tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuutari

Tuutari ehk Dudergof (vene "Дудергоф", rootsi "Duderhof", soome "Tuutari") on ajalooline mõis ning sellest välja kasvanud küla ja linnaline asula (vene keeles "посёлок") Ingerimaal, tänapäeval Venemaal Peterburis Krasnoje Selo rajoonis.
Aastatel 1950–2016 kandis piirkond nime Možaiski (vene Можа́йский).
Ajalugu.
15. sajandil kuulus Tuutari Novgorodi vabariigi vadja viiendikku Orehhovo maakonda (vene "Ореховский уезд").
Aastatel 1477–1478 läks piirkond Moskva vürstiriigi alluvusse. 1500. aastal koostatud vürstiriigi uute alade inventuri nimistus leidub muu seas nimi "Vvedenskoi Dudorovskoi pogost" (vene "Введенской Дудоровской погост"), mida peetakse Tuutari esmamainimiseks. Pogosti keskuses asus "Vvedenie" kirik, millel oli oma preester, diakon ja köster.
Rootsi võimu alguses (1617) nimetati piirkonda seal asunud mõisa järgi rootsipäraselt "Duder Hoff"'ks ("Hoff" – mõis, soome paralleel "Tuutarhovi").
Tuutari mõis omakorda olevat nime saanud asukoha järgi Tuutari mäel. Eesti etnograaf ja kohanimeuurija Jüri Truusmann on arvanud (1898), et nimi (Dudorovo) võiks pärit olla soomekeelsest sõnast "tunturi" ehk mägi, mille algkujuks on saamikeelne "dudar" või teise versioonina venekeelsest sõnast "duren" (дурень) ehk totter, rumal. Saamikeelset päritolu on pakkunud ka Mikkola (1901) ja Popov (1981).
1624. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf mõisa Ingerimaa kubernerile, parun Johan Skyttele. Luteri kiriku rajamise ja kihelkonna asutamise järel 17. sajandi esimesel poolel, kandus mõisa kui kihelkonna olulisima keskuse nimi üle aga juba tervele kihelkonnale.
1826. aastal läks Tuutari mõis koos ümbruskondsete küladega (Pikkola, Variksela, Kavelahti, Villasi ja Hovinmäki) vene keisrinna Aleksandra Fjodorovna valdustesse, kes rajas mõisa asukohta Äijänmäki mäel puidust kahekorruselise Šveitsi stiilis rõduga suvemaja koos seda ümbritseva metsapargi ja puuvilja aiaga. Tsaari perekonnale kuulus mõis pea sada aastat – kuni 1917. aastani.
1950. aastal nimetati Tuutari linnaline asula vene sõjaväelase ja lennunduspioneeri Aleksandr Možaiski auks ümber Možaiskiks.
1973. aastal läks Možaiski Krasnoje Selo rajooni koosseisus Leningradi linna haldusalasse.
2016. aastal taastati ametliku nimena Možaiski ajalooline nimi Dudergof.
Jekaterinoslavi kubermang

Jekaterinoslavi kubermang (ka Katerõnoslavi kubermang; vene Екатеринославская губерния) oli Venemaa keisririigi ja hiljem Ukraina alale jäänud haldusüksus (kubermang). 
Kubermangu administratiivne keskus oli Jekaterinoslav. Kubermang eksisteeris aastatel 1802–1925.
Antonio Tajani

Antonio Tajani (sündinud 4. augustil 1953 Roomas Itaalias) on Itaalia ja Euroopa Liidu poliitik, alates 22. oktoobrist 2022 Itaalia välisminister ja asepeaminister.
Antonio Tajani on lõpetanud Rooma La Sapienza Ülikooli õigusteaduse erialal. 
1994. aastal oli ta üks partei Forza Italia asutajaid. 2009. aastal, kui Forza Italia tegevuse lõpetas, astus ta Vabaduse Rahva parteisse. Neli aastat hiljem astus ta taasasutatud Forza Italiasse. 
Aastatel 1994–2008 oli ta Euroopa Parlamendi liige ja aastatel 1999–2008 ühtlasi Euroopa Parlamendi Forza Italia delegatsiooni juht. 
8. mail 2008 nimetas äsjavalitud Itaalia peaminister Silvio Berlusconi ta Euroopa Komisjoni transpordivoliniku kandidaadiks Barroso esimeses komisjonis. Selles ametis pidi ta võtma üle senise voliniku Franco Frattini rolli, sest viimasest sai Itaalia välisminister. Euroopa Parlament kiitis tema kandidatuuri heaks 18. juunil 2008. Ta oli ka Euroopa Komisjoni asepresident. Transpordivolinikuna toetas Antonio Tajani lennufirma Alitalia päästeplaani, kuid tema plaan kukkus läbi. 
Barroso teises komisjonis oli Antonio Tajani tööstus- ja ettevõtlusvolinik ning üks neljast asepresidendist. 
1. juulil 2014 sai temast Euroopa Parlamendi üks neljateistkümnest asepresidendist ja alates 17. jaanuarist 2017 kuni 3. juulini 2019 oli ta Euroopa Parlamendi president. 
Isiklikku.
Antonio Tajani on abielus ja tal on kaks last.
Šapki

Šapki (vene Шапки; soome Hattula) on asula Venemaal Leningradi oblastis Tosno rajoonis, ajalooliselt Ingerimaal.
Asulat on esimest korda mainitud 1500.
Asulas elab 410 inimest (2010).
Tõll

Tõll on Tallinna Sadama tütarettevõttele TS Laevad kuuluv parvlaev, mis sõidab Virtsu-Kuivastu liinil.
Tõll ehitati Gdanskis Remontowa laevatehases aastatel 2015–2017. Laev jõudis Eestisse 9. jaanuaril 2017 ja alustas liiniliiklust sama kuu lõpus. Laeva ristiema on Lelet Aavik.
21. juulil 2021 sõitis Tõll kiirusel neli sõlme vastu Kuivastu sadama kaid. Vigastusi said nii kaldaramp ja laev kui ka laeval olnud autod. Reisijad, kelle seas oli ka tollane Eesti president Kersti Kaljulaid, kannatada ei saanud.
Hübriidlaev.
2019. aasta juulis alustati parvlaeva Tõll keskkonnasõbralikuks hübriidlaevaks ümberehitamist. 
Tõllu diiselelektriliseks hübriidlaevaks ümberehitamise tulemusel väheneb kasutatava diislikütuse kogus aastas hinnanguliselt 20% ning õhku paisatava CO2 hulk 1600 tonni. Lisaks heitgaasiemissioonile väheneb ka veealune mürareostus ja vibratsioon, mille abil tagatakse hüljestele, kaladele ja teistele mereloomadele parem elukeskkond, mis aitab liigikust säilitada. 
Esimene elektri abil plaanitud sõit märtsis 2020 jäeti seoses koroonapandeemiaga ära.
Vruda

Vruda (vene Вруда) on mitme Venemaa geograafilise objekti nimi:
Friedrich II (Pfalz)

Reini pfaltskrahv Friedrich II (9. detsember 1482 – 26. veebruar 1556), ka Friedrich Tark, Wittelsbachide dünastia liige, oli Pfalzi kuurvürst aastatel 1544 kuni 1556.
Elu.
Friedrich sündis Neustadt an der Weinstraße lähedal Winzingeni lossis kuurvürst Philippi ja tema naise Margarete neljanda pojana. Aastal 1535 abiellus ta Heidelbergis Taani Dorotheaga. Nad ei saanud lapsi. (20 aastat varem, tema 30. eluaastate alguses oli ta kuulutanud armastust Habsburgide printsessi Eleonore vastu, kuid selle avastas viimase vend Karl, Burgundia hertsog, Hispaania kuningas ja tulevane Saksa-Rooma keiser, ning krahv Friedrich aeti õukonnast minema.) 
Ta oli Pfalz-Neuburgi noorte hertsogite Ottheinrichi ja Philippi eestkostja ning teenis siis keiser Ferdinand I kindralina.
Friedrich oli mõnda aega seotud riigipöördeplaanidega Taani-Norras. Tema naine Dorothea oli endise Taani ja Norra kuninga Christian II, kes oli pärast Taani aadli mässu aastal 1523 kukutatud, tütar. Maapaos Christian II oli aastal 1529 sidemetes Olav Engelbrektssoniga, Norra katoliikliku peapiiskopiga ja Riiginõukogu peaga. Christian II oli protestant, kuid ka keiser Karl V õemees ja lubas seetõttu Norra katoliiklasi aidata. Varsti pärast Friedrichi abielu Dorotheaga saatis Friedrich kirja Olav Engelbrektssonile (Brüsseli emissaride kaudu), kus ta lubas sõjalist abi endalt ja Karl V-lt. 1536. aasta talvel saatis Olav Engelbrektsson toetajate salgad Ida-Norra küladesse; muuhulgas lugesid salgad kirja rahvale ette, andes märku, et uus valitseja võib teel olla. Kuid vähe talupoegi ühines isehakanud mässuga ja varsti see nurjus, kui tegelikku toetust Friedrichilt või Karlilt ei tulnud. 1537. aasta talvel saatis Friedrich Habsburgide Madalmaadelt välja 2 laeva. Kuid see oli asjata, kuna Taani kuningas pani umbes samal ajal Norra kaitseks välja laevastiku. Olav Engelbrektsson põgenes riigist, piiskopid Hoskuld Hoskuldsson ja Mogens Lauritssøn arreteeriti, teisi toetajaid karistati ning katoliku kirik Norras ja Riiginõukogu kaotati.
Märtsis 1544 sai Friedrich oma venna Ludwig V järglaseks Pfalzi kuurvürstina. Ta viis läbi reformatsiooni ja langes seetõttu keiser Karl V põlu alla, kuni Friedrich alistus. Tema järglaseks sai tema endine hoolealune Ottheinrich. Ta suri veebruaris 1556 Alzeys.
Ottheinrich

Ottheinrich (10. aprill 1502 – 12. veebruar 1559) oli Wittelsbachide dünastia liige, Pfalzi kuurvürst ning Neuburgi pfaltskrahv aastatel 1505–1559 ja Pfalzi kuurvürst aastatel 1556–1559. Ta oli Pfalzi kuurvürsti Philippi kolmanda poja, pfaltskrahv Ruprechti ja Baieri-Landshuti hertsogi Georgi tütre Elisabethi poeg.
Elu.
Baieri Georgi pojapojana sai noor Ottheinrich uue Pfalz-Neuburgi hertsogkonna regendiks pärast Pfalzi kaotust Landshuti pärilussõjas hertsog Albrecht IV-le. Ottheinrich käskis rekonstrueerida Neuburgi lossi, toetas kunste ja oli haaratud mitmesse konflikti oma kuluka õukonna tõttu, mille suur võlakoorem põhjustas tema pankroti, kuni ta päris aastal 1556 Pfalzi kuurvürstkonna. 1550. aastatel rajas Ottheinrich Bibliotheca Palatina.
Septembris 1546 okupeeriti Neuburg Karl V vägede poolt, kuna Ottheinrich toetas Schmalkaldeni liitu. Aastal 1552 sai Ottheinrich tänu Passau rahule Neuburgi tagasi. Kuurvürstina aastast 1556 viis ta taas läbi reformatsiooni.
Ottheinrich abiellus 16. oktoobril 1529 Neuburg an der Donaus hertsog Albrecht IV tütre Susannaga. Ta oli naisele teine abikaasa pärast Kasimiri. Nad ei saanud lapsi, kuid Susanna pani viis oma üheteistkümnest lapsest abiellu. Ta jättis mehe leseks 14 aastat hiljem, aastal 1543.
Ottheinrich suri Heidelbergis. Ta maeti Heiliggeistkirchesse Heidelbergis.
Sulaiman Abdul Aziz Al Rajhi

Šeik Sulaiman bin Abdulaziz Al Rajhi (araabia keeles: سليمان بن عبد العزيز الراجحي; sündinud 1929) on Saudi Araabia pankur ja ärimees. Forbes hindas 2011. aastal Al Rajhi varade koguväärtuseks 7,7 miljardit USA dollarit, see tegi temast vara suuruselt 120. inimese maailmas.
2012. aastal sai ta Kuningas Faisali Rahvusvahelise preemia selle eest, et ta kulutas suure osa oma varast, et toetada heategevust ja rajada islamipank.
Lille tänav (Pärnu)

Lille tänav on tänav Pärnus Rääma ja Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Rõugu ja Voorimehe tänava nurgal ja suundub üldjoones itta. Tänav ristub Lubja ja Vastla tänavaga, Tallinna maanteega, Piiri, Telliskivi, Rohelise, Kaevu, Madara, Kirsi, Hariduse, Raba tänavaga (pärast seda kulgeb Ehitajate tee kõrval sellega paralleelselt), Männi, Lina tänavaga ja lõppeb, kui teeb 90-kraadise pöörde ja läheb üle Pirni tänavaks.
Tänava pikkus on ligikaudu 2,7 km. 
Ajalugu.
Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli "Blumenstraße".
Linnuse tänav (Keila)

Linnuse tänav on tänav Keilas.
Tänav sai selle nime 1991. aastal, enne seda kandis A. Puškini nime. Selle tänava lõpus asub Harjumaa muuseum.
Loode tänav (Pärnu)

Loode tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav suundub Jannseni tänavalt loodesse ja lõppeb Lubja tänaval. Tänava pikkus on umbes 200 meetrit.
Tänav sai nime 18. juunil 1936, varasem nimi oli Soldi tänav (Soltgasse).
Lossi tänav (Põltsamaa)

Lossi tänav on tänav Põltsamaal.
Tänav algab Põltsamaa lossi juurest (Lossi 1) ja kulgeb paralleelselt Põltsamaa jõega kagusse, pöörab siis edelasse ja jätkub selles suunas kuni linnapiirini. Tänava pikkus on umbes 2,2 km. 
Lossi tänav algab Viljandi maantee ristmikult ja ristub Suure sillaga Silla tänavalt, Pargi tänavaga, Jaama tänavaga, Tamme tänavaga, Kooli tänavaga, Paala tänavaga, Nurme tänavaga, Luha tänavaga, Gaasi tänavaga, Pika tänavaga, Oja teega ning jätkub Kaarlimõisa teena.
Tänav sai nime 1936.
Hoonestus.
Lossi tänaval asuvad:
Lossi tänav (Viljandi)

Lossi tänav on tänav Viljandi kesklinnas.
Tänav saab alguse Viljandi lossimägede servast, Varese silla juurest, ristub Pika tänavaga, Munga tänavaga,
Johan Laidoneri platsiga, Kauba tänavaga, Väike-Turu tänav, Oru tänavaga, Tartu tänavaga, Posti tänavaga ning Carl Robert Jakobsoni tänavaga ja lõppeb Uuel tänaval, kus läheb üle August Maramaa puiesteeks. 
Tänav on Johan Laidoneri platsilt kuni Carl Robert Jakobsoni tänavani ühesuunaline. Tänava pikkus on 756 m.
Ajalugu.
Lossi tänav (sks. "Schlossgasse", "Schloss-strasse") oli keskaegse linna peatänav ja viis Viljandi ordulinnusest üle turuväljaku (Kindral Laidoneri plats) linnamüüri Tartu väravani (ligikaudu praegune Lossi tänav 22) ja omandas tähenduse pärast linnusega ühendavate sildade valmimist. Pärast 1789. aastat pikendati tänavat põhja suunas"". Tänava alal tehtud arheoloogilised uuringud on olnud napid ega anna ühest vastust tänava tekkimise aja kohta. Tänava alalt ja ümberkaudsetelt aladelt leitud sillutised annavad põhjuse eeldada, et tänav oli sillutatud juba 14. sajandil. Veel 20. sajandi esimesel poolel oli linna peatänav, mille ääres asusid nii ärid kui ettevõtted. ""
Tänav sai nime 1915. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal kandis tänav koos August Maramaa puiesteega "Viktor Kingissepa tänava" nime.
Lossi 4 tegutses Viljandi Linavabrik.
V. Kingissepa tänav nr. 26, 28 ja 31 tegutses Eesti NSV ajal trükikoda "Kiir"
Lubja tänav (Pärnu)

Lubja tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Vana-Sauga tänavalt, suundub kirdesse ja lõppeb Niine tänavaga ristudes. Lubja tänav ristub veel Loode, Kitse, Vahe, Uus-Sauga, Sarve, Turu, Voorimehe ja Lille tänavaga.
Tänava pikkus on 1,4 km.
Ajalugu.
Tänava ajalooline saksakeelne nimi on "Kalkstraße".
Lydia Koidula tänav (Kuressaare)

Lydia Koidula tänav on tänav Kuressaares Põllu alevi linnaosas. 
Tänav paikneb loode-kagusuunalisena Pärna ja Transvaali tänava vahel. Tänav on 120 meetrit pikk.
Tänav sai nime 1934. aastal Lydia Koidula auks.
Lydia Koidula tänav (Rakvere)

Lydia Koidula tänav on tänav Rakveres Õpetaja Heinamaa linnaosas.
Põhja-lõunasuunaline tänav on 475 meetrit pikk, algab põhjas Võimla tänava ristmikult, ristub Silla tänavaga ja lõpeb lõunas Vee tänava ristmikul.
Hoonestus.
Aadressil Lydia Koidula 5 asub Rakvere Karmeli koguduse kirik koos ametiruumidega. Endises, praeguseks lammutatud koguduse hoones elasid lapsepõlves vennad Jaan Arder ja Ott Arder, kelle isa oli samas kirikuõpetaja Arpad Arder. Uus koguduse hoone projekteeriti ja ehitati 2019–2022 aastal.
Selle vastas, aadressil Lydia Koidula 4 asub Muusika- ja Kunstikool KAUR. Supeluse pargi tiigi kohal, aadressil Lydia Koidula 24 paiknes 20. sajandi keskel kasutuses olnud, 1930. aastatel Soolikaoja baasil rajatud väliujula, mis ehitati koos eelsoojendustiikide ja puidust ujulahoonega. Välibassein avati 1937. aastal, ujulahoone avati 1938. aastal. Viimast kutsuti ka Konnakohvikuks. Tänapäeval asub endises ujulahoones (Lydia Koidula 22) pansionaat Kuldne Sügis.
Ajalugu.
Tänav mõõdeti välja 19. sajandi keskel. Siis kandis see pikka aega nime Ehitaja tänav. 1931. aastal sai tänava nimeks F. R. Kreutzwaldi tänav ja 1953. aastal Lasteaia tänav. Alates 1969. aastast on see Lydia Koidula tänav. 
Laia tänava ja Lydia Koidula tänava pikkuste muutmine.
Rakvere Linnavolikogu 26. augusti 2020. aasta otsusega "Lai tänava ja Lydia Koidula tänava ruumikujude muutmine" muudeti alates 6. märtsist 2021 Laia tänava ja Lydia Koidula tänava ruumikujusid ehk pikkust. Selle tulemusel kannab Võimla tänava ja Vee tänava vahelises lõigus kulgev tänav Lydia Koidula tänava nime ja Turu platsi ja Tuleviku tänava vaheline lõik pikenes Laiaks tänavaks.
Lydia Koidula tänava aadressimuudatused alates 6. märtsist 2021.
Vana aadress:                      Uus aadress:
Välislingid.
Uue hoone ehitus. Virumaa Teataja, 4. aprill 2019.
Mere puiestee (täpsustus)

Mere puiestee on mitme Eesti tänava nimi:
Mere puiestee (Pärnu)

Mere puiestee on tänav Pärnus Kesklinna ja Rannarajooni linnaosas.
Tänav saab alguse Ringi tänavalt (teisele poole suundub Lõuna tänav). Tänav kulgeb alguses edela suunas, pöördub siis lõunasse, läbides Pärnu rannapargi, ja lõpuks Pärnu Kuursaali ees kagusse. Tänav lõppeb Pärnu mudaravila ees ringristmikul, kust edasi kulgeb samas suunas Ranna puiestee ja kesklinna poole suundub Supeluse tänav. Tänav ristub veel Esplanaadi, Remmelga (paremalt) ja Suvituse (vasakult) tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 880 meetrit.
Liiklus.
Kuursaalist kuni mudaravilani on tänav ühesuunaline. Sellel lõigul saab sõita vaid mudaravila suunas.
Nimi.
Tänav sai nime 1936. Varem kandis tänav nime "Puškini bulvar".
Mere tänav

Mere tänav on tänav järgmistes Eesti asulates:
Mere tänav (Kuressaare)

Mere tänav on tänav Kuressaares Tori linnaosas.
Tänav algab Suur-Sadama tänavalt ja suundub edelasse. Umbes 250 meetri pärast pöörab tänav kagusse ja lõppeb seejärel 70 meetri pärast Lootsi tänavaga ristudes, millest teisel pool jätkub samas sihis Kaluri tee. Tänav on majanumbrite suurenemisele vastupidises suunas ühesuunaline.
Tänav sai nime 1924. aastal.
Nathanael Greene

Nathanael Greene (7. august 1742 – 19. juuni 1786) oli Ameerika sõjaväelane, Ameerika iseseisvussõjas võidelnud Kontinentaalarmee kindralmajor.
Ta on tuntud eduka väejuhtimise poolest iseseisvussõja lõunarindel, kus ta sundis Briti kindralleitnandi Charles Cornwallise Põhja- ja Lõuna-Carolinast taganema. Sõja algul oli Greene maakaitseväes reamees, kuid kerkis sõja käigus esile George Washingtoni andeka ohvitserina. Pärast sõda sattus Greene rahalistesse raskustesse.
Eduka väejuhtimise eest Eutaw Springsi lahingus andis Kontinentaalkongress Greene'ile Kongressi kuldmedali. Tema järgi on nimetatud mitmed paigad Ameerika Ühendriikides.
William Tecumseh Sherman

William Tecumseh Sherman () (8. veebruar 1820 Lancaster, Ohio – 14. veebruar 1891 New York) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, ärimees, haridustegelane ja kirjanik. 
Ameerika Ühendriikide kodusõja ajal teenis ta Uniooni armees kindralina. Ta on saanud tunnustust väljapaistva sõjalis-strateegilise mõtlemise eest ning kriitikat põletatud maa taktika kasutamise eest totaalses sõjas konföderatsiooni vastu.
Sherman osales Ameerika kodusõja algusaastal esimeses Bull Runi lahingus ja võttis osa sõjategevusest Kentuckys. Ta teenis kindral Ulysses S. Granti all 1862. ja 1863. aasta Fort Henry, Fort Donelsoni ja Shiloh' lahingus, mis viisid Mississippi jõe kaldal Vicksburgis asunud konföderatsiooni tugipunkti langemiseni ning konföderatsiooni vägede taandumiseni Tennessee osariigist Chattanooga kampaania ajal. 1864. aastal võttis Sherman Grantilt üle Uniooni ülemjuhataja rolli sõja läänerindel. Tema juhtimise all vallutasid Uniooni väed Atlanta linna ning selle operatsiooni edu aitas märkimisväärselt kaasa Abraham Lincolni ametisse tagasi valimisel 1864. aasta presidendivalimistel. Shermani järgnev marss läbi Georgia halvas veelgi konföderatsiooni võimet sõda jätkata. 1865. aasta aprillis võttis Sherman vastu konföderatsiooni vägede alistumise Lõuna- ja Põhja-Carolinas, Georgias ja Floridas.
Pärast seda, kui Grantist sai president, võttis Sherman üle ta koha USA armee ülemjuhatajana ("Commanding General of the United States Army") ning teenis sellel ametikohal aastatel 1869–1883. Järgmise 15 aasta jooksul oli Sherman vastutav ka USA armee tegevuse eest indiaanisõdades. Sherman pooldas vaenulike indiaanlaste vastu totaalse sõja kasutamist, et nad oma reservaatidesse tagasi sundida. Ta keeldus poliitikas osalemisest ja avaldas 1875. aastal oma memuaarid, mida peetakse üheks parimaks vahetuks ülevaateks kodusõjast. Briti sõjaajaloolane Basil Liddell Hart on öelnud, et Sherman oli "esimene kaasaegne kindral".
Mälestuse jäädvustamine.
Sherman USA postmarkidel.
Sherman on üks väheseid kindraleid, keda on kujutatud mitmel USA postmargil. Esimene teda mälestav postmark anti välja 21. märtsil 1893. Sellel kasutatud gravüür tehti 1888. aastal Napoleon Sarony pildistatud foto järgi. Postiteenistus avaldas mälestusmargi teise ja kolmanda väljaande 1895. aastal. Mõlemad olid esimesega peaaegu identsed, välja arvatud väiksed muutused värvivalikul. Sherman oli esindatud ka 1937. aastal USA armee välja antud mälestusmargil koos kindralite Ulysses S. Granti ja Philip H. Sheridaniga. Viimane mark tema auks ilmus 1995. aastal. Kokku on Shermanit kujutatud viiel postmargil, mida on rohkem kui samaväärseid austusavaldusi enamikul USA presidentidel.
Shermani järgi nimetatud.
Shermani järgi on nimetatud tank M4 Sherman, suurtükilaev USS General Sherman, Ameerika Ühendriikide maavägede endine baas Panamas Fort Sherman ja Sekvoia rahvuspargis asuv maailma suurima tüvemahuga puu General Sherman.
Trikāta

Trikāta on küla ("vidējciems") Lätis Valmiera piirkonnas Abulsi jõe kaldal, Trikāta valla ja kihelkonna keskus.
Külas valmistatakse juustu, seal asuvad ka kool ja raamatukogu. Asulas on Trikāta bussipeatus. 
Keskajal asus piirkonnas Trikāta ordulinnus, mille varemed on säilinud tänapäevani. Teised vaatamisväärsused on Trikāta muinaslinnus, luteri kirik ja pastoraat, samuti kohaliku kaitse all olev keskaegne kindlustus Zviedru saliņa.
Kolm külas kasvavat pärna ja kolm tamme on looduskaitse all.
Ajalugu.
Trikātas asus latgalite muinaslinnus, mis rajati Trikāta järve ja Abulsi jõe kolmekümne meetri kõrgusele kaldapealsele. Tegemist on tõenõoliselt ühe Tālava tähtsama linnusega ehk siis Beverini linnusega. Henriku Liivimaa kroonika näib selgelt vihjavat Beverini asumisele Trikātas (ladinapäraselt "Tricatua") (""... tungivad ugalased nüüd äkki lätlaste maale Trikāta piirkonda ... ning, piirates Beverini linnuse sisse ..."; "... rüüstates Trikātas Thalibaldi ja ümberkaudseid kogukondi, kogunevad nad Beverini linnuse juurde"; "... Talibald Beverinist ..."; "... jõudes Trikātasse, võtsid nad kinni Thalibaldi, selle maakonna vanema ...""). Samas pole tekstis seda otseselt välja öeldud ja nii on Beverini linnusele pakutud välja ka teisi võimalikke asupaikasid.
Hiljem rajati muinaslinnuse kohale Trikāta ordulinnus. Aastal 1284 rajas Wilken von Endorp Trikātasse esimese kiriku. Aastal 1540 võttis ümbruskonna rahvas vastu luterluse ja kirikust sai luteri kirik. Aastal 1607 ehitati vana kirikuhoone asemele uus.
Sealset kirikumõisa on esimest korda mainitud aastal 1600, ehkki selle maade täpsem plaan pärineb alles aastast 1689. Selle mõisa maad olid kihelkonnas kõige väiksemad. Aastal 1622 sai piirkonna ja asula omanikuks Axel Oxenstjerna. Toona jagunes temale kuuluv linnuselään kümneks mõisaks. Neist Lipšukalnsi mõisa süda jääb tänapäevase Trikāta küla piiridesse.
Aastal 1896 rajas Trikāta mõis asulasse meierei, ent aastal 1910 muudeti see hoopis piiritusevabrikuks. 1921–1924 kandis Biksēja raudteejaam Trikāta raudteejaama nime. Aastal 1972 rajas Valmiera piimakombinaat sinna oma juustutsehhi.
XX sajandi teisel poolel valmis ordulinnuse varemetesse rajatud kohalik laululava. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
General Sherman

General Sherman on USA-s California osariigis Sekvoia rahvuspargis kasvav mammutipuu ("Sequoiadendron giganteum"). See on maailma suurima tüvemahuga puu – 1486,9 m3.
Puu kõrgus on 83,8 meetrit, tüve ümbermõõt on 31,3 meetrit, tüve suurim läbimõõt on 11,1 meetrit, tüve läbimõõt 1,4 meetri kõrgusel on 7,7 meetrit, suurima oksa läbimõõt on 2,1 meetrit, esimene suurem oks asub maapinnast 39,6 meetri kõrgusel, võra keskmine laius on 32,5 meetrit, puu hinnanguline mass on 2000 tonni. Puu vanuseks on arvatud umbes 1900–2500 aastat.
Puu on saanud nime Ameerika Ühendriikide kodusõja kindrali William Tecumseh Shermani järgi.
Ajaloost on teada, et California linna Trinidadi lähedal kasvanud ühe ranniksekvoia ("Sequoia sempervirens") tüvemaht võis olla General Shermanist 15–25% suurem. See ranniksekvoia langes aga 1905. aastal tormi käes.
Märkused.
Maailma kõrgeim puu on ranniksekvoia Hyperion – 116,07 meetrit.
Sztutowo

Sztutowo (kuni 1945. aastani Stutthof) on küla Poolas Pomorze vojevoodkonnas Nowy Dwór Gdański maakonnas.
Sztutowo asub vojevoodkonna pealinnast Gdańskist umbes 36 km idas ja maakonna pealinnast Nowy Dwór Gdańskist umbes 13 km põhjas. Küla on Sztutowo valla halduskeskus.
Külas on Gdańskist algava kitsarööpmelise raudtee ühe haruraudtee lõppjaam ja veel üks raudteepeatus koonduslaagri muuseumi lähedal, külast umbes 3 km põhja pool on Läänemere liivarannik, mis on küllaltki elav puhkeala. Küla lääneserval asub Stutthofi koonduslaagri muuseum.
Ajalugu.
Esimest korda on Stutthofi mainitud 1432. aastal. Esimesel Poola jagamisel jäi ala Preisi kuningriigile ning sellega alates 1871. aastast Saksa keisririigile. Aastatel 1918–1920 kuulus ala Preisimaa vabariigile ja 1920–1939 Danzigi vabalinnale.
1. septembril 1939 okupeeris ala Saksamaa ja annekteeris selle 2. septembril 1939. Alates 1945. aastast kuulub ala Poolale.
2. septembril 1939 kuni 9. maini 1945 tegutses küla lääneserval Stutthofi koonduslaager.
Heinz Keßler

Heinz Keßler (26. jaanuar 1920 Lauban (tänapäeval Lubań, Poola) – 2. mai 2017 Berliin) oli Saksa DV sõjaväelane ja riigitegelane.
Elulugu.
Heinz Keßler oli pärit töölisperekonnast, tema vanemad olid kommunistid. Heinz Keßler õppis masinalukksepaks. 1940. aastal kutsuti ta teenistusse Wehrmachti. 15. juulil 1941 jooksis ta Idarindel Nõukogude poole üle. 1943. aastal oli ta üks Vaba Saksa Rahvuskomitee asutajaliikmetest. 1945. aastal pöördus ta Saksamaale tagasi ja astus Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, millest 1946. aastal sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei.
Alates 1946. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige.
1948–1950 oli Heinz Keßler Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu sekretär. 1. novembril 1950 astus ta Saksa DV relvastatud organite teenistusse. 1952–1955 oli ta Saksa Rahvapolitsei õhujõudude juhataja ja aeroklubi president. 1. oktoobril 1952 sai ta kindralmajori auastme. 1955–1956 õppis ta Nõukogude Liidus. Seoses Saksa DV Rahvaarmee loomisega sai ta 1956. aastal kaitseministri asetäitjaks ja õhujõudude juhatajaks. 1959. aastal sai ta kindralleitnandi auastme ja 1966. aastal kindraloobersti auastme. 1967–1978 oli Keßler kaitseministri asetäitja ja Peastaabi juhataja. 1979–1985 oli ta kaitseministri asetäitja ja Saksa DV Rahvaarmee Poliitilise Peavalitsuse ülem.
Heinz Keßler oli 3. detsembrist 1985 kuni 18. novembrini 1989 Saksa DV kaitseminister.
Alates 1986. aasta aprillist oli Heinz Keßler Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
1990. aasta jaanuaris heideti Heinz Keßler välja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei järglasorganisatsioonist Demokraatliku Sotsialismi Parteist.
24. jaanuaril 1990 vahistati ta süüdistatuna riigi raha raiskamises, kuid sama aasta aprillis vabastati vahi alt. 16. septembril 1993 mõistis Berliini Maakohus Heinz Keßleri Saksa DV ajal aset leidnud piiriületajate tapmiste ees seitsmeks ja pooleks aastaks vangi. Keßler kaebas kohtuotsuse edasi, kuid Saksamaa Liidukohus jättis selle 1994. aasta juulis kehtima. 29. oktoobril 1998 vabastati ta tervislikel põhjustel ennetähtaegselt vangistusest.
Kitchener

Kitchener on linn Kanadas Ontario provintsi lõunaosas. See asub Torontost 100 km kaugusel läänes. Kitchener on Waterloo regionaalvalla keskus.
Elanike arv oli 2011. aasta rahvaloenduse kohaselt 219 153. Koos Cambridge'i ja Waterloo linnaga moodustab ta linnastu, kus elab umbes 500 000 inimest.
Asula asutasid 18. sajandi lõpus saksa asukad. Aastatel 1833−1916 kandis see Saksamaa linna Berliini järgi nime Berlin. 1916. aastal nimetati linn Briti riigimehe Herbert Kitcheneri järgi Kitcheneriks.
1853. aastal sai asula vastloodud Waterloo maakonna keskuseks ning asulale anti külaõigused. Kitcheneril on linnaõigused 1912. aastast.
Linnas on tegutsenud Kitcheneri Eesti Selts.
Ilmar Palo

Ilmar Palo (6. detsember 1929 Võru – 1. september 2003 Viljandi maakond) oli eesti alpinist ja matkasportlane. 
Ta osales alpinistina eestlaste esmatõusus seitsmetuhandelise mäe tippu (1965) ja jõudis NSV Liidu kõrgeima mäe tippu (1972).
Ta oli Viljandi Turismiklubi (praegu Viljandi Matkaklubi) üks asutajaliikmeid ja juhatuse liige.
Elukäik.
1946. aasta veebruaris arreteeriti ta Võrus 9. klassi õpilasena süüdistatuna riigireetmises (lendlehtede levitamine ja nõukogudevastane propaganda). Talle mõisteti karistuseks kuus aastat vangistust koos sellele järgneva asumisega. Karistust kandis ta Norilskis. 
Pärast vangilaagri- ja asumisaastaid Siberis sattus ta elama Viljandisse, kus lõpetas 1958. aastal õhtukooli (Viljandi Töölisnoorte Keskkool) ja töötas elektrikuna Viljandi linavabrikus.
Elektrikutöö oli ta selgeks õppinud Norilski niklimaagikombinaadis, kuhu ta asumisaastatel eestlaste abiga tööle oli saanud. Ta töötas 1956. aastast kuni pensionile jäämiseni 1993. aastal Viljandi linaketramis- ja kudumisvabrikus (hiljem Viljandi Eksperimentaalvabrik Mistra) valveelektrikuna.
1964. aastal võttis ta naise. Hilisemas elus näitas ta oma asumiskohta Siberis ka oma abikaasale ja kahele pojale, organiseerides selleks Norilskisse matka.
Ta suri 2003. aastal autoõnnetuses saadud vigastuste tagajärjel.
Sport, matkamine ja alpinism.
Matkamisega hakkas ta tegelema 1959. aastal Viljandi matkaklubis. Ta harrastas jalgsi-, vee- ja mägimatkamist, kuid tegeles ka suusatamise ja orienteerumisega.
Ta osales Eesti ja Balti matkajate kokkutulekutel võistleja ja kohtunikuna (1959–1963) ning töötas instruktori ja treenerina Viljandi matkaklubi matkakoolis.
1960. aastal hakkas ta harrastama alpinismi. Viimati käis ta mägedes ronimas 1990. aastate algul, varem käis alpinistina mägedes peaaegu igal aastal.
Tipputõusud seitsmetuhandelistele.
1965. aastal võttis ta osa Pamiiri ekspeditsioonist Lenini mäetipule ja tõusis koos kaaslastega Ragnar Palmre juhtimisel mäe lõunaküljelt tippu. Baltikumi alpinistidel oli see tõus esimene ja tunnistati 1965. aasta parimaks tõusuks. Tõusuga lõunast saadi ka NSV Liidu esivõistlustel 4. koht.
1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu. Tippu jõudnute hulgas oli ka Ilmar Palo.
1972. aastal osales ta Pamiiris ekspeditsioonil Kommunismi mäetipule. Koos Peeter Varepi, Vello Parki ja Kaljo Palmistega tõusis ta NSV Liidu kõrgeima mäe tippu, korrates sellega Eesti kõrgtõusude rekordit.
1974. aastal tõusis ta teist korda Lenini mäetippu.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Viljandi antikvaar ja matkategelane Mai Palo (1940–2025). Neil on kaks poega, sisearhitekt Kalju Palo ja Aavo Palo (sündinud 1966).
Philipp (Pfalz-Neuburg)

Philipp Riiakas (saksa: "Philipp der Streitbare") (12. november 1503 – 4. juuli 1548), Wittelsbachide dünastia liige, oli titulaarne Reini pfaltskrahv ja valitsev Pfalz-Neuburgi hertsog aastatel 1505 kuni 1541.
Elu.
Philipp oli Reini pfaltskrahvi Ruprechti ja selle naise, Baieri-Landshuti hertsogi Georg tütre Elisabethi noorim poeg.
Olles vastuolus keiserliku õiguse ja pärimislepinguga Baieri-Müncheni hertsogitega, püüdis hertsog Georg anda oma Baieri-Landshuti maad oma tütrele Elisabethile. See viis aastal 1503 Landshuti pärilussõjani, mille Elisabethi ja tema abikaasa Ruprechti väed kaotasid. Elisabeth ja Ruprecht surid teineteise järel 1504. aasta sügisel. Kölni arbitraažiga aastal 1505 andis keiser Maximilian I kompensatsioonina territoriaalsete kaotuste eest väikese riigi nimega Pfalz-Neuburg (Alam-Baieri territooriumite hulgast) Elisabethi kahele pojale. Philipp valitses seda territooriumit koos oma vanema venna Ottheinrichiga.
Aastal 1529 võitles ta kahe rügemendi eesotsas edukalt türklastega Viini piiramisel ja tehti kaks aastat hiljem Kuldvillaku ordu rüütliks.
8. detsembril 1539 külastas Philipp Inglismaa kuninga Henry VIII õukonda lootuses saada kuninga tütre Mary käsi. See potentsiaalne kosjakaup oli osa kuningas Henry liiduplaanidest protestantlike Saksa vürstidega keisri vastu. Nad kohtusid 17. detsembril Hertfordi lossis, kus ta esitles end koos kingitusega ja suudles teda. Selline familiaarsus kergitas usku, et need kaks abielluvad ja enamus Inglise õukonnast ootas pulma mõne kuu jooksul. Kuid kuningas Henry ei lubanud selle kosjakauba õnnestumist asjaolu tõttu, et hertsog oli sugulane kuninganna Kleve Annaga (tema neljas naine). Üllatuslikult, arvestades nende erinevaid usulisi baateid, näitas Mary hertsogi suunas kiindumust, kui suudles teda õukonnaväliselt. Hertsog saadeti hiljem tagasi koju. Plaan ei õnnestunud. Kuid Philipp ei heitunud ja külastas Inglismaad veel kolm korda, kuid nägi Maryt vaid ühe korra.
Reaalid

Reaalid (ld "realia") on tõlketeaduses kultuurispetsiifilised elemendid. Mõistet kasutatakse mitmuses.
Bulgaaria tõlkijad Vlahov ja Florin olid esimesed, kes reaale põhjalikumalt uurisid. Nad leidsid, et kuna reaalid on tihedalt seotud kultuurikontekstiga, on neile sobiva tõlkevaste leidmine sageli raskendatud. Eriti rikkalikult leidub reaale ilukirjanduses, sest need muudavad teksti eksootiliseks.
Enikő Terestyényi täpsustab kultuurispetsiifiliste elementide mõistet. Ta lisab, et tõlkeuuringute kontekstis on reaalid leksikaalsed ühikud, mis viitavad olmele, kunstile, kultuurile, traditsioonidele, kommetele ja looduskeskkonnale. Need on tihedalt seotud konkreetse grupiga, kuhu kuulujate jaoks need hõlmavad sügavamat, konnotatiivset ja emotsionaalset tähendust. Reaale iseloomustab ka kontekstist sõltumine.
Enamik kultuurispetsiifilisi elemente on hõlpsasti äratuntavad ja need seostuvad kindla keelega. Nende tõlkimiseks on vaja tähendus edasi anda ümberjutustuse või kirjeldusega, sest otsetõlge võib olla valesti mõistetav ja kaotada suure osa reaali tähendusest.
Reaalide kategooriad ja näited.
Looduskeskkond.
Kultuurispetsiifilisi looduskeskkonna elemente on tekstist kõige lihtsam eristada. Need ei kanna tavaliselt mingit erilist varjatud poliitilist või kommertsväärtust, kuid need on sihtkultuuris olulised. Näiteks on paljudes keeltes eraldi sõna, mis tähistab tasast maad (geograafia üldmõiste tasandik) – tasandikud Aafrikas on savannid, Lõuna-Ameerikas pampad, Euraasias stepid jne. Samamoodi on taime- ja loomaliikide nimetustel eri keeltes ja kultuuriruumides erinevad tähendused ja ka rahvapärased nimetused (nt ee koolibri, ingl "hummingbird").
Looduskeskkonna mõistete hulka kuuluvad
Argielu.
Argielu kategooriasse kuuluvad mõisted, mis on seotud lähteteksti kultuuriruumi elementidega, millega inimene iga päev kokku puutub. Argielu reaalid jagunevad järgmisteks kategooriateks:
Etnograafia.
Etnograafia kategooria reaalid on ajaloomõisted, traditsioonide ja rahvakalendri tähtpäevade tähistamise kombestikuga seotud mõisted, rahvakunsti terminoloogia ning kohanimed. Etnograafia hõlmab järgmisi kategooriaid:
Religioon.
Religioonide rohkuse tõttu maailmas on religiooni reaalid eraldi kategooria, kuhu kuuluvad 
Etnilised elemendid.
Etniliste reaalide hulka kuuluvad ajaloolised isiku- ja kohanimed ning nende tekkelood.
Haldusjaotused.
Haldusjaotuste kategooriasse kuuluvad esindused ja esindajad, hierarhiad ja auastmed ning ajaloolised haldusüksused, millega jaotatakse territooriumid osadeks.
Sotsiaalsed suhted.
Sotsiaalsete suhete kategooriasse kuuluvad kõigi muude valdkondade (haridussüsteem, ametid, sugulus- ja tutvusastmed, sõprussuhted, militaarhierarhiad) sotsiaalsete suhete tasanditega seotud mõisted.
Reaalide tõlkimine.
Reaalide tõlkimisel saab kasutada mitmesuguseid tõlkevõtteid ja -strateegiaid.
Nevill Mott

Nevill Francis Mott (30. september 1905 Leeds – 8. august 1996 Milton Keynes) oli inglise füüsik, Nobeli auhinna laureaat.
1977. aastal sai ta koos Philip Warren Andersoni ja John Hasbrouck van Vleckiga Nobeli füüsikaauhinna teoreetiliste uuringute eest magnetiliste ja korrastamata süsteemide elektronstruktuuri vallas.
Philipp Ludwig (Pfalz-Neuburg)

Philipp Ludwig (2. oktoober 1547 – 22. august 1614) oli Pfalz-Neuburgi hertsog aastatel 1569 kuni 1614.
Elu.
Philipp Ludwig sündis Zweibrückenis pfaltskrahv Wolfgangi vanima pojana. Pärast isa surma aastal 1569 jaotati tema maad Philipp Ludwigi ja tema nelja venna vahel - Philipp Ludwig sai Neuburgi hertsogkonna. Ta abiellus aastal 1574 Jülich-Kleve-Bergi hertsogi Wilhelmi tütre Annaga ning kasutas abielu alusena nõuda hertsogkondade pärimist järglustülis Brandenburgi kuurvürstiga pärast Wilhelmi ainsa poja Johann Wilhelmi pärijata surma. Aastal 1613 pöördus Philipp Ludwigi vanim poeg katoliiklusse ning sai abi Hispaanialt ja Katoliiklikult Liigalt, samas Brandenburg sai abi Madalmaadelt.
Poja ja pärija usuvahetus oli vankumatule luterlasele Philipp Ludwigile väga raske. Xanteni lepinguga aastal 1614 jaotati hertsogkonnad ilma sõjata: Philipp Ludwig sai Jülichi ja Bergi hertsogkonnad. Ta suri Neuburgis ja maeti Lauingenis.
Abielu ja lapsed.
Philipp Ludwig abiellus 27. septembril 1574 hertsog Wilhelmi tütre Annaga ja nad said järgmised lapsed:
Julga

Julga oli küla Vastseliina kihelkonnas Võrumaal.
Seda kohanime käänatakse sisekohakäänetega (nt Julga külla või Julka).
Koha nime on esmamainitud 1627, kui nimetati isikut "Julga Pap". Hajatalust tekkis küla, kus 1684. aastal elas juba viis poolemeest. Sel aastal on esmamainitud "Julga" talurühma. Ametlikult moodustati Julga küla 18. sajandil. Nõukogude ajal liideti see Tsolli külaga. 1940. aastal kuulus Julga küla Vastseliina valda Võrumaal. 
Küla nimi tekkis talupoja lisanimest. Lisanimi tuleb arvatavasti sõnast "julk", mis oli talupoja pilkenimi. Kuid Venemaalt on 1625 kirja pandud lisanimi Julkov.
Feodossija

Feodossija (ka "Feodossia"; ukraina keeles Феодосія; vene keeles Феодосия; krimmitatari ja türgi keeles Kefe) on linn Krimmi poolsaarel Musta mere ääres.
Asulat on esimest korda mainitud 355 eKr. 13. sajandi teises pooles asusid linna Genova vabariigi kaupmehed, kes kujundasid sellest Kaffa või Caffana tuntud kaubanduslinna. 1475. aastal vallutas linna Osmanite riik ning 18. sajandi lõpul Vene keisririik.
Linnas elab 68 562 inimest (2016).
Feodossijas sündis maalikunstnik Ivan Aivazovski.
Wolfgang Wilhelm (Pfalz-Neuburg)

Wolfgang Wilhelm (4. november 1578, Neuburg an der Donau – 14. september 1653, Düsseldorf) oli Saksa vürst. Ta oli Neuburgi pfaltskrahv ning Jülichi ja Bergi hertsog.
Elu.
Tema vanemad olid pfaltskrahv Philipp Ludwig ja selle naine Anna. Ta oli Jülichi pärilussõja (1609–1614) võitja ja temast sai seega Pfalz-Neuburgi esimene valitseja, kes oli ka Jülichi ja Bergi hertsog. Aastal 1615 sai temast Kuldvillaku ordu rüütel. Kuna ta pöördus katoliiklusse ja teostas Kolmekümneaastases sõjas ranget neutraliteedipoliitikat, pääsesid tema territooriumid suuremast laastamistööst.
Ta viis oma residentsi aastal 1636 Düsseldorfi.
Abielu ja lapsed.
Wolfgang Wilhelm abiellus kolm korda:
Sault Ste. Marie

Sault Ste. Marie on Ameerika Ühendriikide ja Kanada piiril asuva kahe linna nimi.
Kaalupi laht

Kaalupi laht on järv Saaremaal Saaremaa vallas Kõrkküla külas.
Kaalupi lahe pindala on 13 hektarit. Suurim sügavus on 0,5 m.
Järv on osa Mullutu-Loode hoiualast.
Vägara laht

Vägara laht (ka Väike Mullutu laht, Kiisajärv) on järv Saaremaal Saaremaa vallas Kogula külas ja Kõrkkülas. Laht kuulub Lääne-Eesti vesikonna Läänesaarte alamvesikonda.
Vägara lahe veepeegli pindala on 87,5 ha, valgala pindala aga 82,8 km².
See ei ole avalik ega avalikult kasutatav.
Veerežiim.
Vägara laht on võrdlemisi mageveelise olemusega, kuna Läänemere mõju on väike. Tänu veekogu suurele pindalale on laht stabiilne. Sellest voolab läbi Pühajõgi.
Soolatoitelise veekoguna on Vägara laht tumekollakat tooni ja paistab läbi põhjani (0,7 m). Kuna laht paikneb keset metsi ja soid, sisaldab sealne vesi rohkelt lahustunud orgaanilist ainet. Ka on vees suur huumusainete ja lämmastiku osakaal. Vägara lahe pH-tase on kõrge (9,53) ehk vesi on hapnikuga üleküllastunud (128%).
Elustik.
Taimestik.
Suure osa Vägara lahe taimestikust moodustavad kaldaveetaimed. Kõige arvukamad liigid on harilik pilliroog ("Phragmites australis") ja ahtalehine hundinui ("Typha angustifolia"). Ujulehtedega taimestikust esineb valget vesiroosi ("Nymphaea alba"), mis asetseb tuule eest varjatult järvesoppides. Samuti leidub lahes veesisest taimestikku, näiteks mändvetiktaimi ("Charophyta"), kamm-penikeeli ("Potamogeton pectinatus", ka "Stuckenia pectinata"), täht-vesikuuski ("Myriophyllum spicatum") ja vahelmist näkirohtu ("Najas marina" subsp. "intermedia"), millest viimane on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse. Samasse järku kuuluvad ka lääne-mõõkrohi ("Cladium mariscus"), harilik porss ("Myrica gale") ja soo-neiuvaip ("Epipactis palustris").
Kalastik.
Veekogus leidub ka mitmeid kalaliike, kellest arvukuselt domineerib linask ("Tinca tinca" L.). Samuti on roosärgi ("Scardinius erythrophthalmus"), kiisku ("Acerina cernua" või "Gymnocephalus cernuus"), mudamaime ("Leucaspius delineatus"), hõbekokresid ("Carassius gibelio") ja nurge ("Blicca bjoerkna"). Röövkaladest elavad lahes haugid ("Esox lucius") ja ahvenad ("Perca fluviatilis"). Teadaolevaid kaitsealuseid liike pole.
Linnustik.
Vägara lahes leidub looduskaitsealuseid linde. Näiteks on Eestis III kaitsekategooriasse arvatud sookured ("Grus grus") ja roo-loorkullid ("Circus aeruginosus").
Kaitse.
Vägara laht kuulub Mullutu-Loode linnuala ja Mullutu-Loode looduskaitsealana (registrikood EE0040444) Euroopa Liidu Natura 2000 võrgustikku. Eestis korraldatakse piirkonna kaitset vastavalt kaitsekorra sätetele.
Sault Ste. Marie (Ontario)

Sault Ste. Marie on linn Kanadas Ontario provintsis Kanada – Ameerika Ühendriikide riigipiiril. Teisele poole St. Marysi jõge jääb Sault Ste. Marie Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis. Ajalooliselt olid need kaks linna üks asula.
Eestlaste kogukond.
Linnas tegutseb Kanada eestlaste kogukond. Neil on oma selts (Sault Ste. Marie Eesti Selts) ja oma kogudus (Sault Ste. Marie kogudus).
Perejaslav

Perejaslav (ukraina keeles "Переяслав") on linn Ukrainas Kiievi oblasti Borõspili rajoonis. 
Linnas elab umbes 30 000 inimest.
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud 907. aastal. 
Aastatel 1943–2019 oli linna nimi "Perejaslav-Hmelnõtskõi" ("Переяслав-Хмельницький").
Philipp Wilhelm (Pfalz)

Philipp Wilhelm (24. november 1615 – 2. september 1690) oli Neuburgi pfaltskrahv aastatel 1653–1690, Jülichi ja Bergi hertsog aastatel 1653–1679 ning Pfalzi kuurvürst aastatel 1685–1690. Ta oli Wolfgang Wilhelmi ja Magdalene von Bayerni poeg.
Elu.
Aastal 1685, seoses protestantliku nõo Pfalzi kuurvürst Karl II surmaga päris Philipp Wilhelm Pfalzi kuurvürstkonna, mis seega muutus protestantlikust katoliiklikuks territooriumiks. Karl II õde, nüüd Orléansi hertsoginna ja Louis XIV vennanaine, nõudis samuti Pfalzi. See oli ettekäändeks Prantsuse sissetungile aastal 1688, millega algas Pfalzi pärilussõda.
Abielud.
Philipp Wilhelm abiellus kaks korda. Esiteks printsess Anna Katarina Konstantia Vasaga, Zygmunt III Waza ja Constanze von Österreichi tütrega. Paar sai poja, kes suri sündides. Anna Katarina Konstantia ise suri aastal 1651.
Aastal 1653 abiellus Philipp Wilhelm Elisabeth Amalie von Hessen-Darmstadtiga. See abielu kestis 37 aastat ja seda peeti eriti õnnelikuks. Nad said 17 last, sealhulgas järgmised kaks Pfalzi kuurvürsti, Johann Wilhelm ja Karl III Philipp, samuti kuurvürst-peapiiskop Franz Ludwig von Pfalz-Neuburg. Mitmel nendest lastest on järglasi tänapäeval. Abielu algusaastatel elas paar Düsseldorfis, kus nad asutasid kirikuid ja kloostreid.
Raja tänav (Narva)

Raja tänav on tänav Narvas Vanalinna ja Joaoru linnaosade piiril.
Raja tänav algab Malmi tänavalt, suundub kirdesse ja lõpeb Narva linnuse juures Narva jõe kaldal Linnuse tänavaga ristumisel.
Tänav on umbes 350 meetrit pikk.
1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi vene keeles "Граничная улица", 1912. ja 1927. aasta linnaplaanil "Raja tänav"'. See algas Kiriku tänavast ja lõppes Posti ja Malmi tänavaga ristudes ning eraldas Peetri eeslinna Joaoru linnaosast.
Raja tänav on nime saanud seetõttu, et sellest paremal pool Joaorgu mööda kulges aastatel 1708–1917 piir Peterburi ja Eestimaa kubermangu vahel.
Rakvere tänav (Jõhvi)

Rakvere tänav on tänav Jõhvis.
Tänav sai nime 1940.
Aadressil Rakvere tänav 6 asub Jõhvi Mihkli kirik ja Rakvere tänav 41A Jõhvi kalmistu.
Teeregistris on tänava number 2510510 ja pikkus 2455 meetrit.
Ranna puiestee (Pärnu)

Ranna puiestee on tänav Pärnus.
Ranna puiestee algab Pärnu mudaravila ees ringristmikul, kus saavad kokku Mere puiestee ja Supeluse tänav, ning kulgeb itta, kuni lõpeb Side tänavaga ristumisel. Ranna puiestee ristub veel Lehe (vasakult) ja Kuuse (vasakult) tänavaga. Tänava külgneb ka Pärnu rannapargiga.
Tänav on ligikaudu 760 meetrit pikk. Mudaravilast kuni Lehe tänavani on Ranna puiestee ühesuunaline. Sõita saab vaid Side tänava suunas.
Nimi.
Praeguse nime sai tänav 1937. aastal. Varasem nimi oli "Puškini bulvar" (saksa keeles "Puschkinboulevard"), kuigi tänav on kandnud ka saksakeelset nime "Strandboulevard."
Ranna tänav

Ranna tänav on või oli mitmes Eesti asulas:
Ranna tänav (Pärnu)

Ranna tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tänav saab alguse Haapsalu maanteelt ning suundub lõunasse. Tänav ristub Kesk, Luha ja Soo tänavaga ning lõppeb Merekalda tänavaga ristudes.
Tänava pikkus on ligikaudu 432 meetrit.
Ajalugu.
Tänav sai nime 1915.
Joseph Drobinsky

Joseph Drobinsky oli fiktiivne Narva trükkal ja kirjastaja.
Tema nime all on 1790. aastal ilmunud kaheksa raamatut, mille tegelik kirjastaja oli Wilhelm Gottlob Sommer Leipzigis.
Aastail 1704–1830 ei olnud Narvas tegelikult trükikoda.
Roheline tänav (Pärnu)

Roheline tänav on tänav Pärnus Rääma ja Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Piiri ja Allika tänava ristmikult, suundub põhja suunas ja lõppeb Ülejõe Selveri parkla juures. Roheline tänav ristub veel Ilvese, Oja, Vilja, Rohu, Astri, Lille, Pärja, Niine, Kilgi, Tulika , Kaevu , Kiige, Saviaugu, Kuldse kodu ja Savi tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 1,7 km.
Ajalugu.
Tänav sai nime 1923.
Hoonestus.
Aadressil Roheline tänav 64 asub Keskkonnaameti keskkontor ja Eesti Keskkonnauuringute Keskuse Pärnu filiaal.
Roosi tänav (Pärnu)

Roosi tänav on tänav Pärnus Rannarajooni linnaosas.
Tänav saab alguse Esplanaadi tänava ja Paul Kerese tänava ristmikult ning suundub kagusse. Roosi tänav ristub Pärna ja Supeluse tänavaga ning lõppeb Aia tänavaga ristumisel.
Tänava pikkus on ligikaudu 500 meetrit.
Valdav osa tänavast jääb Pärnu vanalinna ja kuurordi muinsuskaitsealale.
Nimi.
Tänava ajaloolised saksakeelsed nimed olid "Rosenstraße" ja "Rosengasse".
Uus tänav (Pärnu)

Uus tänav on tänav Pärnus Kesklinna linnaosas.
Tänav algab Vee tänavalt ja lõpeb Hospidali tänaval. Tänav ristub veel Munga, Nikolai ja Pühavaimu tänavaga. Tänav külgneb ka Steineri aiaga ja Lastepargiga.
Tänav on ligikaudu 180 m pikkune. Nikolai tänava ja Pühavaimu vaheline lõik on autodele suletud.
Hoonestus.
Uue tänava ja Vee tänava nurgal asub Pärnu Suurmärter Katariina kirik (Vee tänav 8).
Nimi.
Tänava keskaegne saksakeelne nimi oli "Neugasse" ja eestikeelne nimi Uus tänav. 1932. aastal, nimetati tänav Gustav Adolfi tänavaks. 1948. aastal nimetati tänav ümber Nõukogude tänavaks, kuid juba 1950. aastal sai tänava nimeks Vana tänav. 1989. aastal taastati tänava esialgne nimi – Uus.
Uus tänav (Viljandi)

Uus tänav on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Tänava pikkus on 1531 m.
Tänav sai nime 13. novembril 1922. Nõukogude ajal oli tänava nimi Gagarini tänav. Tänav on osa Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteest.
Uus tänav (Kuressaare)

Uus tänav on tänav Kuressaares Põllu alevi linnaosas.
Tänav tekkis 18. sajandil Suuremõisa põldude äärde linnast idas, sai nime 1924.
Eesti NSV ajal kandis Uus tänav, Lenini tänava nime.
Veski tänav (Paide)

Veski tänav on tänav Paides.
Tänav saab alguse Tallinna tänavalt ja kulgeb itta Paide Vallimäe põhjaküljel.
Tänav sai nime 1915.
Veski tänav (Kuressaare)

Veski tänav on tänav Kuressaares Kesklinna linnaosas.
Tänav sai nime 1915.
Veski tänav (Põltsamaa)

Veski tänav on tänav Põltsamaal.
Tänav kulgeb Põltsamaa jõe vasakul kaldal Metsa ja Silla tänava vahel. Tänav ristub Linnu, Kuuse ja Lille tänavaga.
Tänava ääres asuvad Põltsamaa kollektsioonaed ja Uue-Põltsamaa mõis.
Tänav sai nime 1936.
Põhja tänav (Pärnu)

Põhja tänav on tänav Pärnus Kesklinna linnaosas.
Tänav saab alguse Pärnu Muuseumi juurest, suundub itta ja lõppeb Hommiku tänaval. 
Tänava pikkus on umbes 234 meetrit.
Nimi.
Tänavat on mainitud juba 1543. aastal saksakeelse nimega "Beck-strate". Hiljem sai tänava nimeks Põhja (saksa keeles "Nordgasse"), sest see oli uusaegse Pärnu kõige põhjapoolseim tänav.
Liiklus.
Tänav on ühesuunaline, kus on võimalik sõita vaid Hommiku tänava suunas.
Põhja puiestee (Tartu)

Põhja puiestee on tänav Tartus Jaamamõisa linnaosas.
Tänav saab alguse Jaama tänavalt ja suundub kirdesse, lõppedes 700 meetri pärast Lääne tänaval.
Tänav sai nime 28. detsembril 1994.
Pärna tänav (Paide)

Pärna tänav on tänav Paides.
Pärna tänav algab Raudtee tänavalt ja suundub edelasse. 
Tänav sai nime aastal 2000.
Pärja tänav (Pärnu)

Pärja tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav algab Vastla tänavalt ja suundub itta, ristub Tallinna maantee ja Telliskivi tänavaga ning lõppeb Rohelise tänavaga ristudes. Tänav on umbes 400 meetrit pikk.
Ajalugu.
Tänava varasem nimi kuni 1930. aastani oli "Krantsi tänav" (saksa keeles "Kranzstraße").
Päikese tänav (Narva)

Päikese tänav on tänav Narvas.
Päikese tänav algab Tuule ja Pilve tänava ristumiskohast ning lõppeb Tähe tänavaga ristumisel.
Puuvilla tänav (Narva)

Puuvilla tänav on tänav Narvas.
Puuvilla tänav algab Uusküla tänavalt ja lõppeb Kulgu tänavaga ristumisel
Pronksi tänav (Pärnu)

Pronksi tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav algab Raua tänavalt ja suundub põhja suunas. Viimase lõiguga pöörab tänav kirdesse ja lõppeb Lõo tänaval. 
Tänava pikkus on umbes 280 meetrit.