tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Freeman Wills Crofts

Freeman Wills Crofts (1. juuni 1879 – 11. aprill 1957) oli iiri päritolu inglise kirjanik ja raadiokuuldemängude stsenarist.
Raudteeinseneriharidusega Croftsi peetakse 20. sajandi esimese poole klassikalise Briti detektiivžanri suureks mõjutajaks. Ta on avaldanud üle 30 kriminaalromaani, kus üks värvikamaid tegelasi on Scotland Yardi inspektor Joseph French.
1930. aastal asutas ta Londonis koos Agatha Christie, Dorothy L. Sayers, Anthony Berkeley Coxi ja teiste Briti kriminaalkirjanikega ühenduse Detection Club.
Elulugu.
Freeman Wills Crofts sündis 1879. aastal Iirimaal Briti armee meediku pojana, kes usuliselt oli protestant. Kaotanud varakult isa, jäi Freeman vaid ema kasvatada. Hariduse omandas noormees Belfastis Methodist and Campbell College'is. Aastatel 1896–1929 töötas Freeman Wills Crofts Põhja-Iirimaa raudtee-ettevõtetes Belfast and Northern Counties Railway ja Londonderry and Strabane Railway ehitusinsenerina. Aastal 1912 abiellus mees Mary Bellas Canninguga.
1920. aastate algul avaldati tema esimesed kirjanduslikud katsetused. Läbimurre saabus 1925. aastal esimese Joseph Frenchi romaani ilmumisega. Raudteetöölt läks Crofts 1929. aastal väljateenitud pensionile. Koos abikaasaga koliti Lõuna-Inglismaale, kus kirjanik elas kuni oma surmani.
Johann Georg Schnell

Johann Georg Schnell (24. juuni 1734 Lindau, Bodensee ääres – 6. veebruar/18. veebruar 1812 Suure-Jaani) oli Eesti vaimulik.
Schnell sündis Lindaus, Bodensee ääres. Ta õppis Lindau koolis ning aastast 1751 (immatrikuleeriti 30. aprillil 1751) Jena Ülikoolis, aastast 1754 (immatrikuleeriti 1. novembril 1754) Leipzigi Ülikoolis, aastast 1755 (immatrikuleeriti 16. oktoobril 1755). Töötas aastatel 1756–1760 koduõpetajana vabahärra von Ferseni juures Olustvere mõisas. Ordineeriti 15. juulil/26. juulil 1764 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1764–1767 Suure-Jaani Johannese koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1767–1812 sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1804–1812 Viljandi praostkonna praost. Ta on kirjutanud ühe raamatu ja tõlkinud ühe raamatu.
Isiklikku.
Nii tema poeg Carl Reinhold Schnell kui ka pojapoeg Georg Leonhard Schnell olid Suure-Jaani Johannese koguduse õpetajad. Ta oli kaks korda abielus. Tema teise naise Anna Charlotte vend Friedrich Emanuel Sendenhorst oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.
Detection Club

Detection Club on kirjanikke, ajakirjanikke ja teisi loomeinimesi ühendav organisatsioon, mis loodi 1930. aastal Londonis. 
Klubi asutasid Gilbert Keith Chesterton, Henry Christopher Bailey, Edmund Clerihew Bentley, Anthony Berkeley Cox, Agatha Christie, George Douglas Howard Cole, Alfred Walter Stewart, Freeman Wills Crofts, Clemence Dane, Robert Eustace, R. Austin Freeman, Ronald Gorell Barnes, Edgar Jepson, Ianthe Jerrold, Milward Kennedy, Ronald Knox, Alfred Edward Woodley Mason, A.A. Milne, Arthur Morrison, paruness Emma Orczy, Jessie Louisa Rickard, John Rhode, Dorothy L. Sayers ja Victor Whitechurch.
Balti Kaubad ja Teenused

Balti Kaubad ja Teenused AS on Eesti ettevõte, kus toodetakse nanotehnoloogial põhinevaid pinnakaitsevahendeid. Tegemist on ainsa omataolise tootmisettevõttega lähiriikides. Ettevõte asutati 2. septembril 1993, siis tegeleti eelkõige haruldase keemilise tooraine vahendamise ja tarnimisega. Nanotehnoloogia juurutamine, võimaluste uurimine ja praktiliste lahenduste uurimine algas 2006. aastal.
Ajalugu.
Balti Kaubad ja Teenused AS-i asutas 1993. aastal grupp keemiainsenere ja -tehnolooge. See tegutses aastaid edukalt, vahendades ja tarnides haruldast keemiatoorainet Baltimaade ja SRÜ riikide ettevõtetele. Ettevõtte suurklientideks olid põhiliselt suured ettevõtted, näiteks LukoilNeftehim, Belneftehim, Sibur, Dneproshina.
Ettevõtte tootmistegevus.
Ettevõttes toodetakse põhiliselt kolme liiki pinnakaitsevahendeid:
Ettevõttel on oma labor, kus tehakse teste ja töötatakse välja uusi retsepte.
Ühisvara

Ühisvara on üheaegselt kahele või enamale isikule kuuluv vara, mida juhitakse ja hallatakse ühiselt.
Abikaasade ühisvara.
Juriidilises kontekstis tähistab mõiste ühisvara sageli abikaasadele ühiselt kuuluvat abielu kestel soetatud vara (kinnisasjad, autod, vallasvara, laenud, liisingud, dividendid, pangakontod, väärtpaberid jne). 
Kogukondlik ühisvara.
Kogukondlik ühisvara (ingl "commons/ common-pool resources/ commons-based peer production") kujutab endast sotsiaalset, poliitilist ja majanduslikku süsteemi, mis tugineb iseorganiseeruvusele ning hõlmab kollektiivset omandit ehk ressursse, mida teatud kogukonna liikmed või inimkond laiemalt omavahel jagab, aga ka juhtimispõhimõtteid ja reegleid, mille kogukond kujundab ressursi ühiseks loomiseks või haldamiseks (Enn, Kostakis 2021). Selliste ressursside hulka võib lugeda loodusvarad, üldkasutatava maa ja ka näiteks vaba tarkvara, informatsiooni ja teadmised. 
Ühisvarade hulka kuulub ühiskondlik omand ja eraomand, mille kasutamist lubavad seadused või traditsioonid (nt avalikuks kasutamiseks olev kallasrada on ühisvara). Kultuurivallas on ühisvaraks vabalt kättesaadav kirjandus, muusika, kunstid, disain, filmid, televisioon, raadio, informatsioon ja tarkvara. Ühisvarade hulka kuulub ka avalik hüvis (sh nt riigikaitse). Haridusvaldkonnas on levinud ühisvaralised õpikogukonnad (ingl "educational commons"), kujutades endast liikmete võrdsel ja aktiivsel osalusel põhinevaid koosloomelisi õpikogukondi, kus ühiste õpiressursside loomine ja rakendamine toimub kollektiivsete otsuste ja ühise panustamise tulemusena. Selliste õpikogukondade kandvaks ideeks on vastastikune õppimine (ingl "peer-to-peer learning"), eesmärgiga jõustada õpiprotsessis osalejaid ja tagada võimalikult vaba ligipääs ühiselt loodud ja kogutud infole ja teadmistele (selle kogukonna peamine ühisvara) (Pantazis 2021). 
Peter Barnes kirjeldab ühisvarasid jagatud kingitusena. Jagatud kingitus pole individuaalne kingitus, oleme selle saanud kogukonna liikmena. Sellised kingitused on näiteks õhk, vesi, ökosüsteemid, keeled, puhkepäevad, raha, seadused, matemaatika, pargid ja Internet Kogukondliku ühisvara printsiip püüdleb kõigi kogukonnaliikmete otsustesse kaasamise poole, püüdes hoiduda tavapäraselt levinud ebavõrdsusest ja hierarhiatest, mis loovad eeliseid teatud klassi, soo, rassi või positsioonide (nagu juhid, eksperdid jt) esindajatele (Hardt &amp; Negri 2012, vt Pechtelidis &amp; Kioupkiolis 2020). 
Sisuliselt on kogukondliku ühisvara puhul seega oluline teadvustada lisaks ressursile ka seda, et kogukonna sotsiaalsete ja looduslike ressurssidega seotud ühistegevused oleksid juhitud kogukonnaliikmete poolt võrdsuse ja aktiivse osaluse põhimõtetele tuginevalt. 
Eestikeelses kirjanduses on kogukondliku ühisvara mõiste kõrval kasutusel ka mõisted ühisvara, kogukonnavara, ühistuline tootmine, inimkonna ühisvarad jm.
Johann Alexander Spränger

Johann Alexander Spränger (10. november/22. november 1837 Viljandi – 6. märts/18. märts 1877 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Spränger õppis Gustav Max Schmidti Eragümnaasiumis Viljandis. Aastatel 1855–1858 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1860–1861 töötas ta koduõpetajana Eestimaa kubermangus. Aastal 1861 oli ta prooviaastal Paistu Maarja koguduses Woldemar Adolf Hanseni juures. Ordineeriti 15. aprillil/27. aprillil 1862 Riias õpetajaks.
Ta oli aastal 1862 Tartu, Viljandi ja Pärnu praostkondade vikaarõpetaja. Aastatel 1863–1864 oli ta Laiuse Püha Jüri koguduse adjunktõpetaja ning aastatel 1864–1877 (introdutseeriti 15. detsembril/27. detsembril 1864) sama koguduse õpetaja. Suri aastal 1877 Tallinnas, maeti Laiusele.
Merck KGaA

Merck KGaA on Saksamaa päritolu rahvusvaheline ravimitööstuse kontsern.
Ettevõtte aktsiad on noteeritud Frankfurdi börsil ja aktsia hind kuulub indeksi DAX koosseisu.
Merck KGaA-st eraldunud Ameerika Ühendriikide ettevõte Merck &amp; Co. kasutab väljaspool Ameerika Ühendriikide ja Kanada turge nime Merck Sharp &amp; Dohme (lühendatult MSD).
Merck KGaA kasutab Ameerika Ühendriikide ja Kanada turul nime EMD Chemicals.
Rahkvälja maastikukaitseala

Rahkvälja maastikukaitseala oli kohaliku omavalitsuse kaitstav maastikukaitseala Harjumaal Kose vallas. Selle pindala oli 530 hektarit.
Ala võeti kaitse alla 2007. aasta novembris Kose vallavolikogu määrusega. Järgmise aasta märtsis tühistas Tallinna halduskohus kaitseala moodustamise, pärast seda kui Paekivitööde Tehas OÜ oli selle vaidlustanud.
Balteco

AS Balteco on Eesti erakapitalil põhinev tootmisettevõte, mis alustas tegevust 1990. aastal. 
Ettevõtte põhitegevus on vannide, Xonyx solid surface kivivannide, massaaživannide, dušitoodete, aurusaunade, valamute ja minibasseinide tootmine ja turustamine. Balteco on Põhja-Euroopa suurim vannitootja.
Baltecol on üle-eestiline edasimüüjate võrk ja müügiesindused enamikus Euroopa riikides. Baltecol on kvaliteedijuhtimise sertifikaat . Balteco ekspordib oma tooteid 2020. aasta seisuga 40 välisriiki. Kaugemaid eksporditurud on Austraalia, Uus-Meremaa ja Ameerika Ühendriigid. 
AS Balteco tehas asub Harjumaal Kivitammis 40 km kaugusel Tallinnast. Administratiivhoone ja arenduskeskus asuvad Tallinna lähedal Jälgimäel. Arenduskeskuse põhifunktsiooniks on uute toodete disaini loomine, insener-tehniliste lahenduste väljatöötamine uute toodete loomisel ja olemasolevate toodete arendamisel.
Balteco Grupp.
Balteco Grupp on äriühendus, kuhu kuulub kolm ettevõtet: Balteco AS, Balteco Mööbel OÜ ja Wellspa OÜ.
Balteco Mööbel OÜ alustas tootmistegevust 1995. aasta alguses. Balteco Mööbel toodab ja turustab MDF-plaadist vannitoamööblit ja mööblidetaile, samuti valumarmorist valamuid. Ettevõttel on nii üle-eestiline edasimüüjate võrk kui ka edasimüüjad mitmes välisriigis. Balteco Mööblis töötab sadakond inimest. Tootmisvõimsus on 420 000 värvitud ja 180 000 PVC kilega kaetud MDF-detaili ning 18 000 valumarmorist valmistatud valamut aastas.
Wellspa OÜ tehas alustas tegevust 2004. aastal ning on tuntud kui välibasseinide ja multifunktsionaalsete massaažiseadmete, Xonyx-vannide, kraanikausside tootja. 95% ettevõtte toodangust eksporditakse.
Etüülrühm

Etüülrühm on etaani molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom, vastav ühevalentne rühm. Etüülrühma keemiline valem on –CH2CH3 ehk –C2H5 ja tähistatakse seda ka lühendiga Et.
Tuntuim etüülrühma sisaldav ühend on etüülalkohol ehk etanool, mille keemiline valem on C2H5OH ehk CH3CH2OH ehk EtOH.
Etüülrühm ei ole reaalselt esinev aine osake, vaid formaalne molekulis esinev rühm, millega on seotud veel mingi aatom või rühm. Etüülrühma tähenduses on kasutatud ka terminit "etüülradikaal", mille põhitähendus on vaba radikaal Et*, mis tähendab reaalset ebastabiilset intermediaati ja mitte formaalset molekuli osa, nagu seda on etüülrühm.
Pentüülrühm

Pentüülrühm on orgaanilise molekuli osa (substituent), mis koosneb üksiksidemetega seotud süsiniku ja vesiniku aatomitest ja milles on 5 süsiniku aatomit.
Kvantitatiivselt vastab pentüülrühm pentaani molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom. Pentüülrühma üldvalem on –C5H11, mille lühendina (sümbolina) kasutatakse Pn. Varasemas kirjanduses on pentüülrühma tähenduses kasutatud ka nimetust "amüül-.
Nii nagu pentaani molekulil esineb struktuuriisomeeria, nii esineb ka pentüülrühmal 8 isomeerset struktuuri. 
Pentüülrühm ei ole reaalselt esinev aineosake, vaid formaalne vaba valentsiga rühm, millega on molekulis seotud veel mingi aatom või rühm. Pentüülrühma tähenduses on kasutatud ka terminit "pentüülradikaal", mille põhitähendus on vaba radikaal Pn•, mis tähendab reaalset ebastabiilset intermediaati ja mitte formaalset molekuli osa, nagu seda on pentüülrühm.
Hargnenud struktuuriga rühma (CH3)3C-CH2– nimetatakse neopentüülrühmaks (sümbol Np).
Tsüklopentüülrühm on 5-lüliline tsükkel ja vastab valemile –C5H9.
R. Austin Freeman

Richard Austin Freeman (11. aprill 1862 – 28. september 1943) oli inglise arst ja kriminaalromaanide autor.
Freemani loomingu tuntuim tegelane on kohtuarst Dr. Thorndyke.
R. Austin Freeman oli ühenduse Detection Club asutajaliige (aastast 1930).
Elulugu.
Richard Austin Freeman sündis 1862. aastal Londonis Richard Freemani ja Ann Maria Dunni pere noorima, viienda lapsena. Esmalt õppis noormees apteekriks. Hiljem täiendas end Middlesexi Haigla meditsiinikoolis, kust sai kirurgi kutse. Aastatel 1887–1891 töötas Freeman Kullaranniku (tänases Ghanas) pealinnas Accras arstina, Ashanti ja Bondoukou piirkonnas aga mitme ekspeditsiooni juhina. Nende aastate jooksul läbielatust valmis reisiraamat "Travels and Life in Ashanti and Jaman" (1898). Aafrikas haigestus mees rängalt malaariasse. Invaliidistunud Richard Austin Freeman saadeti tagasi Suurbritanniasse. Pärast esimest maailmasõda kolis ta koos abikaasaga pealinnast Kagu-Inglismaale Gravesendi linna. Seal hakkas Richard Austin kirjutama kriminaalromaane, tegutsedes ka kohaliku arstina.
Tartu Titans

Tartu Titans on Ameerika jalgpalli klubi Tartus.
Klubi tegutseb MTÜ Tartu Sport all alates 2009. aasta sügisest. Klubi liikmed on osalenud Tallinn Tormi meeskonna ridades Soome II divisjonis. 2010. aasta augustis osales võistkond Lätis toimunud Open Flagfootballi turniiril, kus saavutati kolmas koht.
Majoraatmõis

Majoraatmõis oli valdusvorm, mille korral pärandiks olev mõis pärandati tervikuna, meesliini pidi, majoraadiõiguse ehk vanimaõiguse kohaselt lähimale meessugulasele (sama sugulusastme puhul ealiselt kõige vanemale), millega hoiti mõisad ühe perekonna valduses ning ühise tervikuna. Vastandina kuulusid pärandiks olev kinnisvara (mõis või mõisad) jagamisele pärijate vahel.
Immanuel Alexander Voss

Immanuel Alexander Voss (11. november/23. november 1832 – 30. oktoober/11. november 1899 Kodavere) oli Eesti vaimulik.
Alghariduse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1841–1844 õppis ta Muyscheli koolis, edasi Tartus gümnaasiumis ja aastatel 1851–1855 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1856–1857 oli ta koduõpetajaks Uue-Saalusel, Rõuge kihelkonnas. Aastatel 1858–1859 täiendas ta ennast Erlangeni ülikoolis. Prooviaastal oli ta aastatel 1859–1860 Tarvastu Peetri koguduses Paul Carlblomi juures ja Tartu Maarja koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures. Ordineeriti 9. oktoobril/21. oktoobril 1860 Rannus õpetajaks.
Ta oli aastatel 1860–1861 Tartu ja Võru praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1861–1864 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja ning aastatel 1864–1899 Alatskivi ja Kodavere koguduse õpetaja. Oli aastal 1891 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele(õigeusus pettunutele). Ta oli ka Tartu praostkonna vaimulik koolirevident.
Isiklikku.
Voss oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Marie Elisabethi isa oli Tartu Maarja koguduse õpetaja Adalbert Hugo Willigerode. Tema teise naise Anna Pauline Auguste isa oli Maarja-Magdaleena ja Vara koguduse õpetaja Woldemar Mickwitz. Tema väimees (tütre Helene Marie mees, abielust Anna Pauline Auguste Mickwitziga) Heinrich Richard Hoffmann oli Alatskivi ja Kodavere ning Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja, seejärel misjonäriks Indias, hiljem Vaivara koguduse vikaarõpetaja ja Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja.
Turjasaami keel

Turjasaami keel on idapoolseim saami keel. Seda kõneldakse Koola poolsaarel.
Turjasaami keelel ei ole standarditud kirjakeelt.
2004. aastal kõneles turjasaami keelt kümme ja 2010. aastal kaks inimest.
Murded.
Turjasaami keelel on olnud kuus murret:
Gondel

 
Gondel on traditsiooniline lameda põhjaga üheaeruline Veneetsia paat kanalitel ja laguunidel sõitmiseks. Gondel on pikliku kujuga ning terava püstise vööri ja ahtriga.
Gondlid olid sajandeid Veneetsia peamised transpordivahendid. Tänapäeval on nende põhiülesanne turistide vedamine. Gondleid juhivad elukutselised gondlisõudjad gondoljeerid.
1983. aastal kinkis Veneetsia Tallinnalle gondli.
Josephine (Taani printsess)

Josephine, Taani printsess, Monpezat' krahvinna ("Josephine Sophia Ivalo Mathilda"; sündinud 8. jaanuaril 2011) on Taani kroonprints Frederiki ja Taani kroonprintsess Mary neljas ja ühtlasi noorim laps. Printsessil on kaksikvend prints Vincent.
Printsess on Margrethe II ja prints Henriku seitsmes ja noorim lapselaps. 
Josephine on troonipärimisjärjekorras vanema venna prints Christiani, vanema õe printsess Isabella ning vanema kaksikvenna prints Vincenti järel neljandal kohal.
Sünd.
Printsess sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas (Rigshospitalet) kell 10.52. Ta kaalus 2,44 kg ja oli 46 cm pikk. 
Sama päeva õhtul lasti Kronborgi lossist ja Holmeni mereväebaasist printsessi auks 21 kahuripauku.
Ristimine.
Printsess ristiti 14. aprillil 2011 Holmeni kirikus ja ta sai nimeks Josephine Sophia Ivalo Mathilda. Tema ristivanemad on Taani printsess Marie, prints Carlo, emapoolne tädi Patricia Bailey, Bendt Wedell, Birgitte Handwerk ja Josephine Rechner.
Vincent (Taani prints)

Vincent ("Vincent Frederik Minik Alexander"; sündinud 8. jaanuaril 2011) on Taani prints ja Montpezat' krahv. Ta on Taani kuningas Frederik X ja Taani kuninganna Mary kolmas laps. Printsil on kaksikõde printsess Josephine.
Prints on Margrethe II ja prints Henriku kuues lapselaps. 
Vincent on troonipärimisjärjekorras vanema venna prints Christiani ja vanema õe printsess Isabella järel kolmandal kohal.
Sünd.
Prints sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas (Rigshospitalet) kell 10.30. Ta kaalus 2,67 kg ja oli 47 cm pikk. 
Sama päeva õhtul lasti Kronborgi lossist ja Holmeni mereväebaasist printsi auks 21 kahuripauku.
Ristimine.
Prints ristiti 14. aprillil 2011 Holmeni kirikus ning ta sai nimeks Vincent Frederik Minik Alexander. Tema ristivanemad on Hispaania kroonprints Felipe, prints Gustav Sayn-Wittgenstein-Berleburg, krahv Michael Ahlefeldt-Laurvig-Bille, paruness Helle Reedtz-Thott, Caroline Heering ja emavend John Stuart Donaldson.
Ossiani laulud

"Ossiani laulud" on šoti poeedi James Macphersoni kirjutatud ingliskeelsete poeemide tsükkel, mis ilmus aastail 1760–1765.
Poeemide autor oli Macphersoni väitel muistne bard Ossian, kelle teosed Macpherson oma väitel gaelikeelsetest käsikirjadest inglise keelde tõlkis.
Aastal 1760 avaldas James Macpherson teose "Fragments of ancient poetry, collected in the Highlands of Scotland, and translated from the Gaelic or Erse language" ("Muistse luule fragmendid, kogutud Põhja-Šoti mägismaal ja tõlgitud gaeli ehk ersi keelest").
1761. aastal väitis James Macpherson, et oli leidnud Ossiani kirjutatud eepose sangar Fingalist (sama nimi esineb ka kujul Fionnghall), ning avaldas selle teosena "Fingal, an Ancient Epic Poem in Six Books". 1762. aastal kirjutatud poeem Fingalist kujunes Ossiani lauludest kõige populaarsemaks. Poeem "Temora" ilmus aastal 1763.
Kõiki Ossiani laule koondav kogu ilmus 1765. aastal originaalpealkirjaga "The Works of Ossian".
James Macphersoni luulest ja selle tõlgetest teistesse Euroopa keeltesse lähtuvat rahvusromantilist muinas- ja rahvaluulele või nende imitatsioonidele toetuvat voolu Euroopa kirjanduses nimetatakse ossianismiks. Selle suuna hulka on loetud ka Garlieb Merkeli teost "Wannem Ymanta" ning Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjutatud eepost "Kalevipoeg", kuna "Ossiani laulud" olid mõlema eeskujuks.
NEFCO

Põhjamaade Keskkonnainvesteeringute Korporatsioon (NEFCO, akronüüm sõnadest "The Nordic Environment Finance Corporation") on rahvusvaheline finantsasutus. 
Institutsiooni asutasid 1990. aastal viis Põhjamaade riiki: Taani, Soome, Island, Norra ja Rootsi. 
Asutuse peakorter asub Helsingis.
Praeguseks on NEFCO rahastanud hulgaliselt keskkonnaprojekte Kesk- ja Ida-Euroopa riikides, sh nii Venemaal, Ukrainas kui ka Valgevenes. 
NEFCO tegevus on keskendunud projektidele, mis võimaldavad saavutada tasuvaid keskkondlikke hüvesid. NEFCO prioriteetideks on projektid, mis vähendaksid heitgaaside hulka, leevendaksid mürgiste saasteainete osakaalu ja parandaksid Läänemere ökoloogilist seisundit.
NEFCO portfoolio hõlmab praegu ligi 300 väiksemat ja suuremat projekti mitmesugustes valdkondades: keemia, mineraalid, metallid, toitlustus ja tehnika, põllumajandus, veepuhastus, energiatootmisvahendid, munitsipaalteenused, jäätmekäsitlus, tuumavaldkonna edendamine, keskkonnahaldus ja keskkonnaseadmete tootmine.
Tagamaks vajalikku kapitali projektide toetuseks, töötab NEFCO koostöös mitme rahastamisasutustega. Kõige märkimisväärsemad neist on Investeerimisfond ("Investment Fund"), Nordic Environmental Development Fund, Testing Ground Facility süsinikufond ja Barents Hot Spots Facility. NEFCO haldab ka teiste osapoolte finantsvarusid, kes tagavad keskkonnaprojektide ressursse. Nende hulka kuuluvad teiste hulgas nii Euroopa Komisjon kui ka Põhjamaade valitsused.
NEFCO projektid viiakse tavaliselt läbi koostöös ettevõttega, mis "omab" projekti. Rõhk on asetatud otseinvesteeringutele, näiteks avaliku ja erasektori partnerlusele ning ettevõtete avalikele teenustele. NEFCO toetatud projekti struktuur peab olema tasakaalus riski ja tasu vahel kõigi huvitatud osapoolte jaoks. Eesmärgiks on saavutada õiglane tasakaal investeeringute struktuuri ja nende keskkonnakvaliteedi suhtes. NEFCO sihiks on pakkuda konkurentsivõimelisi tingimusi igal ajahetkel.
NEFCO täiendab finantsvarusid läbi partnerlusvõrgustiku teistelt huvitatud osapooltelt. NEFCO teeb ka koostööd kahepoolsete keskkonnaalaste abiprogrammidega.
Luna Alcalay

Luna Alcalay (Lucia Günther; 21. oktoober 1928 Zagreb – 9. oktoober 2012) oli Austria pianist ja helilooja. 
Luna Alcalay õppis Viini muusikaakadeemias Bruno Seidlhoferi juures klaverit ja Alfred Uhli juures kompositsiooni. Sai akadeemialt stipendiumi õpingute lõpetamiseks Roomas (1958). 
Naasnud Viini, töötas ta Viini Muusika- ja Näitekunstiakadeemias klaveriprofessorina. Heliloojana rajas Alcalay kontakti rahvusvahelise avangardiga, külastas Darmstadt Holiday muusikakursusi ja oli tunnustatud Bruno Maderna poolt. 
Teda saatis varakult rahvusvaheline edu, mida näitab ka suur hulk kompositsiooniauhindu: 
Luna Alcalay oli esimene naishelilooja, kellel on dokumentatsioon oma töö eest Austria Rahvusraamatukogus (september 2000), kus "relatif la sonorite" ja "pas de deux" viidi läbi esmakordselt.
Ta kirjeldas oma suhtumist muusikasse, traditsioon ja töö metoodika, "Nonconformist'na".
Josephine

Josephine on naisenimi.
Seda kannab Taani printsess Josephine. 
Josephine'i nime kannavad veel:
Kristjan Vomm

Kristjan Vomm (sündinud 30. juulil 1990) on Eesti jalgpallur
Ta mängib Tartu JK Tammekas poolkaitsjana.
Adolf Vedro

Adolf Johannes Vedro (16. oktoober (vkj 4. oktoober) 1890 Narva – 27. september 1944 Haapsalu) oli eesti helilooja, koorijuht, muusikapedagoog ja kontrabassimängija.
Adolf Vedro isa oli puusepp ja pillimeister Johan Vedro, ema Maria Ottilie. Adolf oli nende esiklaps.
õppis aastatel 1915–1917 Petrogradi konservatooriumis kontrabassi, lõpetas 1936. aastal eksternina Tallinna konservatooriumi kompositsiooni ja kontrabassi erialal.
Ta töötas aastatel 1920–1941 Tallinna konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete ja kontrabassi õppejõuna (aastast 1937 professor).
Adolf Vedro kirjutas muusikat mitmesugustes žanrides, kuid tema loomingu keskseks teoseks on peetud ooperit "Kaupo", mille ta kirjutas 1932. aastal Georg Tuksami libretole. Samuti koostas ta õpikuid ja avaldas muusikakriitilisi artikleid.
Ta oli Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi liige (1924–40) ja Heliloojate Liidu asutajaliige (1940).
Johan Tamverk

Johan Gottfried Tamverk (14. juuni 1906 Haapsalu – 26. jaanuar 1988 Tallinn) oli eesti helilooja, muusikapedagoog ja koorijuht.
Ta lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1928. aastal kompositsiooni erialal (professor Artur Kapi klass) ja 1929. aastal muusikapedagoogika erialal Juhan Aaviku juhendamisel. 
Ta töötas muusikaõpetajana Läänemaa Õpetajate Seminaris (1928–1931), Tartu Pedagoogiumis (1932–1937) ja 1937. aastast (vaheaegadega) mitmes Tallinna koolis. 1937–1940 oli ta Ühendatud Usklikkude Haridusseltsi Eraprogümnaasiumi direktor ja muusikaõpetaja, 1940–1941 Rahva Kunstilise Isetegevuse Keskmaja muusikainspektor, 1942–1944 Tallinna Konservatooriumi inspektor. Aastatel 1950–1956 töötas ta Rakvere Pedagoogilises Koolis ja 1959–1974 oli Tallinna 23. Keskkooli muusikaklassi juhataja. 
Koorijuhina juhatas ta aastatel 1934–1937 Tartu Naislaulu Seltsi naiskoori ja 1937–1939 Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori.
Aastatel 1945–1950 oli ta Eesti NSV Heliloojate Liidu liige. 1950. aastal arvati ta ideoloogilistel põhjustel Heliloojate Liidust välja, kuid 1959. aastal võeti ta uuesti liidu liikmeks.
Tema heliloomingu kaalukaima osa moodustab vaimulik muusika. Tema tuntuim teos on oratoorium "Taavet ja Koljat" (piibli ainetel teksti autor Peeter Sink), mille esiettekanne toimus 8. detsembril 1934 Estonia kontserdisaalis, kus oratooriumi esitas Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoor Johan Tamverki juhatamisel, kaasa tegid Karl Ots, Karl Viitol, Bernhard Hansen ja Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkester.
Johan Tamverki 100. sünniaastapäeva puhul esitasid 3. oktoobril 2006 oratooriumi "Taavet ja Koljat" Eesti Rahvusmeeskoor ja rahvusooper Estonia sümfooniaorkester.
Otto Grossschmidt

Otto Grossschmidt (20. detsember 1869 Vastse-Otepää vald, Tartumaa – 10. juuni 1941 Tartu) oli eesti luuletaja, ajakirjanik ja näitekirjanik.
Ta oli aastatel 1889–1906 Rõngu kihelkonnas Raigastes kooliõpetaja, hiljem Tartus ajakirjanik.
Tuntud on tema luuletus "Pühajärv" ("Kuulen sinu laente laksu...). Avaldanud luulekogud "Veikene Lille Kimbukene" ja "O. Grossschmidti Luuletused". Kirjutanud külanäidendeid ("Meie aja kilplased"), "Uued sihid, uued vaated", "Moonakael", "Elutöö palk", "Kõrgemäe koolipapa"), lasteraamatuid, tõlkinud, koostanud lugemikke, albumeid ja kalendreid.
Artur Uritamm

Artur Uritamm (9. september 1901 Tõstamaa – 8. juuli 1982 Pärnu) oli eesti helilooja ja pedagoog. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1937. aastal Tallinna Konservatooriumi kompositsiooni erialal professor Artur Kapi klassis.
Oli aastatel 1940–1941 ja 1945–1946 samas muusikateoreetiliste ainete õppejõud. Aastatel 1945–1946 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar muusikatoimetaja ja NSVL Muusikafondi Eesti Vabariikliku osakonna juhataja. 1946. aastal tagandati ta neist ameteist ja kustutati ENSV Heliloojate Liidu liikmete nimekirjast. Artur visati Eesti heliloojate liidust välja, sest ta polnud kirjutanud nõukogulikku muusikat ja oli olnud kiriku teenistuses. Aastatel 1950–1955 töötas ta Märjamaa keskkooli muusikaõpetajana ja 1955–1961 Pärnu Lastemuusikakooli õpetajana.
Ta tegutses ka muusikaarvustajana.
Artur Uritamm oli taimetoitlane ja teda huvitasid terviseprobleemid. Paljud võõrad inimesedki käisid temalt nõu ja abi küsimas.
Heino Jürisalu

Heino Jürisalu (13. august 1930 Tartu – 18. aprill 1991) oli eesti helilooja. 
Elukäik.
Lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1954. aastal kompositsioonierialal professor Heino Elleri klassis. Töötas 1950–1969 Eesti Raadios helirežissöörina, oli 1969–1970 ja 1975–1983 Eesti Heliloojate Liidu konsultant, aastast 1969 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooniõppejõud (aastast 1985 dotsent). Juhendas vanamuusikaansamblit Consortium. Propageerinud koolides Carl Orffi muusikaõpetust.
Sai orkestriteose "Kolm eesti tantsu" eest Ülemaailmsel Noorsoo- ja Üliõpilasfestivalil 1959 Viinis hõbemedali.
Tema abikaasa oli tõlkija Vilma Jürisalu.
Juhan Jürme

Juhan Jürme (aastani 1938 Johannes Jürgenson; 20. märts 1896 Tallinn – 25. märts 1943 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog. 
Ta lõpetas 1925 Tallinna konservatooriumis professor August Topmani oreliklassi. Seejärel töötas ta pianistina kinodes, organistina, koorijuhina ning laulu- ja muusikaõpetajana. Aastatel 1942–1943 oli ta Tallinna konservatooriumi õppejõud. 
Juhan Jürme hukkus Tallinna pommitamisel NSV Liidu lennukite poolt.
Tõnis Kaumann

Tõnis Kaumann (sündinud 5. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti helilooja ja laulja. 
Haridus.
Tõnis Kaumann on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal René Eespere juures. Seejärel õppis kompositsiooni Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Raimo Kangro käe all (1989–1994) ja lõpetas magistrantuuri 2000. aastal Jaan Räätsa juures. 
1989. aastal sai Kaumannist ansambli Linnamuusikud laulja ja ühtlasi sai alguse tihe kokkupuude vanamuusikaga. Linnamuusikutega (1989–1996) paralleelselt laulis ta mõnda aega ka ansambli Hortus Musicus motetikooris. 1996. aastast on Kaumann ansambli Heinavanker ja 2002. aastast ansambli Vox Clamantis liige.
Aastatel 2003–2004 elas Kaumann Hollandis ja õppis laulmist Groningeni muusikakoolis (Stedelijke Muziekschool Groningen) Franke Doli juures. Hollandist on pärit tema naine Marty Diane Bos ning seal sündis 2004. aastal nende tütar Isabella Kaumann. 8 kuud hiljem kolis pere Eestisse, kus Kaumann ja Bos abiellusid. 2006. aastal sündis poeg Sebastian Kaumann.
1995. aastast siiani on tema hääletreeninguid juhendanud Vilja Slizevski – alguls Linnamuusikute hääleseadjana, siis Muusikaakadeemias Kaumanni magistriõpingute raames ja hiljem eraviisiliselt.
Helilooja stiil on silmatorkav ja omapärane, ta kasutab uusklassitsismi ja džässi. Hoolimata kaugemast ja lähemast muusikaloost pärit stiilivõtete kasutamisest mõjus ja mõjub tema muusika värskena ja isikupärasena.
Nooremas eas oli Kaumanni kujundites sageli sarnasusi Prokofjevi ja Šostakovitšiheliteostega, kuid praeguseks on helikeel koos heliloojaga küpsenud; tema helikeeles esineb palju barokiajastuga seostuvat ning palju nalja, mis peegeldab Kaumanni lopsakat huumorimeelt.
Tōkyō Denryoku

Tōkyō Denryoku (jaapani keeles 東京電力, inglise keeles "Tokyo Electric Power Company", lühendatuna TEPCO) on Jaapani energiaettevõte, mis toodab elektrit Kantō piirkonna, Yamanashi prefektuuri ja Shizuoka prefektuuri idaosa tarbeks.
Tōkyō Denryoku teenindatava piirkonna hulgas on Jaapani pealinn Tōkyō. 
Tōkyō Denryoku aktsiad on noteeritud Tōkyō börsil, aktsia hind on Tōkyō börsi indeksite TOPIX ja Nikkei 225 komponent.
Ettevõtte peakontor asub Chiyodas Tōkyōs ja rahvusvahelised harukontorid tegutsevad Washingtonis ja Londonis.
Tōkyō Denryokule kuulub Fukushima I tuumaelektrijaam, milles 2011. aastal toimus tuumaõnnetus, ning Fukushima II tuumaelektrijaam.
Amüülalkohol

Amüülalkohol ehk pentanool on küllastunud alkoholide klassi kuuluv ühend keemilise valemiga C5H11OH. Nimetuse ”amüülalkohol” all mõeldakse kas 1-pentanooli või ka ühte kaheksast võimalikust struktuuriisomeerist või ka nende segu.
Kolm tabelis toodud alkoholi (3., 6. ja 7.) on optiliselt aktiivsed, kuna sisaldavad asümmeetrilist süsiniku aatomit.
Kemi saami keel

Kemi saami keel on 19. sajandil väljasurnud saami keel, mida kõneldi Soome Lapimaa lõunaosas Kuolajärvi ja Sompio piirkonnas.
Kemi saami keelt kirjutati ladina tähestikus. Kemi saami keelest on säilinud mõned joiud ning aastal 1829 avaldatud Jacob Fellmani koostatud väike sõnastik. 
Meieisapalve.
Äätj miin, ki lak täivest.&lt;br&gt;
Paisse läos tu nammat.&lt;br&gt;
Alda pootos tu väldegodde.&lt;br&gt;
Läos tu taattot nou täivest, ku ädnamest.&lt;br&gt;
Adde miji täb päiv miin juokpäiv laip.&lt;br&gt;
Ja adde miji miin suddoit addagas,&lt;br&gt;
nou ku miieg addep miin velvolidäme.&lt;br&gt;
Ja ale sääte miin kjäusaussi.&lt;br&gt;
Mutto tjouta miin pahast.&lt;br&gt;
Tälle tu li väldegodde, vuöjme ja kudne ijankaikisest.&lt;br&gt;
Amen.
Mati Maanas

Mati Maanas (sündinud 2. jaanuaril 1953) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku konsistooriumi assessor. 
Mati Maanas on Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluva kinnisvaraettevõtte Kiriku Varahaldus OÜ ainuke juhatuse liige.
Kiriku Varahaldus

Kiriku Varahaldus OÜ on täielikult Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluv kinnisvaraettevõte.
2011. aasta 15. aprilli seisuga oli Kiriku Varahalduse ainuke juhatuse liige Mati Maanas, ettevõtte nõukogusse kuulusid Urmas Viilma (nõukogu esimees), Aivar Berzin, Mart Einpalu, Illar Hallaste ja Johan Patrik Göransson.
Kanakull

Kanakull ("Accipiter gentilis") on haugaslaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Eestis kuulub kanakull II kaitsekategooria alla.
Kanakulli rahvapärased nimetused on ka kanaröövel, tiirutaja, kanakatk, päriskull. Rahvasuu on ekslikult kanakulliks kutsunud ka Euraasias enam levinud raudkulli.
Kanakull on Põhja-Korea rahvuslind. 2005. aastal oli kanakull Eestis aasta lind.
Välimus.
Keha alapool on hele või kreemikas tumedate ristsuunaliste triipudega. Ülapool on suled pruunikashallid või helepruunid. Küllaltki pikal sabal on neli laiemat ja tumedat triipu. Kulmupiirkonnas on heledam vööt. Silmad on kollased, nokaots must, noka tagumine osa aga kollakas. Jalad on kollased.
Keha mass on tavaliselt 700–1500 g, emaslind on isasest märkimisväärselt suurem. Kehapikkus on keskmiselt 50–60 cm. Tiibade siruulatus on 100–120 cm.
Levik ja arvukus.
Kanakull on levinud Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Kõikjal Euroopas pesitsevat kanakulli esineb vähem Lääne- ja Lõuna-Euroopas. Kogu maailma arvukuseks peetakse 500 000 lindu.
Eestis püsis kanakulli arvukus enam-vähem ühesuurune (ligi 1000 pesitsevat paari) 1970. aastatest kuni 1990. aastani. Seejärel vähenes arvukus kümne aasta jooksul järsult ligi 50%. Seetõttu kanti kanakull meil 2004. aastal II kaitsekategooriasse. Nüüdisajal pesitseb Eestis hinnanguliselt 400–600 paari. Arvukuse languse põhjusteks peetakse intensiivsemat metsade majandamist, sest kanakullile meeldib elada eelkõige suuremates ja vanemates segametsades.
Kuigi kanakull on üsna paikne lind, rändavad levila põhjaosa asustavad linnud sageli lõuna poole talvituma.
Toitumine.
Kanakullil on halb kuulsus eelkõige maarahva hulgas, kuna tema saakloomade hulka kuuluvad ka kodukanad. Uuringud näitavad, et kanakulli toidulauast moodustavad kodukanad ligi 1,4%. Põhiliste saakloomade hulka kuuluvad metsakanalised (laanepüü, teder, nurmkana, metsis), värvulised, vareslased (eriti hallvares), rästad (enamasti hall-, must-, laulu- ja vainurästas), hanelised (piilpart, sinikael-part), kurvitsalised (eelkõige metskurvits, naerukajakas, metstilder), tuvid (kodutuvi, kaelustuvi), kakulised (enamasti kõrvukräts), rähnilised (sageli suur-kirjurähn), västriklased (metskiur), kuldnokk, metsvint ja väikeimetajad (oravad, uruhiired, mutid, jänesed). Pesitsusperioodil püüab saakloomi pere jaoks peaaegu alati vaid isaslind. Emaslinnud hakkavad saakloomadele jahti pidama vahetult enne poegade lennuvõimestumist. Toitumisel võib esineda ka kannibalismi.
Põhjamaade Laste ja Noorte Komitee

Põhjamaade Laste ja Noorte Komitee ehk NORDBUK (Nordic Children's and Youth Committee) on organisatsioon, mis tegeleb Põhjamaade Ministrite Nõukogu Põhjamaade laste- ja noortepoliitika koordineerimise ja nõustamisega. Komitee eesmärgiks on suurendada Põhjamaade koostööd noorte ja laste osaluse arendamisel kultuuri-, sotsiaal- ja poliitikavaldkondades.
Põhjamaade Laste ja Noorte Komitee rahastab projekte, mis suurendavad ja toetavad laste ja noorte suhtlemist Põhjala riikides.
Iolkos

Iolkos (kreeka Ιωλκός) oli antiikaegne linn Kreeka idaosas Tessaalias tänapäeva Vólose linna lähedal. Nüüdisajal asub seal Iolkósi küla.
Mütoloogia.
Vana-Kreeka mütoloogias oli Aison Iolkose õiguspärane kuningas, kelle poolvend Pelias haaras võimu. Pelias saatis Aisoni poja Iasoni koos teiste argonautidega kuldvillaku järele. Laev Argo asus Iolkosest teele viiekümnest ülikust ja pooljumalast koosneva meeskonnaga, mida juhtis Iason. Nende ülesanne oli jõuda Kolchisesse Aias (tänapäeva Khuthaisi) Musta mere idakaldal, nõuda sealt endale ning tuua kaasa kuldvillak, uute kaubateede avamise sümbol. Koos kuldvillakuga tõi Iason kaasa ka naise, nõid Medeia, kes oli Kolchise kuninga Aietese tütar, päikesejumala Heliose lapselaps ja Kirke nõbu. Medeiast sai hiljem Iolkose, Korintose ja Aia kuninganna, oma venna Absyrtose ning enda ja Iasoni kahe poja tapja. Traagilise kangelannana kujutas teda Euripides klassikalises kreeka tragöödias "Medeia".
Muistse Iolkose täpne asukoht arvatakse jäävat tänapäeva Dimíni juurde, kus hiljuti kaevati välja Mükeene-aegne palee.
Popkultuuris.
Ensemble Studio arvutimängus "Age of Mythology" on Iolkosest saanud Ioklos – sadam, kust Arkantos ajab välja röövlid ja vabastab kentaur Cheironi.
Iason

Iason (vanakreeka keeles Ἰάσων "Iásōn") oli Vana-Kreeka mütoloogias kangelane, kes juhtis argonaute nende retkel kuldvillaku järele. 
Eellugu.
Iason sündis Tessaalias Iolkose linnas kuningas Aisoni ja Alkimede või Philyra pojana.
Pärast Kretheuse surma oli Iasoni isa Aison saanud Iolkose kuningaks. Kuid siis ilmusid välja Aisoni ema abielueelsed pojad Pelias ja Neleus. Pelias tõukas ka Aisoni troonilt ja hakkas ise Iolkost valitsema. Neleus pagendati, Aisoni vend Pheres suutis samuti välismaale põgeneda, kuid Aisoni, tema naise ja Iasoni venna Promachose Pelias vangistas. Kui Iason sündis, lasi ta ema last leinata, nagu oleks see surnult sündinud, ning saatis poisi salaja kentaur Cheironile kasvatada.
Kahtlustav Pelias lasi oraaklil endale ennustada ning ennustus näitas, et Peliase tõukab troonilt ühte sandaali kandev mees. Nii tundiski kuningas suurt hirmu ja hämmastust, kui aastaid hiljem saabus linna täiskasvanud Iason, kellel oli jalas vaid üks sandaal. Kangelane oli kaotanud jalanõu hetkel, kui kandis üle oja üht vana naist, kes tegelikult oli maskeerunud jumalanna Hera. Et ebameeldivast troonipretendendist vabaneda, lubas Pelias Iasonile trooni, kui see toob Kolchisest ära kuldvillaku, mis oli kuulunud Iolkosest sinna lennanud imelisele jäärale.
Teekond kuldvillaku järele.
Iason kogus kokku meeskonna, keda hakati laev "Argo" järgi kutsuma argonautideks. Argonautide hulka kuulusid teiste hulgas boreaadid Kalais ja Zetes, (põhjatuul Borease pojad), Herakles, Philoktetes, Peleus, Telamon, Orpheus, Kastor ja Polydeukes, Atalanta ning Euphemos. Ta juhtis mehed sihtkohta ning täitis Kolchise kuningalt Aieteselt saadud ülesande: kündis tuldhingavate härgadega, külvas künnivagudesse lohe hambaid ning võitles neist tärganud sõjameestega. Koos Aietese tütre, nõid Medeiaga, kelle ta oli Athena abiga enda naiseks teinud, õnnestus tal salaja varastada kuldvillak ning koos pöördusid nad Iasoni kodumaale..
Iason Korintoses.
Tagasi saabudes avastasid nad, et Pelias, kes uskus, et argonaudid on teekonna hukkunud, oli tapnud Iasoni isa Aisoni. Siinkohal jaguneb legend kaheks. Ühe versiooni kohaselt tappis Iason Medeia abiga Peliase. Teine legendi järgi üritasid argonaudid Iolkost vallutada, ja kui see ei õnnestunud, lahkusid nad Korintosesse. Iason ja Medeia elasid seal kümme aastat õnnelikult ning said kolm poega. Siis tekkis Iasonil soov abielluda Korintose valitseja Kreoni tütre Kreusaga (teises versioonis Glauke). Vihane Medeia tappis nii Glauke kui ka enda ja Iasoni pojad. Kangelane jäi üksinda Korintosesse, kuni ühel päeval, kui ta oma vana laeva varjus istus, tükk mädanevat puitu talle pähe kukkus ning ta pea purustas.
Iasoni legend hilisematel ajastutel.
Iason esines mitmel pool vanakreeka ja vanarooma kirjanduses, sealhulgas Rhodose Apolloniose eepilises poeemis "Argonautika" ning Euripidese tragöödias "Medeia". Tänapäeval on Iasonit kujutatud mitmetes müütide tõlgendustes, sealhulgas 1963. aasta filmis "Jason and the Argonauts" ja 2000. aastal samanimelises miniseriaalis.
Iasonit peetakse Sloveenia pealinna Ljubljana asutajaks. Tema teeneks peetakse ka pentatloni leiutamist.
Patendivolinik

Patendivolinik on tööstusomandi alal õigusteenuse osutaja. 
Patendivolinikuks on üksnes Patendivolinike Koja liikmed. Patendivolinike Koda on patendivoliniku seaduse alusel asutatud avalik-õiguslik juriidiline isik. Koja asutamiskoosolek toimus 29.03.2019 ning koja asutajaliikmeid oli 57. Tegemist on Eestis tegutsevaid patendivolinikke koondava kohustusliku kutseühendusega. 
Patendivolinike Koda tegutseb patendivoliniku kutse andmise ja arendamise nimel. Koda korraldab patendivoliniku kutseeksamit - patendivolinikuna võib tegutseda ning patendivoliniku kutsenimetust kasutada üksnes  isik, kes on edukalt sooritanud kutseeksami ja kantud patendivolinike registrisse, mida peab Patendiamet. Samuti teostab koda järelevalvet patendivoliniku regulaarse täiendusõppe kohustuse täitmise ning patendivoliniku hea kutsetava järgimise üle. 
Patendivolinike Koda seisab samuti selle eest, et tööstusomandi ja patendivoliniku rolli teadvustatakse olulise innovatsiooni ja majandusarengu kaitsja ja edendajana. Patendivolinik on professionaalne õigusala nõustaja ja esindaja kõigis neis spetsiifilistes intellektuaalomandi ja tööstusomandi küsimistes, mis puudutab ettevõtja tegevusvabadust, tööstusomandi registreerimist, selle kasutamise lepingulist reguleerimist ning samuti selle kaitset - viimast isegi siis, kui see peaks tähendama kohtuvaidlust.
Ülo Raudmäe

Ülo Raudmäe (aastani 1936 Ülo Saksberg; 24. jaanuar 1923 Rapla – 14. oktoober 1990) oli eesti helilooja, trombonist, dirigent ja tunnustatud arranžeerija. 
Sündis koorijuhi ja kooliõpetaja peres, tromboonimängu hakkas õppima 13-aastaselt. 1941. lõpetas Tallinna 1. Keskkooli ning liitus meelelahutusorkestriga Kuldne Seitse. Õppis 1940–1946 Tallinna Konservatooriumis trombooni Raimund Kulli ja Paul Karbi trombooniklassis. Kompositsiooni õppis 1949–1952 Eesti Heliloojate Liidu noortesektsioonis Lydia Austeri juhendamisel.
Töötas trombonistina 1944–1957 Eesti Raadio Estraadiorkestris ja 1950–1979 Estonia teatri orkestris. 1957. aastast oli samas tromboonirühma kontsertmeister, hiljem töötas seal ka operetidirigendina.
Aktiivse trombonistikarjääri lõpetas asumisega puhkpilliorkestri Tallinn dirigendi kohale aastal 1980 (alates 1988 peadirigent), kus töötas kuni surmani 1990.
Tänu heale orkestritundmisele ja stiilitajule oli ta nõutud ja hinnatud arranžeerija, seades muusikat nii puhkpilli- kui ka estraadiorkestrile ning arranžeeris ka operette ja muusikale.
Populaarseid levilaule ja instrumentaalpalu.
Ülo Raudmäe juhatas kõigi oma lavateoste esiettekandeid ise. Ta võitis lauluvõistlustel oma levilauludega palju auhindu. Tema ja Ülo Vinteri lavateos "Pipi Pikksukk" on pikima elueaga lavateos Eesti teatri ajaloos, olles laval järjest 21 aastat. Etendusi kogunes selle ajaga veidi üle 400. 
Isiklikku.
Ülo Raudmäe oli kirglik kalamees.
Ülo Raudmäe oli tuntud eesti ooperilaulja Urve Tautsi abikaasa. Raudmäe vend Lembit Raudmäe (25.06.1921 – 20.06.1994) oli Eesti Raadio estraadiorkestri tenorsaksofonimängija ja Estonia teatri orkestri fagotimängija, ta mängis ka ansamblis Kuldne Seitse.
Ülo Raudmäe lemmikuks oli ameerika džässtrombonist Tommy Dorsey.
Ülo Raudmäe hukkus liiklusõnnetuses 14. oktoobril 1990 Kadriorus.
606

606. aasta (DCVI) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas laupäeval.
Fetišism (seksuoloogia)

Seksuaalne fetišism on mingi elutu objekti kasutamine erutuse ja seksuaalse rahulduse saavutamisel eesmärgil. 
Ihaldusobjektid ehk fetišid on kehakatted, näiteks riietusesemed või jalanõud. Teised sagedased objektid on mõningad erilised materjalid, näiteks kumm, plast või nahk. Fetišismiobjektidel võib olla erisugune tähtsus. Mõnel juhul on nende ülesandeks ainult normaalsel meetodil saavutatud seksuaalse erutuse tõstmine (näiteks partneri riietuseseme abil).
Olof Salmén

Kurt Olof Gunnar Salmén (16. jaanuar 1927 – 28. mai 2011) oli Soome rootsikeelse autonoomse piirkonna Ahvenamaa poliitik.
Knud Enggaard

Knud Enggaard (4. juuni 1929 – 11. aprill 2024) oli Taani poliitik, Venstre liige. 
Ta oli Taani energiaminister 10. septembrist 1982 kuni 12. märtsini 1986.
1976., 1981. ja 1996. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
603

603. aasta (DCIII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas teisipäeval.
Per Olof Håkansson

Per Olof Håkansson (11. mai 1941, Trelleborg – 29. august 2000 Trelleborg) oli Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. 
Ta oli septembrist kuni 31. detsembrini 1994 Põhjamaade Nõukogu president.
Sten Andersson

Sten Sture Andersson (20. aprill 1923 Stockholm – 16. september 2006 Stockholm) oli Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige.
Ta tegi tihedalt koostööd Olof Palmega ja sai tuntuks kogu maailmas oma toetusega Palestiina iseseisvusele. 2010. aasta novembris sai ta surmajärgselt Maḩmūd ‘Abbāsilt Palestiina kõrgeima ordeni Star of Jerusalem.
1. jaanuarist kuni septembrini 1994 oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Jan Peder Syse

Jan Peder Syse (25. november 1930 – 17. september 1997) oli Norra advokaat ja poliitik, Høyre liige. 
Ta oli aastatel 1989–1990 Norra peaminister ja 1983–1985 tööstusminister. Jan Peder Syse töötas üle 25 aasta (surmani) Norra parlamendis.
1993. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Medeia

Medeia (kreeka Μήδεια, "Mēdeia", gruusia მედეა, "Medea", ladina "Medea") oli vanakreeka mütoloogias Kolchise kuninga Aietese nõiavõimetega tütar, Kirke nõbu ja päikesejumal Heliose lapselaps, argonautide juhi Iasoni naine.
Iasoniga oli tal kaks last, Mermeros ja Pheres. Vanakreeka kirjaniku Euripidese tragöödias "Medeia" jätab Iason Medeia maha, kui Korintose kuningas Kreon pakub talle naiseks oma tütart Glauket (Kreusa Seneca tragöödias "Medea", samuti Propertiusel). Tragöödia kirjeldab Medeia kättemaksu abikaasale mahajätmise eest.
Iasoni müüte on tõlgendatud osana müütide rühmast, mis kirjeldavad, kuidas muistsel, Trooja sõjale eelnenud kangelasajastul võitlesid kreeklased varasemate, "pelasgide" kultuuridega Kreeka maismaal, Egeuse regioonis ja Anatoolias. Iason, Perseus, Theseus ja Herakles on kõik "piiripealsed" tegelased, kes asetsevad vana, šamaanide ja ktooniliste maajumaluste, ning uue, pronksiaja Kreeka maailma piiril.
Medeia on osaline Iasoni ja argonautide müüdis. Kõige paremini tuntakse seda hilises kirjanduslikus versioonis, mille pani "Argonautika" nime all kirja Apollonios Rhodoselt. Eneseteadlikkusele ja pingutatult arhailisele sõnastusele vaatamata põhineb see hiline eepiline poeem vanadel müüdifragmentidel. Enamik lugusid tunneb Medeiat nõiana, keda tihti kujutatakse ka Hekate preestrinnana. Iasoni ja Medeia lugu on väga vana ning algselt pandi see kirja umbkaudu samal ajal, kui Hesiodos kirjutas "Theogonia". Seda tundis juba "Väikese Iliase" autor. Lisaks eelmainitud Hesiodosele, Euripidesele, Apolloniosele ja Senecale on Medeiast kirjutanud ka Herodotos ("Historia"), Gaius Valerius Flaccus ("Argonautica"), Apollodoros ("Bibliotheke"), Pindaros (Pythia oodid), Gaius Iulius Hyginus ("Fabulae") ja Ovidius ("Heroides", "Metamorfoosid", "Tristia"). Uuematel aegadel on Medeia legendi tõlgendanud näiteks Geoffrey Chaucer ("The Legend of Good Women", 1386), Pierre Corneille, Franz Grillparzer ja Jean Anouilh.
Sakari Tuomioja

Sakari Severi Tuomioja (29. august 1911 Tampere – 9. september 1964 Helsingi) oli Soome poliitik.
Sakari Tuomioja oli abielus Vappu Illike Tuomiojaga (neiuna Wuolijoki, kirjanik Hella Wuolijoki tütar). Neil on kaks last: tütar Tuuli ja poeg Erkki, kes oli aastatel 2000–2007 ning 2011–2015 Soome välisminister. Sakari Tuomioja isa Walto Wihtori Tuomioja oli rahvasaadik ja aastatel 1927–1931 ajalehe Helsingin Sanomat toimetaja.
Tuomioja oli Juho Kusti Paasikivi II valitsuses (17. november 1944 – 17. aprill 1945) riigivaraministeeriumi minister. Juho Kusti Paasikivi III valitsuses (17. aprill 1945 – 17. juuni 1945) oli ta riigivaraminister. Urho Kaleva Kekkoneni I valitsuses (17. märts 1950 – 17. jaanuar 1951) oli ta välisminister ning kaubandus- ja tööstusminister (17. jaanuar 1951 – 30. september 1951). Urho Kaleva Kekkoneni III valitsuses (20. september 1951 – 26. november 1952) oli Tuomioja välisminister. 17. novembrist 1953 kuni 5. maini 1954 oli ta Soome peaminister, lisaks aastatel 1945–1955 Soome Panga juht.
Aastatel 1955–1957 oli Tuomioja Soome suursaadik Londonis, aastatel 1957–1960 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni peasekretär. Aastatel 1960–1964 oli ta Soome suursaadik Stockholmis, aastal 1963 lahendas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäri U Thanti käsutuses Küprose kriisi.
Tuomioja on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Argonautika

Argonautika (ka Argonautica, kreeka Ἀργοναυτικά) on vanakreeka eepiline poeem, mille 3. sajandil eKr kirjutas Apollonios Rhodoselt.
Ainus meieni säilinud hellenismiajastu eepiline teos kirjeldab legendi Iasoni ja argonautide retkest kuldvillaku järele müütilisele Kolchise maale. Samal teemal kirjutas samanimelise ("Argonautica"), kuid vähem tuntud teose ka Gaius Valerius Flaccus Rooma keisri Vespasianuse ajal, 1. sajandil pKr.
Apollonios Rhodoselt

Apollonios Rhodoselt ehk Rhodose Apollonios (kreeka Ἀπολλώνιος Ῥόδιος Apollṓnios Rhódios, ladina "Apollonius Rhodius"), vanakreeka poeet ja raamatukoguhoidja Aleksandria raamatukogus, kes elas 3. sajandi algusest eKr kuni pärast 246 eKr.
Enim tuntakse Apolloniost tema eepilise poeemi "Argonautika" järgi, mis jutustas loo Iasoni ja argonautide retkest kuldvillaku järele ning on üks eepilise luule suurteoseid.
Apollonios ei olnud ise Rhodoselt pärit, kuid elas seal mõnd aega ning võttis endale lisanimeks "Rhodoslane". Päritolult oli Apollonios Egiptuse hellen või hellenistlik egiptlane.