Jooga

Jooga (sanskriti keeles योग "yoga" ‘ike, rakend, ühendus’, ka 'pingutus' või 'töö'; tiibeti keeles "rnal byor"; hiina keeles 瑜伽 "yuqie"; jaapani keeles "yuga") on india õpetustes filosoofia ja süsteem vaimseks arenguks ja vabanemiseks.
Jooga mõiste tekkis brahmanismis, kus sellega tähistati vaimse teostuse teid, mille abil võib jõuda vabanemiseni sansaarast. Hinduismis on see meetod ühinemiseks ülimaga (brahmaniga vm). Meele kontrolli ja arendamise vahendina on jooga kasutusel nii hinduismis, budismis, džainismis kui ka sikhismis.
Jooga on hinduismis üks kuuest klassikalisest koolkonnast (daršanast). Jooga põhitekstiks on 2.–3. sajandist pärinev Patandžali "Yoga-sūtra".
"Bhagavadgītās" nimetatakse joogadeks peatükke, mis tähistavad eelkõige ülima jumalaga ühinemise eri etappe.
Budismis kujunes 4.–5. sajandil joogatšaara koolkond, kus jooga tähendab mõtluse ühendamist teadvuse analüüsiga.
Jooga liike.
Klassikaline jooga.
Klassikaline jooga, tuntud ka nimetustega kaheksaosaline ehk ashtanga jooga või ka jooga kui filosoofia või maailmavaade ehk daršana jooga, on Patandžali "Yoga-sūtral" põhinev koolkond, kus jooga on meetodiks meele kontrollimisel ja arendamisel ning see on jagatud kaheksaks astmeks:
Klassikalise jooga kõrgajaks oli 9.–16. sajand, mil kirjutati olulisemad kommentaarid "Yoga-sūtrale". Uuesti sai klassikaline jooga tähelepanuväärseks 19. sajandil tänu Swami Vivekanandale. 19. sajandi lõpul hakati teosoofias klassikalist joogat nimetama kuninglikuks ehk radža joogaks, vastandades seda hatha joogale.
Bhakti jooga.
Bhakti jooga ehk pühendumise jooga on jumalus(t)ele pühendumise praktikad, mille puhul on oluline isiklik suhe ja pühendumine. Bhagavadgitas mainitakse seda kui üht kolmest (karma jooga ja jnana jooga kõrval). Bhakti jooga ja vastavad religioossed liikumised said alguse 7.–9. sajandil Lõuna-Indiast. Üheks selle olulisemaks tekstiks on Bhagavata purana 6.–11. sajandist, milles eristatakse 9 pühendumise vormi. Põhja-Indiasse levisid bhakti liikumised 12.–16. sajandil ning u 12. sajandist pärineb Naradale omistatud Bhaktisuutra, mille 84 värsis kirjeldatakse pühendumise astmeid ja isetu armastuseni jõudmise teed.
Karma jooga.
Karma jooga ehk tegude jooga (sanskriti keelest कर्म, "karma", 'tegu', 'ülesanne') on vaimse arenemise ja vabanemise tee isetute tegude kaudu. Inimene peaks tegutsema vastavalt oma seadmusele, ilma kiindumata oma tegude tulemustesse või isiklikesse asjaoludesse. 
Bhagavadgita: "Tee vajalikke tegusid, sest tegevus on tegevusetusest parem."
Kriya jooga (hindi keeles क्रिया योग), ka tegude jooga või praktika jooga, on karma joogast lähtuv süsteem, mille 1861. aasta paiku taaselustas Mahavatar Babaji oma õpilase Lahiri Mahasaya kaudu. Maailmale tutvustas kriya joogat Paramahansa Yogananda, kes kirjutas raamatu "Joogi autobiograafia" ja kes õpetas kriya joogat läänes alates 1920. aastast.
Jnana jooga.
Jnana jooga ehk teadmiste jooga (sanskriti sõnast "jñāna", ज्ञान, 'teadmine') on arenemine ja vabanemine teadmiste teel, mille puhul on oluline leida vastus küsimusele, kes ma olen. 8. sajandil loetleb Śaṅkara "Brahmasūtra" kommentaaris jnana jooga kolm teed: (1) kuulamine, (2) mõtisklemine ja (3) mediteerimine. 15. sajandist pärineva "Vedānta-sāra" kohaselt on tõeni jõudmiseks neli vahendit: (1) eristamine, (2) kiindumatus, (3) kuue vooruse arendamine ja (4) tugev tahe. 
Hatha jooga.
Hatha jooga (sanskriti sõnast हठ, "haṭha", 'tugevus') on kehale ja psüühikale tähelepanu pöörav süsteem, mille sugemeid on nüüdisajal rakendatud ravikehakultuuris ja meditsiinis. Kõnekeeles nimetatakse hatha joogat kui kehaliste harjutuste süsteemi ka lihtsalt joogaks. 
Kundalini jooga on üks hatha jooga suundi, mis jõudis läbi Harbhajan Singh Khalsa Yogiji (Yogi Bhajan) 1969. aastal läände. Joogi Bhajan pani aluse ka Kundalini Jooga Uurimisinstituudile ("Kundalini Yoga Research Institute") Ameerika Ühendriikides ning ülemaailmsele organisatsioonile "3HO" ("healthy, happy, holy" – terve, õnnelik, püha).
Yin jooga on samuti üks hatha joogast arendatud süsteeme.