Ksenoon (narkoosigaas)

Ksenoon on ksenooni baasil valmistatud narkoosigaas, peamiselt hingamisteede kaudu manustatava inhalatsioonianesteetikumi koostisosa. Sellist anesteetikumi manustatakse (ksenoonanesteesia) kirurgilistele patsientidele anestesioloogi järelevalve all enne kirurgilist operatsiooni ja teatud juhtudel ka operatsioonide ajal vastava narkoosiaparaadiga.
Ksenooni sisaldava inhaleeritava anesteetikumi esilekutsutava üldnarkoosi seisundi eesmärgiks on tingimuste loomine osade loomade (sh inimeste) kirurgilisteks operatsioonideks, nii elusate kudede valutustamine ja sobivaks muutmine manipulatsioonideks, teadvusetuse seisundi esile kutsumine, organismi elutähtsate funktsioonide säilitamine, lihaslõdevestus, aga ka operatsiooni ajal toimuva unustamise soodustamine.
Ksenooni kasutamine anesteesias kiideti heaks esmalt Venemaal (2000), siis Saksamaal (2005) ja 2007. aastal ülejäänud Euroopas.
Arvatakse et ksenoonil on ka hüpnootiline toime, see läbib hõlpsalt vere-aju barjääri.
Ksenooni tootmine.
Ksenooni tootmine ulatub hinnanguliselt 6 miljoni liitrini aastas, millest narkoosigaas moodustab ligi 12% ja leiab rakendust peamiselt Venemaal.
Anesteetilise potentsiaali võimalik molekulaarne alus.
Ksenooni täpseid molekulaartasandi toimeid on vähe uuritud ja neid ei tunta.
Uurijad on välja pakkunud kaks võimalikku mehhanismi.
1) Arvatakse, et osadel loomadel kutsub esile narkoosiseisundi selle anesteetikumi kuhjumine raku membraanstruktuurides, toime kesknärvisüsteemis paiknevatele retseptoritele (uuringute alusel: tõenäoliselt N-metüül-D-aspartaadi retseptor e NMDA retseptor) ja/või ensüümidele ning neuronite vahelise neurotransmissiooni pärssimine.
2) Arvatakse, et ksenoon blokeerib efektiivselt rakumembraani Ca2+ ATPaasid. Selle mõju saavutab ksenoon sidudes ennast ensüümi hüdrofoobse pooriga ja takistades sellega ensüümil aktiivsete konformatsioonide moodustamise.
Unustamise soodustamise võimalik alus.
N-metüül-D-aspartaadi retseptori aktivatsiooni peetakse oluliseks CA1 LTP induktsioonis. N-metüül-D-aspartaadi retseptorite vahendatud neurotransmissiooni depressioon, mille kutsub esile ksenoon (vähemalt rottide hippokampuse neuronite kultuurides) võib põhjustada ka LTP, mida seostatakse õppimise ja mäluga, blokeerimise.
Soovimatud kõrvaltoimed.
Katsetes tiinete rottidega tuvastati, et ksenooni kasutamisel (võrreldes naerugaasiga) esineb loodetel tunduvalt vähem arenguanomaaliaid, seetõttu lugesid autorid, et gaasisegu ei evi teratogeenseid toimeid. 
Ksenoon kuluartiklina.
Ksenooni saadakse küll hapniku töötlemise kõrvalsaadusena, kuid see on üsna energiakulukas protsess. Valmis narkoosigaasisegu 1 liiter maksab Euroopas 10–15 eurot.
Ksenooni kulu on operatsioonide lõikes varieeruv, pikemaid operatsioone selle meditsiinigaasiga peetakse tasuvamaks, nii võib ühe inimese koletsüstektoomia käigus olla ksenooni kulu 15,6 liitrit, märkimisväärse osa saab rasva sisaldavad koed.
Ksenooni ei manustata üksikainena kuna tema anesteetiline võimekus on liiga nõrk. Seda manustatakse koos opioididega nagu fentanüül ja sufentaniil.
Teadusuuringutes.
Toimed elundkondadele.
Toime lümfoid(-immuun)süsteemile.
Ksenooni toimeid lümfoid(-immuun)süsteemile on vähe uuritud. Arvatakse toetudes anesteetilise potentsiaali võimalikele molekulaarsetele alustele ja plasma tsütokiinide ja adhesioonmolekulide põhjal, et ksenoon (70% ksenooni 30% hapnikku) võib moduleerida normaalse anatoomia ja füsioloogiaga inimeste immuunvastuseid põletiku suunas. 
Toime südame- ja veresoonkonnale.
Katsed näriliste, koerte ja sigadega näitavad õigeaegselt (liigiti erinev) manustatud ksenooni võimalikku südamelihast säästvat toimet isheemia korral.
Toime patoloogilistele kudedele.
Ksenooni toimet patoloogilistele kudedele on vähe uuritud.
"In vitro" toimed rakukultuuridele.
"In vitro" närvirakkude kultuuridel takistab ksenoon indutseeritud hüpoksia järgset närvirakkude apoptoosi.
Roti embrüoloogilise aju esmaste astrogliia rakkude töötlemine ksenooniga kutsus esile rakutsükli tardumise, metafaasi blokeeringu.
Ajaloolist.
Ksenooni avastasid 12. juulil 1898 Inglismaal šoti keemik William Ramsay ja inglise keemik Morris Travers.
1939. aastal testisid Albert R. Behnke jun. ja Yarbrough allveelaevaga sukeldujatel mitmeid gaasisegusid ja tuvastasid, et ksenoon ei ole kõlbulik nimetatud valdkonnas kasutamiseks, kuid järeldasid, et seda saaks kasutada anesteesias.
1941. olevat Lazharev Venemaal uurinud ksenoonanesteesiat.
Esimeseks hiirte peal katsetatud ksenoonanesteesia kohta avaldatud uurimuseks peetakse J. H. Lawrence'i 1945. aastal avaldatud aruannet.
Esimese kirurgilise ksenoonanesteesia teostajaks peetakse Stuart C. Cullenit, kes opereeris sellega patsienti 1951. aastal. 
Kirjandus.
Adrian Klein, Ilka Theruvath, Bernd Donaubauer, Thilo Busch, Willehad Boemke, The haemodynamic and catecholamine response to xenon/remifentanil anaesthesia in Beagle dogs, Lab Anim, juuli 2008, 42. väljaanne, nr 3, lk 338–349, doi: 10.1258/la.2007.007048