tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nadežda Petrović

Nadežda Petrović (serbia kirillitsas Надежда Петровић; 12. oktoober 1873 Čačak – 3. aprill 1915 Valjevo) oli serbia maalikunstnik.
1884. aastal kolis ta pere Belgradi, kus Nadežda õppis naiste kõrgkoolis (lõpetas 1891). Kunstiõpinguid alustas Đorđe Krstići käe all. 1898. aastast õppis ta Münchenis Anton Ažbe kunstikoolis.
Nadežda Petrovići esimene isikunäitus toimus Belgradis 1900. aastal. Aastail 1901–1903 täiendas ta end Münchenis Julius Exteri juures, aastail 1903–1910 elas ja töötas Serbias. 
1912. aastal avas ta Belgradis kunstikooli.
Nadežda Petrović osales Esimeses maailmasõjas. Suri rindel tüüfusse. 
Looming.
Tema loomingusse kuuluvad maastiku- ja olustikumaalid, portreed.
Sara Teitelbaum

Sara Teitelbaum (20. juuli 1910 Tapa – 7. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, võrk- ja korvpallur.
Aastatel 1926–1933 tuli ta individuaalselt 16 korral Eesti meistriks kergejõustikus: viis korda 100 meetri jooksus, kolm korda kaugushüppes ja kettaheites, kaks korda 400 meetri jooksus ja kuulitõukes ning korra odaviskes. Lisaks kuulus ta 1930. aastal 4 × 100 meetri teatejooksu Eesti meistritiitli võitnud naiskonda. Tema sportlikku saavutustepagasit täiendasid veel 11 hõbe- ja 4 pronksmedalit.
Sara Teitelbaum suri 1941. aastal tuberkuloosi.
Isiklikku.
Tema vend oli tõstja Rubin Teitelbaum.
Running Free

"Running Free" on Iron Maideni debüütsingel 1980. aasta ilmunud albumilt "Iron Maiden". 1985. aasta "live"-singel on kontsertalbumi "Live After Death" esimene singel. 
1980. aasta singli kaanepilt on Iron Maideni maskoti Eddie esimene ametlik esinemine. Singli kaanepildil pole Eddie nägu näha, see avalikustati albumi kaanel. Pildil olevale seinale on spreiga kirjutatud mõned bändide nimed (Scorpions, Judas Priest, AC/DC, Sex Pistols ja Led Zeppelin) ning sõna "Hammers" austusavaldusena Ida-Londoni jalgpalliklubile West Ham United. 1985. aasta singel on iroonilisel kombel aga esimene Iron Maideni plaat, mille kaanel pole üldse Eddiet. Selle singli kaanel on hoopis foto bändi kontsertesinemisest.
B-poole lugu "Burning Ambition" on üks esimesi Steve Harrise kirjutatud laule ajast, mil ta kuulus veel bändi Gypsy's Kiss koosseisu. Laul salvestati 1979. aasta detsembris üksnes neljaliikmelise koosseisuga. Lugu on salvestatud veel enne Dennis Strattoni ja Clive Burri liitumist ansambliga ning on üks väheseid salvestisi Doug Sampsoniga. Laulu ei ole ühelgi Iron Maideni albumil enne kogumikalbumit "Best of the 'B' Sides", mis avaldati "Eddie's Archive Boxset" plaadikogumiku osana 2002. aastal. Ka on lugu 2004. aasta dokumentaalfilmis "". Lugu on avaldatud küll ka 1995. aastal USA-s ilmunud albumi "Iron Maiden" uusväljalaske boonus-CD-l.
1980. aasta Jaapani singlil on A-poolel hoopiski lugu "Prowler" ja "Running Free" on jäetud B-poolele. Selle singli kaanepildiks on tsenseeritud versioon singli "Sanctuary" kaanepildist.
Projekt 11711

Projekt 11711 on Venemaal ehitatav seeria suuri dessantlaevu. 
Kokku on plaanis ehitada kuni 6 seda tüüpi dessantlaeva, mis vahetavad välja vanemad projekti 1117 (NATO nimi: Alligator) dessantlaevad. Esimese laeva "Ivan Gren" ehitus algas 2004. aastal, kuid venis rahastamisraskuste tõttu aastaid. 2012. aastal lasti kere lõpuks vette ja võeti teenistusse 2018. aasta juunis.
Kirjeldus.
Laeva pikkus on 120 m, laius 16,5 m ja süvis 3,6 m. Veeväljasurve 5000 t. 
Kiirus on 18 sõlme, kiirusel 16 sõlme sõidukaugus 3500 miili. Seejuures autonoomsus 30 päeva. 
Relvastuseks on 76 mm ja 30 mm automaatkahurid, mitmelasulised raketiheitjad ja lisaks 1-2 pardakopterit.
Dessandiks saab laev pardale võtta 13 lahingutanki või 36 soomustransportööri / jalaväe lahingumasinat või 300 merejalaväelast, mis praktiliselt vastab ühe merejalaväe pataljoni transpordivõimele.
Marek Helinurm

Marek Helinurm (sündinud 6. mail 1963 Tallinnas) on endine eesti kergejõustiklane. 
Ta tuli aastatel 1986, 1987, 1989, 1992 ja 1993 5 korda 400 m tõkkejooksus ning 3 korda teatejooksus Eesti meistriks. Ta on esikolme sisse jõudnud Eesti meistrivõistlustel ka 400 m jooksus ja Eesti sisemeistrivõistlustel 300 m jooksus.
Põiksäär

Põiksäär on 0,29 hektari suurune saar Muraja lahes, halduslikult Saaremaal, Saaremaa vallas Kübassaare küla alal. Saare rannajoone pikkus on 527 meetrit.
Põiksäär asub 100 meetrit Tumalaiust loodes ja on kruusase pinnamoega.
Saar kuulub Kübassaare maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Laurentsiuse Selts

Laurentsiuse Selts on Kuusalu kihelkonna piirkonna arendamiseks loodud mittetulundusühing. 
Selts asutati 29. aprillil 2010 Kuusalus. Selle algatajateks olid Sulev Valdmaa ja Jaanus Jalakas.
Laurentsiuse Seltsi esimees on seltsi asutamisest saati olnud Sulev Valdmaa.
Tegevus.
Seltsi eesmärgid on Kuusalu kihelkonna piirkonna arengu edendamine, kohaliku elu aktiviseerimine ja mitmekesistamine, muu hulgas kultuuriüritusi läbi viies. Tegeletakse ka omanikuväärikuse, keskkonnateadlikkuse, heanaaberlikkuse, kohaliku elu turvalisuse ja omandi kaitse tahte arendamisega ning püütakse parandada heakorda. Selts on eesmärgiks võtnud ka oma liikmete abistamise olmelistes küsimustes. 
Samuti kogutakse ja säilitatakse ajaloolist pärandit ning avaldatakse vastavaid trükiseid.
Väino Eskeni fond.
Seltsi üks esimesi suuremaid ettevõtmisi oli soomepoisi Väino Eskeni fondi korrastamine. Esken kinkis oma raamatukogu ja isikuarhiivi juba eluajal Kuusalu raamatukogule, ent fond jõudis kohale pärast tema surma. Fondi korrastamise eestvedaja oli Sulev Valdmaa, kes alustas seda tööd juba enne seltsi asutamist. Arhiiv avati 28. oktoobril 2010.
Eduard Ahrensi mälestusmärk.
Laurentsiuse Seltsi üks olulisi ettevõtmisi oli eesti kirjakeele uuendaja Eduard Ahrensi mälestussamba jaoks raha kogumine. Eduard Ahrensi mälestusmärk avati lauritsapäeval, 10. augustil 2017 Kuusalu vana pastoraadi ees.
Filmid.
Laurentsiuse Seltsi eestvedamisel on tehtud kolm dokumentaalfilmi:
Pöörilaid

Pöörilaid (ka "Pööriotsa laid") on endine saar Liivi lahes. Ta on kokku kasvanud Selglaiuga.
Saarel asub Pöörilaiu tulepaak.
Pühadekare

Pühadekare on saar (kare) Saare maakonnas Muhu vallas.
Voldemar Rõks

Voldemar Rõks (15. juuli 1900 Särevere vald, Järvamaa – 27. detsember 1941 Ussollagi vangilaager, Solikamsk, Permi oblast) oli eesti jalg- ja jääpallur. 
Ta lõpetas aastal 1921 Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1921–1924 õppis ta Tartu Ülikoolis kaubandust (ei lõpetanud).
Ta osales 1924. aasta Pariisi OM-il, kuuludes Eesti jalgpallikoondisse. 
Ta võitis Kalevi meeskonna liikmena Eesti meistrivõistlustel medaleid jalg- ja jääpallis.
Hukkus represseerituna eeluurimise ajal nõukogude vangilaagris.
Joshua Foer

Joshua Foer (sündinud 23. septembril 1982) on Ameerika Ühendriikides Connecticuti osariigis New Havenis tegutsev vabakutseline ajakirjanik, kes kirjutab peamiselt teadusest. 
Ta oli 2006. aastal mälu USA meistrivõistluste võitja, millest täpsemalt kirjutab ta 2011. aastal ilmunud raamatus "Tantsib Einsteiniga" (originaalpealkirjaga "Moonwalking with Einstein"). 
2012. aastal pidas ta tähelepanuväärse kõne TED konverentsil.
Aarne Nirk

Aarne Nirk (sündinud 8. mail 1987 Tartus) on eesti kergejõustiklane. 
2007-2013 tuli ta 7 korda 400 m tõkkejooksus ja 2009 4 x 400 m teatejooksus Eesti meistriks ning 2009–2014 2 korda 800 m ja 1 kord 400 m jooksus Eesti sisemeistriks.
Isiklikku.
Tema isa on kergejõustikutreener ja sporditegelane Andres Nirk.
Raadio 7

Raadio 7 on eraraadiojaam Tallinnas. Selle eesmärk on edastada kultuuri- ja haridussaateid kristlikus võtmes. 
Raadio 7 rajati 1993. aastal. Tema suurim meediapartner ja projektide toetaja on UCB (United Christian Broadcast), mis on kristlike raadiojaamade liidu võrgustik maailmas, kuhu kuulub ka Raadio 7. 
Raadiojaamal on oikumeeniline tegijatering (Eesti Kirikute Nõukogu liikmeskirikute liikmed). Samas on mittetulundusühing Raadio 7 iseseisev raadiojaam ja ei kuulu ühelegi Eestis ega välismaal tegutsevale kristlikule kirikule ega organisatsioonile. Raadiojaam on avatud ja töötab koos kõikide kristlike kirikutega. Raadio 7 programm kajastab meie ühiskonna aktuaalseid probleeme. Nii kirikute kui ka organisatsioonide osalus raadioprogrammides sõltub pigem nende endi huvist ja aktiivsusest.
Koostöös UCB Ida Euroopa Programmiga annab Raadio 7 neli korda aastas välja ajakirja Sõna Tänaseks Päevaks. Raadio 7 direktor on Helle Aan.
Raadio 7 saateid.
"Aeg rääkida"
"Aja silm"
"Energiatund"
"Europulss"
"Hüva leili"
"Kirikuelu"
"Kodutunne"
"Lõputa lugu"
"Nähtamatu maailm"
"Peresaade"
"Raamatutund"
"Roosiaed"
"Suhtumised"
Ramon Kaju

Ramon Kaju (sündinud 19. veebruaril 1973 Viljandis) on endine eesti kergejõustiklane.
Ta lõpetas aastal 1991 Viljandi 5. Keskkooli ja aastal 1998 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Aastatel 1994–2002 tuli ta kõrgushüppes 5 korda Eesti meistriks ning võitis Eesti meistrivõistlustel kõrgushüppes 1 hõbe- ja 2 pronksmedalit, kaugushüppes tuli Eesti meistriks 1 korra. Aastatel 1994–1998 tuli ta kõrgushüppes 3 korda Eesti sisemeistriks ning lisaks võitis Eesti sisemeistrivõistlustel 2 hõbemedalit; kaugushüppes ja seitsmevõistluses tuli Eesti sisemeistriks 1 korra . Aastal 2001 võitis ta Nybitiga pronksi korvpallis tulles ka samal hooajal meistriks kõrgushüppes. Püstitanud kaks Eesti rekordit kõrgushüppes (hallis).
Keila külanõukogu

Keila külanõukogu oli haldusüksus Eesti NSV-s ja Eesti Vabariigis (1945. aastast Harju maakonnas, 1950. aastast Keila rajoonis, 1962. aastast Harju rajoonis, 1990. aastast Harju maakonnas). Külanõukogu keskus asus Keila linnas. 
Keila külanõukogu moodustati 1945 Keila valla koosseisus. 1954. aastal suurenes Keila külanõukogu territoorium likvideeritud Joa külanõukogu maade arvel, kuid sellegipoolest endise Keila valla territooriumi suurusest jäi ta üle kahe korra väiksemaks. 
Keila Küla Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees viimased kümme aastat oli Lembit Puusepp. 10. septembril 1992 reorganiseeriti Keila külanõukogu Keila vallaks. 
1970. aasta.
1970. aastal oli külanõukogu pindala 117 km², elanike arv 2893.
Külad.
Adra, Aila, Arupealse, Joa-Suurküla, Kapsa, Keila, Kirikuküla, Kokuta, Kumna, Kütke, Loo, Metsa, Mäeküla, Naage, Pällu, Riidlema, Suure-Aru, Tapi, Tutermaa, Tuula, Tuula-Suurküla, Tõlinõmme, Türisalu, Vaila, Vääna-Mõisaküla, Ülevaltküla.
Asundused.
Humala, Joa, Karjaküla, Kumna, Tuula, Valingu.
1977. aasta.
1977. aastal oli külanõukogu pindala 113 km², elanike arv 1616.
1970. aastate teisel poolel liideti Keila külanõukogust Saue külanõukogu koosseisu Valingu, Aila, Tuula, Pällu.
1987. aasta.
1987. aastal oli külanõukogu pindala 195 km², elanike arv 4287.
Külanõukogu koosseisu kuulusid Karjaküla, Keila-Joa ja Klooga alevik ning 19 küla. Külanõukogu hõlmas ka Pakri saared.
Virge Naeris

Virge Naeris (sündinud 12. detsembril 1969 Tallinnas) on endine eesti kergejõustiklane.
Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna 46. Keskkooli ja aastal 1994 Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Tema tugevaim ala oli kolmikhüpe, kuid ta oli edukas ka seitsmevõistluses, sprindis, tõkkejooksus, kõrgus- ja kaugushüppes. 
Ta osales 1996. aastal Atlanta OM-il, kus sai kolmikhüppes 14. ja kaugushüppes 26. koha.
Elu pärast tippsporti.
Pärast sportlaskarjääri lõppu töötab ta jooga- ja "qigong"'iõpetajana ning psühholoogilise nõustajana ning mängib golfi.
Tunnustus.
Aastatel 1993–1996 ja 1998 oli ta Eesti parim naiskergejõustiklane.
Miko Mälberg

Miko Mälberg (sündinud 3. mail 1985 Tallinnas) on eesti ujuja.
Ta osales 2008. aastal Pekingi OM-il, kus sai 50 m vabaujumises 25. koha. 
2002–2006 võitis ta vaba-, liblik- ja teateujumisest Eesti suvistel meistrivõistlustel 17 korda esikoha.
Kairiškiai

Kairiškiai on küla Põhja-Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis Papilė vallas. Asub Virvyčia ja Uogyse jõe ääres. Kairiškiai jääb osaliselt Venta regionaalparki.
Külas asuvad raamatukogu ja kool (Papilė gümnaasiumi filiaal). 
Muinuskaitse all on Kairiškiai vanad kalmistud. Esimesel neist asub väike nelinurkne krohvitud tellistest postamendil asuv kabel, mis taastati aastal 1957 ja renoveeriti aastal 2019. Seal on seisnud püha Barbara ja tundmatu pühaku skulptuurid ning kompositsioon Pietà. Teine kalmistu kannab ka Apžadai haudade nime.
Ka on kaitse all Kairiškiai mõisa hoonetekompleks, sealhulgas neli maja, vabrikuomaniku maja, tööliste maja, ladu, tall, veski, pais, juurviljakelder ja hüdroelektrijaam.
Külas asub ka muinsuskaitse all olevad kalmed, kust on leitud V–VII sajandil valmistatud kirveid. Kalmed ise olid kasutusel VI sajandist XIII sajandini.
XVI sajandil rajati sealne mõis, küla kujunes selle ümber XIX sajandil. Aastal 1904 toimus seal sotsialistlik noortekongress ja oletatavasti ka üks LSDP kongresse. Teise maailmasõja eel tegutses Kairiškiais mitu nõukogudemeelset põrandaalust rühmitust, mis levitasid riigivastaseid üleskutseid. Aastal 1923 asus külas lisaks Kairiškiai mõisale veel Kairiskiai II mõis. Aastal 1940 rajati külla sovhoos, mis jätkas tegevust peale sõda. Nõukogude ajal oli Kairiškiai kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1953 asutat sealne raamatukogu, aastal 1961 kultuurimaja.
Eesti Ühiskonnaõpetajate Selts

Eesti Ühiskonnaõpetajate Selts on mittetulundusühing, mis asutati 11. septembril 2004. Seltsi peaeesmärk on pakkuda oma liikmetele erialaseid koolitusi.
Toimunud on õppekäigud Eesti Panka (2011), välisministeeriumisse (2012), Stenbocki majja (2013, Läti saatkonda (2013), USA saatkonda (2014), Vahipataljoni (2014), Kaitsepolitseisse (2015), Toomkirikusse (2015), dominiiklaste kloostrisse (2016), Riigikontrolli majja (2016), õiguskantsleri juurde (2017) ja maksuametisse (2018). Koostöös USA saatkonnaga on õpetajatele esinenud Jeffrey Levine, Neeme Raud, Marina Kaljurand ja Jonathan Vseviov. Teistel üritustel on esinenud Eve Paavel, Philippe Jourdan, Kerli Raud jt. Seltsi juhatuse liikmed on Nele Aus, Merle Haruoja, Edgar Roditsenko ja Sulev Valdmaa. Projekti "USA Today &amp; Tomorrow" (2014) projektijuht oli Sulev Valdmaa.
Ivrea mark

Ivrea mark oli suur piirikrahvkond keskaegse Itaalia kuningriigi loodeosas 9. sajandi lõpust 11. sajandi alguseni. Selle pealinn oli Ivrea tänapäeva Piemontes ja seda valitses Burgundia markkrahvide perekond Anskariidid. Mark oli esmane piir Itaalia ja Prantsusmaa vahel ning oli kaitseks selle riigi sekkumise vastu. 
Ajalugu.
Pärast Karolingist kuninga Karl Paksu kukutamist tema vennapoja Arnulfi Kärntenist poolt aastal 887 võttis Itaalias võimu Unruochingist markkrahv Berengar Frioolist, kes sai Milano peapiiskopi Anselmo II käest Lombardia raudkrooni. Ida-Frangi kuningas Arnulf marssis Itaalia vastu, et Lombardia raudkroon endale saada, ja Berengar otsustas talle vasallivande anda, mis viis lahkhelideni Itaalia aadliga. Need toetasid hertsog Guido ambitsioone, kellel oli just nurjunud Karli järglus Lääne-Frangi riigis, kuid nüüd saavutas peapiiskop Anselmo ja paavst Stephanus V toetusega ülekaalu Berengari vastu ja kroonis end aastal 889 Pavias Itaalia kuningaks.
Guido asutas aastal 888 Ivrea margi oma läänimehele Anscariole. Anscario ja tema sugulased olid olnud Guido toetajad tema nurjunud Prantsuse trooni taotlemisel. Esialgne Eporedia mark koosnes Piemontest ja enamusest Liguuria rannikust koos Acqui, Alba, Asti, Bredolo, Auriate, Torino, Ivrea, Vercelli, Pombia, Stazzona, Bulgaria, Lomello, Savona, ja Ventimiglia krahvkondadega. 
Anscario jäi Guido ja tema poja Lamberto ustavaks toetajaks isegi siis, kui paavst Formosuse kutsutud Ida-Frangi kuningas Arnulf aastal 894 taas Itaaliasse tungis. Pärast Lamberto kukutamist aastal 896 pöördus ta aga selle rivaali Berengari poole, kes suutis oma võimu Itaalias pärast Arnulfi surma aastal 899 säilitada. Aastal 902 pärandas Anscario Ivrea maad oma pojale Adalbertole, kes oli abielus Berengari tütre Gislaga.
Kuid Adalbertol olid oma äiaga halvad suhted: koos Toscana markkrahvi Adalberto II-ga toetasid nad Berengari Bosoniidist rivaali Louis III Pimedat, Alam-Burgundia (Provence'i) kuningat. Louis kaotas ja Adalberto pidi põgenema oma markkrahvkonnast naabrusesse Provence'i, siiski naasis ta koos oma uue liitlase, Ülem-Burgundia kuninga Rudolf II-ga, koos alistasid nad 923. aasta Firenzuola lahingus Berengari. Isegi kui Rudolf loovutas Itaalia aastal 926 Hugues d'Arles'ile, paisus Anskariidide õnn sajandi keskel ja mõned markkrahvid said Itaalia kuningateks, kuid 11. sajandi alguses jäi markkrahvkond tühjaks ja Saksa-Rooma keiser keiser Konrad II ei nimetanud uut markkrahvi.
Live After Death

"Live After Death" on ansambli Iron Maiden kontsertalbum ja kontsertvideo. Albumi avaldas 1985. aastal plaadifirma EMI Euroopas ja firma Capitol Records Põhja-Ameerikas. 2002. aastal anti albumist välja uusväljalase. 
Albumi laulud on salvestatud Californias Long Beach Arenal ja Londonis Hammersmith Odeonis bändi albumi "Powerslave" reklaamimiseks korraldatud World Slavery Touri raames. Albumit peetakse üheks paremaks "heavy metal"'i kontsertalbumiks.
World Slavery Tour kestis 9. augustist 1984 5. juulini 1985. Selle 322 päeva jooksul esines bänd 24 riigis ning andis 187 kontserti. Bänd läbis selle kontserditurnee raames enam kui 100 000 miili. Video salvestamiseks palgati režissööriks Jim Yukich. 
Kaanepilt.
Albumi kaanepildi autor on Derek Riggs. Esikaas kujutab hauast tõusvat Eddiet. Hauakivil on osaliselt varjatuna ilmselt Eddie täisnimi Edward T H--- (oletatavasti on viimane sõna Head) ning tsitaat H. P. Lovecrafti teosest "The Nameless City":
Pilt jätkub tagakaanel. Seal on ülejäänud surnuaed ja välgu poolt purustatud linn. Riggs on ise öelnud, et pildi inspiratsiooniallikaks oli John Martini maal "Soodoma ja Gomorra hävitamine". Linna kohal on Vikatimehe vari. Surm on tüüpiline tegelane Riggsi kaanepiltidel, teda on kujutaud ka plaatide "Twilight Zone", "The Trooper", "Powerslave" ja "Somewhere in Time" kaantel. Eddie haua juures on haloga ümbritsetud must kass. Ka kassi on Riggs kujutanud teiste plaatide kaantel (näiteks "Twilight Zone" ja "Somewhere in Time").
Intro.
Albumi introks on katkend Winston Churchilli kõnest "We shall fight on the beaches", mille ta pidas Briti Parlamendi alamkojas 4. juunil 1940. Churchill salvestas selle kõne uuesti, originaalkõnet alamkojas ei salvestatud.
Iron Maiden kasutas seda introt ka oma kontserditurneedel "Ed Hunter Tour", "Somewhere Back in Time World Tour" ja "Maiden England World Tour".
Albumi lood.
Kõikide laulude autor on Steve Harris, kui pole teisiti märgitud. 
4. külg.
Kogupikkus 98:09
1995. aasta uusväljalaske boonus-CD.
1995. aastal anti limiteeritud väljaandena uuesti välja kõik Iron Maideni albumid koos boonus-CD-dega.
Ilmar Merivälja

Ilmar Kristian Merivälja (kuni 1936 Martson; 25. aprill 1915 Koonga vald, Mihkli kihelkond, Pärnumaa – 16. detsember 1939 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (lipnik).
Himmaste Algkool

Himmaste Algkool oli algkool Põlva vallas Himmastes.
Himmaste kool asutati 1820. aastal. Kool tegutses esialgu Himmaste küla Lepa talus. Esimeseks koolmeistriks oli keeleteadlase Jakob Hurda samanimeline vanaisa. 1885. aastal valmis uus koolimaja küla lääneserval Orajõe ääres.
2000. aastast oli Himmaste Algkool 4-klassiline kool. Koolis tegutsesid laste rahvatantsurühm, näitering ja kodulooring.
2005. aastal oli Himmaste Algkool Vabariigi Presidendi konkursi "Kaunis Eesti kodu 2005" Põlvamaa võitjate hulgas.
Himmaste Algkool lõpetas tegevuse 31. augustist 2013. Viimasel, 2012/2013. õppeaastal õppis koolis 23 õpilast.
2014. aastast haldab Himmaste algkooli hoonet MTÜ Rosma Haridusselts. Hoones toimub Rosma Johannese Kooli 4.–7. klassi õppetöö.
Gattšina parkmuuseum

Gattšina parkmuuseum (täieliku nimega Riiklik kunstilis-arhitektuuriline palee-parkmuuseum ja maastikukaitseala Gattšina) on riiklik muuseum Venemaal Leningradi oblastis Gattšina linnas.
Muuseumi pindala on 146,9 hektarit ning see koosneb 18.–19. sajandil rajatud paleedest ja parkidest.
Muuseumi peamised vaatamisväärsused on Gattšina palee (ehitatud 1766–1781) ja Prioratski loss (ehitatud 1798–1799) ning nende vahel asuv Dvortsovõi park koos mitmesuguste pargirajatistega.
2015. aasta kevade seisuga on muuseum avatud teisipäevast pühapäevani kella 10–18.
Koos muude Peterburi ja selle lähiümbruse arhitektuuriliste mälestistega kuulub muuseum UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Gattšina vapp

Gattšina vapp on Venemaal Leningradi oblastis asuva Gattšina linna üks ametlikke sümboleid.
25. detsembrist (vkj 13. detsembrist) 1800 kuni 23. novembrini (vkj 10. novembrini) 1917 oli Gattšinal vapp, mille kinnitas ametlikult keiser Paul I. Alates 4. oktoobrist 1995 kasutatakse seda taas Gattšina linna vapina.
Gattšina vapi vapikilp on jagatud kaheks väljaks. Ülemine väli on kuldne, sellel asub Venemaa kahepealine riigikotkas, nii nagu teda kujutati keiser Paul I ajal: musta värvi, kuldsete jalgade ja küünistega, punaste keeltega, kroonitud kolme keisrikrooniga, millest keskmine on teistest suurem. Kotka küüniste vahel on kuldne valitsussau ja riigiõun, tema rinnal on Malta ordu suurmeistri krooni all hõbedane Malta rist, risti peale on paigutatud punane vapikilp, kuhu on kantud kuldses kirjas kuldse keisrikrooni alla keisri initsiaalid (П I). Linna vapikilbi alumine väli on sinine ja selle keskel on kuldses kirjas täht G.
Gattšina lipp

Gattšina lipp on Venemaal Leningradi oblastis asuva Gattšina linna üks ametlikke sümboleid.
Lipu kiitis Gattšina saadikute nõukogu heaks 2008. aastal. See kujutab endast valget kangast, mille keskele on paigutatud Gattšina vapp.
Suur-Sitik

Suur-Sitik (ka "Hülgerahu, Ranna-Sitik, Rannasitik") on 4,42 hektari suurune saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla küla alal Kiirassaare lahes. Saar kuulub Vilsandi rahvusparki.
Saare rannajoone pikkus on 1 kilomeeter. Saar asub 1 km Papissaare sadamast edelas. Saar on liivase pinnamoega ja kaetud rohttaimestikuga.
Reigilaid

Reigilaid (ka "Reigi laid, Reigi poolsaar") on Hiiu maakonda Hiiumaa valda kuuluv Kassari saare Orjaku küla juures asuv endine saar, nüüd poolsaar.
Rahvajuttude järgi olevat saarele saadetud abielu rikkunud naisi.
Saare koordinaadid on .
Riinurahu

Riinurahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Vilsandi lähedal asuv 2,9 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 1,24 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on . Saar asub 200 meetrit Käkimaa-Kalarahu läänerannikust. Saarel on kaks neeme.
Ristlaid

Ristlaid on 2,84 hektari suurune saar Käina lahes, halduslikult Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Orjaku küla alal. Saare rannajoone pikkus on 914 meetrit.
Laid asub 200 meetrit Kadaklaiust kirdes. Laid on kuni 5 meetrit kõrge, seal kasvab võsa ja esineb roostikku.
Laid kuulub Käina lahe-Kassari maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Koharahu

Koharahu (ka Rohurahu) on 1,9 hektari suurune saar Väinameres, halduslikult Lääne maakonnas Haapsalu linnas Matsalu rahvuspargis. Saare rannajoone pikkus on 706 meetrit.
Rahu asub 700 meetrit Suur Roograhust lõunas. Rahu on ovaalse kujuga ja liivase pinnamoega. Rahul kasvab rohttaimestik.
Rooglaid (Undu laht)

Rooglaid on Saare maakonnas Undu lahes asuv saar (laid).
Saare koordinaadid on .
Rusulaid

Rusulaid (ka "Pisilaid") on 4,7 hektari suurune saar (laid) Saare maakonnas Saaremaa vallas Saaremetsa küla alal Liivi lahes. Saare rannajoone pikkus on 1,77 kilomeetrit.
Saar asub 400 meetrit Pulgalaiust idas. Saarel kasvab rohttaimestikku.
Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Salavamaa

Salavamaa (ka "Salava saar") on Saare maakonda endisesse Lümanda valda, praegusesse Saaremaa valda jääv saar. Saare koordinaadid on .
Salavamaa asub 1 km Loonalaiust lõunas. Saar on edela-kirde sihis pikliku kujuga, käärulise rannajoonega, läänerannas esinevad rannavallid. Saare suurim kõrgus on 5 m üle merepinna. Saarel esineb rohttaimestikku, võsa ja puid. Saare rannajoone pikkus on 3,47 km ja pindala 26,6 hektarit.
Salavamaa kuulub Vilsandi rahvuspargi koosseisu Salava sihtkaitsevööndina.
Salavamaal kehtib liikumispiirang 15. aprillist kuni 15. juulini. Jahipidamine saarel on keelatud.
1977 vaadeldi saarel roosterind-tülli.
Jaan Tätte kirjutas laulu "Tuulevaiksel ööl" Salavamaal.
Sangõ

Sangõ (ka "Sangelaid, Sange saar, Sangõtõ") on saar (laid) Pärnu maakonnas Kihnu vallas Linaküla küla alal Liivi lahes, mis asub 7 kilomeetrit Kihnust loodes, üks Sangelaidudest.
Saare pindala on 4,844 hektarit ja rannajoone pikkus 1,45 kilomeetrit.
Saare suurim kõrgus on kuni 3 meetrit üle merepinna. Saar on kivise pinnamoega, seal leidub roostikku, võsa ja metsa.
Sangõ on osa Kihnu laidude looduskaitsealast.
Sanctuary

"Sanctuary" on Briti ansambli Iron Maiden teine singel. Singel avaldati Suurbritannias 16. mail 1980 albumivälise singlina. Hiljem lisati singel ansambli kuu aega varem avaldatud debüütalbumi Põhja-Ameerika versioonile ning 1998. aastal tolle albumi uusväljaandega ka ülemaailmselt selle albumi laulude hulka.
Laul esimene stuudiosalvestis tehti novembris 1979 ning see ilmus erinevate Briti "heavy"-bändide kogumikul "Metal for Muthas" 15. veebruaril 1980. See versioon salvestati neljaliikmelises koosseisus, kusjuures trumme mängis Doug Sampson.
Laul salvestati uuesti koos albumi "Iron Maiden" teiste lugudega ning anti singlina välja bändi kontserditurnee "Iron Maiden Tour" ajal. Bändi kitarristi Dave Murray hinnangul oli uus versioon kümneid kordi parem kui kogumiku "Metal for Muthas" tarbeks salvestatu. Singli B-poolel oli kaks kontsertsalvestist esinemisest Londoni Marquee Clubis 3. aprillil 1980. Nendest lugudest "Drifter" jõudis stuudiosalvestisena ansambli järgmisele albumile "Killers". Laul "I've Got the Fire" on kaver California ansambli "Montrose" loost. Avanädalal jõudis singel Briti singlimüügi edetabelis 33. kohale ning tõusis nädal hiljem 29. kohale.
Singli kujundus tekitas poleemikat. Nimelt kujutati sellel noaga vehkivat Eddiet Margaret Thatcheri laiba kohal. Ansambli mänedžer oli küll soovitanud EMI-l pilti tsenseerida nii, et Thatcheri nägu näha ei oleks, aga originaalsingel ilmus siiski tsenseerimata kujul. Küll on seda pilt tsenseerituna kasutatud hiljem, seda ka teistel plaatidel. Ka ansambli järgmise singli "Women in Uniform" pildil on Thatcher, haududes, automaat käes, Eddie'le kättemaksu.
Harilik guajakipuu

Harilik guajakipuu ("Guaiacum officinale") on puu seigleheliste sugukonna guajakipuu perekonnast.
Harilik guajakipuu õis on Jamaica rahvuslill.
Botaanilised tunnused.
Harilik guajakipuu on igihajas puu. Tüvi ja puit on rohekaspruuni värvusega. 
Hariliku guajakipuu lehed on kuni 7 cm pikkused, vastakud, sulgjad ja tumerohelise värvusega. 
Õied on guajakipuul sinised ja meenutavad sinilille õisi.
Levila.
Guajakipuu kasvab looduslikult USA-s Floridas, Antillidel ning Lõuna-Ameerikas Venezuelas, Colombias ja Guyanas.
Guajakipuid kasvatatakse Dominical, Haitil, Venezuelas ja Colombias.
Kasutamine.
Droogina kasutatakse puidust ("Guaiaci lignum") saadavat guajakivaiku ("Guaiaci resina"), mis voolab puu vigastamise järel lülipuidust välja.
Puidust valmistatud keedis ja vaigu alkoholitõmmise toime on inimesele, seespidiselt tarbides, reumavaevusi ja podagravalu leevendav. Saadused pärsivad seente kasvu.
Rahvameditsiinis on kasutatud guajakipuu seemneid süüfilise, hingamisteede põletiku ja nahahaiguste raviks.
Ulrich von Hutten, kes olevat 1508. aastal nakatunud Leipzigis süüfilisse, kirjutas taime ravitoime kohta teoses "De Guaiaci Medicina et morbo gallicus liber unus" (1519).
Puitu loetakse kõige kõvemaks, raskemaks ja vastupidavamaks väärispuiduks.
Kimera org

Kimera org on Ahja jõe paremkalda külgorg.
Geomorfoloogiliselt on Kimera org uhtorg. Org asub Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Org algab Taevaskoja külas Himmaste tee ja Taevaskoja tee risti juures ja suubub Ahja jõe ürgorgu Väikese Taevaskoja juures.
Peale Tartu-Petseri raudtee rajamist 1930. aastate alguses kulges peamine ligipääs taevaskodadele mööda Kimera oru jalgrada. Oru otsas asus purre üle Ahja jõe. Ajaloolise jalgraja taastas 2009. aastal MTÜ Taevaskoja.
Kuni 1950. aastani kulges mööda Kimera orgu Tartumaa ja Võrumaa vaheline piir, nii et Väike Taevaskoda asus Tartumaal ja Suur Taevaskoda Võrumaal.
Kimera oru otsas jõe kaldapervel asub nn Gabrieli mänd. Selle männi juures filmiti stseen filmist "Viimne reliikvia", kus Ivo Schenkenbergi kaaslased heidavad pussitatud Gabrieli jõkke.
Eoste Ristimägi

Eoste Ristimägi on muistne kalmistu Võrumaal Põlva kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi Põlva maakonna Põlva valla Eoste külas.
Ristimägi on madal ovaalne männikuga kaetud küngas Ahja jõe käänaku kohal, mida ümbritseb jõe lamminiit. Ristimägi paikneb Eoste hoiualal.
Ristimägi on kantud arheoloogiamälestisena kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Pärimuse järgi olnud Ristimäel vanasti ka ohvrikivi.
Kaire Indrikson

Kaire Indrikson (sündinud 13. juunil 1961 Tallinnas) on endine eesti ujuja, treener ja spordipedagoog.
1975–1978 tuli ta selili-, kompleks- ja teateujumises 13 korda Eesti meistriks.
1977 valiti ta Eesti parimaks naissportlaseks.
Hans Roosipuu tegi 1978. aastal temast dokumentaalfilmi "100 m selili kammerorkestri saatel".
Isiklikku.
Tema ema on Ulvi ja isa oli Viktor Indrikson. Tema kaksikõde on Kaja Indrikson. Tema poeg on Sten Indrikson. Kaire Indrikson on Berit, Triin ja Martti Aljandi tädi.
Marius Aleksejev

Marius Aleksejev (sündinud 27. augustil 1982 Tallinnas) on Eesti käsipallur. 
Aastast 2013 mängib ta Soome klubis Rihiimäen Cocks.
Armi Pärt

Armi Pärt (sündinud 18. juunil 1991) on eesti käsipallur. 
2008-2013 mängis ta klubis HC Kehra. Aastast 2014 mängib ta Taani klubis Rækker Mølle.
Janar Mägi

Janar Mägi (sündinud 8. aprillil 1987 Tallinnas) on eesti käsipallur. 
Aastast 2010 mängib ta Saksamaa klubis EHV Aue.
Arnold Matiisen

Arnold Matiisen (sündis 17. juuli 1906 Tallinn – 18. september 1992 Edmonton, Kanada) oli eesti jalg-, jää-, korv-, pesa- ja võrkpallur.
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1925. aastal.
1920. aastatel mängis ta Eesti jalgpalli-, korvpalli-, pesapalli- ja jääpallikoondises, kuulus klubidesse Nõmme Kalju, NMKÜ, Tallinna Kalev, Tallinna VS Sport ja oli Ameerika Mängude Eesti Klubi (AMEK) asutaja. 
Ta tuli Eesti meistriks korvpallis ja võrkpallis 1927., jääpallis 1933. ning pesapallis 1932., 1933. ja 1935. aastal. Korvpallis sai ta 1925. ja jalgpallis 1929. aastal 3. koha. 
Hiljem oli ta pesapalli välisvõistlustel meeskonna esindaja, tegutses ka kohtunikuna.
Isiklikku.
Tal oli kaksikvend Alfred, kes emigreerus 1929. aastal Kanadasse. Arnold järgnes 1937. aastal, asudes esmalt Mundare'i, seejärel 1940. aastal Eckville'i talu pidama, ja nende kolmas vend Voldemar 1948. aastal.
Martin Puusepp

Martin Puusepp (sündinud 8. veebruaril 1988) on eesti jalgrattur. 
Aastal 2010 tuli ta Eesti meistrivõistlustel jalgrattasõidus eraldisõidus U23 arvestuses esimeseks.
Aastast 2012 sõidab ta klubis Alpha Baltic-Unitymarathons.com.
Liisi Rist

Liisi Rist (sündinud 25. juunil 1991) on Eesti naisjalgrattur. 
Aastatel 2013–2014 sõitis Liisi Rist Itaalia profiklubis S.C. Michela Fanini Record Rox ja 2015. aastal Inpa Bianchi Giusfredi profiklubis. 2016. aastal treenis amatöörina Belgia naiskonnas Keukens Redant Cycling Team. 
2013. aastal tuli ta esimest korda Eesti meistriks naiste grupi- ja eraldistardiga sõidus. Naiste mainekama velotuuri Giro Rosa lõpetas ta kokkuvõttes 100. kohaga. Samal aastal valiti ta Eesti parimaks naisjalgratturiks ning tuli maailmameistrivõistlustel naiskonnasõidus 12. kohale.
2014. aastal tuli ta taas Eesti meistriks nii naiste grupisõidus kui ka eraldistardiga sõidus. Lisaks tuli ta Eesti meistriks trekisprindis ja omniumis. Taas lõpetas Liisi Rist naiste mainekama velotuuri Giro Rosa 100. kohaga. 
2015. aastal tuli Liisi Rist Eesti meistriks naiste eraldistardiga sõidus. Ta esindas Eestit esimestel Euroopa mängudel Bakuus nii eraldistardiga sõidus kui ka grupisõidus, saades vastavalt 24. ja 41. koha.
2016. aastal lõpetas Liisi Rist maanteesõidu Euroopa meistrivõistlustel naiste eliitklassi grupisõidu 85. kohaga. Eesti meistriks tuli ta kriteeriumi- ja neljandat aastat järjest temposõidus.
2017. aastal tuli Liisi Rist viiendat aastat järjest temposõidus Eesti meistriks. Esmakordselt osales Liisi Rist ka rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel, kus sai teatesõidus 10., sprindis 34., tavarajal 39., ühisstardis 42. ja lühirajal 46. koha. 
Temposõidus tuli ta Eesti meistriks ka 2018. ja 2019. aastal.
Liisa Ehrberg

Liisa Ehrberg (sündinud 17. detsembril 1988) on eesti jalgrattur.
Ta osales 2014. aastal UCI korraldatud maanteesõidu maailmameistrivõistlustel.
2016. aastal lõpetas ta maanteesõidu Euroopa meistrivõistlustel naiste eliitklassi grupisõidu 93. kohaga.
Ta on maanteerattasõidu meister aastatel 2018 ja 2019.
Laura Lepasalu

Laura Lepasalu (sündinud 29. juulil 1986) on endine eesti jalgrattur. 
Ta osales 2007. ja 2008. aastal UCI korraldatud maanteesõidu maailmameistrivõistlustel.
Karl Ree

Karl Ree (28. detsember 1901 – 16. detsember 1928) oli eesti jalgpalli- ja jääpallimängija.
Ta on lõpetanud 1923. aastal Tallinna Reaalkooli. 
Ta mängis 1920. aastal Eesti jalgpallikoondises.
1927. aastal tuli ta Tallinna Hokiklubiga Eesti meistriks jääpallis. 
Surm.
Ree oli politseinik ja saadeti 1928. aasta detsembris Peipsi järvele, kus ta uisutades läbi jää vajus ja suri kaksteist päeva enne oma 27. sünnipäeva.
Moraalidilemma

Moraalidilemma ehk moraalikonflikt ehk eetiline dilemma ehk moraalne dilemma on olukord, milles subjektil on moraalne kohustus ja võimalus mitme omavahel ühitamatu teo tegemiseks, nii et tal pole võimalik vältida väära tegu või tegematajätmist.
Juhul, kui üks kohustus kaalub teised üles, ei ole tegu tõelise moraalidilemmaga. 
Kas moraalidilemmad on välditavad?
Traditsioonilise vaate järgi, mida pooldasid näiteks Immanuel Kant, John Stuart Mill ja William David Ross, peab adekvaatne moraaliteooria tõelised moraalidilemmad välistama. Tavaliselt eeldatakse selleks niisugust moraaliprintsiipide hierarhiat, et printsiipide konflikti korral saab eelistada hierarhias kõrgemal paiknevat printsiipi. Aga niisugust hierarhiat on praktiliselt võimatu koostada, sest intuitiivselt tundub, et eri olukordades tuleks eelistada eri printsiipe. Pealegi võivad ühitamatud kohustused tuleneda ühest ja samast printsiibist (näiteks Sophie valik: ema peab valima, kumb tema poegadest tapetakse (Greenspan 1983)).
Danil Haustov

Danil Haustov (sündinud 13. detsembril 1980 Moskvas) on Eesti ujuja. 
Ta osales 2004. aasta Ateena OM-il, kus sai 50 m vabaujumises 49. ja 100 m vabaujumises 37. koha. Ta osales 2008. aasta Pekingi OM-il, kus sai 100 m vabaujumises 51. koha. 
1999–2000 kuulus ta Eesti ujumiskoondisse.
Anna-Liisa Põld

Anna-Liisa Põld (sündinud 24. augustil 1990 Tartus) on endine eesti ujuja.
Aastast 1992 elab ta koos vanematega USAs.
Ta osales 2008. aasta Pekingi OM-il, kus sai 400 m kompleksujumises 35. koha.
2008–2009 kuulus ta Eesti ujumiskoondisse.
Isiklikku.
Tema õde on ujuja Eva-Lotta Põld ja tema vend on ujuja Pearu-Peeter Põld.
Eve-Mai Maurer

Eve-Mai Maurer (aastani 1959 Eve-Mai Uusmees; sündinud 27. detsembril 1936 Tallinnas) on endine eesti ujuja ja treener.
Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna Kehakultuuritehnikumi.
Eve-Mai Maurer osales võistlustel Nõukogude Liidu koondises ja võitis 1958. aasta Euroopa meistrivõistlustel 4×100 m kombineeritud teateujumises hõbemedali.
Ta osales 1960. aastal Rooma OM-il, kus sai 200 m rinnuliujumises 22. koha.
Ta on rinnuli- ja teateujumises 11 korda (1953, 1956, 1958, 1960–1963) tulnud Eesti meistriks.
Tema abikaasa oli poksija ja treener Lembit Maurer.
Jelena Petrova

Jelena Petrova (sündinud 6. juunil 1989 Tallinnas) on endine Eesti ujuja. 
Ta osales 2004. aastal Ateena OM-il, kus sai 800 m vabaujumises 23. koha. 
2003–2007 tuli ta 19 korda suvistel meistrivõistlustel ujumises Eesti meistriks. 
2004–2008 kuulus ta Eesti ujumiskoondisse.
Seasaar

Seasaar ehk Mäln on 11,48 hektari suurune saar Lääne maakonnas Vormsi vallas Söderby küla alal Voosi kurgus. Saare rannajoone pikkus on 1,5 kilomeetrit.
Saar on ida-lääne sihis pikliku kujuga. Seal kasvavad kadakad ja leidub rannaniitu.
Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Aino Kukk

Aino Kukk (aastani 1952 Prits; 10. september 1930 Raasiku vald, Harjumaa – 7. november 2006) oli eesti maletaja.
Ta lõpetas 1950 Tallinna 3. Keskkooli. 
Eesti meistrivõistlustel sai ta 1955 kulla, 1953 ja 1968 hõbeda ning 1952 pronksi. 
Aino Kukk suri 7. novembril 2006 ja ta maeti 13. aprillil 2007 Metsakalmistule.
Mark Lapidus

Mark Lapidus (sündinud 28. novembril 1995 Tallinnas) on eesti maletaja. 
2012. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlused males.
Tania Singer

Tania Singer (sündinud 8. detsembril 1969 Münchenis) on saksa neuroteadlane ja psühholoog.
Ta on 2010. aastast Leipzigi Tunnetus- ja Neuroteaduste Max Plancki Instituudi direktor. 
Uurimistöö.
Ta uurib inimese sotsiaalse käitumise aluseks olevaid neuronaalseid ja hormonaalseid mehhanisme, täpsemalt sotsiaalse tunnetuse ja sotsiaalsete emotsioonide (näiteks empaatia, kaastunne ja õiglustunne) aluseid ning sotsiaalset otsustamist ja kommunikatsiooni, samuti koostöö ja altruistliku käitumise aluseid ning nende lakkamist teatud tingimustes. Tema lähenemine eeldab neuroteaduste, psühholoogia, biopsühholoogia, bioloogia, majandusteaduse, filosoofia ja antropoloogia interdistsiplinaarset koostööd.
Ajakirjas Science ilmus 2004. aastal artikkel, milles Tania Singer esimesena näitas, et ajupiirkonnad, mis on aluseks inimese enda valutöötlemisele, aktiveeruvad ka siis, kui katsealused näevad oma partneri valu. Kaks tema uurimust näitavad, et empaatiaga seotud ajupiirkondade aktiveerumist mõjutab see, kas katsealune peab teist inimest oma rühma kuuluvaks ja kas ta peab teda õiglaselt käituvaks.
Isiklikku.
Ta on neurofüsioloog Wolf Singeri tütar.
Monika Tsõganova

Monika Tsõganova (sündinud 8. augustil 1969 Kohtla-Järvel) on Eesti maletaja ja maletreener, naiste rahvusvaheline meister (1991).
Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna Spordiinternaatkooli. Aastatel 1987–1991 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas.
Eesti meistrivõistlustel on ta saanud 9 kulda (1994–1995, 1997, 1999, 2001, 2004–2005, 2007–2008), 6 hõbedat (1990, 1992, 1996, 2003, 2014, 2015) ja 2 pronksi (1998, 2006).
Isiklikku.
Ta oli abielus kiiruisutamistreeneri Olaf Olmanniga, abielust sündisid tütar ja kaks poega.
Bonfire Heart

"Bonfire Heart" on Briti laulja ja muusiku James Blunti kirjutatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Aarne Hermlin

Aarne Hermlin (6. juuni 1940 Võru – 17. november 2007 Salo, Soome) oli eesti maletaja.
Ta lõpetas . 
Aastal 1975 võitis ta Pärnu turniiri. 
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 1968 kulla, 1981 hõbeda ning 1965 ja 1984 pronksi.
Carl Wilhelm Rosenkrantz

Carl Wilhelm Rosenkrantz (13. juuni 1876 – 1942 Riia) oli baltisaksa maletaja. 
Ta sai 1899. aastal toimunud Balti Maleliidu esimesel mängul (saksa "1. Kongress des Baltischen Schachbundes") teise koha.
Hans Seyboth

Johannes Ernst Seyboth (13. juuni 1864 Riia – 20. november 1938 Riia) oli baltisaksa maletaja. 
Ta õppis Tartu ülikoolis matemaatikat.
Ta sai 1899. aastal toimunud Balti Maleliidu esimesel mängul (saksa "1. Kongress des Baltischen Schachbundes") 3.-4. koha.
Andres Ammas

Andres Ammas (25. veebruar 1962 Tallinn – 4. aprill 2018) oli Eesti poliitik, ajakirjanik, õpetaja ja koolijuht.
Ta lõpetas 1979. aastal Haapsalu 1. Keskkooli, 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal ja 1993. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Ta töötas aastatel 1982–1986 ja 1988–1990 Haapsalu 1. Keskkoolis õpetajana; aastatel 1986–1987 töötas ta samas koolis õppealajuhatajana. Aastatel 1987–1988 töötas ta Haapsalu RSN Täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajana. 
Aastatel 1992–1995 ja 1996–1999 töötas ta ajalehe Lääne Elu peatoimetajana. Aastatel 1995–1996 töötas ta Haapsalu linnavalitsuses haridusnõunikuna. 
Aastatel 1999–2001 oli ta erakonna Isamaaliit peasekretär; aastatel 2001–2002 oli ta Eesti Vabariigi Peaministri nõunik ja büroo juhataja. 
Aastatel 2003–2007 oli ta Haapsalu Gümnaasiumis õpetaja ja aastatel 2007–2011 samas koolis direktor. 
Aastatel 2011–2015 oli ta Vikerraadios saatejuht; lisaks tegutses ta aastatel 2012–2013 muusikaõpetajana Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukoolis ja aastatel 2014–2015 õpetajana Noarootsi Gümnaasiumis. Osales korduvalt Haapsalu linna võistkonnas üle-eestilistes mälumängudes, sh ka Maakilvas. Pälvis võistkondlikult auhinnalisi kohti, viimati osales Maakilva superfinaalis 10. märtsil 2018. 
Aastatel 1990–1992 kuulus ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli ka Eesti Kongressi saadik. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta 5. valimisringkonnas, kogus 1859 häält ja pääses ringkonnamandaadiga Riigikokku.
Ta oli 12. novembrist 1992 kuni 19. veebruarini 2012 Rahvusliku Koonderakonna Isamaa / Isamaaliidu /Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Alates 15. oktoobrist 2014 oli ta Eesti Vabaerakonna liige. 
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 
Isiklikku.
Andres Ammas oli abielus ajakirjanik Anneli Ammasega.
R. K. Kieseritzky

R. K. Kieseritzky (ka "Kieseritzki, Kieseritsky"; umbes 1870 – pärast 1923. aastat) oli baltisaksa päritolu Venemaa maletaja. 
Ta tuli aastavahetusel 1907/1908 Łódźis peetud Ülevenemaalisel meistrite maleturniiril viiendaks.
Regina Narva

Regina Narva (neiupõlvenimi Rõtova; sündinud 19. mail 1970 Tallinnas) on eesti maletaja. 
Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel kulla (2011), hõbeda (1989) ja 5 pronksi (1987, 2007, 2010, 2013, 2014).
Isiklikku.
Tema isa oli maletaja Boris Rõtov ja ema on maletaja Merike Rõtova. Vend Igor on maletajast majandusajakirjanik.
Tema abikaasa Jaan Narva, aga ka nende tütred Triin, Ann ja Mai ning poeg Mart on maletajad.
Aaron Feinstein

Aaron Feinstein (kirjanduses ka A. Feinstein; teada tegutsemisaastad 1903–1910) oli Eesti päritolu maletaja. 
Ta elas Tallinnas. 
20. sajandi algul osales ta mitmetel mitteametlikel Eesti meistrivõistlustel males. Aastal 1910 ta võitis need meistrivõistlused.
Killers (Iron Maideni album)

"Killers" on ansambli Iron Maiden 1981. aastal ilmunud teine stuudioalbum. Albumi andis Suurbritannias välja plaadifirma EMI, neli kuud hiljem avaldati album Põhja-Ameerikas. Album on esimene, millel kitarristiks oli Adrian Smith ning viimane millel solistiks oli Paul Di'Anno. Album oli esimene ka produtsent Martin Birchile, kes oli produtsendiks ka järgmise kaheksa Iron Maideni albumi juures.
Albumi enim mängitud laul on "Wrathchild", mida Iron Maiden esitab kontsertidel tänini. Album on ainus Iron Maideni stuudioalbum, mille on kaks instrumentaalpala ("The Ides of March" ja "Genghis Khan"). Albumi kõik lood peale laulude "Murders in the Rue Morgue", mis toetub Edgar Allan Poe samanimelisele novellile ja "Prodigal Son", on kirjutatud veel enne Iron Maideni debüütalbumit "Iron Maiden".
Põhja-Ameerika versioonile lisati laul "Twilight Zone". Laul oli Suurbritannias avaldatud albumivälise singlina. 1998. aastal avaldatud albumi uusväljalaskes on see laul ka Briti versiooni osa.
Albumi reklaamimiseks korraldati ringreis "Killer World Tour". Kontserditurnee raames esines bänd esmakordselt Ameerika Ühendriikides ja Jaapanis. Jaapanis salvestati turnee raames kontsertalbum "Maiden Japan".
Lood albumil.
Kõikide lugude autor on Steve Harris, kui teisiti pole märgitud.
Erika Eleniak

Erika Maya Eleniak (sündinud 29. septembril 1969 Glendale'is Californias) on USA näitleja ja Playboy Playmate (1989).
Tema isa on ukrainlane ning ema on eesti ja saksa juurtega.
Eesti NSV teeneline arst

Eesti NSV teeneline arst on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "kõrge kvalifikatsiooniga arstidele, kes on oma erialal vähemalt 15 aastat edukalt töötanud ning kellel on suuri teeneid tervishoiu arendamisel, arstiteaduse saavutuste juurutamisel, vabariigi elanike meditsiinilise teenindamise parandamisel või pedagoogilises töös."
Eesti NSV teenelise arsti aunimetus kehtestati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 31. märtsi 1941 seadlusega "Eesti NSV aunimetuste maksmapanemise kohta". Aunimetust hakati välja andma 1945. aastast. 1987. aasta alguseks oli selle aunimetuse saanud 178 inimest.
The Number of the Beast

"The Number of the Beast" on Iron Maideni kolmas stuudioalbum. Albumi andis 1982. aasta märtsis välja plaadifirma EMI. Tegu on esimese Iron Maideni stuudioalbumiga, millel laulab Bruce Dickinson, ja viimasega, millel trummide taga on Clive Burr. 
Albumit võib pidada Iron Maideni läbimurdeplaadiks. See oli esimene Iron Maideni album, mis jõudis Briti albumimüügi edetabelis esikohale ja singel "Run to the Hills" oli esimene Iron Maideni singel, mis jõudis Suurbritannia singlite edetabelis esikümnesse. Album jõudis Suurbritannias, USA-s ja Kanadas plaatinaplaadi staatusesse. "The Number of the Beast" on üks kahest Iron Maideni albumist, mis on ära toodud raamatus "1001 Albums You Must Hear Before You Die" ("1001 albumit, mida elu jooksul peab kuulama").
Selle albumi ja järgnenud kontserditurnee "The Beast on the Road" tõttu hakati Iron Maidenit nimetama ka "The Beast" ('metsaline'). Seda hüüdnime kasutas Iron Maiden hiljem oma kogumikel "Best of the Beast" ja "Visions of the Beast", samuti kannab üks "Eddie's Archive'i" plaatidest pealkirja "Beast over Hammersmith"
Album ja nimisingel "The Number of the Beast" tekitasid pahameelt USA-s usutemaatika pärast nii plaadi kujunduses kui sõnades. Lugu pani mitmeid usugrupeeringuid arvama, et Iron Maiden on satanistlik ansambel. Tegelikult kirjutas laulu Steve Harris filmi "" vaatamisest põhjustatud õudusunenäo tõttu. Laul algab näitleja Barry Claytoni poolt loetud tsitaadiga Ilmutuse raamatust (Ilm 12:12 ja 13:18): Woe to you, Oh Earth and Sea, for the Devil sends the beast with wrath, because he knows the time is short... Let him who hath understanding reckon the number of the beast for it is a human number, its number is Six hundred and sixty six.&lt;br&gt;
Laul "22 Acacia Avenue" jätkab albumi "Iron Maiden" laulu "Charlotte the Harlot" teemat. Albumi vahelehel on laulu pealkirjale lisatud ka täiendus: "the continuing saga of Charlotte the Harlot". Laulu oli Adrian Smith kirjutanud juba aastaid varem ja esitanud seda ka oma tolleaegse ansambliga Urchin. Seda laulu tuletas Smithile meelde Steve Harris ja laulu muudetud versioon jõudis ka albumile.
Laul "Total Eclipse" ei mahtunud originaalvinüülplaadile ajapiirangu tõttu, kuid 1998. aastal lisati see CD-le.
2001. aastal avaldati dokumentaalfilm "", mis räägib selle albumi valmimisest.
Albumi muusika on üldiselt sünge ja pessimistlik. Albumi esimene lugu "Invaders" räägib viikingite sissetungist Suurbritanniasse, "Run to the Hills" indiaanlaste hävitamisest, "Gangland" organiseeritud kuritegevusest, "Total Eclipse" tuumareostusest, "22 Acacia Avenue" prostitutsioonist ja "Hallowed Be Thy Name" surmamõistetu viimastest mõtetest.
Lood albumil.
Kõikide lugude autor on Steve Harris, kui teisiti pole märgitud. Enamuse laulude loomise juures oli märkimisväärne roll ka Bruce Dickinsonil, kuid juriidiliste probleemide tõttu, millega ta oli seotud oma eelmise bändiga "Samson", siis tema nime ühegi loo autorite seast ei leia.
Neeme Korv

Neeme Korv (sündinud 8. veebruaril 1974) on eesti ajakirjanik. Ta oli aastatel 2008–2019 Postimehe arvamustoimetuse juhataja. Aastatel 2019-2025 juhtis ta ajalehe Äripäev arvamustoimetust. Oktoobrist 2025 on ta Äripäeva raadio juht.
Muhust pärit Korv õppis Tartu Ülikoolis 1992. aastast eesti filoloogiat (teatriteaduse eriharus) ja ajakirjandust, kirjutades diplomitöö Postimehest. Postimehega oli ta seotud 1995. aastast 2019. aastani. Aastatel 1994–1995 töötas ta Eesti Raadio uudistetoimetuses Tartus, varem tegi kaastööd Hommikulehele. Korv on olnud Eesti Meediaettevõtete Liidu juures tegutseva Pressinõukogu liige ning kuulub ajakirja Jalka toimetuse kolleegiumi koosseisu. Eesti Akadeemilise Ajakirjanduse Seltsi taasasutaja.
Üliõpilaskorporatsiooni Revelia vilistlaskogu liige.
Eesti filoloogia

Eesti filoloogia on filoloogia haru, mis uurib eesti keelt, eesti kirjandust ja eesti rahvaluulet.
Eesti filoloogiat õpetatakse Tartu Ülikoolis filosoofiateaduskonna eesti ja üldkeeleteaduse instituudis ning Tallinna Ülikoolis humanitaarteaduste instituudis.