tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Adolf Kneser

Julius Carl Christian Adolf Kneser (19. märts 1862 Grüssow, Mecklenburg – 24. jaanuar 1930 Breslau (Wrocław)) oli saksa matemaatik.
Adolf Kneser oli kirikuõpetaja poeg. Ta lõpetas Rostocki gümnaasiumi ja astus 1879. aastal Rostocki ülikooli matemaatikat õppima. Kolmandal semestril siirdus Berliini ülikooli, kus kaitses 1884. aastal doktoriväitekirja ja sai doktorikraadi. 
Seejärel töötas ta Marburgi ülikoolis ja 1886. aastast Breslau ülikooli eradotsendina. Valiti 1889. aastal Tartu Ülikooli rakendusmatemaatika erakorraliseks ja 1890 korraliseks professoriks, kellena töötas 1900. aastani. Aastatel 1900–1905 töötas ta Berliini Mäeakadeemias, 1905–1928 oli Breslau ülikooli professor ja rektor. Preisi TA (1923) ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1924).
Tartus hakkas ta uurima süsteemi liikumist mittepüsiva tasakaalu asendi ümbruses ja koostas variatsioonarvutuse õpiku (1900). Töid ka integraalvõrrandite teooria alalt.
Reagan

Reagan võib tähendada järgmist:
USS Ronald Reagan on lennukikandja (CVN-76).
Reagan on asula USA-s Indiana osariigis.
Ludwig Friedrich Kämtz

Ludwig Friedrich Kämtz (11. jaanuar 1801 Treptow, Pommeri (Pomorze) – 20. detsember 1867 Peterburi) oli saksa füüsik ja meteoroloog.
Ta õppis 1819–1822 Halle Ülikoolis õigusteadust, filoloogiat, füüsikat ja matemaatikat. 1823. aastal sai samas doktorikraadi. Oli 1827–1841 Halle, 1841–1865 Tartu Ülikooli füüsikaprofessor, seejärel Peterburis Füüsika Peaobservatooriumi direktor.
Koostas ja avaldas 1860–1864 kolmeköitelise meteoroloogiateatmiku "Repertorium für Meteorologie", milles kuus artiklit käsitlevad meteoroloogiliste vaatluste tulemusi Tartus.
Kämtzi peetakse kaasaja meteoroloogia üheks rajajaks. Ta käis uurimisretkedel Alpides, kus jälgis liustike dünaamikat ja ilmastikunähtusi. Oma artikleis on käsitlenud Golfi hoovust, tuuli jms.
Tartus alustas ta reeglipäraseid meteoroloogilisi vaatlusi, mõõtis õhurõhku, õhutemperatuuri, tuule suunda ja tugevust. Õpetas Tartu ülikoolis meteoroloogiat ja klimatoloogiat. Ta oli Loodusuurijate Seltsi asutajaliige ja Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1865).
Erna Normann

Erna Normann (aastani 1932 Erna Oidermann, 17. (vkj) / 30. september 1904 Tartu – 11. veebruar 1978 Tartu) oli eesti folklorist.
Elulugu.
Erna Normann oli käsitöölise tütar. 
Lõpetas 1923. aastal ENKS Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi, õppis 1923–1926 ja 1932–1936 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, lõpetas filosoofiamagistri kraadiga rahvaluule erialal (ümber arvestatud 1947 filoloogiakandidaadiks), väitekiri "Kurg kündmas" (Tartu 1935). Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Töötas 1929–1938 ERM-i arhiivraamatukogus, 1938–1941 ja 1943–1944 ERA-s, oli 1945–1950 KM rahvaluuleosakonna juhataja ja vanemteadur, 1952–1957 KM-i teadussekretär, 1957–1969 vanemteadur, 1970–1972 KKI teadur. Õpetas õppeülesande korras TRÜ-s mitut loengukursust. 
Teadustöö.
Spetsialiseerus lühivormidele ning hiiu- ja vägilasmuistenditele. Osales hiiumuistendite akadeemilise väljaande kahe köite ning 1964–1972 eesti vanasõnade teadusliku väljaande koostamises. Uurimusi vanasõnadest ja mõistatustest.
Teoseid.
Avaldanud folkloorseid lasteraamatuid. 
Isiklikku.
1932. aastal abiellus Erna Oidermann arst Herbert Normanniga.
Albert Suurkivi

Albert Suurkivi (26. veebruar 1894 – 30. november 1977 New Jersey, USA) oli Eesti poliitik.
Alma Aavik

Alma Aavik (kuni 1912 Alma Paalmann, 20. oktoober 1885 Rasina vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 2. detsember 1977 Handen, Rootsi) oli eesti õpetaja.
Oli õpetaja Tapal, Peterburis ja Tartus. 
Isiklikku.
Alates 1912. aastast oli abielus muusik Juhan Aavikuga.
Valter Kotsar

Valter Kotsar (10. aprill 1903 Tartu – 29. aprill 1977 Uppsala) oli Eesti diplomaat ja konsul.
Alates aprillist 1938 oli ta I sekretär-konsul Eesti saatkonnas Helsingis.
Therese Rei

Therese Rei (sündinud Therese Luts; 16. august 1891 Peterburi – 30. mai 1976 Stockholm) oli eesti laulja (koloratuursopran).
Ta oli abielus riigivanem August Reiga.
Martin Ots

Martin Ots (3. november 1895 Lahmuse vald, Viljandimaa – 9. november 1975 Göteborg) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna 1934. Ordineeriti 15. detsembril 1935. Lüganuse koguduse õpetaja 1940–1944 (valiti 21. jaanuaril 1940 ainsa kandidaadina, 248 häälega poolt, 10 vastu, 1 sedel tunnistati rikutuks), Narva-Alutaguse praostkonna praostiks 1943–1944.
Põgenes 1944 Rootsi, oli alates 1948 Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Göteborgi koguduse õpetaja.
Döhreni torn

Döhreni torn [dööreni] (saksa "Döhrener Turm") on hiliskeskaegne, 14. sajandist pärinev vahitorn Saksamaal Hannoveris.
Reinhold Kleitsman

Reinhold Johannes Kleitsman (17. november 1892 Järvamaa – 4. juuli 1975 Stockholm) oli eesti arst.
Aastatel 1903–1908 õppis ta Paide Linnakoolis, 1912. aastal lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi. Lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1916. 1916–1920 töötas sõjaväearstina, osales Vabadussõjas.
1921–1922 oli Tartu Ülikooli operatiivse kirurgia instituudis vanemassistent. 1922–1925 oli naistekliinikus nooremassistent ja 1925–1939 vanemassistent. 1925. aastal sai meditsiinidoktori kraadi tööga "Varajase raskejalgsuse diagnoosimisest kunsttehisliku glükosuuria abil". 
Alates 1928. aastast Tartu Ülikoolis naistehaiguste eradotsent, alates 1938 dotsent, alates 1940 titulaarprofessor. Aastatel 1940–1941 oli ta günekoloogia ja sünnitusabi kateedri juhataja.
Aastatel 1941–1944 töötas ta Kuressaare Maakonnahaiglas naistehaiguste ja sünnitusabi osakonna juhatajana.
1944 põgenes Rootsi. Seal töötas algul arhiiviassistendina, alates 1950. aastast arstina.
Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Ühiskondlik tegevus.
Ta oli E.E.L.K. Konsistooriumi assessor ja Tartu Jaani koguduse nõukogu liige. Eesti Üliõpilaste Seltsi juhatuse liige ja vilistlane. Rootsis Eesti Abi juhatuse liige ja esimees, Eesti Rahvusnõukogu kultuurikomisjoni esimees. Eesti Teaduslikus Seltsis oli ta 1947–1950 abilaekur, 1961–1963 revident, 1964–1974 juhatuse liige. Eesti Skautmasterite Kogu Rootsi Koondise esimees.
Gottfried von Rodenberg

Gottfried von Rodenberg oli Saksa ordu Preisimaa haru ja Liivi ordu liige, Liivi ordu maamarssal aastatel 1435–1441.
Gottfriedi vanemad olid oletatavasti Heinrich von Rodenberg ja Beke. Samuti Saksa ordu Preisimaa harusse ja hiljem Liivi ordusse kuulunud Johann von Rodenberg oli ilmselt tema vend. Gottfried pärines Rüthenist Soesti lähedalt. Rodenbergi perekond oli 15.–16. sajandi Lõuna-Vestfaali mõjukamaid aadlisuguvõsasid.
Aastatel 1417–1419 oli Rodenberg Strasburgi (praegu Brodnica) komtuur Preisimaal, seejärel Roggenhauseni foogt. 1426–1430 oli ta üheaegselt nii Schönsee komtuur kui ka Leipe foogt, 1433–1436 oli ta aga Gollubi (praegu Golub-Dobrzyńi) komtuuri ametis. Juba aasta enne sellest ametist lahkumist oli ta saanud ka Liivi ordu maamarssaliks. Seetõttu on oletatud, et tegemist võis olla ka kahe samanimelise orduvennaga, mis aitaks seletada ka Schönsees ja Leipes samaaegselt ametis olemist. Sonja Neitmann on siiski pidanud tõenäolisemaks, et tegemist oli ühe isikuga, kes oli aga kõrgmeistri soosikuks ning määrati juba enne eelmisest ametist vabastamist Liivimaale marssaliks, et sealset orduharu endale ustavana hoida. 1441. aastal, mil maiskondade konflikti ägedaim osa Liivimaal lõppes ning Heidenreich Vincke von Overberg ka kõrgmeistri poolt ordumeistriks kinnitati, pidi Rodenberg marssali ametist lahkuma, sest Vincke varasem vastaskandidaat Heinrich von Notleben kinnitati reinimaalaste lepitamiseks uueks maamarssaliks. 1443. aastal sai ta aga Aluliina komtuuriks, selles ametis oli ta viis aastat, misjärel andmed temast lõppevad.
Harvard (täpsustus)

Harvardi ülikool on USA ülikool.
Harvard võib olla ka:
Inimesed
USA Bostoni piirkonna kohad
Linnad
Muud
Sündinud 22. novembril

"Siin loetletakse 22. novembril sündinud tuntud inimesi.
Iirimaa Eurovisiooni lauluvõistlusel

Iirimaa osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel (iiri: "Comórtas Amhrán Eorafíse") 1965. aastal Napolis. Sestpeale on Iirimaa osalenud kõikidel võistlustel, jättes vahele vaid 1983. aastal Münchenis ja 2002. aastal Tallinnas toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse. 
Iiri rahvuslik ringhääling Radio Telefís Éireann (RTÉ) on Iirimaad esindav ringhääling lauluvõistlusel ning kannab üritust üle igal aastal. Poolfinaalid kantakse üle kanalil RTÈ Two ja finaalid kanalil RTÈ One. 
Kõik Iirimaa laulud seni on olnud ingliskeelsed, välja arvatud ainuke iirikeelne laul "Ceol an Ghrá", mis esindas Iirimaad 1972. aastal. 
Iirimaa on võitnud võistluse seitsmel korral ning on sellega enim kordi võitnud riik lauluvõistlusel. Kõigil seitsmel korral on Iirimaa võidule järgnenud aastal korraldanud ka lauluvõistlust: kuuel korral Dublinis ning ühel korral väikeses 1500 elanikuga Millstreeti linnas. 
2007. aasta lauluvõistlusel esindas Iirimaad traditsioonilise iiri muusika grupp Dervish, esitades loo "They Can't Stop The Spring". Olnud pääsenud automaatselt lauluvõistluse finaali jäi Iirimaa grupp finaalis viimaseks, kogudes vaid viis punkti, kõik Albaanialt. 2008. aastal esindas Iirimaad Dustin the Turkey, kellel ei õnnestunud pääseda finaali oma lauluga "Irlande Douze Pointe", jäädes 15. kohale esimeses poolfinaalis.
Osalemine.
Iirimaa on osalenud võistlusel kõigil aastatel, välja arvatud 1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 1983. aastal toimus RTÉ-s streik, mistõttu ringhäälingul polnud piisavalt ressursse saatmaks oma esindajat. Selle asemel RTÉ kandis võistlust üle BBC kommentaaridega. 2002. aastal polnud Iirimaal õigust osaleda lauluvõistlusel, kuna jäi aasta varem viimaste hulka. Olenemata sellest kandis RTÉ võistlust üle ning saatis Tallinna oma kommentaatori. 
Iirimaa on saatnud lauluvõistlusele 42 laulu, neist seitse on lauluvõistluse võitnud ning 18 on lõpetanud esiviisikus. Iirimaa on ühel korral kaotanud õiguse osaleda võistlusel, sest 2001. aastal jäädi 21. kohale. Iirimaa on kolmel korral osalenud poolfinaalides: 2005. aastal esindas Iirimaad Donna &amp; Joe, lõpetades võistluse poolfinaalis 14. kohal, mis tähendas, et finaali ei jõutud. 2006. aastal esindas Iirimaad Brian Kennedy, kes saavutas poolfinaalis üheksanda koha, mis tagas Iirimaa koha finaalis. Kennedy lõpetas finaalis kümnendal kohal. Iirimaa osales 2008. aastal I poolfinaalis, kust 15. kohaga finaali ei pääsetud 
Viis esitajat on Iirimaad esindanud rohkem kui ühel korral: Johnny Logan (1980, 1987), Linda Martin (1984, 1992), Tommy ja Jimmy Swarbrigg ("The Swarbriggs" nime all 1975. aastal ja 1977. aastal "The Swarbriggs Plus Two" nime all), Maxi (solistina 1973. ja Sheeba koosseisus 1981. aastal).
Hääletamise ajalugu (1975–2023 finaalid).
Iirimaa on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Iirimaa on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Reinhold von Ungern-Sternberg

Reinhold von Ungern-Sternbergi nime kandis mitu ajaloolist isikut:
Sündinud 23. novembril

"Siin loetletakse 23. novembril sündinud tuntud inimesi.
Reinhold von Ungern-Sternberg (1656–1713)

Vabahärra Reinhold von Ungern-Sternberg (ka Renaud von Ungern-Sternberg; 1656 – 7. detsember (vkj 26. november) 1713 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Rootsi riigitegelane ja sõjaväelane.
Reinhold von Ungern-Sternberg sündis Ungru, Valgevälja, Voore, Erastvere, Kooraste, Ungurmuiža ja Väike-Reola mõisniku, vabahärra Otto von Ungern-Sternbergi (1627–1666) ja Helena Zoege von Manteuffeli (1640–1690) pojana.
Ungern-Sternberg teenis Rootsi armees, kus sai oobersti auastme. Samuti oli ta Rootsi kuninglikus õukonnas ülemjäägermeister.
Aastail 1696–1697 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees. Hiljem oli ta Eestimaa maanõunik 1696–1713 ja Eestimaa maanõunike kolleegiumi eesistuja ning kirjutas 1710. aastal Harku mõisas alla Eestimaa rüütelkonna kapitulatsiooniaktile. Samuti allkirjastas ta 1712. aastal dokumendi, millega Peeter I kinnitas Eestimaa rüütelkonna privileegid.
Talle kuulusid Ungru, Erastvere ja Kooraste mõis.
Perekond.
Reinhold von Ungern-Sternberg oli kaks korda abielus:
San Marino Eurovisiooni lauluvõistlusel

San Marino on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusest.
Juunis 2007 teatas San Marino ringhääling, San Marino RTV Euroopa Ringhäälingute Liidule oma soovist osaleda lähitulevikus Eurovisiooni lauluvõistlusel. Selle otsuse vastuvõtmine olenes ringhäälingu aktsionäridest, sealhulgas Itaalia ringhäälingust, RAI-st, kes eemaldus lauluvõistlusest 1997. aastal ja on tuntud lauluvõistluse-vastase kriitika poolt.
San Marino esindaja 2008. aastal oli Miodio, kes esitas Belgradi laval laulu "Compice", mis jäi poolfinaalis viimasele kohale ja seega finaalist välja.
San Marino esialgu soovis 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistluselt eemalduda halva tulemuse tõttu 2008. aastal. Kuid San Marino RTV mõtles ümber ning kinnitas riigi osalejaks Moskvasse. Detsembris 2008 teatas San Marino siiski eemaldumisest, kuid põhjuseks polnud halb tulemus eelneval aastal vaid rahanappus. San Marino naasis 2011. aastal. Alates 2012. aastast on riiki esindanud kolm korda järjest Valentina Monetta. 2014. aastal kvalifitseerus San Marino esimest korda finaalkontserdile. Seni parim tulemus pärineb 2019. aastast, kui San Marino saavutas finaalis 19. koha.
Hääletamise ajalugu (2008–2015 finaalid).
San Marino on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
San Marino on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Kola rajoon

Kola rajoon on haldusüksus Venemaal Murmanski oblastis. Piirneb edelas Soomega.
Suuremad asulad on Murmaši alev ja Kola linn.
Tšehhi Eurovisiooni lauluvõistlusel

Tšehhi tegi Eurovisiooni lauluvõistlusel debüüdi 2007. aastal. 
Esialgu tahtis Tšehhi osaleda 2005. aastal, kuid jäi siiski kõrvale, sest Tšehhi televisioonis oli planeeritud selleks aastaks juba kaks suurt üritust. Järgmisel aastal nad võistlusest osa ei võtnud, sest nende esindaja pidi alustama poolfinaalist ja polnud kindel, kas ta finaali jõuab.
Siiski otsustas Tšehhi rahvuslik ringhääling Česká televize 19. aprillil 2006. aastal, et osalevad 2007. aasta lauluvõistlusel.
Esimene esindaja valiti rahvuslikus eelvoorus SMS-hääletusega. Valituks osutus Tšehhi üks populaarsemaid rokkansambleid Kabát lauluga "Malá dama". Tšehhi jäi poolfinaalis viimasele kohale; Eesti andis talle ühe punkti. 
Hoolimata kahest ebaõnnestumisest osales Tšehhi 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas. Poolfinaalis jäädi viimaseks ja ei kogutud ühtegi punkti.
Pärast seda jäädi aastatel 2010.–2014. aastal halbade tulemuste ja Tšehhi televaatajate vähese huvi tõttu kõrvale.
Tšehhi naasis Eurovisiooni lauluvõistlusele 2015. aastal, kuid ka siis ei jõutud finaali.
2016. aastal jõuti esimest korda finaali. Gabriela Gunčíková esitatud laul "I Stand" jäi aga finaalis 41 punktiga eelviimasele, 25. kohale, seejuures ei saadud televaatajatelt ühtki punkti.
2018. aastal saavutas Mikolas Josef Tšehhi parima tulemuse (6. koha).
Hääletamise ajalugu (finaalid 2007–2016).
Tšehhi on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Tšehhi on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Kovdori rajoon

Kovdori rajoon on haldusüksus Venemaal Murmanski oblastis. 
Rajoonis on Kovdori linn ja 6 asulat (sealhulgas Rikolatva ja Sljuda).
Lovozero rajoon

Lovozero rajoon on haldusüksus Venemaal Murmanski oblastis.
Rajooni suuremad asulad on Revda alev ja Lovozero küla.
Petšenga rajoon

Petšenga rajoon on haldusüksus Venemaal Murmanski oblastis. Piirneb Norra ja Soomega. Enne Teist maailmasõda kuulus Soomele.
Suuremad asulad on Zapoljarnõi, Nikel ja Petšenga.
Olenegorsk

Olenegorsk on linn Venemaa Murmanski oblastis. Asub 112 km kaugusel Murmanskist.
Asutatud 1947. aastal. 1957. aastal sai linnaõigused. Linna läheduses on rauamaagikaevandused.
Linnas on 1963–1976 rajatud radarijaam, mis oli osa raketitõrje eelhoiatussüsteemist.
Gruusia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Gruusia tegi debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 2007. aastal Helsingis.
27. oktoobril 2006 teatas Gruusia, et soovib osaleda 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Sellel ajal oli EBU poolt veel kinnitatud maksimaalne osalevate riikide arv, mis oli 40. Märtsis 2007 teatati, et kõik 42 riiki osalevad Helsingis. Võistlusel pääses Gruusia esindaja Sopho Khalvashi lauluga "Visionary Dream" finaali ning saavutas seal 12. koha.
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Gruusiat pime laulja Diana Gurtskaja, kes esitas laulu "Peace Will Come". Belgradis toimunud teisest poolfinaalist pääses ta edasi finaali ning lõpetas seal 11. kohal.
Augustis 2008 otsustas Gruusia Rahvusringhääling Moskvas toimuval 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lõuna-Osseetia sõja tõttu mitte osaleda. Gruusia keeldus osalemast võistlusel "riigis, mis rikub inimõigusi ja rahvusvahelist õigust", ning kahtles ka Venemaa suutlikkuses tagada osalejate ohutus Moskvas.
Detsembris 2008 siiski otsustati osaleda Moskvas toimuval lauluvõistlusel. Otsuse põhjuseks oli võit 2008. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel ning 12 punkti, mis saadi Venemaalt.
10. märtsil 2009 otsustas Euroopa Ringhäälingute Liit, et Gruusia ei tohi Moskvas toimuval Eurovisiooni lauluvõistlusel esitada rahvusliku vooru võitnud Venemaa peaministrit Vladimir Putinit pilavat laulu "We Don't Wanna Put In". Gruusia keeldus laulu sõnade muutmisest ning teatas, et loobub osalemisest.
Hääletamise ajalugu (2007–2023 finaalid).
Gruusia on "andnud" kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Gruusia on "saanud" kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Montenegro Eurovisiooni lauluvõistlusel

Montenegro tegi oma debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 2007. aastal Helsingis. Varem oli Montenegro lauluvõistlusel osalenud Jugoslaavia (nii Jugoslaavia Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi 1961–1991 kui ka Jugoslaavia Föderatiivse Vabariigi 1992) koosseisus ning Serbia ja Montenegro koosseisus (2004–2006).
2005. aastal esindas Serbiat ja Montenegrot bänd No Name, mis oli pärit Montenegrost. Samuti olid Montenegrost Jugoslaavia esindajad aastatel 1983 ja 1984.
Ajalugu.
2004. ja 2005. aastal osales Montenegro lauluvõistlusel Serbia ja Montenegro liitriigina. 2006. aastal Serbia ja Montenegro eemaldus võistlusest, sest kaks vabariiki ei suutnud otsustada, millist kandidaati Eurovisioonile saata.
Alates 21. maist 2006, kui Montenegrost sai iseseisev riik, on Montenegro võistelnud lauluvõistlusel üksi. Riik tegi debüüdi 2007. aastal Helsingis.
Moldova Eurovisiooni lauluvõistlusel

Moldova on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2005. aastast. 2005. aastal esindas Kiievis Moldovat Zdob și Zdub, kus bändiga koos oli laval ka trummi lööv vanaema. Moldova pääses poolfinaalist edasi ning saavutas finaalis 6. koha. 
2006. aastal esindas Moldovat Arsenium ja Natalia Gordienko, kes jäid finaalis 20. kohale. Pärast halba tulemust Ateenas teatas Teleradio-Moldova, et Moldova eemaldub võistlusest ja ringhääling pole 2007. aasta lauluvõistluseks eelarvet eraldanud. Kuid ühiskonna survele vastu tulles saatis Teleradio-Moldova Helsingisse Natalia Barbu lauluga "Fight", mis pääses edasi finaali ning saavutas seal 10. koha.
2008. aastal ei jõudnud Moldova esimest korda nelja aasta jooksul finaali. Moldova džässilugu "A Century of Love", mida esitas Geta Burlacu, jäi poolfinaalis 19 riigi konkurentsis 11. kohale.
2017. aastal esindas Moldovat SunStroke Project, kes saavutas 374 punktiga 3. koha, mis on Moldova kõigi aegade parim tulemus.
Arne Merilai

Arne Merilai (sündinud 27. aprillil 1961 Kohtla-Järvel) on eesti kirjandusteadlane ja kirjanik, Tartu Ülikooli rahvusteaduste professor.
Elulugu.
Ta lõpetas 1979. aastal Kehra Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogia erialal. Ta töötas aasta Tartu 2. Keskkoolis õpetajana, seejärel õppis Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuris. 1990. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis filoloogiakandidaadi kraadi teemal "Eesti ballaad 1900–1940" (Karl Muru juhendamisel). 
Merilai töötas Keele ja Kirjanduse Instituudis nooremteadurina, hiljem Tartu Ülikoolis vanemõpetaja, dotsendi ja vanemteadurina. 2001–2002. aastal oli ta J. William Fulbrighti stipendiaat keelefilosoofias California Ülikoolis Berkeleys. Aastail 2006–2010 oli ta Tartu Ülikooli kirjandusteooria dotsent. Alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kultuuriteaduste ja kunstide instituudi eesti kirjanduse professor. Kirjandusteadusliku sarja "Studia litteraria Estonica" peatoimetaja. Eesti Kirjanike Liidu liige.
Arne Merilai on tegelnud mitme humanitaarteadusega. Ta enese kirjelduse järgi juhtis huvi kirjanduse olemuse vastu ta "rada üle filoloogia, fenomenoloogia ja analüütilise keelefilosoofia isiklikuvõitu pragmapoeetikani". Seda viimast määratles Merilai oma inauguratsiooniloengus järgnevalt: "Pragmapoeetika on kujundliku keelekasutuse filosoofia, mida ma pean kirjandusteaduse alusdistsipliiniks, mis on minu õpetuse tuum, mille ümber kõik muu kallerdub ja selekteerub."
Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel Erakond Parempoolsed nimekirjas, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 114 häält ning ei osutunud valituks.
Looming.
Arne Merilai on käsitlenud kirjandust, filosoofiat ja teatrit. Tema peamised uurimisteemad on olnud eesti luule, poeetika ja pragmapoeetika ning kirjandusfilosoofia. Silmapaistev on Merilai töö ballaadiuuringute vallas, sh eesti ballaadiantoloogiate koostaja ning toimetajana. Ta on avaldanud kaks luuletuskogu ("Merlini aare: Luulemärss 1994–1998", 1998; "Tolmutort", 2001), kaks romaani ("Türann Oidipus", 2009; "Puuinimesed", 2024) ja kirjutanud ka novelle ning näidendeid. Eesti Rahvusülikool 100 pidustuste kulminatsioonis etendus Tartus Toomemäel A. Merilai stsenaariumi põhjal loodud valgusmäng ("videomapping") "Tartu vaim" (videokunstnik Tencu (Andres Tenusaar ja Peata Film), helilooja Hardo Ran Varres, lavastaja Mart Koldits).
Floyd Merrell

Floyd Merrell (sündinud 1937) on Ameerika Ühendriikide semiootik.
Ta töötab Purdue Ülikoolis (West Lafayette, Indiana, USA).
Heini Hediger

Heini Hediger (30. november 1908 Basel – 29. august 1992 Bern) oli Šveitsi zooloog ja zoosemiootik.
Ta juhatas pikka aega (1954–1973) Zürichi loomaaeda, enne seda ka Berni (1938–1943) ja Baseli loomaaeda (1944–1953).
Ta tegeles loomade käitumise uurimisega, eriti nende ruumitaju ja ruumisuhete ehk prokseemikaga. Selle tulemusena uuendas ta loomade hoidmisviise ja puuride ning aedikute ehitust loomadele oluliselt sobivamaks. Tema uuendused loomade pidamisel võeti kasutusele paljudes maailma loomaaedades.
Nõmme valitsus

Nõmme valitsus on poliitiline institutsioon, mida selle pooldajad peavad 1938. aasta Eesti Vabariigi Põhiseaduse alusel nimetatud ja ametisse astunud Vabariigi Valitsuseks. 
Nõmme valitsus on nime saanud selle moodustamise asukoha järgi, kusjuures moodustamise initsiatiiv tuli Nõmme Eesti Kodanike Komitee juhtkonnalt. See ei taotle poliitilist võimu ega rahvusvahelist tunnustust: "Nõmme valitsust tuleb käsitada kui gruppi põhimõttekindlaid Eesti Vabariigi kodanikke, kelle käes on 1938. a. Põhiseaduse võti. Kas eesti rahvas seda võtit pärast okupatsiooni lõppu veel vajab, on siis juba tema enda otsustada." 
Nõmme valitsuse esimene koosseis nimetati ametisse Vabariigi Valitsuse eksiilis liikme Mihkel Mathieseni poolt 15. septembril 1992.
Ajalugu.
16. juulil 1992 teatas Vabariigi Valitsus eksiilis kavatsusest lõpetada oma tegevus samaaegselt VII Riigikogu kokkuastumisega 5. oktoobril 1992. Olukorras, kus Eesti Vabariigi territooriumil viibisid jätkuvalt Venemaa Föderatsiooni sõjaväeosad, protesteeris sellise teguviisi vastu Mihkel Mathiesen ja hiljem mitmed Eesti poliitikud (sealhulgas Eesti Kodanike Keskerakond). Vältimaks põhiseadusliku järjepidevuse enneaegset lõppu, astus Mihkel Mathiesen 15. septembril 1992 Eestis viibides peaministrina Vabariigi Presidendi ülesandeisse ja nimetas ametisse uue Vabariigi Valitsuse koosseisu. Esialgu neid samme ei avaldatud, kuna loodeti 16. juuli deklaratsiooni tagasivõtmist Heinrich Marga poolt. Sel juhul oleks dokumendid hävitatud ja avalikkus poleks neist midagi teada saanud.
Vahetult enne VII Riigikogu 1. istungjärgu algust 5. oktoobril 1992 andis Nõmme Valitsuse riigisekretär Ahti Mänd avalikult teada Nõmme valitsuse loomisest. Endine Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Heinrich Mark nimetas seda ebaseaduslikuks. Ajakirjandus on Nõmme valitsuse olemasolu üldiselt ignoreerinud.
Alates 8. juulist 2019 on Nõmme valitsuse uue koosseisu peaministri asetäitja ja kohtuminister Edgar Salin.
Valitsuse kodulehe väitel on valitsuse tegevus olnud algusest peale peatatud, kuigi seadustes sellist mõistet ei leidu ja ametlikult pole kunagi määratletud, mida see mõiste tähendab. Valitsuse üheaegselt ametis olevate liikmete arv on kõikunud 4 ja 6 vahel. 26. juulil 2005, pärast kaht ebaõnnestunud katset kutsuda kokku neljaliikmeliseks kahanenud Vabariigi Valitsuse koosolekut (mõlemal korral puudus Hando Kruuv) tunnistas Ahti Mänd konfidentsiaalse ettekandega Kalev Otsale Vabariigi Valitsuse teo- ja otsustusvõimetuks ja avaldas selle ettekande hiljem endatehtud nn Riigi Teatajas.
Evald Aavik

Roland Aavik (24. jaanuar 1941 Kuressaare – 7. mai 2024) oli eesti näitleja. 
1961. aastal lõpetas ta Kingissepa Töölisnoorte Keskkooli, misjärel õppis aastatel 1961–1963 Tartu Muusikakoolis viiulit. Nõukogude armees (Tartu garnisonis) aega teenides mängis sõjaväeorkestris. 1965. aastal lõpetas ta näitlejana Vanemuise õppestuudio.
Valgevene Eurovisiooni lauluvõistlusel

Valgevene on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2004. aastast. Sellel Istanbulis toimunud Eurovisioonil olid esimest korda kasutusel poolfinaalid, kus tuli osaleda ka Valgevenel. Riiki esindasid Aleksandra ja Konstantin, kes laulsid end lauluga "My Galileo" 22 osaleja hulgas 19. kohale (said kokku 10 punkti). See tähendas, et Valgevene pidi ka järgmisel aastal läbima kõigepealt poolfinaali. 
2005. aastal Kiievis esindas Valgevenet Anželika Agurbaš. Anželika laulis laulu "Love Me Tonight" poolfinaalis 13. kohale, kogudes 67 punkti. Valgevenet see tulemus finaali ei viinud. 
2006. aastal Ateenas esindas Valgevenet laulja Polina Smolova. Lauluga "Mum" jäi Valgevene poolfinaalis 22. ehk eelviimasele kohale, kogudes vaid 10 punkti. 
2007. aastal läks Valgevene eest lavale Dimitri Koldun, kes lauluga "Work Your Magic" viis Valgevene esimest korda finaali, saavutades poolfinaalis 4. koha 28 võistleja hulgas. Laulu helilooja on vene laulja Filipp Kirkorov. Finaalis koguti 145 punkti, mis asetas Valgevene lõpptabelis 6. kohale. 
Kuigi Valgevene saavutas Helsingis kuuenda koha, siis 2008. aastal kehtima hakanud uute reeglite järgi pidi Valgevene alustama taas poolfinaalist. Seekord esindas riiki Ruslan Alekhno, kes lauluga "Hasta La Vista" jäi poolfinaalis 17. kohale 19 osaleja seas ning kogus 27 punkti, millest ei piisanud finaali kvalifitseerumiseks. 
Hääletuses on Valgevene andnud peaaegu igal aastal oma 12 punkti Venemaale ja on saanud Venemaalt suhteliselt kõrgeid punkte vastu.
2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Valgevene riiklik ringhääling BTRC kinnitas osalemist 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, avaldades riikliku eelvooru Eurofest 2009 reeglid. 
Valgevene otsis oma kuuendat esindajat Eurovisiooni lauluvõistlusel neljaastmelise konkursiga. Esimeses voorus valis kutseliste muusikainimeste žürii 15 laulu, mis said osaleda poolfinaalides. Poolfinaalid toimusid detsembris, kus professionaalne žürii valis viis finalisti. Riigisisene finaal toimus jaanuaris ja võitja valiti telehääletusel.
Neljas tase oli artisti eelvalmistus Moskvaks ja 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus.
Laule BTRC-sse sai saata 5. oktoobrist kuni 20. novembrini 2008.
Hääletamise ajalugu (2004–2017 finaalid).
Valgevene on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Valgevene on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Kreenholmi streik

Kreenholmi streik oli 1872. aasta augustis ja septembris Vaivara kihelkonnas toimunud Kreenholmi Manufaktuuri vabrikutööliste väljaastumine nende esitatud majanduslike ja töökorralduslike nõudmiste täitmiseks. Kreenholmi streik oli üks selle aja suuremaid tööliste väljaastumisi Venemaa Keisririigis.
Töötajate nõudmised augustis 1872:
Esitatud nõudmistest osa jättis tehasevalitseja G. Kolbe rahuldamata, sest tal puudusid vastavad volitused, ning ta kutsus selle probleemi lahendamiseks kohale vabriku omanikud. 
14. augustil 1872 katkestas kuni kõigi nõudmiste läbivaatamiseni töö 500 töölist tehase umbes 4500 töölisest. 
21. augustil 1872 sõlmiti kokkulepe tööliste esindajate ja tehasevalitseja G. Kolbe vahel. Kokkuleppe sõlmimisel viibisid kohal Eestimaa kuberner Šahhovskoi, Peterburi sandarmivalitsuse ülem Birin ja nelikümmend tööliste esindajat. Rahuldati enamik tööliste nõudmistest, välja arvatud töötasu küsimus, sest see sõltus turuhindadest, ja isiklikud küsimused (velsker Palkin, kordnik Säkk), sest neid ei olnud sobilik lahendada "poliitilise" otsusega sellisel tasemel. Kokkuleppe kinnitas ja oli sellega nõus Kreenholmi manufaktuuri direktor parun Ludwig Knoop. 22. augustil 1872 asusid kangrud taas tööle. 
Edasiste korratuste vältimiseks arreteeriti 9. septembril Villem Preismann, Jakob Tamm ja veel mõned aktiivsemad töötajad. 11. septembril sulgesid mässajad Kreenholmi saarele viiva silla ega lasknud ülejäänud töötajaid tööle, ning nõudsid arreteeritute vabastamist. Haagikohtunik koos politseikordnikega proovis küll silda vabastada, kuid neid rünnati kividega. Olukorra uuesti kontrolli alla saamiseks pöördus haagikohtunik abi saamiseks sõjaväe poole. Kohale tuli pool pataljoni sõdureid polkovnik Reinvaldi juhtimisel, kes võttis vabriku oma kontrolli alla.
12. septembril toimusid uued kogunemised töölisasulas, kus nõuti Preismanni, Tamme ja nende kaaslaste vabastamist. Kohale saabunud kuberner Šahhovskoi palus lisaks vabrikut valvavale sõjaväele Jamburgist (Peterburi kubermangust) abijõude. 13. septembriks oli olukord kindlalt valitsusvägede kontrolli all. 14. septembril taastus osaliselt vabriku töö.
Alustati juurdlust korratuste põhjuste ja nendes osalenute väljaselgitamiseks. 15. septembril oli töö vabrikus täielikult taastunud, arreteeriti 22 isikut, keda kahtlustati aktiivses mässus osalemises. 19. septembril viidi sõjaväed vabrikust välja. Juurdlus jõudis järeldusele, et korratustel ei olnud poliitilisi motiive, ning toimunud sündmuste põhjuseks tuleb pidada vabriku oskamatut juhtimist selle administratsiooni poolt. 
Augustistreigi volinikud Villem Preismann kaaslastega vabastati vahi alt, kuid neid ei võetud vabrikusse tööle tagasi. Septembrimäss oli Venemaal üks suuremaid vastuhakke ning selles osalemise eest arreteeritute üle mõisteti kohut ja nii mõnigi sattus pikaks ajaks sunnitööle.
Heldur Vatsel

Heldur Vatsel (19. september 1916 Tallinn – 1. märts 1982 Tartu) oli eesti operetihelilooja. 
Ta õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis, kus oli Eduard Oja õpilane.
Eesti Kalmaniks kutsutud helilooja kirjutas enne II maailmasõja kümmekond menukat operetti, millest enamik ka Vanemuises lavastati. Tuntumad neist on "Õnnelend" (1934), "Napoli pärl" (1935), "Taevalik meloodia" (1936), "Dreiklang der Herzen" ("Südame kolmkõla", 1936), "Komandöri tütar" (1937), "Theoura" (ehk "Havai tüdruk", 1937–1938) ja "Igatsetud maa" (1939). Viimasest on tuntuim duett "Iga naine ükskord armub".
"Theoura" partituuri ostis üks Viini kirjastus ja see võinuks saada esimeseks eesti operetiks välislavadel, kuid noodid hävisid Viini pommitamisel. Vatseli looming oli Eesti NSVs põlu all oma rahvuslik-romantilise temaatika tõttu. Sõjajärgsel ajal oli Heldur Vatsel Eesti Raadio toimetaja, ka mitme Lõuna-Eesti orkestri juht ja dirigent, samuti klaveriõpetaja mitmes koolis. Viimastel aastatel elas tagasitõmbunult Tartus.
Isiklikku.
Tema tütar Pille Mark (s. 1943) on muusikaõpetaja, lapselaps Pille Kangur (1966–2013) oli helilooja.
Shigeru Shimada

Shigeru Shimada (1885–1954) oli Jaapani diplomaat.
Ta õppis Tokyo Võõrkeelte Kolledžis vene keelt ja oli tõlgiks Jaapani armees. Lisaks oskas ta inglise ja prantsuse keelt. 1907. aastal asus ta Jaapani välisministeeriumi teenistusse. Rohkem kui kolmekümne aasta jooksul töötas ta Jaapani esindustes üle kogu Venemaa.
1939. aastal avas Jaapan diplomaatilise esinduse Eestis. 1939–1940 oli Shimada Jaapani Tallinna saatkonna 1. sekretär. Suur osa tema tööst oli seotud esinduse avamise, selle olmemurede ja sulgemisega.
Voldemar Ader

Voldemar Ader (29. juuli 1907 – 7. juuli 1991) oli eesti näitleja.
Töötas aastatel 1937–1947 Vanemuises ja 1947–1968 Ugalas.
Andrus Allikvee

Andrus Allikvee (sündinud 2. juunil 1957) on eesti näitleja.
Töötas aastatel 1980–1981 Ugalas lavamasinistina ning 1981–1999 Vanemuises ja 1998–2001 Ugalas näitlejana. 
Kuni 2023. aasta lõpuni oli ta Tartu Linnaraamatukogu avalike suhete spetsialist.
Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus

Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus (lühendatult ka adventkogudus või adventkirik) on kristlik kogudus, mida tuntakse eelkõige hingamispäeva pidamise tõttu nädala seitsmendal päeval – laupäeval. Kogudus sai alguse milleristide äratusliikumiset 19. sajandi esimesel poolel ja rajati ametlikult 1863. aastal. Koguduse rajajate seas oli Ellen G. White, kelle kirjutisi peetakse tähtsaks ka tänapäeval.
Seitsmenda Päeva Adventistide koguduse teoloogia sarnaneb üldjoontes teiste evangeelsete koguduste omaga, õpetades kolmainsust, Piibli eksimatust jmt. Koguduse eriomasteks õpetusteks on õpetus surmast kui unest ja Kristuse teise tuleku eelsest kohtust. Kogudus propageerib ka tervislikke eluviise, toitumist, usuvabadust ja suhteliselt konservatiivset eluviisi.
Kogudust juhib Peakonverents, asukohaga Silver Spring, Maryland, Ameerika Ühendriigid, mille allasutused on divisjonid maailma eri piirkondades. Divisjonid moodustuvad omakorda unioonidest, mis koosnevad üldjuhul koguduste liitudest. Eesti 19 adventkogudust kuuluvad Adventistide Koguduste Eesti Liitu, mis kuulub koos Läti liidu ja Leedu misjonipõlluga Balti Uniooni (kontoriga Riias), mis omakorda kuulub Peakonverentsi Trans-Euroopa divisjoni alla.
Adventkogudustes üle maailma on 15780719 liiget (seisuga 30.06.2008), viimastel aastatel on kogudusega liitunud enam kui miljon uut liiget. Kogudusele kuulub palju koole, kirjastusi ja tervishoiuasutusi (haiglad ja sanatooriumid) ning ülemaailmne heategevusorganisatsioon ADRA (Adventkoguduse arengu- ja katastroofiabi organisatsioon). 
Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus Eestis.
Vaimulikud.
Adventkoguduses on kolmeastmeline vaimulike ordinatsioonisüsteem (diakon, kogudusevanem ja pastor). Kohaliku koguduse tööd juhib koguduste liidu määratud pastor, kes on ka kohaliku koguduse juhatuse esimeheks. Kogudusevanemad ja diakonid valib kohalik kogudus.
Karl Gutmann

Karl Gutmann (27. jaanuar 1884 Vao vald, Virumaa – 2. märts 1938 Rakvere) oli Eesti kohtunik.
Ta oli alates 1920. aastast Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat ja alates 1921. aastast Rakvere 1. jaoskonnakohtunik.
Sündinud 24. novembril

"Siin loetletakse 24. novembril sündinud tuntud inimesi.
C-hepatiit

C-hepatiit on C-hepatiidiviiruse põhjustatud nakkushaigus, mis akuutses faasis on enamasti (90%) asümptomaatiline, umbes 80% HCV-st põhjustatud hepatiidijuhtumeid läheb üle krooniliseks. Inkubatsiooniperiood kestab umbes 2 nädalat – pool aastat. Koos HBVga oluline maksarakulise vähi (HCC) riskitegur.
30% juhtudest pole tagantjärele nakatumise allikat võimalik kindlaks teha. Levinumad nakatumise viisid on intravenoossete narkootikumide (nt heroiin) süstimine, tätoveerimine ja naha augustamine.
Krooniline faas 1/3 juhtudest aktiivse kuluga ning ebasoodsa prognoosiga. Vaid vähem kui 2% juhtudest esineb iseeneslik täielik paranemine. 
Põhiline ravi interferoonravi. Selle edukus on umbes 30%, sõltuvalt viiruse tüübist. Efektiivsete vaktsiinide väljatöötamine on raskendatud viiruse suure varieeruvuse tõttu.
Maailma Merendusülikool

Maailma Merendusülikool ("World Maritime University") on rahvusvaheline kõrgkool, mis loodi 1983. aastal Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) ja Rootsi valitsuse heakskiidul. Merendusülikool asub Rootsis Malmös. 
Õppetöö toimub sealses ülikoolis inglise keeles.
Halifax

Halifax on linn Kanadas, Nova Scotia provintsi ja Halifaxi piirkondliku omavalitsuse keskus.
Fairview Lawni, Mount Oliveti ja Baron de Hirschi kalmistutele on maetud 150 Titanicu hukkunut, mis on veidi alla poole eales leitud surnukehadest.
Joachim Gottlieb Schwabe

Joachim Gottlieb Schwabe (11. november 1754 Kose – 21. jaanuar 1800 Kadrina) oli baltisaksa päritolu Eesti kirikuõpetaja ja kirjanik. 
Õppis aastatel 1764–1769 koolis Narvas ja aastatel 1769–1773 Tallinna Gümnaasiumis. Jena Ülikooli immatrikuleeriti ta juulis 1778. Ordineeriti õpetajaks 21. juunil 1780.
Seejärel töötas ta kirikuõpetajana 1780–1783 (kutsuti 4. märtsil 1780) Nissi Maarja koguduses, 1783–1796 (kutsuti 2. augustil 1783, ametisse asus 3. oktoobril 1783) Lihula ja Kirbla koguduses ning 1796–1800 (kutsuti 6. mail ja ametisse asus 3. oktoobril 1796) Kadrina Katariina koguduses. Ta valiti 15. jaanuaril 1798 Eestimaa konsistooriumi assessoriks, kuid haiguse tõttu ei võtnud kohta vastu. Ta oli estofiil.
Schwabe elutöö oli eesti maarahva hariduse parandamine. Kuulsaks sai ta eesti keeles luuletava poeedina ja kalendrite autorina. Aastatel 1795–1797 ja 1799 oli ta Eesti-Ma Rahwa Kalendri toimetaja. Kolm Schwabe luuletust: "Laul" (1795), "Lapse uinutamisse Laul" (1796) ja "Kewwade laulda" (1797), olid väga populaarsed. Aastal 1832 tõlkis Heinrich Rosenplänter luuletuse "Laul" saksa keelde, pealkirjaga "Der zufriedene Bauer" ('õnnelik talupoeg'). Surmajärgselt ilmus Schwabe "Eestimaa tallomehhe laul", milles ta kritiseeris Eesti maarahva rõhumist.
Isiklikku.
Tema isa Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, tema poeg Peter Heinrich Schwabe oli Jõelähtme ja Jüri koguduse õpetaja.
Provints (Indoneesia)

Provints (indoneesia keeles "provinsi" või "propinsi") on Indoneesia kõrgeima astme haldusüksus. Igal provintsil on omavalitsus, mida juhib kuberner ja ka oma seadusndlik organ. Kuberner ja kohaliku esinduse liikmed valitakse rahvahääletusel viieks aastaks.
Indoneesias on 38 provintsi, millest 12 on moodustatud alates 1999. aastast. Üheksal provintsil on eristaatus: Aceh, Yogyakarta, Paapua, Lääne-Paapua, Edela-Paapua, Kesk-Paapua, Lõuna-Paapua, Mägi-Paapua ja Jakarta. Provintsid on jaotatud linnadeks ("kota") ja regentkondadeks ("kabupaten").
Meinhard Uustalu

Meinhard Uustalu (5. september 1928 Järgküla (praegu Moka) – 22. august 1994 Kasti) oli eesti koduloolane ja genealoog.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Meinhard Uustalu sündis Arnold-Aleksander Uustalu (1903–1973) ja Hilda-Marie Lilleveldi vanima pojana. Ta õppis Haimre kuueklassilises külakoolis ja Tallinna Reaalkoolis. Töötas mõnda aega Haimre rahvamajas.
Siberis.
1949. aastal läks Siberisse järele oma küüditatud pruudile Erna Uustalule, kellega ta Venemaal samal aastal abiellus. Novosibirski oblastisse jäid nad elama 1957. aastani. Seal sündis neil ka 1955. aastal esimene poeg.
"Tasuja" kolhoosis.
Pärast Siberist naasmist asus ta elama Kasti külla ja töötas sealses "Tasuja" kolhoosis. Ta oli nii kassapidaja, elektrik-lukksepp, karjabrigadir kui ka kultuurimaja juhataja. Suure raadioasjanduse huvilisena oli ta kolhoosi raadiosõlmes raadiotehnik ja juhataja.
Koduloolane ja genealoog.
Koduloolasena oli ta põhjalik uurija arhiivides. Fotograafiahuvilisena jäädvustas ta piirkonna perekondlikke sündmusi, aga ka muinsus- ja loodusväärtusi. Oma kodukoha Haimre-Kasti kohta kirjutas ta kümneid ajaleheartikleid. Peale selle tundis ta suurt huvi sugupuu-uurimise vastu. Tema koostatud on mitmed suguvõsakroonikad (Alekand, Erissaar, Kolks, Ots, Uustalu, Valter jt).
Ehkki Meinhard Uustalu oli väga viljakas uurija, on temalt siiani (postuumselt) ilmunud vaid teos "Haimre-Märjamaa piirkonna minevikust", mis valmis käsikirjana juba 1977. aastal, kuid trükivalgust nägi alles 2008. aastal.
Isiklikku.
Meinhard Uustalul on kolm poega. Pojapoeg Märt Uustalu on ajaloolane.
Serbia ja Montenegro Eurovisiooni lauluvõistlusel

Serbia ja Montenegro osales Eurovisiooni lauluvõistlusel kaks korda, 2004. ja 2005. aastal. 
Debüüdi tegi liitriik 2004. aastal Istanbulis, kus Serbiat ja Montenegrot esindas Serbia laulja Željko Joksimović. Joksimovići esitatud laul "Lane Moje" võitis Eurovisiooni ajaloos esimest korda toimunud poolfinaali ning kvalifitseerus finaali. Finaalis saadi 263 punktiga Ukraina järel 2. koht.
2005. aastal esindas Serbiat ja Montenegrot Montenegro bänd No Name, kelle esituses kõlas laul "Zauvijek moja", mis kogus lauluvõistlusel 137 punkti ning saavutas 7. koha.
2006. aastal valiti Serbiat ja Montenegrot esindama taas No Name. Kuid arvati, et No Name'i võit 2005. aasta rahvuslikus eelvoorus tuli tänu Montenegro ringhäälingu taktikalisele hääletusele. 2006. aastal selline hääletuskäik kordus, mistõttu riiklik ringhäälingute liit UJRT ei jõudnud kompromissile, et saata No Name Eurovisioonile Ateenasse. 
20. märtsil 2006 Serbia ja Montenegro ametlikult eemaldus lauluvõistlusest. Riigile jäi siiski võimalus võistlusel hääletada ja punkte anda. Montenegro ringhääling aga Eurovisiooni poolfinaali üle ei kandnud, seega punktid tulid tegelikult ainult Serbialt. 
Pärast 2006. aasta juunis Montenegros toimunud iseseisvusreferendumit on Montenegro ja Serbia osalenud Eurovisioonil eraldi.
Ukraina Eurovisiooni lauluvõistlusel

Ukraina on Eurovisiooni lauluvõistlusel osalenud alates aastast 2003. Ukraina üks kahest riigist, kes ei ole oma osalemise ajal kunagi jäänud välja lauluvõistluse finaalist. Kolmel korral on lauluvõistlus võidetud.
2003. aastal esindas Ukrainat populaarne Ukraina laulja Oleksandr Ponomarjov lauluga "Hasta La Vista", mis jäi 14. kohale. 
2004. aastal esindas Ukrainat laulja Ruslana, kes tõi ka Ukrainale võidu 280 punktiga.
2005. aastal toimus Eurovisiooni lauluvõistlus Ukrainas Kiievis. Ukrainat esindas ansambel GreenJolly ukrainakeelse lauluga "Razom nas bahato" (Разом нас багато), mis kogus 30 punkti ning jäi finaalis 19. kohale.
2006. aastal esindas Ukrainat Tina Karol, kes lauluga "Show Me Your Love" saavutas 7. koha nii poolfinaalis, kui hiljem finaalis. Ukraina on jäänud kahel aastal järjest teiseks 2007. aastal Verka Serdutška esitatud lauluga "Dancing Lasha Tumbai" ja 2008. aastal, kui Ukrainat esindas Ani Lorak lauluga "Shady Lady". 
2013. aastal saavutas Zlata Ognevich lauluga "Gravity" kolmanda koha. 
2016. aastal Stockholmis tõi Džamala looga "1944" Ukrainale teise võidu Eurovisiooni lauluvõistluselt.
2022. aastal esindas Ukrainat Kalush Orchestra lauluga "Stefania" ("Стефанія"), millega saavutati riigi kolmas võit.
Hääletamise ajalugu (2003–2018 finaalid).
Ukraina on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Ukraina on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Sündinud 25. novembril

"Siin loetletakse 25. novembril sündinud tuntud inimesi.
Ro toro

"Artikli nimi peab olema Ro:toro, kuid tehniliste piirangute tõttu ei ole seda võimalik kasutada."
Ro:toro on Eesti folkdžässiansambel.
Ansambel Ro:toro läheneb traditsioonilistele hoogsatele torupillilugudele moodsa helikeele kaudu, lisades muusikasse saksofoni, elektrikitarri ja omavalmistatud alternatiivsed löökpillid. Kõlapilt on sellegipoolest ürgne ja torupillikeskne.
Liikmed.
Cätlin Jaago õppis torupillimängu Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Sandra Sillamaa on Cätlin Jaago õpilasena temaga koos torupilli mänginud alates 2000. aastast, nende vahel tekkinud muusikaline üksteisemõistmine on ansambli alustugi.
Marko Mägi teeb saksofonil improvisatsioonilisi džässisoolosid. Erilised rütmipillid – kausid veega – on avastanud Silver Sepp. Kausid annavad maheda meloodilise rütmikõla. Karl Laanekask elektrikitarril täiendab ansamblit kaasaegsete kõlavärvidega.
Manmohan Singh

Manmohan Singh (pandžabi ਮਨਮੋਹਨ ਸਿੰਘ; 20. august 1932 Gahis Pandžab – 26. detsember 2024 New Delhi) oli India poliitik, 22. maist 2004 kuni 26. maini 2014 India peaminister, esimene sikh India peaministri ametikohal. 
Kuulus India Rahvuskongressi. Aastatel 1982–1985 oli ta India keskpanga juht ja 1991–1996 India rahandusminister. Pärast 2009. aasta parlamendivalimisi kinnitas India Rahvuskongressi juhitav koalitsioon ta uueks ametiajaks peaministriks. 
Singh on lõpetanud 1954. aastal Punjabi ülikooli Chandigarhis ja 1957 Cambridge'i Ülikooli ning kaitsnud filosoofiadoktori väitekirja majandusteaduses Oxfordi Ülikooli Nuffield College'is 1962. aastal. Ta on töötanud Rahvusvahelises Valuutafondis ja ÜRO-s.
Põõsaspea

"Põõsaspea" on mitme koha ja objekti nimi Eestis:
Sündinud 26. novembril

"Siin loetletakse 26. novembril sündinud tuntud inimesi.
Sydney (Nova Scotia)

Sydney on linn Kanadas Nova Scotia provintsis, Cape Bretoni piirkondliku omavalitsuse keskus. Asub Cape Bretoni saarel.
Sündinud 27. novembril

"Siin loetletakse 27. novembril sündinud tuntud inimesi.
Lebjažje

Lebjažje on mitme asula nimi Venemaal:
Sündinud 28. novembril

"Siin loetletakse 28. novembril sündinud tuntud isikuid.
Saarte loend suuruse järjekorras

See on nimekiri maailma saartest suuruse järjekorras.
Saared pindalaga 10 000 – 25 000 km².
Saaremaa asub selles nimekirjas 175. kohal.
Fumigatsioon

Fumigatsioon ehk suitsutamine (ka "gaasitamine") on mingi keemilise aine (fumigandi) kasutamine eesmärgiga võidelda kahjurite, harvem ka taimehaiguste vastu. Fumigante kasutatakse gaasi või auru kujul.
Fumigandid mõjuvad enamasti objektile (näiteks rottidele) mürgina või kutsuvad esile lämbumise.
Juhan Vilbaste

Juhan Vilbaste (3. aprill 1924 Tartu – 20. oktoober 1985 Tartu) oli eesti zooloog (entomoloog).
Aastatel 1932–1936 õppis Tartu Pedagoogiumi Harjutuskoolis, 1936–1941 Tallinna Gustav Adolfi Progümnaasiumis, 1941–1943 Gustav Adolfi Gümnaasiumis. 1943–1944 töötas kaardistusametnikuna Tööstuslike Uurimiste Instituudi geoloogia osakonnas.
1944 veebruaris läks vabatahtlikuna Soome armeesse, teenis 200. jalaväerügemendis ja osales tõrjelahinguis Karjala kannasel. 1944 juunis langes vangi ja viibis sõjavangis 1945 oktoobrini. 1946. aastal asus tööle Eesti NSV Riiklikus Loodusteaduste Muuseumis. 
Aastatel 1946–1951 õppis Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonnas, lõpetas ülikooli bioloog-entomoloogi kutsega. 1958. aastal kaitses bioloogiakandidaadi väitekirja "Eesti madalsoode tsikaadiliste faunast".
1947–1985 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis, algul laborandina, 1966. aastast surmani vanemteadurina.
Teda on peetud üheks maailma paremaks spetsialistiks tirtide alal. Ta koostas ülevaate nii Eesti kui Põhja-Euraasia tirtidest, kirjeldas teadusele 173 uut tirdiliiki. Rühma "Cicada" (tsikaadilised) eestikeelne teaduslik nimetus "tirdid" on Juhan Vilbaste pandud, see vastab eesti rahvapärasele nimetusele paljude sama rühma esindajate kohta. Kirjutas viis monograafiat Altai (1965), Primorje (1968), Eesti (1971), Tuva (1980) ja Kamtšatka (1980) tirtidest.
Ta uuris ka limuseid, hulkjalgseid ja liblikaid.
Aastatel 1971–1974 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige.
Ta on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli Gustav Vilbaste ja ema Ellen Vilbaste, vend Henn Vilbaste. Tema abikaasa oli Asta Vilbaste ja poeg oli Kaarel Vilbaste.
Sündinud 29. novembril

"Siin loetletakse 29. novembril sündinud tuntud inimesi.
Silm (geograafia)

Silm on kitsas karide- või madalikevaheline laevatatav veeala mõnedes Eesti rannikupiirkondade kohalikus keeles.
Silmad on näiteks Püssirahusilm, Kirisilm.
Salm (geograafia)

Salm on väiksem väin või merekitsus ning selles tähenduses tänaseni kasutusel mõnedes Läänemere rannikupiirkonna kohanimedes.
Eesti põhjarannikul on näiteks Suur salm, Väike salm, Aksi salm ja Püünsi salm. Praegune Salme alevik ja Salme jõgi on saanud oma nime endise salme järgi, mis kuni 18. sajandini lahutas selles kohas Saaremaa saart ja Sõrve saart.
2008. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus

2008. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus toimus Küprosel Limassolis ja oli järjekorras kuues. 
Õhtujuhid olid Alex Michael ja Sophía Paraskevá. 
Lauluvõistluse võitis Gruusia trio Bzikebi lauluga "Bzz...". 
Küpros sai õiguse korraldada lauluvõistlust pärast kaasvõistlejate Portugali, Serbia, Rootsi ja Ukraina võitmist. 
See oli ka esimene Laste Eurovisiooni lauluvõistlus, kus polnud ühtegi debüteerivat riiki. 
2008. aasta võistluseks muudeti mitut reeglit. Üheks neist oli luba täiskasvanutel aidata lapsi laulude kirjutamisel, varem pidid laulud olema laste endi kirjutatud. Lisaks võis endise kaheksa asemel olla sestpeale laval vaid kuus inimest. Kõige suurem muudatus oli see, et ainult pool punktidest otsustati rahva poolt, teise poole otsustas žürii, mis koosnes nii täiskasvanutest kui ka lastest.