Sotsiaalne innovatsioon

Sotsiaalne innovatsioon kujutab endast uusi ideid ja tegevusviise, mis pakuvad sotsiaalsetele probleemidele ja väljakutsetele varasematest paremaid lahendusi, mille tagajärjel muutub ühiskonna ja kogukonna toimimine tõhusamaks. Sotsiaalne innovatsioon pakub lahendusi ühiskondlikele või sotsiaalsetele probleemidele uudsete ja varasemast paremini toimivate lahenduste väljatöötamise teel. 
Sotsiaalse innovatsiooni lahendused võivad olla tooted, teenused või protsessid, mis töötavad senistest paremini. Näiteks aitab see leida paremaid viise vaesuse vähendamiseks, hariduse parandamiseks või keskkonnaprobleemide lahendamiseks. 
Sotsiaalset innovatsiooni eristab teistest uuendustest see, et selle peamine eesmärk on ühiskondlik kasu, mitte kasum. 
Mõiste.
Sotsiaalse innovatsiooni mõistet on määratletud erinevalt mitmes allikas ja teoorias. Üks tuntumaid määratlusi pärineb Stanfordi Ülikooli Sotsiaalse Innovatsiooni Keskuselt, kus seda kirjeldatakse kui „uut lahendust sotsiaalsele probleemile, mis on senistest tõhusam, jätkusuutlikum või õiglasem ning mille loodud väärtus tuleb kasuks kogu ühiskonnale, mitte üksnes üksikisikutele“. 
OECD defineerib sotsiaalset innovatsiooni kui uute lahenduste loomist ja rakendamist, mis toovad kaasa muutusi ideedes, protsessides, toodetes või organisatsioonides. Nende eesmärk on parandada inimeste ja kogukondade heaolu. 
Euroopa Komisjon rõhutab, et sotsiaalne innovatsioon on sotsiaalne nii oma eesmärkide kui ka vahendite poolest. See tähendab, et uuenduste loomisel lähtutakse kaasavast protsessist ja tulemused teenivad sotsiaalseid või ühiskondlikke eesmärke. 
Erinevates käsitlustes peetakse oluliseks sotsiaalse väärtuse loomist ning nähakse sotsiaalset innovatsiooni sageli kui katusterminit uutele lahendustele, mis aitavad ühiskonnal paremini ennast uuendada. Teoreetiliselt toetub sotsiaalse innovatsiooni käsitlus nii innovatsiooniteooriale kui ka sotsioloogiale ja majandusteadusele. Rõhutatakse sektoritevahelist koostööd ja kodanikuühiskonna rolli uute lahenduste tekkes. 
Areng maailmas ja Eestis.
Sotsiaalne innovatsioon sai maailmas laiemalt tuntuks 2000. aastatel. Euroopa Liit lisas selle oma strateegiatesse, et aidata paremini inimesi ja kogukondi. Näiteks Euroopa 2020 strateegia rõhutas, et ühiskondlikke probleeme saab lahendada ka uute koostöövormide ja ideedega. 
Rahvusvaheliselt hakati sotsiaalsele innovatsioonile rohkem tähelepanu pöörama pärast 2008. aasta majanduskriisi. Siis otsiti uusi lahendusi tööpuudusele, eakate hooldusele ja kliimamuutustele. Euroopa Liit lõi selleks erinevaid algatusi ja toetusmeetmeid, näiteks Innovatsiooni Liidu ja Sotsiaalse ettevõtluse algatuse. Alates 2014. aastast on sotsiaalne innovatsioon olnud osa Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Sotsiaalfondi programmidest. 2021. aastal võttis Euroopa Komisjon vastu ka sotsiaalmajanduse tegevuskava, mis rõhutab sotsiaalse innovatsiooni tähtsust. Samuti on loodud rahvusvahelised võrgustikud, nagu Social Innovation Exchange (SIX) ja European Social Innovation Alliance (ESIA), mis ühendavad valitsusi, vabaühendusi, teadlasi ja ettevõtjaid. 
Eestis hakati sotsiaalsest innovatsioonist rääkima 2000. aastatel. Riiklik arengustrateegia “Säästev Eesti 21” (2005) rõhutas, et ühiskonna arenguks on vaja lisaks tehnoloogiale ka sotsiaalseid uuendusi . Alguses arenes valdkond pigem hajusalt ja ilma kindla poliitikaraamistikuta. Aastaks 2022 jõuti arusaamani, et sotsiaalne innovatsioon Eestis vajab süsteemsemat lähenemist. Samal aastal allkirjastasid 22 organisatsiooni – sealhulgas ministeeriumid, ülikoolid, omavalitsused ja vabaühendused – ühise koostöökokkuleppe, et arendada valdkonda koos edasi. See lepe seab eesmärgiks ühtse visiooni loomise, toetusmeetmete ja rahastusmudelite arendamise ning teadusuuringute edendamise. 
Sotsiaalse Innovatsiooni Kompetentsikeskus Eestis.
Eestis hakati sotsiaalse innovatsiooni sisust teadlikumalt rääkima 2000. aastate keskel. 2003. aastal alustas tegevust Heateo Sihtasutus – esimene strateegilise filantroopia fond Eestis – eesmärgiga käivitada ja kasvatada algatusi, mis lahendaksid teravaid ühiskondlikke probleeme. 2005. aastal tõlkis Heateo SA eesti keelde David Bornsteini raamatu „Kuidas muuta maailma“, tutvustades sotsiaalse ettevõtluse mõistet Eestis laiemalt. 2007. aastaks jõudis sotsiaalse ettevõtluse definitsioon ka kodanikuühiskonna lühisõnastikku. 2008. aastal loodi Siseministeeriumi haldusalas Sihtasutus Kodanikuühiskonna Sihtkapital (KÜSK) – riigi sihtasutus kodanikuühiskonna tugevdamiseks. KÜSK hakkas peagi pöörama tähelepanu ka sotsiaalse innovatsiooni edendamisele. 2010. aastal algatas KÜSK spetsiaalsed toetusprogrammid just sotsiaalsetele ettevõtmistele, nähes neis võimalust mitmekesistada vabaühenduste.
2013. aastal käivitasid KÜSK ja Heateo Sihtasutus NULA ühiskondlike algatuste inkubaatori, et leida nutikaid lahendusi Eesti teravatele probleemidele. 
2020. aastate alguses tekkis vajadus keskse platvormi järele, mis koondaks sotsiaalse innovatsiooni teadmisi ja edendaks koostööd Eestis. Selleks loodi Sotsiaalse Innovatsiooni Kompetentsikeskus (SIKK), mis sai alguse Euroopa Liidu algatusest. 
2021. aastal käivitati rahvusvaheline projekt European Social Innovation Alliance (ESIA), kus osales 25 partnerit Saksamaalt, Hollandist, Luksemburgist ja Eestist. Projekti eesmärk oli luua igasse riiki sotsiaalse innovatsiooni tugistruktuur. Eestis hakkas selle raames kujunema kompetentsikeskuse kontseptsioon. Koostati analüüs Eesti sotsiaalse innovatsiooni hetkeseisust ja loodi tegevusplaan keskuse arendamiseks. Peamiseks eesmärgiks seati valdkonna killustatuse vähendamine ja parem koostöö üle Eesti. Projekti tulemusena valmis ka visioonidokument "“Sotsiaalse innovatsiooni visioon 2030”", mis annab strateegilised suunised valdkonna arendamiseks ja rõhutab vajadust toetava ökosüsteemi loomiseks. 
Esimene projektietapp (SIKK 1.0, 2021–2023) keskendus kompetentsikeskuse kontseptsiooni väljatöötamisele. Alates 2024. aastast käivitus teine etapp (SIKK 2.0), mida rahastab Euroopa Sotsiaalfond+. Selle eesmärk on suurendada keskuse ja üleriigilise võrgustiku suutlikkust, arendada uusi teenuseid sotsiaalse innovatsiooni toetamiseks, kujundada pikaajaline strateegia ning tugevdada rahvusvahelist koostööd.  
Seosed teiste valdkondadega.
Sotsiaalne innovatsioon on oma olemuselt valdkondade ülene ning puutub kokku paljude teiste ühiskonnaelu tahkudega. Kodanikuühiskond on üks keskseid platvorme sotsiaalse innovatsiooni tekkeks – sageli sünnivad uued lahendused just kohalike kogukondade või vabaühenduste initsiatiivil, vastates rohujuure tasandil tajutud probleemidele. 
Digitehnoloogia areng on andnud sotsiaalsele innovatsioonile uue hoo – räägitakse ka digitaalsest sotsiaalsest innovatsioonist. Kaasavad veebiplatvormid, mobiilirakendused ja sotsiaalmeedia võimaldavad inimestel ühiskondlike algatustega hõlpsamini liituda ning luua uudseid koostöövorme.Eestis on märkimisväärne näide e-riigi infrastruktuur ja e-teenused, mis on muutnud avalikud teenused kättesaadavamaks ja läbipaistvamaks (nt "X-tee", "ID-kaart" ja "e-residentsus"). Need on loonud keskkonna, kus kodanikud saavad osaleda otsustusprotsessides ja teenuste arendamises digitaalselt. 
Haridus on valdkond, kus sotsiaalne innovatsioon avaldub uutes õpetamismeetodites, haridusprogrammides ja õppekogukondades. Eestis on näiteks programm Noored Kooli ja asendusõpetajate programm toonud haridusse uuenduslikke mudeleid. Maailmas on levinud erinevad koosõppe ja elukestva õppe algatused, mis on samuti sotsiaalse innovatsiooni ilmingud. 
Tervishoid ja sotsiaalhoolekanne on valdkonnad, kus sotsiaalne innovatsioon on hädavajalik. Vananeva rahvastiku ja kasvavate tervishoiukulude taustal otsitakse uusi lahendusi terviseteenuste kättesaadavuse parandamiseks, näiteks kogukonnapõhised tervisekeskused, e-tervise lahendused ja patsiendikeskne lähenemine. 
Majandus ja ettevõtlus seonduvad sotsiaalse innovatsiooniga läbi sotsiaalse ettevõtluse ning uute ärimudelite, mis püüavad ühendada ühiskondlikku mõju ja ärilist jätkusuutlikkust. Näiteks sotsiaalse mõju investeeringud ja ühiskondliku kasu lepingud (social impact bonds) on finantsinnovatsioonid, mis suunavad ressursse sotsiaalsete probleemide lahendamisse.Eestis tegutseb näiteks Hooandja, mis on kogukonnapõhine ühisrahastusplatvorm loov- ja sotsiaalsete algatuste toetamiseks 
Poliitikakujundamine saab sotsiaalse innovatsiooni abil rakendada kaasavamaid meetodeid. Näiteks kaasav eelarvestamine omavalitsustes, kus kodanikud ise otsustavad osa eelarveraha kasutamise üle, on uuenduslik lähenemine demokraatia tugevdamisele. 
Kokkuvõttes toimib sotsiaalne innovatsioon sillana erinevate sektorite ja valdkondade vahel. Uute lahenduste leidmine ühiskonna keerukatele probleemidele eeldab avaliku sektori, eraettevõtete, akadeemiliste ringkondade ja kodanikuühiskonna koostööd.