tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Siuge kihistik

Siuge kihistik (inglise "Siuge Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Ärina kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1967. Kihistik on nime saanud endise Siuge küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Tamsi külas asuv vana Siuge paemurd, mis on täiesti kinni kasvanud ja looduses raskesti eristatav. Juba aastal 1981 oli lahtist lubjakivi näha üksnes vana lubjaahju juures, ent ka need on tänapäeval mattunud. Seal esines Tõrevere kihistiku lubjakivi ja Siuge kihistiku pruunikat savirohket lubjakivi. Sealne lubjakivi sisaldas lamellidena ka merglit.
Siuge kihistik on Ärina kihistu keskmine kihistik, sellel lasub Tõrevere kihistik ja selle all lamab Vohilaiu kihistik.
Vohilaiu kihistik

Vohilaiu kihistik (inglise "Vohilaid Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Ärina kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1967. Kihistik on nime saanud Vohilaiu järgi.
Kihistiku stratotüüp on Vohilaiu kirderannikul asuv paljand, kus paljandub savikas kivististerohke lubjakivi. Kihistik koosneb valdavalt käsijalgsete, sammalloomade ja okasnahksete purdosakestest.
Vohilaiu kihistik on Ärina kihistu alumine kihistik, sellel lasub Siuge kihistik ja selle all lamab vahel samuti Ärina kihistusse arvatud Röa kihistik.
Mikstat

Mikstat (saksa "Mixstadt") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Ostrzeszówi maakonnas, Mikstati valla halduskeskus.
Mikstat sai linnaõigused enne 1366. aastat. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Mikstat 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Pärast Esimese maailmasõja lõppu läks linn tagasi Poolale.
Kamariku kihistik

Kamariku kihistik (inglise "Kamariku Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Ärina kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1967. Kihistik on nime saanud Kamariku küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Räitsvere külas asuv Kamariku puurauk, kus kihistik esineb 18.2..20.3 meetril.
Kamariku kihistik on Ärina kihistu ülemine kihistik, selle all lamab Tõrevere kihistik ja sellel lasub Koigi kihistik. Kihistiku moodustavad kirjud dolomiidistunud lubjakivi kihid. Neitla kruusaaugu põhjas asub ka paljand, kus on täheldatav Kamariku kihistiku ja Koigi kihistiku vaheline piir ehk siis tegemist on esimese Ordoviitsiumi ja Siluri piirpaljandiga Eestis.
Röa kihistik

Röa kihistik (inglise keeles "Röa Member") on ordoviitsiumi ajastu Porkuni lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jüri Martna aastal 1957. Kihistik on nime saanud Röa mõisa järgi.
Kihistiku stratotüüp on Röa külas Röa-Jakobi paemurd, kus paljandub 90 sentimeetri jagu kollakashalli dolomiiti. Varem oli sealne paljand 3 meetri kõrgune, lisaks Röa kihistiku dolomiidile paljandusid seal ka Vohilaiu kihistiku lubjakivid.
Röa kihistik arvatakse mõnede autorite poolt Ärina kihistusse kuuluvaks. Sellisel juhul oleks see kihistu alumine kihistik, millel lasub Vohilaiu kihistik . Ka on Arvo Rõõmusoks ja Tõnu Meidla arvanud seda Pirgu lademesse kuuluvaks.
Röa kihistiku vanem nimetus on Borkholmi dolomiit, mida tuvastas iseseisva kivitüübina aastal 1854 Porkuni paemurdu uurinud Karl Eduard von Eichwald. Kihistiku moodustab krinoiddolomiit.
Kihistikku moodustavat dolomiiti on kasutatud Rapla, Ambla ja Kadrina kirikute ehitamisel ning Inju mõisa häärberi rajamisel.
Salduse kihistu

Salduse kihistu (inglise "Saldus Formation") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailīte aastal 1970. Kihistu on nime saanud Salduse linna järgi.
Kihistu stratotüüp on nüüdseks hävinud südamikuga Ciecere-10 puurauk. Aastast 1989 on Saldus 5PM puurauk Salduse kihistu neostratotüüp.
Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:
Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Kesk- ja Lõuna-Eesti aladel. Enamasti lasub see Kuldiga kihistul. Viljandist loodes ja Saaremaa lõunaosas esineb üksnes Salduse kihistu. Leedus eristatakse kihistut kogu riigis Riigi loodeosas ja Nemunase madalikul on selle suurim paksus 7,5 meetrit, maa kesk- ja idaosas 2,6 meetrit. Rootsis eristatakse kihistu kivimeid Östergötlandis.
Kihistu moodustavad aleuriitsed ja liivakad hallid lubjakivid.
Grabów nad Prosną

Grabów nad Prosną (saksa keeles "Grabow", 1940–1945 "Altwerder") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Ostrzeszówi maakonnas, Grabów nad Prosną valla halduskeskus. Grabów nad Prosną asub Kaliszist umbes 27 km lõunas, Prosna jõe kaldal.
Grabów nad Prosnąt on ürikutes esmamainitud 1264. aastal, linnaõigused sai 1416. aastal.
Kuldiga kihistu

Kuldiga kihistu (inglise "Kuldiga Formation") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe kihistu. Seda hakkasid esimestena eristama Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailīte 1970. aastal. Kihistu on nime saanud Kuldīga linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Mezmali 16 puurauk. Saldus 5PM puurauk on 1989. aastast Kuldiga kihistu neostratotüüp.
Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:
Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Kesk- ja Lõuna-Eesti aladel. Enamasti lasub sellel Salduse kihistu ja kihistu tekkeaeg vastab umbkaudu Ärina kihistu tekkeajale. Väikesel alal Tartust kirdes esineb üksnes Kuldiga kihistu. Leedus eristatakse kihistikku maa loodeosas, kus see on kuni 8,5 meetri paksune.
Kihistu moodustavad liiva lisanditega tume- ja rohekashallid lubjakivid ja merglid.
Brocēni kihistik

Brocēni kihistik (inglise "Brocēni Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Salduse kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Rita Ulste aastal 1970. Kihistik on nime saanud Brocēni linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Kuiļi-9 puurauk. Aastast 1989 on Saldus 5PM puurauk Brocēni kihistiku neostratotüüp, kus kihistik esineb 983..983.5 meetril. Kihistiku kivimeid on eristatud ka Eestis.
Piltene kihistik

Piltene kihistik (inglise "Piltene Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Salduse kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailīte aastal 1970. Kihistik on nime saanud Piltene linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Piltene 1 puurauk, kus kihistik esineb 1005,5...1013,4 meetril.. Kihistiku kivimeid on eristatud ka Eestis. Leedus eristatakse kihistikku kogu riigi territooriumil.
Kihistik koosneb ooliite ja savi sisaldavast lubjakivist.
Susi (perekonnanimi)

Susi on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kaljumäe, Männis, Põldma, Suudme ja Vaikmaa.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Susi Eestis 264 mehel ja 278 naisel. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Susi 533 inimesel (255 mehel ja 278 naisel).
Pogorzela

Pogorzela on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Gostyńi maakonnas, Pogorzela valla halduskeskus. Pogorzela asub Gostyńist umbes 16 km idakagus.
Pogorzelat on ürikutes esimest korda mainitud 1419. aastal, linnaõigused sai enne 1458. aastat. 18. sajandil oli Pogozela oluline käsitöö ja kaubanduse keskus, linna tähtsus vähenes 19. sajandil. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Pogorzela 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. 1919. aastal läks linn tagasi Poolale.
Kuldne Kodu (täpsustus)

Kuldne Kodu või Kuldne kodu võib tähendada järgmist:
Barrington Pheloung

Barrington Somers Pheloung (10. mai 1954 – 31. juuli 2019) oli Austraalia helilooja.
Alates 18. eluaastast elas Inglismaal Londonis. Õppis Londoni Kuninglikus Muusikakolledžis kitarri. Tema õpetajateks olid John Williams ja Julian Bream.
Pheloung kirjutas muusika telesarjadele "Inspektor Morse", "Lewis" ja "Endeavour". Samuti kirjutas ta muusika filmile "Hilary ja Jackie" ja Anthony Minghella filmile "Igavesti sinu" (1990).
Safrankollane

Safrankollane on safrani värvi oranžika poole kalduv soojatooniline kollane värvitoon.
Variatsioonid.
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab safrankollast ("Saffron yellow") kui gummiguttikollast, millesse on lisatud võrdses koguses sapikivikollast ("Gallstone Yellow"). Toon on tume küpskollane, kuid mitte punakas ja selle värvuse etalonideks looduses on nimetatud kuldfaasani saba katvaid sulgi ja safrankrookuse tolmukaid.
Ēdole kihistik

Ēdole kihistik (inglise "Ēdole Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Kuldiga kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Rita Ulste aastal 1972. Kihistik on nime saanud Ēdole asula järgi.
Kihistiku stratotüüp on Edole-60 puurauk. Aastast 1989 on Saldus 5PM puurauk Ēdole kihistiku neostratotüüp, kus kihistik esineb 987.5..991 meetril. Kihistiku kivimeid on eristatud ka mõnedes Eesti lõunaosas võetud puursüdamikes.
Bernāti kihistik

Bernāti kihistik (inglise "Bernāti Member") on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Kuldiga kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Rita Ulste aastal 1972. Kihistik on nime saanud Bernāti küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Bernati-53 puurauk, kus kihistik esineb 1026..1032 meetril. Aastast 1989 on Saldus 5PM puurauk Bernāti kihistiku neostratotüüp, kus kihistik esineb 991..994.7 meetril. Eesti aladel on kihistikku eristatud Ruhnu puuraugus.
Jonstorpi kihistu

Jonstorpi kihistu (inglise keeles "Jonstorp Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1963. Kihistu stratotüüp on määratlemata.
Kihistut eristatakse Kesk-Eesti aladel, kus sellel lasub Halliku kihistu, ja Lõuna-Eestis, kus sellel lasub Jelgava kihistu.
Kihistus esineb vahel bentoniidikiht, mida peetakse Svedasai ja Moe kihistute bentoniidikihtidega vastavuses olevaks. Kihistut määratletakse erinevalt: Jaanusson defineeris seda Rootsis kui Pirgu lademe alumist osa, millest osa moodustasid punased kivimid. Ralf Männil määratles kihistut aastal 1966 aga üksnes punaste kivimite kihina. Et kihistut määratleti erinevalt, võttis Petras Lapinskas aastal 1968 Leedu punaste kivimite tähistamiseks kasutusele mõiste Biržai kihistu, et vältida Jonstorpi kihistu nimetuse kasutamist. Osad autorid laiendavad siiski tänapäeval Jonstorpi kihistu mõistet, lugedes selle osaks ka Tootsi kihistu. Kihistu moodustab punane lubjakivi või mergel. Sealsed kivimid sisaldavad erinevate selgrootute kodade tükikesi, aga mikrofossiilid selles üldiselt puuduvad. Kohati sisalduvad selles ka paksud kivistunud muda kuhjatised, milles sisaldub ohtralt selgrootute skeletijäänuseid. Üleminek Jonstorpi ja Moe kihistu vahel on sujuv.
Tootsi kihistu

Tootsi kihistu (inglise keeles "Tootsi Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Asta Oraspõld aastal 1982. Kihistu on nime saanud Tootsi alevi järgi.
Kihistu stratotüüp on Tootsi puurauk, kus kihistu esineb 226,7...236,3 meetril.
Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Kesk- ja Lõuna-Eesti aladel. Seal on tegemist Pirgu lademe kõige alumise kihistuga.
Kihistu koosneb glaukoniitsest lubjakivist, mis läheb sujuvalt üle Jonstorpi kihistu punasteks kivimiteks, andes seega osadele autoritele põhjust pidada Tootsi kihistut Jonstorpi kihistu osaks.
Jelgava kihistu

Jelgava kihistu (inglise keeles "Jelgava Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailīte aastal 1976. Kihistu on nime saanud Jelgava linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Dobele 92 puurauk, kus kihistik esineb 1234...1242 meetril.
Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Lõuna-Eesti aladel, kus selle all lamab Jonstorpi kihistu. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, ja Nemunase madalikul. Maa keskosas esineb selles Kirdonysi kihistik. Kihistu suurim paksus on 12 meetrit.
Kihistu lasub Jonstorpi kihistul, sellel lamab Paroveja kihistul, kohati ka Kuiļi kihistu. Kihistu moodustab rohekashall punaste laikudega lubjarikas mergel. Litoloogiliselt sarnasest Jonstorpi kihistust eristavad seda argilliiti sisaldava lubjakivi vahekihid. Kihistust on leitud vaid üksikuid makrofossiile.
Ostroróg

Ostroróg (saksa "Scharfenort") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Szamotuły maakonnas, Ostrorógi valla halduskeskus. Ostroróg asub Poznańist umbes 40 km loodes.
Ostrorógi on esmamainitud 1383. aastal, linnaõigused sai enne 1412. aastat. 17. sajandil oli Ostroróg böömi vendade keskus. Teise Poola jagamise tulemusel läks Ostroróg 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. 1919. aastal läks linn tagasi Poolale.
Raszków

Raszków (saksa "Raschkow", 1939–1945 "Raschkau") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Ostrów Wielkopolski maakonnas, Raszkówi valla halduskeskus. Raszków asub Ostrów Wielkopolski kesklinnast umbes 9 km põhjaloodes.
Küla on ürikutes esmamainitud 1367. aastal. Raszków sai linnaõigused 1444. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks Raszków 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. 1919. aastal läks linn tagasi Poolale.
Tatu Pekkarinen

Taavetti Pekkarinen (6. detsember 1892 Kuopio linn – 4. juuli 1951 Helsingi), hüüdnimega Tatu, oli soome kirjanik ja laulja. Teda peetakse ajalooliselt üheks Soome olulisemaks laulusõnade meistriks.
Pekkarinen kirjutas näidendeid ja romaane. 
Aastatel 1928–1929 andis Pekkarinen välja 54 heliplaati, enamik neist tehti USA-s koos Antti Kosola orkestriga. Koos Matti Jurvaga kirjutas Pekkarinen üle 200 laulu. 
Tema tuntumate laulude hulka kuulusid "Muistoja Suomesta", "Savonmuan Hilima", "Kaunis Veera", "Posetiiviveisu Suomesta", "Jutikaisen Jussi" ja "Maailman Matti". Tema on ka talvesõjaaegse propagandalaulu "Niet Molotoff" autor.
Aastatel 1918–1930 avaldati tema laule raamatusarjas ja osa tema lauludest ka raamatus "Iloinen testamentti".
Roidvõlv

Roidvõlv on igasugune võlvitüüp, millel on toetavatest võlviroideist skelett. Roidestik kannab võlvisiile, mis võivad olla õhukesed ja kerged, sest peamine konstruktiivne osa on roietel. Levinuim roidvõlv on ristroidvõlv (neljaosaline), varagootikas oli kasutusel kuueosaline roidvõlv, aga roidestiku kuju järgi on nimetatud ka hilisgooti võlvitüübid täht-, võrk-, lehvikvõlv jm.
Kabala kihistu

Kabala kihistu (inglise keeles "Kabala Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Dimitri Kaljo aastal 1984. Kihistu stratotüüp on määratlemata.
Eestis eristatakse kihistut Põhja- ja Loode-Eestis.
Kihistu ülemine piir on ebaselge ja pole täiesti kindel, et see kohati Porkuni lademesse ei kuulu. Seda määratleb "Belonechitina gamachiana" esinemine, kuid osades proovides esineb sellega koos Porkuni ladet määratlev "Spinachitina taugourdeaui". Kihistu koosneb valdavalt tumehallist merglist või rohekashallist sõlmjast lubjakivist. Kabala kihistu vastab ligikaudselt Äiamaa kihistule.
Äiamaa kihistu

Äiamaa kihistu (inglise "Äiamaa Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Kihistu vastab umbkaudu Kabala kihistule. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978. Kihistu on nime saanud Äiamaa küla järgi.
Kihistu stratotüüp on Äiamaa puurauk, kus kihistu esineb 89.2...96 meetril.
Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Kesk-Eesti aladel.
Egil Danielsen

Egil Danielsen (9. november 1933 Hamar – 29. juuli 2019 Bergen) oli norra odaviskaja.
Egil Danielsen võitis 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is odaviskes kuldmedali. Tema tulemus 85.71 oli uus maailmarekord. Hõbemedali võitis Poola kergejõustiklane Janusz Sidło, pronksi sai ukrainlane Viktor Tsõbulenko.
Oostriku kihistik

Oostriku kihistik (inglise "Oostriku Member") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978. Kihistik on nime saanud endise Oostriku küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Oostriku puurauk.
Eestis eristatakse selle kihistiku kivimeid Kesk-Eesti aladel. Kihistik lasub Halliku kihistul.
Kihistikku on kohati raske eristada, sest selle piir Halliku kihistuga on piirkondades, kus too on õhem, sageli raskesti leitav. Enamasti eristuvad Oostriku õhukeste kilda vahekihtidega tugeva lubjakivi kihid aga selgesti neid ümbritsevatest kivimitest. 
Kihistik sarnaneb keemiliselt koostiselt väga Moe kihistuga.
Naistenõges (perekond)

Naistenõges ("Nepeta") on taimeperekond huulõieliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 250 liiki.
Eestis kasvab sellest perekonnast harilik naistenõges ("Nepeta cataria").
Malborki linnus

Malborki linnus (saksa keeles "Ordensburg Marienburg"; poola keeles "Zamek w Malborku") on endine Saksa ordu linnus Poola põhjaosas Pomorze vojevoodkonnas Malborki linnas Nogati jõe ääres. Linn on tekkinud Malborki linnuse ümber.
Selle rajamine algas 1274. Hiigelehitise rajamiseks kasutati üle miljoni tellise ning ehitustööd kestsid umbes 230 aastat. Linnus koosneb kolmest linnusest, neist ülemist, keskmist ja alumist eraldavad tornid ja kuivad vallikraavid. 
Malborki linnusest sai 14. sajandil Saksa ordu keskus. Jõgi ja madal kallas lubasid linnuse juurde sõita isegi merelaevadel. Linnust kaitses omal ajal umbes 3000 relvavenda.
Teise maailmasõja ajal tehti Malbork sisuliselt maatasa.
Pärast sõda hakati seda taastama. Malborki Maarja kirik, mis oli täielikult taastatud just enne sõda ja sõjas uuesti purustati, jäeti osaliselt varemeisse. Praegu on Malborki linnus suurim telliskivist ehitatud linnus ja ühtlasi suurim gooti stiilis linnus maailmas. Alumise linnuse müürid piiravad 21 hektari suuruse ala.
1997. aastal kanti Malborki linnus UNESCO maailmapärandi nimistusse.
STS-82

STS-82 oli Space Shuttle'i programmi 82. ja kosmosesüstik Discovery 22. missioon.
Missioon startis 11. veebruaril 1997 ja selle eesmärgiks oli Hubble'i kosmoseteleskoobi hooldamine. See oli Hubble'i kosmoseteleskoobi teine hooldusmissioon ning astronaudid vahetasid missiooni ajal välja mitmeid teadusseadmeid. Missiooni ajal püstitati Space Shuttle'i programmi kõrgusrekord kui Discovery tiirles pärast Hubble'i kõrgemale orbiidile viimist 620 km kõrgusel Maast.
Discovery naasis Maale 21. veebruaril 1997.
Ecaterina Andronescu

Ecaterina Andronescu (sündinud 7. aprillil 1948 Malovățis) on Rumeenia keemiainsener, tehnikateadlane ja poliitik, ta on Rumeenia Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2000–2003, 2008–2009, aastal 2012 ning 20. novembrist 2018 kuni 2. augustini 2019 Rumeenia haridusminister.
Ta sündis aastal 1948 Malovățis (asub praeguse haldusjaotuse järele Mehedinți maakonnas). Ta lõpetas aastal 1972 keemikuna Bukaresti Polütehnilise Ülikooli.
Kenneth Bowersox

Kenneth Dwane Bowersox (sündinud 14. novembril 1956) on Ameerika Ühendriikide mereväelane ja endine NASA astronaut. 
Ta valiti astronaudiks 1987. aastal ja ta on osalenud neljal Space Shuttle'i missioonil ning ühel Rahvusvahelise kosmosejaama ekspeditsioonil. Bowersox lendas missioonidel STS-50 ja STS-61 piloodina ning oli missioonide STS-73 ja STS-82 komandör. Aastatel 2002–2003 oli ta 6. ekspeditsiooni ajal Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör. 
Bowersox lahkus NASA-st ja mereväest 2006. aastal. Aastatel 2009–2011 töötas Bowersox SpaceX-is ja 2019. aastal naasis NASA-sse.
Ernesto Araújo

Ernesto Henrique Fraga Araújo (sündinud 15. mail 1967 Porto Alegres) on Brasiilia diplomaat ja poliitik.
Ernesto Araújo on lõpetanud 1988. aastal Brasília ülikooli kirjanduse erialal. Brasiilia Välisministeeriumisse asus ta tööle 1990. aastal. 1990–1991 õppis ta Rio Branco Instituudis diplomaatilise karjääri ettevalmistamise kursustel. 1991–1995 oli ta Mercosuri osakonnanõunik. 1995–1999 töötas ta Brüsselis Brasiilia esinduses Euroopa Liidu juures kolmanda ja teise sekretärina. Aastatel 1999–2003 oli ta Brasiilia saatkonnas Saksamaal teine ja esimene sekretär. 2003–2005 oli ta Brasiilia Vaälisministeeriumi teenuste, investeeringute ja rahanduse osakonna juhataja, aastatel 2005–2007 aga Mercosuri piirkondadeväliste läbirääkimiste osakonna juhataja. 2007–2010 töötas ta Brasiilia suursaatkonnas Kanadas Ottawas nõunikuna. 2010–2015 oli ta nõunik Brasiilia saatkonnas Ameerika Ühendriikides. Aastatel 2015–2016 oli ta Brasiilia välisministri asetäitja. Alates 2016. aasta oktoobrist kuni 2018. aasta lõpuni oli ta Brasiilia Välisministeeriumi Ameerika Ühendriikide, Kanada ja Ameerika asjade osakonna juhataja.
Alates 1. jaanuarist 2019 kuni 29. märtsini 2021 oli Ernesto Araújo Brasiilia välisminister.
Kuiļi kihistu

Kuiļi kihistu (inglise "Kuiļi Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailīte aastal 1970. Kihistu on nime saanud Kuiļi talu järgi.
Kihistu stratotüüp on Kuili-9 puurauk, kus kihistu esineb 950.50...954.50 meetril. Saldus 5PM puurauk on aastast 1989 Kuiļi kihistu neostratotüüp, kus kihistu esineb 994.7...999.5 meetril.
Eestis kihistu kivimeid üldiselt ei esine, kuid neid on siiski eristatud ühes Valga lähistelt võetud puuraugus. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, kus see on kuni 4 meetri paksune.
Kuiļi kihistu on Pirgu lademe noorim kihistu.
Kihistu koosneb savikast või lubjarikkast merglist või argilliiti sisaldavast lubjakivist, mida iseloomustavad punakad laigud. Eesti aladel on need laigud vaevumärgatavad, mistõttu see jäetakse tavaliselt eristamata. Kihistu sisaldab väga harva fossiile, ent loomade elutegevuse jäljed on selles sagedased.
Paroveja kihistu

Paroveja kihistu (inglise "Paroveja Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Petras Lapinskas aastal 1968. Kihistu on nime saanud Parovėja küla järgi.
Kihistu stratotüüp on Paroveja 9 puurauk, kus kihistu esineb 775.6..795.9 meetril. Likenai 396 puurauk on aastast 1999 Paroveja kihistu neostratotüüp, kus kihistik esineb 797.4..817 meetril.
Eestis kihistu kivimeid üldiselt ei esine, kuid neid on siiski eristatud ühes Valga lähistelt võetud puuraugus. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, kus selle suurim paksus on 25 meetrit.
Enamasti lasub kihistu Jelgava kihistul, kohati ka Jonstorpi kihistul. Vahel arvatakse Smilgiai, Gulbinai ja Geidžiūnai kihistikke sellesse kihistusse kuuluvaks. Paroveja kihistu koosneb kolmest kihist. Keskmise kihi moodustab rohekashall või punakas mergel, milles esineb savika lubjakivi läätsesid. Ülemised ja alumised kihid koosnevad valdavalt hallist või pruunikashallist sõlmjast lubjakivist, mis sisaldab palju tumehalli püriiti.
Svedasai kihistu

Svedasai kihistu (inglise keeles "Svedasai Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Jevlampijus Laškovas aastal 1976. Kihistu on nime saanud Svėdasai alevi järgi.
Kihistiku stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu esineb 558.9..582.4 meetril. Kihistu suurim paksus on 24 meetrit.
Eestist kihistu kivimeid ei ole leitud. Kihistut eristatakse Leedu kesk- ja idaosas. Kihistu esineb ka Valgevene loodeosas.
Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:
Kihistus esineb vahel bentoniidikiht, mida peetakse Moe ja Jonstorpi kihistute bentoniidikihtidega vastavuses olevaks. Kihistu koosneb valdavalt hallist või pruunikashallist lubjakivist, mis sisaldab palju vetikajäänuseid ja ostrakoode. Kihistut eraldab Taučionysi kihistust kildarohke Ukmerge kihistu.
Johannes Aro

Johannes Richard Aro (kuni 1936. aastani Johannes Richard Arro; 27. detsember 1890 Torma vald, Tartumaa – 11. jaanuar 1943 Tavda, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major). 
Kalevlaste Maleva adjutant Vabadussõjas.
Żerków

Żerków (saksa "Zerkow", 1943–1945 "Bergstadt") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Jarocini maakonnas, Żerkówi valla halduskeskus. Żerków asub Jarocinist ligi 12 km põhjakirdes.
Żerkówit on ürikutes esimest korda mainitud 1257. aastal, linnaõigused sai 1283. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Lühiajaliselt on aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Żerków läks tagasi Poolale 1919. aastal.
Rychwał

Rychwał on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Konini maakonnas, Rychwałi valla halduskeskus. Rychwał asub Koninist umbes 18 km lõunaedelas.
Rychwałit on ürikutes esimest korda mainitud 1394. aastal. Rychwał sai linnaõigused 1413. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Rychwał sai linnaõigused tagasi 1921. aastal.
Nukuria keel

Nukuria keel on Paapua Uus-Guineas Bougainville'i autonoomses piirkonnas Nukuria atollil räägitav keel, mis kuulub Polüneesia keelte Ellice'i rühma.
Keele rääkijaid on umbes 550.
Kongo sünekliis

Kongo sünekliis on Aafrika platvormi sünekliis Aafrika mandri keskosas Kongo DV, Gaboni, Angola ja Sambia territooriumil. Selle kohal on Kongo nõgu. Nõgu kujunes ülem-eelkambriumis.
Seda katavad Ediacara-eelsed ebaühtlaselt asetsevad kivimid, Ediacara laugjalt ladestunud kivimid (liivakivi ja savi lademed lubjakivi kihistikega ja tilliitide horisontidega) ja Fanerosoikumi laugjalt ladestunud kivimid. Viimaste seas on Ülem-Karboni liustikusettekivimid, Alam-Permi sütt sisaldavad kivimid, Ülem-Permi ja Alam-Triiase mitmevärvilised kontinentaalmoodustised ning Ülem-Triiase ja Alam-Juura vulkaanilise ja settelise päritoluga kivimid. 
Leidub rauda, kulda ja teemante.
Allan Saint-Maximin

Allan Irénée Saint-Maximin (sündinud 12. märtsil 1997 Châtenay-Malabrys) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Saint-Étienne, millega liitus 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2013. aastal. 2015. aastal juulis liitus ta Monacoga, kuid suundus sealt kohe laenule Saksamaa kõrgliiga klubisse Hannover 96. Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliigas SC Bastia meeskonnas.
2017. aasta augustis sõlmis ta lepingu Nice'iga, kus mängis kaks hooaega. 2019. aasta augustis sõlmis ta kuueaastase lepingu Newcastle Unitediga. Üleminekusumma oli 16,5 miljonit naelsterlingit.
Suvel 2023 liitus ta ligi 30 miljoni euro eest Al Ahliga.
Saint-Maximin on mänginud Prantsusmaa noortekoondistes.
Nicolas Pépé

Nicolas Pépé (sündinud 29. mail 1995 Mantes-la-Jolie's) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründaja või ääremängijana Hispaania kõrgliigaklubis Villarreal ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
Ta alustas klubikarjääri 2012. aastal Poitiers' meeskonnas. 2013. aastal liitus ta Angers'ga. 2014. aastal tegi ta debüüdi Prantsusmaa esiliigas Angers' meeskonnas. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Orléans. Hooajal 2016–17 mängis ta Angers'ga Prantsusmaa kõrgliigas.
2017. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Hooajal 2017–18 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 13 väravat. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 22 väravat ja oli sellega liigas resultatiivsuselt teine mängija. Hooajal 2018–19 valiti ta lisaks Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja parimaks Prantsusmaa kõrgliigas mängivaks Aafrika jalgpalluriks.
2019. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliigaklubiga Arsenal. Üleminekusumma oli 79 miljonit eurot (72 miljonit naelsterlingit), mis oli Arsenali läbi aegade kalleim ost. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 22. septembril 2019 mängus Aston Villa vastu. Hooajal 2020/21 lõi Pépé 16 väravat, neist kümme Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2021/22 jäi tema arvele Arsenali meeskonnas vaid kolm tabamust. 2022. aasta augustis läks ta laenule Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Nice.
2023. aasta septembris sõlmis ta lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Trabzonspor.
2024. aasta augustis siirdus ta Villarreali.
Koondiserkarjäär.
Debüüdi Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Pépé 15. novembril 2016 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2018 sõprusmängus Togo vastu.
Ta on kuulunud Elevandiluuranniku koondisse 2017., 2019., 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2024. aastal tuli ta Elevandiluuranniku koondisega Aafrika meistriks.
Borek Wielkopolski

Borek Wielkopolski (kuni 21. novembrini 1958 Borek, saksa "Borken") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Gostyńi maakonnas, Borek Wielkopolski valla halduskeskus. Borek Wielkopolski asub Obra jõe ääres, Gostyńist umbes 16 km idas.
Asula oli olemas juba 12. sajandil, linnaõigused sai 1392. aastal. Kuni 1435. aastani oli linna nimi Zdzierz.
Rydzyna

Rydzyna (saksa keeles "Reisen") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Leszno maakonnas, Rydzyna valla halduskeskus. Rydzyna asub Lesznost umbes 8 km kagus.
Ürikutes on Rydzynat esimest korda mainitud 1403. aastal. Linnaõigused sai 1422. aastal, need taaskinnitati 1551. aastal.
Aastatel 1704–1709 oli Rydzyna Poola kuninga ja Leedu suurvürsti Stanisław Leszczyński residents.
Teise Poola jagamise tulemusel läks Rydzyna 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1919. aastal läks linn tagasi Poolale.
Linnas asub 15. sajandil rajatud Rydzyna loss, mis omandas praeguse kuju üldjoontes 17. sajandi lõpul. 1945. aasta jaanuaris põletasid Nõukogude sõdurid Rydzyna lossi maha. Loss restaureeriti aastatel 1975–1989.
Czerniejewo

Czerniejewo (saksa keeles "Schwarzenau") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Gniezno maakonnas, Czerniejewo valla halduskeskus. Czerniejewo asub Gnieznost umbes 13 km edelas.
Czerniejewo sai linnaõigused 1386. aastal.
Lunda-Katanga platoo

Lunda-Katanga platoo ehk Lunda-Katanga lavamaa on lavamaa Angola kirdeosas, Kongo DV lõuna- ja kaguosas (endises Katanga provintsis) ja Sambia põhjaosas. See piirneb põhjas Kundelungu ja Mitumba mägedega, idas Muchinga mägedega ja läänes Bié platooga. 
Platoo eraldab Kongo nõgu põhjas Zambezi jõgikonna tasandikest ja nõgudest. 
Platoo põhjaosast saavad alguse Kongo jõe vasakpoolsed lisajõed. 
Platoo koosneb Lunda lavamaast läänes ja Katanga lavamaast idas. 
Vihmaperiood kestab oktoobrist aprillini.
Kundelungu mäed

Kundelungu mäed on 240 km pikkune põhja-lõunasuunaline mäeahelik Kongo DV kaguosas 1500 km Kinshasast idas (10° S, 28° E).
Mäed ja nende platoo on 1650–1700 m kõrgusel. Harjad on suhteliselt lamedad.
Läänes ja põhjas on nad oruga eraldatud Mitumba mägedest. Kirdes külgneb mägede põhjaosa Mweru järvega (kallas on 750 m kõrgune); idanõlvadelt langeb vesi läbi mägede voolavasse Luapulasse, mis jätkub Luvula jõena. Lõunajalamil 150 km kaugusel on Lubumbashi linn; selle ümbruses lähevad mäed lõunas üle Lunda künniseks ehk Lunda platooks. Kundelungu edelaosast saab alguse Lualaba jõgi, mis suubub Kongo jõkke. Läänenõlvadelt langeb vesi mägedest mööduvasse Lualaba parempoolsesse lisajõkke Lufirasse. Likasi on 100 km edela pool.
Ümbruses kasvavad peamiselt savannimetsad.
Kliima on niiske, lähistroopiline. Aasta keskmine õhutemperatuur on 21 °C. Kõige soojem kuu on september (septembri keskmine õhutemperatuur 28 °C), kõige külmem kuu juuni (juuni keskmine õhutemperatuur 19 °C). Aasta keskmine sademete hulk on 1328 mm. Kõige rohkem sajab märtsis (keskmiselt 283 mm), kõige vähem juunis (keskmiselt 1 mm).
Aastal 1970 rajati lõunaossa Kundelungu rahvuspark (7600 km²).
Mäed on hõreda asustusega (9 in/km²).
Kłecko

Kłecko (saksa "Kletzko", 1940–1945 "Klötzen") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Gniezno maakonnas, Kłecko valla halduskeskus. Kłecko asub Gnieznost umbes 16 km loodes.
Kłecko sai linnaõigused 1265. aastal.
Svetšin

Svetšin (vene keeles "Свечин") on Venemaa aadlisuguvõsa, Levašovi suguvõsa haru. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Prantsusmaal.
Ajalugu.
Svetšini suguvõsa oli tuntud Tverist pärit Levašovite bojaarisuguvõsa haru. Suguvõsa esiisaks oli Andrei Konstantinovitš Levašov, kelle hüüdnimeks oli "Svetša". Tema kahest pojast sai alguse suguvõsa kaks peamist haru: Fjodor Svetšinist sai alguse vanem liin, Karp Svetšin oli noorema liini rajaja. Väljapaistvam neist oli vanem haru, mis hiljem hargnes paljudeks liinideks. Suguvõsast võrsus arvukalt isikud, kes jõudsid keisririigi sõjaväes vähemalt kindralmajori või tsiviilteenistuses sellele vastava tõelise riiginõuniku auastmeni. Pärast 1917. aasta sündmusi lahkus suguvõsa Venemaalt; praegu on alles veel üks Prantsusmaale elama asunud liin.
Svetšinid kubermangu aadlisuguvõsaraamatutes.
Suguvõsa võeti Rjazani (1865), Tambovi (1793, 1844), Tuula ja Tveri kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Suurlinnapiirkond

Suurlinnastu (inglise keeles "metropolitan area") on piirkond, mis koosneb tihedalt asustatud linnasüdamikust ja selle vähem asustatud ümbritsevatest territooriumidest, kus on ühine taristu, tööstus, teenindus ja elamumajandus.
Jorma Kinnunen

Jorma Vilho Paavali Kinnunen (15. detsember 1941 – 25. juuli 2019) oli soome kergejõustiklane, odaviskaja.
Kinnunen osales kolmedel olümpiamängudel. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs sai ta odaviskes 6. koha, 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos võitis ta hõbemedali (kulla võitis olümpiarekordiga 90.10 Jānis Lūsis) ja Münchenis toimunud 1972. aasta suveolümpiamängudel sai ta 6. koha.
Odaviske maailmarekord 92.70 oli tema nimel 18. juunist 1969 kuni 7. juulini 1972.
Tema poeg Kimmo Kinnunen oli samuti odaviskaja, kes oma sportlaskarjääri jooksul tuli maailmameistriks ja võitis hõbemedali.
The Swingin' Sisters

The Swingin' Sisters on traditsioonilist svingmuusikat esitav kaheksaliikmeline ansambel, mis on asutatud 2017. aastal. 
Ansambli vokaalsolistid on Maris Aljaste, Vivi Maar ja Viveli Maar. Nad lõpetasid 2013. aastal üheskoos Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ning on ansamblites laulnud kümmekond aastat.
2019. aasta kevadel andis ansambel välja esimene albumi, mille inspiratsiooniks oli Eesti Raadio Meeskvartett ning 1960. aastatel Eestis mängitud ja salvestatud muusika. Kõik plaadile jõudnud palad on seadnud The Swingin’ Sistersi jaoks ansambli liikmed ise. 
Ansambel on esitanud ka Siim Aimla ja Janno Trumpi seades muusikat.
James Hines

James Ray Hines (10. september 1946 Dumas Arkansas – 3. juuni 2023) oli USA kergejõustiklane, kahekordne olümpiavõitja. Ta oli spetsialiseerunud 100 m jooksule. 
Hines läks ajalukku sellega, et jooksis esimesena 100 meetrit alla kümne sekundi. Tema püstitatud 100 meetri maailmarekord püsis 15 aastat.
Tommie Smith

Tommie Smith (sündinud 6. juunil 1944 Clarksville'is Texase osariigis) on USA kergejõustiklane, olümpiavõitja. Ta oli spetsialiseerunud 200 meetri jooksule. Teda tuntakse ka inimõiguste aktivistina.
Lucas Veríssimo

Lucas Veríssimo da Silva (sündinud 7. juulil 1995 Jundiaís) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians.
Ta liitus 2013. aastal Santosega. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aasta jaanuaris. Sama aasta märtsis pikendas ta klubiga lepingut kuni 2019. aasta detsembrini. Debüüdi Brasiilia kõrgliigas tegi ta 14. septembril 2016 mängus Botafogo vastu. Esimese värava klubi meeskonnas lõi ta 4. mail 2017 Copa Libertadorese alagrupimängus Colombia klubi Independiente vastu.
2017. aasta juulis pikendas ta oma lepingu klubiga veel kahe ja poole aasta võrra. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 4. augustil 2019 6:1 võidumängus Goiáse üle.
2021. aasta jaanuaris siirdus ta Portugali kõrgliigaklubisse Lissaboni Benfica. 2021. aasta augustis valiti Veríssimo Portugali kõrgliiga kuu parimaks kaitsjaks ja üldse parimaks mängijaks. Hooajal 2022/23 tuli ta klubiga Portugali meistriks, kuid Veríssimo pääses sel hooaja liigas väljakule vaid kahes mängus. 2023. aasta juulis läks ta Benficast laenule Corinthiansi.
Brasiilia jalgpallikoondises tegi Veríssimo debüüdi 9. septembril 2021 MM-i valikmängus Peruu vastu.
Valeri Borzov

Valeri Põlõpovõtš Borzov (ukraina keeles "Валерій Пилипович Борзов"; sündinud 20. oktoobril 1949 Sambiris Ukraina NSV-s) on Ukraina spordijuht ja endine kergejõustiklane.
Ta oli spetsialiseerunud 100 m jooksule ja 200 m jooksule. Võitnud olümpiamängudel sprindis 2 kuldmedalit ning hõbemedali 1972 Münchenis ja 2 pronksmedalit 1976 Montréalis. Tulnud 4 korda Euroopa meistriks (1969–1974).
Basil Heatley

Benjamin Basil Heatley (25. detsember 1933 – 3. august 2019) oli Suurbritannia kergejõustiklane, pikamaajooksja.
Ta tuli maratonis 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel Abebe Bikila järel hõbemedalile.
Maratonijooksu maailma tippmark oli tema nimel 13. juunist 1964 kuni 21. oktoobrini 1964.
Charles Robert Knight

Charles Robert Knight (21. oktoober 1874 Brooklyn, New York – 15. aprill 1953 Manhattan, New York) oli Ameerika Ühendriikide metsiku looduse ja eelajaloolise elu teemade illustreerija. Ta on tuntud oma dinosaurusi ja teisi eelajaloolisi loomi kujutavate maalide poolest. 
Tema teoseid on reprodutseeritud paljudes raamatutes ning praegugi eksponeeritakse neid mitmetes Ameerika Ühendriikide suuremates muuseumides.
Barjatinski

Barjatinski oli Rjurikust põlvnenud Venemaa aadlisuguvõsa.
Lindu keel

Lindu keel ehk tado keel on Malai-Polüneesia keelte Sulawesi rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Indoneesias Sulawesi saare keskosas.
Kõnelejate arv oli 2000. aastal 2400.
Vassili Sokolov

Vassili Vassiljevitš Sokolov (vene keeles "Василий Васильевич Соколов"; 15. august 1919 Petrušino küla, Tuula kubermang – 25. märts 2017 Moskva) oli vene filosoof ja filosoofiaajaloolane, Lääne-Euroopa filosoofia spetsialist, keskendus eriti Spinoza uurimisele. Lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna 1943. aastal. Teeneline professor, Venemaa loodusteaduste akadeemia akadeemik.
Eesti keeles on Sokolovi sulest ilmunud Spinoza elulugu (sari "Suuri mõtlejaid", Eesti Raamat 1978, tõlkija M. Lumi).
Admiral Bellingshausen

Admiral Bellingshausen on Hollandis ehitatud Jongert 24 tüüpi Eesti purjelaev (mootorpurjelaev), mis on kasutuses ajaloolise Antarktika avastamise ekspeditsiooni 200. aastapäeva tähistamiseks. 
Ajalugu.
Admiral Bellingshausen on ehitatud Hollandis 1984. aastal lõbusõidujahiks. Eelmine nimi oli St. Jean II (ex-ANTILLA, ex-CRYSTAL SHIP, ex-ANNABELLE, ex-BRAMANTE, ex-ST JEAN II). 
MTÜ Thetis Ekspeditsioonide ja Eesti Meremuuseumi eestvedamisel otsustati laev osta Eestisse Antarktika ekspeditsiooni 200. aastapäeva tähistamiseks plaanitud retke läbiviimiseks. 19. veebruaril 2019. aastal sildus purjelaev Nasval, kus seda hakati Baltic Workboatsi tehases remontima ja ümber ehitama. Ümberehituse käigus vahetati välja ka vaid mõne aasta vanune Mercedese peamasin. 
11. juulil 2019 alustas alus Venemaalt Kroonlinnast teekonda Antarktikasse.
FIE (täpsustus)

FIE võib tähendada järgmist:
Kundelungu rahvuspark

Kundelungu rahvuspark on rahvuspark Kongo DV-s Ülem-Katanga provintsis Kundelungu mägedes (10°15′ S, 27°36′ E). Selle pindala on 7600 km².
Koloniaalajal oli seal erajahiala, rahvuspargi staatuse sai see 1970.
Maastik koosneb savanniplatoodest ja -küngastest, mis asetsevad 1200–1700 m kõrgusel. Tuntuim vaatamisväärsus on Lofoi juga (Lofoï juga, Katoba juga).
Rahvuspargi keskus on Katwes, lisaks on kuus patrullposti. Seal töötab üks looduskaitsja ning 50 valvurit. 
Loomastik.
Rahvuspargi loomade seas on:
Ludza kihistu

Ludza kihistu (inglise "Ludza Formation") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Lilita-Ilga Gailīte ja Rita Ulste aastal 1972. Kihistu on nime saanud Ludza linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Ludza 15 puurauk, kus kihistu esineb 490..513 meetril.
Eestist kihistu kivimeid ei ole leitud.
Kihistu koosneb valdavalt hallist lubjakivist, mis sisaldab roheka või rohekashalli mergli vahekihte..
2019. aasta Brasiilia vanglarahutused

26. mail 2019 Brasiilias alanud vanglarahutused põhjustasid 29. juuli seisuga vähemalt 112 inimese surma.
Rahutused toimusid Brasiilia põhjaosas asuva Amazonase osariigi mitmetes vanglates. Rahutuste eest vastutasid Brasiilia ebaseadusliku uimastikaubanduse konkurendid.
Kimmo Kinnunen

Kimmo Paavali Kinnunen (sündinud 31. märtsil 1968) on endine soome odaviskaja.
Kimmo Kinnunen võitis odaviskes kuldmedali 1991. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel ja hõbemedali 1993. aasta maailmameistrivõistlustel. 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel võitis ta odaviskes 4. koha ja 1996. aasta Atlanta olümpiamängudel 7. koha.
Tema isiklik rekord on 1991. aasta Tōkyō maailmameistrivõistlustel visatud 90.82.
Aastal 1991 valiti ta Soome aasta sportlaseks.
Tema isa Jorma Kinnunen oli samuti odaviskaja.
Kim Hyong-jik

Kim Hyong-jik (김형직; 10. juuli 1894 – 5. juuni 1926) oli Korea iseseisvusliikumise tegelane, õpetaja ja poliitikategelane.
Kim Hyong-jik sündis 1894. aastal Pjongyang provintsis talupoja peres. Ta õppis kristlikus koolis ning töötas hiljem õpetajana. 1910. aastatel ja 1920. aastate alguses osales ta Korea iseseisvusliikumises, mis oli suunatud Jaapani koloniaalvõimu vastu. Ta tegutses nii hariduse kui ka rahvuslike organisatsioonide kaudu, propageerides iseseisvusideid ning osaledes salajastes ühendustes.
Ta on tuntud eelkõige kui Põhja-Korea riigijuhi Kim Il-sungi isa ning Kim perekonna dünastia vanem põlvkond. Põhja-Korea ametlikus ajalookäsitluses kujutatakse teda kui iseseisvusvõitlejat ja revolutsioonitraditsioonide rajajat, rõhutades tema rolli Kim Il-sungi kujunemisel. Kim Hyong-jik suri 1926. aastal 31-aastaselt.
Warren Cole

Warren Joseph Cole (12. september 1940 – 17. juuli 2019) oli Uus-Meremaa sõudja. 
Cole võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos roolijaga neljapaadil kuldmedali.
Kang Pan-sok

Kang Pan-sok (korea keeles 강반석; 21. aprill 1892, Mangyongdae, Pyongyang - 19. juuli 1932, Jilini provints, Hiina) oli Põhja-Korea esimese liidri Kim Il-sŏngi ema.
Sündis presbüterliku kirikuõpetaja peres. Abiellus 1908. aastal Kim Hyong-jikiga ja toetas meest tema Jaapani-vastases tegevuses. Osales aktiivselt oma mehe tegevuses Korea iseseisvuse nimel.
Oli kolme poja ema, kellest tuntuim on Kim Il-sŏngi (hilisem Põhja-Korea asutaja), kelle järeltulijad olid Kim Chŏng-il ja Kim Chŏng-un. 
Kang Pan-sok suri 1932. aastal Hiinas. Alates 1960.–1970. aastatest on esitletud teda Korea riiklikus propagandas kui ema eeskuju ja rahvuskangelast. Teda on ülistatud lauludes (nt "Ema Koreast") ning loosungites nagu "Õppigem proua Kang Pan-sokilt!"
Ramil Guliyev

Ramil Guliyev (aseri keeles "Ramil Eldar oğlu Quliyev"; sündinud 29. mail 1990 Bakuus Aserbaidžaani NSV-s) on aseri päritolu Türgi kergejõustiklane.
Ta on spetsialiseerunud 60 m, 100 m ja 200 m jooksule. Maailma- ja Euroopa meister 200 m jooksus.
Guliyev sai 2011. aastal Türgi kodakondsuse. Tema sõnul olid ka Venemaa ja Katar pakkunud talle kodakondsust.
2013. aasta Vahemere mängudel sai Guliyev 100 ja 200 m jooksus hõbemedali. Nii 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis kui ka 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 200 m jooksus kuues. Suveuniversiaadil Gwangjus 2015. aastal sai ta pronksmedali 100 ja 200 m jooksus.
Guliyev tuli 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis 200 m jooksus teiseks ajaga 20,51 ja sai 100 m kuuenda koha. 2016. aasta olümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta 200 m jooksus kaheksanda koha.
6. juunil 2017 alistas Guliyev 100 m jooksus 10 sekundi piiri ajaga 9,97. Ta tuli 200 m jooksus 2017. aastal Londonis maailma meistriks ajaga 20,09. 2018. aasta Vahemere mängudel võitis Guliyev 200 m kulla ja 4x100 m teatejooksus hõbemedali. Samal aastal Euroopa meistrivõistlustel Berliinis tuli ta 200 m jooksus Türgi rekordiga 19,76 Euroopa meistriks. 4x100 m jooksus jooksis ta viimses vahetuses oma meeskonnale hõbemedali.
Margot Viirmann-Kanemägi

Margot Viirmann-Kanemägi (19. märts 1899 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 2. september 1976 Tartu) oli eesti õigusteadlane ja üks esimesi Eesti Advokatuuri naisliikmeid. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane ja naiskodukaitse toetaja.
Õpingud.
Gümnaasiumihariduse omandas Tartu A. Grassi Saksa Tütarlaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1915. aastal. Riia õpperingkonna juures omandas ta keskkooliõpetaja kutse.
1918. aastal oli vabakuulaja Tartu Ülikoolis, ent Saksa okupatsiooni tõttu oli sunnitud ülikoolist välja astuma. Samast aastast alates oli Naisüliõpilasseltsi liige. 1920. aastal võeti vastu Tartu Ülikooli, kus lõpetas õigusteaduse eriala 1924. aastal.
Töö.
Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1915. aastal töötas ühe aasta Türi paberivabrikus kontoriametnikuna. 1918. aastal, pärast ülikoolist väljaarvamist, töötas kooliõpetajana ja Punase Risti Türi osakonna töötajana.
27. augustil 1924 arvati Margot Viirmann-Kanemägi Eesti Advokatuuri vannutatud advokaadi abide hulka ning temast sai vandeadvokaat Jaan Lauri abi. Margot Viirmann-Kanemägi oli esimene Tartus tegutsev naisadvokaat. Alates 1926. aastast tegutses ta advokaadiabina Tartu õigusteadelises büroos vandeadvokaat Hugo Naarise juhendamisel. Teda on nimetatud üheks tuntumaks Tartu advokaadiks. Esimese Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmena võeti Margot Viirmann-Kanemägi 1932. aastal vandeadvokaadiks. Vandeadvokaadina tegutses Tartus kuni 1940. aastani. 1941. aastal töötas Tartu imikute ja väikelastekodu sotsiaalõigusliku büroo juhatajana.
Isiklikku.
Margot Elsbeth Viirman sündis 19. märtsil 1899 Tartumaal Kastre-Võnnu vallas. Tema isa Jaan Viirman töötas mõisa viinapõletajana. Emilie ja Jaan Viirmani peres kasvas peale Margoti veel neli last: kolm poega ja üks tütar.
1918. aastal abiellus Theodor Kanemäega (Kanemägi), kes astus samal aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonda.
21. juunil 1941 küüditati ta Siberisse Tomski oblastisse. Tema abikaasa Theodor Kanemägi arreteeriti samal päeval ning saadeti Sverdlovski oblastisse. 4. märtsil 1942 mõisteti Theodor süüdi tegevuses revolutsiooniliikumise vastu Kodusõja aegu Venemaal, ning tehti tema suhtes surmaotsus, mis viidi täide sama aasta 20. aprillil. Margot vabanes 10. oktoobril 1956.
Siberis olles kasvatas üles kolm vennalast, kes oleks tema abita jäänud orbudeks.
Margot Viirmann-Kanemägi oli naiskodukaitse toetaja ning üks Tartu Maleva Sisevete malevkonna uue jaoskonna asutajaid. Sel põhjusel valiti ta 23. aprillil 1937 jaoskonna esimeseks esinaiseks.
Margot Viirmann-Kanemägi oli ta ka üks esimesi naisi Eestis, kellel oli mootorsõiduki juhtimise õigus ning kes tegeles mootorrattaspordiga.
Taučionysi kihistu

Taučionysi kihistu (inglise "Taučionys Beds") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Juozas Paškevičius aastal 1968. Kihistu on nime saanud Trakai rajoonis asuva Taučionysi küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Ukmerge 10 puurauk, kus kihistu esineb 500.2..520.2 meetril. Kihistu neostratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu esineb 540.6..548 meetril. Kihistu puhul on kasutatud ka parastratotüüpi, milleks on Taučionys 49 puurauk. Seal asuvad kihistu kivimid 381.5..387 meetril.
Geoloogid ei ole Eestis kihistu kivimeid tuvastanud, kuid nad on seda ära tundnud Kesk- ja Ida-Leedus. Kihistu esineb ka Valgevene loodeosas. Kihistu suurim paksus on 10 meetrit.
Kihistu koosneb valdavalt sõlmjast lubjakivist, mis sisaldab perekonda "Holorhynchus" kuuluvaid fossiile, mis esinevad veel Kabala kihistus ja üksikutes paikades Hiiumaal. Kihistut eraldab Svedasai kihistust kildarohke Ukmerge kihistu.
Geidžiūnai kihistik

Geidžiūnai kihistik (inglise "Geidžiūnai Member") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Petras Lapinskas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Biržai rajoonis asuva Geidžiūnai küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Paroveja 9 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 794,6...795,9 meetril. Kihistiku neostratotüüp on Likenai 396 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 814,7...817 meetril. Leedus eristatakse kihistikku maa loodeosas, kus selle suurim paksus on 9,5 meetrit.
Kihistik lamab Paroveja kihistu all, selle kivimiks on kaltsilutiit; vahel arvatakse see ka Paroveja kihistusse kuuluvaks.
Salose kihistik

Salose kihistik (inglise keeles "Salos Member") on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jevlampijus Laškovas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Salose alevi järgi.
Kihistut eristatakse Leedu kesk- ja idaosas. Eestis selle kivimeid ei esine.
Kihistiku stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 558.9..570.4 meetril. Kihistiku suurim paksus on 18 meetrit.
Kihistik on Svedasai kihistu ülemine kihistik, mis lasub Rageliai kihistikul. Kihistik koosneb rohekashallist lubjakivist, milles on õhukesed halli mergli vahekihid.
Alpes Maritimae

Alpes Maritimae oli Rooma keisririigi provints. See oli "Alpes Poeninae" ja "Alpes Cottiae" kõrval üks kolmest Alpidega piirnevast provintsist tänapäeva Prantsusmaa ja Itaalia vahel. Provintsi kuulus osi tänapäeva Prantsuse departemangudest Alpes-Maritimes, Alpes-de-Haute-Provence ja Hautes-Alpes.
Ajalugu.
Asutatuna aastal 14 eKr Augustuse poolt, oli alguses "Alpes Maritimae" pealinnaks "Cemenelum" (nüüd Cimiez), mis on praegu Prantsusmaal Nice'i linna naabruses. 
Aastal 297 laiendati provintsi põhja ja loodesse kuni Durance (Druentia) jõeni ja Col de Montgenèvre kuruni. Selle pealinn viidi "Civitas Ebrodunensiumisse", tänane Embrun.
3. sajandil sai provints "Septem Provinciae" osaks, mis omakorda oli pretoriaanide Gallia prefektuuri osa.
Asulad.
Suured asulad provintsis olid:
Pärast aastat 297 provintsi laienedes lisandusid: