tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Unguri

Unguri (vanasti ka Ungurmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas ja Raiskumsi vallas.
Unguri asub merepinnast 70 m kõrgusel.
Ungursi järve ääres asub kämping. Külas on Unguru kapi ja Unguri bussipeatus.
Asulas oli Ungurmuiža mõisa ("Orellen") süda. Asulat on esmamainitud aastal 1421, kuid külas asub endine Urele linnamägi, kus võis asuda Urele linnus. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda.
Urele linnamägi ja Ungurmuiža mõisa hoonetekompleks, sealhulgas mõisniku elumaja, pruulikoda, kabel, veskimaja, kelder, laut, ait, tall-tõllakuur, eluhoone, park ja teepaviljon, lisaks veel kabeli värav ja kabelis asuvad S. Campenhauseni ning H.J. Campenhauseni hauatähised, häärberi trepid, seina- ja laemaalingud, üks häärberi uks, ühed häärberi ukseraamid, ühe ruumi interjöör ja kaks häärberi ahju. Kohaliku kaitse all on Ungurmuiža mõisa kõrts. Regionaalse kaitse all on Zaļkalni muinaskalmed.
Unguri jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on Mazaiskrogsi allee, Mazaiskrogsi tamm ja hulk nimeta puid.
2007. aastal elas külas 69 inimest.
Mustvee Püha piiskop Nikolause kirik

Mustvee Püha piiskop Nikolause kirik on õigeusu kirik Jõgeva maakonnas Mustvees.
Kirik ehitati aastatel 1861–1864 Apollon Edelsoni projekti järgi.
Zaķumuiža mõis

Zaķumuiža mõis, ka Valdenrode mõis (saksa keeles "Waldenrode", varem "Sacke", läti keeles "Zaķumuiža", ka "Valdenrodes pils") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Riia kreisis Ropaži kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Ropaži piirkonnas Zaķumuižas.
Ajalugu.
Zaķumuiža mõis kuulus võõrandamiseni 1920. aastal Wolffide suguvõsale.
Mõisaansambel.
Peahoone ehitati aasta 1900 paiku. Historitsistlik häärber sai Esimese maailmasõja ajal kannatada ja seisis edaspidi tühjalt. Peahoonet kavatseti restaureerida, ent rahaliste raskuste tõttu tööde algus venis ja aastal 2002 hävis hoone tulekahjus peaaegu täielikult. Hoone varemed likvideeriti aastal 2012.
Mõisakompleksi juurde kuuluvad XIX sajandil rajatud tall ja ait, samuti kaks teenijate maja. Säilinud on ka tiikidega park.
Tartu sünagoog

Tartu sünagoog oli Tartus Turu tänaval asunud sünagoog. Sünagoogile pandi nurgakivi 1899. aastal ja hoone valmis arhitekt Robert Pohlmanni plaanide järgi 1903. aastal. Pühitseti 15. juunil 1903. Sünagoog hävis 1944. aastal.
1950. aastatel oli plaan ehitada varemed ümber makaronivabrikuks. Kuid sellest asja ei saanud ning hoone lammutati. 1960. aastatel ehitati samasse kolm silikaadist viiekorruselist kortermaja. Sünagoogi asukoht jääb ligikaudu Turu 11 elamu alla.
Juunis 2023 tähistati sünagoog mälestustahvliga, mis asub õigest asukohast üle Turu tänava, veekeskuse poole.
Tommi Mäkinen

Tommi Antero Mäkinen (sündinud 26. juunil 1964 Jyväskylä vallas) on soome endine rallisõitja ja neljakordne maailmameister ning endine 
Toyota rallitiimboss. 
Mäkinen tuli aastatel 1996–1999 maailmameistriks. Kokku osales ta 139 MM-sarja kuuluval rallil ja võitis neist 24. Esikolmikusse tuli ta 45 korral. Ta võitis MM-sarjas 362 kiiruskatset ja kogus kokku 544 punkti.
Vecate mõis

Vecate mõis (saksa keeles "Alt-Ottenhof", läti keeles "Vecates muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Väike-Salatsi kihelkonnas. Praegu asub Lätis Valmiera piirkonnas Vecate vallas Vecates.
Ajalugu.
Vecate mõis oli algselt riigimõis. Enne aastat 1640 oli mõis Axel Oxenstierna valduses, seejärel andis kuninganna Kristiina selle kindralmajor Wilhelm de la Barre'ile. Aastal 1744 andis Katariina II mõisa major Matvejevile, see müüs aga valduse Patkulitele. Edasi kuulus mõis aastast 1755 kuni võõrandamiseni 1920. aastal Sieverside suguvõsale.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 1/2 adramaad, sellele allus 356 mees- ning 383 naishinge (osa neist olid Matīši kihelkonna hingekirjas). Aastal 1757 oli adramaid 11 ja 1/4, aastal 1734 aga 8 ja 5/8. Aastal 1688 oli mõisa suurus koos Jaunate mõisaga 19 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 12 ja 4/5, aastal 1881 aga 6 ja 30/80, lisaks veel 16 ja 60/80 adramaad mõisale kuuluvate talude koosseisus.
Karjamõisad.
Mõisa koosseisu kuulus samas kihelkonnas kaks karjamõisa: Jēkabi ("Jacobshof") (nimetatud 1816. aastal) ja Kārļi ("Karlsberg"). Kaks aastal 1816 mainitud karjamõisa jäid Matīši kihelkonda: "Karlshof" ja "Kahrkle".
Mõisaansambel.
Mõisa puidust härrastemajas tegutses aastani 1960 klubi. Tänapäeval on mõisakompleksist järel vaid peahoone varemed ja park.
Välislingid.
Vana Vecate mõis ("läti keeles")
Issanda Muutmise kirik

Issanda Muutmise kirikuks nimetatakse Jeesuse kirgastamisele pühitsetud kirikut.
VK

VK või Vk on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Dikļi mõis

Dikļi mõis (saksa keeles "Dickeln", varem "Hof von der Paale", läti keeles "Dikļu muiža") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Dikļi kihelkonnas. Nüüdisajal asub Lätis Valmiera piirkonnas Dikļi vallas Dikļis.
Ajalugu.
Mõisa on esimest korda mainitud aastal 1456, mil selle ostsid Pahlenid, kuid on teada, et enne neid kuulus see Rezedele ja Weiptedele. See mõis võis algselt olla Carlsbergi mõisa kõrvalmõis. Mõis kuulus Pahlenitele aastani 1722. Hiljem kuulus mõis Löwenwoldedele.
Aastal 1786 ostsid mõisa Tiesenhausenid, neile kuulus see aastani 1846. Järgmised omanikud olid Hahnenfeldid. Neile kuulus mõis aastani 1860, seejärel kuni võõrandamiseni 1920. aastal olid omanikeks Wolffid.
Naabruses asunud Wiekendorfi mõis ("Oldguth") läänistati Pahlenitele aastal 1517. Aastal 1587 müüsid nad selle Reinhold Grothausenile, kelle valduses see kandis nime "Grothusenshof". Aastal 1631 ostis selle Jacob von der Pahlen ja sellest ajast peale on see olnud Dikļi valduste osa.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 15 ja 3/8 adramaad ning sellele allus 416 mees- ja 475 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suuruskoos Wieckenhofi ja Waldensee karjamõisaga kümme adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 14 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 11 ja 1/2, aastal 1757 aga 15 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 11 ja 13/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 12 ja 5/20, lisaks veel 3 ja 7/20 adramaad Waldensee karjamõisal. Aastal 1881 oli adramaid 9 ja 32/80, lisaks 22 ja 11/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Naabruses asunud Wiekendorfi mõis
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: "Waldensee".
Mõisaansambel.
Peahoone ehitasid Wolffid ja see valmis aastal 1896. Aastal 1948 lisati veranda. Aastal 2003 hoone restaureeriti ja see on praegu eravalduses, kuuludes aktsiaseltsile Dikļu pils. Dikļi mõisa häärber on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Mõisakompleksi juurde kuuluvad veel laut ja ait. Ait on mõisakompleksi vanim hoone, see on ehitatud XVIII sajandi alguses.
Pargi pindala on 20 hektarit ja seda ehivad mitmed tiigid. Võõrliikidest kasvavad seal palsamnulg, hall pähklipuu, berliini pappel ja harilik ebatsuuga. Dikļi mõisa juurest algab ligi kilomeetripikkune 260 puuga tammeallee, mis on looduskaitse all.
Varia.
Aastal 1818 pandi mõisas alus läti teatrile, kui sealsed talunikud mõisavalitseja Jāņis Peitānise eestvedamisel etendasid Friedrich Schilleri näidendit "Röövlid".
Vene Balti Erakond Eestis

Vene Balti Erakond Eestis (lühend VBEE) oli aastatel 2000–2002 Eestis tegutsenud erakond.
Erakond asutati 2000. aastal valimisliidu Rahva Usaldus alusel. Aastal 2002 ühines erakond Vene Erakonnaga Eestis.
UKK

UKK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
TÕS

TÕS on lühend, mis võib tähendada järgmist:
TÕI

TÕI on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Malta (Läti)

Malta (kuni aastani 1936 Borovaja) on küla ("lielciems") Lätis Rēzekne piirkonnas, Malta valla halduskeskus. Küla asub 149 meetrit üle merepinna.
Malta piirkonda läbis Peterburi-Varssavi suurtee, mille ääres asus Malta postijaam. Asula ise tekkis seoses Peterburi-Varssavi raudtee rajamisega Antonopoli raudteejaama juurde. Asula ise kandis aastani 1936 Borovaja nime, seejärel nimetati see Malta jõe järgi Maltaks.
Asula vanim hoone on postijaam, kus asub kohalik muuseum. Maltas on ka õigeusu ja katoliku kirikud, kool, meierei. Aastal 2009 oli külas 2811 elanikku.
Valmiermuiža

Valmiermuiža on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Valmiera valla halduskeskus. 
Küla asub 55 meetrit üle merepinna. Seal on Viesturskola, Valmieras pagastsi, Daubītese ja Valmiermuiža bussipeatus.
Külas asub valla raamatukogu.
Asula tekkis endise Valmiera mõisa (Wolmarshof) keskusse. Kultuurimälestisena on regionaalse kaitse all mõisa torn, ait ja piirdemüüri fragmendid ning mõisa elumaja kahe toa seina- ja laemaalingud. Pargis asub õlletehas Valmiermuižas alus.
Looduskaitse all on nimetud pärn, tamm ja jalakas, Annasmuiža mõisa tamm ning Irša pargi tammed (esimese ümbermõõt 4,64 meetrit, teisel 4,84 meetrit).
Aastail 2009–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda. Sellega on liidetud valla endistest küladest Vanagi ja Viestura laukums.
TTÜ (täpsustus)

TTÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
TTM

TTM on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Volmari mõis

Volmari mõis ehk Valmiermuiža mõis, ka Valmiera mõis (saksa keeles "Wolmarshof", läti keeles "Valmiermuiža" ehk "Valmieras muiža") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Volmari kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas Valmiermuižas. 
Ajalugu.
Mõis oli varasemal ajal Volmari lossiala osa, seejärel XVIII sajandi keskpaigani riigimõis. Aastast 1762 kuulus see Schleswig-Holstein-Sonderburg-Becki hertsogile Peter August Friedrichile. Järgmised omanikud olid aastast 1771 Wachtmeisterid ja 1773. aastast Löwensternid. Aastast 1778 kujunes Volmari majoraatmõisaks.
Mõisaansambel.
Nüüdseks hävinud hilisbarokse häärberi rajas 1765. aastal hertsog Peter August Friedrich, kes ehitas selle jahilossiks ja suvemajaks. Tänapäeval on sellest alles vaid torn. Löwensternid rajasid suurema osa kõrvalhoonetest; paljud neist on säilinud tänapäevani. Mõisakompleksi juurde kuulub nelja hektari suurune park. See on müüriga ümbritsetud ja selle territooriumile on rajatud õlletehas.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 41 ja 3/8 adramaad, sellele allus 1060 mees- ja 1220 naishinge. Aastal 1641 oli Volmari, Mūri, Kokmuiža ja Kauguri mõisade suurus 103 adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 37 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 37, aastal 1757 aga 41 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 37 ja 1/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 37 ja 11/20, aastal 1881 kuulus mõisale aga 12 ja 46/80 adramaad, lisaks 37 ja 3/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
Mõisale kuulus aastal 1816 neli karjamõisa: "Diedrichshof", "Ahsche", "Bukke" ja "Waggul".
Jüri Takjas

Jüri Takjas (14. veebruar 1964 Rakvere – 21. august 2014) oli eesti saksofonist, orkestridirigent ja muusikapedagoog. 
Jüri Takjas sündis Rakveres. Rakvere 1. Keskkoolis õppimise kõrval õppis ta Rakvere Lastemuusikakoolis akordionit (õpetajad Väino Steinberg ja Heiki Patune) ning lisapillidena klarnetit ja saksofoni (õpetaja Tiit Tammar). Ta lõpetas 1988. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli saksofoni erialal (õpetaja Hendrik Nagla) ja 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia (Olavi Kasemaa klassis).
1992. aastal võttis Jüri Takjas enda juhendada Rakvere Linnaorkestri. Tema oskused ja orkestrijuhiks olemise võime leidis lisaks rakendust 15 aasta jooksul Uhtna Pasunakooris ja mitmes projektiettevõtmises. Tema head orkestrite võimaluste tundmist jäävad kinnitama arvukad seaded, mida ta tegi nii oma orkestritele kui ka tellimusel näiteks Virumaa Kammerorkestrile.
Jüri Takjas tegutses 23 aastat Vabariiklikus Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestris (VOP). Saksofonirühma kontsertmeistrina oli ta eeskujuks paljudele orkestrijuhtidele. Tema tulemusliku õpetajatöö viljana on Rakvere Muusikakoolist ja Kuusalu Kunstide Koolist võrsunud kümneid konkurssidel tunnustust pälvinud saksofoni- ja flöödimängijaid. Saksofonimängu populariseerimisel mängis suurt rolli Jüri Takjase asutatud Rakvere saksofonikvartett. Tunnustatud kutselise interpreedi, õpetaja ja hea organisaatorina oli Jüri Takjas mitme saksofonipäeva ja -suvekooli eestvedaja.
Lactobacillus fermentum ME-3

Lactobacillus fermentum ME-3 ehk piimhappebakter ME-3 (ka Helluse bakter, ME-3 bakter, DSM 14241, E-3, Lf ME-3) on patenteeritud grampositiivne probiootiline bakteritüvi. 
Inimpäritolu ME-3-e bakteritüve manustamine võib avaldada seedekanalis teatud mikroorganismidele antimikroobset toimet ja teatud vabadele radikaalidele antioksüdatiivset toimet. 
"Lactobacillus fermentum" ME-3 inhibeerib mitmeid gramnegatiivseid baktereid ja mõningal määral ka soolte siseste enterokokkide ning bakteri "Staphylococcus aureus" levikut. 
ME-3 ei avalda toimet bakterile "Helicobacter pylori" ja läbi viidud katsete alusel ei pidurda Helicobacter pylori infektsiooni.
Lisaks seedeelundite süsteemi elunditele avaldavat ME-3 toimet ka veresoonkonnale vähendades veres oksüdeeritud madala tihedusega lipoproteiinide (oxLDL) taset ja vähendades seega veresoonte aterosklerootilisi muutuste tekkimise riski. 
"Lactobacillus fermentum" ME-3 vabastab lämmastikoksiidi, mille toime arvatakse olevat antimikroobne. ME-3 komplekteerib märkimisväärsetes kogustes piimhapet ja etanooli. 
"Lactobacillus fermentum" ME-3-e ohutust on katsetatud NIH liini hiirtel.
"In vivo"' hiirkatsete käigus suurendas manustatud ME-3 põletikuvastase tsütokiini IL-10 taseme tõusu soole- ja maksakoes, indikeerides ME-3-e immunomodulaarset toimet.
Bakterit "Lactobacillus fermentum" ME-3-e sisaldavad mitmed Tere ASi piimatooted ja Prantsuse firma VF Bioscience on alustanud seda bakteritüve sisaldavate toodete turustamist üle maailma.
"Lactobacillus fermentum" ME-3-e avastasid 1-aastase terve Tartu lapse soolestikust 1995. aastal Tartu Ülikooli teadlased Marika Mikelsaare ja Mihkel Zilmeri juhtimisel.
Acentronurinae

Acentronurinae on merinõellaste ("Syngnathidae") parafüleetiline rühm ja tunnustamata alamsugukond.
"Acentronurinae" alla kuuluvad alamasugukonna "Syngnathinae" ( kuhu alla liigitatakse üle 50 perekonna) mitmed kääbusvormid (inglise keeles on nende koondnimetuseks "pygmy pipehorses" ('pügmee- toruhobukesed'), kes moodustavad omaette parafüleetilise rühma. Välimuselt meenutavad nad mõneti merihobukesi, kuid erinevalt neist ei uju nad püstiasendis.
Parafüleetilisse rühma "Acentronurinae" kuulub "Syngnathinae" 5 perekonda:
Eesti poolakad

Poolakad on Eesti üks vähemusrahvuseid. 
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1622 poolakat.
ETS

ETS on lühend, mis võib tähendada järgmist:
TTA

TTA on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Mummtõlvik

Mummtõlvik ("Gibellula") on kedristõlvikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond helekottseenelaadsete seltsist. 
Mummtõlvikud parasiteerivad ämblikulaadsetel. Neid võib sageli kohata niitudel, kus katavad taimede vartel asuvaid mumifitseerunud ämblikulaadseid. Liike pole Eestis lähemalt uuritud.
Filmi mõisteid

"Siin on alfabeetiliselt loetletud filmi ja filmikunsti mõisteid."
Sisetelevisioon

Sisetelevisioon, tuntud ka kui videovalve, on videokaamerate kasutamine kujutise edastuseks piiratud arvule monitoridele.
CCTV (täpsustus)

CCTV on lühend, mis võib tähendada järgmist:
ISO 8601

ISO 8601 "Andmeelemendid ja andmevahetusvormingud. Infovahetus. Kuupäeva ja kellaaja esitlusviis" on rahvusvaheline standard, mis katab kellaaja ja kuupäevaga seotud info vahetamist. Standardi andis Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO) välja aastal 1988. Standardi eesmärk on pakkuda hästi defineeritud ja üheselt mõistetavat numbrilist aegade kujutamise viisi. Eriti on eesmärk ühene mõistmine erinevate kuupäeva kirjutamise viisidega riikides.
ISO 8601 kasutab kuvamiseks Gregoriuse kalendri kuupäeva ja 24-tunnist kella. Standard ei sätesta kuupäeva ja kellaaja tähendust, see oleneb kontekstist.
Standardi järgi esitatud kuupäevas on kuupäeva ja kellaaja elemendid järjestatud kõige suuremast (aasta) väiksema suunas. Need peavad olema kirjutatud vasakult paremale. Kõik elemendid peavad olema kirjas araabia numbrina või standardis ettenähtud tähemärkidega (näiteks "-", ":", "T", "W", ja "Z"). Sõnad nagu "jaanuar" või "neljapäev" ei ole standardi järgi lubatud.
Hans Jónatan

Hans Jónatan (1784 St. Croix – 1827 Island) oli orjana Taani Lääne-Indias sündinud mees, kes põgenes Islandile ning elas seal Djúpivoguri külas elu lõpuni pidades kaubajaama. Teadaolevalt oli ta esimene Islandile jõudnud Aafrika päritolu inimene.
Hans Jónatani ema oli Lääne-Aafrika päritolu ori Emilia Regina ja arvatav isa saarel töötanud taanlane Hans Gram. Tema omanik oli Taani Lääne-India kuberner Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmann ja pärast tolle surma tema lesk. Kui tema omanikud naasid Taani, võeti ori kaasa ning Hans Jónatan teenis Taani-Norra mereväes, osaledes Napoléoni sõdades. Pärast sõjaväeteenistust taheti teda viia tagasi orjusesse, sest Taanis erinevalt Taani asumaast oli orjus keelatud. 1802. aastal otsustas kohus, et mees on Taani Lääne-India kuberneri lese Henriette Cathrine von Schimmelmanni eraomand ja tal on õigus Hans Jónatan endaga kaasa võtta. Hans Jónatan põgenes ning jõudis riigivõimu teadmata tollal Taanile kuulunud Islandile. 1820 abiellus ta Katrín Antoníusdóttiriga ja sai temaga kolm last, kellest kaks jõudsid täiskasvanuikka ning said järglasi.
2018. aastal avaldati uuringu tulemused, mille käigus oli uuritud Hans Jónatani järeltulijaid ning tehtud nende geenide põhjal kindlaks 38% Hans Jónatani ema genoomist. Selleks tehti kindlaks tema 788 elusolevat järeltulijat, kellest 182 uuriti geneetiliselt, sealhulgas 20 neist tehti täielik DNA-analüüs, ülejäänutel uuriti üksiku nukleotiidi polümorfismi. Tema ema genoomi põhjal tehti kindlaks, et ema esivanemad olid pärit tänapäeva Benini, Nigeeria ja Kameruni aladelt jorubate seast.
Gísli Pálsson on Hans Jónatani elust kirjutanud raamatu "Mees, kes varastas iseenda" (2014).
Vahtramütsik

Vahtramütsik ("Mycena alba" (Bres.) Kühner, 1938; ka "Phloeomana alba" (Bres.) Redhead, 2016 ) on mütsikute perekonda kuuluv seeneliik, mis kasvab tavaliselt sügiseti samblaga kaetud lehtpuude tüvedel. Kuulub Norra ohustatud seente punasesse raamatusse ("Red List Of Threatened Fungi In Norway") ja on seal 2015. aasta andmete põhjal klassitatud ohustatud liikide lähedusesse (NT – near threatened). Eriti iseloomulikult leidub teda vahtrate tüvedel.
Levila.
"Mycena alba" kasvab maailma eri paigus. Teda on leitud näiteks Norrast, Rootsist, Eestist, Saksamaalt, Austriast, Taanist, Sloveeniast, Hispaaniast, Itaaliast, Prantsusmaalt. Lisaks veel Marokost, Mehhikost, Bangladeshist, Ameerika Ühendriikidest jpm.
Eestis.
Eesti seenekogude andmebaasis on selle liigi kohta ainult neli kirjet, mis on korjatud samblaga kaetud elava puu tüve pealt. Eestis kasvab väga sageli vahtratel, harvem teistel lehtpuudel.
Kirjeldus.
Seenekübar on poolkerakujuline ning selle keskkoht on tavaliselt natuke allapoole lohkus. Kübara läbimõõt jääb vahemikku 2–10 mm. Seda katab läbipaistev kiht, mis kaob, kui seen kuivab. Värvus varieerub vastavalt vanusele. Noorena on seen valge või beež, mõnikord koos kollaka tipuga. Vananedes muutub värv määrdunud valgeks ja/või pruuniks ning keskosa ülejäänud kübarast tumedamaks.
Vahtramütsikul on tavaliselt 6–12 valget ja laia eoslehekest, mis on veidi kaarjad ning kinnituvad jala külge horisontaalselt.
Habras seenejalg võib olla kuni 12 mm pikk. Värv on kübaraga sama ehk valge, mis vananedes muutub pruuniks. Spetsiifilist lõhna sel pole.
Vahtramütsiku eosed on peaaegu kerajad kuni veidi ovaalsed. Nende pikkus jääb vahemikku 7–11 ja laius 6,5–9,2 mikromeetrit. Iseloomulikud on lihtsad tsüstiidid.
Sarnased liigid.
Nii välimuselt, kasvukohalt kui ka mikrotunnustelt sarnaneb temaga "Mycena hiemalis".
Jõgeva vald

Jõgeva vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Jõgeva maakonnas.
Jõgeva vald moodustati 2017. aastal Jõgeva, Palamuse ja Torma valla ning Jõgeva linna ühinemisel.
Asustus.
Vallas on üks linn (Jõgeva), seitse alevikku ja 89 küla.
Alevikud: Jõgeva, Kuremaa, Laiuse, Palamuse, Siimusti , Torma, Sadala
Külad: Alavere, Eerikvere, Ehavere, Ellakvere, Endla, Härjanurme, Imukvere, Iravere, Jõune, Järvepera, Kaarepere, Kaave, Kaera, Kaiavere, Kantküla, Kassinurme, Kassivere, Kaude, Kivijärve, Kivimäe, Kodismaa, Koimula, Kudina, Kurista, Kõnnu, Kõola, Kärde, Laiusevälja, Leedi, Lemuvere, Liikatku, Liivoja, Lilastvere, Luua, Lõpe, Mooritsa, Mullavere, Mõisamaa, Nava, Näduvere, Ookatku, Oti, Paduvere, Painküla, Pakaste, Palupere, Patjala, Pedja, Pikkjärve, Praaklima, Pööra, Raadivere, Raaduvere, Rahivere, Rassiku, Reastvere, Rohe, Ronivere, Rääbise, Saduküla, Selli, Soomevere, Sudiste, Sätsuvere, Süvalepa, Tealama, Teilma, Tooma, Toovere, Tuimõisa, Tõikvere, Tähkvere, Vaiatu, Vaidavere, Vaimastvere, Vana-Jõgeva, Vanamõisa, Vanavälja, Varbevere, Vilina, Viruvere, Visusti, Võduvere, Võidivere, Võikvere, Vägeva, Väljaotsa, Õuna, Änkküla
Sinimütsik

Sinimütsik ("Mycena pseudocorticola" (Bres.) Kühner, 1938) on mütsiku perekonda kuuluv seeneliik, mis kasvab tavaliselt sügisel ja talvel samblaga kaetud elavate lehtpuude tüvedel. Kasvab näiteks mägivahtra ("Acer pseudoplatanus"), paju ("Salix") ja saare ("Fraximus") peal. Eestist on teda mitmest kohast leitud.
Levila.
Eestis on teda seenekogudesse korjatud viiest kohast. Teda on leitud hariliku pärna ja hariliku vahtra samblase koore pealt, samuti paju ja sanglepa pealt. On Eestis üsna tavaline.
Euroopas esineb Rootsis, Norras, Taanis, Suurbritannias, Iirimaal, Luksemburgis, Saksamaal, Hispaanias, Austrias, Sloveenias, Prantsusmaal jm.
Kirjeldus.
Sinimütsiku seenekübar on kooniline ja kumer ning selle läbimõõt jääb vahemikku 2–12 mm. Kübar on keskelt veidi lameda kujuga. Värvuselt võib olla sinine või hall. Vananedes muutub pruuniks. Kübara all tavaliselt 8–14 eoslehekest. Värvuselt hallid või sinakashallid.
Sinimütsikul on tavaliselt 8–14 suhteliselt laia eoslehekest, mis on külgedelt halli värvi ning serva pealt kahvatumad ja heledamad. 
Seenejalg on 5–25 mm pikk ja kuni ühemillimeetrise läbimõõduga. Värvus varieerub hallist sinakashalliks. Vananedes muutub samuti pruuniks. Jala alus on tihedalt kaetud pikkade valgete karvadega. Sel mütsiku liigil ei ole iseloomulikku lõhna.
Sinimütsiku eosed on ümarad ning nende pikkus ja laius varieerub vahemikus 7,5–10 mikromeetrit, tsüstiidid kaetud harunevate peenikeste jätketega. &lt;br&gt;
Sinimütsik kasvab tihti sama tüve peal koos korbamütsikuga ("Mycena meliigena"). Kahe liigi noori isendeid on lihtne eristada, kuid kui nad vananedes pruunikaks lähevad, on neil oluliselt raskem vahet teha.
Anna Lotta Jõgeva

Anna Lotta Jõgeva (sündinud 4. juulil 1999) on eesti mäesuusataja.
Diegees

Diegees (kreeka keeles διήγησις, "diḗgesis", "kirjeldamine", "kujutamine") on mõiste mimees paarismõiste. Mõlemad mõisted on teineteisega proto-narratoloogilistel eesmärkidel ühendatud Platoni "Riigis" (3.392c–398b). 
Erinevalt tähendusest, mille diegees on omandanud tänapäeval, on see Platonil narratiiv laias tähenduses, kandes ja edastades ajaloolisele raamistikule tuginevat teavet (sündmused toimuvad kas "minevikus, olevikus või tulevikus", Riik 392d). Platonil on diegees diskursiivse stiili või esitusviisi ("lexis") tasandil jagatud kolme tüüpi: 
1) "haple diegesis", "tavaline" ehk "segunemata" diegees, poeedi või mõne muu jutustaja "häälega" esitatud lugu (Riik 392d); 
2) "diegesis dia mimeseos" ehk narratiiv "mimeesi abil", loo (näiteks draama) tegelase "häälega" esitatud otsene kõne (Riik 394b-c) ja
3) "diegesis di’ amphoteron", ehk ühendatud narratiiv, mis seob või segab mõlemat eelmist tüüpi, näiteks Homerose eepikas.
Kedristõlvikulised

Kedristõlvikulised ("Cordycipitaceae" Kreisel ex G.H. Sung, J.M. Sung, Hywel-Jones &amp; Spatafora) on sugukond kottseeni seltsist helekottseenelaadsed.
Selle sugukonna seened on parasiteerivad erinevatel lülijalgsetel, nii nende vastsetel kui valmikutel. Varasematel aegadel käsitleti suurt osa praegust sugukonda perekonnana "Cordyceps" tungalteraliste sugukonnas. Praegu on endise perekonna "Cordyceps" liigid jaotatud kahe sugukonna vahel (teine sugukond on "Ophiocordycipitaceae") ja paljudeks perekondadeks
Kurtna vald

Kurtna vald (saksa keeles "Kurtna") oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Illuka vallaga.
Kuusiku vald

Kuusiku vald (saksa keeles "Saage") oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Rapla vallaga.
Kärdla vald

Kärdla vald (saksa keeles "Kertel") oli vald Läänemaal Pühalepa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1920 ja siis korraldati see vald ümber Kärdla aleviks (hilisem Kärdla linn).
Kärevere vald

Kärevere vald (saksa keeles "Kerrafer") oli vald Tartumaal Äksi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1874–1892 ja siis liideti see vald Laeva vallaga.
Kärevere-Laeva vald

Kärevere-Laeva vald (saksa keeles "Kerrafer mit Laiwa") oli vald Tartumaal Äksi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1874 ja siis see kaksikvald jagunes eraldi valdadeks: Kärevere ja Laeva vallaks.
Kärkna vald

Kärkna vald (saksa keeles "Falkenau") oli vald Tartumaal Äksi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Sootaga vallaga.
Käända vald

Käända vald (saksa keeles "Kända") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1897 ja siis liideti see vald Koluvere vallaga.
Käända-Soosalu vald

Käända-Soosalu vald (saksa keeles "Kända-Sosal") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1868 ja siis see kaksikvald jagunes eraldi valdadeks: Käända ja Soosalu vallaks.
Kutsuge McCall

"Kutsuge McCall" (originaalpealkirjaga "The Equalizer") on USA kriminaalseriaal, mis räägib segasevõitu minevikuga endisest spioonist, kes aitab süütuid inimesi ohtlikuks kiskuvates olukordades. 
Sari oli esmalt eetris telekanalis CBS aastail 1985–1989. Peategelast Robert McCalli kehastas Edward Woodward.
Mycena citricolor

Mycena citricolor (Berk. &amp; M.A. Curtis) Sacc. on mütsiku perekonda kuuluv seeneliik, mis on kübarseente seas erandlikult parasiit taime lehtedel ja viljadel.
Liik kahjustab läänepoolkeral kohvipuu istandusi kõrgemal kui 1000 meetrit üle merepinna niisketes oludes. Seent on nimetatud ka kohviroosteks, sest enne viljakehade moodustumist meenutavad nakkuskohad roosteseente kahjustust, seen paljuneb sel ajal kübarseente seas haruldasel viisil, sugutult. Hiljem võivad samas või juba varisenud lehtedel areneda tüüpilised mütsikute viljakehad. Peale kohvipuu võib seen kahjustada ka kakaopuuid ja tsitruseid.
Euroopa Sulgpalli Liit

Euroopa Sulgpalli Liit (inglise "Badminton Europe" (BE), enne 2006 "European Badminton Union" (EBU)) on Euroopa sulgpalli katusorganisatsioon. Liit on Rahvusvahelise Sulgpalliföderatsiooni liige. 
Liit asutati 27. septembril 1967 Frankfurdis. 
Seisuga 2017 oli liidul 52 liiget, sh Eesti Sulgpalli Liit.
Lumekahur

Lumekahur on seade veest tehislume tootmiseks.
Lumekahuri leiutas 1940. aastatel Kanada teadlase Ray Ringeri töörühm kogemata; töörühma eesmärk oli uurida hoopis jää mõju lennuki reaktiivmootorile, tekkinud lumi oli ainult tööd segav komponent (mootori düüsi pritsitud veest tekkinud lund tuli pidevalt ära kühveldada). 
Lund tootma hakati alles 1950. aastal, kui Wayne Pierce sama põhimõtet (kompressor, pihustid ja aiavoolik) kasutas ning 1954. aastal ka patendi sai. 
Tehislund (kunstlund) toodetakse ka plastist, näiteks filmide ja dekoratsioonide tarbeks.
Sulgpalli maailmameistrivõistlused

Sulgpalli maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused sulgpallis, mida korraldab Rahvusvaheline Sulgpalli Föderatsioon. Alates 2006 toimuvad võistlused igal aastal, välja arvatud olümpiamängude aastal.
Esimesed võistlused toimusid 1977 Malmös. 
Nagu tenniseski on eraldi maailmameistrivõistlused meeskondadele: alates 1949 toimub Thomas Cup meeste rahvusmeeskondadele ja alates 1957 Uber Cup naiste rahvusmeeskondadele.
IceCream

IceCream on endine Eesti tütarlastebänd. Bändi kuulusid Pille-Riin Karro, Helena Pruuli ning kolmanda liikmena eri aegadel Meri-Kris Jaama, Endla Vaher ja Anna-Lisa Rink. Bänd tegutses aastail 2001–2004; selle asutasid Are Jaama ja Külli-Katri Kirber. Ansambel sai laiemalt tuntuks 2002. aasta sügisel lauluga "Helista mulle mobiilile".
Lennujaamade ja lennuväljade loendid riigiti

"Siin on loetletud lennujaamade ja lennuväljade loendeid riikide kaupa.
Albert Anni

Albert Anni (19. veebruar 1920 Jadrošino – 29. mai 2005 Tartu) oli eesti maalikunstnik, kunstipedagoog ja fotograaf.
Elukäik.
Albert Anni sündis 19.02.1920 Moskva lähedal Jadošino külas Moostest välja saadetud August Anni ja Karjalast pärit Ida Adamsoni esimese pojana. Peres oli kokku viis last: pojad Albert, Johannes, Leo ja Vladimir ning tütar Alviine, kes suri lapsena difteeriasse. Albert tegi väiksena kõiki talutöid, kuid leidis juba siis aega joonistamiseks. Töövahendiks oli peamiselt süsi. 
1938. aastal kuulutati suur ja töökas talupere kulakuteks. Alberti isa viidi vangi ning tapeti, kodu anti kolhoosile. Külas, kus peamiselt elasid eestlased ja lätlased, tabas teisi peresid sama saatus. Alberti ema Ida kolis koos oma õe Mariaga Moskva lähistele Istrasse. Nad ehitasid ühiselt maja ning kasvatasid üles mõlema pere lapsed. 
Istras elades alustas Albert kunstiõpinguid. Aastatel 1937–1941 õppis Albert Anni Moskvas M. Kalinini nimelises Rakenduskunsti koolis. 1941. aastal astus ta Moskva Pedagoogilisse Instituuti maali erialale. 1945–1950 õppis ta Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis maali fakulteedis, mille lõpetas tahvelmaali erialal Johannes Võerahansu õpilasena.
1952–1980 oli Anni Tartu Kujutava Kunsti Kooli joonistamise, maalitehnoloogia ja maali õpetaja ning 1958. aastast kuulus Eesti NSV Kunstnike Liitu. 30 aasta vältel pildistas Albert Anni Tartu Riiklikus Kunstimuuseumis arhiivi ning kataloogide jaoks kunstiteoseid. See töö õpetas teda kunstiteoseid põhjalikult analüüsima. 1970. aastate lõpus seadis ta Tartu Kunstikooli juurde sisse fotolabori.
Albert Anni on maetud Tartu Raadi kalmistule (P 33-98). 
Isiklikku.
Albertil oli esimesest abielust Zelmaga poeg Albert ning teisest abielust Linda Altiniga tütar Silvia.
Looming.
Loomingus köitis teda maastik erinevatel aastaaegadel, lilled, natüürmordid ja portreed. Oma elutööks pidas Albert Anni kunstipedagoogi tööd Tartu Kunstikoolis ja soovis üle kõige, et tema õpilased omandaksid temalt joonistamise oskuse ning kujuneksid omanäolisteks kunstnikeks. Ta ei väsinud õpilastele kordamast: "Omanda kunstiajaloost põhitõed, üldista need ja loo omanäoliselt!" Pedagoogina oli tema suurim soov õpilasi nende loomingulisel teel aidata. Selleks sõnastas, mõtestas, üldistas ja kujutas ta graafiliselt loomeprotsessi. 
Enda looduga polnud ta kunagi rahul ning jäi väljenduslaadilt alati otsivaks.
Noorte olümpiamängud

Noorte olümpiamängud on noortele (14–18-aastastele) mõeldud spordivõistlused, mis jäljendavad täiskasvanute olümpiamänge. Noorte olümpiamängud toimuvad nagu olümpiamängudki iga nelja aasta tagant nii suvel kui ka talvel. Noorte olümpiamänge korraldab Rahvusvaheline Olümpiakomitee.
Esimesed noorte suveolümpiamängud toimusid 2010. aastal Singapuris ja esimesed noorte taliolümpiamängud 2012. aastal Austrias Innsbruckis.
Judo maailmameistrivõistlused

Džuudo maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused džuudos, mida korraldab Rahvusvaheline Džuudo Föderatsioon (IJF). 
Džuudo maailmameistrivõistlused toimuvad igal aastal, välja arvatud aastatel, kui toimuvad olümpiamängud. Esimene võistlus toimus 1956. aastal Jaapanis, kus oli ainult üks kaaluklass ja osa said võtta ainult mehed. Eesti on džuudo maailmameistrivõistlustelt võitnud kokku kolm hõbemedalit ja ühe pronksmedali.
Ajalugu.
Esimene džuudo maailmameistrivõistlus toimus 1956. aastal Tokyos Jaapanis ja sellest võttis osa 21 riiki. Sellel võistlusel ei olnud kaaluklasse ja võistelda said ainult mehed. Esimeseks maailmameistriks sai jaapanlane Shokichi Natsui, kes võitis finaalis Yoshihiko Yoshimatsut. Kaks aastat hiljem toimus Tokyos järgmine võistlus ning ka seal võitis jaapanlane. 1961. aastal toimusid džuudo maailmameistrivõistlused esimest korda väljaspool Jaapanit – Pariisis, kus hollandlane Anton Geesink võitis kuldmedali üle Koji Sonet, saades esimeseks džuudo maailmameistriks, kes ei olnud pärit Jaapanist.
Järgmine võistlus toimus Brasiilias Rio de Janeiros 1965. aastal, kus esimest korda võeti kasutusele kaaluklassid kuni 68 kg, kuni 80 kg ja üle 80 kg. Džuudo oli esimest korda osa olümpiamängudest 1964. aastal Tokyos ning sai püsiva koha pärast 1968. aasta mängudelt puudumist.
Naised said osaleda džuudo maailmameistrivõistlustel esimest korda alles 1980. aastal New Yorgis, kuigi nende võistlus oli eraldi meeste omast. Naiste džuudo maailmameistrivõistlusi korraldati regulaarselt iga kahe aasta tagant kuni aastani 1987, millal naiste ja meeste võistlused ühendati. 
Džuudo maailmameistrivõistlusi korraldati iga kahe aasta tagant kuni 2009. aastani, kui otsustati hakata võistlusi pidama igal aastal, välja arvatud olümpiamängude aastal.
Kaaluklassid.
Nüüdisajal on maailmameistrivõistlustel kokku 16 turniiri, meeste ja naiste 8 kaaluklassis.
Silver Pramann

Silver Pramann (sündinud 28. veebruaril 1972 Tallinnas) on eesti pedagoog ja haridusjuht.
Ta on lõpetanud 1990. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli. Tal on magistrikraad hariduse juhtimise alal ja ta on täiendanud end Humprey stipendiumi toel Washingtoni Ülikoolis.
Silver Pramann on Tallinna Noorsootöö Keskuse looja ja oli aastatel 2000–2007 selle direktor. Seejärel oli ta Integratsiooni Sihtasutuses kultuuri ja noorsootöö üksuse juht ning Kultuuriministeeriumis nõunik. Aastatel 2013–2015 oli ta Tallinna Ülikooli Pedagoogilise Seminari direktor ja seejärel alates 2015. aasta sügisest kuni õppetöö lõppemiseni Tallinna Ülikooli Rakvere Kolledži direktor.
2020. aasta sügisest töötab Silver Pramann Haridus- ja Noorteameti noortevaldkonna kvaliteedi ja arenguseire osakonna juhatajana.
Juan Ignacio Zoido

Juan Ignacio Zoido Álvarez (sündinud 21. jaanuaril 1957 Montellanos) on Hispaania jurist ja poliitik, ta kuulub Rahvaparteisse. Ta oli 4. novembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 Hispaania siseminister.
Ta sündis aastal 1957 Montellanos Sevilla provintsis, üles kasvas ta Fregenal de la Sierras Badajozi provintsis. Ta õppis õigusteadust algul Almería ülikoolis Almería provintsis Andaluusias, kuid lõpetas aastal 1979 Sevilla ülikooli Sevillas Andaluusias.
4. novembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 oli ta Hispaania siseminister.
Diegeetiline heli

Diegeetiline heli (inglise keeles "diegetic sound"), ka tegelik heli (inglise keeles "actual sound") on filmimuusikas heli, mille allikas on kaadris näha või mille allika olemasolu on järeldatav filmi maailmas ja filmi loos toimuva tegevuse põhjal.
Diegeetiliste helide hulka kuuluvad kõik filmi maailma helid.
Sõltuvalt heli tekitava objekti asukohast võib filmi maailmas asuv diegeetiline heli olla kas kaadrisisene ("on screen") või kaadriväline ("off screen").
Diegeetiliste helide hulka kuuluvad näiteks 
Filmimuusika mõiste 'diegeetiline' on seotud vana-kreeka mõistega diegees, mis tähendab "jutustatud lugu" ("recounted story"). Filmi diegees on võrdne filmi maailmaga, kus toimub filmi lugu.
Freestyle

Freestyle (ingl sõna-sõnalt 'vabastiil') võib tähendada järgmist:
Manufaktuuri tänav

Manufaktuuri tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosa Sitsi asumis. Tänav algab Kopli tänavalt ja lõpeb Sõle tänavaga ristumisel.
Tänav on moodustatud endise Balti Puuvillavabriku territooriumile. Manufaktuuri tänav sai nime 5. mail 2010.
Mittediegeetiline heli

Mittediegeetiline heli (inglise keeles "non-diegetic sound"), ka kommenteeriv heli (inglise keeles "commentary sound") on filmimuusikas heli, mille allikat pole ei kaadris näha ega selle olemasolu pole järeldatav ei filmi maailmas ega ka filmi loos toimuva tegevuse põhjal. Mitte-diegeetiline heli pärineb väljastpoolt filmi maailmas toimuvat filmi lugu.
Diegeetilise ja mitte-diegeetilise heli erinevus sõltub meie kokkuleppest, kuidas me filme vaatame ja kuulame ning kuidas me filmidest aru saame. Tänu neile kokkulepetele me teame või aimame, et teatud helid on pärit filmi maailmas toimuvast filmi loost ning teised on pärit filmi maailmast ja loost väljastpoolt. Mängu diegeetilisi ja mittediegeetilisi helisid puudutavate kokkulepetega on võimalik kasutada näiteks määramatuse tunde (õudusfilm) tekitamiseks või publiku üllatamiseks (komöödia). 
Mittediegeetilise heli näideteks on:
Kõinastu vald

Kõinastu vald (saksa keeles "Keinast") oli vald Saaremaal Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Maasi vallaga.
Kõrgepalu vald

Kõrgepalu vald (saksa keeles "Hohenheide") oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Tsooru vallaga.
Kõrvetaguse vald

Kõrvetaguse vald (saksa keeles "Körwentack") oli vald Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Vaimõisa vallaga.
Küdema vald

Küdema vald (saksa keeles "Kiddemetz") oli vald Saaremaal Mustjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Mustjala vallaga.
Laagna vald

Laagna vald (saksa keeles "Lagena") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891.
Lasila vald

Lasila vald (saksa keeles "Lassila") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Saksi vallaga.
Lasinurme vald

Lasinurme vald (saksa keeles "Lasinorm") oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1893 ja siis liideti see vald Salla vallaga.
Lauguta vald

Lauguta vald (ka Lõuguta vald; saksa keeles "Laukota") oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Sinalepa vallaga.
Valla moodustamise ajal oli Lõugutas vaid neli meeshinge ja üks talu.
Laupa vald

Laupa vald (saksa keeles "Laupa") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Särevere vallaga.
Lehetu vald

Lehetu vald (saksa keeles "Lehhet") oli vald Harjumaal Nissi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Riisipere vallaga.
Lehmja vald

Lehmja vald (saksa keeles "Rosenhagen") oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kurna vallaga.
Linnape vald

Linnape vald (saksa keeles "Linnapäh") oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Ambla vallaga.
Lokuta vald

Lokuta vald (saksa keeles "Tecknal") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Kolu vallaga.
Loobu vald

Loobu vald (saksa keeles "Loop") oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893.
Lõhavere vald

Lõhavere vald (saksa keeles "Lehowa") oli vald Viljandimaal Suure-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Sürgavere vallaga.
Lõmala vald

Lõmala vald (ka Lömala vald; saksa keeles "Lemmalsnäse") oli vald Saaremaal Anseküla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Abruka vallaga.
Lõo vald

Lõo vald (saksa keeles "Leo") oli vald Saaremaal Anseküla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Abruka vallaga.
Lõusa vald

Lõusa vald (saksa keeles "Laus") oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1869–1893 ja siis liideti see vald Avanduse vallaga.
Lööne vald

Lööne vald (saksa keeles "Köln") oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kogula vallaga.
Lümandu vald

Lümandu vald (saksa keeles "Limmat") oli vald Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1891 ja siis liideti see vald Vaimõisa vallaga.
Mahtra vald

Mahtra vald (saksa keeles "Machters") oli vald Harjumaal Juuru kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Juuru vallaga.
Maramaa vald

Maramaa vald (saksa keeles "Marrama") oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Raadi vallaga.
Meedla vald

Meedla vald (saksa keeles "Medel") oli vald Saaremaal Kaarma kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Loona vallaga.
Metstaguse vald

Metstaguse vald (saksa keeles "Metztacken") oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Kuksema vallaga.
Moe vald

Moe vald (saksa keeles "Muddis") oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Lehtse vallaga.
Morna vald

Morna vald (saksa keeles "Morne") oli vald Viljandimaal Paistu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1902 ja siis liideti see vald Õisu vallaga.
Munalaskme vald

Munalaskme vald (saksa keeles "Munnalas") oli vald Harjumaal Nissi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Riisipere vallaga.
Mustajõe vald

Mustajõe vald (saksa keeles "Mustajöggi") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1867–1924.
Mädapea vald

Mädapea vald (saksa keeles "Mättapäh") oli vald Virumaal Rakvere kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Rakvere vallaga.
Määri vald

Määri vald (saksa keeles "Meiris") oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1893 ja siis liideti see vald Avanduse vallaga.
Mõdriku vald

Mõdriku vald (saksa keeles "Mödders") oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Rägavere vallaga.
Mõigu vald

Mõigu vald (saksa keeles "Moik") oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kurna vallaga.
Mõisamaa vald

Mõisamaa vald (saksa keeles "Moisama") oli vald Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Haimre vallaga.
Mõisamaa vald (Simuna kihelkond)

Mõisamaa vald (saksa keeles "Moisama") oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1871–1893 ja siis liideti see vald Salla vallaga.
Mõnnuste vald

Mõnnuste vald (saksa keeles "Mönnust") oli vald Saaremaal Kärla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Kärla vallaga.
Mõtsu vald

Mõtsu vald (saksa keeles "Metzeboe") oli vald Läänemaal Hanila kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Paadrema vallaga.
Mündi vald

Mündi vald (saksa keeles "Müntenhof") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Mäo vallaga.
Navesti vald

Navesti vald (saksa keeles "Nawwast") oli vald Viljandimaal Suure-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1899(?) ja arvatavasti siis liideti see vald Olustvere vallaga.
Nurme vald

Nurme vald (saksa keeles "Nurms") oli vald Harjumaal Nissi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Riisipere vallaga.
Ohakvere vald

Ohakvere vald (saksa keeles "Ahagfer") oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891.
Beaux-Arts

Beaux-Arts, Beaux Arts või Beaux arts on prantsuskeelne mõiste, mis vastab eesti keeles kaunitele kunstidele. Mõiste võib viidata järgmisele:
Vigursuusatamise maailmameistrivõistlused

Vigursuusatamise maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused vigursuusatamises ehk "freestyle"'is. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS). Tänapäeval kuuluvad võistluste kavasse muu hulgas vigurhüpped (inglise "aerials"), mogulsuusatamine, suusakross (inglise "skicross"), rennisõit (inglise "half-pipe") ja pargisõit (inglise "slopestyle").
Esimesed võistlused toimusid 1986 Prantsusmaal Tignes's.
Kiiruisutamise maailmameistrivõistlused

Kiiruisutamise maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused kiiruisutamises. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Uisuliit (ISU).
Esimesed võistlused toimusid 1893.
Trekisõidu maailmameistrivõistlused

Trekisõidu maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused trekisõidus. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Jalgrattasõidu Liit (UCI).
Esimesed võistlused toimusid 1893 Chicagos.
Moodsa viievõistluse maailmameistrivõistlused

Moodsa viievõistluse maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused Moodsas viievõistluses. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Moodsa Viievõistluse Liit (UIPM).
Esimesed võistlused toimusid 1949 Stockholmis.
Saviecki rajoon

Saviecki rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 13,7 km². 2015. aasta seisuga elas seal 161 572 inimest.
Rajoon loodi aastal 1938, mil see oli üks kolmest esimesest Minski rajoonist. Algselt kandis see Vorošilovi nime, ent aastal 1961 sai see praeguse nime. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1977.
Aastal 1940 avati Saviecki rajooni territooriumil Minski raadiotehas. Aastal 1956 hakkas sinna sõitma tramm. Aastal 1964 avati Valgevene Riiklik Informaatika ja Raadioelektroonika ülikool (enne rajooni moodustamist asutati selle territooriumil veel Valgevene Riiklik tehnikaülikool. Kino hakkas rajoonis tegutsema aastal 1975. Aastal 1984 avati rajoonis esimene metroojaam. Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Дарашэвіча, 8, rajooni juhib Juryj Uładzimiravič Truščanka. Raamatukogusid on Saviecki rajoonis viis.
Rajooni territooriumile jääb Kamaroŭka linnaosa. Osaliselt asub seal ka Zialony Łuh, kuid see linnaosa asub osaliselt ka Pieršamajski rajoonis.
Vibulaskmise maailmameistrivõistlused

Vibulaskmise maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused vibulaskmises. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Vibulaskmise Föderatsioon (WA).
Esimesed võistlused toimusid 1931 Poolas Lvovis.
Suusaorienteerumise maailmameistrivõistlused

Suusaorienteerumise maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused suusaorienteerumises. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon (IOF).
Esimesed võistlused toimusid 1975 Soomes Hyvinkääs. 
2021. aasta suusaorienteerumise maailmameistrivõistlused toimusid 22.–28. veebruaril Käärikul koos noorte Euroopa meistrivõistluste ja juunioride maailmameistrivõistlustega. Võistluste korraldaja on Värska Orienteerumisklubi Peko koos Eesti Orienteerumisliiduga.
Suvebiatloni maailmameistrivõistlused

Suvebiatloni maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused suvebiatlonis ehk suvelaskesuusatamises. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Laskesuusatamise Liit (IBU). Võistlused koosnevad rullsuusatamisest (või murdmaajooksust) ja laskmisest. Võistlused toimuvad igal aastal ja enamasti hilissuvel. Erinevalt klassikalistest biatloni maailmameistrivõistlustest toimuvad suvebiatloni maailmameistrivõistlused ka taliolümpiamängude aastal. Suvebiatloni maailmameistrivõistluste raames toimuvad alati ka suvebiatloni juunioride maailmameistrivõistlused.
Esimesed võistlused toimusid 1996 Austrias Hochfilzenis. Tookord oli murdmaajooks ja laskmine ning võisteldi sprindis ja individuaalsõidus. Alates 1997 on võistluste kavas ka jälitus- ja meeskonnasõit.
Alates 2006 on murdmaajooksu asemel ka rullsuusatatud.
Võistlused on kahel korral (2007 ja 2016) toimunud ka Otepääl.
Suvebiatlon

Suvebiatlon ehk suvelaskesuusatamine on kombineeritud spordiala (laskesuusatamine), mis toimub lumevabal perioodil. Suvebiatlon koosnev rullsuusatamisest (või murdmaajooksust) ja laskmisest. 
Toimuvad mitmesugused suvebiatloni võistlused, näiteks suvebiatloni maailmameistrivõistlused, suvebiatloni Euroopa meistrivõistlused.
Läti raudteejaamade ja raudteepeatuste loend

Läti raudteejaamade loend loetleb Läti praeguseid ja endiseid raudteejaamu ja raudteepeatusi.
Jaamaks saab lugeda sel juhul, kui jaamahoone on (olnud) olemas ning raudteel on (olnud) peale peatee ka vähemalt üks kõrvaltee.