tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vasil Radoslavov

Vasil Hristov Radoslavov (27. juuli 1854 – 21. oktoober 1929) oli Bulgaaria poliitik ja riigimees, kes täitis peaministri ametikohustusi kahel korral: esmakordselt aastatel 1886–1887 ning seejärel uuesti 1913–1918, olles peaminister kogu esimese maailmasõja vältel.
Radoslavov oli hariduselt jurist ja õppis õigusteadust Saksamaal Heidelbergis, mis mõjutas tugevalt tema liberaalseid ja saksameelseid vaateid. Ta oli üks Liberaalse Partei juhtfiguure ning mängis olulist rolli Bulgaaria poliitika kujundamises pärast riigi iseseisvumist.
Tema esimene ametiaeg peaministrina jäi lühikeseks, kuid tema teine valitsusperiood oli märgilise tähendusega Bulgaaria ajaloos. Tema juhtimisel liitus Bulgaaria esimese maailmasõja ajal Keskriikidega (Saksamaa ja Austria-Ungari), lootes seeläbi taastada ja laiendada riigi territooriume pärast ebaõnnestumist teises Balkani sõjas.
Kuigi algul saavutati teatud territoriaalseid võite, lõppes sõda Bulgaaria jaoks kaotusega. 1918. aasta novembris, pärast sõjalist ja poliitilist kokkuvarisemist, astus Radoslavov tagasi ja põgenes riigist. Ta elas eksiilis Saksamaal kuni surmani 1929. aastal.
Radoslavovi poliitiline pärand on vastuoluline: ühed peavad teda pragmaatiliseks riigimeheks, teised aga süüdistavad teda riigi viimise eest hukatuslikku sõtta.
Kotel

Kotel on linn Bulgaarias Sliveni piirkonnas.
Selle linnaga on seotud mitmed Bulgaaria tuntud inimesed, näiteks Aleko Bogoridi, Stefan Bogoridi, Vraca piiskop Sofronij, Petǎr Beron, Gavril Krǎstevič, revolutsionäär Georgi Rakovski ja Teise maailmasõja aegne peaminister Dobri Božilov.
Tuntud on Koteli muusikakool, kust on välja kasvanud mitmeid tuntud muusikuid.
Gedeon Burkhard

Gedeon Burkhard (sündinud 3. juulil 1969 Münchenis Saksamaal) on saksa filmi- ja seriaalinäitleja. 
Kuigi ta on mänginud paljudes filmides ja sarjades, tuntakse teda enim Alex Brandtneri rolli järgi Austria ja Saksamaa koostöös toodetud politseisarjas "Komissar Rex" (1998–2001).
Gedeon on näitleja Elisabeth von Molo poeg, kes on hariduse saanud ühes Inglise internaatkoolis. Tema näitlejakarjäär algas 1979. aastal Saksa telefilmis "Blut und Ehre". Burkhardi mänedžer on tema isa Wolfgang Burkhard.
1990. aastatel elas ta Ameerika Ühendriikides ja töötas mitme projekti kallal, kuid ei saavutanud märkimisväärset edu. Sel perioodil ta ka abiellus Las Vegases, kuid nelja kuu pärast abielu lahutati. Pärast seda elas ta üle viie aasta Austrias Viinis, kus filmiti sarja "Komissar Rex". Seejärel tegi ta kaasa Quentin Tarantino 2000. aastal valminud sõjafilmis "Vääritud tõprad" ("Inglourious Basterds"), kus mängis nooremseersant Wilhelm Wicki.
Kuni 2007. aasta novembrini elas ta Saksamaal Kölnis, kus filmiti telesarja "Kutsuge Cobra 11"; Gedeon Burkhard mängis selles uurija Chris Ritterit. 
Seejärel kolis näitleja Saksamaale Berliini, kus elab tema tütar Gioia.
Tom Hanks

Thomas Jeffrey Hanks (sündinud 9. juulil 1956 Concordis Californias) on kaks Oscarit pälvinud USA filminäitleja, Emmy auhinna saanud filmilavastaja ja -produtsent.
Hanks alustas karjääri teatrinäitlejana USA Ohio osariigi Lakewoodi linna teatri Lakewood Civic Auditoriumi etendustes. Ta tegi filmidebüüdi kõrvalrolliga õudusfilmis "He Knows You're Alone" (1980).
Tema tuntumad osatäitmised on filmides "Plärts" (1984), "Olla suur" (1988), "Philadelphia" (1993), "Forrest Gump" (1994), "Apollo 13" (1995), "Reamees Ryani päästmine" (1998), "Roheline miil" (1999), "Kaldale uhutud" (2000), "Da Vinci kood" (2006), "Kapten Phillips" (2013) ja "Hr. Banksi päästmine" (2013). Lisaks on ta andnud hääle muu hulgas rollidele filmis "Polaarekspress" (2004) ja neljas "Leluloo" filmis.
Hanks on olnud nomineeritud paljudele auhindadele. Rollide eest filmis "Philadelphia" ja "Forrest Gump" pälvis ta mõlemal korral parima meesnäitleja Oscari ja Kuldgloobuse. 2002. aastal sai noorimana Ameerika Filmiinstituudi elutööauhinna.
2014. aastal tunnustati teda Kenndy Keskuse elutööauhinnaga (Kennedy Center Honors Lifetime Achievement Award) ja 2016. aastal Presidendi Vabadusmedaliga (Presidential Medal of Freedom). 2020. aastal pälvis ta Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna.
Eraelu.
Hanks oli aastatel 1978–1987 abielus näitleja Samantha Lewesiga, neil on kaks last.
1988. aastal abiellus Hanks näitleja Rita Wilsoniga.
Saladuslik saar

"Saladuslik saar" on Jules Verne'i romaan, mis jutustab Ameerika kodusõja ajal piiramisrõngast õhupalliga põgenenud viiest mehest ja nende elust asustamata saarel.
Õhupalliga põgenedes satutakse Vaikse ookeani lõunaossa asustamata saarele, mis saab nimeks Lincolni saar. Seal tuleb neil ellu jääda võitluses loodusjõudude ja piraatidega.
Raamatu esmatõlke andis välja Eesti Kirjanduse Selts, hiljem on romaan on ilmunud eesti keeles sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt" ning kordustrükkides.
Tegelased.
Hiljem päästetakse kõrvalsaarelt endine mereröövel Ayrton, kes on ka Jules Verne'i varasema romaani "Kapten Granti lapsed" tegelane.
Kogu raamatu jooksul tegutseb tundmatu abistajana kapten Nemo, kes on enam tuntud Jules Verne'i raamatu "20 000 ljööd vee all" tegelasena.
Kontsentrilised objektid

Üksteise sees olevatel kontsentrilistel objektidel on sama keskpunkt või telg. Kontsentrilised objektid on näiteks ringid, torud, silindrid, kettad ja sfäärid. Kontsentrilistel objektidel on erinev raadius.
Fahrenheiti skaala

Fahrenheiti skaala on temperatuuriskaala, mille võttis 1714. aastal kasutusele Saksa füüsik Daniel Gabriel Fahrenheit. 
Fahrenheiti skaala püsipunktideks on vee keemispunkt temperatuuril +212 °F ja jää sulamispunkt temperatuuril +32 °F. Fahrenheiti kraad võrdub nende temperatuuride vahest normaalrõhul. Fahrenheiti kraadi tähis on °F.
Fahrenheit valis oma skaala nullpunktiks (0 °F) lume ja ammooniumkloriidi (salmiaagi) segu sulamistemperatuuri, millele Celsiuse skaalal vastab –17,77… °C. Kraadide arvuks püsipunktide vahemikus valis Fahrenheit 180 selle mõttega, et inimese kehatemperatuur jääb siis 100 °F lähedale. 
Fahrenheiti skaala on rahvusvahelise temperatuuriskaalaga seotud järgmiselt:
Celsiuse kraadid Fahrenheiti kaudu: °C = (°F − 32) / 1,8; näiteks temperatuurile 100 °F vastab &lt;br&gt;(100 – 32) / 1,8 ≈ 37,8 °C
Fahrenheiti kraadid Celsiuse kaudu: °F = °C × 1,8 + 32; näiteks temperatuurile 25 °C vastab &lt;br&gt;25 × 1,8 + 32 = 77 °F
Absoluutne nulltemperatuur on Fahrenheiti skaalal –459,67 °F.
Fahrenheiti termomeeter oli esimene praktilisse kasutusse võetud temperatuurimõõteriist. Fahrenheiti termomeetrid on seniajani kasutusel Ameerika Ühendriikides ja veel mõnes riigis. Kõikjal mujal maailmas on tänapäeval üldlevinud Celsiuse skaala.
Toivo Ninnas

Toivo Ninnas (sündinud 29. veebruaril 1940 Käpla külas Ridala vallas) on Eesti kaugsõidukapten, merendustegelane ja poliitik. 
Varem kuulus ta Reformierakonda, kuid astus hiljem Keskerakonda.
Toivo Ninnas õppis aastatel 1947–1954 Parila 7-klassilises koolis ja seejärel Haapsalu I Keskkoolis, mille lõpetas 1958. aastal. 1961. aastal lõpetas ta Tallinna Merekooli. Kiitusega lõpetanuna oli tal õigus töökohta valida ja ta asus tööle Sahhalini Merelaevandusse.
Aastatel 1962–1966 õppis ta kaugõppes Vladivostokis Kaug-Ida Admiral Nevelskoi nimelises Kõrgemas Inseneride Merekoolis veetranspordi juhtimise erialal.
1972. aastal naasis Toivo Ninnas Eestisse ja alustas tööd Eesti Merelaevanduses. Aastail 1987–1997 oli ta Eesti Merelaevanduse peadirektor. Ta oli NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi liige 1989–1991.
Aastatel 1997–2014 oli ta ASi Tallink Grupp nõukogu esimees, alates 2015. aastast on ta ASi Tallink Grupp nõukogu liige.
Aastatel 2000–2001 Tallinna linnavolikogu liige, 2001–2004 Tallinna abilinnapea, 2004–2005 Tallinna linnavolikogu liige.
Lembit Uustulnd on kirjutanud Toivo Ninnasest raamatu "Kapten Toivo Ninnase üheksa lainet".
Isiklikku.
Õigupoolest on tema perekonnanimi Niinas, kuid Venemaal Kaug-Idas elades muutus see Ninnaseks.
Stojan Danev

Stojan Petrov Danev ("Стоян Петров Данев"; 28. jaanuar 1858 – 30. juuli 1949) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 4. jaanuarist 1902 kuni 1903 ja lühikest aega 1913. aastal.
Eudoxos

Eudoxos Knidosest (410 või 408 eKr – 355 või 347 eKr) oli Vana-Kreeka astronoom ja matemaatik.
Ükski tema töödest ei ole säilinud ja teda tuntakse teiste õpetlaste tööde kaudu (näiteks Aratose poeem astronoomiast).
Eudoxos oli Platoni sõber ja õpilane.
Matemaatika.
Andis Vana-Kreeka jaoks elegantse ja usaldusväärse põhjenduse, kuidas võrrelda suurusi isegi siis, kui neil pole ühisosa (Vana-Kreekas kerkis probleem, kuidas võrrelda üldjuhul täisnurkse kolmnurga kaateteid ja hüpotenuuse. Tulemuseks võis olla näiteks ruutjuur 2-st – see aga ei olnud kreeklaste jaoks arv. Vt. Pythagorase teoreem).
Astronoomia.
Järgides Platoni üleskutset koostas Eudoxos planeetide liikumise matemaatilise mudeli. Eudoxose idee järgi oli planeedid kinnitatud kontsentriliste sfääride külge. Need sfäärid liikusid erinevalt ja mõnikord olid nende pöörlemisteljed üksteise suhtes kallutatud. Kolme või nelja sfääri kasutades suutis Eudoxos kirjeldada Merkuuri, Jupiteri ja Saturni liikumist. Seda mudelit arendasid edasi Kallippos Kyzikosest, kes sfääride lisamisega suutis selgitada ka Kuu, Päikese, Veenuse ja Marssi liikumist ning Aristoteles kes kasutas oma mudelis ühtekokku 55. kristallsfääri.
Praktilisteks arvutusteks oli seda süsteemi raske kasutada, hoopis mugavam oli rehkendada Klaudios Ptolemaiose deferentide ja epitsüklite süsteemi järgi.
Ivan Gešov

Ivan Evstratiev Gešov ( Иван Евстратиев Гешов; 20. veebruar 1849 – 11. märts 1924) oli Bulgaaria poliitik.
Ta oli peaminister 29. märtsist 1911 kuni 30. maini 1913.
Petǎr Gudev

Petar Todorov Gudev ("Петър Тодоров Гудев"; 13. juuli 1863 – 8. mai 1932 ) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 16. märtsist 1907 kuni 28. jaanuarini 1908.
Račo Petrov

Račo Petrov Stojanov ("Рачо Петров Стоянов"; 3. märts 1861 – 22. jaanuar 1942) oli Bulgaaria poliitik, sõjaväelane, peaminister lühikest aega 1901. aastal ning 1903. aastast kuni 5. novembrini 1906. 
Esimeses maailmasõjas juhatas Bulgaaria neljandat armeed.
Petko Karavelov

Petko Karavelov ("Петко Стойчев Каравелов"; 24. märts 1843 – 24. jaanuar 1903) oli Bulgaaria poliitik, neljakordne peaminister (1880–1881, 1884–1886, 1886 ja 1901–1902).
Vasil Drumev

Tǎrnovo metropoliit Kliment (sündinud Vasil Nikolov Drumev; "Васил Николов Друмев"; u 1841 – 10. juuli 1901) oli Bulgaaria kirjanik ja poliitik, peaminister 1879–1880 ja 1886.
Apollonios Pergest

Apollonios Pergest (umbes 265 eKr Väike-Aasias Pamfüülias Perges – umbes 190 eKr) oli Vana-Kreeka matemaatik ja astronoom.
Apollonios õppis Aleksandria Museionis Eukleidese juures ja töötas peamiselt Pergamonis.
Matemaatika.
Apolloniose suurim panus matemaatikasse on koonuselõigete teooria. See ilmus tema peateoses "Konika" ("Lõiked") ning andis ellipsi, parabooli ja hüperbooli mõiste. "Konika" koosneb 8 köitest, millest esimesed 4 on säilinud kreeka keeles, 3 järgmist üksnes araabiakeelse tõlke kaudu ning viimasest on teada kõigest rekonstruktsioon . "Konika" võttis kokku antiiksed teadmised koonuselõigetest .
Apollonios uuris, missugused on minimaalse ja maksimaalse pikkusega sirglõigud, mida võib tõmmata antud punktist antud kõverale. Tänapäeval nimetatakse neid kaht joont normaaliks ja puutujaks. Ta andis ka meetodi kõvera kõverusraadiuse määramiseks selle mis tahes punktis.
Astronoomia.
Apollonios ei olnud rahul Eudoxose kontsentriliste sfääride mudeliga planeetide liikumise kirjeldamiseks. Selle asemel võttis ta kasutusele epitsükliteooria : deferentide ja epitsüklite süsteemi, mille järgi planeet liigub mööda väikest ringjoont (epitsüklit), selle keskpunkt omakorda liigub aga mööda suurt ringjoont (deferenti). Deferendi keskpunktis asub Maa. Apolloniose teoreem näitab, et need kaks maailma kirjeldamise meetodit on võrdväärsed, kui neile anda õiged parameetrid.
Sellele süsteemile andis lõpliku kuju Klaudios Ptolemaios.
Todor Ivančov

Todor Ivančov ("Тодор Иванчов"; 1858 Veliko Tǎrnovo – 1906 Pariis) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 13. oktoobrist 1899 kuni 5. jaanuarini 1901.
Dimitǎr Grekov

Dimitǎr Panajotov Grekov ("Димитър Панайотов Греков"; 14. september 1847 – 7. mai 1901) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 30. jaanuarist kuni 13. oktoobrini 1899.
Konstantin Stoilov

Konstantin Stoilov (bulgaaria keeles "Константин Стоилов"; 5. oktoober 1853 – 5. aprill 1901) oli Bulgaaria riigitegelane ja poliitik, peaminister lühiajaliselt 1887. aastal ning uuesti aastatel 1894–1899.
Stoilov oli hariduselt jurist, õppinud Heidelbergis Saksamaal. Ta kuulus konstitutsioonilise partei juhtfiguuride hulka ning mängis olulist rolli Bulgaaria parlamentaarse süsteemi kujunemisel 19. sajandi lõpus. Tema valitsusaega iseloomustasid mõõdukas konservatiivsus, õigusreformid ja suhteline poliitiline stabiilsus.
Dragan Cankov

Dragan Kiriakov Cankov (bulgaaria keeles "Драган Кириаков Цанков"; 25. oktoober 1828 – 11. märts 1911) oli Bulgaaria poliitik, riigitegelane ja diplomaat. Ta oli Bulgaaria peaminister 1880. aastal ning uuesti aastatel 1883–1884.
Cankov oli üks Bulgaaria liberaalse liikumise rajajaid ja tähtsamaid ideolooge. Ta mängis keskset rolli riigi poliitilise ja ühiskondliku süsteemi ülesehitamisel pärast Bulgaaria vabanemist Osmanite võimu alt 1878. aastal. Cankov toetas parlamentaarset demokraatiat, rahvuslikku iseseisvust ja kiriku sõltumatust.
Enne poliitikasse siirdumist tegutses ta õpetaja ja ajakirjanikuna ning oli üks esimesi, kes propageeris bulgaaria keele ja kultuuri tähtsust rahvusliku ärkamise ajal. 1850.–1860. aastatel toetas ta Bulgaaria kiriklikku iseseisvust ja osales Bulgaaria eksarhaadi loomise liikumises. Samuti oli ta üks esimesi, kes trükkis ja levitas bulgaaria keeles poliitilist ajakirjandust.
Pärast Bulgaaria vürstiriigi moodustamist sai Cankovist üks esimesi peaministreid. Tema valitsus oli tuntud liberaalsete reformide poolest, kuigi ta pidi tasakaalustama suhteid vürst Aleksander Battenbergiga ja konservatiivsema opositsiooniga. Aastatel 1883–1884 moodustas ta uue valitsuse, mis püüdis tugevdada põhiseaduslikku korda ja laiendada kodanikuvabadusi. Hiljem asutas ta Rahvusliberaalse Partei (Национал-либерална партия) ja jäi poliitiliselt aktiivseks kuni elu lõpuni.
Cankovit peetakse üheks tänapäevase Bulgaaria riikluse ja demokraatliku mõtte arendajaks, kelle tegevus mõjutas oluliselt rahvusliku identiteedi ja poliitilise kultuuri kujunemist.
Leonid Sobolev

Leonid Nikolajevitš Sobolev ("Леонид Николаевич Соболев"; 9. juuni 1844 – 13. oktoober 1913) oli Venemaa sõjaväelane, Bulgaaria peaminister 1882 – 19. september 1883.
Johan Casimir Ehrnrooth

Johan Casimir Ehrnrooth (26. november 1833 Nastola – 5. veebruar 1913 Helsingi) oli Soome (soomerootsi) päritolu Venemaa sõjaväelane. 1881. aastal oli ta lühikest aega Bulgaaria peaminister. 
Vene sõjaväes jõudis ta kindralleitnandi auastmeni ja sai tsaari usaldusmeheks. Ta osales imaam Šamili vastases sõjas Tšetšeenias, Poolas mässu mahasurumisel ja Bulgaarias osmanitevastases võitluses. Pärast Bulgaaria iseseisvumist oli ta Bulgaaria sõjaminister.
Bulgaaria kirjandus

Bulgaaria kirjandus on bulgaaria keeles kirjutatud kirjandus. 
Bulgaaria kirjandustraditsioon on üks vanemaid slaavi rahvaste seas, selle juured ulatuvad 9. sajandisse, kui eksisteeris Esimene Bulgaaria riik. Järgmistel sajanditel tõlgiti palju raamatuid kreeka keelest, kuid loodi ka originaalteoseid. Kirjutamiseks kasutati glagoolitsat ja kohandatud kirillitsat. Bulgaaria õpetlaste teosed mõjutasid ülejäänud slaavi maailma. Pärast Esimese Bulgaaria riigi lõppu 1018 toimus kirjanduelus tagasilangus. Teise Bulgaaria riigi loomisega saabus uus õitseaeg. Keskaegse bulgaaria kirjanduse teemad olid vaimulikud, teoste enamiku moodustasid hümnid, traktaadid, apokrüüfid ja hagiograafiad, tihti heroilise ja õpetliku stiiliga. Teise Bulgaaria riigi lõpp ja langemine Osmanite võimu alla 1396. aastal oli tõsine hoop kirjandusele ja kultuurile üldiselt. Kirjanduslik tegevus koondus kloostritesse, mis püsisid bulgaaria kultuurielu keskustena. Kõik vähesed loodavad teosed olid endiselt religioonikesksed. Kuni 17. sajandini olulisi muutusi ei toimunud.
Todor Burmov

Todor Stojanov Burmov ("Тодор Стоянов Бурмов"; umbes 2. jaanuar 1834 – 25. oktoober 1906) oli Bulgaaria esimene peaminister 1879.
Jan Hus

Jan Hus (umbes 1370 – 6. juuli 1415 Konstanz) oli tšehhi usureformaator ja filosoof. Tema pooldajaid hakati hiljem nimetama hussiitideks. 
15. sajandil esitas Jan Hus mitmeid põhimõtteid, millega ta astus vastu katoliku kiriku õpetustele ja praktikatele: 
Jan Hus andis tšehhi kirjakeelele uue ilme, tutvustades sealhulgas š ja ž tähte.
1415 mõistis Konstanzi kirikukogu Jan Husi ketserluses süüdi ning ta põletati tuleriidal.
Hussiitide sõjad.
, "Hussiidid", "Esimene Praha defenestratsioon", "1419"
1420. aastatel algasid Tšehhis tšehhi vaimuliku Jan Husi algatatud roomakatoliku kiriku reformiliikumise pooldajate ning roomakatoliku kirikut pooldava Saksa-Rooma riigi vahel sõjategevus, mille haripunkt oli Tšehhis 1419–1437. Ülestõus algas 1419. aastal Prahas pärast Böömimaal kuninga Václav IV surma. Böömimaa valitsejaks valiti Leedu suurvürstiriigist Jagelloonide dünastiast Vytautas, kes valitses kuni surmani 1430. aastal. 
Ülestõus haaras Praha järel ka Tšehhi lõuna- ja kirdealad. Hussiitide peamise sõjajõu moodustasid taboriidid Jan Žižka ja Prokop Suure juhtimisel, nad lõid tagasi mitu hussiitidevastast ristisõda, kuni said 1437. aastal lüüa ja 1452 alistus Tábori linn.
Călin Popescu-Tăriceanu

Călin Constantin Anton Popescu-Tăriceanu (sündinud 14. jaanuaril 1952) on Rumeenia poliitik.
28. detsembrist 2004 kuni 22. detsembrini 2008 oli ta Rumeenia peaminister.
Ta oli Rahvuslik-Liberaalse Partei esimees 19. juunist 2015 kuni 19. oktoobrini 2020.
Adrian Năstase

Adrian Năstase (sündinud 22. juunil 1950 Bukarestis) on Rumeenia poliitik. Oli peaminister 12. detsembrist 2000 kuni 21. detsembrini 2004.
Jaanuaris 2012 mõistis kohus Adrian Năstase korruptsiooni eest kaheks aastaks vangi. Rumeenia ülemkohus leidis, et Năstase kogus 2004. aasta valimiskampaania ajal sotsiaaldemokraatide presidendikandidaadina ebaseaduslikult 1,6 miljonit eurot. Pärast kohtuotsuse jõustumist üritas ta enesetappu. 2013. aastal ta vabanes vanglast. Jaanuaris 2014 mõistis Rumeenia ülemkohus ta uutes kohtuasjades süüdi altkäemaksu võtmises ja väljapressimises ning määras karistuseks vastavalt 4 ja 3 aastat vangistust.
Sion

Sion (saksa "Sitten") on linn ja vald Šveitsis, Valais' kantoni ja Sioni ringkonna halduskeskus.
Anarchy in the U.K.

"Anarchy in the U.K." on punkansambli Sex Pistols esimene singel, mis anti välja 26. novembril 1976 ja oli ka ansambli ainsal stuudioalbumil "Never Mind the Bollocks Here's the Sex Pistols". Lugu jõudis Suurbritannia edetabelis 38. kohale.
Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis oli lugu 53. kohal.
Saksa ordu kõrgmeistrite loend

Siin on loetletud Saksa ordu kõrgmeistrid ja teised kõrgemad juhid alates 1190. aastast kuni tänapäevani.
Eisma

Eisma on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas on murdeid lindistanud keeleuurija Johannes Karineeme.
Küla.
Eisma külaselts regristreeriti 5. aprillil 2023. aastal. Nende põhitegevusalaks on kohaliku elu edendamine ja toetamine. Külaseltsi esindaja on Liis Pilli.
Praegune külavanem on Luule Tulli poeg Andres Tull, kes on esivanemate kaudu sealsete juurtega. Külavanema sõnul on külas kolm ühiskonnavormi: suvitajad, nädalavahetuse veetjad ja põliselanikud. Karepa kandi küladel on tehtud oma arengukava.
Vana rahvamaja.
Eisma küla serval asus 19. sajandil rahvamaja, hiljem ENSV ajal oli selles Raamatukaubastu suvila. Eisma Rahvamaja ehitati külarahva oma jõudude ja vahenditega 1928. aastal. Sellest on säilinud vaid üksikud fotod ja mälestused vanematelt elanikelt. Hilisem Raamatukaubastu suvila ja Eisma rand koos männimetsaga oli puhkuse veetmise kohaks.  2001. aastal jõulude ajal põles vana Raamatukaubastu suvila maha. Varemed seisid aastani 2003, mil nende asemele kerkis kaasaegne külalistemaja. 
Allikate järgi on Eismal asunud ka kool. Rakvere turul kaubitseti Eisma räimega.
Külalistemaja.
Eisma Külalistemaja  peamajas on 22 ööbimiskohta, lisaks klaasgalerii, mis mahutab kuni 60 inimest. Üksteist 4-kohalist kämpingut koos saunamaja, olmemaja, grillkoja ja kümblustünniga moodustavad omaette kompleksi.
Pood.
Eismal asub Haljala valla kõige väiksem pood, Eisma pood, mille mõõtmed on 9 ruutmeetrit. Poe omanik on Marika Kaselo. Poe ümber toimuvad OTT- laadad ehk kohalikude väiketootjate laadad. Pood on avatud ainult suveperioodil.
Sadam.
Eisma sadam on erasadam, mis pakub sadamateenuseid kutselistele kaluritele, kohalikele laevaomanikele ning mereturistidele. Sadamas on 27 kaikohta. Sadama navigatsioonihooaeg merel algab 1.mail ja lõpeb 30.septembril. 
Suviti toimub sadamas suveteater ja kodukohvik. Aastal 2024 ja 2019 toimusid sadamas Merepäevad, mille regatist võttis osa 60 noorsportlast.   Aastal 2023 toimusid sadamas suviti ka meresporditreeningud. 
Tenniseväljak.
2021. aastal valmis sadamas täismõõtmetes tennise- ja korvpalliväljak, kus saab sadama veebilehel broneerides mängida 3×3 korvpalli ühe korvi all ning tennist täisväljakul.
Inimesed.
2025. aasta kevadel avas Eisma kunstnik Airin Lehesoo Haljala Rahvamajas maalinäituse. Näituse avamise hetkeks oli Lehesoo elanud Eismal üle 30 aasta. 
Eismalt on ka pärit 21-kordne Nõukogude Liidu ja 42-kordne Eesti meister motospordis- Luule Tull.
Eru

Eru on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Eru lahe lõunarannikul. Eru laht liigestab Lahemaa rannikut Pärispea ja Käsmu poolsaare vahel, lahte suubub Loobu jõgi.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Seal asub Hundisilma talu, mis oli Edgar Savisaare elukoht.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Eru külas asub Palmse mõisaomaniku suvemõisa koht. Selles kohas paiknes mitu ehitist, millest praeguseks pole midagi säilinud, kuid kohati on vundamentide asukohad veel olemas. Erus paiknes ka Linnamägi ning selle juures paadisadam ja laevaehituskoht. Külas oli telliselööv, millest on tulnud kohanimi Saueaugu kuivam. Ajaloolis-kultuurilise väärtusega on ka Eru tsaariaegsed kordonihooned.
Haili

Haili on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Ilumäe

Ilumäe on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asuvad Ilumäe kirik, Ilumäe kalmistu, Ilumäe kabel, Ilumäe hiieniinepuu ja Ilumäe allikas.
Joandu

Joandu on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Kakuvälja

Kakuvälja on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Kakuvälja Kolme kuninga kivi.
Karula (Haljala)

Karula on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Kiva

Kiva on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Koljaku

Koljaku on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võsu jõe ääres. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Koolimäe

Koolimäe on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaarel Koolimäe lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Seda läbib Koolimäe oja.
Aastatel 1919 - 1961 tegutses külas Koolimäe kool. 1923. aastal ehitatud koolihoone on lahe kaldal endiselt alles ja selles tegutseb Eesti Teatriliidu Koolimäe loomemaja.
Korjuse

Korjuse on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Kosta

Kosta on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Winrich von Kniprode (Saare-Lääne piiskop)

Winrich von Kniprode (u. 1340 Mainz – 6. november 1419 Kuressaare) oli Saare-Lääne piiskop aastatel 1385–1419. Ta oli samanimelise Saksa ordu kõrgmeistri vennapoeg, kes kostis paavst Urbanus VI-le 1379 tema eest.
1368. aastast on teada, et Kniprode õppis Bologna ülikoolis ja töötas Mainzis kanoonikuna. 1371 või 1372 siirdus ta Lüttichisse, saades Pauluse kiriku kanoonikuks. 1374. aastal määrati ta Bologna prokuraatoriks, kuid ta siirdus Bolognale kehtestatud interdikti tõttu 1376 Orleansi. 24. oktoobril 1378 sai ta õigusteaduste alal litsentsiaadi akadeemilise kraadi. Sama aasta lõpus läks ta tagasi Bolognasse.
Kniprode oli 15. novembril 1383 Saare-Lääne piiskopkonna proviisor. Samlandi piiskop Thilo von Stobenhain ordineeris ta 21. mail 1385 Königsbergis piiskopiks.
Viibimine Eestis.
Kniprode oli 1390 Lihulas, 1391 Haapsalus ja 1402–1419 Kuressaares.
1960. aastatel tehtud uuringute põhjal hindas Villem Raam, et Saare-Lääne piiskop Winrich von Kniprode valitsemisajal, ajavahemikul 1385–1419 ehitati Haapsalu linnamüür (müür kadus linnapildist arvatavasti seoses purustamisega 16. sajandi II poole sõdades).
Suhted orduga.
Kniprode toetas Riia peapiiskopi ja Saksa ordu Liivimaa maameistri vahelises tülis viimast, sest oli läbi Saksa ordu toetuse piiskopiks saanud. 2. novembril 1406 teatas Saksa ordu kõrgmeister Konrad von Jungingen talle sissemakstud rahasummast.
Kniprode saatis 24. veebruaril 1418 ordu kõrgmeistrile palvekirja teraviljaga kauplemise asjus.
Suhted Tallinnaga.
Kniprode palus 1390 Tallinna raelt arestida rahasumma, mis oli mõeldud rendiks ("redditus").
Ta kirjutas 28. jaanuaril 1411 raele Tallinna kodaniku Michil Nötke nõude asjus.
Ta palus 1. mail 1411 Tallinna raadi rahuldada Lambrecht von Veleni nõude.
Ta teatas 28. juunil 1411 Tallinna raele oma aladel viibinud Jakob Hergensoni vitaalivendade piraadijõugust.
Ta palus Tallinna raadi 24. jaanuaril 1418 pikendada preester Bertold Leppsi ametipuhkust.
23. novembril 1418 saatis ta Tallinna raele palvekirja oma teenri Johann van der Wyschi asjus.
Ta palus 2. aprillil 1419 Tallinna raadi pidada kinni drost Rubertust.
Privileegide andmine.
Kniprode andis 16. juulil 1391 Haapsalu elanikele privileege. Kniprode sätestas 10. aprillil 1407 Kaarma ("Carmel") linnusevalli juures kalastusõiguse ainult kirikuhärrade jaoks.
Tegevus rahuvahendajana.
Kniprode kinnitas 10. augustil 1402 Padise kloostri ja Lihula tsistertslaste nunnakloostri vahel saavutatud kokkuleppe Lääne-Nigula kihelkonnas ("Pönal") asuva Nõva mõisa ("Newe") osas.
Läänistamised.
1390 läänistas Kniprode Saaremaal asunud Sääre rüütlimõisa Koreveri suguvõsale.
13. detsembril 1398 andis ta läänikirja Jurside suguvõsale.
Surm.
Kniprode suri ööl vastu 6. novembrit 1419 Kuressaares.
Lahe (Haljala)

Lahe on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Koolimäe lahe ääres. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla kirdeosas suubub merre Koolimäe oja.
Ainsa maanteena läbib küla Võsu–Vergi–Söeaugu tee.
Lauli

Lauli on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Lobi

Lobi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külast itta jääb Koolimäe laht ja läände Käsmu laht. Küla ise jääb tervikuna Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Külas tegutseb Lobi Muuseum. Lobil elab filmilavastaja Kristjan Svirgsden.
Ajaloost.
Lobi randa (strand for Lopen) on esmamainitud Uusküla mõisa müügilepingus Sagadi mõisale 1534. aastal. 1543., 1545. ja 1549. aasta ürikutes on mainitud juba ka Lobi rannaküla. Veel 1583. aastal oli Lobis (Loppiby) ainult kolm rannatalupoega.
Esimestena mainitud talud olid Miku-Maddi ja Ado. Peale Põhjasõda ja katku jäid külad tühjaks. Legendi järgi Lobi tühjaks ei jäänud, kuna katk eksis teelt ja läks tuldud teed tagasi mandri poole.
Rätsep Roland Liikane mälestuste põhjal saabus Soomest 1770. aastal kolm venda. Kõik nad võtsid eesti naised ja asusid sinnakanti elama. Üks vend asus praegusele Valgutale (Kõrtsi), üks vend asus praegusele Pedarile, üks vend asus Natturile (praegusse Mardi talusse). 1858. aastal asustasid Lobi küla kuus peret.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Lobi külas oli neli sadamakohta: Ulkkari (kaubasadam), Neeme, Sadamaranna ja Vahi. Küla randades olid ja on veel praegugi mitmel pool paadilautrid. Lobineeme hargis asusid paadikuurid, võrguvabed ja saun. Laeva- ja paadiehituskohtadeks Lobil olid Varvi, Sadamarand ja Nuudi alune. 
Lobineeme tipus asuvad randrüütlite kordoni varemed. Lobi külas oli kõrts, millest on säilinud kivikeldri varemed. Külas asus Sagadi mõisnikule kuulunud jahimaja, mida randlased Lobi lossiks nimetasid. Lobi külas paiknes varem ka külakiik ja jaanituleplats, asudes erinevatel aegadel poolsaare erinevais paigus. Lobil asuvad Unikivi ja Tantsukivi, kus oli samuti külakiik, mille juures käidi tantsimas.
Metsanurga (Haljala)

Metsanurga on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Vihula valda.
Metsiku

Metsiku on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla tekkis Haljala kihelkonnas Metsiku mõisa aladele, algul oli selle nimi Koduvere ("Koddofer"). Mõisa kadudes nimetati küla mõisa järgi.
Külas asutati 1872. aastal Danel Pruhli eestvedamisel Eesti esimene talupoegade loodud laenuraamatukogu.
Metsiku külast on pärit ajaloolased Peeter Tarvel ja Enn Tarvel.
Muike

Muike on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Mustoja

Mustoja on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Kirjandus
Natturi

Natturi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Natturi neemel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla on kirjalikult esmamainitud 15. mail 1464 koostatud piirilepingus, mis sõlmiti kahe kohaliku mõisniku vahel.
Külast läände jääb Koolimäe laht ja itta Pedassaare laht. Põhja jääb Älvi saar, mille külje all asub väike Looduse saar. Külast alla jääb ka väike rand.
Natturi külas on kiigeplats nn külavainul, paadisadama koht, laevaehituskoht Natturi ja Pedassaare vahelisel rannal (rajati 1890. aastatel). 2023. aasta augustis avati renoveeritud Natturi vaatetorn (kõrgus 14 m), mis oli ehitatud okupatsioonivägede poolt 1971. aastal.
Noonu

Noonu on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Oandu (Haljala)

Oandu on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla läbib Altja jõgi.
Oandut on esmamainitud 1517. aastal seoses jõel asunud veskiga ("de molle to owan" Oandu veski).
Külas asub RMK Oandu looduskeskus. Sealt saab alguse Oandu–Ikla matkatee.
Paasi

Paasi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Pajuveski

Pajuveski on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Palmse

Palmse (saksa keeles "Palms") on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Enne Virumaal, Kadrina kihelkonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Pedassaare (Haljala)

Pedassaare on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Pedassaare neem, mis jääb Pedassaare lahe äärde. Küla jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. 
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Pedassaare külas olid neeme ida- ja läänerannal laevaehituskohad, paadilautrid, kiigeplatsikohad. Küti talu ajalooline nimi oli Looritsa. Peale aida on talus väärtuslik vanadest laevaplankudest ehitatud puukuur ja 1937. a ehitatud värav. Kaarli põlistalus on kümmekond (elamu, aidad, kuurid, sepikoda, rehi jne) ja Pärtli põlistalus viis (rehielamu, saun, aidad, võrgukuur) väga väärtuslikku ehitist.
Pedassarre küla rannas paiknevad Pedassaare männid, mis on üksikobjektidena kaitstavad loodusmälestised. Neist ühte (nn Pedassaare mänd) loetakse Eesti vanimaks männiks. Tema ümbermõõt on 3,56 m (1,3 m kõrguselt), kõrgus 14 m ja vanuseks hinnati 1999. aastal 460 aastat.
Pihlaspea

Pihlaspea (nimetatud ka "Pihlaspää") on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaarel.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Pihlaspea kalmistu, mis tunnistati 1997. aastal riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kalmistu juures oli Pihlaspea kabel, mis ehitati 1673. aastal ja lammutati 1845. aastal seoses kabeli üleviimisega Eskule.
Eesti NSV aastatel asusid külas pakendeid tootva ettevõtte Mehis ja teenindusettevõtte Kiir puhkekodud. Tänapäeval on puhkekodude hooned eravalduses.
Küla jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Sagadi

Sagadi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda. Suurim vaatamisväärsus on Sagadi mõisa kompleks.
Sakussaare

Sakussaare on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Salatse

Salatse on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Salatse ohvrikivi.
Tepelvälja

Tepelvälja on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Altja jõe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub 1845. aastal ehitatud Esku kabel. Kabel asub endise Esku küla alal, mis liideti 20. sajandil Tepelväljaga.
Tiigi

Tiigi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Tõugu

Tõugu on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Tõugu Saunakivi.
Uusküla (Haljala)

Uusküla on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Vatku

Vatku on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Vatku Vahakivi.
Vergi

Vergi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Soome lahe kaldal. Küla asub Vergi poolsaare idaosas, 2 km Altjast loodes, ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Vergi neemel (endisel Vergi saarel) Vergi sadam, mis on Viru ranna külastatavamaid jahisadamaid. Sadamapaika ühendab mandriga kivitamm.
Sadama läheduses on Vergi tuletorn, Vergi raamatukogu (alates 2024. aastast Karepa haruraamatukogu Vergi teeninduspunkt) ja piiripunkt. Läheduses asuvad ka Vergi alumine päevamärk ja Vergi ülemine päevamärk. 
Ajalugu.
Vergit on esmamainitud 1309. aastal (Ferckis), 1462. aastal oli Vergi kohal rootslaste talu. Küla on mainitud 1555. aastal (Wirkes). Sadamakoha kohta on teateid aastast 1582 (Hafen Werx), seda on varem nimetatud ka Kaupsaareks, või Kaupasaareks, mis viitab kunagisele kaubavahetuskohale. Virumaa talurahvas vahetas seal rukist Soome kalurite silgu vastu (sõbrakaubandus). Keskajal ja hiljemgi oli Vergi rannakaubanduskeskus ja purjekaehituskoht. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul oli Vergi põhjaranniku suurimaid kalurikülasid, Vergi saarel ehitati ka kaljaseid ja kuunareid. Nüüdse Vergi sadama ehitamisel (1928–1934) rajati Vergi neeme ja sellest idas asuva Vergi saare vahele ühendustamm – pealt 1 meetri laiune, 197 meetri pikkune kiviprisma.
Varasematel aegadel oli Vergi suuresti kaluriküla. Püüti peamiselt rannavetes ning põhiliselt räime ja kilu, vähem turska ja angerjat. 1905. aastal asutati Vergi Kalurite Ühistu.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Vergi küla oli tähtis laevaehituskeskus. Vergi külas on ajaloolis-kultuuriliselt olulised rahvamaja ja pritsikuur. 1924. aastal rajati Vergi sadama juurde automaatvalgustiga tulepaak, mis oli kaetud raudplekiga. Tulepaak asendati 1936. raudbetoonist tuletorniga.
NSV Liidu piirivalve.
Eesti NSV ajal asus Vergi sadamast läänes NSV Liidu piirivalve Rakvere piirivalvesalga 6. piirivalvekordoni vaatetorn. Piirivalve vaatlusposti uus komplekshoone ehitati 1984. aastal. NSV Liidu piirivalve põhilisteks allüksusteks merepiiri ääres olid tehnilise vaatluse postid, mida nimetati ka raadiotehnilisteks postideks. Nende ülesandeks oli piirilõigu jälgimine pimedal ajal või halva nähtavusega päevasel ajal, eesmärgiga avastada ja kinni pidada piiririkkujaid. Vergi vaatluspost on Eestis ainus täiesti säilinud kompleks, säilinud on ka varasemad hooned ja metallist vaatetorn.
Vila küla

Vila on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Villandi

Villandi on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Allika (Vinni)

Allika on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 26 elanikku. Kõik olid eestlased.
Anguse

Anguse (18. sajandi kaartidel "Hangus") on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
Küla paikneb Rakvere–Rannapungerja maantee ja Roela–Anguse tee teeristi ümbruses. 18. sajandi kaartide järgi on Anguse külast lõunas Ädara jõel olnud vesiveski ("Arrawo").
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 19 elanikku. Kõik olid eestlased. 
Küla lähedal on Aravuse järv.
Aruküla (Vinni)

Aruküla on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 49 elanikku. Neist 45 (91,8%) olid eestlased.
Aruvälja (Vinni)

Aruvälja on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 26 elanikku. Kõik olid eestlased.
Kakumäe (Vinni)

Kakumäe on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 78 elanikku. Neist 75 (96,2%) olid eestlased.
Kannastiku

Kannastiku on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
Külas on Viru-Jaagupi kalmistu.
Vana-Pärnu

Vana-Pärnu (ladina ("Antiqua") "Perona", saksa "Alt-Pernau") oli Eesti keskaegne linn Saare-Lääne piiskopkonnas Pärnu jõe suudme läänekaldal.
Pärnu asutamine.
1228. aastal loodi Riia piiskopi Alberti poolt Läänemaast, Saare-, Hiiu- ja Muhumaast ning väiksematest saartest, Saare-Lääne piiskopkond. 29. juunil 1228 sõlmis esimene Saare-Lääne piiskop Gottfried lepingu Mõõgavendade orduga. Viimasele määrati kõikidest piiskopkonna saartest kolmandik, piiskopile jäid aga sealsed vaimulikud õigused. Ordu pidi pakkuma vastutasuks piiskopkonnale sõjalist kaitset. 1238. aastal leppis Saare-Lääne piiskop Heinrich I kokku Liivi Saksa orduga, et Perona jõe äärse 300 vakamaa suuruse maa-ala sissetulek läheb katedraali ehituseks ja korrashoiuks. 
Vana-Pärnu ("Perona")oli asutatud hiljemalt 1251 Saare-Lääne piiskopkonna pealinnana Heinrich I poolt. 1241. aastal alustati Saare-Lääne piiskop Heinrich I-e poolt toomkiriku ehitamist Vana-Pärnus ja 1251. aastal õnnistas ta sisse Jeesus Kristuse, Neitsi Maarja ja Evangelist Johannese toomkiriku. Vana-Pärnus, kus asus ka Saare-Lääne piiskopi ametitool ehk kateeder ja tegutses piiskopi vaimulik kolleegium Saare-Lääne toomkapiitel. Vana-Pärnu hävitati 2. veebruaril 1263 žemaitide poolt, Žemaitija valitseja vürst Treniota juhtimisel, mille järel piiskopkonna keskus viidi üle Haapsalusse. 
Taastatud Vana-Pärnule avaldas ebasoodsat mõju vaen teisel pool Pärnu jõge asunud, Liivimaa ordule kuulunud Embeke (Uus-Pärnu) linnaga ja Pärnu komtuuri Pärnu ordulinnusega ja Vana-Pärnu põletati veel mitu korda maha, kuni lõpuks Zygmunt III 21. oktoobril 1611 Uus-Pärnu pealekäimisel linna taastamise keelas. Selle otsuse kinnitas Karl IX 19. augustil 1607 ja Gustav II Adolf 28. novembril 1617. Vana-Pärnu maa-ala ühendati Uus-Pärnuga.
16. sajandil algatas Saaremaa piiskop Johannes IV Vana-Pärnusse kõrgema õppeasutuse ("ülikooli") asutamise ja kutsus rektoriks Egbert Harlemi, algatus nurjus alanud reformatsiooni tõttu.
Carl Russwurm on Vana-Pärnu mälestuseks kirjutanud:
Karkuse (Vinni)

Karkuse on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Kaukvere

Kaukvere (18. sajandi kaartidel "Kaukwer") on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Küla läbib Kaukvere jõgi.
Küla on kuulunud Viru-Jaagupi kihelkonda.
Kehala

Kehala on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Pius XII moodustatud piiskopkonnad

Paavst Pius XII moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Piiskopkonnad Aasias.
Anguo, Anlongi, Beihai, Baodingi, Bengbu, Chengdu, Changde, Changzhi, Chongli-Xiwanzi, Datongi, Enshi, Fengxiangi, Fenyangi, Ganzhou, Haimeni, Hanzhongi, Hanyangi, Hengyangi, Heze, Ji’ani, Jiangmeni, Jilini, Jiningi, Jinzhou, Jixiani, Kangdingi, Laohekou, Leshani, Linhai, Linyi, Lulongi, Luoyangi, Meixiani, Nanchengi, Nanchongi, Nanyangi, Ningbo, Qichuni, Qingdao, Sanyuani, Shanghai, Shangqiu, Shantou, Shaoguani, Shuoxiani, Sipingi, Tianjini, Tianshui, Zhengzhou, Zhengdingi, Zhoucuni, Zhumadiani, Zhaoxiani, Xiapu, Fushuni, Wangxiani, Wuhu, Wuzhou, Wuchangi, Xiameni, Xiangangi, Xichangi, Xingtai, Xinxiani, Xinyangi, Xuanhua, Xuzhou, Yanggu, Yibini, Yichangi, Yuci, Yanji, Yantai, Yan’ani, Yanzhou, Yuanlingi, Yuijangi, Wixiani ja Yinchuani piiskopkonnad
Pius XII kanoniseeritud pühakud

Paavst Pius XII kanoniseeris 33 isikut ja kuulutas õndsaks 169 isikut.
Kevadine pööripäev

Kevadine pööripäev ehk kevadine võrdpäevsus on ööpäev iga aasta 20. (vahel 19. või 21. märtsil), millal on kogu Maal päev ja öö sama pikad – 12 tundi.
Päike asub seniidis ekvaatori kohal. Põhjapoolusel lõpeb polaaröö ja algab polaarpäev, lõunapoolusel lõpeb polaarpäev ja algab polaaröö. 
See on põhjapoolkeral astronoomilise kevade algus (samal ajal aga lõunapoolkeral astronoomilise sügise algus). Alates kevadisest pööripäevast ületab põhjapoolkeral päeva pikkus öö pikkuse, aga lõunapoolkeral ületab öö pikkus päeva pikkuse.
Kevadiseks pööripäevaks nimetatakse ka sügisest pööripäeva lõunapoolkeral.
Réaumuri skaala

Réaumuri skaala on 1730. aastal René-Antoine Ferchault de Réaumuri kasutusele võetud piiritustermomeetri temperatuuriskaala, mille ühiku – Réaumuri kraadi – tähis on °Ré või °Re, ka °R.
Skaala püsipunktideks on jää sulamistemperatuur (0 °Re) ja vee keemistemperatuur (80 °Re). See vahemik on jaotatud 80 jaotiseks ehk Réaumuri kraadiks.
Celsiuse skaala ja Réaumuri skaala on seotud järgmiselt:
1 °Re = 1,25 °C.
Réaumuri skaalaga termomeetreid tänapäeval praktiliselt enam ei kasutata.
Heiti Aarna

Heiti Aarna (sündinud 1945) on eesti füüsik ja õpetaja.
Ta on lõpetanud Tallinna 10. Keskkooli ja Tallinna Tehnikaülikooli. 
Ta oli kuni 2006. aastani Tallinna Nõmme Gümnaasiumi direktor ja seejärel on olnud samas füüsikaõpetaja.
Rankine'i skaala

Rankine'i skaala on šoti füüsiku William John Macquorn Rankine'i poolt 1859. aastal kasutusele võetud termodünaamiline temperatuuriskaala, mis kasutab sama jaotust nagu Fahrenheiti skaala, kuid Rankine'i skaala nullpunkt on ühtlasi absoluutseks nullpunktiks ja ühtib Kelvini skaala nullpunktiga. Rankine'i temperatuuri tähis on °Ra.
Rankine'i kraad on kelviniga seotud järgmiselt: 
[K] = × [°Ra]
Celsiuse kraadiga järgmiselt: 
[°C] = × [°Ra] − 273,15
Fahrenheiti kraadiga järgmiselt:
[°F] = [°Ra] − 459,67
Rankine'i termomeetrit kasutatakse mõningates maades, kus pole üle mindud SI-süsteemi mõõtühikutele.
Alalisvool

Alalisvool on elektrivool, mille suund ajas ei muutu. Alalisvool võib olla püsiva suurusega, näiteks keemilise vooluallika korral, või teataval määral pulseeriv, kui seda saadakse vahelduvvoolu alaldamisel. Pulseervool on küll ühesuunaline, kuid tema tugevus muutub perioodiliselt.
Alalisvoolu rahvusvaheliselt kasutatav tähis on DC (akronüüm ingliskeelsest väljendist "direct current"). Alalisvoolu tingmärgis väljendab pidev kriips muutumatut ja katkendkriips pulseerivat voolu. 
Alalisvoolutoidet vajavad kõik elektroonikalülitused. Alalisvoolu kasutatakse elektrolüüsiseadmeis, elektriajameis (eriti elektertranspordivahendites).
Alalisvoolu kasutamise alguseks loetakse aastat 1800, kui Alessandro Volta valmistas galvaanielementidest esimese patarei, mis sai nimeks Volta sammas.
Rudolf Sepp

Rudolf Sepp (23. mai 1902 Sadrametsa, Viitina vald, Võrumaa – 18. aprill 1980 Tartu) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik.
Rudolf Sepp lõpetas 1920. aastal Võru poeglaste eragümnaasiumi. Aastatel 1923–1938 õppis ta Kõrgemas Kunstikoolis Pallas maalimist, algul Nikolai Triigi ja Konrad Mäe juhendusel ning kooli lõpetas Ado Vabbe õpilasena. 
1930. aastail töötas ta orkestrandina ja maalavade dekoraatorina. 1946. aastal töötas Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis assistendina, monumentaalkateedri juhataja kohusetäitjana ja 1949. aastast vanemõpetajana.
1944. aastast Kunstnike Liidu liige.
Looming.
Kunstniku meelisžanr oli portreemaal, kuid loometee alguses viljeles kõrvuti sellega ka natüürmorti ja maastikumaali. Ta on maalinud ka hulgaliselt lilli, vaasitäite kaupa sireleid ja pojenge. Nii natüürmortides kui ka lillemaalides valitseb tugev vormiüldistus.
Rudolf Sepa varastes teostes valdab rahu ja tasakaal. Tema hilisem looming on seevastu ekspressiivsem, tundliku valguse-varjukäsitluse ning hoogsa pintslilöögi tõttu maalilisem, kuigi koloriit püsib neutraalne. Rudolf Sepp leidis isikupärase ja hoogsa maalimislaadi juba kooli lõpetamise eel, ka tema iseseisev esinemine väljaspool Pallase näitusi algas juba õpilaspäevil alates 1934. aastast. Tema maalimislaad oli vaba ja hoogne. Teoste tumedat koloriiti elustavad aga valgusrefleksid.
Kunstniku viljakaim ja mitmekesisem loomeaeg oli 1950. aastate lõpp. 1960. aastail keskendus peamiselt portreežanrile. Rudolf Sepp on maalinud kaks tundlikku, värvidelt pigem vaoshoitud maali oma abikaasast ja muusast Ira Sepast. Ta on teinud ka diskreetseid autoportreid.
Rudolf Sepp kavandas ka kirikutekstiile. 1938. aastal valmis Mustjala Anna kiriku altarimaal "Kristus ristil". Rudolf Sepa kavandatud ja Fritz Miti nikerdatud Joosepi ja Maarja reljeefkujutised kaunistavad 1956. aastast oreliprospekti Põltsamaa kirikus. 
Perekond.
Tema teine abikaasa oli meditsiiniõde Irina Sepp-Keller (sünd 1913). Nende vanim laps on tütar Kersti. Tütar Ira Saar oli orienteerumissportlane ja abielus astrofüüsik Enn Saarega. Poeg Indrek Sepp (sünd 1946) on bibliograaf. Noorim tütar Anu Roosma (sünd 1947) on keraamik. 
Eelmisest abielust oli Rudolfil poeg Georg Sepp, lastekirjanik ("Anneli valge nartsissi tänavast"), põhikooliõpetaja ja fotograaf.
Maalikunstnik ja orelimeister Rudolf Kriisa oli Rudolf Sepa tädipoeg.
Pahrump

Pahrump on inkorporeerimata linn Ameerika Ühendriikides Nevada osariigis Nye maakonnas.
Linn asub Las Vegasest umbes 100 km läänes, olles sisuliselt Vegase magalalinnaks. Linna ühendab Vegasega osariigimaantee NV-160.
Linnal ei ole kohalikku omavalitsust, enamiku avalike teenuste pakkujaks on maakonnavalitsus.
Radu Vasile

Radu Vasile (10. oktoober 1942 Drăgășani – 3. juuli 2013 Bukarest) oli Rumeenia poliitik. 
Ta oli Rumeenia peaminister 17. aprillist 1998 kuni 13. detsembrini 1999.
Gavril Dejeu

Gavril Dejeu (sündinud 11. septembril 1932 Poienis) on Rumeenia poliitik. 
Ta oli 30. märtsist 1998 kuni 17. aprillini 1998 peaministri kohusetäitja.
Kulina

Kulina on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
Kulina mõisat (saksa k Kullina) on esmamainitud 1546. aastal. Enne võõrandamist 1919. aastal kuulus ta Arthur von Kirchtenile. 
Ühekorruseline historitsistlik puidust Kulina mõis peahoone on ehitatud 1900. aastal ümber varasemast, tõenäoliselt 19. sajandist pärinevast hoonest. Aastani 1999 tegutses hoones Kulina algkool.&lt;br&gt;
Kulinal, muust asustusest lahus asub 19. sajandist teeäärne Kulina kõrtsihoone. Eesti NSV ajal oli hoones kolhoosikontor ja korterid.
Küti (Vinni)

Küti on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Lepiku (Vinni)

Lepiku on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Mäetaguse (Vinni)

Mäetaguse on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Nurmetu

Nurmetu on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Obja

Obja on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 
Küla põhjaosas on 18. sajandi kaartide järgi olnud Liiva ("Liwa") küla ja kõrts. Külast idasse jääb Tammiku küla. Liiva külast Anguse suunas on Liiva ojal olnud Tenso vesiveski. 1920.–1930. aastatel oli see Rosentali ("Roosentali, Rosenthali") asundus. 1939. aastate paiku, kui kaotati asundusi ja eestistati nimesid, võeti kasutusele ka Obja nimi. Tegemist on vana külanimega (1241 Obias, 1662 Ubia küla). Küla kuulus XIV sajandil perekond Roseni Roela mõisa juurde ja oli Roela mõisa karjamõis. Külaaset on oletatud Rosentali mõisa Vainu heinamaalt.
Piira

Piira on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.