tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaos

Kaos (kreeka keeles χάος, "cháos") on täieliku korrastamatuse seisund, vastanduses kosmosele ja universumile. 
Etümoloogiliselt on sõna "kaos" seotud Kreeka tegusõnaga "χαίνω" ("chaino", haigutama), millega peeti silmas haigutavat ruumi, tühjust, lõhet.
Kreeka luuletaja Hesiodose (u 700 eKr) tekstis "Jumalate põlvnemine" ("Theogonia") on kirjutatud kaosest kui maailma algsest olekust: "Tõesti, esmalt oli kaos ja hiljem maa ..." (salm 116). Kosmogoonilises müüdis samastatakse kaost eimiski ja tühjusega. Hesiodosel tekkisid kaosest kaose jumala Chaose lapsed: maajumalanna Gaia, pimeduse- ja ööjumalanna Nyx, allmaailma jumal Erebos, allmaailm kui ühtaegu koht ja isik Tartaros ning armastusejumal Eros.
Piibli esimeses loomisloos (Esimene Moosese raamat 1:2) võiks sõnu "tühi ja paljas" tõlgendada kaosena. Heebreakeelses Piiblis on samas kohas sõnad תֹהוּ וָבֹהוּ ("tohu ṿavohu", tohuvabohu). 
Kaoseteooria.
Matemaatikas ja füüsikas iseloomustatakse sõnaga "kaos" deterministlike võrranditega kirjeldatavate dünaamilise süsteemide korrapäratut juhusliku protsessiga sarnanevat käitumist ning selle seisundi uurimisega tegeleb kaoseteooria.
Kempton Park

Kempton Park (afrikaani keeles Kemptonpark) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
1886. aastal leiti piirkonnas kulda. Kempton Parki linn on rajatud 1903. aastal.
Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Kempton Park enam iseseisev omavalitsusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.
Kempton Parkis asub O. R. Tambo rahvusvaheline lennujaam.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kempton Parki elanikest valgeid 46,85%, mustanahalisi aafriklasi 46,56%, India või Aasia päritolu inimesi 3,32%, värvilisi 2,34% ja teisi 0,93%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 34,96% inimesi, inglise keelt 26,21%, suulu keelt 8,64%, pedi keelt 7,82%, sotho keelt 4,32%, tsvana keelt 3,43%, koosa keelt 3,18%, tsonga keelt 2,42%, venda keelt 1,74% ja ndebele keelt 1,65%.
Randfontein

Randfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis, West Randi ringkonna halduskeskus.
1889. aastal hakati piirkonnas kulda kaevandama. Randfontein on rajatud 1890. aastal, linnaõigused sai 1929. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Randfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 44,85%, valgeid 36,12%, värvilisi 17,51%, India või Aasia päritolu inimesi 0,68% ja teisi 0,83%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 52,14%, tsvana keelt 18,38%, inglise keelt 7,60%, sotho keelt 5,12%, koosa keelt 4,54%, suulu keelt 4,14%, pedi keelt 2,54% ja tsonga keelt 1,95%.
Brakpan

Brakpan on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
Brakpan rajati 1888. aastal, kuid ümbruskonnas leiti kivisütt ja alustati selle kaevandamist. 1905. aastal leiti piirkonnast kulda. Linnaõigused sai Brakpan 1919. aastal.
Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Brakpan enam iseseisev omavalitsus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Brakpani elanikest valgeid 53,31%, mustanahalisi aafriklasi 39,67%, India või Aasia päritolu inimesi 4,14%, värvilisi 2,46% ja teisi 0,42%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 47,20% inimesi, inglise keelt 16,54%, suulu keelt 14,26%, sotho keelt 4,84%, pedi keelt 3,95%, tsonga keelt 2,56%, koosa keelt 2,51%, tsvana keelt 2,01% ja ndebele keelt 1,45%.
Kudina puhandusorg

Kudina puhandusorg on puhandusorg Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Saadjärve voorestikus. Org on tunnistatud ürglooduse objektiks. Orus voolab Kõlaoja. Oru laius on kuni 0,5 km ja sügavus 22 m.
Norralased Titanicul

Norralaste seost ookeaniliinilaevaga Titanic kinnitavad laeva andmed 31st Norra päritolu inimesest.
Statistika ja faktid.
Norralastest ja ameerikanorralastest jäi pärast laevahukku ellu 9 inimest: 2 naist, 2 last ja 5 meest. Koletu öö elas üle seega 29% Norra päritolu reisijaist. Alla 18-aastaseid norralasi oli laeval kokku kaks. Mehi oli kokku lugedes 26 ja naisi 3. Meeste keskmiseks vanuseks oli 31,1 ja naiste keskmiseks vanuseks 35,3 ning laste keskmiseks vanuseks 12,5 eluaastat.
Kolm inimest reisis I klassis, üks II klassis, ülejäänud III klassis.
Kahekümne kahest hukkunust on suudetud tuvastada kaheksa.
Kullamaa liivik

Kullamaa liivik (ka Kullamaa liivamäed) on liivik Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas. Liivik on tunnistatud ürglooduse objektiks. Liivik jääb Marimetsa looduskaitsealale. Liiviku kesk- ja kaguosa (kokku 10 ha) võeti kaitse alla 22. aprillil 1964.
Liivik tekkis Antsülusjärve perioodil.
Liivikust on kaevandatud liiva ja karjääri on tekkinud järv.
Ermelo (LAV)

Ermelo on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis, Gert Sibande ringkonna ja Msukaligwa valla halduskeskus.
Ermelo on asutatud 1880. aastal. Linn on saanud nime Hollandis asuva Ermelo järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ermelo elanikest mustanahalisi aafriklasi 82,63%, valgeid 14,54%, India või Aasia päritolu inimesi 1,76%, värvilisi 0,69% ja teisi 0,38%. Suulu keelt pidas emakeeleks 70,79% inimesi, afrikaani keelt 14,28%, inglise keelt 4,78%, svaasi keelt 4,14% ja ndebele keelt 1,18%.
Kõpu sulglohk

Kõpu sulglohk on karstitekkeline sulglohk Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Hirmuste külas. Sulglohk on tunnistatud ürglooduse objektiks. Lohu mõõtmed on 13 × 20 m.
Kohaliku pärimuse järgi olevat lohk meteoriidikraater, ent teaduslikud uuringud seda ei kinnita.
Moorreesburg

Moorreesburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis, West Coasti ringkonna halduskeskus.
Moorreesburg on rajatud 1882. aastal, linnaõigused omandas 1909. aastal. Linn on saanud nime reformeeritud kiriku vaimuliku J. C. Le Febre Moorrees'i järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Moorreesburgi elanikest värvilisi 70,1%, valgeid 22,5%, mustanahalisi aafriklasi 6,7%, India või Aasia päritolu inimesi 0,2% ja teisi 0,4%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 92,0%, koosa keelt 3,5%, inglise keelt 2,2% ja teisi keeli 2,3%.
Kõpu rannamoodustised

Kõpu rannamoodustised on rannamoodustised Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaare keskosas; need jäävad Kõpu looduskaitsealale. Rannamoodustised on tunnistatud ürglooduse objektideks. Rannamoodustised on tähelepanuväärsed ka rahvusvaheliselt, sest on Loode-Euroopa ühed paremini jälgitavad Läänemere staadiumite rannamoodustised.
Rannamoodustiste sekka kuulub ka endise laguuni kohal olev Kõivasoo.
Malmesbury (LAV)

Malmesbury on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas, Swartlandi valla halduskeskus.
Asula on rajatud 1745. aastal. Omavalitsusliku staatuse sai Malmesbury 1860. aastal ja linnaõigused 1896. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Malmesbury elanikest värvilisi 55,3%, mustanahalisi aafriklasi 24,9%, valgeid 18,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 0,9%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 73,9% inimesi, koosa keelt 16,3%, inglise keelt 3,8%, sotho keelt 3,1% ja teisi keeli 2,8%.
Paternoster (LAV)

Paternoster on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Atlandi ookeani rannikul.
Paternoster on üks vanemaid kalurikülasid Lõuna-Aafrika Vabariigi läänerannikul.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Paternosteri elanikest värvilisi 71,54%, mustanahalisi aafriklasi 16,03%, valgeid 11,62%, India või Aasia päritolu inimesi 0,25% ja teisi 0,61%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 82,57% inimesi, koosa keelt 9,12% ja inglise keelt 5,74%.
Porterville (LAV)

Porterville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Bergrivieri vallas.
Porterville rajati 1863. aastal. Asula sai nime Kapi koloonia riigitegelase William Porteri järgi. Linnaõigused omandas Porterville 1903. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Porterville'i elanikest värvilisi 76,43%, valgeid 21,04%, mustanahalisi aafriklasi 1,59%, India või Aasia päritolu inimesi 0,38% ja teisi 0,57%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,99% inimestest ja inglise keelt 1,94%.
Komi Mu

Komi Mu (komi keeles Коми му, "Komimaa") on Sõktõvkaris ilmuv komikeelne ajaleht.
Esimene komiteemaline ajaleht oli Zõrjanskaja Žizn ('komi elu'), mis ilmus Ust-Sõssolskis aastal 1918. 1919. aasta kevadel nimetati see ümber: V Zõrjanskom Kraju ('Komi krais'). Aastal 1921 alustas Udž ('töö') ning sama aasta juulist Jugõd Tuj ('valgusküllane tee'). Ajaleht oli alguses venekeelne, kuid selles avaldati mõnikord ka komikeelseid ilukirjandusteoseid.
Ajaleht ilmub kord nädalas. Ajalehe tiraaž on umbes 7000 eksemplari.
Pakamäe voor

Pakamäe voor on voor Järva maakonnas Türi vallas Laupa külas; üks Türi voorestiku vooreid. Voor on tunnistatud ürglooduse objektiks. Voore kõrgus on kuni 12 m.
Vikram Potdar

Vikram Potdar (sündinud Punes Maharashtra osariigis Indias) on India loodusfotograaf. 
Ta on rännanud ja metsikust loodusest pilte teinud kõigil kuuel mandril ja Arktikas. 
Ta on viibinud ekstreemsetes oludes: töötanud õhutemperatuuri –48 °C ja +46 °C juures, parema pildi saamiseks astunud tegevvulkaani kraatrisse, et saada häid kaadreid emajääkarust pojaga Churchillis Kanadas, tuli tal veeta 90 tundi 9 päeva vältel 48-kraadise miinustemperatuuri juures. Rännates Antarktikas tuli tal vastu seista tuulekiirusele 30–80 km tunnis.
Potdar on pidanud loenguid metsikust loodusest ja fotograafiast, osa võtnud žürii liikmena mitmest fotokonkursist ning teinud kaastööd mitmele väljaandele, sealhulgas veebisaidile National Geographic Creative ning ajakirjadele Saevus, Smart Photography ja Sanctuary Asia.
Prince Albert (LAV)

Prince Albert (afrikaani keeles Prins Albert) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Kesk-Karoo ringkonnas.
Esimesed eurooplastest asunikud saabusid piirkonda 1762. aastal. 1845. aastal sai Prince Albert linnaõigused. Linn sai nime kuninganna Victoria abikaasa prints Alberti järgi. 1891. aastal leiti linna lähedal kulda.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prince Alberti elanikest värvilisi 85,71%, valgeid 11,27%, mustanahalisi aafriklasi 2,23%, India või Aasia päritolu inimesi 0,17% ja teisi 0,64%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 91,75% inimesi, inglise keelt 4,66% ja tsvana keelt 0,91%.
Hülge pank

Hülge pank (ka Hülgepank) on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kübassaare külas Kübassaare poolsaarel. Pank jääb Kübassaare maastikukaitsealale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga kõrgus on 3,6 m. Pangal on näha Paadla lademe Sauvere kihte.
Katri pank

Katri pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Jõgela külas. Pank jääb Karala-Pilguse hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on umbes 100 m ja kõrgus 1 m. Pangal paljanduvad Paadla lademe Uduvere kihid.
Kuriku pank

Kuriku pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Undva ja Vaigu-Rannakülas Tagalahe looderannal. Pank jääb Tagamõisa hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 1,3 km. Pangal paljanduvad Jaani lademe Ninase kihistiku kivimid.
Uniondale (LAV)

Uniondale on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas.
Uniondale on moodustatud 1856. aastal, kui ühendati kaks väikest asulat Hopedale ja Lyon.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Uniondale'i elanikest värvilisi 80,88%, valgeid 8,93%, mustanahalisi aafriklasi 8,53%, India või Aasia päritolu inimesi 0,15% ja teisi 1,48%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,03%, inglise keelt 1,86% ja koosa keelt 1,15%.
William Pitt noorem

William Pitt noorem (28. mai 1759 – 23. jaanuar 1806) oli Tooride Parteisse kuulunud prominentne Briti 18. ja varajase 19. sajandi riigimees. Ta oli ajaloo noorim Suurbritannia peaminister, olles 1783. aastal ametisse astudes 24-aastane. Ta lahkus ametist 1801. aastal, kuid sai 1804. aastal uuesti peaministriks, jäädes ametisse surmani. Suurema osa oma ametiajast peaministrina oli ta ka ametis varakantslerina. Tema puhul kasutatakse nime täpsustust "noorem", et eristada teda tema isast, varasemast peaministrist William Pittist, 1. Chathami krahvist, keda kutsutakse William Pitt vanemaks või lihtsalt "Chathamiks".
Tema peaministrikarjääri, mis möödus George III valitsemisajal, sisustasid märkimisväärsed sündmused Euroopas, sh Prantsuse revolutsioon ja Napoleoni sõjad. Pitt oli eeskujulik administraator, kes viis läbi mitu majanduslikku ja administratiivset edu toonud reformi, pidades võitlust korruptsiooniga, kehtestades näiteks 1799. aastal tulumaksu ja luues riigivõla vähendamiseks 1786. aastal võlakustutusfondi. 
Ajaloolane Charles Petrie on öelnud, et Pitt oli üks Suurbritannia silmapaistvamaid peaministreid "kasvõi sellepärast, et ta viis riigi vägivallata vanalt korralt uuele [...]. Ta mõistis uut Britanniat."
Maremma

Maremma on geograafiline piirkond Itaalias Toscana edela- ja Lazio põhjaosas. Umbes Arno jõe suudmest Napoli laheni asuv Maremma piirneb läänes Türreeni merega. 
Kuni XX sajandi alguseni oli Maremma valdavalt padurannik, kus esines sageli malaariat. Osa piirkonnast muudeti elamiskõlblikumaks 1928. aastal Benito Mussolini algatatud lahingu maa eest käigus.
Piirkonnas asub 1992. aastal Euroopa kaitsealade diplomi pälvinud Maremma looduspark (linnuala), paljude linnuliikide pesitsuskoht.
Piirkond hõlmab Pisa, Livorno, Grosseto, Viterbo provintsis ning città metropolitana di Roma Capitales järgmiste valdade ala: Bibbona, Campiglia Marittima, Canino, Capalbio, Casale Marittimo, Castagneto Carducci, Castellina Marittima, Castiglione della Pescaia, Cecina, Civitavecchia, Follonica, Gavorrano, Grosseto, Guardistallo, Magliano in Toscana, Manciano, Massa Marittima, Montalto di Castro, Monte Argentario, Montescudaio, Monteverdi Marittimo, Orbetello, Piombino, Riparbella, Roccastrada, Rosignano Marittimo, San Vincenzo, Santa Marinella, Scansano, Scarlino, Suvereto, Tarquinia, Tuscania.
Piirkonna olulisemad jõed on Cecina, Cornia, Pecora, Bruna, Ombrone, Albegna, Chiarone, Fiora ja Marta jõgi.
Maremma pindala on umbes 5000 km².
Edmund Martin

Edmund (Johannes) Martin (13. jaanuar 1910 Pärnu – 18. september 2003 Nassau maakond, New Yorgi osariik, USA) oli eesti filmirežissöör. 
Sündis Pärnus kaupmehe pojana. Õppis Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetamise järel astus Viini Ülikooli majandusteaduskonda. Edasi jätkusid õpingud Austria Filmiliidu Filmikunsti ja Filmitehnika õppeasutuse Filmbund filmikoolis, mille lõpetas filmirežissööri kutsega. Samal ajal oli ta Viini Eesti Seltsi asjaajaja ja Välis-Eesti korp! Wäinla osakonna organiseerija esimees. Edasi töötas ta Berliinis ja Viinis. 
Eesti 1930. aastate kinematograafias oli Edmund Martin ainuke sellise eriala kõrgharidusega mees. Filmiinspektor Artur Adsoni kutsel tuli ta tagasi Eestisse, et abistada eesti filmiala ülesehitamist Eesti Kultuurfilmis, seal ta töötas peamiselt ärijuhina (produktsioonijuhatajana) ja helikroonika tootjana. Tema ettepanekute kohaselt sai Eesti Kultuurfilm riigivanem Konstantin Pätsilt abi ajakohase kinotehnika varustuse ostmiseks. Ta ise hakkas tootma helikroonikaid, mida hakati vahetuse korras saatma ka teistesse riikidesse. 
Eesti Kultuurfilmis töötas ta aastatel 1935–1938. Samal ajal asutas oma kunstsarvetööstuse "Estosarv Ed. Martin &amp; Ko", mis natsionaliseeriti 1940. aastal. Tal õnnestus pääseda tagasi Austriasse Viini ja asuda tööle firmas Wien Film, kus ta töötas seni, kuni produktsioonigrupp viidi üle Prahasse. Viinis oli ta Eesti Seltsi asjaajaja, kes abistas eestlastest sõjapõgenikke. Prahas tuli tal jälle asuda põgenikuteele, et mitte sattuda Tšhehhoslovakkiasse tunginud Punaarmee vangistusse. Sõja lõppedes 1945. aastal sai ta tööd Ameerika Sõjaväe Peakorteri meelelahutusüksuses Special Service, kus filmis muuhulgas ka eesti sõjapagulaste laagreid. Martin moodustas näitetrupi Estonian Ballet and Musical Show ning abiellus Vanemuise endise tantsija Valli Ruubeliga. 1952 siirdusid nad edasi USAsse, kus Edmund Martin õppis disaineriks ja avas New Yorgis mustrikujundusettevõtte Scandic Disainers. 
1956 asus Edmund Martin koos New Yorgi Eesti Haridusseltsiga looma Eesti Filmikeskust. Pooleteise aastaga tegi ta pagulaseestlaste juhtumitest naljafilmi "Seitse vihta", mis esilinastus 30. novembril 1958 New Yorgis. Seda näidati kõigis suuremais eesti keskustes USAs ja Kanadas (selle koopia asub Eesti Filmiarhiivis Tallinnas). 
1964. aastal asusid Martinid elama Lakewoodi, kus nelja aastaga tegi koos Heinz Riivaldiga August Kitzbergi "Libahundi" ainetel mängufilmi "Tiina". Film esilinastus Baltimore'is ESTO'76 ajal ja 1979. aastal Tallinna Kinomajas. 1980. aastatel hakkas ta ette valmistama videomängufilmi Lydia Koidulast, mille stsenaariumi oli kirjutanud kirjandusteadlane Mall Jürma. Filmi plaan ei realiseerunud ja ootamatult suri ka Valli Martin, kes oleks pidanud kehastama Lydia Koidulat.
Martin on kujundanud raamatuid ja kirjutanud ka lauludele sõnu.
Jegor Rotšev

Jegor Rotšev (vene keeles Егор Васильевич Рочев; 7. mai 1937 – 9. oktoober 2012) oli komi kirjanik.
Jegor Rotšev sündis Bolšezemelskaja tundras põhjapõdrakasvataja perekonnas, ajal, mil põdrakari oli teel Põhja-Jäämere poole. Ta lõpetas 8. klassi Ust-Ussinski keskkoolis, töötas Uhta mehaanikatehases, õppis õhtukoolis, teenis aega Nõukogude armees. 1971. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Instituudi lõpetamise järel töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Jugõd Tui ja televisioonis. Aastatel 1977–1993 töötas ta ajakirja Voivõv Kodzuv toimetuses, olles mõnda aega ka peatoimetaja.
Jegor Rotševi esimene jutustus avaldati ajakirjas Voivõv Kodzuv 1962. aastal. 1971. aastal ilmus Rotševi esimene raamat "Батьлöн ордым" ('Isa rada'). Tema tuntuimate teoste hulka kuulub romaanidiloogia "Лӧз тундра" ('Helesinine tundra').
Eesti keeles on 1980. aastal ilmunud Jegor Rotševi lasteraamat "Väike Mitruk ja suur tundra". 2011. aastal avaldatud kogumikus "Seal kaugel-kaugel : valik komi proosat : 30 lugu 27-lt autorilt aastatest 1924–2010." on ilmunud katkend Rotševi jutustusest "Põdrast kiiremini" pealkirja "Mitruk püüab kuud" all.
Kõinastu pank

Kõinastu pank on madal pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kõinastu külas Kõinastu laiul. Pank jääb Kõinastu hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 2,5 km. Panga piires eristatakse kolme panka: Esimene ehk Vesiru pank (allikaviites öeldud Vesiku pank, mis ilmselt vigane nimi), Keskmine ehk Suur pank ja Rööpli pank.
Kübassaare pank

Kübassaare pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kübassaare külas Kübassaare poolsaarel. Pank jääb Kübassaare maastikukaitsealale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 360 m ja kõrgus 1,5 m. Pangal paljanduvad Rootsiküla lademe Soeginina kihid.
Liiva pank

Liiva pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Liivaranna külas. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 600 m ja kõrgus 2,1 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Ninase kihistiku kivimid.
Loode pank

Loode pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Türju külas Sõrve poolsaarel Loode majaka juures. Pank jääb Kura kurgu hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 400 m ja suurim kõrgus 1 m. Pangal paljanduvad Ohesaare lademe kivimid.
Lõo pank

Lõo pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Lõo ja Kaugatuma külas Sõrve poolsaarel. Pank jääb Kaugatoma-Lõu maastikukaitsealale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 250 m ja suurim kõrgus 2 m. Pangal paljanduvad Kaugatuma lademe kivimid. Põhjapoolsemas osas moodustavad ülemise osa krinoidlubjakivid, alumise osa aga savikamad lubjakivid. Kihtide kallakuse tõttu ilmuvad panga lõunapoolsemas osas ülemises otsas nähtavale savikamad lubjakivikihid.
Pank on Lõo kihtide vana stratotüüp.
Merise pank

Merise pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Merise külas Tagalahe idarannal Merise majaka juures. Pank jääb Koorunõmme looduskaitsealale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 250 m ja kõrgus 1,5 m. Pangal paljanduvad Jaagarahu lademe Vilsandi kihid.
Paramaja pank

Paramaja pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Jaani külas. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 80 m ja kõrgus 1,9 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Paramaja kihistiku kivimid. Pank on Jaani lademe stratotüüp, selle Jaani kihistu stratotüüp ja Jaani kihistu Paramaja kihistiku stratotüüp. Paramaja kihistik on panga järgi ka nime saanud.
Pangal paljanduvad mergel ja domeriit. Panga mergel on fossiiliderikas, domeriit sinakashall. Selle kivimeis esineb ohtralt püriiti. Panga profiil on aja jooksul varikalde arvelt kahanenud, kuna meri seda enam ei murruta.
Alice (LAV)

Alice on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas, Raymond Mhlaba valla halduskeskus.
Asula sai alguse misjonijaamast, mis asutati 1824. aastal. Alice sai linnaõigused 1852. aastal.
Aastatel 1981–1994 kuulus Alice Ciskei bantustani koosseisu.
Alice'is asub Fort Hare Ülikooli peakampus.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Alice'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,05%, värvilisi 5,58%, valgeid 0,57%, India või Aasia päritolu inimesi 0,33% ja teisi 0,48%. Koosa keelt pidas emakeeleks 84,00%, afrikaani keelt 7,27% ja inglise keelt 3,52%.
Lindanisa

Lindanisa on linn rahvuseeposes "Kalevipoeg". Kõrgkeskaegne nimi Lindanise viitab taanlaste poolt Läänemere ristisõdade käigus 1219 aastal anastatud ja omastatud muinaseestlaste linnusele Härjänpääl, praegusel Toompeal. 
Lindanisa nime saamist on mainitud eepose seitsmeteistkümnendas loos ( Sõjaratsu sõit, Assamalla lahing, Juhtumised põrgukatla juures, Murueide tütarde tants).
Eesti radadel õitses seitse suve rahu ja õnn. Olevipoeg, kes oli linnatark, ehitas Kalevi kalmukünkale kindlate kantsidega linna. Linn oli rohkele rahvale ka varjupaigaks. Kalevipoeg otsustas anda linnale nime oma ema auks
Hüüdis: "Linn peab L i n d a n i s a k s
Memme mälestuseks jääma,
Sest eks koht ei toida lapsi
Rohkesti kui emarinda." 
Linna on mainitud kuueteistkümnendas loos, kus Kalevipoeg, kes oli otsinud oma laeva Lennukiga teed maailma otsa, purjetab peale rohkeid seiklusi tagasi Lindanisa lahe suunas. Samuti üheksateistkümnendas loos, kus peale edukat põrgus käiku ja Sarviku varakambri tühjendamist, asuti Lindanisas lustima, hõiskama ning mõdu jooma.
Top, bottom ja verse

Inimseksuaalsuses on top, bottom ja verse/versatile sekuaalpositsioon, eriti meeste vahel, kes on seksuaasuhetes meestega. "Top" on tavaliselt isik, kes oraalselt või anaalselt penetreerib, "bottom" on isik, keda penetreeritakse ning "verse" osaleb mõlemas tegevuses või on valmis mõlemaks tegevuseks. Need mõisted võivad olla eneseidentiteedi elemendid, mis osutavad üksikisiku tavalistele eelistustele, kuid võivad ka kirjeldada laiemaid seksuaalseid identiteete.
Pulli pank

Pulli pank (ka Oiu pank) on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Pulli külas. Pank jääb Väinamere hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 500 m ja suurim kõrgus 3,5 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Paramaja kihistiku ja Jaagarahu lademe Kesselaiu kihistiku kivimid.
Pullapää pank

Pullapää pank on pank Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Nõmme külas Pullapää poolsaarel. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 200. Pangal paljanduvad Juuru lademe Tamsalu kihistu kivimid.
Roopa pank

Roopa pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Austla külas. Pank jääb Karala-Pilguse hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Pangal paljanduvad Paadla lademe Sauvere kihid.
Silma pank

Silma pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Karala külas. Pank jääb Karala-Pilguse hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on umbes 50 m ja kõrgus 1,9 m. Pangal paljanduvad Paadla lademe Himmiste ja Uduvere kihtide kivimid.
Soeginina pank

Soeginina pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Atla külas. Pank jääb Vilsandi rahvuspargi piiridesse. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Pangal paljanduvad Rootsiküla lademe Soeginina ja Vesiku kihid. Soeginina kihtidele on see stratotüüpne paljand, ka on need kihid panga järgi nime saanud. 
Kõige alumise osa moodustab 80 cm savikat Vesiku kihtide dolomiiti, mille ülemises osas on püriiti sisaldav katkestuspind. Selle peal on 1,8 cm kollakaspruuni püriiti sisaldavat dolomiiti, mille ülemises otsas on katkestuspind. Seejärel tulevad 20 cm ulatuses Soeginina kihtide dolomiidistunud pruunikashallid {{lubjakivi[[d, selle peal 30 cm helepruuni teralist või purdset dolomiiti, mille alumises osas on veeristest [[Konglomeraat (geoloogia)|konglomeraat]]. Kõrgemal on 20-50 cm helepruuni massiivset ja fossiilidevaest dolomiiti, millel lasub 0,3-1 meetri ulatuses heledat pruunikashalli õhukesekihilist purdset dolomiiti. Selle kohal on katkestuspind, panga ülemise osa moodustab aga tumepruun kavernoosne dolomiit, milles leidub väiksemaid helehalli dolomiidi tükke ja [[ooid]]e.
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti pangad (geograafia)]]
[[Kategooria:Saaremaa vald]]
Suur-Paljassaare astang

Suur-Paljassaare astang on astang Tallinnas Suur-Paljassaarel. Astang jääb Paljassaare hoiualale. Astang on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Astangu kõrgus on 5–6 m ja kõrgus 1,5 m.
Prokopi Saltõkov

Prokopi Saltõkov (Прокопий Ермолаевич Салтыков; 26. juuni 1934 – 1. august 1994) oli handi luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ja pedagoog.
Prokopi Saltõkov sündis Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Šurõškari rajoonis Nartõgorti külas kaluri perekonnas. Juba kooliõpilasena kaotas ta vanemad. 1955. aastal lõpetas ta Muži keskkooli ja asus õppima Leningradi A. I. Herzeni nimelises Pedagoogilises Instituudis, mille lõpetas 1960. aastal vene keele ja kirjanduse õpetajana. 1960–1964 töötas Saltõkov Salehardi pedagoogikakoolis handi keele õpetajana. 1964–1969 töötas ta Šurõškari rajooni koolides õpetajana. Seejärel töötas ta 17 aastat Jamali Neenetsi autonoomse ringkonna tele- ja raadiokomitee handikeelsete raadiosaadete toimetaja ja saatejuhina. Hiljem oli ta Põhjarahvaste kultuurimaja teadustöötaja. Prokopi Saltõkov tegeles ka handi keele šurõškari murde uurimisega ja hantide folkloori kogumisega
Prokopi Saltõkovi esimene luulekogu "Самем арийл" ('Süda laulab') ilmus 1964. aastal Tjumeni raamatukirjastuses. Seejärel avaldas ta luuletusi ajakirjanduses, almanahhides ja kogumikes. 1990. aastal ilmus Sverdlovski raamatukirjastuses ta luulekogu "Мурхи сун" ('Murakakorv').
Eesti keeles on 1973. aastal ajalehes Täheke nr. 11 ilmunud Prokopi Saltõkovi luuletus "Põhjamaa".
Mootorpaat nr 10

Mootorpaat nr 10 oli Eesti merejõudude suurim mootorpaat (tänapäeva mõistes kaater) enne 1940. a. 
Ajalugu.
Kaater oli ehitatud 1908. a Lissabonis ja oli algselt Venemaa soomuslaeva Slava pardaaluseks. Soomuslaev uputati Moonsundi lahingus 17. oktoobril 1917. a ja kaater jäi Eestisse.
Eesti merejõududes oli kasutusel 14. jaanuarist 1919 kuni 16. oktoobrini 1940. a side- ja vahtiteenistuseks. Esialgne nimi oli RV 10 (RV - rannavalve), hiljem Mootorpaat nr 10. Merejõudude käsutuses oli mitu mootorpaati, kuid nr 10 oli suurim.
14. septembril 1939. a osales kaater Poola allveelaeva Orzel interneerimisel Tallinna reidil, kui seda kasutasid sõitudeks allveelaeva juurde kaptenmajor Mihkel Kõvamees ja kaptenmajor Johannes Santpank.
Uisu pank

Uisu pank on pank Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas. Pank jääb Väinamere hoiualale. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga kõrgus on 1,7–3,4 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Mustjala kihistiku kivimid.
Pangalt voolab alla Jõe jõgi.
M. I. Kalinini nimeline kolhoos

NSV Liidu riigitegelase Mihhail Kalinini järgi on nimetatud mitu kolhoosi:
M. I. Kalinini nimeline kolhoos (Kingissepa rajoon)

M. I. Kalinini nimeline kolhoos oli kolhoos (täpsemalt kalurikolhoos) Kingissepa rajoonis. See oli Eesti NSV esimene kalurikolhoos.
Kolhoos asutati 14. mail 1948 Tagamõisa poolsaarel Vaigu rannas Vaigu kaluriühistu baasil. Kaluriühistu oli moodustatud 1945. Kolhoosi esimene esimees oli Aleksander Järvelaine.
1965 ühendati kolhoos Kommunisti-nimelise suurmajandiga.
Kolhoosi mälestuseks avati 25. mail 1978 mälestuskivi, kus on tekst: "Siin rajasid Vaigu ranna kalurid 1948. a. maikuus Eesti esimese, M. I. Kalinini nimelise kalurikolhoosi".
Haakrik

Haakrik (murdesõna; soome sõnast "haaksirikko") on laevahukust randa uhutud laeva ja lasti riismed. Vana rannaõiguse kohaselt kuulus haakrik selle leidjale.
Saaremaa merepäevade jooksul korraldatakse haakrikulaata, kus kaubeldakse merendusega seotud vanavaraga.
Käsmu meremuuseumis on väljapanek haakrikust.
Jaagarahu sadam

Jaagarahu sadam oli sadam Saaremaa lääneosas Kihelkonna lahe juures Jaagarahul. Tänapäeval tahetakse sadamat taastada.
Sadam rajati 1920. aastatel. 1929 lõpetati sadamas sillapikendustööd, mille järel said sadamas randuda ka suuremad laevad. Sadama kaudu viidi välismaale kohalikust paemurrust saadud paekivi. Sadamat ja paemurdu ühendas nelja kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee. 1941 ja 1949 küüditati sadama kaudu saarlasi. Sadama järgi on nime saanud siluri Jaagarahu lade ja selle Jaagarahu kihistu.
Sadam hävis 1969 pärast tormi.
Eesti Pagulasteater Rootsis

Eesti Pagulasteater Rootsis (EPR) oli aastatel 1946–1952 tegutsenud pagulaseestlaste teater.
EPR loodi 17. aprillil 1946 Stockholmis. Juhatusse kuulusid Els Vaarman, Jussi Romot ja Edmar Kuus ning majandusasju korraldav Oskar Luiga. Eesmärgiks seati võimalikult kõigi paguluses olevate näitlejate jt teatriga seotud olnud inimeste koondamine, et sihiteadlikult arendada eestlaste emakeelset teatritegevust.
Eesti Pagulasteater Rootsis reorganiseerijad panid aluse aprillis 1950 uuele näitetrupile, mis hakkas esinema nime all Eesti Teater Rootsis.
Eesti Teater Rootsis

Eesti Teater Rootsis oli aastatel 1950–1953 Stockholmis tegutsenud pagulaseestlaste teater, mis kasvas välja ühingust Eesti Pagulasteater Rootsis. 
Osa lavastusi toodigi välja Eesti Pagulasteater Rootsis märgi all. Eesti Teater Rootsis oli ühingu Stockholmi Eesti Teater eelkäija.
Assamalla lahing

Assamalla lahing on müütiline lahing, mida on mainitud rahvuseeposes "Kalevipoeg". 
Assamalla lahingust on juttu eepose seitsmeteistkümnendas loos (Sõjaratsu sõit, Assamalla lahing, Juhtumised põrgukatla juures, Murueide tütarde tants).
Peale varasemaid heitlusi vaenlastega õitses Eesti radadel seitse suve rahu ja õnn. Olevipoeg, Alevipoeg ja Sulevipoeg ehitasid igaüks ühe linna, mis oleksid ka varjupaigaks sõja ajal. Siiski lõppes rahuaeg ning vaenuväed jõudsid Viru randa. Vaenlase tulekust anti teada
Kalevipojale Lindanisas. Kalevipoeg ratsutas koos sõpradega vaenlasele vastu, abiväeks oli tal sõdalasi Virust, Kuressaarest, Soomest ning saartelt. Viru laiadel väljadel olid vaenlased kui suur sipelgate pesa, nad olid maad laastanud ja riisunud. Kalevipoeg sõitis hobusel kõige tihedamasse sõdalaste hulka ning ta puistas vaenlaste päid kui lehti lepikus.
Virnas katsid surnud välja,
Kehad kuhjas künkaida,
Mitmes kohas kasvid mäeksi
Surnurünkad sambelilla;
A s s a m a l l a s hangusivad
Kümme tuhat kooljakeha. 
Vaenlastest poleks ükski pääsenud, kuid Kalevipoja hobu hukkus rabas. Seepeale kutsus vägilane kaaslased vaenlase jälitamiselt tagasi ning otsustati sõjasaak jagada ja võidusõnumid kodukohtadesse viia.
Jet Airways

Jet Airways on üks suurimaid lennufirmasid Indias. Lennufirma baseerub Mumbais. 2017. aasta oktoobrist sai lennufirmast suuruselt teine lennufirma Indias peale IndiGod. Lennufirmal on maailmas 66 sihtkohta ning lennufirma kodulennujaamadeks on Chhatrapati Shivaji rahvusvaheline lennujaam ja Indira Gandhi rahvusvaheline lennujaam. Jet Airwaysil on kokku 119 lennukit.
Lennufirma asutati 1992. aastal ja alustas tegevust 1993. aastal.
Wietmarschen

Wietmarschen on vald ("Einheitsgemeinde") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis.
Valda kuuluvad külad on Wietmarschen, Füchtenfeld, Schwartenpohl, Lohnerbruch, Nordlohne ja Lohne, kusjuures Lohne on suurim ja seal on raekoda, samas Wietmarschen, mis on suuruselt teine, annab nime. Valla pindala on 119,83 km². 31. detsembril 2015 elas seal 11 863 inimest.
Wietmarschen asub umbes 8 km Lingenist läänes ja 13 km Nordhornist kirdes. Valla kõrgeim koht on Rupingberg Lohnes, 50 m üle merepinna. Kavas on ehitada sinna vaatetorn.
Religioon.
Wietmarscheni kogukond erineb teravalt ülejäänud kreisist religiooni poolest, kuna on suuresti katoliiklik. 2006. aasta veebruaris oli kogukonna religioosne koosseis selline:
Poliitika.
Vallavolikogu.
Wietmarscheni volikogu koosneb 28 liikmest.
Raekoda asub Lohnes.
Partnerlus.
Mortagne-au-Perche, Prantsusmaa, 2. juulist 1989.
Kultuur ja vaatamisväärsused.
Regulaarsed sündmused.
Igal aastal
Majandus ja taristu.
Haridus.
Marien-Schule Wietmarschen (algkool ja "Hauptschule")
Grundschule Lohne (algkool)
Schulzentrum Lohne ("Hauptschule" ja "Realschule")
IndiGo

IndiGo on India odavlennufirma, samas ka India suurim lennufirma, mille turuosa Indias on 39,9%. 
Lennufirma asutati 2005. aastal, lende alustati 4. augustil 2006. Lennufirmal on 167 lennukit ja 437 lennukit on tellitud. Lennufirmal on 51 sihtkohta Indias, Aasias ja Lähis-Idas. Lennufirma kodulennujaam on Indira Gandhi rahvusvaheline lennujaam.
SriLankan Airlines

SriLankan Airlines (lühemalt SriLankan) on Sri Lanka riiklik lennuettevõte. 
SriLankan Airlines asutati 1. septembril 1979 nimega Air Lanka ja alustas lende 1998. aastal.
SriLankan on Sri Lanka suurim lennuettevõte nii lennukite arvu kui ka sihtkohtade hulga poolest. Kodulennujaam on Bandaranaike rahvusvaheline lennujaam Colombos, Sri Lanka pealinnas. Ettevõttel on 27 lennukit ja opereeritakse lende 43 sihtkohta kogu maailmas.
Ettevõte on ka Oneworldi liige.
Emlichheimi ühisvald

Emlichheim on "Samtgemeinde" ('valdade ühendus') Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Emlichheimi vallas.
Samtgemeinde Emlichheim koosneb järgmistest valdadest:
Neuenhausi ühisvald

Neuenhaus on "Samtgemeinde" ("valdade ühendus") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Neuenhausi vallas.
Samtgemeinde Neuenhaus koosneb järgmistest valdadest:
Schüttorfi ühisvald

Schüttorf on "Samtgemeinde" ("valdade ühendus") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Schüttorfi vallas.
Uelseni ühisvald

Uelsen on "Samtgemeinde" ("valdade ühendus") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Uelseni vallas.
Samtgemeinde Uelsen koosneb järgmistest valdadest:
Nullkoht

Kui kahemõõtmelisel koordinaattasandil on (ühe sõltumatu ortogonaal ühikvektori kordaja --) parameeter y defineeritud (teise sõltumatu ortogonaal ühikvektori kordaja --) parameetri x funktsioonina , siis funktsiooni y(x) nullkohtadeks nimetatakse selle funktsiooni selliseid punkte mis on esitatavad üldkujul (x,0) või analüütiliselt pöördfunktsiooni kaudu y(x) = 0 ← sisestab tingimuse pöördfunktsiooni argumendiks → x(0) ← ja leiab nullkoht (või palju ... palju nullkohad , näit. y = Sin(x) või y=0 (y=0·x) , viimasel juhul on kogy x-telg üks suur "nullkoht" )
│░░░░░░░░░░░░y░↑░░░░░░░░░/░░░░░░│
│░░░░░░░░░░░░░░│░░░y=x░░/░░░░░░░│
│░░░░░░░üks░░░░░│░░░░░/░░░░░░░░░│
│░░░░░░ühikvektor░_│░░░/░░░teine░░░░░│
│░░░░░░░░░░░░░1░↑░/░░░ühikvektor░░░│
│░░░░░░░░░░░░░/░│\░1░░░░░░░░░░x░│
│░░░░░░░░░░░/░░░│░░░Nullkoht░░░░░░│
│░░░░░░░░░/░░░░░│░░░░(x(0),0)░░░░░│
│░░░░░/░░░░░░░░░↓░░░░░░░y(x)=0░░░│
märkus : omapärane funktsiooni definitsioon on antud selleks et tagada ühilduvus mitmete teiste matemaatiliste aksioomide ja teoreemidega
Kurevere pank

Kurevere pank (ka Kurevere pangamägi) on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kurevere külas. Pank jääb Vilsandi rahvuspargi piiridesse. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Panga pikkus on 250 m. Pangal paljanduvad Jaagarahu lademe Pangamäe kihistiku kivimid.
Märt Roosma

Märt Roosma (kuni 1936 Martin Roosmann; 9. oktoober (vkj)/ 22. oktoober 1904 Põltsamaa – 22. veebruar 1991 Tasmaania) oli eesti karikaturist ja kunstnik.
Ta õppis vaheaegadega alates 1923. aastast Pallases maalikunsti ja alates 1939. aastast graafikat. Lõpetas kooli Ado Vabbe õpilasena 1943. aastal.
1944. aastal siirdus Saksamaale, sealt 1945 Augsburgi Hochfeldi põgenikelaagrisse.
Arvatavasti alates 1947. aastast elas Rootsis.
Hiljem siirdus Austraaliasse. Elas Tasmaanias Hobartis. Kogus kunsti, kinkis 1988. aastal oma kogu (366 teost, enamik Eduard Wiiralti graafika) Eesti Kunstimuuseumile.
Looming.
Ta on joonistanud šarže ja karikatuure, mida avaldati 1924. aastal Üliõpilaslehes, kus tema pseudonüüm oli Matu.
1930. aastatel illustreeris peamiselt lasteraamatuid (John Habbertoni "Helene lapsukesed", 1936; Frances Hodgson Burnetti "Väike lord Fauntleroy", 1937).
Varasest vabagraafikast on hinnatavaimad laitmatus peenes tehnikas hästiilmestatud portreed (autoportree, 1942, Karl Eduard Sööt, 1944, Lugeja, 1944; kõik kuivnõel).
Loonud ka maastikuakvarelle (Maastik, 1947).
Tallinki Logistikakeskus

Tallinki Logistikakeskus avati 2016. aasta jaanuaris Maardus varude juhtimise optimeerimise eesmärgil. Läänemere piirkonna nüüdisaegseima logistikakeskuse avamisega koondas Tallink Grupp kogu kaupade logistika senisest kaheksast asukohast Eestis, Soomes, Rootsis ja Lätis ühte jaotuskeskusse, kust koordineeritakse kontserni laevastiku, hotellivõrgustiku ja kontorite kaupade liikumist.
2016. aastal saavutas Tallinki laevade varustamise tsentraliseerimine aasta logistikateo konkursil 2. koha, mida jagas Saku Õlletehase automatiseeritud laosüsteemiga. 
Uue lao planeerimine.
Ettevõte alustas uue lao planeerimisega 2013. aastal varude tsentraliseerimise eesmärgil, kasvatades seeläbi ostumahtu ning luues parema ülevaate varude juhtimisest. Planeerimisel lähtuti eelkõige kauba liikumise suundadest, laevade varustamisgraafikutest, kaupade ringlussagedustest ja tootetüüpidest.
2014. aastal saavutas Tallink kokkuleppe ehitajaga (Merko Ehitus AS) ning ehitustöid alustati 2015. aastal.
2016. aastal valmis Maardus keskus, mille pindala on 14 500 m2 ning riiulipinna kogupikkus ulatub 12 kilomeetrini. Keskus on võimeline väljastama aastas 2500 treileri jagu kaupa ning vahendama miljon tooterida.
Uue logistikakeskuse avamisega lõi ettevõte 20 täiendavat töökohta ning kokku töötab keskuses kuni 60 inimest.
Probleem ja lahendus.
Võrreldes tavakauplustega on laevafirma kaupluste eripära lühem varustusaeg, mis eeldab kiiremat infovahetust ning muudab tarne tavapärasest keerukamaks. Ettevõtte senine varude juhtimise lahendus kaheksa ladustuskoha näol oli mitmes osas puudulik: 
Tänu tsentraliseeritud süsteemi rajamisele on Tallinki tarneahel kulusäästlikum ja kiirem – tsentraalse logistikakeskuse loomine annab ettevõttele vajalike kaupade ja toorainete parema ja kiirema kättesaadavuse ning tagab optimaalse tarneahela. Lisaks on Tallinki üks lõppeesmärk oma tooteportfelli laiendamine uute ja huvitavate toodetega.
Põhiprotsessid.
Hästitoimiv ja kuluefektiivne ladu eeldab hästijuhitud protsesside rakendamist ning kõikide tegevuste optimeerimist, mistõttu toimub kogu teabevahetus Tallinki Logistikakeskuses elektrooniliselt ning kõik protsessid on jaotatud paremini jälgitavateks etappideks. 
Näiteks toimub kaupade vastuvõtt järgmiselt:
Väikesteks osadeks jaotatuna on protsessid paremini jälgitavad ning vea tekkimisel on põhjus kergelt tuvastatav. Tallinki Logistikakeskuses kasutatavad laotehnoloogiad ja -süsteemid parandavad oluliselt tööjõu kasutust, vähendades tühisõitude arvu ja optimeerides liigutusi.
Lisaks ladustusteenusele juhib keskus ettevõttesisest tarneinfot ning pakub muuhulgas lisandväärtusteenuseid, terminali käitlust ja põhivedude konsolideerimist.
Vabadussõjas langenute mälestusehis

Vabadussõjas langenute mälestusehis (ka "Vabadussõjas langenute mälestusehitis") on mälestusmärk Tallinna Kaitseväe kalmistul.
Mälestusehise projekteeris arhitekt Edgar Johan Kuusik ja see avati 21. oktoobril 1928. Paekivist mälestusehis oli kahe sõja vahelisel ajal Eestis ainus tundmatu sõduri haud ja oluline langenud kangelaste mälestamise paik, kuhu viidi ka väliskülalisi. Monumendi hävitasid Nõukogude okupatsioonivõimud 1950. aastal. 
Mälestusmärk taastati pärast Eesti Vabariigi taastamist võimalikult täpselt ja avati uuesti 27. novembril 2012. Mälestusehis oli üks viimastest taastatud Vabadussõja mälestusmärkidest.
Eesti Fennougristide Komitee

Eesti Fennougristide Komitee on Tartus tegutsev mittetulundusühing, mis on keskendunud soome-ugri temaatikale. 
Ühing on muu hulgas aitanud korraldada rahvusvahelisi fennougristika kongresse, eriti 2000. aasta oma, mis toimus Tartus (rahvusvaheline fennougristika 9. kongress).
Ühing asutati 1990. aastate algul ja 1999. aastast tegutseb see mittetulundusühinguna.
Paremjõudude Liit (liikumine)

Ülevenemaaline ühiskondlik liikumine "Paremjõudude Liit" (vene keeles Общероссийское общественное движение "Союз Правых Сил"; lühend SPS) on 2011. aastal asutatud ühiskondlik liikumine Venemaal. 
21. septembril 2011 toimus Moskvas poliitilise partei Paremjõudude Liit (läks laiali 2008. aastal) endiste tegelaste koosolek. Kohale tuli ka endine partei kaasesimees, nüüdne kõrge riigiametnik Anatoli Tšubais, kes esines sõnavõtuga, milles palus kohaletulnuid jätkata "tegelemist sellise raske asjaga, mida nimetatakse Venemaa poliitikaks". Poliitik Boriss Nadeždini sõnul Tšubais ise selles enam ei osale.
Paremjõudude liidu endised liikmed otsustasid taastada SPS-i tegevuse ühiskondliku organisatsioonina. 
Liikumise "Paremjõudude Liit" president on Leonid Gozman. Liikumine kasutab sama sümboolikat, mis aastatel 2001–2008 eksisteerinud samanimeline partei.
Ivan Udaltsov

Ivan Dmitrijevitš Udaltsov (vene keeles Иван Дмитриевич Удальцов; 7. märts 1885 Moskva, Venemaa Keisririik – 30. jaanuar 1958 Moskva, Nõukogude Liit) oli Nõukogude Liidu majandusteadlane, professor, Moskva ülikooli rektor (1928–1930), Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi esimene rektor (1944), kahe Lenini ordeni kavaler.
Moskvas on tema järgi nimetatud tänav – Ulitsa Udaltsova.
Elukäik.
Udaltsov oli aadliperekonnast pärit. Tema isa Dmitri Ivanovitš Udaltsov oli Moskva linnahaigla arst. Ivan Udaltsov lõpetas 1903. aastal kuldmedaliga Moskvas gümnaasiumi ja astus samal aastal Moskva ülikooli õigusteaduskonda. 1905. aastal sai temast Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Osalemise eest revolutsioonilisest liikumisest arreteeriti ta 1907. aastal, heideti ülikoolist välja ja mõisteti asumisele Vologda kubermangu. Asumisele saatmine jäi siiski ära, sest Udaltsov sai loa riigist lahkuda koos keeluga naasta enne 1910. aastat. Udaltsov jätkas õpinguid Saksamaal: õppis Freiburgi, Leipzigi ja Müncheni ülikoolis. Pärast naasmist kodumaale 1910. aastal, teenis ta sõjaväes ja seejärel lõpetas eksternina ülikooli. Ta võttis osa I maailmasõjast.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni 1917. aastal määrati ta esialgu tööle Hariduse rahvakomissariaati, seejärel võttis ta osa Vene kodusõjast. 1921. aastal suunati ta tööle 1. Moskva Ülikooli, kus sai samal aastal poliitökonoomia professoriks. Aastatel 1928–1929 oli Udaltsov 1. Moskva Ülikooli rektori kohusetäitja. 1929. aasta lõpus reorganiseeriti ülikooli juhtimisstruktuur. Rektoraat kujundati ümber direktsiooniks. Udaltsov jätkas ülikooli juhtimist direktorina (1929–1930). 1934. aastal määrati ta poliitökonoomia kateedri juhatajaks. 1941. aastal rajas ta ülikoolis majandusteaduskonna ja oli selle dekaan aastatel 1941–1955.
Kui 1944. aastal reorganiseeriti ülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskond iseseisvaks kõrgkooliks – Välissuhete Instituudiks (nüüdne MGIMO) – määrati Udaltsov selle direktoriks (oli selles ametis alla aasta).
Isiklikku.
Ivan Udaltsovi vend medievist Aleksandr Udaltsov valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks. Ivan Udaltsovi poeg Ivan Udaltsov oli nõukogude diplomaat; lapselapselaps Sergei Udaltsov (sündinud 1977) on vasakpoolsete vaadetega opositsionäär.
Ivan Udaltsov on maetud Novodevitšje kalmistule Udaltsovide matmispaigas. Hauasambale on raiutud tema, tema abikaasa Margarita Udaltsova (1887–1964) ja diplomaadist poja Ivan Udaltsovi (1918–1995) nimi.
Laiuse mustlased

Laiuse mustlased olid Laiuse kihelkonnas elanud mustlased; olid osa Eesti mustlastest.
Püsivalt ilmusid mustlased Eestisse 17. sajandil. Nende elukombed olid kohalikele elanikele võõrad ja neid püüti linnast või isegi kogu maalt välja ajada. Et see ei õnnestunud, siis püüti neid teatud kohtadesse kinnistada. 1841 koondati kindralkuberneri korraldusel eestlaste hulgas rändlevad mustlased Laiuse valla hingekirja. Tol korral kirja pandud mustlased kuulusid kuude sugukonda, kelle nimed olid Indus, Maddisson, Lama, Lakak, Guruni ja Welberk. Mustlaste peamised elukohad olid Raaduvere ja Tähkvere küla ning Jõgeva ja selle ümbrus.
Laiuse mustlased ei olnud vaid rahvuspõhine grupp, vaid segunesid ka eestlastega. Laiuse mustlaste järglaseks peetakse ka Ado Grenzsteini ja tema venda Tõnist. Rühm kasutas oma segakeelt - Laiuse murrakut.
Kui 1910. aastal oli Laiuse hingekirjas 270 mustlast 65 perekonnast, siis enne Teist maailmasõda elas Laiuse piirkonnas 60 mustlast. Teise maailmasõja ajal tapsid sakslased peaaegu kõik Eesti alal olnud mustlased. Teadaolevalt jäi Eesti alal ellu vaid üks mustlane.
August Sarapuu

August Sarapuu VR I/3 (7. aprill 1891 Mõniste vald, Hargla kihelkond, Võrumaa – 27. mai 1957 Kohtla-Järve) oli sõjaväelane Venemaal (lipnik) ja Eestis (kapten).
Ta lõpetas õpetajate pedagoogilised kursused Taali ministeeriumikooli juures ja maamõõtjate kursused Peterburis. 
Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast. Lõpetas alalisväe ohvitseride kursused. 
Ta teenis alates 1918. aasta lõpust Eesti rahvaväes. Formeeris omanimelise “Kapten Sarapuu kaitsepataljoni”, hilisema Võru kaitsepataljoni. Osales lahingutes Koiva-Mustajõe rindel, Riia–Pihkva kiviteel ja Porhovi linna all.
Arvati 1. jaanuarist 1934 reservi. Elas Tartus.
Sarapuu vahistati 21. novembril 1945, mõisteti 5. veebruaril 1946 VNFSV KrK §58-1a järgi süüdi ja saadeti vangilaagrisse. Naasis 1953. aastal Eestisse. Määrati elama Kohtla-Järvele, kus töötas linna kommunaalosakonnas.
Marcus Foligno

Marcus Foligno (sündinud 10. augustil 1991 Buffalos New Yorgi osariigis) on Ameerika Ühendriikides sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Minnesota Wild ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2007–2011 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sudbury Wolves.
2009. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"is 104. valikuna. Sabresiga sõlmis ta lepingu 2011. aasta mais. Suurem osa hooajast 2011–12 mängis ta American Hockey League'is Sabresi tütarklubis Rochester Americans. NHL-is debüteeris Foligno Sabresi meeskonnas 20. detsembril 2011 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Tema järgmine mäng NHL-is oli 10. märtsil 2012, mil kohtuti taas Senatorsiga ning Foligno lõi selles mängus ka oma NHL-i karjääri esimese värava. Debüüthooajal sai ta 14 mänguga kirja kuus väravat ja seitse väravat.
2017. aasta juunis kaubeldi Foligno Minnesota Wildi.
2011. aastal võitis Foligno Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Tema isa Mike Foligno mängis NHL-is 15 hooaega. Tema vanem vend Nick Foligno mängib samuti NHL-is.
Inna Lisniak

Inna Lisniak (ukraina keeles "Інна Миколаївна Лісняк"; sündinud 26. mail 1978 Dnipros) on ukraina banduuramängija ning kobzari- ja banduurakunsti uurija, interpreet ja õpetaja. 
Elulugu.
Aastatel 1988–1995 õppis ta Dnipro riiklikus muusikakoolis nr. 10 R. Kortševskaja juures banduuramängu. Aastatel 1995–1998 õppis ta Mihhail Glinka nimelises Dnipro riiklikus muusikakoolis S. Ovtšarova banduuraklassis ning aastatel 1998–2003 Sergei Prokofjevi nimelises Donetski riiklikus muusikaakadeemias O. Simonova banduuraklassis, omandades seal magistrikraadi kunstikriitika erialal. Aastatel 2005–2008 õppis ta Kiievi riikliku kultuuri- ja kunstiülikooli magistrantuuris. 2017. aastal kaitses ta 20. sajandi lõpu – 21. sajandi alguse akadeemilist banduurakunsti käsitleva kandidaadiväitekirja.
Aastatel 1999–2006 töötas ta Donetskis ja Kiievis banduura- ja laulmisõpetajana ning asutas laste banduuraansambli Merry Circle, mis on saanud auhindu Ukrainas nii piirkondlikel kui ka riiklikel konkurssidel. Banduuramängijana on ta andnud soolokontserte ja esinenud mitme ansambli koosseisus Ukrainas, Soomes ja Saksamaal. Ta on olnud paljude Ukraina nüüdisheliloojate, sealhulgas O. Rudjanski, V. Pavlikovski ja M. Lebedi teoste esmaettekandja. 
Alates 2008. aastast töötab ta Ukraina riikliku teaduste akadeemia muusikateaduse osakonnas kunstikriitikuna.