tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rechnitz

Rechnitz on vald ("Marktgemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Vald asub Burgenlandi lõunaosas, Ungari piiri ääres, Bozsoki ja Szombathely lähedal. Burgenlandi kõrgeim mägi Geschriebenstein ja Alpide idapoolseimad eelmäed asuvad osaliselt valla territooriumil.
Ajalugu.
Kuni 1920./21. aastani oli küla Ungari osa, nagu ka kogu Burgenlandi liidumaa. Alates 1898. aastast tuli Budapesti valitsuse poliitika tõttu kasutada ungarikeelset nime "Rohonc". 1919. aastal, pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Burgenland Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. 1921. aastast on küla Austria Burgenlandi liidumaa osa.
Rechnitzi veresaun.
Teise maailmasõja lõpus mõrvati Rechnitzi lähedal umbes 200 Ungari juuti. 2007. aastal avaldas Briti ajakirjanik David Litchfield ajalehes "Frankfurter Allgemeine Zeitung" essee, milles väideti, et mõrvad pani toime grupp kohalikke, kes olid kogunenud peole Batthyany krahvinna, sünninimega Margit Thyssen-Bornemisza lossi. Litchfield kirjutas, et peo ja tapmise korraldas tema väljavalitu, natsikomandör Hans Joachim Oldenburg, ning et mingil hetkel 24.–25. märtsi õhtul 1945 jagati peokülalistele relvi ning 200 juudi sunnitöölist, keda mõisas majutati, kütiti ja tapeti meelelahutuseks. Pärast seda naasid külalised lossi, et pidu jätkata.
Mitmed märkimisväärsed ajaloolased on vaidlustanud Litchfieldi versiooni veresaunast, nende hulgas antisemitismiuurija Wolfgang Benz ja Winfried Garscha Austria vastupanuliikumise dokumendiarhiivist. Garscha nendib, et natsid olid juba enne krahvinna pidu kavandanud mõrvata 200 juudi vangi, keda peeti liiga nõrkadeks ja haigeteks, et kiirestiedeneva Nõukogude armee ees edasi marssida, ning et mõrvad panid tegelikult toime natsisõdurid oma ülemuste ja mitte tsiviilisikute korraldusel: "See oli vaieldamatult massimõrv, kuid see ei tekkinud partei kapriisist. Inimesi, kes polnud võimelised marssima, mõrvati tol ajal igal pool."
Allikad on tõendite osas erinevad. Mõned räägivad, et 1960. aastate lõpus leiti osa ohvrite surnukehasid juhuslikult – 18 surnukeha kaevati välja ja viidi Grazi juudikalmistule. Seejärel kustus jälg veel 30 aastaks, lõpuks taaselustasid selle Erne/Heinrichi dokumentaalfilm "Stecken, Stab und Stangl", Litchfieldi essee ja Elfriede Jelineki näidend "Rechnitz (der Würgeengel)". 2007. aasta oktoobri seisuga ei ole ülejäänud ohvrite surnukehi ikka veel leitud. Juhtumile järgnes viis päeva hiljem lähedalasuva Deutsch Schützeni veresaun.
Rohonci koodeks.
Tundmatus kirjas ja keeles kirjutatud ajaloolist koodeksit hoiti Rechnitzis kuni 1838. aastani, mil Ungari krahv Gusztáv Batthyány selle koos kogu oma raamatukoguga Ungari Teaduste Akadeemiale kinkis.
Riedlingsdorf

Riedlingsdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Ajalugu.
1921. aastani kuulus Riedlingsdorf Ungarile, nagu kogu Burgenland.
Rotenturm an der Pinka

Rotenturm an der Pinka on vald ("Marktgemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas, Pinka jõe kallastel. Rotenturm on peaaegu liitunud naabri Unterwartiga. Väike ungarikeelne küla Siget in der Wart ("Őrisziget") on Rotenturm an der Pinka valla osa.
Bábolna

Bábolna on linn Ungaris Komárom-Esztergomi komitaadis Komáromi kreisis. Bábolna asub Doonaust 11 km lõunas ja Komáromist ligi 16 km edelas.
Bábolnat on ürikutes esmamainitud 1268. aastal. 1848. aasta Ungari revolutsiooni ajal toimus seal 28. detsembril 1848 Austria ja Ungari vägede vahel Bábolna lahing. Linnaõigused sai Bábolna 1. juulil 2003.
Linnas asub Bábolna hobusekasvatus.
Schachendorf

Schachendorf on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Viimase rahvaloenduse andmetel oli 73% rahvastikust Burgenlandi horvaadid ja 5% ungarlased.
See asub Ungari piiri ääres ja Bucsust läheb üle piiri Schachendorfi maantee.
RS-28 Sarmat

RS-28 Sarmat (vene keeles РС-28 «Сармат»; NATO koodnimi SS-X-30) on Venemaa viienda põlvkonna strateegiline raketikompleks mitmeastmelise mandritevahelise ballistilise raketiga. 
Raketid lastakse välja stardišahtidest.
Raketis kasutatakse Energomašis Valentin Gluško juhtimisel väljatöötatud vedelkütusel töötava raketimootori RD-264 (loodud 1980. aastatel) moderniseeritud versiooni.
Sarmatiga on võimalik orbiidile lennutada kosmoseaparaate, kuid ka hüperhelikiiruselist juhitavat lendkeha Avangard.
Saritootmises.
Raketikompleks Sarmat töötati välja Tšeljabinski oblastis Miassis asuvas Makejevi raketikeskuses.
Aprillis 2022 teatas Venemaa Kaitseministeerium esimesest edukast Sarmati üleslaskmisest Plessetski kosmodroomil. Novembris 2022 ilmus Vene meedias teade, et alustati Vene uusima ballistilise raketi Sarmat saritootmist.
21. septembril 2024 ebaõnnestus start Plessetski kosmodroomil Arhangelski oblastis. Rakett plahvatas stardišahtis. Plahvatus hävitas kogu katsekompleksi.
28. novembril 2025 ebaõnnestus raketi katsetus Orenburgi oblastis Jasnõi polügonil - rakett plahvatas õhus mõned sekundid peale starti.
Makejevi raketikeskus

Akadeemik Makejevi Riiklik Raketikeskus (vene keeles Государственный ракетный центр имени академика В. П. Макеева; lühendnimi Makejevi GRTs) on Venemaa aktsiaselts, juhtivaid raketi- ja kosmosetehnika teadus-konstrueerimiskeskusi, ballistiliste rakettide väljatöötaja. 
Makejevi raketikeskus asub Tšeljabinski oblastis Miassis, juhib kolme masinaehitustehast (Miassis, Zlatoustis ja Krasnojarskis) ning ühte teadusuurimisinstituuti (Zlatoustis). Kuulub Roskosmose struktuuri.
Ajalugu.
Raketikeskus loeb enda asutamisaastaks 1947. aastat, kui Zlatoustis loodi kaugmaarakettide erikonstrueerimisbüroo koos laborite ja katsetsehhiga.
Rohesisalik

Rohesisalik ("Lacerta viridis") on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomaja.
Levila.
Rohesisalik elab peamiselt Euroopas: Lõuna-Saksamaal, Austrias, Ungaris, Tšehhis, Slovakkias, Ida-Itaalias, Horvaatias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Serbias, Montenegros ning Albaanias. Teda võib kohata veel Kreekas kuni Lõuna-Ukraina, Rumeenia, Bulgaaria ja Lääne-Türgini. Tavaliselt elab ta võsastunud taimestikus metsades ja põlluservades. Lõuna pool eelistab ta niisket elukohta.
Välimus.
Täiskasvanud rohesisaliku isendi pikkus on umbes 13 cm, saba on kehast tavaliselt kaks korda (või enam) pikem. Pea on lame ja üsna lühike (eriti isasloomadel). Kõht on tal kollakas ja suguküpsel isasel ja mõnel emasel on kurgualune sinine. Isaslooma keha ülemine pool on tavaliselt täiesti roheline, pea on tume ja heledate täppidega. Emane rohesisalik võib olla väga erinev: võib olla ühtlaselt roheline, pruun või laiguline, paljudel on kehal kaks või neli heledat triipu, mida ääristavad mustad jooned või täpid. Noor rohesisaliku isend on enamasti ühtlaselt beež, võib olla ka vähesel määral heledaid täppe ja kaks või neli kitsast heledat joont.
Eluviis.
Rohesisalik elutseb päikesele avatud põõsastes või nende läheduses, näiteks suhteliselt hõredates metsades, piirdehekkides, tihnikutes ning metsa- ja väljaservadel. Rohesisalik on aktiivne märtsist oktoobri alguseni. Ta peab jahti ja ronib tihedas taimestikus, kuid vahetevahel tuleb välja ennast soojendama. Rohesisalikule meeldib päikese käes peesitada nii hommikul kui õhtusel ajal.
Rohesisalik on väga kiire ja valvas. Ta suudab kaevata kuni 1 m pikkuseid auke. Ohu eest põgenedes võib ta ronida põõsaste ja puude otsa ning isegi hüpata ühelt oksalt teisele, samuti peidab ta end kivide alla, näriliste urgudesse või lohkudesse. Mõnikord heidab rohesisalik endalt saba (autotoomia), et röövlooma haardest kõrvale hiilida.
Paljunemine.
Rohesisalik pesitseb maist juuni alguseni. Emane muneb kurna 6–20 munana, mida haudutakse 2–4 kuuga (7–15 nädalat). Koorunud poegade pikkus on 3–4 cm. Suguküpsus saabub järgmisel kevadel, sel ajal on emased umbes 8 cm pikkused.
Toitumine.
Rohesisaliku toit koosneb peamiselt putukatest ja selgrootutest, kuid mõnikord sööb ta ka puuvilju ning linnumune ja -poegi.
Ohud.
Rohesisalikku võib mõjutada halvasti pestitsiidide kasutamine. Põhjapoolsetes elupaikades on saanud neile hukatuslikuks elupaikade hävimine liigse võsa ja põõsastiku eemaldamisega. Ohuks on ka koduloomad: kassid ja koerad, kes ajavad neid taga ja võivad ära süüa.
Vladimir Degtjar

Vladimir Grigorjevitš Degtjar (vene keeles Владимир Григорьевич Дегтярь; sündinud 13. septembril 1948 Majakis Orenburgi oblastis) on vene raketitehnikakonstruktor.
Vladimir Degtjar lõpetas 1972. aastal Tšeljabinski Polütehnilise Instituudi mootorite, aparaatide ja automaatide teaduskonna lennuaparaatide erialal.
Pärast lõpetamist suunati ta insenerina tööle Miassis asunud masinaehituse konstrueerimisbüroosse (tänapäeval on see Akadeemik Makejevi Riiklik Raketikeskus).
Alates 1998. aastast on Degtjar Akadeemik Makejevi Riikliku Raketikeskuse peadirektor ja peakonstruktor. 
2002. aastal kaitses ta tehnikadoktori väitekirja.
Tema juhtimisel ja otsesel osalusel on loodud allveelaevade ballistiliste rakettide komplekse (sealhulgas Sineva, mis võeti relvastusse 2007. aastal).
Makejevi raketikeskuse juhtimise kõrval tegutseb Degtjar ka õppejõuna. Ta juhib Lõuna-Uurali Riikliku Ülikooli aerokosmose õppesuuna lennuaparaatide kateedrit.
Fehérgyarmat

Fehérgyarmat on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis, Fehérgyarmati kreisi halduskeskus. Fehérgyarmat asub Ukraina piirist 15 km ja Rumeenia piirist 21 km kaugusel.
Asulat on ürikutes esmamainitud 14. sajandi alguses. Aleviks sai Fehérgyarmat 1418. aastal. Fehérgyarmatile anti linnaõigused 1978. aastal.
Schandorf

Schandorf on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Ajalugu.
Varaseim teade küla olemasolust pärineb 1244. aastast. 16. sajandi esimesel poolel laastasid piirkonda ründavad Türgi väed ja külad jäid tühjaks. Ungari magnaat Ferenc Batthyány korraldas Schandorfi ja teiste külade taasrahvastamise sisserändajatega Horvaatiast ning sajandeid oli küla horvaadi keele ja kultuuri saar, mida ümbritsesid ungari ja saksa keele kõnelejad. Järk-järgult arenes välja külale omane horvaadi keele murre, mis oli rikas ungari keele laensõnavara poolest. Pidevalt kasvava väljarände ja saksa keele kosmopoliitse mõju tõttu on see murre tänapäeval ohus.
Sajandeid oli küla Ungari osa. Esimese maailmasõja järel Austria-Ungari lagunedes kaasnes uute rahvusriikide Austria ja Ungari vahel maa jagamisega segadus. Piiri lõplikul kehtestamisel 1921. aastal oli kahetsusväärne mõju Schandorfi eraldamisele horvaadikeelsetest naaberkogukondadest, mis jäid Ungari osaks. Eraldamine muutus äärmuslikuks Teise maailmasõja järel, kui langes alla Raudne eesriie, blokeerides peaaegu kogu piiriületuse. See oli eriti silmapaistev elutõde Schandorfi elanike jaoks, kelle äärealad asusid vaid u. 400 m kaugusel Ungari territooriumist.
Schandorf pole viimasel ajal õitsenud; majanduslike võimaluste puudumine on viinud väljarändeni, eriti Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. Aastatel 1900–2005 vähenes rahvaarv 720-lt 297-le. Vallavalitsus peatati 1972. aastal, kuid taastati 1996. aastal.
Kultuur.
Schandorf on tamburitsa-orkestri kodu, mis peegeldab selle etnilist horvaadi pärandit. (Tamburitsa on traditsiooniline rahvapill, mida mängitakse laialdaselt Horvaatias.) Orkester esineb sageli, tihti väljaspool küla.
Stadtschlaining

Stadtschlaining on vald ("Stadtgemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Seal asub Henrik I Kőszegi ehitatud Schlainingi linnus, kus asub Austria rahu ja konfliktide lahendamise õppekeskus (ASPR) ja rahumuuseum.
Unterkohlstätten

Unterkohlstätten on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas.
Nyíradony

Nyíradony on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis, Nyíradonyi kreisi halduskeskus. Nyíradony asub Rumeenia piirist 20 km kaugusel, Debrecenist ligikaudu 28 kirdes ja Nyíregyházast umbes 33 km lõunakagus.
Venemaa Föderatsiooni töökangelane

Venemaa Föderatsiooni töökangelane (vene keeles Герой Труда Российской Федерации) on Venemaa Föderatsiooni antav aunimetus. See on kõrgeim aunimetus, mida antakse tööalaste teenete eest Vene riigi ja rahva ees. Aunimetusega kaasneb medal Venemaa Föderatsiooni töökangelane. 
Aunimetust antakse alates 2013. aastast. Töökangelase aunimetust on 2023. aasta maikuu seisuga välja antud 87 inimesele, 2025. aasta oktoobriks 123 inimesele.
Gerbert Jefremov

Gerbert Aleksandrovitš Jefremov (vene keeles Герберт Александрович Ефремов; sündinud 13. septembril 1933 Maloje Zaretšjes Põhja krais (tänapäeval Vologda oblast)) on vene raketitehnikakonstruktor.
Gerbert Jefremov lõpetas 1956. aastal Leningradi Sõjalis-Mehaanikainstituudi aparaadiehituse erialal.
Pärast lõpetamist suunati ta insenerina tööle Reutovis asunud Vladimir Tšelomei juhitud katse-konstrueerimisbüroosse OKB-52 (tänapäeval on see Masinaehituse Teadus-Tootmiskoondis). 1971. aastal edutati ta peakonstruktori asetäitjaks. Pärast Tšelomei surma 1984. aastal määrati ta peakonstruktoriks. 
Aastatel 1989–2007 oli Jefremov Masinaehituse Teadus-Tootmiskoondise peadirektor ja ühtlasi peakonstruktor. Alates 2007. aastast on ta samas aupeadirektori ja aupeakonstruktori staatuses.
Tema juhtimisel ja otsesel osalusel on loodud raketi- ja kosmosetehnikat, sealhulgas tiibraketikomplekse, laevatõrjekomplekse (P-6, P-35, Granit, Oniks), strateegilisi raketikomplekse (UR-sari), orbitaaljaamu (Almaz) ja kanderakette (Strela). Ta osales ka hüperhelikiiruselise juhitava lendkeha Avangard väljatöötamisel.
Põhjalaevastik

Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku Põhjalaevastik (vene keeles Северный флот, lühend SF) on Venemaa mereväe laevastikukoondis, mille peabaas asub Severomorskis.
Põhjalaevastikku peeti kuni 2014. aastani nooreks laevastikuks Venemaal, kuid 2014. aastal muudeti Venemaa mereväe ülemjuhataja käskkirjaga Põhjalaevastiku moodustamise aastanumbrit 1934-lt 1733-le.
Põhjalaevastiku koosseisu kuuluvad tuumaallveelaevad, merelennuvägi, raketiristlejad, kopterikandjad ja allveelaevatõrje pealveelaevad.
Põhjalaevastiku lipulaev on lennukikandja Admiral Kuznetsov.
Alates aprillist 2024 laevastiku ülem on viitseadmiral Konstantin Kabantsov.
Admiral Gorškov

Fregatt Admiral Flota Sovetskogo Sojuza Gorškov (vene keeles фрегат «Адмирал флота Советского Союза Горшков») on Venemaa esimese klassi fregatt. 
Fregatt Admiral Gorškov kuulub Venemaa mereväe Põhjalaevastiku 43. raketilaevadiviisi koosseisu. 2023. aastal täiendati fregati relvastust hüperhelikiiruseliste Tsirkonidega.
Ajalugu.
Laeva hakati ehitama 2006. aastal Peterburi laevatehases Severnaja Verf; laev lasti vette 2010. aastal, kuid täiesti töökorda sai see alles 2018. aastal. 
Laev on nimetatud Nõukogude Liidu laevastikuadmirali Sergei Gorškovi järgi.
Õgiköis

Õgiköis ("Triphyophyllum peltatum") on taimeliik nelgilaadsete seltsist, sugukonnast "Dioncophyllaceae". Perekonna ainus liik.
Ta on liaan. Elab Aafrika troopilistes metsades Elevandiluurannikul, Sierra Leones ja Libeerias.
Ta moodustab eri elu etappidel kolme erinevat tüüpi lehti (sellest on pärit ka ta ladinakeelne nimi). Ta on suurimaid putuktoidulisi taimi.
Oleksa Dovbuš

Oleksa Dovbuš (ukraina keeles Олекса Довбуш; 1700, Petšenižõn Kolomja – 24. august 1745) oli kuulus Ukraina lindprii, oprõški juht, kellest sai rahvakangelane, keda sageli võrreldakse Robin Hoodiga.
Elulugu.
Oleksa sündis 18. sajandi alguses Karpaatides Petšenižõni hutsulite külas. Temast sai peaaegu 50-liikmelise salga ("leheni") juht. Populaarne traditsioon kujutab teda piirkonna vaeste inimeste kaitsjana. Temast ja tema tegevusest on vähe kirjalikke viiteid.
Paljud Prõkarpattjas säilinud rahvalaulud ja vähesed proosalegendid kujutavad teda kui kohalikku kangelast, kes röövis rikkaid ja aitas vaeseid pärisorje, nagu legendaarne Robin Hood. Tema elukoht asus arvatavasti Bolehhivi linna lähedal Ivano-Frankivski oblastis. See on kaljukompleks, mida nimetatakse Dovbuši kaljudeks ja mis kandideeris Ukraina seitsme ajaloolise ja seitsme loodusime kategoorias. Dovbuši tegusid imetleti nii palju, et jutud tema tegudest levisid hutsulite piirkonna naabruses asuvatesse Lääne-Ukraina Pokuttja ja Podillja piirkondadesse. Tema portreesid müüdi kohalikel turgudel. Teda kartis Poola šlahta (maaomaniku aadel). Kord saadeti tema tegevust peatama 2000 sõdurist koosnev sõjaretk, mida juhtis Poola magnaat Józef Potocki. Sellest hoolimata ei õnnestunud teda tabada. Dovbuši lasi 1745. aastal maha ja haavas surmavalt Stefan, kes oli tema armukese Dzvinka abikaasa.
Hassiidi legendi järgi varjus Dovbuš omal ajal Baal Shem Tovi majas ja andis talle sõpruse märgiks oma piibu.
Pärand.
Pärast tema surma laiendasid tema pärandit mitmed tema kaaslased ja/või inimesed, kes teda jumaldasid: Vassõl Bajurak (Ivano-Frankivskis on püstitatud mälestustahvel, mis mainib tema hukkamist), Maksõm Zaliznjak, Ustõm Karmaljuk ja paljud teised.
Tema legend jõudis Ukraina folkloori ja temast on tehtud mitmesuguseid kunstiteoseid, muu hulgas kirjanike Ivan Franko ja Juri Fedkovõtš. Temast tehti film, tema järgi on nime saanud tänavad ja paigad.
Dovbuši kaljud

Dovbuši kaljud on rühm looduslikke ja tehislikke ehitisi, mis on raiutud kaljusse umbes 980 m kõrgusel läänerannikul, umbes 3 km kaugusel Bubnõštše külast Ivano-Frankivski oblastis Lääne-Ukrainas. Formatsioonide nimi pärineb oprõškõi liikumise juhilt Oleksa Dovbušilt.
Kaljud on osa Poljanõtski piirkondlikust maastikupargist.
Veprõki piiramine

Veprõki piiramine toimus 3.–18. jaanuaril 1709 Rootsi sissetungil Venemaale Põhjasõjas.
Pärast ebatavaliselt külma talve oli mõlema armee poolt hukkunud palju vägesid ja Rootsi Karl XII otsustas Venemaa tsaar Peeter I survestamiseks piirata Venemaa linna Veprõki. Linna kaitses umbes 1500-meheline garnison. Pärast seda, kui Vene komandör Šoti kolonel Fermor keeldus alistumast, alustas Karl XII linna pommitamist ja hiljem, 17. jaanuaril ka pealetungi. Pärast umbes kaks tundi kestnud intensiivset võitlust tõmbusid rootslased tagasi, suutmata linna vallutada. Ööl vastu 18. jaanuari venelased aga alistusid ja rootslastel lasti sisse marssida. Tulemus oli Rootsi vägede taktikaline edu, kuid ei muutnud oluliselt strateegilist olukorda. Umbes 400 rootslast sai surma ja veel 600 haavata. Kogu Vene garnison kas tapeti, vangistati või sai haavata. Mõne päeva pärast põletas Karl XII linna maha.
Glacieri maakond

Glacieri maakond ("Glacier County") on maakond USA-s Montana osariigis. Piirneb põhjas Kanadaga.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Cut Bank. Browningis asub Mustjala indiaanireservaadi halduskeskus.
Maakonna pindala on 7870 km², millest 110 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 13 778. Aastal 2000 oli elanike arv 13 247.
Ajalugu.
Glacieri maakond moodustati 1919. aastal. Maakond on saanud nime Glacieri rahvuspargi liustike järgi.
Juuni 2023

Juuni 2023, kroonika.
2023. aasta mai algas neljapäeval ja lõppes 30 ööpäeva hiljem reedel.
Erlend Lõwi

Erlend Lõwi (aastani 1989 Erlend Lõbin; sündinud 13. veebruaril 1954 Tallinnas) on eesti vioolamängija, kulturismivõistleja ja -treener. Eesti Teatriliidu liige (1975–1998).
Haridus ja teatritegevus.
Lõpetas 1975 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli altviiuli erialal (Ants Toominga klass). Mänginud 1975–1998 Estonia teatri orkestris. Kirjutanud ja lavastanud ELTA Stuudios näidendid „Doktor Saimoni võlusau” ja „Jaboloni jüngrid” (2000).
Tegevus kulturismis.
Tegeles 1975–1984 Innar Mardo õpilasena kulturismiga, oli kuuekordne vabakava Eesti meister poseerimises. Asutas 1998 enesearendusalase Erlend Lõwi Keha Kooli.
Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh

Ustinovi Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh (vene keeles Балтийский государственный технический университет «Военмех» им. Д. Ф. Устинова»; lühendnimi BGTU Vojenmehh) on Peterburis asuv tehnikaülikool. 
Ajalugu.
BGTU Vojenmehh loeb enda asutamisaastaks 1871. aastat, kui asutati Tsesareevitš Nikolai kutsekool (Ремесленное училище Цесаревича Николая). 1930. aastal kujundati õppeasutus ümber kõrgkooliks (Mehaanika Instituut).
Hilisemaid nimesid.
Aastatel 1932–1936 kuulus õppeasutus NSV Liidu Rasketööstuse Rahvakomissariaadi, 1936–1939 kaitsetööstuse rahvakomissariaadi ja 1939–1946 relvastuse rahvakomissariaadi struktuuri.
Ohustatud maailmapärandiobjektide nimistu

Ohustatud maailmapärandiobjektide nimistu (inglise keeles "List of World Heritage in Danger", prantsuse keeles "Liste du patrimoine mondial en péril") on loetelu UNESCO maailmapärandi nimistu kultuuri- ja loodusmälestistest, mida ähvardab kahjustumine, hävimine või kadumine ja mille kaitseks UNESCO nõuab erakordseid jõupingutusi.
Nimistu.
Nimistusse kuulub 2023. aasta jaanuari seisuga 55 objekti. Maailmapärandit ohustavate põhjuste spekter on lai: maaviljelus, linnastumine, looduskatastroofid, sõjategevus, metsaraie, salaküttimine, vandalism, hülgamine ja pikaaegne reguleerimata turism.
Institut supérieur de l'aéronautique et de l'espace

Kõrgem Lennundus- ja Kosmoseinstituut, mille akronüüm on Isae-Supaéro on üks 204 Prantsuse , mis on akrediteeritud 1. september 2020 anda välja insenerikraad.
Relvajõudude ministeeriumi järelevalve alla antud Isae-Supaéro on Ensica ja Supaéro ühinemise tulemus, mis viidi läbi 2007. aastal. See annab Isae-Supaéro inseneri kraadi, inseneri kraadi õpipoisiõppe kaudu. Industrialiseerimine ja meetodid ", samuti riiklik diplom Lennundustehnika magister », erialamagistrid ja doktorikraad. Supaéro, 1909. aastal koolitamise eesmärgil loodud kool targad teadlased, juhid ja insenerid », Prantsusmaa ja Euroopa lennundustööstuse jaoks, tähistas 2009. aastal oma sajandat sünnipäeva . Supaéro koolitab üldisi ja mitmekülgseid insenere, kes on võimelised praktiseerima laias spektris tegevusi.
Anna Hall

Anna Hall (sündinud 23. märtsil 2001 Denveris) on USA kergejõustiklane, kelle põhialaks on seitsmevõistlus.
Tema isiklik rekord seitsmevõistluses on 6988 punkti, rekord on püstitatud 27.–28. mail 2023 Götzises.
2022. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel sai ta 3. koha.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis oli ta seitsmevõistluses suurfavoriit, kuid jäi 6720 punktiga teiseks. Maailmameistriks tulnud Katarina Johnson-Thompson edestas Halli vaid 20 punktiga, mis oli MMide ajaloos võikseim punktierinevus kuld- ja hõbemedali võitnute vahel.
2024. aasta jaanuaris käis Hall põlvelõikusel, millest taastumine segas tema ettevalmistust olümpiamängudeks. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis sai ta 6615 punktiga viienda koha.
1.06.2025 sai ta Götzises uueks isiklikuks rekordiks 7032 punkti.
Lindsey Graham

Lindsey Olin Graham (sündinud 9. juulil 1955 Centralis Lõuna-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik, Vabariikliku Partei liige.
Aastatel 1993–1995 kuulus Graham Lõuna-Carolina osariigi Esindajatekotta. Aastatel 1995–2003 kuulus ta Lõuna-Carolina osariigi esindajana USA Esindajatekotta. Alates 2003. aastast on ta olnud USA Senati liige. Aastatel 2019–2021 oli ta USA Senati justiitskomitee esimees.
2023. aasta 26. mail kohtus senaator Kiievis president Želenskõiga, 29. mail väljastas Venemaa siseministeerium senaatori vahistamiskäsu.
Wolt

Wolt on Soome infotehnoloogiaettevõte, mis osutab toidu ja muude toodete kullerteenust. Wolti äppide või kodulehe kaudu saavad kasutajad tellida poodidest tooteid koju või minna tellitud toodetele ise järele. Ettevõttel on oma toidupoekett Wolt Market. Wolti peakorter asub Helsingis. 
Mais 2022 ostis Wolti ära Ameerika Ühendriikide ettevõte DoorDash, Inc. DoorDash tegutseb 29 riigis, nendest 25 Wolti kaubamärgiga. Eestis osutab Wolti teenuseid 2016. aastal asutatud Wolt Eesti OÜ.
Chiemsee

Chiemsee on järv Saksamaal Baieris, Rosenheimi lähedal. Järve hüüdnimi on "Baieri meri". Lõunast suubuvad järve Großache ja Prieni jõgi, põhja poole voolab välja Alz, mis suubub Inni, mis omakorda suubub Doonausse. Chiemsee jaguneb suuremaks kirdeosaks ehk Weitseeks ja edelaosaks Inselseeks.
Chiemseed ümbritsev Chiemgau piirkond on populaarne puhkeala.
Valimiskogu (Saksamaa)

Valimiskogu (ka Liidukogu; saksa keeles Bundesversammlung) on lisaks Ühiskomiteele üks kahest Saksamaa mittealalisest põhiseaduslikust institutsioonist. Valimiskogu ainus ülesanne on valida Saksamaa president kas iga viie aasta tagant hiljemalt 30 päeva enne ametisoleva presidendi ametiaja lõppu või 30 päeva jooksul pärast presidendi ametiaja ennetähtaegset katkemist. Valimiskokku kuuluvad kõik parlamendi ehk Liidupäeva liikmed ning sama palju esindajaid Saksamaa 16-lt liidumaalt.
Põhiseaduse järgi võib presidendi valimiseks toimuda kuni kolm hääletusvooru. Esimeses kahes voorus peab valimiste võitmiseks saama absoluutse häälteenamuse. Kolmandas voorus saab presidendiks enim hääli saanud kandidaat. Kandidaate võib üles seada iga Valimiskogu saadik.
Tavaliselt ei ole Saksamaa presidendi valimiste tulemus üllatav, kuna erakondade saadikute arvu pealt on võimalik kokku arvutada, millisel kandidaadil suurim edušanss on. Tihti võidab Liidupäeva koalitsiooni kandidaat juba esimeses voorus.
Santiago piirkond

Santiago piirkond () on üks Tšiili 16 piirkonnast (1. järgu haldusüksusest). See on riigi ainus merepiirita piirkond ja seal asub riigi pealinn Santiago. 
Piirkonnas asub enamik kaubandus- ja halduskeskusi, sealhulgas ka Tšiili tähtsaim rahvusvaheline lennujaam – Arturo Merino Beníteze rahvusvaheline lennujaam.
Santiago piirkonna pindala on 15 403 km2 ja seal elab üle 7 miljoni inimese. See on riigi kõige suurema rahvaarvuga ja kõige tihedamalt asustatud piirkond.
Valitsus ja haldusjaotus.
Alates 2021. aastast juhib piirkonda kuberner, kes valitakse rahvahääletusel. Praegune kuberner on Claudio Orrego Larraín (parteitu).
Piirkond jaguneb 6 provintsiks, mis omakorda jagunevad 52 kommuuniks.
Saksamaa valitsus

"Saksamaa poliitilise süsteemi kohta vaata artiklit Saksamaa poliitika."
Saksamaa valitsus (ehk liiduvalitsus või liidukabinet, saksa keeles Bundesregierung või Bundeskabinett) on Saksamaa Liitvabariigi täidesaatva võimu põhiline kandja. Valitsusse kuuluvad kantsler ja ministrid. Valitsuse korraldus, valimine, nimetamine ja laialisaatmine on sätestatud Saksamaa Liitvabariigi põhiseaduse artiklitega 62–69.
Erinevalt Weimari Vabariigist saab Saksamaa Liidupäev kantsleri tagandada vaid konstruktiivse umbusaldushääletusega ehk valides samas ka uue kantsleri ning ei saa ministritele eraldi umbusaldust avaldada. Sellise süsteemi panid põhiseaduse autorid paika, et vältida uut diktatuuri ja tagada, et kantsleri tagandamise ja samas uue valimata jätmise tõttu ei tekiks poliitilist vaakumit nagu juhtus Weimari perioodil, kui Liidupäev tagandas kantslerid, kuid ei jõudnud kokkuleppele uue valimise osas.
Kui katslerile avaldatakse tavalisel viisil umbusaldust, ei pea ta tagasi astuma, kuid võib presidendil paluda Liidupäev laiali saata, mille tulemusel toimuvad 60 päeva jooksul ennetähtaegsed valimised (nii on juhtunud aastatel 1972, 1983 ja 2005). Alternatiivselt võib kantsler paluda presidendil välja kuulutada seadusandlik hädaolukord, mille ajal vajab valitsus seaduste vastuvõtmiseks vaid Liidunõukogu toetust (seda ei ole siiani kasutatud). President ei ole kummalgi juhul kohustatud kantsleri palvet täitma.
Saksamaa valitsuse liikmed võivad (kuid ei pea) kuuluda Liidupäeva.
Kosova keskaegsed mälestusmärgid

Kosova keskaegsed mälestusmärgid on Kosovos asuv UNESCO maailmapärandi nimistu objektide rühm, neli keskaegset ehitismälestist, mis kujutavad endast Palaiologoste renessansi aegse romaani mõjudega Bütsantsi kirikuarhitektuuri säravaid näiteid. Erilise väärtusega on kirikute seinafreskod Balkanil välja kujunenud ja seal 13.–17. sajandil viljeldud iseloomulikus stiilis.
Mälestiste rühma kuuluvad üksikobjektid on
Ajaloost.
2004. aastal kanti UNESCO maailmapärandi hulka Dečani klooster. Kaks aastat hiljem, 2006. aastal lisati sellele veel kolm ehitismälestist samas piirkonnas ja ligikaudu samast perioodist.
2006. aastal kanti ehitised ohustatud maailmapärandiobjektide nimistusse raskuste tõttu neid hallata ja kaitsta piirkonnas kujunenud poliitilise ebastabiilsuse tõttu.
Korruptsioonitaju indeks

Korruptsioonitaju indeks (inglise keeles "Corruption Perceptions Index" ehk CPI) on indeks, milles on maailma riigid järjestatud "ekspertarvamuste ja arvamusküsitluste põhjal välja selgitatud avaliku sektori korruptsiooni taju järgi". Indeksi definitsiooni järgi on korruptsioon "usaldatud võimu kuritarvitamine isikliku kasu saamiseks". CPI-d avaldab igal aastal aastast 1995 rahvusvaheline organisatsioon Transparency International.
Jaanuaris 2023 avaldatud 2022. aasta korruptsioonitaju indeksis on 180 riiki skaalal 100 (väga puhas) kuni 0 (väga korrumpeerunud), andmed koguti 1. maist 2021 30. aprillini 2022. Indeksi järgi on vähimkorrumpeerunud maailma riigid Taani, Soome, Uus-Meremaa, Norra, Singapur ja Rootsi ning korrumpeerunuimad Somaalia ja Lõuna-Sudaan. Eesti jagas 2022. aasta tabelis Islandi, Uruguay ja Kanadaga 14. kohta, aasta varasemaga võrreldes langes Eesti ühe koha võrra.
Tabel.
Legend:
2020–2022.
Hinnangut ei ole antud järgnevale 17 riigile:
Andorra, 
Antigua ja Barbuda, 
Belau, 
Belize, 
Kiribati, 
Liechtenstein, 
Marshalli Saared, 
Mikroneesia Liiduriigid, 
Monaco, 
Nauru, 
Palestiina, 
Saint Kitts ja Nevis, 
Samoa, 
San Marino, 
Tonga, 
Tuvalu, 
Vatikan
Marvin Friedrich

Marvin Friedrich (sündinud 13. detsembril 1995 Kasselis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Mönchengladbachi Borussia.
2011. aastal liitus ta klubiga Schalke 04. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 13. septembril 2014 mängus Mönchengladbachi Borussia vastu. Schalke põhimeeskonnas sai ta kahe hooajaga kirja üheksa mängu. Enam sai ta mänguaega klubi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. 2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu FC Augsburgiga, kuid mänguaega sai ta jällegi vaid klubi reservmeeskonnas.
2018. aasta jaanuaris siirdus Friedrich Saksamaa esiliigaklubisse Union Berlin. Hooajal 2018/19 kindlustas ta klubiga pääsu Saksamaa kõrgliigasse.
2022. aasta jaanuaris sõlmis Friedrich lepingu Mönchengladbachi Borussiaga.
Aastatel 2014–2016 mängis Friedrich Saksamaa noortekoondistes. 2014. aastal tuli Friedrich Saksamaa kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.
Aaloeleheline tääkliilia

Aaloeleheline tääkliilia ("Yucca aloifolia L.") on agaaviliste sugukonda juka ("Yucca") perekonda kuuluv mitmeaastane taim.
Taime nimetatakse Hispaania pistodaks. Enne õitsemist meenutab aaloeleheline tääkliilia oma kujult hiiglaslikku sparglit .
Kirjeldus.
Aaloeleheline tääkliilia on igihaljas põõsas, mis kasvab kuni 8 m kõrguseks . Taimel on 1–3 peamist odakujulist vart, mille pikkus on 12–40 cm ja laius 25–60 mm . Aaloelehelise tääkliilia lehed on teravate otstega. Aaloeleheline tääkliilia õitseb harva iga 2–3 aasta järel . Taim on suure linoolhappesisaldusega – 70,77% .
Leviala ja kasvukoht.
Aaloeleheline tääkliilia on levinud USA Atlandi ookeani rannikul ehk Põhja-Ameerika kesk- ja lõunaosas ning Lääne-India saarestikus . Taim kohanes Bahama, Argentina, Uruguay, Itaalia, Pakistani ja Lõuna-Aafrika elupaikadega ning teda leiab kasvamas Portugali ja Hispaania aedades ning parkides . Taim eelistab kasvada väikese niiskusesisalduse liival rannikupiirkonnas. Tääkliilia talub hästi põuda ja tuult . Toataimena kasvatades sobib toitainerikas muld, tasub vältida savikamat mulda.
Paljundamine.
Toataimena kasutamisel on ümberistumiseks sobiv aeg märtsist juunini . Paljundamiseks sobib lõigatud varreosa. Aaloelehelise tääkliilia seemnete idandamiseks sobib temperatuur 15–21 ºC .
Kasvatamine.
Aaloeleheline tääkliilia vajab kasvuks sooja päikeselist ja liigniiskuse eest kaitstud kasvukohta. Eestis on teda võimalik kasvatada toataimena, kuid arvestada tuleks sellega, et alates novembrist sobib talle jahe ja valge ruum temperatuuriga 12–16 ºC. Talvel pimedal ajal, kui valgust pole piisavalt ja kui toatemperatuur on soovitatavast kõrgem, võivad aaloelehelise tääkliilia lehed kasvades välja venida, samuti võib taim olla vastuvõtlik haigustele ning kilp- ja villtäiele. Tääkliilia on tundlik kastmise ning sageda ja tugeva väetiselahusega väetamise suhtes .
Kasutamine.
Aaloelehelist tääkliiliat kasutatakse dekoratiivtaimena. Tänu oma mahlasele sisule on taime kasutatud traditsiooniliselt toiduks. Õisi ja õienuppe saab süüa keedetult või toorelt . Taime juurte ja lehtedega tuleb olla ettevaatlik, sest need sisaldavad saponiine, mis lagunevad kuumutamisel . Aaloelehelise tääkliilia lehtedest tehakse näiteks põletikuvastaseid ravimeid ning lehte kasutatakse nöörina korvide ja mattide valmistamiseks. Taime juuri kasutatakse pesemisel seebi asendajana, šampoonina . Aaloelehelise tääkliilia seemnetest valmistatud õli saab kasutada biodiislikütuse alternatiivkütusena .
Artūrs Šilovs

Artūrs Šilovs (sündinud 22. märtsil 2001 Ventspilsis) on Läti jäähokimängija, kes mängib väravavahina American Hockey League'i (AHL) klubis Abbotsford Canucks.
Ta alustas jäähoki mängimist Lätis. Hooajal 2018/19 debüteeris ta Läti kõrgliigaklubis HK Rīga.
2019. aastal valis Vancouver Canucks ta NHL-i "draft"is 156. valikuna. Augustis 2019 sõlmis ta Canucksiga kolmeaastase algtaseme lepingu.
Hooajal 2019/20 mängis Šilovs Kanada noorteliiga Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Barrie Colts. Hooajal 2020/21 mängis ta põhiliselt Läti kõrgliigas.
2021. aastal asus ta mängima AHL-is Vancouver Canucksi tütarklubis Abbotsford Canucks. Hooajal 2022/23 tõusis Šilovs Canucksi esiväravavahiks. NHL-is tegi ta Vanucouver Canucksi meeskonnas debüüdi 15. veebruaril 2023 mängus New York Rangersi vastu. 
2018. aastal esindas ta Lätit U18 koondises U18 maailmameistrivõistlustel. Läti jäähokikoondise koosseisus jõudis ta maailmameistrivõistlustele 2022. aastal. 2023. aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel võitis ta Läti koondisega pronksmedali. Šilovs oli 2023. aasta turniiril koosseisus kõigis kümnes mängus ning oli turniiril enim mänguaega saanud väravavaht (601 minutit). Ta valiti 2023. aasta maailmameistrivõistluste parimaks väravavahiks, väärtuslikumaks mängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.
Isiklikku.
Ta abiellus 23. augustil 2019 Lätis Vendija Šilovaga.
Musoma

Musoma on linn Tansaanias Victoria järve idakaldal. See on Tansaania ühe halduspiirkonna Mara piirkonna pealinn.
Asukoht.
Linn asub Victoria järve idaservas, Keenia ja Uganda piiride läheduses. Linn asub umbes 150 kilomeetrit Mwanzast kirdes ning umbes 380 kilomeetrit Arushast loodes.
Rahvaarv.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Musoma rahvaarv 104 851. 2012. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv kasvanud 134 327-ni.
Gilberti sündroom

Gilberti sündroom (GS) on healoomuline pärilik bilirubiini ainevahetuse häire maksas, mille tagajärjel tõuseb veres toksilise bilirubiini tase.
Tavaliselt ei ole spetsiifilist ravi vaja. Kollasuse episoodid võivad tekkida stressist, mis on tingitud näiteks füüsilisest koormusest, menstruatsioonist või paastumisest. Üldjuhul sümptomeid ei ole, aga mõnel võivad esineda mittespetsiifilised kaebused nagu halb enesetunne, ebamugavustunne kõhus ja väsimus.
Gilberti sündroomiga patsientidel tekib sagedamini sapikivitõbi.
Adelia (ooper)

"Adelia" (originaalpealkiri itaalia keeles "Adelia, o La figlia dell'arciere" – 'Adelia ehk Amburi tütar') on Gaetano Donizetti ooper ("opera seria") kolmes vaatuses Felice Romani (I ja II vaatus) ja Girolamo Maria Marini (III vaatus) libretole, mis on võetud Carlo Coccia ooperi "La figlia dell'arciere" tekstist. 
Esmaettekanne toimus 11. veebruaril 1841 Rooma Teatro Apollos.
Ajalugu.
Libreto tundus Donizettile vananenud, võttes arvesse parajasti moes olevaid ooperi komponeerimise põhimõtteid, kuid tellimus tuli kiiresti täita. Aja kokkuhoiu mõttes kasutas Donizetti "Gabriella di Vergy" III vaatuse muusikat, kuid komponeeris ka täiesti uusi ja originaalseid teoseid, nagu Arnoldo kabaletta I vaatuses, mis järgib Verdi muusikakeelt ning mõned võimsalt kõlavad koorid. Kriitikud arvasid pärast esietendust, et Donizetti suutis kirjutada „hulga kauniks orkestreeritud muusikat”. Teist vaatust hinnati ooperi parimaks. Lõppu vähem õnnestunuks.
Esimene etendus oli skandaalne. Ooperi ettekanne katkes mitu korda. Kuna piletisoovijaid oli palju, siis müüs impressaario neid tublisti rohkem, kui saali mahtus inimesi. Teatri ukse taha jäänud piletiomanikud korraldasid korraliku mürgli ning üritasid ooperimajja sisse pääseda. Kuid see osa publikust, kes saali pääses, võttis ooperi entusiasmiga vastu. 
Hoolimata esialgsest edust vajus "Adelia" pärast kaheksat etendust Roomas ning mõnda etendust Napolis unustusehõlma. Mujal Itaalias, ega ka välismaal seda ooperit ette ei kantud. Donizetti ise pidas seda teost ebaõnnestumiseks. Ooper taaselustati alles 1997. aastal Bergamos Donizetti festivalil. On ette kantud veel Genovas (1998) ja New Yorgis kontsertetendusena (1999).
Helisalvestised on 1998. ja 2005. aastast.
Süžee.
Tegevus toimub 14. sajandil Peronas Burgundia hertsogi residentsis. Linnakodanikud ootavad hertsogi ja tema vägede, nende seas Arnoldo, naasmist võidukast lahingust. Mõned linnakodanikud märkavad, kuidas noor krahv Oliviero lahkub salaja Arnoldo majast. Niipea, kui Arnoldo kohale jõuab öeldakse talle, et tema perekonna au on riivatud. Oliviero olevat maganud Adeliaga ning võtnud neiult süütuse. Sellest antakse teada ka Burgundia hertsog Carlole. Seadus keelab aadlikel surma ähvardusel romantilised suhted lihtrahvaga. Hertsog mõistab Oliviero selle seadusevastase tegevuse eest surma, ehkki noor krahv protesteerib, et mingit au rüvetamist polnud. Perekonna au saab taastada vaid abielludes ja seda ka Arnoldo nõuab, Ta tuletab hertsogile meelde tõotust, mille ta kunagi talle andis, täita Arnoldo mistahes soov talle osutatud teenete eest. Comino hoiatab Adeliat hertsogi plaanidest. Kavandatud pulmad lükkuvad edasi. Adelia läheb hulluks mõttest, et Oliviero võidakse tema pärast surma mõista. Kuid mõistus taastub, kui selgub, et isa on saanud aadlitiitli. See avab tee Adelia ja Oliviero abiellumiseks, mis toimub üldise juubelduse saatel.
Toole'i maakond

Toole'i maakond ("Toole County") on maakond USA-s Montana osariigis. Piirneb põhjas Kanadaga.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Shelby.
Maakonna pindala on 5040 km², millest 80 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 4971. Aastal 2000 oli elanike arv 5267.
Ajalugu.
Toole'i maakond moodustati 1914. aastal. Maakond on saanud nime Montana osariigi esimese kuberneri Joseph Toole'i järgi.
Liberty maakond (Montana)

Liberty maakond ("Liberty County") on maakond USA-s Montana osariigis. Piirneb põhjas Kanadaga.
Maakonna halduskeskus ja ainus linn on Chester.
Maakonna pindala on 3750 km², millest 40 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 1959. Aastal 2000 oli elanike arv 2158.
Ajalugu.
Liberty maakond moodustati 1920. aastal.
Naftasaadused

Naftasaadused on naftast rafineerimistehastes toodetavad saadused. Erinevalt naftakeemiasaadustest, mis on kindlalt määratletud ning tavaliselt puhtad orgaanilised ühendid, on naftasaadused komplekssed segud. Enamus naftast töödeldakse naftasaadusteks, näiteks kütuseks.
Vastavalt toornafta koostisele ja turu nõudlusele võivad rafineerimistehased toota erinevas koguses naftasaadusi. Suurim osa naftasaadustest rafineeritakse energiakandjateks ehk raskeks naftaks ja bensiiniks. Need kütused hõlmavad või neist saab segada bensiini, lennukikütust, diislikütust, kütteõli ja raskemaid kütteõlisid. Raskemaid (vähem lenduvaid) osi saab kasutada ka asfaldi, tõrva, parafiinvaha, määrdeainete ja muude raskete õlide tootmiseks. 
Rafineerimistehastes toodetakse ka muid kemikaale, millest osa kasutatakse keemilistes protsessides plastide ja muude materjalide tootmiseks. Kuna nafta sisaldab sageli mõne protsendi ulatuses väävlit sisaldavaid molekule, toodetakse ka elementaarväävlit sageli naftasaadusena. Naftasaadused võivad olla ka süsinik naftakoksi kujul ja vesinik. Toodetud vesinikku kasutatakse sageli vahesaadusena muudes naftarafineerimisprotsessides, nagu hüdrokrakkimine ja hüdrodesulfureerimine.
Georg Baselitz

Georg Baselitz (snd 23. jaanuaril 1938) on saksa maalikunstnik, skulptor ja graafik. 
Ta sai 1960. aastatel tuntuks oma kujundlike ja väljendusrikaste maalide poolest. 1969. aastal hakkas ta maalitavaid objekte maalima tagurpidi, et pakkuda oma varasematele töödele vastukaalu ning leida vaheldust. Tema stiil on omapärane, kuna ta on saanud inspiratsiooni väga erinevatest kohtadest, nagu nõukogude aegsest kunstist, manerismist ja Aafrika skulptuurist.
Baselitz (sünninimega Hans-Georg Kern) sündis Deutschbaselitzi külas Ülem-Lusaatias Saksamaal. Ta kasvas üles keset teise maailmasõja kannatusi ning seetõttu on hävingul tema töödes ja elus märkimisväärne roll. Need eluloolised asjaolud on kogu tema loomingu läbivad aspektid. Sellega seoses tõdes kunstnik ühes intervjuus: "Ma sündisin hävitatud korda, hävitatud maastikku, hävitatud rahvasse, hävitatud ühiskonda. Ja ma ei tahtnud korda taastada: ma olin piisavalt näinud nii-öelda korda. Ma olin sunnitud kõike kahtluse alla seadma, olema "naiivne", uuesti alustama." Kõiki etteantud korraldusi eirates ja tavalisi tajusid rikkudes on Baselitz kujundanud oma elu käigud enda kunstilisteks juhtpõhimõteteks. Tänaseni pöörab ta kõiki oma maale tagurpidi, millest on saanud tema loomingu ainulaadne ja kõige määravam joon.
Võšnivtšõk

Võšnivtšõk (ukraina keeles Вишнівчик, poola keeles "Wiśniowczyk") on küla Ukrainas Ternopili oblastis Ternopili rajoonis. Võšnivtšõk kuulub Zolotnõki maapiirkonna hromadasse, mis on üks Ukraina hromadadest. Asub Strõpa jõe läänekaldal. Naabruses on Zarvanõtsja küla. 
Küla on kirjalikes allikates esmamainitud 1564. aastal.
Võšnivtšõki küla kuulus Austria-Ungari koosseisu (aastani 1918), seejärel Poola (1918–1939), Nõukogude Liidu (1944–1991) ja alates 23. augustist 1991 iseseisva Ukraina koosseisu.
Seal on kool, kuhu tulevad teadmisi omandama lapsed neljast ümbritsevast külast (Haevuronka, Zarvanõtsja, Kutozõv ja Sapuva) koos Võšnivtšõki lastega.
Ajalugu.
Teise maailmasõja ajal oli Võšnivtšõk Saksa armee ja naaberküla Zarvanõtsja Nõukogude armee kontrolli all, kuna Strõpa jõgi eraldas kahte küla.
Kuni 18. juulini 2020 paiknes Võšnivtšõk Terebovlja rajoonis. Rajoon kaotati 2020. aasta juulis toimunud Ukraina haldusreformi käigus, mille tulemusena vähenes Ternopili oblasti rajoonide arv kolmele. Terebovlja rajoon liideti Ternopili rajooniga.
Marija Biletska

Marija Hilarjonivna Biletska (ukraina keeles Марія Іларіонівна Білецька, 1864 – 30. detsember 1937) oli Ukraina õpetaja. Ta juhtis Lvivis maja, kus õpilased said peatuda. Ta oli naisliikumise juht.
Elu.
Biletska sündis 1864. aastal Ternopilis.
1899. aastal juhtis ta koos Hermina Šuhevõtšiga Püha Olha Instituuti. Instituut pakkus tüdrukutele elamispinda, kui nad õppisid Lvivis. Umbes pooled neist tüdrukutest olid pärit taluperedest.
1912. aastal osales ta Lvivis Konstantõna Malõtska korraldatud naistekomitee koosolekul, et valmistuda sõjaks. Teised koosolekul osalejad olid Olena Zaliznjak (1886-1969), Olena Stepaniv ja Olha Basarab. Nad soovitasid, et Rahvuslikust võitlusfondist kogutud raha kasutatakse Ukraina Sitši laskurite rahastamiseks. Stepaniv teenis selles rühmas laskurina.
Ta sai 1921. aastal üheks aastaks Ukraina Naiste Liidu esimeheks. Järgmisel aastal lahkus ta Püha Olha Instituudist. Aastatel 1925–1926 hoolitses ta puuetega inimeste eest.
Biletska suri Lvivis 1937. aastal.
Aleksander Ots

Aleksander Ots (sündinud 18. juunil 1983) on eesti filmi-, tele- ja teatriprodutsent, kes on aktiivselt tegev reklaami- ning turundusvaldkonnas ja korporatiivfilmide tootjana. 
Aleksander Otsa produtsendiportfelli kuulub ka Eesti üks vaadatumaid dokumentaalfilme „“. Aleksander Ots on andnud hääle mitmekümnele joonisfilmitegelasele ning on taustahääleks telesaatele Rakett69. Aleksander Ots töötas raadios Uuno hommikuprogrammi saatejuhina aastatel 2004–2012.
Muusika.
Aleksander Ots on ansambli Köömes solist ning laulutekstide autor. 
Isiklikku.
Aleksanderi isa on näitleja Andres Ots.
Tema elukaaslane on Mari-Leen Kaselaan.
Mets-jürilill

Mets-jürilill ("Cardamine impatiens"), vanasti hellikjürilill, on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. 
Mets-jürilille levila ulatub Hispaania põhjaosast ja Briti saartelt läbi Kesk-Euroopa Kesk-Venemaale.
Vaimastvere Vabadussõja mälestusmärk

Vaimastvere Vabadussõja mälestusmärk on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Vaimastvere külas asuv Vabadussõjas langenute mälestusmärk. Mälestusmärk on arvele võetud ajaloomälestisena. 
Algselt mälestustahvlina loodud mälestusmärgi algne asukoht oli Vaimastvere vallamajas, kuhu see paigaldati 1922. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal võeti tahvel seinalt maha ning peideti. Taasiseseisvumise järel loodi algsest mälestustahvlist ja laotud kivimüürist 1993. aastal uus mälestusmärk Vaimastvere kooli parki.
Sibulkuppel

Sibulkuppel (vene keeles "луковица", "луковичный купол" või "луковичная глава") on katuse või tornikiivri erivorm, mida iseloomustab sibula kuju. Sibulkupli laius ületab kuplit toetava tambuuri või torni läbimõõdu ja sibulkupli kõrgus ületab kupli laiuse. See katusevorm esineb enim tornikuplina Ukraina ja Venemaa kirikuarhitektuuris ning nendest mõjutatud neostiilides, aga ka muudes ehitustraditsioonides Lähis-Idas, Indias, Kesk-Euroopas näiteks Baierimaa, Austria ja Põhja-Itaalia katoliku kirikutel.
Kuigi sibulkuppel seostub tänapäeval suures osas õigeusu kirikuarhitektuuriga, pole see sealgi ainuke võimalik katusevorm. Õigeusu kirikarhitektuuri teised kuplikujud on ukraina barokis esinev pirnjas kuppel ja Kiievi-Vene keskaegsetele kirikutele iseloomulik kiiverjas kuppel.
Ajaloost.
Sibulkuppel ei esine Kiievi-Vene vanemas, veel Bütsantsi mõjudega arhitektuuris. Vanemate, enne mongolite vallutust ehitatud kirikute kuplid olid poolkerajad nagu Bütsantsis või kiiverja kujuga nagu näiteks Vladimiri Jumalaema Uinumise peakirikul. Sibulkuppel hakkab Venemaa arhitektuuris laialt levima Ivan Julma valitsusajal, näiteks on sibulkuplitega tornid Kaasani vallutamise auks ehitatud ja 16. sajandist peaaegu muutumatult säilinud Jumalaema Kaitsmise kirikul Moskvas.
Hüpoteese selle katusevormi kohta on erinevaid, mõned uurijad peavad seda elementi islamimaadest laenatuks, teised on otsinud nende lähtekohta vanavene puitarhitektuurist, milles nii telkkatus kui ka "botška"-katus ei võimalda lume kogunemist katusele. Vanavene arhitektuuri uurijad Nikolai Voronin ja Sergei Zagrajevski on kirjalikele ja pildilistele allikatele toetudes paigutanud oma töödes sibulkuplite kasutuse alguse 16. sajandist varasemasse aega, 12.-13. sajandisse.
2023. aasta Mahdia koolitulekahju

2023. aasta Mahdia koolitulekahju oli 21. mail Guyana Potaro-Siparuni piirkonna keskuses Mahdias asuva keskkooli tütarlaste ühiselamus puhkenud tulekahju, milles hukkus vähemalt 20 inimest. See tulekahju oli üks surmavamaid, mis on seotud koolide ühiselamutega viimase 30 aasta jooksul.
Riigi president Irfaan Ali kuulutas riigis välja kolmepäevase leina.
Tanel Meiel

 
Tanel Meiel (sündinud 6. mail 1974 Tallinnas) on eesti vaimulik. Ta on 2023. aastast EELK Sangaste koguduse õpetaja. 
Ta on lõpetanud 2013. aastal Tartu ülikooli sotsiaalteaduskonna sotsioloogia erialal, 2017. aastal usuteaduskonna religiooniuuringute magistriõppes ja 2018 diakonikoolituse Usuteaduste Instituudi pastoraalseminaris. 
Ordineeriti diakoniks 25. märtsil 2018. 
22. juulist 2019 on ta vanglate peakaplan. Meieli sõnul on Jõhvis resideeriva peakaplani ülesandeks koordineerida vanglakaplanite tööd ning seista hea selle eest, et oleks tagatud usuvabadus ja religioosne ning vaimulik teenimine.
Enne seda töötas ta ligi neli aastat Tartu ülikooli infoturbe juhina. Varem oli ta kaitsejõududes kapten, luues küberkaitsealase võimekuse. Samuti on ta töötanud Sisekaitseakadeemia kriisireguleerimise nõunikuna.
2023. aasta mai lõpus ordineeriti senine Otepää vallas tegutseva luterliku Sangaste koguduse diakon Tanel Meiel õpetajaks. Senine õpetaja Ivo Pill jätkab abiõpetajana. 
Meiel on ka EELK Laatre koguduse hooldajaõpetaja. 2014 asus ta Sangaste ja Laatre kogudusi teenima jutlustajana, seejärel tuli diakoni- ja siis õpetajaamet. 
Kirikuõpetaja töö kõrvalt töötab ta sotsiaalkindlustusametis kriisireguleerimise osakonna planeerimistalituse juhatajana. 
11. septembrist 2023 on ta ka Keeni Põhikooli ja Puka kooli direktor. 
Tanel Meiel on abielus, peres on üks laps. 
Ta on kaitseliitlane (2000. aastate alguses oli ka Kaitseliidu Tartu maleva pealik) ning kaitseväe ja Kaitseliidu kaplan reservis.
Tomēni (Lēdmane vald)

Tomēni on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla kirdeosas Ogre jõe kaldal, Riiast 68 kilomeetri kaugusel.
Looduskaitse all on Raitase saar ümbermõõduga 5,11 ja kõrgusega 29 meetrit. Küla jääb osaliselt Ogre oru loodusparki.
Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 23 elanikku.
Everti

Everti on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla idaosas Ogre jõe kaldal, Riiast 68 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda.
Küla jääb Ogre oru loodusparki. Küla lähistel asuvad Jaunzemji muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.