Tume paradiis

"Tume paradiis" on 2023. aastal esilinastunud eesti mängufilm, mille lavastaja on Triin Ruumet.
Film räägib tänapäeva noorte hämarast hedonistlikust maailmast, mida varjutavad mineviku saladused, toksilised armusuhted ning "underground"’ilik maailm.
Esilinastused.
Film esilinastus 19. septembril 2023 Coca-Cola Plazas Tallinnas. Mujal Eesti kinodes hakati filmi 22. septembrist 2023.
Tegijad.
Filmi režissöör on Triin Ruumet, kelle esimene täispikk mängufilm oli "Päevad, mis ajasid segadusse". Filmi produtsent on Elina Litvinova, kaasprodutsendid on Jeremy Forni, Valery du Peloux de Saint Romain, Frederic Ouziel. Filmi stsenaristid on Triin Ruumet, Andris Feldmanis, Livia Ulman.
Filmitootmisfirma ja autoriõigused kuuluvad Three Brothersile. Kaastootja oli Prantsusmaa firma Chevaldeuxtrois ja filmi toetas Eesti Filmi Instituut. Filmi aitab turundada Acme Film. Operaator on Erik Põllumaa. Kunstnikud on Matis Mäesalu ja Anni Lindal. Helilooja on Hendrik Kaljujärv. Helirežissöör on Gabriel Solis. Monteerija on Jaak Ollino jr.
Filmi sisu.
Esimene stseen on poolõe ja poolvenna Karmeni ja Viktori isa matustest. Peale matuseid toimub pidu surnud isa uhkes eramajas, kus ilmuvad esile esimesed konfliktid. Karmeni ema Doris teeb tütrele teatavaks isa võla probleemid, ja et võlgade katteks tuleb kogu maja maha müüa kaasaarvatud must mersu, mis oli isa poolt Karmenile kingitud ning palub Karmenil ka tööle minna, sest rahalist toetust isa poolt enam ei tule. Karmen ei taha sellega leppida. Dorist tülitab ka Viktor, kelle ainus soov tundub olevat isast järelejäänud varandus, täpsemalt isa mootorratas, mis garaažis seisab. 
Peo lõpuks jäävad majja alles Karmen enda kahe sõbranna ja korterikaaslastega Riina ning Anjaga lisaks tiirutab maja peal ringi vaikne ja omaette hoidev Viktor. Tüdrukud pidutsevad mullivannis tarvitades suurtes kogustes alkoholi ning käiku tuleb ka tätoveerimismasin. Kord kutsub Karmen ka Viktori nende seltsi ja küsib talt, kas ta soovib inimeseks saada, mille peale noormees vastab jaatavalt ning Viktorit hakatakse täis jootma ja Karmen seob ta käed kinni. Kui teised neiud on magama läinud tätoveerib Karmen Viktorile näkku haakristi ja peenise ning jätab ta kinniseotult mullivanni ise magama minnes. Hommikul tulevad maja koristama Doris ja Sven, kes aitavad Viktori lahti siduda ja Sven annab poisile 2000 eurot, et ta oma näo saaks korda teha. Sellest õhtust tekib Karmeni ja Viktori vahele vihavaen, mis saadab neid filmilõpuni. 
Viktorist ja Karmenist areneb edasi filmi kaks loo liini, kuidas lapsed, kes on erinevates kodudes üles kasvanud, tulevad toime isa surmaga. 
Karmen on 27-aastane neiu, kes on üles kasvanud oma isa hellitava käe all, kus raha pole kunagi olnud probleem. Seega on neiu saanud nautida elu paradiisis, rohke pidutsemisega, alkoholi ja narkootikumide tarbimisega ning võimalusega mitte tööl käia. Peale isa surma kaob kogu see glamuur käest ning tuleb hakata silmitsi seisma elu tumeduse ja tõsisusega. 
Karmen ei oska leinaga toime tulla ja satub psühholoogilisse ängi. Ta üritab oma sisemist tühjust täita pidude, narkootikumide, alkoholi ja BDSM-seksiga ja suhtest endast vanema enesekeskse Reneega, kes filmi poole peal ta maha jätab. Karmen üritab ka ema palvel psühholoogi juurde minna, aga esimest korda seal ära käies ei soovi ta enam sinna tagasi minna, vaid läheb koos oma sõbra Tolikuga šamaani juurde, kus manustatakse narkootilist ainet ja oksendatakse. 
Karmenil on pooleli samaaegselt magistri lõputöö kirjutamine, millega ta on unarusse jäänud.
Karmen leidis endale ka töökoha, aga palka kätte saades ei lähe see üüriraha peale vaid uhke käekoti ostmiseks. Mistõttu lülitub korteris välja elekter ja vesi ning peagi tuleb korteriomanik kohale Karmenile ultimaatumit esitama, et kas ta maksab üüriraha ära või lendab korterist välja, kuna Karmenil raha polnud pidi ta lahkuma ning edasi elama oma autos. 
Karmen üritas peavarju otsida ka poolvenna ja tema vanaema Leida juures, mis lõppeb sellega, et öösel ronis Viktor tema voodisse ja lubas ta ära tappa, õnneks jõudis Leida vahele tulla kuid kauemaks Karmen seal ei peatunud. 
Karmeni poolvend Viktor on kasvanud üles pisikeses alevis oma vanaemaga ning glamuurne raharohke elu on temast mööda läinud, mistõttu on ta tagasihoidlik ja veider noormees. Viktor elas üsna lihtsat elu, käies tööl kohalikus tehases. Pärast isa matuste õhtust pidu tekkis tal suur alaväärsuskompleks, sealt tuleb ka viha Karmeni vastu. 
Alevikus, kus ta elab pesitseb üks mootorratta "gäng", mille ninameheks on karmi käekäiguga Andres, klubi üritab alevis üht tehasehoonet enda valdusesse saada. Mootorrattaklubi käib pidevalt juuksuri ja tätoveerija Jüri juures, kus ka Viktor tihti aega veedab. Jüri ei luba Viktoril motoklubi liikmetega kokku puutuda. Motoklubisse kuulumine saab, aga Viktori kinnisideeks, sest ta leiab, et seal saab ta enda maskuliinsust kehtestada. Kasutades vägivalda saab ta endale mootorratta ning kutsub Andrese duellile. Kakluse alguses jääb Viktor kaotus seisu kuid siis haarab ta noa ning pussitab sellega Andrest kõhtu, peale seda saab temast motoklubi esimees. 
Viktor laseb enda tätoveeringud üle teha seega pool ta nägu on kaetud ja tagasihoidlikust poisist on saanud hirmutava välimusega liider. 
Vallavanemat ja sekretäri hirmutades suudab Viktor ka tehasehoone motoklubi nime alla saada. 
Filmi lõpus soovib Viktor oma plaani Karmenile kätte maksmist täide viia ja hakkab Karmenit jälitama kui neiu sõidab isa maja juurde. Karmen märkab Viktorit, aga kuna tema elus on täielik kaos ja sisemaailmas tühjus ei hirmuta see teda. Kui Viktor majja jõuab leiab ta Karmeni mullivannis kuid viskab kaasavõetud noa maha ja toimub üksteise mõistmine, sest mõlemad hinged on katki ja eludega kaoses. Koos pannakse isa maja koos sees olevate asjadega põlema.
Detailsemalt käsitleb film oma pöörases turbulentsis maskuliinsust, leina, enesehaletsust, võimuvõitlust, enesehävitust ja sellest tingitud letargiat, mida kõike saadab hulk raskemate killast inimsuhteid.
Mõlemad tegelased otsivad leevendust oma probleemidele valedest kohtadest. 
Filmi muusika valik.
Avastseenis matustel on kuulda Hendrik Sal-Salleri “Ainult unustamiseks”, mis toob välja 1990. aastate hõngu, mis Triin Ruumeti filmides kajastub. Eestimaistest artistidest on kuulda ka Liis Lemsalu ja Leslie Da Bassi laulu "Armastus on pime". 
Üleüldiselt on muusika filmis kohati "Cyberpunk 2077" meeleoluga. 
Audiovisuaalsust annab juurde ka väljatoodud suitsu süütamised, plaastrite rebimised ning erinevad mürinate ja prõksude vastandumised, mis tekitasid juurde pingestatust.
Filmi visuaalne pool.
Kinematograafias toodi välja peostseene erineva säriajaga, nimelt kui tegelased olid purjus või tarvitanud narkootikume, kasutati lühemat säriaega, mis tegi kaadrid venivaks, kokkusulavaks, heitlikuks ja mille mõjul hakkab domineerima kurjakuulutav ärevus. Narkootikumide tarvitamise tagajärjel tekkinud hallukate kujutamiseks lõhuti ära naturalistlik kaameratöö võõranduva kaleidoskoobifiltriga. Stseenides, kus sadas vihma, oli kaamera objektiiv hägune ja vaatevälja katsid veepiisad.
Filmil oli kindel visuaalne identiteet, mis meenutab "Stranger Thingsi" ja "Kill Billi" segu.
Filmi värvivalik on läbi mõeldud ja toob välja filmis jutustava tumeduse.