Politsei ja Omakaitse Valitsus

Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsus oli Teise maailmasõja ajal Saksamaa okupeeritud Eestis tegutsenud Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi korrakaitsestruktuur.
Politsei ja Omakaitse valitsus asus loomisest kuni 1942. aastani Tallinnas aadressil Tõnismägi 9. 6. veebruaril 1942 viidi asutus endise Eesti Vabariigi Sõjaministeeriumi hoonesse Pagari tänav 2, kus ta tegutses kuni 20. septembrini 1944, mil Omakaitse Peavalitsus lõpetas oma tegevuse Tallinnas ja evakueerus 22. septembril 1944.
1. augustil 1942 muudeti Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsus Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuseks eesotsas Politseidirektoriga. Omakaitse malevate ülemad aga allutati piirkondlikele politseiprefektidele.
1. oktoobril 1942 allutati Omakaitse territoriaalsed üksused otse Saksa sõjaväe tagalajulgestusüksusele Saksa 207. julgestusdiviisile ning omakaitse kasarmeeritud üksused Saksa Korrapolitsei komandörile.
1. märtsil 1943 loodi Omakaitsemalevate juhtkond eraldi Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Omakaitse Peavalitsuseks.
Politsei ja Omakaitse Valitsuse moodustamine.
Eesti Omavalitsus hakkas tööle 15. septembril 1941 ja 18. septembril määras Omavalitsuse Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektor Oskar Angelus politsei- ja omakaitse ülemaks Johannes Soodla. Politsei ja omakaitse loomisel püüti võimalikult palju aluseks võtta Eesti Vabariigi politseis kehtinud struktuure. Politsei ja Omakaitse Valitsus sai kindla organisatsioonilise struktuuri 28. oktoobriks 1941.
Politsei ja Omakaitse Valitsuse juhid:
Johannes Soodla, 18. september 1941 – 4. detsember 1941;
Eduard Reissaar, 4. detsember 1941 – 1944;
E. Omavalitsuse sisedir. POV kuuluv Poliitilise politsei inspektuur juhendas prefektuuride koosseisus asuvaid poliitilise politsei üksusi. Igas maakonnas oli üks poliitilise politseivälisosakond, lisaks oli eraldi välisosakond Narvas. Tallinnas ja Harjumaal tegutses Tallinn-Harju poliitiline politsei.
Poliitilise politsei ülem: Roland Lepik (1941); Ain Mere (8. detsember 1941–1943); Ervin Viks (1943–1944) (Jupo ja SD ülem). 
E. Omavalitsuse Sisedir. POV kuuluv Kriminaalpolitsei inspektuur juhendas prefektuuride koosseisus asuvaid kriminaalpolitseiüksusi.
Omakaitse alluvusse kuulus ka Piiriomakaitse, mille ülem allus nii Eesti Politsei ja Omakaitse Valitsuse juhile, kui ka Saksa Korrapolitsei juhile.
Eesti välispolitsei jagunes territoriaalselt: Tallinna, Harju-Järva, Viru, Tartu, Võru-Valga, Petseri, Pärnu-Viljandi, Saare-Lääne ja Raudtee Prefektuurideks.
Vaata ka Eesti politsei (1918–1940)#Prefektuurid, 1926–1940
1942, Politsei ja Omakaitse Valitsus.
Piiriomakaitse.
1942. aastal oli moodustati Eesti Omakaitse palgalistest üksustest Piiriomakaitse, Eesti Omavalitsuse Sisedirektor Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse koosseisus. Enne piiriomakaitse moodustamist, alates 20. novembrist 1941 täitsid Eesti ja NSV Liidu piiri sulgemise ülesandeid piirkondlikud Omakaitsemalevad. Piirkaitse pataljonid moodustati senistest Omakaitse üksikpataljonidest, mis nimetati ümber vastavalt Piiriomakaitse üksikpataljonideks. Piiri kaitseks moodustati Saksa vägede julgestusasutuste poolt Piiri Üksikpataljonidest ("I; II ja III Est. Grenzbataillion") ja neist moodustati 39 piirikordonit, kus valvasid palgalistest omakaitselastest moodustatud piiriomakaitse pataljonid.
Tolli-piirikaitse.
1942. aasta jaanuaris moodustati Riias Ostlandi Tolli-Piirikaitse ("Kommandostelle des Zollgrenzschutzes Ostland") ning 10. aprillil 1942 läksid kõik piirivalve ülesanded Saksa Tolli-piirikaitsele ning nende piirkondlikele keskustele. Tolli-piirikaitse ("Zollgrenzschutz") võttis üle ka suurema osa Piiriomakaitse koosseisust. Sellega seoses formeeriti Eestis kolm Tolli-piirikaitse ("Estnische Zollgrenzschutz") pataljonid:
Kuna tolli-piiripataljonid allusid Saksa Korrapolitseile ning tolli-piiripataljonide numbrid jätkusid sealt, kus politseipataljonide omad lõppesid, siis võidi neid segi ajada ning käsitleda kõiki kui politseipataljone.
Ümberkorralduse käigus saadeti laiali varem paralleelselt ranna- ja piirivalvet teostanud üksused: SD Eesti Abipolitsei kompaniid 1. veebruaril 1942; Rannavalvepostid 1. aprillil 1942 ja Saksa sõjalaevastiku ("Saksa Kriegsmarine") Mereväe Rannakaitse rügement 1. mail 1942.
Eesti Julgeolekupolitsei ja SD struktuuri jäid vaid piiripolitsei osakonnad üle Eesti. Neid juhtis nii SD saksa harusse kuuluv A-III osakond, kui ka SD Eesti harusse kuuluv B-I osakond, täpsemalt referentuur I-B "piiripolitsei", mida juhtis major Aleksander Reinhold. Samas aga formeeriti SD juurde eestlastest abipolitsei kompaniisid.
1. märts 1942.
1942. aasta kevadel viidi saksa okupatsioonivõimude poolt läbi Eesti aladel sisejulgeolekuasutuste reorganiseerimine – seni POV allunud Eesti poliitiline politsei ja kriminaalpolitsei baasil loodi vastavalt Suur-Saksamaa korrakaitsestruktuuridega ülesehitusega Julgeolekupolitsei ja SD ühisasutus Eestis Julgeolekupolitsei ja SD Eestis, milles eestlastega komplekteeritud Eesti Julgeolekupolitsei ja SD Eesti haru, mis "de jure" allus Eesti Omavalitsusele, "de facto" aga täitis Saksa Julgeolekupolitsei ja SD ülema Martin Sandbergeri korraldusi.
Politsei ja Omakaitse Valitsuse koosseisus viidi läbi ümberkorraldused, mille tulemusel seniste osakondade ja inspektuuride asemel olid valitsuse koosseisus ainult osakonnad- jaoskonnad ja Omakaitse tegevust juhendav osakond nimetati 1. osakonnaks. 
1. august 1942.
1. augustist 1942 reorganiseeriti Politsei ja Omakaitse Valitsus uuesti ning nimetati ümber E. Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuseks (Eesti Politsei Valitsus), mille juht oli Eesti Politseidirektor. Eesti Politseivalitsus jagunes kuueks peaosakonnaks ehk peavalitsuseks.
Eesti Politseivalitsus.
Peale Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektorile allutatud Omakaitse Peavalitsuse moodustamist 27. märtsist 1944, 18. juulil 1944 avaldati uuendatud ja 1. juulil 1944st jõustunud Eesti välispolitsei organisatsiooni määrus. Eesti välispolitsei tegevust juhtis Eesti Politseidirektor Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi abidirektori õigustega politsei alal ja Eesti Politseidirektori asutis kandis nimetust Eesti Politseivalitsus.
Eesti Politseivalitsus koosnes 8 osakonnast: 
Eesti välispolitsei jagunes territoriaalselt: Tallinna, Harju, Järva, Viru, Narva, Tartu, Võru, Valga, Petseri, Pärnu, Viljandi, Saare, Lääne ja Raudtee prefektuuriks.
Tallinna prefektuuri tegevuspiirkond oli Tallinna linn; Tartu prefektuuril – Tartu linn ja Tartumaa; Pärnu prefektuuril – Pärnu linn ja Pärnumaa; Viru prefektuuril – Virumaa, välja arvatud Narva prefektuuri tegevuspiirkonda kuuluv osa, mis määratleti kindlaks erikorraldusega; teistel eelnimetamata prefektuuridel oli tegevuspiirkonnaks samanimeliste maakondade maa-alad; Raudtee prefektuuril – Eesti raudteede all olev maa-ala.