tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tervetoon

Tervetoon ehk täistoon ehk toon on üldises praktilises muusikalises keelekasutuses suure sekundi sünonüümiks. Võrdtempereeritud häälestuses on ühe tervetooni suuruseks 200 tsenti.
Mõiste "tervetoon" tuleneb Aristoxenose poolt kasutusele võetud mõistest "toon". Aristoxenos kasutas mõistet "tervetoon" helikõrguste intervalli mõõtühikuna, tuletades sellest mõisted pooltoon, kolmandiktoon, veerandtoon ja üldiselt 1/n-toon ning kujutas konsoneerivaid intervalle tervetooni kordsetena: kvart = 2½ tooni, kvint = 3½ tooni, oktaav = 6 tooni. Samad helisageduste vahekorrad kehtivad ka täna lääne muusikas valitsevas võrdtempereeritud kaksteisthelisüsteemis.
Pythagorase traditsioonis ilmneb puhta kvindi (helisageduste suhe 3:2) ning puhta kvardi (helisageduste suhe 4:3) erinevus tervetooniga (helisageduste suhe 9:8). Juba Eukleides võttis üle aristokseenliku terminoloogia, mistõttu mõiste "tervetoon" muutus mitmetähenduslikuks. 
Renessansi ajal hakati puhta tertsi (5:4) kasutuselevõtu tõttu tegema vahet suurel tervetoonil (9:8) ja väiksel tervetoonil (10:9) (puhas suur terts = suur tervetoon + väike tervetoon). See vahe kehtib ainul puhta häälestuse puhul, kuna muude häälestuste puhul on tervetoonil taas uued proportsioonid. Enamasti elimineeritakse süntooniline komma (erinevus suure ja väikse tervetooni vahel), nii et tervetoon on kõigi tavaliste temperatsioonide kontekstis üheselt mõistetav intervall, mis tugineb definitsioonile "tervetoon = kvint - kvart". 
Antiigi helisüsteemis kerkisid peale Philolaose/Eukleidese ja Aristoxenose diatooniliste tetrakordide esile veel väga paljud erinevad diatoonilised tetrakordid, näiteks Didymose tetrakordid, mille puhul tänapäeva muusikateoreetikud räägivad suurtest ja väikestest tervetoonidest intervallide suhetega vastavalt 9:8 ja 10:9.
Diatooniliste heliridade puhul kasutatakse astmetena vaid tervetoone ja pooltoone. Siit tulenevad sünonüümid tervetoon = suur sekund ning pooltoon = väike sekund. 
Alates 19. sajandist ja eriliselt muusikalise impressionismi puhul võimaldas tervetoonhelirida eraldada oktaavi siseselt kaks võrdtempereeritud heksakordi, milles heliklassid ei kordu.
Lääne mitmehäälses muusikas kasutati kuni 20. sajandi alguseni väikseima intervallina pooltooni oma variantidega. Juba antiigi muusikateoorias tunti väiksemaid intervalle. Näiteks Aristoxenos räägib komandik-, veerand-, kuuendik-, kaheksandik- ja kaheteistkümnendiktoonidest, mida tänapäeval nimetatakse mikrointervallideks. Mikrointervalle hakkas 20. sajandil taas kasutama näiteks helilooja Alois Haba. Ida muusikas on mikrointervalle kasutatud alati.
Plekksaapad

Plekksaapad ehk PlekkSaapad on Tallinnas tegutsev eesti "heavy metal" bänd, mis alustas tegevust 2006. aastal. Ansambel esitab Black Sabbathi 1970. aastate alguse lugusid eestikeelses muganduses.
Lihtheli

Lihtheli ehk puhastoon ehk toon on heli, mille lainekuju on sinusoid.
Lainekuju osa, mis algab keskjoonest, läbib maksimumpunkti, miinimumpunkti ja lõppeb taas keskjoonel, nimetatakse üheks tsükliks. Tsükli ajalist kestust nimetatakse perioodiks formula_1. Perioodi kui ajalise suuruse ruumiline analoog on lainepikkus, mis on kahe ruumis korduvate punktide vaheline kaugus.
Lihtheli lainekuju saab esitada võrrandiga
formula_2,
kus
Ringsagedusest formula_8 saab tuletada lihtheli sageduse (tsüklite arvu ajaühikus) formula_9.
Charles de Gaulle (lennukikandja)

Charles de Gaulle (R 91) on Prantsusmaa lennukikandja ja Prantsuse sõjalaevastiku Marine Nationale lipulaev.
See ehitati aastatel 1989–2001 Brestis DCNS-i laevatehases ja võeti kasutusele senise lennukikandja Clemenceau (R 98) asemel.
Charles de Gaulle on kümnes ja praegu ainuke Prantsusmaa lennukikandja. See on ka Prantsusmaa esimene tuumajõul töötav pealveelaev. Laeva tekile mahub 40 lennukit ja helikopterit.
Laeva kodusadam on Toulon.
Lennukikandja on nime saanud president Charles de Gaulle'i järgi.
Jaala

Jaala (jaal, Hiiumaal "jahla") oli Soome päritolu kahemastiline kõrge vööri ja ilusate piirjoontega uhke purjelaev pikkusega umbes 10 m ja laiusega 3 m. 
Eestis kasutati 19. sajandil rannikuliikluses väiksemaid rannasõidulaevu, mis said võtta pardale 50–100 tonni lasti. Tegemist oli enamasti Soomes ehitatud jaalade ja Eestis ehitatud kaljastega.
Jaalad ehitati klinkerplangutust kasutades, selle kummaski pardas oli 12 küljelauda. Fokkmast (eesmine mast) paiknes laeva vööri lähedal vertikaalselt. Suure kahvelpurjega grootmast (teine mast) oli jaala keskel ja veidi tahapoole kaldu.
Laeva vöör oli osaliselt kaetud. Mõlemal pool veidi kaarjat ruhvikatust olid ka mõned tekilauad. Vööris olev ruum oli väike ja madal, kuid istumiseks siiski sobiva kõrgusega.
Jaalade peamised kasutusalad olid küttepuude ja kivide vedu ning hülgeküttimine. Kuigi oli tegemist rannasõidupurjekaga, võeti ette reise ka Tallinna, Riiga, Helsingisse ja Stockholmi.
Jaalasid kasutati kuni 20. sajandi algusaastateni. Rannalähedasel meresõidul kasutatud jaalasid, nagu ka küttepuitu vedavaid kaljaseid (kuunareid) nimetati ka halulaevadeks.
1975. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 20. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1975)
Eesti 20. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 13. - 23. maini 1975 Põlvas
Peakohtunik: Jaan Vehlmann
1981. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 26. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1981)
Eesti 26. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 1.–16. juulini 1981 Rannus.
Järelmatši võitis Kalev Parksepp.
Peakohtunik: Jaan Vehlmann
1984. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 29. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1984)
Eesti 29. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 9.–24. juulini 1984 Aseris.
1986. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 31. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1986)
Tallinn, 5.–20. märts 1986 
(1) Mihhail Kisseljov (Läti) mängis turniiril kaasa väljaspool arvestust
Peakohtunik: Peeter Rääk
1988. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 33. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1988)
Tallinna Malemaja, 4. - 19. mai 1988
Peakohtunik: Peeter Rääk
1990. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 35. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes olid Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti 1990. aastal.
Põhiturniir.
Paide, 6.–16. aprill 1990
Järelturniir meistri selgitamiseks.
augustis Vokal
1991. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 36. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1991)
Põhiturniir.
Laulasmaa, 30. juuni - 6. juuli 1991
Järelturniir meistri selgitamiseks.
Tallinn, 22 - 27. november
1992. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 37. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1992)
Põhiturniir.
Tallinn, 16.-26. jaanuar 1992
Järelturniir meistri selgitamiseks.
Tallinn, 26. jaanuar
1993. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 38. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1993)
Põhiturniir.
Tallinn, 15.–25. jaanuar 1993
Järelturniir.
Tallinn, 5.–11. veebruar 1993
1994. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 39. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes toimusid 24. jaanuarist 1. veebruarini 1994 Tallinnas. 
Peakohtunik: Peeter Rääk
1995. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 40. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1995)
Tallinn, 7. - 17. jaanuar
Peakohtunik: Edgar Mitt
1996. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 41. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1996)
Tallinn, 2.-12. veebruar 1996
1999. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 44. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1999)
Tallinn, 31. jaanuar - 8. veebruar 1999
2000. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 45. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2000)
Põhiturniir.
Tallinn, 3. – 13. märts 2000
Peakohtunik: Uno Plakk
Järelmatš.
Tallinn, 24. – 27. aprill 2000
Villem Lüüs tuli Eesti meistriks parema koefitsiendi tõttu põhiturniiril.
2001. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 46. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2001)
Põhiturniir.
Tallinn, 2. – 11. märts 2001
Järelmatš.
Tallinn, 11. – 12. aprill 2001
2002. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 47. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2002)
Tallinn, 8. – 18. märts 2002
2003. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 48. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2003) toimusid 31. jaanuarist kuni 10. veebruarini 2003.
Järelmatš.
22. veebruar 2003
2004. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 49. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2004)
30. jaanuar – 9. veebruar 2004
Järelmatš.
26. – 27. märts 2004
Järelmatšis peeti kõigepealt kaks partiid põhiturniiri ajakontrolliga, kuna need võitjat ei selgitanud jätkati kahe kiirpartiiga, seejärel aga juba mindi välgu peale, kus kohe esimene partii tõi tulemuse.
2005. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 50. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2005)
27. jaanuar – 6. veebruar 2005
Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Esimesed Eesti meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 1955. aastal. Meistritiitlini on jõudnud 20 kabetajat, neist Raivo Rist on turniiri võitnud 9 korral. Selles arvestuses järgnevad talle Urmo Ilves 9 ja Nikolai Žadin 6 tiitlivõiduga.
Aastaaja tipp

Aastaaja tipp on aastaajast olenev elektrivõrgu kaudu toimuv maksimaalne elektri tarbimine.
Lõhisfaasmootor

Lõhisfaasmootor ehk abimähisega mootor on ühefaasiline asünkroonmootor, mille staatoril asetseva peamähisega on rööbiti ühendatud abi-käivitusmähis. See abimähis on paigutatud peamähise pooluste suhtes 90kraadise nurga all, mistõttu nende mähiste faasis nihutatud voolude magnetväli tekitab lühisrootoris pöördemomendi.
Vaata ka.
• Lõhispoolusmootor
Ühefaasiline kommutaatormootor

Ühefaasiline kommutaatormootor (inglise keeles "single phase commutator motor") on vahelduvvoolumootor, millel on ühefaasiline ankrumähis ja mida toidetakse kommutaatori kaudu.
Kontaktharjadega kommutaatormootorit kasutatakse laialdaselt käsitööriistades (elektritrellid, ketaslõikurid, mikserid jms), pesumasinates ja mujal.
Abiahel

Abiahel ehk abivooluahel ehk sekundaarahel ehk operatiivahel on abiotstarbeline vooluahel elektrisüsteemis. 
Abiahelat ja selle abikontakte läbiv elektrivool on põhiahelat läbivast elektrivoolust enamasti väiksem, harvadel juhtudel sellega võrdne (siis nimetatakse seda abiahelat paralleelahelaks).
Tavaliselt kasutatakse abiahelaid juhtimis-, blokeerimis-, signalisatsiooni-, mõõte- vms lülituste läbiviimiseks.
Abikontakt

Abikontakt (inglise keeles "auxiliary contact") on elektrisüsteemis paiknev kontakt, mis on ühendatud abiahelasse ja mida põhilülitusseade (lüliti, relee, käiviti, kontaktor jms) juhib automaatselt.
Abiahela kontakte läbiv elektrivool on põhiahela voolust enamasti väiksem, harvadel juhtudel sellega võrdne. 
Tavaliselt kasutatakse abiahela kontakte juhtimis-, blokeerimis-, signalisatsiooni-, mõõte- vms lülituste läbiviimiseks.
Kontakt

Kontakt on elektriahela osi omavahel ühendav puutepaar. 
Kontaktide põhiliigid on järgmised:
Lülitus- ja liugkontaktid koosnevad enamasti paigalseisvast ja liikuvast poolest; ümberlülituskontaktil on kontaktipooli vähemalt kolm.
Lülituskontakte nimetatakse selle järgi, missugune on nende lülitamiseelne seisund (normaal- ehk vabaolek):
Olenevalt kontaktipoolte kujust võib nende kokkupuude olla punkti- või joonekujuline või siis pindjas; vastavalt on tegemist punkt-, joon- või pindkontaktiga.
Kontaktipooltevaheline elektriline takistus – kontakttakistus – sõltub kontakti kujust, kontaktipooli kokkusuruvast jõust, samuti puutepindade materjalist ja siledusest.
Välislingid.
Pommitaja

Pommitaja ehk pommituslennuk on sõjalennuk, mida kasutatakse õhus maapealsete sihtmärkide hävitamiseks lennukipommide või õhk-pind tüüpi rakettidega.
Pommituslennukeid hakati arendama enne esimest maailmasõda. Maailma esimese pommirünnaku lennukilt korraldas Itaalia Liibüas 1. novembril 1911 Itaalia-Türgi sõja ajal. Selleks kasutati harilikku lennukit, mis ei olnud pommide viskamiseks kohandatud.
Esimest korda kasutati lennukit pommitamiseks Esimeses Balkani sõjas, kui Bulgaaria ohvitser Hristo Toprakčiev soovitas lennukist käsigranaate Türgi positsioonidele visata. Kapten Simeon Petrov kohandas esimesed lennukid, mis olid ette nähtud granaatide ja teiste lõhkekehade paigaldamiseks lennukisse ning nende allaheitmiseks sealt. Selliseid lennukeid võibki pidada esimesteks pommitajateks. Esimene õhurünnak, kus pommitamiseks kohandatud lennukeid kasutati, toimus 16. oktoobril 1912, kui lenduri abiline Prodan Tarakčiev viskas kaks pommi Edirne lähedal asuvale Karaagaci raudteejaamale lennukist Albatros F II, mida piloteeris Radul Milkov. Üks niisugune allaheidetud pomm, kaaluga 6 kg, tekitas plahvatuskohas u 4–5 meetri laiuse ja 1 m sügavuse lehtri. Kasutatud lennukite koodnimi oli Čataldža, Türgi linna Çatalca järgi. Bulgaarias ehitati selliseid pommituslennukeid Esimese maailmasõja lõpuni. Lennuki joonised müüdi ka Saksamaale, kus neid samuti ehitati.
Esimeses maailmasõjas kasutasid sakslased ka tsepeliine pommitajatena.
Esimene neljamootoriline pommituslennuk Venemaal oli 1914. aastal ehitatud Ilja Muromets.
2007. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 52. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Tallinnas Paul Kerese Malemajas 1.–11. veebruarini 2007. Teist korda tuli individuaalselt Eesti meistriks Kenneth Karp.
Turniiri peakohtunik: Lembit Vahesaar
Kontakt (täpsustus)

Kontakt (ld "contactus" 'puudutus') tähendab suhtlemist, kokkupuudet, puutekohta või ühendust.
Ülehelikiirus

Ülehelikiiruseks nimetatakse kiirust, mis on suurem kui helikiirus antud keskkonnas. Kuivas õhus merepinna tasandil standardatmosfääri ISA tingimustes on helikiirus ligikaudu 343 m/s ehk 1235 km/h. Heli läbib ühe kilomeetri ligikaudu kolme sekundiga. Keha liikumisel ülehelikiirusel kaasneb õhu kokkusurutavuse tõttu lööklaine.
Õhus ülehelikiirusel liikuvate objektide kiirust kirjeldatakse Machi arvuga ("mach"'ides; tähisega "M").
Selgjärv

Selgjärv (varem ka Järvselja järv) on järv Tartu maakonnas Kastre vallas Järvselja külas.
Selgjärv on pruuniveeline düstroofne järv.
Limnoloogiliselt tüübilt on järv pehmeveeline ja segatoiteline.
Järvest voolab läbi Apna jõgi.
Peegeldustegur

Peegeldustegur on peegeldunud kiirgusvoo või valgusvoo ja langeva voo jagatis antud tingimustel.
Suurim võimalik peegeldusteguri väärtus on 1, mille järgi peegeldub pinnalt tagasi 100% sellele langevast valgusest.
Ruumide valgustamisel on enamasti otstarbekas, et pindade peegeldustegurid on suured, kuna siis säästetakse valgusenergiat.
Käivitusvool

Käivitusvool (inglise keeles "starting current") on ruutkeskmine püsivool, mida võetakse vooluvõrgust mingi seadme käivitusperioodil alates nullkiirusest kuni normaalse töökiiruseni. Seejuures peab olema mootorile rakendatud nimipinge ja nimisagedus. 
Käivitusvool on palju suurem kui mootori nimivool, vanematel alalisvoolumootoritel võib see ületada nimivoolu 10...30 korda. Suure käivitusvoolu vähendamiseks kasutatakse käivitusreostaate või elektroonilist juhtimist. Lühisrootoriga asünkroonmootoritel on käivitusvoolu ja nimivoolu suhe 5,5...7,0.
2006. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 51. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Tallinnas Paul Kerese Malemajas 26. jaanuarist – 5. veebruarini 2006. aastal. 
Turniiri peakohtunik: Lembit Vahesaar
Käivitusmootor

Käivitusmootor on abimootor, mida kasutatakse peamasina käivitamise kiirendamise hõlbustamiseks. 
Käivitusmootor on tavaliselt peamootoriga mehaaniliselt ühendatav.
Õhkjahutus

Õhkjahutus on masina või seadme selline jahutus, mille puhul kadudest tingitud soojus eemaldatakse ventilatsiooni või ventilaatori abil. Teine võimalus õhkjahutust efektiivsemaks muuta on suurendada jahutatava objekti pinna pindala, et rohkem soojust paremini õhku pääseks.
Õhkjahutus on võimalik tänu termodünaamika teisele seadusele siis, kui ümbritsev õhk on jahutatavast objektist jahedam.
Vöötkood

Vöötkood (ka ribakood, joonkood, triipkood) on kodeerimissüsteem, mis esitab muutuva jämeduse ja sammuga püstkriipsudest märke, mis on kaupadel, ID-kaartidel, postisaadetistel jm, ja see identifitseerib kodeeritud kujul toodet, isikut, tootjat, aadressi jne. Peale vöötide sisaldab kaubakood ka numbreid, mis sisaldavad kindlates gruppides konkreetset infot.
Vöötkoodi põhiline ülesanne on ühelt poolt identifitseerida toode, teiselt poolt võimaldada seda toodet kassas tuvastada koodilugerite ehk skannerite abil. Kord kaubale määratud vöötkoodi kasutavad kõik kauba liikumise ahela lülid tootjast müüjani. Seda on vaja nii kaupade liikumise paremaks jälgimiseks kui ka kaubanomenklatuuri korrastamiseks.
Eestis kasutatakse kaupade kodeerimiseks 2 liiki EAN-koodi: EAN-13 ja EAN-8. Numbrite arv koodis (13 või 8) sõltub kaubapakendi pinna suurusest, kuhu kood tahetakse paigutada: põhiliselt kasutatakse 13-numbrilist koodi, pisipakenditel 8-numbrilist koodi.
EAN – 13 ülesehitus.
RRR VVVV TTTTT C
EAN – 8 ülesehitus.
RRR TTTT C
Lühikoodis puudub ettevõtte tunnus ja ka toote tunnus väljendatakse vähemate numbritega.
Täpsus

Täpsus on näitaja, mis iseloomustab mingi mõõteriistaga mõõdetud näidu lähedust mõõdetava suuruse tõesele väärtusele.
Ergutusahel

Ergutusahel (inglise keeles "exciting circuit") on vooluahel, milles liigub elektrimasina ergutusvool. Selles ahelas on erguti, peamasina mähised ning vajadusel ka ergutusreostaat ja mõõteriistad.
Ergutusmähis

Ergutusmähis (ingl "excitation winding") on magnetsüsteemi mähis, mida läbiva vooluga – ergutusvooluga – tekitatakse elektrimasinas energiamuunduseks vajalik magnetväli.
Vaata ka.
Ergutusvoolu reguleerimine

Ergutusvoolu reguleerimine (ingl "field control") on elektrigeneraatori või elektrimootori ergutamiseks vajaliku voolu muutmine eesmärgiga reguleerida (enamasti stabiliseerida) vastavalt generaatori pinget või mootori pöörlemiskiirust. Enamasti toimub reguleerimine automaatselt.
Vaata ka.
Kommutaatormasin

Kommutaatormasin on elektrimasin (mootor, generaator), mille ankru- (rootori-) mähis on ühendatud kommutaatoriga. Kommutaatormasinates juhitakse elektrivool ankrumähistele läbi kommutaatori lamellidel libisevate harjade. 
Kommutaatormasinate hulka kuuluvad kõik alalisvoolumasinad, välja arvatud unipolaarmasinad.
Vahelduvvoolumasinates kasutatakse kommutaatoreid suhteliselt harva ja juhtudel, kus on vaja suurtes piirides muuta elektrimootori pöörlemisagedust ning ei ole võimalik kasutada alalisvoolumootoreid. Vahelduvvoolu-kommutaatormasinad on kallid ja ei ole nii töökindlad. 
20. sajandi lõpus oli elektroonika arenenud sellisesse staadiumisse, kus oli võimalik lühisrootoriga vahelduvvoolumootorite pöörlemiskiirust suurtes piirides muuta elektrooniliselt sagedusmuunduritega. Sellest tulenevalt puudub tänapäeval vajadus ehitada võimsaid vahelduvvoolu-kommutaatormasinaid. 
Tänapäeval kasutatakse vahelduvvoolu-kommutaatormootoreid väikestes ühefaasilistes elektrilistes käsitööriistades ja mõningates kodumasinates (vt Ühefaasiline kommutaatormootor).
Sombori vald

Sombori vald on vald Serbias, Vojvodina autonoomses piirkonnas, Lääne-Bačka ringkonnas.
Vallas on järgmised asulad: Sombor (halduskeskus), Aleksa Šantić, Bački Breg, Bački Monoštor, Bezdan, Čonoplja, Doroslovo, Gakovo, Kljajićevo, Kolut, Rastina, Riđica, Svetozar Miletić, Stanišić, Stapar ja Telečka.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli valla elanikest serblasi 61,5%, ungarlasi 12,7% ja horvaate 8,3%.
Sombor

Sombor (serbia keeles Сомбор, Sombor; ungari keeles "Zombor") on linn Serbias Vojvodinas Lääne-Bačka ringkonna ja Sombori valla keskus.
Somboris on Sombori Rahvusteater, linnamuuseum, kaasaegse kunsti muuseum ja Serbia vanim, 1778. aastal asutatud gümnaasium.
Elanike arv on 2005. aasta andmetel umbes 60 000.
Linnas ilmub ajaleht Somborske novine.
Leelisaku

Leelisaku ehk leelisakumulaator on aku, mille elektrolüüt on leeliseline. Leelisaku leiutas 1901. aastal rootsi insener Ernst Waldemar Jungner.
Leelisaku anum valmistatakse terasplekist ja elektrolüüdina kasutatakse kaalium- või naatriumhüdroksiidi vesilahust. Anoodi plaadi materjaliks kasutatakse nikkeloksiidhüdroksiidi (NiOOH) ja katoodi plaadil kaadmiumi (Cd). Tänapäeval tuntakse neid nikkel-kaadmiumakude (NiCd) nime all.
1903. aastal asendas Thomas Alva Edison kaadmiumist elektroodi rauaga ja patenteeris raudnikkelaku (FeNi). Raudnikkelakud on laiatarbest kadunud nende madalate energeetiliste näitajate tõttu. Ka NiCd-akude turustamine Euroopa Liidus on peatatud (2008. aastal) kaadmiumi keskkonnaohtlike omaduste tõttu. Selliseid akusid võib veel kohata akutööriistades ja mudelautodes.
Nende akude asemel on kasutusel nikkel-metallhüdriidakud (NiMH), kus elektroodidena kasutatakse juba tuntud nikkelhüdroksiidi (+) ja niklit (‒). Selliseid akusid iseloomustab kordades suurem erimahutavus ja väiksem sisetakistus. Näiteks AA-tüüpi akudes on Fe-Ni süsteemi mahutavus u 400 mAh, Ni-Cd süsteemi mahutavus u 800 mAh, Ni-MH süsteemi mahutavus u 3000 mAh. Nikkelkaadmiumaku arendati kasutamisvalmis 1948. aastal.
Leelisaku keskmine pinge on 1,25 volti ja kasutegur kuni 67%.
Happeakude ehk pliiakudega võrreldes on leelisakud mõõtmetelt väiksemad ja kohati vastupidavamad. Teatud leelisakusid (AgZn) saab kasutada palju külmemas kliimas kui pliiakusid ning säilitada kauem, ilma et nende omadused halveneksid. Leelisakude miinuseks on tunduvalt kallim hind, üksikelemendi madalam pinge ning keskkonnaohtlikkus.
Tänapäeval asendavad NiMH akusid järjest ulatuslikumalt liitiumioonakud. Siiski on leelisakud olulisel kohal mitmetes kasutusvaldkondades, näiteks elektritööriistad, mänguasjad, ja isegi mootorsõidukid (Toyota Hybriid mudelid ja Honda Insight, Civic-Hybrid).
Laviinfotodiood

Laviinfotodiood ehk APD-diood (lühend inglise keele sõnadest "avalanche photodiode") on fotodiood, mis kasutab laengukandjate tekitamiseks sisefotoefekti ja kiirguse mõjul tekkiva fotovoolu sisemiseks võimendamiseks kontrollitud laviinläbilööki. Otstarbe ja suure optilise tundlikkuse poolest on laviinfototodiood võrreldav vastava elektrovaakumseadisega, s.o fotokordistiga. 
Ehitus ja talitlus.
Laviinfotodiood sarnaneb ehituselt pin-dioodiga, kuid selle erinevusega, et siirde struktuuris on lisaks omajuhtivusega i-kihile võrdlemisi tugevalt legeeritud (dopeeritud) kitsas p-kiht. Niisuguse struktuuri vastupingestamisel kasvab p-tsoonis järsult väljatugevus, mis kiirendab laengukandjaid sedavõrd, et nad kutsuvad esile tõukeionisatsiooni teel järjest uusi sekundaarseid laengukandjaid.
Kui vastupinge dioodil on lähedane läbilöögipingele, saavutatakse võimendus (multiplikatsioonitegur) M = 100…1000. Võimendus kasvab koos vastupingega. Seetõttu on niisuguste dioodide läbilöögitugevus vähemalt sadades voltides (mõnel tüübil isegi 1500 V).
Veelgi suuremat võimendust (105…106) annavad diooditüübid, mida on võimalik tööle panna läbilöögirežiimis. Sel juhul kasutatakse väga lühiajalisi stabiliseeritud kõrgepingeimpulsse. Niisuguste laviinfotodioodidega detektorid võivad reageerida üksikutele footonitele (piisavalt madala mürataseme korral).
Omadused ja kasutamine.
Laviinfotodioodid on võimelised detekteerima väga nõrka kiirgust gigahertsidega mõõdetavas sagedusalas. Suurim spektraalne tundlikkus jääb olenevalt lähtematerjalidest lainepikkuste vahemikku 250…1700 nm. Iga diooditüüp katab sellest vahemikust ainult teatud osa.
APD-dioodid on kasutusel näiteks laserkaugusmõõdikutes ja kiudoptilistes sideliinides. Uutest kasutusvaldkondadest võib nimetada positronemissioontomograafiat ja elementaarosakeste füüsikat.
Peltier' efekt

Peltier' efekt (prantsuse füüsiku Jean-Charles Peltier' järgi) on termoelektriline nähtus, mis seisneb kahe erisuguse elektrit juhtiva aine liitekohas soojuse eraldumises või neeldumises võrdeliselt liitekohta läbiva elektrivooluga. Seejuures voolu suunast oleneb, kas soojus neeldub või eraldub.
Berta Mäger

Berta Mäger (30. oktoober 1918 Petrograd – 26. detsember 1999) oli eesti graafik.
Petrogradis eestlasest ametniku peres sündinud Berta Mäger tuli vanematega Eestisse 1921. aastal. Nõmme Gümnaasiumi lõpetamise järel 1935. aastal asus ta õppima Riigi Kunsttööstuskooli. Viieaastase õppeaja lõppedes tegutses peamiselt portselanimaali alal. Kolmekümneaastasena astus ta tolleaegsesse Eesti Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, kus õppis aastail 1948–1952 graafikat. Tegutses peamiselt vabakunstnikuna. 
Eesti kunsti elavnemisega 1950. aastate teisel poolel keskendus Berta Mäger peamiselt graafikale. Linnavaated, eeskätt oforditehnikas "Vana Nõmme" (1973), rahvuslik-etnograafilisse ainepiiriga sarjad "Leib" (1978) ja "Koguva legend" (1980) tähistavad kunstniku vabagraafilise loomingu tippu. Samal ajal hakkas kunstnikku järjest enam paeluma väike formaat. 
Berta Mäger tõusis sügavtrükitehnikais teostatud pisigraafika suurmeistriks. Teostanud rohkesti eksliibriseid. Suure osa raamatumärkidest lõi kunstnik ilma tellimuseta, südamest tulnud poolehoiuavaldusena rahvuskultuuri säilitamise ja edendamise alal tegutsevatele inimestele. Viljelenud ka akvarelli. Teinud plakateid ja šarže.
Primaarvalgusallikas

Primaarvalgusallikas (inglise keeles "primary light source") on esmane valgusallikas. Primaarvalgusallikas on ka pind või ese, mis emiteerib energia muundamisel tekkinud valgust.
Sekundaarvalgusallikas

Sekundaarvalgusallikas (inglise keeles "secondary light source") on pind või ese, mis ise valgust ei tekita, kuid millele langeb valgus ja mis kiirgab sellest vähemalt osa peegeldumise või läbimise näol. Looduslikuks sekundaarvalgusallikaks on näiteks kuu.
Sekundaartõrge

Sekundaartõrge ehk järeltõrge ehk sõltuv tõrge (inglise keeles "secondary failure") on tõrge, mis on otseselt või kaudselt põhjustatud mõne teise elemendi tõrkest.
Sekundaarvool

Sekundaarvool on elektrivool trafo sekundaarmähises, kui primaarmähist läbib elektrivool.
Primaarvool

Primaarvool on elektrivool trafo primaarmähises.
Primaarvoolu tähisena kasutatakse Ip või I1.
Primaarmähis

elektrienergia 
Primaarmähis (inglise keeles "primary winding") on trafo mähis, millega ühendatakse elektrienergia allikas.
Primaartõrge

Primaartõrge ehk algtõrge ehk esmatõrge ehk sõltumatu tõrge on tõrge, mis ei tulene ei otseselt ega kaudselt mõne teise süsteemielemendi tõrkest.
Primaarpinge

Primaarpinge (inglise keeles "primary voltage") on pinge trafo, primaarmähisel.
Sekundaarpinge

Sekundaarpinge (inglise keeles "secondary voltage") on pinge trafo sekundaarmähisel.
Pingetrafo

 
Pingetrafo on mõõtetrafo kõrge vahelduvpinge madaldamiseks mõõtmiseks sobiva väärtuseni. Pingetrafo nimisekundaarpinge on enamasti 100 V. 
Ühtlasi eraldab pingetrafo mõõteriista (voltmeetri, arvesti, kaitselülituse) primaarahela kõrgest potentsiaalist, seega katkestab mõõteriista ahela galvaaniliselt mõõdetava pinge ahelast.
Ehituspõhimõttelt on pingetrafo tavaline pinget madaldav trafo. Sekundaarmähisega on rööbiti koormustakisti (takistusega mõnekümnest kuni mõne tuhande oomini, sõltuvalt pingetrafo võimsusest). Mõõteriist näitab sellel takistil tekkivat pingelangu.
Sekundaarpinge on määratud primaar- ja sekundaarmähise keerdude arvu suhtega, 
s.o ülekandesuhtega, mis väikesel ning püsival koormusel on küllaltki konstantne. Seega on sekundaarpinge võrdlemisei täpselt võrdeline primaarpingega ja trafo mähiste õigel ühendamisel nende pingete vaheline faasinurk nullilähedane.
Pingetrafo primaarmähisele rakendatakse kas faasidevaheline pinge või faasi ja maa vaheline pinge. Sekundaarmähise üks klemm maandatakse mõlemal juhul.
Kõrgetel pingetel (üle 100 kV), mille korral oleks mähiste isoleerimine väga kulukas, kasutatakse trafosse antava pinge madaldamiseks mahtuvuslikku pingejagurit.
Bloomsbury Publishing

Bloomsbury Publishing plc (varem M.B.N.1 Limited ja Bloomsbury Publishing Company Limited) on Suurbritannia kirjastus, mis kirjastab nii ilukirjandust kui ka teatmeteoseid. Bloomsbury on kirjastanud näiteks J. K. Rowlingu Harry Potteri raamatuid.
Bloomsbury peakontor asub Londonis Camdeni linnaosas ning kontorid on ka New Yorgis, Sydneys ja Delhis.
Kirjastus asutati 1986. aastal. 1999. ja 2000. aastal nimetati Bloomsbury Suurbritannia aasta kirjastuseks.
Mähis

Mähis on mäjisealuse või seadmeosa ümber mähitud isoleerjuhtme keerdudest moodustatud elektriahel või nende kogum. Mähis on elektromagnetite, trafode ja elektrimasinate tähtsaim osa. Mähiseid kasutatakse magnetvälja tekitamiseks (nt magneetimis- ehk ergutusmähis), indutseeritud elektromotoorjõu allikana (nt trafo sekundaarmähis) või induktiivtakistuse loomiseks (nt induktiivpooli mähis).
Ingel ja Suli

"Ingel ja Suli" on eesti rokkansambli Ultima Thule 2005. aastal ilmunud album.
Heledus

Heledus (ingl k "luminance") on valgussuurus, mis väljendab isehelendavalt või hajutavalt pinnalt antud suunas lähtuvat valgusvoogu:
formula_1
kus 
 "L" on heledus antud suunas või pinna antud punktis;
 d"Φ" on kiirtekimbus läbi antud punkti minev ja ruuminurgas d"Ω" leviv valgusvoog;,
 d"A" on selle kiirtekimbu ristlõige, mis sisaldab antud punkti (joonisel "dS");
 "ϑ" on nurk nimetatud ristlõike normaali (ristsirge) "N" ja kiirtekimbu suuna vahel (joonisel "α").
Tulenevalt valgussuuruste omavahelistest seostest saab sellest heleduse üldmäärangust tuletada valemid heleduse arvutamiseks ja mõõtmiseks valgustugevuse "I" või valgustustiheduse "E" kaudu.
 formula_2
 formula_3
Seda valemit kasutatakse ka siis, kui valgusallikal ei ole kindlat välispinda (nt pilvede korral).
Heledus fotomeetrilise suurusena on defineeritav iga punkti (pinnaelemendi d"A") kohta, mis võib asuda valgust väljasaatval või seda vastuvõtval pinnal. See punkt võib niisiis asuda isehelendava allika pinnal (nt elektripirni klaaskolvil, kuvari ekraanil), valgust hajutaval pinnal (nt paberil, kinolinal) või ka valguse levimise teekonnal (nt taevavõlvil).
Pinna heledus oleneb kiirtekimbu ja pinnanormaali vahelisest nurgast. See sõltuvus on seda väiksem, mida suurem on pinna hajutusvõime. Hea hajutusvõimega (väikese peegeldusteguriga) on nt karedad ja matid pinnad. Ideaalselt hajutava valge kiirgava pinna heletus on suunast sõltumatu. Vaadeldava pinna heleduse ja samaselt valgustatud ideaalselt hajutava (täismati) pinna heleduse suhet nimetatakse heledusteguriks.
Heledus (heleolek) on ühtlasi nägemisaistingu omadus, mille kohaselt valgust kiirgav või hajutatult peegeldav objekt näib heledam või tumedam.
Heleduse näiteid:
Päriskärblased

Päriskärblased ("Muscidae") on kärbseliste sugukond, kuhu kuulub umbes 3000 liiki kärbseid. Nad on väliselt sarnased ja meenutavad harilikku toakärbest ("Musca domestica"). Eluviisidelt on nad aga nii valmikute kui vastsete osas erinevad. Toakärbest väljaspool asulaid ei esine, kuid inimesega koos võib ta minna igale poole. Sellist nähtust nimetatakse sünantroopiaks. 
Päriskärblaste hulgas on ka mitu verd imevat liiki. Eestis on selline näiteks harilik pistekärbes ("Stomoxys calcitrans"), kes on väliselt toakärbsega väga sarnane, kuid erinevalt temast on liikvel vaid ühel kindlal ajal aastas – suve lõpupoole. Nii see kärbes kui ka toakärbsed võivad haigusi edasi kanda. Ühe kärbse keha pinnal ja soolestikus võib leiduda kümneid miljoneid mikroorganisme, sealhulgas ka tõvestavaid.
Päriskärblaste hulka kuuluvad ka kurikuulsad tsetsekärbsed (perekond "Glossina"), kes on tuntud unitõve ja nagaanatõve (koduloomade haigus) levitajatena. 
Paljunemine.
Toakärbse areng toimub täismoondega ning selle võib jagada neljaks faasiks. Areng algab viljastatud munarakust, millest koorub välja vagel, kes kasvab teatud suuruseni ning moodustab kookoni. Vagla ja valmiku üleminekuperioodi nimetatakse nukustaadiumiks. 
Toakärbes on väga suure viljakusega ja ühe emase järeltulijate arv ideaalsetel tingimustel võib ühel suvel olla 5 triljonit. Munade areng vältab vahel vaid 8 tundi, harva 3 päeva või kauem. Seejärel kooruvad munadest vaglad. Need on valget värvi, jalutud, värtnakujulised, eestpoolt kitseneva kehaga. Keha teravatipulises esiotsas paikneb suuava. 
Toakärbse vaglad võivad elutseda mitmesugustes orgaanilistes jäätmetes, näiteks prügis ja sõnnikus. Vagla ainsaks tegevuseks on söömine. Kuna vastsetel ei ole pead, lasevad nad toidule seedeensüüme ja imevad vedelaks muutunud toidu endasse. Mõne päeva möödudes on vaglad valmis nukkumiseks. Edasine areng toimub pruunikas, paksude seintega tünnikujulises kookonis. Kui nukk on täielikult välja arenenud, puhub see kookoni esiotsas oleva raku katki, mis avab kookoni esiotsas asuva kaanekese. Kookonist väljub valmik, kes kohe pärast tiibade kuivamist ära lendab. 
Tsetsekärbse vastne areneb kaua aega emase tagakehas ja nukkub otsekohe pärast sünnitamist.
Pedetsi jõgi

Pedetsi (läti keeles "Pededze") on jõgi Eestis ja Lätis. Algab Haanja kõrgustiku kagunõlvalt, Kirikumäe järvest. Voolab valdavalt lõunasse ja edelasse. Suubub paremalt Aiviekstesse. Edasi voolavad veed Daugavasse.
Pedetsi jõe pikkus on 159 km, valgla 1690 km². Eestisse jääb sellest 26 km pikkune lõik koos 119 km² valgalaga.
Salzburgi Alpid

Salzburgi Alpid on mäestik Euroopas, osa Alpidest. Kulgeb ida-lääne suunas. 
Kõrgus kuni 2995 meetrit (Hoher Dachstein).
Mäestik määratleti 1926. aastal 9. Itaalia geograafiakongressil, kus Alpid jagati kolmeks põhiosaks ja need omakorda 26 sektsiooniks.
Luminestsents

Luminestsents (ladina keeles "lumen" valgus) on mittesoojuslik helendus (valguskiirgus), mis tekib aine aatomite siirdumisel suurema energiaga (ergastatud) olekust väiksema energiaga olekusse (põhiolekusse). Ergastamiseks on mitmeid võimalusi:
Luminestsentskiirgust võib nimetada «külmaks» kiirguseks selles mõttes, et on jälgitav eelkõige madalatel temperatuuridel, samas kui soojuskiirgus muutub märgatavaks alles piisavalt kõrgetel temperatuuridel (alles mitmesaja kraadini kuumutatud keha hakkab kiirgama silmale nähtavat punast kiirgust).
Luminestsents jääb lühikeseks, kuid lõplikuks ajavahemikuks kestma ka peale ergastava protsessi peatamist. Seda nimetatakse järelhelenduse kestuseks. Tinglikult eristatakse lühikese järelhelendusega luminestsentsi – fluorestsentsi – ja pikemat aega kestvat luminestsentsi – fosforestsentsi. Luminestseerivaid aineid nimetatakse luminofoorideks, liigid vastavalt fluorofoorid ja fosfoorid.
Termini pakkus välja 1888. saksa füüsik Eilhard Wiedemann. Nimetus tuleb ladina keelest, sõnast "lumen" (valgus) ja sõna moodustavast elemendist "-"escence"" (algama, saama (millekski), kalduma olema).
Liugkontakt

Liugkontakt on kontakt, mille kontaktpoolte liikumine kontaktpindade suhtes on pikisuunaline.
Ultima Thule + Keelpillikvartett

"Ultima Thule + Keelpillikvartett" on Eesti "rock"-ansambli Ultima Thule 1998. aastal ilmunud album.
Ekspertsüsteem

Ekspertsüsteem on tarkvararakendus, mis aitab asjatundlikult lahendada probleeme mingis valdkonnas või rakendusalal, kasutades andmebaase, mis on rajatud inimkogemuse põhjal. Terminit kasutatakse mõnikord ka teadmusbaasisüsteemi sünonüümina.
Pededze

Pededze on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Pededze valla halduskeskus.
Küla asub merepinnast 150 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Alūksnest 30 ja Riiast 227 kilomeetri kaugusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel põhikool, rahvamaja, raamatukogu ja postkontor. Seal asub Pededze bussipeatus.
Küla varasem asukoht oli praegusest 8 kilomeetrit läänes Pedetsi jõe kaldal Valga kreisis (piirkond jääb tänapäeval Mārkalne valda). Tänapäevase küla asukoht asus toona Pihkva kubermangu Pihkva maakonnas ja kandis nime Лесник (Lesnik). Piirkond läks aastal 1920 Läti koosseisu, erinevalt ülejäänud Lätiga liidetud Pihkva kubermangu aladest hakkas see aga koos ülejäänud vallaga kuuluma Valka maakonda. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku külanõukogu halduskeskuseks ja kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele.
Pededze õigeusu kirik asub naaberkülas Ķuršis.
Seiffeni vald

Seiffen on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.
Venusberg (Maagimäestik)

Venusberg oli vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi. 2010. aastal liideti Drebachi vallaga.
Vaimse tervise päev 2007

Vaimse tervise päeva 2007 deviis on "Vaimne tervis muutuvas maailmas - kultuuri ja mitmekesisuse mõjud."
2007 aasta Vaimse tervise päeva üritused toimuvad ülemaailmselt 10. oktoobril.
Tänapäeva muutlikus ja dünaamilises maailmas on erinevad rassid ja kultuurid üksteisega tihedas suhetes. Iga 35. inimene on migrant. Pole kultuuri, rassi või religiooni, kus oleks 100% ühe maa esindajaid. Igal maal võib leida erinevaid keeli, religioone, perekondlikke suhteid, väärtushinnanguid ja erinevaid arusaame tervishoiust ja ravist. Pole harvad juhused, kus psühhiaatriks õppinud sai hariduse Indias, hiljem on asunud tööle Suurbritanniasse ja ravib seal Ecuadorist pärit psüühikahäirega inimest.
Kultuur mõjutab mitmeti psüühilist tervist, sealhulgas ka seda, kuidas inimene, kes kuulub teatavasse kultuuri, esitab oma kaebused, kuidas tal väljenduvad haigusnähud, kuidas ta püüab neist jagu saada, milline on perekonna ja ühiskonna toetus ja milline on valmisolek ravile pöördumiseks.
Klinitsisti ja teenuste süsteemi kultuuriline sisu samuti mõjutab diagnostikat ja ravi. Kas või juba keelelised probleemid võivad väga olulisel määral mõjutada arsti ja patsiendi suhteid.
2007. aasta Vaimse tervise päeva peatähelepanu ongi pööratud transkulturaalsetele probleemidele psüühiliste haiguste ilmingutes ja ravis.
Waldkircheni vald

Waldkirchen on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.
2009. aastal liideti ta Grünhainicheni vallaga.
Endised vallaosad.
Stein, Zschopenthal
Ultima Thule + Tõnis Mägi + Keelpillikvartett

"Ultima Thule + Tõnis Mägi + Keelpillikvartett" on Eesti rokkansambli Ultima Thule 4. mail 2007 Tallinnas kohvikus Rock Café toimunud kontserdi DVD-salvestis.
Mittweida kreis

Mittweida kreis (saksa "Landkreis Mittweida") oli 1994–2008 kreis Saksimaal. Augustist 2008 osa Kesk-Saksimaa kreisist.
Kreisi omavalitsusüksused.
Linnad:
Vallad:
2006. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

2006. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 10. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 16.–17. septembrini Ateenas. Võistlustel osalesid maailmajagude võistkondadest nii meeste kui ka naiste sarjas Aasia, Aafrika, Ameerika, Euroopa ja Okeaania ning riikide võistkondadena USA, Venemaa ja korraldajamaana Kreeka. Lisaks osales meeste sarjas veel Prantsusmaa ja naiste sarjas Poola. 
Võistlustel said auhinnaraha alade kaheksa paremat. Võitjad said 30 000 USA dollarit, teiseks tulnud 15 000 dollarit ja kolmanda koha omanikud 10 000 dollarit. Maailmarekordi püstitaja sai 100 000 dollarit.
William III (täpsustus)

William III nime all võib olla tuntud mitu inimest:
William IV (täpsustus)

William IV nime all on tuntud mitu isikut:
George IV

George IV (12. august 1762 – 26. juuni 1830) oli Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuningas ning Hannoveri kuningas (Georg IV) aastatel 1820–1830. Enne troonile asumist, aastatel 1811–1820, valitses ta regendina oma hullumeelseks tunnistatud isa kuningas George III eest.
George IV oli George III ja tema naise Charlotte von Mecklenburg-Strelitzi vanim poeg. Tal oli kaheksa nooremat venda ja kuus nooremat õde. Ainult viiel neist oli lapsi. George III kannatas vaimuhaiguse all. Selle esimene hoog oli väidetavalt juba 1765 ja järgmine, juba raskem ja pikem hoog 1788. Hiljem tema haigus süvenes ja tänapäeva mõistes ta ravi samahästi kui ei saanud. 1811 kaotas George III lõplikult mõistuse ja sellest aastast kuni isa surmani oli George IV kuningriigi regent.
George IV polnud kokkuhoidlik. 1795. aastaks oli talle tekkinud võlgu umbes 630 000 naelsterlingi väärtuses, mis vastab tänapäeva 70 miljonile naelale. Riigikassast hakati seda vähehaaval tagasi maksma ja 1795. aasta võlad said 1806. aastaks makstud.
George IV-l oli palju armukesi. Kuulujuttude järgi olevat tal olnud ka palju abieluväliseid lapsi, ent kõigi nende juttude tõepära on kahtluse alla seatud. Nähtavasti sündis tema ainus laps tema seaduslikust abielust.
8. aprillil 1795 abiellus George IV oma täditütre Brunswicki Caroline'iga. Nende iseloomud ei sobinud omavahel ja pärast seda, kui järgmisel aastal sündis nende ainus laps printsess Charlotte, kolisid nad 1797 lahku. Caroline rohkem oma lapse kasvatamises ei osalenud. Põhiliselt elas ta välismaal. Kuigi George IV püüdis korduvalt oma abielu lahutada, ei õnnestunud see siiski ja abielu kestis kuni Caroline'i surmani 1821. Muuhulgas takistas lahutust asjaolu, et Caroline oli oma alamate seas väga armastatud, palju enam kui kuningas ise. Kuid George IV keelas Caroline'il tulla oma kroonimispidustustele ja kui Caroline siiski Westminster Abbeysse pääseda püüdis, aeti ta sealt minema.
Nende tütar Caroline abiellus 5. mail 1816 Saksi-Coburgi-Saalfeldi Leopoldiga, kellest hiljem sai Belgia kuningas Leopold I. Poolteist aastat hiljem suri ta pärast surnud poja sünnitamist. Seetõttu polnud George IV-l oma surma ajal järeltulijaid ning talle järgnes Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi troonil tema vend William IV. William oli pere kolmas poeg. Teine poeg, Yorki hertsog Frederick oli surnud järeltulijateta kolm aastat enne George IV-t.
The Sims (videomäng)

"The Sims" on elu simuleeriv strateegiamäng, mille töötas välja Maxis ja avaldas Electronic Arts. Mängu arendustööd juhtis mängudisainer Will Wright, kes on tuntud ka SimCity arendajana. Mäng simuleerib ühe või mitme tegelase ("Sims") igapäevaseid tegevusi eeslinna majapidamises SimCity lähedal.
Mäng tuli müüki veebruaris 2000 ja oli pikka aega mängude edetabelite tipus. Aastatel 2000 ja 2001 oli see müüduid mäng. "The Sims" on tõlgitud 16 keelde, sellele on avaldatud 7 täienduspaketti. Mängust on tehtud ka telekamänguversioone ja veebipõhine versioon.
"The Simsile" on järgnenud terve mängude sari, millesse kuuluvaid mänge oli 2009. aasta märtsiks Electronic Artsi andmeil müüdud üle 100 miljoni eksemplari. Sarja tuntumad mängud on "The Sims 2", "The Sims 3" ja "The Sims 4".
Mängu sisu.
Mängija juhib enda loodud tegelase või perekonna elu, valides nende karjääri, sõbrad, meelelahutused, oskused jms. Selle käigus ehitatakse, täiustatakse ja sisustatakse ka tegelaste maja. Mängu käigus tuleb rahuldada tegelaste tujusid ja vajadusi, arendada nende oskusi, luua ja arendada inimsuhteid ja teenida raha.
"The Simsis" on kolm põhirežiimi: elu-, ostu- ja ehitusrežiim. Elurežiimist saab igal ajal minna kahte teise, kus võib maja kujundada või ümber ehitada. Lisaks saab kaamerarežiimis teha pilte perealbumi jaoks ja valikurežiimis mängu salvestada, vaadata naabruskonda, mängu seadistada või sellest väljuda.
2002. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

2002. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 9. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 20.–21. septembrini Madridis.
Osmussaare maastikukaitseala

Osmussaare maastikukaitseala on kaitseala Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Kaitseala suurus on 486,6 ha. Kaitsealale jäävad järgmised veekogud: Kappelkärre, Krokatstaindappen, Lihlhamne, Inahamne (kõik eelpoolnimetatud on järved). Kaitseala on arvatud ka Natura-alade Nõva-Osmussaare linnuala ja Nõva-Osmussaare loodusala koosseisu.
Kaitsealasse kuulub lahustükina Neugrundi madal.
Kaitseala loodi aastal 1996 haruldaste ja teaduslikult väärtuslike geoloogiliste objektide ning taimekoosluste kaitseks. Geoloogiliselt huvipakkuvad on saare loodeotsas pangal paljanduvad aluspõhja kivimid. Saart ilmestavad ka põhiliselt klibust koosnevad rannavallid, mida maakoore suhteliselt kiire kerke tõttu pidevalt juurde tekib. Sealsed rändrahnud koosnevad gneissbretšast, mis on eesti oludes haruldane. Osad rahnud on eraldi kaitse all üksikobjektina. Kaitset väärib Osmussaar ka rikkaliku linnustiku poolest, seal on registreeritud 158 linnuliiki. Saarel leidub mitmekesiseid, eri liikidele sobilikke elupaiku, eriti linnurikkad on järvikud. Liigirikas on ka Osmussaarelt läbirändav linnustik, eelkõige arktilised liigid. Samuti kasvab saarel palju kaitstavaid taimi (müürkevadik, veripunane koldrohi, soohiilakas jpt). 
Kaitsealused liigid rändeperioodil.
"Pandion haliaetus", "Gavia arctica", "Cygnus columbianus", "Circus cyaneus", "Aquila pomarina", "Grus grus", "Sterna sandvicensis".
Lisaks on registreeritud "Haliaetus albicilla", "Crex crex", "Podiceps grisegena", "Cygnus cygnus", "Sterna caspia", "Cepphus grylle", "Columba oenas", "Anthus cervinus", "Calidris alpina", "Anser erythropus", "Larus fuscus" ja "Eptesicus nilssoni".
Kaitsealused taimeliigid.
"Cochlearia danica", "Anthyllis coccinea", "Ophrys insectifera", "Cardamine hirsuta", "Draba muralis", "Hornungia petraea", "Salix repens", "Dactylorhiza cruenta", "Herminium monorchis", "Liparis loeselii", "Malus sylvestris", "Dactylorhiza incarnata", "Epipactis atrorubens", "Gymnadenia conopsea", "Epipactis palustris", "Listera ovata", "Orchis militaris", "Platanthera bifolia", "Cerastium pumilum", "Sagina maritima", "Oxytropis pilosa", "Polygonum oxyspermum".
Kaitseala eesmärgid.
Osmussaare maastikukaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta:
Kaitseala vööndid.
Osmussaare maastikukaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000558.
Pakri maastikukaitseala

Pakri maastikukaitseala asub Harju maakonnas Paldiski linna haldusterritooriumil. Kaitseala suurus on 1451 hektarit.
Maastikukaitseala asutati 18. mail 1998, kaitsmaks haruldasi ja teadusliku väärtusega geoloogilisi objekte ja elusloodust. Kaitseala koosseisu kuuluvad lahustükid Väike- ja Suur-Pakri saare põhjaosa, saartevaheline meri, Kappa ja Bjärrgronne ja Väike-Pakri saare lõunaosa.
Tähtsamate maastike alla kuuluvad Pakri saared ja pangamets, mis asub Pakri poolsaare idarannikul.
Põhja-Jüütimaa piirkond

Põhja-Jüütimaa on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Taanis Jüütimaal.
Ülgase looduskaitseala

Ülgase looduskaitseala (Keskkonnaregistri kood KLO1000259) asub Harjumaal Jõelähtme vallas. 
Looduskaitseala suurus on 49,6 hektarit.
Ülgase paekallas võeti kaitse alla aastal 1960. Kaitseala laiendati aastal 1989.
Kaitseala territooriumil paikneb 24-26 meetri kõrgune Ülgase pank. Selle kõige kõrgemat osa kutsutakse Hõbemäeks. Ajalooliselt oli mägi muistsete eestlaste ohverdamispaik. Kaitseala koosseisu kuuluvad ka Eesti esimesed fosforiidikaevanduskäigud, mis rajati aastatel 1920–1938. Käikudes talvituvad nahkhiired.
Ilmaelement

Ilmaelement ehk meteoroloogiline element ehk ilmanäitaja ehk meteonäitaja on näitaja, millega iseloomustatakse ilma. 
Ilmaelemendide kohta saadetakse andmeid näiteks ilmajaamadelt. 
Peamised ilmaelemendid on
Ilmanäitajate põhjal arvutatakse muud näitajaid, mida kasutatakse kliimanäitajate arvutamiseks (nt ööpäeva keskmine õhutemperatuur ja kuu keskmine õhutemperatuur), nende põhjal arvutatakse aastasi ja paljuaastasi keskmisi näitajaid.
Liitheli

Liitheli ehk liittoon ehk kompleksheli ehk komplekstoon (inglise keeles "complex tone") on heli, mis koosneb paljudest eri sageduse ja amplituudiga lihthelidest.
Tervikust väiksemate osade võnkumine toimub kiiremate (kõrgemate) võnkumise sagedustega ning nii tekkinud helisid nimetatakse ülemhelideks. Põhiheli ja ülemhelisid nimetatakse osahelideks.
Pillikeel on kahest otsast kinnitatud ja selles saavad tekkida vaid teatud lainepikkustega seisvad lained. Lained peegelduvad pillikeele kinnituspunktidest ja selle tulemuseks on omapärane liitvõnkumine. Kõik lubatud lainepikkused saavad levida pillikeeles üheaegselt. Võimalike lainete lainepikkused sõltuvad pillikeele pikkusest ja neid nimetatakse võnkumise harmoonikuteks. 
Joseph Fourier tõestas, et mis tahes keeruka kujuga perioodilist võnkumist saab kirjeldada üksikute erineva sagedusega lihthelide summana. Seega mis tahes kujuga perioodilise võnkumise saab, kui liita omavahel teatud vahekorras lihthelid, mille sagedused suhtuvad nagu täisarvud (1:2:3:4:5). Seda nimetatakse ka Fourier' reaksarenduseks. Saehambakujulise võnkumise saab siis, kui kõik harmoonikud on kindlas vahekorras sageduse ja amplituudiga. Pildil on näha, et teljestiku alguses ajahetkel 0 algab kõigi harmoonikute muutumine ühes suunas. See tähendab, et nende kõigi algfaas on 0°.