tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
48 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 48 on Tallinna bussiliin, mida teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ja mis 21. oktoobrist 2024 ühendab läbi Lasnamäe Pirita ja Vesse asumeid.
Tallinna bussiliin 48 oli algselt Tallinna bussiliin, mida teenindas Tallinna Linnatranspordi AS ja mis alates 1. augustist 2023 ühendati bussiliiniga 35, uus marsruut Seli - Pelguranna. 
Bussiliin ühendas Südalinna asumit Kesklinnas Pelguranna asumiga Põhja-Tallinnas, läbides Lilleküla ja Pelgulinna. Liin sai alguse Viru Keskuse bussiterminalist. 
Enne 1. novembrit 2016 oli 48 ekspressliin, mis ei peatunud Vabaduse väljaku ja Sõle peatusete vahel.
Praeguse liini peatused.
Pirita - Pirita - Kalmuse tee - Metsakalmistu - Kloostrimetsa - Teletorn - Pärnamäe tee - Laiaküla - Iru - Kelluka tee - Kose tee - Jussi - Läänemere tee - 
Linnamäe tee - Kuristiku - Priisle kauplus - Ussimäe tee - Priisle (K.Kärberi tn) - Priisle (Laagna tee) - Rauna - Kiviku - Mustakivi - Taevakivi - Sabatähe - Varraku - Kuuli - Gaasi (Peterburi tee) - Vesse - Gaasi (Gaasi tn)
Gaasi (Gaasi tn) - Vesse (J.Smuuli tee) - Vesse (Peterburi tee) - Gaasi (Peterburi tee) - Kuuli - Varraku - Taevakivi - Mustakivi - Kiviku - Rauna - Priisle - Ussimäe tee - Priisle kauplus - Kuristiku - Linnamäe tee - Läänemere tee - Jussi - Kose tee - Kelluka tee - Iru - Laiaküla - Pärnamäe tee - Teletorn - Kloostrimetsa - Metsakalmistu - Kalmuse tee - Pirita
Liini esimese iteratsiooni peatused.
Viru Keskus 3 - Viru - Vabaduse väljak - Tõnismägi - Koidu - Taksopark - Ülase - Sõle - Ädala - Kolde puiestee - Nisu - Ehte - Kari - Randla
Randla - Pelguranna - Vihuri - Puhangu - Ehte - Nisu - Kolde puiestee - Ädala - Ülase - Taksopark - Koidu - Vabaduse väljak - Estonia - A. Laikmaa
Hakk (viljakoristus)

Hakk on püsti asetatud viljavihkude kuhilas põllul. Põhjaeesti murdes nimetati hakki hakkjalg, kirderanniku murdes "viisik".
Enamasti pandi hakkidesse rukist, harvem ka suvivilja.
Kuni 25 rukkivihust laoti koonuskujuline kuhil, mille keskmes oli kolm üksteisele toetuvat vihku (jalavihku). Vihud pandi hakki ladvaga ülespoole. Vihma eest kaitsmiseks pandi kuhja tippu suurem peavihk, tüveosaga ülespoole. Mõnikord jäeti rukkihakk ka katteta. 
Eestis pandi rukist hakkidesse 20. sajandi keskpaigani, mil kasutusele tulid kombainid.
Kaelalülid

Kaelalülid (ladina "vertebrae cervicales", ainsuses "vertebra cevricalis") on paljude selgroogsete loomade selgroo ülemised lülid, mis järgnevad ajukoljule ja moodustavad kaela luulise aluse – kaelaskeleti, ka skeleti luu. 
Kaelalülide areng, anatoomia, kuju, sooned, lihased ning morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Kaladel kaelalülide piirkonda ei eristata.
Roomajatel.
Maolistel.
Madudel on 7 kaelalüli. 
Imetajad.
Enamikul imetajatel on 7 kaelalüli. 
Inimestel.
Inimesel on selgroo kaelaosa kaelalülideks lülisamba seitse ülemist lüli, neid tähistatakse lühendatult tähega C (CI kuni CVII). 
Kaelalülidel on väike ja madal keha kuid suur lülimulk. Ristijätkel on mulgud, mida läbivad lüliarterid. 
Kaelalülil eristatakse: ristijätket, ülemist liigesejätket, alumist liigesejätket, ogajätket, ristijätkemulku ja lülikeha. 
Esimesel kaelalülil ehk kandelülil (CI) ehk "atlas"el ("atlas") lülikeha puudub, teisel kaelalülil ehk telglülil (CII) ehk "aksis"el ("axis") on hammasmine lohk, mis liigestub kandelüli kaare sisepinnaga. Nende kahe kaelalüli abiga liigutatakse pead: 
1% inimestel võib alumise kaelalüliga olla ühendatud ka ülemäärane roie – kaelaroie. 
Välislingid.
Haspel

Haspel on riist näiteks lõnga, traadi, nööri või kaabli rulli või vihti kerimiseks ja pasmaste lugemiseks. Haspli abil kerimismaterjali lõnga vm. käsitsemist nimetatakse haspeldamiseks.
Heinakäru

Heinakäru (ka: sookäru) on kahest laiast vitsrattast ja neljakandilisest varbkorvist koosnev kerge käru, mille kõrgus oli kuni 1,5 meetrit. Heinakäru kasutati enamasti sooheinamaalt heinte väljaviimiseks. Sookäru ratas oli valmistatud kahest rööbiti painutatud vastupidavast tammepuu vitsast, mis moodustasid ratta pöia. Pöidade kinnitamiseks löödi kodarate otsa risti sobiva pikkusega ristpuud ("lombid", ka "lapid"), mile peale vitsad kinni naelutati. Sookäru veeti tavaliselt kahe inimese poolt, kolmas lükkas tagant.
Eestis kasutati heinakäru 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul Lääne- ja Kesk-Eestis.
Sünkroonne ajurünnak

Sünkroonne ajurünnak (ingl s"ynchronous brainstorming") on ajurünnak, mille puhul kasutatakse arvutitehnoloogiat eri paikades asuvate inimeste samal ajal ühendamiseks. Tegemist on ühe elektroonilise ajurünnaku alaliigiga, teine alaliik on asünkroonne ajurünnak. 
Metoodika sõnastas 1940. aastate alguses Alex Faickney Osborn. Üheks printsiibiks on see, et esimeses faasis välditakse igasugust diskussiooni ja kriitikat, sest need takistavad ideede „voolamist“. Teiseks printsiibiks on esmapilgul pööraste ideede toetamine, sest eesmärgiks on nende kvantiteet, mitte kvaliteet. 
Meetod.
Sünkroonne tähendab seda, et see toimub ühes ajaruumis. Kõik arutelus osalejad on korraga ühes jututoas vestluses ja postitavad oma ideid (näiteks virtuaalne klassiruum jm). Suhtlemine toimub samaaegselt, vastupidi asünkroonsele ajurünnakule, mis võib toimuda ka eri aegadel. Kasutajad võivad arendada oma ideid paralleelselt, mis kahandab produtseerimise blokeerimist ja suurendab grupi tootlikkust, mis väljendub grupi poolt genereeritud ideede hulgas. Gallupe ja Cooper leidsid 1993. aastal, et sel meetodil saadud ideed on kvaliteetsemad kui näost näkku meetodil saadud. 
Ajaline piiritletus on üks peamine tunnus, mis eristab sünkroonset ajurünnakut asünkroonsest, kus arutelu võib toimuda mitme päeva või isegi pikema ajaperioodi vältel. Aktiivne periood on tavaliselt 15–30 minuti pikkune, aga see pole range reegel. Ajavahemik määratakse kindlaks grupijuhi poolt, lähtudes lahendatava ülesande eripärast ja keerukusest. 
Eelised.
Sünkroonse ajurünnaku eeliseks on see, et kõigil grupiliikmetel on võimalik oma ideid esitada samal ajal, ilma et peaks ootama seda, kuni eelmine inimene on oma jutu lõpetanud. Ideid saab luua kiiresti ning mugavalt ka kodust lahkumata. Tänu puhvrile, mis hoiab oma idee trükkimise ajal kuni kümmet teiste esitatud ideed kuvatuna ja näitab järgmiseid ideid alles siis, kui oled edastanud oma idee, on võimalik rohkem keskenduda ideede tootmisele, mitte ainult teiste ideede lugemisele. Samuti hoiab võimaluste otsija (ingl "opportunity seeker") tähelepanu ülesandel, mis on sellise ajurünnaku viisi juures väga oluline ja võimaldab ka produktiivsemat ideede esitamist. Ühtlasi on võimalus osaleda mõnes avatud arutelus ka täiesti anonüümselt. 
Puudused.
Sünkroonse ajurünnaku puuduseks on see, et selle vahendid võivad põhjustada informatsiooni ülekoormuse, kui neid on valesti rakendatud. Kuna tähelepanu tuleb jagada teiste ideede lugemise ja enda omade genereerimise vahel, võib see olla osadele inimestele raskem ülesanne. Teiseks mureks seoses ideede filtreerimisega ajurünnaku sessioonide vältel on see, et ideed, mis edastatakse sessiooni lõpuosas, ei pruugi mõne kasutajani jõuda. Selline olukord võib tekkida siis, kui mõni kasutaja on vähem tootlikum kui teised, kas siis oma trükkimise kiiruselt või inspiratsioonipuuduse tõttu. Ferreira, Antunes ja Herskovic leidsid oma 2011. aastal tehtud uuringus, et võimaluste otsija lisamine sünkroonsesse ajurünnakusse parandas oluliselt grupi üldist sooritust.
Abdul Quader Molla

Abdul Quader Molla (ka Abdul Kader Mollah; bengali keeles আবদুল কাদের মোল্লা}}; 14. august 1948, Amirabad, Faridpuri piirkond, Bangladesh – 12. detsember 2013, Dhaka, Bangladesh) oli Bangladeshi poliitik, kes 2013. aastal mõisteti surma ning hukati sõjakuritegude eest Bangladeshi iseseisvussõjas 1971. aastal, vaatamata ÜRO protestile. Ta oli riigi suurima islamistliku partei Bangladesh Jamaat-e-Islami asepeasekretär. 
Molla oli Bangladeshi ajalehe The Daily Sangram endine tegevtoimetaja ning kandideeris kaks korda ebaõnnestunult Bangladeshi parlamendivalimistel, 1986. ja 1996. aastal, kandideerides Faridpur-4 ringkonnas Jamaat-e-Islami nimekirjas.
5. veebruaril 2013 mõistis Bangladeshi Rahvusvaheline Tribunal ta süüdi viies punktis kuuest, süüdistatuna kuritegudes inimsuse vastu ja sõjakuritegudes. Kohtuotsuse järgi osales Mollah iseseisvussõjas Bangladeshi iseseisvuse vastase paramilitaarse organisatsiooni Al-Badr liikmena 344 tsiviilisiku tapmises ja teistes kuritegudes. Algselt mõisteti talle eluaegne vangistus. Kohtuotsuse tõttu puhkesid Bangladeshis meeleavaldused, kus nõuti kõigile kohtualustele surmanuhtlust. Protestiliikumine levis pealinnast Dhakast ka ülejäänud riiki. Meeleavaldajad nõudsid, et kõik sõjakuritegudes süüdistatud mõistetaks surma ning Jamaat-e-Islami partei keelustataks. Jamaat-e-Islami korraldas riigis vägivaldseid meeleavaldusi enda kaitseks, nõudes oma süüdistatavate ja süüdimõistetud juhtide vabastamist. 17. septembril 2013, pärast muudatust rahvusvahelise tribunali seaduses, mis lubas valitsusel või kaebajal tribunali otsus edasi kaevata, mõistis Bangladeshi ülemkohus Molla süüdi mõrvades ja teistes sõjakuritegudes, mõistes talle eluaegse vangistuse asemel surmanuhtluse. 11. detsembril otsustati ta puua, kuid hukkamine lükati edasi ja Molla poodi 12. detsembril esimese sõjakurjategijana, kes on hukatud kuritegude eest Bangladeshi iseseisvussõjas.
Human Rights Watch on kritiseerinud Molla kohtuotsust, kuna nende hinnangul avaldas Bangladeshi valitsus tribunalile kohatut survet ning seadust muudeti, et seda saaks rakendada tagasiulatuvalt, rikkudes sellega rahvusvahelisi õiglase kohtumõistmise reegleid.
Govinda Chandra Dev

Govinda Chandra Dev (ka G.C. Dev; bengali keeles গোবিন্দ চন্দ্র দেব}}; 1. veebruar 1907 – 26. märts 1971) oli Bangladeshi filosoof, filosoofiaprofessor Dhaka Ülikoolis. Ta tapeti Bangladeshi iseseisvussõja alguses, kui Pakistani armee hukkas süstemaatiliselt Bangladeshi intelligente.
G. C. Dev sündis Govinda Chandra Dev Purakayastha nime all Lauta külas Ida-Bengalis toonases Briti Indias. Tema esivanemad olid Gujaratist pärit brahmiinid. Pärast Devi isa surma kasvatasid teda kohalikud kristlikud misjonärid.
Dev õppis Kolkata Ülikoolis, kus kaitses 1944. aastal doktorikraadi filosoofias väitekirjaga "Reason, intuition and reality". Väitekiri ilmus hiljem raamatuna "Idealism and Progress".
Filosoofia.
G. C. Dev alustas karjääri lektorina Riponi kolledžis Kolkatas. Kui Teise maailmasõja ajal viidi kolledž Kolkatast Dinajpuri nüüdses Bangladeshis, kolis ka Dev Dinajpuri. 1945. aastal kolis kolledž tagasi Kolkatasse, ent Dev jäi Dinajpuri juhtima vastasutatud Surendranathi kolledžit. Juulis 1953 asus ta tööle Dhaka ülikooli filosoofiateaduskonnas. 1963 määrati Dev filosoofiateaduskonna dekaaniks, 1. juulil 1967 sai temast professor. 1960. aastate lõpul õpetas ta külalisprofessorina Wilkes-Barre'i kolledžis USA Pennsylvania osariigis, saades ka seal kiiresti populaarseks. Tema austajad kolledžis asutasid Devi humanistliku filosoofia levitamiseks fondi "The Govinda Dev Foundation for World Brotherhood".
1960. aastatel valiti Dev Pakistani filosoofiakongressi peasekretäriks, selles ametis oli ta surmani 1971. aastal. Dhaka Ülikoolis asutas ta oma humanistliku filosoofia propageerimiseks Filosoofiamaja (Philosophy House), millest sai üks ülikooli kultuurikeskusi.
Eluaegse poissmehena annetas G. C. Dev suure osa oma varast juba eluajal ülikoolile. Annetuste varal rajati 1980. aastal Dhaka Ülikooli filosoofiauuringute keskus (Center for Philosophical Studies). 
Isiklikku.
Devil oli adopteeritud tütar. Tema väimees tapeti koos Deviga.
Teosed.
Govinda Chandra Dev kirjutas sadu artikleid inglise ja bengali keeles nii Bangladeshi kui ka rahvusvahelistes teadusajakirjades. Eluajal ilmus tema sulest seitse raamatut:
Veel kaks raamatut ilmusid postuumselt: "Parables of the East" (1984) ja "My American Experience".
Sardar Fazlul Karim

Sardar Fazlul Karim (bengali keeles সরদার ফজলুল করিম}}; 1. mai 1925 Barisal Ida-Bengal (nüüdne Bangladesh) – 15. juuni 2014) oli Bangladeshi filosoof, tõlkija, esseist ja poliitiline aktivist, Dhaka Ülikooli professor.
Enne Bangladeshi iseseisvumist seisis Karim reformimeelse poliitika eest, mistõttu ta pidi olema vangis peaaegu kogu aja, mil Bangladesh kuulus Pakistanile (24 aastat). Ta osales 58-päevases näljastreigis, nõudes vangide inimlikku kohtlemist. Vangina valiti ta Pakistani Põhiseadusassamblee (Constituent Assembly of Pakistan) liikmeks.
Karim on tõlkinud lääne filosoofiat, sealhulgas Platoni, Aristotelese, Jean-Jacques Rousseau ja Friedrich Engelsi teoseid, ning kirjutanud filosoofiaraamatuid, sealhulgas "Bengali filosoofiaentsüklopeedia".
Huik (etnograafia)

Huik (murdes ka: "jänesehuik") on umbes vaksapikkusest putkevarretükist tehtud puhkpill. Pillist tulev heli meenutab klarneti oma. 
Peale Eesti rahvakultuuri on huik teada ka näiteks Soome ja Norra rahvakultuuris.
Hundiõng

Hundiõng on endisaegne, enamasti metallist hundipüünis, millel oli neli kiskudega konksu. Hundiõng peideti sööda sisse ja mingil viisil oli see kinnitatud puu või posti külge. 
Hundiõnge kasutati 18. ja 19. sajandil.
Hárslevelű

"Hárslevelű" (slovaki keeles "Lipovina", rumeenia keeles "Frunza de tei", saksa keeles "Lindenblättriger" ja prantsuse keeles "Feuille de Tilleul"; nimi tähendab kõigis keeltes pärnalehte) on Ungari ja Slovakkia valge viinamarjasort. Slovakkias registreeriti sort "Lipovina" nime all 1952. aastal. 
Peamiselt kasvatatakse seda Ungari Tokaj-hegyalja veinipiirkonnas ja Slovakkia Tokaj veinipiirkonnas tokaieri valmistamiseks, vähemal määral ka Somló veinipiirkonnas Ungaris, Rumeenias ja Lõuna-Aafrikas. Ukrainas on "Hárslevelű" (ukraina keeles Харшлевею) all umbes 20 hektarit Krimmis ja Karpaatides, kus sellest valmistatakse tokaisarnaseid veine.
"Hárslevelű" vajab sügavat toitainerikast pinnast, kasvab lopsakalt, ei ole kuigi külma- ega põuakindel ning on vastuvõtlik hallitusele. Marjakobarad on pikad, silindrikujulised ja keskmisest hõredamad, marjad ümarad ja keskmise suurusega.
"Hárslevelű" tüüpiliste maitsete hulgas on pärnamesi, aniis ja vürtsid. Slovaki variandid on vähem aromaatsed, tunda on rohkem mineraalseid toone.
Sünonüümid.
"Hárslevelű" on tuntud ka paljude muude nimede all: "Budai Goher", "Feuille de Tilleul", "Frunza de Tei", "Frunze de Tei", "Gars Levelyu", "Garsh Levelyu", "Garsleveliu", "Garsz Levelju", "Gorsh Levelyu", "Hachat Lovelin", "Harch Levelu", "Harchlevelu", "Hars Levelu", "Hars Levelü", "Hárs Levelű", "Hars Levelyu", "Harslevele", "Hárslevele", "Harst Leveliu", "Harzevelu", "Hosszúnyelű Fehér", "Kerekes", "Kereklevelű", "Lämmerschwanz", "Lämmerschwanz", "Weisser", "Lidenblättriger", "Lindenblätrige", "Lindenblättrige", "Lindenblättriger", "Lindenblütrige", "Lindener", "Lipolist", "Lipolist Biyali", "Lipovina", "Musztafer", "Nöthab", "Tarpai", "Tokai", "Tokay" ja "Vörös".
Veera Fjodorova

Veera Fjodorova (aastast 1947 Veera Sirina, ka Veera Fjodorova-Sirina; 23. september 1925 Moskva – 5. detsember 2013) oli vene päritolu Eesti näitleja.
Ta oli pärit töölisperekonnast. Ta lõpetas aastal 1943 Moskvas keskkooli ja aastal 1948 GITIS-e.
Ta töötas aastatel 1948–1993 Tallinna Vene Draamateatris.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1947 abielus Vjatšeslav Siriniga.
Xenocalamus

Xenocalamus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Xenocalamus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Polemon (perekond)

Polemon on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Polemon" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Karussõstar

Karussõstar ehk sõstik ("Ribes × nidigrolaria") on sõstraliik, musta sõstra, haralise karusmarja ja karusmarja hübriid. ("Ribes" × "nidigrolaria" = "Ribes nigrum" × "Ribes divaricatum" × "Ribes uva-crispa"). Karussõstart ei tasu sassi ajada ka Eestis kasvava Musta Neegusega mis on ainult musta sõstra ja karusmarja hübriid ("Ribes nigrum" × "Ribes uva-crispa"), erinevalt Mustast Neegusest ei ole karussõstral okkaid.
Hübriid on saadud teadaolevalt Saksamaal, maailmas tuntakse teda nimega Josta, milles on ühendatud saksakeelsete sõnade "Johannesbeere" ('sõstar') ja "Stachelbeere" ('karusmari') algusosad.
Omadusi on taim pärinud mõlemalt ristlusvanemalt: lehed meenutavad karusmarja lehti, kuid on suuremad; okasteta, nagu sõstar; võrsed sarnanevad musta sõstra võrsetega; paljundada saab nagu musta sõstart; viljad on vahepealse suurusega, hapukad, valminult mustad.
Sordid.
Levinumad sordid on 'Josta' ja 'Kroma'.
Vibuhäll

Vibuhäll on häll, mille kereks on kas vitsvõrule või raamile tõmmatud riie, õhukesest lauast ovaalne nõu, piklik peergkorv või laudkast. 
Paigaldus.
Eesti alal rippus vibuhäll talutoas ema magamisaseme juures lakke kinnitatud umbes 3 m pikkuse kasepuust lati (nimetati vibu,võru murdes"nõder") küljes. Tööajal kiikus imik heinamaal või põllul vibuhällis, mis paigaldati kohapeal, ka puuoksa külge. 
Kasutamine.
Kask sobis vibuks tema painduvuse ja sitkuse tõttu. Hälli ülemiste nurkade külge kinnitati neli nööri, millega see vibu otsa riputati. Kasest vibu jämedus valiti nii, et häll õõtsuks sobival kõrgusel. Vibu ots pisteti lae ja tala vahele ning toetati keskosas lakke kinnitatud konksule või kinnitati nööriga rippuma aampalgi külge. Hälli alumises servas oli põrandani nöör, mille otsa oli seotud kepp. Kui jalaga kepile vajutada, hakkas häll kiikuma ning ema sai käsi kasutada muu töö tegemiseks.
Hälli otsad olid kergelt kaarja kujuga. Hälli tõsteti kaare- või südamekujuliste avauste abil, mis olid lõigatud otsalaudade servadesse.
Micrelaps

Micrelaps on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Micrelaps" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Aafrikas ja Lähis-Idas.
Macrelaps

Macrelaps on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Macrelaps" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Selle perekonna ainus liik "Macrelaps microlepidotus" on endeemne Lõuna-Aafrikas.
Ա

Ա (väiketäht ա; nimetus այբ ("ajb")) on armeenia kirja täht, vanaarmeenia tähestiku, traditsioonilise armeenia tähestiku ja reformitud armeenia tähestiku esimene täht. 
Arvatakse, et see on saadud kreeka tähe "α" ülemise kaare äralõikamisel. 
Tähtede Ա ja Բ nimetustest "ajb" ja "ben" on moodustatud armeenia keele sõna "ajbuben" 'tähestik' (sõna-sõnalt ' "ajb" ja "ben"'). 
Kirja vanimas variandis ("jerkathagir") koosnes "ajb" kahest alt ühendatud vertikaaljoonest sabakesega. Suur- ja väiketäht erinesid ainult mõõtmetelt. Hiljem kujunes Ա-tähest kolme vertikaaliga variant ա. Esimesest sai suurtäht ja teisest väiketäht. Keskaegsetes käsikirjades on neil hulk variante. Üks ebatavalisemaid Ա-tähe vorme on nn ühejooneline "ajb", mis koosneb ühestainsast madalast püstjoonest. 
Tähe nimetus on lähedane kreeka tähe nimetusele "alfa" ning semi tähenimetusele "alef". Arvatakse, et nimetus pärinebki ühest nendest. Häälikumuutus toimus järgmise tähe Բ nimetuse "ben" mõjul.
Ա on armeeniakeelses tekstis kõige sagedasem täht. 
Ա esineb tavaliselt sõna alguses või keskel, lõpus aga väga harva. Põhjus on see, et indoeuroopa algkeele lühike ja pikk a-häälik armeenia keeles sõna alguses ja keskel säilisid, aga sõna lõpus kadusid.
Vjatšeslav Sirin

Vjatšeslav Sirin (3. september 1924 Moskva – 12. september 1970 Tallinn) oli vene päritolu Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1948 GITIS-e.
Ta töötas aastatel 1948–1970 Tallinna Vene Draamateatris. 
Rolle.
Ta on mänginud Lenfilmi filmides "Esimese järgu kapten" (1958), "Kirev reis" (1961) ja "Virineja".
Isiklikku.
Tema isa oli insener, ema tööline. 
Ta oli aastast 1947 abielus Veera Fjodorova-Sirinaga.
Hypoptophis

Hypoptophis on "Lamprophiidae" sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hypoptophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Nad elavad valdavalt Kongos ja Sambias.
Apricot Stone

"Apricot Stone" (armeenia keeles Ծիրանի Կորիզ, eesti keeles "Aprikoosikivi") on laul, mis esindas Armeeniat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos Norras. Laulu esitas Armeenia-Vene laulja Eva Rivas. Laulu autorid olid Armen Martirosjan, kes oli ka Armeenia esimese Eurovisiooni-laulu "Without Your Love" muusika autor, ja Karen Kavalerjan, kes on olnud kuuel korral viie eri riigi Eurovisiooni-laulu sõnade autor.
Laulu saatis kuulus armeenia dudukimängija Dživan Gasparjan, kes oli siis vanim esineja Eurovisioonil. Duduki valmistamiseks kasutatakse traditsiooniliselt aprikoosipuu puitu.
Aprikoos on Armeenias tuntud juba iidsetest aegadest saadik, see on pikka aega olnud riigi embleem. Armeeniat on selletõttu kutsutud "Aprikoosi sünnimaaks". Apricot Stone'i laulusõnu tõlgendati poliitilise sõnumina Armeenlaste genotsiidi kohta. Hiljem esines Armeenia esindaja Prantsusmaal kõnega, kus kinnitas seda väidet.
Laul esitati teises poolfinaalis teisena, pärast Leedu ansambli InCulto laulu "East European Funk" ja enne
Iisraeli laulja Harel Skaati laulu "Milim". Poolfinaalist pääses laul 6. koha ja 83 punktiga finaali.
Finaalis oli see esinemisjärjekorras kahekümne esimene laul, pärast Venemaa ansambli Peter Nalitch Bandi laulu "Lost and Forgotten" ja enne Saksamaa laulja Lena Meyer-Landruti laulu "Satellite". Finaalis sai laul 7. koha (punkte 25 riigilt) ja kokku 141 punkti.
Elapotinus

Elapotinus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Elapotinus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Chilorhinophis

Chilorhinophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Chilorhinophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Jalashäll

Jalashäll on jalastel kiikuv häll. 
Keskajal oli jalashäll Euroopas laialt tuntud, Eestis tuli kasutusele 19. sajandil, esmalt saartel, siis Põhja-Eestis, kus muutus valdavaks. Mujal Eestis oli vähem levinud.
Jalashäll paiknes kahel kumera tallaga jalasel, mis harilikult olid kerega risti, harvem pikuti.
Kere oli rohkem kaunistatud kui vibuhällil. Jalashälli küljelauad olid enamasti keskelt madalamad, otstele olid peale äärekaunistuste lõigatud südame-, ketta- või ellipsimotiivid, mille abil sai hälli ühest kohast teise tõsta. Leidus ka kahe posti vahele kinnitatud liikuva hällikastiga kiikhälle. Jalashälli vahetas hiljem välja vedruhäll, mille ühes otsas olid sirged tallalauad (jalased) ning põhja vahel metallvedru.
Brachyophis

Brachyophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Brachyophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Nad elavad valdavalt Somaalias, Keenias.
Härjaraud

Härjaraud oli härja sõra alla löödav kaitseraud. See oli kujult pooliku hobuseraua kujuline ning löödi enamasti vaid ühe sõra alla, harvemini mõlema sõra alla. Saartel pandi härja sõra otsa mõnikord tupekujuline jääraud.
Eestis hakkas härgadele raudade panemine laiemalt levima 18. sajandil, kui härgi rautati enne talve tulekut libedate teede ajaks.
Vallatud Vestid

Vallatud Vestid on projektiansambel, mille põhilauljad on Ott Lepland, Tanel Padar ja Jalmar Vabarna. 
Lisaks kuuluvad ansambli koosseisu Danel Pandre, Kaspar Kalluste ja 2013. aasta lõpus liitunud Tarvi Kull.
Kontserdisarjad.
Vallatutel Vestidel on seljataga neli kontserdisarja.
Aparallactus

Aparallactus on "Lamprophiidae" sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Aparallactus" on roomajate andmebaasis klassifitseeritud järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Hülgeõng

Hülgeõng on endisaegne hülgepüügil kasutatud õng, mis koosnes ridamisi asetsevast kolmest konksust, millest keskmine oli keeratud vastassuunda.
Hülgeõngega püüti nii, et keskmine konks kinnitati hülgepoja turjale, kes lasti pika, hobusejõhvidest keerutatud nööri otsas vette. Poega päästma tulnud emashüljes jäi aga kahe muu konksu külge kinni ja tõmmati veest välja.
Amblyodipsas

Amblyodipsas on "Lamprophiidae" sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Amblyodipsas" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.
Lumisel teel

"Lumisel teel" on Ott Leplandi, Tanel Padari ja Jalmar Vabarna ühine singel. Laulu viisi ja sõnad on loonud Tanel Padar. Lugu valmis enne kontserditurneed "Kelmid ja pühakud" ning on leitav ka samanimeliselt albumilt "Kelmid ja pühakud".
Jahikott

Jahikott (ka: jahitasku) on kott, milles hoiti jahitarbeid ja kanti väiksemat jahisaaki. Jahikott on klappkaanega ja kanderihma abil kantakse teda õlal.
Johan August Sandels

Johan August Sandels (31. august 1764 Stockholm – 22. jaanuar 1831 Stockholm) oli Rootsi sõjaväelane (feldmarssal) ja riigitegelane.
1815. aastal oli ta Stockholmi valitseja ("Överståthållaren") kohusetäitja, 1818. aastal määrati Norra kindralkuberneriks (rootsi keeles "Riksståthållare", taani-norra: "Rigsstatholder"), 1824. aastal sai ta viimasena feldmarssali auastme.
Soome sõjas 27. oktoobril 1808 peetud Virta silla lahingus ("Koljonvirran taistelu") saavutasid Rootsi väed tema juhtimisel võidu Vene vägede üle. Võit jäi Rootsi vägedele viimaseks Soome territooriumil saavutatud võiduks. Sandelsile alluvate ohvitseride seas olid kolonel Fahlander, major Malm ja major Joachim Zachris Duncker.
CF

CF võib tähendada järgmist:
Cf võib tähendada järgmist:
Jõululeib

Jõululeib (Saaremaal ka: "näärikakk", Mulgimaal "jõulupoiss", "jõulupull") 
oli vanasti jõulude ajal valmistatud leivakakk, mis tehti harilikult seakujuline (sel juhul nimetati ka "jõuluorikaks"), aga ka kuhikukujuline (imiteerides viljakuhja) või keskel auguga küünla jaoks.
Eestis oli jõululeiva küpsetamise komme tuntud 19. sajandist ning seda tehti peamiselt saartel ja Põhja-Eestis, see seostus Soome ja Rootsi vastavate kommetega.
Selline jõuluks küpsetatud parem leib oli rahvakommetega seotud, viljakusmaagiline vahend. Enne küpsetamist vajutati tainast kaku peale ristimärk võtme või põrsaluuga. Jõululeib asus pühade ajal laual, selle keskel olevas augus põles jõuluõhtul küünal. Jõululeiba söödi ise ning söödeti ka loomadele. Osa leivast hoiti aidas viljakirstus kevadeni välja, mil seda anti karja väljalaskmise ajal karjasele ning söödeti ka loomadele.
Tänapäeval valmistatakse magusa maitsega jõululeibu pagaritööstusettevõtetes, aga kodustes küpsetusahjudes. Jõululeibade sortiment on lai. Leivatainasse lisatakse valmistamise ajal eri leivaretseptide kohaselt: kuivatatud puuvilju (aprikoose, rosinaid, datleid, ploom jt), hakitud pähkleid (metsapähkleid, maapähkleid, mandleid, India pähkleid jt), päevalilleseemneid, kuivatatud jõhvikaid, pohlamoosi, koriandrit, õunamahla, apelsinimahla, hapupiima, siirupit, hakitud marmelaadi ja šokolaadi jne.
Sõnnikukonks

Sõnnikukonks (ka: "sitakikk, sõnnikukook") oli algselt puuvars, mille otsa oli jäetud looduslik kõverus. Hiljem olid sõnnikukonksud puuvarre, raudputke ja -harudega.
Sõnnikukonksu kasutati vankrilt sõnniku maha tõmbamiseks.
Erakorralise meditsiini arst

Erakorralise meditsiini arst on arst, kes tegeleb erakorralise meditsiiniga.
Eestis peab erakorralise meditsiini arstiks saamiseks esmalt lõpetama arstiteaduskonna ning omandama arsti kutse. Seejärel tuleb läbida residentuur erakorralise meditsiini erialal. Eestis koolitatakse erakorralise meditsiini arste vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis. Eesti erakorralise meditsiini valdkonnas töötavaid arste ühendab Eesti Erakorralise Meditsiini Arstide Selts (EEMAS).
Tattnina

Tattnina oli valgusti, mis oli klaasita ja tõmmatava tahiga. See oli petrooleumilambi eelkäija.
Uud

Uud, ka ud (prantsuse "oud"; araabia عود "ʿūd", mitmuses أعواد "a‘wād"; armeenia ուդ; süüria ܥܘܕ "ūd"; kreeka ούτι; heebrea "עוּד"; pärsia بربط "barbat"; kurdi ûd; türgi "ud" või "ut" ; aserbaidžaani "ud"; somaali "cuud" või "kaban") on pirnikujulise kõlakastiga keelpill, mida kasutatakse araabia, bütsantsi, juudi, kreeka, somaali ja türgi muusikas, Põhja-Aafrika "chaabi" muusikas ja Andaluusia klassikalises muusikas. 
&lt;br&gt;Ehituselt sarnaneb uud lautoga. Tänapäevane uud ja lauto pärinevad mõlemad ühisest eellasinstrumendist, kuid on arenenud eri teid pidi. Uud on lautost selgelt eristatav instrumendi kaelal puuduvate krihvide poolest (lautol on krihvid olemas) ning uudi kael on ka lautoga võrreldes väiksem. Uudi- ja lautosarnast pilli peetakse kitarri esivanemaks.
Nime päritolu.
Sõna "uud" (ning tema etümoloogilise sugulassõna "lauto") päritolu on ebaselge. Üheks võimalikuks päritoluks peetakse araabiakeelset sõna العود ("al-ʿūd", 'puit'), millest võis instrumendi evolutsioonil välja kujuneda ka praegune nimi, kui puidust kõlalaua tekkimisel hakkas see instrument eristuma teistest sarnastest instrumentidest, millel kasutati puidust kõlalaua asemel nahka.
Ajalugu.
9. sajandil elanud Araabia õpetlase Al-Fārābī järgi oli uudi leiutajaks Aadama kuues lapselaps Lemek. Legendi järgi olevat Lemek oma poega leinates riputanud ta surnukeha puu külge, kelle pleekinud skeleti kujust olevat saanud inspiratsiooni ka esimese uudi välimus.
Vanim ülestähendus uudi- ja lautosarnasest pillist on pilt ühelt üle 5000 aasta vanuselt Lõuna-Mesopotaamiast (praegusest An-Nāşirīyah' linnast) leitud silinderpitsatilt.&lt;br&gt;See Uruki perioodi dateeritud Dr. Dominique Colloni poolt avastatud silinderpitsat on hoiul praegu Briti Muuseumi kogus.
Turgi rahvastel oli uudisarnane instrument, mida kutsuti "komuz". Ühel Göktürkide monumendil on kirjas, et sellele instrumendile omistati maagilist väge ning teda võeti kaasa ka sõdadesse ja kasutati sõjaväemuusikas. 
Musikoloog Çinuçen Tanrıkoruri järgi on tänapäeva uud tuletatud Lähis-Ida aladel elanud turkide "komuz"ist, kes lisasid sellele juurde veel ka pillikeeli.
Iseäranis pika traditsiooniga on uudimuusika Iraagis, ning on isegi ütlus, et selles muusikas asub riigi hing. Kuid pärast Iraagi sõda ja Araabia Taassünni Sotsialistliku Partei valitsusrežiimi kukutamist 2003. aastal on üha kirglikumaks muutunud islamivõitlejad, kelle arvates on ilmalik muusika "haram" (patune), sundinud paljusid uudimängijaid ja selle instrumendi õpetajaid peituma või pagulusse.
Mängutehnikad.
Uudi mängimiseks kasutatakse "risha"'ks nimetatavat plektroni. Traditsiooniliselt tehakse "risha" kotka sulest, kilpkonna või merikilpkonna kilbist või lehma sarvest.
Lehmasarvedest tehtud "risha"'d on tänapäeval ka kaubanduses saadaval. "Risha"'de tegemisel lehmasarvedest viilutatakse sarved pikuti ribadeks, vormitakse kujusse ning lihvitakse.
"Risha"'sid tehakse ka plastist. Need, kes eelistavad lehmasarvedest tehtud "risha"'sid plastist "risha"'dele, ütlevad, et plast"risha"'d ja lehmasarvedest tehtud "risha"'d on erineva kõlaga.
Parkapzuk

Parkapzuk (armeenia keeles Պարկապզուկ, 'torupill') on Armeenia torupill. "Parkapzuk"'il puuduvad bassitorud (burdoonid) ning tema sõrmiline ehk mänguvile on kahekordne, st kaks sõrmilist on kõrvuti koos. 
"Parkapzuk"'i topeltsõrmilise otsa on ühendatud veisesarv, mis annab sõrmilisele üldkujult Armeenia rahvuspilliga pku sarnase väljanägemise. 
Mõlemal sõrmilisel on viis kuni seitse sõrmeava (alati võrdselt) ning sõrmilised on häälestuselt erinevad, mistõttu võib selle pilli mängimisel tekkida heliinterferents.
Instrumendi õhukott on tehtud kas kitse- või mõne muu looma nahast ning on tihti värvitud halliks või kujundatud (õhupuhumistoru ümbert) maalingutega, meenutamaks Ararati mäge. "Parkapzuk"'ki mängitakse samuti kui teisi torupille.
Aktiivseid "parkapzuk"'i-mängijaid pole Armeenias kuigi palju. Näiteks 1996. ja 1997. aastal olevat lindistatud ühte viimastest toonastest "parkapzuk"'i-mängijatest.
Mõne allika järgi on "parkapzuk"'il ainult üks sõrmiline, samas kui teiste andmeil on "parkapzuk"'il topeltsõrmiline nagu ka Armeenia rahvapillil "tulum"'il.
Kohutav ilu

"Kohutav ilu" (originaalpealkirjaga "La grande bellezza") on 2013. aastal valminud Itaalia film, mille lavastaja on Paolo Sorrentino.
Film pälvis 2013. aasta Pimedate Ööde Filmifestivali võidu ja sai 2014. aasta parima võõrkeelse filmi Oscari.
Heinamaa tänav

Heinamaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Heinamaa tänav algab Piibelehe tänavalt, ristub Veskimetsa tänavaga ja lõpeb Värvi tänaval. Heinamaa tänav on põhjakirde-lõunaedela suunaline ning ligikaudu 365 meetri pikkune.
Heinamaa tänav sai nime 16. mail 1958.
Paolo Sorrentino

Paolo Sorrentino (sündinud 31. mail 1970 Napolis) on itaalia filmilavastaja.
Tema lavastatud on 2013. aastal valminud film "Kohutav ilu", 2016. aastal 10-osaline teleseriaal "Noor paavst", selle 2020. aasta jätk "Uus paavst" jpt.
Rohumaa tänav

Rohumaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Rohumaa tänav algab Piibelehe tänavalt ja lõpeb Veskimetsa tänaval. Rohumaa tänav on hoonestatud eramutega ning on ligi 200 meetrit pikk.
Rohumaa tänav sai nime 16. mail 1958.
Marjamaa tänav

Marjamaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Marjamaa tänav algab Mustjõe tänavalt ja lõpeb Piibelehe tänaval. Marjamaa tänav on hoonestatud eramutega ning on ligikaudu 200 meetri pikkune.
Varem oli see Muti tänav. Praeguse nime sai Marjamaa tänav 16. mail 1958.
Puurästik

Puurästik ("Atheris") on maoperekond. Nad elavad valdavalt puudel.
Klassifikatsioon.
Puurästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas, välja arvatud Aafrika lõunaosa.
Mürgisus inimeste suhtes.
Puurästiku perekonna madusid liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel kergema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Jäärauad

Jäärauad (ka "jääkingad, jalarauad") on endisaegsed teravikkudega raudvõrud, mis seoti jalatsite alla. Jääraudu kasutati mererannas ja talvisel kalapüügil Peipsil.
On olemas kolm peamist kinnitussüsteemi: step-in, hübriid- ja rihmapidemed. Esimesed kaks süsteemi nõuavad spetsiaalsete esi- ja tagakinnitustega saapaid või spetsiaalseid mägijalatsid, kuna nokk-kahvli abil kinnitatakse krampoon kanna külge. Viimane tüüp (rihmapaelad) on mitmekülgsem ja sobib praktiliselt iga saapa või jalanõuga, kuid ei sobi sageli nii täpselt kui kaks teist tüüpi.
Kaarik

Kaarik (põhjaeesti murretes "käru", Saaremaal "reined" (ainult mitmuses)) on kahe rattaga vanker, mida kasutati veo- ja sõiduvahendina. Kaarik on vanim ratasveok. 
Eestis kasutati kaarikut võrreldes neljarattalise vankriga vähe.
Kaariku ajaloost.
Kahe rattaga kaarik on teadaolevalt vanim veovahend, mida hakati kasutama juba umbes 3000 eKr. Esimene kahe rattaga kaarik ehitati Mesopotaamias ligi 3000 eKr. Kahe kodaratega rattaga sõjavankrid ja tõllad leidsid varsti oma koha sõjapealike ja valitsejate transportimisel. Algul kasutati puidust, kodaratega rattaid sõjavankritel. Edaspidi hakati rattaid tugevdama metallist rehvidega, mis suurendas oluliselt nende vastupidavust. 17. sajandil eKr hakkasid sumerid valmistama kergeid ja kiireid, hobustega veetavaid sõjavankreid. Kahe rattaga kaarikuid hakati kasutama Kesk-Aasias umbes 2000 aastat eKr.
Egiptuse sõjavanker kaalus koos hoburakmetega kõigest 40–50 kg ja liikus kahe hobuse poolt veetuna kiirusel umbes 30 km/h. Sõjavankrit vedavad hobused valiti paljude hobuste seast ja neid koolitati lahinguolukorra tarvis. Sõjavankri ehk kerge maastikuvankri osad – rattad, šassii, tiisel ja nende metallist liidesed – arendati välja rohmakatest prototüüpidest, mida kasutati põllutöödel ja ehitustel. 
Sõjavankrite eelised lahinguväljal põhinesid selle suurel liikumiskiirusel, vibuküttide oskusel täpselt lasta, vaimsel valmisolekul vastase surmamiseks ja liitvibu suurel laskeulatusel. Kahe vibukütiga kümme sõjavankrit võis saata kümne minuti jooksul surma 500 vaenlase sõdurit. Sõjavankritega suudeti läbida päevas teedel liikudes kuni 30 miili (u 50 km). Lahingus saavutati sõjavankritega edu ainult tasasel maastikul.
Lehe tänav

Lehe tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. 
Lehe tänav algab Tihase tänavalt, ristub Luige, Tedre, Rästa ja Räägu tänavaga ning lõpeb seejärel umbtänavana. Lehe tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline. Lehe tänav on paralleelne Sõpruse puiesteega ning on ligi 850 meetri pikkune. Tänava ääres asub Sõpruse Ärimaja.
Lehe tänav sai nime 27. augustil 1930.
Aafrikarästik

Aafrikarästik ("Bitis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Aafrikarästikute perekonda on roomajate andmebaasis klassifitseeritud järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod elavad valdavalt Aafrikas – sealhulgas Sambias ja osa liike ka Araabia lõunaosas.
Mürgisus inimeste suhtes.
Aafrikarästikute perekonna madusid liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel, olenevalt rästiku liigist, kas raskema või kergema astme mürgistuse tekitada.
Lee tänav

Lee tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe asumis. Lee tänav algab Vabaõhumuuseumi teelt ja lõpeb Tuluste tänaval. 
Lee tänav on enam-vähem kirde–edelasuunaline ja ligikaudu 320 meetri pikkune.
Tänav oli varem Leesika tänav, mis nime kordumise tõttu muudeti 16. mai 1958 Lee tänavaks.
Sarvikrästik

Sarvikrästik ("Cerastes") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Sarvikrästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Põhja-Aafrikas, Araabias ja Iraanis.
Daboia

Daboia on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Daboia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Lõuna-Aasias ja Põhja-Aafrikas.
Galileo muuseum

Galileo muuseum (varem Teadusajaloo Muuseum ("Museo di Storia della Scienza") ning Teadusajaloo Instituut ja Muuseum ("Istituto e Museo di Storia della Scienza")) on muuseum Itaalias Firenzes Piazza dei Giudici ääres.
Arno jõe kaldal asuv muuseum avati praeguse nime all pärast kaks aastat kestnud rekonstrueerimistöid 8. juunil 2010. Taasavamine langes kokku 1610. aasta märtsis avaldatud "Sidereus Nunciuse" neljasajanda aastapäevaga.
Kolme korrust hõlmava väljapaneku kuulsaim eksponaat on Galileo Galilei parema käe keskmine sõrm, mis eemaldati kuulsa teadlase põrmu ümbersängitamisel uude asukohta 12. aprillil 1727.
Vaidlusrästik (perekond)

Vaidlusrästik ("Eristicophis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Vaidlusrästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Vaidlusrästikud elavad valdavalt Belutšistanis (Iraani, Afganistani ja Pakistani piirimail).
Mürgisus inimeste suhtes.
Vaidlusrästiku hammustuse kohta inimesel on vähe infot.
Arnold Sepp

Arnold Sepp (pseudonüüm Jaan Malk; 20. oktoober / 2. november 1908 Viljandi – 6. august 1979 Miami) oli eesti prosaist, näitekirjanik ja ajakirjanik.
Elukäik.
Ta sündis Viljandis raudteeametniku pojana, lõpetas 1927. aastal Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi, õppis 1927. aastast Tartu Ülikoolis õigusteadust, kuid stuudium jäi lõpetamata.
Ta töötas aastatel 1926–1940 Viljandis ajalehe Sakala toimetuses, sealhulgas ka vastutava toimetajana, ja toimetas aastatel 1931–1938 Sakala Pühapäeva.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus elas Geislingeni põgenikelaagris ning töötas Eesti Posti toimetuses, avaldades vesteid Jaan Malga pseudonüümi all.
1949. aastal siirdus ta USA-sse, kus pärast lühemat peatust New Yorgis asus Florida osariiki Miamisse, kus töötas muu hulgas tuukri, kaluri ja postimehena.
Arnold Sepp suri 1979. aastal Miamis, tema põrm tuhastati ning tuhk heideti merre.
Loominguline tegevus.
Pärast kirjanduslikke katsetusi kooliajal kirjutas ta kriminaalromaani "Punane auto" (Viljandi 1933) ja tõlkis Felix Hollaenderi romaani "Salomoni minia" (Viljandi 1933). Ta on kirjutanud libreto Priit Ardna operettidele "Ly" (1931), "Tütarlaps kodumaata" (1934) ja "Igavene legend" (1935). Hiljem kirjutas ta psühholoogilised draamad "Päikese poole" (algselt "Armastus ja maa", 1936) – ühe talupere vastuoludest; "Viimne Mühlheim" (1936) – pastorite keskkonnast ja eetikaprobleeme käsitleva "Väike, rumal süda" (1940). 
Paljudel lavadel mängiti 1930. aastate lõpul tema näidendeid "Maja sadamas" ja "Roheline tolm". Teatrisse ei jõudnud "Oaas", mis sai aastal 1940 I koha Estonia näidendivõistlusel ja käsitles militaristide ning patsifistide ideelist konflikti. 
Ta avaldas Viljandit kujutava armastusromaani "Raisatud suvi" (Tartu-Tallinn 1939), ilmumata jäid romaanid "Pilt" (1940) ja "Tuleasemete rada" (1943). Ta kirjutas ka teatriartikleid ja -arvustusi.
Paguluses.
Paguluses ilmus romaan "Kuldsed mäed" (Toronto Noorte-Orto 1952) ja novellikogu "Vaimud ja võimud" (Toronto Orto 1954). Järgnesid romaanid "Tõotatud maa" (Toronto Orto 1956) – koduse Viljandimaa miljööst, "Võõra kutse" (Toronto Orto 1956) – ühe kirikumõisa elu traagilistest juhtumustest Eestis 1941. aasta sõjasündmuste eel, "Mehed ja mered I–II" (Toronto Orto 1959) – värvikas ja merekirjeldustega läbipõimitud teos vähipüüdjate elust Kariibi merel ning "Valgete korallide tempel" (Toronto Orto 1961). Paguluses on mängitud ka paari tema näidendit ("Rindejoonel", "Kurat proovib hammast", "Tuleviku tähised" jt). Tema teoseid on tõlgitud soome ja ungari keelde.
Blull

 
Blull (armeenia keeles (Բլուլ), ka sring (սրինգ)) on karjuseflööt, mis pärineb Ida-Armeeniast (Kaukasuse regioonist). 
Neid flööte tehakse kas toruluudest, bambusest, aprikoosipuude puidust või pilliroost. Blullil on seitse või kaheksa ava, olles diatoonilises skaalas. 
Karjused kasutavad blulle oma töös märguandesignaalide edasiandmisel ning ka näiteks armastuslaulude meloodiate mängimiseks. Blulle kasutatakse samuti tantsumuusikas koos löökpillidega "dap" ja "dhol".
Garni ja Dvini lähedalt on leitud eksemplare, mis pärinevad 5. sajandist eKr kuni keskajani.
Armeenia etnomusikoloogi Komitas arvates on just blull Armeenia muusikainstrumentidest Armeeniale kõige iseloomulikum.
Aedvilja tänav

Aedvilja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis. Aedvilja tänav algab Narva maanteelt ja lõpeb Karu tänaval.
Aedvilja tänav on enam-vähem lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 95 meetri pikkune.
Tänava nimi ja ajalugu.
Tänav on nime saanud Karu tänava nurgal asetsenud suurema aedviljaaia järgi. Esialgu sellel halvasti korrastatud tänaval nime ei olnud. Eestimaa kuberneri Mihhail Galkin-Vraskoi korraldusel tänav sillutati 1869. aastal ikaldusega seoses organiseeritud abitöödeks määratud summade eest, mistõttu tänavat nimetati ka Galkini tänavaks ("Galkin-Strasse"), kuid see nimi ei jäänud püsima. 
Tänavanimede fikseerimisel 1882. aastal nimetati see Aiavilja tänavaks (saksa keeles "Gemüse–Strasse", vene keeles "Овощная улица") ja 10. oktoobril 1939 parandati Aedvilja tänavaks.
Macrovipera

Macrovipera on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Macrovipera" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Põhja-Aafrikas, Lähis-Idas, Lõuna-Aasias ja Kreekas.
Montatheris

Montatheris on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Montatheris" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Nad elavad valdavalt Keenias.
Amplituudmanipulatsioon

Amplituudmanipulatsioon ([[inglise keel]es "amplitude shift-keying", lühend [[ASK]]) on digitaalmodulatsiooni meetod, mille korral digitaalset infosignaali edastatakse [[kandelaine]] amplituudi eri tasemetega, Kandelaine on siin muutumatu sagedusega võnkumine, mille amplituud muutub astmeliselt. Signaal edastatakse ühte või mitut bitti sisaldavate sümbolitena. Lihtsaimal juhul, kui iga sümbol esindab ühte bitti, siis edastab biti väärtust 1 kandevõnkumise nominaalne amplituud ja biti väärtust 0 väiksema amplituudiga võnkumine või selle puudumine. 
Amplituudmanipulatsooni rakendamise kõige lihtsam näide on [[morse]] koodi edastamine läbi [[raadioside]]kanali. Manipulatsioon seisneb siin kandelaine sisse- ja väljalülitamises (ingl "on-off keying", OOK), 
Mitmetasemeline amplituudmanipulatsioon.
Ainult kahe amplituuditaseme asemel kasutatakse ka keerukamaid, kandelaine mitme amplituuditasemega (M-järku) manipulatsiooniskeeme, mis võimaldavad kodeerida mitu bitti sümboli sammu kohta. Näiteks kui kasutusel on neli amplituudi, esindavad need amplituudid kahte bitti (sümbolid 00, 01, 10 ja 11). Kaheksa amplituuditasemega saab esitada kolme bitti jne. 
[[Amplituudmodulatsioon]]ile omaselt on ka [[ASK]] üldse ja mitmetasemelise manipulatsiooni vormid eriti tundlikud raadioedastusel lisanduvate atmosfääri- jm häirete suhtes.
Amlituud-faasimanipulatsioon (APSK).
See on amplituudmanipulatsiooni (ASK) ja [[faasimanipulatsioon]]i (PSK) kombinatsioon, kus andmete edastamisel muudetakse nii kandevõnkumise amplituudi kui ka faasi. Niiviisi saab suurendada sekundis edastatavate sümbolite hulka. 
Seda meetodit võib pidada ka üheks [[kvadratuurne amplituudmodulatsioon |kvadratuurse amplituudmodulatsiooni]] (QAM) vormiks. Selle eelised tavapärase (ortogonaalse) QAMi ees on väiksem amplituuditasemete arv, mille tulemusena mittelineaarsete võimendite kasutamisel esineb vähem vigu, samuti väheneb maksimaalne amplituud, mis võimaldab paremat energiakasutust.
Viited.
[[Kategooria:Telekommunikatsioon]]
Montivipera

Montivipera on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Montivipera" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Lähis-Idas (Türgis ja Aasias).
Proatheris

Proatheris on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Proatheris" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Nad elavad valdavalt Tansaanias, Malawis ja Mosambiigis.
Ebasarvikrästik

Ebasarvikrästik ("Pseudocerastes") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Ebasarvikrästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Lähis-Idas.
Achalinus

Achalinus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Achalinus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Aasias.
Joe Schittino

Joe Schittino (hääldus: [ˈdʒou skitˈtino]; sünninimi Joe Seymour Lee Schittino; sündinud 7. veebruaril 1977 Siracusas) on Itaalia helilooja, muusik ja kirjanik.
Joe Schittino lõpetas 22-aastaselt Catania ülikooli kirjanduse ja filosoofia teaduskonna.
2004. aastal lõpetas ta Catania “V. Bellini” muusikainstituudi klaveri erialal (juhendaja Luca Ballerini) ja 2006. aastal kompositsiooni erialal (juhendaja Giovanni Ferrauto). Aastatel 2007–2009 täiendas ta end kompositsiooni alal Rooma Santa Cecilia Rahvusakadeemias ("Accademia Nazionale di Santa Cecilia") Azio Corghi ja Ivan Fedele käe all.
Fimbrios

Fimbrios on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Fimbrios" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Kambodžas ja Vietnamis.
Stoliczkia

Stoliczkia on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Stoliczkia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Kalimantanil ja Indias.
Xenodermus

Xenodermus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Xenodermus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Nad elavad Myanmaris, Indoneesias, Malaisias ja Tais.
Xylophis

Xylophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Xylophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Aasias.
Kaaruspael

Kaaruspael (ka: "kaarusnöör", "kaarus") on punasest, rohelisest või sinisest lõngast tehtud neljatahuline pael.
Kaaruspaela punumisel kasutati kaaruseharki.
Lõuna-Eestis kasutati kaaruspaela näiteks pikk-kuubede kaunistamisel ja seelikute äärispaelana.
Kaelaraha

Kaelaraha on kaelakeel ripatsina olev münt või mündi jäljendus.
Eesti alalt on hõbemüntide kandmine kaelakees teada juba nooremast rauaajast.
Kaelkook (karjatamine)

Kaelkook (murdes ka: "kontpuu") on karjamaal pahurale loomale (nt hobusele) kaela seotav kaigas, mis ei lasknud loomal üle karjaaia hüpata. Kaelkook oli enamasti ühest otsast kahe haruga ja teises (alumises) otsas oli konks, mis löödi maa sisse.
Kaladi

Kaladi (murdes ka: "laudik, kalasi") on endisaegne kalavõrgu silmade sõlmimisel kasutatud 10–15 cm pikkune puuliist.
Kale

Kale on suurte kalade püüdmiseks kasutatav võrkkott, mida veetakse paadi järel. Eristatakse kalevõrku ja kalemõrda.
Eestis on kalevõrku kasutatud 19. sajandil eeskätt Võrtsjärvel. Alates 20. sajandi algusest on Võrtsjärvel kasutatud kalevõrgu täiendatud varianti: kalemõrda.
Kangareha

Kangareha (murdekeeles ka "käärisuga", "käärsuga", põhjaeesti murdes "reekamm") oli kangakudumisel kasutatud hõredate puupiidega (vahed 2–3 cm) 1,2–1,5 m pikkune suga.
Kangareha hoidis piide vahele jaotatud lõngad lõimepakkudele keeramisel (ülesvedamisel) ühtlaselt laiali.
Teda hakati ulatuslikumalt kasutama 19. sajandi lõpus.
Tsaghkadzor

Tsaghkadzor (armeenia keeles Ծաղկաձոր; ajalooline nimi "Ketšharis" Կեչառիս) on linn Armeenias Kotajkhi maakonnas Hrazdanist põhja pool.
2009. aasta elanike arv 1600 oli üle poole vähem kui 1989. aasta loenduse 3400.
Tsaghkadzor tähendab armeenia keeles lillede orgu.
Linna kõrgus merepinnast on 1750 meetrit ja mäenõlval linnast kõrgemal on suusakuurort.
Kuressaare linnapea Mati Mäetalu ja Tsakhkadzori linnapea Artur Harutjunjan allkirjastasid juunis 2013 hea tahte leppe.