Nassau krahvkond

Nassau krahvkond oli Saksa riik Saksa-Rooma riigis ja hiljem osa Saksa Liidust. Selle valitsev dünastia, mille meesliin on nüüd hääbunud, oli Nassau dünastia.
Juured.
Nassau, algselt krahvkond, arenes Lahni jõe alamjooksul tänases Rheinland-Pfalzis. Nassau linn asutati aastal 915. Dudo von Laurenburg pidas Nassaud Wormsi piiskopkonna poolt antud läänina. Tema poeg Ruprecht ehitas sinna 1125. aasta paiku Nassau lossi, kuulutades end "Nassau krahviks". Seda tiitlit tunnistas Wormsi piiskop ametlikult alles aastal 1159, kui valitses Ruprechti poeg Walram.
Nassau territoorium jäi Taunuse ja Westerwaldi vahele Lahni kesk- ja alamjooksul. Aastal 1128 omandati Wormsi piiskopkonna foogtkond, millel oli piirkonnas arvukalt õigusi, ja sellega loodi ühendus Lahni alamjooksu pärusvalduste ja Siegeni lähedaste valduste vahel. 12. sajandi keskpaigas tugevdas seda suhet Hesseni-Tüüringi feodaalkuningriigi osade omandamine, nimelt "Herborni Mark", "Kalenberger Zent" ja Heimau kohus (Löhnberg). Sellega oli tihedalt seotud "Westerwaldi isandkond", sel ajal samuti Nassau valduses. 12. sajandi lõpus omandas dünastia "Reichshof" Wiesbadeni, tähtsa baasi edelas.
Aastal 1255, pärast seda, kui Nassau krahvid omandasid Weilburgi mõisad, jagasid krahv Heinrich II pojad Nassaud esimest korda. Walram II sai Nassau-Weilburgi krahvkonna. Alates 1328. aastast valdas tema noorem vend Otto I mõisu Lahni jõest põhjas, nimelt Nassau-Siegeni ja Nassau-Dillenburgi krahvkondi. Piirijooneks oli loomulikult Lahn, kusjuures Otto sai krahvkonna põhjaosa Siegeni, Dillenburgi, Herborni ja Haigeri linnadega ning Walram sai lõunaosa, sealhulgas Weilburgi ja Idsteini linnad.
Nassau-Weilburgi krahvkond.
Walrami poeg Adolf sai aastal 1292 Saksa kuningaks. Tema poeg, krahv Gerlach tõugati aastal 1344 troonilt ja krahvkond jagati aastal 1355 tema poegade vahel:
Aastal 1605 taasühendati kõik Nassau-Weilburgi osad krahv Ludwig II alla; kuid pärast tema surma aastal 1627 jagasid tema pojad taas krahvkonna:
Pärast seda, kui Nassau-Usingen päris Nassau-Ottweileri koos endiste Nassau-Idsteini ja Nassau-Saarbrückeniga, taasühendati see Nassau-Weilburgiga ja ülendati aastal 1806 Nassau hertsogkonnaks.
Nassau-Dillenburgi krahvkond.
Pärast krahv Otto I surma jagati tema riik aastal 1303 tema poegade vahel:
Aastal 1504 päris Nassau-Dillenburgi krahv Heinrich III krahvkonna mõisad Bredas, Brabanti hertsogkonnas, samas tema noorem vend Wilhelm sai aastal 1516 Nassau-Dillenburgi. Pärast Heinrich III poja, René van Chaloni surma aastal 1544 sai krahv Wilhelmi vanemast pojast Willem Vaikijast Oranje prints ja Breda isand, aastast 1559 Madalmaade riigihoidja. Tema noorem vend Johann VI taasühendas aastal 1561 taas kõik Nassau-Dillenburgi valdused, kuigi krahvkond jagati taas pärast tema surma aastal 1606:
Nassau-Dietzi krahvid, Willem Frederiki järglased olid Friisimaa, Groningeni ja Drenthe riigihoidjad ning 1702. aastast alates Oranje printsid. Kui nad kaotasid Napoleoni sõdade ajal oma Hollandi valdused, said nad kompensatsiooniks Nassau-Oranje-Fulda vürstkonna. Kuigi nad kaotasid oma Saksa valdused aastal 1806, oli Oranje-Nassau dünastia naisliini pidi aastani 1890 Luksemburgi suurhertsogkonna valitsev dünastia ja on siiani Hollandi kuninglik dünastia.