tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Georg Veigelin

Georg Veigelin (vene Георгий Евгеньевич Вейгелин; 20. veebruar 1886 Tallinn – kevad 1945 Gdanski lähedal) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant), miiniristleja Lennuk esimene kapten.
8. oktoobril 1920 anti talle II liigi 3. järgu Vabadusrist.
Peeter Reštšinski

Peeter Reštšinski (sündinud 22. aprillil 1955) on Eesti diplomaat.
Ta on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 22. Keskkooli.
Ta kuulub Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Aastatel 1996–2000 oli ta Eesti suursaadik Poolas.
Sergei Ivanov (Eesti poliitik)

Sergei Ivanov (; sündinud 5. jaanuaril 1958 Haapsalus) on Eesti poliitik. 
Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal ning aastal 1992 Peterburi Riigi- ja Munitsipaaljuhtimise Instituudi politoloogia erialal.
Ta on olnud VIII (valimisliit Meie Kodu On Eestimaa!), IX (Eestimaa Ühendatud Rahvapartei) ja X Riigikogu (Eesti Reformierakond) liige.
18. juunist 2000 kuni juunini 2002 oli ta Vene Balti Erakonna esimees.
2009. aastal astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Ta oli 2010–2011 Tallinna Vene Muuseumi juhataja.
Wladislaw von Szeliga-Mierzeyewski

Wladislaw Laurentius von Szeliga-Mierzeyewski (vene Владислав-Лаврентий Осипович [Лаврентий] Шелига-Мержеевский; 22. august 1841 (ukj) – 26. märts 1918 (ukj)) oli Venemaa ja Eesti päritolu arst. 
1876. aastal avas Peterburist pärit arst dr med Wladislav Laurentius von Szeliga-Mieržeyewski Saaremaal Kuressaares, Allee tänaval Baltikumi moodsaima Roomassaare Mudasupelusasutuse ("Badeanstalt Romasar").
Tal oli kaks poega: zooloog Wladislaus von Szeliga-Mierzeyewski ja arst Gonzago von Szeliga-Mierzejewski.
Wladislaus von Szeliga-Mierzeyewski

Wladislaus Eugen Johann von Szeliga-Mierzeyewski (3. august 1882 Kuressaare – 20. september 1959 Brockum) oli eesti, poola ja saksa juurtega zooloog.
Isiklikku.
Tema isa oli arst Wladislaw von Szeliga-Mierzeyewski, vend oli arst Gonzago von Szeliga-Mierzejewski.
Tema üks poeg oli saksakeelse saarluse alalhoidja ja edendaja Wolfgang von Szeliga-Mierzeyewski.
Ferdinand Pettai

Ferdinand Pettai (12. mai 1888 Kaagjärve vald – 20. jaanuar 1976 New York) oli eesti näitleja ja näitejuht.
Ta lõpetas Valga linnakooli, õppis aastatel 1908–1910 Peterburis A. Zaslavski muusika- ja draamakoolis L. Suvorini juures laulmist, täiendas end aastatel 1922–1923 Berliinis ja Pariisis.
Ta mängis aastatel 1910–1912 teatris Vanemuine, aastatel 1912–1913 Peterburi eesti seltsides, aastatel 1913–1914 teatris Endla, aastatel 1914–1915 teatris Säde ja aastatel 1915–1931 teatris Vanemuine. Aastatel 1931–1934 oli ta Haridusliidu näitekunstikonsultant, aastatel 1934–1935 oli ta Narva Teatri juht, aastatel 1936–1938 teatri Säde juht ja aastatel 1938–1943 Võru teatri Kannel juht. Ta lavastas ka operette.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, sealt aastal 1950 USA-sse.
Isiklikku.
Tema poeg on elektroonikainsener Raul Pettai, pojapoeg politoloog Vello Pettai.
Parafimbrios

Parafimbrios on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Parafimbrios" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid madusid võib kohata Laoses Louangphabang'i provintsis.
Parafimbrios lao

Parafimbrios lao on "Xenodermatidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib kohata Laoses Louangphabang'i provintsis.
Hyalinobatrachium dianae

Hyalinobatrachium dianae on kahepaiksete klassi kuuluv päriskonnaline. Ta kuulub klaaskonnade hulka, mis tähendab, et tema keha on osalt, nimelt altpoolt läbipaistev.
Liik avastati Cordillera de Talamanca mäeahelikust Costa Ricast ja kirjeldati kuue sealt leitud isendi põhjal. Uuest liigist anti teada 2015. aasta aprillis Costa Rica Kahepaiksete Uurimiskeskusele. Liiginimetus anti nimi seda liiki uurinud teadlase Brian Kubicki ema Janet Diane Kubicki auks.
"Hyalinobatrachium dianae" sarnaneb välimuselt "Muppetitest" tuntud tegelase Kermitiga. Kubicki kinnitas, et ise ta seda sarnasust ei märganud, aga on rõõmus selle üle, et ajakirjandus sellest välja tegi, sest see aitab avalikkuse tähelepanu juhtida Costa Rica vihmametsadele ja seal elavatele loomadele.
"Hyalinobatrachium dianae" kehavärv on laimiroheline ja tal oli poolläbipaistev nahk. Tal on väikese tumeda täpikesega hõbevalge vikerkest. Ta on 2,5 cm pikk ja elab Costa Rica vihmametsades 400–800 meetri kõrgusel merepinnast. Konna ohustab inimtegevus vähe, kuna ta elutseb peamiselt kaitse alla võetud aladel.
Konn avastati tema eriliste häälitsuste tõttu, mis meenutavad pigem putuka kui konna omi. Konn kasutab metalliliste nootidega häälitsusi, mis on tema "visiitkaardiks".
János Arany

János Arany (2. märts 1817 Nagyszalonta (tänapäeval Salonta, Bihori maakond, Rumeenia) – 22. oktoober 1882 Budapest) oli ungari ajakirjanik, proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija. 
Teda on nimetatud "ballaadide Shakespeare'iks" – ta kirjutas üle 40 ballaadi, mida on tõlgitud rohkem kui 50 keelde. 
Töö.
Ta tõlkis ungari keelde kolm William Shakespeare'i draamat: "Suveöö unenägu", "Hamlet" ja "Kuningas Johni elu ja surm". Ta tõlkis ungari keelde ka Aristophanese, Mihhail Lermontovi, Aleksandr Puškini ja Molière'i teoseid.
Isiklikku.
Ta oli kümnest lapsest noorim, kuid tuberkuloosi tõttu elas lapsepõlve üle peale tema ainult üks laps. Jánosi sünni ajaks oli õde Sára abiellunud. János hakkas perele raha teenimiseks töötama 14-aastaselt õpetaja abina. 
1840. aastal abiellus ta Julianna Ercseyga. Nad said kaks last: Julianna ja László, kellest sai luuletaja ja ungari folkloorikoguja.
Birgit (eesnimi)

Birgit on eesnimi, lühend Birgittast.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Birgit 1279 naisel. Birgit oli populaarsuselt 141. naisenimi. Birgit oli keskmiselt 28 aasta vanune (mediaanvanus oli 29).
E-näitus

E-näitus ehk virtuaalnäitus ehk kübernäitus on näitus, mis leiab aset virtuaalses ruumis (nt e-galeriis).
E-näitusi korraldatakse nii muuseumite kui ka teiste kultuuriorganisatsioonide poolt ja nende loomine võimaldab asutustel pakkuda oma külastajatele senisest laiemaid võimalusi kultuuri tarbimiseks. Virtuaalne ruum võimaldab näituse sisu laiemini esitleda, jõuda paremini sihtrühmani ja säilitada veebi vahendusel näituse sisu ehk luua püsinäitus. Samuti on võimalik vältida näituse korraldamise kulusid, sh kindlustus, transport, montaaž/demontaaž, spetsiaalsete hoiutingimuste loomise kulusid haruldastele või õrnadele objektidele. Võimalik on jõuda laiema sihtrühmani – näitust saab vaadelda igast arvutist, millel on internetiühendus. Samuti ei ole e-näitusel võrreldes muuseumis aset leidva näitusega kindlaid avamis- ja sulgemisaegu, näitus on avatud 24 tundi ööpäevas.
Põhiliselt korraldavad e-näituseid kultuuriasutused – muuseumid, raamatukogud, arhiivid, ülikoolid, tehes seda rahvusvahelise andmebaasi abil. Samuti on kaasatud e-näituste loomisesse nii ettevõtted kui ka eraisikud.
E-näitused võimaldavad kasutada erinevaid tekstitehnikaid, reklaamikuva ja muud informatiivset teavet ning nende efektiivseks loomeks on loodud mitmeid juhendeid.
Üheks esimeseks muuseumiks, kes lõi füüsilise näituse kõrvale virtuaalse ruumi, oli Oxfordi Teadusajaloo muuseum 1995. aasta näitusega "Mõõtjad: flaami 16. sajandi matemaatikud" ja "Näitus varajasest fotograafiast".
Kairiai

Kairiai on alev Leedus Šiauliai rajoonis, Kairiai valla halduskeskus. Alev asub samanimelise järve kaldal.
Kairiais on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsused on aastal 1836 püstitatud katoliku kirik ja looduskaitsealune põline saar.
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud XVII sajandi keskel. Kairiai hakkas kasvama XVIII sajandi teisel poolel; aastal 1792 sai asula endale kiriku. Aastal 1820 rajati sinna mõis, mis kuulus aastani 1917 Zubovitele, seejärel aga A. Štrauchmanile. XIX sajandi lõpus püstitati mõisa juurde saun, mis aastal 1999 ehitati ümber kohalikuks kultuurikeskuseks. Aastal 1904 kogunes mõisa ligi 300 Leedu avaliku elu tegelast, et tähistada leedukeelsete raamatute ladina tähestikus avaldamise keelu lõppu; sellel üritusel osalesid teiste seas ka Jonas Jablonskis, Šatrijos Ragana, Juozas Tumas-Vaižgantas ja Povilas Višinskis.
Praegune kirik valmis aastal 1836, seda laiendati aastal 1904. Teise maailmasõja ajal sai kirik kannatada, see taastati aastal 1959. Kiriku torn valmis aastal 2006.
Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kairiai kohaliku kolhoosi keskasula, see tõi kaasa asula elanikkonna kiire kasvu. Aastal 1923 elas Kairiais 134 elanikku, aga aastal 1989 oli elanikke juba 1683. Aastaks 2001 oli elanike arv langenud ja Kairiais elas 1158 inimest.
Aastal 1956 avati Kairiais Šiauliai prügila, mis suleti aastal 2008.
Eesti riiklike teenetemärkide galerii

Eesti riiklike teenetemärkide galerii asus Eesti Rahvusraamatukogu Tõnismäe hoone 5. korrusel. See valmis 2008. aastal Eesti Vabariigi 90. aastapäevaks ning on rajatud koostöös Riigikantseleiga. Riiklike teenetemärkide kogu praegune omanik on Vabariigi Presidendi Kantselei. 
Eesti riiklike teenetemärkide galerii rahvusraamatukogu Tõnismäe hoones on rekonstrueerimise tõttu ajutiselt suletud. Uuenenud ekspositsiooni avatakse koos hoone taasavamisega 2027. aastal.
Väljapandud teenetemärkidest on enamik saanud uuenduskuuri OÜ Miniplasti (varem OÜ Miniplast Pluss) restaureerijatelt, kes on alates 2005. aastast olnud riigihanke korras ka Eesti riiklike teenetemärkide ühed valmistajad.
Galeriis eksponeeritud riiklike teenetemärkide näidiskogu on nii terviklik kui võimalik, hõlmates ka Vabadussõja aastail kasutusele võetud Vabadusristi. Näidiskogusse ei kuulu Riigivapi teenetemärgi eriklassi teenetemärk.
Eduard Wiiralti galerii

Eduard Wiiralti galerii avati Eesti Rahvusraamatukogus 1996. aasta septembris. Galerii rahvusraamatukogu Tõnismäe hoones on rekonstrueerimise tõttu ajutiselt suletud. Uuenenud ekspositsiooni avatakse koos hoone taasavamisega 2027. aastal.
See on suure eesti graafiku teoste alaline ekspositsioon. See sai võimalikuks tänu Harry Männili ja Henry Radevalli Tallinna linnale tehtud kingitusele, mis sisaldas 62 Eduard Wiiralti estampi ja joonistust, läti kunstniku Reinholds Kalninši (1897–1968) litoportreed (1951) ja eesti kunstniku Endel Kõksi (1912–1983) õliportreed Wiiraltist (1953). Lisaks tööde eksponeerimiseks rajatud galeriile Rahvusraamatukogus algatasid Männil ja Radevall Eduard Wiiralti kunstiauhinna väljaandmise alates 1998. aastast raamatukogus regulaarselt korraldatavatel nüüdisaegse eesti graafika näitustel.
Valdav osa töid pärineb Henry Radevalli ema, 1946. aastal Stockholmis Wiiraltiga tutvunud ja tema teoste suurimaks sõjajärgseks kollektsionääriks kujunenud Nina Poomi (1909–2006) kogust. E. Wiiralti kuulsaimad teosed on kahtlemata "Põrgu" ja "Kabaree", mis kroonivad tema noorusaegset loomingut, olles ühtlasi esimese Pariisi-perioodi (1926–1933) kõrgsaavutusteks.
Nazca geoglüüfid

Nazca geoglüüfid paiknevad Nazca kõrbes Peruu lõunaosas. Aastast 1994 kuuluvad need UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kuiva kliimaga kiltmaa ulatub Limast umbes 400 km lõuna pool Pampas de Jumanal Nazca linnast 80 km Palpani. Sellel territooriumil leiduvad iidsed geoglüüfid meenutavad osalt Paracase kultuuri motiive, kui teadlaste hinnangul on tegu Nazca kultuuri loominguga ajavahemikust 400–650 pKr. Sadade omaette geoglüüfide seas on lihtsaid jooni ja ka selliseid keerulisi figuure nagu koolibrid, ämblikud, ahvid, kalad, haid, mõõkvaalad ja sisalikud.
Geoglüüfid on oma olemuselt madalad jooned, mis on tekitatud punakate veerkivide eemaldamise teel, nii et nende alt on nähtavale tulnud valkjashall pinnas. Sajad geoglüüfid on lihtsalt jooned või geomeetrilised kujundid. Zoomorfseid figuure, mille hulka kuuluvad linnud, kalad, laamad, jaaguarid, ahvid ja inimesed, on üle 70. Ülejäänud kujundid on fütomorfsed, näiteks puud ja lilled. Suurimate figuuride läbimõõt on umbes 200 m. Geoglüüfide otstarbe osas lähevad teadlaste seisukohad lahku, kuid üldiselt omistatakse neile religioosset tähendust.
Kuna Nazca geoglüüfide asukoht on isoleeritud, kuiv, tuuletu ja stabiilse kliimaga, on geoglüüfid valdavalt hästi säilinud. Harvad ilmastikumuutused võivad mõnel juhul kujundite väljanägemist ajutiselt muuta. Viimastel aastatel on geoglüüfide olukord väidetavalt halvenenud ümbruskonna maadele sisserännanud skvotterite tõttu.
Meškuičiai

Meškuičiai on alev Leedus Šiauliai rajoonis, Meškuičiai valla halduskeskus. Alevit läbib Šiauliai ja Riia vaheline raudtee.
Alevis on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Meškuičiais tegutsevad mitmed puidutööstusettevõtted. Vaatamisväärsusteks on aastal 1897 püstitatud katoliku kirik, samuti ka XIX sajandil ehitatud tuulik. Alevi lähistel asub Ristimägi.
Ajalugu.
Arvatakse, et Meškuičiai tekkis aastal 1557. XVII sajandi alguses laastas asulat katk. Aastal 1681 sai asulast turuplatsiga alev, aga hiljem kaotas see oma õigused. Taas sai Meškuičiaist alev aastal 1769.
Algselt Tiesenhausenitele kuulunud asula hakkas aastast 1795 kuuluma Zubovitele. Aastal 1831 toimus 16. juunil alevi juures lahing ülestõusnud leedulaste ja tsaariarmee vahel.
Esimese maailmasõja ajal, aastal 1916, ehitasid alevi hõivanud sakslased sealt läbi Tilsitist Jelgavasse viiva raudtee. Aasta 1919 novembris toimus alevi all lahing Pavel Bermondt-Avalovi vägede ja Leedu sõjaväe vahel. Aastal 1941 kasutati sealset raudteejaama küüditamisel. Peale Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Meškuičiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Urmas Jaamul

Urmas Jaamul (7. oktoober 1945 – 20. aprill 2015) oli eesti ujuja ja treener. 
Jaamul alustas sportimist 3. klassis isa õhutusel. 1963. aastal lõpetas ta Tallinna 18. Keskkooli ja 1971. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakulturiteaduskonna.
Sportlasena tuli Jaamul 1963 ja 1968 meremitmevõistluses ning 1970 ja 1973 veepallis Eesti meistriks. Samuti saavutas ta aastatel 1963–1968 Eesti meistrivõistlustel ujumises palju medalikohti. Aastatel kuulus ta 1961–1968 Eesti koondisse. Aastatel 1977–2009 oli ta Kalevi Ujumiskooli direktor.
Treenerina viis Jaamul paljud õpilased rahvusvahelistele tiitlivõistlustele ja mõned ka medalile. Tema käe all on treeninud olümpiavõitja Ivar Stukolkin, juunioride EM-il ja täiskasvanute lühiraja EM-il medaleid võitnud Indrek Sei. Lisaks treenis tema käe all Andres Olvik, kui ta Pekingi olümpiamängudele jõudis. Martin Liivamägi oli tema viimane tuntud hoolealune. Jaamuli näpunäidete järgi võitis Liivamägi Euroopa juunioride meistrivõistlustel hõbemedali ning pääses Pekingi olümpiamängudele.
Estoplast

Estoplast (ehk Tehas "Estoplast", 1979. aastast Katsetehas "Estoplast", 1988. aastast Tootmiskoondis Estoplast) oli Eesti NSV ettevõte, mis tootis plast- ja elektritarbeid. Estoplasti toodangusse kuulusid valgustid, elektriinstallatsioonitarbed (lülitid), plastmassist sanitaartehnika tooted, köögitarbed (kuivainete karbid, kokteilikõrred) ja mänguasjad. Toodangut eksporditi rohkem kui 20 riiki (põhiliselt sotsialistlikkesse riikidesse ja arengumaadesse).
Tehas asus Tallinnas aadressil Türi tänav 10. Ettevõttel oli tsehh Raplas ja saeveski Jõgisool.
1979. aastal töötas ettevõttes 1262 inimest, 1986. aastal 1222 inimest.
Estoplasti kunstnikuna töötades disainisid valgusteid Lilian Linnaks (1960–1962), Kristi Metusala (1965–1992), Riho Vahtra (1985–1988), Laine Linnas (1968–1997).
Ajaloost.
Estoplast asutati 1959. aastal käitistest Arba, Elektrometall ja Presto. Tehas oli algusaastatel Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu alluvuses, 1965. aastal läks NSV Liidu Elektrotehnika Tööstuse Ministeeriumi alluvusse. 
1986. aastal määrati tehase direktoriks Ülo Nugis, kes sai aru, et Moskva bürokraatia juhtimisel ettevõte kaugele ei jõua. Mööda minnes Eesti NSV parteinomenklatuurist, viis Ülo Nugis Mihhail Gorbatšovile suunatud kirja isiklikult NLKP Keskkomiteesse. 1988. aastal saabus Tallinna kõrgetasemeline Moskva komisjon. Tehases ringkäigu teinud komisjoni ettepaneku põhjal koostati NSV Liidu Ministrite Nõukogu poolt määrus, mis viis Estoplasti Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi alluvusse, hiljem oli selle õigusjärglane Eesti NSV Riiklik Tööstuskomitee. Tehase Estoplasti üleliidulisest alluvusest vabanemine oli tähelepanuväärsemaid uutmisprotsessi võite Eestis.
1991. aastast kandis tehas nime Riiklik Aktsiaselts Estoplast. 1995. aastal RAS Estoplast erastati, aktsiad ostis AS Talinvest. 2003. aastal RAS Estoplast pankrotistus.
Kužiai

Kužiai on alev Leedus Šiauliai rajoonis, Kužiai valla halduskeskus. Alev asub Ringuva jõe kaldal. Kužiaid läbib Šiauliai ja Kretinga vaheline raudtee.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1946 püstitatud katoliku kirik ja alevi lähistel asuv linnamägi.
Ajalugu.
Kužiaid mainitakse esimest korda XVII sajandi keskel. Aastal 1657 ehitati sinna esimene kirik, mille juures XIX sajandil hakkas tegutsema ka kihelkonnakool. Alev sai asulast XIX sajandi alguses, mil sinna rajati postijaam. Aastail 1915 ja 1944 põles asula maha.
Teise maailmasõja ajal tapeti alevi lähistel 8000 inimest, nende seas juudid Šiauliai getost. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kužiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Joann (Bulin)

Joann (eestipäraselt ka Johannes, ; ilmaliku nimega Nikolai Aleksandrovitš Bulin, vene Николай Александрович Булин; 16. veebruar 1893 Võõpsu, Räpina vald – 30. juuli 1941 Leningrad) oli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku vaimulik (piiskop). 
1920–1932 oli ta Petseri kloostri ülem. 
Vahistati NKVD poolt Petseris 18. oktoober 1940 ja viidi Leningradi, kus Leningradi oblastikohtu otsuse alusel hukati.
Jevsevi (Grozdov)

Jevsevi (vene "Евсевий"; eestipäraselt ka Euseebius; kodanikunimega Jevstafi Sergejevitš Grozdov, vene "Евстафий Сергеевич Гроздов"; 17. märts 1866 Šarkaŭščyna, Vilno kubermang – 12. august 1929 Narva-Jõesuu) oli õigeusu piiskop. 
28. mail 1906 pühitseti ta Uglitši piiskopiks, Jaroslavli piiskopkonna abipiiskopiks. 
12. aprillil 1912 määrati ta Pihkva ja Porhovi piiskopiks ja 17. aprillil asus ta sellesse ametisse. 
25. aprillil 1918 ülendas Moskva patriarh Tihhon ta ülempiiskopiks.
Borõss Paton

Borõss Paton (ukraina keeles Борис Євгенович Патон, 27. november 1918 Kiiev – 19. august 2020 Kiiev) oli Ukraina teadlane ja akadeemik.
Elulugu.
Paton oli Ukraina metallurgia ja metallitehnoloogia teadlane, tehnikateaduste doktor, professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik. Ajaloo esimene Ukraina kangelane (1998). Rooma klubi auliige. 
Tunnustus.
Paton on enam kui tuhande teaduspublikatsiooni, 20 monograafia ja 400 avastuse autor.
Ta oli valitud mitme välismaise teadusakadeemia liikmeks (sealhulgas Bosnia ja Hertsegoviina Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks ning 2006. aastal Makedoonia Teaduste ja Kunstide Akadeemia auliikmeks)
101-aastaselt oli ta 2020. aastal vanim kahekordne sotsialistliku töö kangelane ja vanim Ukraina kangelane.
Kristjan Oja

Kristjan Oja (sündinud 8. augustil 1968 Tallinnas) on endine eesti laskesuusataja.
Lõpetas 1986. aastal Tallinna 39. Keskkooli. Hakkas sportima 1979. aastal, treenis Tallinna Lenini rajooni LNSK-s Tõnu Pääsukese juhendamisel.
Ta osales 1992. aasta Albertville'i taliolümpiamängudel, kus sai 20 km distantsil 57. koha.
1986–1990 sai ta Eesti NSV meistrivõistlused laskesuusatamises üksikvõistluses pronksmedali ning teatevõistluses 1 kuld- ja 2 hõbemedalit.
2011. aastast on ta Rahvusvahelise Laskesuusatamisliidu (IBU) tehniline delegaat ning 2012. aastast tehnilise komitee liige. Ta oli aastatel 2000–2018 Eesti Laskesuusatamisföderatsiooni peasekretär ja 2018. aastast IBU karikasarja võistlusdirektor.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Raguell Oja ning nende tütar on Regina Ermits.
Eveli Peterson

Eveli Peterson (sündinud 19. oktoobril 1967 Viljandis) on endine eesti murdmaa- ja laskesuusataja.
Ta osales 1992. aasta Albertville'i taliolümpiamängudel, kus ta saavutas 7,5 km distantsil 58. koha, 15 km distantsil 36. koha ja teatesõidus 9. koha. Samuti osales ta 1994. aasta Lillehammeri taliolümpiamängudel, kus ta sai 7,5 km distantsil 31. koha, 15 km distantsil 27. koha ja teatesõidus 12. koha.
Janno Prants

Janno Prants (sündinud 19. detsembril 1973 Võrus) on endine eesti laskesuusataja. 
Ta sai 1998. aasta Nagano taliolümpiamängudel 10 km sprindis 43., 20 km distantsil 18. ja 4 × 7,5 km teatesõidus 13. koha. Ta sai 2002. aasta Salt Lake City taliolümpiamängudel 10 km sprindis 45., 20 km distantsil 63. ja 4 × 7,5 km teatesõidus 11. koha. 2006. aasta Torino taliolümpiamängudel sai ta 10 km sprindis 75. koha.
Karel Viigipuu

Karel Viigipuu (sündinud 18. märtsil 1986 Tartus) on eesti laskesuusataja.
Ta võitis 2010. ja 2012. aastal Eesti meistrivõistlused laskesuusatamises 20 km distantsil.
Isiklikku.
Ta õde on laskesuusataja Kristel Viigipuu.
Kairi Pääsuke

Kairi Pääsuke (sündinud 29. septembril 1970 Tallinnas) on endine eesti laskesuusataja.
1987–1994 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 2 kuld- ja 2 hõbemedalit.
Isiklikku.
Tema ema on endine suusataja ja treener Aita Pääsuke.
Andris Teikmanis

Andris Teikmanis (sündinud 29. novembril 1959 Riias) on Läti poliitik, jurist ja diplomaat.
7. aprillil 2009 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läti välisministeeriumi riigisekretärina.
Andrzej Arendarski

Andrzej Jan Arendarski (sündinud 15. novembril 1949 Varssavis) on Poola poliitik ja majandustegelane. 
18. märtsil 2002 anti talle Valgetähe II klassi teenetemärk, tunnustades tema tegevust Poola Kaubanduskoja presidendina.
André Liebich

Andrzej Bronisław Bruno Liebich (poola kirjanduses ka Andrzej Liebich; 12. august 1893 – 8. veebruar 1958) oli poola sõjaajaloolane, sõjaväelane.
2. märtsil 1936 autasustati teda Kotkaristi III klassi teenetemärgiga.
Psühhosomaatiline häire

Psühhosomaatiline häire on tervisehäire, mille puhul vaevused psüühikas või kesknärvisüsteemis tekitavad kehalisi (somaatilisi ehk somatoformseid) häireid.
Psühhosomaatiline häire on näiteks ärevushäire, mille puhul häiritud meeleolu põhjustab häireid kehalises enesetundes, mis võib avalduda järgmiste sümptomitena: õhupuudus, südametöö kiirenemine, peapööritus, iiveldustunne, higistamine, suukuivus, valu rinnus, peavalu.
Andrzej Majkowski

Andrzej Marian Majkowski (sündinud 8. septembril 1939 Varssavis) on Poola diplomaat.
18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi kantselei aseriigisekretärina.
Andrzej Malinowski

Andrzej Malinowski (sündinud 29. augustil 1947) on Poola poliitik.
18. märtsil 2002 anti talle Valgetähe III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Tööandjate Konföderatsiooni presidendina.
Andrzej Rottermund

Andrzej Jan Rottermund (sündinud 11. mail 1941 Varssavis) on Poola ajaloolane, museoloog, õppejõud.
18. märtsil 2002 anti talle Valgetähe III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Royal Castel muuseumi direktorina.
Antoni Roman

Antoni Roman (10. september 1892 Varssavi – 28. aprill 1951 Varssavi) oli Poola diplomaat ja poliitik.
4. oktoobril 1937 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola kaubandus-tööstusministrina. Talle anti 1933. aastal ka Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Bogusław Winid

Bogusław Walenty Winid (sündinud 3. novembril 1960 Varssavis) on Poola diplomaat.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola välisministeeriumi asekantslerina.
Boleslaw Popowicz

Boleslaw Kornel Popowicz (ka Popowick; 2. september 1878 Waręż – 9. jaanuar 1937 Lwów) oli Poola sõjaväelane.
1935. aastal anti talle Eesti Kotkaristi II klassi teenetemärk.
2015. aasta Soome parlamendivalimised

2015. aasta Soome parlamendivalimised olid Soome parlamendi Eduskunna 37. koosseisu valimised. 
Valimised peeti 19. aprillil 2015. Eelhääletamine toimus 8.–14. aprillil, välismaal 8.–11. aprillil.
2146 kandidaadi seast valiti 200 parlamendiliiget, sealhulgas üks Ahvenamaa esindaja.
Valimistulemused.
Kandidaatidest said enim hääli Keskerakonna esimees Juha Sipilä (30 733), Põlissoomlaste esimees Timo Soini (29 420), Koonderakonna esimees Alexander Stubb (26 984) ja Rootsi Rahvapartei esimees Carl Haglund (21 350).
Rõõm

Rõõm on meeldiv emotsioon, mis tekib emotsionaalse reaktsioonina meeldivale olukorrale või mälestusele.
Rõõmu põhjus võib olla konkreetne (näiteks mõni ootus või vajadus on rahuldatud) või ebamäärane (näiteks elurõõm).
Rõõmutunne võib olla erineva intensiivsusega ja väljendub erinevates vormides, alates naeratusest kuni rõõmuhüüdeni.
Rõõm budismis.
Budismis on rõõm mõistena kasutusel mitmes tähenduses.
Liivi lipp

Liivi lipp on liivlaste lipp. See oli algul Liivi Liidu lipp.
Lipp võeti ametlikult kasutusele 2. märtsil 1923. Lipu avamispidu toimus 1923. aasta 18. novembril Mazirbes. Lipu mõõdud ja horisontaaltriipude laiuste suhe sarnanevad Läti riigilipu omadega. Liivi lipu värvid – roheline, valge ja sinine – sümboliseerivad randa, nagu seda oma paadist näeb kalamees: roheline mets, valge liiv ja sinine meri.
Hilda Dresen

Hilda Dresen (11. mai 1896 Kolga vald – 5. veebruar 1981 Tallinn) oli eesti esperantist ja tõlkija.
1922. aastast avaldas ta rahvusvahelistes esperantoväljaannetes 67 eesti kirjaniku hulgas luule- ja lühiproosatõlkeid.
Tema õde oli tõlkija ja esperantist Helmi Dresen. Nad koos olid Eesti Esperanto Seltsi loojad ja viljakad eesti luule tõlkijad esperanto keelde.
Mälestuse jäädvustamine.
Õed Hilda ja Helmi Dresen kui rahvusvaheliselt tunnustatud esperantistid olid Liina Vahtriku ja Piret Simsoni autorilavastuse "Doktor Esperanto" peamised prototüübid. Lavateos esietendus 2020. aasta teatrikuu alguses ning seda mängiti Tartus Eesti Rahva Muuseumi raamatukogus.
Alois Koudelka

Alois Koudelka (1861–1942) oli Eesti vaimulik ja tõlkija. 
Ta tõlkis eelkõige tšehhi keelde, tõlkides muu hulgas eesti, soome, läti ja ungari keelest.
Miloš Lukaš

Miloš Lukaš (15. september 1897 – 26. aprill 1976) oli tšehhi filoloog, tõlkija, polüglott. 
Ta on tõlkinud muu hulgas eesti keelest, sh F. R. Kreutzwaldi eepose "Kalevipoeg".
Heinrich Struve

Heinrich Struve (vene keeles "Генрих Васильевич Струве"; 10. juuli 1822 Tartu – 28. märts 1908) oli vene keemik. Ta oli Struve suguvõsa esindaja.
Ta lõpetas Tartu ülikooli 1845 ja töötas seal 1849. aastani.
Isiklikku.
Tema isa oli astronoom ja geodeet Friedrich Georg Wilhelm Struve.
Hitoshi Honda

Hitoshi Honda (jaapani keeles 本田均, ほんだひとし; sündinud 1946 Niigatas) on Jaapani diplomaat.
Ta on olnud Jaapani suursaadik mitmetes Euroopa riikides, sh Eestis.
Michael Miess

Michael Miess (sündinud 24. juulil 1953) on Austria diplomaat.
Ta on olnud suursaadik mitmes Euroopa riigis, sealhulgas Eestis.
2001. aastal anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Austria Vabariigi suursaadikuna Eestis aastatel 1997–2001.
Merenoorkotkad

Merenoorkotkad (vanem keelekuju: "merinoorkotkad") on Kaitseliidu noorteorganisatsiooni Noored Kotkad merendusallüksuste (mererühmade) liikmete mitteametlik üldistav nimetus. 
"Merinoorkotkad" oli käibel ametliku nimetusena kuni 1940. aastani.
Tegevus.
Mererühmade tegevust on arendatud viimastel aastatel Tallinnas Lennusadamas, Virumaal, Saaremaal ja Pärnus.
Merenoorkotkastele antakse tavaliselt esmalt tavalise noorkotka põhiettevalmistus. Seejärel õpetatakse neile erinevaid merendusega seonduvaid teemasid nagu näiteks sõlmi, paadisõitu, purjetamist, erinevaid tegevusi laeval, mereajalugu. Praktiliste tegevuste läbiviimiseks korraldatakse laagreid ja muid üritusi rannas või laevadel. 
Asutamine ja merinoorkotkaste tegevus enne Teist maailmasõda.
Tegevusest.
"Merinoorkotkaste" nimetust kasutati ametliku terminina enne Teist maailmasõda. 1933. aasta lõpul moodustatud Merekaitseliidu kohalike üksuste juurde hakkasid varsti kogunema ka mõningad noorkotkaste rühmad, keda hakati kutsuma merinoorkotkasteks. 1935. aasta 13. mail kinnitas Noorte Kotkaste vanematekogu merinoorkotka vormiriietuse kirjelduse. Merirühmade tegevusi hakati propageerima ja näitlikustama järjest sagedamini 1930. aastate lõpul Noorte Kotkaste ajakirjas Kotkas. Suviti nähti ette praktilisi väliüritusi ja paadimatku rannikul, talvel aga koondustel teoreetilist õppetööd ja merekultuurilisi arendavaid tegevusi. Merinoorkotkastele kinnitati ka omad erikatsete nõuded, mis andis tegevusele ühtlustatud aluse. Noorte Kotkaste tegevusaruannete põhjal sooritati malevates kokku 1937. aastal 30, 1938. a 46 ja 1939. a 66 mereoskuste erikatset. 
Riietus sarnanes noor-merekaitseliitlase omaga ja tuli üldiselt muretseda kohapeal omal kulul. Merinoorkotkaste käsutuses oli ka omi väiksemaid ujuvvahendeid, sealhulgas Haapsalus väike purjelaev Urmas, mis kingiti toetajate poolt. Saaremaa merenoorkotkaste kasutuses oli jaht Viire. 
Merinoorkotkluse arendustöö ja uued algatused katkestas Nõukogude okupatsioon 1940. aastal.
Allüksused.
Eestis tegutseb kokku umbes 40 mererühma ja umbes 500 merenoorkotkast. Noorkotkaste Merendusallüksused tegutsesid teadaolevalt: 
Taasloomine.
Pärast Eesti taasiseseisvumist on noorkotkaste meretegevusi üritatud vahelduva eduga taaskäivitada ja asutada mererühmi noorkotkaste malevate ja ka Eesti Noorte Mereklubi juures. Esimesed katsed 1990. aastatel ei olnud järjepidevad ja puudus oli ka ressurssidest, kuid aastaid hiljem on saavutatud teatud edusamme. 
Võidupüha tähistamisel Kärdlas 23. juunil 2015 osalesid merenoorkotkad võidutulede ühendamise ja pärja piirivalvelaevaga sadamast merele viimise tseremoonial.
Võidupüha tähistamisel 23. juunil 2018 osalesid merenoorkotkad Tallinna lahel toimunud mereparaadil.
Ahto Kaljusaar

Ahto Kaljusaar (23. november 1938 – 19. märts 2020) oli eesti ühiskonnategelane ja esperantist; Eesti esperantoliikumise põhitegelasi.
Ta on olnud Eesti esindaja Ülemaailmses Esperantoliidus.
Ta on olnud maakonnalehe Harju Elu (1993–2007 Harjumaa) peatoimetaja.
Augustin Pung

Augustin Pung (10. märts 1898 Valga – 28. aprill 1972 Tartu) oli eesti koori- ja orkestrijuht, muusikapedagoog ja esperantist.
Ta lõpetas aastal 1928 Tallinna Konservatooriumi laulu- ja muusikaõpetaja erialal; juhendajaks Juhan Aavik.
Ta töötas aastast 1928 Viljandi koolides muusikaõpetaja ja koorijuhina, juhatas aastatel 1931–1933 Viljandi Helikunsti Seltsi meeskoori ja 1935–1940 segakoori Koit. Ta oli aastatel 1944–1945 Viljandi linna täitevkomitee esimees ja 1945–1946 Viljandi I Keskkooli direktor. 
Ta oli aastal 1945 Viljandi Lastemuusikakooli asutajaid, viiuliõpetaja ja aastatel 1945–1966 kooli direktor; tema õpilaste hulgas olid Mati Kärmas, Mare Teearu, Jaan Tork. Ta asutas aastal 1947 Viljandi taidlussümfooniaorkestri ning juhtis seda aastani 1961.
Ta on kirjutanud koori- ja soololaule ning instrumentaalpalu.
Edda-Merike Pelt

Edda-Merike Pelt (sündinud 22. detsembril 1951) on eesti reisiettevõtja ja esperantist. 
Aastatel 2013–2016 on ta Eesti esindaja Ülemaailmses Esperantoliidus.
Ta on Tartu Esperanto Seltsi liige.
Elisabeth Linnuse

Elisabeth Linnuse (1896 – 13. mai 1973 Tallinn) oli eesti haridus- ja Eesti esperantoliikumise tegelane.
Ta oli Tallinna 14. Algkooli (praegune Liivalaia Gümnaasium) direktor.
Isiklikku.
Tema õdepoeg oli näitleja ja lavastaja Heikki Haravee.
Elmar Kauer

Elmar Johannes Kauer (12. august 1904 Vorbuse – 12. august 1948) oli eesti ühiskonnategelane, kommunist, esperantist.
Ta mõisteti 1925. aasta kohtumõistmisel kommunistide üle (78 protsess) 15 aastaks sunnitööle, kuid 1926. aastal anti talle armu. Väidetavalt oli ta kaitsepolitsei informaator. 
Suri Saksamaal Aschaffenburgi põgenikelaagris. 
Välislingid.
Meediateek. Elmar Kauer
Helmi Dresen

Helmi Dresen (4. juuli 1892 Kolga – 25. september 1941 Tallinn) oli eesti tõlkija ja Eesti esperantoliikumise eestvedajaid.
Tema õde oli esperantist ja tõlkija Hilda Dresen.
Hold the Line

"Hold the Line" on USA rokkansambli Toto laul. 
Laul anti välja ansambli omanimelise debüütalbumi esimese singlina 1978. aastal. Laul jõudis Billboardi edetabelis viiendale kohale.
Family

Family (inglise keeles 'pere) võib tähendada järgmist:
The Party Mix – Rock

"The Party Mix – Rock" on 2013. aastal avaldatud kolmest CD-st koosnev kogumikalbum. Kogumiku andis välja Suurbritannia suurim sõltumatu plaadifirma Demon Music Group "label"'i Crimson Productions all.
Hermann Stahlberg

Hermann Stahlberg (20. september 1865 Tartu – 21. märts 1932 Rakvere) oli eesti kullassepp ja esperantist.
Taavet Schotter

Taavet Schotter (sündinud 18. jaanuaril 1990 Tartus) on eesti klahvpillimängija ja muusik. Ta mängib klahvpille ansamblis Paha Polly. 
Ta on õppinud Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis "jazz"-klaveri erialal.
Taavet Schotter on tunnustatud arsti Leo Schotteri pojapoeg.
Hindrek Rikand

Hindrek Rikand (22. detsember 1874 Väimela vald, Võrumaa – 27. aprill 1940 Tallinn) oli eesti postitegelane ja esperantist.
Ta oli aastatel 1917–1918 Tallinna postkontori ülem ning 1918–1924 Postivalitsuse looja ja esimene ülem.
Maetud Metsakalmistule.
Ela-Heigi Martis

Ela-Heigi Martis (20. august 1939 Võru – 21. aprill 2015) oli eesti museoloog.
Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mõnda aega Tartu Linnamuuseumis.
Ta oli Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi rajajaid ning selle direktor aastail 1979–2005. Tema juhtimisel kujunes muuseumist üks Tartu teaduse ja kultuuri keskusi ning turismimagneteid. Martis oli ka üks Tartu toomkiriku konserveerimise eestvedajaid.
Jaan Ojalo

Jaan Ojalo (18. veebruar 1914 – 2. veebruar 2004) oli eesti esperantist. 
Ojalo sündis Vana-Tänassilmas Rebaste külas põllupidajast metsavahi perekonnas.
Ta omandas alghariduse Oiu ja Viljandi 2. algkoolis ning keskhariduse Viljandi Maakonna Gümnaasiumis. Hiljem jõudis ta õppida ka kooperatiivkaubanduse koolis Tallinnas ning lõpetas 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ökonomistina.
1932. aastal osales ta Viljandi esperantoseltsi Ondo (Laine) asutamisel ning aprillis 1933 sooritas ta esperantoõpetaja eksami. Kuni 1938. aastani oli ta sünnikodus metsavaht.
Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal oli Ojalo üle paarikümne aasta esperantistide juhtorganisatsioonide sekretär. 1992–1995 oli ta Eesti Esperanto Liidu president ja kuni surmani selle aupresident.
Alates 1991. aastast oli ta Ülemaailmse Esperantoliidu auliige.
Kullamäe talu kalmistu

Kullamäe talu kalmistu on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Karinu külas Järva vallas Järva maakonnas.
Kalmistu rajati Kullamäe A7 talu maadele, selle omanik oli perekond Väli, ka maetud on pärit nende sugukonnast. Kalmistule on praegu teadaolevalt maetud 5 inimest, viimati 2000. aastal.
Kalmistu pindala on umbes 0,03 ha.
Tartu Naisselts

Tartu Naisselts (varasema nimega Tartu Eesti Naesterahva Selts) oli üks esimesi naiste õigustest rääkivaid organisatsioone Eestis.
Selts asutati 1907. aastal. Selts tegeles naiste õiguste tutvustamisega mitmesuguste ürituste kaudu, ent edendas ka rahvuslikku käsitööd, korraldas käsitöö-, majapidamiskursusi jms. Andis välja ajakirja Käsitööleht, selle lisaväljaandena naisküsimusi käsitlevat Naesterahva Töö ja Elu (hiljem Naiste Töö ja Elu). Vabadussõja ajal tegeles sõduritele riiete kudumise-õmblemisega ning haavatute põetamisega.
Üks seltsi asutajaid ja juhtivaid tegelasi oli Marie Reisik, kes aastatel 1907–1918 kuulus asutajaliikmena seltsi juhatusse, aastast 1932 oli auliige.
1921. aastal asutas selts Tartu Naisseltsi Majapidamiskooli.
Johannes Adolf Rahamägi

Johannes Adolf Rahamägi (28. jaanuar 1883 Maidla – 1916) oli eesti ajakirjanik, esperantist. 
Pere.
Tema vend oli Hugo Bernhard Rahamägi.
Johannes Vahtkerl

Johannes Vahtkerl (4. jaanuar 1886 (vkj 23. detsember 1885) Raukla – ?) oli eesti kirjakandja ja esperantist.
Ta hakkas esperantoga tegelema 1908. aastal. Ta oli Tartu Esperanto Seltsi sekretär 1914–1915 ja president 1915–1916. 1919. aastal asutas ta koos Helmi Dreseniga esperantistide ühingu Espero.
You Sang to Me

"You Sang to Me" on Ameerika näitleja, laulja, laulukirjutaja ja plaadi produtsendi Marc Anthony loodud (kaasautor) ja esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Nicolai Liventhal

Nicolai Liventhal (13. september 1916 Tallinn –2004) oli eesti päritolu Taani majandusteadlane ja esperantist. 
1930. aastatel oli ta tegev organisatsioonis Eesti Esperanto Liit.
Aastal 1943 asus elama Taani.
Peeter Ernits (esperantist)

Peeter Ernits (2. märts 1879 Vana-Otepää vald, Tartumaa – 30. august 1945 Patarei vangla, Tallinn) oli eesti õpetaja ja esperantist, Valga esperantistide ühingu Esperantista Mondo asutaja ja kauaaegne esimees. 
1902. aastal lõpetas Tartu Õpetajate Seminari kursuse, töötas õpetajana Kaarepere, Karula-Vissi, Põltsamaa, Valka ja Valga koolides.
Arreteeriti NKVD poolt 15. jaanuaril 1945 Valgas, suri Tallinna Patarei vanglas.
Raimund Haabvere

Raimund Haabvere (1909 – 1989 Tartu) oli eesti keeleteadlane, esperantist.
ÜRO Inimõiguste Komisjon

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Inimõiguste Komisjon oli 1946. aastal ÜRO süsteemi raames asutatud komisjon, mis tegeles inimõiguste edendamise ja arendamisega. 2006. aastal asendati see ÜRO Inimõiguste Nõukoguga.
Roobet Kuma

Roobet Kuma (enne eestistamist Robert Gutmann, nimekujud ka Robert Gutman, Robert Kuma; 17. oktoober 1882 Tallinn – 13. jaanuar 1945 Tallinn) oli eesti metroloog, esperantist ja õppejõud-professor.
Haridus.
Lõpetas Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas füüsika eriala 1912.
Teenistus.
Peterburi Ülikooli assistent ja lektor 1912–1920, omas professori kutset.
TTÜs 1921-1922: õppejõud-professor (õppeained: metroloogia, kõrgem geodeesia, hüdroloogia).
Ta oli alates 1923. aastast õpetaja Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumis. Töötanud ka Tallinna Ühisgümnaasiumi õpetajana.
Isiklikku.
Tema tütar esimesest abielust oli keraamik, kunstiteadlane ja -pedagoog Helene Kuma.
Helene Kuma (Viies) poeg on endine Omandireformiameti juhataja, praegune TTÜ infotehnoloogia teaduskonna arvutitehnika instituudi dotsent Vladimir Viies.
ÜRO Inimõiguste Komitee

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Inimõiguste Komitee on 18 eksperdist koosnev ÜRO organ, mille neljanädalased istungid toimuvad kolm korda aastas. Kevadine istung toimub ÜRO peakorteris New Yorgis, suvine ja sügisene istung ÜRO Euroopa peakorteris Genfis.
Komitee ülesandeks on teostada järelevalvet Kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti täitmise üle pakti osalisriikide poolt. Eesti ühines paktiga 1992. aasta 21. jaanuaril. Komitee liikmed valitakse ametisse 4 aastaks.
Rudolf Bruno Blaufeldt

Rudolf Bruno Blaufeldt (kasutatud ka nimekuju Rudolf Blaufeldt; 27. detsember 1877 – 4. august 1932 Tartu) oli eesti rohuteadlane, esperantist.
P300

P300 (P3) ajulaine on sündmusseosega potentsiaal (ingl.k "event-related potential" - ERP), mis tekib otsustamise protsessi vältel. Arvatakse, et P300 laine peegeldab stiimuli hindamise või grupeerimise protsessi. 
Ajulainet elektroentsefalograafia (EEG) abil mõõtes tekib positiivne (P) kõrvalekalle umbes 250 kuni 500 ms pärast stiimuli esitamist. Muutus EEG-s kerkib harilikult kõige paremini esile parietaalsagara elektroodide puhul. Ei ole täpselt teada, mis ajuraku tasandil P300 ajulainet esile kutsub, kuid ajulainet on sarnastes tingimustes tekitatud korduvalt erinevate teadlaste poolt. Sellel põhjusel kasutatakse P300 lainet paljudes psühholoogilistes katsetes.
Villem Vaher

Villem Vaher (21. jaanuar 1873 Otepää – 1944) oli eesti pedagoog ja esperantist; Eesti esperantoliikumise tegelasi.
Lahknevusnegatiivsus

Lahknevusnegatiivsus (inglise "mismatch negativity" ehk MMN) on sündmusseosega potentsiaal (inglise "event-related potential" ehk ERP), mis tekib ootamatule stiimulile stiimulite reas. Ajulainet on võimalik mõõta elektroentsefalograafia (EEG) ja magnetelektroentsefalograafia (MEG) abil. 
Ajulainet on võimalik esile kutsuda kõikide meelte kaudu, kuid kõige enam on uuritud MMN-i tekkimist visuaalsete ja auditiivsete stiimulite puhul. Auditiivsete stiimulite puhul tekib MMN-i ajulaine, kui sarnaste korduvate helide hulgas esitatakse teistsugust heli. Näiteks kui standardstiimulite (s) vahele kostab haruldane kõrvalekalduv ehk deviantne heli (d) (nt. "s s s s s s s s d s s s s s s s s s d s s s s"). Deviant võib teistest erineda helikõrguse, kestuse või valjuse poolest. 
MMN-i on võimalik esile kutsuda sõltumata sellest, kas katseisik pöörab stiimulitele tähelepanu või mitte. Katseisik võib auditiivsete stiimulite esitamise ajal lugeda või vaadata subtiitritega tummfilmi ning MMN tekib teistest tegevustest hoolimata.
Kangur (perekonnanimi)

Kangur on eesti perekonnanimi. 
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kangur 1399 inimesel: 693 mehel ja 706 naisel. Perekonnanimede levikult on Kangur meeste puhul 31. kohal ja naiste puhul 37. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 28,35.
ÜRO Inimõiguste Ülemvoliniku Amet

ÜRO Inimõiguste Ülemvoliniku Amet (OHCHR) on ÜRO süsteemi organ, mille põhikirjaline eesmärk on pakkuda parimaid kogemusi ja tuge mitmesugustele ÜRO süsteemi inimõiguste järgimise seirega seotud mehhanismidele.
Ameti ülemvolinik on alates 8. septembrist 2022 Volker Türk. Enne teda oli ülemvolinik 1. septembrist 2018 31. augustini 2022 Michelle Bachelet.
Kass (perekonnanimi)

Kass on eesti perekonnanimi. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kass 319 inimesel: 133 mehel ja 186 naisel. Perekonnanimede levikult on Kass meeste puhul 552. kohal ja naiste puhul 384. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 11,88.
Kesküla

Kesküla on eesti perekonnanimi. 
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kesküla 557 inimesel (255 mehel ja 302 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kesküla meeste puhul 190. ja naiste puhul 170. kohal.
Kingsepp (perekonnanimi)

Kingsepp on eesti perekonnanimi. 
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kingsepp 61 mehel ja 70 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kingsepp meeste puhul 1607. ja naiste puhul 1525. kohal.
Kirsipuu (perekonnanimi)

Kirsipuu on eesti perekonnanimi. 
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kirsipuu 455 inimesel (213 mehel ja 242 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kirsipuu meeste puhul 263. ja naiste puhul 250. kohal. Levinuim oli see Järva maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 10,71.
Korjus (perekonnanimi)

Korjus on eesti ja soome perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Korjus 176 inimesel: 97 mehel ja 79 naisel. Perekonnanimede levikult oli Korjus meeste puhul 856. ja naiste puhul 1285. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,7.
Kreek (perekonnanimi)

Kreek on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kreek 223 inimesel: 107 mehel ja 116 naisel. Perekonnanimede levikult on Kreek meeste puhul 747. kohal ja naiste puhul 757. kohal. Perekonnanimi Kreek on levinuim Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,79.
Kross (perekonnanimi)

Kross on eesti perekonnanimi. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kross 49 inimesel (28 mehel ja 21 naisel).
Käbin

Käbin on eesti perekonnanimi. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Käbin 19 mehel ja 25 naisel. Perekonnanimede levikult on Käbin meeste seas 6614. kohal ja naiste seas 5383. kohal.
Albu mõisa kalmistu

Albu mõisa kalmistu on kalmistu Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Albu külas Järva vallas Järva maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajas Albu mõisa tollane omanik Alexander von Lilienfeld 1884. aastal ning esimene teadaolev matus toimus 31. detsembril (vkj) 1884. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada. 
Kirjeldus.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes ühe kilomeetri kaugusele põhjakirdesse. See on piiratud nelinurkse põllukivimüüriga. Värav paikneb kalmistu lõunaküljel, kuid pole teada, millised olid selle lehed.
Kalmistu kabel.
Kalmistu põhjaservas paikneb torniga kabel. Seal olevat ka pühapäeviti peetud jutlust. See praegu on varemetes ning kõrvaloleva karjääri tõttu osaliselt ka varisenud.
Arp Rullingo

Arp Rullingo (1935. aastani Alfred Rullinkov; 26. juuli 1913 Tallinn – 14. juuli 1942) oli eesti sportlane, ajakirjanik ja kirjanik.
Ta õppis Gustav Adolfi Gümnaasiumis.
Tegeles kergejõustikuga spordiseltsis Kalev. 1934. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel tuli Eesti meistriks 4×400 meetri teatejooksus Tallinna Kalevi meeskonnas.
1935. aastal eestistas oma nime.
1939. aastal ilmus tema romaan "Veider armastuslugu", mis võitis kirjastuse Loodus romaanivõistlusel III koha auhinna.
Rullingo töötas ajakirjanikuna: kirjutas spordiülevaateid ajakirjale Nädal Pildis ja oli aastatel 1940–1941 ajalehe Noorte Hääl osakonnajuhataja. Tema romaan "Sünge keskpäev" ilmus Noorte Hääles 15. maist 8. juunini 1941.
Hukkus 1942. aastal Punaarmees.
Karula mõisa Brüggenite kalmistu

Karula mõisa kalmistu on kalmistu Karula kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Karula külas Valga vallas Valga maakonnas. Kalmistu jääb Karula mõisa südamest umbes 1,3 km kaugusele kirdesse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Brüggenid arvatavasti ajavahemikul pärast Ernst von der Brüggeni surma 1836. aastal ning enne mõisa müüki Grotedele 1838. aastal. 
Kalmistul on vähemalt üks lõhutud hauakamber ja risti alus. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada. Võimalik, et seal ongi ainult üks matus, sest pärast Ernst von der Brüggeni surma müüdi mõis ära ja uued omanikud rajasid endale hiljem uue kalmistu.
Mitrofan Bretškevitš

Mitrofan Bretškevitš (ukraina keeles Митрофан Васильович Бречкевич; 4. juuni 1870 Bakoti Volõõnia kubermang – 23. august 1963 Kiiev) oli ukraina ajaloolane, slavist. 
Ta sündis Bakotis Kremenetsi maakonnas Volõõnia kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi asub sünnikoht Ternopili oblastis). Ta lõpetas 1890. aastatel Jelizavetgradis vaimuliku õppeasutuse ja 1901. aastal Tartu ülikooli ajaloo erialal. 
1906–1911 oli ta TÜ dotsent.
Algirdas Mikutis

Algirdas Mikutis (sündinud 26. aprill 1957 Donetskis) on Leedu teatrilavastaja. Ta on muu hulgas teinud nukulavastusi.
Ta lõpetas aastal 1979 Leedu konservatooriumi näitlejana.
Ta on teinud koostööd ka Eesti teatritega. Oktoobris 1989 valmis tal stažöörina Eesti Riiklikus Nukuteatris nukulavastus "Tuhapart ehk Põletatud piiga".
Vytautas Janulionis

Vytautas Janulionis (28. veebruar 1958 – 1. mai 2010) oli Leedu klaasikunstnik.
Aastal 1981 lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.
Aastast 1981 õpetas ta Vilniuse Kunstiakadeemias.
Vytautas Matulionis

Vytautas Matulionis (sündinud 4. juulil 1952 Subačiuses) on Leedu ehtekunstnik.
Aastal 1976 lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi metallikunsti erialal.
Andrei Mazurkevitš

Andrei Mazurkevitš (sündinud 7. märtsil 1985) on Eesti jalgpallur. 
Ta on mänginud mitmes Eesti klubis, 2008. aastal näiteks klubis Nõmme Kalju FC. 
2012. aastast mängib ta Norra klubis Skedsmo.
Indrek Varblane

Indrek Varblane (sündinud 5. mail 1968 Tallinnas) on endine eesti korvpallur. 
1990–1993 mängis ta Rootsi klubides. 1993–2005 mängis ta muu hulgas klubides Asto-Basket, Tallinn, Nybit, Pirita BM.
Joel Indermitte

Joel Indermitte (sündinud 27. detsembril 1992 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja) ja praegune Eesti meeste jalgpallikoondise abitreener. Lisaks TV3 spordisaate "Täiega risti!" saatejuht.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Indermitte 19. juunil 2011 sõpruskohtumises Tšiili vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Mikk Reintam, Henri Anier, Joonas Tamm, Siim Tenno, Meelis Peitre, Albert Prosa ja Andrei Veis.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 29. november 2017"
Madis Vihmann

Madis Vihmann (sündinud 5. oktoobril 1995 Sangastes) on eesti jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana.
Klubikarjäär.
FC Elva.
Vihmann alustas jalgpalli mängimist Elvas noorte võistkondades. Täiskasvanute liigas tegi debüüdi 2011 Elva meeskonnas III liigas.
FC Levadia (laenul).
2013 läks Vihmann Levadiasse laenule. 18. augustil 2014 tegi Meistriliiga debüüdi 7:0 võidumängus võõrsil JK Tallinna Kalevi vastu.
FC Flora.
19. detsembril 2014 sõlmis Vihmann lepingu Floraga. Oma esimese Meistriliiga tiitli võitis ta 2015. aasta hooajal.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Vihmann 12. juunil 2017 sõpruskohtumises Läti vastu.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 9. juuni 2018"
Maksim Gussev

Maksim Gussev (sündinud 20. juulil 1994 Narvas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Nõmme Kalju.
Klubikarjäär.
Gussev liitus Legion akadeemiaga 2006 ja tegi esindusmeeskonna debüüdi 2010. 2013 liitus ta Floraga ja tegi Meistriliiga debüüdi 9. märtsil 2013 mängus Paide Linnameeskonna vastu.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Gussev 9. juunil 2015 sõpruskohtumises Soome vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Artjom Dmitrijev. 
Esimese värava lõi 11. novembril 2015 Gruusiale.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Maksim Lipin

Maksim Lipin (sündinud 17. märtsil 1992 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja).