tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arvo Loorits

Arvo Loorits (sündinud 30. jaanuaril 1948 Mõniste vallas Võrumaal), on eesti jalgrattur, suusataja, sõudekohtunik ja sporditegelane.
Lõpetas 1965. aastal ehituslaudsepana Pärnu 13. Kutsekooli ja 1976 mööblitööstuse tehnoloogina Võru Tööstustehnikumi. 
Sportima hakkas 1963, harrastas jalgrattasõitu, suusatamist ja aerutamist, juhendajad Aksel Randmer ja Väino Juurikas. 
179 cm, 74 kg. 
Isiklikku.
Tema poeg on sõudja Timo Loorits.
Rein Stint

Rein Stint (5. detsember 1944 Tallinn – 29. märts 1995 Tallinn) oli eesti autosportlane ja sporditegelane.
Ta lõpetas aastal 1963 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. 
Võitis 1976 NSVL-i meistrivõistlustel autorallis 7. klassis hõbeda. NSVL Meistersportlane (1976). Oli Autospordiföderatsiooni rallikomitee liige, 1979–1981 komitee esimees. Töötas Tervishoiuministeeriumi autopargis ekspluatatsiooniosakonna juhatajana.
Rein Stint suri 29. märtsil 1995 Tallinnas ja ta maeti 1. aprillil 1995 Liiva kalmistule.
Nikita Lunin

Nikita Lunin (sündinud 23. aprillil 1990 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 2009 Pärnu Vene Gümnaasiumi ja 2013 radioloogiatehniku erialal Tartu Tervishoiu Kõrgkooli.
Sõudmine.
Sportima hakkas 1996, harrastas Idamaade võitluskunste. Sõudmisega tegeles alates 2000 Tatjana Jaansoni käe all ja seejärel 2005 Mihkel Leppiku rühmas.
Tunnustus.
Sõudeliidu parim juunior (U-23) 2006–2007.
Torrensi järv

Torrensi järv on suur efemeerne soolajärv Lõuna-Austraalias, millel tavapäraselt puudub ühendus teiste veekogudega. Pärast suuri vihmaperioode on järvel väljavool läbi Pirie-Torrensi koridori Spenceri lahte.
Kirjeldus.
Torrensi järv asub Arcoona platoo ja Flinders Range'i mäestiku vahel, Torrensi järve rahvuspargis. Järv on 30 meetrit üle merepinna ja maksimaalne sügavus on vaid 1 meeter. Kui järv on täidetud veega, on tegemist Austraalia suuruselt teise järvega, mis hõlmab 5745 km², kuid seda on juhtunud vaid üks kord viimase 150 aasta jooksul. Järve põhi on kaetud õhukese soolakihiga, mille all on punakaspruunid savikihid.
Järve ümbruse taimestik on hõre. Põhiliselt on esindatud randköömen ja maltsad.
Veeperioodil on täheldatud järve piirkonnas 64 linnuliiki, paljud neist olid tulnud järve äärde pesitsema. Pesitsejate seas märgati ka punarind-karkjalga ("Cladorhynchus leucocephalus"), keda alates 1930. aastast ei ole Lõuna-Austraalias pesitsemas nähtud. Kuivaperioodil on järv elupaigaks paljudele loomaliikidele, sealhulgas skorpionidele, ämblikele, mardikatele ja sipelgatele.
Ajalugu.
Pärast ootamatult suurt vihma 1989. aasta märtsis täitus järv veega, mis oli ka esimene kord, kui selline sündmus teaduslikult dokumenteeriti. Vesi püsis järves 1990. aastate alguseni.
Piirkonna traditsioonilisi rahvaid kutsutakse arabanadeks, kokathadeks ja kyunideks. Maadeavastaja Edward John Eyre oli esimene eurooplane, kes järve 1839. aastal avastas. Eyre nimetas järve kolonel Robert Torrensi järgi, kes oli üks Lõuna-Austraalia koloonia asutajaid.
Alates aastast 1991 on Torrensi järv täies ulatuses rahvuspargina kaitse all. Rahvusparki saab külastada igaüks tasuta, kuid taotleda tuleb sisenemisluba.
Roman Lutoškin

Roman Lutoškin (sündinud 11. mail 1964 Pärnus) on Eesti sõudja ja sõudetreener. 
Õppis Pärnu 3. keskkoolis ja lõpetas 1982. aastal mööblitislerina Tallinna 10. kutsekooli.
Sõudmine.
Sportima hakkas 1978. aastal Pärnu Dünamos Mati Villsaare õpilasena, hiljem on teda juhendanud ka Mihkel Leppik ja Matti Killing.
176 cm, 75 kg.
Treenerina.
Tegutsenud 1996. aastast Pärnu Kalevi SK-s sõudetreenerina (6. kutsetase, 2006). 2009. aastast olnud Eesti noortekoondise projektijuht, juhendanud ka noortekoondise paatkondi. Õpilasi: Kaisa Pajusalu, Alvar Räägel, Helen Tinkus. 
Sõudeliidu parim noortetreener 2015–16. 
Isiklikku.
Tema abikaasa on Ulvi Lutoškin (sünninimega Siig).
Poeg Tiit Lutoškin (10. VI 1984) on saanud noorte MM-il 2001 paarisaerulisel kahepaadil 13. koha ning tulnud 1999–2001 kuuel korral Eesti noortemeistriks.
Poeg Siim Lutoškin (12. XII 1988) on saanud noorte MM-il 2002 roolijaga kahepaadil roolijana 5., 2005 paarisaerulisel neljapaadil 19. ja 2006 paarisaerulisel kahepaadil 14. koha ning tulnud 2001–06 kuus korral Eesti noortemeistriks.
Rita Maier

Rita Maier (aastani 1986 Rita Morrisson; sündinud 8. detsembril 1956 Vene NFSVs Novosibirski oblastis Suzuni rajoonis) on eesti sõudja ja sõudetreener. 
Lõpetas 1975 Pärnu 2. Keskkooli ning 1982 treeneri-õpetajana, masseerijana ja ravikehakultuuriinstruktorina Moskvas KKKI. 
Aastast 1988 pidanud Pärnumaal talu.
Sõudmine.
176 cm, 76 kg.
Hakkas 1968. aastal käima Maret Lingi korvpallitreeninguil, sõudmisega hakkas tegelema 1973. aastal Evi Lepiku juhendamisel. 
Treeneritöö.
Töötanud 1982–1988 Pärnu Dünamos ja aastast 2004 Pärnu Sõudeklubis sõudetreenerina (6. kutsetase, 2006). 
Isiklikku.
Ta on Merle Maieri õde ja Artur Maieri ema.
Emilia Muhhina

Emilia Muhhina (sündinud 15. juunil 1933 Vene SFNVs Kurski oblastis) on Eesti sõudja ja sõudetreener. 168 cm, 70 kg. 
Lõpetas 1951 Moskvas pedagoogilise kooli ja 1961 KKKI. 
Sõudmist alustas 1950 Krõlja Sovetovis, hiljem jätkas Trudis, tema treener oli Anna Tšebõkina. 
Isiklikku.
Abikaasa Oleg Tjurin (29. VI 1937 Leningrad – 3. III 2010 Peterburi), sõudja, tuli 1964 Tōkyō OM-il paarisaerulisel kahepaadil olümpiavõitjaks ja Euroopa meistriks.
Vahur Mäe

Vahur Mäe (sündinud 24. mail 1980 Pärnus) on Eesti sõudja. 
Lõpetas 1998 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ja 2002 sotsiaaltöö korralduse erialal Tartu Ülikooli Pärnu kolledži.
Hakkas 1985 käima Pärnus Evi Lepiku, Anne Tohveri ja Margot Enniko ujumistreeningutel, sõudmistreeninguid alustas 1993 Märt Lelle juhendamisel, 1995 läks Mihkel Leppiku rühma. 182 cm, 88 kg.
Saavutused.
__
 Kultuurkapitali Pärnumaa spordipreemia (2007). 
T: Eesti sõudespordi ajalugu (2001, autoreid), Pärnu – Eesti sõudespordi kants (2004, autoreid).
Jarek Mäestu

Jarek Mäestu (sündinud 25. augustil 1977 Viljandis) on Eesti sõudja ja sporditeadlane. 185 cm, 85 kg. 
Lõpetas 1995 Viljandi gümnaasiumi ja 2001 sporditeaduste magistrina TÜ KKT. PhD liikumis- ja sporditeaduste erialal (2004, TÜ). 
Sport.
Alustas 1984 Urve Bergmani käe all suusatreeninguid ja 1993 Anne Freimuthi juhendamisel sõudetreeninguid, 1994 treenis Ruth Vaari ning 1994–2002 Mihkel Leppiku suunamisel. 
Avaldanud teadusartikleid ja teinud kaastööd Eesti Sõudjale. Aastast 2012 MyCoach OÜ juhatuse liige. 
T: Rowing (2007, autoreid), Treeninguõpetus (2011, koos Jaak Jürimäega).
Ilmar Naaber

Ilmar Naaber (sündinud 6. detsembril 1964 Pärnus) on Eesti sõudja. 186 cm, 90 kg. 
Lõpetas 1984 Pärnu õhtukooli. 
Sportima hakkas 1978 Kalevi sõudebaasis Kaido Siimu ja Matti Killingu juhendamisel. 
Töötanud automaatikatehnikuna ja elektroonikuna. Aastast 2011 Automatic OÜ juhatuse liige.
Ilmi Nael

Ilmi Nael (sündinud 11. jaanuaril 1942 Pärnumaal Sauga vallas) on Eesti sõudja, Silvia Naela (sünninimega Silvia Neeme) õde. 162 cm, 55 kg. 
Lõpetas 1961 Pärnu töölisnoorte keskkooli. 
Alustas 1957 Bernhard Lõhmuse suunamisel võrkpallitreeninguid (1958 Eesti koolinoorte spartakiaadil hõbeda võitja), sõudma hakkas 1958 Veljo Kalepi, Evi Lepiku ja Mihkel Leppiku juhendamisel. 
Kuulunud Spartakisse, Kalevisse ja Dünamosse. Olnud 1968–92 EKE Projektis joonestaja-konstruktor, 1992–95 Pärnu maavalitsuse inspektor ja 1995–2000 Pärnu linnavalitsuse inspektor.
Mihhail Andronov

Mihhail Sergejevitš Andronov (vene keeles Михаи́л Серге́евич Андро́нов; 24. veebruar 1931 Moskva – 17. juuni 2008) oli vene indoloog-dravidoloog, esimese vene-tamili, kannada-vene ja malajalami-vene sõnaraamatu autor.
Toomas Ollesk

Toomas Ollesk (sündinud 22. detsembril 1963 Pärnus) on eesti sõudja. 193 cm, 86 kg. 
Lõpetas aastal 1982 Pärnu 1. Keskkooli. 
Harrastas algul Peeter Saare juhendamisel ujumist, sõudma hakkas 1976 Peeter Sonntaki õpilasena; teda on juhendanud ka Mati Villsaar ja Matti Killing. 
Kuulunud Dünamosse ja Sõudeklubisse Aeron. Olnud aastast 2000 OÜ Catwees juhatuse liige.
Toivo Ormisson

Toivo Ormisson (sündinud 12. juunil 1942 Valgas) on eesti endine sõudja. 
Ta lõpetas aastal 1961 Tartu 5. Keskkooli ja 1971 zootehnikuna Eesti Põllumajanduse Akadeemia. 
Töötanud 1976–1996 Jõusöödatööstuse Uurimiskeskuse juhataja asetäitjana ja 1996–2006 Tartu Viljasalve Elva söödatehases peatehnoloogina, hiljem olnud korteriühistu juhataja.
Sportlasena.
Hakkas sportima 1955. aastal Tartu LSK ujumistreeningutel. Sõudmistreeninguid alustas 1957. aastal Ülo Tölbi õpilasena, 1969. aastast juhendas teda Jüri Kurul.
Valeri Osmokesku

Valeri Osmokesku (ka Valery; sündinud 16. juunil 1958 Narvas) on Eesti endine sõudja ja sõudetreener. 
Lõpetanud 1973. aastal Narva 9. Keskkoolis põhikooli ja 1977. aastal Narva Polütehnikumi ehitusteaduskonna. 
Sõudmistreeninguid alustas 1975. aastal Narva Kalevi Spordikoolis Igor Popovi õpilasena, hiljem jätkas Jüri Kuruli ja Matti Killingu juhendamisel.
Pierre de Coubertini medal

Pierre de Coubertini medal on Rahvusvahelise Olümpiakomitee välja antav medal sportlasele, kes on olümpiamängudel üles näidanud erilist ausust ja spordimehelikkust. Harva on medalit antud ka sporditegelasele, kellel on olümpiamängudega seoses tähelepanuväärseid teeneid.
Auhinda antakse välja 1964. aastast.
Permikomid

Permikomid on soome-ugri rahvas, Venemaa põlisrahvas. Nad räägivad permikomi keelt ja elavad Permikomi ringkonnas, Kirovi oblasti loodeosas ning mitmel pool Siberis Tjumeni oblastis. Nendest ida poole jääb permikomide üks etnograafiline rühm nn jaz’valased, keda on alles veel ehk mõnisada. Mõnisada on jäänud ka permikomide teise etnograafilise rühma esindajaid, nn züzdini (permi)komisid Kirovi oblastis. Vastavalt Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetele elas Venemaal 94 500 permikomi, sealhulgas endise Permi-Komi autonoomse ringkonna territooriumil 81 000 (umbes 69% kogu piirkonna elanikkonnast).
Arwi

 
Arwi (araabia keeles: الأروي "al-arwi"; sõnasõnalt "arwi keel"; tamili keeles அரபு-தமிழ் "arabu-tamil", ka "arabo-tamil") on tamili keele selline register, mis kasutab araabia kirja. 
Tüüpiliselt on arwis rohkelt araabia keele leksikalist mõju. Arwid kasutas laialdaselt India Tamil Nadu osariigi islami usku vähemus ja Sri Lanka moslemivähemus. Enamik medreseid õpetab siiamaani arwi põhialuseid oma õppekava osana.
Siim Sinamäe

Siim Sinamäe (sündinud 25. juunil 1992 Tartus) on eesti luuletaja. 
Ta on lõpetanud Kohila Gümnaasiumi, hiljem õppinud Tallinna Ülikoolis, lõpetamata ühtegi eriala. 
Aastatel 2014–2017 kuulus portaali NIHILIST.FM toimetajate hulka. 
Siim Sinamäe on välja andnud luulekogu "2000 &amp; 1G-d. Väljamõeldud lood tõestisündinud inimestega" (2017). Portaalis NIHILIST.FM ilmunud tekstidest on ta koostanud kogumiku "NIHILIST.FM Final Cut" (2017).
Vene NFSV rahvakunstnik

Vene NFSV rahvakunstnik (vene keeles Народный артист РСФСР) oli Vene NFSV aunimetus loomeinimestele nende tähelepanuväärsete saavutuste eest. Aunimetuse saajale anti ka asjakohane medal.
Aunimetust anti välja 10. augustist 1931.
Aunimetuse järglane on aastast 1992 välja antav aunimetus Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik.
Vene NFSV teeneline kunstnik

Vene NFSV teeneline kunstnik (vene keeles Заслуженный артист РСФСР) oli Vene NFSV aunimetus artistidele (nende seas näitlejad, heliloojad, muusikud) nende tähelepanuväärsete saavutuste eest. Aunimetuse saajale anti ka asjakohane medal.
Aunimetust anti välja 10. augustist 1931. Noorimalt on selle saanud balletiartist Mihhail Barõšnikov (1973. aastal 25-aastaselt).
Aunimetuse järglane on aastast 1992 välja antav aunimetus Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.
Alan Walker

Alan Olav Walker (sündinud 24. augustil 1997 Northamptonis Suurbritannias) on Norra DJ ja plaaditootja. 
Tema tuntuim singel "Faded" ilmus 2015. aastal ning see sai Saksamaal teemantsertifikaadi ja mitu plaatinasertifikaati rohkem kui kümnes riigis, sealhulgas USA-s ja Suurbritannias. Ta sai sellest ajast tuntuks oma kunstilisuse ja stiili eest. Ta avaldas oma debüütstuudioalbumi „Different World” 2018. aastal. Ta hinnati 36. kohale 2018. aasta "DJ Magi" Top 100 DJ-de nimekirjas.
Lapsepõlv ja noorus.
Alan Walker on norralanna Hilde Omdal Walkeri ja inglase Philip Alan Walkeri poeg. Sünnist saati on tal vanemate päritolu tõttu topeltkodakondsus, nii Norra kui ka Suurbritannia oma. Kaheaastaselt kolis ta perega Norrasse Bergenisse. Walker kasvas üles vanema õe Camillaga, kes sündis Inglismaal, ja noorema venna Andreasega, kes sündis Norras. 
Digitaalajastul üles kasvanud Walker tundis juba varakult huvi arvutite vastu, hiljem hakkasid teda huvitama programmeerimine ja graafiline disain. Tal ei ole muusikaharidust, muusika tootmist on ta õppinud vaid YouTube'i õpetuste abil. 
Loomingulisus.
Walker oli algul tuntud nimedega "DJ Walkzz" või "Walkzz". Oma kodanikunimega ehk Alan Walkerina hakkas ta esinema pärast seda, kui oli plaadilepingule alla kirjutanud. Ta kujundas oma logo 2013. aastal, mis koosneb omavahel põimunud tähtedest A ja W, mis on tema nime initsiaalid. Ta kasutab laval esinedes alati kapuutsi ja näomaski. Kui temalt NRK intervjuu ajal küsiti, miks ta kasutab laval olles maski, vastas ta, et „see on selleks, et hoida madalat profiili, säilitades samas mulle antava vaimse pildi. Ma arvan, et see on päris lahe. Väike kiiks, mis paneb inimesed endalt küsima, kes tegelikult on Alan Walkeri taga olev isik." Sarja "Unmasked" osas märkis ta, et "mask on pigem märk ja sümbol, et näidata meie kõigi ühtsust ja seda, et me oleme kõik sarnased, et mina ei ole teistest erinev".
Heraldiline värv

Heraldiline värv ehk heraldiline tinktuur on värvus, mida kasutatakse heraldilistel sümbolitel, st eelkõige vappidel, aga ka embleemidel ja lippudel.
Heraldilised värvused on suure küllastusega, st puhtad ning esinevad vaid ühes toonivariandis. Värvused on tavapäraselt valitud värvispektri vastavat värvi lõigu keskelt (erandiks must, mis pole spektrivärvus). See tagab värvuste maksimaalse eristumise üksteisest.
Jaotus.
Tava kohaselt nimetatakse heledaid toone metallideks, tumedaid emailideks. Igale värvile on olemas vastav viirutus mustvalge trüki vajadusteks.
Metallid.
Kulla asendustoon on kollane ja hõbeda asendustoon on valge.
Lisavärvid.
Lisaks eelnimetatud emailidele on heraldilistel sümbolitel lubatud kasutada oranži ("orangé") ja lihavärvi ("carnation"), mis mõnes eestikeelses allikas on tõlgitud verepunaseks. Eestis ei ole lisavärvuste kasutamine levinud.
Veel esineb ajaloolistes vapikirjeldustes vahel iseloomustus "loomulikus värvis", mis tähendab tervet rida lisavärve: pruun ("brunâtre", "tanné"), raudhall ("acier", "fer", "cendré"), verevärvi ("sanguine"), mooruspuuvärvi (inglise keeles "murrey"), taevasinine ("céleste"). Ka lihavärv on sedakaudu tinktuuride hulka jõudnud.
21. sajandil lisas Kanada Heraldikaamet ("Canadian Heraldic Authority") heraldiliste värvide nimistusse metalli vase ja emaili "rose". Euroopas neid ei kasutata.
Karusnahad.
Heraldiliste sümbolite ilmestamiseks kasutatakse ka kokkuleppelisi karusnahka jäljendavaid mustreid. Tuntuimad heraldilised karusnahad on hermeliin (prantsuse keeles "hermine") ja oravanahk (prantsuse keeles "vair"). Eesti riigiasutuste ja omavalitsuste sümbolite kujunduses ei ole karusnahku kasutatud.
Reeglid.
Värvireegel.
Värvireegel on heraldika üks põhireeglitest. Selle järgimine tagab, et kilbipildil olevad kujundid asetsevad alati kontrastsel värvil ja on seepärast hästi nähtavad.
Värvireegli kohaselt peavad metallid vahelduma emailidega. See tähendab, et kuldse värvi kõrval ei saa olla hõbedat; nende vahel peab olema üks email.
Samuti sinine, violetne, punane, roheline või must ei tohi paikneda kõrvuti, vaid nende vahel peab olema üks metall.
Muud tavad.
Digitaalsetel ja reljeefsetel vapikujutistel ei kasutata kontuurjoont, kuid detailse vapikujutise trükkimise puhul on lubatud kasutada erinevate värvide puutejoont teravdavat abijoont, millel pole vapis iseseisvat tähendust. Põhinõue kontuurjoone kasutamise kohta on, et kontuurjoon ei tohi moonutada vapi värve ja kujundeid.
Heraldikas ei kasutata üldse kolmemõõtmelisuse illusiooni tekitamist varjutava viirutuse või värvide abiga.
Reelika

Reelika on eestipärane naisenimi, mis on moodustatud nimest Reeli.
Eestis oli 2018. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Reelika 1019 naisel. Reelika on populaarsuselt 183. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi 1019 vanuserühmas 35–39, kus neid on 10 000 elaniku kohta 23,1 ning Rapla maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 13,61. Reelika oli keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus oli 32).
Tom Beck

Thomas "Tom" Helmut Beck (sündinud 26. veebruaril 1978 Nürnbergis Saksamaal) on Saksamaa laulja, laulukirjutaja ja näitleja.
Elulugu.
1998. aastal lõpetas Beck Nürnbergi keskkooli. Aastatel 1999–2003 lõpetas ta näitleja erialal Münchenis asuva Baieri Teatriakadeemia muusikakursuse. 2004. aastast on ta olnud seotud televisiooniga. 2008. aasta sügisest kuni 2013. aasta lõpuni oli ta üks peategelastest saksa seriaalis "Alarm für Cobra 11" ("Kutsuge Cobra 11"), kehastades Ben Jägerit.
11. märtsil 2011 ilmus tema esimene singel "Sexy". 25. märtsil 2011 avaldas ta ka oma esimese albumi "Superficial Animal", mis saavutas kõrge koha saksa edetabelites. 5. oktoobril andis ta välja ka oma teise albumi "Americanized".
Alates rollist seriaalis "Kutsuge Kobra 11" elab Beck Kölnis.
2013. aastal võttis Tom osa mängusarjast "Schlag den Star" ning võitis. Oktoobris 2013 võttis ta osa TV totali Stock Car Crash Challenge'ist ning jäi seal neljandaks.
2015. aastal mängis ta Sat 1 seriaalis "Einstein" Annika Ernsti kõrval meespeaosa, politseikomissar Felix Winterbergi.
2016. aastal osales Thomas Beck telesaates "Grill den Henssler". Mängusaates "Schlag den Star" konkureeris ta Daniel Aminatiga ja võitis 100 000 eurot.
Isiklikku.
2015. aastal tutvus ta näitleja Chryssanthi Kavaziga ning alates 2018. aasta augustist on nad abielus.
Ilmarinen (laev)

Ilmarinen oli 1933. aastal valminud Soome soomuslaev, mida peeti 1941. aastani Soome mereväe lipulaevaks. Soome merevägi kasutas laeva rannakaitses.
Ilmarinen oli lahingulaeva Marati ja õhutõrjeristleja Niobe kõrval kolmas suur sõjalaev, mis läks teise maailmasõja ajal Eesti lähedal põhja.
Üldkirjeldus.
Ilmarise pikkus oli 93,0 m ja laius 16,9 m. Laev lasti vette 9. juulil 1931.
1932.–1933. aastatel valmisid Soomes Turus Christon-Vulcani laevatehases kaks sõsarlaeva – Väinämöinen ja Ilmarinen. Soomuslaevad ehitati eesmärgiga kaitsta Ahvenamaa saarestikku võõrvõimu eest, juhul kui Euroopas peaks tekkima uus suurem sõda. Saarestiku langemine mõne Läänemere suurriigi, Nõukogude Liidu või Saksamaa meredessandi valdustesse oleks läbi lõiganud Soome otseühenduse Rootsiga.
Soome soomuslaevad olid võrdlemisi väikeste mõõtmetega: 93 m pikad ja 3900 täisveeväljasurvega. Relvastust oli neil aga rohkelt, näiteks neli 250 mm Bosfori kahurit, kaheksa 105 mm universaalkahurit, neli 40 mm automaatkahurit ja kaks kuni kaheksa 20 mm automaatkahurit. Laevade 3500 hj diiselmootorid võimaldasid neil sõita kuni 27,7 km/h. Laeva pardameeskond oli 400-liikmeline.
Mereretked.
1940. aasta novembris ristlesid Soome laevastiku esinduslaevad Ilmarinen ja Väinämöinen Saaristomerel, mis ümbritses Ahvenamaad. 25. detsembril korraldati laevade suunas aga rünnak: venelased lasid lennukitest alla neli pommi. Nii laevad kui ka meeskonnaliikmed jäid terveks. Ülejäänud talv veedeti Turu sadamas, et tugevdada piirkonna õhutõrjet.
1941. aasta suvel väisati taas Saaristomerd, kus Ilmarinen ja Väinämöinen tulistasid võõrvõimu valduses olevat Hanko mereväebaasi. Edasi võeti siht Bengtskäri tuletornisaare poole, mida ründas Vene meredessant. Teel sinna sai Ilmarinen pommitabamuse, mis surmas ühe pardalviibinu ja vigastas kolmeteist.
1941. aasta sügisel võtsid mõlemad laevad osa Saksa väejuhtide operatsioonist “Nordwind”, et teha demonstratsioonretk Saaremaale ja Hiiumaale ning meelitada sellega Nõukogude vägesid dessandi kartuses piirkonda. Tegelik dessant, mis pidi kulgema üle Suure väina Läänemaalt Muhumaale, sai alguse aga 1941. aasta 14. septembril. Selleks ajaks oli Ilmarinen kahe pommiplahvatuse tagajärjel Ristna tuletorni lähistel määratud tagasipöördepunktis juba kahjustada saanud ja järgmise 7 minuti jooksul Läänemere põhja vajunud. Plahvatuse tõttu oli laevakere enda kuju muutnud, mistõttu ei pääsenud pardameeskond kinnikiilunud ustest enam välja. Tänu läheduses olnud vahikaatrile VMV 1 ja teistele kiiresti reageerinud kaatritele suudeti lõpuks päästa 132 inimest, nende hulgas soomuslaeva komandör kaptenleitnant R. Göransson ja laevastikujuhataja Rahola. Kadunuks jäi 271 pardalviibinut. Soomuslaeva põhja viinud plahvatuse põhjus on tänapäevani teadmata.
Vrakk.
Ilmarise vrakk avastati 1990. aastal 80 m sügavuselt merepõhjas. Laeva kütusemahutid sisaldavad umbes 100 000 liitrit kütust. 2023. aastal algatati arutelu kütuse väljapumpamise üle.
Maarja küla

Maarja küla on intellektipuudega noorte ja täiskasvanute aasta ringi kasutatav kodu, mis asub Põlva maakonnas Põlva vallas Kiidjärve külas Haavassaare talus. Kodu loodi 2001 sihtasutuse Maarja Küla eestvedamisel.
Benny Gantz

Benjamin "Benny" Gantz (sündinud 9. juunil 1959 Kfar Ahimis) on Iisraeli sõjaväelane (kindralleitnant) ja poliitik, alates 26. märtsist 2020 kuni 17. maini 2020 Knesseti esimees.
Ta sündis aastal 1959 Kfar Ahimis Lõunaringkonnas. Tema ema on pärit Mezőkovácsházast (praeguse haldusjaotuse järgi Békési komitaadist) Ungarist, isa on pärit Rumeeniast.
Isiklikku.
Ta on abielus, peres on kolm poega ja üks tütar.
Erik II (Taani)

Erik II meeldejääv (u 1090 – 18. september 1137) oli Taani kuningas 1134–1137.
Erik II oli Taani kuninga Erik I vallaslaps. Pärast oma isa surma tuli troonile tema onu Niels, kes oli kuningas aastatel 1104–1134. Erik mässas onu vastu ning tuli võimule Taani kuningana 1134. aastal. Erik ei olnud võimul kaua, 1137. aastal tapeti ta ühe oma alama poolt, ning trooni päris ta poeg Erik III.
Elulugu.
Erik sündis umbes aastal 1090, tema isa oli Erik I ja ema tundmatu konkubiin. Talle anti mõned Taani saared oma poolvenna Knud Lavardi poolt ning ta oli Møni, Lollandi ja Falsteri jarl. Pärast oma Knud Lavardi mõrvamist aastal 1131 töötas Erik koos oma poolvenna Harald Kesjaga, et lüüa üle oma onu Niels. Erik valiti 1131. aasta aprillis pretendendiks, mille peale sai Kesja kadedaks ja hakkas toetama Nielsi.
Erik kaotas mitu lahingut Nielsi ja tema poja Magnus Nielsseni vastu. Pärast kaotusi proovis Erik võita Lothair III ja Magnus IV poolehoidu, aga see ebaõnnestus. Erik naasis Skånesse 1134. aastal koos peapiiskop Asser Thorkilseniga, kes lubas teda toetada troonivõitluses. Lõpuks oli nõus ka Lothair teda aitama ning Erik võitis trooni 1134. aastal, lüües kogu Nielsi armeed Fotevikeni lahingus.
Sirli

Sirli on eesti naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Sirli 703 naisel. Sirli on Eestis populaarsuselt 236. naisenimi.
Sirli oli keskmiselt 34 aasta vanune (mediaanvanus oli 33). Kõige populaarsem oli eesnimi Sirli vanuserühmas 30–34, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 13,11 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,99.
Turneri sündroom

Turneri sündroom (ladina keeles "syndroma Turner"), ka 45,X, on naiste kaasasündinud haigus, kus üks kahest sugukromosoomist puudub täielikult või osaliselt. Turneri sündroomi kutsutakse ka ovariaalseks düsgeneesiks. Enamasti ei ole Turneri sündroom pärilik, vaid esineb embrüogeneesi ajal juhuslikult tekkinud rakujagunemise vea tõttu.
Suur osa Turneri sündroomiga rasedustest katkeb esimesel või teisel trimestril.
Epidemioloogia.
Sündroomi esinemissagedus on 1:1500–2500 tüdruku sünni kohta.
3% kõikidest rasedustest algavad embrüoga, millel puudub üks X-kromosoom, kuid 99% neist aborteeruvad ise esimese trimestri jooksul.
Avastamine.
Esimesena kirjeldas seda sündroomi 1930. aastal Otto Ullrich Saksamaal ning järgmisena Henry H. Turner 1938. aastal USAs.
Sümptomid.
Peamised probleemid algavad puberteedieas, kui tüdruk on kaaslastest oluliselt lühem ja sekundaarsed sugutunnused ei arene. Sageli avastatakse haigus alles siis, kui puberteet ei alga. Turneri sündroomiga kaasneb peaaegu alati viljatus. Laps sünnib tüdrukuna, kuid tema munasarjad ei tooda naissuguhormoone ega munarakke. Haiguse raskusaste oleneb sellest, kui suur osa kromosoomist on puudu.
Turneri sündroomiga inimestel on iseloomulik välimus. Imikueas esineb käe- ja jalalabade turse ning voldid kaelal, mis algavad kõrvade juurest ja ulatuvad õlgadeni. Tavaline on lühike kasv. 3.–5. eluaastani võib kasvukiirus olla normaalne, pärast seda jääb pikkus 140 cm juurde. Tihti esineb ka kuklal madal juuksepiir, teineteisest kaugel asetsevad rinnanibud, suured kõrvad, kõrge suulagi ja suur hulk sünnimärke. Teismeeas ei alga puberteet ja sekundaarsed sugutunnused, nagu rinnad ja karvkate, ei arene välja. Hiljem võivad välja kujuneda kilpnäärmehaigus, diabeet ja ateroskleroos ehk veresoonte lubjastumine. Vaimne areng on enamasti normaalne. Mõnel lapsel võib esineda südame või neerude arenguhäireid, kuulmisprobleeme ja väiksemaid õppimisraskusi.&lt;ref name="Tartu Ülikooli Kliinikum/NIPT"&gt;&lt;/ref&gt;
Diagnoosimine.
Haigust diagnoositakse vereproovi põhjal tehtud kromosoomianalüüsiga. Normaalsete X-kromosoomide olemasolu välistab haiguse. Pärast diagnoosimist tehakse ultraheliuuring, et uurida südant, neerusid ja munasarju, sest Turneri sündroomi korral esineb sageli häireid ka nende elundite töös.
Ravimine.
Kasvu kiirendamiseks manustatakse lapsele kasvuhormooni, kuigi pikkus jääb ikkagi enamasti alla 150 cm. Naissuguhormoonide ehk östrogeenide manustamist alustatakse 12–13-aastaselt, et areneks välja naisele omane välimus. Hormoonravi tõttu tekib ka menstruatsioon, kuid naine pole võimeline rasestuma. Tähtis on psühholoogiline nõustamine, et hoida ära psüühilist kriisi, mis võib tekkida haigusega seoses.
Prognoos.
Turneri sündroomiga inimesed vajavad eluaegset jälgimist ja ravi, sest haigusega kaasnevad luude hõredus, suur kolesteroolisisaldus veres, kilpnäärmehaigused, diabeet ja hüpertooniatõbi.
293 eKr

293. aasta eKr oli 293. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 461 "ab urbe condita".
Vizinga

Vizinga (komi keeles "Визин сикт" (vizin sikt); vene keeles "Визинга" (vizinga)) on küla Venemaal Komis, Sõssola rajooni keskus. Elanike arv oli 2010. aastal 6810.
Gerda Kordemets

Gerda Kordemets (kodanikunimega Gerda Kulli-Kordemets; sündinud 25. juunil 1960 Tallinnas) on eesti stsenarist, režissöör, näitekirjanik, teatrilavastaja ja kultuuriajakirjanik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi ning 1986. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Ta on täiendanud end mitmel tele- ja filmikoolitusel (nt Stsenaristika 1: Kuidas kirjutada (tele)draamat? ETV 2009; Stsenaristika 2: How To Turn Life Into Drama? ETV/BBC 2010).
Ta on töötanud Eesti Televisioonis (ETV) aastatel 1985–1993 ja 1998–2011 režissööri, toimetaja, produtsendi ja peaprodutsendina. Aastatel 1993–1998 töötas ta Päevalehes, Eesti Päevalehes ja Sõnumilehes kultuuriajakirjanikuna. 1998–2006 juhtis ta ETV kultuuritoimetust ning 2007–2011 ETV lavastuslike saadete toimetust.
Alates 2011. aastast oli ta vabakutseline (näite)kirjanik, stsenarist, lavastaja ja produtsent. Aastatel 2006–2012 oli ta Tallinna 32. Keskkoolis teatriõpetaja.
Alates 13. jaanuarist 2020 kuni 31. detsembrini 2022 oli ta Eesti Hoiuraamatukogu direktor.
Isiklikku.
Abielus ajakirjanik Jaanus Kulliga. Tütar on telerežissöör Stina Kordemets (sündinud 27. juulil 1982).
Siirup

Siirup on kontsentreeritud maitsestatud suhkrulahus või tärklise mittetäielikul hüdrolüüsimisel saadud toiduaine.
Siirupit võib teha igasugusest suhkrut, tärklist või sahhariidi sisaldavast toorainest. Tavaliselt kasutatakse selleks erinevaid marja- ja taimemahlu. Siirupeid valmistatakse suhkru lahustumisel vees või vee ja suhkru keetmisel, lisades marju, vilju, mahla, kohvi, teed, šokolaadi või muid maitseaineid. Näiteks: sõstramahlast saab marjasiirupit, vahtramahlast vahtrasiirupit ja suhkruroost suhkrusiirupit. Siirupit võib valmistada ka tärklise mittetäielikul hüdrolüüsimisel saadud suhkrust. Näiteks saab maisist niimoodi maisisiirupit ja kartulist kartulisiirupit. Maisisiirupit kasutatakse maailmas laialdaselt odavama alternatiivina suhkru asemel. Siirupi kleepuvus esineb vesiniku ühendi ja hüdroüksiid aatomite reageerimisel lahustunud suhkruga tekkinud reaktsioonist.
Kulinaarne siirup.
Toidu valmistamisel on väga lai valik siirupeid, mida kasutatakse toiduainetetööstuses, näiteks glükoos-, maisi- ja vahtrasiirup. Kuldset siirupit kasutataks mee asemel.
Toodang.
Maailmas toodavad kõige rohkem siirupit Kanada ja Ameerika Ühendriigid.
Sinihallitusjuust

Sinihallitusjuust on juust, millele on valmistamise käigus lisatud "Penicillium"'i hallituse kultuure. Valminud juust on sinise hallituse tõttu värvunud kas täpiliselt või triibuliselt. Sel on omapärane lõhn, mis tuleneb kas hallitusest endast või selleks spetsiaalselt kultiveeritud bakteritest. 
Sinihallitusjuust on üldiselt pikantse ja soolase maitsega ning suure rasvasisaldusega. Vananedes muutub sinine hallitus rohekaks ja selle maitse intensiivistub. Juustu tugev lõhn on tingitud nii hallitusest kui ka juustul kasvavatest bakteriliikidest, näiteks "Brevibacterium linens"'ist, mis põhjustab ka mitmeid inimkeha lõhnu. Kuigi sinihallitusjuust sisaldab hallitusseeni, pole see inimesele mürgine ega kahjulik, kuna need hallitusseened kasvavad keskkonnas, kus happesuse, soolsuse, niiskuse, tiheduse, temperatuuri ja hapnikuvoolu vahekord ei lase toksiinidel tekkida. Sinihallitusjuustu peetakse koguni tervistavaks: hallitusseened "Penicillium" "roqueforti" ja "Penicillium" "glaucum" on antibakteriaalsete omadustega ning turgutavad seedimist ja immuunsüsteemi.
Ajalugu.
Teadaolevalt avastati sinihallitusjuust juhuslikult. Legendi järgi unustanud üks karjane 7. sajandil Prantsusmaal Roqueforti külas kaunist tütarlast nähes oma singi- ja juustuvõileiva ühte koopasse. Kui ta kuude pärast koopasse tagasi läks, oli juust kaetud hallitusega, nimelt "Penicillium roqueforti"'ga, mis selles koopas kasvas. Koobas oli niiske ja sealne temperatuur selle hallitusseene arenguks soodne. Nii sündinudki esimene sinihallitusjuust Roquefort.
Tuntuimad sinihallitusjuustud on Roquefort, Bresse Bleu, Stilton, Gorgonzola.
Valmistamine.
Kääritamine.
Kääritamiseks lisatakse piimale starterkultuurid (juuretis), mis muundavad piimasuhkru ehk laktoosi piimhappeks, mis omakorda muudab piima vedelast tahkeks.
Kalgendamine.
Kalgendamise faasis lisatakse laap, mis tagab piima parema tahkumise. Juustust lõigatakse paksud vaarud, mis soodustab vadaku eraldumist kalgendist. 
Soolamine.
Juustule lisatakse soola, parandamaks selle maitseomadusi ning säilivust.
Vormimine.
Juustule antakse kuju eri raskusega presside all, mille käigus eemaldub juustust veelgi vedelikku.
Hallitusseente lisamine.
Hallitusseened "Penicillium roqueforti" ja "Penicillium glaucum" süstitakse ehk nõelutakse juustukerasse. Tänu sellele pääseb juustu sisse ka hapnik, mis soodustab hallituse arengut.
Laagerdamine.
Sinihallitusjuust pannakse seisma ühtlase temperatuuriga keskkonda, näiteks keldrisse või koopasse, mis tagab valmiva juustu parima maitse ja tekstuuri.
Haapsalu linnapea

Haapsalu linnapea on Haapsalu Linnavalitsuse juht.
Eesti Muusikateraapia Ühing

Eesti Muusikateraapia Ühing on 1990. aastal asutatud üle-eestiline iseseisev vabatahtlik kutsetöös muusikateraapiat või muusika tervendava kasutuse võtteid rakendavaid inimesi või juriidilisi isikuid ühendav organisatsioon.
Organisatsiooni tegevuse eesmärgid.
Eesti Muusikateraapia Ühingu põhieesmärgiks on muusikateraapia arendamine ja muusikateraapia-alase informeerituse suurendamine Eestis ning seeläbi teaduse, kultuuri, hariduse ja tervishoiu toetamine avalikes huvides. Lisaks näeb organisatsioon oma tegevuste eesmärkidena: 
Organisatsiooni struktuur.
Eesti Muusikateraapia Ühingu liikmeskonna moodustavad liikmed ning auliikmed. Organisatsiooni kõrgeimaks organiks on üldkoosolek, mille igal ühingu liikmel on üks hääl. Seisuga 18. märts 2016 oli organisatsioonis 49 liiget. Ühingu tegevust juhib vähemalt kolmeliikmeline juhatus. Juhatuse liikmed valib üldkoosolek kaheks aastaks.
Ajalugu.
Eesti Muusikateraapia Ühing asutati 15. detsembril 1990 aastal 37 asutajaliikmega. Juhatusse kuulusid: Tiiu Arro, Saima Tamm, Eha Rüütel, Johannes Skail, Pille Varmann, Laine Simson, Anu Ulp. Ühingu esimeheks valiti Tiiu Arro. 1995. aastal astus Eesti Muusikateraapia Ühing Euroopa Muusikateraapia Konföderatsiooni liikmeks. Eesti esindajaks kutsuti Alice Pehk. 1995. aastal toimus Euroopa Muusikateraapia Konverents Taanis, Aalborgis, kus osales Alice Pehk ettekandega "Music Therapy in Estonia". 01.04.95 toimus ühingu taasalustamise üldkogu. Juhatusse kuulusid Tiiu Arro, Alice Pehk, Toomas Põld, Eha Rüütel, Elen Sudajeva, Reet Room, Varje Vürst, Maire Kasser, Malle Mölder. Esimeheks valiti Alice Pehk.
1996. aastal ilmus kaks muusikateraapiat ja muusikapsühhofüsioloogilist toimet käsitlevat raamatut:  Alice Pehki monograafia "Muusade kunst aitab elada: Muusika psühhofüsioloogilisest toimest ja selle teraapilistest rakendusvõimalustest" ja  muusikateraapia alaste artiklite kogumik "Muusika loob võimaluse…" Valik artikleid praktilisest muusikateraapia rakendamisest". Autorid Tiiu Arro, Alice Pehk, Maie Vikat, Elen Kihl, Sirje Rass, Kristi Kaubi, Tiina Uibo, Margit Raag, Ene Järvik, Tiina Kallavus, Malle Mölder, Maie Niin, Eha Rüütel, Taimi Helenurm.
1996 astus Eesti Muusikateraapia Ühing Ülemaailmse Muusikateraapia Föderatsiooni liikmeks. 28.01.01 peeti EMTÜ 10. sünnipäeva, mille rammes toimus üldkogu, kus esimeheks valiti Malle Luik. EMTÜ kahekümnendat sünnipäeva 12. veebruaril 2011 tähistati Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias konverentsiga "Muusika tervise heaks – psühhodünaamiline lähenemine muusikateraapias".
Kiviõli linnapea

Kiviõli linnapea on Kiviõli linnavalitsuse juht.
Kohtla-Järve linnapea

Kohtla-Järve linnapea on Kohtla-Järve linna ja linnavalitsuse juht.
Jägerbomb

Jägerbomb on segatud alkohoolne jook, kus kallatakse üks pits Jägermeisterit ühte klaasi Red Bulli ja juuakse korraga ära. 
Saksakeelsetes riikides nimetatakse jägerbomb'i "Flying Hirschiks".
Terviseriskid.
Kanada ülikoolis aastatel 1981–2016 tehti 13 uuringut, kus leiti, et tarbides koos alkoholi ja energiajooki, suureneb oluliselt risk kukkuda, sattuda õnnetusse või kaklusse. Tarbides energiajooki võib tarbija saada kofeiinilaksu, mis tekitab uneprobleeme, südametöö liigse kiirenemise, ebameeldiva ärevustunde ja kõrge vererõhu.
On andmeid, et tarbijad on pärast jägerbombi joomist saanud südamerabanduse.
Tallinna Rannikukaitse Üksikkompanii

Tallinna Rannikukaitse Üksikkompanii on Kaitseliidu Tallinna maleva eksterritoriaalne lahingüksus.
Kompanii pealik on leitnant Ahto Kuuseok.
Tegevus.
Rannakaitsekompanii on kiire reageerimisvalmidusega üksus, mille ülesandeks on sadamate kaitse ja julgestus, vajalikud merelised operatsioonid Tallinna akvatooriumi alas, merevaatlus ning koostöö-operatsioonid Mereväe ja teiste Kaitseliidu üksustega.
Põhifunktsioonideks on merevaatlus, luure, julgestus-, kaitse- ja ründeoperatsioonid.
Ajalugu.
Soov luua tänases Eestis rannikukaitsevõime tugineb sõjalisele vajadusele ja eeskujule aastatel 1920–1940. Esimesel iseseisvusajal oli rannakaitse tagatud mere- ja maajõudude asjakohaste üksustega. Kasutati näiteks rannapatareisid, miinitõkkeid, kaldal asuvaid välikindlustusi. Nimetatud üksuseid toetasid ka sadamakaitse üksused, näiteks Kaitseliidu Tallinna maleva sadama malevkond. 
Tänastes rahuaja tingimustes on rannikukaitse ülesanded veidi muutunud ning ülesandeks on oma vastutusalal segada ja takistada vastasel ülekaalu saavutamist, tema tegevust igakülgselt häirida ja edenemist takistada, tegeleda mereseire ja -vaatlusega.
Nimetatud eesmärkide täitmiseks andis Kaitseliidu ülem 21. augustil 2014 välja ülema kavatsuse: "Luua ja välja arendada rannikukaitse võime, eesmärgiga tagada territoriaalkaitse ülesande terviklik lahendus lähimere ja rannikualade kaitseks."
Esmalt formeeriti rannakaitsekompanii 17. novembril 2013 Tallinna Maleva Meredivisjoni juurde.
Kaitseliidu Tallinna Maleva pealiku 2015. aasta mai rannakaitsekontseptsiooniga otsustati rannakaitsekompanii Meredivisjonist eraldada ning moodustada eraldi Tallinna Rannikukaitse Üksikkompanii. 
Kaitseliidu ülema käskkirja alusel toimus 4. mail 2016 Tallinnas üksuse asutamiskoosolek.
Tunnused ja sümbolid.
Noore üksusena ei ole Tallinna Rannikukaitse Üksikkompanii jõudnud statuudijärgset sümboolikat kinnitada, kuid üksuse võitlejate poolt on heaks kiidetud ja kantakse kuuluvuse sümbolina vormikuue vasakul varrukal tikandit, millel on kujutatud teraga alla suunatud mõõk, ankur ja kotka tiivad. Kõnesolev tikand on avaldatud ka 2017. aasta septembri ajakirjas. 
Vorm ja varustus.
Tallinna Malev varustab rannikukaitsekompaniid ülesannete läbiviimiseks vajaliku vormi ja üksikvõitleja varustusega ning relvastusega, mis sarnaneb üldiselt kergejalaväe relvastusega, omades mereliste operatsioonide läbiviimise vajalikkusest tulenevaid erisusi.
Maovähk

Maovähk on vähk, mis areneb mao limaskestast. 
Maovähk on esinemissageduselt maailmas viies peamine vähiliik ja kolmas peamine vähktõve põhjus, mis moodustab 7% vähijuhtudest ja 9% surmajuhtumitest. 2012. aastal diagnoositi see 950 000 inimesel ja põhjustas 723 000 surmajuhtu. Enne 1930. aastat oli maovähk enamikus riikides, sealhulgas enamikus arenenud lääneriikides, kõigi vähiliikide seas kõige levinum surma põhjus. Pärast seda on surmajuhtude hulk paljudes maailma piirkondades hakanud vähenema. Arvatakse, et see on tingitud vähem soolaste ja marineeritud toidu söömisest, mis on tingitud külmutusest kui toidu värskena hoidmise meetodist. Maovähki esineb kõige sagedamini Ida-Aasias ja Ida-Euroopas. 
Maovähk on esinemissageduselt ja surma põhjusena Eestis meestel 2.‒3. kohal. Sagedamini esineb maovähki 50. ja 70. eluaasta vahel, kuid järjest enam haigestuvad ka nooremas eas inimesed. Eesti Vähiregistri andmetel diagnoositi 2007. aastal Eestis umbes 400 esmast maovähijuhtu ja suri maovähi tõttu umbes 300 inimest.
Sümptomid.
Varased sümptomid võivad olla kõrvetised, kõhuvalu, iiveldus ja isutus. Hiljem võivad lisanduda näiteks kehakaalu langus, naha ja silmavalgete kollasus, oksendamine, neelamisraskused ja veri väljaheites. Vähk võib levida maost teistesse elunditesse, eriti maksa, kopsudesse, luudesse, kõhu- ja lümfisõlmedesse.
Tekkepõhjused.
Maovähki võivad tekitada paljud tegurid. See esineb meeste seas kaks korda sagedamini kui naiste seas. Östrogeen võib kaitsta naisi selle vähivormi tekkimise eest.
"Helicobacter pylori" infektsioon on oluline riskitegur 65–80% mao vähktõve puhul, kuid ainult 2% inimestest, kellel on "Helicobacter"'i infektsioon, tekib maovähk. Ka AIDS on seotud suurenenud riskiga.
Suitsetamine suurendab maovähi tekke riski märkimisväärselt, alates 40% suurenenud riskist kergemate suitsetajate puhul kuni 82% suurenemiseni raskete suitsetajate puhul. Suitsetamisest tingitud maovähk tekib peamiselt mao ülemises osas söögitoru lähedal. Mõned uuringud näitavad ka alkoholi tarbimisest suurenenud riski.
Umbes 10 protsendil maovähijuhtudest on tegu päriliku haigusega ning 1–3 protsendil juhtudest põhjustatud vanematelt päritud geneetilistest sündroomidest, nagu pärilik difuusne maovähk.
Kanat Islam

Kanat Islam (kasahhi keele slaavi kirjas Қанат Ислам; araabia kirjas قانات يسلام; hiina keeles 哈那提·斯拉木 "Hanati Silamu"; sündinud 13. septembril 1984 Altays Altay ringkonnas Ili Kasahhi autonoomses ringkonnas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas) on Hiina Rahvavabariigi ja Kasahstani endine poksija, rahvuselt kasahh.
Harrastajana.
Ta oli aastatel 2003 ja 2005 II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) Hiina Rahvavabariigi meister.
Ïsläm osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) pronksmedali 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Carlos Banteux'le (Kuuba) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Neil Perkinsile (Inglismaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Manon Boonjumnongile (Tai) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Ta võttis 2011. aastal Kasahstani kodakondsuse. Ta elab alaliselt Ameerika Ühendriikides.
Elukutselisena.
Ta poksis septembrist 2012 kuni septembrini 2017 elukutselisena. Ta pidas kokku 25 kohtumist ning võitis need kõik (neist 20 nokaudiga).
Ta on olnud elukutseliste seas erinevate kaalukategooriate ja organisatsioonide maailmameister.
Texase A&amp;M Ülikool

Texase A&amp;M Ülikool on avalik-õiguslik ülikool USA-s Texase osariigis College Stationis. Ülikool on asutatud 1871. aastal. Texase A&amp;M Ülikooli sihtkapital kuulub USA-s kümne suurima hulka.
2021. aasta sügise seisuga õppis Texase A&amp;M Ülikoolis 72 982 üliõpilast. See on suurima üliõpilaste arvuga ülikool Texase osariigis ja USA-s suuruselt teine. Ülikoolil on oma traditsioonid ja spordiüritused, millest üliõpilased saavad osa võtta. Koolil on ühendus 254 riigiga, tehes koostööd sarnaste ülikoolidega üle maailma.
Ajalugu.
Texase A&amp;M Ülikool oli Texases osariigis esimene avalik ülikool, kus sai omandada kõrgharidust. Kool avati 4. oktoobril 1876 nime all Agricultural and Mechanical College of Texas. Ülikooli algusaastatel õpetati seal põllumajanduse asemel keeli, kirjandust ja matemaatikat. Pärast nelja aastat õppimist, said üliõpilased endale kraadi tsiviil ja mehaanika inseneerias, keeltes ja kirjanduses.
Rektor James Earl Rudderi juhtimisel said aastal 1960 koolis õppima hakata ka naised ja mustanahalised. 1963. aastal vahetati ülikooli nimi praeguse vastu. Ülikooli nimevahetuse eesmärk oli kajastada kooli suurenevat tähtsust riigi, rahva ja maailma õpetamis-, teaduse- ja avalikus teenistuses.
Ülikool kuulub 62 sellise kooli sekka, mis saab riigilt föderaalset maa-, mere- ja kosmosetoetust. Ülikooli on lõpetanud üle 450 000 üliõpilase, tuntumad neist on näiteks Boliivia president aastatel 2001–2002 Jorge Quiroga või Panama president aastatel 2004–2009 Martín Torrijos. Seitsmele üliõpilasele on antud USA aumedal (inglise keeles Medal of Honor) teises maailmasõjas sõdimise eest.
Ülikoolilinnak.
Ülikooli põhilinnak on USA suurim (21 ruutkilomeetrit) ja selles asub George Bushi presidendiraamatukogu. Ülikoolilinnak asub raudtee ääres, millest idas on põhilinnak, kus õpitakse inseneeriat, arhitektuuri, geoloodusteadusi, loodusteadusi, kirjandust ja vabameelset kunsti. Põhilinnakus asuvad ka ühiselamud, sööklad ja tugiteenuste maja. Raudteest läänes asub läänelinnak, kus on staadionid ja spordiväljakud, äri-, poliitilise teaduse ja majanduskool ning George Bushi presidendiraamatukogu.
Viiendik ülikoolis õppivatest üliõpilastest elab põhilinnakus. Texase A&amp;M Ülikoolil on üle tuhande üliõpilasorganisatsiooni. Ülikoolil on 17 teadusasutust ja 10 kolledžit ning teaduskraadi on võimalik saada 150 õppekavas.
Teaduskonnad.
Texase A&amp;M Ülikoolil on 11 teaduskonda:
Johannes Floehr

Johannes Zeno Floehr (sündinud 2. oktoobril 1991 Saksamaal Willichis) on saksa luuletaja ja proosakirjanik, kes tegeleb peamiselt luuleprõmmiga.
Elukäik.
Johannes Floehr veetis lapsepõlve Willichis, kuni pere 2000. aastal Krefeldi kolis. 
Ta õppis Krefeldis Cracau linnaosas Moltkeplatzi gümnaasiumis (Gymnasium am Moltkeplatz). 
2010. aastal hakkas ta enda kirjutatud tekste avalikult ette lugema.
Looming.
Johannes Floehri looming on ilmunud saksa keeles, kuid selles esineb viiteid Eestile, näiteks mainib ta oma raamatus "Buch" väljamõeldud eesti muusikali "Juust õlu vanaema".
Esinemised.
Johannes Floehr on lugenud oma tekste üle terve Saksamaa ning samuti Austrias, Madalmaades, Belgias ja Šveitsis. Johannes Floehr on esinenud mitu korda ka Tallinnas:
Kodusoomukas

Kodusoomukas ("Thermobia domestica") on väike harjashännaliste seltsi kuuluv putukas, kellel on majasoomukaga sarnased elukombed.
Eestis leitud ühel korral, 2005. aastal.
Välimus.
Kodusoomukas on 12 mm pikkune, majasoomukast veidi kogukam, värvuselt pruunikashall, tiivutu ja pikkade tundlatega putukas. Tagakeha tipul paikneb kolm pikka ja kaks lühikest jätket. Emane kodusoomukas on isasest suurem. 
Levila.
Kodusoomukas on pärit Lähis-Idast, Kesk-Aasiast ja Egiptuse idaosast. Tänapäeval on kodusoomukas olemas kõigil mandritel välja arvatud Antarktikas. 
Kodusoomukas elab niisketes ja rohkeid varjevõimalusi pakkuvates elupaikades. Kodusoomukas vajab veidi kuivemat, kuid siiski niisket ja soojemat elupaika, sellepärast pole ta nii laialdaselt levinud. Eestisse on kodusoomukas ilmselt sattunud koos kasutatud riietega. 
Elutsükkel.
Emane soomukas muneb elu jooksul kuni sada muna, korraga üks kuni kolm. Vast munetud munad on pehmed ja valkjad. Olenevalt temperatuurist kooruvad munadest vastsed 3–6 nädala jooksul. Järglaste kasvukiirus sõltub keskkonna temperatuurist. Ideaalsetes oludes saab munast koorunud vastsest täiskasvanud soomukas 43 päevaga, kuid mõnel juhul kulub selleks isegi kuni kolm aastat.
Kodusoomukas kestub elu jooksul keskmiselt 50 ja isegi rohkem korda, jättes elupaika kuivanud vastsekestad, mis määrivad riideid. Põrandal puruks hõõrutud kestatükid võivad sissehingamisel tekitada ka allergiat. Kodusoomukad elavad kuni 3,5 aastat.
Kodusoomukad on vilkad ning väldivad valgust. Päeval peituvad nad pragudesse ja õõnsustesse, kust ilmuvad välja hämaruses. Kodusoomukad liiguvad võimalikult varjatult ning kiiresti, aeg-ajalt peatudes ja otsekui arutledes, millises suunas edasi liikuda. Valmikud ja vastsed söövad mitmesugust orgaanikat, proteiini- ja valgurikast toitu: paberit, fotosid, karusnahka, orgaanilist mustust ning ka suhkrut. Soomukad võivad nälgida mitu kuud kuni aasta
Kodusoomukad munevad ka jahedas, 15–19-kraadise temperatuuri juures, ja paljunevad väga kiiresti niisketes oludes. Soojas ja normaalse niiskusega korterites need kahjurid ei elutse. Kahjustavad riideid, kuivtoitu.
Majanduslik tähtsus.
Kodusoomukaid peetakse kahjuriteks, kuid nende tekitatud kahju on tavaliselt väike. Ta on põhiliselt vaid köögi, raamatukogu ja kaubanduspindade pisikahjur. Peale allergilise reaktsiooni võimaluse kodusoomukas inimestele otseselt muid terviseprobleeme ei põhjusta.
Stress (kaardimäng)

Stress on kaardimäng.
Seda mängitakse tavaliselt kahekesi. Enamasti kasutatakse 52 kaardist koosnevat kaardipakki (ilma jokriteta), kuid mängimiseks võib kasutada ka "UNO" kaarte, kust on eemaldatud kõik jõukaardid, ainult numbrid jäävad alles. Mängus võib mängija kaarte välja käia igal ajal. Mängus loeb kiire mõtlemine ja kiirus.
Eesmärk.
Mängu eesmärgiks on esimesena oma kaartidest lahti saada. 
Ettevalmistus.
Mõlemale mängijale jagatakse kätte 26 kaarti, kaardiseljad ülal. Mängijad asetavad oma pakist 4 kaarti otse enda ette, kaardi esikülg ülespoole. Kui lauale asetatud neljast kaardist on mõni kaart sama numbriga, siis tuleb need üksteise otsa laduda ja enda pakist uus kaart asetada, kuni on 4 erinevat numbrit/virna. Mõlemad mängijad asetavad korraga oma pakist ühe kaardi kõrvuti laua keskele. Algab mäng.
Mängu käik.
Mängijad hakkavad laua keskel olevale kahele kaardile peale laduma kaarte, mis on nendest kaartidest üks number väiksem, suurem või sama. Näiteks: laua keskel on üks kaart seitse, selle kaardi peale saab ainult panna kuut või viit. Ladumiseks võib kasutada ainult kaarte, mis on enda ees olevas neljas virnas. Mängu pandud kaardid tuleb asendada uutega, et omaenda ees oleks pidevalt neli numbrit/virna. Kui kaks kõrvuti kaarti laua keskel on sama numbriga, tuleb panna esimesena enda kaks kätt kaartide peale ja öelda “stress”. Teine mängija peab see-eest kõik laua keskel olnud kaardid üles korjama ja enda paki alla panema. Mängu jätkamiseks tuleb mõlemal mängijal oma kaardipakid segada ja pakist üks kaart ühel samal ajal laua keskele asetada. Mäng jätkub samal viisil edasi ja võidab mängija, kellel pole enam ühtegi kaarti käes.