Leelo Tungal

Leelo Tungal (sündinud 22. juunil 1947 Tallinnas) on eesti lastekirjanik, luuletaja, prosaist ja tõlkija. 
Ta on kantud Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) aunimekirja (2010, romaani "Seltsimees laps ja suured inimesed" eest).
Haridus ja töökäik.
Leelo Tungal on sündinud Tallinnas Ruila kooliõpetajate Helmes ja Feliks Tungla peres. Ta on lõpetanud 1962. aastal Ruila 8-klassilise kooli, 1965. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (eesti keele ja kirjanduse erialal).
Ta on töötanud Ruila 8-klassilises koolis ja Tallinna 36. keskkoolis eesti keele õpetajana, ajakirjade Pioneer ja Täheke nooremtoimetajana (1972–1975), filmilaenutuskontori korrektorina, perioodilise väljaande Meie Repertuaar toimetajana, Eesti Riikliku Nukuteatri kirjandusala juhatajana (1981–1984) ja ajalehe Eesti Maa kultuuritoimetajana (1994–1996). 
1994. aastal asutas ta ajakirja Hea Laps ja oli aastatel 1994–2018 selle peatoimetaja. 1997. aastast on ta ühtlasi ka MTÜ Hea Laps juhatuse esimees.
Leelo Tungal on 1979. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige. 
Looming.
Leelo Tungal kuulub nn kassetipõlvkonda, tema esikkogu "Kummaliselt kiivitajad kurtsid" ilmus neljandas kassetis 1966. aastal. 
Tema kirjanduslooming hõlmab "sadakond raamatut, tuhatkond laulu", nagu on luuleliselt kokku võtnud kultuurilehe Sirp ajakirjanik Pille-Riin Larm 2019. aastal, kui Leelo Tungal pälvis riikliku elutööpreemia. Eesti Rahvusraamatukogu töötajate koostatud ja 2022. aastal kirjaniku 75. sünnipäeva puhul raamatuna ilmunud Leelo Tungla bibliograafia, mis annab ülevaate tema loomingulisest tegevusest aastatel 1958–2019, sisaldab 4177 kirjet.
Leelo Tungla esimene trükki jõudnud teos on 1958. aastal ajakirjas Pioneer ilmunud luuletus, mille ta kirjutas neljanda klassi õpilasena. Talle on meeldinud kirjutada peamiselt lasteluulet ja noortejutte, siduda neis ladusa sõnaseadmisega oma südamlikul moel lapse ja noore inimese mõttemaailma, tema rõõmud ja mured looduse, kodu ja kooli, imestamapanevate ilmaelunähtuste, tänapäevaste olme- ja tehnikavidinate ning palju muu silmaringi arendavaga. Kuid ajapikku on ta lisaks luulele hakanud kirjutama järjest enam pikemat ja tõsimeelsemat proosat, mis on seni kulmineerunud romaanitriloogiaga "Seltsimees laps" (2008–2018).,
Triloogia "Seltsimees laps".
"Seltsimees laps" on Leelo Tungla autobiograafiline romaanisari, mis koosneb kolmest osast ning käsitleb kirjanduslikus kastmes tema enda mälestusi, nähtuna lapse silme läbi. Triloogia tegevustik räägib fabritseeritud süüdistuse põhjal Siberisse viidud emast ja teda koju ootama jäänud perekonnast. Kirjanik jutustab lugusid 1950. aastate alguse lapsepõlvest, mis kõigile raskustele vaatamata oli ikkagi lapsepõlv. 
Triloogia osad.
Triloogia (kas tervikuna või vähemalt esimene osa) on 2022. aasta seisuga ilmunud tõlgituna ka vene, soome, läti, leedu, ungari, saksa ja poola keeles.
2018. aastal loodi Leelo Tungla raamatute "Seltsimees laps ja suured inimesed" ning "Samet ja saepuru ehk Seltsimees laps ja kirjatähed" ainetel mängufilm "Seltsimees laps". Filmi režissöör on Moonika Siimets, väikest Leelot mängib Helena Maria Reisner.
2023. aastal eesti kirjanduse päeva eel korraldas Vikerraadio küsitluse, et selgitada välja kuulajate lemmikteosed uuemast (aastate 1991–2022) eesti ilukirjandusest. Ülekaaluka esikoha pälvis Leelo Tungla triloogia "Seltsimees laps" (2008–2018).
Libretod ja laulusõnad.
Muusikalised lavateosed.
Leelo Tungal on kirjutanud ooperite ja muusikalavastuste (nt rokkooper "Põhjaneitsi" (1980, heliloojad Raimo Kangro ja Andres Valkonen), koguperemuusikal "Juku" (1998, Raimo Kangro), muusikal "Nukitsamees" (1999, Olav Ehala), lastemuusikal "Saabastega kass" (1980, Raimo Kangro), muusikalavastus "Luiged, mu vennad" (1997, Raimo Kangro), muusikaline lastelavastus "Lumekuninganna" (2006, Olav Ehala), koguperemuusikal "Arabella" (2013, Olav Ehala) jm) libretosid, näidendeid ja kuuldemänge. 2022. aastal avas Klassikaraadio kuuldemängufestivali Leelo Tungla ja Olav Ehala kuuldejutt "Käsikivi kosmosest" (muusikalise teatrilavastusena valminud 2010).
Koostöö tippheliloojatega ja laulupeolaulud.
Leelo Tungal on loonud sõnad tuhatkonnale lauluviisile, kuid vahel on juhtunud ka teistpidi: tema luuletused on inspireerinud heliloojaid neid viisistama. Tema sõnadega laule on laulupidudel lauldud alates 1975. aastast.
Valter Ojakääru "Olematu laul" Leelo Tungla sõnadele ja Helgi Sallo esituses võitis esikoha 1967. aastal Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadilaulude võistlusel. Valter Ojakääru ja Leelo Tungla koostöös on sündinud veel laulud "Oma laulu ei leia ma üles" (1966), "Sõit pilvelaeval", "Südamlik lugu", "Kollase liblika suvi", "Mäng" jt.
2002. aasta noorte laulupeol esiettekandele tulnud Andrew Lloyd Webberi laulu "Keegi pole üksi päikese all" sõnad on samuti Leelo Tungla looming.
Esimesed Eestit esindanud Eurovisiooni-laulud.
Leelo Tungla loodud sõnad on ka esimestel Eestit Eurovisiooni lauluvõistlustel esindanud lauludel: Ljubljanasse jõudis 1993. aastal lauluvõistluse "Eurolaul 1993" võitnud laul "Muretut meelt ja südametuld" (helilooja Andres Valkonen ja sõnade autor Leelo Tungal, esitaja Janika Sillamaa) ning Dublinisse 1994. aastal lauluvõistluse "Eurolaul 1994" võitnud laul "Nagu merelaine" (helilooja Ivar Must ja sõnade autor Leelo Tungal, esitaja Silvi Vrait).
2000. aastatel on Leelo Tungal peaaegu igal aastal andnud oma panuse ühte mängulisse muusikatraditsiooni: ETV saate "Ringvaade" Eurovisiooni võidulaulu kiirtutvustuseksperimenti, mis seisneb selles, et kohe pärast laupäeval toimunud rahvusvahelist Eurovisiooni lauluvõistlust kirjutab Leelo Tungal pühapäeval Eurovisiooni võidulaulule eestikeelsed sõnad ning mõni tunnustatud eesti poplaulja kannab nende sõnadega võidulaulu juba esmaspäeval "Ringvaate" saates ette.
Tunnustus.
Nimeline pink.
2012. aastal paigaldati Harjumaal Ruila parki Helmes, Feliks ja Leelo Tungla nimeline pink.
Isiklikku.
Kuna Leelo Tungal sündis nädal enne XII üldlaulupidu, pandi talle laulupeo auks nimeks Leelo.
Leelo Tungal oli 1973. aastast abielus helilooja Raimo Kangroga, neil on kolm tütart: Maarja Kangro, Kirke Kangro ja Anna-Magdaleena Kangro.