tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Garmen Tabor

Garmen Tabor (kuni 1989 Garmen Suurmets; sündinud 19. aprillil 1968 Rakveres) on eesti näitleja, alates 1. juulist 2019 Ugala teatri juht.
Ta on lõpetanud 1985. aastal Rakvere Lastemuusikakooli ja 1986. aastal Rakvere 1. Keskkooli. Aastatel 1986–1987 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis raamatukogundust. 1992. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu näitlejana ja 2011. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppe.
Aastatel 1987–1988 töötas ta Rakvere Teatris riietajana.
Pärast lavakooli lõpetamist 1992. aastal suundus Garmen Tabor näitlejana tööle Eesti Draamateatrisse. Aastatel 2002–2003 oli ta Vanalinnastuudio näitleja ja aastatel 2003–2007 vabakutseline näitleja. Aastatel 2005–2008 töötas ta Kuressaare Linnateatris näitleja, lavastaja ja kirjandusala juhatajana, aastatel 2009–2011 Rahvusooperis Estonia näitejuhi, lavastaja assistendi ja lavastajana.
Garmen Tabor on olnud aastatel 2011–2017 Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia lavakõne lektor, aastatel 2013–2017 ühtlasi samas teatrikunsti programmijuht ja aastatel 2014–2017 etenduskunstide osakonna juhataja.
Alates 1. juulist 2019 on Garmen Tabor Ugala teatri direktor. 2024. aasta detsembris ütles Garmen Tabor intervjuus Sakalale, et ta ei kandideeri teiseks ametiajaks Ugala teatri direktoriks.
Isiklikku.
Tema abikaasa on näitleja Margus Tabor, isa oli kolhoosiesimees Georg Suurmets. Poeg Theodor Tabor on samuti näitleja.
Alethinophidia

Alethinophidia on maoliste alamseltsi kuuluv infraselts, mõne autori järgi ka ülemsugukond.
Klassifikatsioon.
Infraseltsi "Alethinophidia" klassifitseeritakse järgmised maosugukonnad:
Infraseltsi liigitatakse "Paleobiology Database" veebipõhises portaalis Fossilworks sugukond: † "Nigerophiidae" .
Fülogeneetiline liigitus.
Infraseltsi "Alethinophidia" fülogeneetelise liigituse on pakkunud välja Zaher "et al"., (2009):
Nõva mõis

Nõva mõis (saksa keeles "Newe") oli rüütlimõis Harju-Risti kihelkonnas Harjumaal. Ajaloolise jaotuse järgi kuulus mõis Harjumaale Risti kihelkonda, nüüdisajal asub Lääne maakonnas Lääne-Nigula valla territooriumil. Tänapäeval Lääne maakonna põhjatippu kuuluv Nõva ümbrus oli ajalooliselt osa Harjumaast.
Ajalugu.
Nõva ümbrus kuulus keskajal Padise kloostrile ning kloostri majandusmõisat on esmamainitud 1559. aastal.
17. sajandil vahetas mõis tihti omanikke: 1609. aastal kinkis Rootsi kuningas Karl IX mõisa, Otto von Budenbrockile, kes müüs mõisa 1639. aastal Fromhold von Lepsile. F. von Lepsi surma järel kinnitati mõis võlgade katteks bürgermeister Berend Hetlingile, kuid 1657 sai F. von Lepsi poeg lipnik Friedrich von Leps mõisa tagasi. F. von Lepsi surma järel päris mõisa tema vend, haagikohtunik Reinhold von Leps. 17. sajandi lõpul kinnitati mõis kreeditoridele, kuid 1686. aastal mõis redutseeriti ja anti rendile Fromhold von Lepsile, kes jäi kroonule võlgu. Tema võlad maksis ära Christoph Droummer ja omandas pandiõiguse, mille loovutas 1720. aastal Otto Krügeri pärijatele. 
Pärast Põhjasõda määras restitutsioonikomisjon 1723. aastal Nõva mõisa ühele O. Krügeri pärijatest, Christoph Krechterile. C. Krechter pantis enda ja teiste pärijate nimel Nõva lesestunud kapteniproua Hedwig Katharina von Mohrenschildtile (sünd von Ulrich), kes omandas 1744. aastal pärusõiguse ning mõis koos Hatu mõisaga kuulus von Mohrenschildtide. Nõva mõisas tegutses ka Nõva tellisetehas. 1775. aastal müüsid H.K. von Mohrenschildti pärijad Nõva mõisa lipnikule Hermann Otto von Mohrenschildtile (H. K. von Mohrenschildti pojapoeg), kes suri vallalisena. 1778. aastast oli mõisaomanik H.O. von Lepsi tütretütretütar Christina Charlotte (sünd Ruden) von Franza, kelle surma järel päris mõisa Karl Ernst von Franza. K.E von Franza surma järel (1833), müüsid viimase neli tütart Nõva mõisa paruness Charlotte Helene Elisabeth von Ungern-Sternbergile (sünd Below), Peter Ludwig Konstantini abikaasa. 
1838. aastal pantis C.H.E von Ungern-Sternberg Nõva mõisa koos Sealepa ja Vallipe karjamõisaga oma mehe vennale Eduard von Ungern-Sternbergile kolmeks aastaks, 1844. aastal ostis Heinrich Georg Eduard von Ungern-Sternberg mõisa pandiõiguse pärusomandiks. 1863. aastal, Heinrich Georg Eduardi surma järel, päris mõisa tema pojatütar Josephine (Josy) Magdalene von Ungern-Sternberg.
1919. aastal päris Josephine Magdalene von Baggehufwudti (sünd von Ungern-Sternberg) poeg Eduard Baggo (Baggehuffwudt). Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
Mõisahoone.
Nõva mõisa peahoone oli pikk ühekorruseline lameda plekk-katusega puitehitis, mis oma lõpliku mahu ja kuju sai arvatavasti 19. sajandi klassitsismi- või järelklassitsismiperioodil. 
Mõisa riigistamise järel kolis hoonesse 1920. aastal kool ning järgnenud aastakümnetel ehitati hoonet mitu korda kooli vajadusi arvestades põhjalikult ümber. 2000. aastate algul oli hoone sedavõrd kahjustatud, et ta tuli lammutada ja 2002. aastal ehitati vana hoone kohale enam-vähem samade mõõtmete ja proportsioonidega uus koolimaja, mis osaliselt jäljendab mõisahoonet.
Boa

Boa ("Boa") on boalaste sugukonda kuuluv maoperekond. Boa perekonna maod võivad saakloomadele ohtlikuks saada mitte hammustuse vaid nende haardesse sattumise läbi. Teadlased peavad neid mürgita madudeks.
Klassifikatsioon.
Praegu arvatakse sellesse kindlalt ainult kuningboa ("Boa constrictor"). 
Aastal 1991 arvas osa autoreid perekonda ka järgmised liigid:
Aastal 2001 otsustati nimetatud boad, molekulaartasandi uuringute kaudu, siiski perekonnast välja viia.
Perekonna autor on Carl Linné ("Systema Naturae", 1758). Tema arvas sellesse ka näiteks "Boa murina", mis on tänapäeval tuntud kui "Eunectes murinus" anakonda perekonnast (hiidanakonda).
Kirjeldus.
Boad elavad looduses valdavalt soojema kliimaga metsades, nii maapinnal kui puudel. Neid leidub Mehhikos, Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, Madagaskaril ja Réunioni saarel.
Kehaehitus.
Boa võib kasvada kuni 4,5 m pikaks. Keel on kaheharuline, kasutab ta seda selleks, et haista.
Eluviis.
Neid peetakse valdavalt öise eluviisiga roomajateks, kuid sobival päikeselisel päeval võib neid kohata päikesevanne võtmas. 
Toitumine.
Boa pole just kõige osavam jahimees, kuid võib mitmeid nädalaid söömata olla. Nad on valdavalt loomtoidulised ja saaklooma haaravad nad rahulikult oma haardesse (keerdudesse) ja püüavad saaklooma lämmatada (kägistada). Saagiks langevad suured sisalikud, linnud, väiksed imetajad. Tavaolukorras boa inimest ei ründa, välja arvatud siis, kui ta on väga näljane või põgenemistee puudumisel.
Paaritumine.
Vaagnakannus.
Boal on tagakeha küljes, kloaagi läheduses paarilised väiksemõõtmelised vaagnakannused ("Pelvic spurs"), mis on neil kohati abiks kopulatsioonil. 
Poegimine ja pojad.
Boad on eluspoegijad (ovovivipaarid). Pojad kooruvad munadest juba enne sündi, emaslooma kehas. Vastsündinud boad on üsna kohe peale sündi iseseisvad loomtoidulised indiviidid. Harilikult on poegi 20–50 ning nad on juba 50 cm pikad
Termini ajalugu.
Nimetust 'boa' olevat Mark O'Shea arvates kasutanud juba Plinius Vanem (23–79 pKr) oma teose "Naturalis historia" 8-köites.
Draco

Draco on ladina keeles 'draakon'.
Sellega tähistatakse:
Draco on kääbusgalaktika.
Draco on vanakreeka nime Drakon ladinapärane kuju.
Draco on kosmoselaeva Dragon ja kanderaketi Falcon 9 teise raketiastme orbitaalse manööverdamise põtkur.
Rein Mälksoo

Rein Mälksoo (7. september 1937 – 9. november 2019) oli eesti viiuldaja.
Viiulit hakkas ta õppima Tartus 1948. aastal.
1965–2003 tegutses ta ERSOs, sh üle 30 aasta viiuldajana ja ligi 30 ka orkestri inspektorina.
Soonlepa mõis

Soonlepa mõis (saksa keeles "Soonlep") oli Hiiu-Suuremõisa mõisa kõrvalmõis Pühalepa kihelkonnas Hiiumaal.
Ajalugu.
Soonlepa mõis eraldati ajavahemikul 1782–1795 Suuremõisa Soonlepa, Aruküla, Sarve, Veoma, Küla ja Lepiste mõisastatud küladest. Kuigi Soonlepa eksisteeris ametlikult iseseisva rüütlimõisana, oli see faktiliselt Suuremõisa kõrvalmõis. 1796. aastal pantis krahv Jacob Pontus Stenbock Hiiu-Suuremõisa, Pühalepa koos Vallipe, Soonlepa, Vohi ja Harjo karjamõisaga) 80 aastaks kammerhärra Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile.
1805. aastal, pärast O.R.L. von Ungern-Sternbergi süüdimõistmist ja Siberisse asumisele saatmist, jagas Magdalene Charlotte von Ungern-Sternberg (sünd vabapreili von der Pahlen) abikaasale kuulunud vara ja jagas selle enda ja laste vahel. 1811. aastal, O.R.L. von Ungern-Sternbergi surma järel, Magdalene Charlotte von Ungern-Sternberg loobus talle testamendiga jäetud pärus- ja pandimõisatest oma laste kasuks: kaptenleitnant Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternberg sai pandimõisa Hiiu-Suuremõisa koos Soonlepa, Partsi, Vilivalla ja Lojaga pärusomandiks.
P.L.K. von Ungern-Sternbergi surma järel, 1848. aastal jagas paruness Charlotte Helene Elisabeth von Ungern-Sternberg (sünd Below) päranduse ning Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg sai Kärdla, Hiiu-Suuremõisa, Soonlepa, Randvere, Partsi ja Loja mõisa.
1900. aastal päris krahv Ewald Adam Gustav Paul Konstantin von Ungern-Sternberg Hiiu-Suuremõisa, Vilivalla, Randvere, Loja, Partsi, Soonlepa ja Kärdla mõisa. 1909. aastal pärandas Ewald Adam Gustav Paul Konstantin von Ungern-Sternberg oma emale, krahvinna Adele(Ada) von Ungern-Sternbergile (sünd Stackelberg) Soonlepa mõisa ning talle kinnistati ka Suuremõisa, Partsi, Randvere, Loja ja Kärdla mõis, kes kinkis aga Soonlepa ja Hiiu-Suuremõisa mõisa oma tütrele Dorothea von Stackelbergile (sünd Ungern-Sternberg).
Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
Mõisahooned.
Soonlepa mõisa peahoone oli arvatavasti puitehitis, mis on tänapäevaks hävinud. Mõisahoonetest on säilinud suurejoonelisi maakivist kõrvalhooneid, sealhulgas sisehooviga karjakastell ja alles on mõisa suundunud ligi poole kilomeetri pikkune allee, mille ääres asubki suur osa kõrvalhooneid.
Põhjamaade romaan

"Põhjamaade romaan" on kirjastuse Eesti Raamat väljaantav raamatusari, esimene raamat sellest sarjast ilmus aastal 1997.
Sarjas on ilmunud:
Lindau-klassi miinijahtija

Lindau-klass (klass 320, 331, 351) on Lääne-Saksamaal külma sõja ajal ehitatud miinilaevade seeria. Algselt ehitati laevad miinitraaleriteks, hiljem aga ehitati ümber miinijahtijateks või mehitamata kaater-miinitraalerite juhtlaevadeks. Ei ole enam üldjuhul aktiivses kasutuses.
Ajalugu.
Laevad ehitati 1958–1960 Burmester Werfti tehases. Tegemist oli teadaolevalt esimese sõjajärgsel Saksamaal ehitatud sõjalaevaga. Kokku ehitati 18 miinitraalerit (klass 320), millest ajavahemikul 1970–1983 ehitati 12 ümber miinijahtijateks (klass 331) ja 6 kaatertraalerite juhtlaevadeks (klass 351). Laevad teenisisd Saksamaal 4., 6., ja 8. miinitraalerite divisjonis. 1998–2001 läks neist enamus edasi teiste riikide kätte:
2000. aasta sügisel arvati viimased Lindau-klassi laevad Saksamaal teenistusest välja. 1 on säilitatud mereväemuuseumis Wilhelmshavenis ja 1 noortekeskusena Duisburg-Ruhrortis. 1 laev on järelturufirma VEBEG müügist leidnud kasutuse ka eramootorjahina Itaalias.
Järglaseks on Frankenthal-klassi miinijahtija (klass 332).
Kirjeldus.
Lindaud ehitati erinevast väärispuidust kerega, et vähendada magnetvälja. Kere oli jagatud sektsioonideks. Üldiselt kasutati võimalikult mittemagnetilisi materjale. Algul olid laevad kahe pika sõuvõlliga ja muudetava sammuga sõukruvidega, kuid hiljem ehitati ümberpööratavate püstsammastega sõukruvidele, mis suurendas manööverdusvõimet.
Mare Rebas

Mare Rebas (17. aprill 1941 Tallinn – 23. august 2013 Stockholm) oli eesti keele õpetaja, õpikute autor ja Rootsi Raadio saatejuht.
Mare Rebas lõpetas aastal 1959 Tallinna 4. Keskkooli ja aastal 1966 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna inglise filoloogia osakonna.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta saksa ja inglise keele õpetajana. Enne abiellumist Rootsi 1978. aastal – siis sai ta nimeks Mare Aadli – õpetas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis inglise keelt.
Rootsis õppis Mare Rebas Uppsala Ülikoolis eesti keelt ning õpetas Stockholmi rootsi koolides eesti keelt kodukeelena. Ta töötas ka Stockholmi Eesti Koolis eesti keele õpetajana ning koostas koos kolleegi Edith Kotka-Nymaniga eesti keele õpikuid ja lugemikke.
1988. aastal alustas Rootsi Raadio eesti- ja lätikeelseid saateid. Mare Rebas töötas eestikeelsete saadete toimetuses aastail 1988–2006.
Frauenlob-klassi miinitraaler

Frauenlob-klassi miinitraaler (klass 394) on külma sõja ajal Lääne-Saksamaal ehitatud rannikumere miinitraaler. Ei ole enam kasutuses.
Ajalugu.
Selle klassi laevu hakati ehitama 1966. aastal. Kokku ehitati kolme aastaga kümme laeva. Lisaks ehitati sarnase kerega kaheksa Adriane-klassi (klass 393) laeva. Frauenlobid teenisid Saksa mereväes algul 5. ja hiljem 7. miinitraalerite divisjonis. 
1997. aastal kingiti kaks 1995. aastal Saksamaal teenistusest välja arvatud traalerit Eesti mereväele. Neile pandi nimeks Kalev ja Olev. Meeskonnad läbisid selleks mitmekuulise väljaõppe Saksamaal. 2003. aastal kingiti Eestile veel üks traaler, mis sai nimeks Vaindlo. Samuti pukseeriti vahepeal Eestisse ühe traaleri (Loreley) kere varuosadeks (kinnitamata andmetel taheti sellest arendada ohvitseride kasiino). 
Nüüdseks on kõik Frauenlobid teenistusest välja arvatud. Kalevit võib näha eksponaadina Lennusadamas. Veel üks laev, Atlantis, on eksponaadiks Dresdeni Militaar-ajaloo muuseumis.
Kirjeldus.
Frauenlobi kere on valmistatud puidust ja ka muidu on kasutatud võimalikult mittemagnetilisi materjale. Relvastuseks on 40 mm kahur Bofors. Varustuses on mitu miinitraali ja mürapoid. Samuti on laeval miinirajad meremiinide veeskamiseks.
Standardviga

Standardviga on hinnang (st näitab), kui sarnane on vaadeldava valimi keskmine oletatavale populatsiooni keskmisele, samas kui standardhälve näitab, kuivõrd valimis olevad üksikväärtused erinevad valimi keskmisest. Seega sõltub standardviga valimi suurusest, vähenedes valimi suurenedes. Standardhälve valimi suurusest otseselt ei sõltu.
Standardviga arvutatakse jagades valimi standardhälve (s) ruutjuurega valimi suurusest (n). Valemite keeles:
formula_1
Statistilise testi võimsus

Statistilise testi võimsus või lihtsalt testi võimsus näitab antud testi võimet lükata tagasi mittekehtiv nullhüpotees. 
Lihtsustatult näitab testi võimsus, kui suure tõenäosega antud test tuvastab gruppidevahelise erinevuse, juhul kui see erinevus tõesti eksisteerib. Teisisõnu: II tüüpi viga tehakse seda harvemini, mida võimsam on test. Lisaks II tüüpi vea tõenäosusele sõltub testi võimsus veel ka I tüüpi vea tõenäosusest, testis võrreldavate gruppide vahelisest erinevusest ja valimi suurusest. Teades neljast nimetatust kolme, on võimalik arvutada neljas. Näiteks teades aktsepteeritavaid veapiire (I ja II tüüpi vead) ja valimi suurust, saab arvutada, kui suur peab olema gruppidevaheline erinevus, et statistiline test seda tuvastada suudaks. 
Teha kas I või II tüüpi viga tähendab seejuures saada hüpoteesi testides vastavalt kas vale-positiivne või vale-negatiivne tulemus (ehk kas nullhüpotees ebaõiglaselt valeks või õigeks kuulutada). 
Testi võimsuse arvutamiseks on võimalik kasutada programmi G-Power.
2005. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis

2005. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis (ametliku nimega EuroBasket 2005) olid 34. Euroopa meistrivõistlused korvpallis, mis toimusid 16.–25. septembrini Serbia ja Montenegros.
Turniiri võitis Kreeka, kes alistas finaalis Saksamaa 78 : 62.
Mängude toimumispaigad.
Mängud toimusid neljas linnas (kokku viiel areenil): alagrupimängud toimusid Vršacis, Podgoricas, Belgradis ja Novi Sadis ning kõik edasised mängud Belgradis.
Alagrupimängud.
D-grupp.
&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
Kreeka meeskonna koosseis:
Dimitris Diamantidis, Theodoros Papaloukas, Nikos Zisis, Lazaros Papadopoulos, Michalis Kakiouzis, Dimos Dikoudis, Antonis Fotsis, Nikos Chatzivrettas, Kostas Tsartsaris, Vassilis Spanoulis, Yiannis Bourousis, Panagiotis Vasilopoulos
Treener: Panagiotis Giannakis
Scolecophidia

Scolecophidia on maoliste alamseltsi kuuluv infraselts, osade autorite järgi ka ülemsugukond.
Klassifikatsioon.
"Scolecophidia" infraselts liigitatakse viide sugukonda:
Aivar Simmermann

Aivar Simmermann (sündinud 2. aprillil 1959 Paides) on endine näitleja, koolitaja ja Tallinna Ülikooli õppejõud.
Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna 22. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10. lennu).
Ta mängis aastatel 1982–1990 Vanalinnastuudios ja 1990–1992 VAT Teatris. Hiljem on ta tegelenud koolitamisega Moreno Keskuses ja Tallinna Ülikoolis, kus ta on psühhodraama ja draama õppejõud.
Isiklikku.
Tema isa oli näitleja Endel Simmermann.
Maret Mursa

Maret Mursa (pseudonüüm; kodanikunimi kuni 1976. aastani Maret Tuurmaa, aastast Maret Tormis; sündinud 18. juunil 1954 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavapraktikaõppejõud. 
Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lend). Lisaks õppis ta aastatel 1997–1999 Helsingi Alexanderi-tehnika Instituudis Alexanderi tehnikat. Ta on täiendanud end Peggy Williamsi, Erika Whittakeri, Elisabeth Walkeri, Marjory Barlow’, Walter Carringtoni jt Alexanderi tehnika meistrikursustel. Alates 2008. aastast on ta õppinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis doktoriõppes. 
Ta on töötanud aastatel 1973–1980 "Viru" varietees lauljana ja aastatel 1980–1992 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris näitlejana ja alates 1992. aastast Eesti Humanitaarinstituudis lavapraktikaõppejõuna. 15. oktoobril 2010 esietendus teatris NO99 Maret Mursa debüütlavastus "Neli vaadet". 
Ta on mänginud Tallinnfilmi filmis "Pihlakaväravad" (1981) ja telelavastustes "Härra Barnett" (1980), "Truu naine" (1982), "Romulus Suur" (1988), "Kummaline missis Savage" (1990) ja "Rotilõks" (1996), samuti filmides "Kaks päeva Viktor Kingissepa elust" (1981), "Tulivesi" (1994), "Wikmani poisid" (1995) ja "Võta või jäta" (2018).
Isiklikku.
Tal on abielust Eesti Filharmoonia Kammerkoori laulja ja fotograafi Tõnu Tormisega kaks poega.
Misha Collins

Misha Collins (sünninimi Dmitri Tippens Krushnic; sündinud 20. augustil 1974) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, kelle tuntuim roll on ingel Castiel seriaalis "Supernatural".
Tüügasmadulased

Tüügasmadulased ("Acrochordidae") on maoliste alamseltsi "Alethinophidia" infraseltsi kuuluv valdavalt veelise eluviisiga madude sugukond.
Klassifikatsioon.
Tüügasmadulaste sugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoperekond:
Levila.
Tüügasmadulased elavad Indias, Aasias, Filipiinidel, Suurtel Sunda saartel ja Väikestel Sunda saartel, Uus-Guineas, Põhja-Austraalias. "Acrochordus arafurae" levila võib piirduda Austraalia ja Uus-Guineaga.
Bioloogia.
Seedeelundkond.
Sapipõis asub maksale suhteliselt lähedal.
Vereringe ja hingamine.
Süda paikneb neil keha keskosas.
Suguküpsus ja paljunemine.
Suguküpsus saabub mõlemast soost madudel 5. eluaasta paiku. Kuid enamik emasloomi igal aastal ei sünnita. 
Isasloomade paariline hemipeenis asub kõhu all saba pool, neid suudavad nad soovi korral kloaagi kaudu välja sopistada. Hemipeenise morfoloogia erineb tüügasmadulaste kolmel liigil märgatavalt (McDowell, 1979).
Kopulatsiooniaktis võivad püüda osaleda üks emasloom ja mitmed isasloomad 1–8, moodustades omamoodi "paaritumiskuhja".
Tüügasmadulased on elussünnitajad. Emasloomad poegivad vees. Poegade arv (4–40) võib liigiti samuti varieeruda, "Acrochordus arafurae"'l 11–25 ja "Acrochordus granulatus"'el 1–8 poega. 
Kinnitamata andmetel võib emaste "Acrochordus arafurae" sigimisvormiks olla ka partenogenees.
Toitumisahel.
Tüügasmadulased toituvad valdavalt "Gobioidea" kaladest.
"Acrochordus arafurae" on saagiks lindudele ("Haliaeetus leucogaster") ja ("Ephippiorhynchus asiaticus"), roomajatele, kaladele ja inimestele.
Rätsep

Rätsep on riidest esemete (peamiselt rõivaste) tegija.
Termokeemiline muundamine

Termokeemiline muundamine ("thermochemical conversion") tähendab keemiatehnoloogias mingi toorme kõrgel temperatuuril töötlemist, mille käigus tahked või vedelad ained muundatakse väärtuslikeks tahketeks, vedelateks või gaasilisteks saadusteks.
Termokeemiline muundamine tähendab aine molekuli lagundamist kõrge temperatuuri toimel (keemiliste sidemete katkemine, termolüüs), millele võib järgneda esmaste lagusaaduste edasine lagunemine (näiteks õliaurude lagunemine gaasiks ja koksiks) või modifitseerumine keskkonda viidud ainete (õhuhapnik, veeaur) osalusel.
Termokeemiline muundamine tähendab valdavalt orgaaniliste kõrgmolekulaarsete ainete (looduslikud tahked kütused, nafta, energiataimed, mitmesugused orgaanilised jäätmed jm) lagundamist (pürolüüsi) tahke-, vedel- ja gaaskütusteks. Enamasti teostatakse pürolüüs ilma õhu juurdepääsuta (krakkimine, utmine, destruktiivne destillatsioon) või vähese õhu juuresolekul või reguleeritud koguse õhu ja veeauru osalusel (gaasistamine, hüdropürolüüs). 
Paljudel juhtudel kasutatakse termokeemilise muundamise tähenduses selliseid üldisi termineid nagu "termolüüs", "pürolüüs" ja "termiline destruktsioon" ning spetsiifilisi termineid nagu "lubjapõletus", "rauasulatus", "tõrvaajamine", "depolümerisatsioon" jt.
Boaedon

Boaedon on "Lamprophiidae" sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda kirjeldas esimesena Duméril. 1843. aastal klassifitseeris Fitzinger liigid perekonda "Lamprophis". Kelly, C.M.R jt avaldasid novembris 2010 fülogeneetilise uuringu mille alusel klassifitseeriti liigid taas perekonda "Boaedon".
Erinevad autorid klassifitseerivad neid erinevalt, nii loetakse neid nastiklaste ("Colubridae") aga ka "Lamprophiidae" sugukonda kuuluvaiks.
Roomajate andmebaasi klassifikatsioon.
Perekonda "Boaedon" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad kõikjal Sahara-taguses Aafrikas, sh Sambias, metsades, kõrbetes ja mujal.
Hydrops

Hydrops on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hydrops" liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Lõuna-Ameerika mandril ja Trinidadi saarel.
Toomas Ots

Toomas Ots (31. jaanuar 1951 Tallinn – 20. oktoober 2019 Pärnu) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (7. lend).
Töötas aastatel 1975–1984 näitlejana Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus Anne Paluveriga, kellega tal on tütar.
"Taiji" ja "qigong".
Tegeles oma elu viimased kaheksa aastat Pärnus "qigong"'iga ja viimased neli aastat ka Rein Siimu Taiji Koolis "taiji"'ga.
Liis Bender

Liis Bender (alates 1986 Liis Tooming; 19. juuli 1947 Punikvere – 20. oktoober 2005 Tartu) oli eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1965. aastal Alatskivi Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (4.lend).
Ta töötas 1970. aastast teatris Vanemuine. 
Rolle.
Ta on mänginud telelavastustes (nt "Elujõgi", 1970) ja filmis ("Rasked aastad", 1973, Eesti Telefilm).
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1986–2000 abielus Jaan Toominguga.
Łyntupy

Łyntupy (transkribeerituna Lõntupõ, poola keeles Łyntupy, leedu keeles "Lentupis") on alev Valgevenes Viciebski oblastis Pastavy rajoonis, Łyntupy külanõukogu halduskeskus. Asub 1 km kaugusel Leedu piirist.
Ajalugu.
Łyntupy nimi on ilmselt balti päritolu. Seda on esmamainitud 1385. aastal ja seejärel 1459. aastal, mil sinna rajati katoliku kirik. 1591. aastal oli asulas kaks tänavat ja 28 maja. 1795. aastal, Poola kolmandal jagamisel sai piirkonna endale Venemaa.
Aastatel 1854–1939 kuulus asula Biszewskitele, kes rajasid sinna uhke lossi. 1897. aastal valmis asulat läbiv Połacki ja Vilniuse vaheline raudtee. Peale Esimest maailmasõda
kuulus Łyntupy Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Alev aastast 1967.
Dipsadoboa

Dipsadoboa on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Dipsadoboa" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod on levinud Sahara-taguses Aafrikas. 
Eluviis.
Valdavalt öise eluviisiga, päevasel ajal püüavad nad varjulist kohta leida. Emasloomad munevad ja järglased kooruvad munadest.
Mürginäärmed.
Teadlased loevad, et neil on hästi arenenud mürginäärmed.
Ränduri tänav

Ränduri tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Ränduri tänav algab Olevi tänavalt, ristub Hõimu, Sõbra ja Lemmiku tänavaga ning lõpeb Rännaku puiesteel.
Ränduri tänav on oma põhiosas enam-vähem kirde–edelasuunaline ja ligikaudu 790 meetri pikkune.
Tänava nimed ja ajalugu.
Varem oli Ränduri tänav osa Raudtee tänavast. 19. augustil 2008 nimetati Raudtee tänava lõik Olevi tänava ja Rännaku puiestee vahel Relsi tänavaks. Tänava elanikelt tuli aga uue nime kohta nii palju kaebusi, et linnavalitsus otsustas nime ära muuta. Sobivaimaks peeti kõnealuse tänava elanike kirjas pakutud Ränduri nime, kuna tänav ristub Rännaku puiesteega. Alates 4. märtsist 2009 ongi tänava nimi Ränduri tänav.
Kings Peak

Kings Peak on mägi Ameerika Ühendriikides. Kings Peak on Utah' ja Duchesne'i maakonna kõrgeim mägi. Selle kõrgus on 4123 m (13 528 jalga).
Asub ligikaudu 68 kilomeetri (42 miili) kaugusel Duchesne'ist põhjas High Uintasi ürgloodusealal.
Mägi on saanud nime esimese Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistuse juhi Clarence Kingi järgi. 
Enne 1966. aasta satelliidilt tehtud mõõtmisi loeti Utah' kõrgemaks mäeks South Kings Peaki, mis on 7 meetrit madalam kui Kings Peak.
Metalli tänav

Metalli tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Mooni allasumis.
Metalli tänav algab Endla tänavalt ja lõpeb Mehaanika tänaval. Metalli tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline ning ligikaudu 340 meetri pikkune. Tänapäeval on Metalli tänava keskosa planguga eraldatud, mistõttu tänav ei ole läbitav.
Metalli tänav sai nime 1904. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli "Metallstrasse" ja venekeelne "Металлическая улица".
Luise tänav

Luise tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis. 
Luise tänav algab Toompuiesteelt, ristub Koidu, Villardi ja Tehnika tänavaga ning lõpeb Endla tänaval raudteeviadukti juures. Luise tänav on ligikaudu 780 meetri pikkune.
Tänava nimi ja ajalugu.
Tänava esialgne nimi oli Luisenthali tänav (saksa keeles "Luisentaler Strasse", vene keeles "Луйзентальская улица"). Selle tänava rajas 1882. aastal omaaegse Toomgildi oldermanni Hans Heinrich Falcki poeg Paul Theodor Falck. 
Tänav on saanud nime Luisenthali suvemõisa järgi. Praeguse nime sai tänav 17. jaanuaril 1923. 1939. aastal nimetati Luise tänav, Tallinna linnavolikogu poolt Luule tänavaks.
Aastatel 1919–1939 tegutses Luise tänav 1 Erich Jacoby projekteeritud hoones, Tallinna Saksa Reaalkool. Kooli tegevus lõppes 1939. aastal, peale suure osa baltisakslaste lahkumist "umsiedlung"'i käigus. 1944. aasta märtsipommitamises koolihoone suuresti hävines, püsti jäid vaid kiviseinad. 1947.–1948. aastal hoone rekonstrueeriti ja ehitati kolmekorruseliseks, 1951. aastal ehitati koolimajale tänavajoonega risti kvartali sisse võimla (arhitekt Asti Valamaa). Aastatel 1949–1958 tegutses koolimajas Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikum. 1958. aasta sügisel asus hoonesse 1945. aastal asutatud Tallinna Kalandustehnikum (rahvasuus „kilukool“). Hoone lammutati 2020. aastal.
Anatoli Kašpirovski

Anatoli Mihhailovitš Kašpirovski (vene keeles Анатолий Михайлович Кашпировский; sündinud 11. augustil 1939 Stavnõtsja külas Kamjanets-Podilskõi oblastis Ukrainas) on Venemaa psühhoterapeut, kes sai tuntuks 1989. aastal NSV Liidu Kesktelevisioonis edastatud teleraviseanssidega. 
Kašpirovski lõpetas 1962. aastal Vinnõtsja meditsiiniinstituudi ning seejärel töötas 25 aastat Vinnõtsja psühhiaatriahaiglas.
Elukäik.
Isa Mihhail Jakovlevitš Kašpirovski (1912–1985) oli sõjaväelane. Ema Jadviiga Nikolajevna Hmelnitskaja (1918–2002) oli poolatar.
Kiire tänav

Kiire tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Kiire tänav algab Koidu tänavalt ja lõpeb Tehnika tänaval raudtee ääres.
Kiire tänav on peaaegu kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 80 meetri pikkune.
Tänava nimi ja ajalugu.
Kiire tänav sai nime 29. septembril 1926. 1950. aastal nimetati tänav ümber Väike-Kiire tänavaks. Varasema nime sai Kiire tänav tagasi 12. aprillil 1996.,
27. juunist 1950 kuni 18. oktoobrini 1991 kandis Kiire tänava nime praegune Väike-Ameerika tänav.
Forelli tänav

Forelli tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Marja allasumis. 
Forelli tänav algab Mustamäe teelt, ristub Artelli tänavaga ja lõpeb Laki tänaval. Forelli tänav on ligikaudu 630 meetri pikkune.
Forelli tänav sai nime 25. septembril 1958. Tänav on nimetatud selle ääres asetsenud kalatiikides kasvatatud forellide järgi.
Liimi tänav

Liimi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Marja allasumis. Liimi tänav algab Mustamäe teelt ja lõpeb Artelli tänaval. Liimi tänav on idakagu-lääneloodesuunaline ja ligikaudu 375 meetri pikkune.
Tänav sai nime 22. veebruaril 1955 seal paiknenud liimitehase järgi.
Välja tänav (Tallinn)

Välja tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Mooni allasumis. 
Välja tänav algab Mustamäe teelt, ristub Keemia tänavaga ja lõpeb Mooni tänaval. Välja tänav on idakagu-põhjaloodesuunaline ning ligikaudu 515 meetri pikkune.
Välja tänav sai nime 4. veebruaril 1925. Tänav on saanud nime Kristiine heinamaa järgi.
Duchesne'i maakond

Duchesne'i maakond ("Duchesne County") on maakond USA-s Utah' osariigis.
Maakonna halduskeskus on Duchesne ja suurim linn Roosevelt.
Maakonna pindala on 8433 km², millest 46 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 607. Aastal 2000 oli elanike arv 14 371.
Ajalugu.
Duchesne'i maakond moodustati 1915. aastal. Maakond on saanud nime Duchesne'i jõe järgi.
Auguste Beernaert

Auguste Marie François Beernaert (26. juuli 1829 Oostende, Madalmaad – 6. oktoober 1912 Luzern, Šveits) oli Belgia jurist ja poliitik. 
Beernaert õppis Louvaini, Pariisi, Berliini ja Heidelbergi ülikoolides.
26. oktoobrist 1884 kuni 26. märtsini 1894 oli ta Belgia peaminister, 30. jaanuarist 1896 kuni 18. juulini 1900 Belgia Esindajatekoja esimees. Ta esindas Belgiat 1899. ja 1907. aasta Haagi rahukonverentsidel.
1909. aastal anti talle ja Paul Henri Benjamin d'Estournelles de Constant'ile Nobeli rahuauhind.
Vojevood (film)

"Vojevood" on Poola Kuningriigis 1912. aastal valminud tummfilm.
Keskööl

"Keskööl" on Lorimer Johnstoni poolt Ameerikas 1913. aastal loodud tummfilm.
Majaka tänav

Majaka tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli asumis. Majaka tänav algab Lasnamäe tänavalt, ristub Pallasti, Sikupilli ja Tuulemäe tänavaga ning Majaka põiguga ja lõpeb Peterburi teel. 
Majaka tänav on peaaegu loode-kagusuunaline ja 915 meetri pikkune.
Hoonestus.
Majaka 2 asub Tallinna Teeninduskool. 
Majaka tänava kesk- ja kaugemas osas lammutati pärast Teist maailmasõda eramud, nende asemele ehitati kahe- ja kolmekorruselinsed kivielamud. Hiljem tihendati hoonestust hruštšovkade ja ühe paneelelamuga.
Majaka 10 asus Tallinna Puu- ja Köögivilja Kaubastu kaupluse nr 1 filiaal kauplus Vaida.
Ajalugu.
Majaka tänav (saksa keeles "Majakenstrasse", vene keeles "Маячная улица") sai nime 1908. aastal lähedal asuva majaka järgi.
Pärast teist maailmasõda ehitatud Majaka tänava, Kivimurru tänava ja Peterburi tee vahelise kvartali hoonetele on iseloomulikud stalinistlik arhitektuuri ühised õuealad ning kvartalipõhine planeering. Kasutusel olid ranged majade tüüpprojektid: Tüüp A-1 või U-2. 
Alates 1955. aasta juulist kulgeb Majaka tänavat pidi trammitee. Esialgu oli trammitee üherealine, 1962. aasta algusest aga kaherealine.
Peegel (film 1913)

"Peegel" on Anthony O'Sullivani poolt Ameerikas 1913. aastal loodud tummfilm.
Eesti NSV riiklik preemia

Eesti NSV riiklik preemia oli Eesti NSV autasu, mis asutati 1982. aastal EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega seniste Nõukogude Eesti preemiate asemele.
Riiklik preemia anti silmapaistvate ning üldise tunnustuse pälvinud tööde ja saavutuste eest teaduse, tehnika ja tootmise (korraga kuni 15 preemiat) ning arhitektuuri, ehituse, kirjanduse ja kunsti alal (kuni kaheksa preemiat).
Eesti NSV riikliku preemia laureaat sai diplomi, rinnamärgi ja rahalise preemia 2500 rubla. Preemiaid määrati kaks korda viie aasta jooksul.
Majaka põik

Majaka põik on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli asumis. 
Majaka põik algab Majaka tänavalt ning kulgeb kirde suunas, ristudes Killustiku ja Tuha tänavaga. Seejärel pöördub tänav itta ja lõpeb Pae tänaval. Majaka põik on ligi 550 meetri pikkune.
Majaka põik sai nime 25. veebruaril 1941.
Hinemoa (film 1913)

"Hinemoa" on Gaston Méliès' poolt Uus-Meremaal 1913. aastal loodud tummfilm. 
Võimalik, et film Uus-Meremaal ei linastunudki. Filmi peetakse kaotsiläinuks.
Kui me vaid teadnuks

"Kui me vaid teadnuks" on Ameerikas 1913. aastal valminud tummfilm. Võimalik, et filmi lavastas D. W. Griffith.
Triibus

 
Triibus ("tribus") on bioloogilises taksonoomias sugukonna ja perekonna vaheline taksoni järk. Vajaduse korral lisatakse triibusesse kuuluvate perekondade klassifitseerimisel veel järk alamtriibus ("subtribus").
Taksonijärkude rida:
Triibuse taksonoomilise nimetuse sufiks võib olla:
Matthias Weckmann

Matthias Weckmann (u 1616 Niederdorla Mühlhauseni lähedal Tüüringi – 24. veebruar 1674 Hamburg) oli Saksa barokkorganist ja helilooja.
Elukäik.
Muusikahariduse sai Matthias Weckann Dresdenis. Seejärel töötas ta Hamburgis organistina koos tuntud Jacob Praetoriusega Peetruse kirikus (Petrikirche). 
Matthias Weckmann maeti perekonnahauda Jaakobi kirikusse oreli alla.
Töökäik.
Matthias Weckmann kirjutas prelüüde orelile ning Itaalia ja Prantsuse stiilis palu klavessiinile. Samuti lõi ta sonaate kolmele või neljale pillile ja vaimulikku vokaalmuusikat.
Varapajeva

Varapajeva (poolapäraselt Woropajewo) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Pastavy rajoonis, Varapajeva külanõukogu halduskeskus.
Esimest korda mainitakse asulat aastal 1880. Siis asus seal Przeździeckitele kuuluv karjamõis.
Peagi, aastal 1896, hakkas asulast läbi sõitma rong. 1921. aastast kuulus Poola riiki, siis püstitati sinna krahviloss uhke raamatukogu ja muusikariistade koguga (viidi 1939. aastal Minskisse). Varapajevast ehitati ka raudtee Krulaŭščynasse. Aastal 1930 rajati Varapajevast raudteeliin Drujasse. 1934 aastal ehitati katoliiklik kirik. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. 
Alev aastast 1950.
Kakskümmend minutit armastust

"Kakskümmend minutit armastust" on Charlie Chaplini poolt Ameerikas 1914. aastal loodud tummfilm. Film oli Charlie Chaplini debüüdiks lavastaja ja stsenaristina.
Lindormen-klassi toetuslaev-miiniveeskja

Lindormen-klassi miiniveeskja on Taanis miiniveeskjaks ehitatud, vahepeal Eesti Mereväes tuukri- ja toetuslaevana kasutatud ja hiljem miiniveeskajana kasutatud sõjalaevaklass. On teenistuses.
Kirjeldus.
Laeval on kaks peamasinat Frichs kahe muudetava sammuga sõukruviga. Vööris on põtkur. 
Algselt oli laeva relvastuseks kaks või kolm 20 mm automaatkahurit, mis asendati hiljem õhutõrjeraketiseadetega FIM-92 Stinger. Eestis on relvastuse asenduseks paigaldatud 12,7 mm raskekuulipildujad M2 Browning. Miinitekk on ette nähtud 50–60 meremiini paigutamiseks sõltuvalt miinitüübist. Miinitekk on vajadusel kasutatav staabiruumidena, isikkoosseisu veoks, varustuse veoks või tuukrite tegevuse toetuseks. 
Laeva luugid avanevad pea otse veepiirile, samuti on ruumi tuukrite barokambri jaoks. Lisaks on pardal kaks töökoda, puurmasinad, treipingid. Varustuses on kaks kummipaati: üks kaheksale inimesele ja teine neljale. Vööri- ja ahtritekil on mõlemal 2,2-tonnise tõstejõuga kraana.
Ajalugu.
Taanis.
Lindormen-klassi miiniveeskjad ehitati Taanis Svendborg Vaerfti laevatehases aastatel 1977–1978 ja olid mõeldud spetsiaalselt kaugjuhitavate miiniväljade veeskamiseks. Mõlemad laevad olid mereväe 3. eskaadri ehk miinilaevade eskaadri koosseisus. Lisaks teenis üks laevadest perioodiliselt NATO alalise põhja-miinitõrjeüksuse MCMFORNORTH staabi- ja toetuslaevana ehk lipulaevana. 2004. aastal arvati mõlemad laevad Taani kuningliku mereväe teenistusest välja.
Eestis.
Lindiormenid müüdi 2006. aastal hinnanguliselt 13 miljoni krooni eest Eestile. Ühe laeva sai Eesti merevägi ja teise Eesti Mereakadeemia.
Mereväe laeva nimeks sai Tasuja ja seda hakati kasutama tuukri- ja toetuslaevana. Laeva sõpruslinn on Kunda. 2011. aasta juulist detsembrini oli Tasuja NATO alalise 1. miinitõrjeeskaadri SNMCMG1 staabi- ja toetuslaev ning lipulaev. Seejuures satuti teel Zeebrüggesse Põhjamerel paariks päevaks tugeva tormi kätte.
Mereakadeemia laeva nimeks sai Kristiina ja see jäi seisma Lennusadamasse. Laeva plaaniti pärast ümberehitamist kasutada õppelaevana. Kristiina eest maksmisel tekkis aga segadus ja veel 31. maiks 2007 oli Taanile tasumata nii ostuhind kui ka võimalikud viivised tasumata ostuhinnalt. Tasumiseks raha siiski leiti. Lisaks osutus laeva ülalpidamine ja ümberehitamine Mereakadeemiale rahaliselt üle jõu käivaks ja laev lasti käest ära. 2009. aastal loobus Haridusministeerium laevast ja see võeti kaitseväe juhataja initsiatiivil mereväele ning viidi mereväebaasi. 2009 sai laev nime Wambola ja oli reservis ning remondis kuni 2016. aasta sügiseni. 1. novembril 2016 võeti laev (teadaolevalt Tasuja asemel) ametlikult mereväe teenistusse. Pärast meremiinide hanget 2022. aastal on hakatud laeva liigitama ametlikult miiniveeskajaks.
Nogale

Nogale on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Ārlava vallas.
Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel valla idaosas, valla keskusest Valdemārpilsist 11, piirkonna keskusest Talsist 21 ja Riiast 137 kilomeetri kaugusel. Asulas asub endise Nogale mõisa ("Nogallen") keskus. Aastani 1949 oli seal Nogale valla, aastani 1954 aga Nogale külanõukogu halduskeskus. Külas asuvad rahvamaja ja raamatukogu. Sinna jääb Nogale bussipeatus.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Nogale mõisa süda, sealhulgas park, pruulikoda, tallid, teenijate maja, kõrts, häärber, häärberi kümme lage, kamin ja kaks kamin-ahju.
Neli mõisa pargis kasvavat tamme on looduskaitse all.
Pelči

Pelči on küla ("lielciems") Lätis Kuldīga piirkonnas, Pelči valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 60 m kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 6 ja Riiast 152 kilomeetri kaugusel.
Asulas on endine Pelči mõisa ("Pelzen") häärber, mis on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Lisaks asuvad külas veel raamatukogu ja postkontor.
Esimest korda on Pelčit mainitud 1441. aastal. Nõukogude perioodil oli küla kolhoosi «Komunārs» keskasulaks.
Külas kasvavad tammed ümbermõõduga 4,96 meetrit, 4,86 meetrit, 4.51 meetrit ja 5,99 meetrit, hobukastanid ümbermõõduga 3,07 meetrit ja 3,13 meetrit, punased tammed ümbermõõduga 2,03 meetrit, 1,9 meetrit, 2,84 meetrit, 1,91 meetrit, 2,05 meetrit, 2,89 meetrit, 1,91 meetrit, 2,06 meetrit ja 2,72 meetrit, mägivaher ümbermõõduga 2,8 meetrit, saar ümbermõõduga 3,92 meetrit, vaher ümbermõõduga 3,35 meetrit, harilik pöök ümbermõõduga 3,85 meetrit, pärn ümbermõõduga 4,71 meetrit ja Euroopa lehis ümbermõõduga 3,87 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2015 oli külas 439 elanikku, aastal 2018 ja 2020 oli elanikke 420.
Ēdole

Ēdole on küla ("lielciems") Lätis Kuldīga piirkonnas, Ēdole valla halduskeskus. Asulas asub endine Ēdole mõisa häärber ("Schloß Edwahlen"). Külas on ka raamatukogu.
Esimest korda mainiti 1230 ("Eualia"). Aastal 1250 sai Ēdole Ventava maakonna osana endale Kuramaa piiskopkond.
Ēdole loss rajati 14. sajandil, barokne Ēdole kirik rajati 17. sajandil. 19. sajandil alustati suuri ümberehitustöid ja lossi laiendati.
1905. aastal sai loss tulest veidi kannatada. Alates 16. sajandist on loss kuulunud von Behridele.
Kohaliku legendi kohaselt olevat küla saanud nime nõnda. Kohalik parun olevat oma maadele ehitanud lossi, aga sel polnud nime. Näinud siis kohalikku talumeest ja küsinud, et millega too tegeleb, otsustades, et taoline tegevusala peaks olema uuele lossile sobilik nimi. See aga sõi parajasti mune ja nii vastaski: „Ēd oles!” (tõlkes: Ma söön mune!) Nõnda saanudki loss ja seejärel küla nime.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ēdole luteri kirik ja selle kabel (sealhulgas kantsel, altar, orel, noodivihik ja orelirõdu ja selle maalingud), Ēdole loss, seda ümbritsev kindlustiste vöönd ja mõisa park, Ēdole muinaskalmed ning Ēdole piiskopilinnus.
Kaks külas kasvavat tamme (ümbermõõdud 4.24 ja 4.45 meetrit) on looduskaitse all.
Asula järgi on nime saanud Porkuni lademe Kuldiga kihistu Ēdole kihistik.
Aastal 2015 oli külas 414 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 389, aastal 2020 aga 383.
Renda

Renda on küla ("lielciems") Lätis, Kuldīga piirkonnas, Abava jõe lõunakaldal, Renda valla halduskeskus. Asulas asuvad Lielrenda ehk Renda mõisa ("Groß-Rönnen") keskus, Kuldīga kooli filiaal, kirik, raamatukogu. Külas asub Renda bussipeatus.
Suur osa külast asub Abava ürgoru maastikukaitsealal. Külas asub Īvande kärestik. Seal kasvavad Lielrenda vaher ümbermõõduga 3,8 meetrit ja hobukastan ümbermõõduga 4,31 meetrit on looduskaitse all. Külas asuvad Renda linnamägi, Avotiņi muinaskalmed ja Lielrenda Kuradilaeva muinaskalmed on riikliku kaitse alused muinsusmälestised. Kohaliku kaitse all on Renda luteri kirik, selle kirikaed ja väravad ning Zviedri muinaskalmed.
2006. aastal oli külas 500 ja 2015. aastal 333 elanikku.
Dunteni mõis

Dunteni mõis (saksa keeles "Duntenhof") oli suvemõis Tallinnas Tondil. Ala jääb tänapäeval Tondi tänava (saksa keeles "Duntenstraße", vene keeles "Дунтенская ул.") aadressidele 82, 84, 86, 88 ja 90.
17. sajandi keskel jagati Kristiine heinamaa ehk Linnu tee ja Mustamäe tee, Endla ja Koskla tänava ning Pärnu maantee ja Tondi tänava vaheline ala Rootsi kuninganna Kristina käsul 32 heinamaatükiks. Tallinna bürgermeister (1688–1696) Jobst Dunte rajas 18. sajandi lõpul piirkonda suvemõisa ja suvemõisa hakkas kohalik rahvas õige pea Tondiks kutsuma ja nii kinnistus põnev nimi kogu eeslinnale.
Tondi mäe kõrgendikul paiknenud Dunteni suvemõisa järgi on nimetatud ka Tondi tänav.
Suvemõis asus tänapäeva Tondi kasarmute vastas. 1910.–1914. aastal ehitati Tondile Peeter Suure merekindluse personali jaoks suur sõjaväelinnak. Selle ehitus algas 1910. aastal, kuid suurem ehitamine algas 1912. aastal. Peeter Suure merekindluse suurtükipolgule mõeldud suured kahekorruselised punastest tellistest ja paekivist kasarmud ehitati pärast endise Dunteni suvemõisa maa-ala sundvõõrandamist. Suvemõis lammutati 1970. aastatel ja tänapäeval on säilinud vaid osa Tondi pargist, vaevumärgatavad jäljed kunagisest tiigist ja aednikumaja.
Tondi mõis

Tondi mõis (ka Väo (linna)mõis (saksa keeles "Faeht", 18. sajandi kaartidel ka "Fæht") oli Tallinna linnamõis Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas Irus, mis nüüdisajal jääb Tallinna Lasnamäe linnaosa territooriumile.
Taani hindamisraamatus on mainitud "Uvætho" küla; 1402. aastal ostis Tallinna linn ordult küla koos "Vethe" veskiga, külast põhjas tekkis 15. sajandil mõis. 
1913. aastal kuulus mõisa koosseisu 1520,8 ha mõisamaad, 51 lahustükki (1271,7 ha), Väo ja Iru küla, 1 kõrts.
1975. aastal liideti mõisa ala Tallinnaga. 1980. aastatel jäi mõisasüda Lasnamäe paneelelamurajooni serva ning mitu hoonet lammutati. Mitu järelejäänud hoonet lammutati aastail 2004–2005, kui jätkati kortermajade ehitust. Mõisasüdamest on säilinud paari kõrvalhoone ja pargi osasid, mis on kõikidest külgedest piiratud korterelamutega.
Departemang

Departemang (prantsuse "département", hispaania "departamento") on paljude riikide haldus- ja poliitiline alljaotus.
Territoriaalse üksusena kasutasid "departemangu" esmalt Prantsuse revolutsioonilised valitsused, rõhutades ilmselt, et iga territoorium oli lihtsalt halduslik alljaotus ühtses suveräänses riigis. (Mõiste "departemang" muus kontekstis tähendab suurema organisatsiooni halduslikku alljaotust.) Selline püüe nullida kohalikku poliitilist identiteeti vastandub tugevalt riikidele, mis on jaotatud "osariikideks" (mis tähendab kohalikku suveräänsust).
Tänapäeval võivad departemangud olla kas esinduskoguga ja tegevjuhiga või ilma, olenevalt riigi põhiseaduslikust ja halduslikust struktuurist.
Ameerika Ühendriigid kasutasid sellist määrangut "Alaska departemangule" oma võimu varasel perioodil Alaskas.
Duchesne

Duchesne on linn USA-s Utah' osariigis, Duchesne'i maakonna halduskeskus.
Duchesne asub Strawberry ja Duchesne'i jõe ristumiskohas.
Duchesne on nime saanud prantsuse karusnahaküti Du Chasne'i või juti keelse sõna "dooshane" ("tume kanjon") järgi.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Duchesne'i linnas 1408 inimest, 463 leibkonda ja 342 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 236,4 in/km².
Elamuühikuid ("housing units") oli 550 (keskmine tihedus 92,3/km²).
Rassiline koosseis oli:
Frauke Petry

Frauke Petry (neiupõlvenimi Frauke Marquardt; sündinud 1. juunil 1975 Dresdenis) on saksa keemik, ettevõtja ja poliitik. Olnud erakonna Alternatiiv Saksamaale kaasesimees.
Ta õppis keemiat Readingi Ülikoolis aastatel 1995–1998 ja 1998–2000 Göttingeni Ülikoolis. Doktorikraadi keemia alal sai ta 2004. aastal. Kuni 2007. aastani oli ta Göttingeni Ülikoolis järeldoktor.
2007. aastal asutas ta Leipzigis oma ettevõtte PURinvent. 
Alates erakonna Alternatiiv Saksamaale loomisest 2013. aasta veebruaris oli ta selle aseesimees. Partei esimesel kongressil 14. aprillil 2013 valiti ta üheks kolmest kaasesimehest (koos Bernd Lucke ja Konrad Adamiga). Alates 4. juulist 2015 kuni 29. septembrini 2017 oli ta Jörg Meutheni kõrval teine kaasesimees.
2017. aasta septembri lõpus astus ta erakonnast Alternatiiv Saksamaale välja.
Tricastini tuumajaam

Tricastini tuumajaam on tuumaelektrijaam Prantsusmaa lõunaosas Drôme'i departemangus.
Jaamas on neli 915 MW reaktorit ja see toodab aastas umbes 4 TWh elektrit.
Tuumajaam rajati 1970. aastatel ja see alustas tööd 1980. aastate algul.
2008. aastal toimus tuumajaamas märkimisväärne radioaktiivsete ainete leke.
Tegu on ühe maailma suurima tuumakompleksiga.
Universidade Tecnológica Federal do Paraná

Paraná Föderaalülikool ("Universidade Tecnológica Federal do Paraná", UTFPR) on ülikool Brasiilias Paraná osariigis.
Jan Ritsema

Jan Ritsema (13. märts 1945 – 10. oktoober 2021) oli hollandi lavastaja. Ritsemad ei huvitanud teatri tavapärased nähtused, nagu illusioon või lavastuse kirjanduslik jõud. Ta tegi teatrit, mille keskmes kohtuvad mõtlemine ja esinemine. Laval huvitasid teda mõtlemisvõimelised ja mõtlemist ärgitavad kehad: teater peab olema koht, kus näitlejad ja publik saavad koos mõelda. 
Ta on lavastanud William Shakespeare'i, Bernard-Marie Koltès'i, Elfriede Jelineki ja Heiner Mülleri tekste, dramatiseerinud James Joyce'i, Virginia Woolfi ja Rainer Maria Rilke teoseid ning tantsinud Jonathan Burrowsi, Boris Charmatzi ja Meg Stuarti lavastustes. 
1978. aastal asutas Ritsema Amsterdamis kirjastuse International Theatre Bookshop, mis on avaldanud enam kui 400 raamatut.
2006. aastal asutas Ritsema Prantsusmaal Saint-Erme'is alternatiivse kunstnike loomemaja Performing Arts Forum (PAF), mida juhtis kuni surmani. Seda kunstnike enda poolt kureeritud loomemaja külastab aastas umbes 700 loovisikut üle maailma, kes vahetavad seal teadmisi, kogemusi ja arendavad üheskoos erinevaid projekte. 
Jan Ritsema töömeetodit iseloomustab ühe tema Viljandis 2013. aasta suvel toimunud töötoa kirjeldus: "Ma ei täida teie aega teile ainuüksi midagi õpetades. Mina teid tegevuses ei hoia. See "workshop" on mitte midagi, ilma et teil endil oleks midagi öelda, midagi küsida, millegi kohta küsimusi tõstatada. Kui te räägite, küsite, tõstatate küsimusi, näitate, on teil võimalik minust parimat võtta; kõike, mis võimalik, kõike, mida mina suudan luua, kõike, mida saame koos luua. Mulle meeldib problematiseerida. Meeldib küsimusi küsida. Mind ei huvita arvamused; ei see, mida teie arvate end teadvat ega ka see mitte, mida ma ise arvan, et tean. Mulle meeldib mõelda, kuidas asjad töötavad ja kas see on ainus viis, kuidas nad saavad töötada. Mulle meeldib muuta seda, kuidas miski töötab, millekski muuks."
Lavastusi:
Nehatu mõis

Nehatu mõis (saksa keeles "Nehhat") oli Tallinna linnamõis Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas. Tänapäeval jääb endine mõisasõda Jõelähtme valla Nehatu küla territooriumile.
Mõisa peahoone on säilinud ning kasutusel elamuna. Alles on ka mitmeid ümber ehitatud kõrvalhooneid. Peahoone tagakülg on Pirita jõe poole.
Vanalt Tallinna–Narva maanteelt Irult oli mõisa kahe kilomeetri pikkune sihitee. 
Tänapäeval on mõisasüda põhja poolt haaratud sirge Tallinna–Narva maanteega ja lõuna poolt Lagedi – Muuga sadama raudteega. Mõisa kunagine sihitee on muutunud Iru elektrijaama kohal kaasaegset ja ajaloolist Narva maanteed ühendavaks lõiguks (Saha-Loo tee).