tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Boniniit

Boniniit on vulkaaniline kivim. Boniniiti koos sarnase koostisega sanukiidiga peetakse primitiivseks andesiidiks; boniniit tekib purskekivimina, aga sanukiit tekib intrusioonides.
Boniniit koosneb klaasjas põhimassis asuvatest pürokseeni ja oliviini fenokristallidest, leidub ka andesiini ja hüpersteeni fenokristalle. Boniniidile on omane suur magneesiumisisaldus ja väike titaanisisaldus (oksiidide mahuprotsendid vastavalt 8–15% ja 0,5%). 57–60% kivimist moodustab ränidioksiid.
Boniniit tekib saarkaarte eel magmast, mille tekkepõhjuseks on sukelduvast laamast eralduvad lenduvad ühendid (peamiselt vesi), mis alandavad laama kohal oleva vahevöö kiilu sulamistemperatuuri ning põhjustavad selle osalise sulamise. Vee allikaks on vett sisaldavad mineraalid. Neid on merepõhja moodustanud laamas rohkelt, sest vesi ringleb ookeani keskmäestikus tekkinud kuumades, kuid lõhelistes kivimites. Kuna see magma on tekkinud mantli teisesel sulamisel (esimesel sulamisel tekib basalt), siis on raskete metallide sisaldus boniniidis väike. Ofioliitset boniniiti peetakse samuti saarkaartes tekkinuks. Protsessi käigus jaguneb peridotiidist tekkinud magma saarkaartes asuvaks toleiidiks ja saarkaarte eel tekkivaks boniniidiks.
Nimetus "boniniit" on tuletatud Bonini saarte järgi. Boniniidile andis nime Petersen aastal 1890.
Boniniiti leidub mitmel pool üle maakera, põhiliselt Vaikse ookeani ümbruses, aga ka Küprosel. Aastal 2009 õnnestus esimest korda jälgida vulkaanipurset, milles tekkis boniniiti moodustav laava. Suur osa Merkuuri pinda katvatest kivimitest on tõenäoliselt boniniit.
Paunküla aardeleiud

Paunküla aardeleiud on kaks aardeleidu (I leid ja II leid) Harju maakonnast Kuusalu vallast Paunkülast.
Need kaks aardeleidu pärinevad endise Piirsalu asundustalu põllumaalt, mida kohalikud kutsuvad Kõrtsimäe põlluks. 
I leid tuli välja 1956 ja II leid osaliselt 1959 ja teine osa sellest 1961. I ja II leiu vahemaa on 60 m. 
Esimene aardeleid leiti 1956. aastal põllu äestamisel ja selleks oli peentest hõbetraatidest punutud kee, mille lülide vahel olid rõngakeseks nende küljes rippuva 10 Araabia mündiga. Viimased mündid pärinevad 10. sajandist, kuid kee tervikuna on mõnevõrra hilisem. 
II leid (1959 ja 1961) sisaldas muu hulgas 4 rinnalehte, 3 kaelavõru katket, ühte granuleeritud hõbehelmest, 107 hõbemünti, millel oli kand ja mida seetõttu sai kanda kaelakee küljes ripatsitena. Müntide hulgas on peale Araabia müntide 1 Sassaniidi, 11 Bütsantsi, 2 Saksa ja 1 anglosaksi münt. II leid peideti maa sisse tõenäoliselt 12. sajandil.
Omega Centauri

Omega Centauri (ka NGC 5139) on kerasparv, mis asub Kentauri tähtkujus.
Parve avastas 1677. aastal Edmond Halley ning see asub Maast 15 800 valgusaasta kaugusel. Parve läbimõõt on umbes 150 valgusaastat ning see on Linnutee suurim ja heledaim kerasparv. Omega Centauri sisaldab umbes 10 miljonit tähte ja selle mass on võrdne 4 miljoni Päikese massiga, mis teeb sellest Linnutee massiivseima kerasparve.
Iluuisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel

Iluuisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel toimus 9.–14. veebruarini Austrias Garmisch-Partenkirchenis.
Eesti sportlastest osalesid Helene Michelson ja Eduard Hiiop, kes said paarissõidus 18. koha.
Vaida aare

Vaida aare on aardeleid Harju maakonnas Rae vallas.
1896 leiti Paali talu alalt raudnõu peamiselt müntidega. Raudnõu kadus II maailmasõja ajal, ent leiust säilis käsikiri ja hõbekäevõru (praegu hoiul Ajaloomuuseumis). Käsikirja andmetel oli leius 446 münti ja üks hõbekäevõru. Tõenäoliselt maeti varandus maha 1150. aastatel.
Habe

Habe on inimese näo alaosal (lõual, ülahuule kohal, põskedel ja kaela ülaosal) kasvav karvkate.
Joe Murray

Joseph David Murray (sündinud 3. mail 1961 San Joses Californias) on Ameerika Ühendriikide animaator. 
Ta on töötanud animaatorina aastast 1987.
Erik Heinrichs

Axel Erik Heinrichs (21. juuli 1890 Helsingi – 16. november 1965 Helsingi) oli Soome sõjaväelane (jalaväekindral, 1941).
1925. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Folke Bernadotte

Folke Bernadotte (rootsi keeles "Folke Bernadotte af Wisborg"; 2. jaanuar 1895 – 17. september 1948) oli Rootsi diplomaat ja ühiskonnategelane, Wisborgi krahv.
Ta oli üks Rahvusvahelise Punase Risti Komitee juhte.
Teise maailmasõja ajal päästis ta valgete busside abil sõjavange Saksa koonduslaagritest. Päästetud oli umbes 21 000, neist 8000 Taanist ja Norrast, 6000 Poolast, üle 2500 Prantsusmaalt, üle 1500 juudi ning üle 1000 Saksamaalt. Kampaania jätkus kahe kuu jooksul pärast Saksamaa kapituleerumist ja nii päästeti veel umbes 10 000 inimest.
1937. aastal sai ta Eesti Punase Risti I klassi teenetemärgi.
20. mail 1948 määrati ta ÜRO rahuvahendajaks Palestiinas. Sama aasta 17. septembril mõrvasid juudi terrorirühmituse Lehi liikmed ta Jeruusalemmas. Lehi oli vastu Bernadotte koostatud rahuplaanile. Nad ei teadnud, et Iisraeli valitsus oli juba otsustanud selle rahuplaani tagasi lükata ja jätkata sõjaga.
Tema järgi on nimetatud tänav Göteborgis, Viinis, Gazas ja mitmes Saksamaa linnas.
Folke Bernadotte abiellus 1928 Estelle Bernadottega (sündinud Estelle Romaine Manville). Neil sündis neli poega, kellest esimene ja kolmas surid pisikesena.
Pēteris Radziņš

Pēteris Radziņš (2. mai 1880 – 8. oktoober 1930 Riia) oli Läti sõjaväelane (kindral), õppejõud. 
1924–1928 oli ta Läti sõjaväe ülemjuhataja.
1925. aastal autasustati teda Vabadusristi I liigi 2. järgu teenetemärgiga.
Woldemar Hägglund

Johan Woldemar (Voldemar) Hägglund (10. august 1893 Viiburi – 12. veebruar 1963 Helsingi) oli Soome sõjaväelane (kindralleitnant, 1942).
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Frans Timmermans

Franciscus Cornelis Gerardus Maria "Frans" Timmermans (sündinud 6. mail 1961 Maastrichtis) on Madalmaade ja Euroopa Liidu poliitik ja diplomaat. 
Ta oli aastatel 2007–2010 Madalmaade Euroopa asjade minister ja aastatel 2012–2014 Madalmaade välisminister.
Euroopa Komisjoni volinik.
Junckeri komisjon 2014–2019.
Alates 1. novembrist 2014 kuni 30. novembrini 2019 oli Frans Timmermans Euroopa Komisjonis Junckeri komisjoni esimene asepresident, vastutades parema seadusloome, institutsioonidevahelise koostöö, õigusriigi ja põhiõiguste küsimuste eest. 
Von der Leyeni esimene komisjon 2019–2024.
Alates 1. detsembrist 2019 kuni 22. augustini 2023 oli ta von der Leyeni esimese komisjoni üks kolmest juhtivast asepresidendist, juhtides volinikerühma, mis vastutab Euroopa rohelise kokkuleppe eest. 
Ta lahkus volinikukohalt, et kandideerida 22. novembril 2023 Madalmaade valimistel, olles kahest parteist koosneva tugeva vasaktiiva peakandidaat, võimalik tulevane Madalmaade peaminister. 
Tema ülesanded Euroopa Komisjonis võttis üle Maroš Šefčovič. Euroopa Komisjoni uueks volinikukandidaadiks nimetasid Madalmaad Timmermansi asemel Madalmaade senise välisministri Wopke Hoekstra.
Gustave Ador

Gustave Ador (23. detsember 1845 – 31. märts 1928) oli Šveitsi poliitik.
Ta oli 1. jaanuarist 1919 kuni 31. detsembrini 1919 Šveitsi liidupresident.
Ta oli Rahvusvahelise Punase Risti Komitee liige.
1932. aastal anti talle Eesti Punase Risti mälestusmärgi teenetemärk ja 1926. aastal Eesti Punase Risti mälestusmärgi I järgu I aste.
Krišjānis Berķis

Krišjānis Berķis (26. aprill 1884 – 29. juuli 1942) oli Läti sõjaväelane (kindral). 
14. novembrist 1934 kuni 20. juunini 1940 oli ta Läti sõjaväe ülemjuhataja.
1940. aasta 6. aprillist kuni 20. juunini oli ta Läti kaitseminister.
Pärast Läti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt läks ta pagulusse Soome, kuid pöördus sealt varsti tagasi. 30. septembril 1940 deporteeriti ta Vene NFSV-sse. Krišjānis Berķis arreteeriti 23. juunil 1941, suri Permi vangla haiglas 1942. aasta juulis.
Miguel Ángel Moratinos Cuyaubé

Miguel Ángel Moratinos Cuyaubé (sündinud 8. juunil 1951 Madridis) on Hispaania diplomaat, jurist ja poliitik. 
Aastatel 2004–2010 oli ta Hispaania välis- ja koostööminister.
2007. aastal anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Poul Schlüter

Poul Holmskov Schlüter (3. aprill 1929 Tønder – 27. mai 2021) oli Taani poliitik. 
Aastatel 1982–1993 oli ta Taani peaminister ja 1994–1999 Euroopa Parlamendi liige.
2003. aastal sai ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi, millega tunnustati tema kui Taani peaministri tööd Eesti taasiseseisvumise toetajana.
Carl (Rootsi prints)

Carl (27. veebruar 1861 – 24. oktoober 1951) oli Rootsi kuningliku perekonna liige, Västergötlandi hertsog.
Tema vanemad olid Oscar II ja kuninganna Sofia.
1897. aastal abiellus ta Taani printsessi Ingeborgiga (1878–1958), nende lapsed olid:
Ta on saanud Eesti Punase Risti I klassi teenetemärgi.
Pál Teleki

Pál Teleki (1. november 1879 Budapest – 3. aprill 1941 Budapest) oli Ungari poliitik ja ühiskonnategelane, krahv.
Ta oli 19. juulist 1920 kuni 14. aprillini 1921 ja 16. veebruarist 1939 kuni 3. aprillini 1941 Ungari peaminister.
Ta oli Ungari Teaduste Akadeemia liige.
Ta oli Ungari skaudiliikumise juhte.
1931. aastal anti talle Eesti Punase Risti mälestusmärgi I järgu I aste ja 1933. aastal Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Saulius Sondeckis

Saulius Sondeckis (11. oktoober 1928 Šiauliai – 3. veebruar 2016 Vilnius) oli Leedu viiuldaja, helilooja, dirigent ja muusikapedagoog.
Elulugu.
Sondeckis õppis Vilniuse konservatooriumis viiulit Alexander Livontase juhendmisel ja lõpetas kooli 1952. 
Aastatel 1957–1960 õppis ta Moskva konservatooriumi aspirantuuris. 1963. aastal tegi läbi pooleaastase kursuse prantsuse dirigendi Igor Markevitši juures.
Sondeckis alustas karjääri viiuldajana.
Aastatel 1952–1959 oli ta Vilniuse konservatooriumis viiuliõpetaja, 1959–1987 keelpillide kateedri juhataja, 1977. aastast professor.
1955. aastal asus ta juhatama Vilniuse Kunstide Kooli õpilaste keelpilliorkestrit ning 1964. aastal sai temast esimene leedu dirigent, kes esines oma orkestriga välismaal, osaledes festivalil Bukarestis. 
1976. aastal sai kollektiiv kuldmedali rahvusvahelisel Herbert von Karajani Fondi noorteorkestrite konkursil Lääne-Berliinis.
Aastatel 1960–2004 oli Sondeckis Leedu Kammerorkestri peadirigent.
Alates 2004. aastast oli ta orkestri Moskva Virtuoosid peakülalisdirigent ja 2005. aastast Leedu Balti Kammerorkestri juht.
Sondeckis asutas 1960. aastal Leedu kammerorkestri. Ta on juhatanud Berliini, Peterburi ja Toronto filharmooniaorkestrit.
Tunnustus.
1980. aastal sai ta Nõukogude Liidu rahvakunstniku aunimetuse. 
2002. aastal pälvis ta Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi, tunnustusena tema töö eest Eesti heliloomingu tutvustajana maailmas. 
Ta on pälvinud ka Leedu, Poola, Venemaa ja Austria riiklikke autasusid.
Pärdi teos "Tabula rasa" ja Schnittke "concerto grosso"'d nr 1 ja 3 on pühendatud Sondeckisele.
Vygaudas Ušackas

Vygaudas Ušackas (sündinud 16. detsembril 1964 Skuodases) on Leedu poliitik ja diplomaat.
Ta lõpetas aastal 1982 Skuodases keskkooli ja aastal 1990 Vilniuse Ülikooli õigusteaduskonna.
Aastatel 2008–2010 oli ta Leedu välisminister.
2013. aastal sai ta Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi, millega tunnustati tema kui Leedu välisministri tööd Eesti-Leedu koostöö edendajana.
Jüri Kurul (poliitik)

Jüri Kurul (15. märts 1872 Tõstamaa vald, Pärnumaa – 5. juuli 1937 Tallinn) oli Eesti ettevõtja ja poliitik.
Kurul oli Riigikogu II koosseisu liige Eesti kommunistide legaalse variorganisatsiooni Töörahva Ühine Väerind esindajana 18. detsembrist 1924 (Georg Jürgensoni asemel) tagandamiseni 29. mail 1925, mil Kuruli asendas Aleksander Lensman.
1925. aastal aitas Kurul metsapraakeri ja laevaomanikuna toimetada palgikoormasse peidetuna Venemaale Luga sadamasse Nikolai Karotamme tädipoja Vassili Vitsa ja kommunist Villem Kuusiku.
Jüri Kurul

Jüri Kurul (13. juuni 1924 Tõstamaa vald – 14. august 2005 Tartu) oli Eesti sõudja ja sõudetreener.
Sõudmine.
Sportima hakkas Tõstamaal, sõudma 1948 Pärnu Jahtklubis.
Oli ka aerutamis- ja sõudmiskohtunik (1957 ülel kat). 
Kurul oli Eesti esimene sõjajärgne meister ühepaadis ja NSV Liidu rahvaste spartakiaadi pronksmedalist 1956. aastal. 
1950. aastatel Pärnus ning alates 1960. aastatest Tartu Kalevis töötas ta treenerina. Kuruli õpilased võitsid medaleid Eesti, NSV Liidu ja rahvusvahelistel võistlustel, tema õpilaste hulka kuulusid ka 1976. aasta suveolümpiamängudel võistelnud Gennadi Kinko ja Tiit Helmja.
1997. aastal loodi Kuruli algatusel sõudmise ja aerutamise klubi Tartu, samuti aitas ta kaasa Tartu Ülikooli spordiklubi sõudmissektsiooni loomisele. 
Avaldas Kehakultuuris ja Spordilehes sõudesporditeemalisi kirjutisi.
Robert Baden-Powell

Robert Stephenson Smyth Baden-Powell (22. veebruar 1857 London – 8. jaanuar 1941 Nairobi, Aafrika) oli Suurbritannia sõjaväelane (kindralleitnant), kirjanik ja kunstnik, kes on tuntud eelkõige ülemaailmse skaudiliikumise algatajana. Lord.
1933. aastal anti talle Eesti Punase Risti I järgu I astme teenetemärk.
Elulugu.
Robert Stephenson Smyth Baden-Powelli isa oli Suffolkist pärit Oxfordi ülikooli professor, matemaatik ja teoloog H. G. Baden-Powell. Roberti ema Henrietta Grace oli kunstiarmastaja ja akvarellimaalija, Briti Kuningliku mereväe admirali William Henry Smythi tütar. Roberti emapoolne vanaisa Thomas Warington oli 1800. aastatel Briti suursaadik Napolis. Robert sai nime ristiisa Robert Stephensoni järgi, kes oli raudtee- ja tsiviilinsener. Perekonnaringis kutsuti Robertit Stephe'iks (Steve'iks).
Isa suri, kui Robert oli kolmeaastane, kuid tänu energilisele emale said kõik lapsed hea kasvatuse ja tegutsemisvabaduse ning suure loodusearmastuse. Poiss saadeti õppima Rose Hill Schooli Tunbridge Wellsis. Koolis poiss erilise andekusega silma ei paistnud, kuid 1876. aastal ohvitserikatseid sooritades näitas häid tulemusi ratsaväe ja jalaväekatsetel. Järgnes kiire karjäär sõjaväes Indias ja Aafrikas, kus Buuri sõja ajal saavutas legendaarse kuulsuse Mafekingi linna komandandina. 
Sõja lõppedes 1900 pöördus Baden-Powell kindralmajori auastmes tagasi Inglismaale ja avastas oma hämmastuseks, et tema sõduri käsiraamat "Aid to Scouting" ("Luuramise abimaterjal") oli saanud hinnatud lugemisvaraks inglise poiste hulgas. Avastusest innustust saanud, hakkas Baden-Powell kirjutama uut raamatut "Scouting for Boys" ("Luuramine poistele") ja korraldas praktiliste kogemuste saamiseks paarikümnele poisile laagri Brownsea saarel. Seda laagrit loetakse skaudiliikumise ametlikuks algusajaks. 
1908 ilmus "Scouting for Boys" vihikute kaupa ja Inglismaal tekkis hulgaliselt skaudisalku. 1910 suundus Baden-Powell erru, et pühenduda skaudiorganisatsiooni ülesehitamisele. 1920. aastaks ulatus skautide arv maailmas juba miljoni lähedale. Baden-Powell deklareeriti 6. augustil 1920 Londonis I ülemaailmsel Jamboreel suure vaimustusega maailma peaskaudiks.
1912 abiellus Baden-Powell endast 32 aastat noorema Olave St Claire Soamesiga (1899–1977). Paaril oli kolm last: poeg Arthur Robert Peter Baden-Powell (1913–1962) ning tütred Heather Grace Baden-Powell (1915–1986) ja Betty St Clair Baden-Powell (1917–2004). 
1937. aastal Hollandis toimunud Jamboreel pidas Baden-Powell oma lahkumiskõne. Suurte teenete eest anti talle lordi tiitel (Lord Baden-Powell of Gilwell). 
Baden-Powell suri 8. jaanuaril 1941 Aafrikas ja on maetud Püha Peetruse kalmistule (St Peter's Cemetery in Nyeri) Nyeris Keenias. Keenia valitsus kuulutas Baden-Powelli haua rahvuslikuks mälestuspaigaks.
Messier 27

Messier 27 ehk Hantli udukogu (ka M27 ja NGC 6853) on udukogu Rebase tähtkujus. See asub 1360 valgusaasta kaugusel Maast.
Charles Messier avastas selle 1764. aastal. See oli esimene avastatud planetaarudu.
Hansische Geschichtsblätter

Hansische Geschichtsblätter on Hansa Liidu ajaloo teemaline saksakeelne erialaajakiri, mida annab välja Hansischer Geschichtsverein. Ajakiri ilmub 1871. aastast.
Messier 104

Messier 104 ehk Sombreero galaktika (ka M104 ja NGC 4594) on galaktika Neitsi tähtkujus. 
See asub 28 miljoni valgusaasta kaugusel. Selle läbimõõt on umbes 50 000 valgusaastat, ehk umbes kolmandiku Linnutee galaktika läbimõõdust.
Viited.
__INDEKSIGA__
Kentsi järv

Kentsi järv on paisjärv Kavilda ürgoru põhjas.
Järves saab ujuda. Järv on taastatud 2020. aastal.
Ugo Foscolo

Ugo Foscolo (sünninimega Niccolò Foscolo; 6. veebruar 1778 Zákynthose saar – 10. september 1827) oli itaalia luuletaja, tõlkija ja kirjanduskriitik ning kirglik Itaalia vabastamise eest võitleja.
Ta sündis aastal 1778 Zákynthose saarel kreeka-itaalia segaperekonnas, ema oli kreeklanna, isa itaallane. Aastal 1788, pärast isa surma kolis perekond Veneetsiasse. Ta on lõpetanud Padua Ülikooli.
Ta suundus vabatahtlikult eksiili: esmalt Šveitsi, seejärel Inglismaale, kus ta aastal 1827 Turnham Greenis (asub praegu Londoni lääneosas) suri. Ta maeti Chiswicki püha Nicholase kirikusse. Aastal 1871 maeti ta ümber Firenze Santa Croce basiilikasse.
Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Jacopo Ortise viimased kirjad", mis ilmus aastal 2015 sarjas "Loomingu Raamatukogu" (raamatu tõlkis itaalia keelest Eva Kolli).
Liv Tyler

Liv Rundgren Tyler (sünninimega Liv Rundgren; sündinud 1. juulil 1977) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja endine modell. 
Ta vanemad on Aerosmithi laulja Steven Tyler ja modell Bebe Buell. Aastail 1972–1979 elas Buell koos rokkmuusik Todd Rundgreniga. Buell jäo lühiajalisest suhtest Tyleriga rasedaks ja sündis tütar. Kuna aga Steven Tyler oli aga tollal uimastisõltuvuse küüsis, siis kinnitas Buell lapse kaitsmiseks, et lapse isa on Rundgren, ning lapse nimeks sai Liv Rundgren. Eesnimi Liv pandi lapsele Norra näitleja Liv Ullmanni järgi. Kaheksa-aastaselt tutvus Liv Steven Tyleriga ning pani tähele suurt sarnasust ta tütre Miaga. Emalt selle kohta pärides sai ta teada, kes on tema bioloogiline isa, ning modellikarjääri alustades kuus aastat hiljem (1991) hakkas ta kasutama oma perekonnanimena Tyler ning säilitas senise perekonnanime keskmise nimena. 
Tyler hakkas modellina tegutsema 14-aastaselt, aga loobus sellest vähem kui aasta hiljem, et keskenduda näitlemisele. 1994. aastal osales ta koos Alicia Silverstone'i ja Jason Londoniga Aerosmithi laulu "Crazy" videos. Ka tegi ta oma filmidebüüdi 1994. aastal. Rahvusvaheliselt tuntuks sai ta näitlejana 1996. aastal peaosaga Bernardo Bertolucci filmis "Io ballo da sola" (rahvusvahelise pealkirjaga "Stealing Beauty", eestikeelse pealkirjaga "Süütust näpates"). Tema ilmselt tuntuim roll on "Sõrmuste isanda" triloogia filmides " (2001), " (2002) ja "" (2003) kehastatud haldjas Arwen.
Liv Tyler oli 2003. aastal UNICEF-i USA hea tahte saadik.
Elektronafiinsus

Elemendi elektronafiinsus Eea on energia, mis vabaneb, kui elektron liitub gaasifaasis oleva aatomiga.
Suur elektronafiinsus näitab, et elektroni liitumisel aatomiga vabaneb palju energiat. Negatiivne elektronafiinsus näitab, et elektroni lisamiseks aatomile tuleb kulutada energiat.
See kokkulepe on vastavuses termini "afiinsus" tavatähendusega. Formaalselt on elemendi elektronafiinsus määratletud kui
X(g) + e–(g) → X–(g) + energia Eea.
Nii on näiteks kloori elektronafiinsus järgmises protsessis vabanev energia:
Cl(g) + e–(g) → Cl–(g) + energia Eea = 3,62 eV ehk 349 kJ/mol.
Mindaugas Kupšas

Mindaugas Kupšas (sündinud 9. aprillil 1991 Kaunases) on Leedu korvpallur.
2014–2015 mängis ta klubis BC Kalev/Cramo. 2015. aastal liitus ta BC Zepter Viennaga.
Oleksi Petšerov

Oleksi Petšerov (ukraina keeles Олексій Іванович Печеров; sündinud 8. detsembril 1985 Harkivis) on Ukraina korvpallur.
Aastast 2015 mängib ta klubis BC Kalev/Cramo.
Robert Krabbendam

Robert Krabbendam (sündinud 11. juulil 1986) on Hollandi korvpallur.
2010–2011 mängis ta klubis BC Kalev/Cramo.
Scott Machado

Michael Scott Machado (sündinud 8. juunil 1990 Newarkis New Jerseys) on Ameerika Ühendriikides sündinud Brasiilia korvpallur.
Tema vanemad on brasiillased Luiz ja Solenir Machado. Ta õppis New Yorgis keskkoolis ja kolledžis.
Aastatel 2014–2015 mängis ta klubis BC Kalev/Cramo.
Ta kuulub alates 2018. aastast Brasiilia koondisse.
Vlad Moldoveanu

Vlad Moldoveanu (sündinud 11. veebruaril 1988 Bukarestis) on Rumeenia korvpallur.
2013–2014 mängis ta klubis BC Kalev/Cramo.
Kuuse (perekonnanimi)

Kuuse on eesti perekonnanimi. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuuse 349 inimesel (173 mehel ja 176 naisel).
Alexander Rossi

Alexander Michael Rossi (sündinud 25. septembril 1991 Californias) on Ameerika Ühendriikide vormelisõitja.
2015. aastal osales ta alates Singapuri GP-st Manor Marussia Vormel 1 meeskonnas 5 võistlusel.
Ulla Puolanne

Ulla Kaija Puolanne (sünninimi Ulla Kaija Raivo; 28. juuni 1931 Lahti – 26. september 2015 Lahti) oli Soome poliitik.
Ta oli Rahvusliku Koonderakonna liige. Aastatel 1975–1991 oli ta Eduskunna liige ja aastatel 1987–1991 Harri Holkeri valitsuse teine minister rahandusministeeriumis.
Schlippenbach

Schlippenbach oli Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on teada 1386 mainitud vennad Hannes, Rotger ja Herman Slippenbeket. Liivimaal on suguvõsa esimest korda mainitud umbes 1492. Aastal 1519 omas suguvõsa Halliste kihelkonna Pornuse mõisat. 
1675 suri Wolmar von Schlippenbach, kellele kuulus muu hulgas Pornuse mõis. Wolmari pojapoeg oli Rootsi kindralmajor ja Liivimaa väliarmee juhataja Wolmar Anton von Schlippenbach, kes omas Eestimaal Sooniste ja Liivimaal Vana-Pornuse, Uue-Pornuse ja Olustvere mõisat. 
Suguvõsa kanti 1620. aastal Kuramaa rüütelkonna matriklisse nr 34 all, 1654. aastal Rootsi rüütelkonna aadlisuguvõsade loendisse krahvisuguvõsana nr 20 ja 1746 kanti ka Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse I klassi, ent ametlikku rüütelkonna nimekirja suguvõsa ei kantud ning Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1747. aastal nr 10, 1772. aastal nr 212 all.
Schwebs

Schwebs (vene keeles "Швебс") oli Ida-Preisimaalt Wehlaust pärit aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Tõenäoliselt oli suguvõsa esiisaks Ida-Preisimaalt Wehlaust pärit Georg Schwäbs (Schwäbisch) (u 1650−1705), kes siirdus 1679. aastal Liivimaale ja sai Lemsalu kooli rektoriks. Hiljem oli ta pastor Eestimaal. Tõendatud liin algab kapten Georg Gottlieb von Schwebsiga (1680−1721). Viimase poeg Karl Friedrich von Schwebs (1715−1782) sai 13. jaanuaril (vkj) 1769 Püha Rooma keisririigi aadlikuks.
Schwebsid rüütelkonna matriklis.
1821. aasta 14. märtsil (vkj) võeti Eestimaa rüütelkonna matriklisse vennad major Alexander Friedrich von Schwebs (1770−1830) ja rittmeister Andreas Heinrich von Schwebs (1775−1823). 27. juunil (vkj) 1833. aastal võeti Liivimaa rüütelkonna matriklisse vennad Tartu kreisikohtu sekretär Friedrich Gustav Anton von Schwebs (1801−1885), porutšik Karl Gustav von Schwebs (1805−1876) ja Andreas Konstantin Balthasar von Schwebs (1817−1875).
Silberarm

Silberarm oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on teada Rootsi kapral Lars Svensson, kes 1609 sai Harjumaal Hatu mõisa omanikuks. Larsi poeg Gabriel Larsson võttis 1651 nime Silberarm ja ühtlasi pidas end Rootsis elavate Sölferarmide (aadlitiitel aastast 1634) sugulaseks. Larsson võttis Sölferarmidelt üle ka nende vapi. Gabrieli pojapoeg oli Johann Friedrich von Silberarm (suri 1751), kes omas Järvamaal Karkuse mõisat. 
Suguvõsa kanti 1746 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Silfverharnisk

Silfverharnisk, varem Silfverharnesk (Eestimaal tuntud kui Silfwerharnisk, vene keeles "Зильбергарниш") oli Soome päritolu aadlisuguvõsa. Suguvõsa kustus meesliinis 1820. aastal.
Ajalugu.
Suguvõsa oli ilmselt Soome päritoluga. Suguvõsaliin algab major Matias Erikssoniga (1600−1670), kes sai 1651. aastal Lehijärvi kihelkonnas lääniks Nihattula valduse (ta rajas sinna mõisa). 12. augustil 1653 tõstis kuninganna Kristiina ta aadliseisusse ja ta sai aadeldamisel perekonnanimeks Silfverharnesk; ta introdutseeriti Rootsi rüütelkonda 1664. aastal. Tema pojapoeg Karl Gustav von Silfverharnesk (1702−enne 1783) läks 1737. aastal Rootsi teenistusest leitnandina erru ja asus elama Eestimaale. Temast sai alguse Eestimaa liin, mille esindajad kasutasid nimekuju Silfwerharnisk, harvemini Silfverharnisk. Suguvõsa suri meesliinis välja 1820. aastal.
Silfverharniskid rüütelkonna matriklis.
Leitnant Karl Gustav von Silfwerharinski (1702−enne 1783) pärijad võeti 1783. aasta 17. veebruaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Asehalduskorra ajal matriklid ajutiselt kaotati ning vennad Gustav Wilhelm von Silfwerharnisk (1755−1820) ja Karl Ernst von Silfwerharnisk (1759−1809) võeti 26. augustil (vkj) 1786 Eestimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Vapp.
Silfverhaniskid kasutasid nn kõnelevat vappi: punasel vapikildil on kujutatud ristatud mõõkade peal hõbedast raudrüüd (rootsi keeles "silfver" ‘hõbe’ + "harnisk" ‘raudrüü’).
Simolin

Simolin oli aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsast on teada Turust pärit Matthias Simolin, kes aastast 1710 oli Tallinna Rootsi Mihkli kirikus jutlustaja. Matthiase pojad olid Vene õukonna tegelased ja said 1754 Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli. Vanem poeg Karl Edler von Simolin oli muu hulgas Vene tõeline riiginõunik, kes 1776 sai Kuramaal Poola vabahärra tiitli.
Suguvõsa kanti 1768 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Smitten

Smitten (vene keeles "Смиттен"), varem Smitt oli aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Suguvõsa päritolu ei ole teada, kuid ilmselt olid nad Rootsi juurtega. Suguvõsaliin algab Hans Smittiga (Schmidt). Tema poeg Jonas Smitt (1640−09.08.1701) teenis kapralina Rootsi sõjaväes ja siirdus 1660. aastal koos kindralmajor Per Sparrega Riiga. Ta sõlmis abielu Puurmani mõisnike kojast pärit Dorothea Maria von Güntersbergiga (maeti 1741) ja jäi Liivimaale püsivalt elama. Rootsi kuningas Karl XI tõstis ta 29. augustil 1684 aadliseisusse − rüütelkonda teda Rootsis siiski ei introdutseeritud − ja ta sai perekonnanimeks von Smitten.
Jõgeveste liin.
Jonas von Smitteni poeg Erich Johann von Smitten (1691−1749) naitus Jõgeveste mõisa pärija Helene von Protteniga (1699−pärast 1763). Nende abielusidemete kaudu langes mõis Smittenitele, kes pidasid seda XIX sajandi alguseni. Sellest liinist oli pärit Heinrich Konrad von Smitten (1779−1841), kes oli aastatel 1837−1841 Liivimaa maanõunik. Tema vanem õde Helene Auguste Eleonore von Smitten (1770−1828) abiellus tulevase vürst Michael Andreas Barclay de Tollyga (1761−1818) ja mõis pärandus viimase suguvõsale.
Eestimaa liin.
Selle liin rajajaks oli Erich Johann von Smitteni noorim poeg major Eberhard Gustav von Smitten (1740−1787), kes omandas 1787. aastal Eestimaal Arbavere pandimõisa.
Smittenid rüütelkonna matriklis.
Liivimaal immatrikuleeriti Smittenid 29. juunil (vkj) 1747. aastal. 19. juunil (vkj) 1802 kanti Eberhard Gustav von Smitteni (1740−1787) järeltulijad Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Gustav Magnus von Smitten (1793−1864) võeti 21. jaanuaril (vkj) 1864 Pihkva kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Zalău

Zalău on linn Rumeenias, Sălaji maakonna keskus.
Ajalugu.
Esimesed kirjalikud teated on 12. sajandist. Linnaõigused saadi 1473. aastal.
1918. aastal vallutasid linna Rumeenia väed, 1920. aastal läks linn Ungari alt Rumeenia koosseisu. Linn oli aastatel 1940–1944 uuesti Ungari koosseisus, kuid alates 1946. aastast kuulub ametlikult Rumeeniale.
Rahvuslik koosseis.
1910. aastal oli linna 10 184 elanikust 74% ungarlasi.
2011. aastal oli elanike arv 56 202, neist 81,59% olid rumeenlased, ungarlased 16,4% ja 1,5% mustlased.
Truro

Truro (korni Truru) on linn Inglismaal, Cornwalli krahvkonna ja tervikomavalitsuse keskus. Asub Cornwalli poolsaare lääneosas, umbes 14 km kaugusel lõunarannikust, kohas kus Kenwyni ja Alleni jõed moodustavad Truro jõe. Truro on Suurbritannia lõunapoolseim "city" staatusega linn.
Truro piirkond on rauaajast alates asustatud. 12. sajandil rajas Richard de Luci tänapäeva linna kohale kindluse. 14. sajandiks oli seal tinakaevandus ja tähtis sadam.
Linnas asub 1880–1910 ehitatud uusgooti stiilis katedraal, Truro katedraal. Linnas asuv Royal Cornwall Museum on Cornwalli vanim muuseum.
Piece of Mind

"Piece of Mind" on Iron Maideni neljas stuudioalbum. Albumi andis 1983. aasta mais välja plaadifirma EMI. Tegu on esimese Iron Maideni stuudioalbumiga, kus trumme mängib Nicko McBrain. Album oli kommertslikult edukas, jõudes Suurbritannia albumimüügiedetabelis 3. kohale ning sai plaatinaplaadi staatuse nii Suurbritannias kui ka Põhja-Ameerikas. Albumilt anti välja singlid "Flight of Icarus" ja "The Trooper".
Albumi reklaamimiseks korraldati maist detsembrini kestnud turnee "World Piece Tour", mille vältel anti üle maailma 140 kontserti.
Üksnes Jaapani väljaandel on loetud üles 6. loona "Phatoor", see võib olla ka kujul "Phatoor – Still Life". Mujal on see lõik aga osa loost "Still Life" ja seda pole eraldi ära mainitud, ehk tegu on peidetud looga (nn "hidden track"). Tegu on tekstsõnumiga, millest arusaamiseks tuleb seda tagurpidi mängida. Tegu oli naljaga, mille tagamõtteks oli süvendada kriitikute arvamust, et Iron Maiden on satanistlik bänd.
Powerslave

"Powerslave" on Iron Maideni viies stuudioalbum. Albumi andis 1984. aasta septembris välja plaadifirma EMI. Albumilt anti välja singlid "2 Minutes to Midnight" ja "Aces High". Esimest korda ei muutunud bändi koosseis võrreldes eelmise albumiga. 
Albumi reklaamimiseks korraldati maailmaturnee "World Slavery Tour", mis kestis 9. augustist 1984 kuni 5. juulini 1985. Ühtekokku anti turnee raames 190 kontserti. Turnee salvestistega andis bänd välja kontsertalbumi "Live After Death".
Psühhiaatriareform Itaalias

Psühhiaatriareform Itaalias algas Basaglia seaduse vastuvõtmisega aastal 1978 ning lõppes Itaalia riiklike vaimuhaiglate süsteemi lõppemisega aastal 1998. Itaalia oli Euroopa riikide seas esimene, kes kuulutas avalikult oma vastumeelsust ühiskonnast väljajätmise ja eraldamiseni viiva vaimse tervisega seotud tervishoiusüsteemi suhtes.
Eesmärgid.
Reformi juhiti psühhiaatriahaiglate järkjärgulise likvideerimise suunas ja see vajas laiahaardelist, kompleksset ning vastutustundlikku kogukondlikku vaimse tervisega seotud teenust. Kogukondliku hoolitsuse eesmärk oli pöörata tagasi kaua aega üldtunnustatud olnud vaimuhaigete suurtesse asutustesse isoleerimise praktika ja soodustada nende integreerumist kogukonda, pakkudes neile seeläbi sotsiaalselt ergutavat keskkonda ning hoida samas ära nende allutamine liiga intensiivsetele sotsiaalsele survele.
Kulg.
1971. aasta augustis sai Itaalia psühhiaater ja neuroloog Franco Basaglia Triestes asunud provintsiaalse psühhiaatriahaigla direktoriks. Koos rühma noorte terapeutidega, keda ei olnud traditsiooniline psühhiaatria veel mõjutada jõudnud ja kes töötasid kahe Imolas asunud vaimuhaigla likvideerimise kallal (nende hulka kuulus ka Giorgio Antonucci), ning koos psühholoogide, vabatahtlike ja üliõpilastega alustas Basaglia intensiivset "hullumaja" institutsiooni teoreetilis-praktilise kriitika projekti. Sel ajal viibis San Giovanni psühhiaatriahaiglas ligikaudu 1200 patsienti, kellest enamikku hoiti sundravil. Vahemikus 1971–1974 olid Franco Basaglia ja tema kaastööliste püüdlused suunatud asutust valitsenud reeglite ja loogika muutmisele, seades kahtluse alla sealse hierarhia, muutes patsientide ja töötajate vahelisi suhteid, mõeldes välja uusi suhteid, võimalusi ja ruume ning taastades sealsete elanike vabaduse ja õigused.
Ümber kujundatavas haiglas asendas hoolitsemine eestkoste, täieliku vastutuse võtmine patsiendi ja tema olukorra eest institutsionaalse hülgamise; samal ajal asendati individuaalsuse eitamine läbi haiguse-ohu mõiste, kasutades selle asemel üksikutele elulugudele olulisuse ja väärtuse andmist. Ära keelati füüsilise paigal hoidmise ja šokiteraapia mistahes vormid, eemaldati haigla osakondi ümbritsenud tõkked ja võrgud, avati uksed ja väravad jne; seega said patsiendid tagasi oma poliitilised õigused ja tsiviilõigused.
Peamised tunnused.
Michele Tansella on määratlenud Itaalia kogemuse peamised tunnused:
Haiglate sulgemine sai võimalikuks tänu pidevale statsionaarsete patsientide arvu vähendamisele, millel oli aastate lõikes järgmine dünaamika:
Hinnangud.
Giovanna Russo ja Francesco Carelli nendivad, et aastal 1978 ei olnud ehk võimalik Basaglia reformi täielikult rakendada, kuna ühiskond ei olnud valmis selliseks vaimse tervise avangardseks ja innovaatiliseks käsitluseks. Kolmkümmend aastat hiljem oli palju ilmsemaks muutunud, et see reform peegeldas vaimuhaigete jaoks kaasaegset tervise ja sotsiaalhoolekande kontseptsiooni. Itaalia näide tõi kaasa tõhusate ja uuenduslike teenuste mudelite näidised ja sillutas teed vaimuhaigete deinstitutsionaliseerimisele.
Peter Leoke

Peter Leoke (21. mai 1892 Viljandi – 22. aprill 1973 Los Angeles) oli eesti kirjastaja ja väliseesti liikumise aktivist.
Peter Leoke sündis kohaliku raamatuäri omaniku Hans Leokese kolmanda pojana. Lõpetas Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi ning õppis Riia ja Moskva polütehnikumides 1913–1916 arhitektuuri, kuuludes Riias asunud korp! Vironiasse.
Eesti Vabariigi loomisel oli Peter Leoke tegev konsulaatide organiseerimisel 1918 Helsingis ja 1919 Riias. Vabadussõjast võttis osa suurtükiväes ja lõpetas 1921. aastal raskepatarei ülemana. Samal aastal asus välisministeeriumi teenistusse sekretärina ja järgmisel aastal aitas Eesti saadikul Tõnis Varesel organiseerida Eesti saatkonda Moskvas.
Peter Leoke asutas kirjastuse Areng, mis andis välja ajakirja Romaan. Ta oli Eesti esimese erateatristuudio üks asutajaid (direktor oli Paul Sepp) 1920. aastal.
1924. aastal Leoke asus elama USAsse New Yorki. Oli eesti seltsi Edu juhatuse liige ja 1926. aastast selle esimees. Lõi kaasa nädalalehe Ameerika Eestlane asutamisel ja oli hiljem selle tegevtoimetaja. New Yorgi Eesti Klubi asutaja ja mitmekordne esimees. New Yorgi Vabadussõjalaste Liidu ja hilisema Vabadussõjalaste Ühingu juhatuse liige. Kuukirja Meie Tee toimetuse liige.
1941. aastal asus elama Californiasse, kus töötas lennunduse alal.
Peter Leoke on maetud Los Angelese Forest Lawn Memorial Parki Hollywood Hillsis.
Somewhere in Time

"Somewhere in Time" on Iron Maideni kuues stuudioalbum. Albumi andis 1986. aasta septembris välja plaadifirma EMI. Albumilt anti välja singlid "Wasted Years" ja "Stranger in a Strange Land". Sellel albumil kasutati esimest korda kitarrisüntesaatoreid. 
Albumi reklaamiturneel "Somewhere in Tour" anti 10. septembrist 1986 kuni 21. maini 1987 üle maailma 148 kontserti.
Georg Kaibel

Georg Kaibel (30. oktoober 1849 Lübeck – 12. oktoober 1901 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog. 
Ta oli Breslau (1879–1882), Rostocki (1882–1883), Greifswaldi (1883–1886), Straßburgi (1886–1897) ja Göttingeni Ülikooli (1897–1901) professor. Tema teadustöö kreeka inskriptsioonide osas ning ta kriitilised tekstiväljaanded olid 20. sajandi klassikalise filoloogia allikakriitika jaoks väga olulised.
Sonja Lyubomirsky

Sonja Lyubomirsky (sündinud 14. detsembril 1966 Moskvas) on California Ülikooli psühholoogia osakonna professor.
Elukäik.
Moskvas sündinud Sonja Lyubomirsky lõpetas 1989. aastal Harvardi ülikooli psühholoogia eriala "summa cum laude". Seejärel asus õppima sotsiaalpsühholoogiat Stanfordi ülikoolis, mille lõpetas 1994. aastal doktorikraadiga. 1994–2001 töötas California Ülikooli Riverside'i psühholoogia osakonna professori assistendina, 2001–2005 sama osakonna kaasprofessorina ja aastast 2005 töötab samas professorina.
Uurimisobjekt.
Tema peamiseks uurimisobjektiks on inimese õnnelikkusega seotud küsimused. Ta on raamatu "The How of Happiness" ("Õnne saladus") autor. Tegu on strateegial ja teadusel põhineva eneseabiraamatuga, kuidas kasvatada õnnelikkust. Lyubomirsky on üks ajakirja Journal of Positive Psychology kaastoimetajatest.
Sonja Lyubomirsky ütleb raamatus "The How of Happiness", et 50% meie kalduvusest õnnelik olla põhineb geneetikal, mida me väga mõjutada ei saa, 10% põhineb elusündmustel (nt karjääriredelil liikumisel, armastatu leidmisel või loomingulise unistuse elluviimisel) ning 40% saame ise oma käitumisega mõjutada. Me saame ennast ise 40% õnnelikumaks muuta, üks olulisemaid tegevusi selleks on tänulikkuse praktiseerimine. Lyubomirsky uuringute põhjal on tänulikud inimesed õnnelikumad, energilisemad, lootusrikkamad, abivalmimad, empaatilisemad, spirituaalsemad, andestavamad ja vähem materialistlikud. Samuti on neil väiksem tõenäosus muutuda depressiivseks, ärevaks, üksildaseks, kadedaks, neurootiliseks muutuda või haigestuda.
Lyubomirsky sõnul suurendab tänulikkus naudingut positiivsetest elukogemustest, tõstab eneseväärikust ja enesehinnangut; aitab toime tulla stressi ja traumaga ning kutsub esile hoolitsevaid tegusid ja eetilist käitumist. Lisaks aitab sõlmida sotsiaalseid sidemeid, tugevdada olemasolevaid suhteid ja virgutada uusi suhteid; hoiab ära kahjulikud võrdlused, vähendab või kaotab negatiivsed tunded, näiteks viha, kibestumuse ja ahnuse. Ületab hedonistliku kohanemise – harjumuspärase ootuse, et kõik uued olukorrad on positiivsed – nii et me ei oska uut head olukorda väärtustada ja ei lase sel ka oma tervislikku olukorda või õnnetunnet mõjutada.
Selle raamatu põhjal on tehtud iPhone'i rakendus Live Happy.
Erwin Rohde

Erwin Rohde (9. oktoober 1845 Hamburg – 11. jaanuar 1898 Neuenheim Heidelbergi lähedal) oli saksa klassikaline filoloog.
Rohde on tuntud eelkõige vanakreeka romaani ja selle eelkäijate käsitlusega ("Der griechische Roman und seine Vorläufer", 1876) ning raamatuga "Psyche: Seelencult und Unsterblichkeitsglaube der Griechen" (1890–1894).
Ta oli Friedrich Nietzsche sõber ning astus tema kaitseks välja, kui viimane sattus pärast raamatu "Tragöödia sünd muusika vaimust" avaldamist (1872) Ulrich von Wilamowitz-Moellendorffi kriitika alla.
Friedrich Leo

Friedrich Georg Julius Leo (10. juuli 1851 Regenwalde (tänapäeval Resko, Lääne-Pomorze vojevoodkond, Poola) – 15. jaanuar 1914 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog. Ta oli Kieli (1881–1883), Rostocki (1883–1888), Straßburgi (1888–1889) ja Göttingeni Ülikooli (1889–1914) professor.
Leo erialaks oli rooma kirjandus, ta tegeles peamiselt ladina draamaga ning eelkõige Plautuse ja Seneca tekstikriitikaga, ent avaldas käsitlusi ka antiikaja biograafilise kirjanduse, saturnilise värsi jm kohta.
1903/1904 õppeaastal oli ta Göttingeni Ülikooli rektor.
1889 sai ta Göttingeni Teaduste Akadeemia korraliseks liikmeks, 1906 Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Otto Jahn

Otto Jahn (16. juuni 1813 Kiel – 9. september 1869 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog, arheoloog, epigraafik ja muusikaajaloolane. Ta töötas erakorralise professorina Greifswaldi ülikoolis (1842–1847) ning korralise professorina Leipzigi (1847–1850) ja Bonni Ülikoolis (1855–1869).
Jahn avaldas antiikautorite kriitilisi tekstiväljaandeid ning oli tegev ladina pealdiste väljaande "Corpus Inscriptionum Latinarum" ettevalmistamisel.
Jahn avaldas ka põhjaliku biograafilise käsitluse Mozarti kohta (1856–1859).
Välislingids.
[[Kategooria_Greifswaldi ülikooli professorid]
[[Kategooria:Sündinud 1813]]
[[Kategooria:Surnud 1869]]
Wassermanni test

Wassermanni test ehk Wassermanni reaktsioon on varem süüfilise diagnoosimisel kasutatud komplemendisidumisreaktsioon, mis on nimetatud bakterioloogi August Paul von Wassermanni järgi. 
Wassermanni testi tarbeks läheb vaja vere- või seljaajuvedeliku proovi.
Wassermanni reaktsioon ei ole spetsiifiline süüfilisele vaid positiivse reaktsiooni võivad anda ka süsteemset erütematoosset luupust, malaariat ja tuberkuloosi põdevad patsiendid. Võis esineda ka juhtumeid kus nakatunu reaktsioon oli negatiivne ja ravi saanu võis jätkuvalt anda positiivset reaktsiooni.
Wassermanni reaktsioon võis olla negatiivne 50–60 protsendil latentse süüfilise põdejatest. L. W. Harrison kogus andmeid 6829 latentse süüfilise juhtumi kohta ning + WR oli 45,6%. 
21. maist kuni 4. juuni 1928 Kopenhaagenis toimunud konverentsil ("Second Laboratory Conference on the Serodiagnosis of Syphilis held at Copenhagen") võrreldi Wassermanni testi teiste testidega ja WR oli positiivne 208 süüfilisejuhtumi korral 496-st.
1905. aastal seostati positiivset Wassermanni reaktsiooni süüfilisega.
Testi töötasid välja Wassermann, Julius Citron, ja Albert Neisser 1906. aastal. Testi loetakse Bordet' ja Gengou komplemendisidumisreaktsiooni, mis avaldati 1901. aastal edasiarenduseks ja positiivne testi tulemus kannab vahel nime "Bordet-Gengou-Wassermann reaction" või "Bordet-Wassermann reaction."
Akmenė rajoon

Akmenė rajoon (leedu keeles Akmenės rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Šiauliai maakonnas Leedus. Rajoon piirneb põhjas Lätiga.
Rajoonis on kuus omavalitsust, selle pindala on 844 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 21 685 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Akmenė, Kruopiai, Naujoji Akmenė, Papilė ja Venta vald. Omaette omavalitsuse moodustavab veel Naujoji Akmenė linn.
Suurim asula on halduskeskus Naujoji Akmenė (9059 inimest). Teised linnad rajoonis on Akmenė ja Venta. Lisaks asuvad rajoonis Papilė ja Kruopiai alev. 2011. aasta seisuga oli elanikest 95,36% leedulasi, 2,46% venelasi, 0,63% lätlasi, 0,39% ukrainlasi, 0,3% valgevenelasi, 0,28% poolakaid, 0,15% mustlasi, 0,09% sakslasi ja 0,34% oli muust rahvusest.
Rajooni tähtsamad jõed on lääneosas voolav Venta jõgi ning selle lisajõed Virvytė, Dabikinė ja Vadakstis. 
Akmenė rajooni territooriumile jääb osaliselt Venta regionaalpark, täielikult aga Kamanose looduskaitseala.
Treponema pallidum pallidum

Treponema pallidum pallidum (süüfilisebakter, süüfilise tekitaja) on bakteri "Treponema pallidum" alamliik.
Klassifikatsioon.
"Treponema pallidum pallidum"' liigitatakse "Spirochaetae" 
hõimkonna, "Spirochaetaceae" sugukonna, "Treponema" perekonna bakteriliigi "Treponema pallidum" alamliigina. 
"Treponema pallidum pallidum", "Treponema pallidum pertenue", "Treponema pallidum endemicum" ja "Treponema carateum" ei ole morfoloogiliselt, seroloogiliselt ja keemiliselt selgesti eristatavad.
Kirjeldus.
Nende organismide paljunemine on aeglane - 30 kuni 33 tundi. Virulentsus säilib ka mõned tunnid peale peremeesorganismi surma.
Pikka aega arvati, et organism on anaeroob, nüüd arvatakse ta mikroaerofiilsete organismide hulka.
Laboratoorseid tüvesid on alles hoitud teatud aretatud küülikute munandites. Küülikutel on õnnestunud esile kutsuda ka esmased haavandid, kuid teine staadium ei ole õnnestunud. 
Patogeensus.
"Treponema pallidum pallidum" i peetakse tänapäeval süüfilise tekitajaks (Arrizabalaga 1993).
Nakkustekitaja levib inimkeha sees lümfo- ja hematogeenselt. 
"Treponema pallidum pallidum" 'i looduslikuks peremeesorganismiks on inimene aga eksperimentaalset süüfilist on esile kutsutud ahvidel, küülikutel ja laamadel. Organism võib eluneda ka rottidel, hiirtel ja merisigadel. 
Väljaspool keha organism hukkub 2 tunni jooksul.
Can't Stop Lovin' You

"Can't Stop Lovin' You" on USA rokkansambli Van Halen liikmete kirjutatud ja esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Seventh Son of a Seventh Son

"Seventh Son of a Seventh Son" on Iron Maideni seitsmes stuudioalbum. Albumi andis 1988. aasta aprillis välja plaadifirma EMI. Sellel albumil kasutati esimest korda süntesaatorit. 
Album sisaldab progeroki elemente ning põhimõtteliselt on tegu kontseptalbumiga. Albumilt anti singlitena välja lood "Can I Play with Madness" ja "The Evil That Men Do" ning kontsertvariandid lugudest "The Clairvoyant" ja "Infinite Dreams" (viimane küll koos videoga "Maiden England"). 
Album jõudis teise Iron Maideni albumina Briti albumimüügi edetabelis esikohale.
Albumi promoturnee kandis nime "Seventh Tour of a Seventh Tour".
Białowieża

Białowieża (valgevene "Белавежа-Biełavieža", leedu "Bialovieža") on küla Ida-Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Hajnówka maakonnas Białowieża vallas Valgevene piiri ääres.
See asub 21 km kaugusel Hajnówkast ja 66 km kaugusel Białystokist.
Hermann Usener

Hermann Carl Usener (23. oktoober 1834 Weilburg – 21. oktoober 1905 Bonn) oli saksa klassikaline filoloog ja religiooniteadlane.
Usener õppis alates 1853 Heidelbergi, Müncheni, Göttingeni ja Bonni Ülikoolis. Ta promoveerus 1857/58 Bonnis Theophrastose-teemalise väitekirjaga "Analecta Theophrastea". Aastail 1858–1861 oli ta õpetaja Berliinis Joachimsthalsches Gymnasiumis. 7. mail 1861 sai temast erakorraline professor Berni Ülikoolis ja kantonikoolis, 1863. aasta suvesemestrist korraline professor Greifswaldi ülikoolis. Suvesemestrist 1866 suundus ta Friedrich Wilhelm Ritschli järglasena Bonni Ülikooli, kuhu ta jäi kuni emeriteerumiseni 13. juunil 1902. Koos Franz Bücheleriga muutis ta Bonni Ülikooli toonase klassikalise filoloogia keskuseks. 1874/75 oli ta dekaan, 1882/83 rektor.
Nikolai Tupitsõn

Nikolai Tupitsõn (Николай Кузьмич Тупицын; 1910 Semipalatinski oblast – märts 1991) oli Nõukogude Liidu diplomaat, suursaadik.
Elulugu.
Ta lõpetas Tomski Riikliku Ülikooli 1937. aastal. 
Aastail 1944–1945 töötas ta NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadis, 1945–1947 Nõukogude Liidu Poola saatkonnas, 1947–1953 NSV Liidu välisministeeriumis. Aastail 1953–1955 õppis ta välisministeeriumi Kõrgemas Diplomaatilises Koolis. Aastail 1955–1958 oli ta NSV Liidu Jugoslaavia saatkonna esimene sekretär, 1958–1959 välisministeeriumi osakonnajuhataja ning valitsuseülema asetäitja, 1959–1963 välisministeeriumi ekspert-konsultant, 1963–1966 NSV Liidu erakorraline ja täievoliline suursaadik Islandil, 1967–1970 välisministeeriumi personaliosakonna juhataja, välisministeeriumi kolleegiumi liige, 1970–1975 NSV Liidu erakorraline ja täievoliline suursaadik Kuveidis.
Saluut (Keila kino)

Saluut oli kino Keilas.
Kino avati 1953. aasta augustis linna keskväljakule ehitatud sammastega hoones (Keskväljak 10). Samasugune kino ehitati veel Paldiskisse (valmis 1954) ja Tõrvasse (valmis 1953).
Kõrgajal näidati kinos kolm seanssi päevas. Tänu Keila 1. Keskkooli filmiklubile Kõps näidati seal tihti uusi Eesti filme enne nende ametlikku esilinastust või toimusid esilinastused seal. Kooliõpilased said muu hulgas vaadata ka tsensuuriajastul taunitud filme, nagu Lennart Meri "Linnutee tuuled" ja "Veelinnurahvas". 
1986. aastal valmis hoone juurdeehitis. 1990. aastatel tegutsesid hoones ka baar, diskosaal ja kasiino.
Hoones on asunud ka pangakontor (mis suleti 1. märtsil 2022), ilukeskus ja lillepood. Seal tegutseb ööklubi Lucifer.
Hermann Sauppe

Hermann Sauppe (9. detsember 1809 Weesenstein Dresdeni lähedal – 15. september 1893 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog, pedagoog ja epigraafik.
Sauppe oli Göttingeni Ülikooli klassikalise filoloogia professor aastast 1855 kuni surmani.
Olulised on tema kriitilised tekstiväljaanded Atika kõnemeeste tekstidest ("Oratores Attici", koos Johann Georg Baiteriga) ning Platoni dialoogidest "Protagoras" ja "Gorgias".