tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fraktsioneeriv destillatsioon

Fraktsioneeriv destillatsioon on destillatsioonimeetod mõõdukalt erinevate keemistemperatuuridega vedelike lahutamiseks kasutades fraktsioneerimiskolonni (destillatsioonikolonni), milles toimub korduv aurustumine ja kondensatsioon.
Kui komponentide keemistemperatuurid ei erine piisavalt, siis ei õnnestu segu lahutada lihtdestillatsiooni abil. Fraktsioneeriva destillatsiooni puhul on laboratoorsetes seadmetes kasutusel deflegmaator (väike fraktsioneerimiskolonn), mis asetatakse destillatsioonikolvi peale.
Vedelike segu keemisel moodustuv aur on samuti komponentide segu. Fraktsioneerivas kolonnis aur jahtub, kondenseerub ja aurustub uuesti kooskõlas Raoult’i seadusega. Iga kondensatsiooni-aurustumise tsükliga aurufaas rikastub kergemaltkeeva komponendiga. Kolonni suur sisepind suurendab nende tsüklite arvu ja sellega parandab lahutamist. Seega kolonni allosas saavutab ülekaalu kõrgemaltkeev ja ülaosas kergemini keev komponent.
Kõige sagedamini kasutatakse nn. kuuskdeflegmaatorit (Vigreux kolonn). Joonisel on kolonn kujutatud destillatsioonikolvi peal koos pealisega. Suure sisepinna tõttu toimub deflegmaatoris aurude osaline kondenseerumine ning täielikum tasakaal allavoolava vedeliku (flegma) ja ülesliikuva auru vahel, koos sellega ka komponentide täielikum lahutumine. Flegma ja destillaadi suhe ei ole siin täpselt reguleeritav. Fraktsioneeriva destillatsiooni puhul on väga tähtis optimaalse destillatsioonikiiruse saavutamine. Liiga suure kiiruse (uppumine) ja liiga väikese kiiruse puhul langeb järsult deflegmaatori efektiivsus. Mida suurema efektiivsusega (pikem ja suurema sisepinnaga) on deflegmaator, seda puhtamad on fraktsioonid. Komponentide lahutamise efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse kuuskdeflegmaatori asemel täidiskolonni, mis võib olla ühtlaselt täidetud näiteks klaaskuulikestega, klaastoru tükikestega jmt.
Väga lähedaste keemistemperatuuridega ainete lahutamiseks kasutatakse täiustatud fraktsioneerimistehnikat – rektifikatsiooni.
Veeaurudestillatsioon

Veeaurudestillatsioon on destillatsiooniprotsess, mida kasutatakse kõrgemalt keevate vedelike korral, mis normaalrõhul destilleerides hakkavad lagunema.
Veeaurudestillatsioon on kasutatav ainete eraldamiseks, mis on vees lahustumatud või raskesti lahustuvad. Eelduseks on eraldatava komponendi lenduvus koos veeauruga. Veeaurudestillatsioon võimaldab destilleerida aineid madalamal temperatuuril (praktiliselt 100 °C) võrreldes nende keemistemperatuuriga normaalrõhul. Protsessi tulemusena saadakse destilleeritud aine segu veega, millest vesi tuleb hiljem eraldada.
1) Aine üleajamine vedelikust. Veeaurudestillatsiooni seade erineb lihtdestillatsiooni seadmest sellega, et destillatsioonikolvi põhja lähedale juhitakse toru kaudu tugev veeauru juga, mis genereeritakse keevas veekolvis (nn veeauru moodul). Destilleerimiseks soojendatakse aurumoodulit (selleks võib olla suurema mahuga kolb, mis on varustatud kaitsetoruga) intensiivselt, et destilleeritavat segu läbiks tugev aurujuga. Vajadusel juhitakse aur läbi ülekuumendi, mis võimaldab suurendada destilleeritava aine kontsentratsiooni kondensaadis. Kolbi destilleeritava ainega soojendatakse ettevaatlikult, et kolvis olev vedeliku hulk ei suureneks. Destilleeritava segu üleviske vältimiseks võib kolvi ainega paigutada ka kaldu, nii et pritsmed ei satuks otse jahutisse. Destilleerimine lõpetatakse kui kondensaadis puudub destilleeritav aine ja kondensaat on muutunud läbipaistvaks.
Teada on aurudestillatsiooni variatsioon, kus farnesüülkloriid (C15H25Cl) destilleeriti etüleenglükooli aurudega vaakumis. Siin on tegu aine kaasdestillatsiooniga mitteseguneva vedelikuga.
2) Lenduvate ainete üleajamine tahkest materjalist. Veeaurudestillatsioon on üks põhilisi meetodeid eeterlike õlide eraldamiseks taimsest materjalist või taimsest materjalist pressitud õlist. Kasutatakse kahesuguseid seadmeid: droog ja vesi pannakse koos destillatsioonikolbi või droog on eraldi anumas, millest juhitakse läbi veeaur.
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon (SDE) on veeaurudestillatsiooni modifikatsioon, mille puhul jahuti allotsast püütakse hüdrofoobne veeauruga kaasadestilleerunud aine veega mitteseguneva orgaanilise lahustiga vastuvõtjasse.
Kalju Suur

Kalju-Hillar Suur (18. veebruar 1928 Tallinn – 13. november 2013) oli eesti fotograaf. Ta oli Tallinna Fotoklubi ja fotogrupi Stodom (1964) asutajaliige.
Lapsepõlv.
Ta sündis vallaslapsena ning ema kehva tervise tõttu kasvas alates 1931. aastast Palivere, Muraste ja Riisipere lastekodus. Kalju Suure ristiisa oli Viktor Oksvort, laulu "Jää vabaks, Eesti meri" autor.
Õpingud ja töö.
1943. aastal alustas Kalju Suur õpinguid Ravila Aiandus-Põllutöö Koolis, kuid Teise maailmasõja keerises see kool likvideeriti. Aastal 1946 lõpetas Kalju Suur Tallinna 1. Õhtukeskkooli, 1947. aastal Raudteekooli nr 1 lukksepp-mehaanikuna ning asus tööle Tallinn-Väikse vedurite depoo lukksepana. Järgnes teenistus Nõukogude armees. Alates 1954. aastast töötas Kalju Suur trikotaaživabrikus Marat mehaanikuna, aastast 1978 sealsamas fotograafina. Alates aastast 1981 oli Kalju Suur kultuurilehe Sirp ja Vasar fotoreporter. Ta jätkas samas ametis mittekoosseisulisena pärast pensionile jäämist veebruaris 1988. aastal kuni haigestumiseni 1994. Hiljem on Kalju Suur tegutsenud vabakutselise fotograafina ja kirjastajana (asutas 1995. aastal oma raamatute väljaandmiseks kirjastuse Suurkalju).
Looming.
Fotograafiaga tegeles Kalju Suur alates 1956. aastast. Kalju Suure ulatuslik fotolooming on lisaks näitustele ja perioodikale avaldatud ka autori koostatud fotoalbumites. Peeter Toominga sõnul on Suur ise leidnud, et tema albumeid tuleb võtta nagu "järjejuttu", kus fotod ei jää igaüks omaette, vaid iga foto on ikka seotud järgneva või eelnevaga. "Fotod liituvad üksteisega nagu katkematu jutustus, nagu lõppematu pildivoog ..." Ta on avaldanud ajakirjanduses ka artikleid.
Lisaks sotsiaalsetele stseenidele ja aktidele eristuvad Kalju Suure loomingus omaette suure teemakogumina portreed kultuuritegelastest, kelle hulgas on Jüri Arrak, Els Himma, Neeme Järvi, Fred Jüssi, Tõnu Kaljuste, Andrus Kivirähk, Eri Klas, Arvo Kukumägi, Neeme Kuningas, Kalle Kurg, Leonhard Lapin, Endel Lippus, Andres Mustonen, Kaljo Põllu, Arvo Pärt, Tiit Pääsuke, Rein Raud, Leo Rohlin, Veljo Tormis, Arbo Valdma, Ülo Vilimaa ja Aarne Üksküla.
Kalju Suur pildistas hulgaliselt ka poliitikategelasi. Ta tegi palju pilte laulvast revolutsioonist. Sel teemal on olnud näitusi Riias, Vilniuses, Schwerinis, Brandenburgis, Pariisis ja Jyväskyläs ning mitmel korral Tallinnas. Kalju Suur on osalenud rohkem kui 150 rahvusvahelisel näitusel, tal oli 164 isikunäitust 16 riigis, näiteks Eestis, Austraalias, Kanadas, Prantsusmaal, Poolas, Soomes, Ungaris, Venemaal, Lätis, Leedus, Kasahstanis, Belgias ja mujal.
Isiklikku.
Kalju Suur oli abielus Nelliga (sündinud Jämsa), neil sündisid poeg ja tütar.
Kalju Suure esimene fotoaparaat oli 1950. aastal õhtukooli klassikaaslase Ants Ernesaksa käest saadud FED. Isikliku aparaadi ostis Suur 1952. aastal sõjaväes.
Van Jones

Van Jones (õieti Anthony Jones; sündinud 20. septembril 1968) on ameerika ühiskonnategelane ja kodanikuliikumise aktivist.
Märtsist septembrini 2009 oli ta Valge Maja keskkonnakvaliteedi nõukogu ("Council on Environmental Quality", CEQ) "roheliste töökohtade" erinõunik.
Elulugu.
Jones sündis Lääne-Tennessee maapiirkonnas. Tema vanemad olid keskkooliõpetajad. Tema vanaisa oli kristliku metodistide episkopaalkiriku juht. Tal on kaksikõde Angela.
Lapsena oli Van oma õe sõnul tüüpiline nohik ja Van kinnitab seda ka ise. Kui vanemad kinkisid talle Luke Skywalkeri ja Han Solo nuku, ei pannud Van neid omavahel kaklema, vaid mängis, kuidas nad kandideerivad valitavasse ametisse.
Van lõpetas 1986 kohaliku keskkooli ja 1993 Yale'i ülikooli õigusteaduse alal ja asus seejärel elama San Franciscosse. 
Jones oli juba varakult äge kapitalismi kriitik. Rodney Kingi peksjate üle peetaval kohtuprotsessil osales ta veel õigusteaduse üliõpilane olles vabatahtliku vaatlejana. Ta osales pärast kohtuotsuse väljakuulutamist protestides ja vahistati ebaseaduslikult koos sadade teiste meeleavaldajatega, kuid vabastati süüdistust esitamata.
Seejärel Jones radikaliseerus, kuulutas end kommunistiks ja hakkas protestima politsei vägivalla vastu.. Ta asutas 1995 politsei vägivalla ohvrite abitelefoni ja nõustamiskeskuse. Esialgu oli see Juristide Tsiviilõiguste Kaitse Komitee projekt, kuid juba järgmiseks, 1996. aastaks oli see kasvanud nii suureks, et moodustati selliste keskuste katusorganisatsioon Ella Bakeri inimõiguste keskus.
Hiljem astus ta organisatsiooni Standing Together to Organize a Revolutionary Movement (STORM), mis "unistas mitmerassilisest sotsialistlikust utoopiast".
President Barack Obama nõunikuna sattus ta 2009. aastal avalikkuse teravdatud tähelepanu alla ründavate ja vihaste kommentaaride tõttu vabariiklaste aadressil, millest mitmed olid tehtud enne tema ametiaega presidendi nõunikuna. Muuhulgas toodi päevavalgele fakt, et 2004. aastal allkirjastas Van Jones veebilehe 911Truth.org algatatud vastuolulise petitsiooni. Petitsioonis nõuti George W. Bushi administratsiooni tegevusetuse uurimist 11. septembri terrorirünnakute ärahoidmisel, andes mõista, et Bushi valitsus võis terrorirünnakute ettevalmistamisest teadlik olla, kuid ei võtnud poliitilise kasu lõikamiseks midagi nende ärahoidmiseks ette. Vabariikliku Partei esindajad Kongressis nõudsid Jonesi tagasiastumist ja süüdistasid teda vasakäärmusluses.
Jones vastas algul neile rünnakutele ja paljastustele kahe avaliku vabandusega, kuid nende jätkudes teatas 5. septembril 2009, et astub ametist tagasi.
Sergei Mihhalkov

Sergei Vladimirovitš Mihhalkov (vene Сергей Владимирович Михалков; 13. märts 1913 Moskva – 27. august 2009 Moskva) oli vene proosakirjanik ja luuletaja.
Ta kirjutas Garold El-Registaniga kahasse Nõukogude Liidu hümni sõnad, mida kasutati alates 1944. aastast. 1977. aastal Mihhalkov uuendas hümni sõnu, jättes sealt välja Stalini nime.
Stalini preemia lasteluuletuste eest (1941) ning näidendite "Ilja Golovin" ja "Ma tahan koju" eest (1950).
Ta on ka 2000. aastast kasutatava Venemaa hümni sõnade autor.
Puhja vald (1939)

Puhja vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli I Riiginõukogu liige Leopold Antik, 15. detsembril 1939 valiti ta tagasi häältega 7:5. 
Vald kuulus Riigivolikogu 55. valimisringkonda, kust valiti Mart Rõigas.
Jaanuaris 1940 taotles Puhja vallavolikogu õigust vallas maksma panna alkohoolsete jookide müügi keeldu 
13. septembril 1945 moodustati vallas Puhja külanõukogu, Vihavu külanõukogu ja Ulila külanõukogu. 
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
27. Puhja vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Kavilda valla maa-alast, välja arvatud Palupõhja küla talude nr. A-236–A-243 ja Põltsamaa metskonna Põltsamaa metsandiku kvartaalide nr. 141 ja 161 maa-alad; b) senise Ulila valla maa-alast; c) senise Rannu valla Kaugessaare küla talude nr. A-56–A-59 maa-aladest.
Rajangu vald

Rajangu vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 38. valimisringkonda, kust valiti Oskar Gustavson, Abja põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda, Mõisaküla politseikomissari jaoskonda, Mõisaküla jaoskonnakohtu jaoskonda ja Viljandi 1. jaoskonna kohtu-uurija jaoskonda.
1. aprillil 1939 oli vallas 1702 elanikku.
Augustis 1944 nimetas Pärnu maavanem senise vallavanema Arnold Jänese asemele August Mürgi.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7.oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
12. Rajangu vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Laatre valla maa-alast; b) senise Abja valla Peraküla ja Sarja külade maa-aladest ning Mõisaküla linna ümbruse piirkonnast; c) senise Voltveti valla Räägu küla ja Voltveti metskonna Voltveti metsandiku kvartaalide nr. 328–350, 371, 372, 377, 378 ja 384 maa-aladest; d) senise senise Jäärja valla Romu, kahe Kõrvi, Kure, Vingi, Soo-Vingi, Uus-Vingi, Märksi, Mardi, Mardisaadu, Uue-Kaie, Vana-Kaie, Arjakse, Paistu, Põllu, Mälgu, Tammiku, Loksu, Kaie, Tamme, Sibula, Asula, Välipõllu, Nahtava ja Koidu talude ning Jäärja metskonna Jäärja metsandiku kvartaali nr. 85 maa-aladest.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Rajangu vallas Kangru külanõukogu keskusega Kangru külas ja Rajangu külanõukogu keskusega Mõisaküla linnas. 1950. aastal Rajangu vald likvideeriti ja selle alad arvati Abja rajooni koosseisu.
Saarde vald (1939)

Saarde vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Kilingi valla maa-alast, välja arvatud Kabli ja Vingerja külade ning Kilingi metskonna Kikepere metsandiku kvartaalide nr. 1–18 ja Kilingi metskonna Kilingi metsandiku kvartaalide nr. 1–12 maa-alad, Rae küla piirkond kuni taludeni nr. A-198, A-199, 17-c, A-201, A-203, Lodja metskonna Lodja metsandiku kvartaalideni nr. 70, 71, 79, 80, 83–100 ja Laiksaare metskonna Laiksaare metsandiku kvartaalideni nr. 92 ja 94, kõik kaasa arvatud; senise Pati valla maa-alast, välja arvatud Rehemaa küla, Pati asunduse, Pati vallamaja piirkonna ja Raba küla talude nr. I–XI maa-alad; senise Jäärja valla maa-alast, välja arvatud Veelikse piirkond ja Romu, kahe Kõrvi, Kure, Vingi, Soo-Vingi, Uus-Vingi, Märksi, Mardi, Mardisaadu, Uue-Kaie, Vana-Kaie, Arjakse, Paistu, Põllu, Mälgu, Tammiku, Loksu, Kaie, Tamme, Sibula, Asula, Välipõllu, Nahtava ja Koidu talude ning Jäärja metskonna Jäärja metsandiku kvartaali nr. 85 maa-alad.
Vald kuulus Riigivolikogu 38. valimisringkonda, kust valiti Oskar Gustavson.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Saarde vallas Jäärja külanõukogu keskusega Jäärja külas, Kikepera külanõukogu keskusega Kikepera külas, Ristiküla külanõukogu keskusega Ristikülas ja Saarde külanõukogu keskusega Saarde külas. 1950. aastal Saarde vald likvideeriti. Jäärja, Ristiküla ja Saarde külanõukogud arvati Kilingi-Nõmme rajooni koosseisu, Kikepera külanõukogu ala arvati Pärnu rajooni koosseisu.
Eerik Loorits

Eerik Loorits (kuni 1935. aastani Erik Voldemar Loorits; 8. jaanuar 1903 – 4. mai 1991 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Ben Bernanke

Ben Shalom Bernanke [bön'änki] (sündinud 13. detsembril 1953 Augustas Georgia osariigis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane. Ta oli 1. veebruarist 2006 kuni 3. veebruarini 2014 USA Föderaalreservi juhatuse esimees. 2022. aastal pälvis ta koos Douglas W. Diamondi ja Philip Dybvigiga Rootsi Panga auhinna majandusteaduses Alfred Nobeli mälestuseks.
Elulugu.
Ben Bernanke sündis Georgia osariigis Augustas, kuid kasvas üles Lõuna-Carolina osariigis Dillonis. Tema isa oli farmatseut, pidas oma rohupoodi ning juhtis osalise tööajaga kohalikku teatrit. Ema oli enne Beni sündi olnud kooliõpetaja, kuid hiljem asus ka tema tööle pereäris.
Aastal 1975 kaitses ta Harvardi Ülikoolis bakalaureuse- ja 1979 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis doktorikraadi majandusteaduse alal. Ta on töötanud Stanfordi, Princetoni ja New Yorgi Ülikooli ning MIT õppejõuna.
Ta on pidanud Londoni Majanduskoolis hulgaliselt loenguid rahanduse teooriast. Ta on kirjutanud makroökonoomika kohta 3 raamatut ja mikroökonoomika kohta ühe. Ta oli Riikliku Majandusuuringute Büroo rahamajanduse programmi direktor ja ajakirja American Economic Review toimetaja. Ta kuulub maailma 50 kõige enam avaldatud majandusteadlase hulka.
Alates 2002. aastast on ta olnud USA keskpanga Föderaalreservi juhatuse liige. Juunist 2005 kuni jaanuarini 2006 oli ta presidendi majandusnõunike komisjoni esimees. 
Aastal 2006 sai Ben Bernanke neljaks aastaks Föderaalreservi juhiks. Augustis 2009 nimetati ta ametisse ka järgmiseks ametiajaks, mis algas 2010. aastal.
Tunnustus.
Ben Shalom Bernanke valiti 2006. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Detsembris 2009 nimetas ajakiri Time Ben Bernanke aasta inimeseks.
Isiklikku.
Ben Bernanke on abielus Anna Friedmanniga. Neil on kaks last.
Aakre külanõukogu

Aakre külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1973.
Aakre külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Aakre valla koosseisus. Külanõukogu keskus asus algselt Palamuste külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Aakre külanõukogu 1950 septembris Elva rajooni koosseisu.
1954 juunis liideti Aakre külanõukoguga likvideeritud Pühaste külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides kolhoos "Võit» ja Aakre kolhoos. Külanõukogu keskus asus siis Aakre külas.
Seoses Elva rajooni likvideerimisega 1962. aastal arvati Aakre külanõukogu Valga rajooni koosseisu.
Aakre külanõukogu likvideeriti 1973. aastal ja selle territoorium liideti Puka külanõukoguga.
Aakre külanõukogu 1967. aasta seisuga.
Külanõukogu asus Valga rajooni põhjaosas Otepää kõrgustiku lääneserval ja Väike-Emajõe orundi idaserval. Ta hõlmas osa praeguse Elva valla alast.
Pindala oli 87,2 km², elanike arv 836.
Külanõukogu keskus oli Kivirehel (Aakre mõisa keskus).
Sõvaš

Sõvaš ehk Mädameri (ukraina keeles Сиваш, Гниле Море; vene keeles Сиваш (Sivaš), Гнилое море; krimmitatari "Sıvaş", "Çürük Deñiz") on limaan, mis eraldab Krimmi poolsaart Euraasia mandriosast. 
Idas on ta Aasovi merest eraldatud Arabati säärega ning ühendatud Genitšeski väinaga. Läänes on limaan Mustast merest eraldatud Perekopi maakitsusega. 
Poolsaared jagavad Sõvaši 11 väiksemaks mõrusoolase veega laheks. Need on kõik madalad, sügavus kuni 3,5 m. Sõvaši pikkus on umbes 200 km, lauis on 2 kuni 35 km. Sügavus ja pindala kõiguvad ajuvee ja paguvee tõttu, pindala on keskmiselt umbes 2500 km², sellest umbes 100 km² kuulub saartele ja 560 km² katab vesi ajutiselt. 
Sõvašši suubub Salgir, mis on veevaene nagu ka muud Sõvašši suubuvad ojad ja uhtorud. Kuiva kliima, suure auramise ja väheste sademete tõttu voolab riimvesi Aasovi merest Sõvašši, kus soolade kontsentratsioon kasvab ning on alates 22‰ lahe põhjaosas kuni 87‰ lahe lõunaosas, lahe lääneosas ületab soolsus 100‰. Vesi sisaldab naatrium-, kaalium- ja magneesiumkloriidi, magneesiumsulfaati ja -bromiidi.
Sõvaši rannik on madal, tasane ja rabane, suvel katab neid soolade kiht. Lahe põhi on kaetud kuni 5 m paksuse mudakihiga.
Sõvaši soolade üldvarud on umbes 200 miljonit tonni. Nende varude baasil on rajatud Perekopi broomitehas, tehas Krimmi Titaan (toodab titaandioksiidi ja fosforväetisi) ning Krimmi soodatehas.
Tšongari juures ületab Sõvaši raudteesild.
Chesterfieldi saared

Chesterfieldi saared (prantsuse "îles Chesterfield") on asustamata atoll Korallimeres. See on Uus-Kaledoonia osa ja kuulub Prantsusmaale.
Saared asuvad 550 km Uus-Kaledoonia põhisaarest loodes. Nad hõlmavad 120 km pikkuse ja 70 km laiuse maa-ala 19. ja 22. lõunalaiuse ning 158. ja 160. idapikkuse vahel, millel on 11 saart ja palju korallriffe. Nad asuvad poolel teel Austraaliast Uus-Kaledooniasse ja on Prantsusmaa valduste läänepiiril: kõik veelgi enam läänes asuvad rifid kuuluvad Austraaliale.
Bellona riff asub Chesterfieldi saartest 60 km lõuna poole. See on Chesterfieldi saartest geoloogiliselt eraldatud, kuid harilikult käsitletakse neid koos. Bellona riffi ei tohi ära segada Bellona saarega, mis asub üsna lähedal, umbes 11° lõunalaiust ja 160° idapikkust ning kuulub Saalomoni Saartele Rennelli ja Bellona provintsi.
Saarte pindala on umbes 1 km². Laiud on kõik madalad ja kuuluvad Prantsusmaale.
Chesterfieldi laguun asub 19° ja 20° 30' lõunalaiuse ning 158° 10' ja 159° idapikkuse vahel. Laguuni ümbritsevad rifid, milles on laiad avad. Teistmoodi näeb välja laguuni idakülg, kus on enam kui 30 kilomeetri laiune ava. Laguun on suhteliselt sügav: tema keskmine sügavus on 51 meetrit. Lõunas on ta madalam, põhjas sügavam.
Ajalugu.
Esimesena avastati neist saartest Booby riff, mis kuulub Bellona rahude hulka ja on neist üks keskmisi. Selle avastas 1790 Henry Lidgbird Ball teel Sydneyst Bataaviasse (tänapäeva Jakarta). Sellest lõunas olevad rifid avastas veebruaris ja märtsis 1793 Mathew Boyd, kes vangilaeval Bellona sõitis Sydneyst Kantonisse (tänapäeva Guangzhou). Laeva järgi ongi need rahud nimetatud.
1794. aasta juunis randus William Wright Bampton viieks päevaks Chesterfieldi saartele, sõitis esimese eurooplasena saarele (tal oli kaasas indialane Shah Hormuzeer) ning teatas laeva logiraamatus kahest saarest puude ja "hulga eri liiki lindudega laeva ümber, kusjuures mitut neist linnuliikidest võib kohata Norfolki saarel". Laeva järgi ongi need saared nimetatud.
Chesterfieldi saartel ja Bellona rifil on karile jooksnud palju laevu, millest esimene oli "Chesterfield". Lisaks on teada veel 18 laevahukku, kõik aastatel 1831–1896.
Saared jäävad laevatee äärde, mis ühendab Austraaliat India ja Hiinaga. Samuti käisid sealkandis vaalapüüdjad. Saartelt korjati kilpkonnamune ja guaanot.
1877 saatis Uus-Kaledoonia kuberner sõjalaeva, kes saared Prantsusmaa valdusse võttis. Guaanovarudeks hinnati 185 000 m³ ja mõnisada tonni teistel saartel. Guaano fosfaadisisalduseks mõõdeti 40–62%. Prantslased käivitasid 1879 guaano kogumise ja 1888. aastal olid saare varud ammendatud. Seejärel jäeti saared maha. Alles 1939 heisati saarele Prantsusmaa lipp.
Septembris 1944 asutasid ameeriklased Pika saare (Long Island) lõunaossa automaatse meteoroloogiajaama. Pärast sõja lõppu see likvideeriti. Järgmise meteoroloogiajaama rajasid prantslased novembris 1968 laguuni lõunaserval asuvale Haagi saarele (Loop Island) ja see töötab siiamaale. Sellest ajast külastatakse saart korrapäraselt, sest jaama on vaja aeg-ajalt hooldada. Lisaks on saarel toimunud bioloogilised, magnetoloogilised ja seismilised uuringud.
Mask (film)

"Mask" (inglise "The Mask") on Ameerika Ühendriikides 1994. aastal valminud märulikomöödia. Film põhineb samanimelisel koomiksil, mida andis välja kirjastus Dark Horse Comics. Filmi režissöör on Chuck Russell ning produtsendid Dark Horse Entertainment ja New Line Cinema. 
Peaosades on Jim Carrey Stanley Ipkissina ning Cameron Diaz, kes tegi oma debüüdi Tina Carlyle'ina.
Vääritud tõprad

"Vääritud tõprad" (originaalpealkiri "Inglourious Basterds") on 2009. aastal valminud sõjafilm, mille stsenarist ja režissöör on Quentin Tarantino. 
Filmi võtted toimusid muu hulgas Saksamaal ja Prantsusmaal alates oktoobrist 2008. Pealkiri on valitud itaalia filmirežissööri Enzo G. Castellari 1978. aasta filmi "Quel maledetto treno blindato" (inglise keeles "The Inglorious Bastards") järgi.
Süžee.
Film on pseudoajalooline käsitlus Teise maailmasõja sündmustest. Tegevus toimub põhiosas 1944. aasta juunis pärast Normandia dessanti, kuid enne Pariisi vabastamist.
Filmis on kaks paralleelset lugu, mis alles lõpus kokku saavad. Üht liini veab juutidest moodustatud Ameerika relvajõudude Euroopasse saadetud kättemaksurühma "Tõprad" ("Basterds") tegevus (natside tapmine) Aldo Raine (Brad Pitt) juhtimisel. Teine liin keerleb Shosanna Dreyfusi (Mélanie Laurent) ümber, kes on ainus ellujäänud liige perekonnast, kelle oli tapnud SS-i ooberst (kolonel) Hans Landa (Christoph Waltz) hüüdnimega Juudikütt. Kui Pariisis koguneb Saksamaa poliitiline ja sõjaline juhtkond eesotsas Adolf Hitleri, Hermann Göringi, Joseph Goebbelsi ja Martin Bormanniga filmi "Stolz der Nation" ("Riigi uhkus") esilinastusele, mis käsitleb Itaalias 300 ameerika sõdurit tapnud saksa snaipri Fredrick Zolleri (Daniel Brühl) saavutusi, on kättemaksurühmitusel saabunud aeg lõpetada natside ladviku elu ning juuditaril täita kaua küpsenud soov kätte maksta. Seejuures tegutsevad mõlemad iseseisvalt, teiste tegevusest teadmata. Shosannal õnnestub kino süüdata, kino põleb maha ning Saksamaa juhtkond tapetakse.
Kriitika.
Daniel Mendelsohn kritiseeris enne esmailmumist filmi ajakirjas Newsweek selle eest, et Tarantino oli tema arvates teinud juutidest natsid: kui omal ajal panid natsid toime metsikusi, siis filmis teevad sama juudid. Kaarel Kressa kirjutas Eesti Päevalehes, et film "astub sinna, kuhu vähesed seni on julgenud, kujutades Teist maailmasõda musta huumori võtmes", ning lisas, et see "on aupaklik möödunud aastakümnete B-filmide pärandi suhtes, kuid täiesti lugupidamatu selles osas, mis puudutab poliitilist korrektsust või filmimaailma kirjutamata reegleid".
Seosed tegelikkusega.
Filmi keskmes oleva juutidest koosneva eriüksuse prototüüpideks peetakse Briti armee koosseisu kuulunud juutide brigaadi, kes sõja ajal ja ka pärast seda pidas inimjahti karistusest pääsenud natsidele. Väidetavalt tapsid kättemaksurühmad aastatel 1944–1960 ligi 1500 natsidest sõjakurjategijat. Mõrvamiseks kasutati mitmesuguseid võtteid: lavastati enesetappe, visati granaate rahulikeks pereinimesteks hakanud natside kodudesse, korraldati ülespoomisi jne. Pikemalt kirjutab juudi kättemaksurühmadest Morris Beckman raamatus "The Jewish Brigade". Taoline kättemaksurühm olevat väidetavalt tapnud 1960. aastal kunagise Jägala töölaagri ülema Aleksander Laagi.
Kimmikiil

Kimmikiil on laeva või muu veesõiduki kere välisküljel allpool veeliini tavaliselt kimmi piirkonnas kerepinnaga risti asetsev horisontaalne kitsam riba või tala, mille eesmärk on vähendada külgsuunalist õõtsumist ehk lengerdamist.
Aleksander Laak

Aleksander Laak (11. august (vkj) / 24. august 1907 Nenu küla, Uuemõisa vald, Pöide kihelkond, Saaremaa – 6. september 1960 Winnipeg, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) ning Eesti Julgeolekupolitsei ja SD juhtivametnik, väidetav sõjakurjategija.
Ta lõpetas 1927. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi reaalharu.
Suvesõja ajal 1941. aastal oli ta partisan ning teenis hiljem Läänemaa Omakaitses, olles selle staabi operatiivosakonna ülem. 
Saksa teise okupatsiooni määrati ta 1942. aastal ajal juhtima koonduslaagrit. 
1944. aastal teenis ta Eesti Jupo ja SD SD-kompanii juhina ning tegutses partisanivastastes tagala julgestusaktsioonides Neveli piirkonnas Leningradi oblastis.
Pae järv

Pae järv (ka ehk Pae karjäär või Lõunamurru järv või Lasnamäe karjäär) on tehisjärv Tallinnas Lasnamäel. 
Järve pindala on 8,6 ha. Järvel on kaks saart.
Sügavus kohati kuni 10 m.
Veekogu on moodustunud lubjakivi kaevandamise tagajärjel.
Veekogu ümbritseb Paepark.
Nõmmeküünal

Nõmmeküünal ("Richea") on kanarbikuliste sugukonda kuuluv igihaljaste põõsaste (mõnikord puude) perekond.
Perekonnas on 11 liiki, millest 9 on Tasmaania niiskete vihmametsade ja edelaosa endeemid ning 2 Kagu-Austraalia endeemid.
Richea on saanud ladinakeelse liiginime prantsuse botaaniku ja entomoloogi Claude Antoine Gaspard Riche'i (1762–1797) järgi, kes osales Prantsusmaa ekspeditsioonil Austraaliasse.
Seda perekonda ei tohi segi ajada perekonnaga "Riccia", mis kuulub hoopis helviksammaltaimede hulka.
Nõmmeküünlale on iseloomulikud pikad kitsad lehed, mis meenutavad aaloed, tääkliiliat ja teisi üheidulehelisi. Lehetupp on lai, leherood paralleelsed. Lehe pikkus võib ulatuda sentimeetrist meetrini. Lehetipud on jäigad ja teravad. Leheserv on sageli saagjas.
Õied on koondunud kobarõisikusse ehk tähka. Õisikud on sirged ja kasvavad okste otstesse lehtede kohale. Õied on telgsümmeetrilised ja viie tolmukaga. Õied on heledad, mitte tingimata valged, vaid võivad olla ka roosad, kollased või kreemikad. Seevastu kandelehed on sageli eredalt värvunud: kollased, oranžid, punased. Õitsemine algab suve hakul, mõned liigid õitsevad hiljem.
Taimed kasvavad mitme meetri, isegi kuni 15 meetri kõrguseks.
Mõnda nõmmeküünlaliiki, eriti "R. dracophylla"t ja "R. pandanifolia"'t, kasvatatakse ilutaimena.
Paljassaare laht

Paljassaare laht on laht Tallinnas, Kopli ja Paljassaare poolsaare vahel.
See on osa Tallinna lahest. Paljassaare lahe pindala on 544 ha.
Jason Carter

Jason Carter (sündinud 1969) on Briti kitarrist.
Alustas elektrikitarristina, kuid tema rokikarjäär lõppes 1980. aastatel. Ta tunneb huvi kaugete maade ja väärikate traditsioonide vastu, katsetab eri stiile, eksootilisi helilaade ja vaba häälestust. Flamenkokitarri ehitas talle Hispaania meister Antonio Montero, Iraanis valmistatud udi (lühikese kaela ja nelja keelega pill, mida mängitakse lipitsaga) kinkis talle Saudi Araabia kultuuriminister isiklikult. 
Tema inspiratsiooniallikas on harf-kitarr. Sellele pillile kirjutatud lugudest on valmimas Jason Carteri järgmine (15.) heliplaat.
Paljassaare poolsaar

Paljassaare poolsaar on 20. sajandi teisel kümnendil moodustunud poolsaar Tallinna reidi ja Paljassaare lahe vahel Tallinna põhjaosas. Poolsaarel asub Paljassaare asum.
Poolsaar moodustus, kui looduslikult juba liitunud Suur Paljassaar ja Väike Paljassaar ning nendeni Kopli poolsaarelt neemena ulatunud Tükipealne liitusid nendevahelise madalaveelise väina täitmise tulemusel. Väin täideti uue sõjasadama (Peeter Suure sadama) rajamise käigus süvendamisel väljakaevatud ainesega.
Tükipealsest kujunenud maakitsust poolsaare lõunaosas hakati kutsuma ka Paljassaare kaelaks. Suur Paljassaar ja Väike Paljassaar esinevad poolsaare põhjarannikul neemedena, nende vahele jääb Tallinna lahe osana Saartevahe lõugas. Paljassaare poolsaare põhjapoolseim koht on nüüd Kõrgemäe ots Suurel Paljassaarel. Varem oli selleks Kakaruots Väikesel Paljassaarel, mille meri on lühemaks uhtunud. Kaugemale itta sirutub Pikakari, millel on sadamana kasutatav Katariina kai. Paljassaare poolsaare lõunaosas on Tükipealne inimtegevuse tulemusel järk-järgult laienenud, mistõttu on sellel valdavalt tehisrand. Looduslikum on vaid Viruliiv Paljassaare sadamast kirdes. Poolsaare põhjaosas on Suurel Paljassaarel ja Väikesel Paljassaarel suuresti looduslik kivine moreen- või kamarrand, liivane on supluskohana tuntud Pikakari rand Väikesel Paljassaarel.
Hoonestus.
1720. aastatel rajati Väikesele Paljassaarele Pikakari mäele tähtkants (Väike-Paljassaare tähtfort). Sellest loodesse ehitati aastatel 1821–1824 Valge torn, mille vaadeldavad müüritise osad on muinsuskaitse all. 1916. aastal valmis kitsarööpmeline kindlusraudtee, mis suundus Katariina kailt Suurele Paljassaarele 1915. aastal valminud Peeter Suure merekindluse rannakaitsepatarei nr 12 juurde. Patarei säilinud osad ja kindlusraudtee tammi järelejäänud lõigud on võetud muinsuskaitse alla. 1950. aastatel rajati Paljassaare lõunaossa väike stalinistliku arhitektuuriga linnaosa. Paljassaare idarannikul valmis 1969. aastal Tallinna Merekalasadam. Poolsaarele on rajatud ka Paljassaare reoveepuhastusjaam.
Loodus.
Poolsaarest läände jääb Paljassaare laht, põhja Saartevahe lõugas ja itta Tallinna reid. Edelasse jääb Kopli poolsaar.
Paljassaare poolsaare põhjaosas jäävad Suur Paljassaar, Väike Paljassaar ja Saartevahe Paljassaare hoiualasse, mis on üleeuroopalise tähtsusega linnuala, kus on registreeritud 229 liiki linde.
Paljassaare poolsaare kõrgeimad kohad on Suur Paljassaar (Kõrgemägi, 14,4 m) loodes ja Väike Paljassaar (Pikakari mägi, 6,9 m) kirdes, madalaim nendevaheline roostikku kasvanud Saartevahe, mis oli varem väin. Endisest väinast on jäänud hulk rannajärvi, millest suurimad on Saartevahe järv ja Paljassaare järv. Tehisjärvedest on suurim Kaelajärv Tükipealsel, mis eraldati Paljassaare lahe kaguosast tammiga 1980. aastatel. Suurem osa lagedast alast Suurel Paljassaarel ja Väikesel Paljassaarel on kattunud lehtmetsaga.
Katlavinn

Katlavinn on seade, mille abil saab kergesti liigutada katelt tule kohale ja kohalt.
Vinna pööratakse horisontaalselt, nii et katla liigutamiseks vajalik jõud on palju väiksem, kui see oleks katla tõstmise korral.
Katlavinna küljes rippus katlakook.
Augusta (Georgia)

Augusta on linn Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis Augusta-Richmondi maakonnas.
Augusta asub Savannah' jõe ääres, Lõuna-Carolina osariigi piiril. Linna geograafilised koordinaadid on .
Praeguse Augusta kohal oli indiaanlaste jõeületuskoht. Asula rajati sinna 1730. aastatel. Iseseisvussõja ajal, kui Briti väed tollase pealinna Savannah' vallutasid, oli Augusta lühikest aega ka osariigi pealinn. Seejärel oli linn kuni kodusõjani üks suuremaid tekstiiltoodete, püssirohu ja paberi tootjaid.
Tänapäeval on Augusta tuntud muu hulgas ühe suurema golfiturniiri, iga aasta aprillis toimuva Masters Tournamenti korralduskohana.
Aastal 1996 liitus seni maakonna halduskeskus ja iseseisev haldusüksus olnud Augusta linn suurema osaga Richmondi maakonnast (endisse maakonda kuulunud Hephzibah' ja Blythe'i linn eelistasid mitte liituda) ning moodustus uus omavalitsusüksus – Augusta-Richmondi maakond.
Augusta-Richmondi maakond

Augusta-Richmondi maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis.
Augusta-Richmondi maakond asub Lõuna-Carolina osariigi piiril. Ta piirneb kirdes Savannah' jõega.
Maakonna pindala on 793 km² ja arvestuslik elanike arv 2008. aastal oli 192 851.
Augusta-Richmondi maakond moodustus, kui aastal 1996 liitusid Augusta linn ja suurem osa Richmondi maakonnast (endisse maakonda kuulunud Hephzibah' ja Blythe'i linn eelistasid mitte liituda).
Maakonna suurim linn on Augusta.
Aakre raudteepeatus

Aakre raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu–Valga raudteel tänapäeva Otepää valla Kähri külas Elva valla Palamuste küla piiril. Ajaloolise haldusjaotuse järgi asus peatus Tartumaal Rõngu kihelkonnas Aakre vallas.
Aakre peatuskoht avati 1930. aasta 1. aprillil senise Astuvere peatuskoha asemele. Algselt oli tegemist nõudepeatusega. 1940. aastal oli Aakre Aakre vallas Tartumaal raudteepolitsei Valga jaoskonna Elva rajoonis. 
Peatus asus Palupera ja Puka raudteejaama vahel (kilometraaž 470,85), 39,5 km kaugusel Valgast.
Viimane reisirong peatus Aakre raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu–Valga raudtee remonti, mille ajaks suleti reisirongiliiklus. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Aakre peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsuse järgi ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.
Aakre raudteepeatuses oli madal, 20 cm kõrgune ja 30 meetri pikkune perroon ja ootepaviljon (ehitati 1940. aastatel), mis lammutati raudteelõigu remondi ajal 2009. aastal.
Vennaru peakraav

Vennaru peakraav on paremalt Pühaste ojja suubuv vooluveekogu Võrtsjärve alamvesikonnas Elva vallas Aakres ja Pühastes.
Peakraavi pikkus on 3,2 km. Kraav suubub Pühaste ojja 6,5 km kaugusel selle suudmest.
Matu

Matu oli küla Rõngu kihelkonnas, tänapäeval on endine küla Tartu maakonnas Elva vallas Aakre küla osa Aakre mõisa keskusest kirdes.
Küla nimi tuleb eesnimest, mis oli Matt(h)euse ja Matt(h)iase lühendeid.
Matul on olnud Aakre kolhoosi keskus, kus praegu paikneb Aakre raamatukogu.
Aakre Lasteaed-Algkool

Aakre Lasteaed-Algkool oli lasteaed-algkool Tartumaal Elva vallas Aakre külas endise Aakre mõisa peahoones. Kool suleti 1. septembril 2022.
Ajalugu.
Andmed haridustegevuse kohta Aakre külas pärinevad 1731. aastast. 
1920. aastal viidi endisesse Aakre mõisa peahoonesse üle mahapõlenud Põhu kool Aakre Põhu algkooli nime all. 1923. aastal oli kooli nimi juba Aakre 6-klassiline Algkool. 1934. aastal ehitati hoone Tartu linnaarhitekti Arnold Matteuse projekti järgi kooliks ümber. Selleks kasutas vallavalitsus riiklikku odavaprotsendilist laenu tähtajaga 40 aastat. 
1944. aastal nimetati kool ümber Aakre Mittetäielikuks Keskkooliks. 1962/1963. õppeaastal oli koolis ka 8. klass (õpilasi oli 220, mis oli suurim õpilaste arv). 1964. aastaks oli jäänud neli klassi ja kool nimetati ümber Aakre Algkooliks. 1969. aastast jäi kolm klassi. 1973. aastal kool suleti ja selle asemel tegutses Aakre mõisa peahoones mõnda aega Aakre Eriinternaatkool.
Pärast remonti avati mõisas 1988. aastal taas Aakre Lasteaed-Algkool. Kool suleti 1. septembril 2022.
Tiit Kutser

Tiit Kutser (sündinud 18. aprillil 1964 Tallinnas) on eesti geofüüsik, okeanoloog.
Elulugu.
Ta sündis tehnikateadlase peres.
Lõpetas 1983 Tallinna Spordiinternaatkooli ja teenis 1984–1986 Nõukogude armees.
Lõpetas 1990 Tartu Ülikooli geofüüsika alal, 1992 Budapestis Kesk-Euroopa Ülikooli keskkonnateaduste ja -poliitika suvekursused ning Dundee Ülikoolis kaugseire suvekursused.
Teadustöö ja teaduskorralduslik tegevus.
1993–1997 Tartu Ülikooli doktorant, filosoofiadoktori väitekirja keskkonnafüüsika erialal "Ranniku ja sisevete seisundi hindamine passiivse optilise kaugseire meetoditega", juhendajad Hanno Ohvril ja Helgi Arst, kaitses 1997 TÜ-s.
Uurinud hägusate vete (Läänemeri, järved) optilisi omadusi, loomaks meetodeid oluliste veekeskkonna parameetrite (fütoplanktoni, hõljumi ja lahustunud orgaanilise aine hulk) hindamiseks lennuvahenditelt ja satelliitidelt. On teinud uuringuid korallriffide seisundi hindamise kaugseiremeetodite loomiseks.
Kutseri peamine uurimisvaldkond on merefüüsika, sealhulgas eriti mereoptika ja kaugsondeerimine.
Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni.
Raua

Raua on asum Tallinnas Kesklinna linnaosas. Asum piirneb Sadama, Kadrioru, Torupilli ja Kompassi asumiga. 
Raua asumi peamine haljasala on Raua haljak.
Raua asum on saanud nime Raua tänava järgi, mille nimi oli kasutusel juba 20. sajandi algul. Raua tänava nimi mõjutas ka seda, millised nimed anti teistele tänavatele (Vase tänav, Hõbeda tänav jm).
Elanikkond.
Raua asumi rahvaarv suurenes aastatel 2012–2016 väga kiiresti. 2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68aastased 10–19%.
Haridus ja kultuur.
Raua asumis asub kaks kooli: Tallinna 21. Kool ja Tallinna Soome Kool.
Raua asumi tänavad.
Raua asumis asuvad Friedrich Robert Faehlmanni tänav, Gonsiori tänav, Hõbeda tänav, Kollane tänav, Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav, Narva maantee, Jaan Poska tänav, Pronksi tänav, Raua põik, Raua tänav, Terase tänav, Tina tänav, Rudolf Tobiase tänav, Vase tänav, Jüri Vilmsi tänav.
Ajalugu.
Raua asum kujunes välja Kompassi ja Kadrioru asumi kokkukasvamise tulemusel. Vanadelt õhufotodelt on näha, kuidas nende kahe asumi vaheline tühimik hakkas järk-järgult vähenema. Kuna Raua asumi piirkond hoonestati suhteliselt hilja, on sealsete majade korterid üldiselt avaramad ja parema ehituskvaliteediga.
Asumi kõige vanemad majad asusid 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses J. Vilmsi, Hõbeda ja F. R. Faehlmanni tänava piirkonnas, mida kutsuti uueks slobodaaks ehk uueks aguliks. Raua asumis on mitmeid arhitektuuriliselt väärtuslikke maju. Oluliseks peetakse näiteks 1912. aastal valminud heimatstiilis kahekorruselisi puumaju (Raua 41–47), 1913. aastal rajatud neljakorruselist üürimaja, mis ehitati arhitekt Karl Burmani projekti järgi (Raua 39), ning 1939. aastal valminud tuletõrjehoonet (Raua 2).
Raua asumis on tegutsenud mitmeid riigi- ja linnaasutusi. 1950. aastal valminud Gonsiori 29 haldushoones asus algselt Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Rahvakomissariaat, kuid hiljem on selles majas tegutsenud mitu ministeeriumi. Kuni 2017. aastani asus selles majas sotsiaalministeerium.
Maakri

Maakri on asum Tallinnas Kesklinna linnaosas. Asum piirneb Kompassi, Keldrimäe, Sibulaküla ja Südalinna asumiga. Maakri asum on üks väiksemaid asumeid Tallinnas, selle pindala on kõigest 0,13 km2.
Maakri asum ja tänav on saanud nime perekond Mackeri järgi, kellele kuulus Maakri 23 krundil asunud värvimistöökoda, mis tegutseb tänapäevalgi.
Ajalugu.
Tänapäeva Maakri asumi territooriumil, Tartu maantee alguses asus Jaani seek ehk pidalitõbiste vendade maja. Seek rajati arvatavasti 1230. aastate teisel poolel ning selle juurde kuulus vesiveski, mida hiljem kutsuti Jaaniveskiks. Nii vesiveski kui ka seek põletati Liivi sõja Tallinna piiramise ajal maha, kuid pärast sõda need taastati. Jaaniveskit kasutati viljaveskina veel 1886. aastalgi, kuid pärast seda müüdi see ja Tiigiveski Eduard Johansonile, kes rajas sinna piirkonda Tallinna Paberivabriku (Maakri, Paberi ja Tornimäe tänava vaheline maa-ala). Paberivabrik lõpetas tegevuse Nõukogude aja lõpus ning selle krunt müüdi aktsiaseltsile Stockmann.
Maakri asumi Tornimäe piirkonnas Tartu maanteel nr. 18 asetsenud ning juba 13. sajandil mainitud endise Jaani seegi üht eraldatud osa, mis ulatus praeguse Tornimäe tänavani, nimetati Tornimäeks (Tornemeggi). 19. sajandi algusest peale kuni 1911. aastani asus seal linna kohtulik lahkamiskamber ("Obductions-Haus").
Tartu maantee alguses asus tuntud Kolme Korstna võõrastemaja, mille kohta vanimad kirjalikud andmed pärinevad 1786. aastast. See trahter lõpetas tegevuse 1926. aastal ning hoone hävis 1944. aasta märtsipommitamise käigus.
19. sajandi lõpu poole asus Tallinna elama rohkesti juute. Maakri tänava algusse ehitati aastatel 1882–1883 Tallinna esimene suurem sünagoog. See paekivist pühakoda hävis 1944. aasta märtsipommitamise käigus, hoone varemed lammutati aastatel 1946–1947.
19. sajandi teisel poolel ja 20. sajandi alguses rajati Maakri piirkonda palju kauplusi, võõrastemaju jm, samuti tööstushooneid. Theodor Grünwald ostis 1877. aastal Maakri tänaval asuva krundi ning rajas sinna kahekorruselise tööstushoone. 1912. aastal sai alguse Grünwaldi nahavabriku rekonstrueerimine ning 1921. aastal muudeti ettevõte aktsiaseltsiks Union. Union ühendati 1940. aastal jalatsivabrikuga Globus, 1950. aastal sai kombinaat nimeks Kommunaar. Ettevõte lõpetas tegevuse 1998. aastal.
Uuemal ajal on piirkonda ehitatud mitu kõrghoonet. 1999. aastal valmis neist esimene – SEB panga 24-korruseline peahoone.
Elanikkond.
2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 12–17%, üle 68aastased aga 10–19%.
Olulisemad objektid.
Maakri asumis asuvad Jaani seegi kirik ja Jaani seegi paviljon. Asumi territooriumile jäävad Stockmanni Kaubamaja ning Swissôtel Tallinn, Radisson Blu Sky Hotel ja teised linna silmapaistvamad kõrghooned.
Haridus ja kultuur.
Maakris asuvad Estonian Business School ja EBS Gümnaasium. Asumi territooriumile jääb Galerii 008.
Maakri asumi tänavad.
Maakris asuvad Kivisilla tänav, Kuke tänav, Ants Lauteri tänav, Lennuki tänav, Liivalaia tänav, Maakri tänav, Pääsukese tänav, Tartu maantee, Tornimäe tänav ja Väike-Pääsukese tänav.
Finlandiseerumine

Finlandiseerumiseks (saksa keeles "Finnlandisierung"; rootsi keeles "finlandisering") ehk soometumiseks (soome keeles "suomettuminen") nimetatakse Soome poliitikat, mil pärast vaherahu sõlmimist Nõukogude Liiduga Teises maailmasõjas tegi Soome iseseisvuse säilitamise nimel ja hiljem majandusliku kasu nimel tihedat koostööd Nõukogude Liiduga, hoidudes vastandumistest Nõukogude Liidule ja sotsialismileeri riikidele (Saksa Demokraatlikule Vabariigile, Poola Rahvavabariigile, Tšehhoslovakkiale), hoolimata oma ametlikust neutraliteedipoliitikast.
Soome sai oma tooteid idaturul turustada üsna lihtsalt. Vastu saadi vajalikku toorainet ja tehnoloogiat, mida mujalt võis olla keerulisem või kallim saada, näiteks tuumareaktoreid.
Soome ja Nõukogude Liidu nn eriliste suhete aluseks oli 1948. aastal sõlmitud nn sõpruse, koostöö ja vastastikuse abistamise leping, samuti Soome kogemused Talvesõja päevilt, kui Soome oli sunnitud, vaatamata Euroopa ja Skandinaavia riikide abilubadustele, pidama sõda oma iseseisvuse eest üksinda.
11. septembril 1945 andis Soome demokraatlikult valitud parlament seaduse, mis tagasiulatuvalt kriminaliseeris Nõukogude-vastase "sõjapoliitika". Endine president Risto Ryti mõisteti kümneks aastaks vangi, peale tema mõisteti vanglakaristus kahele endisele peaministrile, neljale ministrile ja ühele saadikule.
Nihe soomlaste suhtumises naaberriiki hakkas toimuma hiljemalt 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse, mis võimaldas soomlastel võrrelda seda Talvesõjaga.
Euroopa Filmiakadeemia

Euroopa Filmiakadeemia on 1988. aastal asutatud Euroopa filmiloojate ühendus, mis annab välja Euroopa Filmiakadeemia auhinda.
Euroopa Filmiakadeemia otsustas 1. detsembril 2007, et 2010. aasta Euroopa filmiauhindade üleandmise tseremoonia toimub Tallinnas. Igal aastal detsembri esimesel nädalal toimuva Euroopa filmiauhindade üleandmise tseremoonia korraldusõigused on jagatud nii, et üle aasta korraldatakse üritus Berliinis ning vahele jäävatel aastatel mõnes teises Euroopa linnas. 2007. aastal toimus tseremoonia 1. detsembril Berliinis. 2006. aastal võõrustas filmiüritust Varssavi ja 2008. aastal antakse auhinnad kätte Kopenhaagenis.
Rektifikatsioon

Rektifikatsioon ehk rektifitseerimine on fraktsioneeriva destillatsiooni meetod lähedase keemistemperatuuriga vedelike lahutamiseks kasutades rektifikatsioonikolonni, milles toimub mitmekordne aurustumine ja kondensatsioon. Rektifikatsioonikolonni juurde kuulub kolonni pealis, mis võimaldab reguleerida tagasijooksu (flegma) ning destillaadi (rektifikaadi) hulkade suhet. Nii saab valida optimaalsed tingimused komponentide lahutamiseks ja lahutumine on palju täielikum, võrreldes teiste destillatsioonimeetoditega.
Rektifikatsiooniseade koosneb järgmistest osadest: kolb vedeliku aurustamiseks, rektifikatsioonikolonn koos teda ümbritseva kestaga (soojusisolatsioon), kolonni pea, termomeeter, jahuti , klapp (tagasijooksu reguleerimiseks), allonž ja vastuvõtukolb. Laboratoorsetes kolonnides kasutatakse tavaliselt mingit inertset täidist (näiteks klaastoru tükikesed), tööstuslike seadmete juurde kuuluvad enamasti taldrikkolonnid. Rektifikatsioonikolonni efektiivsus sõltub selle pikkusest ja kolonni täidise võimest viia kontakti tõusev aurufaas ja allavalguv vedelfaas.
Aurud, mis tekivad kolvis vedeliku keemisel, tõusevad üles piki kolonni ning jahtuvad osaliselt. Kondenseerub peamiselt raskemini lenduv komponent. Aurud, mis jõuavad kolonni peasse (peamiselt kergemini lenduv komponent), kondenseeruvad seal täielikult. Tekkiv kondensaat voolab osaliselt kolonni tagasi (flegma), osaliselt juhitakse vastuvõtunõusse, sõltuvalt sellest, kui palju on avatud kolonni peas olev klapp. Suhet flegma hulk / rektifikaadi hulk nimetatakse tagasijooksusuhteks e. flegmaarvuks:
FA = Flegma hulk / Rektifikaadi hulk
Kolonnis puutub allavoolav vedelik (flegma) kokku ülesliikuvate aurudega, mis võtavad temast täiendavalt kaasa kergesti lenduva komponendi. Samal ajal peseb vedelik aurudest välja raskemini lenduvat komponenti. Kolonni peasse jõuab puhtam kergemini lenduv komponent.
Rektifikatsiooniprotsessi alguses tuleb kolonn viia režiimi. Kolonni peas oleva klapi või kraani abil destillaadi väljavõtt suletakse ja flegmaarv reguleeritakse alles siis, kui toimub tagasitilkumine ning temperatuur on jäänud kolonni peas püsivaks. Kuumutamisel jälgitakse, et kolonni peas ei tekiks üleujutust.
Ateistlik universum

"Ateistlik universum : vastus kristlikule fundamentalismile" ("Atheist Universe: Why God Didn't Have a Thing To Do With It") on 2004. aastal ilmunud David Millsi teose 2008. aastal valminud eestikeelne tõlge, milles autor selgitab, miks tema arvates Jumalat universumi mitmekesisuse seletamiseks vaja pole. Raamatus kirjutatu üritab ümber lükata levinumaid jumalatõestusi. Raamatu kirjastas algselt autor ise.
Raamatu on toimetanud Tartu Ülikooli professor Jaak Kikas, Martin Vällik ja Keijo Sarv. Jaak Kikas kirjutas raamatule ka eessõna. Eesti keeles ilmus teos 2008. aastal kirjastuselt Noria Books. Raamatu tõlkis inglise keelest Raul Jaanson, kes kujundas ka raamatu kaane.
Raamat on illustreeritud mitmekümne usuteemalise karikatuuriga.
Raamatus üritab autor vastata muuhulgas järgmistele küsimustele:
Lisaks käsitleb autor religiooni ning üritab lihtsal viisil vastata Universumit ja inimelu lõplikkust või lõpmatust puudutavatele küsimustele. Autor üritab ümber lükata mitmeid väärarusaamu ateismi ja ateistide olemuse ning nende maailmapildi kohta.