tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hermann Johann Friedrich Harten

Hermann Johann Friedrich von Harten (18. jaanuar / 29. jaanuar 1794 Mustjala – 27. september / 9. oktoober 1841 Kaarma) oli Eesti vaimulik.
Õpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1811–1814 õppis ta usuteadust Tartu Ülikoolis. Aastatel 1814–1820 töötas ta Eestimaa kubermangus koduõpetajana.
Aastatel 1821–1841 oli ta Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1825–1831 Mustjala Anna kogudust. Aastatel 1833–1836 oli ta konsistooriumi assessor ja 1836–1841 Saaremaa superintendent.
Kultuurilukku on Harten läinud eelkõige sellega, et ta asutas 1835. aastal Saaremaal Kaarmal esimese laulukoori, mis ühtlasi oli Eestis üks esimesi eestlastest koosnevaid koore. Sellega rajas ta Kaarmal väga tugeva koorilaulutraditsiooni. Samuti rajas ta Kaarmal piibliseltsi ning hoolitses agaralt ka kihelkonna- ja külakoolide eest.
Isiklikku.
Tema isa Georg Friedrich Harten oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vend Carl Eduard Harten oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema äi Christoph Friedrich Mickwitz oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja. 1840. aastal tõsteti ta aadliseisusse Püha Stanislavi III järgu ordeni andmisega. Vanaisa Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, onu Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanavanaisa (emaemaisa) Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja, tädimees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Carl Loewe

Johann Carl Gottfried Loewe (30. november 1796 – 20. aprill 1869) oli saksa helilooja, laulja ja dirigent. Tema eluajal olid ta laulud populaarsed ja teda kutsuti Põhja-Saksamaa Schubertiks. Tänapäeval tuntakse teda vähem, kuid tema ballaade ja laule, mida on üle 400, esitatakse aeg-ajalt siiski.
Elulugu.
Loewe sündis Löbejüni linnas ja sai esimesed muusikatunnid oma isalt. Ta laulis kooris, esmalt Köthenis ja hiljem Halles, kus ta käis ka gümnaasiumis. 
Loewe hääle ilu märkas Madame de Staël, kes hankis talle Vestfaali toonaselt kuningalt Jérôme Bonaparte'ilt stipendiumi, mis võimaldas Loewel jätkata muusikaharidust ja õppida teoloogiat Halle ülikoolis. Õpingud katkesid 1813. aastal, kui kuningas Vestfaalist põgenes ja stipendium lõppes. 
1820. aastal kolis ta Stettini linna Preisimaal (nüüd Szczecin Poolas), kus ta töötas organisti ja kooli muusikadirektorina. 1821 abiellus ta Julie von Jacobiga, kes suri 1823. Tema teine naine, Auguste Lange, oli tuntud laulja, ja nende esinemised olid väga edukad. 
20. veebruaril 1827 dirigeeris ta 18-aastase Felix Mendelssohni "Suveöö unenäo" avamängu esmaesitust. Tema ja Mendelssohn olid ka solistid, kui esitusele tuli Mendelssohni kontsert E-duur kahele klaverile ja orkestrile.
Hiljem sai Loewe väga populaarseks nii helilooja kui ka lauljana. Noorukina oli tal kõrge kontratenor ning vanemaks saades kujunes tal välja suurepärane tenor. 1840. ja 1850. aastail tegi ta lauljana mitu kontserdireisi, külastades muuhulgas Inglismaad, Prantsusmaad, Rootsit ja Norrat. Lõpuks siirdus Loewe tagasi Saksamaale. Seal loobus ta 46 aastat kestnud ametist Stettinis ja kolis Kieli, kus suri 20. aprillil 1869 insulti.
Looming.
Loewe kirjutas viis ooperit, millest vaid üks, "Die drei Wünsche", jõudis Berliinis 1834. aastal erilise eduta ettekandele. Ta lõi ka 17 oratooriumi, paljud neist meeshäälele saateta või üksnes lühikeste instrumentaalsete vahepaladega, kooriballaade, kantaate, kolm keelpillikvartetti (opus 24) ja klaveritrio, ühe postuumselt avaldatud teose klarnetile ja klaverile ning mõned klaverisoolod. 
Loewet mäletatakse eelkõige klaverisaatega sooloballaadide loojana, milles ta saavutas täiuslikkuse. Ta kasutas tekstidena pikki jutustavaid luuletusi, milles segunesid dramaatilisus ja lüüriline stiil; kahtlemata oli tema eeskuju selles Johann Rudolf Zumsteeg. Hiljemgi on paljud heliloojad sama stiili kopeerinud. Eriti silmapaistvad on tema viisistatud Goethe "Erlkönig" (väga varane näide), "Archibald Douglas", "Heinrich der Vogler", "Edward" ja "Die Verfallene Mühle".
Loewelt pärineb vähemalt kaks sümfooniat. Üks neist, D-moll, salvestati Koch Schwanni kaubamärgi all koos esimesega vähemalt kahest Loewe teise klaverikontserdi (A-duur) CD-st. Teine, E-moll, kanti novembris 2004 ette esimest korda pärast 170-aastast pausi.
1875. aastal märkis Richard Wagner Bayreuthis Loewe kohta: "Ha, das ist ein ernster, mit Bedeutung die schöne deutsche Sprache behandelnder, nicht hoch genug zu ehrender deutscher Meister, echt und wahr!" ("Haa, ta on tõsine saksa meister, ehtne ja tõene, kes kasutab ilusat saksa keelt koos tähendusega, teda ei jõua küllalt kõrgelt austada!")
Venemaa raadiojaamade loend

"Siin on loetletud Venemaal tegutsevaid raadiojaamu."
Üldistatud aditiivne meetod

Üldistatud aditiivne meetod (inglise "Generalized additive model" ehk GAM) on Trevor Hastie ja Rob Tibshirani loodud statistiline meetod, mis võimaldab üldistatud lineaarsel mudelil rakendada aditiivse mudeli sujuva ülemineku omadusi.
Mudel võimaldab rakendada erinevaid jaotusi (normaaljaotus, binoomjaotus vms) ning ühendusfunktsiooni, mis on seotud oodatud jaotuste väärtustega funktsiooniga "g" ning üritab lähendada funktsiooni "f""i", mis rahuldab tingimused:
 formula_1
Funktsioonidele "f""i" lähendatakse nii parameetrilisi kui ka mitteparameetrilisi keskmisi nii, et lähendid annaksid parema tulemuse kui ükski muu meetod. Meetod ise on väga üldine – tüüpilist GAM-i võib kasutada xy-joonisel silumisfunktsioonina nagu lokaalne kaalutud keskmine funktsioonis "f"1("x"1) ning seejärel kasutatakse faktormudelit "f"2("x"2) jaoks. Mitteparameetrilise lähendi kasutamisel on võimalik saada parem ülevaade tunnustevahelistest seostest, mis võimaldab tulemusi paremini tõlgendada.
Ülelähendamine on GAM-i üks probleeme. Silumisparameetrite arvu on võimalik ette anda ning see number peaks olema mõistlikult väike, kindlasti alla vabadusastmete arvu, mida andmestik võimaldab. Ristvalideerimist kasutatakse selle vältimiseks, mis võimaldab määrata parameetrite arvu. GAM-ile võib eelistada muid meetodeid, näiteks üldistatud lineaarseid meetodeid, välja arvatud juhul, kui GAM võimaldab paremat tunnuste lähendamist ja tõlgendamist.
Elva linnastaadion

Elva linnastaadion on jalgpallistaadion Elvas.
Toomas Järveoja

Toomas Järveoja (sündinud 23. aprillil 1961) on Eesti poliitik.
Haridus.
1984. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1999–2002 oli ta Elva linnavolikogu esimees. 2005. aastast oli ta Elva spordijuht ning 2007–2011 abilinnapea.
30. mail 2011 valiti Toomas Järveoja Elva linnapeaks, sest senine linnapea Reno Laidre nimetati 1. juunist 2011 Tartu maavanemaks. 6. mail 2015 avaldas Elva linnavolikogu talle umbusaldust ja valis uueks linnapeaks Järveoja erakonnakaaslase Eva Kamsi.
Novembrist 2017 oli Toomas Järveoja Elva vallavanem. 
Märtsis 2019 kandideeris ta Riigikokku, kuid ei osutunud valituks. 27. jaanuaril 2021 asus ta Eesti maaeluministriks siirdunud Urmas Kruuse asendusliikmena Riigikogu liikmeks. 
Alates maist 2023 on ta Kambja abivallavanem. 
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 1688 häält ning ei osutunud valituks.
Poliitiline kuuluvus.
Aastast 1988 oli ta NLKP liige.
Toomas Järveoja on 6. märtsist 2002 Eesti Reformierakonna liige.
Ühiskondlik tegevus.
Järveoja on sportlane ja terviseliikumise eestvedaja. Ta osaleb rattamaratonidel ja sõidab rallit koos oma poja Martin Järveojaga. 
Ta on ka Eesti Judoliidu asepresident.
Tunnustus.
2009. aastal pälvis ta Jõgeval toimunud Eesti linnade 40. suvemängudel Eesti sportlikuima linnajuhi auhinna.
Isiklikku.
Tema poeg on endine judoka ja 2017. aastast Ott Tänaku kaardilugeja Martin Järveoja. Tema vend on Nõo Reaalgümnaasiumi direktor Jaanus Järveoja.
Hilda James

Hilda Marjorie James (Hilda May James; 27. aprill 1904 – 27. juuli 1982) oli Suurbritannia ujuja. 
1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis sai ta koos Constance Jeansi, Grace McKenzie ja Charlotte Radcliffe'iga hõbemedali 4×100 m vabaujumises. Tulemus oli 5.40,8 (võitis USA uue maailmarekordiga 5.11,6).
300 m vabaujumise esimesel eelvõistlusel oli ta neljas ega pääsenud edasi.
29. juulil 1921 püstitas ta Leedsis 400 m vabaujumises 50 m basseinis maailmarekordi 6.16,6.
Ta abiellus 1930 William McAllisteriga. Neil sündis poeg Donald Hugh McAllister.
Ricky Bruch

Björn Rickard Bruch (2. juuli 1946 Göteborg – 30. mai 2011 Ystad) oli rootsi kettaheitja ja kuulitõukaja.
Ta võitis pronksmedali Müncheni olümpiamängudel ning hõbemedali 1969. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas ja pronksmedali 1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas.
Ta oli üheteistkordne Rootsi meister kettaheites ja kahekordne Rootsi meister kuulitõukes. 
Ricky Bruchi 1984. aastal heidetud 71.26 meetrit oli 33 aastat Rootsi kettaheiterekord.
Ystad

Ystad on tiheasustusega paikkond Rootsis Skåne läänis, Ystadi valla keskus, milles on sadam ja raudteejaam.
Asula asub Skåne lõunarannikul. Ta on sadamalinn ja populaarne turismi sihtkoht.
Ystadis elas 2005. aastal 17 286 inimest.
Amama Mbabazi

Amama Mbabazi (sündinud 16. jaanuaril 1949) on Uganda jurist ja poliitik.
Ta oli 24. maist 2011 kuni 18. septembrini 2014 Uganda peaminister.
Amama Mbabazi lõpetas 1975. aastal Makerere ülikooli õigusteaduse bakalaureuse kraadiga.
Ta kuulub valitsevasse erakonda Rahvuslik Vastupanuliikumine ning on alates 2010. aastast partei peasekretär. Alates 2003. aastast kuulub ta parlamenti. Aastatel 2004–2006 oli ta justiitsminister, seejärel kaitseminister. Veebruarist 2009 kuni peaministriks saamiseni oli ta julgeolekuminister.
Amama Mbabazi on esindanud Ugandat ka diplomaadina, muu hulgas ÜRO Julgeolekunõukogus ja Lusaka relvarahu sõlmimisel 1999. aastal.
Joplin

Joplin on linn Ameerika Ühendriikides Missouri osariigi edelaosas. See jääb Jasperi ja Newtoni maakonna alale. See on mõlema maakonna suurim linn.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse ajal 51 762. Aastal 2010 oli elanikke 50 150. Elanike arvult on see Missouri osariigis 13. kohal.
Joplini teenindavad Kansas City Southern Railway ja BNSF Railway kaubaveoraudteeliinid. Reisijatevedu ei toimu linnas alates 1960. aastatest. Linnast möödub kiirtee Interstate 44, mis ühendab seda idas Springfieldi ja Saint Louisega ning läänes Tulsa ja Oklahoma Cityga. Linna läbis ka Route 66. Linna lähedal asub lennujaam.
Joplinis tegutseb 1937. aastal asutatud Missouri Southern State University.
Ajalugu.
Linn asutati 1873. aastal. Selle jõukus sai alguse tänu ümbruskonna plii ja tsingi leiukohtadele.
Linn on saanud nime metodisti Harris G. Joplini järgi, kes asus 1840. aastatel linna lähedale oja kaldale elama.
2011. aasta mais tabas Joplinit tornaado, mis põhjustas suuri purustusi. Hukkus vähemalt 142 inimest.
Kliima.
Joplinis valitseb külmade ja kuivade talvede ning kuumade ja niiskete suvedega niiske mandriline kliima. Keskmine õhutemperatuur on jaanuaris 1,6 °C ja juulis 26,8 °C. Sajab 1180 mm aastas. Kõige enam sajab mais ja juunis (vastavalt 145 mm ja 150 mm) ning kõige vähem sajab jaanuaris (51 mm). Lumesadu võib esineda peamiselt detsembrist veebruarini. Aastane lumehulk on 30 cm.
Kõrgeim registreeritud õhutemperatuur Joplinis on 46 °C, mis mõõdeti 14. juulil 1954. Madalaim temperatuur mõõdeti 13. veebruaril 1905, mil oli −29 °C külma.
Turdlehine hanemalts

Turdlehine hanemalts ("Chenopodium chenopodioides") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Viigilehine hanemalts

Viigilehine hanemalts ("Chenopodium ficifolium") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Rebasheinalised

Rebasheinalised ("Amaranthaceae") on õistaimede sugukond nelgilaadsete seltsist.
Sugukonna kitsamas käsitluses eraldatakse temast maltsalised ja portulakilised.
Sugukonda kuulub 160 perekonda umbes 2400 liigiga. Suurem osa liikidest on rohttaimed või poolpõõsad, vaid vähesed on puud ja ronitaimed.
Kõige tuntumad rebasheinaliste esindajad on punapeet, hanemalts, kinoa ja spinat.
Eesti liikidega perekonnad, sugukondade kaupa (kitsamas mõttes).
Sugukond "Amaranthaceae" – rebasheinalised
Sugukond "Chenopodiaceae" – maltsalised
SS-i veregrupi tätoveering

SS-i veregrupi tätoveering (saksa keeles "Blutgruppentätowierung") tehti Teise maailmasõja ajal Saksamaa erivägede Waffen-SS-i sõduritele vasaku õlavarre siseküljele, et lahingu ajal oleks kergem vigastatule õige veregrupiga verd üle kanda.
Pärast Teise maailmasõja lõppu sai selle tätoveeringu järgi kergesti kindlaks teha, kes oli teeninud SS-vägedes. Selle vältimiseks eemaldasid paljud tätoveeringu kas lõikamise või põletamise teel või muul viisil.
Emmaste JK Dagöplast

Emmaste JK Dagöplast on endine Eesti jalgpalliklubi, mis tegutses Emmastes.
Karl Harten

Karl Eduard Harten (25. aprill/7. mai 1801 Mustjala – 17. november/29. november 1882 Lodz) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Seejärel õppis ta kuus aastat Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1820–1823. Ordineeriti 12. juunil/24. juunil 1824 õpetajaks.
Oli aastatel 1824–1825 Mustjala Anna koguduse adjunktõpetajaks (isa käe all). Aastatel 1825–1878 oli ta (introdutseeriti 7. juunil/19. juunil 1825) Vigala Maarja koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastast 1858 Maa-Lääne praostkonna praost.
Harten oli aastatel 1845–1863 Jädivere talurahvakooli koolmeistrite seminari direktor ja aastatel 1864–1874 Kuuda õpetajate seminari direktor, võttes agaralt seminari tööst osa ja viibides sageli Kuudal. Ta oli agar koolide edendaja ja eesti keele uue (Ahrensi) kirjaviisikasutuselevõtja vallakoolides. Jäi emerituuri novembris 1878.
Isiklikku.
Tema isa Georg Friedrich Harten oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vend Hermann Johann Friedrich Harten oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent (aadeldati 1840. aastal). Vanaisa Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, onu Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanavanaisa (emaemaisa) Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja, tädimees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Vits-hanemalts

Vits-hanemalts ("Chenopodium foliosum") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Carl Gotthard Hammerbeck

Carl Gotthard Hammerbeck (3. august / 15. august 1800 Paide – 25. veebruar / 9. märts 1870 Viljandi) oli Eestimaa vaimulik.
Tema isa oli lukksepp Christian Hammerbeck.
Carl Gotthard Hammerbeck õppis Paide kreiskoolis kuni 1815. aastani. Aastatel 1815–1820 õppis ta Tallinna kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1820–1823. Korporatsioon Estonia asutajaliige.
Töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana. 15. novembril / 27. novembril 1825 ordineeriti ta õpetajaks.
Ta oli aastatel 1825–1866 (kutsuti 13. jaanuaril / 25. jaanuaril 1825) Paide Püha Risti koguduse ja Anna koguduse õpetaja. Juulis 1866 jäi halvatuse tõttu emerituuri.
Carl Gotthard Hammerbeck asutas 1835. aastal Paides kaks raamatukassat: ühe kaudu levitati Uut Testamenti, teise kaudu muud vaimulikku kirjandust. Pärast Paide kiriku põlemist 10. mail / 22. mail 1845 moodustas ta kiriku taastamiseks komisjoni, kuhu kuulus ka arst dr. med. Carl Hermann Hesse. Kirik ehitati üles ja 10. oktoobril / 22. oktoobril 1848 õnnistas ta kiriku sisse. Ta kirjutas ajakirjas Inland (1847, nr 4 ja 1848, nr 42).
Range ja õiglase inimesena tuntud Carl Gotthard Hammerbeck juhatas aastaid Paides hariduskolleegiumi ja hoolitses vaeste abistamise eest. 1835. aastal avati pastor Carl Gotthard Hammerbecki toetusel vaeslastekodu hoones Paide linna esimene eestikeelne kool, kus õppis 11 poissi ja 28 tüdrukut. Koolis õpetati usuõpetust, lugemist, kirjutamist, arvutamist, laulmist ja käsitööd.
2018. aastal pandi pärast riigigümnaasiumi avamist Paides ja endise Paide Gümnaasiumi reorganiseerimise tulemusel loodud põhikoolile Hammerbecki nimi – Paide Hammerbecki Põhikool.
Toereaktsioon

Toereaktsioon on jõud, millega tugi mõjutab temaga kontaktis olevat keha.
Angelina Semjonova

Angelina Semjonova (27. veebruar 1960 Kuressaare – 30. mai 2011 Tallinn) oli eesti näitleja.
Semjonova sündis 1960. aastal Kuressaares tšuvaši päritolu meremehe ja saarlannast ettekandja peres.
1978. aastal lõpetas ta Tallinna 16. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (XI lennu).
Teatris.
Ta töötas näitlejana Draamateatris 1990. aastate keskpaigani, rollilepingutega 2001. aastani. Lisaks on ta mänginud ka Rakvere Teatris, Kuressaare Linnateatris, Pärnu Endlas, Vanalinnastuudios ning filmides.
Ta mängis olulisi rolle Mikk Mikiveri lavastustes "Pilvede värvid", "Seoses üleminekuga teisele tööle", "Õli", "Maskeraad" ja "Kolm õde". Laia ampluaaga näitlejana tundis ta end hästi eri žanrites. Koduteatris kutsuti teda Sjomaks.
Muusika.
Samuti oli ta võimekas laulja, kes võitis populaarsust Eesti Draamateatris mängitud muusikali "Mary Poppins" nimiosas. Pärast Draamateatrist lahkumist esitas ta vene romansse ja laule Édith Piafi repertuaarist.
Filmides.
Ta mängis ka Eesti 1990. aastate seriaalis "V.E.R.I.". Tema viimane roll oli noortesarjas "Ühikarotid".
Isiklikku.
Angelina Semjonoval on tütar Sophie. Tema elukaaslane on olnud ülikooli päevil näitleja Märt Visnapuu.
Black Sabbath (album)

"Black Sabbath" on ansambli Black Sabbath esimene stuudioalbum. 
Album anti Suurbritannias välja reedel, 13. veebruaril 1970. USAs jõudis album müüki sama aasta 1. juunil. Suurbritannia albumimüügi edetabelis jõudis see 8. kohale. Seda albumit on kriitikud pidanud üheks "heavy metal"'i stiili teerajajaks.
Antoni Martí

Antoni Martí (30. juuli 1963 – 6. november 2023) oli Andorra arhitekt ja poliitik, kes oli 11. maist 2011 kuni 16. maini 2019 Andorra peaminister.
Ta oli erakonna Demokraadid Andorra Eest esimees.
Antoni Martí lõpetas Toulouse'i ülikooli arhitektuuri alal.
Aastal 1994 valiti ta esimest korda parlamenti. Ta valiti tagasi 1997. ja 2001. aastal. Aastatel 2003–2011 oli ta Escaldes-Engordany linnapea.
Vesihaljas hanemalts

Vesihaljas hanemalts ("Chenopodium glaucum") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Värd-hanemalts

Värd-hanemalts ("Chenopodium hybridum") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Müür-hanemalts

Müür-hanemalts ("Chenopodium murale") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Paljuseemneline hanemalts

Paljuseemneline hanemalts ("Chenopodium polyspermum") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim.
Tšiili hanemalts

Tšiili hanemalts ehk kinoa ("Chenopodium quinoa") on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv üheaastane õistaim.
Ta on pärit Lõuna-Ameerikast Andide piirkonnast.
Tšiili hanemaltsa kasvatatakse kultuurtaimena. Tema kooritud seemneid kasutatakse toiduks.
Heino Väli

Heino Väli (11. august 1928 Tallinn – 23. november 1990 Tallinn) oli eesti laste- ja proosakirjanik.
Ta lõpetas Nõmme Kinotehnikakooli 1948. aastal ning töötas pärast seda kinomehaanikuna Nõmme kinos Võit. 
Aastatel 1950–1954 teenis aega Eesti Laskurkorpuse järglasena moodustatud Eesti rahvusväeosades. Nõukogude Eesti sõjaväe oludest on inspireeritud mitmed tema teosed.
Ajakirjanikuna alustas ta tööd 1954. aastal. Alates 1961. aastast tegutses ta vabakutselise kirjanikuna.
1970. aastatest kuni surmani elas ta suurema osa aastast Vilsandil. Saareelust inspireerituna kirjutas ta tänaseni populaarsed lasteraamatud Felslandi hirmsast mereröövlist Silver Ükssilmast.
Diloogia "Veri mullal".
1968. aastal ilmus Moskvas vene keelde tõlgituna tema novell "Я - Лаури Пент, пахарь" ("Mina, Lauri Pent – künnimees"). See novell sai ajakirja Looming novellivõistlusel II auhinna. 
Novellis kirjeldas ta Nõukogude okupatsioonivõimudele sobivas vormis pingeid ja võitlusi Eesti külas 1940. aasta juunipöörde järel ning pärast Nõukogude 3. okupatsiooni algust. Novelli kangelane on elupõlise sulase poeg, uusmaasaaja Lauri Pent, kes astub komsomoli, on külaaktivist ja tapetakse pärast 1949. aasta küüditamist. Tema tapja oli diloogia teise novelli antikangelane Helmuth Ass (see selgus teises novellis).
Ajakirja Loomingu 3. numbris ilmus 1973. aastal tema novell "Veri mullal", mille eest sai ta 1974. aastal Friedebert Tuglase novelliauhinna. 
Novellis kirjeldas ta Nõukogude okupatsioonivõimudele sobivas vormis pingeid ja võitlusi Eesti külas 1949. aasta küüditamise eel ja järel. Novelli antikangelane on põlistalust pärit metsavend Helmuth Ass, kes juhib ühte salka, kaotab nii ümbruskonna kui ka oma salga toetust ning ei oska enam muutuvates oludes tulla toime.
Novell trükiti uuesti 1976. aastal. Samal aastal tehti sellest dramatiseering Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris.
1982. aastal ilmus novellikogumik, milles oli kaks novelli: "Mina, Lauri Pent – künnimees" ja "Veri mullal", mis kogumikus kandis pealkirja "Mina, Helmuth Ass – põletusohver". Ühe algse novelli pealkirja kandis nüüd terve kogumik.
Isiklikku.
Tema endine abikaasa on ajakirjanik ja tõlkija Silvi Väli ning tütar on luuletaja ja tõlkija Katrin Väli.
Toomas Kork

Toomas Kork (sündinud 20. november 1945 Tartus) on Eesti ühiskonnategelane, põllumajandustegelane ja poliitik.
Toomas Kork lõpetas aastal 1970 EPA majandusteaduskonna. Aastatel 1971–1975 oli ta EPA laborijuhataja ning seejärel kuni 1988. aastani Tamsalu Teraviljasaaduste Kombinaadi asedirektor ja direktor. Aastatel 1988–1989 oli ta EKP Rakvere rajoonikomitee esimene sekretär.
Toomas Kork oli Eestimaa Rahvarinde Algatuskeskuse ja volikogu liige, Rakvere Rahvarinde juht, Eesti NSV Ülemnõukogu XI ja XII koosseisu ja Balti Assamblee liige. Võttis osa suveräänsusdeklaratsiooni ettevalmistamisest ja vastuvõtmisest 1988. aasta 15. ja 16. novembril. Juhtis alternatiivteenistuse seaduse eelnõu väljatöötamist ja seaduseks vormistamist, seejärel oli kuni kaitseministeeriumi moodustamiseni vastava valitsuskomisjoni esimees. Osales Eesti Kodukaitse, piirivalve ja politsei loomisel. Hääletas 20. augustil 1991 ühena 69 Ülemnõukogu liikmest Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise poolt. Toomas Kork kuulus Põhiseaduse Assambleesse.
Töötas Arnold Rüütli kantseleis, Rakvere KIT-i (Kaubandusliku Inventari Tehas, hilisema nimega AS ETK Sisustus) peadirektorina ja kuni pensionile jäämiseni AS-i Porsa Est juhatuse esimehena.
Isiklikku.
Tema vend Andres Kork on arst (oli tervishoiuminister Tiit Vähi esimeses valitsuses), Tallinna volikogu esimees ja Eesti Arstide Liidu president. Teine vend Jüri Kork oli samuti poliitikas, oli Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseisu (Eesti Vabariigi Ülemnõukogu) liige, on 20. augusti klubi liige. Õde Anu Kasmel on psühhiaater ja terviseteadlane. Korkide peres hoiti Nõukogude okupatsiooni ajal esimese, 1884. aastal valminud sinimustvalge lipu peidukoha saladust. 1991. aastal kaevati onu talus ahju alla peidetud lipp välja ja anti üle Eesti Üliõpilaste Seltsile.
Museoloogia

Museoloogia ehk muuseumiteadus on muuseumidega seotud teadus‑ ja tegevusala. 
Museoloogia uurib diakrooniliselt seda, kuidas muuseumid on sündinud ja arenenud ja miks midagi peetakse või on peetud muuseumides alalhoidmist väärivaks. Museoloogia ei käsitle seega mitte ainult muuseume endid, vaid ka neid loovat ja ülalpidavat ühiskonda: kuidas mõistetakse ajalist ja piirkondlikku keskkonda ning millised üksused sisaldavad ja millised ei sisalda museaalseid väärtusi.
Museoloogia sündis iseseisva teadusalana 19. sajandi lõpus. Aastal 1877 hakkas Dresdenis ilmuma ajakiri "Zeitschrift für Museologie und Antiquitätenkunden", esimene museoloogia õppetool loodi Brno ülikooli 1919. aastal.
Marko Pantelić

Marko Pantelić (serbia keeles Марко Пантелић; sündinud 15. septembril 1978 Belgradis) on endine Serbia jalgpallur, ründaja
Maurice Leblanc

Maurice-Marie-Émile Leblanc codice_1(11. detsember 1864 – 6. november 1941) oli prantsuse ajakirjanik ja kirjanik.
Viljaka prosaistina avaldas Leblanc üle 60 romaani, lisaks hulgaliselt lühijutte. Tema kuulsaim kangelane, härrasmehest varas Arsène Lupin ilmus esimest korda kriminaalloos "L'arrestation d'Arsène Lupin", mis avaldati 1905. aastal ajalehes Je sais tout. Aastatel 1905–1941 avaldas Leblanc 17 romaani ja 39 juttu, mille peategelane on Arsène Lupin. Leblanci raamatute põhjal on valminud arvukalt filme, seriaal ja teatrilavastusi.
Osa tema kriminaalromaanide püsitegelane on eradetektiiv Jim Barnett. Maurice Leblanci loomingut on mõjutanud Gustave Flaubert, kes oli ka Leblancide perekonnatuttav, ja Guy de Maupassanti teosed.
Maurice Leblanc sai 1912. aastal kõrgeima Prantsuse riikliku autasu Auleegioni ordeni ("Ordre national de la Légion d'honneur").
Elukäik.
Maurice Leblanc sündis 1864. aastal Normandia ajaloolises pealinnas Rouenis Itaaliast sisserännanu perekonnas. Poisi ema Blance Brohy suri 1885. aastal. Hariduse omandas Maurice sünnilinnas Lycée Pierre Corneille'is. 
Pärast kooli lõpetamist siirdus ta Pariisi, kus töötas ajakirjanikuna. Enne Teist maailmasõda elas kirjanik Pariisi eeslinnas Passys suure aiaga ümbritsetud majas. Suvekuud veetis Leblanc Normandia rannikul Honfleuri sadamalinnas. Saksa okupatsiooni ajal põgenes ta koos perega Lõuna-Prantsusmaale Hispaania piiri lähistele Perpignan' linna, kus Maurice Leblanc ka suri 76-aastaselt. Kirjaniku haud asub Montparnasse'i kalmistul.
David Gottlieb Glanström

David Gottlieb Glanström (3. veebruar/14. veebruar 1744 Reigi – 22. juuli/3. august 1824 Paide) oli Eesti vaimulik.
Koduõpetust sai ta vennastekoguduse juhi Jacob Marraschi käest, kes lasi Reigi koguduse jaoks trükkida eestikeelse vaimuliku lauluraamatu. Immatrikuleeriti 1. oktoobril 1761 Königsbergi Ülikooli arstiteaduskonda, kus õppis seal aastani 1762. Ta tundis suurt huvi matemaatika vastu ja valdas suurepäraselt vanu keeli. Usuteadust õppis iseseisvalt Hupeli juhendamisel Põltsamaal. Ordineeriti 13. juunil/24. juunil 1767 õpetajaks.
Oli aastatel 1767–1824 (kutsuti 30. aprillil/11. mail 1767) Paide Püha Risti koguduse õpetaja ja (kutsuti 2. juulil/13. juulil 1767) Anna koguduse õpetaja. Lisaks oli ta 3. juulist/14. juulist 1775 Eestimaa konsistooriumi ülem-apellatsioonikohtu assessor, 24. jaanuarist/4. veebruarist 1795–juunini 1824 Eestimaa konsistooriumi assessor, 15. jaanuarist/27. jaanuarist 1802–juunini 1824 oli ta Järva praostkonna praost.
Glanström oli Piibli uustrüki (1773) ettevalmistaja ja korrektuuri lugeja ja aastal 1779 ilmunud jutluseraamatu kaasautor. Ta koostas eesti keele grammatika ja tõlkis Eestimaa 1804. ja 1816. aasta seaduse tekstid koos seaduseraamatutega eesti keelde. Tema juures olid müügil Otto Wilhelm Masingu "Pühhapäwa Wahhe-luggemissed". Ta töötas Briti piibliseltsi välja antud eestikeelse täispiibli kallal (ilmus 1822 ja 1825). Koos venna Christian Jacob Glanströmi ja pastor Arnold Friedrich Johann Knüpfferiga revideeris Piibli teksti. Arvatavasti koostas eesti keele õppimiseks lugemistahvlid, mille abil õpetas ta ka talulapsi lugema. Need pidid ka trükis ilmuma. Tema peetud meetrikaraamatud on kirjutatud eesti keeles.
Isiklikku.
Tema isa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, äi Georg Friedrich Schultz oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja. Vanem vend Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, noorem vend Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja.
Suur mungalill

Suur mungalill ("Tropaeolum majus" L.) on üheaastane dekoratiiv- ja maitsetaim, mis kasvab ka Eesti kliimas. Taime kutsutakse sarnaste maitseomaduste tõttu rahvapäraselt ka kressiks. 
Välimus.
Suhteliselt nõrgad varred harunevad, lamavad või ronivad, võivad kasvada mitme meetri pikkuseks. Lehed on ümarad, siledad, meenutavad kilpi. Pikaraolised õied asuvad üksikult lehtede kaenlas, võivad olla kollased, oranžid, punased või kirjud. Viljad lagunevad 3 üheseemneliseks osaks. 
Päritolu ja kasvukoht.
Suure mungalille kodumaa on Lõuna-Ameerika. Ta kultuuristati dekoratiivtaimena juba 17. sajandil ning temast on aretatud mitmeid sorte. Arvatavasti levis mungalill Euroopas ja sattus ka Eestisse munkade vahendusel, kes teda kasvatasid kloostriaedades kui lillekultuuri, ravitoimelist salatitaime ja viinamäetigude söödataime. Mungalill on sooja- ja valguslembene taim, mis ei talu kuivust.
Raviomadused ja toidus kasutamine.
Ravimtaimena on suur mungalill tuntud mitme maa rahvameditsiinis. Droogina kasutatakse taimede maapealset õitsvat osa (ürti), vilju ja mahla. Ürdist valmistatud keedis aitab ägedate ja krooniliste bronhiitide, kopsupõletike, bronhiaalastma ja kopsupuhituse korral. Taimemahlast saab abi kuseteede põletikuliste haiguste, krooniliste põiepõletike, samuti neeruvaagna- ja neerukoepõletiku korral. Mungalille lehti ja õisi kasutatakse vene rahvameditsiinis ka teesegudes vähi ravimisel. 
Suur mungalill on tuntud ka maitse- ja toidutaimena. Tema lehed, õied ja viljad on terava kõrvetava maitsega, mis meenutab kress-salatit. Tooreid C-vitamiini sisaldavaid mungalille vilju kasutatakse toiduks värskelt ja marineeritult. Õienuppe konserveeritakse äädikas ja nendega maitsestatakse liharoogi.
Paranoid

"Paranoid" on ansambli Black Sabbath teine stuudioalbum. 
Album anti Suurbritannias välja 18. novembril 1970. USA-s jõudis album müüki 7. jaanuaril 1971. Album jõudis Suurbritannia albumimüügi edetabeli tippu. USA-s jõudis album esikümnesse ja Saksamaal teisele kohale.
Albumi nimiloost "Paranoid" sai Black Sabbathi suurim hitt ja see tõusis Suurbritannia singlimüügi edetabeli 4. kohale.
Jonas Glanström

Jonas Glanström (12. jaanuar / 23. jaanuar 1704 Tallinn – 18. detsember / 29. detsember 1762 Reigi) oli Eesti vaimulik.
Glanström õppis (immatrikuleeriti 2. oktoobril 1730) Halle Ülikooli, õpingute kõrvalt töötas Halles koduõpetajana. Ordineeriti 2. augustil / 13. augustil 1732 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1732–1762 (kutsuti 5. augustil / 16. augustil 1731) Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. 5. veebruaril / 16. veebruaril 1742 sai Saarte-Lääne praostkonna abipraostiks, 28. jaanuaril / 8. veebruaril 1742 sai Saarte-Lääne praostkonna praostiks. Ta oli pietistlike vaadetega ja edendas oma koguduses vennastekoguduse tegevust.
Isiklikku.
Tema poeg Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, poeg David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja ning poeg Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja.
Johann Friedrich Glanström

Johann Friedrich Glanström (21. veebruar / 4. märts 1742 Reigi – 23. detsember 1819 / 4. jaanuar 1820 Mihkli) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleeriti 1. oktoobril 1761 Königsbergi Ülikooli, oli kohal veel aastal 1764. Ordineeriti 8. septembril / 19. septembril 1764 õpetajaks.
Oli aastatel 1764–1768 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Aastatel 1768–1819 oli ta (sai ametisse juunis 1768) Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Oli 23. jaanuarist / 3. veebruarist 1775 – 23. jaanuarini / 3. veebruarni 1795 Eestimaa provintsiaalkonsistooriumi assessor; oli aastatel 1775–1819 Maa-Lääne praostkonna ja Haapsalu 2. praostkonna praost. Sai 10. mail / 22. mail 1807 ajurabanduse, mille tagajärjel oli pastoritöö raskendatud ning vennapoeg Theodor Friedrich Glanström oli talle adjunktõpetajana abiks.
Aastal 1779 ilmunud jutluseraamatus on üks tema eestikeelne jutlus.
Isiklikku.
Tema isa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Tema üks vend David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, teine vend Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema tööd Mihklis jätkas Christian Jacobi poeg Theodor Friedrich Glanström.
Eestluse elujõud

Eestluse elujõud võib tähendada järgmist:
Margus Kukk

Margus Kukk on mitme tuntud inimese nimi:
Orosháza

Orosháza on linn Ungaris Békési komitaadis, Orosháza kreisi halduskeskus.
Esimesed teated Orosházast pärinevad 1466. aastast, kuid pärast türklaste vallutust jäi asula tühjaks. Alles 1744 asustati see uuesti. Aastal 1946 sai linnaõigused.
Alato tänav

Alato tänav on tänav Kärdla lõunaosas.
Alato tänav algab Padu tänaval ja kulgeb edelasse. Selle pikkus on 650 meetrit.
Tänav ületab Käina maantee, ristub Liiva tänavaga (paremalt) ja Seene tänavaga (vasakult), muutub pärast seda halvasti läbitavaks ja lõpeb Lodju tänava pikendusel.. Käina maantee suhtes on ta kõrvaltänav, Liiva ja Seene tänava suhtes peatänav.
Alato tänav ei ole Kärdla lõunapiir formaalselt (ametlik Kärdla lõunapiir kulgeb kaugemal lõunas), küll aga sisuliselt. Tänava paremal, paarisnumbrite poolel on peaaegu kümme eramut ja kõige suurem majanumber on 22. Tänava vasakul, paaritute numbrite poolel asub üksnes eramu Käina maantee 44 / Alato 1, aga üldiselt on tänavast lõunas kuuse-segamets.
Alato tänav oli kaua aega kruusakattega. Alles 1990. aasta paiku asfalteeriti Käina maantee ja Seene tänava vaheline lõik. Padu tänava ja Käina maantee vaheline lõik asfalteeriti 2007. aasta paiku. Seene tänavast edasi viiv osa on endiselt kruusakattega.
Alato tänav on kitsas. Kahel autol on raske teineteisest mööda pääseda. Seene ja Liiva tänava vahel on tänava kummaski servas ka sügav kraav. Tänava liiklustihedus väike.
Alato ja Liiva tänava ristmikul on liiklusmärk, mille järgi Alato tänava edelasse viiv osa on tupik. Osalt on see isegi põhjendatud. Alato tänavalt lõunasse keerav Seene tänav on tõesti tupik. Oma lõpus teeb Alato tänav laugja, umbes 120° suuruse pöörde põhja ja jätkub Lodju tänavana. See kurv ja Lodju tänava lõpuosa on katteta tee, mis on sügavate roobastega, väga halvasti läbitav jalgrattal ja hariliku sõiduautoga sõites, kuid hästi läbitav jalgratast käekõrval lükates ja maasturiga sõites.
Kaardid näitavad sageli Alato tänavat täiesti sirgena. Päris sirge ta siiski pole. Mõlemal suuremal ristmikul, nii Käina maanteel kui Liiva tänaval teeb tänav kerge käänaku paremale, mistõttu tänava algusest ei ole lõppu näha.
Alato tänav on nime andnud Alato bussipeatusele, mis on Käina poolt tulevatele liinibussidele esimene peatus Kärdla piires (ja ainus enne Keskväljakut). Minevikus oli see peatus tõesti Alato tänava ja Käina maantee ristmiku juures, aga selles kohas polnud Käina maanteel taskut, kuhu buss võiks keerata ja taganttulevad sõidukid mööda lasta. Ühtlasi oli ristmik liiga lähedal järsule kurvile Käina maanteel. Sellepärast viidi Alato bussipeatus paarsada meetrit kesklinna poole.
Christian Jacob Glanström

Christian Jacob Glanström (16./27. september 1752 Reigi – 24. mai / 5. juuni 1825 Järva-Jaani) oli Eestimaa vaimulik.
Ta sai algõpetuse kodust, pärast seda õppis Tallinna gümnaasiumis. 1772. aastast õppis ta Greifswaldi ülikoolis, misjärel oli kolm aastat koduõpetaja. Ordineeriti 15./26. jaanuaril 1777 õpetajaks.
Oli aastatel 1777–1825 (kutsuti 9./20. novembril 1776) Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Lisaks oli aastatel 1795–1820 apellatsioonikohtu assessor ning 1802. aastast Eestimaa konsistooriumi assessor. 2./14. juulil 1824 sai ta Järva praostkonna abipraostiks ning sama aasta 22. juulil / 3. augustil praostiks.
Glanström töötas Briti piibliseltsi välja antud täispiibli stereotüüptrükisega (ilmus 1822). Koos vend David Gottlieb Glanströmi ja pastor Arnold Knüpfferiga revideeris Piibli teksti. Tõlkis koos vennaga vaimulikku luulet, tema sulest on pärit 30 vaimuliku laulu eestikeelsed tõlked.
Isiklikku.
Tema isa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, äi Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent, kälimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Tema vanem vend Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine vend David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja. Tema vanem poeg Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, noorem poeg Paul August Ferdinand Glanström oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Budaörs

Budaörs (saksa "Wudersch") on linn Ungaris Pesti komitaadis. Asub Budapestist vahetult läänes.
Budaörsi on esmamainitud 1236. aastal. Enne Teise maailmasõja lõppu oli linnas suur švaabi kogukond.
Põhiseaduse Assamblee

Põhiseaduse Assamblee (esialgse nimega "Põhiseaduslik Assamblee") oli taastatud Eesti Vabariigi uue põhiseaduse koostamiseks moodustatud esinduskogu.
Assamblee koosseis kujundati 20. augustil 1991 vastu võetud "Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsuse Eesti riiklikust iseseisvusest" alusel delegeerimise teel Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja Eesti Kongressi liikmetest.
Assamblee koosseisu kujundamisel saavutasid Eesti Komitee ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogu kompromissi: mõlemast esinduskogust tuli assamblee koosseisu valida ühepalju liikmeid – kolmkümmend. 
Põhiseaduse Assamblee töötas seitse kuud, pidas 30 istungit ning töötas välja uue põhiseaduse ja selle rakendamise seaduse eelnõud. Põhiseaduse erinevate osade väljatöötamiseks moodustati seitse toimkonda, hiljem ka redaktsioonitoimkond ja rakendusseaduse väljatöötamise toimkond. Assamblee tuli esimeseks istungiks kokku 13. septembril 1991, viimane istung peeti 10. aprillil 1992.
Assamblee koostatud põhiseaduse kinnitas Eesti hääleõiguslik kodanikkond 28. juunil 1992 toimunud rahvahääletusel, see jõustus 3. juulil. Pärast ülesande täitmist läks Põhiseaduse Assamblee laiali.
Põhiseaduse Assamblee tööga seotud allikad on koondatud Põhiseaduse Assamblee allikakogu veebilehel.
Ajalugu.
30. septembriks esitati assambleele neli põhiseaduse eelnõu, mille autorid olid justiitsminister Jüri Raidla juhitud töörühm, Jüri Adams, Ando Leps ja kuningriiklaste hulka kuuluv Kalle Kulbok. 3. oktoobril tegi Eesti Komitee ettepaneku võtta aluseks 1938. aasta põhiseadus. Lepsi projekt oli presidentaalne, tuginedes 1938. aasta põhiseadusele, Kulboki oma toetus 1920. aasta parlamentaarsele põhiseadusele. "Kulboki eelnõu põhiline erinevus oli selles, et riigi nimetust oli muudetud," meenutas Kork. "Eesti Vabariigi asemel oli lihtsalt Eesti, et edaspidi võimaldada ka monarhistlikku riigikorda." Napi häälteenamusega võeti aluseks Jüri Adamsi eelnõu. Lõpptulemust mõjutas suuresti ka Raidla töörühm, kes põhiseaduse koostamisel lõpuni ekspertidena kaasa töötas.
Toomas Korgi kinnitust mööda pakkus assamblee Eesti komitee tiib välja üha uusi sõnastusi eesmärgiga, et toonane Ülemnõukogu Presiidiumi esimees Arnold Rüütel ei saaks presidendiks.
"Viimasel, 35. istungipäeval, kui sõnastasime ja kiitsime heaks pöördumise Eesti rahva poole, milles soovitati põhiseadus vastu võtta, oli kohal vaid 24 inimest – seega 40% PA-sse valituist," meenutas Toomas Kork.
Liikmed.
Põhiseaduse Assamblee liikmed:
Põhiseaduse Assamblee (PA) moodustati tingimusel, et nii Eesti Vabariigi Ülemnõukogust kui ka Eesti Kongressist valitakse selle koosseisu ühepalju (30) liikmeid.
Ipoly

Ipoly (ungari keeles; slovaki keeles Ipeľ) on jõgi Slovakkias ja Ungaris, Doonau vasakpoolne lisajõgi. 
Jõgi saab alguse Slovaki maagimäestikust. 
Jõe pikkus on 197 km ja valgala pindala 5108 km². Jõgi on 140 km ulatuses Slovakkia ja Ungari piirijõeks. 
Jõe ääres asuvad Poltár, Kalinovo, Boľkovce, Szécsény, Balassagyarmat, Šahy, Pastovce, Salka, Szob jt asulad.
Szentendre

Szentendre (saksa keeles "Sankt Andrä", serbia keeles Сентандреја) on linn Ungaris Pesti komitaadis, Szentendre kreisi halduskeskus. See asub Doonau ääres, riigi pealinnast Budapestist 20 km põhja pool.
Szentendre kohal oli roomlaste asula Ulcisia Castra, kus elas lühikest aega ka Marcus Aurelius.
Szentendre on olnud 20. sajandi algusest peale mitme põlvkonna vältel ungari kunstnikele kodu. Seal on palju kunstimuuseume ja -galeriisid.
Linnas on ka Szentendre vabaõhumuuseum (Szentendrei Szabadtéri Néprajzi Múzeum).
Linna ühendab Budapestiga pendelrongiliin Szentendrei HÉV (H5).
Teenäitaja

Teenäitaja on Eesti Naiste Koostööketi kord aastas väljaantav aunimetus. 
Aunimetuse eesmärk on väärtustada eetikat, parandada poliitilist kliimat, mõjutada suhtlemist ja poliitilist kultuuri ning kaitsta isiku õigusi ja vabadusi ning viia ellu meeste ja naiste võrdõiguslikkust. See antakse avaliku elu tegelasele, kes on eelmisel aastal oma tegevusega mõjutanud Eesti ühiskonna eetilisi väärtushinnanguid, arendanud euroopalikku kultuuri, edendanud võrdõiguslikkust ning aidanud lahendada ühiskonda ahistavaid kriise või vastuolusid. Aunimetusega koos antakse üle küünlajalg põleva küünlaga.
Esimesena pälvis selle sotsiaalministeeriumi soolise võrdõiguslikkuse büroo juhataja Ülle-Marike Papp võrdõiguslikkuse seaduse väljatöötamise eest. Aunimetuse andis üle riigikogu esimees Ene Ergma.
Teenäitaja aunimetuse on pälvinud (nimetuse andmisele eelneva aasta eest):
Nagykőrös

Nagykőrös on linn Ungaris Pesti komitaadis, Nagykőrösi kreisi halduskeskus. Asub Budapestist 80 km kagu pool.
Hajdúszoboszló

Hajdúszoboszló on linn Ungari idaosas Hajdú-Bihari komitaadis, Hajdúszoboszló kreisi halduskeskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 23 987 elanikku. 2022. aasta alguses oli linnas 24 094 elanikku.
Linnas asub üks Ungari suurimaid spaasid, Hajdúszoboszló spaa.
Hajdúnánás

Hajdúnánás on linn Ungari idaosas Hajdú-Bihari komitaadis, Hajdúnánási kreisi halduskeskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 17 318 elanikku. 2022. aasta alguses oli linnas 16 256 elanikku.
Theo Jansen

Theo Jansen (sündinud 17. märtsil 1948 Haagis) on hollandi kunstnik, kes alates 1990. aastast loob kineetilisi skulptuure.
Tema teosed on peamiselt suured loomi meenutavad ribikonstruktsioonid, mis liiguvad tuule jõul. Ta ise nimetab selliseid teoseid ühisnimetajaga "strandbeest".
Materjalina kasutab ta peamiselt plasttorusid.
Hatvan

Hatvan on linn Ungaris Hevesi komitaadis, Hatvani kreisi halduskeskus. Asub Budapestist 60 km kirde pool.
Togo järv

Togo järv on laguun Togo lõunarannikul umbes 20 km Lomést ida pool.
Laguuni geograafilised koordinaadid on . Selle kaldal asuvad suuremad asulad on Togoville, Badougbe ja Agbantokopé.
Togo järve pindala on 64 km². Atlandi ookeanist eraldab teda kitsas rannariba.
Järvest püütakse muu hulgas karpkala, merikeelt ja kammeljat. Lähedaste asulate elanikud käivad järvel veesporti harrastamas.
Romuald Klim

Romuald Klim (valgevene keeles Рамуальд Іосіфавіч Клім, vene keeles Ромуальд Иосифович Клим; 25. mai 1933 – 28. mai 2011) oli valgevene vasaraheitja, olümpiavõitja.
Ta võitis vasaraheites kuldmedali Tōkyō olümpiamängudel (1964) ja hõbemedali México olümpiamängudel (1968).
1966. aastal tuli ta Euroopa meistriks ja 1969. aastal võitis Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.
Juunist oktoobrini 1969 oli Romuald Klimi nimel vasaraheite maailmarekord 74.52.
Ta lõpetas 1956. aastal Minski kehakultuuriinstituudi ja töötas kehalise kasvatuse õpetajana. Pärast tippspordikarjääri lõppu 1973. aastal töötas treenerina.
Tōgō järv

Tōgō järv (東郷池, "Tōgō-ike") on riimveeline järv Jaapanis Honshū saare lõunaosas.
Järv asub Tottori prefektuuris Tottori ja Kurayoshi vahel, Jaapani mere rannikust umbes 2 km kaugusel. Tema geograafilised koordinaadid on .
Tōgō järve suurim ulatus põhja-lõuna suunas on umbes 3 km ja ida-lääne suunas umbes 2,5 km.
Tuure Kilpeläinen

Tuure Eerik Kilpeläinen (sündinud 29. juunil 1970 Uusikaupunkis) on soome poplaulja ja laululooja.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Aalto ülikooli kunstikõrgkooli.
Ta kirjutab oma lauludele nii viisi kui ka sõnad. Ta on teinud laule ka teistele lauljatele, sealhulgas Vesa-Matti Loirile, Kari Tapiole ja Jonna Tervomaale.
Temalt on ilmunud neli albumit.
EHEC

EHEC (nimetuse enterohemorraagiline "Escherichia coli" lühend) on soolekepikese ehk kolibakteri tõvestav tüvi, mis võib põhjustada raskekujulist eluohtlikku toidumürgistust. 
EHECi ohtlikkus inimesele avastati 1982. aastal USAs, kus haigestusid ühes kiirtoiduketis hamburgerit söönud inimesed. Haiguspuhangu põhjustajana tuvastati "E. coli" serotüübiga 0157:H7. Nüüd tuntakse mitut EHEC serotüüpi. 2011. aasta kevadel Euroopas levinud haiguspuhangu põhjustaja oli "E. coli" serotüübiga O104:H4. Tähises viitab O rakuseina antigeeni numbrile ning H viburi antigeeni numbrile. 
EHEC levib toore liha, pastöörimata piima ja määrdunud käte vahendusel. Nakatumist aitab vältida puhtus toidu käitlemisel ja toidu nõuetekohane kuumtöötlemine.
Raiko Mutle

Raiko Mutle (sündinud 7. juulil 1984) on mängiv jalgpallitreener ja meeskonna Viljandi JK Tulevik president.
Klubikarjäär.
"Viimane uuendus: 8. jaanuar 2013"
Henry H. Goddard

Henry Herbert Goddard (14. august 1866 – 18. juuni 1957) oli USA eugeenik ja psühholoog.
Ta tõlkis IQ testi inglise keelde. Tuntud on ka tema teaduslik töö alaarenenud "Kallikakide" perekonna genealoogia kohta.
Olaus Kellmann

Olaus Kellmann (ka Olaus Kellman; 3. jaanuar 1724 Rootsi – 28. detsember 1807/9. jaanuar 1808 Muhu) oli Eesti vaimulik. 
Kellmann lõpetas Lundi Ülikooli, kaitses seal ka magistriväitekirja. Ordineeriti 15. oktoobril/26. oktoobril 1758 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1758–1808 Muhu Katariina koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1767–1784 Saaremaa konsistooriumi assessor ja aastatel 1784–1807 Saaremaa superintendent.
Isiklikku.
Aastal 1758 abiellus ta endise Muhu Katariina koguduse õpetaja Gottfried Gerlachi lese Sara Wendelaga. Nende väimees (tütre Friederike Luise mees) Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, teine väimees (tütre Auguste Gertrudi mees) Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Nende tütrepoeg Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine tütrepoeg Paul August Ferdinand Glanström oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Émile Gaboriau

Émile Gaboriau (9. november 1832 – 28. september 1873) oli prantsuse ajakirjanik ja kirjanik, moodsa kriminaalkirjanduse rajajaid.
Tema kirjandusliku loomingu tuntuma tegelaskuju, noore politseiniku "monsieur" Lecoqi prototüübiks on Eugène-François Vidocq, endine kriminaal, kelle eestvõttel rajati prantsuse salapolitsei Sûreté Nationale.
Elulugu.
Émile Gaboriau sündis 1832. aastal Edela-Prantsusmaa väikelinnas Saujonis Charles-Gabriel Gaboriau ja Marguerite-Stéphanie Gaboriau (neiupõlvenimega Magistrel) pojana. 1833. aastal kolis perekond Saint-Pierre-d'Oléroni ja neli aastat hiljem La Rochelle'i, kus sündis ka Émile'i õde Amélie. Pärast õpinguid Saumuri linnakoolis astus Gaboriau 1851. aastal sõjaväeteenistusse. Kolme aasta jooksul tegutses tema jalaväerügement Aafrikas.
Kuigi Émile'i vanemad soovisid pojale notariametit, huvitus ta rohkem kirjutamisest. Ta tegutses nii kirjanik Paul Févali sekretärina kui ka ajalehtedes kolumnisti ja toimetajana. Eriti köitsid teda kriminaalteemad ning ta kogus lugude jaoks materjali kohtutest, surnukuurist ja vanglatest.
Suurem tunnustus saabus kirjanikule kriminaalromaaniga "Lerouge'i mõrvajuhtum" (1866). Järgmiste aastate jooksul kirjutas ta tosinkond kriminaalromaani, mis tõlgiti inglise, saksa, itaalia ja isegi jaapani keelde.
Pärast Prantsuse-Preisi sõda abiellus ta Amélie Rogelet'ga ning nende kooselu kestis üksteist aastat.
Émile Gaboriau suri 40-aastaselt. Varajase surma põhjuseks oli hemorraagilised infarktid kopsudes.
Gottfried Gerlach

Gottfried Gerlach (? Königsberg – 4. september/15. september 1758) oli Eesti vaimulik.
Gerlach õppis (immatrikuleeriti 15. aprillil 1730) Königsbergi Ülikoolis. Aastal 1745 viibis ta Otepääl.
Aastatel 1749–1750 oli ta vikaarõpetaja, 1750–1756 õpetaja Kuressaare Laurentiuse koguduses ja 1756–1758 õpetaja Muhu Katariina koguduses.
Isiklikku.
Gerlach abiellus aastal 1750 Kuressaare bürgermeistri Friedrich von Lingeni (1688–1756) tütre Sara Wendela von Lingeniga (1735–1775). Pärast Gottfried Gerlachi surma abiellus Sara Wendela uue Muhu Katariina koguduse õpetaja Olaus Kellmanniga.
Venemaa okupatsioon Eestis

Venemaa okupatsioon Eestis oli Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude üksuste viibimine Eesti Vabariigi territooriumil ilma Eesti valitsuse loata rahvusvahelisi lepinguid rikkudes aastail 1991–1995.
1991. aastal pärast Nõukogude Liidu lagunemist Eestisse jäänud okupatsiooniväed allutati Venemaa Föderatsioonile.
Pärast juulilepete sõlmimist 1994. aastal lahkusid Eestist 144. kaardiväe motolaskurdiviis, 254. kaardiväe Aleksandr Matrossovi nimeline laskurpolk, 482. motolaskurpolk, 488. laskurpolk, 450. liikursuurtükipolk, 1082. seniitraketipolk, 228. tankipolk, 686. üksik sidepataljon, 148. üksik luurepataljon, 1281. üksik tankitõrjedivisjon, 771. tuletõrje- ja päästekomando ning 319. õppekeskus. Viimased Vene sõdurid lahkusid Paldiskist 1995. aastal.
Okupatsiooniks on peetud ka siiani kestvat Venemaa kontrolli osa Setumaast ja Viru Ingeri üle, kuid see ei ole Eesti valitsuse ametlik seisukoht.
Karl Fromhold Glöckner

Karl Fromhold Glöckner (26. juuli/6. august 1768 Haapsalu – 13. märts/25. märts 1822 Muhu) oli Eesti vaimulik.
Glöckner õppis (immatrikuleeriti 20. augustil 1786) Jena Ülikoolis.
Ta oli aastatel 1804–1807 adjunktõpetaja ning aastatel 1807–1822 õpetaja Muhu Katariina koguduses.
Isiklikku.
Tema isa Samuel Benjamin Glöckner oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja. Tema äi Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema kälimees oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja Christian Jacob Glanström.