tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hippolyte Bayard

Hippolyte Bayard (20. jaanuar 1801 Oise, Breteuil-sur-Noye – 14. mai 1887 Nemours) oli prantsuse fotograafia pioneer ja leiutaja. 
Bayardi positiivmeetod.
Bayardi loodud tehnika seisneb hõbedasoolaga (AgCl) kaetud paberi valgustamises, mis muutub valguse toimel mustaks. Pärast kaaliumjodiidis (KI) immutamist on paber valmis fotokaameras kasutamiseks. Pärast pildistamist pannakse paber naatriumtiosulfaadi (toimib kui kinniti) vanni ning kuivatatakse. Tulemuseks on unikaalne positiiv, foto, mida ei ole võimalik paljundada. Kuna hõbedasoolaga töödeldud paberi valgustundlikkus on nõrk, siis säriaeg on umbes 12 minutit. Seetõttu on see sobilik eelkõige liikumatute objektide pildistamiseks. Inimestel paluti fotografeerimise ajal silmad sulgeda, sest silmade pilgutamine oleks tekitanud kummitusliku välimuse.
Tegevus fotograafia vallas.
Bayard olevat saavutanud paberfoto positiivprotsessiga edu enne Louis Daguerre'i, kuid François Arago veenis teda ootama. Arago oli Daguerre'i sõber ja sponsor, samuti ka Prantsuse Teaduste Akadeemia ("Académie des sciences") president. Seetõttu jõudis Daguerre Bayardist ette. Viimane esitles oma leiutist 24. veebruaril 1840 Prantsuse Teaduste Akadeemias ning sai vaid natuke raha, et osta endale uuem tehnika. Samuti oli ka juba liiga hilja tema leiutise jaoks – dagerrotüüp oli endiselt populaarne ning kalotüüp kogus populaarsust. Selline ebaõiglus ajendas teda looma teost "Luuletus" ("Poème"), ka "Uppunud mees", millega pani ta aluse poliitilise protesti fotograafiale ning näitas, et fotograafia ei kujuta alati tegelikkust. Ta valmistas autoportree, kus nägi välja kui uppunu. Foto tagaküljele kirjutas luuletuse:
Bayard korraldas teadaolevalt esimese avaliku fotonäituse 24. juunil 1839. aastal, kus ta esitles 36 fotot. Tulu läks Martinique'i maavärina ohvritele. 
Alates 1845. aastast hakkas ta kasutama kalotüüpia meetodit.
Prantsuse Kunstide Akadeemia ("Académie des Beaux-Arts") nägi tema meetodi eelisena paberil positiivi. 1851. aastal paluti tal pildistada projekti "Mission Héliographique" raames olulisi prantsuse arhitektuurimälestisi ja skulptuure. Selle käigus pakkus Bayard välja kahe negatiivi kombineerimise – taeva ja hoone, et luua paremat fotot. Seda tehnikat hakati laialdasemalt kasutama 1850. aastatel. 
1851. aastal oli Bayard Société Héliographique'i ja 1854. aastal Prantsuse Fotograafia Seltsi ("Société Francaise de Photographie") asutajaliikmeks. Oma panuse andis ta ka fotograafia- ja teadusajakirja La Lumière. 1860–1866 pidas Bayard koos illustraator Bertalliga ka fotostuudiot, kus nad tegelesid peamiselt visiitkaartfotodega. Oma panuse eest prantsuse fotograafiasse autasustati teda 1864. aastal Légion d'honneuri ordeniga.
Pildistamisteemad.
Bayardi üheks meelepärasemaks pildistamisteemaks oli Pariis ja selle dünaamiline kasv. Ta fotod väljendavad positiivset vaadet arengule ning on arvatavasti mõjutatud Saint-Simoni filosoofiast. Ta pildistas ka fotolavastusi, portreesid ja vaikelu. Oma "aiaseerias" kujutab ta end aedniku ehk loojana, mida võib mõista kui metafoori tema rollile fotograafia leiutamisel.
Slavofiilid

Slavofiilid on Venemaa ainulaadsuse kaitsjad. Slavofiilid ülistasid Venemaa minevikku ja süüdistasid Peeter I selles, et ta katkestas tsaaririigi eripärase arengutee ning kehtestas vene rahvale võõrad lääne kombed.
Slavofiilid olid veendunud isevalitsuse pooldajad.
Muusikakriitikute loend

"Siin on loetletud muusikakriitikuid."
A.
Evi Arujärv - 
G.
Igor Garšnek
H.
Eduard Hanslick -
K.
Tõnis Kahu
L.
Karl Leichter - Gerhard Lock -
M.
Veijo Murtomäki -
S.
Aurora Semper
T.
Ofelia Tuisk
V.
Toomas Velmet
Germaania

Germaania on piirkond Reini ja Skandinaavia vahel, mis on saanud nime Rooma ajaloolase Tacituse kirjutatud kroonika järgi. Germaanlased olid põhjamaalastele omaselt pikad ja heledajuukselised. Mehed kandsid kitsaid, liibuvaid pükse, mida kattis reiteni ulatuv särgitaoline kittel.
Short Code

Short Code oli üks esimesi kõrgema taseme programmeerimiskeeli, kus vastupidi masinkoodile sarnanesid laused enam matemaatiliste avaldiste kui käskudega. 
Ajalugu.
Short Code'i pakkus välja John Mauchly aastal 1949 ja seda tunti algul nimega Brief Code. 1949. aastal tegi William Schmitt sellest versiooni BINAC arvutile, kuid selle vigade silumise ja testimiseni ei jõutud. Aasta hiljem tegi Schmitt Brief Code'ist uue versiooni UNIVAC I arvutile, kus see sai tuntuks kui Short (Order) Code. 1952 arendasid A. B. Tonik ja J. R. Logan Short Code'i edasi UNIVAC II jaoks.
Henrik Roonemaa

Henrik Roonemaa (sündinud 29. aprillil 1979) on eesti tehnoloogiaajakirjanik.
Teda on nimetatud arvutiajakirjanikuks.
Mais 2004 sai temast kui ajalehe Postimees majandustoimetuse toimetajast uudistetoimetuse juhataja. Aastatel 2005–2015 oli ta ajakirja Digi peatoimetaja.
2015. aasta sügisest on ta tehnoloogiavaldkonna uudiseid vahendava veebisaidi Geenius.ee peatoimetaja, 2016. aasta oktoobrist Geenius.ee vastutav väljaandja. Septembrist 2019 hakkas Digi ajakirja välja andma Geenius.ee.
2025. aasta lõpul palkas Riigikantselei käsunduslepinguga Roonemaa neljaks kuuks koostama plaani, kuidas vähendada inimeste sõjahirmu.
Tema vend on ajakirjanik Holger Roonemaa.
CDMA2000

CDMA2000 on üks Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu (ITU) poolt defineeritud kolmanda põlvkonna (3G) mobiilsidetehnoloogiatest. CDMA2000 on otsene IS-95 (CdmaOne) edasiarendus ja pakub võrreldes eelnevaga suuremat andmeedastuskiirust.
CDMA2000 "perekonda" kuuluvad CDMA2000 1x, CDMA2000 1xEV-DO ja CDMA2000 1xEV-DV standardid, mis kõik on osa IMT-2000 (3G). CDMA2000 on arendatav 450, 700, 800, 1700, 1900 ja 2100 MHz sagedusalades.
Eestis toimis kuni 2016. aastani CDMA2000 1xEV-DO "rev."A tehnoloogial 450 MHz sagedusalas Eesti Energia tütarettevõtte Televõrk Kõu internetivõrk, mis võimaldas ainult andmesidet, mitte kõnesideteenuseid ega SMS-i.
Niklas Luhmann

Niklas Luhmann (8. detsember 1927 Lüneburg – 6. november 1998 Oerlinghausen) oli saksa sotsioloog.
Johann III (Riia)

Johann III Schwerinist ("Johannes von Schwerin", "Schwerini krahv Johann"; surnud 1300) oli Riia peapiiskop aastatel 1294–1300.
Johann III ajal algas esimene ja kõige pikem Liivimaa kodusõda (1297–1330). 1297. aastal läks piiskop välismaale tervist parandama, jättes võimu oma stiftis Liivi ordule. Kuid sellel tekkis kohe konflikt Riia linnaga, sest ordu ehitatud sildade ja muude rajatiste tõttu tekkisid linnas üleujutused, pealegi olid linna ja ordu suhted juba varem pinevad olnud. Vastastikuste vaenuste käigus hävitati umbes pool Riia linnast ja aasta lõpus kiiruga välismaalt naasnud peapiiskop püüdis rahu vahendada. See siiski ebaõnnestus ja riialased hävitasid Riia ordulinnuse ning hukkasid nii Riia linnusekomtuuri kui ka väidetavalt koguni 60 orduvenda. 
1298. aastal alustas aga vastukäike ordu, kes süüdistas Riia peapiiskoppi ja Saare-Lääne piiskoppi kokkumängus Riiaga ning kuulutas mõlema vastu vaenuse. Peapiiskop Johann ei suutnud end kuigi kaua kaitsta ning ta sattus Turaida piiskopilinnuse ordu kätte langemise järel vangi. Teda hoiti vangis üle aasta Viljandis, kust ta vabanes lõpuks tänu Hansa Liidu sekkumisele. Seejärel kiirustas Johann III paavsti juurde ordu tegevuse üle kaebama, samas kui Riia peapiiskopkond jäi ordu võimu alla. Paavsti juures asus Johann rajama suurt orduvastast koalitsiooni, kuid kuna ta suri juba 1300. aastal, siis need plaanid nurjusid ning ordu vastu jäi Liivimaal sõdima vaid Riia linn.
Franciscus de Moliano

Franciscus de Moliano (saksapäraselt ka "Franz von Moliano") oli paavsti ametnik ja inkvisiitor 14. sajandil.
Moliano oli paavst Clemens V kaplan ja Laoni toomhärra, kellele tehti 1311. aastal ülesandeks minna Liivimaale ja uurida seal toimunud Liivi ordu kuritarvitusi. Tema tegevuse aluseks olid Riia peapiiskopi, Riia linna ja teiste vaimulike kaebused ordu vastu, mistõttu oli ta orduvastaselt meelestatud. Tõenäoliselt jõudis ta Liivimaale juba 1311. aasta suvel ning pani koos peapiiskop Friedrich von Pernsteiniga ordu kirikuvande alla. 1312. aasta alguses alustas ta erinevate tunnistajate küsitlemist, eesmärgiks saada orduvastaseid tunnistusi. Ühtekokku küsitles ta vähemalt 24 isikut, kellest 16 tunnistused on kas osaliselt või täielikult säilinud. Tõenäoliselt 1312. aasta hilissuvel lahkus ta Liivimaalt ning esitas oma kogutud materjali paavstile, kes otsustas ordu kirikuvande alla panemise kinnitada (samal aastal likvideeriti ka Templiordu). Kuid Saksa ordu suutis selle tänu tegusale orduprokuraatorile ja suurte summade maksmisele juba 1313. aastal tühistada.
Rahvusülesus

Rahvusülesus (ka rahvusteülesus, riikideülesus, "supranatsionalism") on otsuste tegemise meetod rahvusvahelises organisatsioonis, kus riik on delegeerinud teatud osa oma pädevusest rahvusvahelisele organisatsioonile, mis teostab võimu delegeeritud valdkonnas kogu ühenduse huvides.
Euroopa Liidul on rahvusüleseid institutsioone, nagu näiteks Euroopa Komisjon ja Euroopa Liidu Kohus.
Valitsustevahelisus

Valitsustevahelisus on otsuste tegemise meetod rahvusvahelises organisatsioonis, kus võim on kontrollitud ja juhitud riigi poolt ja otsused võetakse vastu reeglina konsensuslikult ja riigil on vetoõigus. Enamik rahvusvahelisi organisatsioone on valitsustevahelised. 
Valitsustevaheline koostöövorm ei piira riigi suveräänsust.
Georg Bogislaus Staël von Holstein

Vabahärra (a-st 1731) Georg Bogislaus Staël von Holstein (6. detsember 1685 Narva – 17. detsember 1763 Malmö) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane (feldmarssal) ja Rootsi Mütsipartei liider.
Elulugu.
Päritolu.
Põlvnes nimekast baltisaksa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Riigi ja Soldina mõisnik ooberstleitnant Johann Staël von Holstein (1636–1703), kes oli 1652. aastal saanud naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks. Ema Helena Juliana von der Pahlen (suri 1695) oli tema isa teine abikaasa.
Sõjaväeteenistuses.
Georg Bogislaus astus Põhjasõja alguses 1700. aastal 15-aastaselt vabatahtlikuna Rootsi sõjaväeteenistusse. Teenis alguses kaardiväes, kuid juba järgmisel aastal viidi üle suurtükiväkke. Sama aasta novembris oli ohvitser Ingerimaa tragunirügemdis. 1702. aastast teenis leitnandina De la Gardie Liivimaa rügemendis. 1704. aastal langes ta Narva all Venemaa sõjavangi ja viidi Moskvasse. Vabanes 1711. aasta kevadel, naasis Rootsi ja määrati majorina teenima Skaraborgi rügementi. 1717. aastal sai ta selle väeosa komandöriks. Järgmisel aastal osales ta sõjategevuses Norras. 1719. aastal aitas ta vabastada Älvsborgi Taani admirali Tordenskjoldsi piiramisrõngast. 1720. aastal läks ta Rootsi teenistusest erru ja astus Holsteini teenistusse. Ülendati kindralmajoriks ja nimetati Holsteini hertsogi kaardiväe ülemaks (1721). Samal aastal sai temast kindralkrigskomissar. Naasis Rootsi ja määrati Kristianstadi komandandiks. 1731. aasta 14. juunil andis Rootsi kuningas Adolf Fredrik talle vabahärratiitli ja samal aastal introdutseeriti ta Rootsi rüütelkonda. Kaks aastat hiljem nimetati ta oobersti auastmes Kalmari kindluse komandandiks. Alates 1734. aastast oli ta Kalmari lääni ja Ölandi maapealik, ühtlasi täitis ta ülemkomandandi kohuseid. 1743. aastal anti talle kindralleitnandi tiitel. Alates 1754. aastast oli Malmö lääni maapealik ja ülemkomandant, kellena oli ametis surmani. 1757. aastal ülendati feldmarssaliks.
Kosta klaasivabrik.
1742. aastal asutas ta koos vabahärra Anders von Koskulliga Rootsi esimese klaasivabriku Kosta (Koskull + Stael).
Väpno fideikomiss.
1741. aastal ostis ta Stenbocki suguvõsalt Hallandi läänis Vapnö lossi. 1754 . aastal moodustas ta sellest fideikomissi. See on tänini tema suguvõsa valduses. Fideikomiss kaotati 1964. aastal.
Perekond.
Ta oli kaks korda abielus. 1710. aastal Moskvas vangistuses olles naitus ta vabapreili Ingeborg Christina Horn af Rantzieniga (1681–1761), kes oli kindralmajor vabahärra Henning Rudolf Horn af Rantzieni ja krahvinna Helena Sperlingi (1668–1704) tütar ning krahv Göran von Sperlingi tütretütar. Tema teiseks abikaasaks sai 1761. aastal Sofia Elisabet Ridderschantz (1697–1789).
Karun Chandhok

Karun Chandhok (sündinud 19. jaanuaril 1984 Chennais) on India vormelisõitja.
2010. aastal sõitis ta Vormel 1 meeskonnas Hispania Racing.
Kathrin Zettel

Kathrin Zettel (sündinud 5. augustil 1986 Göstlingis) on Austria mäesuusataja.
Zettel kuulus Austria võistkonda, kes saavutas 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Bormios meeskonnavõistluses hõbemedali. 2009. aasta MM-il Val-d'Isère'is tuli ta Alpi kahevõistluses maailmameistriks. 
Maailma karikasarjas on ta tulnud esimeseks üheksa korda, millest seitse võitu on tulnud suurslaalomis ja kaks slaalomis. 
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Kathrin Zettel on osalenud () 209 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 50 korral, millest 9 korda kõige kõrgemale astmele.
Volleemia (perekond)

Volleemia ("Wollemia") on igihaljaste okaspuude perekond araukaarialiste sugukonnast.
Perekonna ainuke liik on volleemia ("Wollemia nobilis"), mis avastati Austraalias Uus-Lõuna-Walesis 1994. aastal.
Volleemia on kriitilises seisundis liik; teada on alla saja looduslikult kasvava puu.
Arabesk (kunst)

Arabesk (itaalia keeles "arabesco" "araabia laadis") on fantaasiarikas põimitud lehe- ja väänlamotiividega ornament. 
Arendati välja islamimaade kunstis, eriti araabia metallehistöös. Levis euroopa kunstis alates renessansist. Keskaja lõpul nimetati arabeski moreskiks.
Arabesk (tants)

Arabesk ("arabesque") on balletipoos: tantsija seisab ühel jalal, teine jalg on taha sirutatud.
Semmering

Semmering on linn "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. See on tuntud suusakeskus ja on korduvalt võõrustanud maailma karikasarja etappe. Kui Semmeringi raudtee 1854. aastal valmis, sai linn talvekuudel kiiresti populaarseks turismipaigaks. 2011. aastal elas linnas alaliselt 571 inimest.
Kuurort.
Kuurordi ajalugu.
19. ja 20. sajandi vahetusel avastas Viini kõrgseltskond, et linnalähedane Semmering sobib suvekuurordiks.
Linn elavnes 1854. aastal avatud Semmeringi raudtee ehitamisega. 
Asukoht.
Semmering asub Alam-Austria ja Steiermargi piiri ääres, 1000 m kõrgusel merepinnast ja ümbritsetuna metsast. Semmering asub Viinist umbes 100 km kaugusel.
Talvehooaeg.
Tavapäraselt algab talvehooaeg detsembris ja kestab aprilli keskpaigani. Semmeringi kuurort on talvel suusaküla, kus on
Semmeringi raudtee kanti 2005. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Volleemia

Volleemia ("Wollemia nobilis") on igihaljaste okaspuude hulka kuuluv liik araukaarialiste sugukonnast, volleemia perekonna ainuliik. 
Varem peeti volleemia perekonda juba umbes kaks miljonit aastat tagasi välja surnuks, kuni 1994. aastal leiti elavad puud Austraalias Uus-Lõuna-Walesis. Seni ainuke teadaolev kasvukoht ongi Wollemi rahvuspark umbes 150 km Sydneyst loodes. Volleemia on kriitilises seisundis liik; teada on alla saja looduslikult kasvava puu.
Puu kasvab 25–40 meetri kõrguseks. Koor on tumepruun ja muhklik. Puu annab palju juurevõsusid ning seetõttu kasvavad tüved tihti kobaras koos. Oksad enamasti ei hargne, vaid tipnevad käbiga. Kui oks kasvamise lõpetab või käbi küpseks saab, oks sureb, ja tüve uinunud pungast hakkab kasvama uus oks. Mõnikord moodustub oksast uus püstine tüvi.
Lapikud okkad on 3–8 cm pikkused ja 2–5 mm laiused ning kinnituvad spiraalselt. Emaskäbid on rohelised, 6–12 cm pikkused ja 5–10 cm läbimõõduga. Käbid küpsevad 18–20 kuud ning seejärel lagunevad ja vabastavad seemned. Isaskäbid on salekoonilised, 5–11 cm pikkused ja 1–2 cm läbimõõduga.
Marje Ernits

Marje Ernits (sündinud 14. oktoobril 1948 Tartus) on eesti kirjanik ja kunstnik. 
Ta kasvas üles metsamehe peres Kurista metsamajandis. Õppis Jõgeva Keskkoolis ning seejärel mõne aasta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas ja seejärel Tartu Kunstikoolis, mille lõpetas 1972. aastal. Diplomitööks oli vasekohrutustehnikas seinapannoo, mida juhendas Aleksander Suuman. 
Ernitsa kunstiloomingust moodustab suurema osa maal (pastell, akvarell, õli), millega ta on esinenud näitustel nii Eestis kui ka väljaspool seda. Isikunäitused on olnud Tallinnas, Tartus, Võrus, Põlvas, Otepääl, Viljandis, Pärnus, Kuressaares ja mujal Eestis ning Lätis, Soomes ja Rootsis, Saksamaal. 2001. aastal oli Võrumaa Muuseumis kunstniku loomingu ülevaatenäitus, kus oli eksponeeritud üle saja töö alates 1968. aastast. 
Luuletusi on ta avaldanud alates 1984. aastast. 2023. aasta märtsi seisuga on Ernits avaldanud 50 raamatut. 
Teda on nimetatud eesti produktiivseimaks kirjanikuks ja nais-Kaugveriks. 
Välislingid.
Valdo Heinla

Valdo Heinla (2. august 1939 Vihterpalu – 30. detsember 2005 Tallinn) oli eesti kaugsõidukapten.
Töötas aastatel 1988–1992 Georg Otsa kaptenina.
Sitimaan

Sitimaan on eesti ansambel, mis alustas tegevust 1990. aastal Pärnus.
Ansamblis mängivad muusikud, kes on rohkem tuntud teistest ansamblitest (Jääboiler, Liisi Koiksoni Band, Tulli Lum, Sõpruse Puiestee jt), kuid kelle jaoks just Sitimaan annab võimaluse näidata oma ainulaadset loomejõudu ja lavalist energiat. Stiililt on nende muusikat nimetatud alternatiivseks poprokiks, joybeadiks, "indie"'ks, "jangle"'iks või lihtsalt meloodiliseks müraks.
Pärnust pärit, kuid praeguseks kolme linna (Tartu, Pärnu, Tallinn) bändiks kasvanud bänd annab keskmiselt 3-4 kontserti aastas ning seetõttu on iga kontsert neile üsna eriliseks sündmuseks. Pea 20 aastase tegevusaja jooksul on antud hulgaliselt kontserte Eestis, külastatud naabermaid Soomet ja Rootsit, püstitatud Von Krahli baari algusaegade publikurekord, esinetud nii Rock Summeril, Plink Plongil kui ka Supilinna päevadel.
Viimastel aastatel on Sitimaan valinud oma esinemiste žanriks loeng-kontserdi vormi, mille raames on käsitletud selliseid teemasid nagu popmuusika, sport ja konspiratsioon.
Mõjud.
Sitimaani muusika on mõjutatud sellistest esitajatest ja ansamblitest nagu The Pixies, The Stone Roses, Ian Brown, Johnny Cash, The Smiths, U2, Röövel Ööbik, My Bloodie Valentine, Cocteau Twins, The Cure, Brian Eno, Radiohead, Galaxie 500, Mutemath, Coldplay, The Fall, Björk, Uchihashi Kazuhisa, Thelonious Monk, John Coltrane, Orenette Coleman, INXS ja The Police.
Tartu piiramine (1558)

Tartu piiramine leidis aset Liivi sõja ajal 1558. aasta juulis, mille tulemusena kapituleerus Tartu piiskopilinnus 18. juulil 1558 Moskva tsaaririigi vägedele ja Tartu piiskopkond lõpetas oma tegevuse.
Vene väed aga tungisid 1558. aasta suvel Liivimaale kahes osas, üks osa Narva ja teine osa Pihkva suunalt, 11. mail langes venelaste kätte ootamatult Narva, Pihkva suunast Liivimaale tunginud väed Pihkva vojevoodi Pjotr Šuiski juhtimisel tungisid Tartu piiskopkonda ning venelaste kätte langes 1. juulil Vastseliina piiskopilinnus, mille järel ordu ja piiskopiväed taganesid Kirumpäält Tartusse.
Linna piiramine.
Vene väed aga jätkasid pealetungi ning vallutasid Kirumpää piiskopilinnuse, mille järel orduväed Wilhelm Fürstenbergiga taganesid Valga piirkonda ja lahkusid Tartu alt, jättes Tartu kaitsele ainult Tartu linna kaitsjad. Vene väed jätkasid Pjotr Šuiski juhtimisel Tartu piiskopkonna vallutamist. Moskva tsaaririigi väed piirasid Tartu linna sisse ning alustasid selle pommitamist. Vaatamata piiskopi poolt Fürstenbergi juurde saadetud abipalvele ei saatnud too abivägesid ning piiskop ja Tartu raad alustasid alistumisläbirääkimisi vojevood Pjotr Šuiskiga.
Alistumispunktid.
Moskva vägede juhataja Pjotr Šuiski võttis vastu ja kinnitas alistumistingimused, kinnitades need suurvürsti nimel ning järgmisel päeval avati talle linnaväravad ning 19. juulil 1558. aastal anti talle linna ja piiskopilossi väravate võtmed.
Tartu loovutamise peamisteks süüdlasteks Tartu viimase katoliku piiskopi Hermann II arvates olid Elert Kruse, Otto Üxküll, Friedrich Dücker ja T. Wrangel Roelast.
Moskva tsaaririigi okupatsioon endisel Tartu piiskopkonna alal kestis 1558. aastast kuni Jam-Zapolski vaherahuni 15. jaanuaril 1582, millega need läksid Poola-Leedu haldusalasse ja sinna moodustati Tartu vojevoodkond.
Tartu piiramine

Tartu piiramise all võidakse silmas pidada mitut Tartu ajaloolist sündmust:
Mihkel Smeljanski

Mihkel Smeljanski (8. märts 1950 Haapsalu – 21. veebruar 2020) oli eesti laulja ja näitleja.
Ta õppis 1970–1972 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris (ei lõpetanud) ja oli 1974–1990 Endla teatri näitleja.
Aastast 1974 oli ta ansambli Kuldne Trio laulja.
Ta pidas Saaremaal Jursi külas Lause turismitalu. On maetud Pärnu Metsakalmistule.
2010. aasta Euroopa meistrivõistlused laskesuusatamises

2010. aasta Euroopa meistrivõistlused laskesuusatamises toimusid 2.–7. märtsil Otepääl.
Month

Month oli vanaegiptuse religioonis eelkõige sõja- ja võitlusjumal.
Algselt kujutati teda kulli-, hiljem mehekujulisena.
Enne Amoni esiletõusu oli ta Teeba peajumal.
Ptah

Ptah oli Vanas-Egiptuse pealinnas Memphise austatud jumal, keda kujutatakse rohelise nahaga muumiana. 
Tema käed ulatuvad muumiasidemetest välja. Memphises peeti teda maailma loojaks ja kõikide jumalate valitsejaks, kuid mujal jäi ta teisejärguliseks. Ta kaitses ka käsitöölisi.
Dennis Ritchie

Dennis MacAlistair Ritchie (9. september 1941 – 12. oktoober 2011) oli USA arvutiteadlane. 
Märkimisväärne on tema osalus Multicsi ja UNIX-i operatsioonisüsteemide arendamisel. 1971 koostasid Dennis Ritchie ja Ken Thompson UNIX-i kasutaja käsiraamatu.
Ritchie oli ettevõtte Lucent Technologies System Software juht. Ta jäi 2007. aastal pensionile.
Richiet teatakse rohkem programmeerimiskeele C peamise autorina. Seda keelt kasutatakse paljudes rakendustes, operatsioonisüsteemides ja manussüsteemides ning tema mõju on näha enamikus C-st hiljem välja töötatud programmeerimiskeeltes.
Tunnustus.
1983. aastal pälvisid Richie ja Thompson Turingi auhinna geneeriliste operatsioonisüsteemide teooria väljatöötamise ja eriti UNIX-i kasutuselevõtmise eest. Seda auhinda antakse välja igal aastal tavaliselt ühele inimesele ja seda peetakse Nobeli auhinnaks infotehnoloogia vallas.
1998. aastal pälvisid Ritchie ja Thompson ühiselt USA tehnoloogia ja innovatsiooni riikliku medali UNIX-i ja programmeerimiskeele C leiutamise eest. Seda medalit antakse ainult USA kodanikele, keskmiselt seitse tükki aastas ja tavaliselt üksikisikutele.
Rupprecht von Vegesack

Rupprecht von Vegesack (28. mai 1917 Tartu – 1976 Maasholm) oli baltisaksa päritolu maalikunstnik. 
Rupprecht von Vegesack sündis 1917. aastal Tartus rae- ja aadlisuguvõsas. Hiljem elas Saksamaal Elbe jõe ääres Pirna linnas. 
Õppis Berliini Kunstiakadeemias Willi Maillardi käe all. 1935. aastal asus õppima Šveitsi. Sellele järgnesid graafikaõpingud Greifswaldi ülikoolis, Rostockis ja Berliinis. Alates 1940. aastast osales näitustel Stralsundi muuseumis ja mujal koos Elizabeth Bichseli, Franz Höhne ja Theodore Schulze-Jasmeriga. Esines näitustel Hammis, Greifswaldis, Chemnitzis, Freibergis, Szczecinis, Münchenis ja Dresdenis. 
Tuntud peamiselt maastikumaalijana.
Kurt Ingerman

Kurt Ingerman (sündinud 16. märtsil 1935 Leningradis) on endine tsensuuri- ja riigisaladuse kaitse organi Glavlit juht Eesti NSV-s.
Töökohad.
1955- EKP Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi töötaja
1962-1967 Eesti NSV Riikliku Keskarhiivi direktor 
1977-1980 Eesti NSV Partei Ajaloo Instituudi arhiivi direktor
1983-1990 Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Trükistes Riiklike Saladuste Kaitse Peavalitsuse juht
Elulugu.
Sündinud Leningradis väliseestlaste perekonnas, Tartust pärit isa Mihkel Ingerman oli Ericsson'i tehases insener ja ema Zinaida Mihkelson. Tema isa osales Oktoobrirevolutsioonis Petrogradis, kus juhtis Kominterni noorteosa. Pärast keeldumist aidata kaasa revolutsioonile Eestis saadeti ta Siberisse. Kurt Ingerman elas lapsena üle Leningradi blokaadi. Pärast ema surma sõitis ta 1946. aastal Tallinna oma tädi Veera Mihkelsoni juurde.
Ta õppis Moskva Ajaloo-Arhiivinduse Instituudis, oli Tallinnas muuseas tööl ORKA-s ja enne Glavliti ülemaks saamist pikemat aega Partei Ajaloo Instituudi direktor. 
Osales 1920. aastate illegaalse EKP III kongressi arhiivi asupaiga avastamises. Arhiiv leiti Arukülas Lagedi raudteejaama lähedalt.
Käivitas ja juhtis foto- ja videolaboratooriumi Partei Ajaloo Instituudi parteiarhiivis (praegune Riigiarhiiv).
1990. aastal likvideeris oma käskkirjaga tema enda juhitud Eesti NSV tsensuuri- ja riigisaladuse kaitse organi.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist juhtis ta kirjastust PrintEst.
Isiklikku.
Kurt Ingermani isapoolne onu oli Eesti poliitik ja Tartu Majaomanikkude Panga nõukogu esimees Paul Ingermann. 
Kurt Ingerman on abielus Anna Ingermaniga, kes oli Nõukogude Liidu rahvasaadik ja AS Leedilinda juht. Nende poeg on Eino Ingerman ja pojapoeg Andres Ingerman.
Liberaalne valitsustevahelisus

Liberaalne valitsustevahelisus (inglise keeles "liberal intergovernmentalism") on politoloog Andrew Moravcsiki loodud teooria, mis seletab Euroopa integratsiooni. See on jätk seniste valitsustevahelistele teooriatele. 
Aluseks on võetud Robert Putnami kahe mängutaseme teooria ("Two-level game theory"), mis väidab, et integratsioon Euroopas on mäng kahel tasandil: riigisisesel ja rahvusvahelisel. Esimesel tasandil kujundatakse riiklikke huvid, teisel kaitstakse neid valitsustevaheliste läbirääkimiste vormis. 
Liberaalne valitsustevahelisus väidab:
Kolmeastmeline protsess.
Oma teooriat selgitab ta kolme protsessi kaudu, millest esimesed kaks sarnanevad Putnami kahe mängutaseme teooriaga:
Andrew Moravcsik

Andrew Maitland Moravcsik (sündinud 1957. aastal Oregoni osariigis) on Ameerika Ühendriikide politoloog, Princetoni Ülikooli politoloogiaprofessor ja sama ülikooli Euroopa Liidu Programmi direktor. Ta on tuntud oma Euroopa integratsiooni, rahvusvaheliste organisatsioonide ja inimõiguste alaste uuringute poolest. Ta on liberaalse valitsustevahelise teooria looja. 
Haridus ja töö.
Moravcsik sai bakalaureusekraadi ajaloos Stanfordi Ülikoolis, mille ta lõpetas 1980. aastal. Pärast tööperioodi Ameerika Ühendriikides ja Aasias asus ta vahetusüliõpilasena õppima Saksamaal: Bielefeldi Ülikooli Hamburgis ja Marburgi Ülikooli Lääne-Saksamaal. 1984. aastal sai ta magistrikraadi Johns Hopkinsi ülikoolist. 1992. aastal kaitses ta doktoriväitekirja Harvardi Ülikoolis politoloogia erialal ja asus tööle samas ülikoolis. Hiljem sai ta Harvardi professoriks politoloogias. 2004. aastal lahkus ta Harvardist ja asus tööle Princetoni ülikooli, kus ta hakkas Euroopa integratsiooni uurima ja asutas ka selle tarvis vastava programmi.
Pootsman

Pootsman on laeva tekimeeskonna (madruste) juht ja sõjalaeval vanem allohvitser. 
Kirjeldus.
Pootsman korraldab laevas erinevaid tekitöid, juhib tekitegevusi sildumisel ja ankurdumisel. Samuti juhib pootsman laeva väliseid hooldustöid ja haldab vastavaid töövahendeid. Pootsman allub tavaliselt otse laeva kaptenile või vahitüürimehele (mereväes vastavalt komandörile või vahiohvitserile). Suuremal laeval pootsman sageli vahiteenistuses ei osale. Suuremates laevades võib olla ka mitu pootsmani ja nende tööd korraldab vanempootsman. Mereväes on pootsman sõjalaeva vanem allohvitser, kes on seotud ka nooremate allohvitseride ja madruste personaliküsimustega ning nende teenistuse ja väljaõppe korraldamisega. 
Laeva pootsmani ametikohale on võimalik tõusta üldjuhul kogenuimal ja pädevaimal diplomeeritud madrusel. Sõjalaeva pootsmaniks saamiseks on vajalik läbida mereväe allohvitseri väljaõpe ja teenida madalamatel allohvitseride ametikohtadel.
Traditsiooniliselt kasutas pootsman oma töös pootsmanivilet.
Ejup Ganić

Ejup Ganić (sündinud 3. märtsil 1946) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik ja tehnikateadlane.
Ejup Ganić õppis tehnikateadusi Belgradi ülikoolis ning kaitses tehnikateaduste doktori kraadi Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Ta on töötanud uurija ja õppejõuna muu hulgas Belgradi, New Yorgi, Chicago ja Illinoisi ülikoolis, Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja Moskva Riiklikus Ülikoolis ning avaldanud üle saja teadus- ja erialase publikatsiooni. Ta on Sarajevo tehnikaülikooli asutaja, president ja professor.
Bosnia sõja ajal aastatel 1992–1995 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri liige. Aastatel 1997–1999 ja 2000–2001 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni president.
Ejup Ganić vahistati 1. märtsil 2010 Londoni Heathrow' lennujaamas, sest Serbia ametivõimud olid ta kuulutanud rahvusvaheliselt tagaotsitavaks, süüdistades teda 1992. aastal sooritatud sõjakuritegudes. Juhtumi, milles Ganićit süüdistati, oli juba 2003. aastal läbi vaadanud Endise Jugoslaavia Rahvusvaheline Kriminaaltribunal, kes ei leidnud, et tegu oleks olnud sõjakuriteoga.
Piret Reiljan

Piret Reiljan (sündinud 1983) on Eesti uuriv ajakirjanik, kolme Bonnieri preemia laureaat.
Reiljan on lõpetanud Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe ajakirjanduse erialal (2005) ning Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppe ärikorralduse erialal (2011).
Reiljan töötab Delfi Meedia uurivas toimetuses, aastatel 2006–2020 töötas ajalehes Äripäev.
Eesti Lennundusmuuseum

Eesti Lennundusmuuseum (varem ka Tartu Lennundusmuuseum) on eraalgatusel loodud lennundusmuuseum Tartumaal Kastre vallas Lange külas, umbes 16 km Tartust lõuna pool. Muuseumi asutaja ja juht on Mati Meos.
Lennundusmuuseum avati ametlikult 14. juunil 2002, kuigi tegutseti juba 1999. aasta detsembrist. 
Muuseumi haldab samanimeline sihtasutus. Muuseumi väljaarendamisel on abi saadud EAS-ist ja Euroopa Liidu tugirahastusest. Abi on osutanud Kultuuriministeerium ja Kaitseministeerium, avalik sektor ja kohalikud ettevõtted.
Muuseumil on oma lennuplats (450 m). Tugilennuväli on 4 km kaugusel asuv Tartu Ülenurme lennujaam ja lennuväli.
Suvisel perioodil (23. aprillist kuni novembrini) on muuseum avatud iga päev. Talvisel perioodil on muuseum külastajatele suletud.
Muuseum korraldab Eesti Lennupäevi.
Osakonnad.
Muuseumi struktuuris on kaheksa osakonda:
Kogud.
Muuseumi kolmekorruselises hoones on umbes 450 m² näitusepinda, kus on lennundusajaloos olulise 400 lennuki vähendatud mõõtkavas koopiamudelid. Välisväljakul on varikatuste all sõjalennukid, helikopterid, reisilennukid, mitmed väikelennukid, purilennukid, lennukimootorid, mitmesugused lennundusagregaadid, õhutõrjerelvad ja täiendavat lennundusega seotud atribuutikat. Samuti on muuseumis piloteerimis- ja langevarjuhüppe simulaatorid.
Eesti Lennupäevad.
Alates 2006. aastast korraldatakse muuseumi territooriumil iga-aastaseid Eesti Lennupäevi, mis on Baltikumi suurim lennundusetendus. 2016. aastal oli lennupäevadel 13 000 pealtvaatajat.
Tartu vojevoodkond

Tartu vojevoodkond (poola województwo dorpackie) oli Poola-Leedu haldusüksus (vojevoodkond; algselt kuni 1598. aastani Tartu presidentkond) Liivimaa hertsogkonnas, mis moodustati pärast Poola-Leedu ja Moskva tsaaririigi vahelise Jam-Zapolski vaherahu sõlmimist, millega Liivimaa ja sealhulgas endise Tartu piiskopkonna maavaldused siirdusid Poola-Leedu võimkonna alla.
Tartu vojevoodkond oli üks kolmest Liivimaal moodustatud Liivimaa hertsogkonna vojevoodkonnast Pärnu ja Võnnu kõrval.
Juhid.
Vojevoodid.
Tartu vojevoodkonna (algselt Tartu presidentkond) vojevoodid ehk kubernerid:
26. augustil 1625 kapituleerus Rootsi-Poola 1621–1625 sõjas Tartu Poola garnison Rootsi vägedele, vojevoodkonna ala läks Rootsi Kuningriigi võimu alla, kuid Poola jätkas vojevoodide titulaarselt ametisse nimetamist kuni Oliwa rahuni 1660. aastal.
Vene-Rootsi sõja (1656–1661) tõttu Moskva tsaaririigi võimkonnas.
Kastellaanid.
Tartu kastellaanid (kasztelan dorpacki; kasztelan derpski):
Staarostkonnad.
Liivimaa riigimaadel moodustati 1582 Liivimaa konstitutsiooniga Tartu presidentkonnas halduspiirkondadena 10 ringkonda: Adzelski (saksa k. "Adsel"), Dorpacki (Dorpat), Edempejski ("Odenpäh"), Kierepecki ("Kirrumpäh"), Lajski ("Lais"), Marienburski ("Marienburg"), Nowogródzki ("Neuhausen"), Randeński ("Randen"), Ryngeński ("Ringen"), Zangnicki ("Sagnitz") ringkond.
Hilisematest staarostkonnast jäid Tartu vojevoodkonda viis staarostkonda, mille staarostid haldasid ka folvarke ehk Rzeczpospolita riigimõisu:
Peter Benson

Peter Henry Benson (3. aprill 1943 – 6. september 2018) oli briti näitleja.
Ta mängis nii teatris, filmides kui ka telesarjades.
Eelkõige on Peter Benson tuntud Bernie Scrippsina Suurbritannia telesarjast "Südameasi".
Riiginõunik (Soome)

Riiginõunik (soome keeles "valtioneuvos", rootsi keeles "statsråd") on Soome aunimetus, mille annab Soome teenekatele riigimeestele ja poliitikutele Soome president.
Iseseisvas Soome riigis on riiginõunikuks nimetatud kaheksa inimest.
Riiginõunikud.
Soome Suurvürstiriigi ajal said riiginõuniku aunimetuse kuus inimest:
Lumekuninganna (film 2010)

"Lumekuninganna" on Eesti-Norra koostöös 2010. aastal valminud film, mille on lavastanud Marko Raat. Filmi aluseks on motiiv Hans Christian Anderseni samanimelisest muinasjutust. 
Filmivõtted tehti peamiselt Eestis, stuudioks ehitati ümber Tallinna Külmhoone jäätisehoidla, osa stseene filmiti 2009. aasta talvel Põhja-Norras. 
2010. aastal käis filmi "Lumekuninganna" Eesti kinodes vaatamas 1317 inimest.
Lineaarfunktsioon

Lineaarfunktsioon ehk lineaarne funktsioon on maksimaalselt esimest järku polünoom. Ühe muutuja lineaarse funktsiooni üldkuju on
 formula_1
kus "a" ja "b" on reaalarvulised kordajad. Mitme muutja lineaarfunktsiooni üldkuju on vastavalt
 formula_2
kus "a"1, "a"2 , ..., "a"n ja "b" on reaalarvulised kordajad.
Lineaarse funktsiooni graafik on sirge.
Antud lineaarse funktsiooni mõistet kasutatakse enim koolimatemaatikas. Tuleb rõhutada, et lineaarne funktsioon pole rangelt võttes lineaarne, see pole ei aditiivne ega homogeenne. Vastava mõiste kohta vaata artiklit lineaarne teisendus. Siinse lineaarse funktsiooni mõistele suvalises vektorruumis vastab afiinse teisenduse mõiste.
Paide piiramine (1558)

Paide piiramine toimus 1558. aasta suvel Vene-Liivi sõja ajal. Moskva tsaaririigi väed ei suutnud vallutada Paide ordulinnust.
Eellugu.
1558. aastal tungis Moskva tsaaririigi sõjavägi Liivimaale ja vallutas mitu linnust. Nii mõnegi neist jätsid orduhärrad venelaste hirmus maha. 18. juulil alistus Tartu. 19. juulil jõudis Paidesse hulk Tartust lahkunud inimesi, kes olid teel Tallinna. Nad rääkisid, et Moskva vägi on tugev ja ilmselt ründab lähiajal Paidet. Järva foogt Bernd von Smerten pidas nõu linnuseülema ja sõjasulaste ülematega ning otsustas, et Paide ordulinnust ei saa tõhusalt kaitsta.
Smerten lahkus viie teenri ja kolme falkoniga Pärnusse. Tema lahkumise järel rüüstasid sõjasulased linnuse ning võtsid saagiks poolarkebuuse, hellebarde, pikkpiike, tina, pekki, liha jne ning lahkusid Tallinna.
Linnusesse jäänud teenrid läksid aga foogtile järele ja kokku saades otsustasid, et naasevad linnusesse.
Piiramine.
8. augustil tulid 8000 venelast Aleksei Basmanovi juhtimisel linnuse alla ja nõudsid korduvalt linnuse alistumist nii vene kui ka saksa keeles, kirjalikult ja suuliselt. Järva foogtile lubasid nad tema eluajaks anda Albu mõisa. Foogt keeldus siiski alistumast.
Seejärel tulid venelased Mäo mõisast üle tammi, mispeale linnuse kaitsjad tulistasid neid tornist ja tapsid neid hulga. Langenute täpset arvu ei saadud teada, sest venelased põletasid oma surnud Paide lähedal Froidenbergi mäel ja Mäos.
Kui venelaste pihta tulistama hakati, hargnesid nad ja ründasid linna eri külgedest. Osa läks läbi soode ja rabade Mündi mõisa kaudu linna, teised aga otse üle Lühikese silla. Venelasi juhtis linna Paidest pärit poiss Hans Bare, kes hiljem selle eest rattale tõmmati. Moskva väed süütasid linna põlema.
Tulekahjus hukkus üks saksa sepaemand, kes oli end leivaahju peitnud. Hospidalis tapeti ka hulk vaeseid inimesi.
Linnast lahkudes lubasid Vene väed peagi suurtükkidega tagasi tulla. Lahkudes tapsid nad Järvamaal hulgaliselt inimesi.
Järellugu.
Piiramise järel sai foogt Tallinnast lisaks 100 sõjasulast. Peagi läks Järva foogt ordumeistri juurde, andis foogtkonna käest ning sai endale elatiseks Saarde mõisa.
Kaartide sorteerimine

Kaartide sorteerimine (ingl k "card sorting") on kvalitatiivne meetod veebisaidi infoarhitektuuri ehk struktuuri konstrueerimiseks ja hindamiseks. Meetod aitab uurida, kuidas inimesed asju grupeerivad. Algselt on kaartide sorteerimine leidnud rakendust psühholoogia ja kasutajakesksuse uuringutes.
Kaartide sorteerimise metoodika põhimõte seisneb selles, et infoühikute nimetused kirjutatakse kaartidele ning uuringus osalejad ehk potentsiaalsed kasutajad grupeerivad kaardid nii, nagu neile loogiline tundub.
Praktiliselt viiakse uuring läbi järgmiselt:
Avatud kaartide sorteerimise korral on osalejatel võimalus ise suurematele kategooriatele nimed panna, kirjutades need tühjadele kaartidele. See aitab teada saada, kuidas kasutajad mõisteid klassifitseerivad ning milliseid termineid nad nende kategooriate kohta kasutavad.
Suletud kaartide sorteerimise korral peab osaleja aga valima etteantud kategooriate seast tema arvates sobivaima. Suletud kaartide sorteerimine on eriti kasulik demonstreerimaks, et inimesed mõtlevad ja grupeerivad asju erinevalt. 
Kaartide sorteerimise tulemusi ei saa alati kohe üks ühele veebisaidi struktuurile üle kanda, kuid kindlasti aitavad need tähelepanu juhtida erinevatele kitsaskohtadele . Kaartide sorteerimist on võimalik läbi viia üks-ühele, grupis, e-posti teel või elektrooniliselt. Tulemuste analüüsimiseks kasutatakse klasteranalüüsi – vastavate arvutiprogrammide või MS Exceli abil .
Kuna tegemist on kvalitatiivse meetodiga võib valimis piirduda viie kasutajaga. Kaartide sorteerimist kasutatakse tavaliselt veebisaitide arendamise algfaasis – sellisel juhul on vajalik vähemalt 15 kasutaja osavõtt. Nielsen soovitab need 15 kasutajat jagada kolme erineva kaartide sorteerimise ülesande peale, mis viiakse läbi erinevates veebisaidi arendamise faasides .
Saint Helena (meretagune ala)

Saint Helena (ametlikult Saint Helena, Ascension ja Tristan da Cunha) on Suurbritannia meretagune ala Atlandi ookeani lõunaosas. 
Selle moodustavad Saint Helena, Ascension ja Tristan da Cunha. Uue põhiseaduse jõustumiseni 2009. aastal kandis ala nime "Saint Helena asumaa ja sõltkonnad".
Joseph Cornelius O'Rourke

Krahv Joseph Cornelius O'Rourke (vene Иосиф Корнилович Орурк; 1772 Tartu – 10. märts 1849 Vseljub, Navahrudaki maakond, Minski kubermang) oli iiri päritolu Venemaa sõjaväelane (ratsaväekindral, 1841). 
Ta oli Tartu komandandi krahv Cornelius O'Rourke (1736–1800) poeg ja Riia piiskopi krahv Eduard O'Rourke (1876–1943) vanaisa. Tema venna, Võrumaa Põlva kihelkonna Saarjärve mõisniku, Viira ja Peri pandihärra, krahv Georg Moritz O'Rourke`i (1770–1818) 7 poega immatrikuleeriti 1818. aastal Liivimaa rüütelkonda (Nr.319). 
Tänapäeva Hrodna oblasti Navahrudaki rajoonis Vseljubis (Уселюб) asunud O'Rourke`de endises mõisas (Сядзіба О'Руркаў) asub nende perekonna 1837. aastal ehitatud kabel.
Võitluse eest sõjas (1806–1812) türklaste vastu püstitati talle mälestusmärk Serbias, Varvarinis.
Aldo Kals

Aldo Kals (sündinud 20. novembril 1945 Halinga vallas Pärnumaal) on eesti ajaloolane. 
Ta on uurinud Eesti pimedate ja tüflopedagoogika ajalugu.
Kals on õppinud Pärnu-Jaagupi Keskkoolis ja Tartu Pimedate Laste Internaatkoolis ning aastatel 1967–1972 Tartu Riikliku Ülikoolis ajalugu. 1984. aastast ajalookandidaat ("Eesti ajalooalase eluloolise teatmekirjanduse teke ja areng") ja 1999. aastast filosoofiadoktor ("Hariduse osa Eesti nägemisvaegurite integratsiooni ajaloos").
Ta on töötanud Tartu Riiklikus Ülikoolis sotsioloogia laboratooriumi ja NSV Liidu ajaloo kateedri nooremteadurina, Eesti Looduskaitse Seltsis, Tartu Ülikooli nägemise tervishoiu laboratooriumi vanemteadurina. 
1983. aastast oli ta Eesti Pimedate Muuseumi juhataja ja 1996. aastast on Tartu Nägemisvaegurite Arenduskeskuse juhataja. 
Ta on koos kujur Ado Kochi ja Pärnu-Jaagupi Muinsuskaitse Seltsiga tähistanud aastatel 1979–1995 veerandsada haua- ja mälestuskivi.
Kohalik host

Kohalik host (inglise "localhost") on standardne hostinimi, mille aadress viitab samale arvutile, kust päring tehti. Lihtsamalt öeldes: kohalik host tähendab arvutivõrgunduses "seda arvutit ehk minu arvutit".
Lisaks on olemas .localhost – reserveeritud domeeninimi, mitte segi ajada kitsamas tähenduses hostinimega.
Olemus.
Kohalik host tähendab alati tagasipöördumise IP-aadressi, mis IPv4 protokollis on 127.0.0.1 ja IPv6 protokollis ::1.
Kasutamine.
Kohalik host on kasutusel, kui on vaja kasutada sama arvuti hostinime. Näiteks süsteemis, kus töötab HTTP-server, vastab aadressile http://localhost serveri koduleht, eeldusel, et server on seadistatud vastama tagasipöördumise aadressile. Vastava seadistuse puudumisel kuvatakse veateade nagu kõikide veebilehtede puhul, mida ei eksisteeri.
Serverites kasutatakse "localhost"i aadressi, et näha, kuidas veebileht internetist vaadates välja näeb. Sisestades veebibrauserisse teksti "localhost", tõlgib arvuti enda DNS selle ümber tagasipöördumise aadressiks ja päring suunatakse tagasi sama arvuti serverisse.
Kuulmispuue

Kuulmispuue on kuulmiskahjustusest tingitud hälve, mida pole võimalik kompenseerida meditsiinilise ja/või meditsiinilistehnilise sekkumise ning abinõudega ja mis piirab või välistab inimese eale, soole, sotsiaalsele ja kultuurilise taustale normaalsete sotsiaalsete rollide täitmist. Kuulmispuude funktsionaalsetest piiranguteks on helide eristamisraskused (inimene ei suuda eristada talle vajalikku heli taustamürast).
Kurtus

Kurtus on võimetus kuulda helisid. See on kuulmispuude raskeim vorm. Tinglikuks kurtuse piiriks on kuulmislävi 70–80 dB (tavalise vestluse tugevus umbes 60 dB). Väiksema kuulmiskahjustuse inimesi nimetatakse vaegkuuljateks.
Hüpoksia

Hüpoksia ehk hapnikuvaegus on kas kogu organismi või üksikute elundite või kudede hapnikuvaegus pro- ja eukarüootsetes organismides. 
Hapnikuvaegus loetakse ka meditsiiniliselt oluliste haiguslike seisundite põhjuste hulka, mis põhjustavad inimestel mitmeid kroonilisi, patoloogilisi seisundeid, nekroosi või surma. 
Inimene.
Haiguslikke seisundeid.
Põhjusteks võivad olla alkoholi tarvitamine, suitsetamine, hinge kinnipidamine, tervisehäired, harjumuslikust väiksem kogus hapnikku atmosfääris.
Tartaros

Tartaros (vanakreeka keeles Τάρταρος) on allmaailm vanakreeka mütoloogias. Seda valitses pärast Kronose kukutamist Hades.
Tartarost kirjeldati sügava kuristikuna, kuhu heideti kurjategijaid ja kus hoiti vangis titaane.
Tartarost peeti algmütoloogias ka jumaluseks, Hesiodose teogoonia järgi sündis ta Kaosest koos Gaia ja Erosega.
Teryl Rothery

Teryl Rothery (sündinud 9. novembril 1962 Vancouveris) on Kanada näitleja.
Teryl Rothery karjäär sai alguse 13-aastaselt muusikalis "Bye Bye Birdie". Televisioonis esines ta esimest korda 18-aastaselt. Hiljem kehastas ta Janet Fraiserit ulmeseriaalis "Tähevärav SG-1".
Albert Fish

Hamilton Howard Fish (ka Albert Fish; 19. mai 1870 Washington – 16. jaanuar 1936 Ossining) oli Ameerika sarimõrvar. Tema hüüdnimed olid ka Gray Man (hall mees), Brooklyn Vampire (Brooklyni vampiir) ja The Boogeyman (kollionu). 
Ta oli lasteahistaja ja kannibal. Albert Fish tunnistas politseile üles kolm mõrva, kuid teda kahtlustati vähemalt viies. Teda süüdistati Grace Buddi röövimises ja tapmises. Fish mõisteti süüdi ja hukati elektritoolil.
Kirsti Jahilo

Kirsti Jahilo (sündinud 31. jaanuaril 1969 Tallinnas) on eesti kunstnik.
Ta on lõpetanud Tallinna Tallinna 17. Keskkooli ja Tallinna Kunstikooli ning osalenud kolm aastat Eesti Kunstiakadeemia ettevalmistuskursustel, töötanud 12 aastat stuudios Eesti Joonisfilm joonisfilmide ümberjoonistaja ning animaatorina, osalenud rohkem kui 40 joonisfilmi loomisel. Kirsti Jahilo on tegutsenud aastatel 2005–2009 päevalehe Postimees lastelehe "Postipõnn" kunstniku ja toimetajana. Ta on teinud mitme ettevõttega koostööd firmasümboolika, logode, kaartide, plakatite jms loomisel. Tegevusalad: "fineart", õlimaal, graafiline joonis, seinamaaling, illustratsioonid, karikatuurid jm.
Kirsti Jahilo on alates 2010. aasta aprillist loovlahendusi pakkuva ettevõtte OÜ Sulg ja Kaabu juhataja.
Saavutused.
Kirsti Jahilo kujundatud Ivo Parbuse lasteraamatute "Draakon Rudolf" ja "Päkapikk Peetrikese lood" on lapsed hinnanud kõrgelt nii Eesti Lastekirjanduse Keskuse korraldatud üle-eestilisel Nukitsa konkursil kui ka Tallinna Keskraamatukogu parimate lasteraamatute valimisel.
Isiklikku.
Kirsti Jahilo on abielus humorist Valdo Jahiloga.
Puuetega inimestele võrdsete võimaluste loomise standardreeglid

Puuetega inimestele võrdsete võimaluste loomise standardreeglid on ÜRO Peaassamblee 48. istungjärgul 20. detsember 1993 heaks kiidetud resolutsioon (48/96). Standardreeglid ei ole liikmesriikidele kohustuslikud. Eesti Vabariigi Valitsus, kiitis resolutsiooni heaks 16. mai 1995 istungil päevakorrapunkti nr 11 all. Standardreeglid jagunevad preambuliks ja kolmeks peatükiks ning kokku 22 reegliks.
Standardreeglite eesmärk ja sisu.
Reeglitega kohustatakse riike poliitiliselt ja moraalselt tegelema puuetega inimeste võimaluste võrdsustamisega. Näidatakse ära tähtsamad vastutuse, tegevuse ja koostöö põhimõtted. Tuuakse välja valdkonnad, mis on määrava tähtsusega nii elukvaliteedi tõstmisel, kui ka täisosalemise ja võrdsuse saavutamisel. Need reeglid pakuvad puuetega inimestele ja nende organisatsioonidele lähtekoha, mille alusel teha poliitilisi otsuseid ja tegutseda.
Reeglite eesmärk on tagada, et puuetega tüdrukud, poisid, naised ja mehed võiksid ühiskonnaliikmetena kasutada samu õigusi ja kohustusi kui teised. Riik peab rakendama vajalikke abinõusid, selleks, et kõrvaldada takistusi, mis ei lase puuetega inimestel kasutada samu õigusi ja vabadusi ning raskendavad nende täielikku osalemist ühiskondlikes tegevustes. Puuetega inimesed ja nende organisatsioonid peaksid selles protsessis olema aktiivsed partnerid. Puuetega inimestele ei taotleta eeliseid või soodustusi. Abinõude eesmärk on puude kompenseerimine, et saavutada võrdset lähtepositsiooni, võrdseid võimalusi.
Preambul.
Standardreeglite vastuvõtmisega ...
Peatükid ja reeglid.
I. Võrdse osalemise eeltingimused.
Selles peatükis tuuakse välja 4 reeglit, mida peetakse puuetega inimeste integratsiooni eeltingimusteks.
Invaliidsus

Invaliidsus on puuetega inimestele võrdsete võimaluste loomise standardreeglite järgi ühiskonnaelust teiste inimestega võrdväärset osavõtmist takistav võimaluste kaotus või piiratus. See kirjeldab suhet puudega inimese ja keskkonna vahel.
Erilist tähelepanu pööratakse standardreeglites keskkonnas ja paljudes ühiskonnaelu valdkondades (näiteks informatsioon, kommunikatsioon ja haridus) esinevatele puudustele, mis takistavad puuetega inimestel teistega võrdsetel tingimustel ühiskonnaelus osaleda.
2010. aasta Oscari auhinnad

2010. aasta Oscari auhinnad ehk 82. Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia auhinnad jagati 8. märtsil 2010. aastal Ameerika Ühendriikides Los Angeleses Kodaki teatris. Oscari auhindadega tunnustati valikut 2009. aasta parematest filmiloojatest.
Oscari-õhtu juhid olid Steve Martin ja Alec Baldwin.
Põhiauhinnad.
Võitjad on loetletud esimesena ja paksus kirjas.
Sirmokas

Sirmokas ("Sciadopitys verticillata") on igihaljas okaspuu, sirmokkaliste sugukonna ja sirmokka perekonna ainuke liik.
Varem oli sirmokas paigutatud küpressiliste (sooküpressiliste) sugukonda.
Levik ja kasvukohad.
Sirmokas on Jaapani endeem. Ta kasvab Shikoku saarel, Honshū saare edelaosas ja Kyūshū saare idaosas.
Puu kasvab niisketes metsades mägedes 500–1000 meetri kõrgusel merepinnast. Ta eelistab orgusid ja tuule eest varjatud nõlvu. Puu eelistab viljakat pinnast.
Kirjeldus.
Puu kasvab 20–30, harvem kuni 35 meetri kõrguseks. Ta on väga aeglase kasvuga. 
Võra on püramiidja kujuga ja tihe. Tüve läbimõõt võib ulatuda meetrini.
Koor on paks, punakaspruun, kiuline.
7–12 cm pikkused, 2–3 mm laiused ja 1 mm paksused kladoodid kinnituvad okstele männastena. Selle keskel on nii pealmisel kui ka alumisel küljel pikivagu, alaküljel on kaks valkjat õhulõheriba.
Sirmokas on ühekojaline taim. Isaskäbid on 6–12 mm läbimõõduga. Emaskäbid on peaaegu varretud, munajad, 4,5–10 cm pikkused ja 3,5–6,5 cm läbimõõduga; küpsevad 18 kuuga ning valmimisel avavad soomused, mille alt vabanevad tiibadega seemned. Seejärel käbid peagi lagunevad. Ühel käbil on 15–40 seemneid katvat soomust, soomuse all on 5–9 seemet. Seeme on oranžikaspruun, lamemunajas, 8–12 mm pikkune, kahe kitsa tiivaga.
Kasutamine.
Sirmokas on dekoratiivne puu ning seetõttu kasutatakse seda haljastuses ning ka toataimena. Jaapanis on teda ammustest aegadest ka bonsaina kasvatatud.
Ka Euroopas kasvatati sirmokast pargipuuna juba 19. sajandil.
Sirmokka puit on vastupidav, kollakasvalge kuni punakas. Seda on kasutatud muu hulgas ehituses ja laevaehituses ning tarbeesemete valmistamiseks.
Kiulist koort on kasutatud paadikerede tihendamiseks.
Okastest valmistatakse õli, mida kasutatakse viimistlusmaterjalide valmistamisel.
Ajalugu.
Leitud fossiilide järgi on kindlaks tehtud, et kunagi kasvas sirmokas lisaks Jaapanile ka vähemalt Gröönimaal, Norras, Uuralites ja Sahhas. Vanimad fossiilid on umbes 230 miljoni aasta vanused.
Infrapunaspektroskoopia abil on välja selgitatud, et tõenäoliselt on Läänemere merevaik tekkinud sirmokkaliste vaigust.