Arnold Susi

Arnold Susi VR I/3 (23. detsember 1895 (vkj)/ 4. jaanuar 1896 Livonia, Kubani oblast – 29. mai 1968 Tallinn) oli Eesti jurist ja sõjaväelane (kapten), Otto Tiefi valitsuse haridusminister.
Elulugu.
Arnold Susi sündis Põhja-Kaukaasias eesti külas kooliõpetaja peres. Alates 1902 elati Armaviri linnas, 1907 kolis pere Tallinna. Õppis 1907–1914 Tallinna Nikolai gümnaasiumis, 1915–1916 Petrogradi Ülikooli ajaloo-filoloogia instituudis.
Alates 1915 Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi, hiljem EÜS Põhjala liige.
Esimeses maailmasõjas.
Esimese maailmasõja ajal mobiliseeriti üliõpilaste esimese mobilisatsiooniga märtsis 1916 ning lõpetas juulis 1916 1. Peterhofi lipnikekooli. Seejärel käskude täitja ohvitser samas koolis. 
Jaanuarist 1917 nooremohvitser Peterhofis asunud 3. tagavarapolgus. Juulist 1917 296. Grjazovetsi jalaväepolgus. Võttis osa lahingutest Austria-Ungari vägede vastu Galiitsias.
Novembrist 1917 kuni märtsini 1918 teenis Tallinnas olevas 3. Eesti polgus.
Eesti Vabadussõjas.
Vabadussõjas alates 14. jaanuarist 1919 1. Tallinna kaitsepataljoni kooliõpetajate roodu rühmaülem, kellena osales lahingutes Punaarmee vastu Lõuna-Eestis ja Lätimaal.
Märtsist 1919 Sõjaministeeriumi asjaajaja, septembrist 1919 lähetati Pihkvasse rahudelegatsiooni juurde, oktoobrist 1919 Sõjaministeeriumi kodifikatsiooni osakonnas ja juulist 1920 Sõjaministeeriumi juriskonsuldi (juriidilise nõuandja) sekretär.
Alamleitnant märtsist 1920, leitnant aprillist 1920, alamkapten maist 1920, kapten jaanuarist 1924. Augustis 1920 vabastati teenistusest.
Sai autasuks prii kooli kõrgkooli lõpuni.
Eesti Vabariigis.
Pärast Vabadussõda töötas Põllutööministeeriumi maakorralduse peavalitsuses.
1924. aastal lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, samast aastast töötas Tallinnas advokaadi abi ja advokaadina.
Oli Tallinna linnavolikogu liige, Eesti Muuseumiühingu, Estonia seltsi, Eesti Rahvuslaste Klubi, Eesti-Inglise Kultuuriühingu ja Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Tallinna osakonna liige.
Saksa okupatsiooni ajal oli Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige, septembrist 1944 Otto Tiefi valitsuse haridusminister.
Vangilaagris ja asumisel.
Nõukogude võim arreteeris ta 9. oktoobril 1944 Tallinnas.
2. juulist kuni 3. juulini 1945 toimunud NSV Liidu Ülemkohtu sõjakolleegiumi kohtuistungil Moskvas mõisteti Arnold Susi süüdi Vene SFNV kriminaalkoodeksi § 58 / 2 järgi, mille säte kõneleb katsest eraldada Nõukogude Liidu küljest mõni tema territooriumi osa. Alles mõni nädal hiljem kvalifitseeriti süüdistus ümber § 58 / 1a järgi, mis käsitleb nõukogude isamaa reetmist.
Mõisteti 8 aastaks vangi ja 8 aastaks asumisele. Oli vangis kuni 1952. aastani Komi ANSV-s PetšorLagis ja Karaganda oblastis Spasski vangilaagris. Oktoobrist 1952 asumisel Krasnojarski krais Abakanis, kust vabanes jaanuaris 1958.
1958–1960 oli Abakanis kohaliku Hakassi rahvusteatri kunstiline ja muusikaline juht, pärast Eestisse jõudmist (1960) elas Vasulas.
Tutvus vanglas Aleksander Solženitsõniga, kellest sai paljuski tema mõjul kirjanik, dissident ja vabadusvõitleja. 1963–1968 külastas A. Solženitsõn teda ja tema perekonda mitu korda Vasulas ja lõpetas seal raamatu Gulagi arhipelaag kirjutamise.
Isiklikku.
Abikaasa Ella-Adelgunde oli Lenderi gümnaasiumi ajaloo-, psühholoogia- ja kodanikuõpetuse õpetaja (1899–1963, küüditati 1949, vabanes 1958). Tema vanem poeg Heino Susi (1925–1987) oli soomepoiss, kirjanik ja biokeemik, noorem poeg Arno Susi (1928–1993, küüditati 1949, vabanes 1958) oli majandusteadlane ja tütar Heli Susi (1929–2020, küüditati 1949, vabanes 1957) oli saksa keele õpetaja ja tõlkija.
Teosed.
Mälestusteraamatud.
Aastatel 1957–1960 Hakassia pealinnas Abakanis asumisel olles kirjutas ta mälestusi, mis avaldati pool sajandit hiljem.