Liis Kiviloo

Liis Kiviloo (kuni 01.07.2023 Liis Kullerkann; sündinud 2. mail 1991) on eesti võrkpallur.
Aastatel 2013–2024 osales ta Eesti naiste võrkpallikoondise ridades 146 mängus. Alates 2023/24 hooajast treenib Liis Eesti meistriliiga klubis Rae Spordikool/Viaston.
Sportlaskarjäär.
Koondis.
Liis Kullerkann kutsuti Eesti võrkpallikoondisse 2013. aasta kevadel ning kuulus samal aastal toimunud maailmameistrivõistluste valikturniiri esindusnaiskonda. Oma viimased mängud koondises mängis ta 2024. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniiril – 17. augustil Iisraeli vastu Tallinnas ja 29. augustil Sloveenia vastu Ljubljanas. Karjääri lõpetamise ajal koondise rekordinternatsionaal. Pärast Julija Mõnnakmäe sportlaskarjääri lõppu 2023. aastal võttis ta üle koondise kapteni rolli.
2019. aastal tagas koondis ajaloos esimest korda pääsu Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile. Ta on naiskonnaga esindanud Eestit Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril kahel korral, aastatel 2019 ja 2023, saavutades mõlemal korral 23. koht. Ta on mänginud mitmel Euroopa Hõbeliiga turniiril, mille 2023. aastal naiskond ka võitis.
Klubivõrkpall.
Liis Kullerkann õppis Audentese Spordigümnaasiumis aastatel 2007–2010 ning kuulus sel ajal Audentese SG/Noortekoondisse. Naiskond osales Eesti meistri- ja karikavõistlustel ning 2009/10 hooajal Balti liigas, kuid medalikohta üheski sarjas ei saavutatud.
2010. aastal läks Liis õppima Ameerika Ühendriikidesse Ohio Ülikooli, kus kuulus neli aastat kooli võrkpallinaiskonda. Naiskonnaga osaleti erinevatel Ameerika üliõpilasvõistlustel ja -liigades. Esimesel aastal ta naiskonna eest väljakul mängimas ei käinud, et pikendada võimalikku Ühendriikides mängimise aega. Teisel aastal (2011) oli tema mänguaeg pigem lühike, kuid pääses platsile üheksas mängus. Kolmandal (2012) ja neljandal (2013) aastal oli ta roll mängudes märgatavalt suurem, mängides vastavalt 31 ja 32 mängus. Kahel korral, aastatel 2010 ja 2013 võideti USA esimene divisjon ning kvalifitseeruti NCAA turniirile. Ülikoolinaiskonda läks Liis keskblokeerijana, aga mängis ka nurga- ja diagonaalründaja positsioonil. 2014. aastaks läks ta õppima Duquesne'i Ülikooli ning kuulus sealsesse võrkpallinaiskonda.
Pärast kooli lõpetamist sõlmis ta 2014/15 hooajaks lepingu Filipiinide superliigaklubiga Meralco Power Spikers, kus oli üks põhimängijaid. Filipiinide superliigas oldi liiga teises pooles.
2015/16 hooaja teiseks pooleks liitus Liis Saksamaa esiliigaklubiga Schwarz-Weiss Erfurt, kellega õnnestus saada Saksamaa esiliigas teine koht ning tõusta uueks hooajaks Saksamaa meistriliigasse. Liis jätkas klubis ka järgmisel hooajal. Klubi osales Saksamaa karikavõistlustel, kus jäädi pidama 1/8 finaalis, ja Saksamaa meistriliigas, kus lõpetati põhiturniir 11. kohaga, pääsu "play-off"'i ei tagatud. Liis naiskonna põhimängijate hulka ei kuulunud ning sekkus mängudesse pigem servivahetusena.
2017/18 hooajaks liitus ta Prantsusmaa meistriliigaklubiga Parisi Saint-Cloud. Prantsusmaa meistrivõistlustel jõuti veerandfinaali, kus tunnistati RC Cannes'i paremust ning saavutati 7. koht. Hooaja esimeses pooles täitis Liis pigem vahetusmängija rolli, kuid hooaja teises pooles mängis end naiskonna põhimängijaks.
2018/19 hooajaks vahetas ta Prantsusmaal klubi ning liitus Vandœuvre Nancy Volley-Ball'iga, kus mängis sel hooajal ka Eesti võrkpallikoondise nurgaründaja Anu Ennok ja hooaja teisel poolel sidemängija Julija Mõnnakmäe. Klubi lõpetas Prantsusmaa meistriliiga põhiturniiri 11. kohaga ja "play-off"'i ei pääsenud.
2019/20 hooajaks siirdus Liis Prantsusmaa esiliigaklubisse Levallois Sporting Club. Klubi ei vastanud seatud ootustele ning 2019. aasta novembris lahkus sealt. 2020. aasta algusest mängis ta Eestis TalTech/Tradehouse'i ridades kuni uue välisklubi leidmiseni. Klubiga saadi Balti liigas teine koht.
2020/21 hooajaks naasis ta Prantsusmaale ning liitus sealse meistriliigaklubiga Volero Le Cannet. Klubi peatreeneriks oli Lorenzo Micelli, kes oli samal aastal ka Eesti naiste võrkpallikoondise peatreener. Liis oli klubi juures samuti eelmise hooaja lõpus peale Balti liiga finaali, kuid koroonapiirangute tõttu naiskonnaga trenni teha ei saanudki. Hooaja alguses mängiti Prantsusmaa karikavõistluste finaalis, kus võeti vastu kaotus. Klubi osales tugevuselt teises eurosarjas (CEV Cupil), kus jõuti 1/8 finaali. Prantsusmaa meistriliigas saadi põhiturniiri tulemuste alusel neljas koht. Hooaja esimeses pooles oli Liis naiskonna põhimängija, kuid teises pooles sai mänguaega vähem.
2021/22 hooajaks läks ta Prantsusmaa meistriliigaklubisse Pays d'Aix Venelles, kus oli peatreeneriks Eesti naiste võrkpallikoondise abitreener (ja hilisem peatreener) Alessandro Orefice. Prantsusmaa karikavõistlustel jäädi pidama veerandfinaali. Prantsusmaa meistrivõistlustel saadi küll põhiturniiril kolmas koht, kuid "play-off"'is kaotati veerandfinaalseerias.
2022/23 hooajal mängis Liis Itaalia esiliigaklubis Cremona Esperia, kuhu siirdus ka Eesti võrkpallikoondise diagonaalründaja ja tema õde Kadi Kullerkann. Naiskond lõpetas esiliiga põhiturniiril oma alagrupis kaheksanda kohaga, liigasse püsima jäämise nimel mängiti edasi madalamas alagrupis. Nõrgem alagrupp võideti ning sellega saadi liigas kolmeteistkümnes koht.
2023/24 hooajal naasis Liis Eestisse ning liitus Rae Spordikool/Viastoniga. Klubi ajaloos osaleti esmakordselt Balti liigas, kus saavutati "final-four"'is neljas koht. Naiskond jõudis ka Eesti meistrivõistlustel finaali, kus võideti teine koht.
Saavutused.
Balti liiga
Riikide meistrivõistlused
Riikide esiliigad
Riikide karikavõistlused
Individuaalsed auhinnad
Isiklikku.
Liis Kiviloo (Kullerkann) lõpetas 2010. aastal Audentese Spordigümnaasiumi kuldmedaliga. Tema noorem õde on võrkpallur Kadi Kullerkann.