Turism

Turism on reisimine meelelahutuseks või huviväärsustega tutvumiseks. See ei hõlma reisimist alalisest elukohast alalisse töö- või õppimiskohta ning muudesse igapäevase elutegevusega seotud kohtadesse.
Mõned turismi definitsioonid lisavad piirava tingimusena, et turismireisi sihtkoht peab olema reisija alalisest asukohast vähemalt 80 km kaugusel, sihtkohas viibimise kestus peab jääma alla aasta ja reisi eesmärgiks olevad tegevused ei tohi olla sihtkohas tasustatud. Vahel eristatakse vähemalt üht ööbimist sisaldavaid ja ühepäevaseid turismireise.
Turismi harrastavat ehk reisivat inimest nimetatakse turistiks. Maailma Turismiorganisatsioon määratleb turiste inimestena, kes "reisivad väljaspool nende tavapärast elukeskkonda jäävatesse kohtadesse kauemaks kui 24 tunniks, kuid mitte kauemaks kui aastaks puhkuse, äri või muudel eesmärkidel, mis pole seotud külastatavas paigas tasustatava tegevusega".
Sihtkoha järgi võib turismi jagada sise- ja välisturismiks: esimene hõlmab reisimist ühe riigi piires, teine rahvusvahelisi reise.
Turismist on saanud kogu maailmas populaarne puhkuseviis. 2010. aastal reisis maailmas ühest paigast teise üle 940 miljoni rahvusvahelise turisti, mida on 6,6% rohkem kui 2009. aastal. Rahvusvahelise turismi käive kasvas 2010. aastal 693 miljardi euroni. 2000. aastate lõpu majanduslanguse tõttu vähenes nõudlus rahvusvaheliste reiside järele järsult ja põhjapoolkera suvekuudel vähenes rahvusvaheliste turismireiside arvu kasv 2%-ni. Langustendents tugevnes 2009. aastal ja teravnes mõnes riigis 2009. aasta gripipandeemia mõjul veelgi, nii et 2009. aastal vähenes rahvusvaheline turism 4% ehk 880 miljoni reisini ning käive langes hinnanguliselt 6%. 
Turism on eluliselt tähtis näiteks Prantsusmaa, Egiptuse, Kreeka, USA, Hispaania, Itaalia ja Tai majandusele. Samuti on see oluline saareriikidele, nagu Bahama, Fidži, Maldiivid, Filipiinid ja Seišellid, kuna turismisektori teenused ja kaubad toovad neile raha ja ettevõtetes on arvukalt turismiga seotud töökohti. Turism kui majandusharu hõlmab ja seob mitmesuguseid teenuseid nagu transport, majutus, toitlustamine, suveniirid, ekskursioonid, kultuuriüritused ja meelelahutus.
Turismiga seotud inimtegevust uurib turismigeograafia.
Gustav Vilbaste soovitas turismi eestikeelseks vasteks terminit "huviränd".
Turismi ajalugu.
Inimajaloo algusest saati on inimesed eri eesmärkidel maailmas ringi rännanud. Antiikajal reisisid ühiskonna rikkamad liikmed puhkuse, lõbu- või teadmistejanu nimel teistesse piirkondadesse. Vana-Rooma ülikud külastasid Vahemere piirkonna kuurorte Baiaes, Pompeis ja Hierapolises, filosoofid võtsid ette retki Aleksandriasse ja Lähis-Ida iidsetesse templitesse.
Enne rongiliikluse väljaarenemist oli tänapäevase turismi eelkäija nn Grand Tour 17.–19. sajandil, mil Suurbritannia ja Põhja-Euroopa kõrgklassi haritud noormeeste seas oli levinud käia retkedel üle terve Euroopa. Retked võisid kesta aastaid ja neid nähti ülikoolijärgse haridustee ühe etapina. Reisi eesmärk oli tutvuda antiik- ja renessansskultuuri pärandite ning Mandri-Euroopa aristokraatlike kommetega. Kujunesid tüüpilised reisiplaanid, "kohustuslik" oli aega veeta Pariisis, Šveitsis ja Itaalia linnades. Oma muljed jäädvustati reisikirjades, millest mõned said hiljem kodumaal müügihittideks.
Tööstusrevolutsioon tõi endaga kaasa raudteedevõrgu rajamise, mis esimest korda ajaloos võimaldas pikemaid reise ette võtta ka kesk- ja hiljem alamklassi liikmetel. Suurbritannias toimusid muudatused kõige varem. Esimene ametlik reisifirma Cox &amp; Kings loodi 1758. aastal. Reisiagentuuride ja massiturismi pioneer oli Thomas Cook, kes 1841. aastal hakkas esimesena korraldama ekskursioone. Osavõtt maksis ühe šillingi ning sisaldas rongipiletit ning sõidu kestel sööki ja muusikat. Cookil olid sõlmitud lepingud rongifirmadega, kes maksid talle vastutasuks sõitjate eest osa piletitulust. 1855. aastal korraldas ta esimese ekskursiooni võõrsile, kui viis Pariisi maailmanäituse puhul grupi Leicesterist Calais’sse. Järgmistel aastatel hakkas ta juba üleeuroopalisi reise korraldama.
Maailma esimene kruiisilaev Prinzessin Victoria Luise ehitati Hamburgis 1900. aastal.
Turismi liigid.
Massiturism.
Massiturismi laiast levikust hoolimata puudub sellel siiani üheselt kokkulepitud definitsioon, kuid seda iseloomustavad korduvad omadused:
Massiturismi sihtkohad on tihti troopilised ja rannikuäärsed piirkonnad. Põhjaameeriklaste seas on populaarsed Hawaii, Florida ja Kariibi mere saared, eurooplaste seas Vahemere rannik ja Kanaari saared ning mõlema seas Kagu-Aasia riigid, nagu Tai, Indoneesia ja Filipiinid.
Taliturism.
Taliturismi hälliks peetakse Sankt Moritzit Šveitsis, kus 1865. aastal jäi osa hotelle esimest korda avatuks ka talvel. Taliturismi peamised sihtkohad asuvad mägedes ja põhjapoolkera kõrgematel laiuskraadidel, kus külmal ajal või aasta läbi on lumine. Taliturism on tihti seotud spordiga, populaarsed on mäe- ja murdmaasuusatamine, uisutamine, kelgutamine ning lumelaua- ja mootorsaanisõit. Mõni kuurort pakub ka võimalust sõita hobusaani ja koerterakendiga. Detsembris kasvab jõuluteemaliste reiside arv jõuluvana töökodadesse Põhjamaades ja Põhja-Ameerikas. Kliima soojenemise tõttu mõnes piirkonnas lumikatte paksus ja kestus väheneb, mis kahandab seal turistide arvu ja taliturismiettevõtete sissetulekut
Eestis asuvad peamised taliturismi sihtkohad Otepää, Haanja ja Karula kõrgustikul ning Ida- ja Lääne-Virumaal. Minevikus olid talviti enamasti avatud ka jääteed mandri ja saarte vahel.
Loodusturism.
Loodusturism on üks maaturismi vorme, selle käigus käiakse loodusretkedel ja -vaatlustel. Ökoturism on keskkonnahoidlik ja sotsiaalselt vastutustundlik turism, mis toetab nii kohalikku majandust kui ka looduskaitset kaitsealadel ning samas harib turisti kohaliku looduse ja kultuuri alal.
Kultuuriturism.
Kultuuriturism on kultuuriväärtustega tutvumisele keskenduv reisimine.
Meditsiiniturism.
Meditsiiniturismi korral lähevad arenenud maade elanikud riikidesse, kus teatud terviseprotseduurid on lähteriigi omadest odavamad või lühema ooteajaga. Seepärast erineb meditsiiniturism olukorrast, kus vähem arenenud piirkondade elanikud reisivad arenenud riikidesse arstiabi järele, mis nende kodukohas ei ole kättesaadav. Meditsiiniturismi peamised lähteriigid on USA, Suurbritannia ja Lääne-Euroopa riigid, sihtriigid Kesk- ja Lõuna-Ameerika, Ida-Euroopa ning Lõuna- ja Kagu-Aasia maad. Populaarsed on ilukirurgia ja viljakusravi protseduurid ning muud keerulised operatsioonid, näiteks liigese-, südame- ja hambakirurgia. Meditsiiniturism vähem arenenud riikidesse võib kaasa tuua ohte. Patsient võib ebahügieeniliste tingimuste tõttu nakatuda haigustesse või saada muid tüsistusi, võib tekkida ka juriidilisi probleeme. Üks raviturismi alavorme on spaaturism.
Religiooniturism.
Religiooniturism võetakse ette usulistel või moraalsetel põhjustel, selle alla kuuluvad palverännakud pühadesse linnadesse ja teistesse pühapaikadesse, misjonitöö, kloostrites viibimine ja usuteemalised kokkutulekud. Religiooniturismi ajalugu ulatub antiikaega, selle sihtkohad ja tähtsus erinevad religiooniti. Kristlaste palverännakud on seotud Jeesus Kristuse ja pühakute sünni-, elu- ja surmapaikadega ning paavsti elupaigaga Vatikanis. Moslemitel on kombeks vähemalt kord elus ette võtta hadž ehk palverännak Mekasse.
Kristlike palverändurite sihtkohad keskaegses Eestis olid Pirita klooster, Tallinna toomkirik, Vastseliina linnusekabel ja Padise klooster, aga neist tuntuim oli Vastseliina.
Üritusturism.
Üritusturism on reisimine kindla ürituse toimumiskohta ja seejärel osalemine üritusel pealtvaataja, esineja või meeskonna liikmena. Seda liigitatakse sageli kultuuriturismi alaliigiks, aga kuna üritusturism pole seotud ainult kultuuriüritustega, siis võib seda siduda ka näiteks spordi- ja äriturismiga.
Nišiturism.
Nišiturismi näiteid:
Turismiatraktsioonid.
Turismiatraktsioonideks nimetatakse kohale omaseid omadusi või objekte, mis meelitavad inimesi seda kohta külastama. Külastuse eesmärk on tavaliselt näha atraktsiooni, teha kindlat tegevust või saada mingi kogemus. Mõni atraktsioon on justkui iseenesest tõmbetegur, näiteks looduskaunid kohad või ajaloolise taustaga paigad, millele on omistatud huvipakkuv tähendus.
Turismiatraktsioonid võib jagada neljaks:
Peaaegu kõigest on võimalik kujundada turismiatraktsioon, kuid mitte kõigil pole võrdseid võimalusi. Ühtede tõmbetegurid kaaluvad üles teiste omad. Prominentsed atraktsioonid on näiteks Eiffeli torn ja Suur Hiina müür.
Kultuuri mõju turismile.
Kultuur avaldab turismile nii head kui ka halba mõju. Sotsiaalne ja kultuuriline mõju tekitab kohalike elanike hulgas sotsiaalseid muutusi, infrastruktuur areneb ja elustiil muutub.
Positiivne mõju.
Selleks et säilitada pärandit, investeeritakse raha turismi suurendamisse. Samuti täiustatakse taristut ja säilitatakse kohalikke objekte, mis on vajalikud hariduse ja vaba aja veetmise jaoks. Kohalikele elanikele korraldatakse üritusi. Kohalikud suhtlevad turistidega ja tänu sellele tekivad eri rahvuste vahele kontaktid.
Negatiivne mõju.
Infrastruktuur ei suuda alati toime tulla turistide arvu kiire kasvuga. Selle tagajärg on ülerahvastatus. Turistid võivad häirida kohalike elanike elu ja tavasid, tekitades müra, segadust ja rahutust. Kui kultuurid segunevad ehk kohalikud kopeerivad teise kultuuri tavasid, võib see nõrgendada ja pisendada usulisi väärtusi.
Kultuuriüritused ja -objektid.
Tänapäeval on kunstil inimeste reisima meelitamises suur roll. Euroopa riikides külastatakse muusikale, teatrietendusi, balletti ja ooperit. Muuseumid on kodanike ja turistide jaoks peamised ja kättesaadavaimad sihtkohad. Euroopas on seitse muuseumi, millel on suur osatähtsus, ning enamik nendest paikneb Pariisis ja Londonis. Viimastel aastakümnetel on Euroopa linnadest, näiteks Bilbaost, Berliinist, Amsterdamist ja Kopenhaagenist, saanud loomingulised keskused. Kultuur mõjutab linna kinnisvara väärtust, muutudes kultuurilise uuenemise strateegiate peamiseks elemendiks.
Näiteks Eestis muutus populaarseks Rotermanni kvartali arhitektuur. Turistid käivad sageli Kumu kunstimuuseumis. Eesti teatrikunstis on esile kerkinud teater NO99. Rahvamuusika on teinud läbi teatava taassünni. Näiteks korraldatakse Viljandi pärimusmuusika festivali ning kõige suurem ja tähtsam on rahvamuusikaüritus on laulupidu.
Turismi mõju.
Positiivne mõju.
Turism aitab luua uusi töökohti nii otseselt, luues neid turiste teenindavale personalile, kui ka kaudselt jaemüügisektorit ja transpordisektorit kasvatades. Turistide jaoks loodud taristut, näiteks kaubanduskeskusi, lõbustusasutusi ja transpordisõlmi, saavad kasutada ka kohalikud. Maapiirkondades aitab turism väikeettevõteid luua. Turistidelt laekub kohalikku majandusse makse, mida kasutatakse vähem arenenud piirkondades koolide ja haiglate ehitamiseks.
Mõõduka mahuga turism aitab kohalikel käsitöövormidel, tavadel ja kultuuriüritustel säilida, kuna elanikud hakkavad teadvustama oma erilisust ja atraktiivsust. Kohalik kultuurimaastik võib isegi rikastuda kokkupuutel teiste maailmavaadetega.
Loodus- ja ökoturism aitavad tõmmata tähelepanu loodusrikkuste kaitse vajadusele, näidates nende väärtust puutumata kujul. Mitmel juhul võib loodusobjektide rahaline väärtus turismi tõmbeallikana ületada selle objekti loodusvarade kasutuselevõtust saadava tulu.
Probleemid.
Turismiga kaasneb siiski ka pahupool, milleks on õhu- ja veesaaste, liiklusummikud, erosioon, elupaikade ja liikide hävimine jne.
Kliimamuutuste ja turismi vahekord on olnud loodus- ja inimgeograafiat ühendav teema. Fookus on peamiselt kliimamuutustel ja riskiohus keskkondadel, nagu märgalad ja polaarpiirkonnad. Kliimamuutustest rääkides käsitletakse turismiga seotud aspekte:
Turismimajanduse negatiivsest küljest võib esile tuua nn lekkeefekti, mille tagajärjel viiakse suur osa turismitulust sihtriigist välja. Selle põhjuseid on mitu, alates välismaise päritoluga majutusasutustest ja reisiagentuuridest kuni reklaamikuludeni ja vajaduseni turistide tarbeks tooraineid sisse tarnida. Et turiste kohale meelitama hakata, on enne tarvis arendada kohalikku taristut, mis vaestes piirkondades võib tähendada kohalike elanike maksuraha kasutamist või kulukaid välisinvesteeringuid. Uuringud on näidanud, et ligikaudu 70% turistide Tais kulutatust ei jää lekkeefekti tõttu sihtriiki. Turismi abil loodud töökohad on tihti madala palgaga ja hooajalised, samas võib turism kergitada toodete, teenuste ja kinnisvara hinda kohalike jaoks.
Massiturism võib avaldada kahjulikku mõju kohalikule identiteedile. Turistide käitumise tagajärjel võivad tekkida ummikud, müra- ja saastatuse probleemid. Kohalikud elanikud võidakse isegi turismipiirkondadest välja tõrjuda.
Liialt intensiivne turism avaldab survet piirkonna ressurssidele, näiteks veele, kütusele, toormaterjalidele ja toidule, kuna need kuluvad külastajate tarbeks. Üks turist võib keskmiselt päeva jooksul kulutada samasuguse koguse vett, millest arengumaa talupojal piisaks 100 päeva riisi kasvatamiseks. Ühe golfiväljaku ülalpidamiseks vajalik vesi kataks 10 000 elanikuga linna veevajaduse. Reisijate transport pika maa taha paiskab atmosfääri süsinikdioksiidi ja muid saasteühendeid. Turistide avaldatav koormus võib lõpuks kahjustada turismi tõmbeallikat ennast, näiteks sukeldujad võivad kahjustada korallriffe.
Massiturismivastased meeleavaldused ja massiturismi tõkestusmeetmed.
Massiturismi tõttu on mõnes populaarses kohas saanud loodus kannatada ja eluruumide hinnad on muutunud kohalike elanike jaoks liiga kõrgeks, samuti pole turismi suurenemine toonud kaasa väidetavat tarbimise ja majanduse kasvu, küll aga kohalike elutingimuste halvenemise. 
2024. aastal toimus Lõuna-Euroopas, näiteks Mallorcal ja Barcelonas, massiturismivastaseid meeleavaldusi. Turismi tohutu kasv võib olla seotud mitme teguriga: odavad lennupiletid, ühismeedia, majandusliku heaolu kasv, külaliskorterid ja vähene reguleeritus.
Veneetsias kehtestati turismimaks, sama tehti Balil ja seda kaalub ka Šveitsi küla Lauterbrunnen. Jaapani asulasse Fujikawaguchikosse, kust avaneb vaade Fuji mäele, püstitati vaadet piirav tara, kuna turistid tekitasid prügi, käisid eramaadel ja muutsid parkimisolud keeruliseks.
Turism Eestis.
Eestit külastas 2015. aastal 6 miljonit välisturisti, varasema aastaga võrreldes 7% vähem. Umbes pooled turistidest veetsid Eestis vaid ühe päeva, ülejäänud viibisid pikemalt. Peamiselt saabuvad külastajad Eestisse Soomest, Venemaalt ja Lätist, veidi vähem Saksamaalt, Rootsist ja Leedust. Hoogsalt on kasvanud turistide arv Aasia riikidest, nagu Jaapan, Lõuna-Korea ja Hiina.
Kõige populaarsem turismipiirkond Eestis on Pärnu, kus on turismi intensiivsus isegi suurem kui tuntud turismiriikides Maltal ja Horvaatias. Lääne-Eesti turismimagnet on ka Saaremaa. Eesti turismile on siiski omane tugev hooajalisus, kuna peamiselt külastatakse Eestit suvel. Turismi intensiivsus on Eesti keskmisest suurem viies maakonnas: Pärnu, Saare, Lääne, Valga ja Harju maakonnas. Ülejäänud kümnes maakonnas jääb intensiivsus keskmisele alla. Kogu Eesti turismi intensiivsuse näitaja on 4 (iga elaniku kohta neli majutusasutuses ööbitud ööd), mis jääb alla Euroopa Liidu keskmisele (5).