tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Morris Weitz

Morris Weitz [m'orris u'iits] (24. juuli 1916 – 1. veebruar 1981 Boston) oli USA esteetik. 
Ta sai doktorikraadi Michigani Ülikoolist ning õpetas 9 aastat Vassar College'is, aastatel 1954–1969 Ohio Osariigi Ülikoolis ja 1969. aastast Brandeisi Ülikoolis. Viimati oli ta Brandeisi Ülikooli Richard Koreti professor. 
Weitz sai tuntuks väitega, et kunsti ei ole võimalik defineerida, sest kunstiks nimetatakse nähtusi, mille vahel on perekondlik sarnasus Ludwig Wittgensteini mõttes. Enamik esteetikuid püüdis tema väidet ümber lükata, kuid tulemusena hakkasid esteetikud taas huvi tundma analüütilise filosoofia vastu. 
Weitz töötas välja kriitika filosoofia, mille järgi kriitik peab kunstiteost tõlgendama, hindama ja lõpuks teose üle teoretiseerima. 
Tema tuntuim raamat on "Hamlet and the Philosophy of Literary Criticism".
"Teooria roll esteetikas".
Weitz avaldas 1956 ajakirjas Journal of Aesthetics and Art Criticism artikli "The Role of Theory in Aesthetics", kus ta eitas kunsti defineerimise võimalikkust. 
Kunstifilosoofias on "teooria" Weitzi sõnul otsinud kunsti olemust definitsiooni, nimelt tarvilike ja piisavate tingimuste kaudu. Formalism, voluntarism, emotivism, intellektualism, intuitivism ja organitsism esitavad igaüks oma definitsiooni, pidades seda ainuõigeks definitsiooniks, mis avab kunsti olemuse. Paljude teoreetikute väitel ei saa kunsti adekvaatselt tajuda ega põhjendada ühe kunstiteose paremust teise ees, teadmata kunsti loomust. Eri teooriate vastastikune välistavus ning üksmeele puudumine hoolimata pikaajalistest otsingutest paneb kahtlema definitsiooni leidmise võimalikkuses. 
Weitz väidab, et kunsti definitsiooni ("teooriat") polegi võimalik leida ning tuleb loobuda küsimast kunsti loomuse järele; kunsti mõistmiseks piisab vastamisest teistele küsimustele. Õiget ("reaalset") definitsiooni ei saagi olemas olla. Ometi on püüdlustel seda leida suur tähtsus kunsti mõistmisel. 
Clive Belli formalistlik teooria tegeleb peamiselt maalikunstiga, kuid pretendeerib üldistatavusele teistele kunstiliikidele. Maalikunsti olemus on plastilised elemendid omavahelises suhtes. Maalikunsti defineeriv omadus on tähenduslik vorm – mingid joonte, värvide, vormide ja mahtude kombinatsioonid, mis kutsuvad esile unikaalse vastukaja. Emotivist aga leiab, et kunsti defineeriv omadus on hoopis emotsiooni väljendamine tajutavas avalikus meediumis. Intuitivistidest leiab näiteks Benedetto Croce, et kunstile on iseloomulik eriline loov, tunnetuslik ja vaimne akt. Kunst on tunnetuse esimene aste, milles kunstnikud kujundid ja intuitsioonid lüüriliseks selgitamiseks või väljendamiseks. Kunst on mittemõisteline teadvus, asjade unikaalse individuaalsuse teadvus; olles väljaspool mõistelist mõtestamist ja väljaspool toimingut, on ta teadusliku ja moraalse sisuta. 
Isiklikku.
Weitzi abikaasa oli Margaret. Neil sündisid pojad Richard ja David ning tütar Catherine.
Viimati elas ta Newtonis Massachusettsi osariigis.
Viljandi Muusikakooli Puhkpilliorkester

Viljandi Muusikakooli Puhkpilliorkester on eesti puhkpilliorkester, mis alustas tegevust 2004. aasta sügisel Viljandi Muusikakoolis.
Puhkpilliorkestris hakkavad noored mängima juba teisest pilliõppimise aastast.
Orkester on osalenud paljudel Eesti puhkpillimängijate konkurssidel, näiteks Eesti Noorteorkestrite konkursil EST-NOK. 2005. aastal saavutas orkester seal 3. koha, 2007. aastal 9. koha ning 2009., 2011. ja 2014. aastal esikoha. 
2023. aastal osales orkester Helmut Orusaare nimelisel noorteorkestrite konkursil Türil ning sai seal kulddiplomi ja peaauhinna ("grand prix").
Viljandi Muusikakooli Puhkpilliorkester on pälvinud 2009. ja 2023. aasta Eesti Kooriühingu "Aasta puhkpilliorkestri" preemia.
Harjumaa Noorte Puhkpilliorkester

Harjumaa Noorte Puhkpilliorkester (HNPO) on Harju maakonna eri paikade noortest koosnev puhkpilliorkester. 
Orkester loodi 1996. Orkestri dirigentideks on Harry Illak, Sirly Illak, Olev Roosa ja Lauri Metus. Orkestri mänedžer on Kristiina Liivik.
Märtsis 2006 ja Veebruaris 2017 toimusid Estonia kontserdisaalis orkestri juubelikontserdid.
Salvestised.
2005. aasta Harjumaa Noorte Puhkpilliorkestri 10. tegevusaasta koond-CD „Oleme teel”
Ekvatoriaalvööde

Ekvatoriaalne kliimavööde on ekvaatori ümbruses paiknev põhikliimavööde, kus aasta läbi valitseb ekvatoriaalne õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulik väga väikse kõikuvusega kõrge õhutemperatuur ja suur sademete hulk. Aasta läbi puhuvad pöörijoonte piirkonnast lähtuvad passaadid. Päike on aasta läbi seniidis või väga kõrgel. Aastane päikesekiirguse hulk on seetõttu suur (kuid pilvisuse tõttu näiteks väiksem kui troopikavöötmes).
Aasta läbi on õhutemperatuur +25 °C ümber, iga päev sajab pärast lõunat vihma. Sademete hulk on üle 2000 mm aastas. Valitsevad vihmametsad ja asustus on hõre.
Ekvatoriaalsesse kliimavöötmesse jääb osa Kesk-Aafrikast, Lõuna-Ameerika põhjaosast ja Kagu-Aasiast.
Saue Muusikakooli Puhkpilliorkester

Saue Muusikakooli Puhkpilliorkester on eesti orkester, mis tegutseb Harjumaal Sauel. 
Orkester on välja kasvanud 1993. aastal Saue Saue Keskkoolis tegutsemist alustanud vaskpilliorkestrist Saue Yamaha Brass Band. Orkestri esialgne nimi kajastas grupiõppemetoodikat, millel põhines sealne vaskpilliõpetus. Õppijad olid peamiselt algkooli õpilased.
Saue Muusikakooli loomisel 1996. aastal hakkas orkester seal tegutsema. Orkestri algne koosseis koosnes ainult vaskpillidest, kuid aja jooksul lisati puupille ja löökpille. Tänapäeval on puhkpilliorkester integreeritud muusikakooli puhk- ja löökpillide õppekavadesse. Lisaks pillimänguoskuse arendamisele saavad noored orkestrandid osaleda suuremas muusikakollektiivis. Samuti õpivad nad hindama esteetilisi väärtusi ja arendama loovust muusika tõlgendamisel.
Orkestri repertuaar on valitud nii, et see võimaldaks orkestrit kaasata piirkonna avalikel üritustel, andes sellega oma panuse kohaliku kultuurielu rikastamisse. 
Orkestri looja, muusikaline juht ja dirigent on Harry Illak. Aastatel 2001–2008 oli orkestri dirigent Sirly Illak-Oluvere.
Pöörijoon

Pöörijoon on kujutletav joon maakera pinnal, mille laiuskraad on 23,5° N (põhjapöörijoon) või 23,5° S (lõunapöörijoon). Nendel paralleelidel on päike seniidis üks kord aastas (pööripäeval).
Lõunapolaarjoon

Lõunapolaarjoon on lõunapoolkera polaarjoon, mille laiuskraad on 66,5° S. Lõunapolaarjoonest lõuna pool esineb polaaröö ja polaarpäev.
Ainus manner, mida lõunapolaarjoon läbib, on Antarktis.
Küüni tänav

Küüni tänav on tänav Tartu kesklinnas. 
Tänav algab Raekoja platsilt ja ulatub Riia tänavani ning on üks käidavamaid tänavaid Tartus. Tänava pikkus on umbes 410 meetrit ja laius 18 meetrit. Tänav on kogu ulatuses liiklemiseks ainult jalakäijatele ning jalgratastele.
Ajalooliselt on tegemist olnud kaubandustänavaga, 1821. aastast kuni Teise maailmasõjani asus seal Kaubahoov, tänapäeval on selle koha peal Kaubahoovi park ehk Keskpark. Küüni tänaval asuvad Tartu Kaubamaja uus hoone aadressiga Riia tänav 1 (valmis 2005), Tartu kaubahall Küüni 7 (1989) ja kunagise hotelli London kohale rajatud GMP Plaza Küüni 5B.
2004. aasta lastekaitsepäeval paigaldati Küüni tänavale Ülo Õuna 1977. aastal valminud skulptuur "Isa ja poeg".
16. jaanuaril 2008 andis Tartu Linnavalitsus välja korralduse Küüni tänava rekonstrueerimise tingimuste kohta. Ümberehituse eesmärgid: paigaldada Tartu vanalinna makett; paigaldada 3x4 meetri suurune infoekraan; fikseerida iga-aastase konkursi "Aasta tegu" võitja; rajada kohtumispaik. Ümberehitamisele läks ka osaliselt Uueturu tänav. Ümberehitused loodeti valmis saada 2010. aastaks.
Ajalugu.
Küüni nime kandis tänav aastatel 1550–1936. Saksakeelne nimekuju oli Venemaa Keisririigi lõpuaastatel "Kühnstraße", venekeelne nimekuju "Кюновская улица". 1936. aastal nimetati see Võidu tänavaks ning alates 17. septembrist 1940 aastast kandis koos Rüütli tänavaga 21. Juuni tänava nime. Keskaegne nimi taastati 1989. aastal.
Kuni 1941. aastani oli Küüni tänav üsna lühike tänav. Praeguse Poe tänava ja Riia tänava vaheline lõik oli Barclay plats ("Barklei Platz") ja Aleksandri tänava osa.
Võidu tänav 30 asus enne teist maailmasõda trükikoda „Ilutrükk" ja Võidu tänav 14 Gustav Rohti trükikoda.
Avalik arvamus

Avalik arvamus ehk ühiskondlik arvamus on massiteadvuse avaldumisvorm, mille moodustab viis, kuidas ligikaudu ühetaolistes oludes elavad inimesed tegelikkusesse suhtuvad ning mis hõlmab inimeste arvamuste ja hoiakute kogumit.
Ühiskonna võim indiviidi üle avaldub seadusandluse ja avaliku arvamusena. Seadusandlus on mõjutatud avalikust arvamusest ning seaduste olemasolu või puudumine mõjutab omakorda avalikku arvamust. Seadusandlus mõjutab indiviidi võimaliku karistuse abil, avalik arvamus aga indiviidi heakskiidu või hukkamõistu abil.
Seadusandlus kehtestatakse, avalikku arvamust ei saa kehtestada. Avalik arvamus on mõjutatav ühiskonna poolt aktsepteeritud arvamusliidrite seisukohtade, ühiskonnas levitatava reklaami ja propaganda poolt. Tänapäeval on avaliku arvamuse üheks suuremaks mõjutamise kanaliks ajakirjandus.
Geograafiline pikkus

Pikkus ehk geograafiline pikkus (λ) on suurus, mis iseloomustab maapinnal asuva punkti nurkkaugust algmeridiaanist.
Pikkus algmeridiaanil on 0°. Pikkus suureneb ida poole ja lääne poole 180°-ni.
Maapinnal asuva punkti laius ja pikkus moodustavad selle punkti geograafilised koordinaadid.
Nõmme Muusikakooli Puhkpilliorkester

Nõmme Muusikakooli Puhkpilliorkester on puhkpilliorkester, kus mängivad Nõmme Muusikakooli õpilased.
Orkester asutati 1992. aastal. Palju aastaid oli orkestri dirigent Ago Lend. Viimastel aastatel on dirigendipuldis olnud Harry Illak, Ülo-Mati Sõro, Vigo Uusmäe, Mart Kivi ja Aigar Kostabi.
Orkester on esinenud Nõmme Muusikakooli avalikel kontsertidel ja saavutanud auhinnalisi kohti vabariiklikel konkurssidel:
XADO

XADO on Harkivis Ukrainas asuv keemiaettevõte, mis toodab nii lisandeid määrdeainetele kui ka nende baasil määrdeaineid masinatele. Tootja väitel omavad tema lisandid taastavat toimet hõõrduvatele pindadele.
Asutatud 1991.
Vähi pöörijoon

Põhjapöörijoon ehk Vähi pöörijoon on pöörijoon, mille laiuskraad on 23,5° N. Selle paralleeli peal on päike seniidis üks kord aastas – suvise päikeseseisaku ajal. Sel ajal on põhjapoolkeral suvi ja lõunapoolkeral talv. Põhjapöörijoon on tinglik piir palavvöö ja parasvöö vahel.
Põhjapöörijoon läbib järgmiste riikide territooriumi:
Lehtse mõis

Lehtse mõis (saksa keeles "Lechtis", hiljem "Lechts") oli rüütlimõis Järvamaal Ambla kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Lääne-Viru maakonda Tapa valda Tõõrakõrve külla.
Ajalugu.
Esimesed teated mõisa kohta pärinevad 1467. aastast, kui Liivimaa ordumeister Johann von Mengede läänistas mõisa Hans von Lechtesele, kelle järgi on mõis ka nime saanud. 1469. aastal läänistas aga Liivimaa ordumeister Johann von Mengede, Hans von Lechtesele ja tema järeltulijatele igaveseks läänistatud Lehtse mõisa nende soovil Hans Bremenile.
1663. aastal abielludes Anton Philipp von Saltzaga, Jacob von Bremeni (surn. 1628) tütar Barber (Barbara) von Bremen, tõi talle kaasavarana Lehtse mõisa.
Pärast Põhjasõda kuulus mõis algul Derfeldenitele, hiljem Rosenitele. 
1774–1785 oli Lehtse mõisa omanik Christian Wilhelm von Zimmermann (1739–1785). 1780. aastal pandi Lehtse mõisas tööle klaasimanufaktuur. Lehtse klaasimanufaktuur tegutses Aru, Kurge, Lehtse ja Pruuna mõisa ühise ettevõttena. Valmistati pudeleid ja klaaspurke, kusjuures parimatel aastatel ulatus toodang üle 46 000 eseme. Kaup realiseeriti Tallinnas, Narvas ja Rakveres. Ettevõttes töötas 25 inimest, nendest 17 palgatud käsitöölist ja 8 pärisorja-talupoega, osalt teopäevade, osalt tasu eest.
8. märtsil 1837 loovutas Michael Otto Theodor von Huene oma osa Lehtsest, Kurgest ja Arust oma vendadele, erurittmeister Nikolai Bernhard Eduard von Huenele ja Paul Georg Fromhold von Huenele 37 206 hõberubla eest. 10. augustil 1840 loovutas Paul oma poole vend Nikolaile 11 429 hõberubla eest. Kui Nikolai ("vana Hiin") 15. mail 1867 suri, päris mõisa tema poeg Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huene (1843–1919). 
1868. aastast kuni mõisate riigistamiseni 1919. aastal pidas Lehtse mõisa parun Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huene, kes pärast seda kolis Saksamaale. Ta tegeles lindude vaatlemisega ja omas ainulaadset liblikate kogu. Ta suri Saksamaal ja toimetati tinakirstus rongiga Lehtse raudteejaama. Maetud on ta Ambla kiriku ukse vastas olevale Ambla kalmistu platsile.
Mõisakompleks.
Mõisa lihtne ühekorruseline kivist peahoone ehitati ilmselt 19. sajandi alguspoolel. Sajandi lõpul ehitati hoone põhjalikult ümber uusgooti stiilis: selle parempoolsesse otsa lisati suursugune juurdeehitis, millel olid astmikviilud, teravkaaraknad ja võimas viiekorruseline sakmelise rinnatisega torn, mis on osaliselt säilinud tänapäevani.
Räägitakse, et kui parun von Huene abikaasa jäi rasedaks, siis oodati kannatamatult poega ja parun lubas poja sünni korral panna Lehtse mõisa torni tippu kuldse muna. Sündis poeg ja mõisnik täitis lubaduse. Poeg suri väikesena, kui ta ronis kõrge pärna otsa, et kuldmuna imetleda, ja kukkus sealt alla.
Ei Nikolail ega Friedrichil olnud noorelt surnud poega. Alexander Georg von Huenel oli kuus noorelt surnud last, kuigi tema lapsed sündisid 19. sajandi alguses. Nähtavasti on tegemist rahvajutuga, millel pole tõepõhja.
Praeguseks on mõisahoone peaaegu täielikult hävinud. Säilinud on mõisa keldrid. Eemal põllul on säilinud kuivatihoone. Kaks kilomeetrit mõisasüdamest edelas, Soodla jõe ülemjooksul on kunagise stiilse uusgooti vesiveski varemed.
Aeg antud elada, aeg antud surra

"Aeg antud elada, aeg antud surra" on Erich Maria Remarque'i romaan.
Sisukokkuvõte.
Romaan algab sellega, et 19-aastane peategelane, Saksa sõdur Ernst Graeber sõdib Nõukogude Liidu territooriumil. Ta on Wehrmachti ridades sõdinud juba kaks aastat. 
Ernst on mitmest kohustuslikust sõjapuhkusest rindeolukorra halvenemise tõttu ilma jäänud. Lõpuks saab ta endale 14-päevase puhkuse. Saksamaal vanematekodu otsides näeb ta pommitatud Saksa linnu, samuti on hävinud tema kodumaja ning vanemad on teadmata kadunud. Ernsti tungiv soov leida oma vanemaid viib ta otsingute käigus kokku mitme rindekaaslase ja klassivennaga, ta kohtub ka Elisabethiga, kelle isa on koonduslaagris. Ernst armub tüdrukusse ja toimub kiire sõjalaulatus. 
Ernsti päevad tsiviilisikuna kutsuvad temas esile kehtiva korra vihkamise (mis tegelikult on juba hoopis varem tekkinud) ja veendumise jätkuva sõja mõttetuses, mis juba on praktiliselt kaotatud.
Ernst ei saagi oma vanematest midagi kindlat teada. 15 päeva möödudes (ühe päeva on ta lisaks võtnud) naaseb ta oma rügemendi juurde Nõukogude Liidu territooriumil. Rindel tuleb Ernstil valvata nelja partisanist vene sõjavangi, kelle vastu Ernst on aga liialt heatahtlik, uskudes nende headusse ja süütusesse. Nende vabadusselaskmisel haarab üks partisanidest relva ja laseb Ernsti maha.
Theridion

Theridion on perekond ämblikke keraämbliklaste seltsist.
Selle perekonna tuntuim esindaja on "Theridion grallator" (Simon, 1900). Tema näopiirkonna värvide muster meenutab naerunägu. "Theridion grallator" on vaid üks Havai 11 perekonna "Theridion" ämblikust.
Aaderduspintsel

Aaderduspintsel on pintsel, mida kasutatakse aaderdamisel või varjustamisel. 
Üks aaderduspintsli tüüp (inglise keeles "flogger") on pika harjasega (kõvakarvaga) pintsel, mida kasutatakse aaderdamisel teatud metsamaterjalile soonelise efekti andmiseks. 
Teine aaderduspintsli tüüp (inglise keeles "blender") on lühikese kandilise soobli- või veisekarvadest otsaga pintsel, mida kasutatakse värvide segamisel varjustusefektide saamiseks.
Aadressiarvutus

Aadressiarvutus ("address calculation") on protseduur, millega masinakäsu aadressivälja sisude põhjal määratakse absoluutaadress.
Aadressiregister

Aadressiregister ("address register") on register, mis tagab käsu aadressiosa täitmise.
Mäluaadressiregister

Mäluaadressiregister ehk aadressiregister ("memory address register", "MAR") on keskprotsessori register, mis tagab järgmise mälupesa aadressi viitamise.
Aadressiruum

Informaatikas on aadressiruum teatud hulk võimalikke aadresse, mis vastavad kas mälupesadele (mäluaadress), arvutivõrgu sõlmedele (IP-aadress) või muudele füüsilistele või loogilistele olemitele.
Registripidajate jaoks jagab IP-aadresse aadressiruumidesse IANA (Internet Assigned Numbers Authority).
Aadressiteisendus

Aadressiteisendus ("address modification") on aadressi muutmise protseduur masinakäsus, nii et selle käsu täitmisel võidakse viidata erinevatele mälupesadele.
Aadressitu käsk

Aadressitu käsk ("zero-address instruction") on arvutustehe, mille puhul operandide asukoha määrab käsukood ja seda sõltumatult ei spetsifitseerita.
Aadressituid käske kasutatakse näiteks Java baitkoodis, kus aritmeetiliste tehete operandidele ei viidata tehte enda käsus, vaid need laaditakse eelnevalt pinusse. Järgnevas näites tehakse arvutus 3 + 4. Operandid 3 ja 4 laaditakse pinusse, seejärel võtab aadressitu käsk "iadd" operandid pinust välja ja laadib pinusse liitmistehte tulemuse 7.
Aafrika malleus

Aafrika malleus ehk hobuste epizootiline lümfangiit on hobuste krooniline nakkuslik lümfangiit, mida põhjustab nakatumine pärmiga "Histoplasma farciminosus".
Henno Käo

Henno Käo (10. jaanuar 1942 Laheküla (praegu Allikalahe) – 2. juuli 2004 Tallinn) oli eesti raamatukunstnik, lastekirjanik ja luuletaja.
Elukäik.
Ta lõpetas Kahtla kooli. Ta õppis aastatel 1958–1963 Tartu Kunstikoolis ja lõpetas selle dekoraatorina. Aastatel 1968–1969 õppis ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis graafikat ja 1975–1978 Villu Tootsi kirjakunsti koolis. 
Töötas aastatel 1963–1968 Tallinnfilmi nukufilmi kunstnikuna, 1969–1982 Tallinna Puhkeparkide Direktsioonis. Pärast seda oli vabakutseline.
Looming.
Kunstnikuna on ta tuntud eeskätt raamatuillustraatorina, kuid ta on loonud ka pastell- ja akvarellmaale ning kujundanud eksliibriseid. On osa võtnud kirja- ja karikatuurinäitustest. Tema karikatuure on avaldatud näiteks ajakirjas Pikker ja teabelehes Memento. 
Käo oli ansambli Peoleo üks asutajaid, laulusolist, kitarrist ja laulusõnade looja. Tema laulutekste esitasid teisedki ansamblid, näiteks Kukerpillid.
Henno Käo on paljude lasteraamatute autor, kõik oma raamatud illustreeris ta ise. On illustreerinud ka kooliõpikuid.
Aamulehti

Aamulehti ('Hommikuleht') on Soomes Tamperes väljaantav soomekeelne päevaleht. 
Ta on tiraažilt Soomes ajalehe Helsingin Sanomat järel teine päevaleht. Aastal 2005 oli lehe tiraaž argipäeviti 136 743 ja pühapäeviti 140 703. Lugejaid on aastatel 2005–2006 tehtud turu-uuringu andmetel 319 000. Ka lugejate arvu poolest on ta Soomes teisel kohal. 
Lehe esimene number ilmus 3. detsembril 1881. 
Leht oli pikka aega Rahvusliku Koonderakonna häälekandja, kuid 1992 kuulutas ta end teiste kohalike lehtede eeskujul sõltumatuks. Ometi peetakse teda endiselt parempoolseks leheks. 
Alates 1998. aastast kuulub leht kontserni Alma Media.
Abasthumani

Abasthumani (gruusia omaladinas "Abastumani") on alev ja kuurort Gruusia lõunaosas.
Abasthumanis on soodat ja väävlit sisaldavad soojaveeallikad temperatuuriga 30–39,9 °C. 19. sajandil tekkis sinna populaarne kuurort. Rajati palju sanatooriume tuberkuloosi, bronhiaalastma, aneemia ning südame- ja veresoonkonna haiguste raviks. Pärast Gruusia iseseisvumist 1991. aastal sanatooriumiturism lakkas ja kõik sanatooriumid tuli sulgeda. Vahepeal on kaks sanatooriumi uuesti avatud.
Kanobili mäel avati 1892. aastal Venemaa esimene astronoomiline mägiobservatoorium. 1932. aastal lisandus astrofüüsikaobservatoorium. 1990. aastaks oli seal avastatud 558 tähte. 1930. aastatel saksa ekspeditsiooni rajatud kuplis on praeguseni töötav Jena Carl Zeissi tehases ehitatud refraktor.
Koha järgi on nimetatud asteroid 1390 Abastumani.
Aare

Aare on väärisasjade kogum, mille tarbimine või müümine on pikaks ajaks edasi lükatud. Aare on sageli peidetud.
Aare (täpsustus)

Aare on väärisasjade kogum, mille tarbimine või müümine on pikaks ajaks edasi lükatud.
Berni kanton

Berni kanton (saksa keeles "Kanton Bern", prantsuse keeles "Canton de Berne") on kanton Šveitsi keskosas.
Berni kanton on nii pindalalt (Graubündeni kantoni järel) kui ka elanike arvult (Zürichi kantoni järel) Šveitsi kantonite seas teisel kohal. Kantoni kõrgeim punkt on Finsteraarhorn (4273 m).
Kantoni ametlikud keeled on saksa ja prantsuse keel. Saksakeelne enamus räägib šveitsisaksa keele Berni murdeid ("Bärndütsch") ning teisi šveitsisaksa murdeid. See on enamasti kõnekeel, kirjutamiseks kasutatakse tavaliselt saksa kirjakeele Šveitsi normi (kuigi eksisteerib ka Berni murretes kirjandus).
Kantoni mitteametlik hümn on "Berner Marsch".
Haldusjaotus.
Berni kanton jaguneb 5 halduslikuks piirkonnaks: Bern-Mittelland, Berner Jura, Emmental-Oberaargau, Oberland ja Seeland. Piirkonnad jagunevad 10 ringkonnaks. Ringkondades on kokku 388 valda.
Samoa saared

Samoa saared on saarestik Vaikses ookeanis Polüneesias.
Saarestik koosneb 13 saarest. Suuremad saared on vulkaanilised, osa väikesaari aga korallilised atollid.
Saarestiku lääneosa, mille moodustavad kaks suuremat saart Savai'i ja Upolu koos ümbritsevate väikesaartega, kuulub Samoale.
Idapoolsed saared, Tutuila saar koos seda ümbritsevate väikesaartega ning Manu'a saared (Tau, Ofu ja Olosega) kuuluvad Ameerika Samoa koosseisu.
Aarne Ermus

Aarne Ermus (sündinud 14. aprillil 1966 Abja-Paluojal) on Eesti sõjaväelane (kolonel). Aastatel 1996–2007 töötas ta eri ametikohtadel Kaitsejõudude Peastaabis, olles 2000–2002 ka selle ülem. Alates 1. augustist 2007 kuni 2013. aasta 28. juunini oli ta Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste ülem.
Elulugu.
Haridus.
Aarne Ermus on lõpetanud 1984. aastal Karksi-Nuia Keskkooli ja jätkanud õpinguid Venemaal Omskis Kõrgemas Juhtivkoosseisu Sõjakoolis. Hiljem on ta ennast täiendanud Ameerika Ühendriikide Armee Juhtimis- ja Staabikolledžis (aastatel 1998–1999) ja Soome Maakaitse Kõrgkoolis Eesti riigikaitse kõrgema juhtkonna erikursustel (aastatel 1999–2000).
Teenistus Nõukogude armees.
Omski sõjakooli lõpetamise järel oli Aarne Ermus esmalt motolaskurrühma ülem Kaug-Idas. Sealt viidi ta 1989. aastal üle 31. tankidiviisi luurepataljoni, mis paiknes algul Tšehhoslovakkias, hiljem Venemaal Gorki oblastis. Selles pataljonis teenis ta luurerühma ülemana.
Teenistus Eesti armees.
Seoses Eesti iseseisvumisega pöördus Aarne Ermus 1991. aastal tagasi kodumaale ja ühines kaitseväega, teenides algul Kaitsejõudude Peastaabi operatiivosakonna peaspetsialisti ametikohal.
Aastatel 1992–1996 oli ta seotud Kuperjanovi Üksik-jalaväepataljoniga, teenides selles üksuses eri ametikohtadel: kompaniiülema, staabiülema ja lõpuks aastast 1994 ka kogu pataljoni ülemana. Aastal 1992 anti talle leitnandi ja aastal 1993 kapteni auaste.
Aastal 1996 ülendati Aarne Ermus majoriks ja viidi üle Kaitsejõudude Peastaabi teenistusse. Seal töötas ta operatiivosakonnas, olles planeerimisgrupi, operatiivjaoskonna ja planeerimisjaoskonna ülem. Aastal 1999 anti talle kolonelleitnandi auaste ja temast sai Kaitsejõudude Peastaabi ülema kohusetäitja. 2000. aastast 2002. aastani oli kolonelleitnant Ermus Kaitsejõudude Peastaabi ülem ja seejärel viis aastat operatiivülem.
2007. aastal valiti ta kaitseväe juhatajaks nimetatud Ants Laaneotsa asemel Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste uueks ülemaks. Tema volitused sellel ametikohal lõppesid 28. juunil 2013.
Isiklikku.
Aarne Ermus on abielus. Tal on kaks poega.
Aarne Ermus oli filmi "Nimed marmortahvlil" sõjaline konsultant.
Aarike Hooldekeskus

SA Aarike Hooldekeskus on Kambja vallas Virulase külas tegutsev vallale kuuluv hooldekeskus. Ta paikneb osas Aarike talu ümberehitatud majadest. 
Hooldekeskus asutati 28. novembril 2004.
2007. aasta seisuga on seal 47 hoolealust. 
Varem tegutses samades ruumides 1948. aastal loodud Aarike Invaliididekodu (rahvasuus ka vanadekodu), hiljem Aarike Internaatkodu ja aastast 1991 sotsiaalministeeriumi otsealluvusega Aarike Hooldekodu.
Marina Kesler

Marina Kesler (sündinud 22. juunil 1970) on Eesti balletitantsija, koreograaf ja õppejõud. 
Marina Kesler on lõpetanud 1988. aastal Tallinna Koreograafiakooli (õpetajad Ilse Adusson, Tiiu Randviir) ja 1997. aastal Venemaa Teatrikunsti Akadeemia (GITIS). GITIS-es sai ta 2006. aastal magistrikraadi (õpetaja Natalja Orlovskaja). Ta on läbinud täiendõppe Viinis moderntantsu alal ("International Impulstanz Vienna"; õpetajad Joe Alegado, Lisa Corbet). 
Ta on Tallinna Balletikooli õppejõud ja koreograaf.
Aura Keskus

Aura Keskus on ujula, veepark ja saunakeskus Tartus Turu tänaval. Keskuses on 50 m ujula. Keskuse omanik on Tartu linn.
Ajalugu.
Keskus avati 1. oktoobril 2001. Keskuse ehitas Rand &amp; Tuulberg. Keskuse rajamine maksis 90 miljonit krooni.
Johan Mjällby

Johan Mjällby (sündinud 9. veebruaril 1971 Järfälla vallas) on endine Rootsi jalgpallur, keskkaitsja.
Koondises lõi ta 49 mängus 4 väravat. Ta oli Rootsi koondise kapten 2002. aasta maailmameistrivõistlustel ning kuulus koondisse ka 2000. ja 2004. aasta euroturniiridel.
Isiklikku.
Johan Mjällby on 187 pikk ja kaalub 85 kilo. Ta on abielus Jenniferiga ning neil on kaks last.
Häädemeeste Keskkool

Häädemeeste Keskkool on keskkool Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Häädemeeste alevikus aadressil Kooli 10.
Kooli direktor on Aule Kink. Kooli logol on kujutatud raamatut ja purjelaeva.
Ajalugu.
Häädemeeste kooli on esmamainitud 1688. aastal, ürikutes on kirjas 15 õpilast. Põhjasõja ja katku tõttu oli kool aastakümneid varjusurmas. 1770. aastal on mainitud köster Hindrikut, kellel on 3 õpilast. 1854. aastal algas pidev koolihariduse andmine, 1855. aastal loodi seoses usuvahetusega õigeusu abikool, 1874. aastal loodi Häädemeeste õigeusu kihelkonnakool. 
1917. aastal ühendati luteri ja õigeusu vallakoolid üheks 4-klassiliseks algkooliks, 1919 liideti sellega kihelkonnakool 6-klassiliseks kooliks.
Nõukogude okupatsiooni kehtestamise järel loodi mittetäielik 7-klassiline keskkool, 1941. aastal taastati 6-klassiline kool, 1944. aastal taastati mittetäielik 7-klassiline keskkool. 1958. aastal muudeti kool keskkooliks. 1964. aastal valmis uus 16 klassiruumi ja ainekabinetiga koolihoone (arhitektid Mart Port ja Allan Murdmaa) 550 õpilase jaoks. Kooli 300. aastapäeva puhul paigaldati kooli õuele mälestuskivi.
1990. aastatel kooli renoveeriti ja rajati arvutiklass. 2003. aasta kevadel avati spordihoone, 2005. aastal läbis maja kapitaalremondi. 2006. aastal rajati kaasaegne arvutiklass, 2017. aastal rajati kooli kõrvale välijõusaal ja kettagolfirada, 2020. aastal rajati kooli kõrvale "skatepark" ja kaasaegne õppeklass HEV-õpilastele.
Steatoda

Steatoda on keraämblikuliste sugukonda kuuluv perekond, kuhu kuulub üle 120 liigi. Tavaliselt on nad tumedat värvi, tagakehal on neil valge triip, millele lisandub veel heledaid täppe ja/või triipe. 
Neid kiputakse segi ajama musta lesega ja seepärast kutsutakse neid mõnikord ka valedeks mustadeks leskedeks. Igatahes on "Steatoda" perekonna ämblikud inimesele vähem ohtlikud kui must lesk ("Latrodectus"). Segi ajamist võimaldab see, et nad mõlemad on keraämblikute perekonnad, mille iseloomustajaks on ilus ümmargune tagakeha. Üldjuhul on "Steatodad" mustadest leskedest ka väiksemad.
Eestis on meie elamutes ja kõrvalhoonetes üpris tavaline elanik kuni 4-7 millimeetri pikkune tumepruun ümara läikiva tagakehaga rasvämblik ("Steatoda bipunctata"), kelle Euroopa Arahnoloogiaselts valis 2018 Euroopa aasta ämblikuks.
Liigid.
"Steatoda bipunctata" rasvämblik &lt;br&gt;
"S. borealis"&lt;br&gt;
"S. capensis"&lt;br&gt;
"S. grossa"&lt;br&gt;
"S. iheringi"
"S. hespera"&lt;br&gt;
"S. nobilis"&lt;br&gt;
"S. paykulliana"&lt;br&gt;
"S. triangulosa"&lt;br&gt;
Nimekiri pole täielik.
Arvidsjauri vald

Arvidsjauri vald (Lule saami keeles "Árviesjávrrie") on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni lääni lõunaosas.
Vallas elab paarkümmend traditsioonilist eluviisi järgivat saami peret.
Peamine majandusharu on metsatööstus.
Härjedalen

Härjedalen on ajalooline maakond (rootsi keeles "landskap") Rootsis. Asub Norrlandis, võtab enda alla osa Jämtlandi lääni maa-alast.
Guatemala peapiiskopkond

Katoliku kiriku Guatemala peapiiskopkond ehk Guatemala Püha Jaakobus vanema peapiiskopkond (lad "Archidioecesis Guatimalensis" ehk "Archidioecesis Sancti Jacobi majoris de Guatemala") on peapiiskopkond Guatemalas, Ameerikas.
 Escuintla, Jalapa, Santa Rosa de Lima, Verapazi, Cobáni ja Zacapa y Santo Cristo de Esquipulase piiskopkonnad.
Guatemala ehk Santiago de Guatemala piiskopkond (ladina keeles "Dioecesis Guatimalensis" ehk "Dioecesis Sancti Jacobi Majoris de Guatemala" "Guatemala püha Jaakobus vanema piiskopkond") loodi 28. detsembril 1534 Santo Domingo piiskopkonnast. See kuulus México peapiiskopkonna alla.
16. septembril 1743 sai sellest Guatemala peapiiskopkond.
Aastal 2002 oli peapiiskopkonna teenistuses 476 preestrit.
Aastal 2006 oli peapiiskopkonna teenistuses 469 preestrit. Peapiiskop on kardinal Rodolfo Quezada Toruño
Älvsbyni vald

Älvsbyni vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. Läbi valla voolab Piteälveni jõgi. 
Suuremad asulad on Älvsbyn, Korsträsk, Vidsel ja Vistheden.
Vallas valmistatakse kokkupandavaid maju (AB Älvsbyhus) ja seal asub pagaritööstus Polarbageriet AB.
Valda läbib raudtee.
Iceland Express

Iceland Express oli Islandi odavlennufirma, mille 24. oktoobril 2012 omandas WOW air. Lennufirma kodulennuväljaks oli Reykjavíki lennujaam. Lennufirma teenindas kahe liisitud lennukiga 17 sihtkohta Euroopas ja Põhja-Ameerikas. 
Ajalugu.
Firma asutati 2002. aastal. 27. veebruaril 2003 algasid igapäevalennud Kopenhaagenisse ja Londonisse. Selleks kasutati lennukeid Boeing 737-300, mis liisiti ettevõttest Astraeus koos meeskonna, hoolduse ja kindlustusega. Astraeusel ja Iceland Expressil on ühine omanik, Islandi reisibüroo Eignarhaldsfelagid Fengur hf.
Esmalt pidi Iceland Express alustama lende üle Atlandi ookeani juba 2007. aasta kevadel, aga see lükkus edasi Astraeuse omaniku, kelleks siis oli Suurbritannia ettevõte, rahaliste raskuste tõttu. Astraeusega sõlmitud lepingud võttis üle algul JetX Airlines ja siis Hello. Omanikettevõtte pankroti tõttu oleks Astraeus äärepealt likvideeritud, kuid Islandi ettevõte Fengur suutis selle pankrotipesast välja aidata, nii et ta sai tööd jätkata. Siiski algasid Iceland Expressi lennud Põhja-Ameerikasse alles 2010. aasta suvel.
Iceland Express lendas Newarki lennujaama 4 korda nädalas ja Winnipegi lennujaama 2 korda nädalas, vahel Boeing 737-ga, vahel Boeing 757-ga. Hooajalised lennud toimusid Orlandosse. 2011. aasta suvel algasid lennud ka Chicagosse ja Bostonisse.
24. oktoobril 2012 võttis Iceland Expressi üle WOW air.
Lennukipark.
Seisuga november 2011.
Islandi lennufirmade loend

See on Islandi lennukompaanide loend.
Kili vald

Kili vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Värmlandi läänis. 
Suuremad asulad on Fagerås, Högboda ja Kil.
Kaljukitse pöörijoon

Kaljukitse pöörijoon ehk lõunapöörijoon on pöörijoon, mille laiuskraad on 23,5° S. Selle paralleeli peal on päike seniidis üks kord aastas – 22. detsembril. Sel ajal on põhjapoolkeral talv ja lõunapoolkeral suvi. Lõunapöörijoon on tinglik piir palavvöö ja parasvöö vahel.
Geograafia.
Lõunapöörijoon läbib järgmiste riikide territooriumi:
Vello Saage

Vello Saage (kuni aastani 1938 Hermann Saage; 8. veebruar 1922 Vao vald (Väike-Maarja kihelkond), Virumaa – 15. jaanuar 1991 Tartu) oli eesti pedagoog, Tartu 8. Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja (1957–1985). 
Elulugu.
Vello Saage oli põllumehe poeg. Ta õppis 1930–1935 Triigi-Avispea 6-klassilises algkoolis, 1935–1941 Väike-Maarja progümnaasiumis ja keskkoolis ning 1942–1950 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogia erialal (alates 1944. aastast kaugõppes).
Aastatel 1944–1946 oli Vello Saage õpetaja Väike-Maarja mittetäielikus keskkoolis, 1946–1949 õpetaja Tartu Elektromehaanika Tehnikumis ning Tartu Arve- ja Plaanindustehnikumis. 1949. aastal ta vallandati, tema vanemad ja kolm õde küüditati Siberisse. Aastatel 1950–1952 oli Saage Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi eesti murrete ja sõnavara sektoris mittekoosseisuline töötaja (teadur), aastatel 1952–1957 eesti keele ja kirjanduse õpetaja Otepää Keskkoolis ning 1957–1985 Tartu 8. Keskkoolis, 1961–1986 ühtlasi Tartu Riikliku Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia ettevalmistuskursuste õppejõud ja vastuvõtukomisjoni liige. Aastatel 1961–1988 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli, Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja Vabariikliku Õpetajate Täiendusõppe Instituudi lektor. Vello Saage paistis silma väga hea õppemetoodika poolest.
Tegevus Tartu 8. Keskkooli kirjandusõpetajana.
Augustis 1959 ilmus Vello Saage eestvedamisel Tartu 8. Keskkooli almanahhi Tipa-Tapa esimene number, mida ta toimetas kuni 1977. aastani (nr 16). Septembris 1966 alustasid tööd kirjandusklassid. Vello Saage juhendas kooliteatrit ja kõnekoore, korraldas kirjanduspäevi ja kirjanduslikke matku.
Teadustöö.
Vello Saage teadustööd käsitlesid eesti keele ja kirjanduse õpetamist ning õpilaste kasvatuslikku mõjutamist.
Isiklikku.
Vello Saage vanemad August Saage (1890–1964) ja Elisabeth Saage (sündinud Stein, 1892–1973) olid talupidajad. Vello Saage abikaasa Valli Saage (sündinud Enok, 1928–1982) oli geograafia- ja bioloogiaõpetaja. Vello ja Valli Saagel oli kaks poega.
Teoseid.
Vello Saage on koos Kalju Lehega koostanud kogumiku "Noorte sulega" (valik töid koolialmanahhidest 1965–70), Eesti Raamat, Tallinn 1972, 328 lk
Valka Püha Katariina evangeelne luterlik kirik

Valka Püha Katariina luteri kirik (ka "Valka Luke kirik"; läti keeles "Valkas Svētās Katrīnas evaņģēliski luteriskā baznīca" ehk "Lugažu luterāņu baznīca") asub Valkas Lätis aadressil Rīgas ielā 9.
Ajalugu.
Kirik rajati 1477. aastal. Pärast seda on Valka Luke kihelkonnakirikut (saksa keeles "Die Luhdesche Kirche") korduvalt ümber ehitatud. Esimesed ümberehitustööd leidsid aset Liivi sõja järel. Põhjasõjas, pärast Hummuli lahingut, põletasid venelased 20. juulil 1702, 1669. aastal ehitatud puust Valga kiriku, koolimaja ja Luke kiriku ning püsti jäi vaid üks hoone. 13 inimest surmati, 37 viidi Venemaale vangi, seejärel taastasid kiriku aastal 1702 vene sõjavangid. 
Tänapäevasesse asukohta rajati kirik aastal 1729, Karl Johan von Wrangeli poolt. Hoone ehituskvaliteet oli aga madal ja nii vajas see aastail 1752–1755 kapitaalremonti, mille käigus tuli ehitada ka uus kirikutorn. Aastal 1907 kirik põles, mistõttu seda aastal 1910 taas remonditi. Viimased remondi- ja ümberehitustööd toimusid aastal 1997.
Valga Jaani kirikut nimetati linnakirikuks ja Luke kihelkonnakirikut maakirikuks.
Kirikuesisel haljasalal asub 2002. aastal valminud päikesekell. Kiriku juures asub ka aastal 1907 rajatud kalmistu. Kirikutorn on kasutusel Valka linna vaatetornina.
Peeter Kaldur

Peeter Kaldur (sündinud 20. mail 1954 Viljandis) on eesti luterlik vaimulik.
Ta lõpetas 1972. aastal Nõo Keskkooli ning astus samal aastal Tartu Riiklikku Ülikooli matemaatikat õppima. Aastal 1973 viibis vanglas seoses katsega ületada ebaseaduslikult Nõukogude Liidu – Türgi piiri (Armeenia NSV-s). 
Aastal 1974 asus Kaldur õppima EELK Usuteaduse Instituuti, mille lõpetas 1980. aastal. Ordineeriti 22. veebruaril 1978 aseõpetajaks (õpetaja õigused sai aastal 1980, pärast instituudi lõpetamist). 
Ta oli aastal 1978 Laiuse Jüri ja Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja. 
Aastatel 1978–1980 teenis ta Nõukogude Armees. 
Aastail 1980–2024 oli Kaldur Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1981–1988 Iisaku, 1990–1993 Pühajõe, 1993–1997 Narva Aleksandri ja Narva-Jõesuu Niguliste ning 1994–1997 Viru-Jaagupi ja Tudu kogudust. 
Ta oli aastatel 1992–1995 ja 2011–2015 EELK Viru praostkonna praost. 
Ta on tegelenud Peterburi Jaani kiriku taastamisküsimustega ning oli aastatel 1998–2004 Peterburi Jaani koguduse hooldajaõpetaja.
Tegevus poliitikas.
Peeter Kaldur oli Eesti Kongressi liige. Ta kuulub aastast 2001 erakonda Isamaa.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 32 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Ta on abielus ning kahe poja ja kahe tütre isa, vanem poeg Marko on publitsist ja ajakirjanik.
Paralleel

 
Paralleel on kujutletav ekvaatoriga paralleelne ringjoon Maa pinnal.
Peamised paralleelid.
Viis peamist paralleeli on põhjast lõuna poole:
Need paralleelid (ekvaatori peale) eraldavad üksteisest Maa soojusvööndeid.
Ronimisnukid

Ronimisnukid on kaljuronimises tehisronimisseintele kinnitatavad erineva kuju ja suurusega nukid. Valmistamiseks kasutatakse väga mitmesuguseid materjale alustades puust ning lõpetades plastikuga. Enamik moodsaid tööstuslikult toodetavaid ronimisnukke on valmistatud jäigast uretaanplastikust, vanemat tüüpi nukid ka polüestervaigust. Nukid kinnitatakse seinale kas 10 mm poltide või väiksemate kruvide abil. Nukke ümber paigutades saab muuta radade raskusastet ja keerukust. Vastavalt kasutusotstarbele toodetakse nukke väga erinevas suuruses: ülipisikestest jalaga koormamiseks mõeldud nukkidest XXXL-suuruses hiiglasteni, mille läbimõõt võib ulatuda poole meetrini.
Valmistamine.
Ronimisnukke valmistatakse paljudest materjalidest:
Esimesi kasutatakse rohkem hobi korras nukkide valmistamisel, plastikuid tööstuslikul tootmisel. Nuki esialgne kuju voolitakse tavaliselt mingist hästi töödeldavast materjalist. Kasutatakse nii floristikas levinud OASIS vahtu kui savi/plastiliini. Esialgsest mudelist võetakse valuvorm silikooni vms kummi abil ja valatakse sellesse vedel segu.
Salehard

Salehard on linn Venemaal, Jamali Neenetsi autonoomse ringkonna keskus. Linn asub Obi ääres Polui jõe suudmes paremal kaldal Arktikas põhjapolaarjoonel.
2006. aastal oli linnas 39 400, 2009. aastal 42 500 ja 2010. aastal 43 500 elanikku.
Rahvastik.
Salehardi elanikkonna rahvuslik koosseis 2010. aasta rahvaloenduse andmetel.
Ajalugu.
Linn asutati 1595. aastal kindlusena Obi kaldal. Kuni 1933. aastani oli linna nimi Obdorsk (sõnast "Ob"). Nimi Salehard on venepärane vorm neenetsi nimest Саля' харад, mis tähendab "asula neemel".
Aastatel 1947–1953 ehitasid GULAG-i sunnitöölised raudteed (Objekt №503) Igarkast Salehardi Tjumeni oblastis, kuid see ei valminud täielikult ning jäi kasutusele võtmata. Raudtee jäänuseid võib tundras näha tänini.
Loodus.
Kliima.
Linn asub lähisarktilise vöötme ja parasvöötme piiril. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –25 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 15 °C. Sademeid on 433 mm aastas.
Transport.
Lähim raudteejaam on Obi vastaskaldal asuv Labõtnangi, millega on parvlaevaühendus. Linnas on jõesadam ja lennujaam. Linnal on parvlaevaühendus Hantõ-Mansiiski ja Omskiga. Valmimas on autotee Nadõmi.
Rüütli tänav

Rüütli tänav on mitmes linnas:
Soojusvöö

Soojusvöö ehk soojusvöönd on kõige soojema kuu keskmise õhutemperatuuri alusel eristatud piirkonnad Maal.
Soojusvööndite piiriks loetakse kõige soojema kuu samatemperatuurijooni +20 °C, +10 °C ja 0 °C. Varem peeti soojusvöötmete piirideks ka polaarjooni ja pöörijooni.
Soojusvööd vana klassifikatsiooni järgi:
Maal eristatakse järgmisi soojusvööndeid:
Luleå vald

Luleå vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. Asub Põhjalahe kaldal Luleälveni suudmes.
Valla suuremad asulad on:
Seniit

Seniit ehk lagipunkt ehk lagitäpp (araabia keeles "semt") on kujuteldav punkt taevasfääril otse maapealse vaatleja kohal.
Seniidi vastandpunkt on nadiir.
Päike seniidis.
Kui Päike on seniidis, siis maapealsed objektid heidavad varju ainult otse alla.
Päike võib olla seniidis ainult põhjapöörijoone ja lõunapöörijoone vahel. Pöörijoonel on Päike seniidis üks kord aastas – talvisel või suvisel pööripäeval, ekvaatoril on päike seniidis kaks korda aastas – kevadisel ja sügisesel pööripäeval.
Taevakeha seniidis.
Mõnikord kasutatakse terminit "seniidis" ka taevakeha kõrgeimas positsioonis olemise tähenduses tema ööpäevases näivas liikumises antud vaatluskohalt nähtuna.
Välislingid.
Vikisõnastiku artikkel "seniit".
Överkalixi vald

Överkalixi vald (soome keeles "Ylikainuun kunta") on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. Läbi valla voolab Kalixälven.
Valla suuremad asulad on:
Valda läbib maantee E 10.
Kalixi vald

Kalixi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. Asub Põhjalahe kaldal Kalixälveni suudmes.
Valda läbivad maanteed E4 ja E10.
Passaat

Passaat on püsiv tuul, mis puhub 30. laiuskraadidelt ekvaatori poole. 
30. laiuskraadidel tekib kõrgrõhuala, aga ekvaatori piirkonnas tekib madalrõhuala ja õhk liigub troopikast ekvaatori suunas. Coriolisi jõu tõttu õhu liikumise suund muutub ja passaadid puhuvad põhjapoolkeral kirdest edela suunas (kirdepassaadid), lõunapoolkeral kagust loode suunas (kagupassaadid).
Lähisantarktiline kliimavööde

Lähisantarktiline kliimavööde on lõunapoolkeral asuv vahekliimavööde, kus talvel valitseb antarktiline õhumass ja suvel parasvöötme õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulik väga külm talv ja jahe suvi (kõige soojema kuu keskmine temperatuur jääb alla +12 °C) ning väike sademete hulk. Polaarjoonest lõuna pool esineb polaaröö ja polaarpäev.
Lähisarktiline kliimavööde hõlmab Antarktika poolsaare ranniku, saarte ja Lõuna-Jäämere piirkonna.
182

182. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Aastad: 177 178 179 180 181 - 182 - 183 184 185 186 187
183

183. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Aastad: 178 179 180 181 182 - 183 - 184 185 186 187 188
184

184. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Aastad: 179 180 181 182 183 - 184 - 185 186 187 188 189
185

185. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad
Aastad: 180 181 182 183 184 - 185 - 186 187 188 189 190
187

187. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 
Aastad: 182 183 184 185 186 - 187 - 188 189 190 191 192
188

188. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 
Aastad: 183 184 185 186 187 - 188 - 189 190 191 192 193
Tiigikonn

Tiigikonn ("Rana lessonae") on konlaste sugukonda konna perekonda kuuluv kahepaikne.
Tiigikonn on Lõuna-Eestis tavaline liik, Põhja-Eestis on ta haruldane ja saartel puudub.
Mägedes elab ta Karpaatides kuni 600, Lääne-Euroopas kuni 1550 m kõrgusel.
Veel 20. sajandi keskel ei peetud tiigikonna iseseisvaks liigiks, vaid veekonna vormiks. Veekonn on pisut suurem kui tiigikonn. Poola herpetoloog Leszek Berger tegi kindlaks, et tiigikonn on siiski selgelt piiritletav eraldi liik, seevastu veekonn ise osutus hübriidseks liigiks, sest omavahel paljunedes ei anna veekonnad üldjuhul elujõulisi järglasi, üksnes erandjuhul osutuvad need järglased emasteks järvekonnadeks. Omakorda tiigikonna ja järvekonna ristamisel saadud järglased osutuvad veekonnadeks. Mõne ristamiskombinatsiooni korral saadakse emaseid rohkem kui isaseid. Karüoloogilised, seroloogilised ja biomeetrilised uurimised muudavad selle pildi veel segasemaks.
Tõestatuks loetakse hüpoteesi, et Euroopa rohelised konnad jaotuvad kahte mõlemasoolisse liiki (tiigikonn ja järvekonn) ning kahte hübriidsesse günogeneesi abil paljunevasse liiki (veekonn ja "Rana species"). Neist järvekonn eristub teistest selgesti ja tema kohta kogutud andmed on usaldusväärsed, aga teiste liikide vaheline seos vajab veel uurimist.
Välimus.
Tiigikonn on üsna väike, kasvades kuni 7,5 cm pikkuseks. Isased on pisut väiksemad kui emased.
Tiigikonnad võivad olla erkrohelised või ka kollased, mustade laikudega seljal. Neil on valge kõht ning kollased või oranžid laigud reiel.
Eluviis.
Tiigikonnad elavad järvedes, tiikides, soodes ja rabades, kus on veetaimestikku. Lehtmetsades võib ta elada ka veekogudest kaugel. Ta eelistab veekogusid, mille pH on 5,8–7,4.
Ukrainas on mõõdetud tiigikonnade arvukust. 1980. aastatel loendati Taga-Karpaatias niisutuskanalite ja kalatiikide kallastel iga 100 meetri kohta 25–98 isendit. Üks isend tuli sobiva biotoobi iga 5,6–100 m² kohta. Ida-Ukrainas oli konni veelgi rohkem: üks konn 3–8 m² kohta. Esimestel päevadel pärast moonet on äsjamoondunud konnade arvukus märksa suurem, kuni 5–10 isendit ruutmeetri kohta.
Tiigikonn tuleb talveuneks maismaale. Selleks kaevavad nad kaldapinnasesse uru.
Venemaal Luugas on uuritud tiigikonnade vanust. Selgus, et alla ühe aasta vanad olid konnadest 37,8%, üheaastased 13,4%, kaheaastased 23,9%, kolmeaastased 18,2%, nelja-aastased 5,7% ning vanemad 1%. Seetõttu võib tiigikonna keskmiseks elueaks pidada neli aastat, kuigi Volga-Kaama looduskaitsealal on mõõdetud konna elueaks ka 12 aastat.
Paljunemine.
Tiigikonnad alustavad kevadel sigimist, kui vee temperatuur on umbes 16 °C. Sigimisperiood, millega kaasneb ka konnakontsert, võib kesta pool suve.
Isastele tiigikonnadele kasvavad sigimisperioodil eesjalgade esimesele varbale tumedad paksendid – pulmatüükad. Valjema krooksumise tarvis tulevad konna suunurkadest välja häälepõied, mis tiigikonnal on valge värvusega.
Rabakonn

Rabakonn ("Rana arvalis") on konlaste sugukonda konna perekonda kuuluv kahepaikne.
Leviala.
Rabakonna levila põhjapiir läbib Rootsi, Lõuna-Soome ja Karjala ning jõuab välja Valge mere äärde, läbib Petšoora alamjooksu, Jamali poolsaare lõunaosa ja Jenissei alamjooksu, kust levila palju kaugemale itta ei ulatu. Levila lõunapiir kulgeb Tõvast läbi Altai ja Põhja-Kasahstani Uralskini, läbib Volga, Doni ja Dnepri alamjooksu, Rumeenia ja Ungari ning Reini ülemjooksu, jõudes Kirde-Prantsusmaal mereni.
Rabakonn elab peamiselt metsas ja metsastepis, kuid põhjas ulatub tema levila tundrasse ja Kasahstanis poolkõrbesse. Mägesid ta ei kannata, kõrgemal kui 700 meetrit ei ela.
Suur osa tema levilast langeb kokku rohukonna omaga, aga levila piirid on lõunasse nihutatud. Nähtavasti talub rabakonn külma halvemini. Kuivust talub ta see-eest paremini: täiesti kuivale liivale asetatud rohukonn sureb teisel-kolmandal päeval, aga rabakonn elab üle nädala.
Eestis on rabakonn levinud hajusalt, aga paiguti on ta arvukas.
Kehaehitus.
Rabakonn on üsna väike, kasvades kõigest 5–7 cm pikkuseks. Rabakonn on värvuselt pruun või hallikas, tumedate laikude või täppidega, mis muudab ta oma elukeskkonnas raskesti märgatavaks. 
Eluviis.
Rabakonna põhilisteks elupaikadeks on lehtmetsad, jõgedeäärsed lamminiidud, rannaniidud ja soode äärealad. Rabakonnad on liikvel nii päeval kui öösel, kuid kõige aktiivsemad on nad siiski õhtuti. Peatoiduse moodustavad mardikad, vähemal määral ka ämblikud, rohutirtsud, lutikad ning röövikud. 
Rabakonn elutseb enamasti maismaal, siirdudes vette vaid kudemiseks. Rabakonnad talvituvad üksikult maismaal. Sobivateks kohtadeks on lehtedega täidetud augud, näriliste rajatud urud, haohunnikute alused jne. 
Talvituspaikadesse siirduvad nad juba septembris.
Paljunemine.
Sigimiseks veekogusse kogunenud isased moodustavad suuri kampasid. Vahel võib neid olla kuni 25 iga ruutmeetri kohta.
Rabakonnade kudemisaeg jääb sageli aprilli lõpust juuni alguseni. Kudemiseks on vajalikud rikkaliku taimestikuga veekogud, nagu rohuse põhjaga tiigid, turbaaugud või üleujutatud heinamaad põhjaga heinamaad.
Paaritumise ajaks värvuvad isaskonnad üleni hõbejassinisteks, nende esimestele varvastele kasvavad tumedad karedad tüükad ning nad krooksuvad nii päeval kui öösel. Sel ajal on rabakonnad väga pelglikud ja tarvitseb inimesel vaid veekogu lähedale tulla, kui loomad vaikivad pikaks ajaks. 
Emasloom koeb 370–3000 umbes kahemillimeetrise läbimõõduga muna, mis paiknevad veepinnal 10–15 cm läbimõõduga klompides. Kullesed kooruvad heade tingimuste korral juba 8–10 päeva pärast. Kudu on vastupidav madalatele temperatuuridele ja see võib isegi olla vees, mida katab jääkirme. Sellisel juhul munade areng peatub, kuid nad ei hukku. 
Arengu kestus kudust noore konnani kestab olenevalt veetemperatuurist 45–90 päeva ja suvel veekogust väljuvate noorte rabakonnade pikkus on 12–23 mm. Suguküpsuse saavutavad noored konnad kolmandal eluaastal.
Looduskaitse.
Rabakonna kudu ja kullesed on väga tundlikud saastele ja hukkuvad isegi minimaalse reostusega veekogudes. Rabakonn kuulub III kategooria looduskaitse alla.