tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vladimir Heinrichsen

Vladimir Heinrichsen (4. jaanuar 1929 Tallinn – 29. jaanuar 2009 Tallinn) oli eesti raadioinsener ja tehnikateadlane. 
Haridus.
Õppinud Nõmme Gümnaasiumis 1942–1944, Tallinna Elektromehaanika Tehnikumis raadiotehnika erialal 1944–1948. Lõpetas TPI mehaanikateaduskonna mehaanika erialal 1954; Leningradi Elektrotehnilise Sideinstituudi raadiotehnika, raadioside ja raadiolevi erialal 1957; aspirantuur automaatika-telemehaanika erialal TPIs 1959–1962. 
Teaduskraad ja kutse.
Tehnikateaduste kandidaat (Leningradi Elektrotehniline Sideinstituut) 1966; vanemõpetaja 1962; dotsent 1969; erakorraline professor 1993. 
Täiendusõpe.
NSV Liidu Keskne Side Uurimisinstituut; Tallinna Raadioelektroonika konstrueerimise büroo ja elektritööstuse planeerimise ja juhtimissüsteemide teadusliku uurimise ja projekteerimise tehnoloogiline instituut 1971–1972; Marksismi-Leninismi Ülikool EKP Tallinna linnakomitee juures 1975; Eesti NSV TA Küberneetika Instituudi Arvutustehnika EKB 1981; Moskva Elektrooniline Sideinstituut 1882; Moskva, Leningradi, Minski ja Taganrogi raadio- ja sidetehnilised instituudid; tutvumiskülastused Budapesti, Helsingi, Stockholmi, Göteborgi, Londoni, Edinburghi, Pariisi, Grenoble’i, Lyoni, Milano, Riia, Kaunase ja NSV Liidu raadio- ja sidetehnilistesse instituutidesse ning laboritesse. 
Teenistus.
Eesti NSV Ministrite Nõukogu Raadiokomitee raadiotehnik 1948–1950; raadiojaamas RV 1951–1952; Eesti Vabariikliku Raadiokeskuse vanemtehnik, insener 1953–1954, 1957–1959; töötanud Eesti Projektis, Eesti Tööstusprojektis 1954–1961; RPI Estonprojekti vaneminsener 1958.
TTÜs 1962–2009: automaatika ja telemehaanika kateedri vanemõpetaja 1962–1966; raadiotehnika kateedri dotsent 1966–1993; kateedrijuhataja 1966–1976; katsekoja osakonnajuhataja; raadio- ja sidetehnika instituudi sidetehnika õppetooli erakorraline professor 1993–1999, õppetooli juhataja 1993–1998; sidetehnika õppetooli hoidja, projektijuht 1999–2000; katsekoja sidetehnika seadmete labori juhataja 2000–2004; raadio- ja sidetehnika instituudi insener 2004–2009; emeriitdotsent 2006. 
Teadustöö põhisuunad.
Signaalide töötlemise meetodite ja vahendite rakendamine hüdroakustiliste ja kõnesignaalide spektri analüsaatorites ning automaatsetes mõõtekompleksides. Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, 9 õpikut jm õppevahendit, omab 2 autoritunnistust. 
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
Üleliidulise Raadiotehnilise Teaduslik-metoodilise nõukogu liige 1968–90; TPI nõukogu liige 1966–76; NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi raadiotehnika teaduslik-metoodilise nõukogu liige a-st 1968; automaatika nõukogu liige; signaalitöötlemisalase uurimissuuna juhendaja TPIs. Eesti Elektroonikaühingu juhatuse liige; Eesti Elektriinseneride Liidu juhatuse liige; Eesti Elektrotehnika Komitee juhatuse liige; A. S. Popovi nim Raadiotehnika ja Elektriside Teaduslik-tehnilise ühingu (RESTÜ) juhatuse liige; RESTÜ raadioelektroonika sektsiooni aseesimees; kuulunud vabariikliku raadiotehnika ja pooljuhttööstuse ning põllumajanduse automatiseerimise komiteedesse. Raadioelektroonika Tehnikaprogressi rahvaülikooli ühiskondlik rektor (8 aastat).
Sisley

CFEB Sisley, rohkem tuntud kui Sisley Paris, on sõltumatu prantsuse luksuskosmeetika-, nahahooldus-, juuksehooldus- ja parfüümifirma. Ettevõte arendab taimedest saadud toimeainetel põhinevaid ja erinevatele nahatüüpidele sobivaid niisutamise, vananemisvastaseid, päikesekaitsevahendi või meigi tooteid.
Firma lõid Jean-François Laporte ja Roland de Saint-Vincent aastal 1972. Hubert d'Ornano omandas selle aastal 1976, nimetades selle ümber prantsuse impressionisti Alfred Sisley järgi.
Firma fookus on fütokosmeetika viljelemisel.
Académie des Beaux-Arts

Académie des Beaux-Arts (Kaunite Kunstide Akadeemia) on Prantsusmaa akadeemiline organisatsioon, üks viiest Institut de France'i akadeemiast.
Akadeemia loodi 1816. aastal, kui liideti Académie de peinture et de sculpture (Maalimise ja skulptuuri akadeemia; loodud 1648), Académie de musique (Muusikaakadeemia; loodud 1669) ja Académie d'architecture (Arhitektuuri akadeemia; loodud 1671).
Liikmed on jaotatud üheksasse sektsiooni: maalikunst, skulptuur, arhitektuur, trükikunst, muusika, vabad (assotsieerumata) liikmed, kino ja audiovisuaalkunst (alates 1985), fotograafia (alates 2005) ja koreograafia (alates 2018).
Sanna Aaslav-Kaasik

Sanna Aaslav-Kaasik (sündinud 11. jaanuaril 2001 Tallinnas) on eesti veemootorisportlane.
Ta lõpetas 2019. aastal Kuusalu Keskkooli. Harrastas kooliajal kergejõustikku ja jalgpalli. 
Veemotospordiga hakkas ta tegelema 2012. aastal Tallinna Veemotoklubis oma isa Uku Aaslav-Kaasiku juhendamisel. 
Sanna on tulnud paadiklassis F-125 kolmel korral (2018, 2019 ja 2021) Eesti meistriks ja ühel korral (2018) Balti meistriks. 
Euroopameistrivõistlustel sai F-125 klassis 2019. aastal hõbemedali.
Maailmameistrivõistlustel võitis Sanna F-125 klassis 2021. aastal kuldmedali ning 2019. aastal hõbeda. Juunioride paadiklassis GT-15 sai 2016. aastal pronksmedali.
Isiklikku.
Tema isa Uku Aaslav-Kaasik on ja vanaisa Lembit Aaslav-Kaasik olid tuntud veemotosportlased.
Viilork

Viilork (ka "tuulamishark", "küüsik") on kühvlitaoline 5–9 laia puupiiga hark teravilja tuulamiseks.
Viilorki kasutati 19. sajandil peamiselt Saaremaal ja Muhus, aga ka Lätis Kuramaal. Mandril oli tuulamiseks kasutusel hõreda põhjaga sari. Viilorgiga visati vili rehealuse avatud värava kohale üles - tuul kandis aganad eemale, terad langesid alla. Lõuna-Eestis tõsteti sarnase kujuga "(rehe)käpa" abil vilja tuulamise ajaks sarja sisse.
Neoliitikumi pikkmaja

Neoliitikumi pikkmaja on neoliitikumis ehk 4.–2. aastatuhandel eKr Euroopa esimeste talupidajate seas populaarne olnud elamutüüp. Hoone olemasolu on kindlaks tehtud siiani maapinnas olevate vundamendiaukude põhjal.
Ehitus.
Pikkmaja oli ühekorruseline ning selle laius oli 5,5–7 meetrit ning pikkus 20–48 meetrit. Elamu põhiplaan oli alati ristkülikukujuline. Tihtipeale ehitati majad põhja-lõuna suunal. Hoone oli jaotatud üheks kuni kolmeks eraldi otstarbega osaks, olenevalt pikkusest. Teadaolevalt on tegemist ühe esimese puitsõrestikule ehitatud konstruktsiooniga. Välisseinad olid segust, mis koosnes savist, murust ja õlgedest, katus oli kaetud puidust laastude, puidu koore või õlgedega. Aknaid pikal majal ei olnud ning sissepääsuks oli vaid üks uks, enamasti lõunapoolses otsas. 
Kasutus.
Eeldatavasti asusid lõunapoolses otsas tööruumid, kuna see oli kõige suurema valgusega ruum, keskel eluruumid koos küttekehadega ning põhjapoolne ots oli kasutusel aidana. Ühe kogukonna moodustasid viis kuni kaheksa pikka maja, elanike arv oli kuni 250. Ühes majapidamises elas kaks või kolm põlvkonda, 20–30 inimest.
Jistebnice

Jistebnice (saksa keeles "Jistebnitz") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Jistebnice asub Táborist 13 km loodes, České Budějovicest umbes 56 km põhjas ja Praha kesklinnast ligikaudu 67 km lõunas.
Jistebnice paikneb merepinnast 578 meetri kõrgusel.
Jistebnicet on esmamainitud 1262. aastal.
Jistebnice olulisemad vaatamisväärsused on aastatel 1380–1385 ehitatud gooti stiilis Püha Miikaeli kirik, 1864. aastal valminud koolihoone, 1555. aastal ehitatud raekoda, 16. sajandi teisel poolel rajatud väike loss, kivist purskkaev aastast 1729 ja inglise pargiga loss (ehitatud aastatel 1876–1882).
Leo Eentalu

Leo Eentalu (kuni 1938 Leo Sommer; 5. mai 1930 Kolgaküla, Kõnnu vald, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 25. detsember 2006 Harju maakond) oli eesti veemootorisportlane. 
Ta võistles aastatel 1962–1971 Loksa eest. Tuli 1968. aastal sportpaatide 250 cm3 võistlusklassis (AU) Eesti NSV meistriks ning sai 1966. aastal Eesti NSV meistrivõistlustel sportpaatide 250 cm3 võistlusklassis (UA) hõbemedali.
Horní Jelení

Horní Jelení (saksa keeles "Ober Jeleni") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Pardubice ringkonnas. Horní Jelení asub Pardubicest ligikaudu 23 km idas.
Horní Jelenít on esmamainitud 1472. aastal. Horní Jelení sai linnaõigused 1912. aastal. 2006. aastal anti Horní Jeleníle vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Bagdadi ejalett

Bagdad ejalett (osmanitürgi keeles ایالت بغداد) oli Osmanite Iraagi ejalett, mille keskmes oli Bagdad. See kestis aastatel 1535–1864, kuigi aastatel 1623–1638 okupeeris seda Safavidi riik.
Antigeeni kiirtest

Antigeeni kiirtest (inglise "rapid antigen test" ehk RAT, ka RADT) ehk kiirtest on kiirdiagnostiline test, mis sobib ravipunktis tehtavaks testimiseks ja mis tuvastab otseselt antigeeni olemasolu või puudumise. Seda kasutatakse tavaliselt SARS-CoV-2, COVID-19 põhjustava viiruse tuvastamiseks. Kiirtestid on valku tuvastavate külgvoolutestide liik, mis eristab seda teistest meditsiinilistest testidest, mis tuvastavad antikehasid (antikehade testid) või nukleiinhappeid (nukleiinhappe testid), kas laboratoorselt või ravipunktis. Kiirtestid annavad tavaliselt tulemuse 5 kuni 30 minutiga, nõuavad minimaalset koolitust või infrastruktuuri ning neil on märkimisväärsed kulueelised.
Kasutamine.
Kiirtestide tavalised näited on järgmised:
COVID-19 antigeeni kiirtestid.
COVID-19 antigeeni kiirtestid on üks nende testide kõige kasulikumaid rakendusi. Sageli nimetatakse neid külgvoolutestideks ja need on andnud maailma valitsustele mitmeid eeliseid. Neid on kiire rakendada minimaalse väljaõppega, nad pakuvad märkimisväärseid kulueeliseid, maksavad vaid murdosa olemasolevatest PCR-testi vormidest ja annavad kasutajatele tulemuse 5-30 minuti jooksul. Antigeeni kiirtestid on leidnud oma parima kasutuse massilise testimise või kogu elanikkonda hõlmava sõeluuringu osana. Nad on nendes lähenemisviisides edukad, sest lisaks eespool nimetatud eelistele tuvastavad nad ka need isikud, kes on kõige nakkusohtlikumad ja võivad potentsiaalselt levitada viirust paljudele teistele inimestele. See erineb veidi teistest COVID-19 vormidest, nagu PCR, mida üldiselt peetakse kasulikuks testiks üksikisikute jaoks.
Teaduslik alus ja aluseks olev bioloogia.
Antigeenitestid ja antikehade testid on sageli üht või teist tüüpi immunotestid (IA), näiteks dipstick IA või fluorestsentsimmunotestid, kuid RAT on immunokromatograafiline test, mis annab visuaalseid tulemusi, mida saab näha palja silmaga. Seda peetakse kvalitatiivseks, kuid RAT-testimise kogemustega isik saab tulemusi hõlpsasti kvantifitseerida. Kuna tegemist on sõeltestiga, siis kui testi tundlikkus ja spetsiifilisus on suhteliselt madalad, tuleks tulemusi hinnata kinnitavate testide, näiteks PCR-testide või "western blot" meetodi alusel.
Üks antigeenitestile omane eelis antikehade testi ees (nt antikehasid tuvastavad HIVi kiirtestid) on see, et immuunsüsteemil võib pärast nakkuse algust võtta aega antikehade tekkimiseks, kuid võõrkehade antigeen on kohe olemas. Kuigi mis tahes diagnostilises testis võib esineda valenegatiivseid tulemusi, võib see latentsusperiood avada eriti laia tee valenegatiivsetele tulemustele antikehade testide puhul, kuigi üksikasjad sõltuvad sellest, millise haiguse ja millise testiga on tegemist. Antigeeni kiirtestide valmistamine maksab tavaliselt umbes 5,00 USA dollarit.
Uku Aaslav-Kaasik

Uku Aaslav-Kaasik (sündinud 18. juunil 1974 Tallinnas) on eesti veemotosportlane.
Veemotospordiga hakkas ta tegelema 1984. aastal oma isa Lembit Aaslav-Kaasiku juhendamisel. 
Oli 250 cm3 sportpaatide võistlusklassis (SA või S-250) aastatel 1985–1989 6-kordne Eesti NSV noortemeister ja 1989. aastal NSV Liidu noortemeister. 
Tuli erinevates võistluklassides aastatel 1994–2012 6 korda Eesti ja 5 korda Balti meistriks. 
Sai 2008. aastal maailmameistrivõistlustel 500 cm3 vormelpaatide võistlusklassis (F-500) pronksmedali. 
Isiklikku.
Tema isa Lembit oli, vend Ahto, poolvennad Erik ja Lembit ning tütar Sanna Aaslav-Kaasik on samuti veemotosportlased.
Týnec nad Labem

Týnec nad Labem (varem Labská Týnice või Týnec na Hůrkách, saksa keeles "Elbeteinitz") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kolíni ringkonnas. Týnec nad Labem asub Elbe (Laba) jõe ääres, Kolínist umbes 11 km ja Praha kesklinnast ligikaudu 67 km idas.
Asulat on esmamainitud 1110. aastal. Linnaõigused sai Týnec nad Labem 1600. aastal.
Týnec nad Labemi vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Linna on maetud Austria väejuht Michael von Melas (1729–1806).
Rotterdam–Haagi suurlinnapiirkond

Rotterdami–Haagi suurlinnapiirkond (hollandi keeles "Metropoolregio Rotterdam Den Haag") on 2014. aastal asutatud suurlinnapiirkond, mis hõlmab Rotterdami ja Haagi linnasid ning veel 21 omavalitsust. Piirkonnas elab 1130 km² ulatuses ligikaudu 2,7 miljonit elanikku. Selle piires asub Euroopa suurim sadam ja paljud rahvusvahelised organisatsioonid.
Budyně nad Ohří

Budyně nad Ohří (saksa keeles "Budin an der Eger") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Budyně nad Ohří asub Ohře jõe ääres, Litoměřicest ligikaudu 15 km ja Ústí nad Labemist umbes 29 km lõunas ning Praha kesklinnast 42 km põhjaloodes.
Budyně nad Ohřít on esmamainitud 1173. aastal. Linnaõigused sai Budyně nad Ohří 24. oktoobril 1996.
Budyně nad Ohří vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Solnice

Solnice (saksa keeles "Solnitz") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Solnice asub Poola piirist 17,5 km kaugusel, Rychnov nad Kněžnoust umbes 5 km põhjaloodes ja Hradec Královést ligi 29 km idas.
Solnicet on esmamainitud 1321. aastal, linnaõigused sai 1386. aastal. Vahepeal kaotatud linnaõigused anti Solnicele tagasi 5. juunil 1991.
Loovkirjutamine

Loovkirjutamine (inglise keeles "creative writing") on igasugune kirjatöö, mis ületab tavapärase professionaalse, ajakirjandusliku, akadeemilise või tehnilise kirjanduse piire, seda iseloomustab tavaliselt rõhk käsitööl ja tehnikatel, nagu narratiivi struktuur, tegelaskujude areng, kirjanduslikud troopid, žanr ja poeetika. Sellesse kategooriasse kuuluvad nii ilukirjanduslikud kui ka aimekirjanduslikud teosed, sealhulgas sellised vormid nagu romaanid, elulood, lühijutud, luuletused ja mõned ajakirjanduse vormid.
Seda vastandatakse mõnikord teadustekstide kirjutamisele, kitsamalt mõistetakse loovkirjutamise all eri liiki poeetiliste ja turundustekstide loomist. Loovkirjutamise mõistet defineeritaksegi seetõttu tavaliselt olenevalt kontekstist.
Loovkirjutamist võib tehniliselt pidada mis tahes originaalloominguliseks kirjatööks, selles mõttes on loovkirjutamine kaasaegsem ja protsessikesksem nimetus sellele, mida traditsiooniliselt on nimetatud kirjanduseks, hõlmates selle erinevaid žanre.
Loovkirjutamise kontseptsioon sai alguse 1970. aastatel USA-s psühhoteraapia valdkonnas, kust ideed kandusid kiirelt ka teistele aladele. Tänapäeval kasutatakse loovkirjutamise mõistet nii meditsiinis, psühhoteraapias, turunduses, reklaaminduses kui ka hariduses.
Loovkirjutamine kirjutamisdidaktikas.
Didaktikud ja keeleteadlased on vaielnud loovkirjutamise efektiivsuse üle keeleõppes. Ühel pool on analüütilis-interpreteeriva õppetöö pooldajad, teisel pool aga järjekindlad loovate meetodite esindajad. Tänapäeval on koolitunnis üldjuhul mõlemad õppimisviisid esindatud ning neid kombineeritakse omavahel.
Gabriele Pommerin tõstab esile neli loovkirjutamise aspekti.
Loovkirjutamise protsessis on esmatähtsad looja ise ja loomeprotsess. Õppijalt eemaldatakse kohustus olla veatu ja loogiline. Õppija eesmärk on kirjutamise kaudu iseendale lähemale jõuda, mõista oma tugevaid ja nõrku külgi, näha end toimimas eri rollides, õppida valikuid tegema. Samuti on eesmärk sisestada õppijatesse usku, et kõik nad on loovad ja head kirjutajad.
Loovkirjutamine turunduses ja reklaaminduses.
Turundus- ja reklaamivaldkonnas on loovkirjutaja eesmärk luua võimalikult mõjus tekst. Tema käe all valmivad müügikirjad, kodulehe tekstid, artiklid, pressiteated, blogipostitused, infomaterjalid, kliendikirjad jne.
Belinda Bauer

Belinda Bauer (sündinud 24. detsembril 1962) on Briti kriminaalkirjanik. 
Ta kasvas üles Inglismaal ja Lõuna-Aafrikas ning kolis hiljem Walesi, kus töötas Cardiffis kohtureporterina. Juba ajakirjanikuna kirjutas ka filmistsenaariume, millest "The Locker Room" pälvis BAFTA eriauhinna (Carl Foremani Briti noore stsenaristi auhinna).
Baueri debüütromaan "Blacklands" võitis 2010. aastal Briti kriminaalromaanikirjanike assotsiatsiooni Kuldse Pistoda auhinna parima kriminaalromaani eest. Nii "Blacklandsi" kui ka tema teise romaani "Darkside" (2011) ja kolmanda romaani "Finders Keepers" (2012) tegevus toimub Somersetis Exmoori ümbruses. 2014. aastal võitis tema romaan "Rubbernecker", mille tegevus toimub Cardiffis ja Breconis, Theakston's Old Peculier aasta kriminaalromaani auhinna.
Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia

Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia (valgevene Ваенная акадэмія Рэспублікі Беларусь; vene Военная академия Республики Беларусь) on kõrgem sõjaline õppeasutus Valgevenes.
Nová Včelnice

Nová Včelnice (kuni 1950. aastani Nový Etynk-Včelnice, saksa keeles "Neuötting Vtschelnitz") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Nová Včelnice asub Jindřichův Hradecist 11,5 km põhjakirdes, Jihlavast umbes 41 km lääneedelas ja České Budějovicest ligi 52 km idakirdes.
Asulat on esmamainitud 1320. aastal. Linnaõigused sai Nová Včelnice 1884. aastal. 1. juunil 1998 anti Nová Včelnicele vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Kuno Tammearu

Kuno Tammearu (sündinud 23. septembril 1974 Abja-Paluojal) on Eesti riigiametnik, 2023. aastast Sisekaitseakadeemia rektor. 
Tammearu on lõpetanud Eesti Riigikaitse Akadeemia, omandanud Tallinna Tehnikaülikoolis magistrikraadi haldusjuhtimises ja Tartu Ülikoolis magistrikraadi ettevõtte strateegilise juhtimise valdkonnas. 
Tammearu alustas päästjana tööd 1992. aastal ning on pärast seda töötanud päästevaldkonnas nii mitmel spetsialisti ametkohal kui ka tippjuhina. Aastatel 1997–2011 oli Tammearu Tallinna tuletõrje- ja päästeameti kustutus- ja päästetööde juhtimiskeskuse operatiivteenistuste direktor, seejärel direktori asetäitja operatiivteenistuse alal, Harjumaa päästeteenistuse direktori asetäitja päästetööde alal, päästeameti operatiivteenistuse osakonna juhataja ning päästetööde osakonna juhataja. 
Aastatel 2012–2013 oli ta Päästeameti peadirektori asetäitja päästetöö alal ja 2013–2023 Päästeameti peadirektor. 
5. juunist 2023 on ta Sisekaitseakadeemia rektor.
Pálháza

Pálháza on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Sátoraljaújhelyi kreisis. Pálháza asub Slovakkia piirist 4,5 km kaugusel, Sátoraljaújhelyst 14 km loodes ja Miskolcist ligikaudu 68 km kirdes.
Pálháza on asutatud 1320. aastatel, küla on esmamainitud 1389. aastal.
Pálháza sai linnaõigused 2005. aastal. Pálháza on kõige väiksema elanike arvuga linn Ungaris.
Juhan Ploompuu

Juhan Ploompuu (ka Johan või Johann; 4. august 1867 Võllaskatku, Anija vald – 11. detsember 1943 Rahula talu, Kadaka küla) oli eesti põllumees ja poliitik.
Juhan Ploompuu isa Juhan kolis perega juba järgmisel aastal peale poja sündi Koitjärvele, kus ostis omale hiljem Laane talu. Noor Juhan õppis kolm aastat Hirvli külakoolis, oli seejärel maamõõtja juures tööl, kus paistis silma usinusega. Kutsuti Saku mõisa aedniku abiliseks, kus õppis selgeks aednikutöö ning raamatupidamise. Töötas seejärel kaks aastat Tartumaa mõisades, 1890. aastal läks Venemaale Novgorodi kubermangu aednikuks, hiljem sai mõisavalitsejaks.
1904. aastal abiellus Haabersti koolmeistri tütre Olga Tassoniga. Sai kaasavaraks Tallinna külje all Kadaka külas 25 hektarit maad ning rajas sinna Rahula talu. Talust kujunes eeskujulik majapidamine, kus oli hulk põllutöömasinaid. Juhan Ploompuu tegi oma talus ise palju katseid ning juhatas ka Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi katseasjandust. Väljapanekute eest seltsi näitustel sai korduvalt kõrgema ja I järgu auhindu. Ta oli Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi liige alates 1910. aastast ja auliige 1922. aastast, seltsi abiesimees aastail 1920–1925.
Juhan Ploompuu alustas poliitilist tegevust 1905. aastal, võttes osa Tartu Aulakoosolekust. 1917. aastal oli ta Ajutise Maanõukogu liige. 1919. aastal valiti Eesti Rahvaerakonna esindajana Asutava Kogu liikmeks. 1925. aastal oli ta II Riigikogu asendusliige. Ta oli Keila põllumeeste konvendi ja Põllutöökoja täiskogu liige.
Juhan Ploompuu oli ka Harku vallavolikogu ja Harju maavolikogu liige, kuulus Põllumeeste Keskpanga ja Tallinna Eesti Majandusühisuse asutajate hulka. Ta oli Harku valla aukodanik. 
Isiklikku.
Tema vend oli ajakirjanik, kirjastaja ja raamatukaupmees Jakob Ploompuu, kes 1907. aastal võttis isalt üle Koitjärvel asunud Laane talu. Tema õde oli eestluse hoidja Soomes Madlena (Leeni) Vesterinen.
Rahula talu jäi Juhan Ploompuu tütar Salmele, kes oli abielus agronoom August Eslasega. Taluhooned jäid laienevale Mustamäele ette ja lammutati 2006. aastal.
Eurojaapani lehis

Eurojaapani lehis ("Larix × marschlinsii"), ka värdlehis või hübriidlehis, on Euroopa lehise ("Larix decidua") ja Jaapani lehise ("Larix kaempferi") hübriid.
Hübriid saadakse euroopa lehise õietolmuga tolmeldatud jaapani lehise käbialges (emasõisikus) arenenud seemnest.
See arvatakse olevat kõige kiirema juurdekasvuga okaspuu Eestis. 2006. aastal Söe arboreetumis mõõdetud 30-aastased eurojaapani lehised olid 21,3–23,3 m kõrged.
Petersi projektsioon

Petersi projektsioon on õigepindne silindriline kaardiprojektsioon, mis kasutab kahte standardparalleeli. Projektsiooni tuntakse ka nimega Gall-Petersi projektsioon.
Ajalugu.
Petersi projektsioon on nime saanud Arno Peters järgi, kes oli saksa ajaloolane. Arno Peters tutvustas oma projektsiooni 1974. aastal toimunud pressikonverentsil. Ta väitis, et projektsioon väldib Mercatori projektsiooni suuri moonutusi ja kujutab alasid õigetes proprtsioonides ja lisaks asuvad troopilised alad õigetes kohtades. Kui Mercatori projektsioon keskendus rohkem Euroopale, siis Petersi projektsioon tõi esile just kolmanda maailma riigid. Just seetõttu propageerib UNESCO kaarte, mis kasutavad Petersi projektsiooni, samuti kasutatakse neid kaarte laialdaselt ka Briti koolides.
USA Massachusettsi osariik ja Bostoni riiklikud koolid hakkasid neid kaarte järk-järgult kasutusele võtma 2017. aasta märtsis, saades esimeseks avalik-õiguslikuks koolipiirkonnaks ja osariigiks Ameerika Ühendriikides, kes võtsid Petersi projektsiooniga kaardid omale standardiks.
Tihti nimetatakse projektsiooni ka Gall-Petersi projektsiooniks. James Gall avaldas samasuguse projektsiooni esmakordselt 1885. aastal ajakirjas "Scottish Geographical Magazine", seega on tegu sisuliselt Gall’i projektsiooni taasleiutamisega.
Omadused.
Tegu on ortograafilise silindrilise projektsiooniga. Silindrilise projektsiooni tunneb ära tema ristkülikukujulise kujutusviisi järgi. Petersi projektsiooni omaduseks on õigepindsus. Õigepindsetel silindrilistel projektsioonidel on alati kaks standardparalleeli, mis asuvad ekvaatorist samal kaugusel, Petersi projektsiooni standardparalleelideks on 45° või 47°. Meridiaanid on võrdsete vahemikega paralleelsed sirgjooned. Paralleelid on ebavõrdsete vahemikega paralleelsed sirgjooned, mis on risti meridiaanidega. Paralleelide vahed on väikseimad pooluste lähedal ja poolused on sirgjooned ning ühepikkused ekvaatoriga. Standardparalleelid on ainukesena moondevabad, see tähendab, et mõõtkava ja vahemaad vastavad päriselule ainult mööda standardparalleele.
Projektsioon toob esile ekvatoriaalsed alad ja tekitab kokkusurutust pooluste suunas.
Sellele projektsioonile on sarnased Lamberti õigepindne silindriline projektsioon, Behrmanni õigepindne silindriline projektsioon, Tristan Edwardsi ja Balthasarti projektsioonid.
Valemid.
Petersi projektsiooni arvutuseeskiri kera mudelil näeb välja järgmine:
 formula_1
Lihtsustatud kujul võib valemid esitada ka kujul:
 formula_2
Valemites esitatud R on Maa raadius, Φ geograafiline laius, λ geograafiline pikkus, ΦK standardparalleel.
Kasutusvaldkond.
Petersi projektsioon sobib hästi kasutamiseks teemakaartide puhul, kuna tegu on õigepindse projektsiooniga. Õigepindsus tähendab, et pindade suhted antakse õieti edasi, seega saab pindalasid usaldusväärselt hinnata ning see annab hea ettekujutuse erinevate nähtuste geograafilisest jaotumusest või tihedusest. Samuti sobib projektsioon hästi terve maakera esitamiseks nagu ka teised õigepindsed silindrilised projektsioonid.
Zalakaros

Zalakaros on linn Ungaris Zala komitaadis Nagykanizsa kreisis. Zalakaros asub Nagykanizsast ligi 15 km kirdes ja Zalaegerszegist umbes 39 km lõunakagus.
Zalakaros on kuurortlinn, seal asuvad kuumaveeallikad.
Asulat on esmamainitud 1254. aastal. 1962. aastal avastati Zalakarosis kuuma mineraalvee allikad. Esimene spaa avati 1965. aasta septembris. Zalakaros sai linnaõigused 1997. aastal.
7,7-cm välisuurtükk 96 n.A.

7,7-cm välisuurtükk 96 n.A. (saksa keeles 7,7-cm-Feldkanone 96 neuer Art, '7,7-cm uut liiki välisuurtükk') on Saksa välisuurtükk, mida kasutati esimeses maailmasõjas.
Moosburg (Austria)

Moosburg (sloveeni: "Možberk") on alev ja vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurii maaringkonnas.
See asub Klagenfurti nõos "B 95 Turracher Straße" kiirteel, liidumaa pealinnast loodes. Lõunas külgneb Moosburg Pörtschachi ja Krumpendorfi vallaga, mis mõlemad on populaarsed supluskuurordid Wörthersee põhjakaldal. Lähedalasuvale "Süd Autobahnile" (A2) saab jõuda Pörtschachi ja Krumpendorfi liiklussõlmede kaudu. Vanakõrgsaksakeelne nimi "moos" ("soo") viitab mitmele soole ja tiigile asula ümber, mis on jäänukid viimasest jääajast ja täna kaitseala.
Vallaosad on Bärndorf, Gradenegg, Kreggab, Moosburg, Sankt Peter, Seigbichl ("Žihpolje"), Tigring ("Tigrče") ja Tuderschitz ("Tudrešiče").
Ajalugu.
Piirkond oli asustatud vähemalt Rooma ajast, kui see oli Noricumi provintsi osa; dokumenteeritud Rooma teede säilinud lõikude ja hauakividega, samuti väljakaevatud iidse "villa rusticaga" Tigringi küla lähedal.
Moosburgis asub "Arnulfsfeste", 879. aasta dokumendis esmamainitud künkaloss. See asus toona endises slaavi Karantaania vürstkonnas, millest 8. sajandi lõpuks oli frankide mark saanud. Karolingide Ida-Frangi riigi kuningas ja Saksa-Rooma keiser Arnulf Kärntenist kasvas seal üles ja kasutas lossi residentsina "(Kaiserpfalz)".
976. aastast Kärnteni hertsogkonna osana läks Moosburgi mõis hiljem Meinhardiinidele ("Görz"), kes kaotasid oma ülejäänud Kärnteni valdused 1460. aasta paiku lõpuks Habsburgist keiser Friedrich III-le. 16. sajandil asendati endine Karolingide kindlus lähedalasuva Moosburgi lossiga ja lagunes.
Gooti stiilis Püha Miikaeli ja Jüri kihelkonnakirikut on esmamainitud 1368. aasta dokumendis, see ehitati pärast Osmanite vägede poolt 1479. aastal lammutamist uuesti üles. Barokne idafassaad lisati 18. sajandi lõpul.
Tänapäevane omavalitsus moodustati 1850. aastal, 1997. aastal sai see alevi ("Marktgemeinde") staatuse.
QF 1-naelane pom-pom

 "Mitte segi ajada QF 2-naelase merekahuriga, mida tunti ka nimega pom-pom."
QF 1-naelane (inglise keeles QF 1 pounder; tavaliselt tulistamishääle järgi lihtsalt pom-pom) on 37-millimeetrine Suurbritannia automaatkahur, maailma esimene omataoline. See oli paljudes riikides kasutuses, algselt jalaväe- ning hiljem õhutõrjekahurina.
Mercedes 37/95

Mercedes 37/95 on sõiduauto, mida toodeti 1910. aastate esimeses pooles. Sellel on suur Daimleri neljasilindriline 9,5-liitrine mootor, millel on 90–95 hobujõudu. Mootor liigutab kettülekande abil auto esirattaid ning sõiduk võib arendada kiirust kuni 115 km/h.
Airco DH.10 Amiens

Airco DH.10 Amiens oli Suurbritannia kahemootoriline raskepommitaja, mis konstrueeriti ning mida ehitati esimese maailmasõja lõpus. See oli kuninglikus õhuväes lühikest aega kasutusel ka pärast sõda.
Balatonföldvár

Balatonföldvár (saksa keeles "Földwahr") on linn Ungaris Somogyi komitaadis Siófoki kreisis. Balatonföldvár asub Balatoni järve lõunakaldal, Siófokist ligi 16 km lääneedelas ka Kaposvárist umbes 55 km põhjas.
Balatonföldvár on populaarne puhkekeskus ja turismisihtkoht.
Hiram Maxim

Sir Hiram Stevens Maxim (5. veebruar 1840 – 24. november 1916) oli Ameerikas sündinud Briti leiutaja, keda tuntakse peamiselt esimese automaatkuulipilduja – Maximi kuulipilduja – leiutajana. Maxim patentis mitmesuguseid mehaanilisi seadmeid, alates hiirelõksust ja lokitangidest kuni militaartehnikani. Maxim pretendeeris ka elektripirni leiutamisele.
Maxim kolis Ameerika Ühendriikidest Ühendkuningriiki 41-aastaselt, sai Suurbritannia kodakondsuse 1899. aastal ning rüütliseisuse ("knighthood") 1901. aastal.
Pirmako järv

Pirmako järv ehk Pirmaku järv asub Põlva maakonnas Kanepi vallas Prangli külas Pirmaku soos.
Veekogu pindala on 0,18 ha. Kaldajoone pikkus on 225 meetrit. Järv asub 131 meetri kõrgusel merepinnast.
LZ 62

LZ 62 (ehk Tsepeliin L 30) oli Saksa Keisririigi esimene R-klassi "supertsepeliin". See oli esimese maailmasõja edukaim tsepeliin: tehti 31 luure- ning 10 pommituslendu kokku 23 305 kg pommidega. Esimesed pommitamised viidi läbi Inglismaal, viimased neli Liivimaal ja Saaremaal. Valmimise ajal oli see maailma suurim ning kiireim tsepeliin. Sellel oli kuus mootorit ning selle tippkiirus oli üle 100 km/h.
LZ 62 ehitati Friedrichshafenis tehases Luftschiffbau Zeppelin. See oli esimene tsepeliin, millel olid külgedel kaitsepuurid. Tsepeliin oli keiserliku mereväe teenistuses aastast 1916 kuni aastani 1917, kui see teenistusest eemaldati. LZ 62 elas esimese maailmasõja üle ning sõjajärgsete reparatsioonide raames anti see Belgiale. Selle külgpuurid on maailma ainsad säilinud sõjatsepeliini külgpuurid ning need asuvad Kuninglikus relvajõudude ja militaarajaloo muuseumis Brüsselis.
Kuulus foto, millel Ferdinand von Zeppelin on LZ 62 pardal tehti tõenäoliselt enne selle valmimist aastal 1916.
Albatros D.III

Albatros D.III oli Saksa hävitusbiplaan, mis oli Luftstreitkräftes kasutusel esimeses maailmasõjas. Litsentsi alusel toodeti neid ka Austria-Ungari lennuüksustele. D.III oli mitmete Saksa lennuässade nagu Wilhelm Frankli, Erich Loewenhardti, Manfred von Richthofeni, Karl Emil Schäferi, Ernst Udeti ja Kurt Wolffi ning Austria-Ungari lennuässade, näiteks Godwin von Brumowski, lennukiks. Albatros D.III lennukid olid 1917. aastal Saksa õhuvõimekuse (verine aprill) tähtsaks osaks.
Tartu koolide loend

Tartu koolide loendis on loetletud praegusi ja endisi Tartu üldhariduskoole.
Baruj Benacerraf

Baruj Benacerraf (29. oktoober 1920 – 2. august 2011) oli Venezuela päritolu Ameerika Ühendriikide immunoloog.
Benacerraf sai 1980. aastal koos Jean Dausset ja George Davis Snelliga Nobeli meditsiiniauhinna geneetiliselt määratud raku pindstruktuuride avastamise eest, mis juhivad immunoloogilisi reaktsioone.
George Snell

George Davis Snell (19. detsember 1903 – 6. juuni 1996) oli Ameerika Ühendriikide geneetik ja immunoloog.
1980. aastal sai ta koos Baruj Benacerraf'i ja Jean Dausset'ga Nobeli meditsiiniauhinna geneetiliselt määratud raku pindstruktuuride avastamise eest, mis juhivad immunoloogilisi reaktsioone.
Püha Laatsaruse kirik

Püha Laatsaruse kirik (kreeka keeles "Ιερός Ναός Αγίου Λαζάρου") on 9. sajandi lõpul rajatud kirik Küprosel Larnacas. See kuulub Küprose Õigeusu Kirikule.
Poggersdorf

Poggersdorf (sloveeni: Pokrče, murdes "Poča ves") on vald, 2013. aastast alev "(Marktgemeinde)" Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas.
Poggersdorf asub Klagenfurti tasandiku (saksa: "Klagenfurter Feld", sloveeni: "Celovško polje") kesk-idaosas, umbes 10 km Klagenfurtist "(Celovec)" idas. Põhjas ja läänes moodustab valla piiri Gurk "(Krka)" ning lõunas Gurker Brücke/Muta ja Kreuthi/Rute vaheline Packi viiv maantee. 1920. aastal Kärnteni lõunaosade kuuluvuse referendumi puhul kas Austriale või äsjaloodud riigile (hilisem Jugoslaavia) tähistas Gurki/Krka jõgi hääletustsoonide A ja B piiri (mälestustahvlid on pandud kahele sillale), kus tsooni A, mis koosnes Poggersdorfist "(Pokrče)", peeti suures osas sloveenikeelseks.
Vallaosad on Leibsdorf "(Ličja vas)", Linsenberg "(Lečja gora)", Pubersdorf "(Pobreže)" ja St. Michael ob der Gurk "(Slovenji Šmihel)".
Ajalugu.
Klagenfurti tasandiku "(Klagenfurter Feld / Celovško polje)" idaosa kuulus ajaloo jooksul erinevatele keskvõimudele. Kuni ulatusliku keskaja perioodini olid iidse Karantaania sotsiaalsel slaavlaste rühmal ehk sloveenidel nimega "Edlinger" (sloveeni: "kosezi") konkreetsed sotsiaalsed privileegid. See asus feodalismi ja talunike vahel ning omas autonoomset õigusemõistmist. Selle traditsiooni kaudu arenesid näiteks madalamad aristokraatlikud domeenid Eibelhof "(Ovčjak)" või Wutschein "(Bučinja vas)", mis andsid oma nimed vallaosadele.
Poggersdorfi/Pokrče valla territoorium kuulus Maria Saali "(Gospa Sveta)" kõrgema kohtu piirkonda. Tänapäevaste poliitiliste valdade loomise käigus loodi 1850. aastal "Windisch St. Michaeli" "(Slovenji Šmihel)" vald. Etnopoliitilistel põhjustel – valda ja kogu piirkonda peeti sloveenikeelseks – nimetati vald 1896. aastal ümber ja selle halduskeskus viidi Poggersdorf/Pokrče külla, mis oli ka lähemal piirkonna peamisele maanteele. 1973. aasta haldusreformi käigus liideti sellega osa endisest Hörtendorfi "(Trdnja vas)" vallast.
Austria-Ungari viimasel rahvaloendusel 1910. aastal märkis u 59% Pokrče ("Poggersdorf") valla rahvastikust oma igapäevakeeleks sloveeni keele, mis viis järeldusele, et isegi suurem osa pidas sloveeni keelt oma emakeeleks.
Sajandite jooksul iseloomustas valda põllumajandus ja alles viimastel aastakümnetel muutus piirkonna pealinna sõitjate nähtus üha olulisemaks. 2013. aastal anti vallale alevi ("Marktgemeinde") staatus.
Pierce-Arrowi soomustatud õhutõrjeauto

Pierce-Arrowi soomustatud õhutõrjeauto (inglise keeles Pierce-Arrow armoured AA lorry) oli Suurbritannia õhutõrjesoomuk. Sellel oli QF 2-naelane merekahur ning kuninglik merejalavägi kasutas seda esimeses maailmasõjas.
Jacobus Henricus van 't Hoff

Jacobus Henricus "Henry" van 't Hoff Jr. (30. august 1852 – 1. märts 1911) oli Hollandi füüsikalise keemiaga tegelev keemik, kes pälvis 1901. aastal üldse esimese Nobeli keemiaauhinna töö eest, mis puudutas keemilist dünaamikat ja osmootse rõhu seaduste avastamist.
Elukäik.
Jacobus Henricus van 't Hoff sündis Hollandis Rotterdamis ja sai doktorikraadi Utrechtis 1874. aastal. 
Ta töötas pikka aega professorina Amsterdami Ülikoolis, kuid 1896. aastal kolis ta Berliini, kus Berliini Ülikool pakkus talle võimalust keskenduda rohkem oma uuringutele. 
Ta sõnastas osmootse rõhu seaduse, kuid tegi olulisi avastusi ka stereokeemias. Jacobus Henricus van 't Hoffi peetakse üheks füüsikalise keemia rajajaks. Selle uue valdkonna rajamise üheks tähtsaks sammuks oli ajakirja Zeitschrift für Physikalische Chemie asutamine 1887. aastal. Van ’t Hoff suri 1. märtsil 1911. aastal Berliini lähedal Steglitzis.
Isiklikku.
1878. aastal abiellus ta Johanna Francina Meesiga. Neil olid tütred Johanna Francina (s. 1880) ja Aleida Jacoba (s. 1882) ning pojad Jacobus Hendricus (s. 1883) ja Govert Jacob (s. 1889).
John Vane

John Robert Vane (29. märts 1927 – 19. november 2004) oli Suurbritannia farmakoloog, kes pälvis 1982. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna prostaglandiinide ja nendega sarnaste bioloogiliselt aktiivsete ainetega seotud avastuste eest.
Teadustöö.
Prostaglandiinid on hormoonitaolised ained, mis reguleerivad organismis mitut olulist protsessi, seal hulgas immuunsusvastust. 1971. aastal näitas John Vane, et atsetüülsalitsüülhape – aine, mida leidub valu leevendavates ja palavikku alandavates ravimites nagu aspiriin – pärsib nende teket. 1976. aastal avastas ta prostatsükliini prostglandiini, mis laiendab kõige väiksemaid veresooni ja erinevalt teatud teistest prostglandiinidest pärsib vere hüübimist põhjustavate trombotsüütide teket.
Janovice nad Úhlavou

Janovice nad Úhlavou (saksa keeles "Janowitz an der Angel") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Janovice nad Úhlavou asub Úhlava jõe ääres, Klatovyst 8 km edelas ja Plzeňist ligikaudu 45 km lõunas.
Janovice nad Úhlavou paikneb merepinnast 412 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1290. aastal.
Janovice nad Úhlavous asus sõjaväelinnak, mis suleti 2004. aasta oktoobris.
Repton

Repton on küla Lõuna-Derbyshire'is Inglismaal. Sinna on maetud vähemalt kolm Mercia kuningat: Æthelbald, Beornræd ja Wiglaf.
Meziměstí

Meziměstí (saksa keeles "Halbstadt") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Meziměstí asub Poola piiri ääres, Náchodist ligikaudu 24 km põhjas.
Meziměstí asub merepinnast 432 meetri kõrgusel.
Meziměstít on esmamainitud 1408. aastal, linnaõigused sai 1992. aastal.
Karolinka

Karolinka (kuni 1951. aastani Karolinina Huť, saksa keeles "Charlottenhütte") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Vsetíni ringkonnas. Karolinka asub Slovakkia piirist 6 km kaugusel, Vsetínist ligikaudu 19,5 km idas.
Karolinka asub merepinnast 483 meetri kõrgusel.
Karolinka tekkis klaasivabriku tööliste asulana 1861. aastal. Kuni 1949. aastani oli Karolinka Nový Hrozenkovi linna koosseisus, seejärel sai eraldi asulaks. Linnaõigused sai Karolinka 1998. aastal.
Níki Keraméos

Níki Keraméos (sündinud 18. juulil 1980 Thessaloníkis) on Kreeka jurist ja poliitik, ta on erakonna Uus Demokraatia liige. Ta oli 9. juulist 2019 kuni 26. maini 2023 Kreeka haridus- ja usuasjade minister.
Ta sündis aastal 1980 Thessaloníkis. Ta on õppinud õigusteadust Harvardi ülikooli õigusteaduskonnas ja Pariisi 2. Ülikoolis.
Ta on 25. jaanuarist 2015 Kreeka parlamendi liige.
9. juulist 2019 kuni 26. maini 2023 on ta Kreeka haridus- ja usuasjade minister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja kahe poja ema. Lisaks emakeelele kreeka keelele valdab ta inglise, prantsuse ja saksa keelt.
MTJ (ansambel)

MTJ on Eesti ansambel. Ansambli alguseks loetakse 1981. aasta sügist, mil Tõrvandi EPT-s (Eesti Põllumajandustehnika koondises) alustasid ansambliproove töödejuhatajate ja traktoristidena ametis olnud isetegevuslased Lembit Tähepõld, Toomas Vatsar, Aivar Kõivistik ja Andres Trumm. Algusaegadel mängis ansambel vaid eestikeelset “paaristantsu muusikat".
Aastate jooksul on ansambli koosseis palju muutunud. 1995. aastal jagunes ansambel kaheks: lihtsat muusikat mängiv Mini-MTJ ja "gurmaanlusele kalduv" Chick 'N' Band. Suvistes projektides esineti 1998. aastani koos.
Andris Džeriņš

Andris Džeriņš (sündinud 14. veebruaril 1988 Aiviekstes) on Läti jäähokimängija, kes mängib keskründajana Austria kõrgliiga klubis EHC Linz.
Läti kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2004–05 HK Riga 2000 võistkonnas.
Aastatel 2007–2009 mängis ta Põhja-Ameerikas Ontario Hockey League'i klubis Kingston Frontenacs.
Hooajal 2009–10 debüteeris Džeriņš KHL-is Riia Dinamo meeskonnas.
Aastatel 2016–2018 mängis ta kaks hooaega Tšehhi kõrgliigas klubis Mountfield HK. Seejärel naasis ta Riia Dinamosse, kus mängis kuni hooaja 2020–21 lõpuni. 2021. aasta septembris liitus ta EHC Linziga.
Läti jäähokikoondise koosseisus osales Džeriņš esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2010. aastal.
Roueni 24 tunni võidusõit

Roueni 24 tunni võidusõit (prantsuse keeles "24 Heures motonautiques de Rouen") on veemotospordi kestvusvõistlus, mis toimub igal aastal alates 1964. aastast Prantsusmaal Seine-Maritime'i departemangus Roueni linnas Seine'i jõel.
Seda on võrreldud võidusõiduautode Le Mansi 24 tunni võidusõiduga; vahel öeldakse piltlikult, et Roueni võidusõit on "Le Mans vee peal".
Võistluse korraldaja on Prantsusmaa Veemoto Liit (FFM), see toimub Rahvusvaheline Veemoto Liidu egiidi all. Võistluse rekord on 1993. aastast 24 tunni jooksul läbitud 3182 km (võistlusklassi pole teada). Alates 2018. aastast sõidetakse kahes võistlusklassis, 2020. aastal jäeti võistlus ära.
Üldiselt on sõidetud paatide ja päramootoritega, mis meenutavad 850 cm3 vormelpaatide võistlusklassi (F-4). Võistkonnas on neli inimest ning need on klubi-, mitte riigipõhised – nt 2019. aastal võistlusklassi S-2 võitnud Team Abu Dhabi võistkonnas olid Shaun Torrente (USA; 2019. aasta Vormel 1 maailmameister), Rashed Al Qemzi (AÜE), Rashed Al Tayer (AÜE) ja Tullio Abbate (Itaalia).
TREV

TREV ehk Teede Remondi ja Ehituse Valitsus
Bohušovice nad Ohří

Bohušovice nad Ohří (saksa keeles "Bauschowitz an der Eger") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Bohušovice nad Ohří asub Ohře jõe ääres, Litoměřicest umbes 5,5 km lõunas.
Bohušovice nad Ohřít on esmamainitud 1057. aastal. Linnaõigused sai Bohušovice nad Ohří 30. märtsil 1920. Teise maailmasõja ajal võtsid Saksa okupatsioonivõimud linnaõigused ära. Bohušovice nad Ohří linnaõigused taastati 6. oktoobril 1998.
Klobouky u Brna

Klobouky u Brna (saksa keeles "Klobouk") oli linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Klobouky u Brna asub Břeclavist umbes 27 km põhjas ja Brno kesklinnast ligikaudu 29 km lõunakagus.
Asulat on esmamainitud 1207. aastal, linnaõigused sai Klobouky u Brna 1298. aastal.
Nové Hrady

Nové Hrady (saksa keeles "Gratzen") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas České Budějovice ringkonnas. Nové Hrady asub Austria piiri ääres, České Budějovicest ligikaudu 30 km kagus.
Nové Hradyt on esmamainitud 1279. aastal.
Nové Hrady vanalinn on alates 19. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala.
Õhtukinnas

Õhtukindad on pikad kindad, mida naised kannavad piduliku rõivastuse, tavaliselt õhtukleidi või pulmakleidi aksessuaarina. Nende seas nimetatakse kõige pikemaid õhtukindaid "ooperikinnasteks". "Küünarnukini ulatuv või pikem" osa on võti; kindaid, mis katavad märkimisväärse osa küünarvarrest, kuni küünarnukini, võib õigusega nimetada "pikkadeks" või "õhtukinnasteks", kuid mitte kunagi "ooperikinnasteks". Sel juhul on terminil "ooper" ilmselt rohkem pistmist pikkuse kui juhusega, nagu on näha ka "ooperi pikkusega kindad" ja "ooperi pikkuse pärlid".
Paljud lääneriikide pidulikud kleidid on saadud kristlikest rituaalsetest kostüümidest, eriti katoliku kirikus, mis on suurim kristlik konfessioon, kus rituaale rangelt distsiplineeritakse, ja see oli vajalik naha kokkupuute vähendamiseks. Vastuseks sellele suundumusele tuleb läänemaailmas lühikeste varrukatega või varrukateta kleite, nagu öine riietuskood, kanda ametlikel üritustel ja kõrgema klassi suhtlusringides pikkade kinnastega kuni küünarnukini. Seetõttu on sellel pidulikus ja ranges kohas piduliku kleidina tugev tähendus ning väidetavalt on see korraliku ja puhta daami kogenud kleit.
Naiste kindad pidulikuks ja poolametlikuks rõivastuseks on naistel kolmes pikkuses: randme-, küünarnuki- ja ooperikõverad (üle küünarnuki, ulatudes tavaliselt biitsepsini, kuid mõnikord ka kogu käe pikkuseni). Kõige üllamad ooperipikkused kindad on valmistatud valgest lapsenahast. Ooperi pikkusega kinnaste valmistamisel kasutatakse paljusid muid nahatüüpe, enamasti pehmeid lehmanahka; lakknahk ja seemisnahk on eriti populaarsed alternatiivina nahanahale ja on sageli taskukohasemad kui poissnahk. Satäänist ja venivast satäänist materjalid on ülipopulaarsed ning leidub ka sorteeritud sorte. Ebatavalisemate kindamaterjalide hulka kuuluvad lõhe, püütoni ja nõelast valmistatud nahad.
Rokytnice nad Jizerou

Rokytnice nad Jizerou (saksa keeles "Rochlitz an der Iser") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Semily ringkonnas. Rokytnice nad Jizerou asub Poola piirist 6,5 km kaugusel, Semilyst ligi 17 km põhjakirdes.
Rokytnice nad Jizerou on talispordikeskus.
Asula on rajatud 1574. aasta paiku.
Rokytnice nad Jizerous on sündinud saksa kirjanik Franz Fühmann (1922–1984).
Bolat Zakarjanov

Bolat Kabõkenovitš Zakarjanov (Болат Кабыкенович Закарьянов; sündinud 1963 Tselinogradis on kasahhi päritolu Venemaa riigiametnik, Musta mere ääres Idokopase neemel asuvat nn Putini paleed haldava ettevõtte Indokopas direktor.
Elukäik.
Sündis kommunistliku partei funktsionääri peres. 
2000. aastate algul Krasnaja Talka sanatooriumi direktor Musta mere äärses Gelendžikis, mida 2004 külastas Venemaa president Vladimir Putin. 2005. aastast riikliku Tuapse puhkekeskuse peadirektor. Just see asutus rentiski 2006. aastast Praskovejevka lähedal ametlikult maad, kus alustati "Putini palee" ehitamist. 2008–2015 Gelendžiki linnaduuma esimees. 2012 oli ta ettevõtte Investstroi direktor, mis tegeles nn Putini palee ehituse juhtimisega. 
Augustist 2014 juhtis ta paralleelselt Venemaa presidendi haldusosakonnale alluvat Rublevo-Uspenski puhkekompleksi, mis hõlmab Moskva piirkonna parimaid riiklikke pansionaate ja suvilaid: Petrovo-Dalneje, Arhangelskoje, Uspenskoje, Gorki, Barvihha, Žukovka, Nikolina Gora, Usovo, Iljinskoje ja Maslovo, millel on rohkem kui 70 aasta pikkune ajalugu. 
24. aprillis 2015 Venemaa Föderatsiooni presidendiasjade valitsuse avaliku toitlustamise peavalitsuse ülem ehk kogu Kremli toitlustuse (sinna hulka käivad ka riiklikud vastuvõtud) juht.
Drury ülikool

Drury ülikool, endine Drury kolledž ja algselt Springfieldi kolledž, on eraõiguslik vabade kunstide kolledž Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis Springfieldis. 
Ülikool võtab kuues magistriõppes vastu kokku umbes 1700 bakalaureuse- ja kraadiõppurit ning täiendõppe kolledžis 1279 üliõpilast. 2013. aastal võitis Drury Panthersi meeste korvpallimeeskond NCAA meeste II divisjoni meistrivõistlused korvpallis. Drury meeste ja naiste Pantrid on enne NCAA-sse kolimist kogunud omavahel 22 NCAA II divisjoni rahvusmeistrivõistlust, lisaks arvukalt NAIA tiitleid.
Drury asutati Springfieldi kolledžina 1873. aastal kongregatsionalistlike kiriku misjonäride poolt teiste kongregatsionalistlike ülikoolide, näiteks Dartmouthi kolledži ja Yale'i ülikooli näol. Nathan Morrison, Samuel Drury ning James ja Charles Harwood andsid kooli esialgse sihtkapitali ja korralduse; Samuel Drury kingitus oli rühmast suurim ja Drury hiljuti surnud poja auks nimetati kool peagi ümber. Varases õppekavas rõhutati hariduslikke, religioosseid ja muusikalisi tugevusi. Üliõpilased tulid uude kolledžisse laiast piirkonnast, sealhulgas Oklahoma India aladelt. Esimeses lõpetajate klassis oli neli naist. Kui klassid 1873. aastal algasid, toimusid need ülikoolilinnaku ühes hoones, mis hõlmas vähem kui 1,5 aakrit (0,61 ha). 25 aastat hiljem hõlmas 40 aakri suurune (16,2 ha) ülikoolilinnak Kivikabelit, presidendi maja ja kolm akadeemilist hoonet. Praegu asub ülikool 115 aakri (46,5 ha) ülikoolilinnakus, sealhulgas algsed ajaloolised hooned. 28. aprillil 1960 oli Drury College NBC-i filmis "The Ford Show" episood, mille peaosas oli Tennessee Ernie Ford. Ta laulis oma kaubamärki "Sixteen Tons" ja hümni "Take My Hand, Precious Lord".
Culiacán

Culiacán (ametlikult Culiacán Rosales) on linn Mehhiko loodeosas, Sinaloa osariigi ja Culiacáni omavalitsusüksusee keskus ning suurim linn. Selle asutasid 29. septembril 1531 Hispaania vallutajad Lázaro de Cebreros ja Nuño Beltrán de Guzmán "Villa de San Migueli" nime all, mis viitas selle kaitsepühakule peaingel Miikaelile.
Culiacán on hästi tuntud oma kultuuri ja pidustuste poolest. Selle linna oluliste vaatamisväärsuste hulka kuuluvad ajalooline keskus, Las Riberase park ja mitu kirikut. Tänapäevane Tres Ríose piirkond on tuntud oma hoonete, väljakute, hotellide, parkide, restoranide, koolide jne poolest.
Linn asub orus Lääne-Sierra Madre mäestikus, Tamazula ja Humaya jõe liitumiskohas, kus need ühinevad Culiacáni jõeks.
Medellín

Medellín () on Bogotá järel Colombia suuruselt teine linn ja Antioquia departemangu pealinn. See asub Lõuna-Ameerikas Andide keskosas Aburrá orus. 2018. aasta rahvaloenduse andmetel oli Medellíns elanikke hinnanguliselt 2 508 452. Ümbritseva piirkonnaga, kuhu kuulub veel üheksa linna, on Medellíni linnastu üle 3,7 miljoni inimesega elanikkonna ja majanduse poolest suuruselt teine linnastu Colombias.
Medellíni linnastu annab 67% Antioquia departemangu SKPst ja 11% Colombia majandusest. Piirkond on oluline ülikoolide, akadeemiate, kaubanduse, tööstuse, teaduse, tervishoiuteenuste, lillekasvatuse ja festivalide poolest.
Ajalugu.
Aastal 1616 püstitas hispaanlane Francisco de Herrera Campuzano väikese põlisrahvaste küla ("poblado"), nimega San Lorenzo de Aburrá, mis asub tänases El Poblado linnaosas. 2. novembril 1675 asutas Hispaania kuninganna Austria Mariana Aná piirkonnas "Medellíni Candelaria Jumalaema linna" ("Villa de Nuestra Señora de la Candelaria de Medellín"), mis vastab tänapäeval kesklinnale ja kirjeldas seda piirkonda esmakordselt kui "Medellín". 1826. aastal nimetas uue Suur-Colombia vabariigi rahvuskongress linna Antioquia departemangu pealinnaks. Pärast Colombia iseseisvumist Hispaaniast sai Medellínist 1888. aastani Antioquia föderaalriigi pealinn, vastavalt 1886. aasta Colombia põhiseadusele. 19. sajandi jooksul oli Medellín oluline kaubanduslinn, mis eksportis esmalt kulda ning seejärel kohvi.
Medellín oli kunagi tuntud kui maailma kõige ohtlikum linn, mis oli tingitud 1980. aastate lõpus narkokartellide alustatud linnasõjast. Pablo Escobari rahastatud Medellíni kartelli koduna langes linn Escobari juhitud organisatsiooni ja konkureerivate organisatsioonide, näiteks "El Cartel del Valle" vahelise sõja põhjustatud terrori ohvriks. Pärast Escobari surma on kuritegevuse tase linnas märkimisväärselt vähenenud.