tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meditsiin

Meditsiin ehk arstiteadus (ladina keeles "ars medicina" 'ravimise kunst'; samatüveline "medeor" 'ravin, arstin') on rakendusbioloogia haru, mis kaitseb ja tugevdab inimese tervist, diagnoosib, ennetab ja ravib haigusi ning pikendab eluiga.
Meditsiin ehk arstiteadus on erialadevaheline valdkond, mis tugineb nii loodus- kui ka sotsiaalteadustele. Pidevalt lõimuva ja täieneva teadusdistsipliinina on see tihedas seoses järgmiste teaduse põhivaldkondade ja erialadega: 
Meditsiin liigitatakse lihtsustatult kaheks: 
Euroopa Liidu meditsiinisüsteem.
Kui Eesti astus Euroopa Liitu, mõjutas see ka meie tervishoiusüsteemi, sh akadeemilisele meditsiinipersonalile esitatavaid haridusnõudmisi (hambaraviõdede kõrghariduse nõue jm). Seadusloomet ja majanduspoolt ning meditsiiniseadmete, protseduuride ja ravimitega seotud tegevusi reguleerib Euroopa Nõukogu. Detailsemalt on määrustiku üldjuhised koondatud Euroopa farmakopöasse. 
Eesti meditsiini- ja tervishoiusüsteem.
Eestis kehtiv tervishoiusüsteem ja sellega seotu põhineb solidaarsel kindlustusel. Tervishoiusüsteemi majandavad Sotsiaalministeerium ja Eesti Haigekassa, mis juhinduvad riigieelarve seaduses ettenähtud kuludest ning tuludest (2022. aasta riigieelarve seadus sätestas Sotsiaalministeeriumi eelarve tuludeks 186,4 miljonit eurot ja kuludeks 6 723,4 miljonit eurot).
Meditsiinierialad Eesti teadussüsteemis.
Eestis koolitatakse akadeemilise kõrgharidusega arste peamiselt Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonnas ning õdesid, ämmaemandaid ja teisi tervishoiutöötajaid Tallinna ja Tartu tervishoiukõrgkoolis. Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkond loeb oma eesmärkideks anda arstidele tööks vajalikke teoreetilisi teadmisi ja praktilisi oskusi, mis võimaldaksid eriala lõpetanuil arstiks kujuneda.
Akadeemilise meditsiini erialad.
Eestis võivad tervishoiuteenuseid osutada tervishoiutöötajad, kes on kantud tervishoiutöötajate riiklikusse registrisse või proviisorite ja farmatseutide riiklikusse registrisse. Tervishoiutöötajad on registreeritud arst, hambaarst, õde ja ämmaemand ning registreeritud ja apteegis töötav farmatseut ja proviisor. Isikute register on avalik ja kättesaadav terviseameti kodulehel.
Alternatiivmeditsiini erialad.
Alternatiivmeditsiin on igasugune ravimeetod, mille toimimise kohta esitatud väidetel puudub teaduslik alus või mis on teadusega otseses vastuolus.
Alternatiivmeditsiini harud.
Lihtsustatult võib alternatiivmeditsiini hulka lugeda paljude praktiseerijate, vahendite, meetodite, teadmiste ja tarbijate olemasolul ka järgmist:
Haridusjärgsete arstierialade klassifikatsioon.
Sotsiaalministeeriumi määrus nr 110, 28.11.2001 on kehtestanud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse § 20 lõike 2 alusel eriarstiabi erialade loetelu alljärgnevalt:
Erihambaarsti erialad:
Eriarstide erialad:
Max Tegmark

Max Tegmark (sündinud 5. mail 1967) on rootsi päritolu USA füüsik ja astronoom.
Ta on töötanud Pennsylvania Ülikoolis ja seejärel Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis.
Kvantenesetapu mõttelise eksperimendi pooldajana on esitanud matemaatilise argumendi multiversumi olemasolu kasuks: arvutuseeskiri üheainsa juhusliku arvu jaoks nulli ja ühe vahel on pikem kui arvutuseeskiri kõikide arvude jaoks nulli ja ühe vahel, seega on reaalsusel võib-olla informatsiooniliselt ökonoomsem koosneda lõpmatust hulgast paralleeluniversumitest kui ainult ühest universumist.
Majandus

Majandus on inimtegevus, mille eesmärk on tagada inimestele vajalike kaupade ja teenuste tootmist, vahetust, jaotust ja tarbimise võimalust. Riigi majanduse eesmärk on tagada riigi elanikkonna äraelamise ja arengu võimalusi, sellepärast kuuluvad riigi majanduse koosseisu sellised tegevusalad nagu toidu ja rõivastuse hankimine, elamute ehitamine ja kütmine, hariduse saamine, tervise ja kultuuriliste vajaduste eest hoolitsemine. 
Majandus hõlmab ettevõtteid ja asutusi, mis toodavad kaupu ja osutavad teenuseid. Ettevõtted, mis toodavad sarnaseid kaupu ja osutavad sarnaseid teenuseid, moodustavad majandusharu.
. Need on näiteks energeetika, masinatööstus, taimekasvatus, haridus, turism jne. Majandusharud jaotatakse omakorda majandussektoriteks, mille ettevõtted ja asutused tegelevad tooraine hankimisega loodusest (primaarne sektor), tooraine töötlemisega (sekundaarne sektor) ja teenuste osutamisega (teenindus ehk tertsiaarne sektor).
Mariner 10

Mariner 10 oli Marineri programmi viimane kosmoseaparaat, mis startis 3. novembril 1973. (Plaanis olnud Mariner 11 ja Mariner 12 viidi üle Voyageri programmi ja said nimeks Voyager 1 ja Voyager 2)
Mariner 10 lõppsiht oli Merkuur. Ta kasutas esimesena oma lennutrajektoori muutmiseks Veenuse gravitatsioonitõmmet. Lähisultravioletset filtrit kasutades tegi ta esimesed selged ülesvõtted Veenuse pilvedest ning tegi teisi Veenuse atmosfääri uuringuid.
Merkuurist möödus Mariner 10 kuuekuuliste intervallidega kolm korda (29. märts 1974, 21. september 1974, 16. märts 1975). Möödalendudel kaardistas ta 45% protsenti planeedi pinnast. Merkuuri aeglase pöörlemise tõttu jäi teine pool planeedist iga kord pimedusse.
Mercurius

Mercurius on vanarooma kaubanduse-, kasu- ja ärijumal. 
Tema nimi on nähtavasti tuletatud ladinakeelsest sõnast "merx" – 'kaup' või "mercator" – 'kaupmees'. Ta sarnaneb väga vanakreeka jumala Hermesega ja etruskide Turmsiga. 
Mercuriuse tempel Aventinuse mäel rajati 495 eKr.
15. mail toimusid Mercuriuse auks merkuraalid ("Mercuralia"). Kaupmehed piserdasid tema pühast kaevust Porta Capena lähedal endale vett pähe. 
Rooma impeeriumi vallutatud rahvaste seas sai Mercurius väga populaarseks. Keldid austasid teda ning germaanlased samastasid teda Wodaniga. 
Teda nimetati ka Alipes ('tiivuliste jalgadega').
Tema järgi on nimetatud planeet Merkuur.
Teda on tihti kujutatud "caduceus"'ega käes.
Maximilian Kolbe

Maximilian Maria Kolbe (poola keeles "Maksymilian Maria Kolbe"; kodanikunimega "Rajmund Kolbe"; 8. jaanuar 1894 Zduńska Wola – 14. august 1941 Oświęcim) oli katoliku kiriku pühak, poola frantsiskaani munk, ordupreester, märter, kes läks Auschwitzis ühe pereisa eest vabatahtlikult surma.
Rajmund Kolbe sündis 8. jaanuaril 1894 Venemaa Keisririigi valduses olnud Poola osas. 1910. aastal astus ta frantsisklaste ordusse. Ta saadeti õppima Rooma, kus ta 1918. aastal pühitseti preestriks. 
1919. aastal naasis isa Maximilian Poolasse ja hakkas seal edendama organisatsiooni "Militia Immaculatae" ('Pärispatuta Neitsi sõjavägi') tegevust, mille ta oli asutanud 16. oktoobril 1917. 1927. aastal asutas ta Varssavi lähedal Niepokalanówi evangeliseerimiskeskuse (kloostri). Aastaks 1939 oli sealsest 18 vennast saanud 650, nii et see oli maailma suurim katoliku klooster. 
Et maailma paremini Pärispatuta Neitsile võita, kasutasid vennad kõige moodsamaid massiteabevahendeid. Nad avaldasid palju katehheetilist ja harduskirjandust, päevalehte tiraažiga 230 000 ja üle miljonilise tiraažiga kuukirja. Kolbe rajas lühilaineraadiojaama ning kavatses asutada filmistuudio. 1930. aastal rajas ta Nagasaki servale jaapani Niepokalanówi ning plaanis rajada misjonikeskusi üle maailma. 
1939. aastal pakkus Kolbe klooster varjupaika Poola pagulastele, sealhulgas juutidele. Mais 1941 ta vahistati ja paigutati koonduslaagrisse Auschwitz I. 
Juulis 1941 oli üks mees Plokist nr 14 kadunud. Selle eest otsustati kümme meest samast plokist surnuks näljutada, et hirmutamisega ära hoida uusi põgenemiskatseid (hiljem leiti kadunud mees uppununa laagri välikäimlast). Üks kümnest hakkas karjuma, hädaldades oma perekonna pärast. Kolbe palus, et ta saaks surma minna tolle mehe asemel, ja tema soov rahuldati. Pärast kahenädalast nälgimist oli neli meest veel elus. Et kongidest oli puudus, hukati Kolbe ja teised kolm meest fenoolisüstiga. 
Kolbe kuulutati õndsaks 1971. aastal ja paavst Johannes Paulus II kanoniseeris ta pühakuks "armastuse märtrina" 1982. aastal. Tema mälestuspäev on 14. augustil. Püha Maximilian Maria Kolbet peetakse ajakirjanike, perekondade, vangide, abordivastase liikumise ja narkomaanide kaitsepühakuks.
Meediumkirjandus

Meediumkirjandus või meediumraamatud on kanaldamise tulemusel tekkinud kirjandus, mille autoreiks peetakse üleloomulikku olendit. 
Meediumkirjandus usutakse olevat üles kirjutatud üleloomulike olendite sõnade järgi meediumi ehk vahendaja poolt. Tänapäevane meediumkirjandus pärineb spiritismiliikumisest, mille rajas prantsuse haridustegelane Allan Kardec 19. sajandil. Tema kuulsaimaks teoseks on "Vaimude raamat", mis on koostatud spiritistlikelt seanssidelt kogutud materjalidest. 20. sajandil tõstsid meediumkirjanduse populaarsust ameerika kirjaniku ja poeedi Jane Robertsi Sethi raamatud.
Paljudes religioossetes traditsioonides peetakse pühakirju jumala(te)st inspireerituks ehk kanaldatuks. Suur osa kristlasi usub, et Piibel on Jumala sõna. Islamis peetakse koraani Allahi poolt dikteerituks.
New Age'is on tuntud mitmeid meediumraamatuid.
Märt-Matis Lill

Märt-Matis Lill (sündinud 6. novembril 1975 Tartus) on eesti helilooja.
Ta õppis Tallinna Muusikakeskkoolis Lepo Sumera käe all kompositsiooni. Aastal 1999 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia kompositsiooniklassi Lepo Sumera ja Eino Tambergi õpilasena. Ta on käinud Tallinna Pedagoogikaülikoolis filosoofiatundides ning õppinud Helsingi ülikoolis japanoloogiat, sinoloogiat ja filosoofiat. Ta õpib magistriõppes Helsingi Ülikoolis ja Sibeliuse Akadeemias Veli-Matti Puumala juures.
Ta on osalenud Helsingis IRCAMi suvekursustel (2000. aasta suvel) ning Luca Francesconi, Michael Jarrelli, Louis Andriesseni ja Magnus Lindbergi meistrikursustel. 2003. aasta suvel osales stipendiaadina Centre Acanthes’i suvekursustel Avignonis.
2003. aastal osales ta teosega "Taeva jõgi" (salvestas Tallinna Kammerorkester Risto Joosti juhatusel) rahvusvahelisel heliloojate rostrumil Viinis alla 30-aastaste heliloojate kategoorias. 2007. aastal valiti "Mu nuttev hääl on sügistuul" rahvusvahelisel heliloojate rostrumil Pariisis kümne parema teose hulka.
Märt-Matis Lill on kirjutanud ka näituse- ja filmimuusikat. Rahvusvahelist edu on pälvinud tema muusikaga Priit Tenderi animafilmid "Mont Blanc" ja "Rebasenaine".
2014. aasta aprillist on Märt-Matis Lill Eesti Heliloojate Liidu esimees. Ta on ka Eesti Arnold Schönbergi Ühingu esimees (aastast 2003), Pärnu Nüüdismuusika Päevade kunstiline juht ja Eestimaa Looduse Fondi toetajaliige.
Ta on kirjutanud arvustusi, artikleid ja esseesid eesti lehtedele ja ajakirjadele.
Isiklikku.
Märt-Matis Lille ema on tõlkija Anne Lill ja isa kirjanik Jaan Kaplinski. Emil Laansoo on tema vanaisa.
Märt-Matis Lillel on pojad Oliver (1995) ja Markos (1999) ning tütar Ele (2010).
Lõõgastuseks loeb ta hiina keeles Kong Fuzi tekste.
Meelelahutus

Meelelahutus on meeleolu muutmisele, tõstmisele või parandamisele suunatud tegevus. 
Meelelahutuseks võib olla mistahes tegevus (või tegevusetus), mis on vahelduseks, pakub uusi emotsioone, vabastab pingeid vms. Enamasti nimetatakse meelelahutuseks kergeid, sundimatuid tegevusi, ehkki ka ekstreemsport, õudusfilmi vaatamine vms põnevused võivad täita sedasama ülesannet. Aristoteles on rääkinud katarsisest, mis kaasneb tragöödiale kaasaelamisele. Schopenhauer on tähelepanu juhtinud igavusele, mille all sageli kannatavad "vaese hingeeluga" inimesed. Psühholoogiliselt on emotsionaalse seisundi muutumised inimesele vajalikud. 
Meelelahutust pakuvad harrastused, kino, teater, kirjandus, ajakirjandus, kunst, tsirkus, sport, muusika, raadio- ja televisioonisaated, internet, mängud, turism jpt. Mõned meelelahutused võivad olla ebaseaduslikud (uimastid, hasartmängud, pornograafia jmt). Meelelahutusele keskenduvad majandusharud (meelelahutustööstused) hõlmavad arenenud maades tähelepanuväärse osa kogumajandusest.
Muusikalide loend

"Siin on loetletud muusikale.
Majandusteaduse ajalugu

Majandusteaduse ajalugu ehk majandusmõtte ajalugu on majandusalaste vaadete areng, kaasa arvatud kitsamas mõttes majandusteaduse ajalugu.
Mitmed antiikfilosoofid on teinud mitmesuguseid majandusalaseid tähelepanekuid. Kõige tähtsam neist on Aristoteles.
Keskaja araabia mõtlejatest, kes on majanduse mõistmisse oma panuse andnud, on üks tähtsamaid Ibn Khaldun Tunisest (1332–1406), kes näiteks näitas, kuidas rahvastiku tihedus on seotud tööjaotusega, mis viib majanduskasvule, mis omakorda suurendab rahvastiku tihedust.
Keskaegses Lääne-Euroopas arutati näiteks seda, kuidas määrata kauba õiglast hinda.
16. sajandi ususõdade aegu tekkisid vabakaubanduse ideed. Need sõnastas hiljem juriidilises vormis Hugo Grotius.
Merkantilistid jõudsid lähemale majandusteooriale. Nad rõhutasid maksete positiivse bilansi säilitamise tähtsust.
Füsiokraadid olid esimeste seas, kelle huvi majanduse vastu oli puhtteoreetiline. Tähtsaim neist oli François Quesnay.
Kronoloogia.
15.–18. sajand.
Klassikalise majandusteaduse tekkimine&lt;br&gt;William Petty (1623–1687). Püüdis kokku seada riigi tulude ja kulude bilanssi (1664). Pierre Boisguillebert (1646–1714). Põllumajanduse kaitsja ja merkatelismi kriitik. Kaubandus ilma rahata.
19. sajand.
Jeremy Bentham (1748–1832)
Jean-Baptiste Say (1767–1832) 
Thomas Malthus (1766–1834). Esindas kodanlustunud maa-aristokraatiat. Rahvastik suureneb seal, kus kasvab elatusvahendite hulk.
John Stuart Mill (1806–1873). Tööstuskodanluse huvide kaitsja. Maa natsionaliseerimise toetaja.
Karl Kautsky (1854–1938), Robert Owen (1771–1858).
Manuel Castells

Manuel Castells (sündinud 9. veebruaril 1942) on Hispaania sotsioloog, kes on tegelenud peamiselt linnasotsioloogia, infoühiskonna ja kommunikatsiooniteooriaga.
Castells sündis 1942. aastal Albacete provintsis Hellíni väikelinnas.
Ta lõpetas keskkooli Barcelonas ning astus 16-aastaselt Barcelona ülikooli, kus õppis õigusteadust ja majandust. Osales Franco vastases üliõpilasliikumises ning oli sunnitud pärast kolmeaastast õppimist (kursus kestis 5 aastat) poliitilise pagulasena (arreteerimist ja piinamist vältides) Pariisi minema.
Ta õpetas aastatel 1967–1979 Pariisi ülikoolis, algul Nanterre'is ning 1970. aastast õppeasutuses École des hautes études en sciences sociales. Valiti 1979 sotsioloogia professoriks ja linna- ja regionaalse planeerimise professoriks California ülikoolis Berkeleys. Sai 2001. aastal ka uurimisprofessoriks Kataloonia Vabas Ülikoolis Barcelonas.
Castells keskendus algul uue linnasotsioloogia arendamisele, pannes erilist rõhku sotsiaalsete liikumiste rollile linnamaastiku teisendamisel üle maailma. Hiljem tema uurimisala laienes, kulmineerides triloogias "Information Age" ("Infoajastu"; 1996–1998).
Castells vaatleb kolme põhimõõdet: tootmist, võimu ja kogemust. Sotsiaalse dünaamika allikateks, mis on üksteisele taandumatud, on majanduse organisatsioon, riigi ja selle institutsioonide organisatsioon ning nende viiside organisatsioon, kuidas inimesed oma elus kollektiivse tegevuse läbi tähendust toodavad.
Triloogias ta väidab, et "meie ühiskonnad struktureeruvad üha enam Võrgu ja Mina bipolaarse opositsiooni ümber" (1996, lk 3). Võrk tähendab uusi, võrgustatud organisatsioonivorme; Mina tähendab mitmesuguseid praktikaid, mille abil inimesed püüavad taaskinnitada identiteeti ja tähendust kiire muutumise maastikul.
Manuel Castells on kirjutanud üle 20 raamatu.
Isiklikku.
Manuel Castells on abielus Emma Kiselyovaga. Tal on üks tütar ja üks võõrastütar.
Marcelino Sanz de Sautuola

Marcelino Sanz de Sautuola (1831 – 1888 Santander) oli Hispaania maaomanik, harrastusgeoloog ja -arheoloog, kes avastas Altamira koopamaalid.
Muzsikás

Muzsikás [m'užikaaš] on Ungari pärimusmuusikaansambel.
Ansambli asutamisajaks võib lugeda aastat 1973. Sellal sai Ungaris alguse rahvamuusika uus laine ja tegutsemist alustasid nn tantsutoad. 
Ansambli tuumik on seotud Bartóki-nimelise rahvatantsuansambliga Bartók Táncegyüttes, kelle tegevus Sándor Timári juhtimisel vastandus tollal levinud ja ametlikult propageeritud rahvatantsude teatraalsele lavaesitustele ja pöördus eheda traditsiooni poole, mida võis leida vaid Transilvaaniast ja teistelt äärealadelt. Et autentset vokaalmuusikat olid talletanud Ungaris põhjalikult juba Zoltán Kodály ja Béla Bartók, keskenduti enam pillimängule ja tantsudele. Ülesvõteteks kasutati tummfilmi ja magnetofoni, mis omakorda nõudis talletajatelt süvenemist mängutehnikasse. Külamoosekantidelt kogutut-õpitut vahendati Budapesti noortemajade tantsutubades.
Aastal 1973 lõpetasid kaks ansambli tantsijat (Sándor Csóori ja Péter Éri) tantsimise ja hakkasid mängima rahvamuusikat koos Mihály Siposi ja Dániel Hamariga. Aastal 1979 kutsuti ansamblisse Márta Sebestyén, kes jäi sinna 1985. aastani. 1980. aastate keskel pühendus Márta Sebestyén enam oma soolokarjäärile, mis tõi kaasa mitmeid ansamblist sõltumatuid plaadistus- ja esinemispakkumisi. Praegu on laulja ja ansambel taas koos: Muzsikás ei esine ilma Mártata ja Márta Sebestyén ei anna kontserte muude ansamblitega.
Ansambli rahvusvaheline läbimurre algas 1978 Hollandis, seejärel kutsuti neid Inglismaale. Esinemisi on nüüdseks olnud kõigil kontinentidel peale Lõuna-Ameerika, muuhulgas sellistes kontserdimajades nagu Londoni Queen Elisabeth Hall, Pariisi Theatre De La Ville, New Yorgi Town Hall ja Los Angelese House of Blues.
Ansamblit on oma filmides kasutanud mitmed kuulsad filmirežissöörid: Constantin Costa-Cavras ("Music Box"), Simon Broughton ("Dancing Hall", Anthony Minghella ("Inglise patsient").
"Muzsikás" on kahel korral esinenud Eestis.
Moero

Moero oli hospidallaev, mis hukkus Nõukogude Liidu õhurünnaku tagajärjel Läänemerel 22. septembril 1944.
Ajalugu.
Moero ehitas Flensburgi laevaehitusselts Flensburger Schiffsbau-Gesellschaft tehasenumbriga 435. Laev lasti vette 15. märtsil 1937, laevaomanik oli Compagnie Maritime Belge.
10. mail 1940, kui algas Saksamaa pealetung läänes, oli Moero teel Antwerpenisse. Belgia valitsus suunas Moero Bordeaux'sse, kus laev sattus saksa võimude kätte.
Septembris 1940 sai laev tähistuseks H 16.
Augustis 1941 sai Moero õhurünnakus kannatada.
Märtsis 1943 jooksis laev Hanko lähistel karile, pukseeriti Hanko sadamasse ja remonditi seejärel Helsingis.
Septembris 1944 osales Moero Saksamaa vägede ja sõjapõgenike evakuatsioonis Eestist. 21. septembril lahkus laev Tallinnast, 22. septembril 1944 uputasid laeva Nõukogude torpeedo- ja pommituslennukid.
Uppumine.
Pärast Tallinnast lahkumist liikus Moero konvois koos Lapplandi, 5. torpeedokaatrite flotilli baaslaeva Hermann von Wißmanni ja T 139-ga. 
Konvoi avastas kell 5.37 Nõukogude 15. üksiku luurelennuväepolgu lennuk. 4 tundi hiljem tõusis õhku löögisalk koosseisus 4 A-20 1. kaardiväe miini-torpeedolennuväe polgust (1 torpeedolennuk, piloot Vasiljev; 3 pommitajat, piloodid Jaskin, Ivanov ja Vorobjov) ning 12 hävituslennukit 21. mereväe hävituslennuväe polgust. Vorobjovi pommitaja pöördus enne sihtmärgini jõudmist tagasi. Rünnak laevale toimus kell 11.05, Saksa poole andmeil kell 11.00. Nõukogude piloodid väitsid, et laeva tabas torpeedo ja Ivanovi lennuki visatud lennukipomm. Laeval puhkes tulekahju, mis ilmselt põhjustas omakorda paanika ja tegi võimatuks laeva päästmise.
Moero uppus kell 11.55 Ventspilsist 26 miili edelas (ligikaudsed geograafilised koordinaadid 57,26 N, 20,18 E).
Saksamaa andmeil oli laeval kokku 1237 inimest, kellest 655 jäi teadmata kadunuks. Teadmata kadunute hulgas oli umbes 600 haavatut.
Hukkunuid.
Teiste seas hukkusid: 
Järelkaja.
Pääsenud ja sõjajärgsed kirjamehed on väitnud, et laeval oli inimesi palju rohkem, kui ülaltoodud Saksamaa andmed seda väidavad. Näiteks "Mereleksikoni" andmetel olnud laeval 3350 inimest, kellest hukkunud 2700, et Moero olevat olnud märgistatud hospitallaevana ja laev olevat hukkunud kiiresti – kümmekonna minutiga. On ka väidetud, et laeva õhutõrjemeeskond oli purjus.
Marin Barleti

Marin Barleti (ladina päraselt Marinus Barletius; itaaliapäraselt Marino Barlezio; umbes 1450 Shkodër – 1512 või 1513 arvatavasti Rooma) oli albaania päritoluga humanist, esimene albaania ajaloolane, katoliku preester. 
Tema elust on vähe teada. Tema albaania päritolu on seatud kahtluse alla ja oletatud, et ta võis olla itaallane. On ka väidetud, et ta oli õigeusu preester.
Ta viibis oma kodulinnas Shkodëris, kui türklased seda 1478 teist korda piirasid. Ilmselt võttis ta osa linna kaitsmisest. 
1479 siirdus ta Itaaliasse, kus ta tegeles ajalooalase uurimistööga.
1504 või 1505 ilmus Veneetsias tema kirjeldus "Shkodëri piiramisest" ("De obsidione Scodrensi").
Tema kõige tuntum teos on albaania rahvuskangelase Skanderbegi elulugu "Historia de vita et gestis Scanderbegi Epirotarum principis" ("Epeiroslaste vürsti Skanderbegi elu ja tegude lugu"), mis trükiti Roomas ajavahemikul 1506–1510, tõenäoliselt 1508–1510. See raamat, mis kiiresti levis mitmes Euroopa keeles ning mis on tõlgitud peaaegu kõikidesse Euroopa keeltesse, on tänini Skanderbegi uurimise alus. Sellel rajaneb ka Skanderbegi-kultus, millel on olnud suur osa albaanlaste rahvusliku eneseteadvuse kujunemisel.
Barleti viimane teos oli paavstide ja keisrite elulugude kogu "Compendium vitarum Summorum Pontificium usque ad Marcellum II Imperatorumque Romanorum" ("Paavstide ja Rooma keisrite elulugude kompendium kuni Marcellus II-ni").
Marin Barleti nime kannab Shkodëri vana raamatukogu ja üks kirjastus.
Matemaatiline loogika

Matemaatiline loogika ehk sümbolloogika on matemaatika haru, mis uurib matemaatilisi tõestusi ja matemaatika aluseid. Matemaatilisele loogikale vastandatakse traditsioonilist loogikat.
Matemaatilises loogikas esitatakse väiteid ja arutlusi formaliseeritud kujul, kasutades kunstlikke formaalseid keeli. Selle valdkonnaga tegelevad nii filosoofia kui ka matemaatika. 20. sajandi alguses püüdsid Gottlob Frege, Bertrand Russell ja teised filosoofid näidata, et matemaatikat saab taandada sümbolloogikale. See küll ei õnnestunud, kuid vastavad loogikauuringud on muutnud tänapäeva formaalse loogika üpris matemaatikasarnaseks.
Mool

Mool (tähis mol) on ainehulga mõõtühik ja üks seitsmest SI-süsteemi põhiühikust.
Mooli määratlemisel on aluseks võetud Avogadro arvu fikseeritud arvväärtus 6,022 140 76 · 1023, ühik mol−1. 
1 mool on ainehulk, milles sisaldub Avogadro arvuga võrdne arv elementaarseid objekte; nendeks võivad olla aatomid, molekulid, ioonid, radikaalid, elektronid, mingid teised osakesed või nimetatud osakeste kindlalt määratletud grupid. 
Mooli kehtestas 1971. aastal 14. Kaalude ja Mõõtude Peakonverents. Mooli väärtus valiti otstarbekusest lähtuvalt nii, et aine aatommass või molekulmass ja 1 mooli aine mass grammides (molaarmass) oleksid arvuliselt võrdsed. Näiteks 1 mool süsinikku kaalub 12 g ja 1 mool vett 18 g. (Täpsemad arvväärtused on süsinikul 12,011 g ja veel 18,0153 g.) Mooli määrangut täpsustas 26. Peakonverents 2018. a.
Macrinus

Macrinus (Imperator Caesar Marcus Opellius Severus "Macrinus" Augustus; sünninimi Marcus Opellius Macrinus; (? 165 Mauretaania – juuni 218), oli Rooma keisririigi keiser 11. aprill 217 kuni juuni 218.
Macrinus oli eelmise Rooma keisri, Caracalla tapja. 
Macrinuse valitsusajal (217–218) peeti ebaedukat sõda Partiaga ning Armeeniaga ja ta tõugati võimult sõjaväe poolt ja tapeti seejärel.
Keiser Macrinus üritas oma eluajal ebaedukalt reformida ja taastada distsipliini Rooma sõjaväes.
Maximinus Thrax

Maximinius Thrax (Imperator Caesar Caius Julius Verus "Maximinius" Augustus); sünninimi Caius Julius Maximinus; 172 – aprill 238) oli Vana-Rooma keiser veebruarist 235 kuni surmani, olles seega keiser kolm aastat. Ta hukati, kui ta oli 66-aastane.
Tema nimi Thrax viitab, et ta oli Traakiast pärit. Ta olevat olnud nooruses karjane, hiljem astus sõjaväkke. Ta tegi sõjaväes karjääri ning ta valiti järgmiseks keisriks. Ta on esimene, kes sai reamehest keisriks. Oma valitsusajal püüdis ta sõduritele meele järele olla. Maximinus Thrax vihkas südamest intelligentseid inimesi ja see on üks põhjustest, miks ta ei käinud kordagi oma keisriks olemise ajal Roomas, olles selles osas esimene Rooma valitseja, kes pealinnas polnud viibinud. Teda on kirjeldatud silmapaistvalt tugeva mehena. Ta hukati sõdurite poolt. 
Pärast teda oli Rooma impeeriumis segased ajad, kus keisrid vahetusid väga kiiresti ja neid oli impeeriumi piirkondades korraga mitmeid.
Marie d'Agoult

Marie Catherine Sophie de Flavigny [mar'ii katr'iin sof'ii dö flavinj'ii], vikontess de Flavigny (31. detsember 1805 – 5. märts 1876; abielus krahvinna Marie d'Agoult [mar'ii dag'uu]; kirjanikunimi Daniel Stern) oli kirjanik ja Ferenc Liszti armuke.
Ta sündis Saksamaal Frankfurdis Maini ääres. Tema vanemad olid Alexander Victor François de Flavigny (1770–1819) ja Maria Elisabeth Bethmann (1772–1847).
Ta abiellus 16. mail 1827 Charles Louis Constant d’Agoult'ga (krahv d'Agoult'ga) (1790–1875), mille kaudu sai temast krahvinna d'Agoult. Neil oli kaks tütart, Louise (1828–1834) ja Claire (1830–1912). 19. augustil 1835 nad lahutasid abielu.
Aastatel 1835–1839 elas Marie abiellumata koos helilooja Ferenc Lisztiga (1811–1886). Neil olid lapsed Blandina, Cosima ja Daniel. Blandinast (1835–1862) sai tulevase Prantsuse peaministri Émile Ollivieri esimene abikaasa, kuid ta suri noorelt. Cosima (1837–1930) oli algul abielus tuntud pianisti ja dirigendi Hans von Bülowiga ning hiljem helilooja Richard Wagneriga. Daniel (1839–1859) oli andekas pianist, kuid suri varases eas tuberkuloosi.
Marie suri Pariisis ning maeti Père-Lachaise'i kalmistu 54. ossa. 
Marie d'Agoult' tuntuim teos on "Histoire de la Révolution de 1848" ("1848. aasta revolutsiooni ajalugu"), mille ta kirjutas Daniel Sterni nime all.
Miljon

Miljon on tuhat tuhandet ehk 1 000 000 ehk 106. 
SI-süsteemi mõõtühikute puhul kasutatakse miljonikordse väljendamiseks eesliidet "mega-" (lühend M). 
Eestikeelne lühend on mln.
Mega-

Mega- (tähis M) on SI-süsteemi ühikunimetuste detsimaaleesliide. Selle eesliitega moodustatud ühik on alusühikust 106 korda suurem. Näiteks võimsus 1 megavatt (MW) on 106 = 1 000 000 vatti ehk miljon vatti (ehk 1000 kilovatti).
Eesliite nimetus tuleneb kreeka keele sõnast "megas" (suur) ja võeti ametlikult kasutusele 1960. aastal koos SI-süsteemiga; oli kasutusel ka juba varem meetermõõdustiku ühikutes, näiteks CGS-süsteemis.
Informaatikas ja infotehnoloogias kasutatakse samuti eesliidet mega- (nagu ka eesliiteid kilo- jt), mis aga ei väljenda enamasti mitte detsimaalset kordsust 1000, vaid binaarset kordsust 210 = 1024. Näiteks andmehulk 1 megabait on 1024 kilobaiti ehk 220 = 1 048 576 baiti. Küll aga on andmekiiruse ehk bitikiiruse ühikus "megabitti sekundis" (tähis Mbit/s) mega- detsimaalses tähenduses: 1 Mbit/s = 1 000 000 bit/s.
Maximianus

Maximianus (Imperator Caesar Marcus Aurelius Valerius "Maximianus" Augustus; sünninimi teadmata; 21. juuli 250 – juuli 310) oli 1. aprillist 286 kuni 1. maini 305 (astus tagasi) koos Diocletianusega Vana-Rooma keiser. Pärast seda detsembrist 306 kuni novembrini 308 (sunniti tagasi astuma). Sooritas 310. aastal enesetapu. 
Lisanimed: Germanicus maximus (287), Sarmaticus maximus (289), Gothicus maximus (293), Persicus maximus (295), Britannicus maximus (296?), Carpicus maximus (297?), Armenicus maximus (298), Medicus maximus (298), Adiabenicus maximus (298).
Elulugu.
Maximianuse residents paiknes Trieris, kuid ta viibis enamasti sõjakäikudel. 285. aastal sõdis Gallias Bagaudae (osades allikates Bacaudae) mässuliste liikumisega ning alistas selle sama aasta hilissuvel. Nimetatud liikumise tugialaks võisid olla maapiirkonnad, kuid selle tekke põhjused on ebaselged. Samal ajal saatis ta ohvitser Carausiuse Gallia põhjarannikule, kelle ülesandeks oli kaitsta seda piirkonda friisidest ja saksidest piraatide vastu. 
285–288 võitles Reini jõe ääres elanud germaani hõimudega. Korraldas 288. aastal koos Diocletianusega sõjakäigu alemannide hõimu vastu, mille käigus kasutati ka põletatud maa taktikat. Carausius alustas 286. aastal tema vastu mässu, mille tulemusena lõid Britannia ja Loode-Gallia Rooma impeeriumist lahku. Maximianusel ei õnnestunud Carausiust kukutada, sest tema laevastik hävis tormis aastatel 289 või 290. Maximianusele alluv väejuht Constantius alustas sõjakäiku Carausiuse järglase Allectuse vastu ning 296. aastal õnnestus tal mässuliste juht kukutada.
Maxentius

Maxentius (Imperator Caesar Divi Valerii Maximiani Marcus Aurelius Valerius "Maxentius" Augustus; sünninimi Marcus Valerius Maxentius; u 278 – 28. oktoober 312) oli Vana-Rooma keiser 28. oktoobrist 306 kuni surmani 28. oktoobril 312.
Lisanimed: Herculius.
Tapeti lahingus.
Tema isa oli Maximianus.
Marcha Real

"Marcha Real" ('kuninglik marss') on Hispaania riigihümn. See on üks väheseid riigihümne, millel pole sõnu.
Hispaania riigihümn on üks vanemaid Euroopas. Selle päritolu pole teada. Esimest korda mainiti seda 1761. aastast pärinevas dokumendis "Libro de Ordenanza de los toques militares de la Infantería Española" ('Hispaania jalaväe fanfaarisignaalide määrustik'). Seda nimetati "Marcha Granadera" ('grenaderide marss'), kuid autorit ei mainitud, sest see polnud juba siis teada. Dokumendis oli ära toodud partituur. Ammust ajast läksid kuninga grenaderid selle hümni saatel võitlusse ja defileerisid kuningliku perekonna ees.
Kirjanik Hugo Kehrer väidab, et teose komponeeris Preisimaa kuningas Friedrich Suur, kuigi selle väite kasuks puuduvad tõendid. Mõned ajaloolased, sealhulgas isa Otaño, rõhutavad selle marsi ühisjooni mõningate Carlos I või Felipe II aegsete sõjaväekäiguviisidega, lähtudes hüpoteesist, et Alfonso X Targa laulus nr 42 on üks fraas praegusest Hispaania hümnist. 
1770. aastal kuulutas kuningas Carlos III "Marcha Granadera" ametlikuks "aumarsiks", mida mängiti avalikel ja tseremoniaalsetel üritustel. Varsti hakkasud hispaanlased pidama "La Marcha Granaderat" oma riigihümniks ning nimetama seda pealkirjaga "La Marcha Real" ('kuninglik marss'), sest seda mängiti alati avalikel üritustel kuningliku perekonna juuresolekul.
Teise Hispaania Vabariigi ajal (1931–1939), vahetas "Marcha Reali" riigihümnina välja "Himno de Riego". Ent Francisco Franco taastas kohe pärast kodusõja lõppu "La Marcha Reali" vana pealkirja "La Marcha Granadera" all. 
Oktoobris 1997 anti välja kuninglik dekreet, mis reguleerib "Marcha Reali" ametlikku kasutamist.
Monoteism

Monoteism on usk ainsasse, universaalsesse, kõikehõlmavasse Jumalasse.
On erinevaid monoteismi vorme, sealhulgas:
Üks monoteismi alternatiive on polüteism, mille kohaselt jumalaid on mitu. Dualismi järgi on olemas kaks sõltumatut jumalikku olendit või igavest printsiipi, millest üks on hea ja teine kuri, nagu algul zoroastrismis, kuid täielikumalt gnostilistes süsteemides, näiteks maniluses. 
Enamik monoteiste ütleksid, et monoteism on definitsiooni poolest polüteismiga ühitamatu. Polüteistlike usundite järgijad käituvad siiski sageli samamoodi nagu monoteistid. Asi on selles, et usust paljudesse jumalatesse ei tulene paljude jumalate kummardamine. Paljud polüteistid usuvad paljudesse jumalatesse, kuid kummardavad ainult ühte. Sellist praktikat nimetatakse henoteismiks. Ka polüteistlikes kultuurides on monoteistlikke teoloogiaid, näiteks mõned koolkonnad hinduismi raames, mille järgi paljud jumalad lihtsalt esindavad üheainsa aluseks oleva jumaliku väe aspekte. Üheainsa jumala kummardamine panteonist võib areneda omamoodi monoteismiks, nagu näiteks Atoni kultuse puhul Vana-Egiptuse vaarao Echnatoni valitsemise ajal. Et paljudes polüteistlikes religioonides ei ole vahe jumalate ja teiste üleloomulike olendite vahel nii järsk kui monoteismis ja puudub ka ühene hea-kurja eristus, ei ole usundite liigitamine alati nii kerge kui esmapilgul tundub.
Zoroastrismi peavad mõned uurijad kõige varasemaks monoteistlikuks vaateks, mis inimkonnas on välja kujunenud, kuigi tegemist ei ole täieliku monoteismiga, sest peajumal Ahura Mazda ei ole ainus looja. On teooriaid, mille järgi judaism jõudis oma praeguse monoteistliku arusaamani Jumalast zoroastrismi ja vanakreeka filosoofia mõjul. Enne seda peeti Jahvet üksnes hõimujumaluseks, kes hoolitses Aabrahami järeltulijate eest. See arvamus ei ole ühitatav sellega, kuidas aabrahamlikud religioonid (judaism, kristlus ja islam) ennast ise mõistavad. Need rõhutavad, et eksklusiivne monoteism (ürgmonoteism) on kogu inimkonna algne usund ning kõik teised jumalad on iidolid ja loodud olendid, keda on ekslikult hakatud jumalustena kummardama. 
Kristlik usk Kolmainsusesse on kristluse enda järgi monoteism. Samas seavad paljud judaistid, muslimid ja unitaristlikud kristlased selle küsimärgi alla. Kriitikud väidavad, et Kolmainsuse kummardamine on tegelikult triteismi vorm, hüpoteetiline ususüsteem, mille kohaselt on olemas kolm erinevat jumalat – Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Maastikuarhitektuur

Maastikuarhitektuur on valdkond, mille põhituumaks on väliruumi kujundamine. Seda kujunduseriala nimetatakse vahel ka aiakujunduseks, ent tegelikult ei piirdu see ainult privaatsete aedade, vaid ka avaliku sektori linnaruumi disainimisega. 
Kaasaegne maastikuarhitektuur pärineb 19. sajandi keskelt ning on end üles ehitanud muistsetele kujundustraditsioonidele: arhitektuuriline kujundus, aiakujundus, pargiarhitektuur, linnakujundus jne.
Terminit "maastikuarhitektuur" kasutas esimesena Gilbert Laing Meason oma raamatus "Landscape Architecture of the Great Painters of Italy", mis ilmus 1828. aastal. Selle mõistega soovis Meason edasi anda Itaalia maalikunstnike töödel nähtavat looduse ja hoonete terviklikku harmooniat. 
Kuigi mõistet "landscape architecture" kasutas esimesena G. L. Meason, siis ligilähedast terminit kasutas teadaolevalt esimesena Jean-Marie Morel, kes pakkus 1804. aastal välja prantsuskeelse termini "architecte-paysagiste", mida võiks eesti keelde tõlkida kui "maastikuarhitekt".
Andrew Jackson Downing kasutas terminit "maastikuarhitektuur" maa-arhitektuuri ("rural architecture") tähenduses.
Esimese professionaalina kasutas maastikuarhitektuuri mõistet tänapäeva tähenduses Frederick Law Olmsted.
Meka

Meka (araabia مكة "Makkah", ka مكة المكرمة "Makkat al-Mukarramah") on linn Saudi Araabia läänepiirkonnas Meka provintsis, muslimite püha linn. Mekasse võivad siseneda ainult muslimid. 
Muslimitele on palverännak (hadž) Mekasse üks islami nn viiest sambast. Iga muslim peab, kui tal on võimalik, sooritama elus vähemalt ühe korra palverännaku Mekasse.
Elanikke 1 179 200 (2004).
Palverännakud Mekasse.
Palverännakute keskpunktiks Mekas on Masjid al-Ḥarāmi mošees asuv Kaaba, mille islami arhitektuuri kõige pühama ehitisena rajasid pärimuse kohaselt Aabraham ja tema poeg Ismael. Palverändurite rituaalide hulka kuulub seitsmekordne käimine ümber Kaaba, musta kivi suudlemine ja joomine Zemzemi kaevust. 
Hadži ajal käivad palverändurid ära ka Arafati mäel ja loobivad Mina külas seitse sümboolset kivi Saatanat kujutava samba pihta.
Kõik muslimid, kus tahes nad ka ei asuks, palvetavad viis korda päevas Mekas asuva Kaaba poole.
Intsidendid Mekas.
Hadž on kuulus kui maailma suurim iga-aastane rahvakogunemine. Kuna sel ajal saabub Mekasse tihtipeale korraga enam kui 2 miljonit palverändurit, pole harvad õnnetused, surmajuhtumid ja isegi enam kui 100 hukkunuga intsidendid. Kõige enam õnnetusi juhtub tavaliselt saatanasammaste (Jamrah al-Aqaba) loopimisel.
Mütoloogia

Mütoloogia on ajaloolises ja kultuurilises kontekstis moodustunud müütide kogum. Mütoloogia kujuneb pärimusest, mille tähendusrikkamad osad ehk müüdid hakkavad omavahel suhestudes, põimudes ja liitudes moodustama tervikut. Elav mütoloogia on oma kujunemiskeskkonnas püha, tal on tõe väärtus ja korrastav-juhendav-reguleeriv funktsioon oma kultuuri jaoks. Mütoloogiat on peetud teaduse eelkäijaks. Erinevalt teadusest ei pea mütoloogia olema seesmiselt loogiline ega rangelt kontrollitav. Mütoloogia on tihedalt seotud inimeste uskumuste ja religiooniga. Selles avaldub nende maailmapilt.
Mütoloogia on teadus müütidest. Mütoloogia uurib müütide ja mütoloogiate kujunemist, nende arhetüüpe, omavahelisi suhteid, tähendusi ja tõlgendusi. Olulisel kohal on mütoloogia kui teaduse jaoks olnud müütide tekkepõhjused ning nende vastavused reaalsete ajalooliste sündmuste või nähtustega. Põhjalikult on uuritud ka müütide funktsioone ja tähendusi, nende struktuure, rändeid, seoseid psüühikaga jpm.
Terminoloogia.
Folkloristika.
Mütoloogia ja folkloristika uurimisvaldkonnad on suuresti kattuvad, kuid on olulisi erinevusi. Folkloori (ja folkloristika) valdkond kuuluvad ka sellised pärimuslikud tekstid, mis mütoloogiale huvi ei paku, kuna ei sisalda müüti (tähendusrikast osa). Näiteks lihtsad sõnamängulised mõistatused ("Milline kõrv ei kuule? - Tassikõrv!") jmt. Mütoloogia omakorda uurib aga ka selliseid valdkondi, mis folkloristikast kaugele jäävad: müütide tähendused, funktsioonid, struktuurid jne.
Teoloogia.
Mütoloogia ja teoloogia (usuteaduse) valdkonnad on samuti osaliselt kattuvad. Siiski, teoloogia valdkonnast jäävad välja need müüdid, mis ei ole otseselt usundilised (näiteks kõikvõimalikud vandenõuteooriad jmt). Samas, mütoloogia valdkonda ei kuulu paljud religioonispetsiifilised teemad nagu kirikulugu, liturgika jne. Kuid võib olla ka uuringuid, mis hõlmavad kõiki kolme valdkonda (James Frazeri "Vana Testamendi folkloor" jmt.)
Mustafa Kemal Atatürk

 
Mustafa Kemal Atatürk ( 1881 Selânik – 10. november 1938 İstanbul) oli Türgi Vabariigi rajaja ning esimene president.
Lapsepõlv ja noorus.
Ta sündis 1881. aastal Selânikis (tänapäeval Thessaloníki), mis tollal kuulus Osmanite riigi võimu alla. 
Talle pandi nimeks Mustafa. Tema vanemad olid puidukaupmees Ali Rıza Efendi ja Zübeyde Hanım (Efendi ja Hanım on tiitlid, mis tähendavad umbes 'isand' ja 'emand').
Mustafa kaotas oma isa varajases lapsepõlves ja täisealiseks saamiseni kasvatas teda ema. Alghariduse sai ta Semsi Effendi koolis Thessaloníkis. See oli linna esimene erakool, mis andis kaasaegset haridust. Ent kui isa suri, asus Mustafa koos emaga elama onu juurde maale ning ta pidi sellest koolist lahkuma.
Mustafala meeldis maaelu ja ta tegi meelsasti maatöid. Kuna ema hakkas poja hariduse pärast muret tundma, siis otsustati, et Mustafa peaks elama koos ema õega Thessaloníkis ja seal ka koolis käima.
Ta astus Riigi Ettevalmistuskooli ("Mülkiye Rüştiyesi") Thessaloníkis. Kord kakles Mustafa tundide ajal teise poisiga. Õpetaja, kelle nimi oli Kaymak Hafız, peksis Mustafad selle eest, kuni poiss oli kaetud sinikatega. Tädi, kes oli niigi vastu poisi kooliskäimisele, võttis ta kohe sellest koolist ära.
Mustafa tahtis siis astuda sõjakooli. Kuid ema keelas tal sinna astuda, sest teda hirmutas mõte, et pojast saab sõdur. Mustafa tegi sisseastumiseksamid salaja. Kui ema sellest teada sai, oli juba hilja. See oli aastal 1893.
Uues koolis tundis Mustafa erilist huvi matemaatika vastu. Tal oli kombeks koostada õpetajale kirjalikus vormis küsimusi. Õpetaja vastas neile samuti kirjalikult. Ka õpetaja nimi oli Mustafa. Ta tegi poisile ettepaneku, et too võtaks endale nimeks "Mustafa Kemal" ("kemal" tähendab türgi keeles 'täiuslikkust'), et nad saaksid teineteist eristada (perekonnanimesid tollal Türgis ei olnud). Poiss hakkaski end nõnda kutsuma. 
Aastal 1895, pärast algastme sõjakooli lõpetamist Thessaloníkis, läks Mustafa Kemal edasi õppima keskastme sõjakooli ("Askeri Rüştiye") Monastiris. Ka seal ei olnud tal matemaatikaga raskusi, küll aga valmistas raskust prantsuse keel, milles ta oli maha jäänud, ning prantsuse keele õpetaja tegi talle etteheiteid.
Kemalism.
Atatürki reformide taga peituv filosoofia on tuntud kemalismi nime all. Veebruaris 1937 kirjutas ta Türgi Vabariigi konstitutsiooni teise artiklisse:
Esimesed neli printsiipi väljendasid riigi uue poliitilise elu aluseid ja kahel viimasel põhinesid Atatürki reformid.
Suhted Eestiga.
Tema ametiajal, 1. detsembril 1924, sõlmiti Sõprusleping Eesti ja Türgi vahel, mis jõustus 25. detsembril 1927.
Mälestuse jäädvustamine.
Atatürk on maetud Ankaras asuvasse mausoleumi.
Montenegro monarhide loend

Montenegro (Zeta) territoorium oli keskajal Serbia kuningriigi koosseisus. Kui Serbia kuningas Stefan Dušan 1355 suri, sai Montenegro iseseisvaks.
Balšićite dünastia.
1421 suri dünastia välja. 
Crnojevićite dünastia.
1516 lahkus Ðurđe IV Veneetsiasse. Montenegro vürsti koht muutus valitavaks. Tavaliselt omandas selle Montenegro piiskop.
Petrović-Njegušite dünastia.
Nende tiitliks oli valitseja ("vladika" ehk piiskopvürst)
Montenegro lipp

Montenegro lipu kinnitas Montenegro Vabariigi Skupština 12. juulil 2004 ning see kehtib alates 15. juulist 2004. 
Lipu kujunduse eeskujuks on 19. sajandil kasutusel olnud lipp. Lipp on punane plagu, mille keskel on kujutatud uut Montenegro riigivappi, mis on Montenegrot valitsenud Petrovićide dünastia vapi kuningas Nikola I aegne variant. Lippu raamib 1/20 kõrguse laiune kuldne äär. Vapp lipu keskel võtab enda alla 2/3 lipu kõrgusest. 
Lipu külgede suhe on 1/2. 
Tegemist on Nikola I aegse lipuga, millelt on eemaldatud nimetähed "НІ".
Varasemad lipud.
Montenegro vürstiriigi ajal (1910. aastani) kasutati kõige rohkem lippu, millel oli kuldne äär ning mille keskel oli kuldne Püha Jüri rist.
Montenegro lipuna kasutati ka horisontaalsete triipudega puna-sini-valget trikoloori, mille keskel oli kuninglik kotkas. Lipu värvid sümboliseerisid slaavi ühtsust (panslaavi värvid) ning kujutasid ühtlasi rahvarõivaste värve. 
Jugoslaavia Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi liiduvabariigi Montenegro (Tšernogooria) Sotsialistliku Vabariigi lipp oli samasugune nagu Serbia Sotsialistliku Vabariigi lipp. Lipul olid horisontaalsete triipudena slaavi rahvusvärvid. Lipu keskel oli kuldsete äärtega punane viisnurk. 
Pärast Montenegro presidendi Milo Đukanovići ametissevalimist võeti 1993 kasutusele horisontaalsete triipudega punane-helesinine-valge trikoloor proportsioonidega 1:3. See lipp oli kasutusel 2004. aastani.
Marko Radulović

Marko Radulović (15. detsember 1866 Montenegro, Pazici küla – 2. november 1932) oli Montenegro kohtunik ja riigimees. 
Ta lõpetas põhikooli Zdrebaoniki kloostris, kolm klassi keskkooli Belgradis, kolm klassi Zajecaris (Serbia) ja õigusteaduskonna Belgradis 1892.
Ta oli Montenegro justiitsministri assistent ning vastutas suhete eest kohtuorganite ja justiitsadministratsiooniga 1893–1896, Danilovgradi piirkonnakohtu president 1896–1903, Podgorica regionaalkohtu president 1903–1905, Podgorica parlamendi liige 1905–1906, pea- ja välisminister 11. novembrist 1906 19. jaanuarini 1907. Ta avas Cetinjes 1910 õigusbüroo, oli ülemkohtu liige alates 1913, justiitsminister ja haridusministri esindaja 20. detsembrist 1915 29. aprillini 1916. 1916 interneeriti ta Ungarisse ja Alam-Austriasse, kust naasis 1918. 1919–1924 oli ta advokaat ja Radikaalse Partei liige, alates 14. oktoobrist 1924 Podgorica Ülemkohtu president. Ta valiti senaatoriks 3. jaanuaril 1932 ja 3. veebruaril 1935.
Mao Zedong

Mao Zedong [] (26. detsember 1893 Shaoshan – 9. september 1976 Peking) oli Hiina Kommunistliku Partei juht alates 1935. aastast kuni oma surmani 1976. aastal.
Tema juhtimisel sai Hiina kodusõja järel kommunistlik partei võimu suurema osa Hiina üle, samuti aga kritiseeritakse tema poliitikat, sealhulgas majanduspoliitikat. Mao kuulutas Hiina Rahvavabariigi välja 1.oktoobril 1949 Pekingis. 
Vaatamata kriitikale on Mao Hiinas siiani väga populaarne. Tema saavutuste hulka arvatakse tasuta haridus ja arstiabi ning tagatud töö. Samas oli Mao eksperimentaalsete programmide ("Suur hüpe" ja kultuurirevolutsioon) ebaõnnestumisel suur kahju kultuurile, ühiskonnale ja majandusele ning näljahädade tõttu hukkus palju inimesi. Alates sellest, kui pärast Mao surma 1976. aastal sai Hiina Rahvavabariigi juhiks Deng Xiaoping, on enamik Mao reforme hukka mõistetud. Tema sotsiaalpoliitiline suund on hüljatud liberaalsemate ja pragmaatilisemate majandusreformide kasuks.
Mao oli radikaal ja dogmaatik ning romantik ja suur unistaja. Tema sotsiaal-poliitilised otsused põhinesid moraalsetel ja ideoloogilistel kavatsustel, mitte tegelikel tulemustel. Mao hoolis vähe inimeste heaolust, kuid oli paljude silmis karismaatiline liider.
Hiina kodusõja võitmise ja Hiina Rahvavabariigi rajamise tõttu sai Hiina Kommunistlikust Parteist tema võimu ajal Mandri-Hiina juhtiv partei. Mandri-Hiinas peetakse Mao suurimaks teeneks välismaise mõjuta ühendatud Hiina riigi rajamist esimest korda pärast oopiumisõdu. Kritiseeritakse aga tema majandust laostavat poliitikat pärast võimu kindlustamist.
Nimi.
"Mao Zedong" on "pinyin"'i nimekuju (toonimärkidega Máo Zédōng). Traditsioonilises hiina kirjas on see 毛澤東, lihtsustatud hiina kirjas 毛泽东 ning Wade-Gilesi transliteratsioonis Mao Tse-tung. Tema viisakusnimi oli Runzhi ("Rùnzhī"; 润芝).
Mõnikord kasutatakse Mao kohta nime Neli Suurt: Suur Õpetaja, Suur Juht, Suur Ülemjuhataja, Suur Tüürimees (伟大导师，伟大领袖，伟大统帅，伟大舵手), sest paljud hiinlased austasid ja austavad teda praegugi jumalasarnase tegelasena, paljuski nagu dünastiate rajajaid minevikus.
Läänes on nime kasutatud tiitliga "esimees Mao".
Lapsepõlv ja noorpõlv.
Mao Zedong sündis 1893. aastal Hunani provintsis praeguse Xiangtan Shi alal Shaoshanis mõõdukalt jõuka talupoja perekonnas. Tema emakeel oli "xiang"'i hiina keel.
Perekond.
Tema teine abikaasa oli Yang Kaihui. Nende kooselu lõppes 1927. aastal. Neil sündisid pojad Mao Anying ja Mao Anqing. Kolmas poeg oli Mao Anlong.
Tema kolmas abikaasa on He Zizhen. Neil sündisid lapsed Jinhua, Xiao Mao (Väike Mao) ja tütar Jiaojiao (hilisem nimi Li Min). Lisaks oli neil kohe pärast sündi surnud poeg ja varsti pärast sündi surnud tütar ning Moskvas surnud Ljova. Neil sündis ka poeg Mao Anhong. 
Tema neljas abikaasa oli Jiang Qing (abiellusid 1938). Neil sündis Li Na. Enne teda sündis tütar Li Min.
Masoovia vojevoodkond

Masoovia vojevoodkond on nii pindalalt kui ka rahvaarvult suurim Poola vojevoodkond.
Haldusjaotus.
Vojevoodkond jaguneb viieks maakonna õigustega linnaks:
ning 37 maakonnaks:
Metamorfoosid

"Metamorfoosid" ("Metamorphoses") on Ovidiuse luuleteos, mis sisaldab lugusid põhiliselt vanakreeka mütoloogiast. Igas loos leiab aset mingi muundumine ehk metamorfoos. 
"Metamorfoosid" on ka Apuleiuse raamatu "Kuldne eesel" teine pealkiri.
Moraalirelativism

Moraalirelativism ehk eetiline relativism on relativismi variant, mille kohaselt moraalistandardid ei ole absoluutsed, vaid tulenevad sotsiaalsetest tavadest ja teistest allikatest. See filosoofiline positsioon ulatub tagasi vähemalt Protagoraseni, kelle järgi "inimene on kõikide asjade mõõt". Tänapäeva tõlgenduses võiks see tähendada, et asjad on olemas üksnes neid vaatlevate inimeste kontekstis. 
Moraalirelativism vastandub moraaliabsolutismile, mis näeb moraali determineerituna inimese absoluutse loomuse poolt (John Rawls) või selliste välisallikate poolt nagu jumalused (paljud religioonid) või universum ise (objektivism). Need kes usuvad moraaliabsoluutidesse, on moraalirelativismi suhtes sageli väga kriitilised ning mõnikord isegi samastavad seda ebamoraalsusega. 
Moraalirelativismi on mõnikord vastandatud etnotsentrismile. On väidetud et ühe ühiskonna liikmete üle otsustamine teise ühiskonna moraalistandardite alusel on etnotsentrismi vorm. Mõned moraalirelativistid väidavad, et inimeste üle tohib kohut mõista ainult lähtudes nende enda ühiskonna kommetest. (Analoogiliselt väidavad sageli ajaloolased, et ajalooliste isikute üle ei tohi kohut mõista tänapäeva standardite alusel, vaid ainult nende enda aja kontekstis.) Teised moraalirelativistid väidavad, et kuna moraalikoodeksid on eri ühiskondades erinevad, siis saab ühiskondade vaheliselt moraaliasjade üle otsustada üksnes lähtudes "ühiselt pinnalt". 
Sellise vaate (mida tuntakse ka kultuurirelativismi nime all) üks järelm seisneb printsiibis, et iga otsustus ühiskonna kui terviku poolt on kehtetu: indiviidide üle mõistetakse kohut nende enda ühiskonna standardite alusel; ühiskondadel endil ei ole laiemat konteksti, milles otsustus oleks kas või mõttekaski. See on moraalirelativistide ja moraaliabsolutistide vahelise konflikti üks allikas, sest absolutist väidaks, et saab kohut mõista terve ühiskonna üle selle eest, et ta aktsepteerib mõnd "ebamoraalset" praktikat, näiteks orjapidamist. Sellised otsustused ei ole relativismiga kooskõlas, kuigi praktikas relativistid siiski sageli sääraseid otsustusi teevad (näiteks relativist hakkab vaevalt orjapidamist relativistlike argumentidega kaitsma). 
Teine moraalirelativismi vorm on emotivism, mis rõhutab, et inimesed otsustavad moraali üle omaenda emotsioonide ja tunnete alusel. Universism väidab, et ainult mingit tegu toime panevad või sellest otseselt mõjutatud indiviidid võivad teha otsustusi selle kohta, kas see tegu on lõppkokkuvõttes õige või väär. Need otsustused võivad põhineda mõistusel, kogemusel või emotsioonidel. 
David Hume ei olnud moraalirelativist, sest uskus inimloomuse ühetaolisust, kuid mõned emotivismile sarnased printsiibid teoses "Enquiry Concerning the Principles of Morals" (1751) võivad olla mõjutanud hilisemat relativismi.