tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johannes Luiga

Johannes Luiga VR II/3 (18. november 1904 Pangodi mõis – 25. aprill 1919 Sänna) oli kooliõpilane, kes langes Vabadussõjas. Teda loetakse noorimaks Vabadussõja kangelaseks.
Elulugu.
Algusaastad.
Johannes sündis Pangodi mõisas kuuelapselise pere noorima lapsena. Isa Peeter Luiga oli metsavaht. Ema oli Liisa Luiga. Tema vanem vend Oskar Luiga, hilisem kolonelleitnant, oli Vabadussõjas 3. soomusrongi ülem. 
Kooliteed alustas Johannes Tamsa ja Elva algkoolis. Sügisel 1917 astus Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi teise klassi, kus oli ta üsna keskpärane õpilane. Gümnaasiumis jõudis õppida 1919 a veebruarini, mille järel läks vabatahtlikuna Vabadussõtta.
Vabadussõjas.
1. veebruaril 1919 üritas Johannes koos kaaslastega pääseda Tartus rongile, et sõita rindele, mis aga esialgu ei õnnestunud, sest täiskasvanud ei lubanud teda kaasa. Paari päeva pärast uuesti katsetades võeti ta Valga suunas sõitvale rongile. 4. veebruaril võeti Johannes kapten Karl Partsi soovitusel Võrus 1. soomusrongile teenistusse. Ta teenis kohusetundlikult ja uhkusega, pälvides kaaslaste tähelepanu. 
Kuuajalise teenistuse järel viidi Johannes omal soovil üle 3. soomusrongile, mille ülemaks oli tema vend Oskar Luiga. Soomusrongi luurajate komando liikmena võttis osa lahingutest Võru, Petseri, Mõniste ja Antsla all. Lahingutes näitas üles julgust ja kartmatust, väärides Vabadusristi II liigi 3. järgu ja tasuta maasaamise õiguse.
Langemine.
Johannes Luiga langes Sänna lahingus. 25. aprilli hommikul liikus Johannes Luiga soomusrongi dessantkomando ees piilurina (eesjulgestajana) punaväelaste jälitamisel Sännast Nursi suunas. Ta sattus vaenlaste eelpostidele, märgates vaenlasi esimesena. Hulljulgelt esimesena püssist tulistades olla ta hüüdnud: "Näe, üks juba langes!" Järgmisel hetkel tabanud teda vaenlase kuul pähe. Lahingutes Sänna pärast langes kokku 8 meest, neist 5 soomusronglast.
Mälestus.
Johannes Luiga maeti 30. aprillil Nõo kalmistule. 21. veebruaril 1920 anti talle postuumselt Vabadusristi II liigi 3. järk. Ta on kõige noorem Vabadussõja kangelane ja arvatavalt üks nooremaid Vabadussõjas langenuid.
Treffneri kooli lastevanemate kogu algatusel talletati üheksa Vabadussõjas langenud kooli õpilase nimed, sealhulgas Johannes Luiga, mälestustahvlile. Mustast marmorist tahvel avati kooli aula seinal pidulikult 24.02.1924. Kohal olid ka langenud poiste vanemad. 1940. a peideti marmortahvel Nõukogude võimu eest koolimaja pööningule. Saksa okupatsiooni ajal pandi mälestustahvel taas oma kohale, kuid purustamist ennetades võeti 1946. aastal maha ning peideti uuesti. 1989 hakati tahvlit otsima, kuid tulutult. Tahvli leidsid ehitusmehed juhuslikult koolimaja keldrist. Marmortahvel taasavati 23. veebruaril 1993.
Johannes Luiga nimi graveeriti 1937. aastal Sännas kohaliku raamatukogu seltsi eestvedamisel avatud Vabadussõja mälestussambale. Sammas lõhuti 1945. aastal ja tükid paigutati uue tekstiga Võrru Teises maailmasõjas langenud Nõukogude sõdurite haudadele. 1989. aastal viidi sammas Võrust ära ja püstitati uuesti Sännasse. Võrru valmistati uus mälestussammas.
Oskar Luiga

Oskar Luiga VR I/2, VR II/2, VR II/3 (28. september 1894 Pangodi vald, Tartumaa – 24. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 
Laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülem Vabadussõjas.
Teenistuskäik.
Oskar Luiga sündis 1894. aastal Pangodi mõisas metsavahi peres, õppis Tartu Linnakoolis, metsanduskoolis ja Peterburi lipnike koolis, töötas mõnda aega Novgorodi kubermangus abimetsaülemana. Võttis osa Esimesest maailmasõjast, siirdus staabikaptenina Eesti rahvusväeosade 1. Eesti jalaväepolku, kus oli roodu- ja pataljoniülemaks 1918. aasta aprillini. 
Eesti Vabadussõja ajal määrati ta Tallinna 1. löögipataljoni ülema abiks ja seejärel teenis soomusrongil, 7. jaanuarist 1919 määrati ta laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülemaks, kellena teenis 27. jaanuarini 1920. 
1920. aasta veebruaris teenis alampolkovniku auastmes Kalevlaste maleva ülemana ja 6. Jalaväepolgu ülema abina. 
1921. aastal lahkus ta kaitseväeteenistusest kolonelleitnandi aukraadis ning töötas Rakvere metskonna metsaülemana. Oskar Luiga oli Rahvusliku Keskerakonna liige ja Rakvere osakonna esimees, kuid heideti erakonnast välja vastuolude tõttu peakontoriga 29. septembril 1933.
Oskar Luiga vahistati 27. novembril 1940 ja hukati NKVD poolt arvatavasti 24. juunil 1941 Kosel Scheeli villas. O. Luiga on maetud Tallinna Kaitseväe kalmistule.
Isiklikku.
Oskar Luiga vend Johannes Luiga oli üks nooremaid Vabadussõjas langenud võitlejaid.
Julija Latõnina

Julija Leonidovna Latõnina (Юлия Леонидовна Латынина; sündinud 16. juunil 1966 Moskvas) on Venemaa ajakirjanik ja kirjanik, kes oli tuntud Putini administratsioonile vastuseisu poolest.
Tema isa Leonid Aleksandrovitš Latõnin ("Леонид Александрович Латынин") sündis Ivanovo oblastis Privolžski linnas, on vene luuletaja ja proosakirjanik. Leonid Latõnin töötas kirjastuses Hudožestvennaja literatura (1962–1974), Moskva raadio hispaaniakeelsete saadete toimetuses ja hiljem ajakirja Junost luuleosakonnas. Julija Latõnina ema Alla Nikolajevna Latõnina ("Алла Николаевна Латынина") on kirjanduskriitik ja ajakirjanik.
Lõpetas 1988 Gorki-nimelise Kirjandusinstituudi. Filoloogia teaduste kandidaat (1992).
Ta töötab ajalehes Novaja Gazeta, teeb raadiojaamas Ehho Moskvõ ja telekanalil RTVi saatesarja "Kod Dostupa" ning on veebiväljaannete Ježednevnõi Žurnal ja Gazeta.ru kolumnist. Ta on kirjutanud palju romaane.
2008. aastal pälvis Latõnina vabaduse kaitsmise eest USA välisministeeriumi auhinna Freedom Defenders Award. Ta on saanud Maria Grazia Cutuli nimelise uuriva ajakirjanduse preemia Itaalia väljaandelt Corriere della Sera.
Sberbank

Sberbank Rossii (Сбербанк России ОАО, lühend sõnadest "сберегательный банк" 'hoiupank') on Venemaa ja Ida-Euroopa suurimaid pankasid. Sberbanki peakorter asub Moskvas.
Panga asutamise ajaks loetakse 1841. aastat, mil loodi Venemaa esimene hoiukassa.
Sberbanki enamusosanik on Venemaa Föderatsiooni Keskpank.
Panga president ja juhatuse esimees on 2007. aastast alates German Gref.
Gamavit

Gamavit on kompleksne immunomodulatoorne süstelahuse preparaat, mille aktiivne koostisosa on "emulsified denatured placenta" (PDE) ja mida võidakse manustada osadele loomadele (kassid, hobused, lehmad, koerad jt).
Gamaviti valmistamisel kasutatav platsenta on inimpäritolu.
Ravimi koostisse kuuluvad:
Gamavit on 2000 aastal registreeritud veterinaarravim mille töötasid välja "N. F. Gamaleya Research Institute of Epidemiology and Microbiology" teadlased.
Gamaviti toodab Venemaal Moskvas tegutsev aktsiaselts Микро–плюс, mis asutati 1988 ja registreeriti 1992. aastal.
Metroloogia (ajalugu)

Metroloogia on ajaloo abiteadus, mis uurib kunagi kasutusel olnud mõõtühikuid: pikkus-, pindala-, mahu- ja kaalu- (massi-) -ühikuid.
Rosoboroneksport

Föderaalne Riiklik Unitaarettevõte Rosoboroneksport (ФГУП «Рособоронэкспорт») on Venemaa riiklik relvakaubandusettevõte, kellel on ainuõigus varustada välisturgu.
L'Autre...

"L'Autre..." on Mylène Farmeri kolmas stuudioalbum. See ilmus 9. aprillil 1991. Albumis on Farmeri edukaim singel "Désenchantée", mis püsis Prantsusmaa edetabelis esikohal üheksa nädalat.
Lood plaadil.
1 Duett Jean-Louis Muratiga
Püstikuühik

Püstikuühik (inglise keeles "rack unit", tähis U, harvemini RU, saksa keeles HE) on mõõtühik, mis kirjeldab standardsesse, 19 või 23 tolli laiusesse püstikusse või seadmekappi paigaldatavate elektroonikaseadmete kõrgust. Üks U on 1,75 tolli ehk 44,45 mm kõrge.
Ühe püstikuühiku kõrgust seadet tähistatakse "1U", kahe ühiku kõrgust "2U" jne.
Kui mingit seadet kirjeldatakse poole püstiku laiusena ("half-rack"), siis see tähendab, et ta võtab enda alla vaid poole 19 tolli laiuse seadmekapi laiusest. Nii näiteks "4U, pool püstikut" ("4U half-rack") tähistab seadet, mille kõrgus on 4U ehk 7 tolli ja laius 9,5 tolli. Teoreetiliselt peaks selliseid seadmeid saama seadmekappi paigutada kaks tükki kõrvuti.
Seadmete esipaneelid ei ole siiski täpselt 1,75 tolli kõrged. Selleks, et lihtsustada seadmete paigaldamist, on esipaneelid 1/32 tolli (0,79 mm) madalamad kui U-ühik ise. Kasutades "n" ühikut kõrget seadet, on tema esipaneeli kõrgus "h" arvutatav valemiga h = (1,750n − 0,031) tolli = (44,45n − 0,79) mm.
U on täpselt võrdne samuti Inglise tollil põhineva vana Vene pikkusühiku verssokiga.
U põhineb seadmekappide spetsifikatsioonil, mis on määratletud standardiga EIA-310.
Leedu jalgpallikoondis

Leedu jalgpallikoondis on Leedu Jalgpalli Liidu esindusmeeskond, mis esindab Leedut rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
Leedu koondis pidas oma esimese mängu 1923. aastal. 1940. aastal okupeeris riigi Nõukogude Liit. Järgmine rahvuskoondise mäng toimus alles 1990. aastal, kui vabaneti Nõukogude okupatsiooni alt ning mängiti 27. mail Gruusia jalgpallikoondise vastu.
Lähiajalugu.
1990. aastatel olid Leedu jalgpallikoondise tulemused oma kvalifikatsioonigruppides head. 1996. aasta Euroopa meistrivõistlustel jäädi grupis kolmandaks, sama koht võideldi välja ka 1998. aasta maailmameistrivõistluste grupis. Head mängu suudeti näidata ka 2004. aasta Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonigrupis: viiki mängiti Saksamaaga ja kodus võideti Šotimaad, kuid Leedu võimalused edasipääsuks rikkus 1:0 kaotus Šotimaale viimases valikmängus. 
2008. aasta EM-i kvalifikatsioonimängus Napolis õnnestus Leedul mängida viiki maailmameistri Itaaliaga 1:1.
6. septembril 2008 alistas Leedu Rumeenia 3:0 2010. aasta MM-valikmängus. Seda peeti koondise ajalooliseks võiduks. Sellele järgnes ka teine õnnestunud etteaste: 2:0 võit Austria üle.
Mängijad.
Praegune koosseis.
Leedu jalgpallikoondise koosseis 2021. aastal Balti turniiril ja sõprusmängus Hispaania vastu:
Mängud Eesti koondise vastu.
2021. aasta mai seisuga on Eesti jalgpallikoondis Leeduga kohtunud 49 korda, millest Leedu on võitnud 21 korda ja Eesti 20 korda ning kaheksa korda on mäng lõppenud viigiga. Leedu oli neljas FIFA liikmesriik, kellega Eesti koondis ametliku kohtumise pidas.
Sudeedimaa

Sudeedimaa (saksa keeles "Sudetenland", tšehhi keeles "Sudety") on ajalooline piirkond Loode-Tšehhis, mis on nime saanud Sudeedi mägede järgi. Sudeedimaa hõlmas Böömimaa ja Määrimaa piirialasid, Böömimaaga piirnevaid Sileesia osi.
Teise maailmasõja eel oli piirkond asustatud sakslastega (umbes 25% Tšehhoslovakkia elanikkonnast), kes olid sinna jäänud pärast esimesele maailmasõjale järgnenud Austria-Ungari ja Saksa keisririigi lagunemist ja rahvusriikide tekkimist. 1938. aastal anti Sudeedimaa Müncheni kokkuleppega Saksamaale. Pärast teist maailmasõda sudeedisakslased deporteeriti.
Erzurum

Erzurum (armeenia Կարին (Karin)) on linn Türgis Ida-Anatoolia piirkonnas, Erzurumi provintsi keskus. 
Linna nimi tuleb pärsia keelest (tähendas 'roomlaste maad'). 
Linn asub 1750 meetri kõrgusel merepinnast.
Erzurumi rahvaarv oli 2000. aasta rahvaloendusel 361 235. 
Erzurum on Bakuu-Thbilisi-Erzurumi gaasijuhtme praegune lõpp-punkt ning Nabucco gaasijuhtme planeeritud alguspunkt.
Külma sõja vältel asus Erzurumis NATO kagupoolseim õhujõudude baas.
Linn on olemas antiikajast, olnud Armeenia, Pärsia, Rooma, Seldžukkide ning Osmanite impeeriumi koosseisus.
Harry Mallin

Harry Mallin (õieti Henry William Mallin; 1. juuni 1892 – 8. november 1969) oli Inglismaa ja Suurbritannia poksija. 
Mallin võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks nii 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kui ka 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel. 
Mallini ja Roger Brousse'i (Prantsusmaa) 18. juulil 1924 Pariisis peetud veerandfinaalkohtumine on üks kõige rohkem vaidlusi tekitanud poksivõistlusi olümpiamängude ajaloos. Kohtunikud andsid algul võidu Brousse'ile, kuid pidid ta lõpuks diskvalifitseerima, sest Mallin tõestas, et Brousse hammustas teda. Selle tagajärjel muutusid prantsuse fännid rahutuks, ning finaalkohtumise ajal hoidsid kohapeal korda suured politseijõud.
Ta ei kaotanud harrastajana ühtegi kohtumist ning ei hakanud kunagi elukutseliseks. Ta on László Pappi, Jerzy Kulej', Boriss Lagutini, Teófilo Stevensoni ja Félix Savóni kõrval olnud üks edukamaid poksijaid olümpiamängudel.
Sündinud 29. oktoobril

"See artikkel loetleb 29. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Point de Suture

"Point de Suture" on prantsuse laulja Mylène Farmeri seitsmes stuudioalbum ja üldse neljateistkümnes album.
Christopher Stringini

Christopher Richard Stringini (ka Richie Stringini; sündinud 28. novembril 1988 Chicagos) on USA näitleja, tantsija ja laulja.
Ta kuulus aastatel 2005–2010 tegutsenud ansamblisse US5, mis andis välja neli stuudioalbumit.
Harvardi ülikool

Harvardi Ülikool (inglise keeles "Harvard University") on eraõiguslik ülikool, mis asub Cambridge'is Massachusettsi osariigis Ameerika Ühendriikides. Ülikool asutati 1636. aastal. Harvardi Ülikool on Ameerika Ühendriikide vanim kõrgkool. Ülikool on Ivy League'i liige. 
Harvardi Ülikooli raamatukogu on Ameerika Ühendriikide suurim akadeemiline raamatukogu, seal on üle 15 miljoni köite.. Ülikoolis on ka kunsti-, ajaloo-, bioloogia- ja muid muuseume.
Harvardi Ülikool on rahvusvaheliste ülikoolide pingeridades olnud sageli esikohal. Asutus on kasumitaotluseta organisatsioonide hulgas (kui välja jätta Bill &amp; Melinda Gates Foundation) suurima rahalise eelarvega ülikool.
Harvard Ülikool on Nobeli auhinnale esitanud 75 inimest ja alates 1974. aastast on selle saanud 19 vilistlast. Pulitzeri preemia on saanud 15 Harvardi Ülikooli üliõpilast.
Kuigi Harvardi Ülikooli on kritiseeritud kui elitaristlikku ja "progressiivsete intellektuaalide vaenulikku", on seal õppinud nii tuntud konservatiive kui ka liberaale. Harvardi Ülikooli ärikooli on lõpetanud vabariiklaste president George W. Bush. Harvardi Ülikooli Kolledži lõpetasid demokraatide president John F. Kennedy ja asepresident Al Gore. 
Teaduskonnad.
Harvardi Ülikoolis on tänapäeval üheksa teaduskonda:
1999. aastal reorganiseeriti endine Radcliffe College Radcliffe Institute for Advanced Studyks.
Harvardi Ülikool korraldab kõigile soovijatele ka vaba juurdepääsuga e-kursuseid ("MOOC"). E-kursuste valimisel saab lähtuda teaduskonnast, teemadest, alustamiskuupäevadest, kestusest, raskusastmetest, õppevormitest. E-kursused võivad olla tasuta.
Aleksander Kruus

Aleksander Kruus VR I/3 (2. august 1892 Käpa talu, Vana-Otepää vald – 25. juuli 1946 Nõo) oli Nõo kirikuõpetaja ja Vabadussõja veteran.
Aleksander Kruus sündis Vana-Otepää vallas Käpa talus. Keskhariduse omandas Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1912. aastal. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda. Järgmisel aastal läks üle usuteaduskonda, kus õppis 1914–1916. 1916 õppis ta mõnedel andmetel ka Odessa sõjakoolis. 
Aleksander Kruus võttis osa Esimesest maailmasõjast. Ta astus Eesti kaitseväkke selle loomisel ja tegi kaasa kogu Vabadussõja, jõudes alamkapteni aukraadini ja saades haavata. Teenete eest sai ta 25. augustil 1920 Vabadusristi ja kingiks asundustalu. 
Pärast sõda jätkas Kruus õpinguid, lõpetades 1920. aastal usuteaduskonna ja 1928. aastal õigusteaduskonna. 1922. aastal sooritas ta konsistooriumieksamid, misjärel õnnistati 21. veebruaril 1923 kirikuõpetaja ametisse Tallinna Jaani kirikus. 4. märtsil 1924 siirdus ta pastoriks Nõo kogudusse, jäädes sellesse ametisse 1944. aastani.
Aleksander Kruus suri 1946 vähki ja maeti Nõo kalmistule .
Nõos töötades lõi Aleksander Kruus kaasa kohalikus kultuuri- ja seltsielus. Tema asutatud on Nõo lauluselts ja Nõo noorteühing Valgus. Ta uuris Nõo koguduse ajalugu ja jäädvustas Vabadussõjas langenute mälestust. 24. veebruaril 1934 avati tema eestvedamisel Nõo kirikusse paigaldatud mälestustahvel, mis asub seal 1992. aastal uuesti sisseõnnistatuna tänapäevani.
Kummihaamer

Kummihaamer ehk kummivasar (inglise keeles "rubber mallet") on nuiade hulka kuuluv tööriist. Kummihaamer koosneb puidust käepidemest, mille otsas on kummist osa. Kumm on tugevast materjalist, mida kasutatakse puit- ja metallpindadel ning teistel kergesti purunevatel materjalidel, sest ei kahjusta pinda. Kummihaamrid on erinevas mõõdus ja kaalus.
Sepavasar

Sepavasar ehk sepahaamer, ka suurvasar, kuvalda, (inglise keeles "sledgehammer", vene keeles "кувалда") on algses tähenduses käsivasarate hulka kuuluv vabasepistamisel kasutatav tööriist. 
Tänapäeval nimetatakse sepavasarateks ka auru-, suruõhu- ja muid mehaanilisi vasaraid.
Ehitus.
Käsitsi kasutatav sepavasar on kahest otsast tömbi või ühest otsast tömbi ja teisest otsast pinniga enamasti terasest pea ja puidust või metallist varrega tööriist metalli töötlemiseks, rammimis- ja muudeks suurt löögitugevust vajavateks töödeks. Sepavasara varre pikkus võib olla kuni 120 cm (tavaliselt 70–90 cm). Sepavasara mass võib olla vahemikus 2,0–16,0 kg ning sepavasaraid valmistatakse terasemarkidest 40, 45, 50, У7. Sepavasara tööpinnad karastatakse kõvaduseni 32,5 HRC.
Adelaida Lemberg

Adelaida Lemberg (ka Adelaide Lemberg; 4. veebruar 1904 Kuressaare – 25. september 1986 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija.
Aastatel 1923–1929 (lõpetas) õppis Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat. 
1944. aastal põgenes Rootsi. Aastatel 1949–1953 ja 1960–1975 oli ajalehe Teataja tegevtoimetaja, 1953–1960 Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuse liige Münchenis.
Adelaida Lemberg valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Arnold Purre

Arnold Purre (kuni 1935 Arnold Puskov, 27. oktoober 1902 Tallinn – 16. september 1986 Stockholm) oli Eesti ja Saksamaa sõjaväelane (kapten).
Osales Vabadussõjas soomusrongi nr 2 dessantkompaniis. 
Õppis 1925 ja 1930 Tartu Ülikooli õigus- ning 1939–1943 majandusteaduskonnas, oli korporatsioon Vironia vilistlane.
Oli aastail 1934–1940 Ratsarügemendi 1. eskadroni ülem.
Põgenes Rootsi. Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu ja Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis liige.
Looming.
Ta on Rootsis kirjutanud artikleid koguteostesse "Eesti riik ja rahvas Teises maailmasõjas" ning "Eesti saatusaastad 1945-1960". Tema kogutud ainest Nõukogude okupatsiooni kohta Eestis on paljuski jäänud käsikirja (andmed vabanenud Saksa sõjavangidelt, andmed Läände põgenenud eestlastelt jms).
Jaroslav Stetsko

Jaroslav Stetsko (ukraina Ярослав Семенович Стецько, poola "Jarosław Stećko"; 19. jaanuar 1912 Ternopil – 5. juuli 1986 München) oli ukraina poliitik. 
1930. aastatel sai temast üks Ukraina Rahvuslaste Organisatsiooni (OUN) juhte. 
30. juunil 1941 kuulutas OUN-B Ukraina iseseisvaks ja nimetas Stetsko peaministriks. 
12 päeva jooksul arreteerisid sakslased kõik valitsuse liikmed ja saatsid nad Sachsenhausen-Zellenbau koonduslaagrisse. Stetsko vabastati detsembris 1944.
Kriketikurikas

Kriketikurikas (inglise keeles "cricket bat") on kriketis kasutatav nui kriketipalli löömiseks.
Kirketikurikas on valmistatud puidust ning koosneb käepidemest ja käepideme otsa kinnitatud silindrikujulisest peast. Varre pikkus ei tohi ületada 4,25 tolli (108 mm) ning kurika kogupikkus ei tohi olla üle 38 tolli (970 mm).
Einar Kiviste

Einar Kiviste (kuni 1923 Einar Steinfeldt; 15. oktoober 1906 Tallinn – 10. juuni 1986 Sydney) oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku vaimulik.
Elulugu.
Einar Kiviste lõpetas Narvas Gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1925–1932. Oli prooviaastal Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti praost Aleksander Kapi poolt õpetajaametisse 10. septembril 1933.
Oli aastatel 1933–1934 praost Aleksander Kapi isiklik adjunkt, 1933–1934 Tallinna Toompea Kaarli koguduse noorsootöö õpetaja ja 1937–1944 Narva Peetri koguduse õpetaja.
1944. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1944–1947 põgenikelaagrites õpetaja. 1947. aastal siirdus Inglismaale, kus asutas Kesk-Inglismaa koguduse ja Bolton-Prestoni pihtkonna ning teenis neid aastatel 1948–1960.
1961. aastast elas Austraalias, töötas Sydney Jaani koguduse õpetajana 1961–1986 ja oli Austraalia praost 1972–1986.
Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni esimehe abi.
Isiklikku.
Einar Kiviste isa Georg Kiviste oli Teškovo-, Harju-Jaani- ja Narva Peetri koguduse õpetaja. Tema vend Georg Wilhelm Kiviste oli Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Tema ristiisad olid isa ametivennad Aleksander Kapp ja Harald Põld.
Eduard Poom

Eduard Rudolf Poom (kuni 1935. aastani Eduard Rudolf Bomm, 19. september 1902 Tallinn – 13. juuni 1986 Stockholm) oli eesti majandusteadlane.
Haridus.
Lõpetas Tallinna Ühisgümnaasiumi reaalharu 1924, Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduste osakonna 1929 (cum laude); Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat kodu- ja välismaal 1929–1933; Berliini Kaubandusülikool 1933–1934. Teaduskraad: mag. rer. oec. 1933 (Tartu Ülikool).
Töökäik.
1930. aastail Kõrgema Sõjakooli lektor; Tartu Ülikooli õppeülesande täitja, dotsent 1934–1937, erakorraline professor 1937–1940, 1941/42–1944 ja majandusteaduskonna esimene dekaan 1938–1940.
TTÜs 1937–1938, 1940/41: õppeülesande täitja majandusõpetuse alal 1937–38; ettevõtete organiseerimise ja planeerimise kateedri professor 1940/41. 
TÜ käitismajandusteaduse õppetooli professor 1941–1944. 
Stockholmi Kaubandusülikooli teadur 1945–59; Stockholmi Ülikooli käitismajanduse õppejõud 1959–1970.
1944. aastal põgenes Rootsi. Aastatel 1945–1947 töötas ta arhiiviassistendina. Aastatel 1947–1959 oli ta Stockholmi kaubandusülikooli riiklik stipendiaat, aastatel 1959–1970 oli ta Stockholmi Ülikooli lektor.
Teadustöö.
Teadustöö põhisuunad: ettevõtteökonoomika, sotsiaalpoliitika ja demograafia; Eesti NSV ja NSV Liidu majanduselu.
Avaldas töid nõukogude majandusest Saksamaa ja Rootsi ajakirjades.
Teadusorganisatoorne ja erialane tegevus.
Oli TÜ majandusteaduskonna rajajaid 1938 ja ettevõtteökonoomika õpetamise algatajaid Eestis; "Eesti Entsüklopeedia" majandustoimkonna liige ja toimetaja 1932–37; Töötülide Lahendamise Komisjoni majandusekspert 1936–38, esimees 1938–40; Eesti Majandusministeeriumi ratsionaliseerimiskomitee nõunik 1936–40; Riigi Statistika Keskbüroo nõunik. Akadeemilise Majandusteaduse Seltsi juhatuse liige; Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse liige, abiesimees; Eesti Majandusseltsi Rootsis rajajaid ja esimees;Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis auliige.
Ühiskondlik tegevus.
Eesti Rahvusnõukogu ja Eesti Rahvuslaste Klubi asutajaid, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige Rootsis.
Eesti Vabaduskapitali ajutise juhatuse esimees 1968–1973. Esindas Eesti Rahvusnõukogu juhatuses Eesti Rahvusliku Liitu.
Leini Mälk

Leini Mälk (sündinud Pauline Triipan, 24. oktoober (vkj) / 6. november 1904 Saaremaa, Kihelkonna kihelkond, Lümanda vald – 10. juuni 1986 Stockholm) oli eesti õpetaja.
Ta lõpetas 1924. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi pedagoogikaharu.
Töötas Lümanda algkoolis ja alates 1937. aastast Haabersti algkoolis.
Ta põgenes 1944. aastal Rootsi. Aastatel 1945–1971 oli ta õpetaja Stockholmi Eesti Algkoolis.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli alates 9. septembrist 1933 kirjanik August Mälk ja tütar oli skandinavist Elna-Halliki Mälk.
Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik

"Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik" (vene "Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона"; lühend BEE) on suurim Tsaari-Venemaal välja antud venekeelne entsüklopeedia.
BEE valmis tuntud Leipzigi entsüklopeediakirjastuse Brockhaus ja Peterburis tegutsenud vene kirjastaja Ilja Efroni koostöös.
BEE tekstid on koostatud suhteliselt vabas stiilis, kasutades nii haaravalt kirjutatud elulugude kui ka teadusartiklite puhul belletristilisi stiilivõtteid. Et tollal ei olnud kombeks artiklite stiili toimetajate poolt ühtlustada, siis on autorite isikupärane stiil jäänud puutumata.
Vaatamata sellele, et tänapäevaks on suurem osa BEE teatmeaparaadist vananenud, anti pärast Nõukogude Liidu kokkukukkumist kogu sarjast välja faksiimiletrükk ja digiteeritud versioon CD-del. Praeguseks on digiteeritud entsüklopeedia kättesaadav ka veebiversioonina.
Suur entsüklopeediline sõnastik.
Aastatel 1890–1907 välja antud suures BEE-s on 121 240 märksõna, 7800 illustratsiooni ja 235 kaarti.
BEE koosnes 82 põhiköitest ja 4 lisaköitest. Raamatuselgadel jookseb ka vastav numeratsioon. Tiitellehtede järgi on BEE struktureeritud jagudeks, millest igaüks koosneb kahest pooljaost. Üks pooljagu moodustab ühe köite. Näiteks köidete 49 ja 50 (araabia number köite seljal) pooljaonumbrid on vastavalt XXV ja XXVa (Rooma number tiitellehel). Väike osa tiraažist oli köidetud kahe pooljao kaupa, nendel komplektidel on kokku 43 köidet.
Esimese nelja jao puhul valdavalt vaid tõlgiti saksakeelsed artiklid vene keelde ja neid adapteeriti veidi vene kultuuriruumi jaoks. See tekitas tellijates tõsist rahulolematust ja peatoimetaja Ivan Andrejevski vahetati välja. Ülejäänud köited ilmusid Konstantin Arsenjevi ja Fjodor Petruševski üldjuhtimise all.
Koos nendega kutsuti toimetuse töös osalema tolle aja väljapaistavad vene teadlased, näiteks Dmitri Mendelejev, Vladimir Solovjov, Semjon Vengerov, Andrei Beketov, Aleksandr Vojeikov jt. Sellest ajast hakkas BEE-s kasvama Venemaale, selle ajaloole, kultuurile ja geograafiale tähelepanu pööravate originaalartiklite osakaal. Samuti kajastusid entsüklopeedias vene teadlaste uusimad tööd.
BEE-s leidub artikkel, kus keemiliste elementide perioodilisussüsteemi kirjeldamisel ei mainita kordagi Dmitri Mendelejevit. Artikli autor on Mendelejev ise.
Väike entsüklopeediline sõnastik.
Aastatel 1899–1902 anti välja kolmeköiteline "Väike Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik", aastatel 1907–1909 selle teine trükk neljaköitelisena.
Uus entsüklopeediline sõnastik.
Aastal 1911. alustati uue suure entsüklopeedia väljaandmist. See oli kavandatud 48-köitelisena, millest 1916. aastaks jõuti trükki anda 29. köide. Säilinud on ka 30. ja 31. köite korrektuurpoognad.
Loivalised

Loivalised ("Pinnipedia") on poolvee-eluliste mereimetajate alamselts (käsitletud ka alamseltsi "Caniformia" ülemsugukonnana). Loivalised on laialt levinud kogu maailmas. 
Loivaliste alamseltsi on arvatud järgmised sugukonnad:
Eestis elab kolm liiki loivalisi – randal, viigerhüljes ja hallhüljes –, kes kõik kuuluvad hülglaste sugukonda.
Sitakoti Mats

Sitakoti Mats (ka Sitta Kodt Matz, surnud 1621 Kullamaa kihelkonnas) oli Eestimaa talupoeg, kes maeti Kullamaa kiriku juurde.
Tema hauale püstitati rõngasrist, mis on üks Eesti vanemaid dateeringuga rõngasriste, mis on tänapäevani säilinud.
Päritolu.
Rahvapärimuse järgi oli Mats suurekasvuline talupoeg, kes korjas hobusepabulaid, millega väetas oma põldu. Ta sai rukkikasvatamisega jõukaks meheks ja ostis end kohaliku mõisniku käest pärisorjusest vabaks.
Ta kinkis Kullamaa kirikule kroonlühtri ning tema jõukust kinnitab asjaolu, et ta maeti kirikuaeda ja tema hauale pandi rõngasrist. Talupojale tol ajal haruldase õiguse saada maetud kirikuaeda võiski olla lunastatud läbi kirikule kroonlühtri kinkimise.
Laiemat tähelepanu on pälvinud Sitakoti nimi, mille populaarsusele on kaasa aidanud rahvapärimuslik lugu. Selle tõepärasuses on aga põhjust kahelda.
Kalev Jaago on loetlenud Kullamaa kihelkonnas mitmeid Sitakoti-nimelisi talusid ning pakkunud, et nimi tuli talu nimest. Hiiumaa päritolu väliseesti ajaloolane Jakob Koit kirjutas Rootsi riigiarhiivist ümber hulga koopiaraamatutes leiduvaid Eestit puudutavaid andmeid (nn regestid ehk ümberkirjutused) ning temalt pärineb info, et vanim teadaolev Sitakoti talu mainimine toimus juba 1505. aastal.
Üriku vastavat lõiku on püütud tõlkida järgnevalt: "1505. aastal müüs tema venna poeg Hermann Lode pärandina Otto Uxkullile Fickelis Palli talu, nimelt Palli talu koos oma adramaadega, Vier ja Zittakot 9 adramaad, Virgate 4 adramaad, Kersemech 4 adramaad, Kobbertas, Keso, Huck, Reomecki, Wilkota, Oresell, Pust, Genis, Aigsmull ja Ludes, mis moodustavad kokku 12 ½ adramaad Landesit, kusjuures kõik jalamehed kuulusid samale vakusele, mis asusid Wieckis (Läänemaal) Goldenbecki kihelkonnas (Kullamaa)."
Ilmar Jõesoo andmetel võis ta pärineda Sassi-Jaani talust. 
Teise versiooni järgi on ristil olev tekst rannarootsikeelne ja tähendab: "Siin on Jumalas Mats". Sel juhul on "Sitakoti" rahvaetümoloogiline arusaamatu sõna seletuskatse. Samas jäid rannarootslaste asustatavad alad Kullamaast üsna kaugele.
Matsi mälestuseks on vibulaskjad korraldanud Sitakoti Matsi vibuturniiri jahilaskmises.
Surnud kassi põrge

Surnud kassi põrge (inglise keeles "dead cat bounce") on situatsioon majanduses, kus börsikrahhi ajal pärast aktsiaturgude langust toimub lühiajaline tõus ("bounce"), mida peetakse ekslikult turuhindade tõusuks, kuid mille järel jätkub langus. Aktsiaturgude käive on "surnud kassi põrke" ajal väike.
Termini võttis 1985. aastal kasutusele Financial Timesi ajakirjanik Christopher Sherwell, kes iseloomustas aktsiaturu olukorda Malaisias.
Maastikuluure

Maastikuluure on väeüksuse (allüksuse) ülema (asetäitja) või sõjalist tegevust ette valmistava grupi tutvumine maastiku iseärasuste ja sõjalise kasutamise võimalustega. Maastikuluure eelneb reeglina igale sõjalisele operatsioonile.
Isikkoosseis.
Maastikuluuret viib sõltuvalt olukorrast ja protseduurijuhenditest läbi kas väeüksuse ülem või tema asetäitja vajaliku juhtivkoosseisu ja alluvate allüksuste ülematega (asetäitjatega). Kaasa võetakse julgestav allüksus. Maastikuluuresse ja ettevalmistustöödesse püütakse kaasata koosseisu kõigist üksustest-allüksustest, mis hiljem vastaval alal tegutsema hakkavad. Üksuse koosseisus võib olla aga ka spetsiaalne grupp vajalike (näiteks spetsiifiliste) ettevalmistustööde teostamiseks. 
Tegevus.
Maastikuluurele eelneb tavaliselt kaardiluure, mille käigus omandatakse võimalikult palju eelinformatsiooni topograafilistelt kaartidelt, aerofotodelt ja kättesaadavatelt skeemidelt.
Maastikuluure käigus üldjuhul:
Maastikuluuret viiakse võimalusel läbi korduvalt ja saadud andmeid võrreldakse, töödeldakse ning kasutatakse lahinguplaanide koostamisel. Maastikuluuret tuleb läbi viia sedavõrd varjatult, et vaenlasele ei paljastuks omade üksuste täpsemad kavatsused.
Söödav rannakarp

Söödav rannakarp ("Mytilus edulis") on rannakarplaste sugukonda kuuluv karbiliik.
Nagu nimigi vihjab, tarvitatakse neid rannakarpe söögiks. 
Söödavate rannakarpide levila hõlmab Põhja-Ameerika Atlandi ookeani põhjaranniku, Euroopa ja muid parasvöötmesse ja polaaraladele jäävaid alasid. Teda leidub ka Läänemeres. 
Rannakarp asustab enamasti eulitoraali ehk loodetevööndit, kinnitudes oma büssusega kividele ja muudele tugevatele substraatidele.
Sündinud 30. oktoobril

"Siin loetletakse 30. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Aleksandr Vojeikov (meteoroloog)

Aleksandr Ivanovitš Vojeikov (vene keeles "Александр Иванович Воейков"; 20. mai 1842 Moskva – 22. veebruar 1916 Petrograd) oli vene meteoroloog ja geograaf, põllumajandusliku meteoroloogia rajaja.
Vojeikov leidis 20. sajandi alguses selgituse probleemile, miks on kõige soolasem merevesi Atlandi ookeanis. Suurem soolsus on seletatav sellega, et Atlandi ookeani ei piira mäed ja suurem osa ookeanist auruvast niiskusest kannavad läänetuuled eemale ja see langeb sademetena maha ookeani jõgikondadest väljaspool - Sahara ja Kaspia äravooluta aladel. Esmakordselt tehti Atlandi ookeani suurem soolsus kindlaks Johann Krusensterni poolt tema ümbermaailmareisi käigus.
Ta oli luuletaja Aleksandr Fjodorovitš Vojeikovi vennapoeg.
Aleksandr Vojeikov

Aleksandr Vojeikov on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Päikesekala

Päikesekala all võidakse mõelda:
Vladimir Solovjov

Vladimir Sergejevitš Solovjov (vene keeles Владимир Сергеевич Соловьёв; 28. jaanuar 1853 Moskva – 12. august 1900 Uzkoje mõis Moskva lähedal, praegu Moskva territooriumil) oli vene filosoof, luuletaja, publitsist ja kirjanduskriitik.
Ta oli ajaloolase Sergei Solovjovi poeg.
Elulugu.
Ta lõpetas 1873. aastal Moskva ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna ning õppis seejärel aasta aega Moskva Vaimulikus Akadeemias. Aastal 1874 kaitses ta magistritöö "Lääne filosoofia kriis. Positivistide vastu" ja valiti Moskva ülikooli dotsendiks filosoofia kateedri juures. Aastatel 1875–1876 luges ta aasta jooksul Londoni raamatukogus muu hulgas Jakob Böhme, Paracelsuse ja Emanuel Swedenborgi töid ja kabalat, õppis tundma okultismi ja spiritismi.
Tal oli mitu korda Sophia ehk Igavese naiselikkuse nägemus. Üks neist oli tal 1875. aastal Egiptuses. Sellest räägib ta poeemis "Три свидания".
Pärast Venemaale tagasi jõudmist hakkas ta Moskva ülikoolis loenguid pidama, kuid 1877. aastal lahkus ta tüli tõttu Moskva ülikoolist ning hakkas tööle Peterburis Rahvaharidusministeeriumi Õpetatud Komitees. Teenistuse kõrvalt pidas ta loenguid Peterburi ülikoolis ja Kõrgematel Naiskursustel.
Pärast Aleksander II tapmist Narodnaja Volja aktivistide poolt pidas Solovjov 28. märtsil 1881 avaliku loengu surmanuhtluse ühitamatusest kristliku õigusega. Ta taunis keisri tapjaid, kuid kutsus Aleksander III üles neid mitte hukkama. See rikkus Solovjovi suhted võimudega ja ta läks erru ning hakkas tegelema publitsistikaga.
1880. aastatel koondas ta tähelepanu ühiskondlikele ja kiriklikele küsimustele. 1890. aastatel tuli ta tagasi filosoofia juurde.
Solovjov suri oma sõprade, vürstide Trubetskoide suvilas Moskva lähedal.
Kirjandus.
rmt 1–3. Praha 1916–1921 (taastrükk М. 1990).
Tabloo

Tabloo (pr "tableau" &lt; lad "tabula –" 'laud, tahvel') on kaugele nähtav vahetatavate teadete tahvel.
Tablood on kasutusel näiteks spordivõistlustel, dispetšerteenistuses, lennu-, raudtee- ja bussijaamades ning mujal.
Nüüdisaegsetes tabloodes tekitatakse pildipunktid enamasti valgusdioodidega.
Tõnis Erm

Tõnis Erm (sündinud 18. jaanuaril 1982) on eesti orienteeruja, kolmekordne maailmameister rattaorienteerumises.
Haridus.
Lõpetas 2000. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi kuldmedaliga. Tõnis Erm sai 2003. aastal majanduse ja ärijuhtimise bakalaureusekraadi Stockholmi Kõrgemas Majanduskoolis Riias ja 2007. aastal rootsikeelses Hankeni majanduskoolis Helsingis magistrikraadi ettevõtte juhtimis- ja kontrollsüsteemide alal.
Töö.
2003. aastast töötab ta ettevõtete nõustamise valdkonnas.
Sporditulemused.
Eesti meistrivõistlustel võitnud aastatel 2002–2024 26 kulda (neist 22 rattaorienteerumises ja 4 suusaorienteerumises), 27 hõbedat ja 7 pronksi.
Aastatel 2003–2007 osales suusaorienteerumise MMil, parimad tulemused 2004. aastal teatesõidus 6. koht, individuaalselt 2007. aastal sprindis 17. koht.
2008. aastal võitis ta rattaorienteerumise MM-il pronksmedali sprindis ning Euroopa meistrivõistlustel kaks hõbemedalit, sprindis ja lühirajal. 2009. aastal kuulus ta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali võitnud teatemeeskonda. 2010. aastal võitis ta rattaorienteerumise MM-il hõbemedali sprindis. 
2013. aastal tuli ta Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel kahekordseks maailmameistriks, võites kuldmedali sprindis (Tapal) ja lühirajal (Mõedakal) ning pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonna liikmena koos Margus Halliku ja Lauri Malsroosiga. 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MM-il maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas koos Margus Halliku ja Lauri Malsroosiga.
Võistluste korraldamine.
Tõnis Erm oli 2003-2014 seiklusspordisarja Xdream üks peakorraldajatest.
Ta on olnud ka mitmete orienteerumis- ja rogainivõistluste korraldaja ja rajameister, sh 2008. aastal Karula rahvuspargis toimunud kaheksanda rogaini maailmameistrivõistluste raja inspektor ning 2014. a Põlvas toimunud suusaorienteerumise juunioride maailmameistrivõistlustel sprindi ja teate rajameister. 2017 oli ta Rõuges toimunud orienteerumisjooksu maailmameistrivõistluste pika distantsi rajameister. 2021 on ta Käärikul peetavate suusaorienteerumise maailmameistrivõistluste rajameister.
Isiklikku.
Tema isa Ants Erm oli keemik. Vennapoeg Johannes Erm on kümnevõistleja.
Larnaca rahvusvaheline lennujaam

Larnaca rahvusvaheline lennujaam (IATA: LCA, ICAO: LCLK) on Küprose peamine rahvusvaheline lennujaam ja suurem kahest Küprose Vabariigi kontrolli all olevast lennujaamast, teine on Paphose rahvusvaheline lennujaam saare edelarannikul.
Asukoht.
Larnaca lennujaam asub Larnaca kesklinnast kaheksa kilomeetrit edelas ja 40 kilomeetrit kagus Nikosiast. See asub Larnaca soolajärve ja Vahemere ranniku vahel.
Lennujaamale pääseb A3 kaudu. Larnaca kesklinna pääseb hästi taksoga (fikseeritud hind) ja linnaliinibussidega 431, 440, 418, 419 ja 417. Need bussid väljuvad lennujaama väljumistasandilt. Saabumistasandil on väike bussijaam kaugliinibusside jaoks, mis teenindavad muuhulgas Agia Napa, Limassoli ja Nikosia linna.
Ajalugu.
Pärast Nikosia lennujaama sulgemist Küprose konflikti tõttu avati 1974. aastal ajutiselt uus rahvusvaheline lennujaam vanal Briti sõjaväelennuväljal. 1975. aastal ehitati terminal.
Uus terminal avati 2009. aasta novembris. Selle pindala on 98 000 m² ja selles on 16 väravat. Täiendav laiendamine oli kavandatud kuni 2013. aastani, kuid lükati reisijate arvu vähese kasvu tõttu edasi. Algselt pidi vana terminal lammutatama, kuid seejärel omandas selle Hiina ettevõte; kavas on rajada Hiina ettevõtete jaoks kaubanduskeskus.
Lennufirmad ja sihtkohad.
Lennufirmad, mis teenindavad regulaarlende Larnaca lennujaamast:
Kuuvarjutus

Kuuvarjutus on selline varjutus, kui Kuu satub Maa tekitatud varju. Kuuvarjutus toimub siis, kui Maa on Päikese ja Kuu vahel ning Maa vari langeb Kuule.
Friedrich Schneeberg

Friedrich Schneeberg (ka "Schneberg") oli Liivi ordu diplomaat, ordumeister Wolter von Plettenbergi sekretär ja kantsler aastatel 1525–1535.
Schneeberg pärines tõenäoliselt Liivimaalt. Tema tegevuse põhiaeg langes aastatesse, mil kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern oli Saksa ordu Preisimaal sekulariseerinud ja üritas oma Riia peapiiskopi koadjuutorist venda Liivimaal igati toetada. Just vahetult pärast Preisimaa sekulariseerimist, 1525. aasta mais, ongi Schneebergi ordumeistri sekretärina mainitud. 1526–1527 viibis Schneeberg Saksamaal, kus üritas kaitsta Liivi ordu positsioone Saksa ordu Saksa haru võimupüüdluste vastu. 1530. aastal oli ta Augsburgi riigipäeval ja tagas riigivürsti regaalide jõudmise Plettenbergini. 
Samal riigipäeval süüdistas Brandenburgi kuurvürst Joachim I Nestor teda Brandenburgi valitsejasoo (Hohenzollernite dünastia) solvamises. See oli seotud tema teravate märkustega Albrechti venna, koadjuutor Wilhelmi aadressil. Schneeberg ei võtnud süüdistust siiski omaks ja suutis enda ning ordu au kaitsta. 1535. aastal, pärast orduametitest lahkumist, tunnistas Schneeberg siiski, et oli Hohenzollernite kohta halvasti öelnud, kuid korranud vaid ühe Nürnbergi kodaniku sõnu.
1532–1533 oli ordukantsleriks aga Lorenz von Ochtern, tõenäoliselt seetõttu, et erinevalt katoliiklusele truuks jäänud Schneebergist suutis luterlike sümpaatiatega Ochtern hästi läbi saada ka Liivimaa protestantlike võtmetegelaste, nagu Johann Lohmülleri ja peapiiskopi koadjuutori Wilhelmiga. Siiski ei jäänud Schneeberg kantsleriametist jäädavalt ilma, peagi oli ta tagasi vanas ametis ning tegutses sellena kuni Plettenbergi surmani 1535. aasta veebruaris. Sama aasta märtsis märgiti teda maapäeval veel ordu sekretärina, kuid seejärel lahkus ta ilmselt peagi Liivimaalt. 1536. aasta augustis on teda märgitud Lübeckis elavana. Rohkem andmeid tema kohta pole.
Kaupo Meiel

Kaupo Meiel (sündinud 29. septembril 1975 Pärnus) on eesti kirjanik, toimetaja ja ajakirjanik.
Haridus.
Ta lõpetas Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi 1993. aastal ning õppis seejärel Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust. 
Töökohad.
Töötas 1999. aastast ajalehes Pärnu Postimees uudistereporteri, kultuuritoimetaja ja arvamustoimetuse juhatajana. 2016. aasta sügisest 2018. aasta sügiseni töötas toimetajana Postimees Kirjastuses (varasema nimega Post Factum). Alates 2019 Eesti Rahvusringhäälingu arvamustoimetaja. 
Meiel oli aastatel 2012–2018 Eesti Televisiooni saate "Kirjandusministeerium" konsultant ja toimetaja. Telekanali ETV2 saate "Ongi Koik" stsenarist aastatel 2018–2019. Alates 2013. aastast kirjutab ja esitab päevakommentaare Vikerraadio saates "Uudis+".
Kirjanduslik tegevus.
Kabli Päikeseloojangu Festivali raames korraldas aastatel 2011–2016 suvel Kosmonautika Puhkekeskuses "Kosmonautika kirjandusõhtu", kus on üles astunud Aapo Ilves, Jaan Pehk, Contra, Tuuli Velling, Doris Kareva, Leelo Tungal ja paljud teised eesti luuletajad.
Koostanud ja toimetanud Siim Pauklini, Contra, Jan Kausi, Indrek Hirve, Kirke Männiku ja Martin Plaseri raamatuid.
Arvamuslugusid, kirjanduskriitikat ja muud publitsistikat kirjutanud Eesti Rahvusringhäälingule väljaannetele Postimees, Eesti Päevaleht, Pärnu Postimees, Sirp, Vikerkaar, Looming, Müürileht ja Estonian Literary Magazine.
Eesti Kirjanike Liidu liige 2008. aastast.
Semjon Vengerov

Semjon Afanasjevitš Vengerov [veng'eerov] (vene Семён Афанасьевич Венгеров; 17. aprill 1855 Lubnõ, Poltava kubermang, praegu Ukraina territooriumil – 14. september 1920 Petrograd) oli vene kirjanduskriitik, kirjandusajaloolane, bibliograaf ja toimetaja.
Lapsena elas Minskis ja sai alghariduse kodus. 1868. aastal astus Peterburis gümnaasiumi, seejärel Peterburi Meditsiini ja Kirurgia Akadeemiasse (1872–1874). Pärast Peterburi ülikooli õigusteaduskonna lõpetamist 1879. aastal töötas kohtukaasistuja abina. 1880. aastal sooritas eksternina eksamid Tartu ülikooli ajaloo-filosoofiateaduskonnas. Alates 1890. aastast pühendus täielikult kirjandusajaloole ja bibliograafiale.
Avant que l'ombre...

"Avant que l'ombre..." ('Enne, kui vari...') on Mylène Farmeri kuues stuudioalbum. See anti välja 4. aprillil 2005.
Marginalism

Marginalism on majandusteooria mikroökonoomikas, mis uurib tarbimist, nõudlust, pakkumist. Peaaegu samasugust majandusteooriate ja teadlaste koolkonda, rõhuasetusega Ameerika majandusteadlastele, kutsutakse USA käsitluse järgi neoklassikaliseks majandusteaduseks.
1870. aastal kerkis majandusteaduses esile marginalistlik majandusmõtte koolkond, mis valitses läänemaailma majandusharidust kuni 1930. aastani ning mis on tänapäevani oluline mikroökonoomikas. Tuntumad majandusteadlased, kes kuuluvad marginalistide esimesse generatsiooni on William Stanley Jevons Inglismaal, Carl Menger Austrias ja Léon Walras Šveitsis.
Jevons leidis teoses "Theory of Political Economy" (1871), et majandusteadus on samuti matemaatikaga seotud. Samas kasutas ta utilitarismi psühholoogilist baasi, et selgitada tarbimist heaolu maksimeerimise seisukohalt.
Walras teoses "Elements of Pure Economics" (1871) tuletas nõudluskõvera.
Menger "Grundsatze der Volkswirtschaftslehre" (1871) ei olnud nii matemaatiline kui teised. Tema selgitas inimese majandustegevuse aktiivsuse põhjusena vajaduste rahuldamist.
Teise generatsiooni marginalistid on Inglismaalt Philip Henry Wicksteed, William Smart ja Alfred Marshall, Austriast Eugen von Böhm-Bawerk ja Friedrich von Wieser, Šveitsist Vilfredo Pareto ja USAst Herbert Joseph Davenport ja Frank A. Fetter.
Marginaalanalüüs.
Marginaalanalüüsi kasutamine lähtutakse majanduslike protsesside kirjeldamisel kogutulu, kogukulu ja kasumlikkuse näitajate muutumise uurimisest. Uuritakse lisanduvat tulu, kulu ja kasumlikkust. Majandusteoorias on kasutusel mõisted: piirtulu, piirkulu ja piirkasulikkus. Marginaalanalüüsi kasutamine viis ka ressursside paigutuse uurimiseni. Esimeseks rakenduseks oli nõudlusteooria, kus arendati välja piirkasulikkuse kontseptsioon.
Toomas Aru

 
Toomas Aru (pseudonüüm Toomas F. Aru) on Eesti luuletaja ja kultuurikorraldaja.
Lubjanka väljak

Lubjanka väljak (Лубянская площадь) on väljak Moskvas Punase väljaku lähistel.
Aastatel 1926–1990 kandis väljak Nõukogude poliitilise politsei asutaja Feliks Dzeržinski auks Dzeržinski väljaku nime.
Lubjanka väljakut on esmamainitud leetopissides 1480. aastal, kui Ivan III pärast 1478. aastal Novgorodi vabariigi liitmist Moskva suurvürstiriigiga asustas sundkorras osa novgorodlasi Moskvasse. Väljak on saanud nime Novgorodi Lubjanitsõ linnaosa auks. Novgorodlased ehitasid sinna ka Sofia katedraali, mis pidi meenutama Novgorodi Sofia katedraali.
Nimi Lubjanka on saanud Nõukogude Liidu repressiivorgani Siseasjade Rahvakomissariaadi (SARK) ehk vene keeles NKVD sünonüümiks, kuna Suur- ja Väike-Lubjanka tänava piirkonnas asusid ja asuvad Nõukogude ja Venemaa julgeolekuasutuste peakorter.
1990. aastal avati väljakul Solovetsi kivi, kui mälestusmärk Nõukogude Liidu poliitiliste repressioonide ohvritele.
Lubjanka väljaku all asub Lubjanka metroopeatus (1990. aastani kandis ka see Dzeržinski nime). Väljakust kvartali kaugusel on teine metroopeatus Kuznetski Most.
Warren Buffett

Warren Edward Buffett (sündinud 30. augustil 1930 Omahas) on Ameerika Ühendriikide investor, ettevõtja ja filantroop. 
Ta on valdusettevõtte Berkshire Hathaway tegevjuht ja üks maailma rikkamaid inimesi. Teda peetakse üheks ajaloo edukaimaks investoriks.
Elulugu.
Warren Buffett sündis Ameerika Ühendriikide kongresmeni Howard Homer Buffetti ja Leila Stahli pojana. Ta ostis aktsiaid esimest korda 11-aastaselt. Ta õppis Whartoni ärikoolis Pennsylvanias, lõpetas Nebraska ülikooli ning seejärel sai magistrikraadi Columbia ülikooli ärikoolis. Ta on õppinud ka New Yorgi finantsinstituudis. Ta töötas oma õpetaja ja kumiiri Benjamin Grahami ettevõttes, seejärel siirdus tagasi kodulinna Omahasse ning alustas omal käel mastaapset äritegevust, algul usaldusühingute juhina, hiljem Berkshire Hathaway tegevjuhina. 
Forbesi andmetel oli Buffett 2008. aasta kevadise seisuga maailma rikkaim inimene varandusega üle 60 miljardi USA dollari. 2006. aastal oli ta ajakirja Forbes andmetel Bill Gatesi järel maailma rikkuselt teine inimene (varandus vastavalt 666,4 ja 618,8 miljardit Eesti krooni) ning 2004. aastal samuti (varandus vastavalt 543 ja 513 miljardit krooni). Buffetti aastane sissetulek on alates 1993. aastast olnud vähemalt 100 000 dollarit. 2022. aasta oktoobri seisuga oli tema vara väärtus 94,2 miljardit dollarit, millega ta on rikkuselt maailma kuues inimene.
Financial Timesi ja PricewaterhouseCoopersi maailma kõige hinnatumate juhtide edetabelis oli Buffett 2003. aastal 2. ja 2004. aastal 4. kohale.
Poliitilised vaated.
Buffett on paljudele poliitikutele ja kampaaniatele raha annetanud. Näiteks toetas ta Arnold Schwarzeneggerit 2003. aasta valimiskampaanias.
2008. aasta presidendivalimiste ajal toetas Buffett Barack Obamat ning väitis, et tema ja Obama vastaskandidaadi John McCaini vaated sotsiaalsele õiglusele on nii erinevad, et McCain peab läbi tegema lobotoomia, enne kui Buffett teda toetama asub. Presidendikampaanias nimetasid nii Obama kui ka McCain 10. oktoobril teleesinemises Buffettit kandidaadina riigisekretäri kohale. Novembris mainis Obama Buffettit võimaliku majandusnõunikuna.
Isiklikku.
1952. aastal abiellus Buffett Susan Thompsoniga. Neil on tütar Susie ning pojad Howard ja Peter. Abikaasad asusid 1977. aastal lahku elama, kuid ei lahutanud abielu. Susan suri juulis 2004. 2006. aastal abiellus Buffett oma sünnipäeval 60-aastase lätlanna Astrid Menksiga, kellega ta elas koos juba 1979. aastast.
2007. aastal avaldati Buffetti DNA kümneleheküljeline analüüs, mille kohaselt Buffetti mtDNA-liinis (emaemaema jne) esivanemad võivad olla pärit Ibeeriast või Eestist. Praegu teadaolev kaugeim esiema oli Susan Ann Barber (neiuna Watson), kes elas juba 1880. aastail Ameerika Ühendriikides Nebraskas.
Põhja-Kivu provints

Põhja-Kivu provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Põhja-Kivu asub riigi idaosas ning piirneb Uganda ja Rwandaga. 
Provintsi halduskeskus on Goma, lisaks kuulub provintsi veel kaks linna – Butembo ja Beni, ning kuus territooriumi – Beni, Lubero, Masisi, Nyiragongo, Rutshuru ja Walikali. 
Põhja-Kivu provintsis asub UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Virunga rahvuspark, kus elavad ohustatud mägigorillad. Piirkonnas leidub kulda ning väärtuslikku nioobiumi- ja tantaalimaaki.
Põhja-Kivu on kannatanud aastaid kestnud kodusõja käigus toimunud tapatalgute, laastamise ja lapssõdurite värbamise all. Aastal 2008 käis piirkonnas äge võitlus valitsusvägede ja Laurent Nkunda juhitavate tutsi mässuliste vahel. Mitusada tuhat inimest põgenes verevalamise tõttu oma kodudest. 
Provintsi keskuses Gomas asub kohalike ÜRO rahuvalvejõudude peakorter. Kongo DV 17 000 inimesest koosnevad rahujõud olid konflikti haripunktil ÜRO suurim rahuvalveüksus.
Empiirilisus

Empiirilisus ehk kogemuslikkus on kogemusel põhinevus.