Innocentius V

Innocentius V (Pierre de Tarentaise, ka Petrus a Tarentasia või Pietro di Tarantasia; 1224 või 1225 – 22. juuni 1276) oli paavst jaanuarist juunini 1276. Ta oli 185. paavst ja esimene dominiiklane, kes sai paavstiks. Hiljem on dominiiklastest saanud paavstiks veel Benedictus XI, Pius V ja Benedictus XIII.
Pierre de Tarentaise sündis Prantsusmaal Champagny-en-Vanoise'is ja astus 16-aastaselt umbes 1240. aastal Lyonis dominiiklaste ordusse. Ta õppis Pariisi Ülikoolis teoloogiat, sai juunis 1259 magistrikraadi ja oli hiljem Pariisis teoloogia õppetooli õppejõud. Ta töötas koos Albertus Magnuse ja Aquino Thomasega välja dominiiklaste õppemetoodika. Ta oli 1264–1267 ja 1269–1272 Prantsusmaa priovintsiaal ning pidas jutlusi ristisõja korraldamiseks.
Tarentaise sai 6. juunil 1272 Lyoni peapiiskopiks ja 3. juunil 1273 Ostia kardinalpiiskopiks. Ta osales Lyoni II kirikukogu ettevalmistamises ja hiljem kirikukogu töös. Ta viis 15. juulil 1274 läbi Bonaventura matuseteenistuse ja pidas matustel jutluse. Ta saatis Gregorius X-t 1275–1276 tagasiteel Rooma.
1276. aasta esimene konklaav.
Innocentius V valiti paavstiks 21. jaanuaril 1276 Arezzo katedraalis ja pühitseti ametisse peetripäeval 22. veebruaril Rooma Peetri kirikus kardinal Giovanni Gaetano Orsini (hilisem paavst Nicolaus III) poolt.
20.–21. jaanuarini 1276 toimunud konklaavil osales 13 kardinali. Need olid esimesed paavsti valimised, mis peeti Lyoni II kirikukogu korralduse alusel sätestatud reeglite järgi ehk konklaavil. Innocentius V valiti paavstiks konklaavi 1. voorus.
Konklaavil osalenud kardinalid
Suhted Sitsiiliaga.
Innocentius V kinnitas 2. märtsil 1276 Sitsiilia kuninga Charlesi Rooma senaatoriks ja keiserlikuks vikaariks Toscanas.
Ta saavutas lepituse Charlesi ja Genova vahelises tülis.
Suhted Bütsantsiga.
Innocentius V teatas Bütsantsi keisrile Michael VIII-le, et Sitsiilia kuningas Charles kavatseb Konstantinoopoli tagasi vallutada. Ta nõudis Kreeka vaimulikelt paavsti primaadi ja katoliku kirikus kehtiva Nikaia-Konstantinoopoli usutunnistuse versiooni tunnustamist.
Paavst määras mais 1276 Bütsantsi legaadiks frantsiskaani munga Girolamo Masci (hilisem paavst Nicolaus IV), kuid suri enne, kui legaat jõudis Itaaliast lahkuda.
Suhted Portugaliga.
Innocentius V teatas 31. märtsil 1276 kardinal Pedro Julião, et kui Braga dekaan Fernão Anes de Portocarreiro sureb, peavad tema varad saama Martinho Peres de Portocarreiro ja João Martins de Soalhães.
Suhted Saksamaaga.
Gregorius X lubas Saksa kuninga Rudolf I kroonida 2. veebruaril 1276 Saksa-Rooma keisriks, kuid paavsti surma tõttu jäi kroonimistseremoonia ära. Vahepeal võimule saanud Innocentius V teatas 9. märtsil ja 17. märtsil Rudolfile, et ta lükkaks Rooma tuleku mõneks ajaks edasi, kuni kuuria ja Sitsiilia kuninga Charles'i vahelised erimeelsused saavad lahendatud.
Sisepoliitika.
Innocentius V püüdis lahendada Pisa ja Toscana liiga vahelist tüli. Ta saatis legaadina Toscanasse Siena Ambrosiuse.
Suhted kiriku institutsioonidega.
Innocentius V saatis laiali serviitide ordu.
Innocentius V kultuuriloos.
Ta kirjutas kommentaarid Petrus Lombarduse "Sententsidele" ning traktaadid "De unitate formæ", "De materia", "De æternitate mundi" ja "De intellectu et voluntate".
Tema ajal külastas kuuriat alkeemik Arnaldus de Villa Nova.
Surm.
Innocentius V suri 22. juunil 1276 Roomas ja maeti Lateraani basiilikasse.
Paavst Leo XIII kuulutas ta 9. märtsil 1898 õndsaks. Tema mälestuspäeva peetakse 22. juunil.