tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sõukruvi

Sõukruvi ehk laevakruvi (venekeelse laenuna laevavint) on kruvipinnaliste radiaallabadega tiivik, mis tekitab vees laeva liikumistakistust ületava tõukejõu.
Kasutus.
Sõukruvi on kõige kasutatavam laevakäitur. Sõukruvi kasutavad umbes 95% laevadest. Sõukruvi käitab laeva peamasin. Peamasina pöördemoment edastatakse sõukruvile sõuvõlli kaudu.
Enamasti on laeval 1-2 sõukruvi ja võib olla rohkemgi. Harilikult paiknevad sõukruvid laeva ahtris, aga mõnel laeval, eelkõige jäämurdjatel ja praamidel, on ka vöörisõukruvisid.
Kirjeldus.
Sõukruvil on valdavalt 3–6 laba, mis on valmistatud tavaliselt metallist (messingist, pronksist, malmist, roostevabast terasest) või plastist, valatud tervikuna või koostatud.
Eristatakse monoliitseid ja pööratavate labadega sõukruvisid. Monoliitsed sõukruvid võivad olla valatud või stantsitud koos rummuga. Pööratavate labadega sõukruvid võivad lisaks olla reguleeritava sammuga.
Sõuvõll annab pöörlemise laeva peamasinalt sõukruvile edasi. Sõukruviga laevadel on sõuvõll pikisuunaline ja selle pikkus sõltub masinaruumi asukohast. Sõuvõll valmistatakse ühe monoliitse tervikuna.
Sõukruvi võib ka olla kinnitatud laeva põhjast välja ulatuvale vertikaalselt pööratavale sambale (sel juhul puudub eraldi roolileht), mis hõlbustab manööverdamist. 
Dünaamilised omadused.
Sõukruvi kasutegur oleneb suuresti kavitatsioonist, mida üle 50-sõlmese kiiruse korral ei saa vältida. Kiirlaevadel kasutatakse ülekavitatsioonisõukruve. Esimest korda kasutati ülekavitatsioonisõukruvi 1968 USA-s tiiburlaeval. Sageli vahetatavate käikudega laevadel rakendatakse muutsammuga sõukruve, mis lubavad muuta sõidukiirust ja anda tagasikäiku peamasina pöörlemissagedusest sõltumata.
Laevaehituses kasutatakse mõõtude tähistamisel sõukruvi labade arvu märkimiseks tähte Z. Sõukruvi iseloomustavad kruvipinna moodustaja samm H, läbimõõt D, suhe H/D (see jääb üldjuhul vahemikku 0,4–2,3) ning labade kogupinna A ja sõukruvi läbimõõduga võrdse ketta pinna AD suhe A/AD (see jääb üldjuhul vahemikku 0,3–1,2).
Ajalugu.
1836. aastal patentisid sõukruvi inglane F.P. Smith (1808–1874) ja rootslane J. Ericsson (1803–1889). Esimesed sõukruvid kujutasid endast Archimedese kruvi. Esimese kruvilaeva "Archimedese" (237 tonni, ehitatud 1838–1839 Inglismaal) kiirus oli ligi 10 sõlme. Algul oli ta kruvi läbimõõduks 2,13 m, hiljem 1,75 m, käituriks oli umbes 81,5 hj (60 kW) aurumasin pöörlemissagedusel 139 p/min.
Asta Meressoo

Asta Meressoo (5. aprill 1924 Tallinn – 8. juuli 2010 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.
Asta Meressoo lõpetas aastal 1948 TPI, majandusteaduste kandidaat 1958 (Moskva). Ta töötas 1951–1979 Majanduse Instituudis teaduri ametikohtadel tööstusökonoomika erialal. 
Ta avaldas koos Ilja Kaganovitšiga aastal 1964 Tallinnas venekeelse raamatu Eesti piimatööstuse optimaalsest paigutusest – uurimus oli lahendatud tollel ajal unikaalse suuremõõtmelise mittelineaarse/diskreetse kalibreeritud planeerimismudeliga ja välja arvutatud ühe meie esimese hiigelarvutiga. Sellest raamatu põhjal arenes terve tootmispaigutuse koolkond Eestis mis jõudis dekompositsioonimeetodi abil edasi isegi suurte rahvusvaheliste regionaalsete gaasitrasside võrkude efektiivsesse projekteerimisse. 
Ta on kirjutanud ka arvukalt uurimusi toiduainetetööstuse mitmete harude arendamise, kontsentreerimise ning paigutamise vallas. 
Isiklikku.
Tema poeg on füüsika-matemaatikakandidaat Toomas Meressoo.
556

556. aasta (DLVI) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas laupäeval. Arvu 556 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Linnamööbel

Linnamööbel on infrastruktuuri osana ühiskasutuses olevad esemed väliskeskkonnas. Neil on oluline roll eriilmeliste linnaosade ühtseks sidumises. Linnamööbli hulka kuuluvad ühissõidukipeatused, ootepaviljonid, mänguväljakud, pargimööbel, liiklusmärgid, tänavavalgustus, jäätmekonteinerid, telefoniautomaadid, taksopargid, reklaamvitriinid, infovitriinid ja täisautomaatsed avalikud tualetid, foorid, trepid, postkastid ja jalgrattahoidlad.
Linnamööbli iseärasused tulenevad iseloomulikest vajadustest: ilmastikukindlusest, vandaalikindlusest, kasutajaskonna mitmekesisusest; linnamööbel peab sobituma erinevate keskkondadega ja vastama liiklusohutusnõuetele.
Ajutine linnamööbel ja installatsioonid.
Ajutine linnamööbel on lähtuvalt asukoha omapärast või konkreetse üritusega seotuna ühiskondlikku ruumi projekteeritud mööbel. Ajutise iseloomuga installatsioon ei nõua nii suurt ilmastikukindlust ja vastupidavust.
Rongiooteperroonid ja -paviljonid.
1928. aasta suvel valmis Tallinnas Balti jaamas esimene spetsiaalne elektrirongide väljumisplatvorm. 
Tänu 2013. aastal liikvele tulnud uutele rongidele said ooteperroonid täiesti uue ilme. Varasemat 1100 mm kõrgust platvormi asendab 550 mm kõrgune, kergesti ligipääsetav ooteala. 
Ootepaviljonid on voolujoonelise disainiga, jäljendades rongiliiklusega kaasnevat kiirust. Materjalidena on kasutusel teras, akrüülklaas ja plastid. Et transporti ootavatel inimestel oleks võimalik jalga puhata, on terasest istepingid kaetud pihustatava polümeeriga. Viimane tagab sarnaselt puiduga istumisaluse soojapidavuse. Samas on polümeerkate lõhkumisele tunduvalt vastupidavam kui puit ning sobib hästi uute ootepaviljonide moodsa disainiga.
Materjalid.
Materjalide valik tulenevalt keskkonnakindlusest piirdub enamasti puidu, looduskivi, betooni, metalli, termotöödeldud klaasi ja eri liiki plastidega.
Graniit on looduskividest enim kasutatud materjal. See on vastupidav ja hästi modelleeritav. Harvem kasutatakse maakivi, paekivi ja dolomiiti. Looduskivile saab paljudel viisidel anda eripalgelise viimistluse – olgu see klombitud, lihvitud või eritöötluse käigus tekitatud erinevate mustritega.
Puit on soe ja kasutajasõbralik materjal. Enamikku puiduliike tuleks nende ilmastikukindluse suurendamiseks eelnevalt töödelda. Enim kasutatud on välistingimustesse sobiv tamme lülipuit. Ka dekoratiivse puidustruktuuriga lehis peab välistingimustes suhteliselt hästi vastu. Troopilistest puitudest on iroko ja tiik, mis on tihedad ja tugevad, välistingimustes vastupidavad ega võimalda seenorganismide teket.
Polüetüleen on ilmastiku- ja vandaalikindel, tugev ja vormitav plast.
Betooni kohtab Eesti linnamööblis üsna sageli. Peamiselt kasutatakse betooni pinkide konstruktsiooniosade, prügikastide ning avalike basseinide ja purskkaevude juures. Betoon muutus eriti populaarseks 1960. aastatel, kui Mustamäe paneelmajade kõrvale rajati mänguväljakuid betoonist pinkide ja liivakastidega, samuti toimiti linnaväljakutel.
Rudolf Steinpick

Rudolf Steinpick (26. mai 1906 – 30. november 1943 Leningradi oblast) oli Eesti (leitnant, 1932) ja Saksa ("Obersturmführer") sõjaväelane.
Rudolf Steinpick oli Teise maailmasõja ajal Ukrainas, Zaporižžja linnas teeninud Politseipataljon Ostlandi 2. kompanii ülem ning hiljem 3. Eesti Vabatahtlike SS-brigaadi 43. SS-grenaderirügemendi II pataljoni 5. kompanii ülem.
Rudolf Steinpick sattus 1943. aasta novembris Neveli rindel koos Vabatahtlike SS-brigaadi 42. SS-grenaderirügemendi ülema Henn-Ants Kurega ühes autos partisanide paigaldatud miinile ning suri haavadesse 30. novembril 1943 sõjaväehospidalis.
Suguelundid

Mehe suguelundid.
Mehe sisesuguelundid on munandid, munandimanused, seemnejuhad, seemnepõiekesed, eesnääre ja sugutisibulanäärmed. Välissuguelundid on suguti ja munandikott.
Munandid (testis) on mehe sugunäärmed, milles tekivad mehe sugurakud – spermid – ja produtseeritakse meessuguhormoone. Munandid on ploomikujulised pisut lamendunud paariselundid, mis paiknevad kõhuõõnest väljaspool munandikotis ja on teineteisest eraldatud munandikoti-vaheseinaga. Munandis paiknevates seemnetorukestes toimub meessugurakkude ehk spermide areng, seemnetorukeste vahemikkudes aga produtseerivad näärmerakud meessuguhormooni.
Naise suguelundid.
Naise sisesuguelundid on munasarjad, munajuhad, emakas ja tupp. Välissuguelundid on häbemekink, kõdisti, suured häbememokad ja väikesed häbememokad, mida koos nimetatakse häbemeks.
Nikolai Paulsen

Nikolai Aleksandrovitš Paulsen (vene keeles Николай Александрович Паульсен) (31. oktoober 1891 Moskva – 25. oktoober 1941 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast), eesti ehitusinsener ja arhitekt; Venemaa keisririigi ja Valgearmee ohvitser.
Lõpetanud (1909) Jekaterinoslavi reaalgümnaasiumi ja Peterburi Mihhaili suurtükiväekooli (1912). 1912. aastal alamporutšik 2. kaardiväe suurtükiväe brigaadis. Jätkas õpinguid suurtükiväeakadeemias ja vabakuulajana Peterburi Kunstiakadeemias. Võttis osa Esimesest maailmasõjast 1914–1917. 1917. aastal ülendati kapteniks. Osales Venemaa kodusõjas (koloneli auaste 1920), emigreerus 1920 Jugoslaaviasse, lõpetas 1923 Novi Sadis arhitektuuri- ja ehituskursused. 
1923 tuli Eestisse, töötas 1929. aastani Tartu Ülikooli arhitekti Paul Mielbergi abilisena, seejärel Eesti Kiviõli ühisuse peainsenerina, 1932. aastast ehitusosakonna juhatajana. 
Koostas 1923–1926 mõõdistusjooniseid Helge Kjellini korraldatud keskaegsete kirikute (Saaremaa kirikud, Ambla, Koeru, Pilistvere, Türi, Rakvere ja Niguliste kirik, Tartu toomkirik jm) remonditöödel ja väliuuringuil.
Kiviõlis projekteeris ja ehitas ta tööliste ja ametnike elamuid, haigla ning Kiviküla ühepereelamukvartali. Rahvamaja, mille Paulsen projekteeris 1936, valmis tema kavandatud mahus 1989.
Endine kolonel Paulsen arreteeriti pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt. Tema naine Natalia Nikolajevna Paulsen ja lapsed Natalia, Nikolai ja Anastassia küüditati 14. juunil 1941 Volkovo asulasse Narõmi krais Siberis.
Agu Sihvka annab aru

"Agu Sihvka annab aru" on Jaan Rannapi koolijuttude kogumik, mille illustreeris Edgar Valter.
Aluspaar

Aluspaar (inglise "base pair", lühend: bp) on kaks omavahel vesiniksidemetega seotud nukleotiidi, mis esinevad vastastikustes komplementaarsetes DNA või RNA ahelates.
Üldjuhul moodustab guaniin (G) aluspaari tsütosiiniga (C) ja adeniin (A) aluspaari tümiiniga (T), RNA molekulis on aga adeniin paardunud uratsiiliga (U).
Sindhi üleujutus 2011

Sindhi üleujutus 2011 algas Pakistanis 2011. aasta augusti keskel mussoonihooajal, põhjustades tugevaid mussoonihooge Sindhis, Ida-Balochistanis ja Põhja-Punjabis.
Üleujutused tõid kaasa suurel hulgal ränki kahjustusi; umbes 270 tsiviilelanikku hukkus ning 5,3 miljonit inimest ja 1,2 miljonit kodu puudutas see häving. Sindh on viljakas piirkond ning tihti tuntud kui riigi "leivakorv". Üleujutuste kahju mõjutab väga kohalikku põllumajandust. 1,7 miljonit aakrit põllumaad hävis üleujutuste tagajärjel. Üleujutust nimetatakse kõige hullemaks pärast 2010. aasta Pakistani üleujutusi, mis hõlmas kogu riiki. Enneolematu paduvihma mussoonivihmad põhjustasid tõsiseid üleujutusi Sindhi provintsi 16 linnas.
Otto (Braunschweig-Göttingen)

Otto (24. juuni 1292 – 30. august 1344), Braunschweig-Lüneburgi hertsog, keda kutsuti ka Otto Leebeks, valitses hertsogkonna Braunschweigi osa.
Perekond.
Ta abiellus Hesseni maakrahvi Heinrich I tütre Juttaga (suri aastal 1317), paaril oli tütar Agnes (suri aastal 1371).
1319. aastal abiellus ta Brandenburgi markkrahvi Hermann III tütre Agnesega (1297–1334).
Burhānuddīn Rabbānī

Burhānuddīn Rabbānī (pärsia keeles برهان الدين رباني‎; 1940 Feyẕābād – 20. september 2011 Kabul) oli Afganistani poliitik.
28. juunist 1992 kuni 22. detsembrini 2001 oli ta Afganistani president.
Ta sündis Afganistani kirdeosas Badakhshāni provintsis Feyẕābādis. Rahvuselt oli ta tadžikk, usu poolest sunniit. Ta oli aastast 1963 islami õiguse professor Kabuli Ülikoolis. Seejärel õppis ta islami filosoofiat Egiptuses Kairos Al-Azhari ülikoolis. Aastal 1968 pöördus ta tagasi Afganistani.
Kõdisti

Kõdisti ehk kliitor (vanakreeka keeles "κλειτορίς" 'kleitoris', ladinapäraselt "clitoris") on paljude emasloomade kuse-suguelundkonna välissuguelund. Kliitor asub eeldatavasti väikeste häbememokkade liitumiskohal.
Kliitori morfoloogia, tundlikkus ja funktsioonid on eri imetajatel erinevad, näiteks kasutavad närilised kõdistit valdavalt urineerimisel. Hüäänidel aga omab kliitor olulist rolli ka paaritumisel ning poegimisel.
Imetajad.
Anatoomia.
Välisehitus koduloomadel.
Kõdisti osad on: 
Inimene.
Naistel on kõdisti püramiidikujuline korgaskehaga elund, mis on ühenduses tupe ja kusitiga, millel on palju närvilõpmeid ning mis on puuteärrituse suhtes väga tundlik. Kõdistil on nii sisemised (kõdisti keha, kõdisti sääred, kõdistikorgaskehad) kui väliselt nähtavad osad (kõdistilukk ja kõdisti eesnahk). Kõdistilukk ("glans clitoridis") paikneb häbemepilu ("rima pudendi") eesotsas. Sisemiselt läheb üle kõdistikehaks ("corpus clitoridis"), mis on bumerangi kujuga. Kõdisti kehast hargenvad kaks kõdisti säärt ("crura clitoridis)", mis kulgevad mööda istmiku- ja häbemeluu serva. Kaks kõdistikorgaskehas ("corpus cavernosum clitoridis"), mis paiknenad kõdisti säärtega paralleelselt, vastavad mehe suguti korgaskehale. Kõdistikorgaskehad saavad alguse häbemeluude alumiselt harult ning ühinevad ees. Kõdisti on homogeenne mehe sugutiga ning on ka kujult sarnane, ehkki oluliselt väiksem.
Kõdistiga on seotud ka väikesed häbememokad ("labia minora pudendi"), mis lähevad eespool üle kõdistikidaks ("frenulum clitoridis"), kõdistilukiks ja kõdisti otsa ümbritsevaks kõdistieesnahaks ("preputium clitoridis").
Eeldatakse, et valdaval osal naistest on kõdisti erektsioonivõimeline. Kõdisti stimuleerimine võib-olla naistel üks orgasmini jõudmise viise. Eeldatavasti on kõdisti ka G-punkti asukoht või vähemalt oluline osa sellest.
Roomajad.
Emastel roomajatel on kliitor, va soomuseliste seltsi liigitatud roomajad, neil on hemikliitor ("hemiclitores"), mille morfoloogia, füsioloogia ja genees erineb mõneti imetajate kliitorist.
Raul Talmar

Raul Talmar (sündinud 6. jaanuaril 1959 Tallinnas) on eesti koorijuht.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi.
Alates 1976. aastast on ta laulnud segakooris Noorus, kus seejärel tegutses teise dirigendina Ene Üleoja kõrval. Aastail 1991–2012 oli ta selle koori peadirigent, juhtides selle kõrval ja järel ka teisi koore.
Raul Talmar on Tallinna Ülikooli õppejõud, Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse nõukogu esimees ja Eesti Kooriühingu juhatuse esimees. Korduvalt on ta seisnud laulupidude dirigendipuldis.
45. Relva-SS Grenaderirügement

45. Relva-SS Grenaderirügement (saksa keeles "Waffen-Grenadier Regiment der SS 45") oli põhiliselt eestlastest koosnev jalaväerügement Relva-SS-i 20. eesti diviisi koosseisus aastatel 1944–1945, Teises maailmasõjas.
Rügement moodustati Eesti SS-vabatahtlike brigaadi 1. Eesti SS-vabatahtlike rügemendina ("1. Estnischen SS-Freiwilligen Regiment"). 22. oktoobril 1943 Relva-SS-i üksused nummerdati. 1. Eesti SS-vabatahtlike rügement nimetati 12. novembril 1943. aastal ümber 3. Eesti SS-Vabatahtlike brigaadi ("3. Freiwilligen Estnische SS-Brigade") 42. SS-vabatahtlike grenaderirügemendiks. Relva-SS-i vägedesse kuulunud mittesakslasi eristati sakslastest, mis väljendus ka SS-i auastmetes: 1942. aastal nimetati mehi leegionärideks (näiteks "Legion-Obersturmführer"), 1943. aasta oktoobrist SS-vabatahtlikeks ("SS-Freiwilliger") ja 1944. aasta suvest Relva-SS-lasteks (nt "Waffen-Hauptsturmführer der SS").
Eesti SS-vabatahtlike brigaadi väeosad osalesid partisanidevastases oeratsioonis Heinrich, Väegrupi Nord tagalapiirkonnas ja lahingutegevuses Neveli rindel, 1943. aasta lõpul Punaarmee Kalinini rinde Neveli pealetungioperatsiooni tõrjumisel. Raskemad lahingud Neveli rindel toimusid 1943. aasta novembris ja detsembri alguses.
1943 aasta 12. novembril muudeti Eesti SS-vabatahtlike brigaadi mõlema rügemendi numbrit: 42.-st sai 45. Eesti SS-vabatahtlike grenaderirügement ja 43.-st 46. Eesti SS-vabatahtlike grenaderirügement.
1944. aasta 24. jaanuaril nimetati 3. Eesti SS-vabatahtlike brigaad ümber 20. Eesti SS-Vabatahtlike diviisiks ("20. Estnische SS Freiwilligen Division"). 1944. aasta 7. veebruaril vahetati 20. Eesti SS-vabatahtlike diviisi rügemendid Neveli rindel välja ja saadeti Narva rindele.
1944. aasta 26. mail nimetati rügement 20. relvagrenaderide SS-diviisi (1. eesti) ("20. Waffen-Grenadier-Division der SS (estnische Nr. 1)") 45. Relva-SS Grenaderirügemendiks.
Rügement koosnes neljast kompaniist numbritega 45/1...45/12.
45. rügemendi juhtkond ja koosseis.
45. Eesti SS-vabatahtlike grenaderirügemendi rügemendiülemad:
Sõjategevus Eestis 1944.
Pärast Eestist evakueerumist koondati oktoobris 1944. aastal Eesti väeosad Saksamaal Neuhammerisse (tänapäeva Poolas 100 kilomeetri Wroclawist loodes) ning kõik eestlastest koosnevad väeosad koondati 20. eesti diviisi üksustesse.
45. rügemendi juhtkond ja koosseis.
45. Relva-SS Grenaderirügemendi ("Waffen-Grenadier Regiment der SS 45 "Estland" (estnische nr. 1)") rügemendiülemad:
III pataljon.
14. (tankitõrje) kompaniis oli 3 rühma, rühmas 3 kahurit. Rühmaülemateks Untersturmführer Erich Liiver, Untersturmführer Harry Saulep, Untersturmführer Mihkel Pärn ja Unterscharführer Elmar Keerd (nn. "ahjutorude" ("Panzerschreck") reaktiivgranaadiheitjate rühm, mis formeeriti 1944. aasta juulis)
Täissüntees

Orgaanilises keemias tähendab täissüntees ("total synthesis") keeruliste orgaaniliste ühendite sünteesi lihtsamatest lähteainetest (reagentidest) ilma bioprotsesside abita ja ei kasutata looduslikust materjalist eraldatud lähteaineid.
Orgaaniline süntees võimaldab saada väga erineva struktuuri ja omadustega aineid meditsiini, teaduse, tööstuse jm vajadusteks. Enamasti on lähteained suhteliselt väikesed orgaanilised molekulid (molekulmass &lt;500) ja nende arvu on hinnatud enam kui 1060.
Täissünteesis saadakse suured molekulid tavaliselt mitmeetapiliste keemiliste protsesside tulemusena kasutades suhteliselt väikseid „ehituskive”. Täissünteesi lähteained on reeglina saadavad kaubandusvõrgu kaudu.
Mitmeetapiliste sünteesiteede asemel või kõrval on üha enam välja töötatud efektiivseid mitmekomponentseid kaskaadreaktsioone, milles kolm või enam lähteainet reageerivad üksteise järel ja saadakse (üks) produkt. Aja, materjali ja energia kokkuhoid on saavutatav niinimetatud ühenõusünteesis ("one-pot synthesis"), mille korral toimub rida üksteisele järgnevaid reaktsioone samas reaktoris, ilma et vaheprodukte eraldatakse ja puhastatakse.
Poolsüntees

Poolsüntees ehk semisüntees kasutab looduslikust materjalist (taimed, bakteri- või rakukultuurid jm) saadud lähteainet, see tähendab suuri keerulise struktuuriga looduslikke biomolekule lõppsaaduse sünteesiks. 
Poolsüntees osutub ratsionaalseks, kui vajalikud (lähte)molekulid ei ole efektiivselt valmistatavad täissünteesiga.
Tüüp 87

Tüüp 87 võib tähendada:
Muusikaanalüüs

Muusikaanalüüs on muusika uurimise osa, mille lähtekohaks on muusika ise, mitte aga muusikavälised tegurid. Formaalselt koosneb muusikaanalüüs muusikaliste struktuuride tuvastamisest, tõlgendamisest ja kirjeldamisest ning nende struktuuride liigendamisest võimalikult lihtsateks funktsionaalseteks algelementideks. 
Muusikalise struktuuri all võib seejuures mõista kas suulisse või kirjalikku traditsiooni kuuluva muusikateose katkendit, muusikateost kui tervikut või muusikateoste kogumit. 
Muusikaanalüüsi poolt tuvastatud muusikaliste struktuuride või algelementide seoste tõlgendamine võib erineda nii ajas kui kohas ning on pideva muusikateadusliku diskussiooni objekt. 
Muusikaanalüüsi puhul on tihti keeruline teha vahet muusika struktuuri ja stiili analüüsi vahel, kuna ükskõik milline, kas suurem või väiksem vähegi keerukam muusikaline struktuur on tihedalt seotud ühe või teise muusikastiiliga. Teisest küljest ka muusikaanalüüsi meetod ise, st see, kuidas toimub muusikaliste struktuuride tuvastamine ja liigendamine algelementideks, võib olla tihedalt seotud sellega, millises stiilis on analüüsitav muusika loodud.
Tüüp 87 (luuresoomuk)

Tüüp 87 (87式偵察警戒車, "87-shiki teisatsu keikaisha") on Jaapani kuue sillaga luuresoomuk, mis võeti kasutusele 1987. aastal. Aastal 2010 oli neid Jaapani Omakaitsejõudude teenistuses 102 masinat.
Ajalugu.
Karmide maastikuolude tõttu kasutas jaapan pikka aega ainult roomiksoomukeid, kuid 1970. aastate lõpul algasid tööd ratastega luuresoomuki loomiseks. Masinad töötas välja ja tootis Komatsu Ltd. Esimesed masinad jõudsid teenistusse 1988. aastal ja esialgu plaaniti toota 60 selle tüübilist soomukit. Hiljem seda arvu ilmselt suurendati, sest 2010. aastal oli Jaapani Omakaitsejõududes kasutusel 102 luuresoomukit Tüüp 87.
Kirjeldus.
Tüübi 87 soomus on keevitatud terasest ja pakub kaitset käsitulirelvade ja mürsukildude eest. ABK kaitsesüsteemi olemasolu osas on eri allikad eri meelt.
Relvastus koosneb Orelikon Contraves-i 25 mm automaatkahurist ja sellega paralleelsest 7,62 mm kuulipildujast Tüüp 74. Kummalegi torni küljele on paigutatud neli suitsugranaadiheitjat. 
Meeskond koosneb viiest liikmest: juht, abijuht-radist, laskur, komandör ja vaatleja (skaut). Juht istub ees paremal ja abijuht-radist tema kõrval vasakul. Kummagi pea kohal asub luuk. Juhil on kolm ette suunatud periskoopi ja abijuhil üks. Üks juhi periskoopidest on võimalik asendada ka öövaatlusseadmega. 
Torn asub umbes masina keskel, olles mõnevõrra esiosa poole nihutatud. Vasakul pool paikneb laskur ja tema varustusse kuulub üks ette suunatud päeva/öö sihik ning üks vaatlusperiskoop. Komandör istub paremal ja tema käsutuses on kuus vaatlusperiskoopi ja üks sihik. Mõlemad pääsevad masinasse torni laes piknevate ümmarguse luukide kaudu. Torni tagaosas paikneb veel varustuse kast. Mootoriruumist vasakul on veel üks ruum vaatleja jaoks ja tema jaoks on seal ka üks taha poole suunatud periskoop. Vaatleja pääseb masinasse läbi tagaosas asuva luugi. 
Mootoriruum paikneb taga paremal. Tüüp 87 kasutab Isuzu 10 PBI diiselmootorit, mis arendab 305 hobujõudu ja annab maksimaalseks kiiruseks maanteel 100 km/h. Rehvide rõhu reguleerimiseks on olemas tsentraalne süsteem. Tüüp 87 ei ole amfiibne.
Onkoloogia

Onkoloogia ka kasvajaõpetus (kreeka ὄγκος, ("onkos") 'kasvaja' ja λογος ("logos") 'õpetus, sõna') on arstiteaduse allharu, mis tegeleb kasvajatega. 
Onkoloogia tegeleb hea- ja pahaloomuliste kasvajate ennetamise, diagnoosimise ja raviga (kirurgiline eemaldamine, kiiritusravi, kemoteraapia jne), vähihaigete toetus- ja taastusraviga, samuti kliiniliste uuringute ning koolitusega nimetatud valdkondades.
Liigitus.
Erialade ja ravimeetodite järgi.
Onkoloogia liigitatakse mitmeks alavaldkonnaks:
Organismide rühmade järgi.
Eristatakse inimese onkoloogiat ja loomade onkoloogiat.
Onkoloogiaga tegelev eriarst või teadlane on onkoloog.
Ashley Young

Ashley Simon Young (sündinud 9. juulil 1985 Stevenage'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ääremängija või kaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Everton.
Young on Watfordi noorteakadeemia kasvandik. Aastatel 2007–2011 mängis ta Aston Villas ja seejärel kuni 2020. aastani Manchester Unitedis.
2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Milano Inter, kellega tuli hooajal 2020–21 Itaalia meistriks. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Aston Villaga. 2022. aasta juulis pikendas ta klubiga lepingut veel ühe hooaja võrra. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Evertoniga.
Tartu ülikooli auliikmete loend

Tartu Ülikooli auliikmeks nimetatakse füüsilisi isikuid, kes on märkimisväärselt kaasa aidanud Tartu Ülikooli põhikirjalise eesmärgi saavutamisele, muu hulgas olulise rahaliselt hinnatava toetusega. Aunimetus on asutatud 1852. aastal.
Järgnev on Tartu ülikooli auliikmete loend alates 1852. aastast.
Anni Kreem

Anni Kreem (kuni 1964 Anni Viiding, 1964–1965 Anni Garšnek; sündinud 26. märtsil 1942 Peedul) on eesti näitleja ja muuseumiteadur.
Ta on lõpetanud 1960. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (II lennus).
Ta töötas aastatel 1965–1975 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1982–1988 Eesti Nukuteatris. Aastatel 1988–1994 töötas ta Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis teadurina. 
Ta tegeleb lapitehnikaga, on korraldanud sellealaseid näitusi, peab Tallinnas käsitöökauplust. 1992. aastal ilmus temalt raamat "Lapitarkust".
Isiklikku.
Tema isa Paul Viiding oli kirjanik, ema Linda Viiding oli tõlkija. Anni Kreemi õde Mari Tarand oli raadioajakirjanik, vend Juhan Viiding oli näitleja ja luuletaja. Ta on olnud abielus filmioperaator Jüri Garšnekiga, praegu on ta abielus astrofüüsiku, Antarktika uurija ja ajakirjaniku Enn Kreemiga. Nende vanem poeg Juhan Kreem on ajaloolane, noorem poeg Jaagup Kreem on muusik.
Anutšino rajoon

Anutšino rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krais.
Loodus.
Geograafiline asend.
Anutšino rajoon asub Primorje krais Sihhote-Alini mäestikuharus.
Reljeef.
Rajooni reljeef on mägine, kõrgeim mägi on Lõssaja mägi kõrgusega 1241,8 m.
Loomastik ja taimestik.
Rajoonis on esindatud järgmised imetajad: karu, metssiga, kaugida hirv, orav, soobel, jänes, rebane, amuuri tiiger, mäger ja muud.
Taimedest on esindatud korea seedermänd, altai kuusk, mandžuuria pähkel, jalakas, vaher, tamm, jugapuu, lootos, eleuterokokk, araalia, kuslapuu, sõstar ja muud.
Kliima.
Anutšino rajoonis on mussoonparaskliima külma kuiva talve ja sooja niiske suvega.
Magnus I (Braunschweig-Wolfenbüttel)

Magnus (suri aastal 1369), kutsutud Vagaks (ladina "Pius"), oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog.
Perekond.
Umbes aastal 1327 abiellus Magnus Brandenburgi markkrahvi Heinrich I tütre Sophiega (suri aastal 1356). Järgmised nende lapsed jõudsid täisikka:
Karuse kirik

Karuse Margareeta kirik asub Lääneranna valla Kinksi külas ja on üks Lääne-Eesti vanimaid pühakodasid. Kirik pühitseti pühale Margareetale.
Kirikut kasutab EELK Karuse Margareeta kogudus.
Ehituslugu ja arhitektuur.
Ühelööviline kindluskirik on ehitatud 13. sajandil. Kiriku juures asuvad unikaalsed trapetsikujulised hauakivid ja 13.–17. sajandist pärit rõngasristid.
Kivikiriku võlvitud kooriruum ja ühelööviline kahevõlvikuline pikihoone rajati ilmselt 13. sajandi kolmandal veerandil, enne 1270. aastat, mil tõenäoliselt maeti sinna ordumeister Otto von Lutterberg, keda peetakse ka kiriku ehitusisandaks. Kiriku võidukaar on silmatorkavalt väike ja madal. Aknaavad paiknesid algselt vanapäraselt paarikaupa (kooriruumi idaseinas säilinud). Kiriku teravkaarne lääneportaal on kaheastmeline, seda raamivad kaks süvarihvaga eraldatud ümarvööti. Portaalikaare tipus paiknevad raiddetailid – triskeletaoline kolmikleht ja selle kohal nelikleht, mida V. Raam on nimetanud angeviini vöödi motiiviks. Uks on riivpalgiga suletav.
Tänapäeval on pikihoone võlvlagi hävinud, säilinud on kooriruumi servjooneline domikaalvõlv.
16. sajandil ehitati senisele tornita kirikule juurde esimene torn, 1859. aastal püstitati uus läänetorn, tehti läänepoolse eeskoja uks ja rekonstrueeriti aknad. 1964. aastal puhastati lääneportaal hilisematest lubjakihtidest.
Sisustus.
Pikihoone idaseina ääres võidukaarest lõuna pool seisab 15. sajandist pärinev ristimiskivi.
1697. aastast pärineb Christian Ackermanni valmistatud kantsel. Arhitektoonilise klassitsistliku altari küljes paiknevad kolm nikerdfiguuri on samuti omistatud Ackermannile.
19. sajandist pärinevad kolm kroonlühtrit, B. Baggerni A. Düreri järgi kopeeritud altarimaal ja oreliprospekt.
1842. aastal asutas Karuse pastor Friedrich Hasselblatt kiriku juurde esimese eestikeelse laenutusraamatukogu.
Karuse kirikaed.
Kiriku ümber paikneb kirikaed, mis on üks esimesi kristlikke kirikaedu Läänemaal. Sealse kirikaia vanimad hauatähised on dateeritud umbes 13. sajandi keskpaika. Kirikaeda piirab maakividest müür.
Muud.
25. augustil 2011 lasi Eesti Post käibele Karuse Margareeta kiriku postmargi.
Ernst I (Braunschweig-Göttingen)

Ernst (umbes 1305 – 24. aprill 1367) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja aastast 1344 Göttingeni vürst.
Hanila kirik

Hanila Pauluse kirik on kirik Hanila külas.
Kirik ehitati 1270. aastatel.
1709. aastast pärinevad erandlikult Hanila kiriku barokne altarisein ja kantsel, oletatavasti nikerdusmeister Friedrich Weissi tööd.
Läänetorn valmis alles 1859. aastal.
Vitraažaknad ja põranda restaureeris Illar Kannelmäe.
Kirikut kasutab Hanila Pauluse kogudus. Aastatel 1969–1993 oli kirik suletud.
Andy Whitfield

Andrew Whitfield (17. juuli 1972 Amlwch 11. september 2011 Sydney) oli Walesi näitleja ja modell, kes on eelkõige tuntud Spartacuse kehastajana telesarjas (inglise Spartacus: Blood and Sand).
Rukki kanal

Rukkirahu kanal ehk Rukki kanal on 2,5 km pikkune lääne–idasuunaline kanal Rohuküla–Heltermaa laevateel Rohuküla sadama lähedal, Rukkirahust põhja pool.
Kanal on 60–65 meetri laiune ja 5 meetri sügavune. Varem oli kanal 43 meetri laiune ja 4,5 meetri sügavune.
2014. aastal süvendati kanal 5,4 meetrini, kuid samal aastal mõõdistati kanal üle ja madalamad kohad olid 5 meetri sügavused. Enne seda süvendati kanalit 1998. aastal. 2016. aastal pärast pikka aega kestnud madalat veetaset süvendati kanal 5,2 meetrini. 2018. aasta oli madala veetaseme ajal laevaliiklus häiritud ja kanalit lasti taas süvendada. Süvendamine on plaanitud läbi viia ka 2020. aastal.
Rukki kanal on tähistatud kuue Rukki kanali poiga. Tulega varustatud poid on vees paarikaupa. Kuna kokkuleppeliselt on kanalis laevatee suund Rohuküla sadama poole, siis on vastavalt süsteemi A lateraalmärkide paigutusele põhja pool ehk vasakul punased poid punase tulega ja lõuna pool ehk paremal rohelised poid rohelise tulega. Poide paarid on paigaldatud kanali otstesse ning keskele.
Kanalist juhatab läbi ka Rohuküla ülemise ja Rohuküla alumise tulepaagi siht.
Rukki kanalis koevad räim, tuulehaug ja ahven.
Muud laevateed Rukkirahu juures.
Rukkirahust lõuna pool on Kuivarahust läbi kaevatud Kuivarahu kanal, mistõttu on väiksema süvisega laevadel võimalik Rohuküla sadamasse läheneda ka edelast.
Rohuküla–Sviby laevatee pöörab vahetult pärast Rohuküla loodesse ning Rukki kanalist läbi ei lähe.
Rukkirahu tuletorn kanalist läbisõitmisel otseselt ei abista; see moodustab Hobulaiu lõuna-tulepaagiga sihi, mis juhatab teed Voosi kurgust Rohuküla sadama poole.
Raivo Palmaru

Raivo Palmaru (sündinud 27. novembril 1951 Pärnus) on eesti sotsiaalteadlane, ajakirjanik ja endine kultuuriminister.
Palmaru on olnud alates 2002. aasta oktoobrist Eesti Keskerakonna liige.
Ta lõpetas aastal 1970 Pärnu 2. Keskkooli. Veel on ta õppinud sõjakoolis ja ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ("cum laude") 1978. aastal.
Aastatel 1990–1993 töötas ta Eesti Televisiooni ühiskonnaelusaadete direktorina, 1993. aastal ajalehe Rahva Hääl osakonnajuhatajana; 1994. aastal ajalehe Eesti Sõnumid erikorrespondendina; aastatel 1995–1997 Sõnumilehe erikorrespondendina.
Aastatel 1997–1999 oli Palmaru Eesti Vabariigi peaministri nõunik ja peaministri büroo juhatajana.
1999. aastal oli Palmaru ajakirja Luup toimetaja.
Aastatel 2000–2001 tegutses Akadeemia Nord lektorina, politoloogia õppetooli hoidjana. 2001. aastal sai Tallinna Pedagoogikaülikoolis politoloogia ja riigiteaduste erialal filosoofiadoktori kraadi. Aastail 2001–2003 töötas Raivo Palmaru Akadeemia Nord erakorralise professorina, meedia ja reklaami õppetooli juhatajana; 2003–2005 Akadeemia Nord korralise professorina, juhtimis- ja kommunikatsiooniteaduskonna dekaanina, meedia- ja kommunikatsioonijuhtimise õppetooli juhatajana.
Aastatel 2005–2007 oli Palmaru keskerakondlasena Eesti kultuuriminister Andrus Ansipi esimeses valitsuses.
Aastast 2010 töötab õppejõuna Tallinna Ülikoolis.
Anton Webern

Anton Webern (3. detsember 1883 Viin – 15. september 1945 Mittersill) oli Austria helilooja ja dirigent, Teise Viini koolkonna liige koos Arnold Schönbergi ja Alban Bergiga. 
Webern oli üks tuntumaid dodekafoonia esindajaid. Hilisemas loomingus kasutas ka totaalserialismi.
Devanaagari kiri

Devanaagari kiri (sanskriti sõnast देवनागरी ("devanāgarī" 'jumaliku linna', lühendatult नागरी ("nāgarī")) on konsonant-vokaalne kiri, mida kasutatakse sanskriti, hindi, nepali, marathi ja mitme muu India keele kirjutamiseks. See on üks kasutatavamaid kirjasüsteeme Indias ja Nepalis.
Koodid.
Unicode'is kasutatakse devanaagari kirja märkide kohta koode U+0900 kuni U+097F. 
Devanaagari kirja ISO 15924 kood on deva.
Päritolu.
Nagu peaaegu kõik India kirjad, pärineb devanaagari kiri braahmi kirjast, täpsemalt gupta kirjast.
Devanaagari kiri sai alguse 12. sajandi paiku, tõenäoliselt siddhami kirja modifikatsioonina. Vähehaaval tõrjus see suures osas Põhja-Indiast välja šaarada kirja.
Kasutamine.
Devanaagari kiri on tänapäeval üks India kasutatavamaid kirju. Hindi keelt, mis on Indias kaugelt kõige suurema kõnelejate arvuga, kirjutatakse enamasti devanaagari kirjas, ja devanaagari kirjas kirjutatuna on ta üks India ametikeeli. Nepali keel devanaagari keeles kirjutatuna on Nepali üks rahvuskeeli ja ametikeel. Devanaagari kirjas kirjutatakse ka marathi keelt ja sindhi keelt. Põhja-Indias kirjutatakse devanaagari kirjas traditsiooniliselt ka sanskritti.
Devanaagari kirja kasutavad ka bihaari keel (sealhulgas bhodžpuri keel), bhili keel, konkani keel, nepali keel ja nevari keel. Ka kašmiiri keel kasutab Indias devanaagari kirja.
Üldiseloomustus.
Devanaagari kirja kirjutatakse horisontaalselt vasakult paremale. Suurtähti ja väiketähti ei eristata. 
Iseloomulik on pidev horisontaaljoon, mille alla tähed kinnituvad (see pole siiski ainuke sellise joonega India kiri). Mõne ülespoole avatud tähe juures see joon siiski katkeb. Joon katkeb ka sõnade vahel, kuid sandhi tõttu võib see sanskritis katta ka mitut sõna järjest. Käekirjas tõmmatakse joon pärast seda, kui sõna on valmis kirjutatud. 
Tänapäeval kasutatakse devanaagari kirjas ladina kirja kirjavahemärke, välja arvatud mõnikord värsi või fraasi lõpus traditsioonilises kirjas.
Mõnel tähel on mitu varianti.
See on peaaegu foneetiline kiri, kus üks sümbol märgib alati sama foneemi, kuigi keelte või murrete vahel on selles osas erinevusi. Alusüksus "akṣara" koosneb kas kaashäälikust või kaashäälikuühendist, millele järgneb täishäälik, või ühest täishäälikust. Kui täishäälik järgneb kaashäälikule, märgitakse teda kaashäälikule lisatud diakriitikuga. Kaashäälikuühendit märgitakse ligatuuriga. "Akṣara"'le vastab sageli, kuid mitte alati, silp.
Ene Üleoja

Ene Üleoja (sündinud 26. augustil 1937) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 
Ene Üleoja on lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia. 
1964. aastal hakkas ta Tallinna 22. Keskkooli muusika süvaklassis õpetama muusikat Zoltan Kodaly metoodika järgi. 1976. aastal asutas ta tollase Tallinna 22. Keskkooli segakoori Kevade baasil segakoori Noorus ja töötas selle koori peadirigendina 17 aastat; sel ajal saavutas koor märkimisväärseid võite rahvusvahelistel festivalidel. 
Aastatel 1991–1998 oli Ene Üleoja Tallinna Kaarli kiriku kontsertkoori dirigent, 1991–1999 EELK kirikumuusikakooli koorijuhtimise õpetaja ja mitme laulupeo üldjuht. 
Alates 1970. aastast on Ene Üleoja Tallinna Riikliku Konservatooriumi, praeguse Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud: 1986. aastast dotsent, 1996–2004 koolimuusika instituudi juhataja, 2001. aastast professor ja 2005. aastast emeriitprofessor.
Isiklikku.
Tema endine abikaasa Ants Üleoja, poeg Mikk Üleoja ja tütar Elo Üleoja on samuti koorijuhid.
Jakob Proovel

Jakob Proovel (sündinud 19. oktoobril 1944 Avinurme vallas Tartumaal) on Eesti endine maadleja, maadlustreener, kohtunik ja sporditegelane. 
Haridus ja sporditee algus.
Lõpetas 1962. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Oli aastatel 1985–1991 Eesti Põllumajandusakadeemia kehalise kasvatuse kateedri õppejõud.
Sportlasena.
Alustas 1959. aastal maadlustreeninguid treener Ülo Kõivu käe all.
Kreeka-Rooma maadluses kolmekordne Eesti NSV meister (1968, 1969, 1972).
I keskkaalus 1971 NSV Liidu ametiühingute meister. Võitis aastatel 1970–1974 NSV Liidu maaspordiühingute meistrivõistlustel viis hõbemedalit.
Isiklikku.
Tema vend oli Vahur Proovel (1946–2018), vennapoeg on Toomas Proovel.
Abelleni keel

Abelleni keel on Filipiinidel kõneldav filipiini keelte sambali rühma kuuluv keel. 
Abelleni keelt räägib umbes 3000 inimest Luzoni saare lääneosas Tarlaci provintsis.
Harju-Jaani Eesti Kodanike Komitee

Harju-Jaani Eesti Kodanike Komitee asutati 8. juulil 1989. Komitee registreeris 2851 Eesti Vabariigi kodanikku ja 149 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Komiteesse kuulusid:
Harju-Madise Eesti Kodanike Komitee

Harju-Madise Eesti Kodanike Komitee asutati 31. augustil 1989. Komitee registreeris 791 Eesti Vabariigi kodanikku ja 37 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Komiteesse kuulusid:
Viljandi Eesti Kodanike Komitee

Viljandi Eesti Kodanike Komitee asutati 4. juunil 1989. Komitee registreeris 20 494 Eesti Vabariigi kodanikku ja 977 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Hargla Eesti Kodanike Komitee

Hargla Eesti Kodanike Komitee asutati 17. novembril 1989. Komitee registreeris 1661 Eesti Vabariigi kodanikku ja 142 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Keila Eesti Kodanike Komitee

Keila Eesti Kodanike Komitee asutati 21. mail 1989. Komitee registreeris 18 913 Eesti Vabariigi kodanikku ja 1901 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Rahumäe kalmistu (Karksi)

Rahumäe kalmistu on kalmistu Karksi kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Karksi-Nuia linnas Mulgi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu pindala on 2,08 ha.
Kalmistu rajati 1876. aastal Karksi kihelkonna uue luteri kalmistuna. Sinna on teiste seas maetud poliitik ja teadlane Kaarel Liidak, akadeemik Juhan Vaabel ja kirjanik August Kitzbergi kaks venda. 
Kalmistu ees on 2008. aastal taastatud Karksi Vabadussõja mälestussammas, kuna hävitatud samba algsesse asupaika on ehitatud suur tööstushoone.
Kalmistu võitis 2003. aastal aukirja ja tänuplaadi Kauni Kodu konkursil.
Türi Eesti Kodanike Komitee

Türi Eesti Kodanike Komitee asutati 7. juunil 1989. Komitee registreeris 10 690 Eesti Vabariigi kodanikku ja 445 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.
Vaabina vald

Vaabina vald (saksa keeles "Uelzen") asus Urvaste kihelkonnas Võrumaal ja Võru maakonnas. Vallamaja asus Vaabina külas.
1890. aastal asutati vallas tulekindlustuse selts ning 1894. aastal põllumeeste selts. 1921. aastal asutati Vaabina Rahvaraamatukogu selts.
1928. aastal valiti vallavanemaks Eduard Saamen.
1. aprillil 1939 arvati 1939. aasta vallareformiga valla maa-ala uue Linnamäe valla koosseisu, Linnamäe vald moodustati Vaabina ja Linnamäe vallast
Orava vald (Vastseliina kihelkond)

Orava vald (saksa keeles "Gemeinde Waldeck") asus Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Vallamaja asus Orava külas.
Vald loodi 1866. aastal.
1939. aasta valdade reformi käigus läks Orava valla Veriora metsandiku osa maa-ala Lasva valla koosseisu. Ülejäänud maa-ala läks uue Orava valla koosseisu.
Vallas on sündinud lavastaja Paul Sepp, kirjanik ja poliitik Karl Ast ja sõjaväelane Aleksander Ilves.
Paanikahäire

Paanikahäire (inglise keeles "panic disorder") on psüühikahäire, mille keskne tunnus on paanikahoogude esinemine. Haigus esineb üldiselt noorematel inimestel ja sellega seostub ka muid psüühikahäireid, näiteks depressioon ja üldistunud ärevushäire. 
Üsna tavalised sümptomid on muu hulgas käte värisemine, jäsemete tuimus, südamepekslemine, pearinglus, lämbumistunne, surmahirm ja hirm hulluksminemise ees või hirm kaotada enesevalitsus. Sümptomid on alati individuaalsed.
Alkohol, kofeiin ja nikotiin võivad põhjustada paanikahooge. Paanikahäiret esineb naistel 1–6 korda sagedamini kui meestel. 
Inimene, kellel on paanikahäire, kardab kohti või olukordi, kus paanikahooge esineb (näiteks ühistranspordivahendid).
Taevere vald (Suure-Jaani kihelkond)

Taevere vald (saksa keeles "Gemeinde Taifer") oli vald Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Vallamaja asus tänapäeva Suure-Jaani linna aladel.
Vald loodi 1866. aastal.
1939. aasta valdade reformi käigus läks valla Lituvere ja Juurika külade piirkond Vastemõisa valla koosseisu. Ülejäänud valla maa-ala läks uue Taevere valla koosseisu.
Vallas on sündinud poliitik Tõnis Kint, keemik ja õpetaja Marie Voore.
Ernst I (Braunschweig-Grubenhagen)

Ernst I (u 1297 – 9. märts 1361) oli Grubenhageni vürst.
Abielu ja järglased.
Ernst abiellus juunis 1335 Ebersteini krahvi Heinrich II tütre Adelheidiga (suri pärast 29. septembrit 1373). Abielust sündis üheksa last.
Auksotroof

Auksotroof ehk aksotroof (vanakreeka sõnadest αυξανω ("auxano") 'ma kasvan' + τροφή ("trophe") 'toit') on organism, kes ei suuda sünteesida lihtsaist lähteühendeist üht või mitut kasvuks vajalikku orgaanilist ühendit (nt aminohapet). Geenitehnoloogias kasutatakse seda mõistet rakkude kohta (näiteks mikroobi või seene mutantne teisend), millel erinevalt oma metsiktüübist on teatud aineid vaja saada kasvukeskkonnast. Auksotroofil on lisaks anorgaanilistele ainetele ja süsinikuallika olemasolule vaja orgaanilist energiaallikat.
Auksotroofile vastandub prototroof.
Sagedasti esineb auksotroofiline mutatsioon geenides, mis kodeerivad biosünteetilisi ensüüme aminohapete, vitamiinide ja nukleotiidide jaoks. Paljud organismid, sealhulgas inimesed, on naturaalsed auksotroofid. 
Paljud, kuid mitte kõik vabaltelavad mikroorganismid, nagu soolekepike, on prototroofid.
Auksotroofilist fenotüüpi nimetatakse vastavalt ainele, mida organism ise sünteesida ei suuda, näiteks peab arginiiniauksotroof talle vajalikku arginiini omastama keskkonnast.
"E. coli" kindlate aminohapete suhtes auksotroofseid tüvesid kasutatakse teaduses, et sisestada proteiinidesse sünteetilisi aminohapete analooge. Näiteks on fenüülalaniini auksotroofe võimalik kasvatada, lisades söötmele analoogset para-atsidofenüülalaniini.
Roland Lepik

Roland-Ottomar Lepik (ka Roland-Ottomar Leppik; (6. november 1910 Tallinn – detsembri II pool 1942 Tallinn) oli Saksa okupatsiooni ajal Eestis, Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Poliitilise Politsei inspektuuri juht 1941. aastal.
Roland Lepik õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis (lõpetas aastal 1928) ja aastatel 1928–1935 Tartu ülikoolis õigusteadust, kuid ei lõpetanud ülikooli.
Alates 1937. aastast oli Lepik Isamaaliidu ametnik Tartus ja .
Pärast Teise maailmasõja algust ning Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt asus Roland Lepik tööle Tartu koonduslaagri Eriosakonna ülemana ning määrati hiljem ka laagri ülemaks. Tartus Näituse väljakul moodustatud koonduslaagrisse koondati kommunistide ja sovetivõimuga kaastööd teinud ja hävituspataljonide liikmed, kelle tegevuse üle koonduslaagri Eriosakonna töötajad viisid läbi 1941. aasta sügisel juurdlust, määrasid kindlaks kohtuvälises korras karistusmäära, koostasid hävitamisele kuuluvate vangide nimekirju ja organiseerisid koos koonduslaagri juhtkonnaga nende toimetamist mahalaskmisele. 
Saksa okupatsioonivõimude poolt määratud Eesti Omavalitsuse poolt politseiasutuste loomisel määrati Roland Lepik 1. septembrist 1941 Politsei ja Omakaitse Valitsuse Tallinn-Nõmme Prefektuuri Poliitilise Politsei juhiks.
27. septembril 1941 määrati Roland Lepik Saksa Einsatzgruppe A juhi Martin Sandbergeri poolt Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse Poliitilise Politsei Inspektuuri ning 28. oktoobrist 1941 määrati ta POV Poliitilise Politsei inspektoriks (juhatajaks).
Roland Lepik tagandati ja arreteeriti Saksa Einsatzgruppe A juhi Martin Sandbergeri loal Eesti Omavalitsuse juhi Hjalmar Mäe poolt ametikohalt ametialaste kuritegude tõttu 8. detsembril 1941 ning vangistati. Tema tegevuse uurimiseks määras EO juht ja kohtudirektor H. Mäe, kes oli ka ühtlasi kindralprokurör - kindralprokuröri õigused Eestist 1940. aastal "umsiedlungi" käigus lahkunud advokaat Graule Berliinist, kes viis läbi juurdluse R. Lepiku süüdistusasjas. Kogutud materjalid edastas M. Sandberger Riiga, kuhu saadeti ka R. Lepik. Riias asunud Saksa julgeolekupolitsei juht olevat Lepiku mõistnud surma. Otsus viidi täide veebruaris-märtsis 1942.
Andris Bērziņš (sündinud 1955)

Andris Bērziņš (sündinud 26. novembril 1955) on Läti poliitik.
Ta lõpetas aastal 1974 Riia 11. Keskkooli. Aastal 1979 lõpetas ta Läti Riikliku Ülikooli prantsuse fioloogina.
Bērziņš kuulub alates 2007. aastast Roheliste ja Talurahva Liitu. Aastatel 1997–2002 oli ta Uue Partei liige ja enne seda Läti Tee liige.
Ta valiti seimi liikmeks 1998., 2002., 2006., 2010., 2011. ja 2014. aastal. 
Andris Bērziņš on Euroopa Nõukogu Läti delegatsiooni aseesimees.
Heinrich II (Braunschweig-Grubenhagen)

Heinrich II (enne aastat 1296 – pärast aastat 1351), kutsutud ka "de Graecia" ('kreeklane') või Heinrich Rahumeelne, oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog.
Perekond.
Esimene abielu oli Heinrich Brandenburgi markkrahvi Heinrich I tütre Juttaga. Neil olid järgmised lapsed:
Teine abielu oli Heinrich Jeruusalemma senešalli Philip d'Ybelini tütre Heilwigiga. Neil olid järgmised lapsed:
Lila Downs

Ana Lila Downs Sánchez (sündinud 19. septembril 1968 Mehhikos Oaxaca osariigis), esinejanimega Lila Downs, on Mehhiko laulja ja muusikaprodutsent.
Atomic Rooster

Atomic Rooster oli 1969–1975 ja 1980–1983 tegutsenud inglise "hard rock"'i ja progressiivse roki ansambel.
Nende edukaimad singlid olid "Tomorrow Night" ja "The Devil's Answer".
Atomic Roosteri moodustasid 1969 ansambli The Crazy World of Arthur Brown endised liikmed Vincent Crane ja Carl Palmer.
Robert Gallo

Robert Charles Gallo (sündinud 23. märtsil 1937) on Ameerika biomeedik ja viroloog.
Teda tuntakse enim inimese immuunpuudulikkuse viiruse HIV ühe avastajana. Ta on ka hiljem andnud olulise panuse HIV-uuringuisse.
Gallo on Baltimore'is asuva Marylandi Ülikooli meditsiinikooli inimviroloogia instituudi direktor. Ta asutas instituudi 1996. aastal koos kahe pikaajalise kaastöötaja Robert R. Redfieldi ja William A. Blattneri, USA Marylandi osariigi ning Baltimore'i linnaga. 2005. aastal oli Gallo üks meditsiinifirma Profectus BioSciences, Inc. asutajaist, mis töötab välja ning kommertsialiseerib tehnoloogiaid inimeste viirushaiguste, sealhulgas AIDS-i põhjustatud suremuse vähendamiseks.
Robert Gallo sündis Waterburys Connecticuti osariigis Itaalia päritolu tööliste peres. 1959. aastal kaitses ta bakalaureusekraadi teaduses ("Bachelor of Science") bioloogias Providence College'is. 1963. aastal andis Jefferson Medical College Philadelphias talle meditsiinidoktori kraadi. Pärast residentuuri Chicago ülikoolis sai Gallost teadur USA Riiklikus Vähiinstituudis (National Cancer Institute). Gallo on väitnud, et tema elukutsevalikut mõjutas tema ainsa õe varane surm ägedasse lümfoidleukeemiasse. Algselt pühendaski ta oma uuringuis leukeemiale palju tähelepanu.
Eestis on Gallo teinud koostööd Tartu Ülikooli viroloogiaprofessori Mart Ustaviga, kellega nad on töötanud HIV ravimisel Lõuna-Aafrikas.
1985. aastal võitis ta Dicksoni auhinna ja 1988. aastal Jaapani auhinna. 2000. aastal pälvis Gallo koos Luc Montagnieriga Astuuria printsi auhinna teadusliku ja tehnilise uurimimistöö valdkonnas.
Heike Kamerlingh Onnes

Heike Kamerlingh Onnes (21. september 1853 Groningen – 21. veebruar 1926 Leiden) oli hollandi füüsik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta oli edukas eksperimenteerija, kes eelkõige uuris aine käitumist ülimadalatel temperatuuridel. 
1904. aastal rajas ta krüogeenikalabori, kus sai absoluutsele nulltemperatuurile lähedasi temperatuure (0,9 K). 1908. aastal veeldas ta heeliumi ja 1911. aastal avastas ülijuhtivuse. 1913. aastal sai ta madalate temperatuuride füüsika alase töö, eelkõige heeliumi veeldamise eest Nobeli füüsikaauhinna.
Heike Kamerlingh Onnes õppis Groningeni ülikoolis ja aastatel 1871–1873 Heidelbergi ülikoolis Robert Wilhelm Bunseni ja Gustav Kirchhoffi käe all. Aastal 1879 sai ta Groningeni ülikoolist doktorikraadi.
Aastatel 1882–1923 oli ta Leideni ülikooli eksperimentaalfüüsika professor.
Manne Siegbahn

Karl Manne Georg Siegbahn (3. detsember 1886 Örebro – 26. september 1978 Ängelholm) oli rootsi füüsik.
1924. aastal sai ta Nobeli füüsikaauhinna uurimuste ja avastuste eest röntgenspektroskoopia vallas.
Manne Siegbahn sai 1911. aastal doktorikraadi Lundi ülikoolist; tema väitekiri käsitles magnetvälja mõõtmisi. 1920. aastal sai temast Lundi ülikooli professor, enne seda oli ta tervise tõttu eemale jäänud eelkäija Johannes Rydbergi kohusetäitja.
1923. aastal siirdus Siegbahn professoriks Uppsala ülikooli, kus jätkas röntgenspektroskoopiauuringuid. Ta töötas muu hulgas välja aparatuuri röntgenikiirguse lainepikkuse ülitäpseks mõõtmiseks ning lõi süsteemi spektrijoonte märkimiseks.
1937. aastal sai Siegbahn Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia Nobeli Instituudi füüsikaosakonna direktoriks.
1944. aastal patenteeris ta Siegbahni pumba.
Isiklikku.
Manne Siegbahn abiellus 1914. aastal Karin Högbomiga. Neil sündis kaks poega: Bo Siegbahn, kellest sai diplomaat ja poliitik, ning Kai Siegbahn, kellest sai 1981. aastal Nobeli auhinna saanud füüsik.