tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jasper von Münchhausen

Jasper von Münchhausen oli Liivi ordu liige ja neljakordne Bremeni komtuur 16. sajandi alguses.
Jasperi vanemad olid Ludolf von Münchhausen ja Mechthild von dem Wede. Ta sündis Arensburgis Steinbergeni lähedal Mindenist 15 kilomeetrit kagus.
Jasper astus ordusse tõenäoliselt 15. sajandi lõpukümnendil. Ta oli ilmselt oma ordukarjääri esimesed aastad Liivimaal, kuid 1500. aastal saatis Wolter von Plettenberg ta Bremenisse komtuuriks. Seal tekkisid tal aga peagi vastuolud nii linna kui ka ordumeistriga, nii et 1506. aastal tasgandas Plettenberg ta ametist. Ent tänu oma sugulastele õnnestus tal juba järgmisel aastal uuesti ametisse saada, kuid Plettenbergiga ei suutnud ta siiski ära leppida, nii et 1509. aastal pidi ta uuesti ametist lahkuma. 1510. aastal ennistati ta aga taas ametisse ning sedakorda suutis ta seal püsida viis aastat, misjärel oli aga sunnitud Bremenist põgenema, süüdistatuna rahavõltsimises. Siiski õnnestus tal saavutada ka neljas ametissemääramine 1517. aastal, kuid sedakorda püsis ta seal vaid mõne kuu, misjärel loobusid ka sugulased teda toetamast. Bremenisse jäi ta aga siiski edasi ja veel 1524. aastal on teda seal orduvennana mainitud.
Võitlusgrupp Rebane

Võitlusgrupp Rebane (saksa keeles "Kampfgruppe Rebane") oli Standartenführer Alfons Rebasele allunud võitlusgrupp, mis võitles Tartu lahingus võitlusgrupp Wagneri koosseisus, 1944. aasta Eesti kaitselahingutes.
Võitlusgrupp moodustati 14. augustil 1944:
Oppelni lahing

Oppelni lahing oli lahing Ülem-Sileesias Teise maailmasõja Idarindel, osa Saksa vägede vastupanust Nõukogude Punaarmee Ülem-Sileesia pealetungioperatsioonis.
Punaarmee Alam-Sileesia pealetungioperatsioon Alam-Sileesia aladele toimus 8.–24 veebruarini 1945. Pealetungioperatsiooni käigus piirasid Punaarmee 1. Ukraina rinde väed sisse väegrupi Mitte Breslau linna. 1.–15. märtsini teostasid Saksa väed eduka vastupealetungioperatsiooni Gemse, LVI tankikorpuse ja XXXXIV tankikorpuse jõududega, Laubani suunal, mis hõivati 3. märtsil ja jätkati Striegau suunal, mis hõivati 9. märtsil. Vägede edasiliikumise peatas alanud Punaarmee uus pealetungioperatsioon.
Punaarmee Alam-Sileesia pealetungioperatsiooni jätkuks oli 15.–31. märtsini 1945 toimunud Ülem-Sileesia pealetungioperatsioon. 1. Ukraina rinde 4. tankiarmee tungis läbi Saksa vägede kaitseliinist Oppelnis läänes ja suundus Neustadti ja Neisse suunal; kagusuunal ründasid koostöös 59. armee ja 60. armee ähvardades Saksa XI korpust ümberpiiramisega Oppelni piirkonnas. Saksa väed taganesid Oppelni piirkonnast läände, kuid 20. SS-diviis taganemistee lõigati ära, kui 4. tankiarmee ja 59. armee jõudsid välja Neustadti.
Kontsern

Kontsern on kahest või mitmest ettevõttest koosnev majanduslik tervik, kus emaettevõttel on üksi või koos sama kontserni kuuluvate ettevõtetega otsustamisõigus ühes või mitmes teises tütarettevõttes. Otsustamisõigus saavutatakse üldjuhul siis, kui ettevõttel on omanikuna üle 50 protsendi hääleõigust teises ettevõttes.
Kontserni emaettevõte on ettevõte, millel on vähemalt üks tütarettevõte ja kus ühelgi teisel ettevõttel ei ole üle 50 protsendi hääleõigust. Tütarettevõte on ettevõte, milles emaettevõttel on kas otseselt või kaudselt üle 50 protsendi hääleõigust.
Kontserni majandustulemused ja positsioon esitatakse kontserni majandusaruandena, mida käsitletakse, nagu see oleks iseseisva ettevõtte majandusaruanne.
Aizsargi teeneterist

Aizsargi teeneterist (läti keeles "Aizsargu Nopelnu krusts") oli Läti Aizsargi (Läti Kaitseliidu) autasu. See asutati 1927. aastal.
Teeneteristi on saanud ka eestlane Alfons Rebane.
Lautréamont

Comte de Lautréamont ('Lautréamonti krahv'; õieti Isidore-Lucien Ducasse; 4. aprill 1846 Montevideo – 24. november 1870 Pariis) oli prantsuse kirjanik.
Sündis 4. aprillil 1846 Montevideos Uruguays Prantsusmaa konsulaadi sekretäri asetäitja perekonnas.
Suri 24. novembril 1870 24-aastaselt teadmata põhjustel.
Oma lühikese elu jooksul jõudis kirjutada ja avaldada ainult kaks raamatut "Maldorori laulud" ("Les Chants de Maldoror") ja "Luuletused" ("Poésies"), mille hallutsinatoorsel ja visionäärsel stiilil oli mõju kogu moodsale kirjandusele ja kirjanikele, eriti sürrealistidele ja situatsionistidele.
Läbiv joon Lautréamonti krahvi loomingus on tahtliku kurjuse probleem. Tema proosa on otsivalt poeetiline, sisaldades luulelisi elemente nagu kordused, hüüdeid lugeja jms asjaosaliste poole.
Isidore Ducasse tundis suurt huvi zooloogia vastu ning mängis klaverit.
Kunstnik Amedeo Modigliani olevat "Maldorori laule" endaga pidevalt kaasas kandnud ja neid tsiteerinud.
Peipija

Peipija (vene "Пейпия", vadja "Peipiä") on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Nežnovo vallas. Küla asub Kopanitsõ järve põhjakaldal Soome lahe ranniku lähedal.
Kopanitsõ järvest voolab välja Peipija oja, kus leidub ebapärlikarpi.
Kerstovo

Kerstova (vene "Керстово, Кёрстово", vadja ja soome "Kerstova") on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Opolje vallas.
Kerstova külas elasid vadjalased, kes rääkisid läänevadja murrakut.
Külas asub murdkivikarjäär ja 1870 ehitatud Nikolai kirik. Kiriku lähedal asub Teise maailmasõja aegne vennashaud. Kerstovas asus Saksa okupatsiooni ajal Kerestowo koonduslaager (KZ Kerestowo), mis alustas tegevust 15. septembril 1943 ja tegutses nähtavasti kuni rinde üleminekuni umbes 3. veebruaril 1944.
Tütarettevõte

Tütarettevõte on ettevõte, mille tegevust kontrollib teine ettevõte, mida
nimetatakse emaettevõtteks.
Putki lahing

Putki lahing oli Teises maailmasõjas toimunud Narva lahingu üks episoode, mis peeti Putki ja Kuremäe piirkonnas märtsi alguses 1944.
Putki lahing oli Wehrmachti poolt peetud tõrjelahing Punaarmee pealetungi peatamiseks mille eesmärk oli välja murda Jõhvi-Vasknarva teele ja sealt edasi tungida Jõhvi ja Rakvere suunas. 
1. märtsil 1944 oli Punaarmee Putki soos alustanud suurrünnakut. Sakslaste olukord selles lõigus oli raske. 
Lahingu esimeses osas õnnestus Punaarmeel läbi murda esimesed kaitseliinid ja kiiluda kaitsesse mitme kilomeetri sügavuselt. Läbimurde riivistamiseks paisati kõik Armeegrupil Narwa käepärast olnud väeosad nende hulgas ka Toila metsalaagris viibivad Rebase ja Soodeni juhitavad Eesti idapataljonid.
2. märtsil said 658. ja 659. Eesti Pataljon käsu minna Putki piirkonda ja kohale jõudes puhastada soo punaväeosadest, mis sakslaste positsioonidest on läbi valgunud ning taastada rindel endine olukord.
Eesti väeosade rindele saabudes, oli olukord segane ja pidev rindejoon puudus. Kurtna laagrist ida pool asuva metsavahi maja juures asus ühe kaitset toimetava Saksa rügemendi ülem. Ida pool võitlesid selle rügemendi kaks pataljonisuurust võitlusgruppi. Major Rebane sai käsu toetada major Grammi võitlusgruppi, kellest Punaarmee oli juba mööda läinud. Kohale jõudes selgus varsti, et 658. pataljon oli ühes major Grammi võitlusgrupiga sisse piiratud. Raadio kaudu saadi teada, et vasakul Putki küla juures võitlev major Eggemanni võitlusgrupp, keda toetas major Soodeni pataljon oli samuti sisse piiratud. Selgus, et mõlema võitlusgrupi ümber oli piiramisrõngas ja kahe sissepiiratud võitlusgrupi ümber välisrinne.
Kogu sissepiiratud aja jooksul tuli kummalgi pataljonil tagasi lüüa Punaarmee polgusuuruseid ründeüksusi. Side rügemendiga oli katkenud, kuid raadioside diviisiga säilis. 4. märtsil tungis 659. pataljon Putki külla.
Sissepiiratuid varustati lennukeilt laskemoona ning toiduga. Rebase ja Soodeni pataljonide tegevus koostöös saksa üksustega sundis Punaarmeed pealetungi jätkamise asemel tegelema sissepiiratud üksuste hävitamisega, kaotades sellega aega. See aga võimaldas Wehrmacht'il organiseerida vasturünnakut.
Läbimurdnud Punaarmee eelosad olid juba Kuremäe-Jõhvi maanteele välja jõudmas. Ohu kõrvaldamiseks tõmmati Kuremäe piirkonda Narva sillapealt SS-diviis "Nordlandi" osi ja Räpina-Rasina piirkonnast toodi kohale 11. Ida-Preisi diviis. 
5. märtsil alustas 11. diviis koos "Nordlandi" diviisi osade toetusel vasturünnakut Putki suunas. 11. diviisi osad vallutasid Putki ja vabastasid major Rebase ja Eggemanni mehed piiramisrõngastest. Putkist ida poole aga rünnakul enam edu ei olnud, kuna raskel maastikul kadus side ründavate väeosade vahel ja diviis oli sunnitud kaitsele asuma koos Eesti pataljonidega. Rindejoon taastati kohas kus see oli asunud enne 1. märtsil alanud Punaarmee rünnakut. Kaitsele jäänud "Nordladi" diviisi osad vahetas välja 58. diviis. Eesti pataljonid tõmmati samuti eesliinilt ära, kuna nad polnud alates Novgorodialt taganemise algusest saadik puhkust saanud ning nendes oli veel vaid umbes 110 võitlejat kummaski.
Toamasina provints

Toamasina provints [tuamas'iina] (ametlikult Toamasina autonoomne provints) oli Madagaskari 1. järgu haldusüksus, üks kuuest provintsist. 
See paiknes Madagaskari idaranniku põhja- ja keskosas. Toamasina provints piirnes kõigi teiste provintsidega peale Toliara provintsi. Põhjas piirnes see Antsiranana provintsi, loodes Mahajanga provintsi, edelas Antananarivo provintsi ja lõunas Fianarantsoa provintsiga. 
Oktoobris 2009 provintsid kaotati, 1. järgu haldusüksusteks said 2004. aastal provintside jagamisel tekkinud piirkonnad.
Provintsi pindala on 71 911 km² ja elanike arv 2 593 063 (rahvaloendus juulis 2001). Rahvastikutihedus on 36,05 in/km². 
Provintsi keskus on Toamasina, Madagaskari tähtsaim sadamalinn. 
Haldusjaotus.
Toamasina provints hõlmab järgmised piirkonnad: 
Provints jaguneb järgmisteks ringkondadeks ("fivondronana"):
Arnold Sobbe

Arnold Sobbe oli Liivi ordu liige ja Maasilinna foogt aastal 1514.
Arnoldi vanemad olid Adrian Sobbe zu Grimberg ja Judith von Lützenrath. Ta sündis Marki krahvkonnas Grimbergis Gelsenkircheni lähedal. Tema suguvõsa pärines Mareki krahvkonna ministeriaalide hulgast. Tema isa surma järel Arnoldi liin hääbus.
Sobbe karjääri kohta Liivi ordus pole rohkem midagi teada, kui et ta oli 1514. aastal Maasilinna foogt.
Gerlach von Hövel

Gerlach von Hövel (surnud enne 12. augustit 1510) oli Liivi ordu liige, viimane Miitavi komtuur.
Hövel sündis Vestfaali Münsteri piiskopkonnas Geinegge kojas Höveli kihelkonnas Hammi lähedal. Tema suguvõsa pärines Münsteri piiskopi ministeriaalide seast ja oli 15. sajandiks üks silmapaistvamaid maa-aadli suguvõsasid Vestfaalis.
1492. aastal sai Hövelist viimane Miitavi komtuur. Sellest ametikohast pidi ta loobuma 1495. aastal, mil komtuurkond Liivi ordu maamarssali valdustega liideti. 1501. aastal on teda mainitud endise Miitavi komtuurina, seega tal tol ajal kõrgemat ametikohta polnud. Kuid tõenäoliselt alates 1502. aastast oli ta Rēzekne foogt, täiesti kindlad andmed tema foogtiks oleku kohta pärinevad 1507. aastast. Enne 1510. aasta augustit ta suri, sest siis on teda surnuna märgitud.
Rolf von Rhade

Rolf von Rhade (surnud enne 1542) oli Liivi ordu liige ja Rēzekne foogt aastatel 1535–1541. 
Rolfi vanemad olid Lippold von Rhade auf Holte ja Margareta von Cobrinck. Ta sündis Diepholzi võimualas Rhades Bremenvörde lähedal. Tema suguvõsa liikmed olid seal linnusepealikeks. Tema nõbu Wulfard von Rhade sai Rahdeni paruni- ja krahvisoo rajajaks Liivimaal. Wulfard saabus pärast 1531. aastat Liivimaale ja abiellus ühe Kuldīga komtuurkonna mõisa pärijannaga. Rahdenite suguvõsa eksisteerib tänini.
1520. aastal on Rolf von Rhadet mainitud Kuldīgas kumpanina, 1535. aastal sai temast aga Rēzekne foogt. Sel ametikohal oli ta kuus aastat, misjärel ta peagi suri.
Eckbert von dem Berge

Eckbert von dem Berge oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt 16. sajandi algul.
Eckbert sündis tõenäoliselt Madalmaades Overijsselis Deventeris. Ta pärines tõenäoliselt Deventeri kaupmeestesuguvõsast, mistõttu tema saamine ordurüütliks oli tavatu. Samas võis ta aadlitiitli omandada ka enne ordusse astumist. Reckberti sugulasi oli ka Saksa ordus ning Goddert von dem Berge oli Liivi ordumeistri teener 1436. aastal.
1476. aastal on teda mainitud Maasilinna foogti kumpanina, 1487 Sēlpilsi foogtina, 1492. aastal sai tast aga Toolse foogt. 1499. aastal sai ta aga Bauska foogtiks, kus oli ametis järgnevad 15 aastat. Pärast seda teated temast lõppevad.
Jürgen von Hoete

Jürgen von Hoete oli Liivi ordu liige ja Dobele komtuur aastatel 1525–1535.
Jürgen sündis Marki krahvkonnas oletatavalt Böggeni kojas Unna lähedal. Tema sugulased Jasper ja Johann von Hoete olid samuti Liivi ordu liikmed.
1520. aastal sai Jürgen von Hoetest Riia linnusekomtuur ja 1525. aastal Dobele komtuur. Sel ametikohal oli ta järgmised kümme aastat. 1537. aastal on teda nimetatud endiseks Dobele komtuuriks ja seejärel teated temast lõppevad.
Johann von Hoete

Johann von Hoete (surnud 1568) oli Liivi ordu rüütelvend ja diplomaat.
Johanni vanemad olid Stefan von Hoete ja Clara von Witten. Ta sündis Marki krahvkonnas Crengeldanzis Witteni lähedal. Tema sugulased Jasper ja Jürgen von Hoete olid samuti Liivi ordu liikmed.
1548. aastal sai Jürgenist Aluliina linnusekomtuur ning 1553. aastal oli ta ordumeistri saadikuna Saksamaal, kus osales Riigpäeval. Tagasi Liivimaale jõudnuna osutus ta aga maamarssal Jasper von Münsteri pooldajaks ning põgenes pärast koadjuutorivaenuse puhkemist maalt. Liivimaale ta enam ei naasnudki, aastatel 1560–1567 oli ta Seehesteni peamees Preisimaal ning seejärel ta suri.
Kernu Põhikool

Kernu Põhikool on kool Harju maakonnas Saue vallas Kernu külas, Tallinna–Pärnu–Ikla maantee 39. kilomeetril.
Kooli lähedal asub Kernu Põhikooli staadion.
Ajalugu.
Kernu kooli asutas ja püstitas oma kulu ja kirjadega 1869. aastal Kohatu külas Nõukse talus peremees Kustas Ilves, õppetöö algas 15. oktoobril 1869. Püstitatud koolimaja enam pole ning selle asukohal asetseb küngas.
14. juunil 1932 otsustas vallavolikogu ehitada uue koolimaja, mille projekteeris Keila arhitekt Arnold Väli. Hoonele pandi pidulikult nurgakivi 11. novembril 1932, kool õnnistati vaimulikul talitusel praost Thomsoni poolt 1. oktoobril 1933.
Hoone projekti koostas Põllutöökoja ehitustalitus, mille arhitektide ja ametnikkude sooviks oli ehitada kohalikest ehitustraditsioonidest lähtuvaid koolimaju ja vallamaju. Kernu koolihoone arhitektuuriline stiil põhineb rehielamul, kus silma paistab rehe kõrge kelpkatuse motiiv, ning tavapärasest erinevalt ei asu peauks hoone keskel.
Koolimaja maksis kokku 41 200 krooni, valla poolt tuli 7000 krooni, järgneval eelarveaastal (1933) tuli veel 4840 krooni. Kuna raha jäi siiski puudu (koguda loodeti veel 4000 krooni, ning riiklikust koolimajade ehitusfondist taotleti veel 15 000 krooni laenu), löödi koolimaja ots laudadega kinni, lootuses, et mitte just pika ajast pärast saab edasi ehitada. Hoonele projekteeritud tiib ehitati juurde alles 1995. aastal. 2005. aastal valmisid loodusainete klass, köök ja söökla.
1976 sai kooli nimeks "Kernu algkool". 1989 sai kooli nimeks "Kernu kool".
2019. aasta sügisel muudeti kool kuueklassiliseks. Kokku alustas kõigi klasside peale kooliteed 32 last.
Sümboolika.
Kernu valla ja kooli sümboliks oli Kernu Põhikooli juures Tallinna–Pärnu–Ikla maantee ääres kasvanud ajalooline seitsmekeeruline Kernu kadakas ("Rootsi kuninga kepp"; ümbermõõt 1,3 m, kõrgus 4 m), mille olla Põhjasõja ajal istutanud Rootsi kuningas Karl XII. Legend ütleb, et kui kadakas kuivab, tuleb hea "Rootsi aeg" jälle Eestimaale tagasi.
Eesti Kennelliidu aastaraamat

Eesti Kennelliidu aastaraamat on koeraharrastuse teemaline kogumik, mis annab ülevaate Eesti Kennelliidu (EKL) ja tema liikmesorganisatsioonide tegevusest.
Eesti Kennelliidu aastaraamat 2006.
Eesti Kennelliidu aastaraamatus 2006 on lisaks lühiülevaade Eesti koeraharrastuse ajaloost – "Verstaposte varasemast" ja "Eesti Kennelliit 1989–2005". 
Teose taust.
Kogu liikmesorganisatsioonide kohta trükitud info põhineb nende poolt EKL-i esitataval aastaaruandel.
WAP-reklaam

 
WAP-reklaam on reklaami vorm, mis ilmub mobiiltelefonide WAP-lehtedel. Reklaam võib olla lihtsalt tekst või bänner, mille kaudu suunatakse kasutaja ettevõtte WAP-lehele. WAP-reklaam on kiiresti populaarsust koguv meediakanal ka teistes riikides, eriti Skandinaavias.
Venemaa luuretegevus Eestis

Venemaa luuretegevus Eestis on ülevaade Venemaa Föderatsiooni välisluure, sõjaväeluure, tehnilise luure ja vastuluureasutuste avalikuks saanud Eesti vastu suunatud teabekogumis- ja mõjutusoperatsioonidest.
Luuretegevuses Eesti vastu osalevad:
1995. aastal avaldas ajakiri Luup endise NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse Taani ja Suurbritannia residentuuri residendi asetäitja Oleg Gordijevski hinnangu "Kuidas võiks olla Vene välisluure residentuur Tallinnas üles ehitatud?"
Venemaa SFNV ja Nõukogude Liidu poolt läbi viidud varjatud ja salajast andmekogumist Eesti Vabariigi territooriumil ja Eesti Vabariigi suhtes aastail 1918–1941, vaata Nõukogude Liidu luuretegevus Eestis.
Medal &quot;Talvelahing Idas&quot;

Medal "Talvelahing Idas" (saksa keeles Medaille "Winterschlacht im Osten 1941/42", ka "Ostmedaille") asutati 26. mail 1942 Saksamaal, et tunnustada teenistust Idarindel 15. novembrist 1941 kuni 15. aprillini 1942. Medaleid tehti tsingist või muust metallist. Medali kujundas SS-Unterscharführer Ernst Kraus. 
Medali saamise kriteeriumid.
Medali sai iga maavägede sõjamees, kes ajavahemikus 15. novembrist 1941 kuni 26. aprillini 1942 viibis sõjategevuspiirkonnas vähemalt 2 kuud, osales lahinguis vähemalt 2 nädalat või sai haavata. Luftwaffe lendurid pidid medali saamiseks samas ajavahemikus tegema vähemalt 30 lahingulendu.
Lähivõitluspannal

Lähivõitluspannal (saksa keeles "Nahkampfspange") on Saksa sõjaväeline autasu Teises maailmasõjas, mis asutati 25. novembril 1942 ja anti saavutuste eest käsitsivõitluses.
Polüklooritud bifenüülid

Polüklooritud bifenüülid (lühendatult PCB-d) on tsüklilised orgaanilised ühendid, kus kahel omavahel seotud benseenituumal on 1–10 vesiniku aatomit asendunud kloori aatomi(te)ga.
Polüklooritud bifenüülide keemiline üldvalem on C12H10-xClx.
Et PCB-d on keemiliselt väga püsivad ning kõrge kuumataluvusega, olid nad aastatel 1930–1980 laialdaselt kasutusel elektri- ja hüdraulikaseadmetes ning määrdeainetes (näiteks jahutusvedelikena ning trafo- ja kondensaatoriõlide segudes). PCB-sid leidubki peamiselt trafodes ja kondensaatorites. Näiteks sisaldavad PCB-sid peaaegu kõik kondensaatorid, mis on toodetud aastatel 1930–1980.
PCBd on väga toksilised ühendid, sealhulgas kantserogeensed, ja neil on kalduvus ökoloogilistes toiduahelates biomagnifitseeruda. Samuti on nad veekeskkonnas väga püsivad. Kuna PCB-d on kantserogeensed, on nad ohtlikud inimese tervisele. Nad võivad sattuda inimorganismi hingamis- ja neeluteede või naha kaudu.
Euroopa Liidus keelustati rangelt PCB-de kasutamine ja nendega kauplemine juba 1985. aastal, kuid hiljemalt 2010. aasta lõpuks tuli kõrvaldada või saastest vabastada kõik ikka veel PCB-sid sisaldavad seadmed.
Düü

Düü ehk turbamuda on orgaanikarikas pruunikasmust soosete (järvemuda), mis enamikus koosneb detriidist (valdavalt taimeosistest) ja nendega seostunud rauasooladest. Düü sisaldab rohkesti humiinaineid, eriti -happeid. 
Düü on düstroofsetele järvedele iseloomulik sete.
Sündinud 4. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 4. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Luurerühm (film)

"Luurerühm" (soome "Rukajärven tie") on Soome 1998. aasta draama- ja sõjafilm, mis räägib jalaväerühmast Soome Jätkusõjas. 
Filmi aluseks on Antti Tuuri romaan "Rukajärven tiellä". 
Peategelasteks on leitnant Eero Perkola, tema kaasa Kaarina ja luurerühma sõdurid, kelle ülesandeks on tungida läbi vaenlase tagala ning saada nende asukoha kohta vajalikku infot. 
Film võitis 2000. aastal Soome filmiauhindade jagamisel seitse Jussit.
24 minutit

"24 minutit" (ingl. "24 Minutes") on joonissarja "Simpsonid" 18. hooaja 21. jagu, mis jõudis ekraanile 20. mail 2007.
Sündmustik.
Springfieldi algkooli direktor Skinner avab popitegemisvastase üksuse CTU ("Counter Truancy Unit"), mille liikmed on Lisa, Milhouse van Houten, Martin Prince ja Database. Kui kooli kiusajad Jimbo, Dolph ja Kearney poppi teevad, siis saadetakse Milhouse neid luurama. 
Samal ajal leitakse Springfieldi tuumajaamas üks Homeri vana jogurt, mis kästakse tal ära visata. Kui Homeril üritab jogurit poodi tagastada, keeldub Aput seda vastu võtmast. Apu ütleb, et Homer võib võtta ükskõik millise jogurti, kui ta ainult vana jogurti minema viiks. Jogurt langeb Jimbo, Dolphi ja Kearney kätte. Homer aga avastab kogemata Milhouse'i neid luuramast, mispeale nad mõlemad pannakse prügikasti ja saadetakse mööda tänavat alla veerema.
Marge unustab, et kell 15:00 toimub koolis küpsetiste laat. Kui see talle meelde tuleb paneb ta koogi kiiresti ahju. Kuid kook kõrbeb ja Marge peab põlenud koogi glasuuriga katma.
Jimbo majas tehakse võimas haisupomm surnud loomast, kõrbenud juustest, Jimbo õe hambaklambrikarbist, pudelisse villitud peerust, opossumiplatsentast, higist ja vanast jogurtist. See plaanitakse küpsetiste laadal õhku lasta. Kui Milhouse'il nende jälitamine ebaõnnestub asub tema asemele Bart. Uurimise ajal ristub Barti telefonikõne kogemata telesarja "24" peategelase Jack Baueri omaga. Kui Bart pommist teada saab, ruttab ta kooli sellest Lisale teatama, kuid Martin, kes tegelikult kiusajate heaks töötab, lööb ta oimetuks ja seob kinni.
Bart pannakse koos pommiga ventilatsiooniruumi kinni. Tal õnnestub siiski Lisale helistada ning teda hädaohust teavitada. Mõtlemata sellele, et Bart võib uputada, laseb Skinner hullema ärahoidmiseks ventilatsiooniruumi "hot dog"'ide vee, milles oli aastaid kooli vorstikesi leotatud. Bart ujub just alanud küpsetiste laada akna juurde ja teda nähakse. Wiggum üritab Barti päästmiseks klaasi pihta tulistada, aga see on kuulikindel. Marge viskab oma koogi läbi klaasi, lastes nii vee ventilatsioonist välja ja päästab Barti. Lisa tormab ruttu kohale ning teeb haisupommi kahjutuks. 
Pärast seda tungivad Jack Bauer ja kõik teised CTU ("Counter-Terrorism Uniti") agendid küpsetiste laadale ja tahavad Barti tema tüngakõne pärast arreteerida. Seejärel plahvatab aatomipomm. Kõik rahunevad, kui Jack Bauer ütleb, et plahvatus toimus naaberlinnas Shelbyville'is.
Sündinud 13. septembril

"Siin artiklis loetletakse 13. septembril sündinud tuntud inimesi."
Järvesete

Järvesete ehk limniline sete on järvede põhja või selle kallastele moodustunud setted. Järvesetted võivad olla tekkinud kivimiosakeste lagunemisel (minerogeensed) või organismide väikestest jäänustest (biogeensed). 
Järvesetete peamised komponendid on liiv, kruus, düü, sapropeel jt.
Keravälk (film)

"Keravälk" on neljas James Bondi sarja film. See valmis 1965. aastal.
Sisu.
Ärandades Inglismaal asuvast NATO sõjaväebaasist õppelennu ajal lennuki Vulcan, saab kuritegelik organisatsioon SPECTRE enda valdusse kaks aatomipommi. SPECTRE nõuab nende loovutamise eest teemante. Vastasel korral ähvardatakse maatasa teha mõni USA ja Inglismaa linn. Bondi (Connery) leitud päästev niidiots, ta tunneb ühel pildil ära väljavahetatud lenduri, viib ta Bahamale. Seal korraldab ta kohtumise lenduri õe Dominoga (Claudine Auger), kes osutub saladusliku Emilio Largo (Adolfo Celi) armukeseks. Pärast tapmiskatset usub Bond, et ta on õigel teel. Peagi leiab ta lennuki, aga pommid on hoolikalt peidus veealuses koopas. Veealusesse võitlusse kaasatakse ka rannavalve ja merevägi, kuid tõeliseks kangelaseks jääb siiski Bond.
Helle Aan

Helle Aan (sündinud 6. märtsil 1955 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal 1985. aastal.
Ta on töötanud Eesti Raadio toimetajana, alates 1993. aastast Raadio 7 peatoimetaja. 
Helle Aan on ka Eesti gaidide liikumise üks juhte.
Jalaväe Rünnakumärk

Jalaväe Rünnakumärk (saksa keeles "Infanterie-Sturmabzeichen") oli Saksa autasu, mida anti Relva-SS-i ja "Wehrmacht"i sõduritele Teise maailmasõja ajal.
Sõjateenete Rist

Sõjateenete Rist (saksa keeles "Kriegsverdienstkreuz") oli Saksa autasu teise maailmasõja ajal, mida võidi anda nii sõjaväelastele kui ka tsiviilisikutele.
Sellel ordenil oli olemas 5 klassi: medal, 2. klass, 1. klass, rüütlirist ja kuldne rüütlirist. Kõik klassid, v.a medal, olid nii mõõkadega kui ka ilma nendeta variandis.
Idarahvaste medal

Idarahvaste medal (saksa keeles "Tapferkeits- und Verdienstauszeichnung für Angehörige der Ostvölker") oli Saksamaa sõjaväeline autasu Teise maailmasõja ajal. Reeglina oli ette nähtud iga järgneva järgu saamiseks kolme madalama järgu märgi omamine. Seega pidi II klassi hõbemedali saamiseks olema kolm pronksmedalit. 28. jaanuari 1944 aasta "Wehrmacht"i ülemjuhatuse direktiivi alusel pidid Idarahvaste esindajad II klassi Raudristi saamiseks omama vähemalt II klassi hõbedast Idarahvaste medalit ja I klassi Raudristi saamiseks vähemalt I klassi hõbetähte. Eestlaste suhtes see ei kehtinud.
Littoinen

Littoinen on küla Soomes Kaarina linna ja Lieto valla piiril. Külas asub Littoistenjärvi järv. Asula tekkis 1739 rajatud kangavabriku juurde. Alates 1899 läbib küla raudtee, kuid tänapäeval Helsingi–Turu rongid seal ei peatu. Külas tegutses 1969. aastani tekstiilivabrik.
1907 hüppas Littoises liikuvalt rongilt maha salapolitsei eest põgenev Lenin. Seda sündmust meenutab mälestuskivi.
Jan Palmstierna

Jan Palmstierna (sündinud 26. juulil 1948) on Rootsi diplomaat. Septembrist 2008 kuni septembrini 2013 oli ta Rootsi suursaadik Eestis.
Varem on Jan Palmstierna töötanud muu hulgas Rootsi välisministeeriumis kaubandussuhete alal; olnud suursaadik Vilniuses ning töötanud Rootsi suursaatkondades Santiagos, Kopenhaagenis ja Bonnis.
Jan Palmstierna kuulub Rootsi tuntud Palmstiernade aadlisuguvõsasse, tema tiitel on krahv. 
2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Mart Kuurme

Mart Kuurme (sündinud 11. detsembril 1948 Põltsamaal) on eesti füüsikaõpetaja ja endine koolijuht.
Töökäik.
Pärast kohustuslikku sõjaväeteenistust Nõukogude armees alustas Mart Kuurme tööd füüsikaõpetajana Tallinna 32. Keskkoolis, kus ta töötas kuni 1976. aastani. 
Alates 1976. aastast on ta vaheaegadega töötanud Tallinna 2. Keskkoolis: algul füüsikaõpetajana, aastatel 1995–1998 Tallinna Reaalkooli direktorina ja siis taas füüsikaõpetajana. Õpetajatöö kõrvalt koostas ta ka õpikuid. Mart Kuurme juhendatud õpilaste kaudu on Tallinna Reaalkool osalenud ülemaailmses koolide keskkonnauuringute programmis GLOBE. Ta on osalenud Tallinna ja Eesti füüsikaolümpiaadide korraldamisel ja füüsika ainekomisjonides. 
1984. aastal läks Mart Kuurme Moskvasse, et valmistuda reisiks Alžeeriasse. Ta pidi elama ühe aasta Moskvas järelevalve all ja ära õppima ka prantsuse keele. Aastatel 1985–1987 töötas Mart Kuurme õpetajana Alžeerias. Ta oleks sinna veel üheks aastaks jäänud, kuid 1987. aasta lõpus toimus Alžeerias riigipööre, mille käigus sai riigiusundiks islam, õppetöö hakkas toimuma araabia keeles ja kõik välismaalastest õpetajad saadeti tagasi kodumaale. Alžeeriast naasnult õpetas Mart Kuurme nii Vanalinna Hariduskolleegiumis kui ka Viimsi Keskkoolis. 
2013. aastal töötas Mart Kuurme vabatahtliku õpetajana kaks kuud Ghanas. Tema tööst Ghanas on režissöör Vahur Laiapea teinud 2014. aastal dokumentaalfilmi "Päike on hea laps". 
Tegevus muusikuna.
Aastatel 1968–1972 mängis ta klahvpille ansamblis Fix. Sama ansambliga esines ta ka Tartus 2013. ja 2018. aastal toimunud ansambli juubelikontsertidel.
Isiklikku.
Tema isa Herbert Kuurme oli Põltsamaa Niguliste koguduse pastor.
Sündinud 6. oktoobril

"Siin loetletakse 6. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Rašid Nurgalijev

Rašid Nurgalijev (vene keeles Рашид Гумарович Нургалиев; sündinud 8. oktoobril 1956 Kasahstanis Kostanaj oblastis) on Venemaa julgeolekutöötaja. Ta oli Venemaa Föderatsiooni siseminister 9. märtsist 2004 kuni 21. maini 2012. Tal on armeekindrali auaste (27. detsembrist 2005) ja majandusteaduste kandidaadi kraad.
Rašid Nurgalijev lõpetas 1979 O. W. Kuusineni nimelise Petroskoi riikliku ülikooli.
Aastatel 1979–1981 töötas ta Karjala ANSV Nadvoitsi asula kooli füüsikaõpetajana.
1981 asus ta teenistusse Karjala ANSV Riikliku Julgeoleku Komitees: töötas Kalevala rajooniosakonna ja Kostomuški linnaosakonna operatiivvolinikuna, oli Medvežegorski riikliku julgeoleku rajoonijaoskonna ja Karjala Vabariigi terrorismivastase osakonna ülem.
1995 viidi Nurgalijev üle teenistust jätkama Venemaa Föderaalse Vastuluureteenistuse keskasutusse ja selle reorganiseerimise järel Venemaa Föderatsiooni Föderaalsesse Julgeolekuteenistusse, kus teenis organisatsioonilis-inspektorvalitsuses peainspektorina ning Sisejulgeolekuvalitsuse osakonnajuhatajana.
Aastatel 1998–1999 teenis Nurgalijev Venemaa presidendi kontrolli peavalitsuses osakonnajuhatajana.
Aastatel 1999–2000 oli ta Venemaa Föderaalse Julgeolekuteenistuse majandusjulgeoleku departemangu salakauba ja ebaseadusliku naгkootikumise käitlemise vastu võitlemise valitsuse ülem.
Aastatel 2000–2002 oli Nurgalijev FSB direktori asetäitja, inspektorvalitsuse ülem. 
2002. aasta juunis määrati Nurgalijev Venemaa siseministri esimeseks asetäitjaks ja kriminaalmiilitsa ülemaks. Ta juhtis siseministeeriumi organiseeritud kuritegevuse ja uimastikaubandusega tegeleva allüksuse tööd, sealhulgas võitlust rahvusvahelise terrorismi ja ekstremismiga.
2004. aasta jaanuarist oli Nurgalijev Venemaa siseministri kohusetäitja. Sama aasta märtsis määrati ta siseministriks.
Alates 2006. aasta veebruarist on Nurgalijev ametikohast lähtudes Venemaa Rahvusliku terrorismivastase komitee liige ja komitee esimehe asetäitja.
Tema ametiajal siseministrina nimetati 2011. aastal miilits ümber politseiks ja algatati ümberakrediteerimine, mille käigus vähendati politsei isikkoosseisu enam kui viiendiku võrra. Augustis 2011 väitis Nurgalijev, et selle kava rakendamise käigus on korruptsioon tema ministeeriumis välja juuritud. 
Kohe pärast Dmitri Medvedevi saamist peaministriks, vabastati Nurgalijev siseministri kohalt. 2012–2023 oli ta Venemaa Julgeolekunõukogu sekretäri asetäitja ning alates jaanuarist 2023 on ta Julgeolekunõukogu sekretäri esimene asetäitja.
Isiklikku.
Rašid Nurgalijev on abielus. Tal on kaks poega, kes on mõlemad ohvitserid. Nurgalijev on rahvuselt tatarlane.
Nõukogude Liidu marssal

Nõukogude Liidu marssal (vene keeles "Маршал Советского Союза") oli "de facto" Nõukogude Liidu kõrgeim sõjaväeline auaste ("de iure" oli kõrgeim auaste Nõukogude Liidu generalissimus, mida kandis vaid Jossif Stalin).
Ajalugu.
Auaste asutati 22. septembril 1935 NSV Liidu Kesktäitevkomitee ja NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu määrusega, see loodi Tööliste ja Talupoegade Punaarmee või Tööliste ja Talupoegade Merelaevastiku isikkoosseisule. Nõukogude Liidu marssali vaste mereväes oli Nõukogude Liidu laevastikuadmiral. 
Esimesena anti auaste 21. novembril 1935 viiele isikule: Vassili Blücherile, Semjon Budjonnõile, Aleksandr Jegorovile, Mihhail Tuhhatševskile ja Kliment Vorošilovile. Neist kolm: Tuhhatševski, Blücher ja Jegorov hukati hiljemalt kolme aasta pärast. 
Nõukogude Liidu marssal oli NSV Liidu kõrgeim sõjaväeline auaste kuni 26. juunini 1945, mil Jossif Stalin sai Nõukogude Liidu generalissimuse auastme, olles Nõukogude ajaloos ainuke isik, kes selle auastme sai. Pärast tema surma 5. märtsil 1953 oli Nõukogude Liidu marssal taas NSV Liidu kõrgeim auaste.
Kokku anti Nõukogude Liidu marssali auaste 41 isikule. Algul anti seda sagedamini, nii et korraga oli elus kümmekond marssalit, pärastpoole harvemini. Viimasena sai selle auastme NSV Liidu kaitseminister Dmitri Jazov 1990. aasta aprillis. Jazov oli viimane elus olev Nõukogude Liidu marssal, kes suri alles 2020. aastal. 
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal lõpetati auastme väljaandmine. 1993 kehtestati selle asemel Venemaa marssali auaste, mida on läbi aegade välja antud vaid korra: 11. novembril 1997 Igor Sergejevile. Nõukogude Liidu marssali auastet ei tunnistatud kehtetuks ega asendatud Venemaa marssali auastmega. 
Auastme pälvinud isikud olid üldiselt kaadrisõjaväelased, neli neist olid ka sõjaväelisi ametikohti täitnud poliitikategelased: Stalin, Lavrenti Beria, Nikolai Bulganin ja Leonid Brežnev. Beria sai marssali auastme sellepärast, et kogu KGB isikkoosseis võrdsustati sõjaväelastega ja julgeolekutöötajate erilised auastmed asendati automaatselt vastavate sõjaväeliste auastmetega. 
Kuuelt Nõukogude Liidu marssalilt võeti marssali auaste hiljem ära. Need olid Tuhhatševski, Blücher, Jegorov, Grigori Kulik, Beria ja Bulganin. Sealjuures Blücher suri ülekuulamise ajal peksmise tagajärjel, kui ta oli veel marssal, ja marssali auaste võeti talt ära postuumselt. Bulganin alandati kindralpolkovnikuks.Tuhhatševski, Blücher, Jegorov ja Kulik rehabiliteeriti postuumselt ning neile anti marssali auaste tagasi. Beria ja Bulganin oma auastet tagasi ei saanud.
Aleksandr Jegorov

Aleksandr Jegorov (vene keeles Александр Ильич Егоров; 25. oktoober 1883 Buzuluk, Samara kubermang, Venemaa Keisririik – 22. veebruar 1939 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, üks viiest esimesest Nõukogude Liidu marssalist (1935).
Ta astus 1901 vabatahtlikuna 4. Niasviži grenaderipolku. 1902 astus ta Kaasani junkrute jalaväekooli ja sai kohe allohvitseri auastme. 5. mail (vkj. 22. aprillil) 1905, seoses kooli lõpetamisega sai ta alamporutšikuks. 10. novembril 1908 sai ta porutšikuks, 22. novembril (vkj. 15. novembril) staabikapteniks, 12. juunil (vkj. 30. mail) 1916 kapteniks, 10. detsembril (vkj. 27. novembril) 1916 alampolkovnikuks ja 22. novembril (vkj. 9. novembril) 1917 polkovnikuks. Ajutise valitsuse bürokraatia tõttu ülendati ta polkovnikuks valitsuse korraldusega, mis oli alla kirjutatud pool kuud pärast Oktoobrirevolutsiooni, millega see valitsus kukutati.
Oma autobiograafia järgi hakkas ta 1904 toetama esseere ja astus 1909 nende erakonna liikmeks. Esseeriks jäi ta kuni Oktoobrirevolutsioonini. Kuid jaanuaris 1918 liitus ta juba Punaarmeega.
26. septembrist 1935 kuni 11. maini 1937 oli ta Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Kindralstaabi ülem.
Veebruaris 1937 külastas Eestit, arreteeriti 27. märtsil 1938 ja hukati. Rehabiliteeriti 1956. aastal.
Toamasina Ülikool

Toamasina Ülikool on ülikool Madagaskaril Toamasina linnas. 1988. aastani oli see osa Madagaskari Ülikoolist.
Tveri karjala keel

Tveri karjala keel ("tiverin karielan kieli") on karjala keele murre, mis tänu kauasele isolatsioonile sugulaskeeltest säilis arhailisemas vormis kui teised karjala keele murded.
Tverikarjala keel kuulub läänemeresoome keelte hulka ning seda räägib 14 600 karjalast Tveri ja Moskva oblastis.
Jean Cocteau

Jean Maurice Eugène Clément Cocteau (5. juuli 1889 Maisons-Laffitte – 11. oktoober 1963 Milly-la-Forêt) oli prantsuse kirjanik, kunstnik ja filmilavastaja. Ta oli üks 20. sajandi silmapaistvamaid avangardkunstnikke ning avaldas suurt mõju muu hulgas sürrealistlikule ja dadaistlikule liikumisele.
William Quantrill

William Clarke Quantrill (ka Quantrell; 31. juuli 1837 – 6. juuni 1865) oli lõunaosariikide sisside väepealik Ameerika Ühendriikide kodusõjas. 
Ta oli pärit Ohio osariigist. Enne kodusõda oli ta õpetaja ja talunik. Ta ei allunud Lõuna regulaarväele, ent ülendati regulaarväe poolt sellegipoolest kapteniks. Korraldas augustis 1863 sisside ühendväega kättemaksuaktsioonina veresauna Lawrence'i linnas Kansase osariigis. Suri Kentuckys Taylorsville'is kuulihaavast. Teda on peetud nii külmavereliseks mõrtsukaks – pärast seda, kui põhjaosariikide armeeüksustele anti käsk vangi langenud sisse mitte ellu jätta (vastavalt kindral Hallecki määrusele nr 2 13. märtsil 1862 käsitleti vangi langenud lõuna sisse mitte sõjavangidena, vaid röövlite ja mõrtsukatena, kes kõik hukatakse), vastasid nood samaga – kui ka uljaks ratsakangelaseks. Sõja järel levis kuuldusi, nagu jäänuks ta tegelikult ellu.
Faro

Faro on kaardimäng. 
See oli üks 18. ja 19. sajandi populaarsemaid kaardimänge, mille käigus mängijad tegid teatud kaartidele panuseid. Kaardisegajast võeti kaotuskaart, millele tehtud panused läksid pangale, ja võidukaart, millele panustanud võitsid. Faromängus oli pankuril ehk kaarditõmbajal mitmeid sohitegemise viise. Ausas faros on nii pankuril kui ka mängijatel võrdne võimalus võita, seetõttu kohtab tänapäeval seda mängu kasiinodes väga harva.
Dixie (laul)

"Dixie" (ka "I Wish I Was in Dixie", "Dixie's Land") on Ameerika laul.
"Dixie" kirjutati 1859 minstrelite (neegriteks võõbatud valgete) trupile. Selle sõnad on orjusest vabastatud neegrist, kes soovib oma istandusse tagasi. Lõunaosariikide eraldumisega sai "Dixie" viis nende mitteametlikuks hümniks, sõnad tehti uued. Pole välistatud, et viis pärineb neegritelt.
Joseph Orville Shelby

Joseph Orville Shelby (12. detsember 1830 – 13. veebruar 1897) oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni sõjaväelane.
Ta oli kodusõjas lõunaosariikide ratsaväe kindral. Shelby tegi Missouri osariigis Missouri vabatahtlikega (nn Raudbrigaadiga) edukaid ja vastasele suurt kahju tekitanud pikki ründeretki. Osales Wilson's Creeki lahingus.
Bushwhackers

Bushwhackers (võsahulgused) olid Ameerika Ühendriikide lõunaosariiklastest sissid, kes tegutsesid USA kodusõja ajal peamiselt Missouri osariigis, aga ka mujal. 
Nad ei allunud lõunaosariikide regulaararmee käsuliinile, vaid tegutsesid omapäi. Võsahulguste rühmad moodustusid noortest, sageli teismelistest meestest, kes üritasid kaitsta oma kodukohti põhjaosariiklastest sissetungijate eest. Sageli oli nende pereliikmeid juba hukatud ja nende vara hävitatud. Reeglina polnud neil pistmist orjandusega, siiski olid Põhja sõjajõudude kõrval nende peamisi sihtmärke mustanahalised ja sakslased. Nende tegevus jätkus mõnel pool ka peale kodusõja ametlikku lõppu.
Tuntud võsahulguseid:
William Clarke Quantrill,
John Singleton Mosby,
William T. Anderson ehk "Bloody Bill",
John Thrailkill,
Charles Fletcher Taylor,
George Todd,
Archie J. Clement,
John McCorkie,
Thomas Coleman Younger,
Riley Crawford
jt.
Põhjaosariigi kindralid kuulutasid võsahulgused mitte sõdivaks pooleks, vaid „bandiitideks“, kelle puhul vange ellu ei jäeta. Võsahulgused talitasid vastastega samuti.
USA kirjanik Daniel Woodrell on võsahulguste võitlustest ja Lawrence'i veretööst kirjutanud 1986 ilmunud raamatu "Woe to Live On" (eesti keeles "Häda ellujäänuile", ilmunud kirjastuses Jumalikud Ilmutused, 2009). Romaani põhjal on Hollywoodis 1999 lavastatud film "Ride with the Devil" (eestikeelse pealkirjaga "Kuradiga sadulas"), režissöör Ang Lee, peaosas Tobey Maguire. Võsahulgustest on tehtud teinegi film, 1976 lavastatud "The Outlaw Josey Wales" ("Lindprii Josey Wales"), režissöör ja peaosas Clint Eastwood.
Eufemism

Eufemism ehk peitesõna on mahendav väljend, mida kasutatakse ebasündsa või teatavas situatsioonis sobimatuks peetava sõna või väljendi asemel. 
Eufemismi antonüüm on düsfemism, mis on kas solvava tähendusega või irooniline peitesõna või -väljend.
Sõna "eufemism" on tulnud vanakreeka sõnast "" ("eufemia"), mis tähendab "heaendeliste sõnade kasutust", mis omakorda tuleneb vanakreeka sõnatüvedest "eû" () ehk "hea, hästi" ning "phḗmē" (φήμη) ehk "prohvetlik kõne; kuulujutt, jutt". Etümoloogiliselt on "eufemism" jumalateotuse vastand. Vana-Kreeka kõnelejad kasutasid sõna "eufemism" samuti eufemismina ning see tähendas "püha vaikust pidama" (läbi vaikimise hästi kõnelema).
Kasutamise põhjused.
Mõndasid eufemisme kasutatakse koomilise efekti eesmärgil, samas kui teisi kasutatakse selleks, et otseselt tähenduselt tähelepanu eemale hajutada. Eufemisme kasutatakse tabuks peetavatest teemadest (näiteks puue, seks, väljaheited, surm) viisakal moel rääkimiseks ja vandumise vältimiseks.
Minevikus kasutati eufemisme rohkesti küttimisel ja kalastamisel, et mitte peletada saaklooma. Eufemistlikud on ka edu soovimise ütlus "Kivi kotti!" jahi- või kalamehele ning uuemal ajal levinud "Nael kummi!" autojuhile ja "Head põrumist!" eksamile minevale õppurile.
Sündsus ja head kombed on nõudnud varjatud kehaosade nimetuste ning suguakti kirjeldavate sõnade vältimist või nende asemele viisakamate otsimist. Näiteks "perse" asemel "pee, nimetamata koht, pehme koht, tagumik, taguots, tagument, tagumentum" (võõrliide oma tüve küljes on eesti keeles haruldane!)", patarei, kannikad, ahter", "istumine, istmik", lastekeelsed "pepu, tussu". Püsivaimalt on anatoomia ja füsioloogia vallas sobinud ladinakeelsed sõnad.
Kuigi maailm on suuresti muutunud ning inimese sõltuvus loodusest vähenenud, hirm loodusnähtuste ja loomade ees väiksem, kasvatus ja kombed vabamad, ei kao eufemismid ka nüüdismaailmast kuhugi. Eufemisme on poliitikas: "konstruktiivne lähenemine" (hrl tähenduseta), konkreetse "Rootsi esindaja" asemel ebamäärane "ühe Skandinaavia riigi esindaja", "vaesuspiiri" asemel "toimetulekupiir"; majanduses: "raha" või "summade" asemel "vahendid", "hindade tõstmise" asemel "hindade korrigeerimine"; pedagoogikas: "kooli poolelijätjad" asemel "kontingendi kadu".
Moodustamisviisid.
Perifraas ehk ümberütlus.
Näiteks "joodiku" asemel "alkoholilembene mees" (või "naine"); "purjus" asemel "ebakaine, ebakaines olekus, alkoholijoobes, kaaluta olekus"; "prostituutide" asemel "kompleksivabad tüdrukud, sekstöötajad, müüdava armastuse preestrinnad"; "kukkus" asemel "võttis maaga kontakti"; "korvpallur sõimas kohtuniku läbi" asemel "korvpallur kasutas kohtuniku suhtes verbaalseid mõjutusvahendeid."
Üldisem või ebamäärasem sõna täpse otseütleva asemel.
Näiteks "on rase" asemel "kannab, on sedapsi" või perifraasid "ootab peenikest peret, on käima peal, on palli alla neelanud"; "WC" asemel "kus keiser jala käib", "hea koht; laiskuse" asemel "viitsimatus."
Võõrsõna omasõna asemel.
Näiteks "peenis, ekskremendid."
Lühendis.
Näiteks "ell, p..." või "pee."
Moonutis.
Näiteks slängisõnad "pelts, pelta, peller" (&lt; "peldik")", kemps, kemmer, kemmergiine" (&lt; "kemmerg").
Vladimir Beklemišev

Vladimir Nikolajevitš Beklemišev (22. september 1890 Grodno – 4. september 1962 Moskva) oli vene zooloog-entomoloog ja parasitoloog.
Tema üheks tuntumaks tööks on selgrootute võrdleva anatoomia käsiraamat, mis ilmus kolmes trükis (1944, 1950, 1964). Ta on ka konsortsiumi mõiste kasutuselevõtjaid ökoloogias.
Leonti Ramenski

Leonti Grigorjevitš Ramenski (vene keeles Леонтий Григорьевич Раменский; 18. juuni 1884 Peterburi – 27. jaanuar 1953 Moskva) oli NSV Liidu botaanik ja ökoloog.
1908 osales ta ekspeditsioonil Kamtšatkale. Ekspeditsiooni juhtis F.P. Rjabušinski ning see uuris Kamtšatka soid ja järvi ning õppis tundma sealseid samblaid ja veetaimi. Ta kirjeldas üksikasjalikult sealseid järvi ja Paratunskaja tundrat ning aitas ilma vaadelda. Koos teiste ekspeditsiooni liikmetega uuris ta Tarjinski lahte, mida tänapäeval nimetatakse Krašeninnikovi laheks, Paratunskaja orgu, Korjaki Sopkat ja Avatša tundrat.
Ta lõpetas 1916 Petrogradi ülikooli. 1911–1928 töötas ta Voroneži kubermangus, sealhulgas Voroneži ülikoolis. 1935 sai ta bioloogiadoktoriks.
Alates 1928 töötas ta Soo- ja Niidukultuuride Riiklikus Instituudis, mis nimetati hiljem ümber V.R. Williamsi nimeliseks Üleliiduliseks Söötade Teadusliku Uurimise Instituudiks. 1932–1934 üldistati tema juhtimisel andmeid eri tüüpi niitude leviku kohta NSV Liidu oblastites ja liiduvabariikides. Ta vastutas nende andmete eest kogu NSV Liidu ulatuses. Tema tööd fütotsönooside kohta said laia tunnustuse osaliseks ning soodustasid heinamaade ja karjamaade ratsionaalset kasutamist.
Ramenski oli üks maastikumorfoloogia alusepanijaid. Tema järgi on geograafiline maastik kindel maa-ala, millel on ühesugune teke ja minevik, ühesugune geoloogiline aluspõhi, reljeef ja kliima, hüdroloogilised ja soojuslikud tingimused ning biotsönoosid.
Ramenski oli taimkatte diskreetsuse kontseptsiooni kriitik. Ta oli seisukohal, et iga liigi levila on isesugune ning mingi piirkonna kliima ja teiste elutingimuste muutudes muutub sealsete liikide levila ja arvukus levila piires teistest liikidest sõltumatult. Ramenski järgi on taimkate taimeliikide asurkondade katkematu mosaiik, mida seovad omavahel sarnased keskkonnatingimused. Sellega astus ta vastu Vladimir Sukatšovi teooriale, mille järgi olid maastikud nagu mingid superorganismid, mis oleks võimaldanud looduses maastikele kindlaid piire tõmmata. Sukatšovi seisukohad olid väga mõjukad, seetõttu oli Ramenski oma elu ajal põlu all ja kogu tema tunnustus on saabunud alles surma järel.
Ta kirjeldas paljude niidutaimeliikide autökoloogilisi parameetreid.
Tihhon Rabotnov

Tihhon Aleksandrovitš Rabotnov (vene keeles Тихон Александрович Работнов, 6. august 1904 Jaroslavl – 16. september 2000 Moskva) oli vene botaanik ja fütotsönoloog, niidutaimestiku uurija.
1924 lõpetas ta Jaroslavli Riikliku Ülikooli agronoomiateaduskonna. Samal aastal asus ta tööle Riiklikus Niiduinstituudis (tänapäeval Ülevenemaaline V.R. Viljamsi nimeline Söötade Teadusliku Uurimise Instituut) Moskva oblastis Lobnjas. Seal töötas ta kuni pensioniea saabumiseni 1967. aastal, üle 40 aasta.
1936 sai ta põllumajandus- ja bioloogiateaduste kandidaadiks, 1947 bioloogiadoktoriks (doktoritöö: "Mitmeaastaste rohttaimede elutsükkel ja nende asurkondade fenotüüpiline koostis niitudel").
Paralleelselt töötas ta Moskva ülikoolis. Ta õpetas kursusi "Niidu majandamine" (alates 1948), "Fütotsönoloogia" (1968–1994) ja "Geobotaanika ajalugu" (kuni 1998). 1968–1981 juhatas ta ülikooli bioloogiateaduskonna geobotaanika kateedrit.
Rabotnov valmistas ette umbes 30 teaduste kandidaati ja avaldas 500 teadustööd. Välismaal oli ta üks enim tsiteeritud vene botaanikutest.
Tema naine oli keemiadoktor ja -professor Revekka Burštein (1904–1992).
Eestis olid tema töödest mõjustatud Kaljo Porki uurimused.
Albaania Eurovisiooni lauluvõistlusel

Albaania on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2004. aastast, kui Anjeza Shahini saavutas lauluga "The Image Of You" 7. koha. Kuna jõuti esikümnesse, pääses Albaania 2005. aastal automaatselt finaali. Albaaniat esindas Ledina Çelo, kes esitas laulu "Tomorrow I Go". 
Ledina ei saavutanud samasugust edu kui Anjeza. Ta sai finaalis 16. koha, mis tähendas, et 2006. aastal pidi Albaania taas poolfinaalis osalema. 2006. aastal esindas Albaaniat Luiz Ejlli, kes oli toona esimene Albaaniat esindanud meesartist ning esimene, kes laulis albaania keeles. Albaania aga finaali ei pääsenud. Finaali ei jõudnud ka Frederik Ndoci 2007. aastal.
Albaaniat 2008. aastal teises poolfinaalis esindanud Olta Boka pääses finaali ja sai seal 16. koha. 2009. aastal esindas Albaaniat Kejsi Tola, kes saavutas lauluga "Carry Me in Your Dreams" poolfinaalis 7. koha ja finaalis 17. koha. 2010. aastal esindas Albaaniat Juliana Pasha lauluga "It's All About You", mis jäi finaalis 16. kohale.
2012. aastal saavutas Rona Nishliu lauluga "Suus" viienda koha, mis on seni Albaania parim koht Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Hääletamise ajalugu (2004–2024 finaalid).
Albaania on "andnud" kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Albaania on "saanud" kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Andorra Eurovisiooni lauluvõistlusel

Andorra on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel kuus korda. 
Debüteeriti 2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel 2004. aastal İstanbulis. Andorra ei ole kunagi finaali pääsenud. Enne debüteerimist olid andorralased võistlusest väga huvitatud, kuid kohalik ringhääling seda ei edastanud (võistlust sai vaadata Prantsusmaa ja Hispaania telekanalite kaudu). 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ennustati Andorrale edasipääsu, kuid poolfinaalis jäädi 12. kohale ning finaali ei pääsetud. Andorra on andnud finaalides Hispaaniale iga kord 12 punkti, välja arvatud ainult 2007. aastal.
Andorra pole pärast 2009. aastat lauluvõistlusel rahapuuduse tõttu osalenud.
Andorra ringhääling RTVA teatas märtsis 2019, et nad on valmis Kataloonia ringhäälinguga Televisió de Catalunya (TVC) Eurovisiooni lauluvõistlusel osalemisel koostööd tegema. Need ringhäälingud tegid koostööd ka aastal 2004, kui Andorra debüteeris. Mais 2019 kinnitas RTVA 2020. aasta lauluvõistlusel mitteosalemist. Andorra valitsev erakond Demokraadid Andorra Eest (Demòcrates per Andorra) teatas novembris 2019, et RTVA plaanib Eurovisiooni lauluvõistlusele naasta, kuid enne tuleb teha kulude hindamine. Andorra naasmist Eurovisiooni lauluvõistlusele on toetanud Andorra turismiministeerium ja paljud endised Andorra esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel. 15. mail 2020 ütles Andorra esindaja 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Susanne Georgi, et on taganud rahastamise riigi naasmiseks lauluvõistlusele. 1. augustil 2020 teatas Georgi, et koosolekul Andorra peaministri Xavier Espot Zamoraga leppisid nad suuliselt kokku, et riik naaseb lauluvõistlusele 2022. aastal, pärast koroonapandeemia loodetavat lõppu.
Hääletamise ajalugu (2004–2009).
Andorra on "andnud" kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Andorra on "saanud" kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt: