tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mecklenburg-Strelitzi hertsogkond

Mecklenburg-Strelitzi hertsogkond (saksa keeles "Herzogtum Mecklenburg-Strelitz") oli hertsogkond Põhja-Saksamaal, mis koosnes ajaloolise Mecklenburgi piirkonna idapoolsest viiendikust, vastates laias laastus tänapäeva Mecklenburg-Strelitzi kreisile (endine Stargardi isandkond), ja läänepoolsest endise Ratzeburgi piiskopkonna eksklaavist tänapäeva Schleswig-Holsteinis. Loomise ajal piirnes hertsogkond Rootsi Pommeriga põhjas ja Brandenburgiga lõunas.
Ajalugu.
Pärast rohkem kui viit aastat vaidlusi Mecklenburgide pärandi üle rajati hertsogkond aastal 1701 endise Mecklenburg-Güstrow' hertsogkonna territooriumil. Mecklenburgide Güstrow' haru hääbus hertsog Gustav Adolfi surmaga aastal 1695. Mecklenburg-Schwerini hertsog Friedrich Wilhelm nõudis pärandit, kuid pidi seda jagama oma onu Adolf Friedrichiga. Alam-Saksi ringkonna esindajad saavutasid 8. märtsil 1701 lõpuks kompromissi. Kokkuleppega saavutati Mecklenburgi jagamine ja see kinnitati 1701. aasta Hamburgi lepinguga. Lepingu teise lõiguga rajati omaette Mecklenburg-Strelitzi hertsogkond ja omistati see koos Ratzeburgi vürstkonnaga Mecklenburgi läänepiiril Lübeckist lõunas, Stargardi isandkonnaga Mecklenburgist kagus, Neubrandenburgi, Friedlandi, Woldegki, Strelitzi, Burg Stargardi, Fürstenberg/Haveli ja Wesenbergi linnadega ning Mirowi ja Nemerowi komtuurkondadega Adolf Friedrichile. Samal ajal taastati esmasünniõigus ja Mecklenburg-Schwerini hertsog sai õiguse kokku kutsuda maapäev. 1701. aasta sätted säilisid väikeste muudatustega monarhia lõpuni. Mõlemad pooled jätkasid enda kutsumist Mecklenburgi hertsogiks; Adolf Friedrich tegi oma residentsiks Strelitzi.
Strelitzi hertsogkond jäi üheks keisririigi kõige vähem arenenud piirkonnaks. Sellele vaatamata sõlmisid nende printsessid tähtsaid abielusid: Charlotte zu Mecklenburg-Strelitz, hertsog Adolf Friedrich IV õde, abiellus aastal 1761 kuningas George III-ga, saades seega Suurbritannia kuningannaks. Tema vennatütar Luise von Mecklenburg-Strelitz, hertsog Karl II tütar, abiellus aastal 1793 Friedrich Wilhelm III-ga ja sai aastal 1797 Preisimaa kuningannaks.
Mecklenburg-Strelitz võttis oma naaberhertsogkonna põhiseaduse kasutusele septembris 1755. Aastal 1806 pääses hertsogkond Baieri kuninga abil Prantsuse okupatsioonist. Aastal 1808 ühines hertsog Karl Reini Liiduga, kuid aastal 1813 lahkus sellest. Viini kongress tunnistas 1815 nii Mecklenburg-Strelitzi kui ka Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonnaks ja Saksa Liidu liikmeks.
Kristus peatus Ebolis (film)

"Kristus peatus Ebolis" (itaalia keeles "Cristo si è fermato a Eboli") on 1979. aastal valminud Itaalia mängufilm, mille lavastas režissöör Francesco Rosi. Peaosi mängivad Gian Maria Volonté ja Lea Massari.
Filmi aluseks on Carlo Levi autobiograafiline romaan "Kristus jäi pidama Ebolis" aastast 1945, mille põhjal kirjutasid filmile stsenaariumi Francesco Rosi ja Tonino Guerra.
"Kristus peatus Ebolis" võitis mitu auhinda, teiste seas Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna parima võõrkeelse filmi kategoorias ja David di Donatello auhinna.
Anita Ekberg

Kerstin Anita Marianne Ekberg (29. september 1931 Malmö – 11. jaanuar 2015 Rocca di Papa) oli rootsi näitleja ja modell. 
Ta valiti 1950. aastal Rootsi missiks. Seejärel tegi ta modellitööd, kuni 1950. aastate keskel jõudis filmidesse. 
Ta mängis filmis "Sõda ja rahu" koos Audrey Hepburniga. 
Isiklikku.
Ta sündis kaheksalapselise pere kuuenda lapsena. 
Ta oli abielus Anthony Steeliga (1956–1959) ja Rik Van Nutteriga (1963–1975).
Kristus jäi pidama Ebolis

"Kristus jäi pidama Ebolis" ("Cristo si è fermato a Eboli") on Carlo Levi autobiograafiline romaan aastast 1945.
Raamatu järgi on tehtud Francesco Rosi film "Kristus peatus Ebolis" (1979).
Eesti keeles ilmus see 2022. aastal Heete Sahkai tõlkes.
Nina Urgant

Nina Urgant (vene "Нина Николаевна Ургант"; 4. september 1929 Luga – 3. detsember 2021 Peterburi) oli vene teatri- ja filminäitleja.
Isiklikku.
Tema isa oli venestunud eestlasest NKVD ohvitser Nikolai Urgant.
Tema poeg on näitleja Andrei Urgant ning pojapoeg on näitleja ja saatejuht Ivan Urgant.
John Taylor (täpsustus)

John Taylor on mitme tuntud inimese nimi:
Natalie Dormer

Natalie Dormer (sündinud 11. veebruaril 1982 Suurbritannia Berkshire'i krahvkonnas Readingis) on inglise näitleja. Tema tuntumad rollid on Anne Boleyn sarjas "Tudorid" ("The Tudors"), Irene Adler / Jamie Moriarty sarjas "Sherlock New Yorgis" ("Elementary") ja Margaery Tyrell sarjas "Troonide mäng".
Elulugu.
Ta käis Chiltern Edge Secondary Schoolis ja 6. klassist Reading Blue Coat Schoolis (mis on poiste erakool, kuid kus võivad alates 6. klassist käia ka tüdrukud). Ta kasvas üles peres, kuhu kuulusid ema, kasuisa, õde Samantha ja vend Marku. Ta ütles, et teda kiusati kooli ajal, kuid ta ei ta siiani, miks.
Pärast kooli lõpetamist kolis ta Londonisse, kus ta õppis Webber Douglase Akadeemias.
2011. aastal kihlus ta lavastaja Anthony Byrne'iga, kellega ta tutvus 2007. aastal Dublinis, kus filmiti telesarja "Tudorid".
David di Donatello auhind

David di Donatello auhind on Itaalia filmiauhind, mida annab alates 1956. aastast välja Itaalia Filmiakadeemia (Accademia del Cinema Italiano). 
Auhind on nime saanud itaalia skulptori Donatello kuju "Taavet" (David) järgi, mille miniatuurne pronkskoopia antakse iga kategooria võitjale. 
Kui 2006. aastast jagati David di Donatello auhindu 24 kategoorias, siis alates 2023. aastast on kategooriaid 26.
Eestikeelsed teleuudised

Eestikeelsed teleuudised on eesti keeles televisioonieetrisse edastatavad uudised.
Eesti keeles edastatakse televisioonis regulaarselt päevauudiseid saadetes "Aktuaalne kaamera" Eesti Televisioonis, "Reporter" Kanal 2-s, "Seitsmesed uudised" TV3-s ja "Täna. Uudised" Tallinna Televisioonis.
Telekanalite kirjeldus.
ETV kodulehel määratletakse "Aktuaalset kaamerat" nii: „“Aktuaalne kaamera“ on mõjukuse ja usaldusväärsuse poolest Eesti tähtsaim teleuudistesaade, mis räägib olulistest sündmustest ja protsessidest operatiivselt ning tasakaalustatult.“ Seega rõhub "Aktuaalne kaamera" usaldusväärsusele, tasakaalustatusele ja operatiivsusele.
"Aktuaalsele kaamera" põhisaade on eetris igal õhtul kell 21. Põhiuudistele keskendutakse 20 minutit, sellele lisanduvad spordiuudised ja ilmateade. Kokku kestab põhiuudiste saade 36 kuni 37 minutit. 
Kanal 2 määratleb "Reporterit" järgmiselt: „Eesti populaarseim uudistemagasin, /.../.“ Kirjeldus rõhub populaarsusele, mille aluseks on koht vaadatavuse edetabelites minevikus.
Kanal 2 uudistesaade on eetris tööpäeviti kella 19–20. "Reporter" sisaldab lisaks uudistele, ilmateatele ja horoskoobile ka sõnumeid Politsei- ja Piirivalveametilt
TV3 annab "TV3 Play" keskkonnas oma uudistesaatele kõige pikema ja mitmekülgsema enesemääratluse:
„“Seitsmeste uudiste“ trumbiks on oskus olla seal, kus sünnivad päeva kõige olulisemad
uudised. /.../. „Seitsmeste uudiste“
meeskond jälgib teadlikult, et nii mehed kui naised leiaksid saatest huvipakkuvaid teemasid.
"Seitsmesed uudised" annavad infot, ent samas lahutavad meelt ja pakuvad mõtteainet. Kui
tööpäeviti keskenduvad „Seitsmesed uudised“ päevakajaliste uudiste ja teemade
kajastamisele, siis nädalavahetuse saated on suuresti rubriikidepõhised. /.../“ 
Põhilised punktid: meelelahutuslik, aga samas informatiivne (mõtteainet pakkuv), alati uue infokillu pakkumine, eristab teadlikult sugusid.
"Seitsmesed uudised" on eetris iga päev kell 19.
Tallinna TV määratleb end uudisesaadet kodulehel kirjaga: „Ausad uudised igal õhtul“.
Vaadatavus.
Vastavalt TNS Emori 2014. aasta novembri uuringule oli novembris päevauudistest kõige vaadatum "Aktuaalne kaamera" 120 tuhande vaatajaga. Teine oli "Reporteri" nädalalõpu erisaade "Reporter+", millel oli 118 tuhat vaatajat. Ülejäänud kanalite uudistesaated populaarsemate saadete edetabelisse ei mahtunud.
Mäntyniemi

Mäntyniemi (rootsi k Talludden) on Soome Vabariigi presidendi ametlik residents. Mäntyniemi valmis 1993. aastal ning see paikneb Helsingis Meilahtis. Hoone on projekteerinud arhitektid Reima Pietilä ja Raili Pietilä ning seal on elanud presidendid Mauno Koivisto, Martti Ahtisaari ja Tarja Halonen; praegu elab seal president Sauli Niinistö. Mäntyniemi on esimene Soome Vabariigi presidendi jaoks ehitatud ametikorter. 
Kui presidendi varasem ametlik residents Tamminiemi jäi 1981. aastal ametist lahkunud presidendi Urho Kekkose käsutusse, otsustas riiginõukogu rajada vabariigi presidendile uue ametiresidentsi. 
1983. aastal eraldas riik selle tarvis 2,8 hektari suuruse maa-ala Meilahtis. Krunt nimetati Mäntyniemiks, pidades silmas Mäntyniemi eelkäijat Tamminiemit. Hoone ehitamiseks korraldatud arhitektuurivõistluse võitsid Raili ja Reima Pietilä. Mäntyniemi projekt jäi nende viimaseks ühistööks ning seda peetakse arhitektidepaari üheks kõige tähelepanuväärsemaks loometööks.
Mäntyniemi residentsi ehitusega tehti algust 1989 ning see valmis 1993.
Mäntyniemi esialgseks maksumuseks arvestati 15 miljonit marka (2,5 mln eurot), kuid ehituse käigus kulud suurenesid ning hoone lõppmaksumuseks kujunes 210 miljonit marka (35,3 mln eurot).
Mäntyniemit ümbritsevas aias on säilitatud suurel määral senine loodusmaastik, kuna arhitekt Pietilä ja aia kavandanud maastikuarhitekt Maj-Lis Rosenbröijer soovisid, et hoone ümbrus oleks võimalikult soomepärane. Nii püüdsidki nad säilitada ja kaitsta ümbritsevat loodust ning samas ka luua arhitektuurist, aiast ja ümbritsevast loodusest ühtse terviku. 
Mäntyniemi ruume kaunistab rohkesti Soome nüüdiskunstnike töid. Näiteks majja sisenejale avaneb eesruumis vaade Reijo Paavilaise reljeefile “Lemminkäise retked”, mis on inspireeritud soome rahvuseeposest "Kalevala".
Hans Treimann

Hans Treimann (21. juuli 1933 – 17. aprill 2014) oli eesti ajakirjanik, toimetaja ja koduloolane. 
Ta töötas ajalehtedes Ühistöö ja Harju Elu ning ajakirjades Pilt ja Sõna, Horisont ja Aja Pulss.
Trysili vald

Trysili vald on vald Norras Innlandeti maakonnas. Piirneb idas Rootsiga.
Valla keskus on Innbygda, mida sageli nimetatakse ka Trysiliks. Seal asub 21 ajaloolise hoonega vabaõhumuuseum.
2019. aastani kuulus vald Hedmarki maakonda.
Kliima.
Trysilis on mandriline kliima suhteliselt väheste sademetega, külmade talvede, soojade suvede ning tuntavate päeva- ja öötemperatuuride erinevustega suvel. Keskmised kliimaandmed aastatel 1961−1990 on toodud järgmises tabelis:
Mari-Anna Puskar

Mari-Anna Puskar (sündinud 27. jaanuaril 1947) on eesti õpetaja ja koolijuht.
Töötas 1972. aastast Tallinna 32. Keskkooli õpetajana. Aastatel 1997–2010 Tallinna 32. Keskkooli direktor.
Ühenduse Omanäoline Kool esimees 1998–2003.
Gunnar Paal

Gunnar Paal (sündinud 8. augustil 1946 Tartus) on eesti sporditegelane ja ajakirjanik.
Ta lõpetas 1964. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna. Pedagoogikakandidaat 1975.
Ta on osalenud sõudmise Eesti NSV meistrivõistlustel, on võitnud noorte meistrivõistlustel medaleid. 
Paal on töötanud 1969–2002 Eesti Raadios ja Eesti Televisioonis reporteri, toimetaja ja parlamendikorrespondendina. Ta on olnud ka Eesti Raadio infosaadete peatoimetaja.
Ta on olnud 1976–1980 Moskva olümpiamängude Tallinna purjeregati pressikeskuse asedirektor.
Aastast 2002 on ta Riigikogu pressinõunik.
Looming.
Kirjutanud spordi- ja olümpialiikumise teemal nii Eesti kui ka rahvusvahelises pressis.
Peder Pedersen

Peder Pedersen on mitme tuntud isiku nimi:
Oatly

Oatly on Rootsi ettevõte, mis arendab, toodab ja turundab kaerast tehtud jooke (nt kaerapiima) ja jäätist. Selle peakontor asub Malmös, tootmine Landskronas. Oatly sai alguse Lundi ülikoolist. 
Oatly tooted ei sisalda piima ega sojaproteiini. Neis on ka vähe gluteeni, mida sisaldavad ohtralt nisu, oder ja rukis, nii et neid saavad süüa ka tsöliaakiat põdevad inimesed. Firma toodangut müüakse Rootsis ja veel umbes 20 riigis (sh Eestis) Oatly nime all.
Ajalugu.
Oatly äriidee pärineb 1980. aastate lõpust, mil Lundi ülikooli teadlased uurisid võimalust leida piimale asendustoiduaineid. 1994. aastatel rajasid teadlased koostöös Skåne põllumeeste ühisusega Lantmännen firma Ceba Foods, mis 2001. aastal tuli turule Oatly brändiga. 2006. aastal võttis ettevõte uueks nimeks Oatly AB ning rajas oma uurimis- ja tootmisrajatised Landskronas. 2014. aastal viidi Oatly peakorter Malmösse.
Neeme Loorits

Neeme Loorits (sündinud 4. oktoober 1968 Tartus) on eesti orienteeruja ja rogainija.
Haridus.
Lõpetas 1986. aastal Tartu 2. Keskkooli. 1998. aastal lõpetas California Ülikooli Berkeleys ärijuhtimise eriala. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli informaatika eriala magistriõppe ja kaitses tehnikateaduse magistri kraadi tööga "Pattern Matching for Superpositional Graphs".
Töö.
Aastatel 2004–2008 töötas tarkvaraarendusettevõtte SAS tehnilise konsultandina. Aastatel 2008–2013 töötas infotehnoloogiaettevõtte Affecto Sweden konsultandina, 2013. aastast töötab Affecto Norway konsultandina.
Sporditulemused.
Harrastab orienteerumist 1982. aastast.
Orienteerumisjooksus võitis ta Eesti meistrivõistlustel 1986. aastal juunioride arvestuses hõbeda tavarajal.
Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud segavõistkondade arvestuses kolm hõbemedalit (2009. aastal Soomes Ylläsel koos Mariann Sulega, 2014. aastal Põlvamaal Oraval koos Sirli Parmiga ja 2021. aastal Otepääl koos Viljar Graueni ja Anneken Lembergiga) ning kaks pronksmedalit (2020. aastal Lätis Tukumsis koos Juha Skinnari ja Moonika Pilliga ning 2023. aastal Soomes Pöytyäl koos Hedi Laigariga). 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hills mäestikus saavutas ta koos Merike Vanjukiga segavõistkondade arvestuses 6. koha. 2015. aasta rogaini maailmameistrivõistluste Soomes Kiilopääl võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Sirli Zuppinguga pronksi.
Maria Tilk

Maria Tilk (sünninimi Maria Aarma; 28. jaanuar 1948 Kirovi oblast, Vene NFSV – 7. jaanuar 2015) oli eesti ajaloolane, kasvatuskultuuri ajaloo uurija. 
Ta sündis Siberis väljasaadetute peres. 1956. aastal saabus ta koos perega Eestisse, kooliajal elas Pärnus.
Ta õppis aastatel 1966–1971 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ning lõpetas ülikooli ajaloolasena (diplomitöö "Kušaani impeeriumi kultuuriajalugu", juhendaja Linnart Mäll). Ta oli aastatel 1984–1987 aspirantuuris Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis ja kaitses 1988. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Linnakäsitöölised Eestis 19. sajandi II poolel" (juhendaja Karl Siilivask).
Töötas 1971–1980 kooliõpetajana Pärnus ja Tallinnas (1. Tehnikakool, Tallinna 17. Keskkool), 1980–1988 teadurina Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, alates 1988. aastast õppejõuna Tallinna Ülikoolis.
Isiklikku.
Tema isa oli Gunnar Aarma. Tema vennad on August Aarma ja Jüri Aarma.
Palivere künnapuu

Palivere künnapuu on hiiepuu (künnapuu) Läänemaal Lääne-Nigula vallas ja kihelkonnas Allikmaa külas Palivere aleviku piiril.
Kohapärimus.
Kohapärimuses on puud ekslikult nimetatud ka pärnaks. Rahvaluulekoguja V. Eenveer on paikkonna elanikult Kustas Sandbergilt üles märkinud Palivere künnapuu kohta järgmise loo:
„Paleveres on iiepärn. See oo siin raudteejaama ligidal suure maandi ääres. Rääkisid ikka, kui me Paleveres elasime, et see oli na muhkusi täis. See oo na pahamoodi mügar: kõva puu, aeab kusagilt koorest välla, niisugune muhumoodi. Ma ei tea, kis rääkis, et teind ühe muhul augu sisse – veri tulnd välla."
Paul Tammela

Paul Tammela (29. aprill 1945 Kurikse küla, Lelle vald – 6. jaanuar 2015 Tallinn) oli eesti matemaatik.
1964. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli. 1969. aastal lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna matemaatika eriala, aastatel 1969–1972 jätkas samas õpinguid aspirantuuris. 1973. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "К теории приведения квадратичных форм, не более чем от шести переменных" (Ülimalt kuue muutuja positiivsete ruutvormide taandamise teooria). 1977. aastal stažeeris Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis.
Perioodil 1972–1993 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusmatemaatika kateedris assistendi (1972–1974), lektori (1974–1978), teaduri (1980–1982) ja dotsendina (1978 –1993). 1993. aastal valiti ta Tallinna Pedagoogikaülikooli algebra ja geomeetria professoriks. Aastatel 1996–2001 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika-informaatikaosakonna juhataja.
Ta oli Tallinna Ülikooli ametiühingu esimees ja ülikooli senati liige.
Ta õpetas algebra, arvuteooria, geomeetria, matemaatilise loogika, tõenäosusteooria, matemaatilise planeerimise ja matemaatilise modelleerimise kursusi. Ta oli Alar Leibaku doktoritöö kaasjuhendaja.
Ta uuris peamiselt ruutvorme.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Paul Tammela (1910–1985) oli Lelle vallavanem.
Museem

Museem (inglise keeles "museme") on muusikasemiootikas väikseim muusikalist tähendust kandev üksus ("... museme is the smallest unit embodying meaning in music.").
Tuginedes analoogiale morfeemiga keeles võttis museemi mõiste kasutusele Charles Seeger. Tuntuks sai museem Philip Taggi loodud museemilise analüüsi objektina.
Charles Seegeri definitsioon ja kriitika.
Muusikateadlane ja dirigent Charles Seeger lõi mõiste "museem" ning kirjeldas seda järgmiselt:
"See on ühik, mis koosneb kolmest komponendist – kolmest tooniga löögist ("three tone beats") –, mis võivad luua progressiooni ning vastata täielike ja iseseisvate muusikalis-loogiliste ühikute nõuetele."
Philip Tagg aga leidis, et selles on kaks suurt viga: [1] selle võrdlus keele morfeemiga pärineb oma aja lingvistilisest teooriast; [2] ning see on süntaktiliselt määratletud ilma semantikale või pragmaatikale viitamata. Kui morfeem on igas keelekontekstis minimaalne keeleühik, mis on regulaarne ja tähenduslik, siis peaks museem omama sarnaseid omadusi igas üksikus muusikakultuuri kontekstis. Need probleemid on omavahel seotud ning sellest lähtub ka Taggi lähenemine museemile. 
Museemi olemus.
Museemi saab siiski nimetada analoogseks lingvistikas kasutatava morfeemiga. See on muusikalise diskursuse struktuurielement, mis kuulub teatud muusikakultuuri muusikastiili ja mida saab tajuda selle raames tähendust kandvana. Museem on ümbritsevast helidekontiinumist kuuldeliselt eristatav, vähemalt ligikaudseltki korratav ning konstruktsiooni või retseptsiooni tingimustes identifitseeritav. Selleks, et mingi muusikaline struktuur saaks toimida museemina, peab sel ühe ja sama muusikutekogukonna liikmete jaoks olema ka äratuntavalt sama või sarnane otstarve. 
Museeme võib jaotada komponentideks, mis ei ole ise muusikakeele raames tähenduslikud, kuid on sellegipoolest muusikalise väljenduse põhielemendid (mitte ühikud). Komponendid on võrreldavad loomuliku keele häälikutega, kuna sarnaselt morfeemiga muutub museemi osaks olevate komponentide muutumisel ka museemi enda tähendus. 
Museemiline analüüs.
Philip Taggi muusikaalastest töödest on ilmselt enim tuntud tema muusikaanalüüsid. Mõiste "museem" kohandas ta ümber just muusikaliste tähistajate ja tähistatavate tuvastamiseks ehk museemilise analüüsi loomiseks. Originaalne muusikaanalüüsi meetod ehk museemiline analüüs tugineb kahele alusele. Esiteks, analüüsiobjekti kohta käiva metamuusikalise informatsiooni kogumine, mis võimaldab teha esialgseid intersubjektiivsusel põhinevaid oletusi analüüsiobjekti paramuusikalise tähendusvälja kohta. Teiseks aluseks on analüüsiobjekti mõtestamine struktuurilisele sarnasusele tugineva intertekstuaalse (interobjektiivse) võrdluse põhjal. Viimane tähendab, et analüüsiobjektiks olevale muusikale otsitakse kõrvale teisi muusikateoseid, mis: [1] kõlaks sarnaselt analüüsiobjektiga ja sisaldaks samu või väga sarnaseid muusikalisi karakteristikuid (museeme); ning [2] võimaldaks tuvastada analüüsiobjektiga samade või väga sarnaste paramuusikaliste tähenduste esilekerkimist.
Merike Vanjuk

Merike Vanjuk (sündinud 3. juunil 1976 Kärdlas) on eesti orienteeruja. 
Haridus.
Lõpetas 1994. aastal Kärdla Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna stomatoloogia erialal. 
Töö.
Töötab 2005. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi Stomatoloogiakliiniku hambaproteesikeskuse arst-õppejõuna hambaravi erialal.
Sporditulemused.
Harrastab orienteerumist 1986. aastast.
Aastatel 2001–2014 on võitnud Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus 13 kulda, 15 hõbedat ja 6 pronksi, lisaks ühe pronksi suusaorienteerumises.
Aastatel 2006–2010 osales Eesti koondises orienteerumisjooksu MMil, parim tulemus 10. koht lühirajal 2007. aastal. Osales orienteerumisjooksu EMil aastatel 2006, 2008 ja 2010 EMil, parim tulemus 6. koht teatejooksus Eesti naiskonna koosseisus 2008. aastal. Sõjaväelaste MMil orienteerumisjooksus võitnud teates Eesti naiskonna koosseises 2011 kulla, 2013 hõbeda ja 2009 pronksi. Balti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus võitis tavarajal 2007 kuld-, 2008 ja 2012 pronks- ning teatevõistluses Eesti naiskonna koosseisus 2005 ja 2011 kuldmedali. Veteranide MMil orienteerumisjooksus võitis 2014. aastal klassis N35 kaks kuldmedalit: sprindis ja tavarajal.
Rogaini maailmameistrivõistlustel saavutas segavõistkondade arvestuses 2008. aastal Karulas 6. koha koos Armo Hiiega ja 2014. aastal USAs Black Hills mäestikus 6. koha koos Neeme Looritsaga. 
Aastatel 1997–2005 harrastas "indiaca"'t ja võitis Eesti meistrivõistlustel 4 kuld-, 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Tuli Eesti meistriks "indiaca"'s 2003. aastal Eesti Telefoni SK/Tartu naiskonna koosseisus ja 2005. aastal Elioni SK Tartu naiskonna koosseisus ning ranna-"indiaca"'s 2003. aastal Eesti Telefoni SK/Tartu naiskonnas ja 2004. aastal Elioni SK Tartu naiskonnas. Ta oli "Indiaca" rahvusvahelise kategooria kohtunik aastatel 2003–2005.
Koodek

Koodek (ingl "codec", moodustatud sõnadest "coder" + "decoder" või sõnadest "compressor" + "decompressor") on audio- ja videosignaali digitaalse kodeerimise ja dekodeerimise algoritm ehk arvutiprogramm. Koodeki mõistesse võib tarkvara kõrval kuuluda ka riistvara vastava kiibina.
Kodeerimisega kaasneb enamasti ka digitaalsignaali tihendamine (komprimeerimine, pakkimine). Eristatakse kadudeta ja kadudega kodeerimist.
Kadudeta tihendamisel hoitakse salvestusmahtu kokku näiteks sel teel, et korduvalt esinevad andmelõigud salvestatakse ühe koodiga; dekodeerimisel taastatakse esialgne olukord ja originaali kvaliteet sel juhul ei muutu. Kui tihendamine toimub teatavate signaaliosade eemaldamise teel, siis on selline kadudega kodeerimine paratamatult seotud kvaliteedikaoga. 
Tihendamise määra iseloomustab andmeedastuskiirus ehk bitikiirus (sekundis edastatavate bittide arv), mis on vajalik andmete reaalajas ülekandmiseks. Näiteks MP3-koodek võimaldab andmevoo kiirusi vahemikus 32–320 kbit/s. Sageli kasutatava kiiruse 128 kbit/s korral tihendatakse audioandmeid 10–12-kordselt, nii et 1 minut stereomuusikat vajab ümmarguselt 1 MB (megabait) salvestusmahtu. AAC-koodek tagab sama kvaliteedi kuni 20-kordse tihenduse juures.
Digitaalringhääling

Digitaalringhääling (lühend DB, ingl "digital broadcasting") on ringhääling, milles raadio- ja televisioonisaadete edastamine põhineb digitaaltehnikal.
Edastamiseks vajaliku digitaalsignaali saamiseks tuleb analoogsignaal digiteerida ja tihendada (pakkida). Et ülekandetrakti mahuks võimalikult palju infot, moodustatakse mitmest programmist multipleksid (programmipaketid), mis edastatakse kaabli-, satelliidi- või antennivõrgu kaudu.
Digitaalringhäälingu edastussüsteemide standardeid.
Raadioringhääling:
Teleringhääling:
Netiraadio

Netiraadio on ainult Eesti muusikat mängiv internetiraadiojaam. Valida on 15 muusikastiili vahel.
Netiraadio loodi 2010. aastal ja seda haldab Eesti Autorite Ühing. 
2021. aastal teatas Autorite Ühing otsusest lõpetada Netiraadio rahastamine. Põhjuste seas toodi välja eeskätt Netiraadio väga väike kuulatavus (vähem kui 100 kuulajat päevas 15 kanali peale kokku ja keskmise kuulamise pikkus on 53 sekundit, seega on raadio kultuuriline mõju minimaalne).
Kõpu õigeusu kalmistu (Reigi)

Kõpu õigeusu kalmistu (ka Kõpu ülemine kalmistu) on kalmistu Reigi kihelkonnas Hiiumaa saarel Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõpu külas Hiiumaa vallas Hiiu maakonnas.
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 130 m põhja suunas. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hooldatud, selle pindala on 0,32 ha.
Ajalugu.
Kõpu õigeusu kalmistu rajati arvatavasti pärast 1885. aastat, kui Kõrgessaare Kristuse Sündimise Kogudus asutas Ristnasse abikooli, sest Puski õigeusu kirik ja kalmistu jäid kaugeks.
Kõpu õigeusu kalmistu on alates 1999. aastast riiklik ajaloomälestis.
Leeni Linna

Leeni Linna (sündinud 15. detsembril 1984) on eesti filmirežissöör.
Õpingud.
Leeni Linna lõpetas 2003. aastal Tallinna Üldgümnaasiumi.
2009. aastal lõpetas ta TLÜ Balti Filmi- ja Meediakooli filmieriala. Tema bakalaureusetöö oli dokumentaalfilm "Sõnumitooja". Hiljem on ta lõpetanud samas magistrantuuri ning tema magistritööks oli 2013. aastal dokumentaalfilm "Veregrupp".
Linna on töötanud aasta New Yorgis Vice Media meediakompaniis kaasprodutsendina. Ta aitas seal luua dokumentaalsarja "Woman with Gloria Steinem". Seejärel õppis New Yorgi Filmiakadeemia (New York Film Academy) Los Angelese osakonnas (MA). 2022. aastast kuni 2025. aasta veebruarini õpib ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppe kursusel "Lavastaja töö näitleja ja tekstiga".
Johannes Tasa

Johannes Tasa (sündinud 23. novembril 1950 Tallinnas) on eesti orienteeruja.
Haridus.
Lõpetas 1969. aastal Tallinna Polütehnikumi raadiolevi ja side erialal.
Töö.
1968. aastast töötas ta raadioaparatuuri montöörina Eesti NSV Riiklikus Televisiooni- ja Raadiokomitees. 1972. aastast töötas ta elektrikuna S. Kirovi nimelises näidiskalurikolhoosis. 1976. aastast oli ta elektrik Tallinna Rajoonidevahelises Põllumajandustehnika Tootmiskoondises. 1994. aastast on tehnoloogialiinide ja tootmisprotsesside juht- ja kontrollseadmete remondi ja automaatikaseadmete paigaldusega tegeleva OÜ Kirsten juhataja ja omanik. 
Sporditulemused.
Harrastab orienteerumist 1960. aastatest, tema treener oli Tõnu Raid. 1970. aastal võitis Tallinna Polütehnikumi võistkonnas Jüriööjooksu.
Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitis aastatel 1971–1987 12 kuld-, 8 hõbe- ja 5 pronksmedalit. Suusaorienteerumise Eesti NSV meistrivõistlustel võitis aastatel 1973–1979 2 kulda ja 4 pronksi. NSV Liidu meistrivõistlustel orienteerumisjooksus võitis Eesti teatemeeskonna koosseisus kulla 1981. aastal (meeskonnas Arvo Kivikas, Nikolai Järveoja ja Johannes Tasa) ja 1982. aastal (meeskonnas Kalle Luuk, Arvo Kivikas, Nikolai Järveoja ja Johannes Tasa). Lisaks võitnud 6 kulda NSV Liidu esivõistlustel – individuaalselt 1976 ja 1979 ning teatemeeskonna koosseisus aastatel 1971, 1973, 1975 ja 1978. Aastatel 1971–1982 võistles 10 korral NSV Liidu koondises.
Kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel võitis 1974. aastal pronksmedali 5000 meetri jooksus ja 1978. aastal hõbemedali 12 km murdmaajooksus, lisaks võitnud 2 hõbedat ja pronksi 4x1500 m teatejooksus.
Rogainis võitnud meessuperveteranide klassis koos Arvo Kivikaga MMil kulla (2008), 3 hõbedat (2010, 2012, 2014) ja pronksi (2013), EMil 2 kulda (2010, 2012), 2 hõbedat (2007, 2011) ja pronksi (2013).
Sporditegelasena.
Olnud Eesti Orienteerumisföderatsiooni presiidiumi liige, aastatel 1975–1982 treenerite nõukogu liige ja 1988–1992 Eesti Orienteerumisliidu volikogu juhataja.
Joonistanud orienteerumiskaarte.
Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes.
Aastatel 1985–1990 oli ta Eesti NSV XI Ülemnõukogu liige, kuulus noorsookomisjoni.
Isiklikku.
Ta on abielus Hilla Tasaga, kes on samuti tulnud orienteerumisjooksus Eesti meistriks. Ka tema vend Voldemar Tasa on orienteeruja ja sporditegelane.
Martti Larni

Martti Larni (Martti Johannes Larni, aastani 1942 Martti Johannes Laine) (22. september 1909 Pakila – 7. märts 1993 Helsingi) oli Soome kirjanik. Aastatel 1964–1967 oli ta Soome Kirjanike Liidu esimees.
Chevrolet Camaro

Chevrolet Camaro on Chevrolet poolt toodetav soodsamasse hinnaklassi kuuluv sportlik kaheukseline auto, mida on toodetud nii kupeena kui ka kabriolettkerega. Camaro jõudis esmakordselt müüki 29. septembril 1966. aastal ning auto loomise eesmärgiks oli pakkuda General Motorsi poolt konkurentsi Ford Mustangile.
Chevrolet Camaro oli tootmises aastatel 1966–2002 (1. kuni 4. põlvkond) ning uuesti alustati Camaro tootmist 2009. aastal (5. ja 6. põlvkond).
1.-4. põlvkonna Camarod olid General Motorsi F-platvormil, sama platvormi jagas ka sõsarmudel Pontiac Firebird. 5. põlvkond oli Zeta ja 6. põlvkond Alpha platvormil.
Camaro viimaseks mudeliaastaks jäi 2024 ning viimane auto valmis 2023. aasta detsembris. Chevrolet' sõnul pole tegemist siiski Camaro loo lõpuga ("This is not the end of Camaro's story").
Chevrolet Camaro Cup.
Chevrolet Camarodele korraldatakse juba alates 4. põlvkonnast võistlussarja Camaro Cup. See toimub ka Soomes. 2013. aastast saab võistlustel kasutada ka Ford Mustangit ja 2014. aastast ka Dodge Challengeri. Võistlusautosid nimetatakse V8 Thunder Car'ideks. 5. põlvkonna Camaro baasil tehtud Cup-versioon kaalub vaid 1215 kg (võimsam 1265 kg) ja kasutab 5,7-liitrist 430-hobujõulist või 455-hobujõulist V8-mootorit. Sellise mootoriga auto kütusekuluks on 60 liitrit sajale kilomeetrile. Mõlema mootori pöördemoment on üle 600 nm. Käigukastina kasutatakse 4-käigulist automaati. Esisillas kasutab Camaro Wilwoodi kuue kolviga pidurisadulaid ja AP Racingu ventileeritud pidurikettaid. Reeglite järgi ei tohi auto eesmine splitter olla madalamal kui 38 mm. 
Iga Camaro Cupi võistlus kestab umbes 20 minutit. Hooaja jooksul saab sama autoga osaleda kaks juhti. Auto ei pea olema enda oma, seda saab ka sarja promootori käest rentida.
Que te perdone Dios

"Et jumal sulle andestaks... mina mitte" (originaalpealkirjaga "Que te perdone Dios..yo no") on Mehhiko seebiooper. Tegu on uusversiooniga "Abrazame Muy Fuertest" ("Emba mind"). Originaalloo autor on Caridad Bravo Adams.
Jalaka-siugsuu

Jalaka-siugsuu ("Ophiostoma ulmi") on kottseente hulka kuuluv seeneliik siugsuudmeliste ("Ophiostomataceae") sugukonnast.
Jalaka-siugsuu elab elusate puude puidus. Tema põhjustatud puuokste kuivamist nimetatakse jalakasurmaks.
Urmas Viik

Urmas Viik (sündinud 11. septembril 1961 Tallinnas) on eesti graafik, illustraator ja installatsioonikunstnik.
Haridus.
Lõpetas 1991. aastal Tallinna Kunstiülikooli graafika eriala.
Töö.
Töötas aastatel 1988–1990 Eesti Kunstiakadeemia graafika meistrina, 1990–1992 graafika eksperimentaalateljee juhatajana. Aastatel 1998–2004 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiosakonna professor. Aastatel 2005–2015 oli ta Eesti Kunstiakadeemia professor. Alates 2015. aastast on ta vabakutseline kunstnik.
Isiklikku.
Metsosopran Tuuri Dede on Urmas Viigi tütar.
Arthur Lestal

Arthur Alexander Lestal (sündinud Lesthal; 22. mai (vkj 10. mai) 1887 Ravila mõis, Kose kihelkond, Harjumaa – august 1941 Albu, Albu vald, Järvamaa) oli eesti fotograaf.
Elukäik.
Arthur Lestal sündis Ravila mõisas mõisavalitseja Alexander Otto Lesthali (1847–1921) pojana. Enne fotograafiaga tegelema hakkamist töötas 12 aastat lihtametniku ja hiljem raamatupidajana Taani kaubandusagendi Peter Bornholdti (1842–1924) laevamaakleri äri P. Bornholdt &amp; Ko harukontorites Tallinnas ja Peterburis. Esimese maailmasõja ajal elas ta Razdelnaja (Lissi Noss) raudteejaama lähedal Vladimirovkas, kus tegeles põllumajanduse ja fotograafiaga. Pärast Eesti iseseisvumist ja Vabadussõda tuli opteerumise korras tagasi kodumaale ja asus tööle kontoriametniku ja päevapiltnikuna.
Teise maailmasõja ajal töötas Albu vallamajas raamatupidajana ja hukati Suvesõja 
ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt.
Looming.
Enamiku Lestali töödest moodustavad 1930. aastate fotod kohaliku elu sündmustest Harjumaal ja Järvamaal: kiriklikud sündmused, koolimajade ehitamised, pritsimeeste peod, taluhoonete ja talutööde jäädvustamine. Sündisid ka fotoseeriad Tabasalu Punase Risti laste suvekoloonia haridusministri Heinrich Baueri külaskäigu ajal ja Kehra sulfaattselluloositehase avamisest 1938. 
Isiklikku.
Arthur Lestali onu Karl Niggul (1852–1908) oli Cimze seminari lõpetanud Eesti Kirjameeste Seltsi liige, Audru kihelkonnakooli õpetaja ja Audru köster 1876–1891, noorem vend Paul Lestal (1889–1976) oli Eesti kindlustustegelane ja poolvend Hans Lesthal (1880–1937) farmatseut ja sanitaar-kapten, Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia (aastast 1947 Lääne-Euroopa keelte) kateedri õppejõud Ralf Lesthali (1907–1990) isa.
Saale Kareda

Saale Kareda (sündinud 24. augustil 1968) on eesti muusikateadlane, ajakirjanik, tõlkija, toimetaja.
Elukäik.
Ta lõpetas 1998. aastal "cum laude" Eesti Muusikaakadeemia muusikateaduse erialal, seejärel õppis muusikateadust Berliinis ja Viinis. 
Ta on töötanud 1993–1999 (ja 2012. aastal) ajakirja Teater. Muusika. Kino muusikatoimetajana, 2001–2007 Viinis muusikakirjastuse Universal Edition muusikateadusliku konsultandina ning 2005–2012 Viini Eesti Suursaatkonna kultuuriesindajana. Aastail 2015–2016 korraldas ta uue ühiskonna loomise konverentse. Alates 1. novembrist 2024 töötab Eesti Muusika Infokeskuse direktorina.
Kolinda Grabar-Kitarović

Kolinda Grabar-Kitarović (sündinud 29. aprillil 1968 Rijekas) on Horvaatia poliitik, diplomaat. 11. jaanuaril 2015 võitis ta Horvaatia presidendivalimised ning oli 15. veebruarist 2015 kuni 18. veebruarini 2020 Horvaatia president.
Ta sündis Rijekas, kuid kasvas üles Los Alamoses. Ta on lõpetanud Zagrebi ülikooli filosoofiateaduskonna inglise ja hispaania keele ja kirjanduse alal.
Ta on olnud Horvaatia eurointegratsiooniminister (2003–2005), Horvaatia välisminister (2005–2008), Horvaatia suursaadik USA-s (2008–2011) ja ÜRO peasekretäri abi avaliku diplomaatia küsimustes (2011–2014).
Kõpu luteri kalmistu (Reigi)

Kõpu luteri kalmistu (ka (Kõpu) alumine kalmistu) on kalmistu Reigi kihelkonnas Hiiumaa saarel Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõpu külas Hiiumaa vallas Hiiu maakonnas. 
Kõpu luteri kalmistu rajati 1782. aastal. Kalmistu on alates 1999. aastast riiklik ajaloomälestis.
Kalmistu on kasutusel ning on üldiselt hooldatud, selle pindala on 1,21 ha.
Maetud isikud.
Kalmistusse on maetud piirkonna tuntud isikuid:
Kalmistu tuntuim haud on nn Petturi haud. Nimi „Pettur“ tuleneb sõnast inspektor. Pettur ehk Kõpu tuletorni inspektor olevat olnud väga paha mees. Ta oli peksnud halastamatult tuletorni mehi, kui need lasknud Kõpu tuletorni tipus lahtiselt põleval tulel kustuda. Kuid selle inspektori nimi on vajunud unustusse, veel 19. sajandist on teada pärimus, et Pettur on olnud hauda asetatud palsameerituna ja istuvas asendis (istuvana maeti enamasti nõidasid). Hauakambri peal olnud puust hauakabel, mis lagunes 19, sajandi lõpus. Meie ajal oli Petturi hauast kalmistul järel ainult auk, kuhu visati prahti.
Ehitised kalmistul.
Kalmistu peavärav on maantee ääres. Aastail 1887–1942 oli kalmistul väike puust kirik (nn Kõpu kabel), mille asukoht on praegugi jälgitav. Esimene kabel olevat Kõppu ehitatud 1641. aastal. Viimane puukirik, milles oli 150 istekohta, rajati 1887. aastal. Hoonet kattis plekk-katus, mis tõmbas pikset ligi, mille tõttu kabel põles 1942. aasta 12. augustil piksest süüdatuna maha. Tänaseni on nähtav siin kunagi paiknenud puukabeli vundament. Kalmistu alal on säilinud ka kirikuni viinud kuuseallee. Kalmistu loodeosas on II maailmasõja aegne matmispaik ja mälestuskivi, mis 1999. aastast on riiklik ajaloomälestis.
Peeter Võrk

Peeter Võrk (21. oktoober 1925 – 11. juuni 2013) oli eesti vabadusvõitleja, soomepoiss ja metsavend.
Teise maailmasõja ajal teenis algul Saksa sõjaväes, 1943. aasta septembris läks Soome ja astus Soome armeesse. Oli rindel Rajajoel 47. jalaväerügemendi 3. pataljoni koosseisus. Viibis väljaõppel Taavetti allohvitserikoolis. Auastmelt nooremseersant ("alikersantti"). Seejärel osales lahingutes 200. jalaväerügemendi 1. pataljoni 3. kompanii koosseisus Karjala maakitsusel, Viiburi lahel ja Vuoksel. 1944 augustis naasis Eestisse, osales Tartu rinde lahingutes, sai haavata Lohkva juures toimunud lahingus.
1949. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna kaubanduse ökonoomika eriala.
1950. aastal arreteeriti, sõjatribunali otsusega määrati Vene SFNV Kriminaalkoodeksi § 58-1a alusel karistuseks 25 aastat vabadusekaotust ja saadeti Arhangelski oblasti Kargopollagi vangilaagrisse. Vabanes 1954. aasta augustis.
Pärast vabanemist töötas kaubanduses.
Jelena Obraztsova

Jelena Vassiljevna Obraztsova (Елена Васильевна Образцова; 7. juuli 1939 Leningrad – 12. jaanuar 2015 Leipzig) oli vene ooperilaulja, metsosopran.
Elulugu.
Aastatel 1948–1954 laulis ta Leningradi Pioneeride Palee lastekooris.
1954–1957 õppis Taganrogi lastemuusikakoolis.
1958 astus ta Leningradi Riiklikku Konservatooriumi. 
1962 saavutas esikoha üleliidulisel Mihhail Glinka nimelisel vokalistide konkursil.
1963 debüteeris ta Moskva Suure Teatri laval Modest Mussorgski ooperis "Boriss Godunov".
1964 sai temast Suure Teatri solist.
Juba samal aastal esines ta Milano La Scala teatris, pälvides itaalia publiku ja meedia tähelepanu.
1975 esines ta esimest korda USA-s, misjärel kinnistus tema roll maailma ooperitähena.
San Franciscos laulis ta duetti koos Luciano Pavarotti ja Joan Sutherlandiga. 
Ta on laulnud paljudel rahvusvahelistel muusikafestivalidel Euroopas ja Ameerikas.
Aastatel 1973–1994 oli ta Moskva konservatooriumi õppejõud, alates 1984. aastast professor.
Oma lemmiklavapartneriteks pidas ta Vladimir Atlantovit ja Placido Domingot. 
2000. aastatel juhtis ta Peterburis omanimelist kultuurikeskust, kus töötas noorte artistidega. Moskvas tegutseb Obraztsova-nimeline heategevusfond, mis toetab muusikakunsti.
Sealiha

Sealiha on liha, mis on saadud kodusea tapasaadusena.
Sealihast saab toitu valmistada mitmel viisil: keetes, praadides, küpsetades (ka grillides) jne.
2015. aasta Tour de Ski

2015. aasta Tour de Ski oli üheksas Tour de Ski. See toimus 2014.–2015. aasta murdmaasuusatamise maailma karikasarja raames 3. jaanuarist kuni 11. jaanuarini 2015 neljas võistluspaigas (Oberstdorf, Val Müstair, Toblach ja Val di Fiemme) ja kolmes riigis (Saksamaa, Šveits ja Itaalia). 
Algselt kuulus võistlusprogrammi ka meeste 35 km sõit Toblachist Val di Fiemmesse, kuid lumepuuduse tõttu toimus 25 km sõit ainult Toblachis.
Tour de Ski võitis naistest Marit Bjørgen, kellele oli see karjääri esimene üldvõit, ja meestest võitis teist korda järjest Martin Johnsrud Sundby.
Punktide jagamine.
Tour de Ski üldvõitja sai 400 punkti ja iga etapi võitja 50 punkti, mis on tavalisest MK-sarja etapivõidust pool. Kokku oli võimalik teenida 750 punkti.
Tulemused.
Mehed.
4,4 km vabatehnikas (proloog).
3. jaanuar 2015 Oberstdorf, Saksamaa&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
15 km klassikatehnikas (jälitussõit).
4. jaanuar 2015 Oberstdorf, Saksamaa&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
Vabatehnikasprint.
6. jaanuar 2015 Val Müstair, Šveits&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
10 km klassikatehnikas.
7. jaanuar 2015 Toblach, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
25 km vabatehnikas (jälitussõit).
8. jaanuar 2015 Toblach, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
15 km klassikatehnikas (ühisstart).
10. jaanuar 2015 Val di Fiemme, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
(*) - fotofiniš
9 km vabatehnikas (jälitussõit).
11. jaanuar 2015 Val di Fiemme, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
Naised.
3,2 km vabatehnikas (proloog).
3. jaanuar 2015 Oberstdorf, Saksamaa&lt;br&gt;
Tulemused
10 km klassikatehnikas (jälitussõit).
4. jaanuar 2015 Oberstdorf, Saksamaa&lt;br&gt;
Tulemused
Vabatehnikasprint.
6. jaanuar 2015 Val Müstair, Šveits&lt;br&gt;
Tulemused
5 km klassikatehnikas.
7. jaanuar 2015 Toblach, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused
15 km vabatehnikas (jälitussõit).
8. jaanuar 2015 Toblach, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused
10 km klassikatehnikas (ühisstart).
10. jaanuar 2015 Val di Fiemme, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused
9 km vabatehnikas (jälitussõit).
11. jaanuar 2015 Val di Fiemme, Itaalia&lt;br&gt;
Tulemused. Üldjärjestus
2023

2023. aasta (MMXXIII) oli 21. sajandi 23. aasta. See algas pühapäevaga.
Kurmet Kahju

Kurmet Kahju on eesti muusik, kitarrist. 
Punkbändide Punkentsefaliit (alates 2002) ja Monstercöuq (alates 2009) kitarrist ja muusika autor.
Eesti aianduse biograafiline leksikon

"Eesti aianduse biograafiline leksikon" (lühend EABL) on biograafiline leksikon Eesti aiandustegelaste kohta. 
Leksikoni andis 1998. aastal välja Eesti Entsüklopeediakirjastus. Raamatu on koostanud Nora Tammoja. Raamatus on 158 lehekülge 454 isikuga.
Raamat pidi esialgu ilmuma 1940. aastal, ent jäi ilmumata. Raamatu käsikiri põles 1944. aastal Eerik Lepa (üks autoritest) kodus ära. Uuesti hakati andmeid koguma 1978. aastal, kui Eesti Aianduse ja Mesinduse Seltsi juurde loodi aiandusajalooring.
Eesti kirjanduse biograafiline leksikon

"Eesti kirjanduse biograafiline leksikon" (lühend EKBL) on 1975. välja antud biograafiline teatmeteos (leksikon) Eesti kirjanike kohta. 
Raamatu andis välja Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut ning selle kirjastas Eesti Raamat. Leksikon sisaldab rohkem kui 600 kirjaniku eluloolisi andmeid.
Eesti kirjarahva leksikon

"Eesti kirjarahva leksikon" on aastal 1995 välja antud biograafiline teatmeteos (leksikon) Eesti kirjanike kohta. 
Raamatu koostas ja toimetas Oskar Kruus, selle kirjastas Eesti Raamat. Leksikonis on 579 kirjaniku lühielulugu.
Lineaarne kontiinuum

Lineaarne kontiinuum on rohkem kui ühest elemendist koosnev lineaarselt järjestatud hulk, mille järjestus on tihe (st iga kahe elemendi vahel on kolmas element) ja millel on supreemumiomadus (st igal mittetühjal alamhulgal, millel on ülemtõke, on ülemraja (vähim ülemtõke)).
Lineaarse kontiinuumi prototüüp on reaalsirge. Lineaarne kontiinuum võib olla ka mõlemalt poolt tõkestatud, nagu mis tahes lõik reaalsirgel. 
Topoloogias kontrollitakse lineaarse kontiinuumi mõiste abil, kas järjestatud hulk on järjestustopoloogia suhtes sidus.
Surnud 3. veebruaril

"Siin loetletakse 3. veebruaril surnud tuntud isikuid."
Muinaslinnus

Muinaslinnus oli nooremale- ja hilisele rauaajale iseloomulik linnus.
Eestis rajati muinaslinnused peamiselt puust, kuna eestlased ei osanud lubjamörti valmistada. Need koosnesid peamiselt vallidest ja vallikraavidest. Kuna linnuseid ehitati nii Eesti saartele (Saaremaa ja Muhu saar) ja mandrile, siis on vallide ehituseks kasutatud erinevaid materjale. Tüüpilised ehitusmaterjalid on murtud paas, raudkivid, kruus, liiv ja muld. 
Muinaslinnused Eestis.
Eesti muinaslinnused on rühmitatud neljaks. Nendeks on neemiklinnused, kalevipoja sängid, mägilinnused ning ringvall-linnused. 
Muinaslinnuseid hakati rühmitama 19. sajandi lõpul, kuid suurema hoo sai see 1920. ja 1930. aastatel. Linnuseid rühmitatakse peamiselt nende väliskujusid ja asukohti arvestades. Üheks peamiseks lähtekohaks on suhe algse loodusliku reljeefiga. Muinaslinnuste seos algse reljeefiga on eriti hästi näha Lõuna-Eestis, kus muinaslinnuste looduslikuks aluseks olid sealsed iseloomulikud moreenkünkad ja -seljandikud. Põhja-Eestis paiknesid need tihti kõrgematel jõeorgude kaldamoodustistel, mille jõepoolne külg oli kõrgem, välimine läks aga sujuvalt laugjalt madalaks. Lääne-Eesti looduslikuks alusteks on madalad aluspõhjadel- või moreenkõrgendikel. 
Looduslik pinnavorm ei ole ise veel linnus. Algse pinnavormi ümberkujundamine nõudis suuremahulisi töid. Vallikraavide rajamisel tõsteti muld mäe äärtele, kujundades arvestatavaks valliks, mille kõrgus varieerus Eesti piires suuresti (0,5-9 m). Vallide kõrgusest kujunes üks rühmitamise element ja linnuseid jagatakse madalate ja kõrgete vallidega muinaslinnusteks.
Väliste kindlustustööde käigus võisid tekkida ka sisuliselt uued pinnavormid, nagu näiteks Lõhavere linnamägi.
Suuremal osal Eesti kindlatel muinaslinnustel, mida oli praegustel andmetel 131, esinesid vallid, vallikraavid, järsud nõlvad ning tasandatud õuealad.
Välisilmelt on ebakindlad linnusekohad mitmekesised, üsna lamedatest künkakestest ja kõrgete mäekupliteni. Teise kategooria moodustab soosaartele rajatud pelgupaikadest. Praegustel andmetel on ebakindlaid linnusekohti 60 kandis.
Tallinna JK Visadus

Tallinna JK Visadus on endine Eesti jalgpalliklubi, mis tegutses Tallinnas. 
2015. aastast on Visaduse õigusjärglane Tallinn C.F.
Ivan Lappo

Ivan Ivanovitš Lappo (vene Иван Иванович Лаппо; 11. september (vkj. 29. august) 1869 Tsarskoje Selo – 23. detsember 1944 Dresden) oli vene ajaloolane.
Ta oli aastail 1905–1918 vene ajaloo professor Tartu Ülikoolis. Seejärel evakueerus koos ülikooliga Voroneži. Aastail 1921–1933 töötas õppejõuna Prahas, 1933–1940 aga Kaunases, 1941 lühikest aega Vilniuses.
Meistriliiga 2015

Meistriliiga 2015 (ametlik sponsornimi Premium liiga 2015) on Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 25. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal. Hooaeg kestis 7. märtsist 7. novembrini 2015. Hooajast võttis osa 10 meeskonda, tiitlikaitsja oli Tallinna Levadia. Meistriks tuli Tallinna FC Flora.
Meeskonnad.
Liiga koosnes 10 meeskonnast, kellest 8 meeskonda olid samad mis eelmisel hooajal ja kaks edutatud meeskonda Esiliigast. JK Tallinna Kalev langes Meistriliigast pärast kolme hooaega ja neid asendab Pärnu Linnameeskond, kes oli parim iseseisvate klubide arvestuses 2014. aasta Esiliigas, Pärnu tegi oma tagasituleku kõrgliigasse pärast 6 aastat madalamates liigades. Jõhvi FC Lokomotiv langes pärast esimest hooaega, nad kaotasid Meistriliiga üleminekumängudel Viljandi JK Tulevikule, kes tulid tagasi Meistriliigasse pärast neli aastat eemalolekut.
Liigatabel.
Tabelikohad voorude kaupa.
Selles tabelis on väljatoodud meeskondade positsioonid peale igat vooru.
Meistriliiga üleminekumängud.
Premium liiga 9. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga 2. kohaga. Mängud peetakse peale hooaega novembris.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja statistika.
Individuaalne.
Parimad väravakütid.
1&lt;br&gt;
2
Põgenemismängud

Põgenemismängud (inglise keeles "real-life room escape games") on seiklusmängude liik, kus erinevalt sarnastest video- ja arvutimängudest on mängijad viidud pärisellu ning peavad väiksesse tuppa suletuna üheskoos lahendama mõistatusi ja ülesandeid, et etteantud aja jooksul toast välja pääseda.
Ajalugu.
Põgenemismängud ja -mängutoad said alguse samateemalistest video- ja arvutimängudest. Aastal 2008 otsustas jaapanlane Takao Kato teha Kyotos videomängust päriseluversiooni SCRAP. Sellest alates on põgenemismängud ja põgenemistoad muutunud aina populaarsemaks ja levinud kulutulena üle maailma.
Viimasel ajal on põgenemismängude tube avatud ka Eestis. Põgenemismängude tubasid leiab nii Pärnust, Tallinnast, Tartust kui ka Viljandist.
Kirjeldus.
Mäng on mõeldud väiksematele seltskondadele suurusega 2–4 inimest. Meeskonnal on aega 60–75 minutit, et väiksesse tuppa suletuna üheskoos lahendada rida mõistatusi ja ülesandeid. Eesmärk on pääseda ruumist välja õigeaegselt, enne kui 60 minutit täis saab.
Mängutoad on tavaliselt varustatud videokaameratega ning teenusepakkuja mängujuht jälgib samal ajal teises ruumis kõike toas toimuvat. Meeskondadele antakse kaasa raadiosaatja, mille kaudu mängijad saavad küsida vihjeid, et mänguga edasi minna. 
Mängud on üldjuhul üles ehitatud nii, et mängijad ei saa järgmist ülesannet lahendama asuda enne, kui eelmine on lahendatud kuid on ka mittelineaarseid mängustiile, kus mängijad peavad paralleelselt mitut ülesannete rada järgima korraga. Kuna mängu läbimiseks on ette nähtud 60–75 minutit, siis peavad meeskonnad püüdma leida lahendusi kiirelt ja tegema selleks omavahel koostööd. Samuti tuleb olla tähelepanelik, sest vihjed võivad olla kus tahes. Numbrid, koodid ja sümbolid viitavad tavaliselt sellele, et kuskil on lukud, mida nende abil avada saab.
Aina enam on põgenemistubadel ka uudsemaid lahendusi. Näiteks reaalsest Pärnu vanglast on tehtud põgenemistuba, mis sisaldab kümmet põgenemistuba ühe mängu jooksul ning põgenemine kestab kuni 3 tundi. Vanglast saab korraga põgeneda kuni 120 inimest. Põgenemistubade alternatiivina on välja töötatud Emotion factory, kus põgenemiseks ei pea lahendama ülesandeid, vaid eesmärk on pingele vastu pidada ja välja pääseda. Väljapääsu takistavad näitlejad mootorsaagidega jms.
JK Tallinna Kalev (naiskond)

JK Tallinna Kalev naiskond on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas. Klubi mängib Meistriliigas, mis on Eesti kõrgeim liiga. Kodumänge peab klubi Kalevi kunstmurustaadionil.
Mängijad.
Praegune võistkond.
"28. mai 2020 seisuga."
Kristjan Telve

Kristjan Telve (sündinud 27. novembril 1977 Tallinnas) endine Lennuameti peadirektor.