tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Võtikvere raamatuküla

Võtikvere raamatuküla on iga-aastane raamatupidu Jõgevamaal Mustvee vallas Võtikvere külas.
Raamatuküla loomise algatas ja selle eestvedaja on Võtikverest pärit kirjanik ja filmitegija Imbi Paju. Kui kohalik metskond metsareformi käigus 1998. aastal likvideeriti, otsustati Paju eestvedamisel tühjana seisvasse metskonnamajja rajada raamatukogu. Raamatukogu avati augustis 1999 üritusega "Küla ja keskkond" ning sellest sai alguse iga-aastane traditsioon. Küla tegevusest ja kultuurimaastiku eest hoolitsemisest võtavad osa ka need, kes on Võtikverest küll pärit, kuid elavad külas suvel eelkõige puhkuse ajal või nädalalõpul. Võtikvere raamatuküla päeval on tutvustatud ka Eesti vähemuste, nagu venelaste, juutide, armeenlaste jt loomingut.
Alates 2000. aastast toimub raamatukülas iga aasta augustis mitmesaja osalejaga kirjanduslik vabaõhusalong ja raamatulaat, Mis on ühtlasi esimene taasiseseisvunud Eesti kirjandusfestival, pühendatud president Lennart Meri poolt väljakuulutatud raamatuaastale. Nii korraldajad kui ka esinejad osalevad tasuta või väikse tasu eest kultuuritalgute korras. 2017. aastal sai kirjanik Imbi Paju Eesti Kultuurkapitali Jõgevamaa eksperdigrupi tunnustuspreemia pühendunud tegevuse eest Võtikvere raamatukülas.
Patroonid.
Iga aasta augustis valitakse raamatukülale patroon. 1999. aastal oli selleks Soome suursaadik Pekka Oinonen, võtikverelasi tulid toetama ka Sysmä raamatuküla inimesed Soomest. Aastal 2000 kuulutas Võtikvere end ametlikult raamatukülaks.
President ja Eesti raamatu aasta patroon Lennart Meri saatis Võtikverre läkituse, milles kiitis küla seltsi julget pealehakkamist. "Eestis ringi käies olen ikka ja jälle kogenud eesti rahva võimsat tahet oma kohta selles suures maailmas jäädvustada ning enda tulevikule kindlat alusmüüri rajada. See paindumatu tahe, armsad võtikverelased, avaldub ka selges kavatsuses panna alus Raamatu-külale. Eesti tugevus ongi teie ja loodetavasti paljude teiste sarnaste ettevõtmiste kogusumma."
Raamatuküla patroonid aastati:
Elise Rosalie Auna kirjanduspreemia ja luule eripreemia.
2015. aastal loodi Imbi Paju ja kunstnik Lilli-Krõõt Repanu eestvedamisel Võtikvere raamatuküla Elise Rosalie Auna kirjanduspreemia. Mille laureaatideks on olnud kirjandusteadlane Leena Käosaar, Ly Seppe- Ehin, Eeva Park, Vahur Afanasjev, Enn ja Helga Nõu. 
2018. aastal andsid Võtikvere raamatuküla ja digitaalse trükikeskkonna ettevõte Dipri esimest korda välja luule eristipendiumi, mille sai luuletaja Airis Erme.
Laste lugemispesa.
Raamatuküla päeval pööratakse tähelepanu ka laste lugemiskultuurile. Võtikverest pärit eripedagoogi ja lugemisnõustaja Malili Liinevi ja tema ema Eha Vesiko eestvedamisel on tegutsenud Võtikveres aastaid laste lugemispesa.
Erna Viitol

Erna Viitol (10. mai 1920 Ala, Lõve vald, Helme kihelkond – 11. november 2001) oli eesti skulptor.
Elukäik.
Erna Viitol sündis Valgamaal Helme kihelkonnas Lõve vallas Ala (tänapäeval Liva) külas taluniku perekonnas. Ta õppis Tõrvas Patküla algkoolis (1928–1934) ja seejärel Tõrva gümnaasiumis. 1939. aastal sooritas ta eksternina eksamid Tartu Poeglaste Gümnaasiumi juures ning läks siis Rootsi, kus õppis Stockholmi lähedal Viggbyholmi Örjarsgårdeni vabakoolis võõrkeeli, kunstiajalugu, akvarelli ja skulptuuri. Tema esimeseks kunstiõpetajaks oli Victor Penzias, kelle juhendamisel algasid ka modelleerimistunnid. 
1940. aasta kevadel kodumaale naasnud, õppis ta aasta Tallinna Toitlustustehnikumis ning astus 1944. aasta sügisel Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli (hiljem Tallinna Riiklik Tarbekunsti Instituut, seejärel Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut) skulptuuri erialale, lõpetades instituudi Ferdi Sannamehe õpilasena 1950. aastal. 
Elas aastatel 1949–1966 Saue külas Kanama lähedal. 
Alates 1956. aastast vabakunstnik. 
Kunstnike Liidu liige alates 1959. aastast.
Looming.
Erna Viitol on viljelenud vabaplastilisi kompositsioone, keraamikat ja portreeskulptuuri. Ta on teinud ka vaskplekist pannoosid. Realistliku põhilaadiga figuraalsed kompositsioonid 1950. aastate loomingus ("Külvaja" (kips, 1957. Tartu Kunstimuuseum), "Kettaheitja" (kips, 1959. EKM) "Torupillimängija" (kips, 1958. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum), "Lambapügaja" (šamott, 1959. Erakogu), "Linnutalitaja" (šamott, 1962. Erakogu), "Maisikasvataja" (kips, 1966. Erakogu) asendusid 1960.–1970. aastail ajastuomases stilisatsioonis dekoratiivsema loominguga ("Hommik" (epoksüvaik, 1967. Pelgulinna Sünnitusmaja), "Tüdruk tuviga" (epoksüvaik, 1969. Tallinna Pioneeride Palee), "Kalurid" (kips, 1968, pronks Kirovi kalurikolhoosi skulptuuripark), "Ema ja laps" (pronks, 1971. Kiili lasteaed) jt. 
Erna Viitol on loonud kultuuritegelaste Heino Kiige, Ellen Niidu, Lilli Prometi, Aino Kallase, Soome veterinaariateadlase professor Hakon Westermarki, Dresdeni ooperiteatri solisti Horand Friedrichi jt portreid, ta on portreteerinud ka pereliikmeid ja inimesi lähedasest suhtlusringist. Viitoli teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi ning Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi kogudes, mitmes riigis asuvates erakogudes ning Helsingi Veterinaariakolledžis. 2000. aastal püstitati Valgamaale Riidaja külla Ants Tauli torupillimuusika keskuse õuele Erna Viitoli pronksskulptuur "Torupillimängija". 31. juulil 2009 avati Ungaris Kiskőrösi linnas Sándor Petőfi muuseumi aias Petőfi tõlkijate skulptuuride pargis Viitoli loodud Ellen Niidu pronksbüst. 
Näitused.
Erna Viitoli teoseid on eksponeeritud näitustel alates 1952. aastast.
Isikunäitused: 
Isiklikku.
Erna Viitoli emapoolne vanavanaisa oli 1860. aastate rahvusliku liikumise ettevõtmistes osalenud Helme koolmeister ja kirjamees Märt Jakobson (1828–1904), isapoolne vanavanaisa Jaan Proosa (1826–1913) oli Lõve kooli juhataja.
Erna Viitol oli abielus loomaarst Ervin Viitoliga. Luuletaja, tõlkija ja kirjandusloolane Livia Viitol on tema tütar.
Kukemari

Kukemari ("Empetrum" L.) on taimede perekond kanarbikuliste sugukonnast. Varem paigutatud kukemarjaliste ("Empetraceae") sugukonda.
Eestis on levinud üks liik kahe alamliigiga: 
Kirjeldus.
Kukemari on üsna tagasihoidlik. Marjad on söödavad, kuid Eestis neid enamasti ei korjata. Paljud arvavad, et mustad, linnusilmi meenutavad marjakerakesed on mürgised. 
Kukemari on igihaljas puhmastaim, mis armastab valgust ja katab kohati tihedalt suuri alasid. 
Kukemarjal on läikivad marjataolised luuviljad, milles on kuus kuni üheksa kolmetahulist seemet, mis saavad küpseks juuli lõpus või augusti algul.
Marjadel pole erilist maitset, need tunduvad veidi lääged, sest orgaanilisi happeid leidub neis võrdlemisi vähe. Marjad sisaldavad aga rohkelt C- vitamiini ja on toimelt tugevad antioksüdandid. Põhja-kukemarja viljad on mahlakamad ja maitsvamad, need on olnud põhjarahvastele oluline vitamiiniallikas. 
Harilik kukemari on meie soodes tavaline taim, kuid marju on tal vähe ja nii on varud väga väikesed.
Kasvupaik.
Kukemari kasvab üldiselt rabas rabamätastel, kuid seda võib kohata ka madal- ning siirdesoos.
Taime põhilised kasvumaad on Põhja- Eesti, Norra, Rootsi ja Soome.
Makemo vald

Makemo vald on haldusüksus Tuamotu ja Gambier' saarte ringkonnas Prantsuse Polüneesias.
Valla koosseisu kuuluvad järgmised saared: Katiu, Haraiki, Hiti, Makemo, Marutea Nord, Nihiru, Raroia, Taenga, Takume, Tepoto Sud ja Tuanake.
Nashville (Indiana)

Nashville on asula Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis Browni maakonnas, Bloomingtoni lähedal.
Paik on tuntud turismilinnakesena. Sellesse on koondunud palju kunstiesemete müüjaid.
Nurmenukk (perekond)

Nurmenukk ehk priimula ("Primula" L.) on taimeperekond nurmenukuliste sugukonnas.
Nurmenuku perekonda kuulub 400–500 liiki madalakasvulisi rohttaimi. Perekonna levilaks on põhjapoolkera parasvööde, Etioopia, Indoneesia ja Uus-Guinea troopilised mäed ning Lõuna-Ameerika parasvöötme lõunapoolsed alad. 
Paljusid liike kasutatakse aianduses nende dekoratiivsete õite tõttu. Mitmeaastased nurmenuku perekonna esindajad õitsevad peamiselt kevaditi, nende õied võivad olla punased, kollased, roosad või valged. Reeglina eelistavad taimed poolvarju. Mitmed liigid on kohanenud mäestikukliimaga. 
Eesti liigid.
Eestis elab pärismaisena kaks selle perekonna liiki
Kultuurist vahel metsistununa võib leida veel mitut liiki
Jõekarp

Jõekarp ("Unio") on jõekarplaste sugukonda kuuluv limuste perekond.
Eestis leidub kolme selle perekonna liiki:
Järvekarp

Järvekarp ("Anodonta") on jõekarplaste sugukonda kuuluv limuste perekond.
Nad toituvad peamiselt pisiloomadest.
Ta elab veekogude põhjas. Pumpab oma kehast vett läbi ning saab nii hapnikku kui ka toitu.
Eesti liigid.
Eestis elab kaks selle perekonna liiki:
Lähedane liik (varem ka samasse perekonda arvatud) on ebajärvekarp ("Pseudanodonta complanata").
Teine rinne

Teine rinne on puistu rinne, mille keskmine kõrgus on 25–75% esimese rinde keskmisest kõrgusest ja on vähemalt 4 m kõrgune. 
Noorendikes teist rinnet ei kirjeldata.
Myrdal

Myrdal on 866 meetri kõrgusel paiknev asula Bergensbaneni raudteeliini ääres Norras Vestlandi maakonnas Aurlandi vallas. Selle keskmes olev raudteejaam on ka kõrgeim punkt Flåmi viival Flåmsbana liinil. Põhiosa asulat läbivatest inimestest kasutab seda rongidele ümberistumiseks sõiduks Oslo, Bergeni või Flåmi suunas. Myrdalil on vaid raudteeühendus.
Myrdalist kulgeb läbi ka Haugastølist algav ja Flåmis lõppev populaarne rattamarsruut Rallarvegen.
Saue raudteepeatus

Saue raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Saue linnas. Peatuskoht asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres 19 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Padula ja Valingu raudteepeatuse vahele.
Ümberistumisvõimalus on Saue linnas Kuuseheki tänaval Saue jaama bussipeatuses Tallinna–Saue liinibussidele number 191 ja 112.
Kaheteelise raudtee vahel on üks perroon pikkusega 141 meetrit. Peatuses peatuvad kõik Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Riisiperre ja Kloogaranda sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus II tsooni.
Ajaloost.
Saue (saksa "Friedrichof") raudteepeatus rajati aastal 1872. Täpne alguskuupäev on teadmata. Tõenäoliselt jääb see 1872. aasta augusti ja oktoobri vahele. 
Tõenäoliselt aastal 1917 valmis Saue jaama puidust jaamahoone. Selles olid jaamakorraldaja ruum ja reisijate ootesaal. Selles oli ka üks korter jaamateenistuja perele.
Raudteejaamana oli Saue vajalik Tallinna–Keila esialgu ühe rööpmepaariga raudteelõigul rongide möödumise tagamiseks rongiliikluse tiheduse suurenemisel pärast esimest maailmasõda. Algselt oli selle lõigul ainult üks seda võimaldav raudteejaam Nõmmel, 1920. aastate keskelt alates lisandus veel sobivama asukohaga Pääsküla raudteejaam.
1926. aastal avati Saue jaamahoones postiagentuur Saue Vaksal.
1970. aastatel rajati teine rööpapaar Valingult Saueni, mistõttu vähenes Saue kui raudteejaama tähtsus ja ta suleti kui raudteejaam. Edasi toimis endine jaam juba rongipeatusena (raudteepeatusena) ühe reisijateplatvormiga kahe tee vahel.
Alates 1990. aastatest raudtee poolt kasutust mitte leidnud jaamahoone ooteruumis tegutses kauplus ja ka hoones olnud korter oli kasutusel.
Jaamahoone lammutati viletsa seisukorra tõttu 2011. aasta augustis-septembris. Praegu on hoone asukohas haljasala.
Sügisel 2017 tähistati jaama asukoht mälestuskiviga. Kivi avati endise jaamahoone asukohal 27. augustil kell 18.29 suure rahvahulga osavõtul.
Yngling

Yngling on rahvusvaheline purjelaevaklass.
Olümpiaklass naistel 2004–2008.
Materjal: klaasplast 
Mõõtmed:
pikkus – 6,37 m
Laius – m
Süvis – 1,7 m
Mass kiil – 645 kg
Purjepind (grootpuri+foka+spinnaker) – 10,5 + 5,33 + 20 m²
Konstruktor: Jan Herman Linge
Viited.
=0Välislingid==
Valingu raudteepeatus

Valingu raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Valingu külas. Peatuskoht asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres 23,3 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Saue ja Keila raudteepeatuse vahele. 
Aastal 1928 avatud peatuses on mõlema peatee ääres 150 pikkune ooteplatvorm. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Riisiperre ja Klooga-randa sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus II ja III tsooni.
2023. suvel lammutati väike silikaadist jaamahoone.
49er

Rahvusvaheline klass "49er"
Olümpiaklass alates 2000. a.
Materjal: klaasplast
Konstruktor: Julian Bethwaite
Remixed (múm'i album)

"Remixed" on Islandi ansambli múm "remix"-album, mis sisaldab uusi versioone albumi "Yesterday Was Dramatic – Today Is OK" lugudest. Album anti plaadifirma Thule Musik poolt välja 2001. aastal.
Lugude nimekiri.
LP.
Vaid CD lood 1, 4, 5, 8 ja 9 on uued. Ülejäänud remixid võib leida 12" EP'lt
"The Ballad of the Broken Birdie Records".
Merikann

Merikann ("Armeria" Willd.) on taimede perekond tinajuureliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 50–200 liiki Põhja-Ameerikas, Lõuna-Ameerika lõunaosas, Euroopas (enamasti Vahemere maades), Põhja-Aafrikas ja Põhja-Siberi lääneosas. Eestis on levinud ainult roosa merikann ("Armeria maritima").
Merikannid on mitmeaastased rohttaimed. Õiel on 5 kroonlehte, 5 tolmukat ja 5 tupplehte. Viljas on 1 seeme.
Merikanne kasvatatakse sageli ilutaimedena. Näiteks sobivad nad kiviktaimlasse.
Sirel

Sirel ("Syringa" L.) on puude perekond õlipuuliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 20–25 liiki, mille looduslikuks levila ulatub Euroopast Ida-Aasiani.
Perekonda kuuluvad heitlehised põõsad ja väikesed puud, mille kõrgus võib olla 2–10 meetrit.
Eestis sageli kultuuris kasvatatavad ja vahel ka metsistuvad liigid on:
Metsistumine

Metsistumine on eelkõige kultuurtaimede ja koduloomade puhul esinev nähtus, kus kultuuris kasvava liigi isendid jäävad kasvama ja paljunema ka hoolduse katkedes. 
Erinevalt naturalisatsioonist, mille korral liik levib ja hakkab uuenema ka looduslikes kooslustes, on metsistumise korral tegu elunemisega vaid inimtekkelistes kooslustes. Metsistumine võib olla ka vaheetapp kultuurliikide naturaliseerumisel. 
Näiteks esineb Eestis küllalt sageli hariliku sireli ja hariliku hobukastani metsistumist. Metsistuvad ka mitmed rohttaimed – küpress-piimalill, kanada kuldvits, kaunis teleekia jt.
Karoteenid

Karoteenid (varem nimetatud ka karotiinid) on karotenoidide või ka tetraterpeenide klassi kuuluvad ühendid üldvalemiga C40Hn (n = 56 jm). Keemiliselt on need konjugeeritud polüeenid.
Karoteenide nimetus tuleb porgandi ladinakeelsest nimest "carota". Nimelt sisaldab porgand palju karoteene. Nende ühendite pikad konjugeeritud kaksiksidemete ahelad neelavad valikuliselt valgust ja tänu sellele omadusele on looduslikud värvained ehk pigmendid. Neile ühenditele on iseloomulik kollane kuni punane värvus.
Karoteenid ei lahustu vees, küll aga orgaanilistes lahustites.
Karoteenide biosüntees toimub taimedes, kuid mitte loomsetes rakkudes. Karoteenid võivad ladestuda maksas ja rasvkoes ning konverteeruda retinaaliks olles A-vitamiini provitamiinideks.
Karoteene saab sünteesida ka puhtkeemiliselt, aga praktikas saadakse neid alati looduslikust toorainest: kasutatakse taimi, milles leidub palju karoteene, näiteks porgandeid, baktereid (stafülokokke), vetikaid ja seeni.
Olulisimad karoteenid on alfa- (α-), beeta- (β-) ja gamma- (γ-) karoteen. Alfa- ja beetakaroteen erinevad kõigest ühe kaksiksideme asukoha poolest molekuli ühes otsas olevas tsüklis.
Beetakaroteen.
Rusikareegel ütleb, et mida intensiivsem on puu- või juurvilja oranž värvus, seda enam sisaldab see beetakaroteeni. Seda sisaldub ka kibuvitsamarjades, kõigis taimelehtedes ning paljudes rohelistes köögiviljades, näiteks spinatis, salatis, tomatis ja bataadis. Beetakaroteen on antioksüdant.
Karoteenide abil toimub klorofüllis neeldunud päikeseenergia transport. Samas kaitsevad nad ka taime rakke ultraviolettkiirguse destruktiivse toime eest.
Karoteenid on registreeritud toidulisandina E160a. Statistiliselt on näidatud, et suitsetajatel, kes tarvitavad sünteetiliselt toodetud beetakaroteeni tablette, esineb sagedamini kopsu- ja emakavähki kui neil, kes selliseid tablette ei kasuta, ning nende suremus on suurem. See seos kehtib ainult toidulisandi tarvitamise, mitte juurviljadega saadava loodusliku beetakaroteeni kohta. Ameerika Vähiliit kutsub üles tähistama beetakaroteeni sisaldavaid toidulisandeid vähiriski suurendavana.
Lõhn.
Paljud taimed, mille lõhna komponentides leidub jonoone, võlgnevad selle eest tänu karoteenidele, sest jonoone sünteesitakse karoteenidest.
Joonas Tamm

Joonas Tamm (sündinud 2. veebruaril 1992 Viljandis) on Eesti jalgpallur, kes mängib Rumeenia kõrgliigaklubis FCSB. Ta on keskkaitsja, kuid võib mängida ka ründajana.
Klubikarjäär.
Tulevik.
Tamm alustas jalgpalli mängimist Tuleviku noortemeeskondades. Ta tegi oma Meistriliiga ja esindusmeeksonna debüüdi 2008.
Flora.
2009 sõlmis Tamm lepingu Floraga ja laenati Itaalia klubisse Sampdoria Primavera. Ta võitis oma esimese Meistriliiga tiitli 2010. aasta hooajal.
IFK Norrköping.
27. detsembril 2010 liitus Tamm Allsvenskan klubiga IFK Norrköping. Juulis 2011 laenati ta Division 1 klubisse IF Sylvia. Ta lõi oma debüütmängus Motala AIF vastu 10 minutit pärast sisse vahetamist oma esimese värava.
Trelleborgs FF.
3. detsembril 2013 liitus ta Division 1 klubiga Trelleborgs FF.
Tagasi Tulevikus.
2015 tuli Tamm tagasi Eestisse ja liitus Tulevikuga.
Tagasi Floras.
22. juunil 2015 sõlmis Tamm lepingu Floraga. Ta võitis oma teise Meistriliiga tiitli 2015. aasta hooajal. 
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Tamm 19. juunil 2011 sõpruskohtumises Tšiili vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Mikk Reintam, Henri Anier, Siim Tenno, Joel Indermitte, Meelis Peitre, Albert Prosa ja Andrei Veis. Esimesed väravad lõi 3. oktoobril 2017 Gibraltarile, lüües 6:0 mängus kübaratriki.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 26. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 9. juuni 2018"
Learjet 60

Learjet 60 on Bombardier Aerospace USA-s Kansase osariigis Wichita linna tehases ehitatav äriklassi lennuk.
Learjet 60 esmalend toimus 1991. aastal, FAA (USA lennuameti) sertifikaat 15. jaanuaril 1993.
Uus lennuk maksab 13,5 miljonit USA dollarit. Kasutatud lennuki sai kätte 4 miljoni dollariga (2009 august).
Lennuki eripäraks on suur tõusukiirus, 12,5 km kõrgusele kõigest 18,5 minutiga. Maksimaalne lennulagi (15,5 km) on teistest sama klassi lennukitest suurem. Näiteks konkurentide Hawker 900XP ja Cessna XLS-i suutlikkus on 12,5 km kõrgusele tõusta 25 minutiga ning maksimaalne lennukõrgus on vastavalt 12,5 ja 13,7 km.
Modifikatsioonid.
Learjet 60, seeria: 001-293, 295-306 ja 308-318
Learjet 60 on Learjet 55 arendus. Viimasega võrreldes on Learjet 60-l mahukamad kütusepaagid, pikem kere, suurem stabilisaator ja uued võimsamad mootorid.
Parendatud on lennuki aerodünaamikat. Muudeti kere ja tiiva üleminekut, mistõttu tiiva aerodünaamika muutus paremaks, vähenes õhutakistus ning paranesid lennuki maandumisomadused. Uuendusena sai tiib veel otstesse vingletid ja piloodikabiini uue Rockwell Collins Pro Line 4 avioonika.
Kokku ehitati 316 lennukit Learjet 60, viimane seda tüüpi lennuk väljus tehasest 2007. aastal. Learjet 60XR 294, 307 ja alates 319 sarja tehakse edasi.
Põhiuuendus võrreldes Learjet 60-ga on uus Rockwell Collins Pro Line 21 avioonika ja reisijatekabiini mugavamaks muutmine. Väliseid muudatusi pole.
Operaatorid Euroopas.
JetConnection Businessflight, Senator Aviation Charter ja Silver Bird Charterflug
Stepan Makarov

Stepan Makarov (vene keeles Степан Осипович Макаров) (8. jaanuar 1849 (27. detsember 1848 vkj) Mõkolaiv – 13. aprill (31. märts vkj) 1904 Port Arturi lähedal Vene-Jaapani sõjas) oli vene mereväelane, okeanograaf, polaaruurija, laevaehitaja, viitseadmiral (20. august 1896). 1895. aastal leiutas ta vene semaforitähestiku.
Mälestuse jäädvustamine.
Tallinnas Pelguranna ja Sitsi asumi piiril kulgev tänav kandis 1953. aastast Stepan Makarovi auks nime Admiral Makarovi tänav. 1968 ühendati see tollase Sõle tänavaga ning nimetati Karl Marxi puiesteeks. 1990. aastast kannab tänav Sõle tänava nime.
Kurt Matson

Kurt Matson (3. veebruar 1898 Haapsalu – 26. august 1986 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major).
Harald Lindjärv

Harald Lindjärv (25. veebruar 1908 – 8. oktoober 1973 Põlva) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant), helilooja ja dirigent.
Teenis 1. Diviisi orkestris.
Osvald Luhari

Osvald Luhari (kuni 1936. aastani Osvald Limberg; 12. juuli 1901 Paide vald, Järvamaa – 27. veebruar 1991 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenis 5. Suurtükiväegrupis.
Arnold Juhans

Arnold Juhans (10. aprill 1904 – 23. september 1981 Haapsalu) oli Eesti sõjaväelane (sanitaarleitnant) ja arst.Teises maailmasõjas Saksa sõjaväes. Raudrist II klass, Sõjateeneterist Mõõkadega II klass. 
Ta lõpetas 1923. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1929. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
Isiklikku.
Tema poeg Arnold Juhans oli aastatel 2001–2015 Kaitseliidu Lääne maleva pealik. Enne kaitseväeteenistust Lääne politseiprefektuuri kriminaalpolitsei ülemkomissar. Valgerist III klass, Haapsalu Vapimärk.
Lõpetas 1997.aastal Budapesti Rahvusvahelise Korrakaitse Akadeemia ILEA ja 2003.aastal Sisekaitseakadeemia.
Juhan Vint

Juhan Vint (kuni 1936. aastani Johannes Vind; 12. märts 1900 Konguta vald, Tartumaa – 22. november 1968 Heidelberg) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1938).
25. augustil 1926 lõpetas ta SVÜÕA ohvitseride kursuse, ülendati nooremleitnandiks ning määrati Sakala jalaväerügementi. 1932. aasta veebruaris ülendati ta 3. Üksikus Jalaväepataljonis leitnandiks. 1934. aastal astus ta Kõrgemasse Sõjakooli sõjamajanduse alale. 1938. aasta veebruaris ülendati Vint kapteniks.
Eduard Liibus

Eduard-Ervin Liibus VR II/3 (13. jaanuar 1893 Palu talu, Abja vald (Halliste kihelkond), Pärnumaa – 20. detsember 1941 Ussollagi vangilaager, Permi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1938).
Ta õppis 1914. aastal Peterburi ülikooli ja 1920–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ning 1925–1927 (lõpetas) Kõrgemas Sõjakoolis, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Eesti Vabadussõjas, 1918. jaanuarist märtsini oli 2. jalaväepolgu II pataljoni ülem, alates 23. novembrist 1918. 2. jalaväepolgu 5. roodu ülem, detsembrist 1919 II pataljoni ülem, novembrist 1919 2. jalaväepolgu polguülema abi.
Ta oli Sõjaringkonnakohtu liige, 2. ja 7. jalaväerügemendi ohvitseride kogu esimees, 2. jalaväerügemendi kohtu eesistuja, hiljem Valga Sõjaväeringkonna ülem.
Tunnustus.
18. veebruaril 1925 sai Eduard-Ervin Liibus II liigi 3. järgu Vabadusristi.
Jaan Põder

Jaan Põder (15. oktoober 1898 Tõlliste – 25. juuli 1976 Tartu) oli Eesti mereväelane (kaptenmajor).
Ta oli Suuropi ning alates 4. märtsist 1940 Aegnasaare komandant.
Martin Saarla

Martin Saarla (kuni 1936. aastani Martin Stern; 9. november 1900 – 20. veebruar 1972 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Ólöf Arnalds

Ólöf Arnalds (sündinud ) on Islandi laulja-laulukirjutaja ja "indie"-muusik. 
Aastatel 1988–2002 õppis Ólöf viiulit ja klassikalist laulu ning aastatel 2002–2006 õppis ta heliloomingut ja uut meediat Islandi Kunstiakadeemias.
Lisaks hiljutisele muusika tegemisele ning ringreiside ajal ansambli múm liikmeks olemisele on ta teinud koostööd selliste bändide ja esinejatega nagu Stórsveit Nix Noltes, Mugison, Slowblow ja Skúli Sverrisson. Aastal ilmus plaadifirma 12 Tónar väljaandel tema debüütalbum "Við Og Við". Album koosneb valikust lauludest, mis on esitatud traditsioonilises trubaduuristiilis.
2010. aasta septembris andis plaadifirma One Little Indian välja Ólöfi teise albumi "Innundir skinni". Erinevalt esimesest albumist sisaldab album ka inglise keeles lauldud laule, sh singlit "Surrender", kus teiste seas teeb kaasa ka Björk. Albumi produtsendid olid Kjartan Sveinsson (ansamblist Sigur Rós) ja Davíð Þór Jónsson.
2011. aasta novembris ilmus EP Ólöf Sings, mis sisaldab viit kaverit.
Aastal 2013 ilmus plaadifirma One Little Indian väljaandel Ólöfi kolmas täispikk album "Sudden Elevation", mis on ühtlasi tema esimene album, kus ta laulab vaid inglise keeles. Album salvestati 2011. aasta sügisel ja selle produtseeris Skúli Sverrisson.
Ussollag

Ussollag (vene keeles "Усольлаг" ehk "Усольский исправительно-трудовой лагерь") oli niinimetatud paranduslike tööde laager Venemaal endises Permi oblastis Solikamskis. 
Laager rajati 5. veebruaril 1938. Aastal 1938 oli laagris üle 10 000 inimese, 1. jaanuaril 1942 üle 37 000 inimese. Oli tüüpiline puidutootmisega tegelev koonduslaager. 
Eestist küüditati Ussollagi teadaolevate andmete kohaselt 691 vangi.
Pumbioja Kool

Pumbioja Kool oli kool Vana-Vändra vallas.
Kool tegutses aastail 1854–1963. Erinevail aastail oli koolis 7–132 (enamasti 40–70) õpilast.
Koolimaja asus alates aastast 1864 Vändra jõe ääres Kullimaa talu vastas.
Emily Osment

Emily Jordan Osment (sündinud 10. märtsil 1992 Los Angeleses) on USA näitleja ning laulja.
Tema tuntumad rollid on Gerti Giggles filmides "Väikesed spioonid 2: Kadunud unenägude saar" ning "Väikesed spioonid 3-D: Mäng läbi" ja Lilly Truscott filmis "Hannah Montana".
2010. aastal ilmus tema kui laulja esimene täispikk album "Fight or Flight".
Tungaltera (perekond)

Tungaltera ("Claviceps") on seente perekond, mis kuulub sugukonda tungalteralised ("Clavicipitaceae").
Tungaltera perekonnas on ligikaudu 50 liiki, enamik neist kasvab troopilistel aladel.
Tuntumaks liigiks on teraviljadel elav harilik tungaltera ("Claviceps purpurea").
Tungalteralised

Tungalteralised ("Clavicipitaceae") on seente sugukond, mis kuulub seltsi helekottseenelaadsed ("Hypocreales").
Gustav Hirsch

Gustav Reinhold Hirsch (vene keeles Густав Иванович Гирш; 23. juuli 1828 Kullamaa, Kullamaa kihelkond, Läänemaa, Eestimaa — 7. märts 1907 Tsarskoje Selo, Peterburi kubermang) oli eesti arst (salanõunik), Venemaa keiser Aleksander III ja Nikolai II ihuarst.
Gustav Reinhold Hirsch oli üks esimesi eesti rahvusest arste. Õppis Haapsalu Kreiskoolis, Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1848–1853 Peterburi Sõjaväemeditsiini Akadeemias, sai meditsiinidoktori kraadi Varssavi ülikoolist 1854 ja oli seejärel Peterburis sõjaväearst. Võttis arstina osa Krimmi sõjast ümberpiiratud Sevastopolis.
1865–1866 oli Krasnoje Selo keskhospitali ülemarst, kust kutsuti tulevase keisri Aleksander III saatjaks Volga reisil, mille järel jäi ka edaspidi tema arstiks. Hiljem sai temast keisri ihuarst ja ka keiser Nikolai II ihuarst.
Ta oli Peterburi Eesti patrioot, kelle kujunemisele ja tulevasele edukale karjäärile avaldas suurt mõju tema onu Philipp Jakob Karell, kes samuti eestlasest meditsiinidoktorina oli õukonna auihuarst. Hirsch toetas mitmeid Eesti rahva kultuuriüritusi, avaldas tervishoiualaseid artikleid Eesti ajakirjanduses. 1904. aastal valiti Haapsalu linna aukodanikuks teenete eest kuurordi edendamisel ja populariseerimisel.
Doktor Hirch on maetud Peterburi Volkovo kalmistule.
Kullamaa rahvuspäeval 18. oktoobril 2008 avati doktor Gustav Hirschi 180. sünniaasta puhul Kullamaa kirikuesisel platsil Kohila Graniidi valmistatud Gustav Hirschi mälestuskivi. 
Perekond.
Gustav Hirsch sündis Kullamaa koguduse köster Johann Bernhard Hirschi (1790–1838) ja Frederika Johanna (sündinud Karell) pojana. Tema vanemad puhkavad Kullamaa kalmistul. Tema ema oli Venemaa keisrite Nikolai I, keisrinna Aleksandra Fjodorovna ja Aleksander II ihuarsti doktor Philipp Jakob Karelli õde.
Ta abiellus Maria Enghoffiga, kes oli eestlasest Läänemaa Ridala kihelkonna Uuemõisa mõisavalitseja Siim Enghoffi tütar ja eestlasest sõjaväearsti, tõelise salanõuniku (1906), Püha Aleksander Nevski ordeni kavaleri (1903) Friedrich Fabian Enghoffi (1829–1916) õde.
Helekottseenelaadsed

Helekottseenelaadsed ("Hypocreales") on seente selts kottseente hõimkonnas.
Sugukonnad.
Helekottseenelaadsete seltsi kuulub 7 sugukonda:
Pühvlihein

Pühvlihein ("Stenotaphrum") on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Tuntud liik on longus pühvlihein ("Stenotaphrum secundatum").
Zarja (laev)

Zarja oli kuunar, millega Eduard von Tolli juhtimisel sooritasid reisi Venemaa polaarekspeditsiooni liikmed aastatel 1900–1902. 
Laeva ostmiseks oli Venemaa valitsuse poolt eraldatud 60 000 rubla, millega Norrast osteti kolme mastiga parklaev "Harald Harfager" (algselt valmis 1873. aastal). Larviki sadamas parandati seda Colin Archeri laevatehases. Pärast remonti ja ümberehitamist sai ta kuunarparkiks. 
21. juunil 1900 väljus kuunar Zarja Peterburist. Kokku osales ekspeditsioonil 20 inimest: Zarja kapten Nikolai Kolomeitsev, geodeet, meteoroloog ja fotograaf Fjodor Matisen, hüdrograaf, hüdroloog, magnitoloog ja hüdrokeemik Aleksandr Koltšak, zooloog ja fotograaf Aleksei Bjalõnitski-Birulja, astronoom ja magnitoloog Friedrich Seeberg, arst-bakterioloog ja zooloog Hermann Walter, pootsman Nikifor Begitšev, vanemmasinist Eduard Ogrin, madrused Semjon Jevstifejev, Sergei Tolstov, Aleksei Semjaškin (hiljem asendas teda Pjotr Strižev), Ivan Malõgin (hiljem asendas teda Stepan Rastorgujev), Vassili Železnjakov, Nikolai Bezborodov, teine masinist Eduard Širvinski, vanemkütja Ivan Kljug, teine kütja Gavriil Puzõrjov, kolmas kütja Trifon Nossov ning laevakokk Foma Jaskevitš.
24. juulil sisenes Zarja Aleksandrovskisse Murmani ääres ja 31. juulil väljus sealt täieliku toidu- ja küttevaruga Barentsi merre. 
Augustis jõudis ekspeditsioon Kara merre ja tegi lühikese peatuse Dicksoni saarel. Sügisel triivisid nad Middendorffi lahte. Talvituti Taimõri saare looderanniku juures Colin Archeri lahes. 
Aprillis 1901 saadeti Kolomeitsev koos kaupmehe Rastorgujeviga posti mandrile viima, kuunari kapteniks reisi lõpuni sai Fjodor Matisen. Sama aasta kevadel ja suvel uuriti Nordenskiöldi saarestikku ja Taimõri poolsaart, tehti kaks uurimisreisi. 
25. augustil tuli Zarja avamerre. 1. septembril möödus laev Tšeljuskini neemest ja liikus Sannikovi maa suunas. 9. septembril leiti, et punktis koordinaatidega 75°45'N 139°E on sügavus väike, mistõttu meeskond arvas, et Sannikovi maa on lähedal. Aga samal ajal tihe udu ja paks jää segasid liikumist. Talvituti Kotelnõi saare Nerpitšja lahes, kus avati ilmajaam. 
5. juulil 1902 jäi Toll koos kaaslaste astronoomi Friedrich Seebergi, jakuudi kaupmehe V. Gorohhovi ja evengi N. Protodjakonoviga laevast maha. Lepiti kokku, et kaks kuud hiljem tuleb Zarja Bennetti saare juurde ja võtab nad jälle peale. 
Raske jääolukorra tõttu ei saanud Zarja neile järele tulla. Matisen ja Koltšak proovisid mitut teekonda, aga lõpuks pidid nad Tiksi lahte minema. 
Jääst raskelt kahjustatud Zarja kinnitas otsad Tiksi lahes Leena suudmest ida pool Brusnevi saare tuulealusel küljel ja ei lahkunud kunagi sellelt kohalt. 
Praegu on ekspeditsiooniga seotud dokumendid ja asjad Poljarnõi linnamuuseumis.
Kuunari Zarja auks on nimetanud saar Tšeljuskini neeme lähedal; poolsaar Middendorffi lahest ida pool; väin Belkovski ja Kotelnõi saare vahel; väin Nordenskiöldi saarestikus; madal Kara meres Minini skäärides; mägi Tiksi madalas Laptevite meres.
Harold James

Harold James (sündinud 1956) on ajaloolane.
Ta on spetsialiseerunud Saksamaa ajaloole ja Euroopa majanduse ajaloole. 
Ta on avaldanud raamatuid ja artikleid ajaloost.
Maasapp

Maasapp ("Centaurium") on taimede perekond emajuureliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 20 liiki, mille levilaks on Euroopa ja Aasia. Kuni aastani 2004 kuulus perekonda ligi 50 liiki, kuid fülogeneetiline uuring jaotas liigi nelja perekonna vahel: "Centaurium" sensu stricto, "Zeltnera", "Gyrandra" ja "Schenkia".
Emajuur

Emajuur ("Gentiana") on rohttaimede perekond emajuureliste sugukonnast.
Emajuure perekonda kuulub umbes 360 liiki. Sinijuure perekond on kosmopoliitse levikuga, levides peamiselt Aasia, Euroopa ja Ameerika mandri mäestikes ning parasvöötmes. Mõned liigid esinevad ka Loode-Aafrikas, Ida-Austraalias ning Uus-Meremaal. Perekonda kuulub nii ühe-, kahe- kui ka mitmeaastaseid liike. Mõned on igihaljad teised mitte. 
Enamikku liikidest on väljaspool nende looduslikku keskkonda keerukas kasvatada. Leidub siiski mitmeid liike, mis on tuntud kui ilutaimed ja mida kasutatakse alpiaedade haljastamisel. Emajuured on külmakindlad, eelistavad täispäikeselist või poolvarjulist kasvukohta ning huumusrikast ja parasniisket mulda.
Við Og Við

"Við og við" on Islandi muusiku Ólöf Arnaldsi debüütalbum, mille pealkiri tähendab tõlkes "Nüüd ja siis". Plaadi andis aastal 2007 välja plaadifirma 12 Tónar. 
Albumi produtseeris ansambli Sigur Rós liige Kjartan Sveinsson, kes koos Skúli Sverrissoni ja Eiríkur Orri Ólafssoniga ansamblist múm aitas kaasa plaadi valmimisele, mängides mõnes loos pille.
Zarja saar

Zarja saar (vene остров Заря) on saar Laptevite meres Tšeljuskini neemest kagu pool. Lõunas piirneb saar Vostotšnaja lahega.
Saar on nime saanud kuunari Zarja auks. 
Saare idapoolseim punkt Georgijevski neem on saanud nime polaarjaama Tšeljuskini Neem esimese juhataja (1933–1934) B. D. Georgijevski auks.
Emajuureke

Emajuureke ("Gentianella" Moench) on rohttaimede perekond emajuureliste sugukonnast.
Eestis on levinud kaks liiki:
Igihali

Igihali ("Vinca" L.) on koerakooluliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub kuus liiki, millest tuntuim on ilutaim väike igihali ("Vinca minor"). Neli liiki on igihaljad, rohtja igihali maapealne osa sureb talveks.
Igihaljad kasvavad Euroopas, Loode-Aafrikas ja Edela-Aasias. Nad on rohttaimed. Varred on 1–2 m pikad ja roomavad. Tavaliselt on taime kõrgus 20–70 cm. Kohtades, kus taimevars maad puudutab, võib see juurduda, mis võimaldab taimel levida. 
Vastakuti asetsevad lehed on 1–9 cm pikad ja 0,5–6 cm laiad, süstjad või ovaaljad. 
Õied on lehterjad, lihtsad, 2,5–7 cm laiad, meenutavad floksi omi. Pikaraolised viietised lillakad, sinakad, roosad või valged õied asuvad üksikult lehekaenlas. Õiepõhja lähedal on õielehed kokku kasvanud ja moodustavad toru. 
Õitseb maist septembrini. Vili on kukkurvili.
Piimjuur (perekond)

Piimjuur ("Tragopogon") on taimeperekond korvõieliste sugukonnast.
Piimjuure perekonda kuulub üle 140 liigi. Liigid on looduslikult levinud Euroopas ja Aasias. Mitmed liigid on naturaliseerunud ka Põhja-Ameerikas ja Austraalias. 
Eestis on levinud üks selle perekonna liik: harilik piimjuur.
Kirill Raudsepp (sõjaväelane)

Kirill Raudsepp (18. juuli 1892 Kiigevere, Viljandimaa – 5. aprill 1978 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1925).
Käinud Kalli kihelkonnakoolis, Pärnu Gümnaasiumis, Moskva Aleksandri Sõjakoolis ja Sõjakoolis. Teenis Eesti sõjaväes majorina.
Antioksüdant

Antioksüdant (kreeka keeles "anti" – vastu ja "oxys" – hapu) on keemiline ühend, mille molekul on võimeline aeglustama või takistama teiste molekulide ja prooksüdantide oksüdatsiooni. Antioksüdant on redutseerija.
Oksüdatsioon on üks pool redoksreaktsioonist, milles redutseerija (ise oksüdeerudes) loovutab elektrone oksüdeerijale, mis redutseerub.
Normaalse füsioloogiaga biokeemilistel indiviididel valitseb tasakaal antioksüdantsete molekulide ja rakuvälise oksüdatiivse stressi (ROS-i) perekonna molekulide vahel.
Oksüdatsioonireaktsioonid on rakuprotsessides olulised, kuid siiski võivad need elavas rakus anda (ülemääraseid) vabu radikaale, mis initsieerivad ahelreaktsioone ja kahjustavad rakku. Antioksüdantide oluline omadus on siduda biokeemiliste protsesside tulemusena tekkivaid vabu radikaale ning seega inhibeerida nimetatud ahelreaktsioone ja teisi oksüdatsioonireaktsioone. Seejuures antioksüdant ise oksüdeerub.
Looduslikud antioksüdandid.
Taimedes ja loomades on välja kujunenud komplekssed antioksüdantide süsteemid, milleks on glutatioon, askorbiinhape (C-vitamiin), tokoferoolid (E-vitamiin), peroksüdaasid, (bio)polüfenoolid jt.
Looduslikud antioksüdandid liigitatakse
Veel liigitatakse antioksüdandid lihtsustatult järgmiselt:
Antioksüdante saab liigitada ka lahustuvuse järgi. Nii jagatakse vitamiinid, millel on antioksüdantne toime, järgmiselt: 
* rasvlahustuvad antioksüdandid (rakumembraanis ja rakuorganellides), näiteks retinoidid (ka karotenoidid)), tokoferoolid ja ubikinoonid; 
* vesilahustuvad antioksüdandid (tsütoplasmas ja vereplasmas), näiteks C-vitamiin;
Raamatu "Death in Small Doses?: Antioxidant Vitamins A, C and E in the Twenty-first Century: Book One" autor Randolph M. Howes loetleb näiteks 32 rahvusvahelist teadusorganisatsiooni (FDA, AHA, NCI jpt), kes, tuginedes tõenduspõhise meditsiini uuringutele, ei soovita antioksüdantse toimega vitamiinide omal käel tarbimist, peamise ohuna on mainitud suurenenud riski haigestuda pahaloomulistesse kasvajatesse.
Antioksüdante sisaldavaid preparaate kasutatakse mitmesuguste haiguste ennetamiseks või raviks, aga ka toidulisanditena tervise tugevdamiseks või toidu säilivuse parandamiseks. Ülemäärane antioksüdantide manustamine võib olla organismile kahjulik.
Sünteetilised antioksüdandid.
Antioksüdandid maalrivärvide lisanditena (enamasti fenoolid) aeglustavad värvi kuivamist ja nahkse kile teket. Lisatuna plastidele või kummidele aeglustavad nende oksüdatiivset lagunemist.
Eesti ohvitseride ülendamine 24. veebruaril 1935

Käskkirjaga kaitsevägedele nr. 4 – 20. veebruarist 1935 kõrgendas Peaminister Riigivanema ülesannetes Konstantin Päts auastmes järgmised ohvitserid:
The Veronicas

The Veronicas on Austraalia "electropop"'i ja "pop rock"'i bänd. 
Bändi moodustasid aastal 2004 Brisbane'is õed Jessica Origliasso ja Lisa Origliasso.
Kiil (laevandus)

Kiil (hollandi keeles "kiel", ladina keeles "Carina") ehk puulaevade ajastul laeva või paadi emapuu on aluse põhitala(d), mis laevaehitusel esimesena staaplil või kuivdokis paigaldatakse. Ülejäänud osad, näiteks kereplaadid või kaared, kinnitatakse emapuu külge. Emapuu mahapanek on tava järgi tähtis sündmus, võrreldav maja nurgakivi panekuga. Rahvusvahelistes laevanduskonventsioonides on laeva kiilupaneku kuupäev see, millest alates kohaldatakse laevale üht või teist reeglit. 
Õigusraamistik.
Eesti seadusandluses kasutatakse väljendit:
Laeva kiilu mahapaneku või samas ehitusstaadiumis olemise kuupäev
SOLAS konventsioonis kasutatakse läbivalt väljendit:
laev, mille kiil on pandud või mis on samasuguses ehitusjärgus ... kuupäeval
Välislingid.
‎
Sadamaait

Sadamaait on hoone Kuressaares Tori linnaosas Veski tänav 9. 
Hoone ehitati 1663. aastal Tori abajasse vanale sadamakaile.
Kahekorruseline dolomiitplokkidest ehitatud hoone oli läbi aegade kasutusel laohoonena. 
1870. aastal ehitas kaupmees Schmidt hoone ümber auruveskiks, andes sellega nime tänavale, kus ehitis asub. Sel ajal ehitati juurde madalam, laevaninakujuliselt väljaulatuva otsaseinaga ühekorruseline hooneosa. 1878–1915 asus territooriumil ka Wildenbergi nahavabrik. Hilisemad nõukogudeaegsed (ETKVL-i lao) juurdeehitised on lammutatud. 
2007. aastal õnnistas hoone etenduste esitamise kohaks Anti Toplaan, hoones esitas Kuressaare Linnateater "Reigi õpetajat".
2009. aastal oli hoone kasutusel etenduspaigana. Kalju Komissarov lavastas seal Urmas Lennuki näidendi "Igavene kapten".
DKNY

DKNY (Donna Karan New York) on USA moelooja Donna Karani loodud moemaja New Yorgis.
Ajalugu.
DKNY brändi lõid 1984. aastal Donna Karan ja tema abikaasa Stephen Weiss. Karani eesmärk on ühendada mugavus, tänapäeva mood ja luksuslik joon ning ta looming on toonud talle kuulsust üle maailma. Ta on öelnud, et kogu tema disain algab ja lõpeb inimese kehaga. Brändist sai börsiettevõte 1996. aastal ning 2001. aastast kuulub DKNY maailmakuulsa luksuskaupade kontserni LVMH (Moët Hennessy Louis Vuitton) koosseisu.
Kauplused.
DKNY peakorter asub 550 Seventh Avenuel Manhattanil New Yorgis. Praeguseks on avatud 70 DKNY ja Donna Karan Collectioni kauplust üle maailma. Neist 20 asuvad Hiinas, sh Hongkongis ja Shanghais, kaks Kanadas ja neli Dubais. Paar kauplust on avatud ka Taanis. Esimene kauplus avati 1997. aastal Londonis ja järgmine 1999. aastal New Yorgis.
Varjulill

Varjulill ("Asperula" L.) on taimede perekond madaraliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 186 liiki. 
Eestis on levinud kaks liiki:
Ristmadar

Ristmadar ("Cruciata" Mill.) on taimede perekond madaraliste sugukonnast.
Eestis kasvavad kaks levikult haruldast liiki:
Voldemar Maask

Voldemar Maask (30. mai 1941 Kirov – 14. november 1998 Tallinn) oli eesti fotograaf, kes tegi kaastööd paljudele väljaannetele ja fotoagentuuridele ning viljeles portree- ja reportaažfotot.
Aastatel 1956–1958 oli ta vabakutseline fotokorrespondent, 1959–1980 töötas mitmes väljaandes: ajalehtedes Noorte Hääl ja Nõukogude Õpetaja ning ajakirjas Noorus. 
Ta oli hinnatud fotograaf, kelle teoseid kasutati nii Nõukogude Liidus (1980–1991 oli ta uudisteagentuuri Hoвости (APN) fotokorrespondent) kui ka Soomes ja mujal välismaal. 
Elu viimastel aastatel oli ta Eesti välisministeeriumi fotograaf ning jäädvustas ka Lennart Meri välisreise. 
Ta oli väga hinnatud reprofotode tegija. Viimastel aastatel kasutas ta fotoaparaate Nikon FE 2 ja Nikon F70.
Lockheed Martin F-22 Raptor

Lockheed Martin F-22 Raptor (eesti keeles 'röövlind') on üheistmeline, kahe reaktiivmootoriga peitetehnoloogiatel põhinev viienda põlvkonna taktikaline hävituslennuk. Loodud Ameerika Ühendriikide õhuväe (USAF) jaoks.
F-22 hakati arendama mõned aastad peale külma sõja lõppu. Selle väljatöötamisel kasutati oma aja kõige uudsemaid tehnoloogiaid ja materjale. Esmalend toimus 7. septembril 1997.
F-22 peamine arendaja oli Lockheed Martin. Programmi partner Boeing tegeles tiiva, kütusepaagi ja lennuomaduste arendusega ning piloodi maapealse treeningusüsteemi loomisega. 
Lennuki algne tähistus oli YF-22 ja F/A-22. Pärast tellimuste saamist Ameerika Ühendriikide õhuväelt, võeti lennuk tegevteenistusse 2005. aasta detsembris, saades uue tähistuse F-22A. 
Vaatamata viivitustele lennuki valmimisel ja üha suurenevale maksumusele kinnitas Ameerika Ühendriikide õhuväe juhtkond, et F-22 Raptori projekt on riigile oluline ning see tuleb ellu viia. Ettevõte Lockheed Martin kinnitas, et lennuki F-22 peitetehnoloogia, kiirus, relvastus ja juhitavus teevad sellest maailma parima hävituslennuki. 
Algne tellimus Ameerika Ühendriikide õhuväelt oli 750 F-22 tüüpi lennukit, kuid valmis tehti kõigest 187. 
2009. aasta aprillis peatas USA kaitseminister ajutiselt Raptori arendamise, põhjendades: "Raha, mis me lennukile kulutame, on meeletu, ja kuigi mõistame, et tegu võib olla meie riigile väga vajaliku sõjalennukiga, on see (F-22) liiga kallis ning neid on meil praegu juba piisaval hulgal." 
Selle hävituslennuki ühe lennutunni maksumus on umbes 85 000 USA dollarit (sisaldab hooldust, kütust ja muid kulusid). 
F-22 Raptori arendamine lõpetati 2009. aastal ning asemele võeti odavam ning mitmekülgsem F-35. 
F-22 Raptori programm lõpetati 2011. aastal. 2022. aasta augusti seisuga on relvastuses 183 Raptorit. Üks F-22 maksab koos relvastusega umbes 189 miljonit USA dollarit (~147 000 000 eurot).
Ottomar Douglas

Ottomar Siegfried Douglas (7. oktoober 1893 Ambla – 20. juuli 1984 Göttingen) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Reaalkooli.
Ta võitles Vabadussõjas Balti pataljoni koosseisus 1. jalaväe kompanii ülemana.
Madar

Madar ("Galium" L.) on madaraliste sugukonda kuuluv üheaastaste ja mitmeaastaste rohttaimede perekond.
Praegu loetakse madara perekonda kuuluvaks üle 630 liigi. Enamik liike kasvab põhja- ja lõunapoolkera parasvöötmes. Madara perekond oli 2018. aastal Läti aasta taim.
Johannes Siir

Johannes Siir (11. mai 1889 Kolga, Harjumaa – 13. jaanuar 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). 
1933. aastal nimetati endine Allohvitseride kooli ülem kolonel Johannes Siir teedeministri kohale asunud kolonel Otto Sternbecki asemele kaitseväe Sõjavägede Staabi Jalaväe Inspektuuri laskeinspektori kohustetäitjaks, 01.04.1938 aastast Jalaväe inspektor.
Suri südameinfarkti tagajärjel. Maetud Kuusalu kalmistule.
Sinilatv

 
Sinilatv ("Polemonium" L.) on siniladvaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub 50 liiki, mis kasvavad põhjapoolkeral ja Andides, sageli mägedes. Eestis on neist hajusalt levinud üksnes harilik sinilatv ("Polemonium caeruleum").
Nimetus.
Perekonna teaduslik nimetus tuleb kreekakeelsest sõnast "polemos", mis tähendab 'tüli' ja 'riidu'. Nimelt tülitsesid kaks antiikset ravitsejat, Pontosest pärit Poleimon ja Kapadookiast pärit Philetairos selle üle, kumb neist esimesena avastas ühe siniladvaliigi raviomadused.
Iseloomustus.
Perekonnas on tavaliselt mitmeaastased, harvem üheaastased taimed suurte ükshaaval kasvavate lehtedega. Taimede kõrgus on 10–120 cm. Õied on helesinised, harvem valged, roosad või tumesinised ja koondunud õisikutesse. Viljaks on mitme seemnega kupar.
Sinilatvadel toituvad sageli liblikaröövikud. Üks neist, "Coleophora polemoniella", on selle järgi oma teadusliku nimegi saanud.
Johannes Martins

Johannes Eduard Martins (25. juuni 1889 Pajusi vald, Viljandimaa – 18. september 1943 Irkutski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1935).
1938–1940 oli ta Varustusvalitsuse ülem. 
14. juunil 1941 arreteeriti NKVD poolt.
2B1 Oka

2B1 Oka (vene 2Б1 Ока) oli Nõukogude Liidus välja töötatud 420 mm liikurmiinipilduja tuumalaengute tulistamiseks. GRAU indeks 2B1. 
Oka peakonstruktor oli Boriss Šavõrin.
Oka toru oli 20 m pikk. Üks miin kaalus kas 650 või 750 kg (võimalik, et oli kahesugust laskemoona). Väidetavalt oli laskekaugus 650 kg miinil 25 km ja 750 kg miinil 45 km. Miinidel oli raketimootor. Oka veermik põhines rasketankil T-10 ja oli varustatud 770 hj mootoriga. Iga 5 minuti tagant oli võimalik sooritada üks lask.
Selliseid liikurmiinipildujaid valmistati Leningradis Kirovi tehases 1957. aastal kokku 4. Samal aastal osalesid Okad koos 406 mm liikurkahuritega 2A3 Moskvas oktoobriparaadil.
Katsetuste käigus selgus, et liikurmiinipilduja veermik kipub tohutu tagasilöögi tõttu lagunema. Tagasilöök kahjustas ajami ketirattaid, kiskus käigukasti kinnitustelt maha ja nii edasi. Katsetused lõpetati 1960. aastal ja varsti võeti Okad üldse relvastusest maha, kuna vahepeal olid kasutusele võetud taktikalised tuumaraketid, näiteks 2K6 Luna GRAU indeks 2K6. Need olid märksa odavamad, kergemad ja mobiilsemad.
Eesti ohvitseride ülendamine 24. veebruaril 1934

Vabariigi Valitsuse otsusega 19. veebruarist 1934 ülendati järgmised ohvitserid (Kaitseministri käskkiri nr. 4382 – 20. veebruarist 1934):
Georg Paykull

Georg Paykull (rootsi Göran Paijkull, Paikul, Paickel; 2. mai 1605 Tallinn – 1. veebruar 1657 Stockholm) oli Vana-Liivimaa Paykullide vasallisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane, riigitegelane ja Vöyri (Vöråborg) vabahärra. 
Ta osales Kolmekümneaastases sõjas (1618–1648), teenis majori ja hiljem oobersti auastmes Soome jalaväes (1630–1635) ja oli novembrist 1633 kuni juunini 1634 Schweinfurdi komandant. 1641 võitles koos kindralmajorite Wrangeli ja Königsmarckiga Wolfenbütteli lahingus, kus sai haavata, ning oli aastatel 1643–1645 Olmützi komandant. 6. märtsil 1645 osales Lennart Torstensoni alluvuses jalaväerügemendiülemana Praha lähedal toimunud Jankau lahingus, ülendati 1647 kindralmajoriks, võttis osa Praha vallutamisest 1648 ja määrati samal aastal Frangimaa kreisi kuberneriks Erfurdis. 
20. septembril 1651 sai ta vabahärratiitli, ning immatrikuleeriti järgmisel aastal Rootsi rüütelkonda (Nr.33). Tiitliga sai ta kingituseks 82 ¼ "mantali" (rootsi ) suuruse Vöråborgi maavalduse Pohjanmaal keskusega Kaitsori ja Karvsor ("Karfsor") külade juures.
Seejärel 1651 ülendati ta jalaväe kindralleitnandiks ja määrati sõjakolleegiumi assessoriks. 1652 sai temast sõjanõunik, oli 1654. aastani Wismari kuberner (komandant) ja seejärel riiginõunik.
Talle kuulusid Virumaal Inju mõis ja Türsamäe küla ning Vilajoki (Willajacke) mõis Säkkijärvil Lõuna-Karjalas.
Perekond.
Georg Paykull sündis Inju mõisniku Jürgen Claesson Paykulli ja Kurna mõisast pärit Margaretha Treydeni pojana. Tema õde Margaretha Paykull (1614–1666) abiellus Injus 1631 sõjaväelase ja hilisema Ellivere (Ellefer) mõisniku Berend Melliniga.
Georg abiellus 27. juulil 1652 vabapreili Sigrid Horniga (1630–1693), kes oli riiginõuniku ja Åminne vabahärra; Wickhusi, Ekebyholmi, Mustela, Skällnora, Gamlebo ja Ryholmi härra Klas Horni (1587–1651) ja Lindholmen-Mörby vabapreili Sigrid Oxenstierna (1590–1644) tütar, Gabriel Oxenstierna ja Bengt Oxenstierna õetütar ning Krister Horni ja Bengt Horni õde. 
Abielust sündis:
Pärast Georg Paykulli surma abiellus Sigrid 17. märtsil 1659 riigi- ja kantseleinõuniku, vabahärra ja Aru mõisniku Per Sparrega (1633–1669).
Zarja poolsaar

Zarja poolsaar (vene полуостров Заря) on poolsaar Venemaal Taimõri poolsaare lääneosas. Selle rannikut ümbritsevad Kara meri ja lõunas Middendorffi laht. 
Zarja poolsaarele rajas 1900. aastal toidulao Eduard von Toll. 
Poolsaar on nime saanud kuunari Zarja auks.
Anatoli Papanov

Anatoli Papanov (vene Анатолий Дмитриевич Папанов ; 31. oktoober 1922 Vjazma – 7. august 1987 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa teatri- ja filminäitleja ning teatrilavastaja.