2006–2016 oli õppekava "Kaasaegse kunsti küsimused" juht. 2017. aastast on Härm Eesti Kunstiakadeemia dotsent ja kureerimise õppesuuna juht. Anders Härm töötab ka Eesti Kunstimuuseumi Kumu kunstimuuseumis kuraatorina.
Isiklikku.
Ta on elanud koos näitleja Liina Vahtrikuga, neil on poeg Johannes Härm. Aastast 2022 on ta abielus ehtekunstnik Maria Valdma-Härmiga.
FINEST

 
FINEST on Lennuliiklusteeninduse AS (EANS) ja Fintraffic ANS ühiselt algatatud projekt, mille käigus liidetakse Eesti ja Soome õhuruumid lennutasandite (kõrgus sadades jalgades) 95 ja 660 vahel üheks. Projekti eesmärk on saavutada turvalisem, jätkusuutlikum ja tõhusam ühine õhuruum mõlemas riigis, muutes ka lennuliiklust ökonoomsemaks ja keskkonnasäästlikumaks.
FINEST on esimene sellist laadi projekt, mis ühendab omavahel kahe riigi õhuruumi. Projekt on ehe näide Euroopa Komisjoni 2004. aasta algatusest Single European Sky (SES), mille eesmärk on kaotada killustatud Euroopa õhuruum ja muuta lennuliiklus ökonoomsemaks ja tõhusamaks.
Lennuliiklusteeninduse AS ja Fintraffic ANS vahel on koostöö lennuliikluse korralduse valdkonnas kestnud juba pikka aega. Projekti raames korraldatakse õhuruum ümber ning kehtestatakse lennuliiklusvoogudest lähtuvalt uued sektorid. Lennujuhtimisteenust saab osutada nendes sektorites nii Tallinna kui ka Helsingi piirkondlikest lennujuhtimiskeskustest (ACC - "Area Control Center").
Eellugu.
Eesti õhuruum nüüdisajal.
Eesti õhuruumis kehtestati Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) standarditele vastavad reeglid 1994. aastal. Eesti õhuruum on eri piirkondades hetkel jagatud kolme õhuruumiklassi: kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ning mittekontrollitavad (ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi täpsed piirid ja limiidid leiab Lennuliiklusteeninduse AS (EANS) eAIP lehelt.
Eesti õhuruumis on ainus lennuliiklusteenuste pakkuja Lennuliiklusteeninduse AS, mis kuulub täielikult Eesti riigile. Lennuliiklusteeninduse AS-is, mille peakontor on Tallinnas, töötab umbes 200 lennundusspetsialisti.
Soome õhuruum nüüdisajal.
Nagu ka Eestil on Soomes kolme tüüpi õhuruumiklasse. Kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ning mittekontrollitavad (ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi täpsed piirid ja limiidid leiab Fintraffic ANS AIS lehelt.
Soomes pakub lennuliiklusteenuseid Fintraffic ANS. Soome lennujuhtimiskeskus ATCC ("Air Traffic Control Center") asub Vantaas ning sealt hoitakse kontrolli all kogu Soome õhuruumi. Soome lennuinfopiirkonnad ehk FIR-id ("Flight Information Region") on jagatud 13 sektorisse.
Projekti realiseerimine.
2018. aastal käivitas Fintraffic ANS koos Lennuliiklusteeninduse ASi-ga FINEST programmi, eesmärgiga saavutada ühtne lennujuhtimissüsteem aastateks 2020-2022.
13. märtsil 2019 allkirjastati maailma suurimal lennuliikluse korraldamise messil World ATM Congress leping ANS Finland ja ettevõtte Thales vahel, liikudes edasi FINEST projektiga sätestades ühtset TopSky lennujuhtimissüsteemi ja seadeid nii Eestile kui ka Soomele.
Projekt FINEST rakendati 2022. aastal koos tehniliste lahenduste, kasutajaliideste ja operatiivse ühtlustamisega.
FAIR-andmed

FAIR-andmed on leitavuse, kättesaadavuse, koostalitlusvõime ja taaskasutatavuse (Findability, Accessibility, Interoperability, Reusability) põhimõttele vastavad andmed.
Akronüüm ja põhimõtted määratleti 2016. aasta märtsis ajakirjas Scientific Data avaldatud artiklis, mille koostas teadlaste ja organisatsioonide konsortsium.
Välislingid.
Urmas Kõljalg. Urmas Kõljalg: e-Eesti peaks suletud andmete kasutamise ära keelama. "PM", 2. detsember 2017
Oliver Lüütsepp

Oliver Lüütsepp (sündinud 4. augustil 1986 Võrus) on eesti võrkpallitreener.
Treenerikarjäär.
Koondised.
Aastatel 2012–2017 oli ta koos Ülari Kaibaldiga Eesti poiste noortekoondise (sündinud 1997 ja hiljem) vanemtreener, kuid suurematel rahvusvahelistel turniiridel valikturniiridest kaugemale ei jõutud.
Aastatel 2018–2019 tegutses ta Eesti naiste võrkpallikoondise juures abitreenerina, tol ajal oli koondise peatreeneriks Andrei Ojamets. Koondisega jõuti ajaloos esmakordselt Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile.
2020. aastal asus Lüütsepp Cedric Enardi juhendatava Eesti võrkpallikoondise abitreeneriks. Aastal 2022 jätkas ta tööd abitreenerina uue peatreeneri Fabio Soli kõrval. 
Klubivõrkpall.
Hooajal 2015/16 alustas Lüütsepp peatreenerina tööd Eesti meistriliiga klubis Bigbank Tartu, kus ta oli eelnevalt aastaid tegutsenud Rainer Vassiljevi ja Andrei Ojametsa kõrval abitreenerina. Ta oli klubi peatreener kokku peaaegu kolm hooaega, mille jooksul saavutati teine koht Eesti meistrivõistlustel ja Eesti karikavõistlustel ning korra kolmas koht Balti liigas. Hooaja 2017/18 otsustavas faasis astus Lüütsepp peatreeneri kohalt tagasi, kui kohta Credit24 Meistriliiga finaalturniirile ei suudetud tagada.
Hooajal 2018/19 suundus ta esmakordselt välismaale, Soomesse, Akaa Volley peatreeneriks ja juhendas meeskonda kolm hooaega. Hooajal 2019/20 jäid Soomes koroonapandeemia tõttu medalid välja mängimata. Parimaks tulemuseks jäid Soome karikavõistlustel poolfinaali jõudmine ning Soome meistrivõistlustel kuuendad kohad.
Hooajaks 2021/22 naasis ta Eestisse ning töötas taas abitreenerina Bigbank Tartu meeskonna juures, kus peatreener oli Alar Rikberg. Sel hooajal võideti meeskonnaga kõik tiitlid (Eesti karika- ja meistrivõistlused ning Credit24 Meistriliiga).
Alates hooajast 2022/23 naasis Eesti meistriliigasse Barrus Võru võrkpalliklubi, kus Lüütsepp täidab peatreeneri rolli. Hooajal 2023/24 jõuti klubi ajaloos esmakordselt Eesti meistrivõistluste finaali, kus saavutati teine koht.
Saavutused.
Peatreenerina.
Klubivõrkpallis
Abitreenerina.
Eesti võrkpallikoondisega
Klubivõrkpallis
Lastikiri

Lastikiri ehk konossement (inglise keeles "bill of lading", lühend "B/L") on veodokument, mille väljastab kauba vedaja või nende agent. Dokument sätestab kauba, mida veetakse ja kõik seotud osapooled, tõestamaks, et kaup on laaditud ja vedu on toimunud. Dokumenti võib lugeda ka ühekordseks lepinguks eksportija ja vedaja vahel. Ajalooliselt on B/L olnud ainult mereveol kasutusel, kuid tänapäeval kasutatakse seda ka muudel transpordiviisidel.
B/L on üks kolmest esmatähtsast dokumendist, mida kasutatakse rahvusvahelises kaubanduses selleks, et oleks täidetud nii eksportööri kui importööri kohustused.
Välkmakse

Välkmakse (inglise keeles "instant payment") on Euroopa makse, mis jõuab saajani viivituseta ning mille saaja pank on liitunud üleeuroopalise SEPA välkmaksete süsteemiga. 
Välkmaksesüsteem.
Välkmakse võtab aega kuni 5 sekundit, seda saab teha pankade vahel ööpäev läbi ja aasta ringi. Välkmakset on võimalik teha kuni summas 100 000 eurot. 
Välkmaksed toimivad reaalajas läbi üleeuroopalise SEPA välkmaksesüsteemi RT1 (ingl "real time"). RT1 on erasektori rahastatav süsteem, mis sai alguse 2017. aasta novembris. Süsteemi omab ja haldab üleeuroopaline pankade omanduses olev ettevõte EBA Clearing, kes pakub jaemaksetaristuid. 
Kiired välkmaksed on võimalikud, kuna tehingud tehakse SEPA reeglitele vastavalt ükshaaval. Kõik RT1 süsteemis tehtud SEPA välkmaksed on TARGET2 süsteemis tagatud keskpanga rahaga. Pangad peavad veenduma, et välkmaksete sujuvaks toimimiseks oleks TARGET2 süsteemis asuval RT1 tehnilisel kontol olemas piisav rahaline tagatis iga algatatava välkmakse katteks. Tehtud makseid ei ole võimalik tühistada ega tagasi võtta. 
Kõik makseteenusepakkujad, kes vastavad SEPA välkmaksete reeglitele, saavad kasutada RT1 süsteemi. 
Välkmakse Eestis.
Eesti Pank alustas välkmakselahenduste arendamisega 2018. aastal, mil otsustati Eesti maksekeskkonna foorumi all kokku kutsuda turuosaliste ekspertgrupp. 2019. aasta juunis töötati välja välkmakselahenduste tegevuskava. Sama aasta lõpus tehti Eestis esimest korda välkmakseid RT1 süsteemi vahendusel rohkem kui tavamakseid. Sellega oli Eesti üks esimesi Euroopa riike, kus välkmaksed kasutusele võeti ning kelle initsiatiivil uuenduslikke makselahendusi välja arendati. 
Süsteemi arendamisesse panustasid SEB, Swedbank ning LHV Pank. Lisaks on Eestis veel välkmaksesüsteemiga liitunud Citadele ning Coop Pank. Eestis tehakse välkmakseid umbes 70% ulatuses, samal ajal kui ülejäänud Euroopas on välkmaksete maht 10%.
Vanemsõdur

Vanemsõdur (ukraina keeles "Старший солдат") on sõjaväeline auaste Ukraina relvajõududes ja rahvuskaardis.
Tõnis Sahkai

 
Tõnis Sahkai (1944, Tallinn – 2008) oli eesti animaator ja animafilmirežissöör.
Sahkai õppis Tallinna 22. keskkoolis (praeguses Jakob Westholmi gümnaasiumis). Lõpuklassi jättis ta pooleli ja läks tööle Tallinna Kinomehaanika Tehasesse. Hiljem lõpetas Sahkai õhtukeskkooli. Aastatel 1962–1965 oli ta NSV Liidu armeeteenistuses Leedus. 
Töökäik.
Sahkai esimene töökoht oli Tallinna Kinomehaanika Tehases. Pärast sõjaväest naasmist 1965. aastal asus ta tööle Eesti Telefilmi, kus ta töötas valgustajana viis aastat. Juhuslikult sattus samal ajal Eesti Telefilmi Sahkai lapsepõlvesõber ja töökaaslane Heiki Krimm, kes läks omakorda tööle Nukufilmi. Kui seal koht vabanes, kutsus Krimm ka Sahkai Nukufilmi tööle. Aeg Nukufilmi stuudios osutus Sahkai karjääris kõige pikemaks ja teguderohkeks, kus ta osales üle 50 filmi produktsioonis. Sealne kollektiiv ja töö sobis Sahkaile väga hästi, sest animaatori amet lubas tal olla loominguline – iga nuku jaoks tuli välja mõelda iseloomulik liikumisviis ja kehakeel. 1990. aastatel töötas ta erinevates produktsioonifirmades ja osales mängufilmide tootmises. 
Isiklikku.
Tõnis Sahkai abikaasa on Ene, nende tütar on Heete Sahkai. Tütar on öelnud, et tema isale meeldis lugeda, filme vaadata, joonistada, kalal käia. Samuti tundis ta huvi vanade autode vastu, aga üle kõige armastas sõprade seltskonda.
Õhusõiduki kütus

Õhusõiduki kütus on petrooleumil põhinev kütus, mida kasutatakse õhusõidukite mootorite toiteks. Põhiliselt on üldlennunduses kasutusel kaht tüüpi kütust: Jet-tüüpi kütus ja Avgas. Tallinna lennujaamas tangitakse lennukeid Jet A1 ja Avgas 100LL kütustega.
Jet-tüüpi kütus.
Jet-tüüpi kütus on rafineeritud petrooleumi baasil läbipaistev või õlekollast värvi vedelkütus. Seda kasutatakse peamiselt turbiinmootorite toiteks. Allpool on välja toodud Jet-tüüpi kütuste levinumad tüübid.
Jet A on põhiliselt kasutusel Ameerika Ühendriikides. See kütusetüüp on välja töötatud suurema tihedusega ning selle külmumis- ja leekpunkt on kõrgemad kui klassikalisel petrooleumil. 
Jet A1 on maailmas kõige levinum lennukikütus. Jet A1 külmumispunkt on madalam kui Jet A külmumispunkt (vastavalt –47° C ja –40° C), seega on A1 sobilik pikemateks varieeruva kliimaga lendudeks. Lisaks sisaldab seda tüüpi kütus staatilisust hajutavaid lisandeid (ingl "static dissipater additives", SDAs), mis vähendavad liikumise käigus tekkivaid staatilisi laenguid. Olenemata Jet A ja Jet A1 erinevustest, kasutavad lennuoperaatorid mõlemat kütust vaheldumisi.
Jet B on tsiviillennunduses põhiline alternatiiv Jet A, Jet A1 ja Avgasi tüüpi kütustele. Sellel kütusel on unikaalselt madal külmumistemperatuur, –76°C, mis muudab Jet B kasutamise tõhusaks ekstreemselt külmades kohtades.
TS-1 ei ole nii levinud kui eelnevalt kirjeldatud kütused, kuid on populaarne näiteks Venemaal. TS-1 sobib samuti kasutamiseks külmades tingimustes.
Militaarlennunduses kasutatavad JP kütused on Jet-tüüpi kütused, mis on vastavuses militaarlennunduse nõuetega. JP tuleb ingliskeelsest väljendist "jet propellant." Levinuim JP kütus on JP-8.
Avgas.
Nimi Avgas on tuletatud ingliskeelsest sõnaühendist "aviation gasoline". Avgasi kasutatakse peamiselt väikestes kolbmootoritega lennukites, mida kasutatakse põhiliselt eralennunduses ja piloodikoolitustel.
Avgas 100 on suure oktaaniarvuga standardne kütus kolbmootoritega õhusõidukitele. Sellel on suur pliisisaldus ning see on värvitud roheliseks.
Avgas 100LL on väiksema pliisisaldusega vorm Avgas 100-st, mis on värvitud siniseks.
Renet Vanker

Renet Vanker (sündinud 22. septembril 1998 Tallinnas) on eesti võrkpallur.
2018. aastast on ta kuulunud Eesti võrkpallikoondisse ja hooajast 2025/26 Rumeenia meistriliiga klubis Galati Arcada.
Sportlaskarjäär.
Noorteklassid.
Vanker esindas noorteklassides SK Tats Tallinnat, kus ta põhiliseks treeneriks oli Raigo Tatrik. Osaleti omavanuste Eesti karika- ja meistrivõistlustel, kus võideti korduvalt medaleid, kuid tiitleid ei võidetud.
Vanker kuulus Eesti noormeeste koondisse (sündinud 1997. aastal ja hiljem), kelle treeneriteks olid Oliver Lüütsepp ja Ülari Kaibald. Suurematel rahvusvahelistel võistlustel valikturniiridest kaugemale ei jõutud.
Eesti võrkpallikoondis.
2018. aastal kutsuti ta esimest korda Eesti võrkpallikoondise juurde B-koondise koosseisu. Ta on esindanud Eestit Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril kahel korral (2021 ja 2023). Euroopa liigas on ta Eestit esindanud neljal turniiril (2021, 2022, 2023 ja 2024) ning parimal turniiril võideti pronksmedal (2021).
Klubivõrkpall.
Vanker liitus 2015. aastal 16-aastaselt Eesti võrkpalliklubiga Selver Tallinn ning kuulus klubi koosseisu kokku kuuel ja poolel järjestikusel hooajal. Esimesel kahel hooajal (2015/16 ja 2016/17) tulid Eesti meistriks ning teisel hooajal saadi Eesti karikavõistlustel teine koht. Esimesel kahel hooajal kandis meeskonnas põhisidemängija rolli Tauno Lipp, kuid kolmanda hooaja alguses ta lahkus klubist ning seda rolli sai hakata kandma Renet. Järgneval kahel hooajal (2017/18 ja 2018/19) mängiti noorendatud koosseisuga ning kohalikel võistlustel medaliteni ei jõutud. Hooajal 2019/20 liitus klubiga mitu välismängijat ning sihid seati taas kõrgeks, kuid kevadel hooaeg peatati koroonapandeemia tõttu ning medaleid välja ei mängitud. Hooajal 2020/21 liitus meeskonnaga mitu kogenud mängijat ning meeskond suutis võita nii Credit24 Meistriliiga kui Eesti karikavõistlused; Eesti meistrivõistlustel saadi kolmas koht.
Vanker alustas Selver Tallinnas ka seitsmendat hooaega (2021/22), kui jõuti Eesti karikavõistluste finaali, kus tuli tunnistada Bigbank Tartu paremust. Hooaja keskel siirdus ta välismaale ja liitus Belgia tippklubi VC Greenyard Maaseikiga, kus mängis samal hooajal ka Eesti võrkpallikoondise keskblokeerija Henri Treial. Vanker kohanes klubis kiiresti ning valiti oma esimese CEV Meistrite liiga mängu järel kohtumise kõige väärtuslikumaks mängijaks. Eduka alguse järel pikendas klubi temaga lepingut juba 1,5 kuu möödudes.
Vanker mängis Maaseikis kolm ja pool hooaega kuni 2024/25 hooaja lõpuni, tõustes meeskonna põhisidemängijaks. Selle aja jooksul osales ta klubiga igal hooajal CEV Meistrite liigas ning kahel korral CEV Cupil, jõudes korra viimases veerandfinaali. Belgia meistriliigas tuli ta kahel korral hõbedale ja korra pronksile, karikavõistlustel pääseti parimal juhul poolfinaali. Oma viimasel hooajal Maaseikiga ühelegi medalile ei jõutud.
Saavutused.
Klubivõrkpall.
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide karikavõistlused
Üksik operatiivotstarbeline diviis (Venemaa)

Feliks Dzeržinski nimeline üksik operatiivotstarbeline diviis (vene keeles lühendatult "Отдельная дивизия оперативного назначения") on Venemaa Rahvuskaardi väeüksus.
SOBR

SOBR (vene keeles "Специальный отряд быстрого реагирования", lühendatult "СОБР") on Venemaa Rahvuskaardi koosseisu kuuluvate kiirreageerimisüksuste üldnimetus.
Smedley Butler

Smedley Darlington Butler (30. juuli 1881 West Chester, Pennsylvania – 21. juuni 1940 Philadelphia, Pennsylvania) oli Ameerika Ühendriikide merejalaväelane ning kohalik politsei- ja tuletõrjejuht.
Ta sündis mõjukas kveekerite perekonnas, kelle esivanemad olid elanud Ameerikas juba 17. sajandist. Pärast Hispaania-Ameerika sõja puhkemist ja enne oma 17. sünnipäeva lahkus Butler koolist ja astus USA armeesse.
Ta osales Filipiini-Ameerika sõjas, Rusikavõitlejate mässu mahasurumises, Mehhiko revolutsioonis, esimeses maailmasõjas ja paljudes väiksemates relvakonfliktides.
1924–1925 anti tema juhtida Philadelphia politsei ja tuletõrje. Ta andis kaaluka panuse politseikorruptsiooni väljajuurimisse ja kuiva seaduse jõustamisse.
Kui merejalaväe juhataja Wendell Cushing Neville 1930. aastal suri, siis kandideeris Butler sellele ametikohale. Tema avameelsete väljaütlemiste pärast jäeti ta aga kõrvale. Seejärel läks ta 1. oktoobril 1931 erru, olles selleks ajaks kõige kõrgemalt autasustatud merejalaväelane USA ajaloos. Muuhulgas oli ta üks vähestest meestest, kes on pälvinud USA kõrgeima sõjalise teenetemärgi (Medal of Honor) kaks korda. 
1931. aastal nõustas ta Oregoni osariigi politseijõudude loomist. Seejärel võitles aga sõjaveteranide õiguste eest ning võttis sõna sõja ja sõjast kasu lõikamise vastu. 1935. aastal ilmus tema teos "War Is a Racket", milles ta kirjeldas ja kritiseeris USA sõjapidamise imperialistlikke motivatsioone.
1934. aasta tunnistas ta kongressi erikomitee ees ja aitas paljastada vandenõu, mille järgi plaanisid rikkad töösturid riigipööret ja fašistliku diktatuuri kehtestamist Ameerika Ühendriikides. Kedagi süüdi ei mõistetud ja tolleaegne ajakirjandus (mida suuresti kontrollisid samad töösturid) nimetas seda ulatuslikuks pettuseks, kuid ajaloolased on üldiselt seisukohal, et sellist riigipööret tõesti plaaniti.