Seente kasutamine meditsiinis

Seente kasutamine meditsiinis inimeste raviks on vähemalt paari aastatuhande vanune tava - juba Hippokrates kirjeldas tuletaela ("Fomes fomentarius") tarvitamist põletikuvastase vahendina haavahooldusel. Tänapäevases teaduspõhises meditsiinis kasutatakse eelkõige seeni, mis sisaldavad metaboliite või mida saab biotehnoloogia abil panna tootma metaboliite, et arendada retseptiravimeid. Seentest saadud ja edukalt ravimiteks arendatud või uuritavate ühendite hulka kuuluvad antibiootikumid, vähiravimid, kolesterooli ja ergosterooli sünteesi inhibiitorid, psühhotroopsed ravimid, immunosupressandid ja fungitsiidid. 
Ajalugu.
Kuigi rahvameditsiinis on seeni juba ammu kasutatud, algas seente kasulike omaduste teaduslik tuvastamine ja toimeainete ekstraheerimine alles pärast penitsilliini avastamist Alexander Flemingi poolt 1928. aastal. Sellest ajast alates on avastatud palju potentsiaalseid antibiootikume ja uuritud seente potentsiaali sünteesida bioloogiliselt aktiivseid molekule, mis on kasulikud kliinilistes ravimeetodites. Farmakoloogilistes uuringutes on tuvastatud seentest pärit seenevastaseid, viirusevastaseid ja protozoavastaseid ühendeid.
Teadusuuringud ja ravimiarendus.
Vähk.
Tänini pole kindlaid tõendeid selle kohta, et mis tahes liiki seened või seeneekstraktid võiksid ennetada või ravida vähki.
11,11'-dideoksüvertsilliin A-d, mida on eraldatud ühest meres elavast "Penicillium"'i liigist, on kasutatud kümnete poolsünteetiliste potentsiaalselt vähivastaste ühendite loomiseks. Penicillium suudab toota farnesüültransferaasi inhibiitoreid nagu 11,11'-dideoksüvertsilliin A, andrastiin A, bartseloonhape A ja bartseloonhape B. "Penicillium"'i vähivastased/tsütotoksiliste metaboliidide hulka kuuluvad 3-O-metüülfunikoon, anitsekvool, duklauksiin ja rubratoksiin B.
"Penicillium" on potentsiaalne leukeemiaravimi asparaginaasi allikas.
Mõned riigid on seentest ekstraheeritud beetaglükaanid nagu lentinaani, polüsahhariid-K ja polüsahhariidpeptiidi heaks kiitnud kui immunoloogilised adjuvandid.
Antibakteriaalsed ained (antibiootikumid).
"Penicillium"'i hallitusseeni uurides penitsilliini avastanud Alexander Fleming juhatas teed Beetalaktaamsete antibiootikumideni. Hiljem on avastatud ka alametitsiin, afidikoliin, brefeldiin A, tsefalosporiin, tseruleniin, tsitromütsiin, eupenifeldiin, fumagilliin, fusafungiin, fusidiinhape, helvoolhape, itakoonhape, MT81, nigrosporiin B, usniinhape, verrukariin A, vermikuliin ja paljud teised. 
Antibiootikumid retapamuliin, tiamuliin ja valnemuliin on seente metaboliidi pleuromutiliini derivaadid. Võimalikku antibiootilist toimet uuritakse ka selliste ainete juures nagu plektasiin, austrokortiluteiin, austrokortirubiin, koprinool, oudemansiin A, strobiluriin, illudiin, pteruloon ja sparassool.
Kolesterooli biosünteesi inhibiitorid.
Statiinid on oluline kolesterooli alandavate ravimite klass; esimese põlvkonna statiinid on saadud seentest. Lovastatiin, esimene müüki jõudnud statiin, ekstraheeriti "Aspergillus terreus"'e fermentatsioonilahusest. Tööstuslikult suudetakse toota kuni 70 mg lovastatiini kilogrammi substraadi kohta. Fermenteeritud punast riisi valmistav pärmiseen "Monascus purpureus" suudab sünteesida lovastatiini, mevastatiini ja monakoliin J-i, mis on simvastatiini eelkäija. Kolesterooli biosünteesi inhibiitorit nikotiinamiidribosiidi valmistab pagaripärm ("Saccharomyces cerevisiae").
Seenevastased ravimid.
Mõningaid seenevastaseid aineid saadakse teistest seeneliikidest. Griseofulviini saadakse mitmetest "Penicillium"'i liikidest; kaspofungiini saadakse "Glarea lozoyensis"'est. Strobiluriin, asoksüstrobiin, mikrofungiin ja ehhinokandiinid on kõik ekstraheeritud seentest. Anidulafungiin on kerahalliku ("Aspergillus"'e) metaboliidi derivaat.
Viirusevastased ravimid.
Paljud seened sisaldavad potentsiaalseid viirusevastaseid ühendeid, mida küll alles uuritakse, näiteks "Lentinus edodes", lakkvaabik ("Ganoderma lucidum"), "Ganoderma colossus", "Hypsizygus marmoreus", harilik kedristõlvik ("Cordyceps militaris"), leht-kobartorik ("Grifola frondosa"), harilik murukera ("Scleroderma citrinum"), puidu-sametkõrges ("Flammulina velutipes"), libliktagel ("Trametes versicolor") ja "Fomitopsis officinalis".