tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kasemahlake

Kasemahlake, ka Glamuurbänd Kasemahlake, on Tartus popmuusikat viljelev ansambel.
Ajalugu.
Ametlikult loodi ansambel 2001. aasta kevadel, et osaleda Tartu ja Tallinna tudengipäevadel. Enne seda tegutseti poole aasta vältel nime „Black Dog Project“ all. Ansambli tuumiku moodustasid kammerkoori Camerata Universitatis lauljad. Esimestel aastatel esitati peamiselt retrokavereid Eesti artistidelt, näiteks „Veenus“, „Rock on popp“, „Ulila“, „Järgnen sulle“, „Kui neid on kolm“ jt. Ansambli koosseisust tulenevalt pandi suurt rõhku mitmehäälsele laulule, instrumentaalse tausta moodustasid saksofon, akordion, klaver ja kitarr. Olulisel kohal olid ekstravagantsed kostüümid ja hoogne lavaline liikumine.
Esimestel tegutsemisaastatel esineti valdavalt tudengi- ja korporatsioonide üritustel. Aastatel 2003–2005 lahkus mitu senist liiget, kelle asemele võeti uued pillimehed. 2006. aastaks kujunes koosseis, millega järgnenud aastatel anti välja kaks LP-d. Valmis hulk videoid ja anti kontserte.
Professionaalsuse ja kõlapildi arenedes hakati aina enam esitama omaloomingut. Nüüdseks moodustavad Kasemahlakese repertuaari peamiselt originaallood, mille autorid on ansambli praegused ja endised liikmed Urmet Arus, Anne Õuemaa, Andreas Kalkun, Eero Tonka, Anneli Tarkmeel. Repertuaar on stiililiselt olnud üsna eklektiline. Kuigi põhirepertuaari moodustavad pop-rokklood, on ansambel läbi aegade olnud aldis eksperimentideks muudes žanrites. Esitatud on estraadimuusikat, diksiländi, "funk"'i, instrumentaalmuusikat ja "a cappella" seadeid, aga ka lugusid pungi ja baroki võtmes.
Ansambli koosseis.
2014. aastal olid algkoosseisust alles lauljad Edith Eskor ja Anne Õuemaa ning klahvpillimängija Urmet Arus.
Asutajaliikmetest osaleb ansambli töös veel Andreas Kalkun, seda eeskätt laulusõnade kirjutajana, aga ka stuudiomuusiku ja konsultandina. Bassist Lauri Eskor mängib Kasemahlakeses 2004. ja trummar Alar Pallon 2005. aastast. Kitarrist Angela Aak liitus 2013.
Varem on lauljatest kaasa löönud Ingrid Sahk, Anneli Tarkmeel, Piret Vaher, Hedvig Priimägi, Maarja Aso. Pikki aastaid kuulusid ansamblisse kitarrist Taavi Toomere ja saksofonist Eero Tonka. Kasemahlakeses on lühemat aega mänginud ka Naatan Haamer saksofonil, Alar Haukanõmm akordionil, Tamur Tensing bassil, Enno Andvere kitarril.
Palderjani tänav

Palderjani tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas. See algab Tervise tänavalt, kulgeb põhjaloodesse, ristub Palsami tänavaga (paremalt) ja lõpeb Palderjani tänaval. 
2013. aasta lõpul oli suurim majanumber Palderjani tänaval 8.
Teelehe tänav

Teelehe tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas. See algab Tervise tänavalt, kulgeb põhjaloodesse ja lõpeb Palsami tänaval. 
2013. aasta lõpul oli suurim majanumber Teelehe tänaval 12.
Piparmündi tänav

Piparmündi tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas. See algab Tervise tänavalt, kulgeb põhjaloodesse ja lõpeb Palsami tänaval. 
2013. aasta lõpul oli suurim majanumber Piparmündi tänaval 11.
Kibuvitsa tänav (Tartu)

Kibuvitsa tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas. See algab Tervise tänavalt, kulgeb põhjaloodesse ja lõpeb Palsami tänaval ning on kokku ligikaudu 165 meetri pikkune. 
2013. aasta lõpul oli suurim majanumber Kibuvitsa tänaval 11.
Hiiumaa (laev, 1966)

Hiiumaa (varem "Taars" (1966–1985), "Hiiumaa" (Хийумаа) (1985–1991), "Hiiumaa 2" (1992–1996)) oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev. Laeva oli tehasenumbri 36 all ehitanud P. Høivolds Mekaniska Verksted Kristiansandis Norras ja see valmis 21. mail 1966 ning sai nimeks "Taars".
Sydfyenske Dampskibsselskab.
27. mail 1966 anti laev üle Taani laevakompaniile Sydfyenske Dampskibsselskab üle. Aastail 1966–1975 sõitis uus parvlaev liinil Nakskov–Spodsbjerg, aastail 1975–1984 liinil Tårs–Spodsbjerg ja 1984. aastal liinil Korsør–Lohals. Taani lipu all oli laeva kodusadam Spodsbjerg.
Eesti Merelaevandus.
1985. aastal omandas laeva Eesti Merelaevandus, ja see hakkas sõitma 1985. aasta veebruaris Rohuküla – Heltermaa liinil. Kapten oli Oskar Kippel.
Saaremaa Laevakompanii.
Saaremaa Laevakompanii omandas aluse 1995. aastal ning seisma jäi laev 2006. aastal. Augustis 2008 müüdi laev lammutamiseks.
Maagen-klassi valvelaev

Maagen-klassi laevad olid külma sõja ajal Taanis ehitatud patrull-laevad ehk valvelaevad. Laevu oli kokku kaks ning need ei ole enam militaarkasutusel. 
Ajalugu.
Maagen-klassi laevad ehitati ja võeti teenistusse 1960. aastal Taanis Helsingøris. Kiilud pandi 15.01.1960, vettelaskmine toimus 19.03.1960 ja teenistusse arvamine 19.05.1960. Laevade ülesanne oli patrullteenistus Gröönimaa rannikul. 
1991. aasta detsembris arvati mõlemad laevad teenistusest välja. Neist üks läks esialgu eraomandusse ja teine kingiti paari aasta pärast Eesti mereväele, kust ta on praeguseks samuti teenistusest välja arvatud.
Kirjeldus.
Et laevade ülesanne oli teenistus karmides Põhjamere tingimustes, ehitati nad üsna merekindlateks. Külmade ja jäiste olude jaoks oli jäätugevdusega kere, mis võimaldas ühtlasi murda kuni poole meetri paksust jääd. Lisaks mootorile oli võimalik liikuda ka purjejõul. Vöörimastil oli mastikorv. 
Algul paigaldati relvastuseks laevade vööribakile 40 mm Boforsi automaatkahurid, mis osutusid liiga raskeks ja vahetati mõne aasta pärast 2–20 mm Orelikoni automaatkahuri vastu tekiehitise külgedel. Eestile kingitud laeval relvastust ei olnud ja kohapeal paigaldati 2–25 mm automaatkahur 2M3, mis hiljem siiski demonteeriti.
Allergoloogia

Allergoloogia on arstiteaduse eriala, mis tegeleb allergia ja muu ülitundlikkuse põhjuste, sümptomite ja raviga. 
Allergoloogia eriteadlane on allergoloog.
Gunta Randla

Gunta Randla (neiuna Gunta Lukstiņa, sündinud 9. juunil 1943) on läti päritolu Eesti teatri- ja telekunstnik.
Gunta Randla sündis ja kasvas Riias, oma esimese kunstihariduse omandas Riia tarbekunstikeskkoolis (1957–1962). Pärast seda õppis ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, kõigepealt nahakunsti ja hiljem maali- ja teatridekoratsiooni erialal. Gunta Randla lõputööks 1969. aastal oli Vanemuise lasteooperi "Meistrite linn ehk Muinasjutt kahest küürakast" kujundus, ooperi lavastajaks oli Kaarel Ird. 
Juba enne kõrgkooli lõppu,1968. aastal alustas Randla kunstnikutööd Eesti Televisioonis ning töötas seal kuni 1999. aastani. 
Aastatel 2000–2007 oli ta Mustamäe laste loomingu maja teatrinukuringi õpetaja. Gunta Randla on alates 2016. aastast Eesti Lavastuskunstnike Liidu auliige. 
2023. aastal ilmus Gunta Randla elulooraamat "Omadele võõras, võõrastele oma."
Isiklikku.
Gunta Randla oli 1967. aastast abielus majandusteadlase Tiit Randlaga. 
Nende tütar on arhitektuuri- ja kunstiajaloolane Anneli Randla.
Jaunbūve

Jaunbūve (vene keeles "Новое Строение") on Läti linna Daugavpilsi kõige suurema elanikkonnaga osa.
Jaunbūve hakkas kujunema XIX sajandi keskpaigas. Peatänavaks oli Peterburi suunas viiv maantee, toona Шоссейная улицa (tõlkes "Maantee tänav"), praegune 18. novembra iela. 
Piirkonda rajati tehased, kerkisid kirikud. Linnaosas on valdavalt puithooned, aga peatänava ääres on ka kivimaju. 1820. aastatel rajati linnaosa jaoks tuletõrjedepoo. Teise maailmasõja ajal hävisid paljud hooned. Linnaosa läbivad kõik Daugavpilsi trammiliinid. 
Püha Nikolai vanausuliste palvemaja ehitati aastail 1908–1928, uusgooti stiilis Daugavpilsi Martin Lutheri nimeline luteri kirik 1893. aastal, Neitsi Maarja Patuta Eostamise katoliku kirik aastail 1902–1905, Daugavpilsi Borisi ja Glebi katedraal (Läti suurima külastajate arvuga õigeusu kirik) valmis 1905. aastal. Vanim kirik piirkonnas on Jumalaema Maarja kannatuste õigeusu kirik, mis valmis 1877. aastal.
Viktoria Bogdanova-Seledtsova

Viktoria Bogdanova-Seledtsova (sündinud 24. detsembril 1994) on Eesti iluvõimleja. 
Tema kaksikõde Olga Bogdanova on samuti iluvõimleja, mõlemad valiti 2013. aastal maailma kauneimate iluvõimlejate hulka.
Eesti Võimlemisliit valis ta 2012. aasta parimaks iluvõimlejaks.
Suve Universiaad 2019 Napoli, Itaalias pronksmedali võitja pallikavas.
2020. aasta iluvõimlemise Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta individuaalvõimlejate mitmevõistluses 14. koha.
Ta on lõpetanud Tallinna Läänemere Gümnaasiumi ning saanud Tallinna Ülikoolis kehakultuuri erialal bakalaureusekraadi ja kehakultuuri õpetaja erialal magistrikraadi.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Lasnamäe linnaosas Keskerakonna nimekirjas, sai 49 häält ning ei osutunud valituks.
Pruss

Pruss on palgist saadud saematerjal, mille külgmised osad (pindlauad) on ära saetud.
Prussi, mille paksus on väiksem kui 10 cm ja laius ei ületa paksust üle kahe korra, nimetatakse prussikuks ehk peenprussiks.
Casto

Casto on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Castos.
417 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casto asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Casto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bione, Lodrino, Lumezzane, Marcheno, Mura, Pertica Alta, Vestone.
Casto halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Alone, Auro, Briale, Comero, Famea, Malpaga.
 Madonna della Neve pühakoda (Auro), ehituse algus 1527. aastal.
Puhaskasurubla

Puhaskasurubla (ka: "puhtakasurubla", "maarubla") on endisaegne maa tulukuse hindamiseks ja maksustamiseks kasutatud ühik. 
Ühik võeti esimest korda kasutusele 1766. aastal Saaremaal. Algul tähendas see ühik maa-ala, millelt arvati saavat puhaskasumit 1 rubla väärtuses. Pindalaliselt oli see 0,45–3,57 ha põlispõlluala koos sinnakuuluvate kõlvikutega.
Eesti alal kasutati seda ühikut 1944. aastani, kusjuures aastast 1939 kandis see nimetust hindepunkt.
Push Up

Push Up oli 1990. aastate lõpus ja 2000. aastate alguses tegutsenud Eesti ansambel. 
Ansamblis laulis Margit Margusson. Lavale olid süntesaatorite taha kaasatud kaks noormeest, kes siiski suuremalt ise muusikat ei teinud. 
Enamiku ansambli lugude autoriteks on märgitud varjunimed Mr. Spider ja Mr. Up; oletatavasti on tegu ansambli Jam liikmete Mihkel Mattiseni ja Juss Tammega. Ansambli mänedžer oli Aarne Valmis. 
Ansambel andis välja kaks albumit: "Geisha" (1999) ja "Teeme süsti" (2000).
Tuntuimad lood on "Ämblikmees" ja "Seksikas mänguasi".
Vikerraadio saates "Aeg peatub" intervjuus avalikustas Märt Rannamäe, et ansambli liikmed leidis Aarne Valmis ja meeshääl kuulub Mihkel Mattisenile .
Rütmimuusika

Rütmimuusika on koondnimetus, mille all mõeldakse enamasti teatud muusikastiile, sealhulgas džässi, bluusi ning eri kümnendite pop- või rokkmuusika stiile, aga ka ansamblimängu üldisemalt. Ennekõike on tegu mõistega muusikahariduses, mis hõlmab 20. sajandil väljaspool akadeemilist muusikat tekkinud muusikastiilide (bluus, džäss, popp, rokk jne) õppimis- ja õpetamismeetodeid.
Võrreldes akadeemilise muusikaõppega, kus suur rõhk on noodikirja tundmisel ja selle täpsel esitusel, on rütmimuusikas oluliselt suurem tähtsus kuulmispõhisel õppel ja improvisatsioonil.
Rütmimuusika termin võeti kasutusele 20. sajandi teisel poolel Taanis, et tähistada kõiki neid omaaegseid muusikastiile, mille õpetamist pidasid muusikaakadeemiad ja muud haridusasutused toona pigem sobimatuks. Nende hulka loetakse tavaliselt džäss-, bluus-, pop- ja rokkmuusika stiilid, aga sageli ka nn maailmamuusika või isegi estraadi-, ajaviite- ja lavamuusika. Kõikide nende nähtuste ühiseks tunnuseks oli paiknemine väljaspool traditsioonilise akadeemilise muusika(hariduse) valdkonda." 
Eesti keeles on rohkem või vähem sarnase tähendusega olnud kasutusel ka mõisted "kergemuusika", "estraadimuusika", "levimuusika", "pop-džässmuusika".
Eestis õpetatakse rütmimuusikat nii alg-, kesk- kui ka kõrgkoolide tasandil. Kõrgharidust pakuvad Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ning TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia. Keskhariduskoolidest on rütmimuusika suund avatud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (juba aastast 1977, mil esmakordselt Eestis avati toonane levimuusika osakond) ja ka Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis. Algkoolide osas on rütmimuusika hariduse tase piirkonniti väga erinev ja tihti edeneb pigem tänu kohalikult tegutsevale pilliõpetajale kui terviklikule haridussüsteemile. Edukalt on rütmimuusika õpet antud näiteks Viljandi, Pärnu, Kuressaare, Saue, Sillamäe ja muudes kohalikes muusikakoolides. 
Suur osa rütmimuusikaõppest toimub ka väljaspool riiklikke institutsioone. Suure osa moodustavad haridusmaastikul ka eraõpetajad, laulustuudiod, huvikoolid ja lisaks ka n-ö bändiruumid, kus õpitakse iseseisvalt, hankides infot peamiselt internetist ning helisalvestistelt (kuulmispõhine õpe).
30. septembril 2013 loodi Eesti Rütmimuusika Hariduse Liit, mille üheks peamiseks eesmärgiks on selle valdkonna hariduse edendajate koostöövõrgustiku loomine ja arendamine.
Köömned

Köömned on hariliku köömne ("Carum carvi") viljad, mida tarvitatakse droogi, sööda ja maitseainena, samuti parfümeerias. Need kuuluvad vanimate teadaolevate maitseainete hulka.
Maitseaine.
Eesti köögis pruugitakse köömneid ennekõike peenleiva jt küpsetiste (köömneküpsised, köömnekook) hapukapsa ja kartulite maitsestamiseks. Läti traditsiooniliste toitude hulka kuulub köömnejuust. Skandinaavias on levinud köömneviin akvaviit.
Köömned on ka Tuneesia maitsesegu "tabil"'i ja tšillipasta harissa koostisosa.
Droog.
Droogina kasutatakse köömnetest valmistatud teed – kas külma või sooja vesitõmmisena, alkoholitõmmisena ja pulbrina aga ka köömneleotisena (vannivees).
Kuna köömned sisaldavad rikkalikult eeterlikke ja rasvaseid õlisid (umbes 3–7%), park- ja mõruaineid, soodustavad nad seedimist. Eeterlikud õlid leevendavad kõhukrampe ja puhitust, rahustavad magu ja ergutavad söögiisu. 
Kasutatakse kõhugaaside, kõhulahtisuse, nahaallergia, sügeliste, neerupõletike ja kuseteede põletike korral, südame tegevuse rahustamiseks jm.
Söödana.
Köömneid kasutatakse ka söödamaterjalina.
Asendus.
Võib asendada nõmm-liivateega ("Thymus serpyllum" L.).
Vastunäidustus.
Ülitundlikkus sarikaliste sugukonna taimede suhtes.
1934. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised

1934. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised toimusid 7. ja 8. jaanuaril 1934 (vallavolikogudesse) ning 15. ja 16. jaanuaril 1934 (linna- ja alevivolikogudesse). 
Need olid ainsad vapside (vabadussõjalaste rahvaliikumise nime all) osavõtul toimunud valimised Eesti ajaloos ja võimaldavad seetõttu hinnata nende tegelikku toetust hääleõiguslike kodanike hulgas.
Valmimised olid korraldatud partei- ja isikuvalimiste sümbioosina: kandidaatide nimekirjad esitati kolmikutena, mille vahel sai valida, samuti võis kandidaate omaenda eelistusjärjekorras järjestada, samuti võisid valijad oma eelistuse järgi kolmikuid moodustada. Nii ei olnud valijad nende valimiste puhul enam seotud parteide poolt määratud nimekirjadega.
Vapsid võitsid 507 linnavoliniku kohast 174 (34,32%), 268 alevivoliniku kohast 44 (16,42%) ja 6847 vallavoliniku kohast 698 (10,19%), kokku 7622 kohast 916 (12,02%).
Valdades elas kokku 812 092 elanikku, kellest valimisõigusega oli 495 902. Valimas käis 319 004 (64,3%). Vallavolikogudes oli kokku 6847 kohta. Kõige rohkem, 1933 volinikukohta (28,2%) said Põllumeestekogud, Ühinenud Põllumeeste ja Väikemaapidajate Kogud said 1691 (24,7%) volinikukohta, Eesti Vabadussõjalaste Liit sai 698 (10,2%) kohtadest, Rahvuslik Keskerakond 64 (0,9%) kohta, Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei 283 (4,1%) kohta. 
Vapsid ei saavutanud mitte üheski maakonnas enamust.
17 alevis elas 27 976 elanikku, neist olid hääleõiguslikud 18 955, valimistel osales 15 792 (78%).
Alevivolikogudes oli kokku 268 kohta. Vapsid saavutasid neist 44 (16,4%), enamus kohtadest läks erinevate nimetustega valimisliitudele.
Linnavolikogudes said vapsid suhteliselt rohkem hääli, kui valdades ja linnades (Tallinnas 51,7%, Tartus 49,2%, Narvas 45%, Viljandis 40%, Nõmmel 36,7%, Võrus ja Valgas 30%, Tapal 26,7%, Rakveres 23,3%). Türi linnavolikokku ei saanud vapsid ühtegi kohta. Linnavolikogude (eriti Tallinna) valimistulemuste põhjal väidetakse kirjanduses tavaliselt, et 1934. aasta kohalike omavalitsuste valimised võideti ülekaalukalt vapside poolt ja nad oleksid võitnud ka samal aastal toimuma pidanud Riigivanema ja VI Riigikogu valimised.
26. jaanuaril 1934 tühistas Võru 3. jaoskonna rahukohtunik valimisseaduse rikkumise pärast Laitsna-Rogosi ja Misso vallavolikogu valimised.
Vabadussõjalaste rahvaliikumise ja teiste vapside nimekirjade alusel valitud kohalike omavalitsuste volikogude liikmete volitused lõpetati Riigikorra kaitse seaduse § 3 (RT 1934, 25, 185) alusel pärast 19. märtsi 1934.
1934. aastal valitud volikogud jäid ametisse kuni 1939. aastal valitud volikogude volituste alguseni 1. detsembril 1939.
18. novembra iela

18. novembra iela ('18. novembri tänav') on tänav Läti linnas Daugavpilsis, üks linna peatänavatest. Tänav on nime saanud sellest, et Läti Vabariigi iseseisvuspäev on 18. novembril.
Tänav eraldab Centrsi ja Gajoksi linnaosasid, kulgedes nende vahel kunagi Daugava üleujutuste tõkkeks rajatud tammil. Seejärel läbib tänav Jaunbūve linnaosa, järgides endise Peterburi maantee trassi. Seal kandis ta kunagi Maantee tänava nime. Viimaks läbib tänav Vecstropi linnaosa, jätkudes linna piiri taga Rēzekne ja Krāslava suunas viiva maanteena. Tänavat mööda kulgevad kõik Daugavpilsi kolm trammiliini.
Kõrgemat kohta Jaunbūve lõunaosas tuntakse nime all Baznīcu kalns ehk Kirikumägi. Tänava äärde jäävad Daugavpilsi Martin Lutheri nimeline luterlik kirik (18. novembra iela 66) ja Daugavpilsi Borissoglebski õigeusu kirik, vaid veidi maad eemal asub Neitsi Maarja Patuta Eostamise katoliku kirik.
Cietoksnis

Cietoksnis (vene keeles "Крепость") on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjapoolsel kaldal. 
Cietoksnis tähendab läti keeles kindlust. Linnaosa sai alguse aastal 1810, kui vana Daugavpilsi keskuse asemele hakati rajama Daugavpilsi kindlust. Linnaosa hõlmab ka kindlusest põhja poole rajatud sõjaväelinnakut, kuhu aastal 1897 ehitati puidust Daugavpilsi Aleksander Nevski õigeusu kirik. Tänapäeval on linnaosa ja kindluse hooned kasutusel elamurajoonina, müüride vahel asuvad ka kaks Daugavpilsi Ülikooli ühiselamut. Linnaosa arengut piirab tunduvalt see, et Daugavpilsi kindlus on hästi säilinud ja kaitse all, kindlusemüüride vahel olevat linnaosa on väravate väikese mõõdu tõttu raske arendada.
Tervise tänav (Tartu)

Tervise tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas. 
See algab Sanatooriumi tänavalt, kulgeb lääneedelasse, ristudes paremalt Aroonia, Kibuvitsa, Teelehe, Piparmündi ja Palderjani tänavaga, ning lõpeb Raja tänaval.
Puhkekodu tänav

Puhkekodu tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosas. See algab Raja tänavalt ning kulgeb algselt lõunasse, teeb siis vastupäeva silmuse ning lõpeb iseendaga lõikudes. 2013. aasta lõpul oli suurim majanumber Puhkekodu tänaval 35.
Tammepärja tänav

Tammepärja tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Elva ja Raja tänava ristis, kulgeb lõunasse, ristub vasakult tuleva Tammiku tänavaga ning lõpeb Mureli ja Vaarika tänava ristis.
Muuluka tänav

Muuluka tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab kvartalist Vaarika, Savi ja Raja tänava vahel, kulgeb paralleelselt Vaarika tänavaga põhja, 
ristub Mureli tänavaga (paremalt), pöördub siis läände ning läheb välja kuni ristumiseni Savi tänavaga.
Tammiku tänav (Tartu)

Tammiku tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Tamme puiesteelt, kulgeb ja Raja tänava ristis, kulgeb paralleelselt Raja ja Mureli tänavaga läände ning lõpeb Tammepärja tänaval.
Mureli tänav (Tartu)

Mureli tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Tamme puiesteelt, kulgeb läände, ristub Tammepärja (paremalt) ja Vaarika tänavaga (vasakult) ning lõpeb Muuluka tänaval.
Vaarika tänav (Tartu)

Vaarika tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Mureli ja Tammepärja tänava ristis, kulgeb lõunaedelasse, ristub Haraka tänavaga, Tamme põiguga, Kulli (paremalt), Linnu (vasemalt) ja Aardla tänavaga, käändub seejärel lõunakagusse, ristub Leevikese tänavaga ning lõpeb Vindi tänaval.
Tamme põik

Tamme põik on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Tamme puiesteelt, kulgeb läände, pöördub põhja, ristub Pirni tänavaga, pöördub läände ning lõpeb Vaarika tänaval, ehkki Tamme põigu järgi on nummerdatud ka mõned majad Vaarika tänaval ning Vaarika tänava, Tamme põigu ja Tamme puiestee vahelise kvartali sees. Tänaval on kaks suubumist Vaarika tänavale ja kaks suubumist Tamme puiesteele.
Kulli tänav (Tartu)

Kulli tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. 
See algab Tamme põigu ja Vaarika tänava ristis, kulgeb läände, pöördub siis lõunakagusse (pöördekohal on ühendustee Savi tänavaga), seejärel taas läände ning lõpeb kvartalis Savi, Vaarika ja Aardla tänava vahel.
Leevikese tänav (Tartu)

Leevikese tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab kvartalis Aardla, Lemmatsi ja Raudtee tänava vahel ja kulgeb lääneedelasse, ristudes Lemmatsi ja Räägu tänava (vasemalt), Tamme puiestee, Tammelehe, Tammeoksa ja Vaarika tänavaga ning lõpeb kvartalis Vaarika, Aardla, Tammetõru ja Vindi tänava vahel.
2013. aasta lõpu seisuga on Leevikese tänava suurim majanumber 31.
Brione (Lombardia)

Brione on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Briones.
893 meetri kõrgusel merepinnast asuva Brione asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Brione piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Gussago, Ome, Polaveno, Sarezzo, Villa Carcina.
Brione halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Aquilini, Barche, San Zenone, Vesalla, Silviane, Gazzane.
Berit Kaschan

Berit Kaschan (sündinud 26. detsembril 1985) on eesti luuletaja. 
2013. aastal kaitses Kaschan Tallinna Ülikoolis magistritöö "Naiskogemuse kujutus ja parandav jutustamine Nora Ikstena ja Aino Perviku romaanide näitel" (juhendajad Tiina Ann Kirss, Ave Mattheus), mis keskendus lugude jutustamise ja müütide psüühikat tasakaalustavale toimele. 
Ta on töötanud kuraatori ja muuseumipedagoogina A. H. Tammsaare muuseumis Tallinnas , tegevtoimetajana Tallinna Ülikooli kirjastuses ja Eesti Instituudis eesti kirjandust tutvustava ingliskeelse ajakirja Estonian Literary Magazine (ELM) toimetajana. 
Kaschani luuletused kogumikust "Hommikune vahetus" jõudsid 2020 aastal ka soomekeelsele Eesti Luulekaardile Viron runokartta 2020.
Daugavpilsi kindlus

Daugavpilsi kindlus (ka Dünaburgi kindlus) on kindlus Daugavpilsi linna territooriumil Lätis. See asub põhiliselt Daugava jõe põhjapoolsel kaldal Cietoksnise (Kindluse) linnaosas, osalt ka Daugava jõe lõunapoolsel kaldal Grīva linnaosas. 
Kindlust hakati rajama aastal 1810, kuigi plaanid sinna kindlus rajada pärinevad juba aastast 1772. Kindluse rajamisel töötas vahetustega 10 000 töölist. Kindluse valmimist segas tublisti 1812. aasta isamaasõda, pooleliolevat kindlust ründas 28 000 mehe suurune Prantsusmaa armee, kindlust kaitses 3300 venelast, kellele oli toeks 200 kahurit. Kuigi esimese rünnaku lõid vene väed tagasi ja Prantsuse väed suundusid Połacki poole, kavatsedes Daugava ületada ja sellest piirkonnast põhja pool rünnaku korraldada, järgnes hiljem teine rünnak ja kindlus langes. Daugavpilsi 6000 mehe suurune Prantsuse garnison lahkus ilma lahinguteta seoses Prantsuse põhijõudude taganemisega. Kindluse ehitised said lõplikult valmis aastal 1878.
Daugavpilsi kindlus hoidis kontrolli all kõige kiiremat maismaateed Peterburi linna ja enamiku Euroopa riikide vahel, seega rajati kindlus hoolega ja see oli üks 19. sajandi modernsemaid kantse Venemaa keisririigis. Peaaegu valmis kindlus pandi proovile aastal 1863. aastal, mil seda ründasid Poola ülestõusnud, aga kindlust neil vallutada ei õnnestunud. 
Esimeses maailmasõjas püsis rinne pikka aega Daugavpilsi all paigal, tuues kaasa suuri purustusi linnas ja selle ümbruskonnas.
Pärast seda, kui Poola ja Läti väed Daugavpilsi 1919. aasta detsembris ja 1920. aasta jaanuaris peetud Daugavpilsi lahingus piirkonna vallutasid, kasutas kindlust Läti sõjavägi. Aastal 1923 püstitati sinna mälestusmärk aastal 1863. aastal kindluses hukatud Leon Platerile. 
Teise maailmasõja ajal asus kindluses Saksa sõjavangide laager Stalag 340. Selleks ajaks oli kindlus juba vananenud ja kui Nõukogude Liit piirkonna vallutas, siis ei võtnud ta kindlust enam kindlusena kasutusele. 
Kindluse territooriumil asus Daugavpilsi Sõjalennukite Tootmise Kõrgem Kool (lühendatult DVVAIU). Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on kindlusest saanud tavaline Daugavpilsi linnaosa. Kindluse ehitisi restaureeritakse.
Käitumisteadused

Käitumisteadused (inglise keeles "behavioural sciences") on kõik teadusvaldkonnad, milles tegeldakse looduslike organismide tegevuse ja interaktsiooni uurimisega. Käitumisteadused abstraheerivad empiirilist infot organismide ja sotsiaalsete süsteemide otsustamisprotsesside ja kommunikatsioonistrateegiate kohta. 
Käitumisteaduste kitsamateks valdkondadeks on näiteks psühholoogia, sotsiaalne neuroteadus ("social neuroscience") ja kommunikatsiooniteadus ("communication science").
Käitumisteaduste mõiste aetakse tihti segi tunnetusteaduse ("cognitive science") ja sotsiaalteaduste ("social sciences") mõistega, sest kõigis kolmes tegeldakse ka käitumise uurimisega.
Svēte

Svēte on küla ("lielciems") Lätis Jelgava piirkonnas, Svēte valla halduskeskus. Esimest korda mainiti aastal 1350. Asulas asub Svēte mõisa ("Swehthof") keskus. Lisaks on seal veel raamatukogu ja põhikool.
Mixcoatlus

Mixcoatlus on maoperekond.
Selle perekonna liigid on Mehhiko endeemid. Need esinevad Guerrero, Oaxaca ja Puebla osariigis.
Klassifikatsioon.
Tänapäeval klassifitseeritakse perekonda "Mixcoatlus" roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Ovophis

Ovophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Tänapäeval klassifitseeritakse perekonda "Ovophis" roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Svēte mõis

Svēte mõis ("Svētes muiža") on riigimõis Lätis Jelgava piirkonnas Svēte vallas Svētes. Saksa keeles "Swehthof", ka "Groß-Swehthof" või" Bewert-Swehthof".
Mõisa peahoone rajati 1730. aastal Svēte jõe kaldale. Kuramaa hertsog Peter von Biron lasi selle 1745. aastal oma suvemajaks ümber ehitada. Projekti autor oli Severin Jensen. Peahoone keskse osa kõrval tiibhoones oli kasvuhoone, kõrvalhoonetest asusid mõisa juures tall ja teenijate maja. 
Aastast 1795 paiknes mõisas sõjaväeosa. Mõis oli sõjaväe käsutuses pidevalt kuni Nõukogude Liidu vägede lahkumiseni Lätist aastal 1993. 
Pargi planeerimist alustati 1736. aastal. Aastast 1742 kujundas aeda K. Veiland, kes vastutas ka Rundāle lossi pargi ja aedade eest. Pargi serva rajati pärnaallee. Hiljem on pargi algset ilmet sõjaväeehitiste ja liiklusteedega tublisti rikutud.
Tariifinõukogu

Tariifinõukogu oli Eesti esimese vabariigi aegne Teedeministeeriumi juures tegutsenud nõukogu. 
Tariifinõukogu määras üldtarvituses olevate ühendusabinõude (raudtee, posti-telegraafi-telefoni, õhu-, jõuvankrite- ja laevasõiduettevõtete), nii riiklike kui ka kontsessiooni alusel tegutsevate eraettevõtete tariifid.
Tariifinõukogu juhatajaks oli teedeminister või ta asetäitjaks ministri abi ning liikmeiks järgmiste asutiste ja organisatsioonide esindajad: kolm Teedeministeeriumi, kaks Majandusministeeriumi, üks Põllutööministeeriumi, üks Välisministeeriumi, üks Sõjaministeeriumi, üks Riigi Statistika Keskbüroo, kaks Kaubandus-Tööstuskoja, kaks Põllutöökoja, üks Tööliskoja, üks Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja ja üks omavalitsuste esindaja Eesti Linnadeliidu ja Eesti Maaomavalitsuste Liidu ühisel valimisel.
Sõnaõigusega osavõtu õigus oli Riigikontrollil.
Durbe mõis

Durbe mõis (läti keeles "Durbes muiža", saksa keeles "Durben") on karjamõis Lätis Tukumsi piirkonnas Tukumsis aadressil Mazā Parka ielā 7. 
Durbe mõisat on esimest korda mainitud aastal 1475 kui Šlokenbeka mõisa karjamõisa. Vahepeal ajalooannaalidest kadunud paik ilmus taas dokumentidesse aastal 1644. Mõis on kuulunud von Grotthußidele, Medemitele, von der Reckedele. Mõis võõrandati aastal 1920, aastail 1923–1929 kuulus maja Rainisele. Hiljem kasutati mõisat tuberkuloosi põdevate isikute haiglana. Mõisas asub praegu (aastast 1991) Tukumsi muuseum.
Mõisa peahoone rajati aastal 1821, mil mõis kuulus Jeannot Medemile. Johann Georg Adam Berlitzi projekti järgi valmis klassitsistlik peahoone. Mõisa juurde kuulub ka XIX sajandi esimesel poolel ehitatud teenijate maja.
Park rajati koos peahoonega. 24,8 hektari suurust parki kaunistavad rotund ja kaks kivisilda.
Tartu Päevaleht

Tartu Päevaleht oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1913–1916 Tartus. Ajaleht ilmus kuus korda nädalas.
Vindi tänav (Tartu)

Vindi tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. 
See algab täisnurga all Tammeõie tänavaga, kulgeb idakirdesse, ristub Tammeoksa ja Tammelehe tänavaga ning lõpeb kvartalis Tammelehe, Leevikese ja Räägu tänava ning Tamme puiestee vahel.
Räägu tänav (Tartu)

Räägu tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. 
See algab Leevikese tänavalt, kulgeb lõunakagusse, pöördub seejärel kaarega lääneedelasse, ristub Tamme puiestee, Tammelehe ja Tammeoksa ning lõpeb Tammetõru tänavaga. Tänav tekkis Leevikese tänava osa ümbernimetamisel 1967. aasta augustis.
Tihase tänav (Tartu)

Tihase tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Soinaste tänavalt, kulgeb lääneedelasse, ristub Lemmatsi tänava ja Tamme puiesteega, käändub läände ning lõpeb napilt enne Vaarika tänavani jõudmist majade vahel.
Tasuta maa

Tasuta maa oli Eesti esimese vabariigi ajal Eesti riiklikust maatagavarast autasuna antud maa Vabadussõjaga otseselt (oli sõjas) või kaudselt (sõjas hukkunu pereliikmed) seotud isikutele. 
Tasuta maad anti:
Kreegi tänav (Tartu)

Kreegi tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas. See algab Soinaste tänavalt, kulgeb lääneedelasse ja lõpeb Lemmatsi tänaval, olles 175 meetrit pikk.
Snakestone

Maokivi (inglise keeles "snakestone") on kivi või loomaluudest (sh maoluudest) erilisel viisil valmistatud aine. Maokive on Aafrikas, Lõuna-Ameerikas ja Aasias rahvameditsiinis abistava ja esmaabivahendina maohammustuse korral juba sajandeid kasutatud.
Eksperte teeb murelikuks asjaolu, et maokivi kasutamine maohammustuse korral võib takistada hammustuse ohvri(te)l kaasaegset kõrgetasemelist meditsiinilist abi otsimast. Kuigi kliinilisi katsetusi pole läbi viidud, näitasid laboratoorsed katsetused hiirtega, et kui süstida hiirtele veenisiselt maomürki, puudub maokivil mürgistusseisundile efektiivne ravitoime.
Nigeerias (2005) läbi viidud uurimuses tõdeti, et oleks vaja tõsta inimeste teadlikkust, vältimaks kahtlase väärtusega esmaabivahendite kasutamist. Samas uurimuses tõdeti, et maokivi võib siiski maohammustuse korral kasulikuks esmaabivahendiks osutuda, kuid seda kasutanud inimesed vajasid suuremates kogustes maomürgi antidoote.
Dr. Linnea Smith kirjutas "Piedra Negra" kohta: 
Maokivi kohta kasutatakse teistes keeltes ka nimetusi: 'adderstone', 'viper's stones', 'black stones', 'schwarze Steine', 'pierres noire', 'piedritas negras', 'serpent-stones'.
Teataja (ajaleht, 1922)

Teataja oli ajaleht, mis ilmus Tallinnas 22. detsembrist 1922 kuni 12. augustini 1940; sisuliselt põllumeestekogude häälekandja. Aastani 1929 ilmus leht 2 korda nädalas ja aastast 1930 ilmus 3 korda nädalas.
Teater (ajakiri)

Teater oli aastatel 1934–1940 Tallinnas ilmunud teatrikunstiteemaline ajakiri. Ajakirja ilmus aastas 9 numbrit.
Teekäija

Teekäija oli Tallinnas, Haapsalus ja Keilas alates 1904. aastast ilmunud baptistlik ajakiri. Ajakiri ilmus üks või kaks korda kuus.
Ajakirja avaldamine katkestati 1940. aasta oktoobris Nõukogude ajal ning see hakkas taas ilmuma 1989. aastal. Ajakiri on Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu häälekandja.
Tegeliku Zooloogia Kabinet

Tegeliku Zooloogia Kabinet (ka: "Praktilise Zooloogia Kabinet") oli Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna õppe- ja uurimisasutus. Asutus keskendus põllumajanduslikule ja metsazooloogiale. Asutus loodi 1921. aastal.
Berlingo

Berlingo on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Berlingos.
121 meetri kõrgusel merepinnast asuva Berlingo asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Berlingo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Lograto, Maclodio, Rovato, Travagliato, Trenzano.
Berlingo halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Berlinghetto.
Bassano Bresciano

Bassano Bresciano on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Bassano Brescianos.
65 meetri kõrgusel merepinnast asuva Bassano Bresciano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Bassano Bresciano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Manerbio, Pontevico, San Gervasio Bresciano, Verolanuova.
Bassano Brescianos asub 1989. aasta 29. aprillil sisse pühitsetud Bassano Bresciano astronoomiaobservatoorium ("Osservatorio Bassano Bresciano")
Kreegi tänav

Kreegi tänav on tänav mitmes asulas:
Alfianello

Alfianello on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Alfianellos.
48 meetri kõrgusel merepinnast asuva Alfianello asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Alfianello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Corte de' Frati (CR), Milzano, Pontevico, San Gervasio Bresciano, Scandolara Ripa d'Oglio (CR), Seniga.
Penniinid

Penniinid on madal põhja-lõunasuunaline mäeahelik (kuni 893 m) Põhja-Inglismaal.
Mäestik eraldab Loode-Inglismaa Kirde-Inglismaast ja Yorkshire'ist. Penniine nimetatakse tihti Inglismaa selgrooks.
Mööda mäeahelikku kulgeb Suurbritannia vanim pikamaamatkarada, mis on 429 km pikk.
Annicco

Annicco on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Anniccos.
Po madalikul asuva Annicco kõrgus merepinnast on 60 meetrit, asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Annicco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cappella Cantone, Casalmorano, Grumello Cremonese ed Uniti, Paderno Ponchielli, Sesto ed Uniti, Soresina.
Annicco halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Barzaniga, Grontorto.
Kausatiivverb

Kausatiivverb on tegusõna, mis väljendab tegevuse põhjustamist – üks tegevus kutsub esile teise. Vrd näiteks: 
"Supp jahtub rõdul –" supp jahtub omasoodu 
"Jahutan suppi" – tegija põhjustab, kutsub esile supi jahtumise. 
Kausatiivverbid on sihilised.
Eesti keel.
Kausatiivverbid on enamasti tuletatud sihitutest tegusõnadest: "ma"-lõpust on saanud "tama"-lõpp: "harjuma &gt; harjutama; "kaduma &gt; kaotama. Kuna tuletamise käigus muutub sihitu tegusõna sihiliseks, siis saab tuletusaluse verbi subjektist kausatiivverbi objekt: "Puu "(tegevussubjekt)" kõigub &gt; Kõigutan puud "(tegevusobjekt).
Azzanello

Azzanello on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Azzanellos.
68 meetri kõrgusel merepinnast asuva Azzanello asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Azzanello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Borgo San Giacomo (BS), Casalmorano, Castelvisconti, Genivolta, Villachiara (BS).
Õhupüstol

Õhupüstol on püstoli kujuga suruõhuga toimiv õhkrelv, mida saab liigitada kolme rühma: CO2 relvad, suruõhurelvad ja vedruga relvad.
Suruõhupüstol.
Suruõhurelvad on pigem sportlaskmiseks ning nende väljalaskekiirus ning kineetiline energia on suurem. Suruõhurelvade hinnad on sadades eurodes ning need kasutavad ligikaudu 200 baari surve jaoks mõeldud täispumbatavaid balloone. Suruõhurelvadel on ka hästi disainitud sihikud, mis tõstavad relvade täpsust.
Süsihappegaasipüstol.
Töötavad 12 g CO2 kapsli jõul ning tulistavad enamasti 4,5 mm ümaraid teras- või tinakuule. Väljalaskekiirused jäävad 90–130 m/s vahemikku, kuid on ka erandeid. CO2 relvad on koduõues märki laskmiseks või enesekaitseks.
Vedru laadimisegaga õhupüstol.
Vedruga relvad on kõige odavamad. Nende väljalaskekiirus on võrreldav CO2 relvadega, kuid relvad on ebatäpsemad. Enamik vedruga õhupüstoleid on ühelasulised (eelkõige vanemat tüüpi) ja nende laadimiseks tuleb püstolitoru pärast igat lasku alla murda ning kuul otse rauda sisestada. Mitmelasulised on samas viimastel aastatel järjest rohkem levinud. Vedruga relvad on mõeldud märklauda tulistamiseks ja algajatele harjutamiseks.
Ca' d'Andrea vald

Ca' d'Andrea on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Ca' d'Andreas.
34 meetri kõrgusel merepinnast asuva Ca' d'Andrea asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ca' d'Andrea piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cappella de' Picenardi, Cingia de' Botti, Derovere, San Martino del Lago, Torre de' Picenardi, Voltido.
Ca' d'Andrea halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Breda Guazzona, Brolpasino, Canova, Casanova d'Offredi, Fossa Guazzona, Galizia, Ronca de' Golferani.
Casale Cremasco-Vidolasco

Casale Cremasco-Vidolasco on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Casale Cremascos.
92 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casale Cremasco-Vidolasco asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Casale Cremasco-Vidolasco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camisano, Castel Gabbiano, Pianengo, Ricengo, Sergnano.
Casale Cremasco-Vidolasco halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Casale Cremasco (halduskeskus), Vidolasco.
Casalmorano

Casalmorano on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Casalmoranos.
67 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casalmorano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Casalmorano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Annicco, AAzzanello, Casalbuttano ed Uniti, Castelvisconti, Genivolta, Paderno Ponchielli, Soresina.
Castel Gabbiano

Castel Gabbiano on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Castel Gabbianos.
Serio idakaldal asuva Castel Gabbiano kõrgus merepinnast on 100 meetrit, asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Castel Gabbiano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camisano, Casale Cremasco-Vidolasco, Fara Olivana con Sola (BG), Isso (BG), Mozzanica (BG), Sergnano.
Vaatamisväärsused.
Castel Gabbianos asub barokkstiilis Grifoni villa ("Villa Grifoni", XVIII sajand). Villa ehitati endise kastelli kohale, millest on säilinud XIII-XIV sajandiga dateeritav donjon.
Cella Dati

Cella Dati on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Cella Datis.
34 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cella Dati asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cella Dati piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cingia de' Botti, Derovere, Motta Baluffi, Pieve San Giacomo, San Daniele Po, Sospiro.
Paadrema Püha Kolmainu kirik

Paadrema Püha Kolmainu kirik on aastatel 1888–1889 ehitatud õigeusu kirik Paadremal Pärnu maakonnas. Kirik kuulub Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule ja seal tegutseb Paadrema Püha Kolmainu kogudus.
Kirik on alates 1998. aastast riiklik kultuurimälestis. Kaitsmist väärib nii hoone ise kui ka interjööri ainulaadne kauni kujundusega lagi ja ikonostaas. 
Ajaloost.
Ajaloolisel Läänemaal Varbla kihelkonnas asutati Paadrema(a) õigeusu kogudus 1884. aastal. Sealkandi inimesed olid õigeusu kirikuga Eestis liitunud juba 1883. aastal, mil usuvahetusliikumine Lihulas alguse sai. Algul peeti teenistusi taludes, 1885. aastal valmis Paadrema kool-palvemaja. 
Esimesed preestrid olid eestlased Aleksander Tamm (1884–1887) ja Nikolai Leisman (1887–1888). Enne neid käis piirkonna inimesi Pärnumaalt õigeusku salvimas Uruste preester Dionissi Tamm ja Kalli preester Stefan Bežanitski, kes salvis Paadremaa, Lihula ja Virtsu ümbruses kokku üle 3000 eestlase. 
1887. aastal võõrandati Paadrema kiriku (vene k. "Падернормская Св. Троицкая церковь") ehitamiseks Paadrema mõisalt maavaldus (enne olid sakslastest mõisnikud ja pastorid igati kiriku ehitamise vastu võidelnud) ja ehitati kellatorni, suurema harikupli ja nelja sibulkupliga nurgatorniga maakividest ja tellistest kirik (arhitekt Konstantin Nyman). Ehitajad olid meistrid Muhu saarelt ja töödejuhataja oli Feodor Revka. Koos kirikuga valminud Paadrema kihelkonnakooli kivimaja võõrandati koguduselt 1918. aastal ja seal avati riiklik algkool. Liikmeid oli koguduses 1890. aastal 983 ja 1913. aastal 1538. Aastal 1922 oli Paadremaa valla elanikest 35% õigeusku. 1939. aastal oli koguduses 925 liiget ja 1970. aastal 81 annetajaliiget. Aastatel 1963–1989 oli koguduse preester Mihail Tapp (1904–1990; aastatel 1963–1978 oli ta kogudust hooldav preester).
Tänapäev.
Alates 2006. aastast oli koguduse preester Enos Heinsoo (snd 1955), aastast 2013 Agaton Paalberg (snd 1973).
Huvitav teada.
Paadrema kirikus on ristitud kirjanik Karl Ristikivi, kes on ka maetud Paadrema kalmistule oma ema Liiso kõrvale.
Cicognolo

Cicognolo on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Cicognolos.
44 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cicognolo asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cicognolo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cappella de' Picenardi, Pescarolo ed Uniti, Pieve San Giacomo, Vescovato.
Cingia de' Botti

Cingia de' Botti on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis. Halduskeskus asub Cingia de' Bottis.
31 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cingia de' Botti asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cingia de' Botti piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ca' d'Andrea, Cella Dati, Derovere, Motta Baluffi, San Martino del Lago, Scandolara Ravara.
1881. aasta rahvaloendus Eestis

1881. aasta rahvaloendus Eestis oli osa kolmes Balti kubermangus (Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangus) toimunud rahvaloendusest, mis algas 10. jaanuaril 1882 (vana kalendri järgi 29. detsembril 1881).
Kolme kubermangu rahvaloenduse kokkuvõtted ilmusid 15 vihikuna aastatel 1883–1885:
Luste loss

Luste loss ("Lustes pils") on loss Lätis Dobele piirkonnas Jaunbērze valla ja Dobele valla piiril Dravniekis. Saksa keeles "Lustschloss Friedrichslust". Tegemist oli Luste mõisa peahoonega.
Mõis kandis kunagi nime Vecpienava ja see rajati 1555. aastal. Esimesed omanikud olid Riviused. 
Alates 17. sajandist kuulus mõis Bironidele. Kui Bironid said Kuramaa hertsogiteks, sai mõisast riigimõis. Aastail 1910–1912 oli mõisa rentnik professor Paulis Lejiņš. 1936. aastal ostis mõisa Dobele pastor Johann Rivius, saades lossi taas suguvõsa valdusse.
Peahoone laskis 1770. aastal ehitada Peter Biron, arhitekt oli Severin Jensen. 1780. aastal andis Biron lossi külaskäigul viibinud toonase kroonprintsi Friedrich Wilhelm II käsutusse, sellest ka lossi nimi. Peahoone on barokne, klassitsismi sugemetega. 
Prantsuse park rajati koos peahoonega, kaugemal läks see üle metsapargiks. Parki ehtis Hiina paviljon, sinna rajati tammesalu.
Teine maailmasõda laastas lossi ja see muutus elamiskõlbmatuks. 1950. aastal taastati küttesüsteem, aga korrastamine jäi pooleli. Tänapäeval seisab loss kasutuseta ja on osaliselt varemetes.
Kukšas

Kukšas on küla ("vidējciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Jaunsāti vallas. Küla asub valla keskusest Abavniekist 7,5, piirkonna keskusest Tukumsist 23 ja Riiast 85 kilomeetri kaugusel, merepinnast 58 meetri kõrgusel.
Esimest korda on asulat mainitud aastal 1530. Asulas on Kukšase mõisa ("Kukschen") süda. Mõisa hoonetekompleks, park ja häärber on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Paik on nime saanud sellest, et mõis rajati paika, kus elasid kolm Kuki või Kucki nime kandvat venda.
Külas asub Kukšase bussipeatus..
Kukšase mõis

Kukšase mõis (läti keeles "Kukšu muiža", saksa keeles "Kukschen") on mõis Lätis Tukumsi piirkonnas Jaunsāti vallas Kukšases. 
Mõis rajati aastal 1530 maadele, kus elasid kolm Kuki (Kucki) nimelist venda. Neist olevatki saanud mõisa esimesed omanikud. Wolter von Plettenbergil oli küll soov anda mõis rüütel Berndt Tidevicile, kuid see sai teoks aastal 1534. Omanike seas on olnud Tidevicid, Branelid, Heikingid, Gorad, Rennenkampffid, Bilteringid, Stenderid. Aastast 1822 olid mõisa omanikeks Boetticherid. Viimase pere kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920. 
Peahoone rajati aastal 1725. Hoone on segu barokist ja klassitsistlikust stiilist. Hoone renoveeriti aastal 2005, seal asub praegu võõrastemaja. Mõisa hoonetekompleks, park ja häärber on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Häärberis on sündinud ja elanud Werner Bergengrueni ema.
17.1 hektari suurune park on vabakujundusega. Boetticherid uuendasid lisaks mõisa peahoonele ka parki, istutades sinna mitmeid võõrliike.
Falsifikatsionism

Falsifikatsionism on Karl Popperilt pärinev induktsionismi vastustav teadusekäsitus. Selle järgi ei alusta teadus (kogemusteadus) mitte vaatlustest, vaid oletustest, mida teadlased püüavad kriitika ja kontrollimise (vaatluste ja katsete) abil ümber lükata (falsifitseerida). Kui oletus on põhjalikule tõsisele kontrollimisele vastu pidanud, võib selle oletuse esialgselt omaks võtta, kuid ta jääb siiski ainult oletuseks.
Teadusliku teooria, seaduse või üldistuse kindel teadmine ei ole falsifikatsionismi järgi võimalik. Juba järgmisel hetkel võib see kontrollimisel vääraks osutuda. 
Popper armastas näiteks tuua Newtoni mehaanikat, mis pidas 1687. aastast, mil see avaldati, kuni umbes 1900. aastani kontrollimisele hästi vastu. Aastatel 1900–1920 aga leiti, et see on ebatäpne, ning seda korrigeeriti relatiivsusteooriale toetudes.
Kriitika.
Ernest Nagel.
Ernest Nagel (1979:76) leiab, et Popperi "arusaam falsifikatsiooni rollist teooriate kasutamisel ja arendamisel on ülelihtsustus, mis on lähedal teadusliku protseduuri karikatuurile".
Hanssoni falsifikatsioon.
Sven Ove Hansson alustab falsifikatsiooni mõistelisest analüüsist. Kõigepealt peab olema hüpotees, mida falsifitseerida. Siis peab eksperimendil olema binaarne tõlgendusstruktuur, st võimalikud uurimustulemused peavad juba ette jagunema kaheks teineteist välistavaks kategooriaks vastavalt sellele, kas hüpotees läbib testi. See nõue välistab eksploratiivse uurimistöö, mille puhul puudub uurimistulemuste igasugune eelnev kategoriseerimine (näiteks mõne valgu struktuuri kindlakstegemine). Samuti välistatakse uurimustulemuste eelnev kategoriseerimine rohkem kui kaheks sama staatusega kategooriaks. Kui binaarne tõlgendusstruktuur on olemas, siis on ikkagi tarvis ka staatusasümmeetriat: peab olema selge, mis on testitav hüpotees: kumba tulemuste kategooriat peetakse just hüpoteesi toetavaks. Peale selle, Popperi järgi saab hüpoteesi ainult falsifitseerida, mitte aga verifitseerida. Sellest tuleneb kaks nõuet. Esiteks, üks tulemuste kategooriatest on kergemini kinnitatav kui teine (kinnitusasümmeetria). See on ühitatav nii verifikatsionismi kui ka falsifikatsionismiga. Teiseks, hüpoteesi eitus on kinnitatavam kui jaatus (negatiivne ühendus). Falsifikatsionism eeldab, et kõik need neli nõuet on täidetud.
Hansson vaatas läbi ajakirjas Nature 2000. aastal ilmunud 70 artiklit. Ainult kahes artiklis kirjeldatud uurimuses olid kõik nõuded täidetud, ja ühes neist leidis aset falsifikatsioon. Hansson teeb järelduse, et falsifikatsionismist metodoloogilise soovitusena on vähe kasu, sest enamasti ei ole selle eeldused täidetud. Falsifikatsionism on "falsifitseeritud".
Seemnesari

Seemnesari ehk raig on paljude isaste selgrootute ja selgroogsete sisemine paariline suguelund. Seemnesari on seemnerakke tootev isassugunääre.
Seeli keel

Seeli keel oli keel, mida kõnelesid kuni XV sajandini seelid. Keelest ei ole säilinud kirjalikke ülestähendusi, aga kohanimede ja murrete analüüsi põhjal kuulus keel balti keelte hulka. Kuigi seelide kultuur sarnanes latgalite kultuuriga, oli keel ilmselt leedu keelega väga sarnane, sarnanedes mõnedes üksikasjades kura keelega.
Protobothrops

Protobothrops on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Protobothrops" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Sēlija

Sēlija (ka Seloonia või Augšzeme) (läti keeles "Sēlija", leedu keeles "Sėla") on Läti ajalooline ja etnograafiline piirkond riigi keskosas.
Sēlijaga piirnevad ajaloolised piirkonnad Zemgale, Aukštaitija, Vidzeme ja Latgale. Kõige tähtsamaks jõeks on piirkonna põhjapiiril asuv Daugava. Suurimad linnad on Jēkabpils ja Daugavpils, mis asuvad osalt Sēlijas, osalt Latgales. 
Sēlija alla kuuluvad Aknīste piirkond, Ilūkste piirkond, Jaunjelgava piirkond, Jēkabpilsi piirkond, Nereta piirkond, Sala piirkond, lisaks veel ka Daugavpilsi piirkonna ja Krāslava piirkonna Daugava jõest lõuna poole jäävad osad. 
1795–1918 kuulus Sēlija haldusjaotuses Kuramaa kubermangu ning läks koos selle territooriumiga pärast Esimest maailmasõda Läti Vabariigile.
Piirkonna nimi tuleneb muistse balti rahva seelide nimest. 13. sajandist on seeli rahvalt nime pärinud Sēlijat peetud Zemgale osaks, tänapäeval moodustab see Zemgale valimisringkonna idaosa.
Porthidium

Porthidium on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Porthidium" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Mõtsu mõis

Mõtsu mõis (saksa keeles "Metzaküll", rootsi keeles "Metzeboe") oli mõis Läänemaal Hanila kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Pärnu maakonda Lääneranna valla territooriumile.
Esmamainitud 1478. aastal nimega Metzawe.
Mõtsu mõis loodi 1681. aastal Paadrema rüütlimõisa osast.
Tänapäeval on säilinud ainult kaunis mõisapark, kus peetakse kohalikku jaanipäeva.