tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iseloom

Iseloom on elutingimuste mõjul kujunenud käitumislaad, mis avaldub inimese käitumises ja tegudes. Iseloom on inimese isiksuse väljendus ning koosneb iseloomujoontest nagu suhtumine kaasinimestesse, iseendasse, töösse ja tahteomadused. Iseloomu kujundavateks teguriteks on kodune kasvatus, kool, sõbrad, kaaslased ning ühiskonna väärtushinnangud.
Diferentsiaalpsühholoogia (ka individuaalsete erinevuste psühholoogia) uurib viise, kuidas üksikisikud oma käitumises teistest erinevad. Diferentsiaalpsühholoogia mõistab psühhotüüpi inimesele iseloomulike omaduste püsiva kompleksina. Diferentsiaalpsühholoogia meetodeid kasutatakse näiteks kutsenõustamisel, personalivalikul ja indiviidi võimete diagnoosimisel.
Suur viisik on isiksusejoonte mudel psühholoogias, mis kirjeldab inimese iseloomu viie erineva dimensiooni või faktori abil: avatus kogemusele, meelekindlus, ekstravertsus, koostöövalmidus ja neurootilisus. Iga suure viisiku dimensioon koosneb omakorda mitmest omavahel korreleeruvast aladimensioonist.
Jungi isiksusetüpoloogia aitab mõista, milliseid psühholoogilisi funktsioone inimene eelistab kasutada. Funktsioonid määratles Carl Jung oma raamatus "Psühholoogilised tüübid", nende hulka kuuluvad näiteks mõtlemine versus tunnetus ja taju versus intuitsioon.
Märt Bormeister noorem

 
Märt Bormeister (sündinud 4. juunil 1951) on eesti maalikunstnik ja fotograaf. Osa tema teostest on avaldatud kunstnikunimede Martin Sun ja Märt Brom all.
Elukäik.
Bormeister on õppinud Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis oma isa Märt Bormeistri juhendamisel.
1978. aastal lõpetas ta Tallinna Fotoklubi korraldatud kaheaastased fotograafiakursused. Aastatel 1982–1988 võttis osa Eesti Kunstnike Liidu aktimaali krokii seanssidest maalikunstnik Raivo Korstniku käe all. 
Ta on maalinud linnavaateid, akte ning figuraalseid ja abstraktseid kompositsioone, tegelnud fotokunstiga ning eksperimenteerinud eri tehnikate ja kunstiliikide ühendamisega.
Esinemine näitustel.
Tema teoseid eksponeeriti esimest korda avalikult 1981. aasta vabariiklikul akvarellinäitusel. Seal olid väljas tema temperamaalid kunstnikunime Märt Brom all. 
1996. aastal toimus Märt Bormeister noorema isikunäitus koos ta isa 80. sünniaastapäevale pühendatud mälestusnäitusega. Ta on osalenud kultuurifestivali TriaLogos raames maalinäitustega vanast Tallinnast. Tema teoseid leidub peamiselt välismaa erakogudes (Soomes, USA-s, Saksamaal ja mujal).
Isiklikku.
Tema vanemad olid kunstnikud Magda ja Märt Bormeister.
Norra tantsukunst

Rahvatants.
Kaljujoonistel 1. aastatuhande teisest poolest eKr on motiive, mida on tõlgendatud esiaegsete rituaalsete ja maagiliste tantsude kujutistena. 
Keskaegsest norra tantsust on vähe teada, kuid võib arvata, et nagu mujalgi Põhjamaades, tantsiti aheltantse (laulutantse). Keskajal on "dans" olnud mõne isiku lisanimi (Sverting dans (1292), "Sigurd dans" (15. sajand). Arvatakse, et see märgib head tantsuoskust.
Külatants.
Külatants ("bygdedans") on norra rahvatantsu kihistus, mis on välja kujunenud vanemast paaristantsust. Seda mängitakse viiuli ("hardingfele") saatel. 
Põhilised tantsud on kolmeosalise taktimõõduga "springar" (Lääne-Norra) ja "pols" (Ida-Norra) ning kaheosalise taktimõõduga "gangar" ja "halling". "Hardfele" saatel tantsitavad põhitantsud on "springar", "halling", "gangar" ja "rull" ("vossarull"). "Pols"'i tantsitakse tavalise viiuli või lõõtspilli saatel. "Springar" tuli arvatavasti enne 1600. aastast Saksamaalt või Austriast; oletatakse sugulust lendleriga. 
Külatantsud on improvisatsioonilised. Neis vahelduvad üksik- ja paaristants. Paarid liiguvad mööda ringi nagu valsis, mis jõudis Norrasse 19. sajandil.
19. sajandi lõpus olid külatantsud välja suremas, kuid Noregs ungdomslag, Landslaget for Spelemenn jt organisatsioonid hakkasid neid kultiveerima. 
Vanatantsud.
Vanatantsud ("gammeldans") jõudsid Norrasse 18. sajandi lõpust. Kõigepealt tuli valss, siis "hoppvals", "skotsk", "hamburger" ja lõpuks reinlender. 19. sajandi lõpus tulid polkamasurka, masurka ja Pariisi polka. Pärast 1950. aastat tuli Läti polka. 
Laulumängud ja ringtantsud.
On ka laulumänge ja mitme paari ringtantse. 
Laulutantsud.
20. sajandi esimese poole rahvatantsuliikumises tekkisid Fääri saarte eeskujul laulutantsud.
Ballett.
20. sajandi esimesel poolel oli Norra balleti keskus Norra Rahvusteater. Tolle aja tähtsamad nimed on Gyda Christensen ja Lillebil Ibsen. 
Esimese kutselise balletiansambli lõid 1948 Gerd Kjølaas ja Briti päritolu Louise Browne. Pärast mitut nimevahetust sai trupist 1958 loodud Den Norske Opera osa. Balletitrupi kunstiliseks juhiks sai Harcourt Algernoff Austraaliast. Klassika kõrvale toodi repertuaari kaasaegset koreograafiat (George Balanchine, Antony Tudor, Birgit Cullberg, Glen Tetley). Norra uute koreograafide seas olid Kjersti Alveberg ja Kari Blakstad. Trupi juhtide seas olid Sonja Arova ja Anne Borg. 
Aastatel 1990–2002 juhtis taanlane Dinna Bjørn truppi, mis pälvis rahvusvahelise tunnustuse. Talle järgnes ballettmeistrina Espen Giljane. Alates 1992. aastast kannab trupp nime Den Norske Nationalballet.
Moderntants.
Moderntantsu harrastab Norras näiteks Nye Carte Blanche Bergenis. Sealsed koreograafid on Ingun Bjørnsgaard ja Ina Christel Johannessen.
Tunderfelt

Tunderfelt (ka Tunderfeld, Tunderfeldt) on Rootsi aadlisuguvõsa.
7. märtsil 1651 sai Tallinna linnusekohtu assessor, sekretär ning hilisem Tallinna raehärra ja bürgermeister Heinrich Tunder Rootsi aadlikuks ja uue perekonnanime Tunderfelt.
24. juunil 1678 said Narva raehärra, bürgermeister (1676), kaupmees ja Narva linnusekrahv Jürgen Tunder ja tema teise abikaasa poeg esimesest abielust Gustaf Johan de Rodes Rootsi aadlikeks ning immatrikuleeriti 1680 Tunderfelti nime all Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana nr. 933.
Heinrich von Tunderfelt

Heinrich von Tunderfelt (ka Tunderfeld, Tunderfeldt; kuni 1651 Heinrich (Henrik, Henricus) Tunder; u. 1619–1675) oli Tallinna bürgermeister.
Heinrich Tunde õppis Tallinna gümnaasiumis 1636 Tartu ülikoolis, 1639 Leideni ülikoolis ja 1642 Greifswaldi ülikoolis.
Ta oli Tallinna gümnaasiumi õigusteaduse ja matemaatika õpetaja, oli Rootsi kuningliku Tallinna linnusekohtu assessor ja sekretär, Tallinna rae sekretär ja asesündik (Jaanuar 1658), sündik (27. augustist 1658), 1658–1673 ja Tallinna bürgermeister (8. detsembrist 1661). 1661–1675.
Aadeldati Rootsi kuninga poolt 7. märtsil 1651 Rootsi aadlikuks ja uueks perekonnanimeks Tunderfelt ning immatrikuleeriti 1680 Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana nr. 933.
Ta oli 1664. aastast Harjumaal Harju-Jaani kihelkonnas Taubede Haljava mõisa rentnik ja 1666. aastast kuulus talle Hageri kihelkonna Lümandu mõis.
Perekond.
Ta oli abielus Anna von Rosenbachiga (surnud 1693), kes oli Perila ja Kodasoo mõisaomaniku, Tallinna raehärra ja bürgermeistri, ning Rosenbachide aadlisuguvõsa esivanema Bernhard von Rosenbachi
 (1600–1661) ja Viimsi mõisast pärit Anna Derenthali (surnud 1684) tütar, Tallinna raehärra ja bürgermeistri Johann Derenthali (surnud 1630) tütretütar. Abielust sündis:
Alan Colmes

Alan Samuel Colmes (24. september 1950 Brooklyn, New York – 23. veebruar 2017 Manhattan, New York) oli Ameerika Ühendriikide raadio- ja telesaatejuht, poliitikakommentaator ja blogija.
Alan Colmes juhtis koos Sean Hannityga vestlussaadet "Hannity &amp; Colmes".
Iseendale

"Iseendale" (vanakreeka keeles "Τὰ εἰς ἑαυτόν") on Marcus Aureliuse teos, milles ta mõtiskluste vormis annab edasi oma stoitsistlikke ideid. Teos koosneb 12 raamatust.
Eesti keeles on teos ilmunud Jaan Undi tõlkes (Tallinn: Eesti Raamat, 1983).
Bismark

Bismark (mugand nimest "Bismarck") on kaardimäng, mida mängitakse 36 mängukaardiga. See mäng koosneb kaheksast alamängust. Igat alamängu mängitakse läbi sama mitu korda, kui on mängijaid, st kõik mängijad saavad korra iga alamängu alustada.
Üldjuhul mängitakse seda mängu 36 kaardiga, kuid pikema mänguelamuse saamiseks võib kasutada ka kaardipakki, milles on 52 lehte. Mäng on iseenesest pikk ja aeganõudev, kuid samas huvitav ja keskendumist nõudev. Mängu alguses joonistatakse paberile tabel. Vertikaalselt alla jooksvatesse lahtritesse kirjutatakse tähthaaval sõna "B I S M A R C K" ning horisontaalsesse päiseritta kirjutatakse kas mängijate nimed või nime initsiaalid. 
Mängu käik.
Esimesed 4 ringi on kõikides versioonides ühtmoodi, kuid sageli võidakse 6. ja 7. ringi mitte mängida. Ka ladumist võib mängida mitmel moel. 
Mängitakse kolmekesi või neljakesi.
Traditsioonilised 8 alamängu nimetused.
Traditsiooniliselt kasutatakse tähtnimetusi, kuid vabalt võib kasutada ka numbreid kui ka alamängu nimetust.
Punktiarvestus.
Punkte arvestatakse nagu teisteski kaardimängudes. Numbrikaartide väärtuseks on nagu kaardil märgitud ning pildikaardid annavad punkte järgmiselt: Äss – 11p; Kuningas – 4p; Emand – 3p; Poiss – 2 punkti. Kaardipaki (36 mängukaarti) väärtuseks on seega 240 punkti. Loomulikult võib arvestust pidada ka võidetud tihide kaudu. Kui mängitakse neljakesi, siis iga mängija käes on 9 kaarti ning maksimaalne tihide arv saab olla 9. Vastavalt kogutud tihide arv kirjutatakse mängu rea lahtrisse väikese numbriga ning hiljem vastava alamängu juurde suure numbriga kogu alamängu jooksul kogutud tihide arv.
Võitjaks osutub see, kes on teeninud kogu mängu jooksul (kõikides alamängudes saadud punktide summana) kõige rohkem punkte. 
Alternatiivne meetod punktiarvestuses on märkida ära, kes mängijatest oli alamängu esimene, kes teine jne. Mängu võitjaks osutub see, kes on kõige rohkem kordi tulnud esikohale.
Veel üks hea meetod on jagada punkte selle järgi, kui palju tihisid pidi mängija võtma ja kas ta võttis neid rohkem või vähem. 36 kaardiga kolmekesi mängides on mängus 12 tihi. Seega iga mängija peaks, kui tihid võrdselt jagunevad, võtma 4 tihi. Mängija, kes võtab rohkem kui 4 tihi, saab iga lisatihi eest 1 punkti, kes vähem võttis, iga puuduva tihi eest -1 punkti. Võib ka kokku leppida, et eeskäsi peab võtma 6 tihi ja teised kumbki 3. Saadud punktid liidetakse alati eelmisel real olnud punktidele ja tulemus kirjutatakse iga mängija nime alla tabelisse. Seega ei pea mängu lõpus enam punkte kokku lööma hakkama, vaid tulemus on jooksvalt arvutatud. Kas arvutus on õige, saab kontrollida nii, et ühes reas olevate punktide summa annab alati kokku 0. Äraandmises saab plusspunkte siis, kui mängija on suutnud rohkem tihisid ära anda, kui ta pidi, miinuspunkte siis, kui lahti on vähematest tihidest saadud, kui oleks pidanud. Neljakesi mängides on tihisid 9 ja kolme mängija punktinorm 2, eeskäe oma 3. Ladumisel saab igaüks nii palju miinuseid, kui palju kaarte jäi tal kätte pärast seda, kui kõige esimene mängija on kaartidest vabanenud. Võitja saab sama palju plusspunkte, kui kõik teised kokku miinuspunkte.
Aeratsioonivöönd

Aeratsioonivöönd ehk õhustusvöönd (ka aeratsioonivöö) on maakoore ülemine, maapinnast põhjavee pealispinnani ulatuv osa, mille poorides on nii õhku kui vett.
Aeratsioonivöös olevat vaba või seotud vett nimetatakse ripp- ehk vadoosseks veeks.
Aeratsioonivööndi omadused mõjutavad tugevasti vaadeldava ala muldi. 
Aeratsioonivööndi geoloogilisest ehitusest sõltub põhjavee kaitstus.
Gravitatsioonivesi

Gravitatsioonivesi ehk vajuvesi ehk nõrgvesi ehk vaba vesi on aeratsioonivööndis raskusjõu toimel liikuv vesi.
Zombilation - The Greatest Cuts

"Zombilation – The Greatest Cuts" on ansambli Lordi 2009. aasta kogumikalbum. Album ilmus Drakkari poolt 20. veebruaril. Limiteeritud kogusega saab kaasa veel CD-plaadi, kus on helisalvestised Lordi 2006. aasta Stockholmi kontserdist, plaatidelt "Get Heavy", "The Monsterican Dream" ja "The Arockalypse" pärit boonuslood ning DVD. Esimese plaadi peal ilmusid lood neljalt Lordi plaadilt. Plaat ilmus Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Itaalias ja Hispaanias. "Zombilation" avaldati lepingujärgselt pärast seda, kui Saksamaa plaadifrima Drakkar lõpetas bändiga lepingu.
Andy García

Andrés Arturo García Menéndez (sündinud 12. aprillil 1956) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta sai tuntuks Hollywoodi filmides, sealhulgas "Ristiisa III-s" (1990).
Enno Tubli

Enno Tubli (sündinud 2. märtsil 1952 Tartus) on eesti dirigent ja trompetist.
Ta lõpetas 1970. aastal Tartu 5. Keskkooli, 1974. aastal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi trompeti erialal. Ta oli aastatel 1974–2013 puhkpilliorkestri Popsid peadirigent.
Isiklikku.
Enno Tubli on abielus Siiri Sooberg Tubliga, kellega neil on neli last: Tõnu, Mati, Siim ja Tiina. Esimesest abielust Anu Tubliga on tal kaks last: Eike ja Timo.
Ofelia

Ofelia oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev, mis oli ehitatud 1968. aastal Saksamaal Kröger Werfti laevatehases. 
Ofelia sõitis aastail 1998–2012 peamiselt Rohuküla–Heltermaa liinil.
19. juunil 2012 müüdi Ofelia Sjöfartstidningeni teatel Lissaboni firmale Roris Maritime Co. Ltd. sõiduks piki Angola rannikut loodaval parvlaevaliinil. Laeva uueks nimeks pandi Tuizidi, pardale maaliti uus kaubamärk Angocab ja lipuriigiks sai Saint Kitts ja Nevis. 
2022. aastal oli Tuizidi näha Angolas Praia do Saricos randa kinni triivinuna ja hüljatuna.
Kloon

Kloon on raku või organismi vegetatiivne järglaskond ja seetõttu geneetiliselt ühetaoline.
Kloonid võivad tekkida apogaamia, vegetatiivse paljunemise ja paljundamise tulemusena.
Jaanuar 2010

Jaanuar 2010, kroonika
2010. aasta jaanuar algas reedel ja lõppeb 31 ööpäeva pärast pühapäeval.
Mulberry

Mulberry on e-posti klientrakendus.
Aastatel 1995–2005 turustas seda Cyrusoft ja tarkvara oli suletud lähtekoodiga. 1. oktoobril 2005 kuulutas Cyrusoft välja pankroti ja lõpetas tegevuse. 2006. aasta augustis omandas lähtekoodi õigused programmi autor Cyrus Daboo. Samal kuul avaldati versioon 4.0.5, sellest peale oli tarkvara tasuta, kuid siiski veel suletud lähtekoodiga. Seni viimane versioon 4.0.8 ilmus 23. veebruaril 2007. Sama aasta 21. novembrist on programmi lähtekood avalik Apache litsentsi 2.0 alusel.
Algselt loodi tarkvara Apple'i Macintoshile, nüüd on olemas versioonid ka Microsoft Windowsi ja Linuxi jaoks (X window süsteemiga).
Mulberry tugevad küljed on täpne sobivus erinevate interneti standarditega, näiteks IMAP, LDAP, IMSP, ACAP ja iCalender, unikaalne graafiline kasutajaliides Sieve'i (e-posti filtreerimiskeel) skripti jaoks ja tugi IMAP-i ühenduseta toimingute jaoks.
Aeronautika

Aeronautika ("aero" + kreeka keeles "nautikē") on lennunduse haru, mis käsitleb õhust kergemaid lennuvahendeid, näiteks õhupalle, aerostaate ja stratostaate (stratosfäärlennuks kohandatud õhupall). 
Areng.
Esimesed ideed
Üheks esimeseks lennunduse arendajaks loetakse Leonardo da Vincit, kes 16. sajandi alguses pühendus linnuvaatlusele, mille pealt ta õppis lendamise tehnikaid. Vaatluste käigus tegi ta märkmeid lendamise kohta ja pani aluse aerodünaamikale. Ta disainis ka mitu lennumasinat, kuid ükski neist õhku ei tõusnud.
Kuumaõhupall
Esimesed lennud toimusid 18. sajandil Prantsusmaal, kus vennad Joseph ja Stephen Montgolfier leiutasid kuumaõhupalli. Nende esimeseks mehitamata lennuks loodud kuumaõhupall oli tehtud paberist ning see saadeti avalikkuse ees õhku 5. juunil 1783. See tõusis 305 meetri kõrgusele ning lend kestis kokku kümme minutit. Seejärel ehitasid vennad uue õhupalli veekindlast linasest kangast, mis saadeti õhku 19. septembril 1783 Versailles'st ning mille pardale pandi kukk, lammas ja part. Lend kestis kokku kaheksa minutit. Kaks kuud hiljem, 21. novembril sooritati esimene mehitatud lend Montgolfier’de ehitatud õhupalliga Pariisis.Õhulaev
Kuumaõhupalliga tehti küll esimesed lennud, kuid nende navigeerimine osutus raskeks, kuna lennusuund sõltus tuulesuunast. Sellele probleemile leidis lahenduse Henri Giffard, kes 1852. aastal ehitas valmis täismõõtmetes õhulaeva, millele ta kinnitas väikese aurumootori ning propelleri, mille abil sai lennata aeglaselt vastutuult. Suurema innovatsiooni tegi Alberto Santos-Dumont, kes kinnitas õhulaevale sisepõlemismootori, millega ta sooritas esimese lennu 1898. aastal Pariisis.
Lõpliku arenduse õhulaeva ehituses tegi krahv Ferdinand von Zeppelin, kes disainis esimese jäiga kerega dirižaabli, mis sooritas esmalennu 2. juulil 1900. Järgmised 17 eluaastat pühendas Zeppelin just õhusõidukite ehitamisele. 1910. aastaks valmis tal esimene kommertslendudeks mõeldud õhulaev. Zeppelin suri 1917. aastal ja selleks ajaks oli ta loonud terve laevastiku. Tema leiutisi kasutati ka esimeses maailmasõjas pommitamises, kuid suure kere ja aeglase kiiruse tõttu ei osutunud need kasulikuks ja olid vastasele kergesti tabatavad sihtmärgid.
Tänapäev
Lennukite ja teiste õhust raskemate õhusõidukite tulekuga hakkasid kuumaõhupallide ja õhulaevade kasutamine järjest vähenema, kuna need on suuremad ning aeglasemad võrreldes teiste õhusõidukitega. Tänapäeval kasutatakse neid rohkem hobi korras ning lõbulendudeks, samas ka teaduslikel eesmärkidel. Viimane suur saavutus aeronautikas leidis aset 14. oktoobril 2012, kui austria langevarjur Felix Baumgartner tõusis heeliumiga täidetud õhupalli abil spetsiaalselt ehitatud kapslis 38 969,4 meetri kõrgusele ning sooritas sealt langevarjuhüppe, purustades sellega mitu maailmarekordit, sealhulgas õhupalli abil saavutatud kõrguse rekordi.
Magda Bormeister

Magda Bormeister (2. veebruar 1918 – 11. juuli 1995) oli eesti maalikunstnik. 
Magda Bormeister õppis aastatel 1936–1940 Riigi Kunsttööstuskoolis August Janseni (1881–1957), Friedrich Koppeli (1909–1941) ja Roman Nymani (1881–1951) juhendamisel. Ta õppis ka Moskva Kunstiinstituudis Aleksandr Deineka (1899–1969) maaligrupis.
Alates 1960. aastast esines ta vabariiklikel kunstinäitustel umbes 30 maali ja monotüüpiaga. Tema töid on välja antud postkaartidena. Ta on maalinud maastikke, linnavaateid, lillepilte ja abstraktseid kompositsioone.
Isiklikku.
Ta oli kunstnik Märt Bormeisteri abikaasa, ning kunstnik Marju Bormeisteri ja kunstnik ning fotograaf Märt Bormeister noorema ema.
Newt Gingrich

Newton Leroy Gingrich (sünninimi Newton Leroy McPherson; sündinud 17. juunil 1943) on Ameerika Ühendriikide ajaloolane, kirjanik ja poliitik, kes on Vabariikliku Partei liige. Ta oli üks Vabariikliku Partei kandidaate 2012. aasta presidendivalimistel.
Elulugu.
Ta õpetas University of West Georgias (endine nimi: West Georgia College) aastatel 1970–1978 ajalugu.
Aastatel 1995–1999 oli ta Esindajatekoja spiiker, kes juhtis opositsiooni Bill Clintoni vastu.
Esimest korda valiti Gingrich Esindajatekotta 1978. aastal. 1989. aastal sai temast Vabariikliku Partei alamkoja saadikute "piits" ("whip").
1994. aasta valimistel saavutasid vabariiklased Esindajatekojas rohkem kui 40 aasta järel enamuse. Gingrich oli valimiskampaania käigus silmapaistvamaid vabariiklaste juhte ja valiti 1995. aastal Esindajatekoja spiikriks.
1998. aastal, mil Vabariiklased kaotasid Esindajatekojas viis kohta, loobus Gingrich nii spiikri positsioonist kui alamkoja kohast.
2016. aastal asus Gingrich 2016. aasta USA presidendivalimiste eelvalimistel toetama Donald Trumpi ja oli üks võimalikke asepresidendi kandidaate. Juulis 2016 kaitses ta Trumpi väljaütlemist, et NATO liitlase sõjalisel toetamisel lähtuks ta eelkõige sellest, kas nimetatud liitlane on ka "Ameerika Ühendriikide ees oma kohused täitnud", seades nii kahtluse alla NATO kollektiivkaitse põhimõtte. 
Gingrich kirjanikuna.
Gingrich on 2009. aasta seisuga kirjutanud 20 raamatut, neist 14 publitsistikaraamatut (oma kõned ja poliitilised seisukohad) ja 6 alternatiivajaloolist ulmeromaani. Tema ulmeromaanid käsitlevad USA ajalugu ja arutlevad, mis võinuks juhtuda, kui ajalugu läinuks teisiti.
Kolm romaani jutustavad USA kodusõjast nii, nagu lõunaosariigid oleksid võitnud Gettysburgi lahingu, mille nad tegelikult kaotasid. Romaanisari lõpeb põhjaosariikide võiduga kodusõjas, nagu see juhtus ka päriselt, ja on illustreeritud ehtsate fotodega kodusõjast, mis on kontekstist välja võetud.
Kaks romaani jutustavad Teisest maailmasõjast nii, nagu Jaapani rünnakut Pearl Harborile 7. detsembril 1941 oleks juhtinud Jaapani laevastiku ülemjuhataja admiral Isoroku Yamamoto isiklikult, mitte admiral Chūichi Nagumole, kellele Yamamoto selle tegelikult delegeeris. Romaanides kannavad jaapanlased rünnakus Pearl Harborile märksa suuremaid kaotusi kui päriselt, kuid tekitavad ka USA-le hoopis suuremaid kaotusi, näiteks uputavad laevu, mis ei olnud nimetatud päeval Pearl Harboris.
Romaan "1945" räägib maailmasõjast nii, nagu oleks USA sõdinud üksnes Jaapaniga ja selle purustanud, seevastu oleks Saksamaa purustanud USA toetusest ilma jäänud NSV Liidu ja kogu Euroopa, välja arvatud Briti saared, oleks fašistlike riikide kontrolli alla sattunud. USA-s levivad rahumeeleolud: sõda on läbi, enam pole kaua aega vaja sõdida. Järgnev kahe suurriigi juhtide tippkohtumine ebaõnnestub ning Hitler alustab taas sõda, korraldades dessandi Šotimaale.
Gingrichi teosed ei ole eesti keeles ilmunud.
Albatross

Albatross ("Diomedea") on albatroslaste sugukonda kuuluv perekond linde. 
Teada on 6 tänapäevast ja umbes sama palju fossiilset albatrossiliiki. Fossiilsete liikide jaotus perekondade vahel ei ole veel selge. Väljasurnud albatrosside säilmeid on leitud mitmelt poolt üle maailma: Oregonist, Floridast, Lõuna-Aafrikast, Austraaliast ja isegi Antarktikast.
Albatrossi perekonna kõige lähedasem loomarühm on Vaikse ookeani põhjaosa albatrosside perekond "Phoebastria", kuhu kuulub 4 tänapäevast liiki. Kuni aastani 1996 neid perekondi ei eristatud, vaid perekonda "Diomedea" arvati ka praeguse perekonna "Phoebastria" liigid.
Kõige varasemad albatrossi fossiilid pärinevad keskmiotseenist 12–15 miljonit aastat tagasi. Selleks ajaks oli perekond "Phoebastria" temast juba eristunud.
Rändalbatross ja kuning-albatross ("Diomedea epomophora") kuuluvad kõige suuremate tänapäevaste lennuvõimeliste lindude hulka. Neil on suurem tiibade siruulatus kui ühelgi teisel tänapäevasel linnul, kuni 3,5 meetrit, kuigi keskmine on natuke üle 3 m. Suured isased võivad kaaluda üle 11 kg ja seal lähedal ongi arvatavasti piir, millest raskemad linnud ei suuda lennata.
Nimi.
Albatrossi ladinakeelne nimetus "Diomedea" tuleb vanakreeka mütoloogia tegelase Diomedese nimest. Legendi järgi ajas torm Diomedese Itaalia rannikule ja tema kaaslased jätsid ta sinna maha, aga muudeti seejärel albatrossideks.
Välimus.
Albatrossi sulestik on musta, halli ja valge kirju. Pikad, ligi pooleteise meetrini küündivad tiivad võimaldavad tal mitu päeva järjest mööda õhuvoolusid liuelda.
Üldiselt on täiskasvanud albatrossid valged. Täiskasvanud emaslindudel ja noorlindudel on sulgede otstes tumedad täpid. Väiksematel liikidel ja noorlindudel on sulestikus rohkem tumepruuni värvi. Hiljuti avastatud pruunpugu-albatrossil säilib noorlindude tumepruun sulestik ka täiskasvanuna. (Amsterdami albatross sai oma teadusliku liiginime selle järgi, et pesitseb Amsterdami saarel.)
Levila.
Albatrossid elavad maailmameres lõuna-lähistroopikas ja sealt lõuna suunas, kohati kuni Antarktikani välja.
Elukoht.
Nad tulevad maismaale ainult pesitsemise ajaks ja tormivarju. Albatrossid ehitavad oma pesa kaugesse ja raskesti ligipääsetavasse kohta.
Toitumine.
Albatrossid toituvad kaladest, mida nad püüavad vette sukeldudes oma pika nokaga.
Albatrossid järgnevad laevadele pika maa taha, oodates, et laeva meeskond viskaks merre jäätmeid, mida nad süüa saaksid.
Sigimine.
Emaslind muneb ühe muna. Poeg, kes sellest munast koorub, saab lennuvõimeliseks alles üheksa kuu vanuselt. Tibu eest hoolitsevad nii emas- kui ka isaslind.
Alligaator

Alligaator ("Alligator") on veega tihedalt seotud roomajate perekond krokodilliliste seltsist. Perekonnas on kaks liiki: ameerika alligaator ja hiina alligaator. 
Esimesed alligaatorid elasid 37 miljonit aastat tagasi.
Võrdlus krokodilliga.
Alligaatori lõug on lühem ja laiem kui krokodilli oma ning see annab alligaatori peale kolmnurkse kuju. Teine oluline erinevus on see, et kui tema lõuad on koos (suu on kinni), siis ei ulatu tema neljas hammas välja nagu krokodillil.
Ameerika alligaator.
Ameerika alligaator (mississippi alligaator) elab Ameerika Ühendriikide kaguosa soistel aladel. Nad võivad elada kuni 30 aastat. Keskmine ameerika alligaator võib kasvada kuni 4 meetri pikkuseks ja kaaluda kuni 360 kg.
Kõige suurem teadaolev alligaator leiti Louisianast. Ta oli 5,84 m pikk. 
Hiina alligaator.
Hiina alligaator elab Jangtse jõe orus Hiinas. Täiskasvanud isased on 1,5-2,1 m pikad ja kaaluvad 36-45 kg. 
Praeguseks on see liik elupaikade hävitamise tõttu kriitiliselt ohustatud.
Tommy

Tommy on mehenimi, eesnime Thomas lühendatud kuju ja sage hüüdnimi.
Tommy on siiski ka poistele eesnimeks pandud. USA-s tõusis Tommy 1893. aastal 500 kõige levinuma poisinime hulka, sealhulgas 1925–1980 oli see 200 ja 1934–1954 100 kõige levinuma poisinime hulgas. Kõige kõrgemal, 70. kohal oli eesnimi Tommy 1944. aastal.
Viimasel ajal on nimi Tommy järjest harvemaks muutunud. USA-s langes ta 2008. aastal enam kui sajandipikkuse vaheaja järel välja 500 populaarseima poisinime hulgast.
Mõnikord on eesnime Tommy pandud ka tüdrukutele, kuid USA-s pole see ühelgi aastal 1000 populaarseima tüdrukunime hulka kuulunud.
Ralf Fisker

Ralf Fisker (9. juuli 1916 Tallinn – 17. august 1943 Kiiev) oli Eesti (nooremleitnant) ja Saksa pataljon "Narva" ("Obersturmführer") sõjaväelane.
Ta lõpetas 1934. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi.
Isiklikku.
Tema isa oli sporditegelane ja sõjaväelane Villiam Fiskar.
Abiellus 02.12.1940 Tallinnas Magda-Renate Toomega.
Perekonnal sündis poeg Ralf-Roland Fisker.
Ago Aava

Ago Aava (kuni 1936. aastani Aleksander Peterson; 20. detsember 1908 Antsla vald, Võrumaa – 26. märts 1996 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) ja sportlane.
Ago Aava lõpetas 1928. aastal Võru poeglaste reaalgümnaasiumi, seejärel sõjakooli aspirantide ja 1935. aastal eksternina kaadriohvitseride kursused. 
Sportima hakkas õpetaja A. Michelsoni juhendamisel, sõjakoolis treenisid teda Anton Ohaka, Theodor Sulg ja Valter Palm. Võistles suusatamises, kergejõustikus, orienteerumises ja laskmises. Kuulus spordiseltsidesse Tallinna Sport ja Eesti Spordiseltsi Kalev. Eesti meistrivõistlusteltel kordas muutmata sõjapüssist laskmises püstiasendist 172 silmaga maailmarekordilist tulemust ja täitis erimeistrinormi. 
Teenis aastatel 1928–1940 Eesti sõjaväes, 1940–1950 Punaarmees ja Nõukogude armee eesti rahvusväeosas kassapidajana ning polgu rahandusosakonna juhatajana. Oli tegev Eesti NSV Laskespordiföderatsiooni, Kurnimänguföderatsiooni ja Spordiveteranide Liidu eestseisuses. 
Oli raamatu "Laskmine: minevikust tänapäevani" (Eesti Raamat, 1972) üks kaasautoreid.
Richard Aavik

Richard Aavik (7. juuni 1901 Anna vald, Järvamaa – 17. detsember 1965 Paide) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenis 1. Jalaväerügemendis.
Bernhard Abrams

Bernhard Abrams VR I/3 (22. märts 1891 Tallinn – 15. veebruar 1945 Intalagi vangilaager, Komi ANSV) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna ülem 1933–1940 . 
Ta arreteeriti NKVD poolt 18. septembril 1940 Tallinnas. Suri Venemaa vangilaagris.
Johan de Rodes

Johan de Rodes (ka Johannes de Rodes; Rhodes; surnud 31. detsembril 1655 Moskvas) oli Rootsi kaubandustegelane.
Ta oli 1652–1655 Rootsi kuninglik komissar (kaubandusvolinik) Moskvas.
Ta on tuntud oma Moskvas oleku ajal kuninganna Kristiinale saadetud üksikasjaliste aruannete poolest Moskva tsaaririigi kaubanduse ja välispoliitika kohta. Aruandeid säilitatakse Rootsi Riigiarhiivis ja suur osa neist on tõlgitud ka vene keelde.
Eestimaal kuulus talle kuninganna Kristiina kingitud Jootme mõis Ambla kihelkonnas.
Perekond.
Johan de Rodes oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Wästman maeti 1651 Tallinna Niguliste kirikusse. Teisest abielust Medea Koch[en]iga (maetud 1704 Tallinnas) sündinud pojast Gustaf Johanist (1656–1710) sai Rootsi sõjaväelane ja Tunderfeltide aadlisuguvõsa esivanem, kes oli abielus Narva raehärra, bürgermeistri (1676) ja kaupmehe Jürgen Tunderi tütrega.
Hans Ainson

Hans Ainson (22. märts 1897 Kõssa talu, Mõnnaste küla, Tarvastu vald, Viljandimaa – 3. juuni 1980) oli Eesti advokaat, poliitik ja sõjaväelane (nooremleitnant).
Elulugu.
Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Sakala vilistlane.
Teenis Vabadussõja ajal 2. Ratsapolgus, lõpetas Sõjakooli I ratsakursuse.
Ta oli 1924–1927 Räpina paberivabriku asjaajaja-direktor, 1927–1932 vandeadvokaat Oskar Rütli abi Tartus, 1932–1941 vandeadvokaat samas. 3. märtsil 1934 valiti ta Tartu linnapeaks, arreteeriti 13. märtsil 1934, tagandati, 28. juunil 1935 mõisteti 6 kuuks tingimisi vanglasse. 1936–1940 Tartu Majaomanike Panga direktor. 
Vangistati NKVD poolt 5. juunil 1941, viidi Moskvasse, oli Butõrka vanglas. 1943. aastal saadeti langevarjurina Eestisse (talle tehti ülesandeks imbuda Eesti intelligentsi hulka ja jutustada sellest, et Nõukogude Liidus on loodud komitee "Vaba Eesti", mille eesmärgiks on Inglismaa ja USA toetusel Nõukogude Liidust sõltumatu Eesti Vabariigi taastamine), andis end üles. Jäi 1944. aastal Eestisse, arreteeriti 29. märtsil 1946, vabastati kolme kuu pärast. 1949. aastal oli ta Mustla Keskkooli direktor.
Jaan Aksel

Jaan Aksel (26. oktoober 1893 Petseri – 28. juuni 1964 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (major).
1927. aastal oli ta leitnant, Pioneerpataljoni adjutant.
Johannes Arro

Johannes Arro (26. detsember 1892 – 18. märts 1979 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major).
Aleksander Derrik

 
Aleksander Derrik VR II/3 (17. juuni 1898 Viljandimaa – 14. oktoober 1981 Waldkraiburg, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (major, 1933).
1919. aasta novembris teenis lipniku auastmes 2. Suurtükiväe polgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamleitnandiks, vanusega 21. aprill 1919.
14. jaanuaril 1936 valiti ta 3. suurtükiväegrupi ohvitseride kogu esimeheks. Enne Nõukogude okupatsiooni teenis Sõjaringkonnakohtus noorema käsundusohvitserina. Kolis Saksamaale järelümberasujana kevadel 1941, kuna oli abielus sakslannaga.
Põhjaveepind

Põhjaveepind on pind, millest allpool olev pinnas on veega küllastunud
Kohe põhjaveepinna peal asub kapillaarvöö, kus poorid on täidetud kapillaarveega.
Asustamata või suure sademetehulgaga piirkondades järgib põhjaveepind üldjoontes maapinna kuju ning tõuseb ja laskub koos sellega. Eestis, kus maapind on üsna tasane, võib põhjaveepinda paljudes kohtades lugeda enam-vähem horisontaalseks.
Allikad ja oaasid esinevad kohtades, kus põhjaveepind lõikub maapinnaga. Allikad moodustuvad tavaliselt mäekülgedel, kus nad on näha, või veekogude põhjas, kus nad on inimesele märkamatud.
Piirkondades, kus sademete hulk muutub aastaajati, võib eri aastaaegadel olla põhjaveepind eri kõrgusel, sademeterohkemal aastaajal kõrgemal.
Kaevu kaevamisel tehakse maapinda auk, mis ulatub põhjaveepinnani. Eestis põhjaveepind lähedastel aladel suures ulatuses ei erine, mistõttu üldjuhul on kõige mõistlikum kaevu kaevata võimalikult madalas kohas. Põhjaveepinna saaks kätte ka mäe otsa kaevu kaevates, ainult kaevata tuleks mäe kõrguse võrra rohkem.
Dragan Đokanović

Dragan Đokanović (serbia Драган Ђокановић; sündinud 20. aprillil 1958 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik ja meditsiinidoktor (pediaatria). 
Dragan Đokanović on president demokraatlikust parteist Demokratska Stranka Federalista.
Pille (eesnimi)

Pille on eesti naisenimi.
Eesnimi Pille esineb rahvalauludes, aga ka kirikuraamatutes 18.–19. sajandil. Võib olla lühend nimest Sibylla/Sibylle. Pille elustati naisenimena uuesti 1929. aastal Akadeemilise Emakeele Seltsi soovitusnimestikus, leidis 1930. aastatel kasutamist üksikjuhtudel. Laiatarbenimeks kujunes alates 1955. aastast.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 2572 Pille-nimelist inimest.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Pille 2546 naisel. Ilme on Eestis populaarsuselt 57. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Pille vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 51,13 ning Järva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,54. Pille on keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus on 47). 
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Pille 1 inimesel.
Seišellipalm (perekond)

Seišellipalm ("Lodoicea") on igihaljaste puittaimede perekond palmiliste sugukonnast.
Perekonda kuulub ainult üks liik – seišellipalm. See on endeemne liik, mis kasvab ainult Seišellidel Praslini ja Curieuse'i saarel.
August Kolk

August Kolk (23. detsember 1924 Venemaa Novgorodi kubermang – 15. november 2021) oli Nõukogude Liidu riigiametnik, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi töötaja, kes mõisteti süüdi inimsusvastastes kuritegudes (1949. aasta märtsiküüditamine).
Elutingimused

Elutingimused on keskkonnategurid, milleta organismi elu ei ole võimalik (energiaallikas, elektronidoonor ja -aktseptor, organismi koostisosadeks olevate biogeensete elementide – C, H, N, O, P, S, K, Na jt – allikad, küllaldane soojus, sobiv rõhk).
Flotatsioon

Flotatsioon on heljuvate või emulgeerunud ainete eraldamine vedelikust neid pinnale ujutades ning seejärel pinnakooret kõrvaldades; ühtlasi vastav meetod ja protsess. 
Flotatsiooni kasutatakse näiteks reovee puhastamisel ja paberitööstuses.
Andres Raid

Andres Raid (sündinud 4. mail 1955) on eesti teleajakirjanik.
Elukäik.
Raid õppis 1961. aastast Tallinna 7. Keskkoolis ja alates üheksandast klassist Tallinna 44. Keskkoolis, mille lõpetas 1972. aastal.
Raid on õppinud Kutsekeskkoolis nr 19 mehhanisaatoriks. 1983. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli romaani-germaani filoloogia alal. 
Hiljem on Raid lõpetanud USA-s Berkeley ülikooli magistriõppes massikommunikatsiooni erialal.
Raid on töötanud Eesti NSV Kergetööstusministeeriumi juhtimissüsteemide projekteerimise ja konstrueerimise büroos.
Aastatel 1985–1995 töötas Raid reporterina Eesti Televisioonis. Ta tegi kaastööd paljudele välismaa uudistekanalitele. Ta on töötanud ka TV3-s ja Tallinna Televisioonis. Raid on olnud üks rahvuskonservatiivse portaali Uued Uudised saatejuhte.
Poliitikas.
1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Andres Raid Tallinna linnas Kuningriiklaste nimekirjas ning sai 649 häält, millega valituks ei osutunud.
1995. aasta Riigikogu valimistel oli Raid Keskerakonna kandidaat, ta kogus 424 häält ja Riigikogusse ei pääsenud.
Raid on olnud Eestimaa Rahvaliidu liige ning erakonna meediajuht. 2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai ta Tallinnas 14 häält.
2013. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas Tallinnas Kristiines, talle anti 117 häält, mis ei olnud piisav volikokku pääsemiseks.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva ja Tartu maakond), sai 295 häält ja valituks ei osutunud.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel EKRE nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 544 häält ning ei osutunud valituks.
Varia.
California Berkeley Ülikoolis viibimise ajal õnnestus Raidil kohtuda Ameerika Ühendriikide presidendi Ronald Reaganiga ning teha temaga ka intervjuu, mis avaldati kohalikus väljaandes. Nõukogude Liidus ei oleks ükski väljaanne USA presidendiga tehtud intervjuud avaldanud.
Ta on kohtunud mitu korda Boriss Jeltsiniga, kui too oli Sverdlovski (praegune Jekaterinburg) oblastikomitee kompartei esimene sekretär ning teinud temaga intervjuud Eesti Televisioonile ja välismaa uudistekanalitele.
1991. aasta augustiputši ajal tegi Andres Raid Tallinna lennujaama juures esimesed intervjuud Eestisse saadetud Vene sõjaväelastega, kes liikusid Nõukogude soomukite kolonniga Tallinna. 
Ta on üks tegelasi 2005. aastal valminud mängufilmis "August 1991 (film)", kus teda mängib Hendrik Toompere.
Venemaa poolt okupeeritud Donetski oblastit ja Mariupolit 2023. aastal külastanud Andres Raid kirjeldas Kuku Raadiole, et Mariupolis pole olukord üldse nii hull, kui senini oli väidetud ning nn lapseröövidest ehk Venemaale sunniviisiliselt viidud lastest pole seal midagi kuuldud.
Andres Raidist räägib Kuldse Trio laul "Chiri-biri-binn", kus Raidi kujutatakse maailmaränduri ja kõigi naiste poolt armastatud mehena. Enne laulu valmimist küsis Kuldne Trio selleks Raidilt luba.
Jaanus Männik

Jaanus Männik (sündinud 3. mail 1951 Põltsamaal) on Eesti poliitik.
Haridus.
Jaanus Männik on lõpetanud 1969. aastal Tapa 1. Keskkooli ja 1974. aastal Eesti Põllumajandusakadeemia agronoom-ökonomistina. Ta on lõpetanud 1965. aastal ka Tapa Muusikakooli viiuli erialal. 
Poliitiline tegevus.
VIII, IX ja X Riigikogu liige, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige 26. septembrist 1994 kuni 31. augustini 2013.
Septembris 2007 sai temast Are vallavanem. Alates 7. märtsist 2011 kuni valla likvideerimiseni 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi raames oli ta Surju vallavanem.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tütre isa.
Conrad Quensel

Conrad Quensel (16. aprill 1676 Stockholm – 13. jaanuar 1732 Lund) oli Eesti Liivimaal tegutsenud rootsi astronoom ja meteoroloog.
Elulugu.
Conrad Quensel oli Turu õuekohtu assessori poeg.
Õppis algul Uppsalas, aastast 1692 Åbo akadeemias, hiljem oli samas dotsent, adjunkt ja "notarius stipendiorum", "mag. phil." (1694, Åbo), väitekiri "De indifferentissima ethica". Oli 1705–10 Pärnus Academia Gustavo-Carolina matemaatika ja astronoomia professor, samuti kvestor ja kalendrite tsensor, 1708 ka rektor. 1708 läks Rootsi. 1712–32 oli Lundi Ülikooli matemaatika ja astronoomia professor, korduvalt rektor. Pärnus juhendas kaht dissertatsiooni: 1708–09 Petrus Königi "Calculus eclipsium solis et lunae …" ja 1709 Samuel Flodini "De Atmospharaem".
Conrad Quenseli samanimeline pojapoeg oli Rootsi looduseuurija ja entomoloog.
Teadustöö.
Avaldas aastast 1714 Rootsi kohta üksikasjalike andmetega astronoomia kalendreid. 1720 andis välja esimese traktaadi heliotsentrilise kosmoloogia õigustamiseks Rootsis. Lundis koostas õpikuid ja tegi msg vaatlusi. liige (aastast 1728).
Gerda Elfriede Raadi

Gerda Elfriede Raadi (aastani 1925 Gerda Elfriede Kangur; 28. jaanuar 1900 Tartu – 30. detsember 1985 Tartu) oli Eesti germanist.
Elulugu.
Lõpetas 1928 Tartu Õhtugümnaasiumi ja 1932 Tartu Ülikooli. Täiendas end 1935–1936 Berliinis. Oli 1942–1943 taluteenija, 1944 Põltsamaa Gümnaasiumis saksa keele õpetaja, 1944–1948 Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia kateedri õpetaja, 1948–1974 Lääne-Euroopa keelte, võõrkeelte ja saksa keele kateedri vanemõpetaja.
Teadustöö.
Uurinud saksa kirjandust. 13 teaduspublikatsiooni. Koostanud õpikuid.
Elmo Raadik

Elmo Raadik (12. jaanuar 1925 Viljandi – 7. september 1969 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane.
Elmo Raadik oli sõjaväeametniku poeg.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1949. aastal Viljandi 2. Keskkooli, 1950. aastal samas pedagoogikaklassi ning 1960. aastal töö kõrvalt kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena.
Surma tõttu jäi viimistlemata kandidaadiväitekiri.
Elu- ja töökäik.
Nõukogude–Saksa sõjas oli ta vabatahtlik Saksa sõjaväes Sinimägede lahingutes. Oli 1944–1947 Ubja põlevkivikaevanduses. 
Oli pärast keskkooli lõpetamist Suure-Jaani rajoonis Reegoldi 7-klassiline kooli õpetaja ja õppealajuhataja. 
Aastatel 1958–1969 töötas ta Tallinna Arhitektuurimälestiste Kaitse Inspektsioonis kunstiajaloolasena.
Teadustöö.
Uuris Tallinna ehitismälestisi, oli tegev vanalinna kaitsetsooni rajamisel, osales Tallinna raekoja puitfriisi, Niguliste kiriku sisustuse jm keskaegsete Tallinna hoonete raiddetailide konserveerimises ja restaureerimises. Uuris ka Lõuna-Eesti linnuseid (eriti Viljandi ordulinnust).
Maire Raadik

Maire Raadik (sündinud 21. märtsil 1963 Pärnus) on eesti keelekorraldaja ja keeleteadlane.
Haridus.
Lõpetanud 1981. aastal Pärnu 1. Keskkooli kuldmedaliga ning 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal eesti keele eriharus "cum laude". 2002. aastal kaitses Tartu Ülikoolis magistritöö "Eesti panganduse oskuskeele areng 1990. aastatel".
Töökäik.
Töötanud alates 1986. aastast Eesti Keele Instituudis (kuni 1993. aastani Keele ja Kirjanduse Instituut) vanemlaborandi, nooremteaduri ja teadurina, alates 2008. aastast vanemkeelekorraldaja, õigekeelsussõnaraamatu toimetaja. 
Pidanud loengukursusi Tartu ülikoolis 1996, 1997, 2007, 2009, Helsingi Ülikoolis 1999, Tallinna Ülikoolis 2005–2011. 
1993. aastast on ta Emakeele Seltsi keeletoimkonna liige ja alates 2016. aastast selle vanem. 2000–2006 oli ta Emakeele Seltsi ajakirja Oma Keel toimetaja, seejärel toimetuskolleegiumi liige, 2007. aastast alates justiitsministeeriumi ajakirja Õiguskeel toimetuse liige. 
Uurimisvaldkonnad: leksikoloogia, leksikograafia ja keelekorraldus, eesti õigekeelsuse alussõnaraamatud, eesti õigekeel. Saanud PHARE, Eesti Teadusfondi ja muude asutuste uurimistoetusi. Avaldanud üle 100 kirjutise.
Tarmo Ain Raadik

Tarmo Ain Raadik (sündinud 12. oktoobril 1962 Melbourne'is) on eesti ihtüoloog.
Elulugu.
Tarmo Ain Raadik on arhitekti poeg.
Lõpetas 1981 Balwyni gümnaasiumi ja 1984 zooloogiateaduskonna. 1985–1986 ja 1989–1990 Melbourne'is Victoria muuseumi ihtüoloogiaosakonnas, 1990– Victoria Looduskaitse ja Loodusvarade instituudi teadur ja alates 1989 ajakirja Australian Society for Fish Biology toimetaja.
Teadustöö.
Uurinud magevete (sh Lõuna-Ameerika) kalade ja koorikloomade ökoloogiat ja levikut. Mitme Austraalia teadusorganisatsiooni liige. 12 teaduspublikatsiooni.
Lembi-Merike Raado

Lembi-Merike Raado (aastani 1966 Lembi-Merike Raudak; sündinud 24. märtsil 1942 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Hariduskäik.
Raado lõpetas 1956. aastal Tallinna 14. 7-klassilise Kooli, 1960. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiateaduskonna keemilise tehnoloogia erialal. Aastatel 1968–1972 oli ta TPI aspirant. 2004. aastal sai ta Rahvusvahelise Inseneripedagoogika Ühingu (IGIP) rahvusvahelise insenerpedagoogi diplomi.
1975. aastal sai Raado Kaunase Polütehnilisest Instituudist tehnikateaduste kandidaadi kraadi (kinnitus 1976. aastal; kaitstud väitekiri "Коррозия сланцезольногo портландцемента в агрессивных средах").
Töökäik.
Eesti NSV Teenindusministeeriumi Projekteerimise ja Tehnoloogia Instituudi sektorijuhataja, projekti peainsener 1980–1989. 
TPIs teadusliku uurimise sektori nooremteadur 1966; ehitusmaterjalide probleemlaboratooriumi nooremteadur 1966–1968, vaneminsener 1972–1976, vanemteadur 1976; teadusliku uurimise sektori vanemteadur 1976–1978; ehitusmaterjalide probleemlaboratooriumi vanemteadur 1978–1980; ehitusmaterjalide kateedri assistent 1984–1985; TTÜ ehitusmaterjalide laboratooriumi sektorijuhataja 1989–1990; arhitektuuri ja ehitusmaterjalide kateedri dotsent 1990–1992; ehitiste projekteerimise instituudi dotsent 1992–1997, ehitusmaterjalide õppetooli juhataja ja professor 1999–2013, ehitusmaterjalide õppetooli teadur 2013–2016, ehituse ja arhitektuuri instituudi teadur 2017–2020, emeriitprofessor 2013–…
Teadus.
Ehitusmaterjalide tehnoloogia; silikaatide ja tulekindlate materjalide (eriti sideainete) keemia ja tehnoloogia; portlandtsemendi korrosiooniprotsessid. Viimastel aastatel tegelenud portlandtsemendi sulfaadikindluse probleemidega ja Narva elektrijaama tolmküttekatlaid asendavate keevkihtkatelde lendtuha kasutamisega portlandtsemendi koostisosana ning mõjuga betoonide omadustele.
Avaldanud viimasel kümnel aastal üle 50 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 2 doktoritööd ja 10 magistritööd; autoritunnistusi 1. , 
Teaduskorralduslik tegevus.
TTÜ ehitusteaduskonna nõukogu ja ehitustootluse instituudi nõukogu liige 1997–(2020); materjaliuuringute keskuse nõukogu liige 1998–(2020); katsekoja ehituse valdkonna sertifitseerimiskomisjoni ekspert 1996–(2020); ekspert ehitusmaterjalide ja portlandtsemendi tootmise ja kasutamise alal mitmesugustes organisatsioonides (nt EAS 2001–(2020)); Eesti TA ajakirja Oil Shale retsensent ja hindaja 2005–2020); Vilniuse Gediminase nimelise Tehnikaülikooli ajakirja,"Journal of civil engineering and management" artiklite retsensent 2009–(2020); Ettevõtluse Arendamise sihtasutus, ekspert 2003–(2020); TTÜ teadusprojektide baasfinantseerimise ekspertkomisjoni hindaja 2007−2008; Det Norske Veritas, ekspert 2006–2008. 
Isiklikku.
Tema poolõde on tennisist Leelo Kalju.
Raimo Raag

Raimo Raag (sündinud 20. augustil 1953 Torshällas Rootsis) on Rootsis elav eesti keeleteadlane ja kultuuriloolane, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis ja Emakeele Seltsi auliige.
Elulugu.
Raimo Raag on ametniku poeg ja Virve Raagi abikaasa.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Uppsalas Toomkooli (Katedralskolan) ning 1976. aastal Uppsala Ülikooli soome-ugri, vene keele ja põhjagermaani keelte alal. Doktorikraadi ("dr. phil.") sai 1982. aastal Uppsala Ülikoolist väitekirjaga "Lexical Characteristics in Swedish Estonian". Täiendanud end 1977 Rootsi Instituudi (Svenska Institutet) stipendiaadina Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudis.
Ta on 1978. aastast Uppsala Ülikooli soome-ugri instituudi õppejõud: teadur ("forskarassistent") 1985–1991, ülikoolilektor ("universitetslektor") 1991–2000, 2001– professor, ühtlasi 1984/85 Örebro Ülikooli eesti keele õppejõud ning 1993–1997 õppejõud Stockholmi Ülikooli eesti-rootsi tõlkide kursustel. Uppsala ülikooli dotsendi kutsenimetus 1988. Alates 1997. aastast Kammerkolleegiumi (Stockholm) eesti-rootsi ja rootsi-eesti tõlkide ja tõlkijate vannutamise komisjoni liige. Ajuti olnud Uppsala Ülikooli soome-ugri keelte õppetooli juhataja, 1990–2003 juhataja abi. Pidanud loenguid Eestis, Lätis, Soomes, Taanis, Saksamaal, Hollandis, Prantsusmaal, Kanadas, Ukrainas. Uppsala Ülikooli publikatsioonisarjade "Ursus" ja Opuscula Uralica" toimetajaid.
Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks valitud 2019. aastal keeleteaduse alal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eesti keele ja läänemeresoome keelte eriti eesti keele ja kirjakeele ajalugu, sõnavara ja grammatika, eesti-rootsi keele- ja kultuurisuhted, eelkõige keelekontaktid, laensõnad, kakskeelsus, eestirootslased ja Rootsi eestlased, väliseestlus.
Teoseid.
Koostanud sõnaraamatuid. Üle 300 teaduspublikatsiooni ja õppematerjali.
Liikmesus.
Stockholmis asuva Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi liige (1978-1995), Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis (1979; auliige 2015), Eesti Teadusliku Instituudi (Rootsis) (1983) liige, Soome-Ugri Seltsi (1984) välisliige, Emakeele Seltsi välisliige (1989, auliige 2024), Balti Uurimuste Edendamise Ühingu (USA) (2002), Societas Uralo-Altaica (Saksamaa), Kungliga Humanistiska Vetenskaps-Samfundet i Uppsala (2009, esimees 2022–2023), Baltic Heritage Networki (2012) liige; ajakirjade Keel ja Kirjandus, Tuna ja Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Emakeele Seltsi aastaraamatu, Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamatu ja Eesti Rahva Muuseumi toimetiste toimetuskolleegiumi liige.
Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu saadik (2006–2014).
Valvo Raag

Valvo Raag (9. juuni 1936 Kuressaare – 17. august 2011 Lincoln, Massachusetts, USA) oli eesti päritolu USA füüsik.
Elukäik.
Valvo Raag lahkus Eestist koos ema, isa ja kahe vennaga 1944. aastal.
Raag lõpetas 1958. aastal füüsikuna Browni Ülikooli USA-s Rhode Islandi osariigis Providence'is ning täiendas end 1958–1959 Helsingi Ülikoolis. 1964. aastal sai ta magistrikraadi füüsikas New Yorgi Ülikoolis. 1959–1969 töötas ta New Jersey osariigis Radio Corporation of Americas (1959–1962 keemia- ja füüsikalaboris, 1962–1969 termoelektriliste toodete arenduses), 1969. aastast Resalab Scientificus (Menlo Park, California) ning hiljem Jet Propulsion Laboratoryga seotud väikeses uurimisfirmas Syncal.
Teadustöö.
Valvo Raagi peamine uurimisvaldkond oli termoelekter. Tema töötulemusi on kasutatud kosmosetehnikas.
Isiklikku.
2003. aastal tagastas Raag Kuressaare raamatukokku sealt 1944. aastal laenatud raamatu. 
Pensionipõlves elas ta koos abikaasa Kaijaga Massachusettsi osariigis Lincolnis. Nende tütar Tarja Raag on arengu- ja soopsühholoogiale spetsialiseerunud psühholoogiateadlane, USA-s Maine'i osariigis Waterville'is tegutseva Colby College'i psühholoogiadotsent .
Teoseid.
with 80 a/o Si 20 a/o Ge, Dynaquartz Insulation" JPL Eng. Memo 342-148 (Rept. 900-488), August 13, 1971
July 2, 1969
Virve Raag

Virve Raag (aastani 1977 Virve Joalaid; sündinud 6. augustil 1954 Tallinnas) on Eesti fennougrist.
Elulugu.
Virve Raag on teenistujate tütar, Marje Joalaiu õde ja Raimo Raagi abikaasa.
Lõpetas Tallinna 22. Keskkooli 1972, õppis 1974–78 TÜ-s, 1979–84 Uppsala Ülikoolis (fennougristika, rootsi filoloogia); filosoofiadoktor (1998, Uppsala Ülikool) doktoriväitekiri "The Effects of Planned Change on Estonian Morphology". Olnud aastast 1979 Uppsala Ülikooli eesti keele õppejõud: 1979–86 tunniandja, 1987–99 eesti keele adjunkt, 1999–2005 lektor, aastast 2005 dotsent, ühtlasi 1987–93 soome-ugri keelte õppetooli juhataja, 2005- nüüdiskeelte õppetooli juhataja. Aastast 1995 riikliku Kammerkolleegiumi ("Kammarkollegium") eesti-rootsi tõlkide atesteerimisel assistent, 1993-97 Stockholmi Ülikoolis eesti-rootsi tõlkide koolituse õppejõud.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eesti ja vadja keel, eriti eesti keele standardiseerimine ja ideologiseerimine; Rootsi eestlaste eesti keel. Olnud suure rootsi-eesti sõnaraamatu (2004) üldtoimetaja. 20 teaduspublikatsiooni.