tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ühekroonine meenemünt (1999)

See 1999. aastal vermitud 1-kroonine meenemünt on pühendatud 130 aasta möödumisele I üldlaulupeost 1869. aastal.
Tegemist on meenemündiga mida vermiti 100 000 tk, ehkki esialgne planeeritud maksimumtiraaž oli 130 000, mis on tiraažina märgitud ka mündi pakendil. Münt on poskaardi suuruse lehe keskel, läbipaistvast plastikust katte all (nii et mündi mõlemad küljed on nähtavad).
Mündid on vermitud Leedu Rahapajas ning neid müüakse Eesti Panga muuseumis hinnaga 4 eurot tükk.
Münt on eriline selle poolest, et see on üks väheseid Eesti münte, millele ei ole kolme lõvi või riigivapi kujutist, samuti on see on esimene (ja seni ainus) Eesti mitteväärismetallist meenemünt, mis ei ole mõeldud kasutamiseks igapäevases käibes.
Kujundus.
Mündi ja selle pakendi on kujundanud skulptor Mati Karmin. Münt on kuldkollast värvi ning kaalub 5 grammi, läbimõõt on 2,325 sentimeetrit ning selle serv on katkendlikult rihveldatud.
Avers.
Mündi esiküljel on pääsuke mille kohal on legend "EESTI VABARIIK" ning mille all on vermimise aasta "1999".
Revers.
Mündi tagaküljel on Tallinna laululava kujutis mille all nimiväärtus "1 kroon".
Pakend.
Pakendi ühel küljel on kaasaegse laulupeo ajal tehtud Tallinna laululava pilt, teisel küljel on Tõstamaa laulukoori pilt aastast 1865, Eesti Panga presidendi Vahur Krafti pühendus eesti ja inglise keeles ning mündi vermimise andmed. Pühenduse eestikeelne teks on: 130 aastat on Eesti laulupidudel lauldud - nii murest kui rõõmust, vabaks saamisest ja vabadusest. Olgem koos, vabadena ja lauldes.
Good Hope (lahinguristleja)

Good Hope (ehitatud 1902–1903) oli ristleja, mis kuulus Inglismaa merelaevastikku ning hukkus Saksamaa Ida-Aasia eskaadri hävitamisel Esimeses maailmasõjas 1. novembril 1914. aastal Coroneli lahingus.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 161,4 m
Laius: 21,6 m
Süvis: 7,9 m
Veeväljasurve: 14100 t
Kiirus: 23 sõlme
Invincible (laev 1907)

Invincible (ehitatud 1907) oli lahinguristleja, mis kuulus Inglismaa merelaevastikku ning hukkus 31. mail 1916 Skagerraki ehk Jüütimaa merelahingus Esimeses maailmasõjas.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 172,8 m
Laius: 23,9 m
Süvis: 7,8 m
Veeväljasurve: 17 420 t
Võimsus: 41 000 hj
Kiirus: 25 sõlme
Meeskond: 784 inimest
Inflexible

Inflexible (ehitatud 1908) oli lahinguristleja, mis kuulus Suurbritannia merelaevastikku ning lammutati 1923. aastal. Osales olulisemates merelahingutes Esimeses maailmasõjas.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 172,8 m
Laius: 23,9 m
Süvis: 7,8 m
Veeväljasurve: 17 290 t
Võimsus: 41 000 hj
Kiirus: 25 sõlme
Meeskond: 784 inimest
Monmouth (ristleja)

Monmouth (ehitatud 1903–1904) oli ristleja, mis kuulus Inglismaa merelaevastikku ning hukkus Saksamaa Ida-Aasia eskaadri hävitamisel Esimeses maailmasõjas 1. novembril 1914. aastal Coroneli lahingus.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 141,2 m
Laius: 20.1 m
Süvis: 7,5 m
Veeväljasurve: 9800 t
Kiirus: 23 sõlme
Tropism

Tropism (kreeka "tropos" 'pöörama') ehk suundus on taime kasvuliikumine mingi välise ärritaja toimel.
Santo Domingo

Santo Domingo on Dominikaani Vabariigi pealinn ja suurim linn. Asub Kariibi mere kaldal.
Ajalugu.
Santo Domingo on vanim eurooplaste asutatud linn Ameerikas. Selle asutas 1496. aastal Bartolomeo Kolumbus Ozama jõe suudmesse.
1538. aastal avati linnas Ameerika esimene ülikool.
1936 kuni 1961 kandis linn diktaator Rafael Trujillo järgi nime "Ciudad Trujillo".
Santo Domingo sadam La Haina on riigi tähtsaim sadam.
Linna toomkirik Santa Maria de la Encarnación on Ameerika vanim katedraal, mille nurgakivi pandi 1521. aastal ning see pühitseti sisse 1540. 1795. aastani asus seal Christoph Kolumbuse põrm.
1930. aastal hävis suurem osa linnast tornaado läbi.
Anton de Bary

Heinrich Anton de Bary (26. jaanuar 1831 Frankfurt – 19. jaanuar 1888 Strasbourg) oli saksa kirurg, botaanik, mikrobioloog ja mükoloogia rajaja.
De Bary sündis arst August Theodor de Bary (1802–1873) ja tema naise Emilie (sündinud Meyer) kümnelapselises peres. Isa julgustas teda liituma loodushuviliste rühmaga, kes ümbruskonna looduse põhjal herbaariume koostas. Hiljem õhutas de Bary huvi looduse vastu Senckenbergi loodusemuuseumi kuraator Georg Fresenius, kes ühtlasi õpetas botaanikat Senckenbergi instituudis. De Bary aitas Freseniust vetikate ja seente mikroskoopilise uurimise osas.
1848. aastal lõpetas de Bary Frankfurdi gümnaasiumi ja hakkas Heidelbergi ülikoolis meditsiini õppima. Õpinguid jätkas ta Marburgi ülikoolis ja 1850 Berliini Humboldti ülikoolis. Ülikoolis keskendus ta mitte loomsele, vaid taimsele elule. Ta lõpetas ülikooli 1853, kaitstes väitekirja "De plantarum generatione sexuali" ("Taimede sugulisest paljunemisest"). Samal aastal avaldas ta raamatu seentest, mis põhjustavad taimedel rooste- ja nõgihaigust.
Pärast lõpetamist töötas de Bary Frankfurdis arstina, aga mitte kaua. Ta läks Tübingeni, sai eradotsendiks ja töötas sealse ülikooli õppejõu Hugo von Mohli assistendina. 1855 sai ta Freiburgi ülikooli botaanikaõppejõuks, kui tema eelkäija sellel ametikohal Carl Wilhelm von Nägeli sai Müncheni ülikooli botaanikaprofessoriks. De Bary rajas Freiburgis kõige moodsama botaanikalabori.
1867 sai de Bary Halle ülikooli botaanikaprofessoriks. Sellel ametikohal varem töötanud Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal oli eelmisel aastal surnud. Schlechtendal oli koos von Mohliga asutanud esimese botaanikaajakirja Botanische Zeitung. De Bary sai selle kaastoimetajaks ja hiljem (von Mohl suri 1872) ainsaks toimetajaks.
Pärast Prantsuse-Preisi sõda määrati de Bary 1872. aastal Strasbourgi ülikooli botaanikaprofessoriks ja ühtlasi valiti ta ülikooli esimeseks rektoriks Saksamaale kuulumise ajal. Rektorina rajas ta ülikooli botaanikaaia.
Anton de Bary abiellus 1861. aastal Antonie Einertiga. Nad said neli last.
Ta avastas seente heterotroofse toitumise ja sugulise paljunemise ning lõi esimese seente fülogeneetilise süsteemi. Ta avastas, et samblikud koosnevad seentest ja vetikatest. Selle tähistamiseks võttis ta kasutusele sõna "sümbioos" (oma 1879 Strasbourgis ilmunud monograafias "Die Erscheinung der Symbios"). 
Anton de Bary oli Peterburi Teaduste Akadeemia välisliige.
Mitme ülikooli õppejõuna mitmekümne aasta jooksul oli de Baryl palju üliõpilasi. Kõige tuntumad nendest on Venemaa mullateadlane Sergei Vinogradski, krüptogaamsete taimede uurijast ameerika teadlane William Gilson Farlow ja prantsuse seeneteadlane Pierre-Marie-Alexis Millardet.
Georgi Bõstrov

Georgi Bõstrov (10. oktoober 1944 Petserimaa – 15. oktoober 2015) oli Eesti poliitik. 
Ta on lõpetanud 1984 Tallinna Polütehnilise Instituudi insener-ökonomistina, Peterburi Riigiteenistuse Instituudi (riikliku ja munitsipaaljuhtimise eriala, 1993) ja Moskva Sotsiaalteaduste Ülikooli (õigusteadus, 2001).
1991. aasta augustiputši ajal Nõukogude Liidus tervitas ta riigipöördekatset ja heiskas Maardus selle märgiks punalipu.
Kuulus Eestimaa Ühendatud Vasakparteisse. Varem kuulunud NLKP-sse.
Ta oli 1996–2013 ja 27. jaanuarist 2015 kuni oma surmani Maardu linnapea. 
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus ta 6183 häält. Valituks osutudes lubas ta taotleda vene keelele Euroopa Liidus ametliku keele staatust.
Ta kuulus Konstitutsioonierakonda, oli selle vanematekogu esimees. 2007. aasta Riigikogu valimistel sai ta Konstitutsioonierakonna esinumbrina 848 häält ja ei pääsenud riigikokku.
2010. aastal valiti ta Balti riikide esindajaks ülemaailmsesse Vene kaasmaalaste nõukogusse.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Rahvaliidu nimekirjas 2. valimisringkonna (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosa) esinumbrina. Ta sai 204 häält ja ei osutunud valituks.
Aastatel 2013–2015 oli ta Maardu linnavolikogu esimees.
Mälestuse jäädvustamine.
2017. aasta juulis avati Maardus Georgi Bõstrovi pronksbüst, mille Maardu linnavalitsuse tellimusel lõi skulptor Aleksander Litvinov.
Isiklikku.
Georgi Bõstrovi hobid olid mäesuusatamine, alpinism ja kalapüük.
Välislingid.
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Suur salm

Suur salm (ka Suursalm) on väin Põhja-Eestis Aegna ja Kräsuli saare vahel. Väina laius on umbes 600 m.
Suurim mõõdetud sügavus 2006, aastal oli 1,5 ja 2 meetri vahel. Tormid kannavad salme liiva.
Frédéric Joliot-Curie

Jean Frédéric Joliot-Curie (19. märts 1900 Pariis – 14. august 1958) oli prantsuse füüsik.
Aastatel 1908–1917 õppis ta Lacanale'i lütseumis, kust siirdus ajutisesse teenistusse armeesse. 1918. aastal jätkas Frédéric Joliot õpinguid kõigepealt Lavoisier' lütseumis, sealt edasi Pariisi Keemia ja Füüsika Koolis.
1925. aastal, saades Curie fondist stipendiumi, asus Frédéric Joliot preparaatorina Pariisi Raadiumiinstituuti. Samal ajal kaitses Irène Curie doktoriväitekirja teemal "Polooniumi alfakiirgusest". 4. oktoobril 1926 registreeriti Pariisi 4. ringkonna linnavalitsuses Irène Curie ja Frédéric Joliot' abielu. Aastal 1927 sündis tütar Hélène (hiljem Hélène Langevin-Joliot). Frédéric sai litsentsiaadikraadi Pariisis Sorbonne'i ülikoolis. 1930. aastal kaitses ta doktoriväitekirja polooniumi elektrokeemia kohta.
1932. aastal määrati Frédéric Joliot-Curie Rahvusliku Teaduste Fondi seaduslikuks töötajaks, st sai Raadiumiinstituudis palgalise assistendi koha. Irène Joliot-Curie nimetati Raadiumiinstituudi Curie laboratooriumi tööde juhatajaks. Samal aastal sündis ka nende teine laps Pierre.
1934. aasta 15. jaanuaril teatasid Frédéric ja Irene Joliot-Curie avastatud kunstlikust radioaktiivsusest, mille eest neile anti ka 1935. aastal Nobeli keemiaauhind.
Alates 1936. aastast nägi Frederic palju vaeva ülemaailmse rahu tagamiseks. Sõja-aastatel organiseeris ta oma ammuse õpetaja Paul Langevini põgenemise. Sellest ajast illegaliseerus Frederic täiesti. Kommunistina nimetati ta paljude rahuorganisatsioonide juhiks (näiteks Prantsusmaa vabastamise ja sõltumatuse eest võitleva Rahvusrinde president).
1956. aasta 17. märtsil suri Irene Joliot-Curie. Samal aastal uuris Frederic Joliot Pierre Curie päevikuid, mida nad Marie Sklodowska-Curiega täitsid, kui püüdsid leida ja eraldada polooniumi ja raadiumi. Päevikud olid pärast Pierre'i ja Marie surma veel aastakümneid tugevalt radioaktiivsed.
Jean Frederic Joliot-Curie suri Saint Antoine'i haiglas 14. augustil 1958. 18. augustil peeti tema riiklik matus Pariisis.
Santiago de los Caballeros

Santiago de los Caballeros on linn Dominikaani Vabariigis, Santiago de los Caballerose provintsi keskus, elanike arvult riigi teine linn. Asub sisemaal riigi põhjaosas, Cibao orus.
Ajalugu.
Linna asutas Christoph Kolumbus 1495. aastal Yaque del Norte jõe kaldale. 
Santiago de los Caballeros on korduvalt olnud lühikest aega Dominikaani Vabariigi pealinn.
Békéscsaba

Békéscsaba on komitaadi õigustega linn Ungaris, Békési komitaadi halduskeskus.
Dunaújváros

Dunaújváros (ungari 'Doonau-uus-linn') on komitaadi õigustega linn Ungaris Fejéri komitaadis, Dunaújvárosi kreisi halduskeskus.
Asub Doonau paremal kaldal.
1949 otsustati linna rajada suur metallurgiatehas. Tehas valmis 1954. aastal. 1951–1961 oli linna nimi Sztálinváros.
Eger

Eger on komitaadi õigustega linn Ungaris, Hevesi komitaadi halduskeskus.
Linn on tuntud veinipiirkonna keskus. Tuntuim veinisort on Egri bikavér ('Egeri härjaveri').
Türgi sõdade ajal oli linn pidevate rünnakute objektiks. 1552. aastal suutis väike ungari väeüksus linna kaitsta suure türklaste väe vastu. Seda kirjeldab Géza Gárdonyi romaan "Egeri tähed".
Rokkmuusikastiilide loend

"Siin on loetletud rokkmuusika (kaasa arvatud "punk rock"'i ja "heavy metal"'i) stiile".
Érd

Érd on komitaadi õigustega linn Ungaris Pesti komitaadis. Budapesti eeslinn, asub Budapestist edelas.
Érd on linn 1979. aastast, kuid tänapäeva linnaosa Óvárost mainitakse juba 1243. aastal.
Linnas on 17. sajandist pärinev minarett.
Hódmezővásárhely

Hódmezővásárhely on komitaadi õigustega linn Ungaris Csongrád-Csanádi komitaadis.
Tosno rajoon

Tosno rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis. 
Rajoonis on 7 linnalist asulat (sealhulgas 3 linna: Tosno, Nikolskoje, Ljuban) ja 6 valda.
Volossovo rajoon

Volossovo rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis. 
Rajoonis on 1 linnaline asula (Volossovo linnaasundus) ja 16 külaasundust. Need külaasundused on järgmised:
Külasid: Begunitsõ, Lopets, Simititsa.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Volossovo rajooni elanikest venelasi 89,90%, ukrainlasi 2,38%, valgevenelasi 1,72% ja soomlasi 0,90%.
Podporožje rajoon

Podporožje rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblasti idaosas. Rajoon on pindalalt oblasti suurim, kuid elanike arvult väikseim. Üle poole elanikest asub rajooni keskuses Podporožjes.
Rajoonis on 4 linnalist asulat. Suuremad asulad on veel Nikolski, Važinõ ja Voznessenje.
Halduslikult jaguneb rajoon 4 linna- ja 1 küla-asunduseks.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Podporožje rajooni elanikest venelasi 91,21%, vepslasi 3,49%, ukrainlasi 1,28%, valgevenelasi 1,18%, karjalasi 0,65% ja teistest rahvustest inimesi 2,19%.
1926. aastal moodustasid vepslased 18,20% Podporožje rajooni elanikkonnast, 1939. aastal 12,72% ja 1959. aastal 9,94%.
Jericho (seriaal)

"Jericho" on USA-s toodetud draamaseriaal, mille esmaesitlus eetris oli 29. novembril 2006. 
Seriaali tootjad plaanisid seriaali lõpetamist, kuid fännide protesti järel otsustasid seda jätkata.
Alates 9. maist 2007 näitab seriaali Eestis TV3.
Sisu.
Tegevus toimub Kansase osariigis väljamõeldud linnakeses Jerichos pärast mitmeid tuumarünnakuid USA linnadele. Jericho elanikud on ülejäänud maailmast ära lõigatud ega tea, kas nad on ainsad ellujäänud. 
Osatäitjad.
Osatäitjate seas on Skeet Ulrich, Ashley Scott, Lennie James, Pamela Reed, Gerald McRaney, Michael Gaston, Kenneth Mitchell ja Sprague Grayden.
Priozerski rajoon

Priozerski rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis. 
Rajooni nime hääldus on vaidlusalune. 
Rajoonis halduskeskus on Priozerski linn. 
Rajoonis on Kuznetšnoje alev ja 12 valda.
Jeeriko

Jeeriko on linn Jordani Läänekaldal.
Jeerikot peetakse vanimaks järjepideva asustusega linnaks. Seal on olnud järjepidev asustus alates 8. aastatuhandest eKr. Arvatavasti elas seal aastal 8000 eKr 2000–3000 inimest. Vaenlaste eest kaitses neid võimas kivimüür, mida tugevdas kaitsetorn. Nende eluasemeks olid üheruumilised savikatustega majad.
Margaret Chan

Margaret Chan Fung Fu-chun (traditsioonilises kirjas 陳馮富珍; lihtsustatud kirjas 陈冯富珍; sündinud 21. augustil 1947 Hongkongis) on hiina arst, kes oli Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) peadirektor aastatel 2007–2017.
Elulugu.
Margaret Chan lõpetas oma meditsiiniõpingud Kanadas Lääne-Ontario ülikoolis. 
Aastal 1978 asus ta tööle Hongkongi terviseametkonnas. Aastatel 1994–2003 oli ta Hongkongi valitsuses tervisedirektor. Sellel ametikohal vastutas ta ka linnugripi (1997) ja SARSi vastase võitluse eest (2003). SARS-i suri Hongkongis ligi 300 inimest. Avalikkus ja parlament kritiseerisid Chani viivitava hoiaku pärast SARS-iga võitlemisel. 
Aastatel 2003–2005 ning 2005–2007 WHO nakkushaiguste järelevalve ja nakkushaigustevastase võitluse osakonna direktor ja peadirektori asetäitja gripipandeemia alal. 8. novembril 2006 valis WHO Täitevkomitee ta WHO peadirektoriks ja 9. novembril kinnitas selle valiku Maailma Terviseassamblee eriistung. Tema esimene ametiaeg algas 4. jaanuaril 2007 ning lõppes 30. juunil 2012, ent 2012. aasta mais kinnitati ta samale ametikohale ka teiseks perioodiks, mis kestis kuni 30. juunini 2017.
Das Phantom der Oper

"Das Phantom der Oper" (või "Das Gespenst im Operhaus") on 1916. aastal Saksamaal loodud must-valge tummfilm, mis pole tänapäevani säilinud. 
Film põhineb Gaston Leroux' romaanil "Ooperikummitus" ning on esimene film ooperifantoomist.
Ivan VI

Ivan VI (Иоанн Антонович; 23. august 1740 – 16. juuli 1764) oli Venemaa keiser aastatel 1740–1741.
Ivan oli Ivan V tütretütre Anna Leopoldovna poeg. 
Kui Ivan sündis, oli Venemaa keisrinna ja Ivani tädi Anna Ivanovna suremas ning otsustas trooni temale pärandada. Ivan määrati vaid pooleteisekuuselt Venemaa valitsejaks, regendiks määrati esialgu Kuramaalt pärit keisrinna Anna favoriit Bironite dünastia Kuramaa hertsog Ernst Johann Biron ("Bühren"). 
Kuna aga õukonnas peeti teda liialt vene aadli huvidele vastanduvaks, siis sama aasta lõpus Biron kukutati ja asendati keisri ema Anna Leopoldovnaga. Siiski jäi vene aadli rahulolematus alles, sest kõrgetel kohtadel olid enamuses sakslased, sealhulgas oli keiser ise sünni poolest sakslane. Anna Leopoldovna oli samuti valitsemiseks liiga noor ja tundis vähe huvi riigiasjade vastu, valitsuse tegelik juht oli Andrei Osterman.
1741. aasta lõpus toimus uus vandenõu, mis lõppes Ivani ja ta vahepeal regendiks saanud ema kukutamisega, uueks keisrinnaks sai Peeter I tütar Jelizaveta Petrovna. Ivan suleti Schlüsselburgi vanglasse.
Vangistuse alguses oli Ivan kõigest aastane ja ta jäi vanglasse elu lõpuni. Seetõttu ei saanud ta haridust ja tema vaimsed võimed jäid välja arenemata.
Ivanil olid kaks õde ja kaks venda, kõik nooremad. Nemad sündisid vangistuses. Ema Anna Leopoldovna suri 1746. Ivani õed-vennad vabastati vangistusest 1780. aastal, kui Katariina II võim oli kindlustunud ja ta ei pidanud neid enam ohtlikeks. Ivani õdedest-vendadest ühelgi polnud lapsi.
1762. aastal külastas teda uus keiser Peeter III, kes näis Ivanile kaasa tundvat ja võis isegi mõelda tema vabastamise peale. 
Kuid Katariina II käskis pärast võimuletulekut Ivani iga hinna eest vangistuses hoida, nõudes tema kohest tapmist, kui tekib oht tema vabanemiseks. 1764. aastal prooviski Vassili Mirovitš Ivani vabastada ja taas keisrivõimule aidata. Vabastamiskatse käigus Schlüsselburgi kindlusest Ivan aga hukkus.
Suur väin

Suur väin on väin Lääne-Eestis Muhu saare ja Mandri-Eesti vahel. Ta ühendab Väinamere siseosa ja Liivi lahte.
Väinas on mitu väikest saart, sealhulgas Papirahu, Kesselaid, Kõbajad ja Viirelaid.
Suur väin on üks sügavamaid Väinamere osasid. Väinamere sügavaim koht asub Kesselaiu ja Muhu vahel (24 meetrit).
Kuivastus asub Muhu tähtsaim sadam. Lalli külas asub sadam väikelaevadele. Veel jäävad Muhu vallas väina äärde Lõetsa, Lehtmetsa, Hellamaa, Võlla, Tusti ja Võiküla. Kesselaiul on omaette küla (Kesse).
Suure väina ääres asub Virtsu, mis oli Hanila valla suurim asula. Seal asuvad sadam (nii reisi- kui ka tähtis kaubasadam) ning Virtsu I ja II tuulepark. Esiveres asub samuti tuulepark.
Kuivastu ja Virtsu vahel on laevatee, mille kaudu toimub parvlaevaliiklus.
Põhjast lõunasse kulgeb peamine Muhu väina laevatee.
Kavandatakse silda üle Suure väina (Saaremaa sild).
Muhu ja Saaremaa vahel asub Väike väin.
Tony Kushner

Tony Kushner (kodanikunimi Anthony Robert Kushner; sündinud 16. juulil 1956 New Yorgis) on mitmete auhindadega pärjatud USA näitekirjanik ja stsenarist.
Tema tuntuimaks näidendiks on 1992. aastal valminud "Inglid Ameerikas", mille eest ta pärjati Pulitzeri preemiaga. Lisaks on ta koos Eric Rothiga kirjutanud stsenaariumi 2005. aasta Steven Spielbergi lavastatud filmile "München", mille eest ta nomineeriti parima mugandatud stsenaariumi Oscarile.
Marguerite Porete

Marguerite Porete (suri 1310) oli prantsuse müstik, kes kirjutas kristlikku müstikat kajastava teose "Le Mirouer des simples âmes anienties et qui seulement demeurent en vouloir et désir d'amour". Raamat oli eriti populaarne 15. sajandi Inglismaal.
Tema elu kohta on väga vähe teada. Ajaloolased arvavad, et ta pärines Hainaut' krahvkonnast (ala praeguse Prantsusmaa ja Belgia piiril).
Ta oli begiin.
Aastal 1306 või 1307 süüdistati teda ketserluses ning pandi Pariisis vanglasse. Pikk inkvisitsiooniprotsess kestis 18 kuud ning Marguerite mõisteti surma. Ta põletati tuleriidal 1. juunil 1310 koos proselüüdist juudiga (kes olevat rüvetanud Püha Neitsi pildi) tuleriidal.
Kaposvár

Kaposvár on komitaadi õigustega linn Ungaris, Somogyi komitaadi ja Kaposvári kreisi keskus.
Linna on Kaposina esimest korda mainitud 1009. aastal. 1555 vallutasid linna türklased.
Tänu asukohale Budapesti–Zagrebi raudtee ääres arenes linn 19. sajandil kiiresti. Linnas asus Austria-Ungari sõjaväegarnison.
Kaposvári ülikool asutati 2000. aastal.
Stephen

Stephen (ka Stephen de Blois; 1096 – 25. oktoober 1154) oli viimane Normanni dünastiast Inglismaa kuningas (1135–1154) ja Normandia hertsog (1135–1154).
Stephen oli William I lapselaps, William Vallutaja tütre Blois' krahvinna Adela ja Blois' krahv Stepheni poeg. Blois' krahv Stephen hukkus Esimeses ristisõjas Ramlah' lahingus. 
Stephen sai Inglismaa troonile pärast onu Henry I surma 1135, sest jõudis end enne tolle tütart keisrinna Matildat Inglismaa kuningaks kroonida. Tema valitsusaeg oli ebakindel, sest parunid kahtlesid tema võimu legitiimsuses ning korraldasid sageli ülestõuse. 
1139 puhkeski Matilda ja Stepheni pooldajate vahel kodusõda, mis kestis kuni Stepheni surmani, ent siiski õnnestus tal kuni surmani võimul püsida. Kodusõja ajal hõivasid Matilda väed Lääne-Inglismaa. Stephen vangistati Lincolni lahingus, kuid tema abikaasa Matilda koondas kuninga toetajad ja koos Ypresi Williami abiga vangistas keisrinna poolvenna, Robert Gloucesteri earli, kelle vastu Stephen vabastati. 1148. aastal Matilda loobus võitlusest ja lahkus vägedega Inglismaalt, kuid 1149. ja 1153. aastal tungis Inglismaale trooninõudlejana Matilda poeg teisest abielust Anjou krahvi Geoffroy V-ga Henry.
Stepheni poja Eustache'i surma järel (1153) sõlmis Stephen Wallingfordi rahulepingu ja tunnistas Matilda poja Henry enda surma järel oma järglaseks Inglismaa troonil Henry II-na.
Isiklikku.
Stephen abiellus 1125 Boulogne'i Mathilde'iga, kes oli Boulogne'i krahvi Eustache III ainus laps ja krahvkonna pärija. Ema poolt oli Mathilde Inglismaa normannide vallutuse eelsete kuningate järeltulija. 
Abielust sündis viis last. Vanim poeg Eustache IV (1130–1153) päris ema surma järel 1152 Boulogne'i krahvkonna, kuid suri juba järgmisel aastal ja krahviks sai kolmas poeg Guillaume I (1137–1159), sest teine poeg Baudouin oli vahepeal üsna noorelt surnud. Guillaume oli Boulogne'i krahv kuni surmani 1159. Guillaume oli ainus poeg, kes abiellus, kuid lapsi ei saanud neist ükski, nii et Stepheni sugu suri meesliinis välja ja Boulogne'i krahvkonna päris vanem tütar Marie (1131–1182), kes hakkas seda valitsema koos oma abikaasaga. Noorim laps, tütar Mathilde, suri mõne aasta vanuselt.
Stephenil oli koos armukese Damette'iga vähemalt kolm vallaslast. Nimepidi on teada pojad Gervase, Ralph ja Americ, kellest esimene valiti isa mõjul väga noorelt, juba 1138 Westminsteri kloostri abtiks.
Stephenil ei olnud poega, kellele pärandada Inglismaa trooni. Trooni pärandas ta Matilda pojale Henry II-le, kellest sai Plantageneti dünastia alusepanija.
Seos Eestiga.
1896. aastal leitud Vaida aare sisaldas 73 Stepheni münti.
Venemaa kosmoseväed

Venemaa kosmoseväed (vene keeles "Космические войска России") on osa Venemaa relvajõudududest.
Kosmoseväed eraldati omaette väeliigina õhuvägedest 1992. aastal. 1997 liideti kosmoseväed Venemaa strateegiliste raketivägedega ning 2001. aastal loodi taas eraldi väeliigina. 2015. aastal eraldati Venemaa kosmoseväed taas iseseisvaks väeliigiks ja loodi kosmosevägede asemele Venemaa õhu-kosmosekaitseväed. 
Kosmosevägede peamisteks asukohtadeks on olnud Baikonuri kosmodroom Kasahstanis, Plessetski kosmodroom Arhangelski oblastis ja Svobodnõi kosmodroom Amuuri oblastis. Kosmosevägede alluvuses on ka Qəbələ radarijaam Aserbaidžaanis ja jälituskompleks Okno Tadžikistanis Nureki lähedal.
Kosmosevägede ülesandeks on koguda infot võimaliku raketirünnaku kohta Venemaa vastu ja edastada see riigi juhtkonnale, rakettide tõrje ja satelliitide haldamine. Venemaa satelliitide arv ületas 2007. aasta lõpuks saja piiri, neist 40 on puhtalt kaitseotstarbelised. Kosmoseväed arendasid GLONASSi positsioneerimissüsteemi, mis pidi hakkama konkureerima GPS-süsteemiga.
Kosmosevägede ohvitsere õpetati välja Peterburis asuvas Možaiski nimelises sõjalises kosmoseakadeemias.
Richard II

Richard II (6. jaanuar 1367 – 14. veebruar 1400) oli Inglismaa kuningas aastatel 1377–1399.
Richard oli Inglismaa kuninga (1327–1377) Edward III pojapoeg, Musta Printsi Edwardi ning Kenti Joani poeg. Richard sündis Prantsusmaal, kus Walesi prints ja Akvitaania hertsog Edward täitis Akvitaania printsi kohustusi. Prints Edward suri 1376. aastal ning nii päris pärast Edward III surma 1377. aastal Inglismaa trooni printsi alaealine poeg Richard. Richard II oli viimane Plantageneti dünastiast pärinev Inglismaa kuningas ning teda nimetati sageli sünnikoha järgi Bordeaux' Richardiks.
1387. aastal juhtis Richardi onu Gloucesteri hertsog Thomas Woodstockist sõjakäiku kõrgaadlike toel Richardi valitsemise vastu ning hukkas tema nõuniku Simon Burley. 
1388. aastal sai Richard täisealiseks (21) ning ta asus valitsema ilma regentnõukoguta.
Richardi kukutas tema onupoeg, Edward III poja Genti Johni (tolleaegses inglise kirjaviisis "Gaunt" ehk Gaunti John) poeg Henry Bolingbroke, kes krooniti järgmiseks Inglismaa kuningaks Henry IV-na.
Richard II hilisemat mainet on tugevalt kujundanud William Shakespeare, kelle näidend "Richard II" kujutas kuninga valitsemist ebaõnnestununa ning tema kukutamist Bolingbroke'i poolt 15. sajandil puhkenud Rooside sõja põhjusena. Tänapäeva ajaloolased seda tõlgendust ei toeta, ehkki Richardi kukutamist peetakse peamiselt ta enda tegude tagajärjeks.
Isiklikku.
1382. aastast oli Richard abielus Böömi Annaga (1366 Praha – 1394 London), kes oli Saksa-Rooma keisri (1346–1378) ja Böömimaa kuninga (1346–1378) Karl IV tütar ning Saksa kuninga (1378–1400) ja Böömimaa kuninga (1378–1419) Wenzeli poolõde. Abielu oli järglasteta.
Viktor Tsoi

Viktor Tsoi (vene keeles Виктор Робертович Цой; 21. juuni 1962 Leningrad – 15. august 1990 Sloka-Talsi maantee 35. kilomeeter; 2,5 km Ķesterciemsi külast Tukumsi rajoonis, tänapäeva Sēme vallas) oli vene laulja, laulukirjutaja ja näitleja, vene rokkmuusika üks alusepanijaid. Ta isa oli Kasahstanis sündinud korealane ja ema venelane.
Venemaal on olnud vähe lauljaid, kes on nii noorelt oma põlvkonna ikooniks kujunenud ja kellel on olnud nii tohutu mõju oma žanrile ja inimestele.
Viktor Tsoi asutas 1982. aastal rokkansambli Kino, olles ansambli juht ning kõigi laulude sõnade ja peaaegu kõigi laulude muusika autor. Ta oli ka ansambli solist ja mängis rütmikitarri. Bändi teised liikmed aeg-ajalt vahetusid. Pärast Tsoi surma läks ansambel laiali.
1988. aastal valmis film "Igla" (Nõel), kus Tsoi mängis peaosa ja oli ühtlasi helilooja. See oli üks esimesi filme NSV Liidus, mis tõstatas narkomaania ja narkootikumide äriga seotud organiseeritud kuritegevuse probleemi. Selle filmi eest valiti Tsoi 1989. aastal aasta parimaks meesnäitlejaks NSV Liidus. Film võitis 1990. aastal Nürnbergi filmifestivalil peaauhinna.
Tsoi oli abielus Marianna Tsoiga. Abielust sündis 1985. aastal poeg Aleksandr. 1987. aastal jättis Viktor oma naise ja poja maha ning läks teise naise Natalja Razlogova juurde, kuid tema abielu ei lahutatud.
Viktor Tsoi hukkus autoõnnetuses, sõites oma Moskvitš 2141-ga sisse vastutulevale liinibussile Ikarus-250. Ta oli õnnetuse ajal täiesti kaine, ajurakkude analüüs näitas, et ilmselt jäi ta kurnatuse tõttu rooli taga magama. 
Viktor Tsoi maeti Peterburi Bogoslovskoje kalmistule. Kohe sai hauast palverännu koht, nii nagu Jim Morrisoni hauast Pariisis.
Välislingid.
Tartu linna aukodanik

Tartu linna aukodanik on Tartu linna aunimetus, mis antakse erilise auavaldusena inimesele, kes on elutööga osutanud Tartule väljapaistvaid teeneid. Nimetusega kaasneb alates 1996. aastast aumärk Tartu Suurtäht).
Tartu aukodaniku nimetust koos Tartu Suurtähega antakse Tartu linnavolikogu otsusel kord aastas. Nimetused ja aumärgid antakse üle Tartus toimuval pidulikul kontsertaktusel igal aastal enne vabariigi aastapäeva, 22. või 23. veebruaril.
Tartu aukodaniku kandidaate võivad esitada ka linlased.
Tartu linna aukodanikud ja Tartu Suurtähe kavalerid.
Tartu aukodaniku nimetusest on loobunud Hillar Palamets (2002) ja Mart Kadastik (2016).
Charles V (täpsustus)

Charles V nime all on tuntud mitu monarhi:
Noobelaardlane

Noobelaardlane ("Buprestis octoguttata") on hundlaste sugukonda aardlase perekonda kuuluv mardikas.
Tal on säravsinine kitiinkest, mõlemal kattetiival on neli kollast laiku. Eesselg on kollase servaga.
Elab päikeselistes männimetsades. Eestis esineb harva.
Sheffield

Sheffield on linn Suurbritannias Lõuna-Yorkshire'i krahvkonnas.
Linnas asub 1905. aastal asutatud Sheffieldi Ülikool.
Sport.
Linnas tegutseb jalgpalliklubi Sheffield United.
Dubldiees

Dubldiees () on kõrgendusmärk, mis kõrgendab heli tervetooni võrra.
Dubldiees kirjutatakse noodipea ette nii, et sama mõtteline horisontaalliin läbib nii noodipea kui ka dubldieesi keset.
Dublbemoll

Dublbemoll ehk kaksikbemoll () on topelt-madaldusmärk, mis madaldab heli tervetooni võrra.
Aisad

Aisad (Lõuna-Eestis "vehmrid") on kaks ligikaudu paralleelset pikka puidust latti või toru, mis moodustavad kinnitussüsteemi. 
Aiste abil rakendatakse (kinnitatakse) veoloom rakendiga veetava vankri, ree või muu sõiduvahendi ette, samuti rakendatakse veoloom aiste abil maaharimisriistade või muude põllutöömasinate ette. 
Aisad kinnituvad kas otse vankri või ree külge või veoraua otste külge, mis keskelt kinnitub veetava mehhanismi külge, tekitades tööorgani ja vedava looma vahele liigendi.
Kündmisel ja muudel põllutöödel kasutatakse tihti ka "pehmeid aisu" ehk trenge. 
Mitmehobuserakendi korral kasutatakse veotiislit.
Aisteks nimetatakse ka rippkiige võlli külge kinnitavaid latte.
Sigrid

Sigrid Eriksdotter Vasa (15. oktoober 1566 Svartsjö loss, Färingsö – 1633) oli Erik XIV ja ta armukese Karin Månsdotteri tütar.
Sigrid oli oma vanemate esimene laps. Karin polnud tema sünni ajal veel 16-aastanegi. Erik ja Karin sõlmisid morganaatilise abielu 1567 ja ametliku abielu pärast seda, kui Karin oli aadliseisusse tõstetud, 1568. aastal. Sigrid viibis nii oma vanemate pulmas kui ka oma ema kuningannaks kroonimise juures koos oma venna Gustaviga. See oli esimene kord Rootsi ajaloos, kus kuningliku abielu sõlmimisel viibisid abielupaari lapsed. Lapsed viibisid juures selleks, et näidata nende uut staatust: mõlemad tunnistati seaduslikuks ja Sigrid sai kõik kuningliku printsessi õigused.
1568. aastal Erik kukutati ja kogu pere, Sigrid kaasa arvatud, vangistati koos temaga. Vangistuses sündis Karinil veel kaks poega, kes aga surid enne isa. 1573. aastal eraldati Sigrid isast ning viidi koos ema ja vennaga Turu linnusesse. 1575. aastal viidi ka Gustav ema ja õe juurest ära. 1577. aastal Erik suri ning Karin ja Sigrid lasti vabaks.
Sigrid naasis õukonda, kuid tema seisund oli ebakindel. Temast tehtud pildil on kirjas "Preili Sigrid Vasa, kuningas Eriku seaduslik tütar", niisiis ei tunnistatud teda printsessiks, aga aadlikuks ikkagi, sest sõna "preili" kasutati rootsi keeles kuni 19. sajandini üksnes aadlike kohta. Sigridist tehti 1582 oma onutütre, 2 aastat noorema printsess Anna õuedaam. Sigrid viibis koos Annaga oma onupoja, Anna venna Sigismund III kroonimisel Poola kuningaks 1587. aastal.
Sigrid abiellus 1597. aastal Henrik Klasson Tottiga, kes 1603. aastal suri. Abielust sündis kolm last: Åke Henriksson Tott (1598–1640), Anna Henriksdotter Tott (suri lapsena) ja Erik Henriksson Tott (suri 1621).
10. septembril 1609 abiellus Sigrid Stockholmi kuningalossis Nils Nilssoniga, kes oli maavanem ja riigikohtu kohtunik.
Aktsent (täpsustus)

Aktsent võib tähendada järgmist.
Friedrich Brandt

Friedrich Brandt (pseudonüüm Priidik Prant või Priidik Prants; 18. oktoober 1830 Sepi mõis – 14. mai 1890) oli eesti koolmeister ja raamatuautor.
Priidik Prant sündis Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Sipa mõisas külarätsepa pojana. Lõpetas Jädivere seminari 1848. Töötas Sipal koolmeistri, valla-, kohtu- ja magasi-aida kirjutajana, hiljem köstrina Nõval ja Ristil. Aastast 1875 oli Tallinnas raamatuköitja. 
Brandtilt on ilmunud hulgaliselt raamatuid ja brošüüre. Avaldanud mitu ilmalike laulude kogu:
José Balmes

José Balmes Parramón (20. jaanuar 1927, Montesquieu, Barcelona – 28. august 2016) oli katalaani päritolu Tšiili maalikunstnik.
Elulugu.
Balmes õppis aastatel 1943–1949 Tšiili Ülikooli Kaunite Kunstide Koolis (Escuela de Bellas Artes de la Universidad de Chile). Ta võttis 1947. aastal Tšiili kodakondsuse ja sekkus Tšiili poliitilisse ellu. 1950. aastal nimetati ta Tšiili Ülikooli Kaunite Kunstide Kooli professoriks. 1954. aastal õppis ta Prantsusmaal ja Itaalias. 1959. aastal asutas Balmes koos maalikunstnike Gracia Barriosi, Alberto Péreze ja Eduardo Bonattiga rühmitise Grupo Signo. Aastatel 1966–1972 töötas ta Tšiili Ülikooli Kaunite Kunstide Kooli direktorina. 1968. aastal oli tema isikunäitus Galería Ibero Clubis Bonnis, Saksamaal. 1972–1973 oli ta Tšiili Ülikooli kaunite kunstide teaduskonna dekaan. 1973. aastal lahkus ta seoses sõjaväelise riigipöördega Tšiilist ja jäi elama Prantsusmaale. 1974. aastal oli ta Pariisi Ülikooli maalikunsti professor. Samal aastal olid näitused Pariisi Kongresside Palees ja Sofias Bulgaarias. 1976. aastal oli tal näitus Kunsti ja rahu galeriis (Galerie de L'Art et La Paix) Pariisis ning 1983. aastal näitus Pierre Lescot' galeriis (Galerie Pierre Lescot) Pariisis. 1986. aastal liitus ta Tšiili Katoliikliku Ülikooli Kunstide Kooli maalikunsti kateedriga (cátedra de pintura en la Escuela de Arte de la Universidad Católica de Chile).
Utria juga

 
Utria juga (ka: Udria juga) asub Utria külas Narva-Jõesuu linnas Ida-Virumaal.
Juga toitub Utria ojast, mida kutsutakse ka Utria hiieojaks.
1901. aastani töötas Utria ojal joa kõrval Udria vesiveski. Veskilüüs, kanal ja hooned jäid joast paremale. Vesiveski lammutati Kotšnevi pargi laiendamisel.
Joa astang oli enne sauna ehitustöid 3,2 meetri kõrgune.
Ojasuudme lähedal asuvad Utria panga kaks paljandit: jõesuudmest vasakule jääb otse ürgoru kaldalt algav Utria savikallas ja paremale veidi kaugemal asuv Utria kõrgekallas.
Tõrvajõe juga

Tõrvajõe juga asub Tõrvajõe külas Narva-Jõesuu linnas Ida-Viru maakonnas. 
Juga toitub Tõrvajõest. Tõrvajõel on enne põhiastangut, mille kõrgus on kuni 2,5 m, kolm väiksemat astangut, mille kõrgus ei küündi üle 0,5 m. Tõrvajõe joa astang on võetud kaitse alla. Juga kannatab kuivadel perioodidel veepuuduse all.
Tõrvajõgi voolab peale joast laskumist Tõrvajõe kanjonis, kuni väljub madalikule.
Moby Dick (Ungari ansambel)

Moby Dick on ungari "thrash metal"-ansambel, mis moodustati 1979. aastal Sopronis. Tegutses aastatel 1980–98 ja tegutseb uuesti aastast 2002.
Djabe

Djabe on ungari džässansambel, mis asutati 1996. aastal. Albumid "Witchi Tai To" ja "Update" on valitud Ungari aasta parimaks džässi-/maailmamuusikaalbumiteks. Djabe DVD "Sheafs are Dancing" võitis rahvusvahelise autasu Prince Award ja Surround Musicu autasu.
Läti mõisate loend

"Siin on loetletud Läti mõisaid.
Blankenfelde (Läti)

Blankenfelde on küla ("mazciems") Lätis Jelgava piirkonnas Vilce vallas.
Kisõjärv

Kisõjärv (ka "Kisejärv, Kiisajärv, Kisi järv, Küsajärv") on järv Võrumaal Rõuge vallas Kärinä külas. Kuulub Kisejärve järvestikku.
Järv paikneb Haanja kõrgustikul. Järve ligidal asuvad Pahijärv, Lõuna-Pahijärv ja Vuhjärv. Järv on loode-kagu suunas pikliku kujuga.
Taimestik on liigivaene: esineb kaheksa liiki makrofüüte.
Kaladest domineerivad särg ja ahven, mõnevõrra vähem on haugi. Püütud on ka roosärge, kiiska, latikat, kokre jt.
2005. aastal leiti järvest 16.–17. sajandist pärinev ühepuupaat, mis on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Obercunnersdorf

Obercunnersdorf on asula Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis Kottmari vallas.
Kuni 1. jaanuarini 2013 kuulus see Obercunnersdorfi valda.
Rummu järv

Rummu järv asub Harju maakonnas Kuusalu vallas Rummu külas.
Järv paikneb Põhja-Eesti lavamaal. Järve kaldad on valdavalt turbased ja madalad. 
Taimestik on liigivaene: esineb 12 liiki makrofüüte.
Järv on kalavaene. Püütud on hauge, ahvenaid, vähem kokri.
Niedercunnersdorf

Niedercunnersdorf on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Kottmari vallas.
Kuni 1. jaanuarini 2013 kuulus see Niedercunnersdorfi valda.
Oppach

Oppach (ülemsorbi keeles "Wopaka") on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Oppachi vallas.
Averroes

Ibn Rushd (ladina keeles Averroës või Averroes; täisnimi araabia keeles أبو الوليد محمد ابن احمد ابن رشد‎ "ʾAbū l-Walīd Muḥammad ibn ʾAḥmad ibn Rušd"; lühemalt ابن رشد "Ibn Rušd"; Córdoba – 10. detsember 1198 Marrakech) oli hispaania-araabia filosoof ja arst. Tema loodud filosoofiasuunda nimetatakse averroismiks.
Ta pidas sõnasõda ortodoksse islamiga. Keskajal tunti teda Aristotelese arvustajana. Ta pidas elu mõtteks armastust, kuna selle, ent ka mõistuse ja omavastutuse, vägi oli tema jaoks universumi peamine jõud.
Oybin

Oybin (ülemsorbi keeles "Ojbin") on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis Oybini vallas.
François-Alphonse Forel

François-Alphonse Forel (2. veebruar 1841 – 7. august 1912) oli Šveitsi teadlane, kes rajas järveteaduse ehk limnoloogia.
Vaatamata sellele, et ta töötas meditsiiniprofessorina Lausanne'i ülikoolis, köitsid teda rohkem järvede uurimine, nende bioloogia, keemia, veeringlus, vee setted, ja nende vastastikune mõju, mis panid aluse uuele distsipliinile – limnoloogiale. 
Foreli tähtsaim teos oli kolmeosaline "Le Léman", mille ta avaldas aastatel 1892–1904. 
Ta avastas hoovuste sageduse järvedes ja seletas siseveekogude rütmilisi võnkelaineid.
Tema auks on nimetatud Genova ülikooli F.-A. Foreli Instituut.
Saksimaa kuurvürstiriik

 
Saksimaa Kuurvürstiriik oli iseseisev riik Saksa-Rooma riigis, pealinnaga Dresdenis.
Saksimaa kuurvürstiriik tekkis aastal 1356, kui keiser Karl IV ülendas Saksi-Wittenbergi hertsogiriigi kuldbullaga kuurvürstiriigiks.
Kuurvürstiriik lakkas olemast, kui aastal 1806 likvideeriti Saksa-Rooma riik ja viimane kuurvürst nimetas end Napoleon I nõusolekul Saksimaa kuningaks.
Esimeseks kuurvürstiks sai Rudolf I Askaania dünastiast, kes oli olnud Saksi-Wittenbergi hertsog. Pärast Askaania dünastia väljasuremist päris Wettinite dünastiast pärit Meißeni markkrahv Friedrich IV Saksi-Wittenbergi valdused ja Saksimaa kuurvürsti tiitli. Tekkis uus Saksimaa kuurvürstiriik.
Pärast Saksimaa kuurvürsti Friedrich II surma (1464) valitsesid vennad Ernst ja Albrecht algul koos, kuid aastal 1485 sõlmisid Leipzigis lepingu, millega jagasid Wettinite valdused ja tiitlid omavahel. Ernstile ja tema järglastele (Ernesti liin) jäid Saksi-Wittenberg (ka hilisem Kurkreis), suurem osa Tüüringist ja kuurvürsti tiitel. Albrechtile ja tema järglastele (Alberti liin) jäid Meißeni tuumikala ja Dresden ning Saksi hertsogi tiitel.
1485. aastal kaheks haruks jagunenud
Wettinite dünastia vanem Ernsti liin jäi valdavaks kuni 1547. aastani ja mängis tähtsat rolli reformatsiooni alustamisel. Nende ülemvõim lõppes Schmalkaldeni sõjaga, kus protestantlik Schmalkaldeni Liit astus keiser Karl V vastu. Kuigi ise protestantlik, asus Albrechti liin keisri poolele; Karl V premeeris neid, sundides Ernsti liini loobuma oma õigustest kuurvürsti tiitlile ja maadele Albrechti liini kasuks. Albrechti liini Wettinid säilitasid enamuse Saksimaa territoriaalsest terviklikkusest, olles piirkonnas oluline võim. Noorem Albrechti liin valitses Saksimaa kuurvürstidena (1547–1806).
August II Tugev, Saksi kuurvürstina Friedrich August I oli Saksimaa kuurvürst 1694–1733 ning ka Poola kuningas ja Leedu suurvürst aastatel 1697–1733. Nii Saksimaa kui Poola-Leedu troonil järgnes talle poeg August III (Saksi kuurvürstina Friedrich August II), kuigi Poola-Leedu troonil oli nende kahe vahel veel Stanisław Leszczyński.
Kuurvürstiriigi valitseja Friedrich August III kuulutas end pärast Saksa-Rooma riigi lõppu (1806) kuningaks.
George Evelyn Hutchinson

George Evelyn Hutchinson (30. jaanuar 1903 Cambridge – 17. mai 1991 London) oli USA zooloog ja limnoloog.
Hutchinson on tuntud eeskätt järvede uurijana ning teda peetakse moodsa limnoloogia isaks. 
Ka on ta Ameerika teoreetilise ökoloogia koolkonna rajaja. Ta sõnastas planktoni paradoksi.
Elukäik.
Hariduse sai ta Gresham's Schoolis ja Cambridge'i Emmanuel College'is. Pärast kahte aastat õpetamist Witwatersrandi ülikoolis Lõuna-Aafrika Vabariigis asus ta 1928. aastal tööle Yale'i Ülikoolis. Tema karjäär kestis seal nelikümmend kolm aastat. 
Oma elu lõpuaastad veetis ta Suurbritannias Londonis, kus ka suri.
Isiklikku.
Hutchinson sai 1941. aastal USA kodakondsuse.
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars

"The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars" on David Bowie' 1972. aastal ilmunud album.
See jutustab loo Ziggy Stardustist. Ziggy on rokkstaar, kes ennustab ühtaegu nii Maa hukkumist viie aasta pärast, kuna kõik loodusressursid lõpevad, kui ka lootust, mille toovad kosmoserändurid, kes reisivad mustade aukude kaudu universumite vahel. Tulnukad saabuvad Ziggy viimase kontserdi ajal ning hävitavad ta otse laval laulu "Rock 'n' roll suicide" taustal, jagades tema aine endi vahel, et muutuda meie universumis nähtavateks. Ehkki Ziggyt ennast on peetud tulnukaks, on ta Bowie' tõlgenduses siiski vaid inimene, kes ennustab tulnukate saabumist.
David Bowie' sõnul andsid Ziggy Stardusti kuju loomiseks inspiratsiooni Briti rokklaulja Vince Taylor, USA kantrilaulja Legendary Stardust Cowboy (Norman Carl Odam) ning tollal Bowie' riideid disaininud Kansai Yamamoto.
Album jõudis Suurbritannia albumimüügi edetabelis 5. kohale. Hiljem on seda korduvalt valitud maailma kõigi aegade parimate albumite hulka.
Album on mõjutanud paljusid tuntud rokkmuusikuid.
Lood.
Kõikide laulude sõnade ja muusika autor on David Bowie, va "It Ain't Easy".
Hüdrobioloogide loend

"Siin on loetletud hüdrobiolooge"
Marcel Aymé

Marcel Aymé (29. märts 1902 Joigny, Prantsusmaa – 14. oktoober 1967 Pariis) oli prantsuse kirjanik.
Ta kirjutas romaane, lühijutte, lastejutte ja näidendeid. Paljud tema teosed on ka ekraniseeritud.
Teo Krüüner

Teo Krüüner (sündinud 8. juulil 1943 Antslas) oli Nõukogude sõjaväelendur, endine Eesti õhuväe ülem on Eesti erusõjaväelane (kindralmajor).
Teenistuskäik.
Krüüner teenis 1966–1991 Nõukogude sõjaväes, sai polkovniku auastme.
Kuni 1995. aastani töötas Eesti Õhuväe peaspetsialistina. 1995–1996 oli õhuväe Staabi operatiivosakonna ülem, 1996–1998 õhuväe ülema kohusetäitja. 
1998–2004 oli Krüüner Eesti Õhuväe ülem. 14. veebruaril 2003 ülendati ta brigaadikindraliks ja 20. juulil 2004 kindralmajoriks.
Hüdrobioloogia

Hüdrobioloogia on teadus eluprotsessidest vees, see on vee-elustiku ja elutingimuste (ökoloogia) uurimine. 
Suurt osa hüdrobioloogiast saab käsitleda kui ökoloogia alldistsipliini, Hüdrobioloogia on lähedalt seotud limnoloogiaga ning seda saab jagada vooluveekogude ökoloogiaks ja seisuveekogude ökoloogiaks.
Ajalugu.
Üks hüdrobioloogia pioneere oli Karl Ernst von Baer. 
Ühe esimese rahvusvahelise hüdrobioloogia ajakirja rajas 1908. aastal Richard Woltereck. 
Eestis on hüdrobioloogilise uurimise keskuseks Eesti Maaülikooli Võrtsjärve Limnoloogiajaam.
Silpnimetus (absoluutne solmisatsioon)

Silpnimetus on muusikas absoluutses solmisatsioonis helikõrgust tähistav silp, mis vastab tähtnimetusele. Näiteks "c" solmisatsioonisilp on "do", "d" solmisatsioonisilp on "re" jne. Alteratsiooni tähistamiseks lisatakse solmisatsioonisilbile alteratsioonimärgile , , , vastav sõna 'diees', 'dubldiees', 'bemoll' või 'dublbemoll':
Tähtnimetus

Tähtnimetus on muusikas helikõrgust tähistav ladina tähestiku täht või tähtede kombinatsioon.
Saksa süsteemis tähtnimetused tulenevad saksa keeleruumist pärit mõiste 'alusheli' ("Stammton") nimetustest C, D, E, F, G, A ja H. 
Altereeritud heli tähistamiseks saksa süsteemis lisatakse alusheli nimetusele vastav sufiks. Alusheli altereerimisel
Inglise süsteemis on alushelidele vastavad tähtnimetused C, D, E, F, G, A ja B. Seega
Altereerimise tähistamisel inglise süsteemis lisatakse vastavale tähtnimetusele vastav alteratsioonimärk. Näiteks altereerimisel
Tähtnimetusega tähistatakse üldiselt absoluutset helikõrgust.
Leo Semlek nimetab alushelide tähtnimetusi heli põhinimetusteks ja altereeritud helide tähtnimetusi tulendnimetusteks.
Ajalugu.
6. sajandi filosoof Boëthius kasutas klassikalise ladina tähestiku esimest 14 tähte nootide nimetamiseks kahe oktavi ulatuses, sest see ulatus oli tolle aja muusikas tarvitusel. Need tähed olid a, b, c, d, e, f, g, h, i, k, l, m, n, o (j jõudis tähestikku alles 16. sajandil). Need tähistasid noote tänapäevase süsteemi järgi suure oktavi a-st esimese oktavi g-ni.
Kui hiljem laiendati ulatust kolmele oktavile, hakati kasutama korduvat järjestust a-st g-ni. Esimest oktavit tähistasid suurtähed (A, B, ..), teist oktavit väiketähed (a, b, ...) ja kolmandat kahekordsed väiketähed (aa, bb, ...).
Kromaatilise helirea ülejäänud viis heli (nn klaveri mustad klahvid) lisandusid järk-järgult. Esimesena hakati märkima b madaldust, sest see tuli ette teatud laadides, kus taheti vältida dissonantset tritooni. Noodikirjas hakati madaldatud b-d märkima "ümmarguse b-ga" ("b rotindum"; sellest arenes hiljem madaldusmärk bemoll, ♭) ja seni b-ga märgitud nooti "nurgelise b-ga" ("b quadratum"; sellest arenes hiljem märk bekarr, ♮). Paljudes maades (nt Saksamaal ja Põhjamaades), asendus "nurgeline b" h-ga, kas saksakeelse sõna "hart" ('kõva, karm') tõttu või lihtsalt sarnasuse pärast.
Tänapäeval on oktavi esimeseks noodiks c, sest sellelt algab lääne muusikas kõige levinum helirida, duur. C-duur on ainus duur, mis koosneb alushelidest.
Bernkastel-Kues

Bernkastel-Kues on linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal Bernkastel-Wittlichi kreisis Moseli (Mittelmoseli) ääres, Bernkastel-Kuesi liitvalla keskus. Geograafilised koordinaadid on 49°55' N, 7°4' E.
Bernkastel-Kues on Nicolaus Cusanuse sünnikoht. See on viinamarjakasvatuse- ja turismilinn, riiklikult tunnustatud puhkekoht. Linn nimetab end rahvusvaheliseks viinamarja- ja veinilinnaks.
Linna pindala on 23,66 km², elanike arv 6732 (31. detsember 2006), rahvastiku tihedus 285 in/km².
Linnapea on Wolfgang Port (Kristlik-Demokraatlik Liit).
Jelabuga

Jelabuga on linn Venemaa Tatarstanis, Jelabuga rajooni keskus. Asub Kama jõe ääres. 
Jelabuga oli Volga Bulgaaria piirikindlus. Linnaõigused sai 1780. aastal. Teise maailmasõja ajal oli linnas suur saksa sõjavangide laager.
Linna elanikest oli 1989. aastal tatarlasi 34,3%, venelasi 58,7% ja tšuvašše 1,7%. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jelabuga elanikest tatarlasi 40,1% venelasi 52,1% ja tšuvašše 1,3%.
2005. aastast on linn erimajandustsoon. Linnas on naftatööstusettevõtted ja toodetakse sõiduautosid.
Jelabugas on sündinud Ivan Šiškin. Seal surid Nadežda Durova ja Marina Tsvetajeva (sooritas enesetapu).
2007. aastal tähistati linna 1000. aastapäeva.
Heptatoonika

Heptatoonika on seitsmeheliline diatooniline helirida. Nende heliread moodustuvad diatoonilise helirea helidest, kusjuures toonikaks võib saada ükskõik milline 7 helist. See on omane kõigile diatoonilistele heliridadele. Samuti on võimalik diatooniline atonaalsus – kõik astmed on võrdsed, ükski pole toonika. Kõik heptatooniliste heliridade astmikud sisaldavad viit tervetooni ja kaht pooltooni.
Neile on antud Vana-Kreeka laadide nimetused: joonia, dooria, früügia, lüüdia, miksolüüdia, eoolia ja lokria. Et võrrelda neid tänapäeva mažoori-minooriga, peaks nad reastama kvintsüsteemina, sel juhul tõuseb esile nende mažoorsus-minoorsus.
Mažoorne helirida f - g - a - h - c - d - e - f – lüüdia
Mažoorne helirida g - a - h - c - d - e - f - g – miksolüüdia
 
minoorne helirida h - c - d - e - f - g - a - h – lokria
Mitmehäälse muusika ja harmoonia tekkimise ja arenemisega kaotab Lokria laad iseseisva laadina tähenduse vähendatud kvindi (&gt;5) tõttu I ja V astme vahel, mis muudab toonikakolmkõla dissoneerivaks.
Kõrgusastmik

Kõrgusastmik on helirida.
Põhiheli (täpsustus)

Põhiheli (saksa keeles "Hauptnote") on muusikas mitmetähenduslik sõna:
Mažoorne helirida

Mažoorne helirida on helirida, mille I ja III astme vahel on suur terts (intervall) ja esimeselt astmelt moodustub mažoorkolmkõla.
Mažoorsete heliridade gruppi kuuluvad miksolüüdia, joonia ja lüüdia.
Mažoori keskseks helireaks on joonia ja teised samasse gruppi kuuluvad heliread erinevad kesksest helireast ühe võtmemärgi võrra.
Lüüdia mažoor erineb joonia mažoorist kõrge IV astme poolest, mida nimetatakse lüüdia kvardiks (I ja IV aste moodustavad suurendatud kvardi, &lt;4) 
Miksolüüdia mažoor erineb joonia mažoorist madala VII astme poolest, mida nimetatakse miksolüüdia septimiks (I ja VII aste moodustavad [[väike septim|väikse septimi, v.7) 
Joonia on tänapäeval tuntud [[loomulik mažoor|loomuliku ehk naturaalse mažoorina]] (naturaalduurina). Joonia on enamasti [[modaalne helirida]], loomulik mažoor aga [[tonaalne helirida]] (seotud funktsionaalse harmooniaga).
Loomulik mažoor võeti kasutusele [[17. sajand]]il.
Vaata ka.
[[Kategooria:Helikõrgus]]