tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karula vald (Karula kihelkond)

Karula vald (saksa keeles "Karolen") oli vald Võrumaal Karula kihelkonnas ja Valga maakonnas. Vald moodustati 1866. aastal. 
1921. aastal arvati Karula vald Valga maakonna koosseisu.
Valla pindala oli 159 km² ja elanikke 2837 (1922. a seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Käärikmäe küla aladel.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Karula valla maa-alast, välja arvatud Kõrtsi, Muhkva, Muhkva-Hansu, Ussi, Päästu-Andu, Päästu-Jakob — Mangu, Suur-Kõrtsi, Piiri, Päästo-Mango, Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-alad; senise Kaagjärve valla Mürgi talu maa-alast Karula vald.
Senise Karula valla Kõrtsi, Muhkva, Muhkva-Hansu, Ussi, PäästuAndu, Päästu-Jakob — Mangu, Suur-Kõrtsi, Piiri ja Päästo-Mango talude maa-aladest; senise Tõlliste valla maa-alast; senise Laatre valla maa-alast; senise Sooru valla maa-alast; senise Sangaste valla maa-aladest; senise Keeni valla maa-alast Tõlliste vald.
Senise Karula valla Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-aladest; senise Kaagjärve valla maa-alast; senise Tõlliste valla maa-aladest; senise Laanemetsa valla maa-aladest; senise Sooru valla maa-aladest Kaagjärve vald.
Kõo vald (Pilistvere kihelkond)

Kõo vald (saksa keeles "Wolmarshof") oli 1866–1939 üks Pilistvere kihelkonna valdadest (olid veel Kabala ja Imavere vald). Valla pindala oli 139 km² ja elanikke 3523 (1922. aasta seisuga). Vallamaja asus Kõo külas.
Polli vald

Polli vald (saksa keeles "Pollenhof") oli vald Karksi kihelkonnas aastatel 1866–1939.
Valla pindala oli 98 km² ja elanikke 1594 (1934). Vallamaja asus tänapäeva Äriküla küla aladel.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Karksi valla maa-alast; senise Polli valla maa-alast; senise Pöögle valla maa-alast, Karksi vald.
Vana-Antsla vald

Vana-Antsla vald (saksa keeles "Alt-Anzen") oli vald Võrumaal Urvaste ja Karula kihelkonnas ning Võru maakonnas aastatel 1866–1939.
1934. aasta seisuga oli valla pindala 217 km² ja elanike arv 3230. Vallamaja asus tänapäeva Oe küla aladel.
1939. aasta vallareformiga Vana-Antsla vald likvideeriti. Vana-Antsla valla Litsmetsa, Maasiksaare, Metova ja Latiku küla arvati Lepistu valla koosseisu, muud alad Antsla valla koosseisu
Vana-Põltsamaa vald

Vana-Põltsamaa vald (saksa keeles "Gemeinde Schloß Oberpahlen") oli aastatel 1866–1939 vald Pilistvere kihelkonnas ja Põltsamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 241 km² ja elanikke 1919. aasta seisuga 2466 ja 1934. aasta seisuga 3159. Vallamaja asus Põltsamaa läänekülje all.
19. sajandi keskpaigas oli Vana-Põltsamaa mõisavallas kaheksa küla: Annikvere, Kamari, Lebavere (asus Kolga-Jaani kihelkonnas), Paduvere, Räsna, Umbusi, Viruvere ja Vitsjärve. Talusid oli neis kokku 195. Esimesed talud osteti Vana-Põltsamaa vallas päriseks 1872. aastal. 1913. aastaks oli loodud Vana-Põltsamaa mõisa talumaadele 148 talu. Vana-Põltsamaa vald oli talude arvu poolest rikkaim ning ka pindalalt suurim Põltsamaa kihelkonnas. Suurim talu vallas oli 99,03 tiinu ning kõige väiksem vaid 1,8 tiinu suurune.
Väinjärve vald (Koeru kihelkond)

Väinjärve vald (vananenud nimega "Veinjärve vald"; saksa keeles "Gemeinde Weinjerwen") oli vald Koeru kihelkonnas Järvamaal 1866–1939. Vallamaja asus Koeru külas.
Aastal 1882 vald kaotati ja moodustati uuesti. Aastal 1895 vald kaotati ja moodustati uuesti.
Valla pindala oli 242 km² ja elanikke 4153 (1934).
1934. aastal oli vallas Koeru posti-telegraafi-telefoni kontor, Abaja, Ellavere, Ervita, Kuusna, Norra, Preedi ja Vahu postitalu ning Aagi, Aru, Aruaia, Jõeküla, Kõpsta, Laaneotsa, Liusvere, Maasika, Merja, Pedaniku, Preediku, Rõhu, Salutaguse, Sopa, Susla, Tammiku, Tudre, Udeva, Vao, Väinjärve ja Väinjärve kooli kirjatalu. 
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Väinjärve valla maa-alast, välja arvatud Ramma küla, Pädaniku asunduse ning Huuksi metskonna Norra metsandiku kvartalite nr. 42–48 maa-alad; senise Kapu valla Puhmu ja Kaarli küla ning Kapu asunduse maa-aladest; senise Võhmuta valla Liivaku, Salu, Kuristiku, Kalda, Lombi, Kivimäe, Koli, Lipumäe, Pusuotsa, Tammiku, Vilja, Tammrääga ja Mullamaa talu, talude nr. A-2–A-9 juurdelõigete ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartalite nr. 196–209 maa-aladest uus Väinjärve vald.
Peterburi Polütehniline Ülikool

Peeter Suure Peterburi Polütehniline Ülikool (vene keeles Санкт-Петербургский политехнический университет Петра Великого; lühend SPbPU) on Peterburis asuv Venemaa tähtsamaid tehnikaülikoole, rahvuslik uurimisülikool. 
Ülikool asutati 1899. aastal.
Varem on ülikool kandnud nimesid "Peeter Suure Polütehniline Instituut" (vene keeles (Политехнический Институт императора Петра Великого), "Kalinini-nimeline Leningradi Polütehniline Instituut" (Ленинградский Политехнический Институт имени Калинина).
Göteborgi Ülikool

Göteborgi Ülikool (rootsi keeles "Göteborgs universitet") on Rootsi suuruselt teises linnas Göteborgis asuv ülikool. 
Ülikool asutati 1891 ja see on praegu tegutsevatest Rootsi ülikoolide seas vanuselt kolmas. 
Ülikoolis õpib 24 900 täiskoormusega üliõpilast.
Paklitakseel

Paklitakseel ("Paclitaxelum") on keemilise aine infusioonilahuse kontsentraat, millest valmistatakse onkoteraapias kasutatav veenisiseselt manustatav infusioon. Paklitakseel sisaldab alkoholi. 
Paklitakseel on eraldatud lühiokkalise jugapuu ("Taxus brevifolia" Nutt.) koorest aga seda toodetakse ka poolsünteetiliselt hariliku jugapuu ainete baasil.
Paklitakseel on ravimi geneeriline nimetus. 
Paklitakseeli kasutatakse koos mitmete teiste ravimitega munasarja kartsinoomi, rinnanäärme kartsinoomi, kaugelearenenud mitte-väikerakk-kopsuvähi, AIDS-iga seotud Kaposi sarkoomi ja pankreasevähi ravis. Paklitakseeli kasvajavastase toime täpset mehhanismi seni ei tunta, arvatakse, et see segab vähirakkude kasvu.
Paklitakseel võib toimemehhanismi tõttu olla kartsinogeenne ja genotoksiline. 
Nimetused ja tähised.
Farmakoterapeutiline rühm : taimsed alkaloidid ja teised looduslikud ained, taksaanid, ATC-kood: L01CD01.
Paklitakseel on ka lühiokkalisest jugapuust eraldatud loodusliku aine nimetus.
Legislatsioon.
Paklitakseeli tohib Euroopa Liidus välja kirjutada. 
Paklitakseeli sisaldavad ravimid on registreeritud Eesti ravimiregistris:
Annustamine ja kulud.
Soovitatav paklitakseeli annustamine oleneb vähivormist.
Erihoiatused ja ettevaatusabinõud manustamisel ning kõrvaltoimed.
Patsientidele tuleb enne paklitakseeli manustada premedikatsiooniks kortikosteroide, antihistamiine ja H2-antagoniste.
Fertiilses eas naised ja mehed ning nende partnerid peaksid vähemalt 6 kuud pärast ravi paklitakseeliga kasutama kontratseptsiooni. Lisaks peaksid meespatsiendid peaksid enne ravi alustamist kaaluma ka sperma külmkonserveerimist võimaliku infertiilsuse tekke tõttu. 
Kõrvaltoimete loetelu põhineb 812 soliidtuumoriga patsiendi kohta koostatud andmebaasi andmetel, kellele manustati kliinilistes uuringutes paklitakseeli (monoteraapiana). 
Kõrvaltoimete esinemissageduse esitamisel on kasutatud klassifikatsiooni: väga sage (≥1/10)sage (≥1/100, &lt;1/10); aeg-ajalt (≥1/1000, &lt;1/100); harv (≥1/10000, &lt;1/1000); väga harv (&lt;1/10000). 
Väga sagedased olid infektsioonid, põhiliselt kuseteede ja ülemiste hingamisteede põletikud (teatatud fataalsetest juhtudest). Aeg-ajalt esines patsientidel ka septilist šokki. 
Vere ja lümfisüsteemi häiretena esines väga sageli: müelosupressioon, neutropeenia, aneemia, trombotsütopeenia, leukopeenia ja veritsemine. 
Immuunsüsteemi häired: vähem kui 2%-l piisavat premedikatsiooni saanud patsientidest on tekkinud ravi vajavad tõsised võimaliku fataalse lõppega ülitundlikkusreaktsioonid: düspnoe ja hüpotensioon, angioödeem ja generaliseerunud urtikaaria. 
Luuüdi supressiooni ja tõsiste südame erutusjuhtehäirete korral tuleks annuseid piirata. 
Närvisüsteemi häiretena esines väga sageli neurotoksilisust perifeerne neuropaatia näol. 
Lihaste, skeleti ja sidekoe kahjustuste väga sagedased kõrvatoimetena esines 60%-l patsientidest artralgia või müalgia. 
Seedetrakti häiretena olid väga sagedasti teatatud kõrvaltoimed iiveldus, oksendamine, kõhulahtisus, mukosiit.
Drusti

Drusti (varem "Vecdrusti" või "Vecdrustu muiža") on küla ("ciems") Lätis Smiltene piirkonnas, Drusti valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 185 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Raunast 20 ja Riiast 120 kilomeetri kaugusel. 
Lisaks vallamajale on Drustis veel põhikool, postkontor ja raamatukogu. Seal asub Drusti bussipeatus. 
Vaatamisväärsusteks on sealne luteri kirik, mis on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Riikliku kaitse all on ka kiriku kantsel, altar, orelirõdu ja lühtrid. Regionaalse kaitse all on Drusti keskaegne kalmistu ja kohaliku kaitse all Žvīguri keskaegne kalmistu. 
Looduskaitse all on tamm tamm ümbermõõduga 4,35 m.
Asulat on esimest korda mainitud 1262. aastal. Tänapäevane asula tekkis Vecdrusti mõisa hoonetekompleksi juurde. Drustis on sündinud Heinrich Hagemeister ning baltisaksa maadeavastaja ja Alaska kuberner Ludwig von Hagemeister. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Rauna piirkonda.
Rubene

Rubene on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Külas on põhikool, raamatukogu ja postkontor. Rubene on Rubene kihelkonna keskuseks. Külas on Rubenes skola ja Rubene bussipeatus.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Rubene kirik koos selle piirdemüüriga, kiriku kantsel ja selle maalingud. Regionaalse kaitse all on Rubene kihelkonnakooli hoone.
Looduskaitse all on Rubene rahn ja lehis ümbermõõduga 3,51 meetrit. Osa külast jääb Gauja rahvusparki.
Ümera alade ristimisel rajati esimene lätlaste aladele ehitatud kirik just Rubenesse ja üks sealse koguduse vaimulikke oli Läti Henrik. Asula ehitati nõukogude perioodil välja kui Kocēni külanõukogu halduskeskus ja kolhoosi Kopsolis keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Iraagi põhiseadus

Iraagil on olnud mitu põhiseadust:
Tüümuse epiteeli retikulaarrakud

Tüümuse epiteeli retikulaarrakud (ka tüümuse epiteliotsüüdid; ladina keeles "epitheliocytus reticularis", inglise keeles "thymic epithelial reticular cells"; lühend ERC) on tüümuse struktuurides, nii tüümuse koores kui ka tüümuse säsis tuvastatavate tuumaga rakkude koondnimetus. 
Tüümuse epiteeli retikulaarrakud on ühendatud desmosoomide abil ja moodustavad võrgustiku, koos tümotsüütidega aga tüümuse parenhüümi ja tüümuse mikrokeskkonna.
Tüümuse epiteeli retikulaarrakkude sekretoorsete osade funktsioonideks on tüümuse hormoonide (tümuliin, tümopoietiin) sekretsioon, tagamaks lümfotsüütide paljunemise ja küpsemise. Osade retikulaarrakkude ülesandeks on tümotsüütide ja antigeenide kokkupuutumise takistamine. 
Liigitus.
Tüümuse epiteeli retikulaarrakud liigitatakse 6 rakutüübiks:
Södermanland

Södermanland (lühendatult Sörmland) on ajalooline maakond (rootsi keeles "landskap") Kagu-Rootsis. See piirneb Östergötlandi, Närke, Västmanlandi ja Upplandi maakonnaga, idast piirab seda Läänemeri.
1634. aasta Rootsi valitsemiskorraldusega loobuti Rootsi kuningriigi valitsemisreformis Rootsi-Soome aladel keskaegsetest ajaloolisest maakonnapõhisest haldusjaotusest ja maakondade asemel said 1. järgu haldusüksusteks läänid.
Tööõnnetus

Tööõnnetus on Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni definitsiooni järgi ootamatu ja ettekavatsemata sündmus, sealhulgas vägivallaakt, mis toimub töö käigus või tööga seoses ja mille tagajärjel üks või mitu töötajat saavad vigastuse, haigestuvad või saavad surma.
Eurostat defineerib tööõnnetust kui "äkkjuhtumit töö käigus, mis põhjustab füüsilise või vaimse kahju". Eurostati definitsioon hõlmab ka ägedad mürgistusjuhtumid ja teiste isikute tahtlikud teod, samuti töö käigus, kuid väljaspool ettevõtte territooriumi aset leidnud õnnetused, isegi juhul kui need põhjustas mõni kolmas osapool. Eurostati definitsioon aga välistab tahtlikud enesevigastused, õnnetused teel tööle ja töölt tagasi (nn tööteeõnnetused), üksnes meditsiinilistel põhjustel toimunud õnnetused (nt tööl toimunud infarkt) ja kutsehaigused. Väljend "töö käigus" tähendab tööalase tegevusega seotud või tööl veedetud ajal jooksul toimunut ja hõlmab ka töö käigus toimunud liiklusõnnetusjuhtumeid.
Eurostati tööõnnetuste statistika sisaldab andmeid üksnes selliste tööõnnetuste kohta, mis põhjustasid kannatanule enam kui kolmepäevase töövõimetuse (arvestamata õnnetuse toimumispäeva).
Eesti töötervishoiu ja tööohutuse seadus käsitleb tööõnnetusena töötaja tervisekahjustust või surma, mis toimus tööandja antud tööülesannet täites või muul tema loal tehtaval tööl, tööaja hulka arvataval vaheajal või muul tööandja huvides tegutsemise ajal. Tööõnnetusena ei käsitata tervisekahjustust või surma, mis toimus küll loetletud juhtudel, kuid mis ei ole põhjuslikus seoses töötaja töö või töökeskkonnaga.
Tööandja peab iga tööõnnetuse asjaolude ja põhjuste selgitamiseks läbi viima uurimise, kaasates töökeskkonnavoliniku ja vajadusel pädeva eksperdi ning esitama uurimistulemuste kohta kirjaliku raporti. Tööõnnetuse raportis tuleb kirjeldada ka abinõud sarnaste tööõnnetuste vältimiseks tulevikus.
Raskusastme järgi liigitatakse tööõnnetusi kergeteks, rasketeks ja surmaga lõppenud õnnetusteks. Raskeks loetakse sellist tööõnnetust, mis põhjustas töötajale raske kehavigastuse või eluohtliku seisundi. Surmaga lõppenud tööõnnetuste hulka arvatakse kõik tööõnnetused, mis põhjustasid kannatanu surma ühe aasta jooksul õnnetuse toimumisest arvates.
Eestis ei arvestata tööteel toimunud õnnetusjuhtumeid tööõnnetuste hulka alates 1. juulist 2003.
Eestis toimus 2013. aastal 4180 registreeritud tööõnnetust, neist 20 õnnetust lõppesid töötaja surmaga. Hinnanguliselt registreeritakse Eestis vaid ligikaudu 40% kõikidest toimunud tööõnnetustest. Tööõnnetuste hinnanguline arv saadakse registreeritud tööõnnetuste arvu laiendamisel tööjõu uuringust leitud tööõnnetuste arvu hinnanguga.
Tööinspektsioon uurib kõiki surmaga lõppenud tööõnnetusi ja vajadusel ka raskeid tööõnnetusi ning teostab järelevalvet teiste tööõnnetuste uurimise ja tööõnnetuste ennetustegevuste rakendamise üle. Surmaga lõppenud tööõnnetuse korral viib uurimise läbi ka politsei.
Birvėta

Birvėta on jõgi Leedus ja Valgevenes, Dzisna parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Бірвета" (Birveta), leedu keeles "Birvėta", vene keeles "Бирвета" (Birveta).
Jõe pikkus on 36,4 km (sellest 31 kilomeetrit Leedus) ja valgla 1607 km². Jõe langus on 8 m ja lang 0,3 m/km.
Birvėta voolab välja Erzvėtase järvest Leedus Ignalina rajoonis, kuigi mõnes allikas loetakse jõe alguseks järve voolavat Kančiogina jõge, mis saab alguse Švenčionyse rajoonist. Sel juhul oleks jõe pikkus 68 kilomeetrit. Mõnda aega voolab jõgi Leedu-Valgevene piiril, läbides seejärel Valgevenes algul Pastavy ja seejärel Brasłaŭ rajooni. Valgevene territooriumil suubub Birvėtasse suurim lisajõgi Miadziełka. Jõgi suubub Dzisna jõkke Kaziany asula juures.
Miadziełka

Miadziełka või Mjadzelka on jõgi Valgevenes, Birvėta parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Мядзелка", vene keeles "Мяделка" või "Мяделька" (Mjadelka).
Jõe pikkus on 50 km ja valgla on 775 km². Jõe langus on 34 m ja lang on 0,7 m/km.
Miadziełka voolab välja Miadziełi järvest Valgevenes Minski oblasti Miadziełi rajoonis. Seejärel läbib jõgi Viciebski oblasti Pastavy rajooni. Jõe kaldal asub Pastavy linn.
Ülemjooksul on jõe laius 10-15 meetrit, alamjooksul 20 meetrit. Oru laius on 250-400 meetrit. Suurim lisajõgi on Łučajka.
Müüriankur

Müüriankur on kinnitusvahend seinte nihkepinge takistamiseks ja kandetalade tugevdamiseks. Müüriankruid kasutatakse valdavalt vanemail kivihooneil. Müüriankrud on enamasti sepistatud ja kunstiliselt kujundatud.
Lahkamine

Lahang ehk autopsia ehk obduktsioon ehk nekropsia (ka lahkamine, koolnuvaatlus) ("obductio, autopsia") on inimeste ja teiste loomade kehaelundite surmajärgne kirurgiline laiba uuring. 
Lahang on soovitatav teha teatud aja jooksul pärast indiviidi surma.
Eristatakse kliinilist (surmapõhjuse ja surmaga lõppenud haiguse korral) ja kohtumeditsiinilist lahangut (kui surmaga võidakse seostada kuritegu, õnnetust, enesetappu, mürgistust, kutsehaigust või ravimenetlust jt). 
Inimese lahang.
Surnud inimese kehaelundite uuringuid võib teha arst-patoloog. Lahkamise eesmärgiks on tänapäeval peamiselt surma põhjuse täpsem väljaselgitamine. 
Lahkamist kasutatakse laialdaselt kohtumeditsiinis.
Loomade lahang.
Loomulikul teel, haiguse või ka õnnetusjuhtumi tagajärjel surnud loomi lahkab tavaliselt veterinaar.
Hiire nekropsia.
Surnud hiire lahang peab toimuma võimalikult kiiresti pärast hiire surma (erinevad põhjused ja kohad ning temperatuurid). 
Hiire surnukehas hakkavad surmajärgse autolüüsi protsessid toimuma üsna kiiresti pärast koolnukangestuse kadumist. Lühikese ajaga lüüsuvad mitmed elundid (omas tempos), alustades siseelunditest, lüüsuvad neerupealised, seedekulgla katteepiteel ja luuüdi, maks, põrn ja neerud, järgnevad süda, skeletilihased, sidekude, nahk ja luud.
Välislingid.
Saara Pius

Saara Pius (sündinud Saara Kadak; sündinud 20. septembril 1990 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2009. aastal Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi ja 2013. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (9. lend).
Aastatel 2013–2023 oli ta Rakvere Teatri näitleja.
Looming.
Meelelahutussaated.
2015. aasta sügisel osales ta TV3 meelelahutussaates „Su nägu kõlab tuttavalt”, mille finaalis saavutas teise koha. 2018. aastal sügisel osales uuesti saatesarjas „Su nägu kõlab tuttavalt” ja võitis selle.
Diskograafia.
Albumid
Singlid
Isiklikku.
Ta on alates 9. juunist 2019 abielus näitleja Märt Piusiga. Neil on tütar Susanna (sündinud 2017) ja poeg Mihkel (sündinud 2020).
Viinhape

Viinhape (ehk 2,3-dihüdroksübutaandihape) on orgaaniline hape, mida leidub paljude puuviljade mahlas (viinamarjamahl) ja veinides ning seda lisatakse toiduainetele (E334) hapu maitse tugevdamiseks ja antioksüdandina. 
Viinhappe keemiline valem on HOOC-CH(OH)-CH(OH)-COOH. See on vees lahustuv valge kristalne aine. Kuulub see kahealuseliste karboksüülhapete klassi, molekulis on kaks kiraalsuskeset, mistõttu saab esineda erinevate stereoisomeeridena, kuid looduses esineb (+)-viinhape. Viinhappe soolasid nimetatakse tartraatideks ja neid kasutatakse meditsiinis. 
Viinhappe keemiat.
Viinhape eraldati esmakordselt umbes aastal 800 AD kaaliumtartraadist HOOC(CHOH)2COOK, mis sadeneb veinist ja on tuntud kui viinakivi.
Viinhappe molekulis on kaks kiraalsuskeset, mistõttu esinevad neli modifikatsiooni: D-(-)- ehk ("R,R")-viinhape, L-(+)- ehk ("S,S")-viinhape, kahe eelmise ratseemiline segu ja meso- ehk ("R,S")-viinhape. Viinhappe enantiomeerid (D- või L-) on olulised orgaanilise sünteesi lähteained teiste kiraalsete molekulide sünteesimisel.
Douglas

Douglas oli Šotimaalt pärit aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esisia oli arvatavasti Theobaldus Flammatius (Theobald der Flemming), keda mainitakse 1147. aastal.
Suguvõsa kanti Rootsi rüütelkonna aadlisuguvõsade loendisse krahvisuguvõsana nr 19. Rootsi liin kanti 1715. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Härgla, Ontika mõis.
Fahrensbach

Fahrensbach (Varresbeck, Varensbach, Farensbach, vene k. "Францбеков") oli Reinimaalt pärit baltisaksa aadlisuguvõsa. 
Reinimaalt liikus Wilhelm I Varresbecki jõe juurest Saaremaale. Mõni aeg hiljem Reinimaal suguvõsa liin katkes. Saaremaalt liikusid suguvõsa esindajad Liivimaale, Kuramaale, Venemaale jm.
 Eesti alal Haimre, Vaimõisa mõis, Varbla, Tolli, Päädeva, Nõva, Sikeldi, Riisipere mõis jpt.
Mengden

Mengden on Vestfaalist pärit baltisaksa aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsa esindajatest on esimest korda mainitud 25. juunil 1249 Ernestus de Mengede'd.
Baltisaksa ajaloolane Ernst Seraphim on pidanud esimese Liivimaa rüütelkonna maamarssali Otto von Mengdeni (1597–1681) ja tema vanaonu pojapoja Engelbrecht von Mengdeni (1587–1648) tegevust niivõrd oluliseks, et on nimetanud Liivimaa aadli ajalugu 17. sajandil "von Mengdenite perioodiks".
Suguvõsal olid Vestfaalis Dortmundis, Vana-Liivimaa/Läänemerekubermangude (saksa k. "Altenwoga", "Sinohlen- Golkowsky", "Idsel-Kaugershof", "Lappier-Kolzen", "Sinohlen- Zarnikau" jt) ja Venemaal suguvõsaliinid.
Mengdenid aadlimatriklites.
Rootsi kindralmajor Karl Johann von Mengden (1702–1768), introdutseeriti 1731. aastal nr. 198 all Rootsi rüütelkonda.
1774. aastal ja 1783. aastal anti suguvõsale Saksa-Rooma riigikrahvi tiitel, 1854. aastal Venemaal Michael Famendin Mengdenile (1777−1855) parunitiitel.
1747. aastal kanti suguvõsa Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 39, 40 all, 1774. aastal, krahv Ernst Reinhold von Mengden (1726–1798) nr 215 all ja krahv Johann von Mengden 1780 Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse
Valdused.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Juuru, Keskvere mõis, Liivimaal Vana-Laitsna, Põlgaste, Meeri, Võru, Karula ja teised .
Osten

Osten oli Pommerist pärit vana aadlisuguvõsa. Balti aadlisuguvõsana kandis see nime Osten-Sacken.
Ostenite suguvõsa esindajaid liikusid 13. sajandil Baltikumi. Ostenid olid Kuramaa põlisaadlisuguvõsa, millel oli v. „Lyndale" suguvõsaharu, 1386. aastast kasutas nimekuju v. „Sacken". 16. sajandi keskpaigast „v. Sacken, gen. v. der Ost", hiljem „v. der Osten, gen. Sacken". 
Suguvõsal oli 1763. aastast Saksa-Rooma riigikrahvi tiitel, 1797 ja 1821. aastast Venemaal krahvitiitel, 1796. aastast Preisi ja 1832. aastast Venemaal vürstitiitel, 1853, 1854 ja 1862 Venemaal paronitiitel. 
Suguvõsa oli kantud 1620. aastast Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse, 1675. aastast naturalisatsiooni korras Rootsi rüütelkonda introdutseeriti 1675. aastal vabahärrana nr 104 all, 1740. aastast Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse, 1797. aastal nr 240, 1818. aastal nr 318 ja 1844 nr 362 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Mõisavaldused.
Suguvõsale : Eesti alal Kirna, Kõljala mõis, Saaremaal Randvere mõis, Kuramaa aladel Saka vasallilinnus, Jaunbrenguļi mõis, Dreiliņi mõis, Āstere mõis, Ungurpilsi mõis jt.
Saaremaa Osten-Sackenid.
Georg von der Osten-Sacken (1617–1690) oli 1675. aastast naturalisatsiooni korras Rootsi aadlik; Rootsi rüütelkonda introdutseeriti samal aastal vabahärrana nr 104 all. Osten-Sackenid olid kantud Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1741. aasta nr 78/79 all.
Eestimaa Osten-Sackenid.
Osten-Sackenid olid kantud Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1800. aasta 9. märtsist nr 263 all ning Kaunispe Osten-Sackenid 1846. aastast.
Kuramaa Osten-Sackenid.
Kuramaa Osten-Sackenid olid kantud Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1620. aasta 17. oktoobris nr 
6, 207, 275, 287, 281 all.
Tödwen

Tödwen oli vana Eestimaa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esiisa oli arvatavasti taanlasest rüütel ja 1266. aastast Tallinna kapten saksa "Hauptmann") Wogen Palnisun. Suguvõsa nimi pärineb Tõdva (saksa Tödwen) asulast, mis jäi Tallinnast 21 km lõunasse. Tödwenite nimekuju eri allikais väga erinev: Tödwen, Todwin; Todwen, Toddewen jm
Suguvõsale Saku, Loodi, Tuhala, Jõesse, Kunda, Tõdu, Kaagri, Rõngu mõis ja Tartu piiskopkonna Rõngu vasallilinnus.
Fleming

Fleming oli Rootsi-Soome päritolu aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on esimesena mainitud (1366–1406) rüütlit Peter Flemingut. 
Suguvõsa kanti 1625. aastal tituleerimata aadlisuguvõsana Rootsi rüütelkonda nr 4 all, liikmed aadeldati Rootsi kuninga poolt 1569 ja 1561 vabahärratiitliga ning introdutseeriti Rootsi rüütelkonda, kui Fleming af Liebelitz nr 17 ja Fleming af Lais nr 39 all ning 1687. aastal krahvitiitliga nr 26 ja 1818. aastal krahvitiitliga nr 132.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Aakre, Purtse mõis, Laiuse linnus ja Laiuse mõis, Jõgeva, Tähkvere ja Vaimastvere, Purtse, Tellista, Vaimõisa mõis.
Ansar al-Sunna

 #suunaJaysh Anşār as-Sunnah
Anşār al-Islām

Ansar al-Islam (arabia keeles ‏أنصار الإسلام‎, "Anṣār al-Islām"‚ Islami kaitsjad) on 2003. aastal asutatud kurdide islamistlik rühmitus Põhja-Iraagis. Kontaktid al-Qaida ja Ansar al-Sunnaga.
Rahulike elanike vastu suunatud enesetapurünnakute tõttu on terroriorganisatsioon.
Karl Georg Wilhelm Rosen

Karl Georg Wilhelm Rosen (Jegor Fjodorovitš Rozen, 27. detsember (vkj. 16. detsember) 1800 Tallinn – 6. märts (vkj. 23. veebruar) 1860 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Vene rahvuslik luuletaja.
Ta oli Mihhail Glinka ooperi "Ivan Sussanin" libreto autor.
Ta kasvas üles Tallinnas. 19-aastaselt astus ta vabatahtlikult husaaride polku, kus õppis ära vene keele. Luuletajana debüteeris ta 1825. Tema mainele mõjusid halvasti see, et vene kirjandusringkonnad pidasid teda võõrkeelseks kirjanikuks, ja tema haiglane enesehinnang. 1827–28 elas ta Moskvas, 1828 läks erru ja kolis Peterburi, kus tutvus Aleksandr Puškini ja Anton Delvigiga.
Rosen avaldas oma teoseid mitte ainult vene, vaid ka saksa keeles nii Tallinnas kui Tartus. Sealhulgas tõlkis ta Puškinit saksa keelde. 1831–33 andis Rosen välja iga-aastast almanahhi "Altsiona", milles avaldas kaasaegsete vene luuletajate Puškini, Pjotr Vjazemski, Vassili Žukovski, Vladimir Obolenski ja teiste loomingut. 1832. aasta almanahhis esmaavaldas ta Puškini näidendi "Pidu katku ajal", mis oli kirjutatud 1830.
1835–40 oli Rosen tsesareevitši (Venemaa troonipärija), pärastise Aleksander II sekretär. Sel perioodil 1836 kirjutas ta libreto Mihhail Glinka ooperile "Ivan Sussanin", algse pealkirjaga "Elu tsaari eest". Samal aastal avaldas Puškin enda asutatud ajakirja "Sovremennik" esimeses numbris Roseni artikli "Rütmist", milles Rosen pidas rütmi luule arenguks hädavajalikuks, ent kui luule on juba välja kujunenud, polevat rütmi enam tarvis. Rütmita luulele ennutas Rosen suurt tulevikku.
Puškin kirjutas 2. aprillil 1834 oma päevikusse, et hindab Rosenit dramaturgina märksa kõrgemalt kui Nestor Kukolkini ja Aleksei Homjakovi. Sealjuures Kukolkin pidas iseennast kirjandusgeeniuseks, Puškinist paremaks, ja solvus Puškini peale väga, et see sama seisukohta ei jaganud.
Svolna

Svolna on jõgi Valgevenes ja venemaal, Drysa parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Свольна", vene keeles samuti "Свольна"
Jõe pikkus on 99 km ja valgla on 1510 km².
Svolna voolab välja Netšeritsa järvest Venemaal Pihkva oblasti Sebeži rajoonis. Suurem osa jõest jääb Valgevene territooriumile, seal on jõe pikkus 93 kilomeetrit. Svolna läbib Valgevene territooriumil Buzjanka ja Lisna järve. Jõgi voolab läbi Połacki madalikul, olles algul Rasony rajooni ja Vierchniadźvinski rajooni piiriks, alamjooksul läbib Svolna aga Vierchniadźvinski rajooni.
Töökeskkonnavolinik

Töökeskkonnavolinik on töötajate valitud esindaja töötervishoiu ja tööohutuse küsimustes.
Eestis peab töökeskkonnavolinik olema kõikides ettevõtetes, kus töötab 10 või enam töötajat. Ettevõtetes, kus on mitu struktuuriüksust või kus töötatakse mitmes vahetuses, peab töökeskkonnavolinik olema igas struktuuriüksuses või vahetuses, kus töötab korraga üle kümne töötaja. Töökeskkonnavolinik(ud) valitakse töötajate üldkoosolekul. Töökeskkonnavoliniku volitused kehtivad kuni neli aastat.
Töökeskkonnavoliniku ülesanneteks on:
Kvaader

Kvaader (keskladina keelest "quadrus"), ka kantkivi on puhtalt töödeldud välispinnaga müürikivi. Võib olla siledalt või jämedalt tahutud servadega.
Ništša

Ništša on jõgi Valgevenes ja Venemaal, Drysa parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Нішча", vene keeles aga "Нища."
Jõe pikkus on 85 km ja valgla on 1380 km².
Ništša voolab välja Ništša järvest Venemaal Pihkva oblasti Sebeži rajoonis. Suurem osa jõest jääb Valgevene territooriumile, seal on jõe pikkus 65 kilomeetrit. Ništša voolab Połacki madalikul, läbides Rasony rajooni.
Oru laius on 100–200 meetrit, jõe laius aga 25–30 meetrit. Aastal 1959 ehitati jõele Klaścicy asulasse hüdroelektrijaam, aastal 1994 läbis see kapitaalremondi ja tegutseb taas.
Teemantkvaader

Teemantkvaader on teemanditaoliselt mitmetahuliseks ning siledaks lihvitud ja kitsa täkkerandiga raamistatud esiküljega kantkivi. Teemantkvaadrit kasutati peamiselt renessanss- ja barokkarhitektuuris fassaadidel, aga eriti hoone nurkade ja soklite kaunistamiseks. Eesti arhitektuuris leiab teemantkvaadri motiivi renessanssportaalidel Tallinna Mustpeade Majas ja Kiltsi mõisas Ridala kihelkonnas. Hilisemad näited on historitsistlikelt hoonetelt.
Sõnavara.
Teemantkvaadrit käsitletakse rustika erijuhtumina. Eesti keeles on kasutatud teemantkvaadrimotiivi jaoks ka sõna "teemantrustika"
Hammaslõige

Hammaslõige on miniatuurset talaotste rida meenutav ehisliist. Algselt oli hammaslõige joonia ja korintose templite friisil arhitraavi ja karniisi vahel paiknev ehisliist. Hammaslõige tekkis arhailise puitehitiste palgiotste abstraheerunud vormist.
Hiljem esineb hammaslõige kõikides antiikkultuuri jäljendavates stiilides. Hammaslõikeks on nimetatud ka mitmeid klassikalise hammaslõikega vaid kaudselt sarnaseid ehisliiste nagu teemantliist ja sakkliist, mida kasutati seinte horisontaalliigenduse ning portaalide, konsoolide ja kapiteelide kujunduses.
Baer

Baer (Baehr, Bähr, Baer või Bär) on mitme saksa kultuuriruumis oleva aadlisuguvõsa nimi:
Berg

Berg on mitme aadlisuguvõsa nimi:
Berg võib olla veel:
Baranoff

Baranoff oli tatari päritolu aadlisuguvõsa.
Arvatakse, et suguvõsa esiisa oli tatari mursa (vürst) Ždan, kes 15. sajandil liikus Venemaale. Venemaal läks ta ristiusku (ristinimi Danil Baran). 
Hiljem oli üks tema järglastest (Zachar Baranoff, abielus Vene bojaari Nasackini, tütre Annaga) mõisaomanik Rootsi Ingerimaa Koporje ja Jama, Viiburi piirkonnas. Kahekümneviieaastane sõja ajal Eestimaale asunud Zachari järglased Woin (†1620), Kassjan (†1648), Grigori ja Menschik olid Eestimaal mõisaomanikud. Suguvõsa aadlipäritolu on teada 1592. aastast.
Baranoffid immatrikuleeriti 1745. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1830. aastal ja 1842. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ning 1845. aastal Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Ohtla liin.
1590. aastal läänistas Rootsi kuningas Johan III Feodor Baranoffile suurusega 1,25 adramaad, millele Feodor Baranoff järgmisel aastal rajas Läänemaa Ohtla mõisa. Feodor ise ja ta pojad Johan ja Gerd langesid lahingus. Ohtla läks 1631. aastal Rootsi kuninga Gustav Adolf kinnitusega, Feodor Baranoffi väimees Christopher von Nyen/Nyn/Nyien/ (1603-1684)ile meeslääniks.
Trofim von Baranoff (-1918 Venemaal asumisel).
Orlivka (Jassõnuvata rajoon)

Orlivka on küla Ukrainas Donetski oblastis Jassõnuvata rajoonis, umbes 20 km kaugusel Donetski keskusest loodes.
Asula kõrgus merepinnast on 195 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas Orlivkas 874 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, on asula lähistel toimunud mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.
Tampere Ülikool (1925–2018)

Tampere Ülikool (soome keeles "Tampereen yliopisto") oli Soomes Tamperes asuv ülikool. 
Ülikoolis õpib 15 400 üliõpilast ja töötab 2100 inimest. 
Kool asutati 1925. aastal Helsingis rahvaülikoolina (soome keeles "Kansalaiskorkeakoulu"). 1960. aastal viidi kool Tamperesse ja 1966. aastast oli see ülikool.
2019. aasta alguses liideti senine Tampere Ülikool ja Tampere Tehnikaülikool ühtseks Tampere Ülikooliks.
Budapesti Tehnikaülikool

Budapesti Tehnikaülikool (ungari keeles "Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem", lühinimi Műegyetem) on Ungari tähtsaim tehnikaülikool. 
Ülikool on asutatud 1782. aastal. See on üks maailma vanemaid kõrgemat tehnikaharidust andvaid õppeasutusi.
Tüümuse koor

Tüümuse kooreks ("cortex thymi") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel tüümuse sagarates eristatavat osa, mille tüümuse epiteeli retikulaarrakkude võrgustikus on võimalik hulgaliselt arenevaid tümotsüüte tuvastada ja mida eraldab tüümuse säsist veresoonte rohke tüümuse kortikomedullaarne tsoon. 
Tüümuse koore areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Tüümuse koor on kaetud tüümuse kihnuga ja on osa tüümuse parenhüümist. Tüümuse koore mikrokeskkonda on vähe uuritud. 
Tüümuse koor koosneb tümotsüütidest (lümfotsüüdid), sh T-tüvirakud, T-eelrakud, T-naiivsed rakud, makrofaagid, tüümuse dendriitrakud, tüümuse müoepiteelrakud (rakkudel oluline roll haigusliku seisundi müasteenia väljakujunemisel).
Tüümuse koore epiteelirakud (cTECs) edastavad diferentseerumissignaale, reguleerivad T-lümfotsüütide migratsiooni ja populatsiooni kasvu ning sooritavad CD4+CD8+ tümotsüütide positiivse selektsiooni jpm.
Väiksemal hulgal sisaldab tüümuse koor ka kattekoerakke ja algtugikoerakke. Kuigi arvuliselt vähemuses, moodustavad kattekoerakud koos algtugikoerakkudega tüümuse T-rakkude eluvõrgustiku.
Tüümuse koore rakud sisaldavad ja komplekteerivad koos ülejäänud organismi mikrokeskkonnaga määramatul hulgal mobiilseid osakesi, mis sisaldavad tsütokeratiini ja komplekteerivad desmosoomi võrgustiku, millesse on T-rakud tihedalt pakitud, eritavad: tümotaksiini tõmbamaks luuüdist T-tüvirakke tüümusesse ja tümosiini, seerumi tüümuse faktorit ja tümopoietiini, kõik need komplekteeritakse naiivsetest T-rakkudest valmis T-rakkudeks. 
Tüümuse koort eraldab tüümuse säsist veresoonte rohke tüümuse kortikomedullaarne tsoon - tsooni ühenduskohtadel ühinevad tüümuse koore kapillaarid veenidega ning moodustavad koores vere-tüümuse barjääri (säsis tõke puudub).
Tümotsüütide migratsiooni tsoonist tüümuse koorde reguleerivad kemokiinid.
Aknasillus

Aknasillus on aknaava sildav ehitustarind (nt tala, võlv või kaar), mis võimaldab kanda tema kohal paikneva seinaosa raskuse.
Enamasti on aknasillus valmistatud kas terasest, kivist või puust.
Koputi

Koputi on ukse välisküljele kinnitatud metallist liigendnupp, -kang või rõngas uksele koputamiseks.
Ehisnael

Ehisnael on dekoratiivsetel eesmärkidel kasutatav nael. Sageli on naelapea ornamenteeritud. Enamasti kasutatud puituste või -väravate kaunistamisel.
Eend

Eend on liseenide, müüripiilarite või pilastrite kujul seinast või müürist ette ulatuv osa.
Erlangen-Nürnbergi Friedrich-Alexanderi Ülikool

Erlangen-Nürnbergi Friedrich-Alexanderi Ülikool (saksa keeles Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg) on avalik-õiguslik ülikool Saksamaal Erlangeni ja Nürnbergi linnas.
Ülikool asutati 1742. aastal.
Ülikoolis õpib ligi 40 000 üliõpilast. Töötajaid on seal 13 000, sh 656 professorit.
Västmanland

Västmanland on Kesk-Rootsis asuv ajalooline maakond (rootsi keeles "landskap"). See piirneb Södermanlandi, Närke, Värmlandi, Dalarna ja Upplandi maakonnaga.
Kaire Nurk

Kaire Nurk (31. august 1979 – 8. märts 2025) oli eesti muusik. 
Ta mängis klahvpille ansamblis Loits (ansambel). 
Ta oli trummar Simo Atso ema.
Risti tänav

Risti tänav (aastani 1939 ja 1950–1990 Silikaadi tänav) on Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe ja Liiva asumis asuv tänav. Tänav algab Järve Keskuse lähedalt ja lõppeb Orava tänavaga ristumisel.
Veneetsia aken

Veneetsia aken ehk termaken ehk Diocletianuse aken on sammaste või postidega kolmeks jaotatud kaaraken kõrgrenessansi paleeehituses. See levis laiemalt klassitsistlikus arhitektuuris 19. sajandi alguses. Leidis esmakordset kasutamist Roomas Diocletianuse termides.
Veneetsia aken ehk Palladio motiiv ehk Serliana on sammaste või kolonettidega kolmeks jaotatud aken, uks või kaaristu, mille keskmine osa on külgmistest laiem ja kõrgem ning tõuseb esile kõrge ümarkaarega. Kitsamatel külgmistel osadel on rõhtsillused.
Herman Kare Tournament

Herman Kare Tournament on Soomes toimuv maadlusvõistlus. 
Aastal 2015 toimus see juba 35. korda.
Eesti maadlusvõistlustel.
Eesti on sellelt võistlustelt saanud mitu medalit. Näiteks 2007. aastal võitis seal esikoha Heiki Nabi.
Räästas

Räästas ehk katuseräästas on katuse ääreosa, mis ulatub üle hoone välisseina ja kaitseb seda ilmastikumõjude eest.
Maagiline Ruum

Maagiline Ruum on aastal 2008 asutatud Eesti kirjastus, juriidiliselt osaühing. Selle asutaja on Irena Raudla.
Osaühing on kirjastanud peamiselt sarja "Isiklik energiakaitse", aga ka mälestusteraamatuid, näiteks Toivo Tootseni "Vana Hõbe. Hardi Tiidus ja inimesed tema ümber".
Lakewood

Lakewood on vald ("township") Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis Oceani maakonnas.
2013 elas seal 93 592 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt elas seal 92 843 inimest.
Vald moodustati 23. märtsil 1892 Bricki valla osast.
Lakewood on üks ortodokssete juutide keskusi ja seal asuvad ühed maailma suurimad ješivad.
Pärnu Avatud Noortekeskus Che

Pärnu Avatud Noortekeskus Che oli Pärnus 2002–2008 tegutsenud noortekeskus. 
Keskuse juht on olnud Toomas Aru.
Malle Koost

Malle Koost (abielus Malle Haamer; 1. detsember 1939 – 26. juuni 1999) oli eesti näitleja.
Tema tuntuim filmiroll oli Loreida osa Leida Laiuse filmis "Ukuaru" (1973).
Veesüliti

Veesüliti on kivist või metallist vihmaveerenni sageli dekoreeritud eenduv lõpposa.
Veesüliti on kasutusel olnud antiikajast alates. Erinevalt renessansis kasutusele võetud vihmaveetorust ei jookse vesi mööda seda allapoole, vaid "sülitatakse" katuselt ühtse joana otse alla. Eriti rikkalikult on dekoreeritud keskaegsed veesülitid. Keskajal kujundati veesüliti sageli droleriina; leidub palju fantastilisi loomi ja groteskseid inimesi kujutavaid veesüliteid.
Johannes Imelik

Johannes Imelik (30. august 1889 Päidla vald – 12. juuli 1957 Tartu) oli eesti arst.
Ta õppis Päidla vallakoolis ning Tartu 4-klassilises linnakoolis ja lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kus õppis aastani 1918. Akadeemiliselt kuulus ta aastast 1913 korporatsiooni Ugala (olles korporatsiooni asutajaliige). Juba aastatel 1916–1917 töötas ta ülikooli hospitaal-sisehaiguste kliinikus subassistendina professorite Jarotsky ja Leporski juures. Esimeses maailmasõjas töötas ta Punase Risti laatsarettides Petrogradis ja Tartus. 
Vabadussõjas osales ta detsembrist 1918 septembri alguseni 1920, alguses vabatahtliku reamehena, siis suurtükiväepolgu 3. pataljoni velskri kohusetäitjana, 9. polgu nooremarstina ja 2. suurtükidiviisi vanemarsti kohusetäitjana, lahkudes teenistusest kapteni auastmes. Aastal 1921 sooritas ta arstiteaduskonna lõpueksamid, omandades arsti astme.
Ta praktiseeris aastatel 1920–1921 Tartu Ülikooli Kliinikumi Silmakliinikus (professor Ernst Blessigi juures). Aastatel 1922–1927 töötas ta Tartu 2. divisjoni laatsaretis naha-suguhaiguste osakonnas noorem-ordinaatorina ja suguhaiguste osakonna juhatajana, samuti oli ta kutsealuste vastuvõtukomisjonis Tartu- ja Petserimaal. Lisaks avas ta aastal 1924 erapraksise Tartus naha- ja suguhaiguste alal. Aastatel 1927–1940 oli ta ka Tartu Ühendatud Haigekassa arst naha-suguhaiguste alal. 
Aastatel 1941–1944 oli ta Tartus erapraktiseeriv arst, aastal 1944 Tartu Lastepolikliiniku arst. Aastast 1945 töötas ta Tartus naha- ja suguhaiguste dispanseris, seejuures 1945. aasta lõpust aastani 1948 ja 1949–1951 peaarstina ning aastast 1951 ordinaatorina. Aastatel 1948–1949 töötas ta Tartu 1. Polikliinikus arst-konsultandina nahahaiguste alal.
Dr. Johannes Imelik suri 12. juulil 1957 Tartus ja ta maeti Vana-Jaani kalmistule.
Isiklikku.
Ta oli abielus dr. Mihkel Ostrovi tütre Lindaga.
Staal

Staal, varem Stahl ja Stahlen oli Rootsi, Eestimaa, Liivimaa aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsa esiisa oli Tallinna patriits Henrich Staal, keda on mainitud 1524. aastal, Staalid olid Tallinna kaupmehed ja bürgermeisterid: Cort Staal surn. 1535, Mustpeade vennaskonna liige, Tallinna Suurgildi oldermann; Thomas Staal, Tallinna Suurgildi oldermann; Heinrich Stahl (surn. 1603 katku) Tallinna Suurgildi oldermann; Jürgen Staal surn. 1642, Tallinna Suurgildi oldermann ja "Brauerälterm".
Staalid olid Prantsusmaa-Poola kuninga Henri III poolt aadliseisusesse tõstetud 1586. aastast. Georg Stahl (suri enne 1687. aastat) aadeldati Rootsi kuninganna Kristiina poolt 1652. aastal, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda. 1684. aastal aadeldati Georg (Jürgen) Staal Rootsi kuninga Karl XI poolt von Stahleni nime all, 1747. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 83 all ja 1752. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 151 all, 1756. aastal tituleerimata aadlisuguvõsana rootsipärase nimekujuga Stahlen introdutseeriti Rootsi rüütelkonda nr 1958 ning 1816. aastal ka 2246 all.
Wetter-Rosenthal

Wetter-Rosenthal on Eestimaa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa päritolu on teadmata. Suguvõsa esindajat Adolf Friedrich Wetterit on mainitud 1644. aastal Riias tegutseva Rootsi kuberneri sekretärina. 1652. aastal Adolf Friedrich Wetter aadeldati Rootsi kuninganna Kristiina poolt von Rosenthali nime all, ilma introduktsioonita Rootsi rüütelkonda. 
Alates 1./13. juulist 1882 nimetatakse perekonda Wetter-Rosenthalideks.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Velise ja Pirgu mõis.
Schwengelm

Schwengelm, varem ka "Schwengell" ja "Schwengeln" (vene keeles "Швенгельм") oli teadmata päritolu aadlisuguvõsa, mis suri välja 1857. aastal. 
Ajalugu.
Suguvõsa esimestest esindajatest on teada Georgius Schwengelm, kelle päritolu on teadmata. 1631. aasta 1. augustil tõsteti Georgius Rootsilt aadliseisusse, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda. 
Varia.
Schwengelmi suguvõsa nimest on tulenenud Vana-Vigala mõisa kõrvalmõisa Vängla ("Schwengeln") nimi.
Wangersheim

Wangersheim (vene keeles "Вангерсхайм"), varem Wangersen, oli rae- ja aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsa päritolu on jäänud ebaselgeks. Esimesi teateid nende kohta on XV sajandi algusest, mil nad elasid Tartus. Suguvõsaliin algab Tartu raehärra Cort von Wangerseniga. Tema pojapoeg Johann (Hans) von Wangersen (maeti 1603) asus 1560. aastatel elama Tallinna ja oli Tallinna liini rajaja. Tema poja Tallinna rae liikme Georg (Jöran) von Wangerseni (1579−1656) tõstis Rootsi kuninganna Kristiina 7. augustil 1634 aadliseisusse ja ta sai perekonnanimeks Wangersheim; Rootsi rüütelkonda teda küll ei introdutseeritud. Suguvõsa suri välja XIX sajandil.
Wangersheimid rüütelkonna matriklis.
Wangersheimid immatrikuleeriti 1746. aasta 12. juunil (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse.
Terminologia Embryologica

Terminologia Embryologica (lühend TE) on rahvusvaheline inimese embrüonaalse (looteea) arengustaadiumi (sh elundid, struktuurid, rakud ja anomaaliad) kirjeldamiseks kasutatav standardsõnavara. See sisaldab ladinakeelseid termineid koos ingliskeelsete vastetega. 
Selle töötas välja Föderatiivne Rahvusvaheline Anatoomiaterminoloogia Komitee (FICAT) 2009. aastal ning see avaldati veebis 2010. aastal. 
Väljaande on heaks kiitnud Anatoomide Assotsiatsioonide Rahvusvaheline Föderatsioon (IFAA).
Priit Kärsna

Priit Kärsna (31. jaanuar 1969 –15. aprill 2024) oli Eesti munitsipaalpoliitik ja koolijuht. 
Pärast Pärnu-Jaagupi Keskkooli kuldmedaliga lõpetamist jätkusid õpingud Tallinna Pedagoogikaülikoolis. Ta lõpetas füüsikaõpetaja eriala cum laude diplomiga. 
Kärsna õppis ka Nõmme Lastemuusikakoolis klarnetit. 
Õpetajana töötas ta Kivi-Vigala Põhikoolis, Kullamaa Keskkoolis ja Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskoolis. Direktorina on ta töötanud Kullamaa Keskkoolis ning alates augustist 2020 kuni surmani Kivi-Vigala Põhikoolis. 
Ta oli ka Märjamaa vallavolikogu liige ja Vigala osavallakogu esimees, abikaasa ja kolme lapse isa.
Aastatel 1998–1999 ja 2002–2017 oli ta Vigala valla vallavanem. 
Vigala vald tunnustas teda aasta isa tiitliga aastal 2014.
Hahn (põlisaadlisuguvõsa)

Hahn (saksa keeles "Hahn a. d. H. Postenden", ‘Hahn Pastende kojast’) on Mecklenburgist pärit vana aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Suguvõsa kohta on esimesi teateid Mecklenburgist 1230. aastast.
Hahnid rüütelkonna matriklis.
1620. aasta 17. oktoobril (vkj) immatrikuleeriti Kuramaa rüütelkonna matriklisse Hermann Hahne, tema vennad ja onupojad. 
1836. aastal võeti Liivimaal matriklisse Paul von Hahn (1793−1862), tema vend parun Peter Theodor von Hahn (1788−1868) immatrikuleeriti 1839. aastal. Mõlemad võeti 11. veebruaril (vkj) 1839 ka Eestimaa matriklisse.
Dream Chaser

Dream Chaser (inglise "Unistuse tagaajaja") on Sierra Nevada Corporation (SNC) Space Systemsi poolt välja töötatav korduvkasutatav mehitatud suborbitaalne ja orbitaalne kosmoselennuk. See osales esialgu NASA arendusprogrammis Rahvusvahelise Kosmosejaama meeskonna ja lastiga varustamiseks, kuid NASA otsustas hiljem kasutada teiste firmade kosmoselaevu.
Dream Chaser on kavandatud toimetama Maa-lähedasele orbiidile ja sealt tagasi Maale kuni seitset inimest. Sõiduk on projekteeritud startima vertikaalselt ja maanduma horisontaalselt – automaatselt, tavalisele maandumisrajale. Sierra Nevada töötab välja ka mehitamata versiooni varustusmissioonide jaoks.
Dream Chaseri maht on 16,0 m3. Sellel jätkub kütust vähemalt 210-päevaseks lennuks. Maale naastes on laskumisel ülekoormus alla 1,5 g.
Vigala Väega Värk

Vigala Väega Värk on valimisliit Vigala vallas.
Valimisliit moodustati 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisteks. Valimisliidu liikmetest valiti 2013. aastal vallavolikogusse Priit Kärsna, Jüri Nisumaa, Kristine Niit, Martin Andreller, Ants Ojavee, Enn Roosi ja Olavi Allipere ehk 13 volikogu liikmest 7. Peale Priit Kärsna nimetamist vallavanemaks pääses asendusliikmena volikogu liikmeks valimisliidu liige Maret Järv.
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel kandideerisid Maret Järv, Priit Kärsna, Kristine Niit, Ants Ojavee ja Enn Roosi valimisliidu Vigalal Pole Viga nimekirjas.
SA Kihnu Kultuuriruum

SA Kihnu Kultuuriruum on 2003. aastal loodud sihtasutus, mille eesmärk on Kihnu kultuuri ja traditsioonide jätkusuutlikkus.
Mis on Kihnu kultuuriruum?
Kihnu kultuuriruum on tekkinud sajandite vältel inimasustuse ja väikesaare looduskeskkonna koostoime tagajärjel. See on ainulaadne Läänemere geograafilises lähiümbruses, selle silmatorkavaks omapäraks on Kihnu ja Manija saarel valitsev kogukondlik elulaad, mitmekesised kultuuritavad, kihnu keel ja looduskeskkond.
Tänapäevane kihnu kultuur on ainulaadne segu minevikust ja olevikust, sest ajalooliselt originaalne kihnu kultuur on võtnud omaks elemente nii naabritelt Eestis kui ka rahvusvahelisest ringlusest. Neid elemente ei ole aga mehaaniliselt üle võetud, vaid tõlgendatud ja loovalt ühendatud kihnu kultuuri konteksti. Kihnlaste pärimus on koos oludega muutunud, kuid samal ajal oma põhiolemust läbi sajandite säilitada suutnud. Tänu saart iseloomustavale suhtelisele isoleeritusele mandrist on traditsiooniline kultuur ja elulaad kestnud aastasadu.
/väljavõte riiklikust taotlusest/
UNESCO nimekiri.
Kihnu kultuuriruum kanti 2003. aastal UNESCO inimkonna suulise ja vaimse pärandi meistriteoste nimekirja. 2008. aastal liideti see koos teiste "meistriteostega" inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirjaga.
Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu sissekanded: 
Eesmärk.
SA Kihnu Kultuuriruumi eesmärk on Kihnu vaimse ja materiaalse kultuuripärandi säilitamine, taastamine ja arendamine võimalikult autentsel kujul. Olulisim on Kihnu kultuuris osalejate ringi laiendamine, eriti noorte sidumine esivanemate keele ja kultuuripärandiga Kihnu ja Manija saarel.
Põhitegevused.
Sihtasutus on avaldanud kvartaliajakirja Kyne. Sihtasutus annab välja pärimuspreemiat.
Juhatus ja nõukogu.
2019 novembrist juhib SA Kihnu Kultuuriruumi Marju Vesik. 
2004-2019 juhtis SA Kihnu Kultuuriruumi tegevust Mare Mätas. 
Sihtasutuse nõukogu esimees on Invar Saare. 
Nõukogu liikmed: 
Kultuuriruumi Eesti riikliku kandidatuuri seadsid üles 2003. aastal sihtasutust juhtinud esimees Rein Kupri ning juhatuse liikmed Õie Vesik, Annely Akkermann, Johannes Leas ja Mark Soosaar. Sihtasutuse nõukogusse kuulusid 2003. aastal Joel Sang, Helga Michelson, Rosalie Karjam, Katrin Kumpan, Aet Maatee, Anu Raud, Ingrid Rüütel ja Külli Sepp.
Sindi Gümnaasium

Sindi Gümnaasium on gümnaasium Sindis aadressil Kooli 9.
Koolil on oma laul, lipp ja logo. 
Andmed koolihariduse alguse kohta Sindis puuduvad. 19. sajandi keskpaigas oli Sindi piirkonnas üks luteri ja üks õigeusu köstrikool. 1833. aastal rajati Sindi kalevivabrik, mille omanik Johann Christoph Wöhrmann avas 1837. aastal elementaarkooli välismaalastest töötajate lastele. 1887. aastal loodi ministeeriumikool, mis asus vabriku kontorimajas, 1893. aastal koliti Pärnu maantee kolmandasse kasarmusse. 1901. aastal valmis kolmekorruseline punastest tellistest hoone, kus kool tegutseb tänini ning kus algul töötasid ka lasteaed ja luteri kirik. 2006. aastal arvati hoone riiklikuks ehitismälestiseks.
1918. aastal nimetati kaheklassiline ministeeriumikool kaheklassiliseks algkooliks. 1921. aastal sai kool nimeks Sindi alevi 6-klassiline Algkool. 1938. aastal Sindi linna 6-klassiline Algkool, 1948. aastal Sindi Mittetäielik Keskkool ja 1954. aastal Sindi Keskkool. 1966. aastal valmis juurdeehitus, 1967. aastal internaadihoone ja söökla, 1970. aastal viidi läbi vana koolihoone kapitaalremont, 1980. aastal valmis spordikompleks. 1997. aastal sai kool nimeks Sindi Gümnaasium.
Hüpokaust

Hüpokaust on antiikajast pärinev õhkküttesüsteem, kus köetavate ruumide põrandaid soojendati ruumide all asuvate tellispostide kuumakskütmise teel. Kuum õhk liikus ülemistesse ruumidesse ka seinas asuvate kanalite kaudu. Keskküttesüsteem on kasutusel olnud alates 1. sajandist eKr.
Hüpokausti edasiarendusena oli keskajal kasutusel ka kerishüpokaust.