Andmemudel

Andmemudel ("data model") – kontseptuaalne raamistik, millega kirjeldatakse andmete struktuuri, seoseid ja piiranguid infosüsteemis. Määratleb, kuidas andmeid struktuurselt kujutatakse ja millised seosed on erinevate andmeüksuste vahel. Andmemodelleerimine ("data modeling") on protsess, mille käigus luuakse andmemudel infosüsteemi arenduse, analüüsi või integreerimise eesmärgil.
Mõiste ja eesmärk.
Andmemudel on kontseptsioonide kogum, millega kirjeldatakse andmebaasi loogilist struktuuri (nt andmetüübid, seosed, piirangud), et saavutada eraldatus (abstraktsioon) füüsilisest talletusest ja pakkuda ühtset arusaama andmetest. Mudel määrab, kuidas andmed on omavahel seotud, kuidas neid töödeldakse ja salvestatakse.
Kontseptuaalse andmemudeli ("") eesmärk on ühtlustada organisatsioonis kasutatav terminoloogia, toetada semantilist kooskõla ning võimaldada ärivajaduste jälgitavust süsteemide ja protsesside vahel, mis on tehnoloogiast sõltumatu.
Andmemudeli modelleerimise protsess.
Andmemudeli modelleerimine koosneb tavapäraselt järgnevatest sammudes - andmenõuete kogumine, kontseptuaalse mudeli loomine, loogilise mudeli koostamine, füüsilise mudeli genereerimine ja mudeli valideerimine. Seda protsessi toetavad erinevad ülesmärked ja meetodid, näiteks ER-diagrammid ("Entity-Relationship diagrams"), UML klassidiagrammid ("Unified Modeling Language class diagrams") ja IDEF1X. Andmemodelleerimise eesmärk on tagada andmete järjepidevus, kvaliteet ja süsteemidevaheline ühilduvus.
Peamised andmemudeli tasemed.
Andmemudelil eristatakse tavaliselt kolme abstraktsioonitaset: kontseptuaalne, loogiline ja füüsiline. 
Kontseptuaalne andmemudel ("") kirjeldab äriloogikat ja põhimõisteid sõltumatult tehnilisest teostusest. 
Loogiline andmemudel (") määratleb andmestruktuurid ja seosed üksikasjalikumalt, kuid jääb veel rakendustehnoloogiast sõltumatuks. 
Füüsiline andmemudel (") kirjeldab, kuidas andmed tegelikult salvestatakse konkreetse andmebaasitehnoloogia tasemel.
Kasutusvaldkond.
Andmemudeleid kasutatakse infosüsteemide (') arendamisel, analüüsimisel ja haldamisel. Geoinfosüsteemide (') kontekstis määratlevad andmemudelid ruumiandmete objektid, seosed ja atribuudid. Näiteks Esri ArcGIS platvormis kasutatakse kontseptuaalseid ja loogilisi mudelitasemeid, et kirjeldada ruumianalüüsi ("spatial analysis") ja ruumiandmete ("spatial data") struktuure.
Praktiline kasutus.
Andmemudel toetab nõuete analüüsi, skeemidisaini, andmete kvaliteeti ja süsteemidevahelist ühilduvust: kontseptuaalne mudel ühtlustab sõnavara; loogiline mudel formaliseerib reeglid ja seosed; füüsiline mudel optimeerib talletuse ning päringutöötluse. Mudeli sidusus ja viidatud standardid (nt UML, IDEF1X) parandavad koostalitlusvõimet ja arusaadavust nii arendajatele kui ka sidusrühmadele.
Standardid ja arengusuund.
Andmemudelite kujundamisel tuginetakse sageli rahvusvahelistele standarditele ja metoodikatele, nagu ISO/IEC 11179, ISO 19109.Järjest enam on andmemodelleerimine muutunud tihedalt seotuks tehisintellekti ("artificial intelligence") ja andmehalduse automatiseerimisega, mis võimaldab luua ja hooldada mudeleid dünaamiliselt vastavalt andmete muutumisele.
Eesti kontekst.
Eestis on mitmete avalike andmestike andmemudelid dokumenteeritud, eelkõige ruumiandmete (spatial data) valdkonnas, kus andmestikud on kirjeldatud INSPIRE rakendusskeemide (application schema) järgi.
Praktilise näitena on Eesti topograafia andmekogu (ETAK) andmemudel, mis määratleb ruumiobjektide klassid, atribuudid, seosed ja kvaliteedinõuded.
INSPIRE raamistik (nt teemate „Haldusüksused“, „Teed ja transpordivõrk“ jmt) määratleb valdkondlikud andmemudelid, millele Eesti ruumiandmestikud peavad vastama; vastavad kirjeldused on koondatud Eesti geoportaali.
Taustaks ja koordineerimiseks kasutatakse riigi tasemel registrit RIHA (riigi infosüsteemi halduskogu) ning töövahendeid nagu AKIT (klassifikaatorite ja andmeterminite haldus); need ei ole iseseisvad andmemudelid, kuid toetavad modelleerimise ühtlust ja metaandmete kvaliteeti.