tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elert Kruse

Elert Kruse (ka Eilard, Eilart, Eilert, Elehard Kruse (Krause); läti Elerts Krūze; surnud 1587 Preisimaal) oli Liivimaa aadlik, viimane Tartu piiskopkonna stiftifoogt aastatel 1550–1560, vabahärra.
Kruse osales Liivi sõja eelsetes Liivimaa saatkondades Moskvasse, mis püüdsid Tartu maksu tingimusi revideerida. Kui venelased olid Tartu piiskopkonna 1558. aastal vallutanud, otsustas Kruse koos oma kaaslase Johann Taubega (Johann Tuwe) Ivan IV poolele üle minna. Oletatavasti just nende eestkostel lubati 1568. aastal Venemaale küüditatud Tartu saksa elanikkonnal 1569. aastal koju naasta. Kruse ja Taube tegutsesid ka selle nimel, et hertsog Magnust ja Ivan IV lähendada.
Pärast 1571. aastat, kui venelaste Tallinna piiramine ebaõnnestus, püüdis Magnus ajada oma süüd tsaari silmis Kruse ja Taube kaela. Nood omakorda otsustasid minna üle Poola poolele. Vandenõulased võtsid ühendust Poola kuninga Sigismund Augustiga. Enda poole värvati ka mõisameeste lipkonna ülem, rittmeister Reinhold von Rosen. 1571. aasta 12. oktoobril üritasid Kruse ja Taube linnas võimu võtta, ent katse kukkus läbi. Kaks peasüüdlast põgenesid Poola ja Rosen sai surma, Vene väed maksid aga tartlastele kätte kolmepäevase tapatalguga. Alustuseks tapeti Maarja kirikus kõik kirikulised eesotsas õpetajaga, hiljem küüditati ellujäänud Moskvasse, kus neile eraldati Narva ja Tartu slobodaa (eeslinn). Tapmisest ja küüditamisest pääsesid vaid eeslinnade, peamiselt Ülejõe venelastest asukad.
Krusele kuulus Tartu piiskopkonnas Krootuse mõis (Alt-Köllitz) Kanepi kihelkonnas ja Kiuma mõis (Kioma) Põlva kihelkonnas (need asusid hilisemal Võrumaal), ning vene võimu ajal Mäksa mõis (Mekshof) Võnnu kihelkonnas (hilisemal Tartumaal).
Hiljem Poola teenistuses olles kuulus Krusele kuni 1585. aastani Turaida linnus.
Perekond.
Elert Kruse oli abielus Katharina Tiesenhauseniga, kelle vanemad olid Dietrich von Tiesenhausen ja Maria (May) Uexküll Vigalast. Abikaasa vanaisa Otto Uexküll oli Vigala mõisnik ja vanaonupoeg Johann von Uexküll (surnud 1583) Mõniste mõisnik, hertsog Magnuse õuemarssal ja nõunik (1560–1571), Taani kuninga Frederik II Saaremaa asehaldur (1576–1579). Abielust sündisid: 
Abikaasa Katharina Tiesenhauseni tädi Anna Tiesenhausen oli abikaasaks Saare-Lääne toomhärra, Liivimaa kuningas Magnuse õuejunkur Christopher Kursellile (hukkus 1577 Võnnus), kes oli eelmise Tartu stiftifoogti Jürgen Kursell noorema (surnud umbes 1558) poeg, ning vennaks Haapsalu asehaldur Wolter Kursellile (surnud 1608) ja Sõmerpalu mõisa omaniku, Rootsi vallutatud Lihula linnuse asehalduri (1567) ja 1570 Tallinnas mässu korraldanud Klaus Kursellile, kes hukati pea maharaiumise läbi 5. juunil 1570 Tallinnas. Elert Kruse naise Katharina ema täditütar oli Barbara von Tiesenhausen.
Tema lesestunud abikaasa Katharina abiellus hiljem Kuldīga linnusepealiku Walther von Delwigiga (surnud 1627/29), kellele 1596. aastast kuulus Vigala mõis.
Määrav kirjeldus

Määrav kirjeldus on fraas, millega saab või tahetakse mingile objektile osutada tänu selle objekti omadusele, mille see fraas välja toob ja mis on ainult sellel objektil.
Liustikusete

Liustikusete ehk glatsiaalne sete on liustiku ja tema sulavete poolt kokkukuhjatud purdosakeste settimisel tekkinud sete.
Liustikusetted liigitatakse tekkepõhiselt järgmiselt:
Liustikusetetest moodustuvad erinevad pinnavormid. Moreenist on moodustunud moreentasandikud, otsamoreenid ja voored, liustikujõesetetest oosid ja sandurid ning liustikujärvesetetest mõhnad.
Liustikujärvesete

Liustikujärvesete ehk limnoglatsiaalne sete on jääpaisjärves ja jääjärves settinud sete.
Liustikujärvesete koosneb kihiliselt settinud peenematest purdosakestest. Suvel settib peamiselt sulavete poolt toodud liiv ja aleuriit, talvel aga savimineraalid. Tüüpiliseks setteks on viirsavi. 
Liustikujärvesetetest moodustunud tüüpilised pinnavormid on mõhnad.
Postimehe aasta inimene

Postimehe aasta inimene on nimetus, millega ajalehe Postimees toimetus tunnustab millegi poolest sel aastal silma paistnud inimest. 
Aastail 1997–2001 valis aasta inimese Postimehe ajakiri Luup.
Muusika valdkonna elukutsete loend

"Siin on loetletud muusika valdkonna elukutseid."
A.
agent - akordionist - ansamblist - arranžeerija
B.
bassist - basskitarrist
D.
dirigent - diskor
F.
fagotimängija - flötist
H.
harfimängija - helilooja - helirežissöör - helitehnik - hääleseadja - häälestaja 
I.
illustraator
K.
kammermuusik - klarnetist - klaverihäälestaja - klaverisaatja - kontrabassimängija - kontserdikorraldaja - kontsertmeister - korrepetiitor - koorijuht - koorilaulja - kunstiline juht
L.
laulja - löökpillimängija
M.
metsasarvemängija - muusik - muusikakirjastaja - muusikakriitik - muusikamänedžer - muusikapedagoog - muusikapoe müüja - muusikaprodutsent - muusikatarvete turu ekspert - muusikateadlane - muusikatoimetaja
N.
noodigraafik 
O.
oboemängija - organist - orkestrant
P.
pianist - pillimees - pillimeister - produtsent
S.
saksofonist - solist
T.
tromboonimängija - trompetist - trummar - tšellist - tšembalist
V.
viiuldaja - vioolamängija
Dagmar Mattiisen

Dagmar Mattiisen (sündinud 8. juulil 1959 Pärnus) on Eesti naiskodukaitsja ja poliitik.
2004. aastal kaitses ta akadeemias Nord väitekirja "Eesti totaalkaitsesüsteemi tsiviilaspekt" (juhendaja Raivo Palmaru) ja sai magistrikraadi.
Aastatel 1992–2005 oli Dagmar Mattiisen Naiskodukaitse esinaine. 
2005–2007 kuulus Mattiisen Isamaa ja Res Publica Liitu, 2007–2011 erakonda Eestimaa Rohelised. Kui ta astus Eestimaa Rohelistesse, ei olnud IRL veel tema lahkumisavaldust äriregistrile edastanud, seetõttu nimetas Äripäev teda 2007. aasta mais ilmunud topeltparteilaste loetelus.
Riigikogu valimistel 4. märtsil 2007 kogus ta Tartu ja Jõgeva maakonnas 916 häält. 
Dagmar Mattiisen oli erakonna Eestimaa Rohelised peasekretär 2007. aastal. Ta valiti erakonna juhatusse 21. novembril 2009 Raplas toimunud üldkogul, 2010. aastani oli ta erakonna eestkõneleja. 2011. aastal lahkus ta erakonnast. 
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Rahvaliidu nimekirjas Tartu ja Jõgeva maakonnas. Ta sai 27 häält.
Kultuuriantropoloogide loend

"Siin on loetletud sotsiaal- ja kultuuriantropolooge.
Nick Clegg

Sir Nicholas William Peter Clegg (sündinud 7. jaanuaril 1967) on endine Suurbritannia poliitik ja praegune Facebooki asepresident välissuhete ja kommunikatsiooni alal (alates 2018).
Ta oli 2010–2015 David Cameroni valitsuses peaministri asetäitja ja 2007–2015 Liberaaldemokraatide esimees. Aastatel 1999–2004 oli ta Euroopa Parlamendi liige, 2005–2017 Suurbritannia parlamendi alamkoja liige.
Clegg õppis Cambridge'i ülikoolis arheoloogiat ja antropoloogiat.
Isiklikku.
Clegg on alates 2000. aastast abielus hispaania äriõiguse spetsialisti ja kaubandusläbirääkija Miriam González Duránteziga, paaril on kolm last.
Nick Cleggi isapoolne vanaema paruness Kira von Engelhardt (abielus tema vanaisa Hugh Anthony Cleggiga) oli baltisaksa aadlik, kelle ema Alexandra Moullen oli Venemaa Keisririigi Valitseva Senati 1. osakonna oberprokuröri Ignati Zakrevski tütar. Ignati Zakrevski tütar oli ka Nick Cleggi vanavanatädi paruness Mura Budberg (sündinud Zakrevskaja, esimeses abielus krahvinna von Benckendorff). Mura Budberg oli 20. sajandi algul Eestis Jäneda mõisas elanud ja topeltagendina nii Nõukogude kui ka Briti valitsuse heaks luuramises kahtlustatud.
Encyclopædia Britannica

Encyclopædia Britannica on ingliskeelne üldentsüklopeedia, mille esmatrükk (3 köidet) ilmus aastatel 1768–1771 Suurbritannias Edinburghis.
Aastatel 1801–1810 ilmunud neljas trükk koosnes juba 20 köitest. 1901. aastast antakse seda entsüklopeediat välja Ameerika Ühendriikides.
Encyclopædia Britannicat on koostanud sadakond täiskoormusega toimetajat ning sel on üle 4000 kaasautori, kelle seas on olnud 110 Nobeli auhinna võitjat ja viis USA presidenti. 
2010. aastal ilmunud 15. väljaanne, mis koosneb 32 köitest ja kus on kokku 32 640 lehekülge, on viimane paberile trükitud väljaanne. Pärast seda on täiendamist jätkatud digitaalsel kujul.
Maavarade rikastamine

Maavarade rikastamine on maavarade väärtuslike koostisosade ja aheraine eraldamine toorainest, nende keemilist koostist muutmata. Rikastamine on vajalik, kui tooraines olevate väärtuslike komponentide sisaldus pole piisav selle edasiseks töötlemiseks või kasutamiseks. Rikastamisel saadakse kontsentraat ja jääk. 
Maavarasid rikastatakse tavaliselt rikastusvabrikus. Levinud rikastusmeetodid on järgmised:
Axel Rose

Axel Rose (ka Axel von Rosen; 20. august 1624 Koporje – 12. detsember 1679 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane.
Ta oli Tartu õuekohtu asepresident, Rootsi asehaldur Tallinnas ja Rootsi kuningliku Tallinna linnusekohtu esimees. 
1670. aastate algul valmis tal Tallinnas Pikk tänav 28 nn Roseni palee, kus tänapäeval asub Rootsi Suursaatkond. 
Talle kuulus Roosna-Alliku ja Viisu mõis.
Axel Rose maeti 9. veebruaril 1681 Tallinna Oleviste kirikusse.
Perekond.
Tema vanemad olid Koporje ja Jamburgi asehaldur, Eestimaa Rosenite esivanem Bogislaus von Rosen (1572–1658) ja Tallinna raehärra Johann Stampehli tütar Magdalena Stampehl (maetud 1654). 
Axel Rose abiellus 17. märtsil 1664 Helene Dorothea von Wrangelliga (maetud 1700), kelle vanemad olid Uhtna mõisnik Helmich von Wrangell (hukkus 1657) ja Elisabeth Dorothe von Wrangell Elistverest. Abikaasa vend Fabian von Wrangell (1651–1737) oli Uhtna ja Ubja mõisnik, kes abiellus Rootsi feldmarssali vabahärra Fabian von Ferseni (1626–1677) lesega, ning sai Hispaania kindralfeldmarssalina ja Brüsseli asehaldurina 1709 krahvitiitli.
Abielust sündisid
Päästeorganisatsioon

Päästeorganisatsioon oli 1924. aastal Eestis tegutsenud salaorganisatsioon.
1923. aasta esimesel poolel levisid kuulujutud, et on loodud organisatsioon eesmärgiga kukutada kehtiv Eesti Vabariigi riigikord. Organisatsiooni jälgedele saadi tänu ühele Tallinna kaupmehele, kes teatas politseile, et keegi Eduard Reinkubjas pöördus tema poole sooviga osta 30 revolvrit Päästeorganisatsioonile,mille sihiks on riigikorra kulutamine ja uue "õiglasema" korra sisseseadmine. 30. juulil 1924 arreteeriti organisatsiooni juht, varem kelmuses süüdi mõistetud Eduard Reinkubjas (1892–1960), kes oli koostanud kaks programmilist dokumenti „Päästeorganisatsiooni põhikirja üldised sihtjooned Eesti Vabariigi võimu ülevõtmise puhul" ja "Eesti Vabariigi praeguse ebanormaalse maksva korra kukutamise programm" ning asus värbas poolehoidjaid riigipöörde korraldamiseks, andes neile rahalist toetust. Riigipöördekatse pidi toimuma 2. augustil 1924. 
"Kas riigipööre oleks õnnestunud, on muidugi küsitav, kuid tuleb sellega rehkendada, et Reinkubjase määratud tähtpäevad riigipöördeks täpselt Eestis asuvate kommunistide tegevusega ühte langesid, iseäranis viimane, milleks ka kommunistid kihutustööd tegid, et 3. augustil suuremat väljaastumist ette võtta ja kui siis oleks Reinkubjase poolt riigipöörde katses väike segadus esile toodud, siis oleks kommunistid kindlasti tõsisemalt välja astunud ja momenti kasutanud, et omalt poolt riigipööret ette võtta, milleks neil kõik valmistatud oli. Sellega oleks "Päästeorganisatsiooni" poolt ette võetud riigipöörde katse kommunistidele tee valmistamiseks olnud." (Eduard Kapsta, Kaitsepolitsei Tallinna jaoskonna agentuuri juhataja). 
30. aprillil 1925 mõistis Sõjaringkonnakohus Eduard Reinkubjase kümneks ning tema kaaslased Johannes Holmi, Leonhard Tompi ja Nikolai Pantsi kuueks aastaks sunnitööle ühes kõigi õiguste kaotamisega, süüdistatuna osavõtus riigivastase "Päästeorganisatsiooni" tööst. Päästeorganisatsiooni tuluallikaid ei õnnestunud juurdluse käigus kindlaks teha. Organisatsiooni liige Nikolai Pants oli kommunist. Organisatsioon tekkis samaaegselt Eestimaa Kommunistliku Partei korraldatud fašismivastase kampaaniaga.
Välismaa muuseumide loend

"Siin on loetletud välismaa muuseume.
Dormagen

Dormagen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Düsseldorfi ringkonnas Neussi Reini-kreisis. Asub kolmnurgas Düsseldorf-Köln-Mönchengladbach. Piirneb põhjas Neussiga, kirdes ja idas Reini jõega.
Dormagen jaguneb 16 linnaosaks.
Elanike arv on 63 100 (2008). Neist umbes 50% on katoliiklased ja 20% protestandid.
Tuulealune külg

Tuulealune külg on objekti see külg, mis jääb allatuult suunas, seega tuulest kaitstud külg.
Tuulepealne külg

Tuulepealne külg on objekti see külg, kust poolt puhub tuul.
Alessandro Nesta

Alessandro Giovanni Faccutio Nesta (ka Alessandro Nesta; sündinud 19. märtsil 1976 Roomas) on Itaalia jalgpallikoondise endine kaitsja.
Suurema osa klubikarjäärist mängis ta Rooma Lazios ja AC Milanis.
Nesta mängis Itaalia koondises 78 kohtumist. Pärast 2006. aasta MM-i lõpetas ta koondises mängimise.
Valle Resko

Valle Aleksander Resko (kuni 1935 Walfrid Aleksander Resch; 3. juuni 1910 Uusikirkko Viiburi lähedal (praegu Poljanõ, Viiburi rajoon, Leningradi oblast) – 2. august 1988 Lahti) oli Soome poksija ja pesapallur, poksitreener ja -kohtunik ning spordipedagoog ja -tegelane.
Poksijana.
Resko oli neljakordne Soome meister poksis – 1927. aastal kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) ning aastatel 1929 ja 1934 kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ning 1937. aastal keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg).
Ta osales viis korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis aastatel 1927–1929 ning 1931–1932 kõik oma kohtumised (viimane kord võitis Nikolai Stepulovit).
Resko osales 1928. aasta Amsterdami olümpiamängudel kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg), kuid kaotas oma kohtumise esimeses ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales ka 1948. aasta Londoni olümpiamängudel keskkaalus (kuni 73 kg), kuid kaotas oma esimese kohtumise hilisemale olümpiavõitjale László Pappile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Resko osales 3. Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg), kuid kaotas oma esimese kohtumise hilisemale Euroopa meistrile Josef Besselmannile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Pesapallurina.
Resko sai Soome meistrivõistlustel soome pesapallis 1933. aastal meeskondliku hõbemedali.
Sporditegelasena.
Resko tegutses hiljem poksitreenerina. Ta tegutses ka poksikohtunikuna, muuhulgas ka 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel, 1960. aasta Rooma olümpiamängudel ja 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel. Ta oli mitme Soome poksi- ja riikliku spordiorganisatsiooni juhatuses aastatel 1939–1972 ning Rahvusvahelise Poksiassotsiatsiooni (AIBA) juhatuses aastatel 1957–1966. 
Teoseid.
Resko kirjutas kaks soomekeelset poksiõpikut:
Isiklikku.
Tema poeg Anssi Resko oli 1960. aastatel tuntud Soome mootorrattasportlane.
Andro Roos

Andro Roos (sündinud 2. augustil 1983) on Eesti poliitik ja ühistutegelane, ta oli aastatel 2024–2025 Keskerakonna Tartu piirkonna juht. Ta on ka Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse liige. 
Haridus.
Andro Roos on omandanud teadusmagistrikraadi Tartu Ülikoolis. Aastal 2008. alustas doktorantuuri majandusteaduses. Katkestas doktorantuuri.
Liikmesus.
Andro Roos kuulub Rahva Raadio Seltsi, Eesti Majandusteaduse Seltsi, korporatsiooni Fraternitas Tartuensis, Eesti Klubisse, Nõmme Haridus- ja Rahvamajaseltsi. Roos on Vanemuise Seltsi esimees, Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi esimees ning Eesti Ühistegevuse Liidu esimees.
Poliitiline tegevus.
Ta kandideeris Eesti Keskerakonna nimekirjas 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 528 häält ning ei osutunud valituks. 
2. mail 2024 valiti Andro Roos Keskerakonna Tartu piirkonna juhiks. 1. mail 2025 võttis Keskerakonna Tartu piirkonna juhi koha üle kunagine Tartu abilinnapea Artjom Suvorov ning seejärel lahkus Roos Keskerakonnast.
2025. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris valimisliidu Plaan B nimekirjas Tartu linnavolikokku, kuid ei osutunud valituks.
Vlad Filat

Vladimir Filat (sündinud 6. mail 1969 Lăpușnas) on Moldova poliitik.
Ta oli Moldova peaminister 25. septembrist 2009 kuni 25. aprillini 2013. Ta on 2007. aastast Moldova Liberaaldemokraatliku Partei esimees.
Filat on õppinud Iași Ülikoolis õigusteadust.
Onni Saari

Onni Saari (28. veebruar 1907 – surma-aeg ja -koht on teadmata) oli Soome poksija.
Saari oli kahekordne Soome meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1931 ja 1935.
Saari poksis maist 1935 kuni septembrini 1947 elukutselisena. Ta pidas 21 kohtumist, millest võitis 10 (neist 7 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 4 nokaudiga) ning 4 kohtumist lõppes viigiliselt.
Paat (ajakiri)

Paat on Eestis alates 2006. aastast ilmuv ajakiri alapealkirjaga "Üks tõsine paadiajakiri". 
Ilmub neli korda aastas. Peatoimetajad on olnud Randel Kreitsberg ja Jaano Martin Ots, alates 2017. aastast on peatoimetaja Hanno Kask. Väljaandja on OÜ Zero Gravity. 
Aastail 2015–2016 avaldas Paadi toimetus ajakirja vahel ka ajakirja Meremees. Alates 2017. aastast on ajakirja päismikus nimi "Paat &amp; Merendus".
Scandinavian Airlinesi sihtkohad

See artikkel on loetelu Scandinavian Airlinesi sihtkohtadest (2010. aasta aprilli seisuga). See sisaldab ka lennuliine, kus Cimber Sterlingil on SAS-iga "wet lease"'i leping.
Pentti Niinivuori

Pentti Valdemar Niinivuori (27. august 1931 Forssa – 5. juuli 1988 Forssa) oli Soome poksija.
Niinivuori oli kokku neljakordne Soome meister – aastatel 1953–1955 kergekaalus (kuni 60 kg) ning 1959. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg).
Niinivuori osales 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) ja 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumised I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Niinivuori sai 10. Euroopa meistrivõistlustel 1953. aastal (Varssavis) kergekaalus (kuni 60 kg) pronksmedali.
Amet

Amet (ka: "teenistus"- või "töökoht", "ametikoht") on ülesannete kompleks, mida isik täidab etteantud raamides kellegi alluvuses, saades selle eest tasu. Amet on tavaliselt seotud mingi töö- või kutseala ja elukutsega. 
Ülekantud tähenduses on amet igasugune tegevus või töö.
Horace Vernet

Émile Jean Horace Vernet (30. juuni 1789 Pariis – 17. jaanuar 1863 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik. 
Tema maalid kujutavad peamiselt lahingustseene ja idamaid. 
Isiklikku.
Tema vanaisa Claude Joseph Vernet ja isa Carle Vernet olid samuti kunstnikud.
Bioenergeetika

Bioenergeetika on mitmetähenduslik sõna.
Dmitri Pavlov

 
Dmitri Grigorjevitš Pavlov ("Дмитрий Григорьевич Павлов"; 23. oktoober 1897 Vonjuhhi küla Kologrivi maakond Kostroma kubermang – 22. juuli 1941 Kommunarka, Moskva oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (armeekindral veebruar 1941).
Pavlov oli aastatel 1934–1936 Punaarmee mehhaniseeritud brigaadi komandör ja komissar. Aastatel 1936–1937 osales ta Nõukogude Liidu sõjalise nõuandjana Hispaania kodusõjas, olles ka soomusbrigaadi ülem.
1937. aasta novembrist Tööliste ja Talupoegade Punaarmee oli ta Autosoomusvalitsuse ülem. Aastatel 1939–1940 osales ta Nõukogude Liidu kallaletungis Soomele, Talvesõjas. Alates 1940. aasta juunist oli ta Valgevene Erisõjaväeringkonna (alates 1940. aasta juulist Lääne Erisõjaväeringkond) juhataja. 
22. juunil 1941 algas Saksa-Nõukogude sõda. Pavlov oli just enne seda määratud Läänerinde ülemjuhatajaks. Saksa vägede kolossaalse läbimurde tõttu vahistati ta 4. juulil 1941 Dovskis ning 22. juulil NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi poolt mõisteti § 193-1 punkt "b" ja § 193-20 punkt "b" alusel süüdi "arguse, tegevusetuse ja paanitsemise eest". 
Teda karistati surmanuhtlusega ja ta lasti samal päeval maha NKVD Kommunarka polügoonil ning maeti samuti sinna.
NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 31. juulist 1957 muudeti kohtuotsus uute asjaolude ilmnemise tõttu ning süüteomenetlus lõpetati kuriteokoosseisu puudumise tõttu.
Kommunistliku partei liige 1919. aastast.
Addis Abeba hertsog

Addis Abeba hertsog (itaalia "Duca di Addis Abeba") on Itaalia võidutiitel, mille kuningas Vittorio Emanuele III andis 5. mail 1936 marssal Pietro Badogliole.
5. mail 1936 viis Badoglio võidukad Itaalia väed Addis Abebasse ning Benito Mussolini kuulutas Vittorio Emanuele III Etioopia keisriks. Pietro Badoglio määrati Etioopia asekuningaks ja kindralkuberneriks ning nimetati Addis Abeba hertsogiks.
Eesti spordi taskuentsüklopeedia

Eesti spordi taskuentsüklopeedia on Tiit Lääne koostatud ja TEA Kirjastuse poolt 2009. aastal välja antud spordientsüklopeedia.
Spordiajaloolaste Juhan Maidlo ja Erlend Teemägi väitel sisaldab raamat väga palju vigu. Nende hinnangul ei saa seda teost kasutada usaldusväärse teatmeteosena.
Struktureeritud programmeerimine

Struktureeritud programmeerimine on programmeerimisstiil, mis seisneb peamiselt goto lausendi kasutamise vältimises. Selle algust seostatakse 1968. aastal Edsger Dijkstra avaldatud artikliga "A Case against the GO TO Statement".
Struktureeritud programmeerimise kohaselt saab kogu programmi koostada kasutades vaid kolme tüüpi keelekonstruktsioone:
Nende keelekonstruktsioonide kasutamisel on programmi loogika inimesele palju kergemini hoomatav, sest kohad, kuhu programmi täitmisjärg hüppab, on selgesti aimatavad, erinevalt goto kasutamisest, kus täitmisjärg võib hüpata suvalisse kohta programmis.
Protseduraalne programmeerimine

Protseduraalne programmeerimine ehk protseduuriline programmeerimine ("inglise procedural programming") on programmeerimise stiil, mis rõhutab programmi jaotamist alamprogrammideks (protseduurideks ja funktsioonideks). Selles mõttes sarnaneb see funktsionaalse programmeerimisega, kuid tegemist on siiski imperatiivse lähenemisega, täpsemalt on tegemist struktureeritud programmeerimise edasiarendusega. Protseduuride kasutamine võimaldab koodi kergesti taaskasutada, tarvitamata selleks goto-lausendeid.
Terminit "protseduraalne programmeerimine" kasutatakse sageli imperatiivse programmeerimise sünonüümina.
Võru raad

Võru rae koosseisu kuulusid bürgermeister ja kolm raehärrat. Raad tegutses Võru raekojas.
Iivakivi (album)

"Iivakivi" on ansambli Metsatöll 2008. aastal ilmunud album.
Aivar Õun

Aivar Õun (sündinud 15. märtsil 1959 Rakveres) on Eesti poliitik.
Ta on lõpetanud 1982. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Aastatel 2009–2017 oli ta Konguta vallavanem.
Poliitiline tegevus.
Aivar Õun oli Külvar Mandi asendusliikmena X Riigikogu liige. Ta kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu.
2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris ta EKRE nimekirjas. Ta on EKRE liige aastast 2018.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 318 häält ning ei osutunud valituks.
Hõbelauk

"Hõbelauk" (inglise keeles "The Adventure of Silver Blaze") on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1892. aastal. "Hõbelauk" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi memuaarid".
Robert Wilhelm Bunsen

Robert Wilhelm Eberhard Bunsen (31. märts 1811 Göttingen, Hannoveri kuningriik – 16. august 1899 Heidelberg, Saksa keisririik) oli Saksa keemik.
Ta töötas Marburgi (alates 1839), Breslau (1851–1852) ja Heidelbergi Ülikoolis (alates 1852).
Ta on üks spektraalanalüüsi loojaid; selle abil avastas ta (koos Gustav Robert Kirchhoffiga) tseesiumi ja rubiidiumi. Ta leiutas Bunseni põleti.
Alex D. Linz

Alex D. Linz (õieti Alexander David Linz; sündinud 3. jaanuaril 1989 Californias Santa Barbaras) on endine Ameerika Ühendriikide filminäitleja. 
Tema tuntumad rollid on filmides "Ühel ilusal päeval" (1996), "Üksinda kodus 3" (1997) ja "Max Keeble'i otsustav samm" (2001). 
Ta elab koos emaga. Ta on saksa ja juudi päritolu.
Radio Mania

Radio Mania oli ainus Eesti rokiraadio, asutati 2002. aastal. Levis ainult Tallinnas ja Harjumaal. 
Radio Mania eelkäija oli raadio V6, mis asutati 1999. aastal. Radio Mania järeltulija on Rock FM.
Surnud 1986

"Siin on loetletud 1986. aastal surnud tuntud inimesi.
Ural (arvuti)

Ural on Nõukogude Liidus aastatel 1959–1971 toodetud elektronarvutite seeria.
Esimene elektronavuti Eestis oli Urali seeria esimene mudel Ural-1 ning see paiknes Tartu Riikliku Ülikooli arvutuskeskuses.
Urali esimene mudel töötati välja aastatel 1954–1955 Moskva Kalmõkovi nimelises arvutitehases, seeriatootmisse läks see Penza arvutitehases. Aastatel 1957–1961 toodeti mõlemas tehases seeria esimest mudelit kokku 183 eksemplari.
Mudelites Ural-1 kuni Ural-4 olid kasutusel elektronlambid, mudelites Ural-11 kuni Ural-14 aga pooljuhid.
Urali nimest on tuletatud eesti keelde sõna "raal", mis on jäänud kasutussageduselt alla sõnale "arvuti".
Ural-1.
Tartu Riiklikus Ülikoolis 2. novembril 1959 käivitatud Ural oli Eesti esimene elektronarvuti. Sellel arvutil oli käsustikus 29 käsku, kiiruseks 100 tehet sekundis, sisselugemine perforeeritud filmilindilt 4500 arvu minutis ja mälu 1024 36-bitist sõna. Ural paigaldati seks tarbeks asutatud TRÜ arvutuskeskuse majja Ülikooli tänav 18a, kus paiknes hoone vasakus tiivas esimesel korrusel. Arvuti võttis enda alla 90–100 m2 põrandapinda.
Lisaks valikule Eesti esimese elektronarvuti detailidest säilitatakse Tartu Ülikooli arvutimuuseumis raali nimeplaati, mis kannab järjekorranumbrit 117.
Ural-4.
Ural-4 jõudis Tartusse 1963. aasta mais. Sellega vahetati välja arvuti Ural-1, mis kingiti 1965. aasta augustis Nõo Keskkoolile arvutiõpetuse läbiviimiseks. Ural-4 paigutati varem TRÜ sõjalise algõpetuse kateedrile kuulunud ruumidesse Tõnissoni tänaval praeguses EÜS-i majas ning võttis enda alla kogu saali.
Ural

Ural on Uurali venekeelne nimi. 
Uurali jõgi voolab Euroopa ja Aasia piiril. 
Seda nime kannavad ka mõned asulad: 
Ural on Moskva-Samara-Tšeljabinski maantee.
Ural on mitme toote nimi: 
Ural on laeva 50 Let Pobedõ varasem nimi. 
Ural on Jekaterinburgi ja Moskva vahet sõitev esindusrong. 
Ural on kosmoseprogramm kandevõime suurendamiseks. 
Ural on ka mitme spordiklubi nimi: 
Ural on Jekaterinburgi "paks ajakiri". 
Ural on kino Jekaterinburgis. 
Ural on ringhäälingukompanii. 
"Ural" on boonuslugu Apocalyptica plaadil "Worlds Collide".
Jaak Lipso

Jaak Lipso (18. aprillil 1940 Tallinn – 3. märts 2023) oli eesti korvpallur ja treener. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1959. aastal Tartu 1. Keskkooli, õppis 1959–1960 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas ning 1964–1975 (vaheaegadega) kaugõppes Moskvas Kehakultuuri Keskinstituudis ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonnas.
Koolipõlves võitis Jaak Lipso Eesti noortevõistlustel auhinnakohti nii kergejõustikus, tennises, ujumises kui ka ratsutamises. 
Korvpalli hakkas mängima 1956. aastal Viktor Laatsi treeningurühmas. Ta tuli 1957. aastal Nõukogude Liidu noortemeistriks ning võitis 1957. ja 1958. aasta Nõukogude Liidu koolinoorte spartakiaadil pronksmedali. Eestis juhendasid ja suunasid teda treenerid Selma Multer, Atko Viru, Edgar Naarits, Ernst Ehaveer, Heino Krevald, Joann Lõssov, Ilmar Kullam ja August Sokk. 
Aastatel 1957–1960 ja 1969–1975 kuulus Jaak Lipso Eesti korvpallikoondisse ja Kalevi esindusmeeskonda.
Aastatel 1961–1970 kuulus ta NSV Liidu korvpallikoondisse.
Ta võitis NSV Liidu koondises hõbemedali 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel ja pronksmedali 1968. aasta México olümpiamängudel.
Maailmameistrivõistlustelt sai ta 1967. aastal kuldmedali ja 1970. aastal pronksmedali. Aastatel 1963, 1965 ja 1967 tuli ta Euroopa meistriks.
Aastatel 1963 ja 1968 võitis ta Nõukogude Liidu AKSK meeskonnas Euroopa klubide karika.
Ta oli ka kuuekordne NSV Liidu meister (1962–1966 ja 1969) ja viiekordne Eesti NSV meister (1958, 1959, 1971, 1974 ja 1979).
Jaak Lipso mängis üht peaosa (kriminaaljälituse ülemat) 1971. aasta Gruusia filmis "Mina, uurija".
Aastatel 1989–1994 oli ta Kalevi Spordihalli direktor. Hiljem töötas ta taksojuhina ning Tallinna Ehitaja (1978–1980), Kalevi esindusmeeskonna (1980–1982), Nybiti (1996) ja Jüri Basketi meeste korvpallitreenerina.
Elu viimased aastad elas ta koos abikaasa Mallega Tabasalu kandis Tilgu sadama lähistel. Ta on maetud Rannamõisa kalmistule. 
Surm.
Jaak Lipso suri 82-aastaselt 3. märtsil 2023. Tema ärasaatmine toimus 11. märtsil Kalevi spordihallis.
Galunggung

Galunggung on tegev kihtvulkaan Indoneesias Jaava saare lääneosas.
Vulkaani geograafilised koordinaadid on .
Galunggungi kõrgus on 2168 meetrit. Selle nõlvad on kaetud metsaga. Nähtav on umbes 4200 aastat tagasi moodustunud hobuserauakujuline kaldeera, mis avaneb idakagu suunal.
20. sajandi alguses äratasid geoloogide tähelepanu vulkaani kagunõlvale kuhjunud künklikud moodustised, mida hakati nimetama Tasikmalaya kümneks tuhandeks künkaks. Hollandi geoloog Berend George Escher püstitas hüpoteesi, et muhklikud setted tekkisid, kui kunagine kraatrijärv kraatrist välja murdis. Alates 1980. aastatest on piirkonda põhjalikumalt uuritud ning küngaste põhjustajaks peetakse ulatuslikku maalihet.
Galunggungi esimene teadaolev purse registreeriti 1822. aastal, kui plahvatusliku purske tagajärjel hukkus 4011 inimest. Vulkaan paiskas välja 22 miljonit m³ materjali, mis kattis 25 660 km² suuruse ala. Tekkisid ulatuslikud mudavoolud. Vulkaan purskas ka 1894. aastal.
Viimati purskas Galunggung 1984. aastal. Viimane suurem purse oli 1982. aastal. Selle tagajärjel hukkus 68 inimest ning kodudest evakueeriti üle 10 000 inimese. Purse paiskas vulkaanilist tuhka kuni 15 000 meetri kõrgusele. See purse juhtis esmakordselt lennundusajaloos tähelepanu õhkupaiskunud vulkaanilise tuhaga seotud ohtudele. British Airwaysi reisilennuk Boeing 747 sattus tuhapilve ning kõik selle neli mootorit ummistusid tuhaosakeste sulamise tagajärjel. Mootorid seiskusid, kuid käivitusid siiski õnnekombel. Mõni nädal hiljem sattus Galunggungi lähedalt mööda lennates samasugusesse olukorda ka teine Boeing 747.
Olli Mäki

Olli Johan Oskari Mäki (22. detsember 1936 Kokkola – 6. aprill 2019 Kirkkonummi vald) oli Soome poksija.
Mäki oli kokku neljakordne Soome meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1955. aastal ja kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1957–1959.
Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks ning sai 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Kazimierz Paździorile (Poola).
Elukutselisena.
Mäki poksis oktoobrist 1960 kuni augustini 1973 elukutselisena. Ta pidas kokku 50 kohtumist, millest võitis 28 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 14 (neist 2 nokaudiga) ning viigistas 8 kohtumist.
Ta oli 14. veebruarist 1964 kuni 1. veebruarini 1967 Euroopa meister I kergekeskkaalus (140 naela ehk kuni 63,5 kg)
Mäki oli ainuke Soome poksija, kes on tulnud Euroopa meistriks nii harrastajana kui ka hiljem elukutselisena. Ta tegutses hiljem poksitreenerina, muuhulgas oli ka Amin Asikaise treener.
Claes Andersson

Claes-Johan Rudolf Andersson (30. mai 1937 Helsingi – 24. juuli 2019 Helsingi) oli Soome poliitik, psühhiaater ja kirjanik.
Nooruses mängis ta Soome meistrivõistlustel jalgpalli ja sulgpalli. 
Aastatel 1963–1990 töötas ta arstina mitmes haiglas ja kliinikus. Ta on tegutsenud ka džässpianistina.
Poliitiline tegevus.
Aastal 1987 valiti ta Soome Rahva Demokraatliku Liidu (SKDL) esindajana Eduskunna liikmeks.
Ta oli üks Vasakliidu asutajaid 1990. aastal ning aastatel 1990–1998 erakonna esimees. 1994. aasta valimistel sai ta Vasakliidu presidendikandidaadina 3,8 protsenti häältest.
Ta oli Eduskunna liige aastatel 1987–1999 ja 2007–2008, seejärel loobus tervislikel põhjustel. Aastatel 1995–1998 oli ta Paavo Lippose valitsuses kultuuriminister.
Looming.
Ta on kirjutanud luuletusi, näidendeid, romaane, stsenaariume. Ta kirjutas rootsi keeles.
Justin Petrone

Justin Carroll Petrone (sündinud 20. novembril 1979 New Yorgis) on Ameerika-Eesti ajakirjanik, kirjanik ja blogija. 
Elukäik.
Ameerika Ühendriikides (sh lapsepõlves Long Islandil, hiljem New Yorgis ja Washingtonis) elanud, Justin Petrone tutvus eestlanna Epp Väljaotsaga 2002. aastal Helsingis Soome välisministeeriumi korraldatud väliskorrespondentide koolitusel ning tuli Eestisse elama 2003. aastal. Noored abiellusid, said kolm tütart, töötasid koos kirjastuses Petrone Print ning elasid algul Tallinnas, siis Tartus ja seejärel Viljandis. 2016. aastal abielu lahutati.
Haridus.
Ta on lõpetanud USA-s George Washingtoni Ülikooli ajakirjandusosakonna ja Euroopa poliitika kursused Taanis Kopenhaagenis ning õppinud Tartu Ülikoolis Balti uuringute magistriõppes. 
Tegevus ajakirjanikuna.
2005. aastast tänini teeb Justin Petrone ajakirjanikutööd New Yorgis välja antavale biotehnoloogiaajakirjale GenomeWeb. Alates 2003. aastast on ta vahendanud Eesti uudiseid peamiselt ingliskeelsele ajalehele The Baltic Times, kuid kirjutanud ka ülevaate- ja arvamusartikleid ajalehele Postimees, väljaandele City Paper, nädalalehele Eesti Elu = Estonian Life, ajakirjale Eesti Arst, veebiportaalile Delfi, ajakirjadele Anne &amp; Stiil ja Tervis Pluss, veebiajakirjale Estonian World jm. 
Tegevus kirjanikuna.
Eesti keeles on Justin Petronelt ilmunud kümmekond raamatut (2022. aasta seisuga). 
Kui 2013. aastal troonis Petrone teos "Misjonäripoos" raamatukaupluste keti Rahva Raamat müügiedetabeli esikohal, kommenteeris tollase ETV kirjandussaate "Kirjandusministeerium" saatejuht Mart Juur seda mänguliselt nii: "Parem Justin Petrone peos kui Justin Timberlake katusel."
Osalemine Eesti kultuurielus.
Ta on esinenud paljudel eesti kirjandusüritustel (nt kirjandusfestivalil Prima Vista, Viljandi Folgi kirjanduspäeval jms) ning öelnud sõna sekka ka muude valdkondade ühiskondlikus diskussioonis nii oma kirjatööde kaudu kui ka avalikel foorumitel (nt Arvamusfestivalidel , Rahvusraamatukogu emakeelepäeva konverentsil "Eesti keele elujõust" jms).
2. juunil 2018 avati USA Californias osariigis Stanfordi ülikoolilinnakus okupatsioonide ja vabaduse muuseumi Vabamu Eesti-teemaline rändnäitus "Masters of our own homes: Estonia at 100", mille kõik tekstid oli koostanud Justin Petrone. Hiljem oli see Eesti Vabariigi 100. aastapäeva tähistav rändnäitus väljas Torontos, Bostonis ja Washingtonis.
Justin Petrone on üks intervjueeritavaid Tartu Ülikooli eetikakeskuse kultuuriloolises dokumendis "Kaose ja korra piiril. Kasvatusest ja haridusest. Isiklikult" (2018, autor Tiia Kõnnussaar), kus oma lapsepõlvest, maailmavaatest ja kogemustest laste kasvatamisel räägivad Eestis elavad eri taustaga inimesed. Teised selles raamatus intervjueeritavad on Ly Seppel-Ehin, Rein Taagepera, Liisa Pakosta, Lembit Peterson, Piret Veerus, Helve Särgava, Igor Kotjuh, Sirje Norden ja Mari Kalkun.
Eino Leino auhind

Eino Leino auhind on Soome kirjandusauhind, mida annab alates 1956. aastast kirjanik Eino Leino mälestuseks Eino Leino Selts.
Auhind antakse üldjuhul soome kirjanikule, eelkõige luuletajale, või soome kirjanduse uurijale. Iga inimene võib auhinna saada ainult ühe korra. 
Auhinnaks on 5200 eurot ja Lauri Leppäse kujundatud medal.
Tühja maja mõistatus

"Tühja maja mõistatus" (inglise keeles "The Adventure of Empty House") on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1903. aastal. "Tühja maja mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi tagasitulek".
Vistaariamaja mõistatus

"Vistaariamaja mõistatus" (inglise keeles "The Adventure of Wisteria Lodge") on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1908. aastal ja kandis pealkirja "A Reminiscence of Mr. Sherlock Holmes". "Vistaariamaja mõistatus" kuulub kogumikku "Viimane kummardus".
Teose ülesehitus.
"Vistaariamaja mõistatus" koosneb kahest osast: "Härra John Scott Ecclesi erakordne kogemus" ja "San Pedro Tiiger".
Mazarini kalliskivi mõistatus

"Mazarini kalliskivi mõistatus" (inglise keeles "The Adventure of Mazarin Stone") on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1921. aastal. "Mazarini kalliskivi mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi märkmeraamat".
Neuchâteli kanton

Neuchâteli kanton on kanton Šveitsi lääneosas. Piirneb läänes ja loodes Prantsusmaaga. Asub Neuchâteli järvest lõunas.
Halduslikult jaguneb 6 ringkonnaks ja 53 vallaks.
Ajalugu.
1815. aastal liitus Šveitsi konföderatsiooniga.
Rahvastik.
Neuchâteli elanikkond on peaaegu täielikult prantsuskeelne. 2009. aasta andmetel elab kantonis 171 647 inimest. Kantoni keskmine rahvastikutihedus on 209 inimest ruutkilomeetri kohta. Neuchâtel, kus elab 2009. aasta andmete järgi 32 770 inimest, on kantoni pealinn. Kantoni suurim linn on La Chaux-de-Fonds, kus elab 37 413 inimest.
2007. aasta andmetel oli 23,4% elanikkonnast välismaalased.
Juan Antonio Samaranch

Juan Antonio Samaranch, 1991. aastast Samaranchi markii; (katalaani keeles "Joan Antoni Samaranch i Torelló"; 17. juuli 1920 Barcelona – 21. aprill 2010 Barcelona) oli katalaani päritolu Hispaania spordiametnik, seitsmes Rahvusvahelise Olümpiakomitee president (1980–2001).
Franco ajal oli ta Francisco Franco toetaja ja traditsionalistlik-parempoolse partei Movimiento Nacional liige. 1954 sai ta Hispaania Olümpiakomitee liikmeks. 1966 nimetati ta spordiministriks. 1967. aastast oli ta Hispaania parlamendi liige. 1973–1977 oli Samaranch Barcelona provintsivalitsuse esimees. 1977 asutas lühikest aega toiminud frankistliku, konservatiivse, regionalistliku erakonna Concordia Catalana. 1977–1980 oli ta Hispaania suursaadik Nõukogude Liidus ja Mongoolias.
Sportlasena harrastas Samaranch iluuisutamist ja rulluisuhokit. Kuulus spordiklubisse Espanyol Barcelona.
Ta külastas korduvalt Tallinna (3. aprillil 1992, novembris 2003).
Tunnustus.
Ta oli mitme ülikooli audoktor.
Liki Toona

Liki Toona (aastani 1934 Liki Enno; 23. november 1910 Valga – 31. detsember 1984 London) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1931 Haapsalus Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis 1931–1932 Tartu Ülikoolis arstiteadust ja 1935–1938 Tallinna Töölisteatri õpperühmas. Töötas 1938–1944 Tallinna Töölisteatris. 
Põgenes 1944 Saksamaale, aastast 1947 elas Inglismaal, tegutses Londoni eesti näiteringis (lavastas, tõlkis, dramatiseeris, oli klaverisaatja). Tegi kaastööd ajalehele Eesti Hääl (pseudonüüm Mihkel Muhk). Kirjutas näidendeid ("Sõlmjaam", 1953; "Põrgu", 1953 (koos J. Kuldkepiga))
Isiklikku.
Liki Toona oli abielus näitleja ja lavastaja Enn Toonaga. Tema tütar on kirjanik ja teatritegelane Elin Toona, isa luuletaja Ernst Enno.
Enn Toona

Enn Toona (13. jaanuar 1909 Nahkanuia, Väinjärve vald – 22. märts 1973 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Enn Toona sündis talupidajate peres. Lõpetas 1930 Tartus õhtugümnaasiumi, õppis 1934–1935 Tartu Näitekunsti Stuudios.
Oli 1935–1936 Draamastuudio teatri näitleja, 1936–1942 ja 1943–1944 Tallinna Töölisteatri näitleja ja näitejuht. 1942–1943 Vanemuise, 1945–1946 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri ja 1947–1948 Ugala lavastaja, 1949–1950 Kunstide Valitsuse inspektor, 1950–1955 Tallinnas näiteringijuht, 1955–1957 Eesti Raadio kuuldemängude lavastaja ("Kirsiaed", "Maa ja rahvas", "Pisuhänd", kõik 1957) ning 1957–1960 ja 1964–1969 Endla peanäitejuht.
Enn Toona suri 22. märtsil 1973 Tallinnas ja ta maeti 25. märtsil 1973 Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku.
Enn Toona oli abielus näitleja Liki Toonaga. Neil sündis tütar Elin Toona, kellest sai kirjanik ja teatritegelane. Teise maailmasõja ajal abielu lahutati. 
Hiljem abiellus ta Eesti Riikliku Konservatooriumi õppejõu Marta Toonaga. Abielust sündis poeg.
Otto Heinrich Igelström

Otto Heinrich Igelström (Jossif (Ossip) Igelström; 18. mai (vkj 7. mai) 1737 – 18. veebruar 1823 Garsden Memeli lähedal) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane, riigikrahv.
Elulugu.
Otto Heinrich Igelström sündis Tartumaa Kärevere, Laeva ja Ropka mõisniku, hilisema Liivimaa maamarssali (1747–1759) vabahärra Gustav Heinrich von Igelströmi (1695–1771) ja Ledurga-Turaida kihelkonna Lode mõisast pärit Elisabeth von Albedylli (1705–1765) pojana.
Ta sõdis 1768–1774 toimunud Vene-Türgi sõjas, ülendati 1770 kindralmajoriks ja sai enda vanemadjutandiks Magnus Gustav von Esseni. Iași, İşmasıli (Izmaili), Akkermani ja Kilija vallutamise eest sai Püha Georgi ordeni 3. järgu kavaleriks ja ülendati 1775 kindralleitnandiks.
1784 määrati ta Simbirski ja Ufa asehaldurkonna kindralkuberneriks ning samal aastal vangistas ta viimase Krimmi khaani Šagin-Girei (Şahin Giray).
1787. aastast osales ta Vene-Türgi sõjas ja järgmisel aastal alanud Vene-Rootsi sõjas. 1790. aasta aprillist augustini oli ta keisrinna Katariina II täievoliline esindaja rahuläbirääkimistel ja sõja lõpetanud Värälä rahu sõlmimisel Soomes, mille eest sai Püha Andrease ordeni ja ülendati seejärel 8. septembril 1790 kindral "en chef"'iks. 1791 sai temast ülemkomandant Riia asehaldurkonnas.
1792 määrati ta Pihkva ja Smolenski asehaldurkonna kindralkuberneriks.
29. juunil 1792 andis Saksi kuurvürst Friedrich August III riigivikaarina Dresdenis talle ja ta kammerhärradest vendadele Harald Gustav ja Jakob Johann Igelströmile riigikrahvitiitli.
1793. aastast oli ta Kiievi, Tšernigivi ja Novgorod-Siverski kindralkuberner, ning saadeti samal aastal saadikuks Poola, kus juhtis Varssavi komandandina ebaõnnestunult Vene vägesid 1794. aasta aprillis toimunud Varssavi ülestõusu (Kościuszko ülestõus) ajal, mille tõttu alandati karistuseks tema auastet.
1796 ülendati jalaväekindraliks ja keiser Paul I määras ta sõjakuberneriks Orenburgi kubermangus. Samal ajal oli ta ka Rõlski musketäripolgu (Рыльский мушкетерский полк; 1797. aastast Igelströmi musketäripolk) ülem.
Mõisad.
1773. aastal ostis ta Gulbene staarostkonna, 1777 Unipiha ja 1781 Meeri mõisa Tartumaal Nõo kihelkonnas, ning oli 1795. aastast ka Riia juures asunud Šampētera ("Champetre"), Anniņmuiža ("Annenhof") ja Zolitūde ("Solitude"), ning Memeli lähedal asuva Gargždai mõisa (Garsden; Gargždų dvaras) omanik.
Perekond.
1801. aastast oli tema abikaasaks krahvinna Honorata Stempkowska (u.1740 Kraków – 1819 Gargždai), kes oli Lublini kuberneri Józef Stempkowski tütar, ning varem abielus olnud Poola magnaadi vürst Marcin Jerzy Lubomirski ja Ojcówi lossi omaniku Teofil Załuskiga (1760–1831; )..
Tema vanem vend, Kärevere ja Laeva pärushärra, vabahärra Harald Gustav Igelström (1733–1804) oli Vene keisrinna Jelizaveta Petrovna (1709–1762) usaldusisiku, ülemõuemeistri ja salanõuniku, Luunja, Põlgaste ja Mooste vabahärra Christian Wilhelm von Münnichi (1686–1768) väimees ja õde vabapreili Margarethe Elisabeth Wilhelmine Igelström (sünd.1745) Johann von Michelsohneni esimene abikaasa.
Pride

Pride on ingliskeelne sõna, mis tähendab uhkust. Selle järgi on nimetatud palju nähtusi, objekte ja üritusi.
Arvutusmatemaatika

Arvutusmatemaatika on matemaatika osa, milles uuritakse matemaatikaülesannete lahenduste viimist arvuliste tulemusteni, vastavate lahendusalgoritmide omadusi ning võimalust arvutite kasutamiseks ülesannete lahendamisel.
Rakendusmatemaatika

Rakendusmatemaatika on matemaatika osa, mis tegeleb teistes teadusharudes rakendatavate matemaatiliste mudelite ja nende uurimiseks määratud meetodite loomisega.
Puhas matemaatika

Puhas matemaatika ehk puhtmatemaatika ehk abstraktne matemaatika on matemaatika osa, mis tegeleb matemaatika enese vajadustest tekkinud probleemide lahendamisega. Puhtmatemaatika ei keskendu matemaatika praktilistele rakendustele teistes valdkondades.
Mikropaleontoloogia

Mikropaleontoloogia on paleontoloogia haru, mille sisuks on mikrofossiilide ehk pisikivististe uurimine ja saadud teadmiste rakendamine.
Mikropaleontoloogia eristub makropaleontoloogiast nii uuritavate objektide suuruse kui kasutatavate meetodite poolest.
Enamiku mikrofossiilide suurus jääb alla 1 mm.
Nende eraldamiseks kivimist või settest rakendatakse mitmesuguseid keemilise ja mehaanilise separeerimise ning kontsentreerimise tehnikaid.
Mikrofossiilide uurimiseks ja identifitseerimiseks on vajalik optilise mikroskoopia ja/või elektronmikroskoopia kasutamine.
Puhtimaginaararv

Puhtimaginaararv on kompleksarv (täpsemalt imaginaararv), mille reaalosa võrdub nulliga. Iga puhtimaginaararv "z" on esitatav kujul "z = iy", kus "y" on reaalarv ja "i" on imaginaarühik.
Kompleksarv "z" on puhtimaginaarne parajasti siis, kui ta rahuldab samasust
 formula_1
kus * tähistab kaaskompleksi võtmist.
Mikrofossiil

Mikrofossiilid ehk pisikivistised on mikroskoopilised fossiilid, mille uurimisega tegeleb paleontoloogia eriharu – mikropaleontoloogia.
Olulisemad rühmad.
Keemilise koostise ja sellest tuleneva erineva uurimismetoodika järgi eristatakse mikrofosiilide hulgas järgmisi kategooriaid ning nende all süstemaatilise kuuluvuse alusel järgmisi rühmi:
Pentti Rautiainen

Pentti Henrik Johannes Rautiainen (sündinud 28. aprillil 1935) on Soome endine poksija.
Rautiainen oli kokku kolmekordne Soome meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1953. aastal, kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1957. aastal.
Rautiainen sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Thomas Nichollsile (Inglismaa).
Rautiainen poksis oktoobrist 1957 kuni aprillini 1962 elukutselisena. Ta pidas kokku 21 kohtumist, millest võitis 17 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 2 ning viigistas 2 kohtumist. Ta on hiljem tegutsenud ka poksikohtunikuna.
Eve Kivi

Eve Kivi (õieti Eeve Kivi, enne eestistamist Stein; sündinud 8. mail 1938 Paides) on eesti filminäitleja.
Ta on lõpetanud 1959. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio ja mänginud umbes 50 filmis.
Ta töötab Kanal 2 reklaamitoimetuses. Ta on osalenud tõsielusarjas "Džunglistaar" ja telesarjas "Naiste sõda" (2020)
Isiklikku.
Eve Kivi isa oli Johannes Kivi (1912–1955), kes oli Nõukogude julgeolekutöötaja (Eesti NSV RJRK Viru maakonnaosakonna ülem) ja hiljem usukultusasjade volinik Eesti NSV-s.
Eve Kivi teine abikaasa oli olümpiavõitja Ants Antson. Eve Kivil oli romantiline suhe Ameerika Ühendriikide laulja Dean Reediga.
Veikko Huuskonen

Veikko Huuskonen (8. veebruar 1910 Helsingi – 3. juuni 1973 Helsingi) oli Soome poksija.
Huuskonen oli viiekordne Soome meister kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) aastatel 1936–1937 ning 1939–1941. Ta osales kuus korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis oma kohtumised aastatel 1930, 1933 ja 1937–1938 ja kaotas oma kohtumise aastal 1931 ja 1935.
Huuskonen osales 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg), kuid kaotas oma kohtumise esimeses ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Huuskonen sai pronksmedali 5. Euroopa meistrivõistlustel 1937. aastal Milanos kukkkaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg).
Johan Hellström

Karl Johan Hellström (2. märts 1907 Maarianhamina, Ahvenamaa – 1989 Kanada) oli Soome ja Norra poksija.
Hellström oli neljakordne Soome meister – 1923. aastal kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg), 1925. aastal sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg), 1926. aastal kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ja 1927. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Soome maavõistlustel ja kaotas oma kohtumise keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1928. aastal Valter Palmile.
Hellström osales Soome eest kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale Robert Galataud'le (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Hellström esindas hiljem Norrat ja elas Kanadas. Ta poksis septembrist 1930 kuni maini 1931 elukutselisena ning pidas kokku 4 kohtumist, millest võitis 1 kohtumise, kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 1 kohtumise.
Purjetaja (ajaleht)

Purjetaja oli Eesti Jahtklubide Liidu ajaleht, mis ilmus aastail 1989–1995. Aastal 1993 muudeti see Hommikulehe vaheleheks. 
Asutaja ja esimene toimetaja oli Leonid Parašin, alates 1992. aastast oli toimetaja Peeter Leola.
Nii erialaste kui ka üldhuvitavate artiklite kõrval ilmus Purjetajas võistlusprotokolle ja edetabeleid.
Mihkel Simmo

Mihkel Theodor Simmo (2. september 1922 Tori vald – 13. aprill 2017 Stockholm) oli eesti sõjaväelane ja luuraja, üks Erna salga liikmetest.
Manivalde Lubi

Manivalde Kornelius Lubi (9. detsember 1901 Võru – 3. jaanuar 1976) oli eesti keelemees ja õpetaja. 
Temalt pärinevad sõnad: