tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
1838. aasta Pesti üleujutus

1838. aasta Pesti üleujutus põhjustas 13.–18. märtsil tõsiseid purustusi Pestis. Alpide lume ja jää korraga sulamisest põhjustatud üleujutuse veetaset näitavad arvukad tahvlid mitmetel hoonetel. Ferencvárosis mõõdeti maksimaalseks veetaseme kõrguseks 2,6 meetrit. Üle 50 000 inimese jäi kodutuks, 153 hukkus.
Buda poolel oli kahju palju väiksem, kuna enamik maju ehitati kõrgele maapinnale, nii et vesi ei jõudnud nendeni.
Paju vald (Luke kihelkond)

Paju vald (saksa keeles "Luhde-Grosshof") oli vald Valgamaal Valga kreisi ja Valga maakonna Luke kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1926.
Eesti Vabadussõja ajal 1919. aastal suvel deklareeris Eesti ühepoolselt, et 13 segarahvastikuga Läti valda liidetaks Eestiga: Vana-Laitsna (Veclaicene) Võru maakonnaga, Ööbiku (Ipiķi), Laatre (Mõisaküla), Araveste (Arakste), Metsküla (Lode) ja Heinaste (Ainaži) Pärnu maakonnaga ning Valga, Paju, Sooru, Luke (Lūgaži), Hoomuli (Omuli), Pödeli (Pedele) ja Härgmäe (Ērģeme) kavandatava Eesti Valga maakonnaga.
Eesti siiski loobus 1920. aastal Eesti ja Läti piirikõneluste tulemusena Eesti-Läti piiri määramisel valdavast osast nimetatud valdadest, kuid Luke alalt tulid Eestile Valga maakonna Paju ja Sooru piirkond ning Karula valla läänenurk.
1922. aastal liideti Paju valla koosseisus olnud Puraküla Valga linnaga.
1. jaanuarist 1926 liideti senine Valga maakonna Luke kihelkonna Paju vald Sooru vallaga, peale selle osa, mis Valga linna administratiivppiirkonna laiendamise seadusega Valga linna administratiivpiirkonda üle viidi.
Valla alal asus Paju mõis., Eesti Vabadussõja ajal 31. jaanuaril 1919 toimus Paju mõisa juures Paju lahing.
Gourdoni aardeleid

Gourdoni aardeleid (prantsuse keeles "Trésor de Gourdon") on kuldesemeid sisaldav aardeleid, mis leiti 1845. aastal Gourdoni lähedal Saône-et-Loire'ist. Esemed on dateeritud ajavahemikku 5. sajandist 6. sajandi algusse, maetud pärast 524. aastat.
Leid.
Aardes oli sangadega kuldkarikas (kujult nagu "kantharos") ja ristkülikukujuline pateen, mõlemad panustatud oterdise tehnikas granaatide ja türkiisidega; lisaks neile 104 Bütsantsi keisrite Leo I (457–474) ja Justinianus I (518–527) kuldmünti.
Aaret säilitatakse Pariisis Cabinet des Médailles muuseumis, mis on Prantsusmaa Rahvusraamatukogu allasutus.
Karikas.
Karikas on 7,5 cm kõrge. Jalg on tüvikoonusekujuline, kaks sanga on tugevalt stiliseeritud lindude kujulised, äratuntavad on kõverad nokad ja granaatidest silmad. Kupa allosa on godroneeringut meenutavalt vaoline, ülaosa kaunistavad oterdises südamete ja palmettide kujutised. Karika kuju on roomapärane, kuid kaunistus äratuntavalt rahvasterännuaegse polükroomse stiili joontega, näiteks leiab sarnaseid linnumotiive nii läänegootide, langobardide kui ka Merovingide-aegsest metallehistööst.
Pateen.
Kandiline pateen on 19,5 cm pikk, 12,5 cm lai ja 1,6 cm sügav. Serva kaunistab lai granaatidest oterdiskaunistus, põhja nurkades türkiisist südajad motiivid, keskel on samas tehnikas granaatpanustest ladina rist, mis laseb pateeni tuvastada kristliku liturgilise nõuna.
Ajaloost.
6. sajandil oli Gourdon kloostri asukoht ja esemed võivad olla pärit sealt. Vanim münt aardes on 524. aastast. Aare võidi peita sõjakäigu eest. Aarde leidis 13-aastane karjatüdruk Louise Forest ühe ristikujutisega Rooma tellise alt, see müüdi Pariisis oksjonil 20. juulil 1846. Riik omandas karika ja pateeni.
Charles Bertrand

Charles Bertrand (sündinud 5. veebruaril 1991 Pariisis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud peamiselt Soome klubides – aastatel 2010–2013 Lukkos, 2013. aastal TPS-is, 2014–2016 Vaasan Sportis, 2016–2017 Ässätes, 2017–2018 Oulun Kärpätes ja 2019–2022 Tapparas. Hooajal 2017–18 tuli ta Soome meistriks Kärpätega ja hooajal 2021/22 Tapparaga. 2017–18 põhihooajal oli Bertrand Soome kõrgliiga suurim väravakütt (32 väravat), mille eest pälvis ta Aarne Honkavaara auhinna. Lisaks pälvis ta samal hooajal hooaja efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu.
Lisaks on Bertrand mänginud hooajal 2013–2014 Rootsi kõrgliigaklubis Färjestads ning hooajal 2018–19 KHL-i klubis Novosibirski Sibir ja Šveitsi kõrgliigaklubis HC Fribourg-Gottéron. Hooajal 2013–14 võitis ta Färjestadiga Rootsi meistrivõistlustel hõbemedali. 2022. aasta juunis liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga ERC Ingolstadt.
Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Bertrand osalenud kuutel A-divisjoni maailmameistrivõistlustel (2012, 2013, 2015, 2016, 2019 ja 2022).
Kristian Kuusela

Kristian Martti-Mikael Kuusela (sündinud 19. veebruaril 1983 Seinäjokis) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliiga klubis Tappara ründajana paremäärel.
Ta alustas Tapparas ka jäähoki mängimist, kuid Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2002–03 Ässäte meeskonnas.
Hooaja 2006–07 teises pooles mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Modo Hockey, kellega tuli sel hooajal Rootsi meistriks. Kuusela lõi Rootsi kõrgliiga hooaja 2006–07 otsustavas finaalmängus Linköpingsi vastu Modo võiduvärava. Aastatel 2007–2010 mängis ta Soome kõrgliigas Oulun Kärpäte ja 2011–2013 Espoo Bluesi ridades.
Hooajal 2013–14 asus ta mängima Tapparas. Suurema osa 2016–17 põhihooajast mängis ta KHL-i klubis Habarovski Amur ning naasis sama hooaja lõpus Tapparasse.
Soome meistriks on Kuusela tulnud 2008. aastal Kärpätega ning 2016. ja 2017. aastal Tapparaga. Lisaks on ta Soome meistrivõistlustelt võitnud veel viis hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Hooaja 2005–06 väljalangemismängudes oli Kuusela Petr Tenkráti kõrval kuue väravaga väljalangemismängude suurim väravakütt. Soome kõrgliigas on Kuusela kõige resultatiivsem hooaeg olnud 2015–16, mil ta lõi 20 väravat ja andis 39 väravasöötu – samal hooajal pälvis ta liiga resultatiivseimale mängijale antava Veli-Pekka Ketola auhinna ja põhihooaja parimale mängijale antava Lasse Oksaneni auhinna ning valiti liiga sümboolsesse koosseisu. Soome kõrgliigas on ta 20 või enam väravat löönud veel 2005–06 Ässätes mängides (26 väravat), 2008–09 Kärpätes mängides (23 väravat) ja 2019–20 Tapparas mängides (20 väravat).
2019. aastal tuli Kuusela Soome jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.
Ants Künnapuu

Ants Künnapuu (26. november 1928 Viimsi – 20. september 1988 Tallinn) oli eesti purilendur, langevarjur, lennunduse ajaloo ja lennuspordi populariseerija ajakirjanduses, ta on ka mitme lennundusteemalise raamatu autor. A.Künnapuu on teinud hinnatava panuse eestikeelse lennundusalase sõnavara korrastamisel ning terminoloogia väljatöötamisel.
1954. aastast alates töötas Künnapuu ALMAVÜ Tallinna Lennuspordiklubis instruktorina. Künnapuu lõpetas insenerina Kiievi Tsiviillennunduse Inseneride Instituudi aastal 1964, aastani 1973 töötas ta Tallinna lennukiremonditehases, kuni selle sulgemiseni. Ta on töötanud ka Eesti Tsiviillennunduse Tootmiskoondises Tallinna lennujaamas. Ta oli üks Eesti langevarjuspordi edendajaid, sooritas ise sadakond hüpet ja harrastas ka purilendu
Voldemārs Zāmuēls

Voldemārs Roberts Zāmuēls (22. mai 1872 Dzērbene vald – 16. jaanuar 1948 Ravensburg) oli Läti poliitik ja jurist. Ta oli aastatel 1917–1918 Läti Ajutise Rahvusnõukogu esimees. Ta oli üks 17. märtsi 1944. aasta Läti Kesknõukogu memorandumile allakirjutanutest, suri paguluses.
Ta sündis aastal 1872 Dzērbenes. Ta õppis Bērzaine gümnaasiumis, lõpetas aastal 1890 Riia Nikolai I gümnaasiumi. Ta lõpetas aastal 1902 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Lettonia ridadesse.
1905. aasta revolutsiooni ajal osales ta poliitikas. Ta astus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Fricis Albertsiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajadastus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajad. Pärast Esimese maailmasõja algust 1915. aastal kuulus ta Läti kütipataljoni korralduskomiteesse. Pärast Läti iseseisvumist 18. novembril 1918 sai temast 19. detsembril 1918 ülemkohtu kohtunik. Hiljem sai temast 23. septembril 1919 ülemkohtu peaprokurör. Ta oli siis Läti asutava kogu (Satversmes sapulce) saadik, kus ta esindas Demokraatliku Keskerakonna (Demokrātiskā Centra Partija) huve. 
19. juunil 1921 nimetas peaminister Zigfrīds Anna Meierovics ta põllutööministriks. Seda ametit pidas ta kuni 20. juulini 1922. aastal.
Pärast Zigfrīds Anna Meierovicsi valitsuse tagasiastumist 15. jaanuaril 1924 usaldati Zāmuelsile uue valitsuse moodustamine. Samueli valitsuskabinet moodustati vähem kui kahe nädalaga ning Seim kinnitas selle 25. jaanuaril 1924 54 poolt-, 19 vastu- ja 17 erapooletuga. Valitsuses töötas Zāmuels esialgu mitte ainult peaministrina, vaid ka kohtuministrina, kuni 10. juulini sai ministriks Julius Arajs. Valitsuse moodustamisest võtsid osa mitmed Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei (LSDSP) liikmed - Fēlikss Cielēns, Ansis Buševics ja Ansis Rudevics, kes aga sinna ei kuulunud. See oli esimene valitsus Läti ajaloos, kus ei olnud Läti Põllumeeste Liidu esindajat. Voldemārs Zāmuēlsi valitsus püsis 18. detsembrini 1924.
Teise maailmasõja lõpus põgenes ta Saksamaale, kus suri 16. jaanuaril 1948 Prantsuse okupatsioonitsoonis Ravensburgi haiglas (praeguse haldusjaotuse järele Baden-Württembergi liidumaal Tübingeni ringkonnas)
Hermann V (Baden-Baden)

Hermann V Badenist (u 1180 – 17. jaanuar 1243) valitses Veronat ja Badenit 1190. aastast kuni oma surmani.
Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha poeg. Ta abiellus 1217. aastal Reini pfaltskrahvinna Irmengardiga (sündinud 1200. aastal, surnud 25. veebruaril 1260); nende abielu kestis kuni Hermann V surmani.
1198. aasta Saksa troonivaidluses oli Hermann kuningas Philippi poolel ja 1208.–1211. aastatest keiser Otto IV poolel. Ta oli keiser Friedrich II ustav järgija. Hermann asutas ka Backnangi, Pforzheimi ja Stuttgardi linna. 1219. aastal sai Pforzheimist Badeni markkrahvkonna võimukeskus.
1218. aastal loobus ta Zähringite tiitlinõuetest ja 1227. aastal loobus nõuetest ka Braunschweigis. Seejärel tehti Hermannist Ortenau ja Breisgau krahv. Keiser Friedrich II saatjaskonnas rändas ta läbi suure osa Saksamaast ja Itaaliast ning sattus 1221. aastal Egiptuses vangi. Ta võttis osa Viiendast ristisõjast ning 1228. aastal koos Friedrich II ja selle vennaga Kuuendast ristisõjast. Markkrahv andis Heinrich VII-le nõu, kuni see troonilt tõugati. Hermann võttis osa ka kaitsevõitlusest mongolite vastu Liegnitzis.
Ta asutas või toetas mitmeid olulisi kloostreid: Maulbronni klooster, Tennenbachi klooster, Herrenalbi klooster, Selzi klooster, Salemi klooster ja Backnangi klooster. Tema naine Irmengard asutas 1245. aastal Baden-Badenis Lichtenthali kloostri, millest sai hiljem markkrahvide matmispaik.
Hermann maeti Backnangis, kuni tema lesk ta säilmed 1248. aastal Lichtenthali ümber mattis.
Julius Honka

Julius Honka (sündinud 3. detsembril 1995 Jyväskyläs) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis SC Bern.
Noorena mängis ta kodulinna klubis JYP Jyväskylä.
2013. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Western Hockey League'i klubiga Swift Current Broncos. 2014. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is 14. valikuna. Hooajal 2014–15 asus Honka mängima American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi noorteklubis Texas Stars. 2017. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Dallas Starsi meeskonnas hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta NHL-is 4. aprillil 2017 mängus Arizona Coyotesi vastu.
2019. aasta oktoobris naasis Honka JYP Jyväskylässe. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Soome kõrgliiga klubis Lahti Pelicans ja hooaja teises pooles taas Texas Starsis. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Luleå HF. Hooajal 2021/22 lõi Honka Rootsi kõrgliigas kaitsemängijatest enim väravaid (10). Samal hooajal kaotas ta klubiga Rootsi meistrivõistluste finaalis Färjestadile mängudega 3:4.
2023. aasta märtsis sõlmis ta kaheaastase lepingu Berniga.
2013. aastal võitis Honka Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Aasta hiljem tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2017. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema noorem vend Anttoni Honka on samuti jäähokimängija.
Heinrich I (Baden-Hachberg)

Heinrich I (pärast 1180. aastat - 2. juuli 1231) Zähringite suguvõsast oli Baden-Hachbergi markkrahv. Tema asutas Baden-Hachenbergi haru.
Elu.
Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha teine poeg. Tema vanem vend oli Hermann V (sündinud u. 1180. aastal). Nooremad õed-vennad olid Friedrich (u. 1187-1217), Jutta ja Bertha.
Tema isa ühines Friedrich I-ga selle Itaalia-kampaaniates ja Kolmandas ristisõjas. Isa reisis läbi Väike-Aasia Antiokiasse, kus ta 1190. aastal laagris haigusesse suri. Hermann V sai isa järglaseks Baden-Badenis, samas kui Heinrich I sai Baden-Hachbergi. Hermann V järgnes Friedrich II-le Itaaliasse, Egiptusesse (kus ta oli vangis), Viiendasse ja Kuuendasse ristisõtta.
Heinrich I oli esimene oma Zähringite liinis, tiitliga Hachbergi markkrahv. Ta suri 1231. aastal ja tema järglaseks sai tema poeg Heinrich II, kes oli sel ajal alaealine. Heinrich II oli esialgu oma ema eestkoste all. 1232. aastal ostis ta St. Blaise'i kloostrilt Sausenburgi isandkonna ja varsti pärast seda ehitas ta Sausenburgi linnuse, mida on esmamainitud 1246. aastal.
Perekond.
Heinrich abiellus Urachi krahvi Egino IV tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed:
Jukka Peltola

Jukka Peltola (sündinud 26. augustil 1987 Tamperes) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga klubis Tappara.
Ta on Tapparas mänginud peaaegu kogu klubikarjääri jooksul, välja arvatud aastatel 2018–2020, mil mängis kaks hooaega KHL-i klubis Novosibirski Sibiris.
Soome kõrgliigas debüteeris Peltola Tappara meeskonnas hooajal 2006–07. Aastatel 2016 ja 2017 tuli ta Tapparaga Soome meistriks. Lisaks on ta Soome meistrivõistlustelt võitnud veel neli hõbemedalit. Hooajal 2016–17 pälvis Peltola Soome kõrgliiga väljalangemismängude väärtuslikumale parimale antava Jari Kurri auhinna.
Soome jäähokikoondise koosseisus osales Peltola 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Kristjan Kombe

Kristjan Kombe (sündinud 28. märtsil 2000 Kuressaares) on Eesti jäähokimängija (keskründaja või vasak ääreründaja). Ta mängib Soome kõrgliigaklubis KalPa.
Viieaastasena kolis ta Soome. Jäähokit hakkas ta mängima Kangasala Kisas, liitudes hiljem Tampere Ilvesega ja seejärel Hämeenlinna Pallokerhoga (HPK). Hooajal 2016–17 debüteeris ta HPK-i kuni 20-aastaste võistkonnas ja hooajal 2018–19 HPK-i põhimeeskonnas Soome kõrgliigas. Hooajal 2018–19 oli Kombe HPK kuni 20-aastaste võistkonna resultatiivseim mängija (10+26). Esimese värava lõi ta Soome kõrgliigas 9. jaanuaril 2021 mängus Vaasa Sporti vastu.
2021. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Jokerit. Hooajal 2020–21 asus ta mängima Soome esiliigas Jokerite noorteklubis Kiekko-Vantaa. Jokerite meeskonnas debüteeris Kombe KHL-is 20. detsembril 2021 mängus Moskva CSKA vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava.
Hooajal 2021/22 mängis Kombe Kiekko-Vantaas ja hooajal 2022/23 samuti Soome esiliigasse kuuluvas klubis Kiekko-Pojat.
Hooaja 2024/25 sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga KalPa. Lepingu pikkus on 1+2 aastat.
Kombe mängis Eesti kuni 18-aastaste ja Soome kuni 20-aastaste jäähokikoondises. 2019. aastal mängis ta Eesti kuni 20-aastaste koondisega juunioride meistrivõistluste I divisjoni B-alagrupis. Kombe oli turniiril koondise kapten ning viie mänguga lõi ta kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. Eesti jäähokikoondises debüteeris ta 2021. aastal Balti riikide ühisel jäähokiturniiril Baltic Challenge Cup, kus lõi kolme mänguga kaks väravat ja andis ühe väravasöödu.
Hermann VI (Baden-Baden)

Hermann VI (u 1226 – 4. oktoober 1250) oli Badeni markkrahv ja Verona markkrahv 1243. aastast kuni oma surmani.
Švaabi Zähringite järeltulijana oli ta markkrahv Hermann V ja selle naise Irmengardi poeg. Ta järgnes oma isale Badenis 16. jaanuaril 1243.
1248. aastal abiellus ta Babenbergide viimase meessoost liikme, Austria hertsogi Friedrich II (1230–1246) vennatütre Gertrudiga ja selle abielu põhjal nõudis Austria ja Steiermargi hertsogkondi, jättes Badeni valitsemise oma nooremale vennale Rudolfile. Kuid tal oli võimas rivaal Böömimaa kuningas Otakar II, kes abiellus 1252. aastal Friedrichi õe Margaretega, et oma nõudeid seadustada. Keiser Friedrich I Barbarossa poolt 1156. aastal välja antud "Privilegium Minuse" kohaselt võis Austria maid pärandada naisliinis ja Hermann sai isegi paavst Innocentius IV selgesõnalise nõusoleku. Kuid sellegipoolest ei suutnud markkrahv ja tema poeg Friedrich ennast Austrias ja Steiermargis kehtestada kohaliku aadli suhtes, kes eelistasid Otakari. Kumbki rivaal ei jõudnud eesmärgile, kuna pärast Otakari surma Marchfeldi lahingus 1278. aastal hõivas hertsogkonnad ja muutis läänideks Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I.
Perekond.
Markkrahv ja tema naine said järgmised lapsed:
Lääne-Xia

Lääne-Xia (ehk Xi Xia (hiina keeles 西夏, "Xī Xià"); ametlikult Suur-Xia (hiina keeles 大夏, "Dà Xià"); ka Tanguudide riik) oli tanguudide keisririik ja dünastia aastatel 1038–1227. See asus tänapäevases Loode-Hiinas Ningxia, Gansu, Ida-Qinghai, Põhja-Shaanxi, Kirde-Xinjiangi ja Sise-Mongoolia edelaosa aladel ning Välis-Mongoolias. Riigi pindala oli ligi 800 000 ruutkilomeetrit ning pealinn Xingqing (tänapäeva Yinchuan), mis 1227. aastal mongolite poolt hävitati. Kuna mongolite sissetungiga kadusid peaaegu kõik Lääne-Xia kirjalikud andmed ja ehitised, oli riigi ajalugu 20. sajandini ajaloolaste jaoks mõistatuslik.
Lääne-Xia asukoht Hexi koridoris oli soodne, kuna läbi riigi läks Kesk-Aasiasse Siiditee. Kirjandus, kunst, muusika ja arhitektuur olid kõrgelt arenenud. Tänu efektiivsele sõjaväele olid tanguudid Liao, Songi ja Jini dünastiate kõrval Hiinas arvestatav jõud.
Johann Hürlimann

Johann Hürlimann (2. mai 1793 Riedikon – 18. märts 1850 Pariis) oli Šveitsi kujutav kunstnik ja graveerija.
Lihasevenitus

Lihasevenitus (ingl k "stretching") on lihaste või lihasegruppide muutmine pikemaks ja vetruvamaks venitusharjutuste abil.
See hoiab lihased ja liigesed liikuva, tugevate ja tervetena; ennetab liigese- ja lihasevalu ning lihaserebendeid. Venitamist viljeldakse paljudel spordialadel, näiteks jooksmine, tantsimine ja võimlemine, samuti kehahoole praktikates, näiteks joogas või pilateses. Sõltuvalt eesmärgist on lihasegruppidele keskendumine erinev: jooksjatel on olulisem jalalihaste venitamine, võimlejatel on oluline venitada kõiki lihasegruppe jne.
Venitamisega stimuleeritakse vereringet piirkonnas, mida parasjagu venitatakse. Tänu intensiivsemale vereringlusele liigub lihastesse rohkem hapnikku ja lihastest kaovad ainevahetuse jääksaadused nagu süsihappegaas, laktaat. Lisaks pikenevad venitamise käigus lihaskiud, võimaldades sügavamaid venitusi, ent naasta puhkeasendisse venituste järel. Vigastuse korral võib venitamine toetada lihaskiudude õigesse asendisse minemist. St venitamise ajal pikenenud lihaskuid võivad pärast venitamist ise õigesse puhkeasendisse minna.
Ajalugu.
Teadaolevalt kasutasid Vana-Kreeka sportlased ja sõdurid venitamist ühe osana oma treeningutest.
Venitamist hakati kasutama , mille lõi doktor Andrew Taylor aastal 1874. Osteopaatias kasutati venitamist inimese liikuvuse ja lihaste vereringe tõhustamiseks ning lihasepingete vähendamiseks.
Tanguudid

Tanguudid oli Tiibeti-Birma hõimuliit Lääne-Xia aladel. Nad elasid enne 10. sajandit Tuyuhuni võimu all, aastaks 1038 liikusid nad Loode-Hiinasse, kus asutasid 1227. aastani eskisteerinud Lääne-Xia ehk Tanguudi riigi. Tanguudid rääkisid tanguudi keelt.
CoinMetro

CoinMetro on tokeniseeritud börs, mille peakorter asub Tallinnas, Eestis. Ettevõte loodi reguleeritud Forexi maakleri FXPIG-i meeskonna poolt.
Ajalugu.
CoinMetro börsi asutas 2017. aasta novembris Kevin Murcko, tegevjuht ja asutaja, Euroopa krüpto Assotsiatsiooni asutajaliige ja FXPIG-i tegevjuht.
2018. aastal andis Eesti CoinMetrole litsentsi e-rahakottide ja vahetusteenuste kasutamiseks.
2020. aastal kasvas CoinMetro kasvumäär 620%.
2021. aastal tõstis CoinMetro 2,5 miljonit eurot tokeniseeritud võlakirjade kujul.
Asukoht.
Alates 2018.aastast on CoinMetro peakorter Tallinnas, Eestis. Teine kontor asub Mehhikos. CoinMetro kontor asub ajaloolises hoones nimega Fahle maja ("Fahle House"), endine tselluloosi-ja paberivabrik.
Reguleerimine.
CoinMetro on reguleeritav FinTech tööstusega. Eestis asuv CoinMetro on saanud Eesti Finantsluureüksuselt litsentsi digitaalse valuutateenuse osutamiseks. Litsents võimaldab CoinMetrol pakkuda virtuaalset valuutavahetusteenust fiat valuuta jaoks, virtuaalset valuutavahetust virtuaalse valuuta jaoks, samuti virtuaalse valuuta rahakoti teenuseid.
Toode.
CoinMetro on ökosüsteem, mis sisaldab fiat-krüptoraha, peamist platvormi, vahetusplatvormi, marginaaliga kauplemise platvormi, koopiaga kauplemise platvormi ja digitaalset väärtpaberiturgu. Muud seotud tooted hõlmavad partnerlusprogrammi ja ettevõtte pakutavaid kihlvedude võimalusi.
Ökosüsteemi toetab CoinMetro enda teenusmärk XCM, mis on seotud kõigi ettevõtte toodete ja teenustega. Mootori tuum on paigutatud ojs-i ja Redis-i abil.
Platvorm.
Platvorm võimaldab ettevõtetel või organisatsioonidel käivitada ICO, kasutades automatiseeritud protsessi, mille käigus luuakse nutilepingud.
Auhinnad.
CoinMetro sai suurepärase hinnangu Trustpilotile, digitaalsele platvormile, mis võimaldab klientidel kirjutada kommentaare ja leida õigeid ettevõtteid.
Jini dünastia (1115–1234)

Jini dünastia (hiina keeles 金朝, "Jīn cháo", tšurtšeni keeles "Anchun Gurun"; ka Tšurtšeni dünastia; ametlikult Suur-Jin) oli viimastest hiina ajaloolistest dünastiatest enne Hiina vallutamist mongolite poolt. See kestis aastatel 1115–1234. Jini dünastiat kutsutakse vahel Tšurtšeni dünastiaks, kuna selle rajaja Taizu oli wanyani-tšurtšeni päritolu.
Jini dünastia sai alguse keiser Taizu ülestõusust Liao dünastia vastu. Olukord Hiina põhjaosas oli ebastabiilne, kuni Jin Liao Xiyusse tõrjus, kus nad moodustasid Lääne-Liao riigi. Pärast Liao väljatõrjumist algas Jini sajandipikkune kampaania Lõuna-Hiinas domineerinud hanide Songi dünastia vastu. Jini tšurtšenid võtsid võimul oles üle hiina kombed ning kindlustasid mongolite kartuses Suurt Hiina müüri. Jini riigis oli kultuurielu aktiivne ning taas pöörduti konfutsianismi.
Endised vasallid mongolid tungisid Jini Tšingis-khaani juhtimisel aastal 1211 ning purustasid kohaliku sõjaväe. Järgnes kaks kümnendit sõdu, mässe, reetmisi ja riigipöördeid, kuni 1234. aastal Jini riik lõpuks alla andis.
Sandworm

Sandworm (eesti keeles ’liiva|uss‘), tuntud ka kui üksus 74455 (samuti Telebots, Voodoo Bear ja Iron Viking), on väidetavalt Venemaa sõjaväeluure peavalitsusele alluv kübersõjaüksus.
2020. aasta 19. oktoobril väljastas Ameerika Ühendriikide õiguskaitseorgani vandemeeste kogu üksuse 74455 kuue väidetava ohvitseri suhtes süüdistuse küberkuritegudes.
Gediminas Vagnorius

Gediminas Vagnorius (sündinud 10. juunil 1957 Vilkaičiais) on Leedu poliitik.
Ta sündis aastal 1957 Vilkaičiais (asub praeguse haldusjaotuse järele Žlibinai vallas Plungė rajoonis). Ta lõpetas aastal 1975 Telšiai 4. Keskkooli ja aastal 1980 Vilniuse Ehitusinseneride Instituudi ehitusökonoomika teaduskonna. Aastal 1987 Leedu NSV TA Majandusinstituudis kaitses ta majanduskandidaadi väitekirja.
1990. aasta valiti ülemnõukogusse. Ta allkirjastas Leedu iseseisva riigi taastamise.
Ta oli 13. jaanuarist 1991 kuni 21. juulini 1992 Leedu peaminister. Teist korda oli ta Leedu peaminister 27. novembrist 1996 kuni 4. maini 1999.
Isiklikku.
Ta on abielus, peres on tütar ja poeg. Usutunnistuselt on ta katoliiklane.
Pied-à-terre

Pied-à-terre (prantsuse keeles 'jalg maas', mitmuses "pieds-à-terre") on eluase, mis asub tavaliselt mõnes suurlinnas. See on omaniku teiseks peatuskohaks, asudes tema peamisest elukohast kaugemal. Ta ei kasuta kinnisvara puhkuseks, vaid viibib seal harva, osa aastast või osa nädalast. Omanikuks on tavaliselt jõukas inimene, kes võib olla soetanud eluaseme investeeringuks.
Selline elukorraldus on 2010. aastatel poleemikat tekitanud kallites linnades Pariisis ja New Yorgis.
Tomáš Jurčo

Tomáš Jurčo (sündinud 28. detsembril 1992 Košices) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Nur-Sultani Barõs ründajana paremäärel.
Ta alustas jäähoki mängimist kodulinna klubis HC Košice. Aastatel 2009–2012 mängis ta Kanada noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Saint John Sea Dogs.
2011. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i "draft"is 35. valikuna. Hooajal 2012–13 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins. NHL-is debüteeris ta Red Wingsi meeskonnas 15. detsembril 2013 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. Kaks päeva hiljem lõi ta mängus Anaheim Ducksi vastu oma esimese värava NHL-is. Debüüthooajal lõi ta liigas kokku kaheksa väravat. Tema resultatiivseim hooaeg oli NHL-is Red Wingsiga 2014–15, mil ta lõi kolm väravat ja andis 15 väravasöötu.
Hiljem on Jurčo NHL-is mänginud veel Chicago Blackhawksi, Edmonton Oilersi ja Vegas Golden Knightsi ridades, kuid neist igas klubis sai ta ühe hooaja jooksul väljakule vaid kuni 30 mängus, ning mängis NHL-i kõrvalt mitmes AHL-i klubis. AHL-is võitis ta Calder Cupi 2013. aastal Griffinsiga ja 2019. aastal Charlotte Checkersiga.
2021. aasta novembris sõlmis ta üheaastase lepingu Barõsiga.
Slovakkia jäähokikoondise koosseisus on Jurčo osalenud 2014. aasta taliolümpiamängudel ja kolmedel maailmameistrivõistlustel (2015, 2016 ja 2018).
Nick Shore

Nicholas Shore (sündinud 26. septembril 1992 Denveris) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis Ambrì-Piotta.
Aastatel 2010–2013 mängis ta Denveri Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2011. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 82. valikuna. Hooajal 2013–14 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs. 2015. aastal võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i ja osales samal aastal AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Kingsi meeskonnas hooajal 2014–15. Tema resultatiivseim hooaeg NHL-is oli 2016–17, mil ta lõi kuus väravat ja andis 11 väravasöötu. NHL-is on ta mänginud veel ka Ottawa Senatorsi (hooajal 2017–18), Calgary Flamesi (hooajal 2017–18), Toronto Maple Leafsi (hooajal 2019–20) ja Winnipeg Jetsi (hooajal 2019–20) ridades.
Hooajal 2018–19 mängis ta KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Slovakkia kõrgliigaklubis Trenčíni Dukla ja hooaja teises pooles Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug, kellega tuli 2021. aastal Šveitsi meistriks. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Novosibirsk Sibir.
2022. aasta juulis naasis Shore Šveitsi kõrgliigasse ja sõlmis üheaastase lepingu Ambrì-Piottaga.
2010. aastal tuli Shore USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Tema vanem vend Drew Shore on endine jäähokimängija.
Joe Morrow

Joseph Mathew Alexander Morrow (sündinud 9. detsembril 1992 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis HC Davos.
Aastatel 2008–2012 mängis ta Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks.
2011. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i "draft"is 23. valikuna. Enne NHL-is debüteerimist mängis ta American Hockey League'i klubides Wilkes-Barre/Scranton Penguins, Texas Stars ja Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta lõpuks hooajal 2014–15 Boston Bruinsi meeskonnas. NHL-is on ta mänginud veel ka Montreal Canadiensi ja Winnipeg Jetsi ridades.
2019. aasta detsembris sõlmis Morrow lepingu KHL-i klubiga Minski Dinamo. 22 põhihooaja mänguga suutis ta teha vaid kolm resultatiivset söötu. Hooajal 2020–21 mängis ta Soome kõrgliiga klubis Ässät. 2021. aasta septembris naasis ta KHL-i, sõlmides lepingu Nur-Sultani Barõsiga. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu HK Sotšiga.
2023. aasta veebruaris liitus ta HC Davosiga.
Sang

Sang on mingi eseme (enamasti näiteks anuma või koti) küljes olev kaarjas käepide, millest tõstmisel ja kandmisel kinni hoitakse.
Anuma sanga võidakse nimetada ka kõrvaks.
Johannes Hellner

Johannes Hellner (22. aprill 1866 Svedala vald – 19. veebruar 1947 Stockholm) oli Rootsi jurist ja poliitik. Ta oli 19. oktoobrist 1917 kuni 10. märtsini 1920 Rootsi välisminister.
Ta sündis aastal 1866 Svedala vallas (toona Malmöhusi läänis, praegu Skåne läänis) algkooliõpetajate Sören Hanssoni ja Hanna Persdotteri pojana, lõpetas Lundi katedraalkooli 1885. aastal. Samal aastal astus ta Lundi ülikooli, kus sai aastal 1887 filosoofia bakalaureuseks ja aastal 1891 õigusteaduse bakalaureuseks. Aastal 1896 sai tast Lundi ülikooli õigusdoktor ja tsiviilõiguse dotsent.
19. oktoobrist 1917 kuni 10. märtsini 1920 oli ta Rootsi välisminister.
Habaneera (Bizet)

Habaneera on levinud nimetus (muusika või tants Havannas, hisp k "la habana") palale "L'amour est un oiseau rebelle", mis on aaria George Bizet' 1875. aasta ooperis "Carmen".
Bunda Mulia Ülikool

Bunda Mulia Ülikool ("Universitas Bunda Mulia") on ülikool, mis asub Indoneesias Jakartas.
See on üks peamisi eraülikoole Indoneesias. Ülikool asutati 2003. aastal. 
Ülikoolil on oma kirjastus, mis annab välja ka ajakirja Semiotika: Jurnal Komunikasi (alates 2007).
Indoneesia Ülikool

Indoneesia Ülikool ("Universitas Indonesia") on ülikool, mis asub Indoneesias Jakartas.
See on üks peamisi ja vanemaid ülikoole Indoneesias. Ülikool asutati 1924. aastal (praeguse nime sai 1950. aastal).
Jõulukurk

Jõulukurk on mõnes Ameerika Ühendriikide piirkonnas levinud jõulutraditsioon. Väikese hapukurgi kujuline jõuluehe peidetakse ära jõulukuuse okste vahele ning selle leidja saab ühe lisakingituse või järgnevaks aastaks õnne.
Kombe päritolu üle vaidlused kestavad, oletatud on nii Saksamaa algupära kui ka 19. sajandi lõpu jõuluehete müüjate turundusvõtet.
Klaus Nomi

Klaus Sperber (24. jaanuar 1944 Immenstadt, Kolmas riik – 6. august 1983 New York, USA), esinejanimega Klaus Nomi, oli saksa laulja. Ta oli hääleliigilt kontratenor, kes oli tuntud suure hääleulatuse ja isikupärase esinemise poolest.
Elukäik.
1960. aastatel töötas ta Deutsche Operis Lääne-Berliinis ning laulis aariaid kohalikus diskoteegis Kleist Casino. 
1972. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus mängis teisejärgulistes Broadway teatrites ja töötas kondiitrina.
1970. aastatel sulandus ta East Village'i kultuurimaastikku. Ta oli tuntud oma veidralt visionäärsete teatriesinemiste, tugeva meigi, ebatavaliste kostüümide ja stiliseeritud tunnussoengu poolest. Tema laulud olid ebatavalised, ulatudes süntesaatorirohketest klassikalise ooperi tõlgendustest kuni 1960. aastate poplauluhittide, nagu Chubby Checkeri "The Twist" ja Lou Christie'i "Lightnin' Strikesi" kaveriteni. 
Ta oli üks David Bowie taustalauljatest 1979. aasta USA meelelahutussaates "Saturday Night Live".
Surm.
Nomi suri 1983. aastal 39-aastaselt AIDS-i tüsistuste tagajärjel. Ta oli esimeste kunstiringkondade tegelaste seas, kes teadaolevalt selle haiguse tagajärjel on surnud.
Henry Ives Cobb

Henry Ives Cobb (19. august 1859 Brookline Massachusettsi osariik – 27. märts 1931) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, kes tegutses peamiselt Chicagos ja viljeles Richardsoni romaanika stiili.
Immenstadt

Immenstadt im Allgäu on linn Saksamaal Baieri liidumaal Oberallgäu kreisis. Linna lähistel kõrguvad Allgäu Alpid.
Hiina vallutamine mongolite poolt

Hiina vallutamine mongolite poolt toimus 13. sajandil, kui Mongolite riigi sõjavägi viis Sise-Hiina vallutamiseks läbi rea suuri pealetunge. Ligi 60 aasta jooksul kukutasid mongolid Jini dünastia, Lääne-Xia, Dali Kuningriigi, Lõuna-Songi ja Ida-Xia. Sissetung algas 1205. ja 1207. aastal Tšingis-khaani juhitud väiksemate reididega Lääne-Xias. Aastaks 1279 oli mongolite juht Hubilai murdnud viimase Songi vastupanu ning rajanud kogu Hiinat valitseva Yuani dünastia. See oli esimene kord ajaloos, kui kogu Hiina allutati mittehiinlaste võimule.
Friedrich I (Baden-Baden)

Friedrich I Badenist (1249 – 29. oktoober 1268), Zähringite suguvõsa liige, oli Badeni ja Verona markkrahv, samuti Austria hertsog 1250. aastast kuni oma surmani. Hohenstaufenist kuningas Konradini kaasvõitlejana raiuti ka temal Napoli kuninga Charles I käsul pea maha.
Nõue Austriale.
Ta sündis Austrias Allandis Švaabimaa Badeni markkrahvi Hermann VI (u.1226–1250) ja tolle naise Gertrudi (1226–1288) ainsa pojana. Gertrud oli viimase Babenbergist Austria hertsogi Friedrich II vennatütar ja pärijanna.
Kuna Austria hertsog Friedrich II tapeti 1246. aasta Leitha jõe lahingus, Babenbergide hertsogiliin hääbus. Badeni markkrahv Hermann VI tõstis abielu kaudu Gertrudiga Austria ja Steiermargi valduste pärimisnõude. Kuid pärast keiser Friedrich II surma 1250. aastal ei olnud tugevat keiserlikku autoriteeti tema tiitli maksmapanemiseks. Ehkki teda toetasid paavst Innocentius IV ja vastukuningas Hollandi Willem, ei saanud Hermann ülekaalu võimsa Přemysliidist Böömimaa kuninga Václav I ja tema sõjaka poja Otakar II tõstetud nõuete suhtes.
Oma isa surma ajal oli noor Friedrich Meißeni õukonnas, kuhu tema ema Gertrud oli põgenenud. Ta võis olla markkrahv Hermanni järglane Badenis, kus tema onu Rudolf I tegutses regendina. Oma ema kaudu ka Austria ja Steiermargi hertsogkondadele pretendeerinud Friedrich asus elama Viini lähedale. Kui aga Otakar II abiellus 1252. aastal Gertrudi tädi Margaretega ja liikus Austriasse, pidi ta taas põgenema, esialgu Steiermarki ja hiljem Sponheimi õukonda Kärntenis.
Seos Konradiniga.
Umbes 1266. aastast kasvas Friedrich Baieri hertsogi Ludwig II Wittelsbachi residentsis, kus ta sõbrunes Švaabimaa hertsogi Konradiniga, Saksamaa kuninga Konrad IV noore poja ja keiserliku Hohenstaufenite dünastia pärijaga. Temalt ootas Friedrich toetust oma võimunõuete jõustamisel.
1267. aastal langetas ta saatusliku otsuse saata Konradini ekspeditsioonil Anjou Charlesi vastu, kelle paavst Clemens IV kroonis Sitsiilia kuningaks ja kes tappis 1266. aasta Benevento lahingus Konradini onu Manfredi. Konradin oli asunud 24. juulil 1268 Rooma, kuid Charles võitis 23. augustil otsustavalt Hohenstaufenite vägesid Tagliacozzo lahingus, pärast mida Konradin ja Friedrich põgenesid ja sattusid 8. septembril Torre Asturas Anziost lõuna pool vangi. Frangipani pooldajate poolt reedetuna ja kuningas Charlesile üleantuna jäid mõlemad Napoli Castel dell'Ovos alandavasse vangistusse. Kuningas ise mõistis nad surma; legendi järgi kuulsid nad otsusest malet mängides ja jätkasid ükskõikselt mängu. Konradinil ja Friedrichil raiuti 29. oktoobril "Piazza del Mercatol" avalikult pea maha.
Nende säilmed maeti algul kiiruga maha, kuid hiljem viidi Konradini ema Elisabethi Baierist käsul Santa Maria del Carmine kirikusse. Paavst Clemens suri kuu pärast hukkamist; Charles aga saadeti 1282. aasta Sitsiilia vespriga oma kuningriigist välja.
Belgia Kongo

Belgia Kongo (prantsuse keeles "Congo belge", hollandi keeles "Belgisch-Congo") oli Kesk-Aafrikas aastail 1908–1960 asunud Belgia koloonia. Pealinn asus Bomas aastail 1886–1926, pärast seda viidi see üle Léopoldville’i (tänapäeva Kinshasasse, mis asub rohkem sisemaal). Kongo nõo samanimelise jõe valgalal asunud endine koloonia võttis pärast iseseisvumist oma praeguse nime Kongo Demokraatlik Vabariik aastal 1964.
Ajalugu.
Belgia Kongo sai alguse 1908. aastal, kui Belgia parlament annekteeris kuningas Leopold II isikliku valduse Kongo Vaba Riigi ("État indépendant du Congo") ning kehtestas koloniaalharta. Uus režiim lubas lõpetada kummitootmisega seotud kuritarvitused, kuid tööjõu värbamise ja sunnimeetmete järjepidevus jäi suures osas alles. Pealinn koliti Boma rannikulinnast sisemaale Léopoldville’i. Belgia Kongo lakkas olemast 30. juunil 1960, kui kuulutati välja iseseisev Kongo Vabariik; 1964. aastal võeti kasutusele nimi Kongo Demokraatlik Vabariik.
Haldus, õigus ja sõjavägi.
Kolooniat juhtis Belgia koloniaalminister ja kuberner-kindral kohapeal; nõuandvat rolli mängis koloniaalnõukogu. Kohalike suhtes rakendati erirežiimi, mis lubas halduskaristusi ja tööle värbamist maksukohustuste kaudu. Sõjalisi ja politseitööalaseid ülesandeid teostas Force Publique, mille juured ulatusid Vaba Riigi aega ning mis jäi tegevusse iseseisvumiseni 1960. aastal.
Majandus ja loodusvarad.
Koloniaalmajandus põhines kaevandamisel ja istandustel. Katangas tegutsenud Union Minière du Haut-Katanga (UMHK) eksportis vaske, koobaltit ja uraani. Shinkolobwe kaevanduse erakordselt rikkast maagist pärit uraan oli üks Manhattani projekti peamisi tooraineallikaid; ettevõtte juht Edgar Sengier tagas strateegilised varud Ameerika Ühendriikides.
Tervishoid, demograafia ja haridus.
Koloniaalvõim ja misjoniseltsid rajasid haiglaid ning viisid läbi trüpanosomiaasi ja muude tropikahaiguste vastaseid kampaaniaid, kuid esmatasandi haridus ja tervishoid jäid põliselanikele ebapiisavaks. Kujunes nn "évolués"-kihistus, kellele anti piiratud kodanikuõigusi.
Teine maailmasõda.
Pärast Belgia okupeerimist jäi Belgia Kongo liitlaste poolele. Force Publique osales Ida-Aafrika operatsioonides ning koloonia varustas liitlasi strateegiliste toorainetega, sh uraaniga Shinkolobwest, millest sai oluline panus Manhattani projektile.
Iseseisvumisliikumine ja kriis 1959–1960.
1950. aastate lõpus tugevnes kongolaste poliitiline organiseerumine. 4. jaanuaril 1959 puhkes Léopoldville’is mäss, kui võimud keelasid liikumise ABAKO koosoleku; rahutused nõudsid arvukalt ohvreid ning kiirendasid iseseisvumisprotsessi. 1960. aasta valimiste järel said riigijuhiks Joseph Kasa-Vubu ja peaministriks Patrice Lumumba. Iseseisvus kuulutati välja 30. juunil 1960.
Pärand ja hilisemad hinnangud.
Koloniaalajastu pärandit on Belgias ja Kongos kriitiliselt hinnatud. 2024. aastal mõistis Brüsseli apellatsioonikohus Belgia riigi süüdi kuritegudes inimkonna vastu seoses segarassist laste sunnitud eraldamisega peredest koloniaalajal ning mõistis kannatanutele hüvitise.
Mädaoks

Mädaoks on mädanikust kahjustatud oks. Oksakoha auk läbimõõduga üle 1 cm on osaliselt mädaoks. 
Bioloogiline põhjus.
Mädanikku tekitavad puudel seened, mis võivad rünnata peaaegu kõiki puid. Eriti vastuvõtlikud on stressis, vanad ja nõrgad puud. Seened lõhuvad puu tselluloosi ning mõnikord ka ligniini, tehes puu nõrgaks, mis põhjustab puu langemist.
Mädaniku etapid.
Seente põhjustatud lagunemisel on kolm peamist etappi. Esimest mädanikuetappi on raske märgata, seda nimetatakse algavaks faasiks, kuna raku seina lagunemisel on rakk vähesel määral jõudu kaotanud. 
Mädanemise teises etapis hakkab puidu värvus muutuma ja puit vähehaaval nõrgenema, kuid puidu rakuseinad ei ole veel hävinenud. Kui mädanikule ei ole suudetud piiri panna, järgneb aastate pärast lagunemise kolmas etapp.
Kolmandas etapis on puidu rakusein hävinenud ja puidu tugevus on kadunud. 
Kasutus.
Mädaoksa saab kasutada ehitusmaterjalide või dekoratiivesemete valmistamiseks ning küttematerjaliks.
Dan Sexton

Dan Sexton (sündinud 29. aprillil 1987 Apple Valleys Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliigaklubis Växjö Lakers ründajana paremäärel.
Hooajal 2005–06 mängis ta North American Hockey League'is, hooajal 2006–07 United States Hockey League'is ja seejärel kaks hooaega Bowling Green State University jäähokimeeskonnas.
2009. aasta aprillis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Anaheim Ducks. Ta alustas hooaega ECHL-is, kuid 2009. aasta detsembris kutsuti ta Ducksi meeskonda, debüteerides NHL-is sama aasta 4. detsembril mängus Minnesota Wildi vastu. Neli päeva hiljem lõi ta oma kolmandas liigamängus Dallas Starsi vastu oma esimesed kaks väravat NHL-is. Hooajal 2009–10 sai NHL-is 41 mänguga kirja üheksa väravat ja kümme väravasöötu. Ta mängis Ducksi meeskonnas ka järgmisel hooajal. Aastatel 2011–2013 mängis ta American Hockey League'i klubides Syracuse Crunch ja Norfolk Admirals.
2013. aastal liitus ta Soome kõrgliiga klubiga TPS. Hooaja 2013–14 lõpus liitus ta KHL-i klubiga Nižnekamski Neftehimik, kus mängis kuni hooaja 2017–18 lõpuni. Aastatel 2017 ja 2018 valiti Sexton KHL-i tähtede mängule. Aastatel 2018–2021 mängis ta KHL-is kolm hooaega Jekaterinburgi Avtomobilistis. Sextoni kõige resultatiivsem hooaeg on KHL-is seni olnud 2018–19, mil ta lõi liigas 25 väravat ja andis 28 väravasöötu. 2021. aasta mais naasis ta Neftehimiki.
2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Växjö Lakersiga.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Sexton USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Maksim Jakubets

Maksim Jakubets (vene keeles Маҝсим Виҝторович Яҝубец; sündinud 20. mail 1987) on vene rahvusest arvutiasjatundja, väidetav küberkurjategija.
Santa Maria in Valle Porclaneta

Santa Maria in Valle Porclaneta on 11. sajandist pärinev romaani kirik Itaalias Abruzzos, Magliano de' Marsi omavalitsuses L'Aquila provintsis.
Ajaloost.
Kirik kuulus algselt benediktlaste kloostrikompleksi. Kirik asub Rosciolo linnast väljas Velino mäe nõlval. Kiriku põhiosa pärineb 11. sajandist, ebasümmeetrilise katusega eeskoda on hilisem lisand.
Kiriku siseruumis on säilinud palju väärtuslikke kunstiteoseid, nagu 15. sajandi freskod, kivist nikerdatud ambon või kantsel, mis on omistatud Abruzzost pärit kullassepale ja graveerijale Nicodemo da Guardiagrelele (1385-1462), 12. sajandist pärinev tsiboorium altari kohal ja bütsantsipärane templon, mida kroonib massiivne nikerdatud puitsillus.
Lena Santa Christina kirik

Lena Santa Christina kirik (hispaania keeles "Santa Cristina de Lena") on 9. sajandist pärinev eelromaani kirik Lenas Astuurias. Kirik on pühitsetud Bolsena pühale Christinale, märtrile, kes elas ja suri oma usu pärast noore tüdrukuna 3. sajandil Itaalias Bolsena linnas. Kiriku ehitusaegseks patrooniks peetakse Acci püha Torquatust. Kirik on kuulub Astuuria eelromaani arhitektuuri ehitismälestisena UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kirik asub Vega del Rey küla lähedal, kõrgel Lena jõe kohal, 36 km Oviedost lõunas. Seal lähedal kulges ajalooline Rooma-aegne tee, mis viis keskajal üle Kantaabria mägede Leónist Oviedosse ja rannikule, tänapäeval on selle asemel maantee.
Arhitektuur.
Välimus.
Hoone on ehitatud ebakorrapärase suurusega murtud looduskivitükkidest, mis on mördiga ühendatud. Vaid ehitise nurkades on kasutatud suuri tahutud kvaadreid. Välismüüre tugevdavad 32 eri pikkuses tugipiilarit. Hoone põhiplaan on ristkülik, mille igal välisküljel on väiksem ligi ruudukujuline võlvitud ruum - läänepoolset kasutatakse sissepääsu eeskojana, idapoolset apsiidina.
Siseruum.
Santa Christina kirik on ühelööviline erinevalt enamikust Astuuria eelromaani kirikutest, mis on kolmelöövilised, ja tal on kolme apsiidi asemel vaid üks. Kirik on silindervõlviga, niisamuti apsiid, mille võlv toetub apsiidi põhja- ja lõunaseina petikarkaadidele. Ka kirikusaali pikiseinu katavad petikarkaadid, mis kannavad viie vööndkaarega liigendatud võlvlage ja toetuvad poolsammastele, mida kroonivad romaani trapetskapiteele või tagurpidi tüvipüramiide meenutavad madalreljeefsed kapiteelid. Siseruumi läänepoolses osas on terve ruumi laiune empoor, kuhu viib trepp ja mida on peetud kuningarõduks.
Siseruumi üldine kavatis meenutab tugevasti Santa María del Naranco kirikut, mis oli algselt kuningas Ramiro I suveloss Naranco mäel Oviedos. Ka Santa Cristina de Lena kirikus on petikarkaadide kaarte vahelistel vikkelpindadel ümmargused reljeefsed lõvikujutistega medaljonid - "clipeus" - ja liseenidest siseseinal on säilinud ainult üks, millel on äratuntav odaga ratsaniku kujutis.
Maadeavastaja

Maadeavastaja on isik, kes tegeleb tavaliselt ekspeditsiooni käigus maakera vähetuntud piirkondades geograafiliste uuringutega.
Lucas Wallmark

Alexander Lucas Wallmark (sündinud 5. detsembril 1995 Umeås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions.
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012–13 Skellefteå meeskonnas. Aastatel 2013–2016 mängis ta Rootsi kõrgliigaklubis Luleå HF. 2015. aastal võitis ta Luleåga Jäähoki Meistrite Liiga.
2014. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i "draft"is 97. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2016. aastal. Esimesel kahel hooajal mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Hurricanesi noorteklubis Charlotte Checkers, kus ta paistis silma resultatiivsusega (esimesel hooajal 46 punkti ja teisel hooajal 55 punkti). NHL-is lõi Wallmark Hurricanesi meeskonnas esimese värava 30. detsembril 2017 mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2018–19 sai ta NHL-is kirja kümme väravat ja 18 väravasöötu. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Wallmark Florida Panthersi. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Chicago Blackhawksiga, kuid suutis 16 liigamänguga saada kirja vaid kolm väravasöötu. 2021. aasta aprillis naasis ta Panthersi, kus ta mängis veel neli mängu.
2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Moskva CSKA. Ta otsustas klubiga lõpetada 4. märtsil 2022 pärast Venemaa sissetungi algust Ukrainasse.
2022. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu ZSC Lionsiga.
2014. aastal võitis Wallmark Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales ta 2022. aasta taliolümpiamängudel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. Olümpiaturniiril lõi Wallmark viis väravat ja oli Juraj Slafkovský järel turniiri paremuselt teine väravalööja.
Georg August Wallin

Georg August Wallin ehk Yrjö Aukusti Wallin ehk Abd al-Wali (24. oktoober 1811 Sundi vald – 23. oktoober 1852 Helsingi) oli Soome Suurvürstiriigi orientalist, maadeuurija ja professor, keda mäletatakse tema 1840. aastate retkede järgi Lähis-Idasse.
Patrik Bartošák

Patrik Bartošák (sündinud 29. märtsil 1993 Kopřivnices) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans.
Aastatel 2011–2014 mängis ta Western Hockey League'i klubis Red Deer Rebels. 2013. aastal pälvis ta WHL-i hooaja parimale väravavahile antava Del Wilson Trophy ning valiti lisaks kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks väravavahiks.
2013. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 146. valikuna. Ta mängis kahel hooajal American Hockey League'is Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs, kuid NHL-is tal debüüti teha ei õnnestunud. 2015. aastal võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i.
2016. aasta veebruaris liitus ta Tšehhi kõrgliigaklubiga Vítkovice, kus ta mängis kuni hooaja 2018–19 lõpuni.
Hooajal 2019–20 mängis ta Tšehhi kõrgliigaklubis Třineci Oceláři ja Rootsi esiliigaklubis Modo Hockey. Aastatel 2018–2020 oli Bartošák Tšehhi kõrgliigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht. Hooajal 2020–21 mängis ta Lahti Pelicansis. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Habarovski Amur. 2022. aasta veebruaris naasis ta Lahti Pelicansi.
Tšehhi jäähokikoondises osales Bartošák 2018. aasta taliolümpiamängude jäähokiturniiril ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.
2015. aasta novembris esitati talle süüdistus oma tüdruksõbra ründamises.
Uuno Hannula

Uuno Yrjö Hannula (22. oktoober 1891 Alatornio – 26. juuli 1963 Kemi) oli Soome poliitik, riigiametnik ja ajakirjanik, ta oli Maaliidu liige. Suure osa oma elust oli ta Kemis ilmunud ajalehe Pohjolan Sanomat peatoimetaja. Ta oli 12. märtsist kuni 27. märtsini 1940 Soome haridusminister (nii Aimo Cajanderi kolmandas valitsuses kui ka Risto Ryti esimeses valitsuses).
Ta oli aastatel 1917–1944 ajalehe Pohjolan Sanomat peatoimetaja ja (sõdadevahelisel ajal) Põllumajandusühistu üks juhtivaid mehi.
Ta oli Eduskunna liige 1927–1944, peaminister Kyösti Kallio sekretär 1936–1937 ja Soome haridusminister 12. märtsist kuni 27. märtsini 1940 (nii Aimo Cajanderi kolmandas valitsuses kui ka Risto Ryti esimeses valitsuses). Jätkusõja ajal kuulus ta nn rahuopositsiooni ja andis Lapimaa maavanemana ("Lapin läänin maaherra") aastatel 1944–1958 olulise panuse Lapi sõjast tugevalt laastatud maakonna ülesehitustöödesse.
Illimar Lepik von Wirén

Illimar Lepik von Wirén (sündinud 17. oktoobril 1989 Stockholmis) on Eesti reservohvitser ja poliitik.
Ta töötab Eesti saatkonnas Rootsis kultuuriatašeena.