tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bokovskaja rajoon

Bokovskaja rajoon (vene keeles "Боковский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Bokovskaja staniitsa.
Rajoon piirneb põhjas Šolohhovi rajooniga, idas Volgogradi oblastiga, kagus Sovetskaja rajooniga, lõunas Kašarõ rajooniga ja läänes Verhnedonski rajooniga.
Rajooni pindala on 1927 km². Elanike arv oli 2017. aastal 14 155.
Bokovskaja rajooni asulad kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tuntuim jõgi on Tšir.
Richard Kress

Richard Kress (1. august 1896 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 26. august 1975 Tallinn, teistel andmetel 1896–1976) oli eesti õpetaja, toimetaja ja tõlkija..
Haridus.
1904–1908 Otepää kihelkonnakool, 1908–1913 Nuustaku (Otepää) 2-klassiline ministeeriumikool, 1913–1918 Rakvere Õpetajate Seminar. 1921 lõpetas Kress õpetajate kursused Tartu Ülikoolis.
Töökäik.
1918–1923 oli Richard Kress õpetaja Otepää Progümnaasium, 1918–1919 asendusõpetaja Vana-Otepää Algkoolis, 1923–1924 ja 1929–1930 õpetaja E. Lenderi Eragümnaasiumis, 1924–1928 ja 1930–1931 õpetaja Kaarli Koguduse Eragümnaasiumis, 1930–1944 õpetaja Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis, 1944–1950 õppealajuhataja (1944 ka direktori kohusetäitja) Tallinna 1. Keskkoolis, 1950–1973 toimetaja Eesti Riiklikus Kirjastuses ja kirjastuses Valgus, samuti Eesti Raadios. 1928–1930 tegi Kress Eesti raadio esimesed keelesaated.
Nii 1920. aastail Otepää gümnaasiumist kui ka 1930. aastail Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumist (hilisem Gustav Adolfi Gümnaasium) meenutasid õpilased Kressi keeleuuenduse pooldajana, kes oli Johannes Aaviku isiklik sõber: "Seepärast ehtisid tema kõnet -"nd" ja -"tet", nagu "õppind" ja "kirjutet", ning paljud uudissõnad. Tahvlile kirjutades kasutas ta alati soomepärast "y"-aabet. Ei olnud siis ime, et õppureile said omaseks tolle ajal uudissõnad "kolp", "lünk", "malbe", "siiras", "evima" jne. Meie kaustikuis hakkas võimutsema "y" ("fyysika", "polyyp", "yrgaeg")." (Kirjanik Ilmar Sikemäe, GAG vilistlane 1935.)
Samuti meenutati Kressi rahuliku ja autoriteetse, kuid ka iroonilisena: ""Peremees" (hüüdnimi) oli rahu ise; rahusse aga oli segatud tubli annus irooniat, mis pani koolipoisid Kressi kartma. Talle ei julgenud keegi midagi teha, ikka oli karta, et muutud ise Peremehe sõnade pilkealuseks. Tema tundides valitses kord, ilma et korda oleks tulnud nõuda." (Ajaloolane ja aimekirjanik Heino Gustavson, progümnaasiumi vilistlane 1938.) Ka sõjajärgseil aastail Tallinna 1. Keskkoolis iseloomustati teda "suure autoriteediga" õpetaja ja kooli tugisambana: "Suurim autoriteet oli meie jaoks Richard Kress. Olgugi et meie teda kartsime, oli ta ikkagi autoriteet ja võis tulla ükskõik mis tundi, kui mõni aineõpetaja puudus ning küsida: "Noh, kus poisid pooleli jäid?" ja rääkida pooleliolevast ainest väga huvitavalt, olgu siis matemaatika, ajalugu või mõni muu aine." (A. Põdra, lõpetanud 1951. aastal.) Teiste õpilaste sõnul oli ta "eestimeelne ja isamaalise hoiakuga".
Kirjastustes töötades toimetas Kress kesk- ja kõrgkooli keele ja kirjanduse õpikuid, sõnaraamatuid, "Õigekeelsussõnaraamatu" (1960), "Võõrsõnade leksikoni" (1961), erialasõnastikke ja teaduslikke väljaandeid, kuid ka Eesti Raadio keelesaateid.
Richard Kress on maetud Otepää uude surnuaeda.
Yuhi VI

Yuhi VI (Emmanuel Bushayija; sündinud 20. detsembril 1960) on Rwanda titulaarne kuningas alates 9. jaanuarist 2017.
Ta pagendati koos oma perekonnaga 1961. aastal Ugandasse, naasis Rwandasse 1994. aastal ja alates 2000. aastast asus Suurbritanniasse. Ta on Suurbritannia kodanik ja elab Sales. Kuningaks valiti ta pärast Kigeli V surma 16. oktoobril 2016.
Randvere Kool

Randvere Kool on põhikool Harju maakonnas Viimsi vallas Randvere külas aadressil Gustav Heinrich Schüdlöffeli tee 4.
Kool alustas tegevust 1. septembril 2013. 6,4 miljonit eurot maksma läinud Randvere koolimaja avati 30. augusti 2013. Maja on projekteeritud 450 õpilasele. Esimesel õppeaastal oli koolis 145 õpilast, 21 õpetajat ja seitse klassikomplekt.
Koolimajas tegutseb Randvere raamatukogu.
Ajalugu.
Jõelähtme kiriku pastor Paul Loppenowe asutas Randvere kooli 1864. aastal ja see oli esimene kool tänapäeva Viimsi valla alal. Esimene koolijuhataja oli aastail 1864–1867 Karl Reinwald, kes tegutses ühtlasi vallakirjutajana. Talle järgnesid aastail 1867–1877 Hans Hermaküla, 1877–1883 Mihkel Kaares ja 1883–1905 Mihkel Grosberger. 19. sajandi lõpu venestusajal oli see kolmeaastase õppeajaga Maardu-Randvere Vallakool.
1907. aastast juhtis kooli Jakob Kivikas, kes tegi koolimajas kahel korral ka kapitaalremondi. 1917. aasta sügisest mindi üle eesti õppekeelele. 1918. aastal muudeti asutus kaheklassiliseks vallakooliks ja 1923. aastal neljaklassiliseks algkooliks. 1926. aastal sai uueks koolijuhiks Ado Kask, kes oli ametis 1933. aastani. 1936. aastal asus koolijuhiks Heino Kärt ja samast aastast muudeti kool ka kuueklassiliseks.
Seoses Saksa okupatsiooni algusega 1941. aastal jäid tühjaks Randvere sõjaväekasarmu hooned ning õpetaja Laidi Nurme eestvedamisel koliti õppetöö sinna ümber. 1942. aastal sai uueks kooli juhiks Leonti Sepp. 1944. aasta mais võtsid koolimajja üle saksa sõjaväeosad, kes lahkusid 22. septembril ning purustasid ettejuhtuva. Lapsevanemate abiga korrastati ruumid taas 1. novembriks, kui õppetöö algas nüüd juba Randvere Mittetäielikus Keskkoolis. 1949. aastal õppis seitsmeklassilises koolis 42 õpilast. 1953. aastal oli õpilaste arv 27 ja tööd alustati üheainsa liitklassiga ning ainsaks õpetajaks oli Laidi Nurme. 1958. aastal suundus Nurme pensionile ja uueks koolijuhatajaks sai Elfriede Mitt.
1960. aastatel hakkas õpilaste arv vähenema. 1960. aastal oli koolis 33 last, 1968. aastaks oli õpilasi vaid üheksa. 1970/1971. õppeaastal oli õpilaste arv kasvanud küll kaheteistkümneni, kuid 1971. aastal otsustati kool siiski õpilaste vähesuse tõttu sulgeda.
Kašarõ rajoon

Kašarõ rajoon (vene keeles "Кашарский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Kašarõ slobodaa.
Rajoon piirneb põhjas Verhnedonski rajooniga, kirdes Bokovskaja rajooniga, idas Sovetskaja rajooniga, kagus Miljutinskaja rajooniga, edelas Tarassovski rajooniga, läänes Millerovo rajooniga ja loodes Tšertkovo rajooniga.
Rajooni pindala on 3145 km². Elanike arv oli 2012. aastal 24 928, 2009. aastal 25 831 ja 2002. aastal 27 424.
Kašarõ rajooni asulad kuuluvad kümne külaasunduse koosseisu.
Jõgeva Täiskasvanute Keskkool

Jõgeva Täiskasvanute Keskkool oli keskkool Jõgeval aadressil Piiri tänav 1C.
Ajalugu.
Töötavate noorte õpetamist alustati Jõgeval 1949. aastal.
Kuni 1956. aastani töötasid kohaliku keskkooli juures üksikud klassid. 1956. a sügisel avati Jõgeval Töölisnoorte Keskkool, kus õppetöö toimus päevakooli ruumides kolmanda vahetusena, 1968. aastal kool suleti. Aastatel 1956–1968 õppis koolis lausa 1030 õpilast.
Aastatel 1968–1971 tegutses Jõgeval Tartu Kaugõppekeskkooli konsultatsioonipunkt.
1971. aastal avati Jõgeva Kaugõppekeskkool, mille keskus asus Jõgeval, konsultatsioonipunktid olid kohalike koolide juures Põltsamaal, Mustvees, Maarjas ja Laiuses. Järgmistel aastatel avati veel konsultatsioonipunktid Sadala, Puurmani, Vaimastvere, Adavere, Tabivere ja Palamuse kooli juures. Jõgeval avati vene õppekeelega osakond. 1971. aasta sügisel asus Jõgeval õppima 381 õpilast, õpetajaid oli 54, neist 13 põhikohaga. Õpilaste arv suurenes aasta-aastalt, jõudes 1975. aastal 672-ni.
Jõgeva Kaugõppekeskkool suleti 1983. aastal ja selle asemele loodi Jõgeva Keskkooli kaugõppeosakond, mis nimetati 1. septembrist 1984 ümber Jõgeva 1. Keskkooli kaugõppeosakonnaks.
1. septembril 1995 moodustati kaugõppeosakonnast iseseisev kool – Jõgeva Kaugõppekool, mis nimetati 7. juulil 2000 ümber Jõgeva Täiskasvanute Keskkooliks (JTKK).
2022. aastal juunis lõpetas Jõgeva Täiskasvanute Keskkool tegevuse ja mittestatsionaarset õpet hakkas pakkuma hoopis Jõgevamaa Gümnaasium. Aastatel 1956–2022 lõpetas kooli 66 lendu. Enne Jõgeva Täiskasvanute Keskkooli sulgemist 2022. aastal töötas koolis 11 õpetajat. Koos muu personaliga töötas Jõgeva Täiskasvanute Keskkoolis 15 inimest.
Vilistlased.
2021/2022 lõpetas Jõgeva Täiskasvanute Keskkooli 66. lend, mis on üksiti ka selle kooli viimane lend.
Liikmesus.
1995. aastal liitus kool Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsiooniga (ANDRAS), seetõttu tegutses koolis ka õppijate saadik - 
Kool osales ka aastatel 2020–2022 ESF projektis "Teisel ringil uuesti kooli".
Jõgeva Kaugõppekeskkool

Jõgeva Kaugõppekeskkool oli kaugõppe vormis keskharidust andnud keskkool keskusega Jõgeval. Kool avati 1971. aastal. 1983. aastal kool suleti ja selle asemele loodi Jõgeva Keskkooli kaugõppeosakond, mis nimetati 1. septembrist 1984 ümber Jõgeva 1. Keskkooli kaugõppeosakonnaks.
Ajalugu.
Aastatel 1956–1968 tegutses Jõgeva Töölisnoorte Keskkool. 1968–1971 tegutses Jõgeval Tartu Kaugõppekeskkooli konsultatsioonipunkt.
Õppetöö.
Kooli konsultatsioonipunktid olid Põltsamaal, Mustvees, Maarjas ja Laiusel kohalike koolide juures. Järgnevatel aastatel avati veel konsultatsioonipunktid Sadala, Puurmani, Vaimastvere, Adavere, Tabivere ja Palamuse kooli juures ning Jõgeval avati vene õppekeelega osakond.
Mikrotsement

Mikrotsement on dekoratiivne komposiitne viimistlusmaterjal, mille koostises on tsement, veepõhised vaigud, lisaained ja mineraalpigmendid. See on ideaalne materjal nii sise- kui ka välispindade viimistlemiseks. Materjal sobib nii põrandatele, seintele kui ka lagedele. Kuna mikrotsemendiga töödeldud pinnal puuduvad ühenduskohad ehk vuugivahed, on pinna puhastamine ja hooldamine ülimalt lihtne.
Mikrotsement on populaarsust koguv disaintoode. See võimaldab kujundajatel luua esteetilise betoonpinna seal, kus see muidu võimalik ei oleks.
Mikrotsement on saadaval mugava eelpakendatud seguna, mis teeb selle käsitlemise ja kasutamise hõlpsaks. Valmissegu puhul ei ole vaja eritööriistu ja segu on võimalik pinnale kanda käsitsi. Tulemuseks on kvaliteetne tervliklik pind. Kuna toodet on lihtne kasutada, on inimfaktorist tulenevad eksimused peaaegu välistatud. Mikrotsement töötati välja peamiselt selleks, et vähendada vee kogust võrreldes tavalises betoonis vajaminevaga. Kuid tänu mikrotsemendi kui materjali lihtsusele ja kleepuvusele on temast saanud soositud parandusmaterjal betoonkonstruktsioonides. Mikrotsemendi puhul puudub pumbaauto vajadus, tänu sellele on piiratud ligipääsuga kohtades lihtsam töötada ning ehitusel saab selle arvelt raha kokku hoida.
Mikrotsement kuivab kiiresti, mistõttu kasutatakse seda eluruumide siseviimistluse tegemisel või remontimisel, kui ei soovita suurt argielu katkestust. Mikrotsemendiga kaetud pinnad on kasutamiskõlblikud päev pärast töö lõpetamist.
Mikrotsemendi eelised tavapärase betooni ees:
Mikrotsement on mitmekülgne materjal, mis on saadaval eri värvides ja toonides ning mitme tekstuuriga. Materjal sobib neile, kes hindavad unikaalset disaini ja soovivad nüüdisaegset viimistlust.
Jõgeva Põhikool

Jõgeva Põhikool on põhikool Jõgeval aadressil Rohu tänav 10. Kool tegutseb alates 1. septembrist 2013 ja on Jõgeva Gümnaasiumi ja Jõgeva Ühisgümnaasiumi haridustraditsioonide järjepidevuse jätkaja.
Kooli direktor on Kuuno Lille.
Kooliga samas hoones asub Jõgeva Linnaraamatukogu.
Moraaliabsolutism

Moraaliabsolutism on eetiline vaade, kus teatud tegevused on sisuliselt õiged või valed. Näiteks on varastamine alati ebamoraalne, isegi kui see on tehtud teiste inimeste heaolu nimel. Moraaliabsolutism näeb moraali determineerituna inimese absoluutse loomuse poolt või selliste välisallikate poolt nagu jumalused (paljud religioonid) või universum ise (objektivism). Need kes usuvad moraaliabsoluutidesse, on moraalirelativismi suhtes sageli väga kriitilised ning mõnikord isegi samastavad seda ebamoraalsusega.
Filosoof John Rawls on arvanud, et erinevused sotsiaalses staatuses, võimus, rikkuses ja intelligentsuses annavad privilegeeritud ühiskonnaliikmetele ebavõrdse positsiooni ka moraalireeglite suhtes.
Moraalne absolutism ei ole universaalne moraal, mis on hüpoteetiline moraalireeglistik, mis kehtib alati ja kõikidele inimestele, hoolimata nende soost, rassist, kultuuritaustast ja muudest omadustest.
Moraaliabsolutism vastandub moraalirelativismile, mille kohaselt moraalistandardid ei ole absoluutsed, vaid tulenevad sotsiaalsetest tavadest ja teistest allikatest.
Moraalne objektivism on miski, mis on moraalselt lubatud või lubamatu sõltumata sotsiaalsest tavast ja isiklikust aktsepteerimisest. 
Eetilised teooriad, mis rõhutavad õigusi ja kohustusi, nagu Immanuel Kanti deontoloogiline eetika, on sageli moraalse absolutismi vormid, nagu ka paljud religioossed moraalsed reeglid. 
Kanti kohuse-eetika ja moraaliabsolutism.
Moraaliteooria looja Immanuel Kant leiab, et inimese eesmärk maailmas on kõrgeima hea saavutamine. Kõrgeima hea komponentideks on aga moraalsus ja õnnetunne. Omakorda õnnetunne on võimalik siis, kui loomuse ülima põhjusena postuleerida jumala eksistentsi. Moraaliseadus viivat Kanti järgi kõrgeima hea mõiste kaudu religioonini ja toimub kõigi kohustuste tunnistamine jumalikeks käskudeks. Kuna puhas moraaliseadus seob igaüht kui käsk, siis võib õiglane inimene öelda: ma tahan, et oleks olemas jumal, et mu eksistents maailmas oleks ka eksistents arusaamise puhtas maailmas väljaspool looduslike sidemete süsteemi, ja et ma kestaksin lõputult kaua. Printsiipi, mis annab otsustusvõimaluse teha niisugune eksistents mõistuse edasise rakenduse aluseks, nimetab Kant puhta praktilise mõistuse usuks.
Kant põhjendab religiooni vajalikkust "tegutsemisest" lähtudes. Puhas mõistus võib jumalat tunnustada vaid regulatiivse ideena, praktiline mõistus aga paneb meid Teda uskuma. Moraaliseadus nõuab, et elaksime vääriliselt kõrgeimale voorusele ja kõrgeimale õnnele. Põhimõttekindel moraalne tegutsemine pole ilma usuta vabadusse, surematusse ja jumalasse võimalik. 
Kui Kant räägib moraaliseadusest, viitab ta sisuliselt kohusetundele. Kant ei seosta moraaliõigust sellega, mida jumal käsib, samuti mitte tsiviilõigusega ega sellega, mida ühiskond soovitab.
Moraaliseadus on loogikast, matemaatikast ja teadusest lähtuv seadus, mille järgi universum juhindub. Seepärast on moraaliseadus mitte midagi muud kui inimarengu põhistruktuuri ja juhtimise järgimine, see on iga inimese enda vabaduse ja iseseisvuse allikas.
Jõgevamaa Gümnaasium

Jõgevamaa Gümnaasium on riigigümnaasium Jõgeval aadressil Aia tänav 34. 
Kool tegutseb 1. septembrist 2013. Kooli direktor on Priit Põdra.
Alates 01.09.2022 pakub Jõgevamaa Gümnaasium ka mittestatsionaarset õpet.
Osa (täpsustus)

Osa on mitmetähenduslik tähekombinatsioon:
Kujutis

 
Kujutis on kunstis või kartograafias objekti graafiline esitus.
Drusti kihelkond

Drusti kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Drostenhof", läti keeles "Drustu draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis, varem Dzērbene-Drusti kaksikkihelkonna osa.
Evald Teras

Evald Teras (20. detsember 1929 – 13. november 2009) oli eesti õpetaja, koorijuht ja koduloolane.
Ta lõpetas 1949. aastal Kärdla Keskkooli ja 1972. aastal Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal.
Aastatel 1949–1951 oli ta Lauka 7-klassilise Kooli õpetaja. Oli ka Kärdla Keskkooli ajaloo- ja muusikaõpetaja, sh Erkki-Sven Tüüri muusikaõpetaja. Aastatel 1997–2009 juhatas ta EELK Kärdla kiriku segakoori. 
Ta tegeles ka Hiiumaa ajaloo uurimisega.
Ta oli Tobiase Seltsi loomise idee algataja ja seltsi asutajaliige.
Mälestuse jäädvustamine.
2012. aastal avati Kärdlas Pika ja Aia tänava ristil tema auks mälestuspink.
Isiklikku.
Ta oli Tõnis Lukase onu.
Sovetskaja rajoon

Sovetskaja rajoon (vene keeles "Советский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Sovetskaja staniitsa.
Rajoon piirneb põhjas ja idas Volgogradi oblastiga, lõunas Oblivskaja rajooniga, kagus Miljutinskaja rajooniga, läänes Kašarõ rajooniga ja loodes Bokovskaja rajooniga.
Rajooni pindala on 1200 km². Elanike arv oli 2012. aastal 6623, 2009. aastal 6856 ja 2002. aastal 7449.
Sovetskaja rajooni asulad kuuluvad kolme külaasunduse koosseisu.
Alfred Raus

Alfred Raus (6. juuli 1921 Petrograd – 27. oktoober 1989) oli Eesti NSV kohtunik.
Lõpetas Narva tööstuskeskkooli, Tallinna Juriidilise Kooli (1949), Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna (1956).
Lukksepp Kiviõli põlevkivitööstuses, osales Punaarmee koosseisus Teises maailmasõjas, Keila rahvakohtunik, kohtuministeeriumi vanemrevident ja kohtorganite valitsuse ülem. Alates 1954 Viljandi rajooni rahvakohtu esimees.
Orden Austuse märk (1962), Eesti NSV teeneline jurist (1967).
Ole Rømer

Ole Christensen Rømer (25. september 1644 Aarhus – 19. september 1710 Kopenhaagen) oli taani astronoom. 
Teda peetakse esimeseks, kellel õnnestus mõõta valguse kiirust. 
Rømer vaatles paljude aastate jooksul Jupiteri kaaslase Io liikumist ning leidis, et kaaslane liigub perioodiliselt Jupiteri varju ja ilmub selle tagant uuesti välja. Selgus, et selles on ebaregulaarsus. Kord ilmub Io liiga vara, kord jääb jälle hiljaks. Astronoom tegi julge, suurejoonelise ja õige oletuse, et ebaregulaarsus pole mitte Io liikumises, vaid on tingitud vaatleja (Rømeri) asukoha muutumisest, Maa asukoha muutumisest Jupiteri ja tema kuu Io suhtes. Ja sellest on tingitud näivad ebaregulaarsused Io liikumises, kuna valgusel, mis liigub lõpliku kiirusega, kulub lihtsalt erinev aeg erinevate teepikkuste läbimiseks. 
Tuginedes oma teadmistele Maa orbiidi suurusest ja Jupiteri kaugusest ning võrreldes seda Io ilmumise ja planeedi varju liikumise aja ebaregulaarsusega, arvutas ta 1676 aastal oletatava valguse kiiruse. Selge, et tal puudusid täpsed andmed Maa ja Jupiteri orbiitide kohta, sealt ka mõnevõrra ekslik arvutuse tulemus. Olgugi et arvutus osutus ebatäpseks, oli avastus siiski pöördelise tähtsusega. See oli esimene ligilähedane valguse kiiruse määratlus. Tolle aja tõekspidamistele vastavalt levis valgus lõpmatult kiiresti, silmapilkselt ruumi ühest punktist teise. Vaatamata Rømeri väite argumenteeritud loogikale ja tuginemisele selgetele mõõdetavatele faktidele, ei tunnustanud paljud tolle aja väljapaistvad astronoomid Rømeri vaateid.
Rømer oli meridiaaniringi ja passaažiriista leiutajana üks uusaja astromeetria rajajaid. Tema avastused ja leiutised ei piirdunud üksnes astronoomiaga – ta leiutas ka termomeetri, võttes aluseks vee külmumis- ja keemispunkti.
Vatla raamatukogu

Vatla raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Vatla külas Vatla mõisa peahoones.
Raamatukogu juhataja on Triin Vare.
Alates 1. septembrist 2018 on raamatukogu koos teiste Lääneranna vallas asuvate raamatukogudega Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogu.
Virtsu raamatukogu

Virtsu raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Virtsu alevikus. 
Raamatukogu aadress on Pargi 4, Virtsu.
Raamatukoguhoidja on Signe Tetsmann.
Alates 1. septembrist 2018 on raamatukogu koos teiste Lääneranna vallas asuvate raamatukogudega Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogu.
Paul Kangro

Paul Kangro (14. juuni 1909 Tartu – 11. märts 1985 Tartu) oli eesti jumestuskunstnik.
Aastatel 1919–1926 õppis ta Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumis. Seejärel õppis jumestamist ja parukate valmistamist 1934. aastal Berliinis ja 1939. aastal Pariisis.
Aastatel 1932–1972 töötas ta Vanemuise teatri grimeerija, kostümeerija ja jumestusala juhatajana.
Evald Laprik

Evald Laprik (30. jaanuar 1929 Kuivajõe vald, Harjumaa – 16. juuli 2017) oli eesti õpetaja, koolijuht ja sporditegelane. 
Haridus.
1949. aastal lõpetas ta Türi Keskkooli. 1959. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatikaõpetajana. 1974. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal.
Töö.
1951. aastast töötas õpetajana. Aastatel 1953–1955 oli ta Võiera 7-klassilise Kooli direktor, 1956–1957 Vändra rajooni haridusosakonna juhataja. Aastatel 1958–1960 oli ta Räpina Keskkooli direktor, 1960–1972 Rapla Keskkooli direktor ning 1974–1989 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli direktor.
Aastatel 1989–1990 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi koolijuhtide kvalifikatsiooni tõstmise teaduskonna dekaan, 1990–1994 Eesti Hariduse Arenduskeskuse koolitusosakonna juhataja, 1994–1997 Viljandi maakonna haridusosakonna nõunik ja 1997–2002 koolituskeskuse Vilko juhataja.
Sporditegevus.
1950. aastal võitis ta Eesti talvistel kergejõustiku esivõistlustel teivashüppes pronksmedali, aastatel 1952–1954 tuli teivashüppes spordiühingu Jõud meistriks.
Ta oli spordiühingu Jõud kergejõustikusektsiooni juht ning töötas ka kergejõustikukohtunikuna.
Ühiskondlik tegevus.
Ta oli Eesti Koolijuhtide Ühenduse asutajaliige ja hiljem auliige.
1999. aasta Riigikogu valimistel osales ta Eesti Koonderakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Aastatel 2002–2004 oli ta Eesti Pensionäride Erakonna juhatuse esimees.
Rein Pill

Rein Pill (sündinud 13. jaanuaril 1961 Tallinnas) on eesti ratsutaja. 
Ta lõpetas 1980 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. 
Ratsasporditreeninguid alustas 1974 Tondil Tõnu Rähna ja Mihhail Fadejevi juhendamisel. Võistelnud 1974–83 kolmevõistluses ja a-st 1983 takistussõidus. Kuulunud a-st 1979 Eesti koondisse ja 1986–91 Nõukogude Liidu koondisse. Osalenud 1997, 2010 ja 2017 MK finaalis ning 1999 ja 2009 EM-il (esimesel osavõistlusel 7. koht). Saanud Kesk-Euroopa liiga kokkuvõttes 2009, 2010 ja 2017 3. koha. MK etappidel võitnud 1992–2017 Kesk-Euroopa liigas individuaalselt 19 esikohta, meeskondlikult 2007 Bratislavas Rahvuste karika võistlusel 1. koha. NSV Liidu meistrivõistlustel 1985 3., 1987 1. ja 1988 3. koht, 1985 ja 1990 Nõukogude Liidu karika võitja. Tulnud 1980–2017 2 korda kolmevõistluses ja 39 korda takistussõidus Eesti meistriks (sh 18 korda noorhobuste arvestuses ja 6 korda sisemeistriks). Olnud 1998 Soome sisemeister ja võitnud 2000 Ypäjä peaauhinna. Msp (1979). Töötanud Niitvälja ratsabaasis, Ruila tallis ja OÜ-s Trooja Hobune ratsastajana. A-st 2007 elanud ja töötanud ka Belgias. A-st 2010 OÜ Tresor Holding juhatuse liige. A-st 2017 Ratsaspordiliidu juhatuse liige.
Isiklikku.
Rein Pilli abikaasa on Riina Pill, neil on tütar Katrin Pill ja poeg Raido Pill.
Riina Pill

Riina Pill (sünninimi Udu; sündinud 9. jaanuaril 1964 Rakveres) on treener, sporditegelane ja endine ratsasportlane. 
Lõpetas 1982 Rakvere 1. keskkooli. Ratsasporti hakkas harrastama 1975 E. Vilde nimelise kolhoosi ratsaspordibaasis Silvi Keskküla juhendamisel, hiljem (1980–1982) treenis Tiit Sireli ja Mihhail Fadejevi (1983–1985) suunamisel. Saanud 1982 Eesti meistrivõistlustel takistussõidus hõbemedali ja olnud 1985 Jõu võistkonnas Nõukogude Liidu maaspordimängude võitjaid. Kuulunud 1984–1985 Eesti takistussõidukoondisse. Meistersportlane (1985). Ratsutamistreeneri 7. kutsetase (2016). Rahvusvahelise Ratsaspordiföderatsiooni (FEI) I taseme treener (2007). Töötanud 1982–1991 E. Vilde nimelises kolhoosis treenerina, 1991–1997 Ratsaspordiliidus, 1997–2001 Kalevi ratsaspordikoolis ja aastast 2001 ratsaklubis Ruila Tall treenerina. 
Õpilasi: Hanno Ellermann, Jüri Sokolovski, Kätlin Helena Sehver, Katrin Pill, Catlin Vatsel, Renek Rosenberg, Linda Randpere. 
Eesti parim ratsutamistreener 2010, 2011, 2013, 2015 tunnustati parimaks takistussõidu treeneriks. Olnud 1993–97 Ratsaspordiliidu büroojuhataja, 1997–1999 juhatuse liige, 1999–2001 peasekretär, aastast 2001 spordidirektor ja aastast 2009 takistussõidu mänedžer. Aastast 1993 MK etappide, rahvaste karikavõistluse etappide ja rahvusvahelise võistluse Tallinn International Horse Show korraldajaid. 2013 Kultuurkapitali Harjumaa ekspertgrupi aastapreemia. Avaldanud kirjutisi ajakirjas Oma Hobu, veebilehel hobumaailm.ee.
Isiklikku.
Abikaasa Rein Pill, neil on tütar Katrin Pill ja poeg Raido Pill.
Järva-Jaani Gümnaasium

Järva-Jaani Gümnaasium on gümnaasium Järva maakonnas Järva vallas Järva-Jaani alevis, Pikk tänav 1.
Järva-Jaani hariduselu algusaastaks loetakse aastat 1685, kui seal avati talurahvakool.
1939. aastal liideti asulas tegutsenud Järva-Jaani I algkool ja Järva-Jaani II algkool. Uue õppeasutuse nimeks sai ärva-Jaani 6-klassiline algkool. 1944. aastal korraldati algkool ümber Järva-Jaani mittetäielikuks keskkoolik. 1955. aastal nimetati kool ümber Järva-Jaani Keskkooliks. Alates 1. septembrist 2004 kannab kool nime Järva-Jaani Gümnaasium.
2023. aasta sügisest hakatakse muutma gümnaasiumi põhikooliks. 1. septembrist 2025 jätkab kool põhikoolina.
Tapa Keelekümbluskool

Tapa Keelekümbluskool oli põhikool Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Tapa linnas aadressil Nooruse tänav 2. Kool oli osaliselt vene õppekeelega.
Kool asutati 1945. aastal ja suleti 2023. aastal, kui see liideti 1. septembrist 2023 Tapa Gümnaasiumiga.
Haapsalu Linna Algkool

Haapsalu Linna Algkool on algkool Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Ehte tänav 14. 
Alates 2007. aastast on kooli direktor Malle Õiglas.
Eellugu.
Haapsalu Linna Algkooli eelkäijaks peetakse Haapsalu esimest eestikeelset kooli, mille rajas Haapsallu 1839. aastal Karl Abraham Hunnius ja mis tegutses alguses endise linnakooli majas Kooli tänaval, hiljem koliti Ehte tänavale avaramatesse ruumidesse samas kohas, kus asub tänapäeval Ehte 14 koolimaja. 1936. aastal alustati aadressile Ehte 14 uue koolihoone ehitamist. Hoone arhitekt oli Erika Nõva. 1939. aastal tähistas kool 100. tegutsemise aastapäeva. 
Kui Haapsalu Gümnaasium ja Haapsalu Progümnaasium 1940. aasta augustis Haapsalu Keskkooliks reorganiseeriti, liideti loodud Haapsalu Keskkooliga ka Haapsalu Linna Algkool. Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 kandis see kool Haapsalu Gümnaasiumi nime. Õppetöö toimus Ehte tänava majas, Wiedemanni tänava majja paigutati sõjaväehaigla. 1944. aastal nimetati kool jälle Haapsalu Keskkooliks ja 1945. aastal Haapsalu 1. Keskkooliks. Kool pidi tegutsema mitmes vahetuses, sest pärast Teist maailmasõda tegutsesid Ehte tänava koolimajas ka Haapsalu Pedagoogiline Kool (1945–1956) ja Haapsalu Vene Keskkool (1956–1964), aga ka Haapsalu Töölisnoorte Keskkool.
Kooli loomine 1964. aastal.
1961. aastal alustati tollasele Männi tänavale (tänapäeval Kuuse 1) uue koolimaja ehitamist. Koolimaja valmis 23. veebruaril 1964 ja sinna kolis Haapsalu 1. Keskkool. Ehte tänava koolimajas avati 1964. aastal uus kool – Haapsalu 8-klassiline Kool –, kus jätkasid õpinguid ka osa (kaheksa) Haapsalu 1. Keskkooli noorematest klassidest. Wiedemanni tänava koolimajas tegutses kuni 1972. aastani Haapsalu 2. Keskkool. Pärast 1972. aasta tulekahju seisis Wiedemanni tänava koolimaja kümmekond aastat tühjana. Pärast renoveerimist 1984. aastal kasutas Wiedemanni tänava koolimaja Haapsalu 8-klassiline Kool, mis nimetati 1989. aastal ümber Haapsalu 9-klassiliseks Kooliks.
Algkooli loomine 1990. aastal.
Nii Ehte kui ka Wiedemanni tänava koolimajas tegutsenud põhikool – Haapsalu 9-klassiline Kool – reorganiseeriti 1990. aastal: Wiedemanni tänava koolimajas õppinud 5.–9. klasside õpilaste baasil loodi Wiedemanni tänava majja uus eestikeelne keskkool – Ferdinand Johann Wiedemanni nimeline Haapsalu Keskkool. Alates 1992. aastast õppisid selles koolis õpilased alates 7. klassist. Ehte tänava koolimajas jätkas 1990. aastal põhikooli reorganiseerimise järel tegevust aga kuueklassiline Haapsalu Linna Algkool.
Väärtpaberikonto

Väärtpaberikonto on väärtpaberite (aktsiate, osakute) hoidmiseks ja väärtpaberitehingute tegemiseks avatud konto.
Väärtpaberikonto avamine.
Väärtpaberikonto avamiseks on vaja sama panga arvelduskontot, millelt võtta raha väärtpaberitehingute tegemiseks. See, mis konto väärtpaberitehingute tegemiseks avatakse, sõltub sellest, mis riikide väärtpaberiturgudel tehinguid tehakse.
Väärtpaberitehingute tegemine.
Kuna väärtpaberitehinguid on võimalik teha vaid tegevusloaga väärtpaberimaakleri vahendusel, on alustamiseks vaja sõlmida leping. Väärtpaberite ostmine või müümine koosneb järgmistest etappidest:
Väärtpaberikonto avamisega kaasnevad nii konto avamise tasu kui ka igakuine hooldustasu. Sellele lisanduvad tehingutasud aktsiate ostmisel ja müümisel ning teenitud kasumilt makstav tulumaks.
Põhja-tormipääsu

Põhja-tormipääsu ("Oceanodroma leucorhoa") on tormipääsulaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Puna-harksaba

Puna-harksaba ("Milvus milvus") on haugaslaste sugukonda kuuluv lind.
Lääne-Euroopa liik. Eestis on ta eksikülaline.
Ain Jürisson

Ain Jürisson (11. oktoober 1931 Kaelase – 14. november 2017) oli eesti näitleja.
Ta sündis 1931. aastal Kaelasel talunike lapsena; lõpetas 1957. aastal Tallinnas kaugõppekeskkooli ja Draamateatri õppestuudio.
Aastatel 1958–1981 töötas ta Draamateatris näitlejana, 1981–2004 lavastusala juhatajana ja 2004–2006 töökodade juhatajana. 
Ta esines Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio saadetes ning mängis filmides "Vallatud kurvid" (1959), "Ohtlikud kurvid" (1961), "Viimne reliikvia" (1969) ja "Madude oru needus" (1987). 
Draamateatri töö kõrvalt tegutses ta 30 aasta jooksul ka Tallinnfilmi dublaažinäitlejana. Tema häält võib kuulda paljudes eesti keelde dubleeritud Sojuzmultfilmi animafilmides (näiteks postiljon Petškini rollis), kuid ka muudes dubleeritud linateostes.
Kaeluskotkas

Kaeluskotkas ("Gyps fulvus") on haugaslaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Stepi-loorkull

Stepi-loorkull ("Circus macrourus") on haugaslaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Stepi-tuuletallaja

Stepi-tuuletallaja ("Falco naumanni") on pistriklaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Stepipistrik

Stepipistrik ("Falco cherrug") on pistriklaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Stepipistrik on Mongoolia rahvuslind.
Värbhuik

Värbhuik ("Porzana pusilla") on ruiklaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Neitsikurg

Neitsikurg ("Grus virgo") on kurglaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Suurtrapp

Suurtrapp ("Otis tarda") on traplaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Euroopa raskeim lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Kõnnu-pääsujooksur

Kõnnu-pääsujooksur ("Glareola pratincola") on jooksurlaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Stepi-pääsujooksur

Stepi-pääsujooksur ("Glareola nordmanni") on jooksurlaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Mustjalg-tüll

Mustjalg-tüll ehk meritüll ("Charadrius alexandrinus") on tülllaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Valgesaba-kiivitaja

Valgesaba-kiivitaja ("Vanellus leucurus") on tülllaste sugukonda kuuluv lind.
Välimus.
Valgesaba-kiivitaja on 26–29 cm pikk, tiibade siruulatus on 67–70 cm. Kaalub 99–198 g.
Graatsiline ja sale. Jalad on pikad. Nägu ja saba on valged, ülejäänud pea ja selg on pruunid, rind on hall.
Levik.
Valgesaba-kiivitajad elavad Türgis, Süürias, Aserbaidžaanis, Iraagis, Iraanis ja Pakistanis. Talvitavad Sudaanis, Iraagis, Iraanis, Pakistanis, Indias ja Türkmenistanis.
Eestis on ta eksikülaline.
Elavad järvede ja jõgede ääres.
Toitumine.
Toituvad putukatest, eriti mardikatest, rohutirtsudest, röövikutest ja kärbsevastsetest. Söövad ka usse, limuseid ja koorikloomi.
Pesitsemine.
Tihti pesitsevad kolooniates, kus võib olla sadu linde. Võivad pesitseda koos teiste liikidega näiteks karkjalgade ja tiirlastega. Pesa asub maapinnal vooderdamata lohus.
Emaslinnud munevad aprilli keskpaigast maini. Kurnas on neli muna mõõtmetega 39 × 28 mm. Muna kaalub 16,2 g. Haudumisperiood kestab 21–24 päeva. Pojad lahkuvad pesast 30 päeva vanuselt.
Juudit II

„Juudit“ on austria kunstniku Gustav Klimti (1862–1918) teos.
Plütt

Plütt ("Calidris falcinellus") on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Plütt on 16–18 cm pikk. Tiibade siruulatus on 34–37 cm. Kaalub 28–68 g.
Ülapool on tumepruun heledama mustriga, alapool valge. Kevadel on tema pea ja kael tumedatriibulised. Jalad on tumedat värvi. Sarnaneb välimuselt leeterüdiga, kuid äratuntav heleda kulmutriibu järgi.
Liigil on kaks alamliiki:
Eestis on plütt väikesearvuline läbirändaja. Teda võib kohata maist juunini ja augustis-septembris.
Pesitsevad tundras ja rabas. Rändel võib neid näha tiikide, järvede, jõgede ja laguunide ääres, soistel aladel ning riisipõldudel.
Toituvad ussidest, karpidest, tigudest, koorikloomadest, putukatest ja seemnetest.
Pesitsevad hajusates kolooniates, kus on 2–10 paari. Pesad on üksteisest 80–100 m kaugusel. Ühel ruutkilomeetril võib pesitseda kuni 20 paari.
Emaslinnud munevad juunis. Kurnas on neli muna mõõtmetega 32 × 23 mm. Muna kaalub 8,6 g.
Plütt võib elada 10-aastaseks.
Lammitilder

Lammitilder ehk sootilder ("Tringa stagnatilis") on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Lammitilder on 22–26 cm pikk. Tiibade siruulatus on 55–59 cm. Kaalub 43–120 g.
Lammitildrid pesitsevad Kagu-Euroopas, Ukrainas ja Venemaal. Talvituvad Vahemere ja Pärsia lahe ääres, Indohiinas, Lõuna-Aafrikas, Indias, Sunda saartel ja Austraalias.
Eestis on ta väga haruldane suvilind ja senini on tõestamata tema pesitsemine Eestis.
Elavad steppides ja märgaladel, vahel ka soolajärvede ääres. Talvel võib neid kohata riisipõldudel, soodes, soolakutel, padurandadel, estuaaride ja laguunide ääres.
Toituvad väikestest kaladest, koorikloomadest, limustest ja putukatest, harva ka taimedest. Otsivad toitu madalas vees. Toituvad üksi või mitmesajalinnulistes parvedes, vahel ka teiste tildritega.
Pesitsevad laguunide ja järvede ääres. Pesitsevad üksikult või kolooniates, mõnikord koos teiste liikide, näiteks viireste, punajalg-tildri, kiivitaja ja mustsaba-viglega. Kuiva rohuga vooderdatud pesa asub tavaliselt vee ääres.
Emaslinnud munevad aprilli lõpust juunini. Kurnas on neli muna mõõtmetega 38 × 27 mm. Muna kaalub 14 g. Pojad lahkuvad pesast juuni lõpust juuli lõpuni.
Juudit I

„Juudit“, tuntud ka kui „Juudit ja Olovernese pea“, on austria kunstniku Gustav Klimti (1862–1918) teos.
Metstilder

Metstilder ("Tringa ochropus") on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Metstildri rahvapärased nimetused on lombilind ja vesinepp.
Välimus.
Metstilder on 21–24 cm pikk. Tiibade siruulatus on 57–61 cm. Kaalub 53–119 g.
Metstildri selg ja ülapool on mustpruun, väikeste kollaste tähnidega. Alapool on valge. Tiibade alapool on tume. Saba tipus on laiad mustad vöödid. Nokk on tumedat värvi, peenike ja sirge. Tema pikad jalad on rohekad või hallkad.
Levik.
Metstildri levila ulatub Skandinaaviast Ida-Siberini. Elavad ka Kõrgõzstanis ja Loode-Xinjiangis. Talvituvad Lääne-Euroopas, Vahemere ääres, Aafrikas, Türgis, Lähis-Idas, Indias, Lõuna-Jaapanis, Ida-Hiinas, Filipiinidel ja Kalimantanil.
Eestis on ta harilik haudelind ja hajus läbirändaja. Teda võib näha aprillist septembrini.
Elavad niisketes metsades. Eelistavad männikuid, kuid sobivad ka kuusikud ja lepikud. Tavaliselt jõgede, järvede, ojade ja soode ääres. Peale pesitsusaega võib neid kohata padurates ning jõgede ja tiikide ääres.
Toitumine.
Metstilder toitub putukatest, rõngussidest, väikestest koorikloomadest, ämblikest, kaladest ja taimedest. Tavaliselt toituvad üksi, vahel kuni 30-linnulistes parvedes.
Pesitsemine.
Emaslinnud munevad aprilli lõpust juunini. Pesitseb kuni 20 m kõrgusel puu otsas, vahel ka maapinnal. Kasutab teiste lindude, eriti rästaste ja kaelustuvi, pesi.
Kurnas on neli muna mõõtmetega 39 × 28 mm. Muna kaalub 15,5 g. Emaslind haub mune 20–23 päeva. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanalinnud, kuid emaslind võib lahkuda enne, kui pojad on lennuvõimelised. Pojad saavad lennuvõimeliseks 28 päeva vanuselt.
Eluiga.
Metstilder võib elada 9-aastaseks.
Puna-veetallaja

Puna-veetallaja ("Phalaropus fulicarius") on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Välimus.
Puna-veetallaja on 20–22 cm pikk. Tiibade siruulatus on 37–40 cm. Kaalub 37–77 g.
Hundsulestikus emaslind on pruunikaspunane. Ülapool on musta-valgekirju. Pealagi ja näo eesosa on mustad. Silma ümbrus valge, nokk kollane. Isaslinnu sulestik on tuhmim. Puhkesulestikus on ülapool sinakashall, alapool valge. Pealael ja silma ümber on tume laik.
Levik.
Pesitsevad Põhja-Jäämere rannikul. Talvituvad Lõuna-Ameerika lääneranniku ja Aafrika lääne- ja edelaranniku lähedal merel.
Eestis on ta eksikülaline.
Pesitsevad soises tundras ja laidudel. Talvel elavad troopilistel ja lähistroopilistel meredel, kus planktoni kontsentratsioon on üle 50 000 organismi liitri kohta.
Toitumine.
Pesitsusalal toituvad putukatest, limustest, koorikloomadest, rõngussidest ja ämblikest. Talvel toituvad planktonist, hüdraloomadest ja väikestest kaladest. Neid on nähtud vaala seljalt parasiite söömas.
Pesitsemine.
Pesitsevad maapinnal taimedega vooderdatud lohus. Pesa asub tavaliselt vee lähedal. Mõnikord pesitsevad koos teiste merelindudega näiteks randtiirudega.
Islandil munevad juuni keskpaigast juuli keskpaigani, Venemaal juuni algusest juuli alguseni. Kurnas on neli muna mõõtmetega 31 × 22 mm. Muna kaalub 7,5 g. Isaslind haub mune 19 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 18–21 päeva vanuselt.
Siberi raat

Siberi raat ("Prunella montanella") on raatlaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Oblivskaja rajoon

Oblivskaja rajoon (vene keeles "Обливский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Oblivskaja staniitsa.
Rajoon piirneb põhjas Sovetskaja rajooniga, idas ja lõunas Volgogradi oblastiga, edelas Morozovski rajooniga ja läänes Miljutinskaja rajooniga.
Rajooni pindala on 2013,5 km². Elanike arv oli 2017. aastal 17 573.
Oblivskaja rajooni asulad kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Tšir, Berjozovaja ja Maška.
Miljutinskaja rajoon

Miljutinskaja rajoon (vene keeles "Милютинский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Miljutinskaja staniitsa.
Rajoon piirneb põhjas ja kirdes Kašarõ rajooniga, kirdes Sovetskaja rajooniga, kagus Oblivskaja rajooniga, lõunas Morozovski rajooniga, edelas Tatsinskaja rajooniga ja läänes Belaja Kalitva rajooniga.
Rajooni pindala on 2116 km². Elanike arv oli 2012. aastal 14 682, 2009. aastal 16 152 ja 2002. aastal 17 847.
Miljutinskaja rajooni asulad kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu.
Kõrghoone

Kõrghoone on kõrge, rohkete korrustega hoone. Ülikõrgeid hooneid nimetatakse pilvelõhkujateks.
Kõrghoonete rajamine sai võimalikuks lifti ja odavamate ehitusmaterjalide leiutamisega. Kõrghoonete konstruktsioonis kasutatakse materjalidest enim raudbetooni ja terast. Enamikul Põhja-Ameerika ülikõrgetel hoonetel on terasest kandekonstruktsioon, samas kui elamud on tavaliselt ehitatud raudbetoonist. Kõrghoonete ja pilvelõhkujate vahel puudub selge erinevus, kuigi viiekümne või enama korrusega hoonet peetakse tavaliselt pilvelõhkujaks.
Kõrghoonete konstruktsioonid kujutavad endast ehitiste ja geotehniliste alade projekteerijate jaoks spetsiifilisi väljakutseid, eriti kui need paiknevad seismiliselt aktiivses piirkonnas või kui nende aluspinnases on geotehnilisi riskitegureid. Need hooned esitavad hädaolukordades tõsiseid väljakutseid ka tuletõrjujatele. Uute ja vanade hoonete ehitus, hoonete süsteemid nagu hoone kustutuspüstikute süsteem, küte, ventilatsioon ja kliimaseadmed, sprinklersüsteem ja muud asjad nagu treppidelt ja liftidest evakueerimine kujutavad endast olulisi probleeme. Tihti on vaja uuringuid, et vähendada tuule mõju jalakäijatele.
Tiheda inimasustusega regioonides on kõrghoonetel tehnilisi ja majanduslikke eeliseid ning nad on muutunud elamumajanduse iseloomulikuks tunnuseks peaaegu kõigis tihedalt asustatud linnapiirkondades üle kogu maailma. Erinevalt madalatest korter- ja ühepereelamutest mahutavad kõrghooned rohkem elanikke ühe maaühiku kohta ja vähendavad kohaliku omavalitsuse infrastruktuuri hinda.
Morozovski rajoon

Morozovski rajoon (vene keeles "Морозовский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Morozovski linn.
Rajoon piirneb põhjas Miljutinskaja rajooniga, kirdes Oblivskaja rajooniga, idas Volgogradi oblastiga, lõunas Tsimljanski rajooniga, kagus Konstantinovski rajooniga ja läänes Tatsinskaja rajooniga.
Rajooni pindala on 2550 km². Elanike arv oli 2012. aastal 41 745, 2009. aastal 44 883 ja 2002. aastal 46 395.
Morozovski rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Morozovski linna) ja kaheksa külaasunduse koosseisu.
Aytes

Aytes oli Eestimaa vasallisuguvõsa.
1328 mainitakse Tallinna kodanikku Lippoldust. Ta oli 1343 Taani kuninga vasall, kellele kuulus Lüganuse kihelkonnas Aidu küla. Tõenäoliselt tuletati külast ka perekonnanimi Aytes.
1396 mainitakse Rakvere foogti Hennekin Aytes'it.
Jaunpiebalga mõis

Jaunpiebalga mõis (saksa keeles "Neu-Pebalg", läti keeles "Jaunpiebalgas muiža") ka Tšangale, oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Jaunpiebalga kihelkonnas.
Ranka mõis

Ranka mõis (saksa keeles "Ramkau", läti keeles "Rankas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Jaunpiebalga kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisakompleks Gulbene piirkonna Ranka valda Ranka külla. 
Mõis läks aastal 1528 Rosenite suguvõsa valdusse.
Häärberisse rajati agraarreformi järel aastal 1923 kodumajanduskool, mis kuulus Ranka Põllumajandusühistule ja Läti Väikeettevõtjate Liidule. Teise maailmasõja ajal muudeti koolihoone Saksa sõjaväe laatsaretiks. Kool tegutses seal aastani 1944. Nõukogude perioodil loodi selle asemele põllumajanduskool, seejärel metsanduskool. Aastail 1886 ja 1990 hoone põles, tänapäeval on sellest säilinud vaid varemed.
Ranka mõisakompleks on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all Sealhulgas on regionaalse kaitse all häärber, mõisavalitseja maja, hilisem aedniku maja, kaks teenijatemaja ja majandushoov.
Zosēni mõis

Zosēni mõis (saksa keeles "Sohsenhof", läti keeles "Zosēnu muiža") oli riigimõis Liivimaal Võnnu kreisis Jaunpiebalga kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Jaunpiebalga piirkonnas Zosēni vallas.
Jaunkalsnava mõis

Jaunkalsnava mõis (saksa keeles "Neu-Kalzenau", läti keeles "Jaunkalsnavas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Kalsnava kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas Jaunkalsnava külas.
Jaunkalsnava

Jaunkalsnava on küla ("ciems") Lätis Madona piirkonnas, Kalsnava valla halduskeskus.
Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel Veseta jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Madonast 28 kilomeetri kaugusele.
Jaunkalsnavat läbib Pļaviņase–Gulbene raudteeliin, külas asub Jaunkalsnava raudteejaam. Bussipeatustest jäävad sinna Jaunkalsnava 1 ja Jaunkalsnava.
Seal asub Kalsnava valla raamatukogu. Ettevõtetest tegutseb seal piiritusevabrik, külas on ka asutuse Latvijas Valsts meži Kalsnava filiaal, mis on välja kasvanud nõukogudeaegsest metsanduskatsejaamast. Külast läänes asub selle Kalsnava arboreetum. Asulasse jääb ka endise Jaunkalsnava mõisa keskus.
Lisaks arboreetumile on looduskaitse all veel Ceriņu iela seedermänd, punased tammed ümbermõõtudega 2,33 ja 1,99 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,89 meetrit ja pärn ümbermõõduga 4,02 meetrit.
Aastal 1832 sündis Jaunkalsnavas läti luuletaja Juris Alunāns, aastal 1897 aga baltisaksa insener Georg Weinblum.
Sealsel Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistul on iseloomulik mälestussein.
Veckalsnava mõis

Veckalsnava mõis (saksa keeles "Schloß Alt-Kalzenau", läti keeles "Veckalsnavas muiža", ka "Kalsnavas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Kalsnava kihelkonnas, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Madona piirkonnas Kalsnava vallas Veckalsnava asulas.
Mõisat on omanud Tiesenhausenid.
Otto Johann von Poll

Otto Johann von Poll (21. (ukj 31. jaanuar) 1635 – 1710 Kuressaare) oli Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant).
Elulugu.
Tema vanemad olid Frommhold Poll ja Gerdruta von Vietinghoff. Astus Rootsi sõjaväeteenistusse, kus tõusis ooberstleitnandiks. 1672. aastal sai ta naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks, kuid rüütelkonda teda siiski ei introdutseeritud. 1710. aastal oli ta Kuressaare komandant. Suri katku.
Perekond.
Ta oli abielus kaks korda: 1671. aastal Anna Elisabeth Natt och Dagiga (surnud 1678) ja 1680. aastal Katharina Luise von Stackelbergiga (1661–1734). Tema poegadest Jürgen Frommhold (1672–1702) hukkus Erastvere lahingus, Johann Gustav (1673–1709) ja Matthias Poltava lahingus. Lorenz Gustav oli (1688–1752) Paatsa ja Otto Johann (1700–1782) Randvere rendivaldaja.
Leo Gens

Leo Gens (õieti Lev Gens; 28. juuni 1922 Tartu – 31. oktoober 2001 Tallinn) oli juudi rahvusest Eesti kunstiteadlane.
1949. aastal lõpetas ta Leningradi Ilja Repini nimelise Riikliku Kunstiinstituudi. 1967. aastal sai Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Jaan Koort". 
Aastatel 1949–1952 oli ta Tartu Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud. 1952. aastast Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud, 1969. aastast dotsent. 1993. aastast Tallinna Kunstiülikooli, hiljem Eesti Kunstiakadeemia professor.
Tema uurimistöö keskmes oli arhitektuuriajalugu, eriti 20. sajandi arhitektuur.
Isiklikku.
Tema isa Julius Genss oli Eesti kunstiajaloolane, kunstikoguja, ekslibrist ja metseen, tema õde Inna Gens-Katanjan (1928–2014) oli orientalist ja filmiteadlane Venemaal.
Eha tänav (Rakvere)

Eha tänav on tänav Rakvere linna loodeosas Moonaküla linnaosas.
Põhja-lõunasuunaline tänav saab alguse Kesk tänavalt. Suundudes lõuna poole ja ristudes Koidu tänavaga, lõpeb tänav tupikalaga enne Tallinna–Narva raudteed maa-ala Moonaküla linnaosast eraldavat kõrghaljastust. Tänava pikkus on 263 meetrit. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennult 1,5 km. 
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi jooksul.
Karl Tender

Karl Tender (11. veebruar (vkj) / 24. veebruar 1908 Tallinn – 30. september 1989 St Kilda, Melbourne, Austraalia) oli eesti poksija ja metsandustegelane.
Ta lõpetas 1927. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1928–1938 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja lõpetas 1938. aastal selle metsaosakonna.
Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Revelia.
Poksijana.
Tender oli Eesti kolmekordne meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1926, 1927 ja 1929. 
Ta osales kolm korda Eesti–Soome maavõistlustel poksis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1926, 1927 ja 1928 ning võitis kõik oma kohtumised. 
Ta on esinenud poksi populariseerijana, pidades loenguid ja juhendades kursusi.
Oma noorpõlves saadud vasaku käe vigastuse tõttu tegi ta sageli võistluspause, näiteks ei osalenud ta 1930. aasta Eesti meistrivõistlustel. Ta poksis 12. märtsil 1933 Tallinna ja Tartu "Kalevi" sõpruskohtumisel tartlase Evald Lukkini vastu. Tender oli 2. raundis punktidega kohtumist juhtimas, kui vigastas hoopis oma paremat kätt ja katkestas kohtumise. Võit läks hetkel punktidega taga olnud Lukkinile. 
Pärast seda vigastust loobus Tender üldse poksist.
Hilisem elukäik.
Ta töötas aastatel 1940–1944 Paasvere metsaülemana.
Ta põgenes 1944. aastal Rootsi, kus ta töötas peamiselt kellas- ja kullassepana. Ta liikus sealt 1950. aastal edasi Austraaliasse ja töötas seal peamiselt samuti kellas- ja kullassepana. 
Isiklikku.
Tema vennad olid arhivaar ja ajaloolane Erik Tender ning arhivaar ja notar Ervin Tender.
Tatsinskaja rajoon

Tatsinskaja rajoon (vene keeles "Тацинский район" on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Tatsinskaja staniitsa.
Rajoon piirneb põhjas Miljutinskaja rajooniga, idas Morozovski rajooniga, lõunas Konstantinovski rajooniga ja läänes Belaja Kalitva rajooniga.
Rajooni pindala on 2411,21 km². Elanike arv oli 2012. aastal 37 540, 2009. aastal 40 701 ja 2002. aastal 43 251.
Tatsinskaja rajoonis on 62 asulat ja need kuuluvad 11 külaasunduse koosseisu.
Lääne tänav (Rakvere)

Lääne tänav on tänav Rakvere linna loodeosas Moonaküla linnaosas.
Põhja-lõunasuunaline tänav saab alguse Rakvere valla piirilt. Suundudes lõuna poole ning ristudes Põhja ja Kesk tänavaga, lõpeb ta Koidu tänava ristmikul. 
Tänava pikkus on 263 meetrit. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennul mõõdetuna 1,6 km. 
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi jooksul, põhiliselt selle teisel poolel.
Lääne põik

Lääne põik on tänav Rakvere linna loodeosas Moonaküla linnaosas.
Ida-läänesuunaline tänav saab alguse Lääne tänavalt ning lõpeb Rakvere valla piiril, Rakvere–Haljala maantee ristmikul. Tänava pikkus on 96 meetrit. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennult 1,8 km. 
Tänava ääres paikneb 6 ühepereelamut, mis on ehitatud 20. sajandi teisel poolel.