Honduras

Honduras (varem ka "Honduuras") on vabariik Kesk-Ameerikas ja on Kesk-Ameerika suuruselt kolmas riik. Hondurasel on maismaapiir Nicaragua, Guatemala ja El Salvadoriga. Riiki piirab põhjas Kariibi meri ja lõunas ulatub maa Vaikse ookeanini. Riigi äärmine idaosa kuulub ajaloolise Moskiitoranniku koosseisu ja sealses ürglooduses on moodustatud Río Plátano biosfäärikaitseala.
Honduras tähendab hispaania keeles süvikuid. Nimi on tulnud Bahía saari ümbritsevate süvikute järgi.
Kariibi mere rannikule jääb mitu olulist sadamat, näiteks La Ceiba. Kaldast veidi eemal paiknevad aga turistide seas populaarsed Bahía saared.
Loodus.
Rannikualadel valitseb troopiline kliima ja vihma sajab palju. Enamik elanikkonnast elab parajama kliimaga mägismaal (kõrgus 600–2000 m). Madalikud paiknevad peamiselt rannikualadel ja mägismaadel voolavate suurte jõgede orgudes. Suur osa Hondurasest on mägine. Kõige kõrgemad tipud asuvad riigi lääne- ja keskosas ning nende näol on tegemist vulkaanidega. Tähtsaimad jõed on Ulúa, Patuca ja Coco (piiriks Nicaraguaga), mis kõik suubuvad Kariibi merre. Kõrgeimad mäed on Paulayalas de Agalta (2590 m) ja Pico Benito (2451 m).
Taimestik.
Kuumadel ja niisketel madalikel laiuvad ulatuslikud vihmametsad. Mägipiirkonnas on valdavad igihaljad hispaania tamme- ja männimetsad. Rannikualadel on taimestik troopiline – palmisalud ja mangroovimetsad. Kariibi mere ja Nicaragua piiri ääres Mosquitas vohab lopsakas ürgmets. Rannikul laiuvad banaaniistandused.
Loomastik.
Hondurase loomastik on liigirikas. Üsna tavalised on ahvid, karud, hirved, jaaguarid, hundid, koiotid, puumad, otselotid ja ilvesed. Samuti esineb mitut liiki roomajaid ja linde.
Rahvastik.
Enne hispaanlaste saabumist oli maa üsna hõredalt asustatud ja kolooniaalajastul polnud see eriti tähtis piirkond. Põlisrahvas segunes hõlpsasti eurooplastega. Praegu on umbes 90% elanikest hispaaniakeelsed mestiitsid, enamasti katoliiklased. Kariibi mere rannikul elavad inimesed, kes räägivad kreoolipärast inglise keelt. Hajali üle kogu riigi on säilinud väikesi põlisrahvarühmi, mida on kokku 4% rahvastikust. Elanikkond on koondunud mägismaale, eelkõige selle lõunaossa. Umbes 40% rahvastikust elab linnades. Suurimad linnad on Tegucigalpa ja San Pedro Sula.
Majandus.
Honduras ei ole nii tööstuslik kui tema naaberriigid ja riigi elanikkond on läänemaailmas üks vaesemaid. Välisabi ja -investeeringud on võimaldanud ehitada tehaseid, kus töödeldakse põllumajandussaaduseid, valmistatakse rummi, toiduõli, tsementi ja paberit. Mägedes leidub tohututes kogustes erinevaid metallimaake – hõbedat, tsinki, pliid, kulda. Maapõuevarade kättesaamiseks ja nende töötlemiseks on rajatud maa-alused kaevandused. Enamik honduralasi peab kas ise põldu või töötab mõnes suures istanduses, kasvatades banaane, kohvi, eksootilisi puuvilju ja lilli, mis kõik välismaale müüakse. Kunagi oli Honduras maailma juhtiv banaanitarnija ja see põllumajandussaadus moodustab peaaegu 14% riigi sissetulekust. Enamikus mägipiirkondades pole põllupidamiseks sobilikke maalappe, kuid sealsetele mägijõgedele rajatud hüdroelektriijaamades toodetakse 80% riigi elektrienergiast.
Honduras impordib tööstustooteid, keemiasaadusi, naftat, masinaid ja transpordivahendeid ning ekspordib banaane, kohviube, tubakat, puitu, merivähke ja veiseliha.
Haldusjaotus.
Honduras on jaotatud 18 departemanguks. Pealinn Tegucigalpa asub Francisco Morazáni departemangus.
Ajalugu.
Pealinna Tegucigalpa asutas põlisrahvas nimega "tsingal", mis tähendab hõbedamäge. Linna lähikonnas asus suur hõbeda leiukoht. Kolmsada aastat oli Hondurase pealinn Comayagua, 1880. aastal nimetati pealinnaks Tegucigalpa.
Folkloor.
Hondurase kultuuris on väga tähtsal kohal legendid ja muinasjutud. Populaarsed on legendid "El Cadejo" ja "La Llorona".