tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Billy-Berclau

Billy-Berclau (pikardi: "Bili-Bérclo") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike linn 16 km Béthune'ist idas ja 19 km Lille'ist edelas, teede D163 ja N47 ristumiskoha ümbruses. See asub "Canal de la Deûle" ja "Canal d'Aire" ühinemiskoha juures. Kergetööstus ja väikepõllumajandus on asendanud hiljutise söekaevandamise.
Esimese maailmasõja ajal purustati linn täielikult. 27. märtsil 2003 tappis plahvatus dünamiidivabrikus neli inimest.
Lorenz Hart

Lorenz Milton Hart (2. mai 1895 New York – 22. november 1943 New York) oli ameerika libretist ja laulutekstide autor. Tegi viljakat koostööd helilooja Richard Rodgersiga.
Lorenz Hart oli paljude Rodgersi 1920.–1930. aastatel loodud muusikalide (näiteks "Pal Joey", "A Connecticut Yankee", "On Your Toes" ja "Babes in Arms") libreto autor ning paljude Rodgersi viisistatud laulutekstide autor (teiste seas "Blue Moon", "The Lady Is a Tramp", "Manhattan", "Bewitched, Bothered and Bewildered" ja "My Funny Valentine").
Guntinas

Guntinas (žemaidi "Gontėns") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas samanimelise jõe kaldal. Jõe järgi on küla ka nime saanud. Asula varasem nimekuju oli Kuineliai. Külas on Guntinase kalmistu.
Külla jääb Laumė kivi. 1,8 meetri kõrgusel kivil armastanud udustel õhtutel istuda mütoloogilised vaimud ("laumė"'d) . Ka oli küla karjamaal "jäljega kivi", mis sealt hiljem lõhkumiseks ära viidi. Selle jäljekujulist lohku kutsuti pistrikujäljeks.
Didieji Rūšupiai

Didieji Rūšupiai (žemaidi "Dėdlė̄jė Rūšopē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas.
Külla jääb osaliselt Bartuva ihtüoloogilisele kaitsealale. Sinna ulatub ka Natura 2000 ala Luoba jõgi.
Külast sai Nõukogude perioodil kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1954–1963 oli küla Pakalniškiai külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1963 avati seal raamatukogu ja aastal 1968 algkool (aastal 1965 avati see Pakalniškiai külas, ent aastal 1968 viidi üle Didieji Rūšupiaisse).
Muinsuskaitse all on külas asuv votiivkabel kolmest skulptuurist koosneva skulptuurigrupiga "Ilmutus".
Mažieji Rūšupiai

Mažieji Rūšupiai (žemaidi "Mažiejė Rūšopē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Luoba jõe ääres.
Külla jääb osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala. Sinna ulatub ka Natura 2000 ala Luoba jõgi.
Külast sai nõukogude perioodil kohaliku kolhoosi keskasula. Mažieji Rūšupiais on algkool ja Skuodase rajooni riiklik piima- ja veterinaariaamet.
Oscar Hammerstein I

Oscar Hammerstein, ka Oscar Hammerstein I (8. mai 1846 Stettin, Preisi kuningriik – 1. august 1919 New York) oli ameerika ettevõtja ja impressaario. Ta oli Oscar Hammerstein II vanaisa.
Hammerstein sündis Stettinis (tänapäeval Poola linn Szczecin) saksajuudi peres. 18-aastaselt põgenes ta kodunt. 1864. aastal jõudis ta New Yorki, kus sai temast ettevõtja. 
Eduka ettevõtjana ja ooperihuvilisena lasi Hammerstein New Yorgis ehitada kaheksa teatrimaja (sealhulgas Olympia Theatre, 1895) ning ühe teatri Philadelphias (Philadelphia Opera House, 1908). 1906. aastal, olles rahulolematu Metropolitan Operas etendatavate ooperilavastustega, lasi Hammerstein ehitada oma kaheksanda teatrimaja Manhattan Opera House'i (avati 1906) ja asutas Manhattan Opera Company, mis pidi hakkama Metropolitan Operaga konkureerima. Ooperitrupp oligi selles üliedukas, kuid trupi tegevus lõppes ootamatult 1910. aastal. 
Hammerstein lõi ka ise mõned lavateosed. Nii näiteks kirjutas ta opereti "Santa Maria" ja oli ise ka selle libretist. Operett lavastati 1896. aastal Olympia Theatre's.
Skuodo Priemiestis

Skuodo Priemiestis on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Skuodase lõunapiiril.
Narvydžiai

Narvydžiai (žemaidi "Narvīdē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas. Narvydžiai asub Läti piiri ääres Apše jõe kaldal.
Külla jääb osaliselt Apšė biosfääri polügoon. Osaliselt ulatub sinna ka Natura 2000 linnukaitse ala Apšė jõgi ja selle org. 
Külas on Narvydžiai läti kalmistu. Seal asuvad ka kolm Narvydžiai kalmistut, mida hooldab Skuodase linn.
Küla nimi on isikunime Narvydis mitmusevorm. 
Muinsuskaitse all on Narvydziai kalmistul asuvad metsavendade hauad. 1990. aastal maeti sinna kaheksa Ersla küla metsades langenud metsavenda.
Ajalugu.
Asula tekkis kas XV sajandil või XVI sajandi alguses. Algselt oli see Leedu suurvürstide valduses. Küla on esmamainitud 1568. aastal, mil see läänistati Jan Hieronimowicz Chodkiewiczile.
XV sajandil rajati sinna kalmistu, mida kasutati XVIII sajandini. 1795. aastal rajati küla Skuodase-poolse piiri äärde Skuodase kihelkonna kalmistu, mis jääb küla territooriumile.
XIX sajandil rajati praeguse küla idaossa Andreikiškise asundus, sinna asutati ka karjamõis. Toona kuulusid küla alad Skuodase mõisale.
1923. aastal avati külas algkool. 1932. aastal leiti sealt hõberahadest aare.
Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. 1948. aastal moodustati külas võimudega kootööd tegev rühmitus. Osa külaelanikest küüditati Siberisse. Kuni 1949. aastani oli küla kohaliku kolhoosi keskasula, hiljem osakonnakeskus.
1991. aastal rajati külla kabel.
Jonathan Borlée

Jonathan Borlée (sündinud 22. veebruaril 1988 Woluwe-Saint-Lambertis) on Belgia jooksja.
Karjäär.
Ta tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis, kui püstitas 400 meetri jooksu poolfinaalis isikliku rekordi 45,11 ja sai 16. koha. 4x400 meetri teatejooksus sai Belgia algselt 5. koha, kuid tõusis pärast Venemaa võistkonna diskvalifitseerimist neljandaks.
2010. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta Belgia teatenelikuga USA järel hõbemedali. Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas jooksis ta 400 meetri jooksu poolfinaalis Belgia rekordi 44,71. Finaalis oli ta 45,35-ga seitsmes. Teatejooksus võitis Belgia pronksmedali.
2011. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Pariisis jooksis Borlée Belgia 4x400 meetri teatejooksu teatenelikuga rahvusrekordi 3.06,57 ning võitis pronksmedali.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis tuli Borlée Belgia meeskonnaga Euroopa meistriks 4x400 meetri teatejooksus. Ta võttis osa ka 200 meetri jooksust ja sai finaalis 20.99-ga 4. koha. Olümpiamängudel Londonis sai ta 400 meetri jooksus 6. koha ning oli ka Belgia võistkonnaga teatejooksus kuues. 400 meetri eeljooksus püstitas ta Belgia rekordi 44,43.
2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Prahas jooksis Borlée Belgia 4x400 meetri teatejooksu teatenelikuga Euroopa rekordi 3.02,87 ning võitis Poola ja Tšehhi ees kuldmedali. Maailmameistrivõistlustel Pekingis jooksis ta 400 meetri jooksu poolfinaalis 44,85, millega ei pääsenud finaali. 4x400 meetri teatejooksus sai Belgia 5. koha.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis Borlée Belgia meeskonnaga 4x400 meetri teatejooksus kuldmedali. 400 meetri jooksus sai ta poolfinaalis 18. koha. Olümpiamängudel Rio de Janeiros püstitas ta teatejooksus Belgia võistkonnaga rahvusrekordi 2.58,52 ning sai 4. koha. 
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis ta 400 meetri jooksus finaali ei pääsenud. 4x400 meetri teatejooksus sai Belgia 4. koha.
2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis Belgia meeskond teatejooksus pronksmedali rahvusrekordiga 3.02,51. Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis Borlée 400 meetri jooksus ajaga 45,19 Matthew Hudson-Smithi ja kaksikvenna Kévini järel pronksmedali. 4x400 meetri teatejooksus tuli Belgia Suurbritannia ja Hispaania ees Euroopa meistriks.
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis Borlée Belgia meeskonna koosseisus 4x400 meetri teatejooksus kuldmedali. 
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Torunis jäi Borlée koos Belgia meeskonnaga 4x400 meetri teatejooksus neljandaks.
Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis Borlée 4x400 meetri teatejooksus Belgiaga Suurbritannia järel hõbemedali.
Isiklikku.
Jonathan Borlée on pärit kergejõustiklaste perekonnast. Tema kaksikvend Kévin, vanem õde Olivia ja noorem vend Dylan on sprinterid ning on võitnud täiskasvanute titlivõistluste medaleid. Nende isa Jacques on kergejõustikutreener ja endine sprinter ning ema Edith Demaertelaere endine sprinter. Ka Jonathan Borlée onu Jean-Pierre Borlée oli sprinter.
Kanyzelis

Kanyzelis (žemaidi "Kanīzelės") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas. Kanyzelis asub Läti piiri ääres Apše ja Bartuva jõe kaldal.
Külla jääb osa Bartuva ihtüoloogilisest kaitsealast. Osaliselt ulatuvad sinna ka Natura 2000 linnukaitse ala Apšė jõgi ja selle org ning Natura 2000 ala Luoba jõgi. Külas on Kanyzelise kalmistu.
Mägi-Karabahhi lipp

Mägi-Karabahhi lipp oli tunnustamata Mägi-Karabahhi Vabariigi lipp.
Lipul on kolm võrdse laiusega horisontaalset laidu: punane, tumesinine ja kollane. 
Parempoolses servas on valge siksak.
Gurstiškė

Gurstiškė (žemaidi "Gorstėške") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas. Gurstiškė asub Läti piiri ja Skuodase linna vahel Bartuva jõe kaldal. Külas on Gurstiškė läti kalmistu.
Külla jääb osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala. Osaliselt ulatub sinna ka Natura 2000 ala Luoba jõgi.
Algselt olid küla alad osa Skuodase linna territooriumist. Aastal 1797 oli seal ligi 300 elanikku.
Mägi-Karabahhi vapp

Mägi-Karabahhi Vabariigi vapp oli rahvusvaheliselt tunnustamata Mägi-Karabahhi Vabariigi vapp, mis oli kasutusel alates 1992. aasta 17. novembrist.
Vapil on kujutatud kollast kotkast päikese taustal.
Vapil on kiri armeenia keeles: Լեռնային Ղարաբաղի Հանրապետություն-Արցախ "Mägi-Karabahhi Artsakhi Vabariik".
Montserrati lipp

Montserrati lipp on Suurbritannia meretaguse ala Montserrati lipp.
Blessy

Blessy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub umbes 23 km Béthune'ist loodes ja 51 km Lille'ist läänes, teede D159 ja D189 ristumiskoha ümbruses, Autoroute A26 möödub vähem kui 800 m kaugusel.
Montserrati vapp

Montserrati vapp on Suurbritannia meretaguse ala - Montserrati vapp.
Koff

Koff on eesti perekonnanimi.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koff 13 inimesel (8 mehel ja 5 naisel).
Nime Koff on pandud Viljandi, Suure-Jaani, Sangaste ja Kõpu kihelkonnas.
Nimede eestistamisel võtsid perekonnanime Koff kandjad uueks nimeks Kaare, Kohtla, Kohv, Laigna, Leisalu ja Talving.
Bourecq

Bourecq on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub umbes 16 km Béthune'ist loodes ja 50 km Lille'ist läänes, teede D94E3 ja N43 ristumiskoha ümbruses, Autoroute A26 möödub vähem kui 1,6 km kaugusel.
Põhja-Iirimaa lipp

Põhja-Iirimaa on Suurbritannia ajaloolise piirkonna - Põhja-Iirimaa lipp.
Lipul on valgel taustal punane rist. Risti keskkohas on valgel kuusnurga taustal kujutatud punane käsi. Kuusnurga kohal asub kroon.
Kulai I

Kulai I (žemaidi "Kolā I") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Läti piiri ja Skuodase linna vahel ning Bartuva jõe ääres (Skuodase paisjärve kaldal).
Külas asus allikas, mille vett peeti tervistavaks. Selle juures asus ka votiivkabel, mis viidi hiljem üle küla kalmistule. Allikas jäi Skuodase paisjärve rajamisel veeoidla alla.
Kulai II

Kulai II (žemaidi "Kolā II") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Läti piiri ja Skuodase linna vahel ning Bartuva jõe ääres (Skuodase paisjärve kaldal).
Külas kasvab looduskaitsealune Struliai pärn ümbermõõduga 3,51 meetrit.
Külas asub muinsuskaitse alune Kubiliškė linnamägi. See on kolmnurkse põhiplaaniga, ühes suunas 35 ja teises 28 meetri pikkune. Seda piirab 35 meetri pikkune ja 1,5 meetri kõrgune vall. Selle alumine osa on laotud maakividest. Selle ees asetsevat eeslinnust piirab kaks valli, esimesel pikkust 70 ja kõrgust 1,7 meetrit, mille ees asus veel 0,8 meetri kõrgune vall. Vallide vahel on 100 meeri pikkune ja 10 meetri laiune vallikraav, teise valli ees on veel 3-4 meetri laiune poolteist meetrit sügav vallikraav. Jõepoolsel küljel on linnamäe nõlvad 8-10 meeri kõrgused.
Muinsuskaitse all on ka votiivkabel Jan Nepomucký skulptuuriga.
Novohopjorsk

Novohopjorsk on linn Venemaal Voroneži oblastis, Novohopjorski rajooni keskus. Asub Hopjori jõe paremal kaldal, 270 km Voronežist kagus.
Linna asutamisaastaks loetakse 1710. aastat, mil Peeter I ukaasiga hakati rajama Hopjorskaja laevaehitustehast. Asula sai linnaõigused ja praeguse nime 1779. aastal.
1979. aastal oli linnas 8757 elanikku. 2021. aastal oli elanike arv 5948.
Aprill 2023

Aprill 2023, kroonika.
2023. aasta aprill algas laupäeval ja lõppes 30 ööpäeva hiljem pühapäeval.
Joseph Mazilier

Joseph Mazilier (13. märts 1797 Marseille – 19. mai 1868 Pariis) oli prantsuse balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister.
Mazilier tantsis 1820. aastatel Lyonis, Bordeaux's ja Pariisis (Théâtre de la Porte-Saint-Martin's) ning aastatel 1830–1839 esitantsijana Pariisi Ooperiteatris.
Alates 1839. aastast töötas Mazilier teatrites ballettmeistrina (sealhulgas 1851–1852 Peterburis Suures Teatris). Aastatel 1839–1851 ja 1952–1957 oli ta Pariisi Ooperiteatri ballettmeister. Aastatel 1853–1859 oli ta ühtlasi Pariisi Ooperi Balletikooli direktor.
Halastuslask

Halastuslask on hukkamise käigus tehtud viimane lask. See järgneb vähemalt ühele algsele lasule, mille eesmärk on ohvrit surmavalt haavata või tappa. Seda peetakse "halastavaks" selles mõttes, et see lõpetab hukatava isiku füüsilised kannatused. Halastuslasu kasutamine ei ole universaalne; kuna ohvrite suhtes on piiratud kaastunne või on piiratud laskemoona hulk, jäetakse mõned hukkamisohvrid oma haavadesse surema või lihtsalt maetakse elusalt maha, ilma armulasuta.
Bruay-la-Buissière

Bruay-la-Buissière (lääneflaami: "Bruwaei", pikardi: "Brouay-l'Bussière") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Endine söekaevanduslinn asub u. 9,7 km Béthune'ist edelas ja 48 km Lille'ist edelas, teede D57 ja N47 ristumiskoha ümbruses.
Ajalugu.
Nelja söekaevandusega oli see Bruay kaevandusettevõtte peakorter. Söekaevandused suleti 1960. aastatel ning nende asemele ehitati kergetööstus- ja keemiatehased. 1972. aasta aprillis sai kaevuri tütre Brigitte Dewevre'i mõrvast politiseeritud sündmus, kui arreteeriti kohaliku kaevandusettevõttega seotud kohalik keskklassi advokaat Pierre Leroy: maoistliku "Gauche prolétarienne" ajaleht "La Cause du Peuple" avalikustas juhtumi pealkirjaga "Bruay: Ja nüüd nad tapavad meie lapsi!"
Kaks endist valda Bruay-en-Artois ja Labuissière liideti üheks 1987. aastal.
Burbure

Burbure on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub u. 13 km Béthune'ist läänes ja 48 km Lille'ist edelas, teede D916 ja D182 ristumiskoha ümbruses.
U-seaduse algoritm

μ-seaduse algoritm on kompander algoritm, mida kasutatakse peamiselt 8-bitise impulsskoodmodulatsioon digitaalsete andmete edastamiseks telekommunikatsioonis Põhja-Ameerikas ja Jaapanis.'μ-seadusele sarnane algoritm on A-seadus. Seda kasutatakse regioonides, kus telekommunikatsiooni maailmas kasutatakse signaalide transportimiseks E-1 ahelat. Antud seadust kasutatakse peamiselt Euroopas. 
Algoritm vähendab dünaamikaulatust audiosignaalil. Analoogsüteemides, võib selle tulemusena suurendada Signaali-müra suhet. Digitaalses maailmas, on võimalik, et see algoritm vähendab 
kvantiseerimisviga.
Omadused
Lihtsamalt öeldes, μ-seaduse algoritm pakib kokku igasugused helid 8-bitiseks, kui seda edastatakse telekommunikatsioonisüsteemis. Selle tulemusena saavutatakse puhtam heli, kuid säilitatakse sama kõrge heli kvaliteet. 
Algoritmi tüübid.
Pidev.
Kui antakse sisendisse x, siis μ-seaduse algoritmi saab arvutada valemiga 
formula_1
Algse signaali saab taastada
formula_2
Kus μ = 255, nagu on Põhja-Ameerika ja Jaapani standardid. Sgn on signumfunktsioon, mis põhimõtteliselt võtab reaalarvult ära ta märgi. 
Diskreetne.
Diskreetne vorm on defineeritud koodeksis G.711.
Koodeksis pole täpselt kirjas, kuidas tuleb käsitleda väärtusi, mis asetsevad piirangute äärtes. Näiteks kui on kasutusel arv +31, siis kuidas tuleb seda programmeerida. Positiivsete ja negatiivsete väärtuste erinevus on see, et negatiivsete arvude piirang on arvust -31 kuni -2, positiivsete arvude piirang +30 kuni +1. Selle arvutamiseks kasutatakse Ones' complementi.
Busnes

Busnes (lääneflaami: "Bune") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub u. 13 km Béthune'ist loodes ja 37 km Lille'ist läänes, teede D916, D94 ja D187 ristumiskoha ümbruses.
Ajalugu.
1346. aastal rüüstasid Renty Oudart'i tellitud flaami banded kättemaksuks Bethune'i linna piiramise eest paljusid naaberkülasid ja eriti Busnes'i. Elanikud leidsid enda kaitseks varjupaiga kirikus. Kirikut tugevdati, et muuta see rünnakutele vastupidavamaks. 1383. aastal Saja-aastase sõja ajal röövisid ja rüüstasid küla Inglise väed. 1519. aastal sai kirik kõvasti kannatada ja see tuli uuesti üles ehitada. Aastatel 1537-1543 ususõdade ajal ja taas 1655. aastal tulid omakorda hispaanlased ja prantslased, põhjustades tulekahjusid ja kohutavaid hävinguid. 1793. aasta revolutsioonilise segaduse ajal otsustasid Saint-Venant'i demagoogid tulla Busnes'i, et põletada kirikus pühakute kujusid. Busnes'i patrioodid pidasid vapralt vastu ja hoidsid sellega ära edasise hävingu. Prantsuse revolutsiooni ajal kirik müüdi ja sellest sai ühiskondlik hoone, mis omakorda toimis klubi, tantsusaali ja püssirohuvabrikuna. Alles 20. veebruaril 1802 sai sellest taas kultusepaik. Sajandite jooksul kõvasti põlenud ja remonditud kirik lammutati lõplikult 1870. aastal. Uue kiriku ehitamine algas järgmistel aastatel. Küla sai pärast Esimest maailmasõda "Croix de Guerre".
Johann Gustav von Osten-Sacken

Johann Gustav von Osten-Sacken (1667–1717) oli Rootsi sõjaväelane ja mõisnik, kes osales Põhjasõjas ning juhatas Saaremaa jalaväepataljoni. 
Elulugu.
Johann Gustav von Osten-Sacken sündis 1667. aastal. Tema vanemad olid Georg von Osten-Sacken ja Anna Maria Rosencrantz. 
Põhjasõja algul, 1701. aastal sai ta Saaremaa maatragunieskadronis ooberstleitnandiks ning sama aasta 11. novembril määrati ta juhatama Saaremaa jalaväepataljoni. 
1704. aasta kevadel kaebas Osten-Sacken kuningale, et tema rügement pole lahingulippe veel saanud, hiljem ta need siiski sai. Osten-Sacken kuulus oma üksusega 1707. aastal Lewenhaupti armeesse ning võitles Kuramaal ning hiljem ka Valgevenes (osales Lesnaja lahingus). Ta langes Perevolotšna all 1709. aastal vangi, kuid vahetati järgmisel aastal välja. 1711. aastal läks ta sõjaväest erru. 
Vene tsaar Peetri täievolilise komissari Gerhard von Löwenvolde korraldusega 1712. aastal anti osad Hiiumaa suurmõisad talle rendile. 
Johann Gustav von Osten-Sacken suri 1717. aastal. 
Isiklik elu.
Johann Gustav von Osten-Sacken abiellus Wilhelmina Gertruda von Ferseniga.
Oleg Vinogradov (lavastaja)

 
Oleg Mihhailovitš Vinogradov (vene keeles Олег Михайлович Виноградов; sündinud 1. augustil 1937 Leningradis) on vene ballettmeister, koreograaf ja endine balletitantsija.
Aastatel 1958–1965 oli Vinogradov Novosibirski Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri balletiartist, seejärel samas ballettmeister. 1967. aastal lõpetas ta GITIS-e ballettmeistriteaduskonna. 
Aastatel 1973–1977 töötas Vinogradov Leningradi Akadeemilise Väikese Ooperi- ja Balletiteatri peaballettmeistrina ja 1977–1997 Kirovi teatri (aastast 1992 Maria Teatri) balletitrupi kunstilise juhina. 1980. aastate lõpus lubati Vinogradovil kutsuda külalisesinejatena Kirovi lavale endisi balletitrupi liikmeid, kes jätsid omal ajal välisturneelt Nõukogude Liitu tagasi pöördumata (Mihhail Barõšnikov, Natalija Makarova ja Rudolf Nurejev).
Aastatel 1990–2018 töötas Vinogradov balletipedagoogina Ameerika Ühendriikides ja Lõuna-Koreas. Pärast naasmist töötas ta Rimski-Korsakovi Peterburi Riikliku Konservatooriumi ooperi- ja balletiteatri kunstilise juhina.
Estonias.
Külalislavastajana on Vinogradov käinud lavastamas ka Eestis. 1980. aastal lavastas ta Estonias balleti "Asjatu ettevaatus".
Novosibirski Ooperi- ja Balletiteater

Novosibirski Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater (vene keeles Новосибирский государственный академический театр оперы и балета) on Venemaa ooperi- ja balletiteater Novosibirskis. 
Teater avati 1945. aastal. See on üks Venemaa juhtivaid teatreid. Venemaa ja NSV Liidu mahult suurim teatrihoone ehitati aastatel 1931–1941. See on ainulaadne arhitektuurikompleks, mis on arvatud föderaalse tähtsusega Venemaa kultuuripärandi nimistusse.
Teatri saalis on 1449 istekohta.
Jonas Höckflycht

Jonas Höckflycht (1668–1702) oli Rootsi sõjaväelane ja mereväekapten, kes osales Põhjasõjas. 
Jonas Höckflycht sündis Paul Höckflychti ja Garin Gyllenpatroni peres Skindstorpis Östergötlandis. 
1685. aastal oli ta Rootsi admiraliteedis vabatahtlik ning neli aastat hiljem konstaabel. 1690. aastal oli ta merekadett. 
1700. aasta 2. märtsiks oli ta saanud nooremleitnandiks. Kapteniks ülendati ta sama aasta 23. oktoobril. 
1702. aastaks oli ta enda juhatuse alla saanud jahi Vivat, millega osales reididel Vene positsioonide vastu Peipsi järve ääres. Ühel sellisel reidil puhuti ta laev Oudovasse, kus ta läks oma meestega rannale ning tungis ühte mõisa. Seal pakkusid naisterahvad tema sõduritele süüa, kuni lõpuks saabus venelaste ratsasalk, kes nad sealt minema kihutas. Rootslased taandusid oma laevadele ning alustasid Vene kahurite ja lotjadega tulevahetust. 
8. novembril 1702 saadeti Höckflycht oma laevaga luureretkele, kuid Vene laevad piirasid ta ümber ning Höckflycht lasi end koos oma laevaga õhku. 
Isiklikku.
Jonas Höckflycht abiellus Charlotta Susanna Hård af Segerstadiga. Neil oli kaks last: Brita Catharina ja Margaretha Charlotta Höckflycht.
Liikumine Nüüd

Liikumine Nüüd (soome keeles "Liike Nyt", rootsi keeles "Rörelse NU") on Soome partei. Partei asutati 2018. aastal. Partei esimees on Hjallis Harkimo.
Võim kuulub rahvale

Võim kuulub rahvale (soome keeles Valta kuuluu kansalle on Soome partei. Partei asutasid 2021. aastal. Partei esimees on Ano Turtiainen.
Riikka Purra

Riikka Katriina Purra (esimeses abielus Niskakari; sündinud 13. juunil 1977 Pirkkalas) on Soome poliitik ja parlamendiliige.
Ta lõpetas 1995. aastal Tamperes gümnaasiumi. Ta õppis alates 1999. aastast Turu Ülikoolis, kus sai 2004. aastal sotsiaalteaduste magistri kraadi.
Isiklikku.
Tema teine abikaasa on ajakirjanik Mikko Välimaa, neil on kaks last.
Ta on taimetoitlane.
Hjallis Harkimo

Harry Juhani "Hjallis" Harkimo (sündinud 2. november 1953 Helsingi) on Soome poliitik, ettevõtja, purjetaja, spordijuht ja juutuuber. Ta on partei Liikumine Nüüd esimees. Ta valiti Eduskunna liikmeks 2015. aasta parlamendivalimistel Rahvusliku Koonderakonna liikmena. 2018. aastal lahkus ta Koonderakonnast ja asutas erakonna Liikumine Nüüd. 2019. aasta parlamendivalimistel pääses ta ainsa Liikumise Nüüd esindajana parlamenti.
2024. aasta Soome presidendivalimiste esimeses voorus kogus ta 0,5% häältest ja teise vooru edasi ei pääsenud.
Harkimo on Hartwall Arena ehitamise algataja ja jäähokiklubi Jokerit endine omanik. Ta müüs klubi maikuus 2019.
Carl Gustav Löschern von Hertzfelt

Carl Gustav Löschern von Hertzfelt (surnud 1704) oli Rootsi sõjaväelane ja mereväekapten, kes osales Põhjasõjas ja juhatas Rootsi Peipsi flotilli. 
Elulugu.
Carl Gustav Löschern von Hetzfelt oli 1687. aastal arklimeister ("arklimästar") Rootsi mereväes. Tema isa, kes, mitte nagu Carl Gustav, oli teeninud armees, oli Anders Löschern ja ema Margareta von Nummers.
1690. aastal asus ta Hollandi teenistusse ning teenis seal kuni 1695. aastani. 1694. aastal sai ta nooremleitnandiks ning 1697. aastal vanemleitnandiks.
Põhjasõja ajal juhatas ta pärast J Hõckflychti Rootsi Tartu sõjalaevastikku mis tegutses 1702.a. ja 1703.a. edukalt Peipsi järvel. Laevastiku retked ulatusid kahel korral kuni Pihkvani, samuti rüüstati ulatuslikult piki Peipsi idarannikut, pommitati Oudovat, tõrjuti vene laevastik järvelt välja ja juulis 1702.a. toetati ja maandati Järva. Läänemaa ja Viru maarügementide dessantmeeskonnad Vasknarva juures Narva jõe venepoolsel kaldal, kus need laevade suurtükkide toel lõid venelased nende kindlustatud positsioonidest välja. 
1704. aastal, kui venelased hakkasid oma mõjuvõimu Peipsi järvel suurendama. Selle aasta kevadel lahkus Hertzfelt oma laevastikuga Tartust ning liikus mõõda Emajõge Peipsi järve poole. Teel sinna, Kastre juures 3. mail Kastre jõelahingus, piirati nad Vene vägede poolt ümber ning flotill hävitati.
Carl Gustav von Hertzfelt oli lahingu käigus sunnitud end koos oma lipulaeva "Carolusega" õhku laskma. Ülejäänud osa laevastikust vallutati venelaste poolt.
Hertzfelti otsust end laevaga õhku lasta kritiseeris ka Karl XII, kes ütles, et ta oli käitunud kui lihtne madrus.
Isiklik elu.
Carl Gustav Löschern von Hertzfelt abiellus 1697. aastal Margaretha Lilliengreniga. Neil oli kolm last: Margaretha Catharine, Anders Johan ja Inga Charlotta Löschern von Hertzfelt.
Mihhail Lavrovski

 
Mihhail Leonidovitš Lavrovski (vene keeles Михаил Леонидович Лавровский; sündinud 29. oktoobril 1941 Thbilisis Gruusia NSV-s) on vene ballettmeister, koreograaf, balletipedagoog ja endine balletitantsija. Ta on ballettmeistrist rahvakunstniku Leonid Lavrovski poeg.
Aastatel 1963–1987 oli Lavrovski Moskva Suure Teatri balletiartist. 1978. aastal lõpetas ta GITIS-e ballettmeistriteaduskonna. 
Aastatel 1983–1985 oli Lavrovski Thbilisis Zakharia Phaliašvili Thbilisi Ooperi- ja Balletiteatri kunstiline juht. 1990. aastatel töötas ta peamiselt välismaal (Novi Sadis, Roomas, Tōkyōs, Berliinis ja Houstonis).
Aastatel 2005–2008 juhtis Lavrovski Moskvas Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Muusikateatri balletitruppi. Alates 2010. aastast on ta Moskva Koreograafia Akadeemia kunstiline juht.
Thbilisi Ooperi- ja Balletiteater

Zakharia Phaliašvili Thbilisi Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater (gruusia keeles თბილისის ზაქარია ფალიაშვილის სახელობის ოპერისა და ბალეტის პროფესიული სახელმწიფო თეატრი) on Gruusia ooperi- ja balletiteater Thbilisis, suurim ja vanim muusikateater Gruusias. 
Teater asutati 1851. aastal. Uue teatrihoone ehitamist alustati 1880. aastal. Ehitusprojekti autor arhitekt Viktor Schröter valis uusmauri arhitektuuristiili. Teatrihoone avati 1896. aastal.
Alates 1937. aastast kannab ooperi- ja balletiteater helilooja Zakharia Phaliašvili auks praegust nime.
MeieFm

MeieFm on Internetiraadio, mis on suunatud välismaal elavatele eestlastele. Raadio slogan on "Muusika kõikjal".
Peterburi Suur Teater

Suur Teater, ka "Kamennõi teatr" (vene keeles Большой театр) oli aastatel 1784–1886 Peterburis tegutsenud teater, toona Keiserliku Venemaa suurim teatrihoone. 
Teatrihoone ehitamist alustati 1775. aastal. Valmis see 1783. aastal. Avati 1784. aastal. Etendati ooperi- ja balletilavastusi.
1847. aastal alustas teatris tantsimist Marius Petipa, kes ühtlasi sai balletitrupi keiserlikuks peaballettmeistriks. 
1886. aastal toimus teatris viimane etendus (Bizet' ooper "Carmen"); kõik järgmised kavandatud etendused viidi üle Maria Teatrisse. Suure Teatri hoone anti üle Vene Muusikaseltsile, mis lasi hoone osaliselt lammutada ja seejärel ehitati see ümber konservatooriumi hooneks.
Mo‘ynoq

Mo‘ynoq (vene keeles Муйнак "Muinak", karakalpaki keeles "Moynaq") on linn Usbekistanis Karakalpakkias, Mo‘ynoqi rajooni keskus.
Mo‘ynoq asus varem Araali mere ääres, kuid nüüd on ligikaudu 40 km kaugusel veepiirist.
Mo‘ynoq sai linnaõigused 1963. aastal. Kuni 1980. aastate keskpaigani oli Mo‘ynoq kalapüügikeskus ja kalasadam.
Georg Leopold von Glasenapp

Georg Leopold von Glasenapp (1650?–1702) oli Rootsi sõjaväelane ja aadlik, kes osales Põhjasõjas.
Elulugu.
Georg Leopold von Glasenapp sündis 1650.–1660. aastate paiku. Tema vanemad oli Reinhold von Glasenapp ja Hedwig Elisabeth von Glasenapp.
1691. aastal sai ta majoriks. 1697. aastal saabus Liivimaale Venemaa delegatsioon, kuhu kuulus ka Peeter I. Liivimaa kindralkuberner tahtis kokku panna delegatsiooni, kes neile vastu läheks. Paljud Liivimaa aadlikud ei osanud aga vene keelt ning lõpuks valiti välja von Glasenapp (tol ajal Uue-Saaluse mõisnik), kes ka tegelikult vene keelt ei osanud. Hiljem kaebas Vene saatkond, et neile ei saadetud vastu piisavalt väärikat esindajat.
1700. aastal sai ta Liivimaa aadlilipkonnas ooberstleitnandiks. 
Georg Leopold von Glasenapp sai surma 1702. aasta 19. juulil Hummuli lahingus.
Isiklikku.
Georg Leopold von Glasenapp abiellus Regina Jacobina von Mengdeniga.
Liderõ Rossii

"Venemaa liidrid" (vene keeles «Лидеры России») on ülevenemaaline juhtide konkurss, mida korraldab sõltumatu mittetulundusühing "Venemaa – võimaluste maa".
Võistluse peamiseks väljakuulutatud eesmärgiks on "otsida lootustandvamaid ja andekamaid juhte kogu riigist". Projekti elluviimise eest vastutab presidendi avaliku teenistuse ja juhtivtöötajate reservi komisjon, mida juhib presidendi administratsiooni juht Anton Vaino.
Konkursi finalistid ja võitjad.
Finalistidele anti igaühele 1 miljon rubla haridustoetust. Konkursi tingimuste kohaselt kanti raha RANEPA kontrolli alla, kuid seda võis kulutada mis tahes Venemaa-sisesele haridusele.
Konkursi tulemusena määrati 80 võitjat valitsusasutuste ja riigikorporatsioonide juhtivatele ametikohtadele. Niisiis pakuti Anton Serikovile presidendi kantselei sisepoliitika organisatsioonilise toe osakonna juhataja kohta ja Aleksei Lõsovile sama osakonna peanõuniku kohta. Pavel Sorokin nimetati energeetikaministri asetäitjaks Aleksander Novak. Oleg Salagaist sai terviseministri asetäitja Veronika Skvortsova. Uueks majandusarengu aseministriks Maksim Oreškin sai Ilja Torosov ja abiministriks Tatjana Djakonova. Davõdov Eduard Malikovitš sai Bashkir Soda Company tegevjuhiks, tootmisarenduse strateegia loojaks aastani 2030.
Calonne-Ricouart

Calonne-Ricouart on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Calonne-Ricouart on endine söekaevanduslinn u. 9,7 km Béthune'ist edelas ja 53 km Lille'ist edelas, teede D70 ja D341 ristumiskoha ümbruses, Clarence'i jõe kallastel.
Ajalugu.
Küla ja vana linnus põletati 1537. aastal François I vägede poolt maha. &lt;br&gt;St. Pierre'i kirik ehitati aastatel 1763-1781 uuesti üles. &lt;br&gt;1786. aastal ehitati praegusesse kalmistu asukohta uus loss. Umbes samal ajal ehitati Bernard Calonne'i algatusel Clarence'i jõe põhjakaldale vesiveski. See müüdi Prantsuse revolutsiooni ajal maha ja lakkas 1945. aastal töötava veskina tegutsemast. Tänapäeval on algsest hoonest alles ainult väike osa.
Omadused.
Kivisöekaevandamise aastatel tekkinud aherainemäed on nüüdseks kadumas, kuna sisaldavad materjali, mida saab kasutada teedeehituses. Linnast ida pool, kus kunagi asusid šahtipead, asub Calonnixi park, mis hõlmab 35 ha maad, sealhulgas 15 ha metsa ja 5 ha tiike. Saadaval on erinevad sportimis- ja vabaajaveetmisevõimalused (tennis, squash, ratsutamine, ronimissein, vesijalgrattad, forellipüük, täispuhutav mänguväljak ja loomapark). Kohapeal, endises söekaevanduse lõhkeainete laos, asub ka nahkhiirte kaitseala.
Calonne-sur-la-Lys

Calonne-sur-la-Lys on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub u. 11 km Béthune'ist põhja pool ja 35 km Lille'ist läänes, teede D180, D186 ja D69 ristumiskoha ümbruses, Lysi jõe kallastel, Nordi departemangu piiri ääres.
Camblain-Châtelain

Camblain-Châtelain on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandus- ja kergetööstusküla asub u. 11 km Béthune'ist edelas ja 53 km Lille'ist edelas, teede D341 ja D70 ristumiskoha ümbruses, Clarence'i jõe kallastel.
Žirnikai

Žirnikai (žemaidi "Žėrnikā") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Külas asus Kretinga ja Priekule vahelisel raudteel Paluknė raudteepeatus. Külas on Žirnikai kalmistu.
Tatari Ooperi- ja Balletiteater

 Musa Cəlili Tatari Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater (tatari keeles Муса Җәлил исемендәге Татар Дәүләт Опера һәм Балет театры) on Venemaa ooperi- ja balletiteater Tatarstanis Kaasanis. 
Teater (algselt tegutses ainult ooperiteatrina) on asutatud 1939. aastal. Ooperi- ja balletiteater alates 1941. aastast. Uue teatrihoone ehitamist alustati 1936. aastal. Valmis see saksa sõjavangide tööga 1950. aastate keskel. Avati 1956. aastal. 1988. aastal sai akadeemiliseks.
Musa Cəlil.
1956. aastast kannab ooperi- ja balletiteater Nõukogude Liidu kangelase Musa Cəlili auks praegust nime. Musa Cəlil (1906–1944) oli luuletaja ja Tatari ooperiteatri kirjandusala juhataja. Suures Isamaasõjas Punaarmeesse mobiliseerituna langes ta 1942. aastal sakslaste kätte vangi ja lasi seejärel end värvata Relva SS Tatari leegioni, kus ta aga ühines põrandaaluse antifašistliku grupiga. Augustis 1943 Gestapo poolt arreteeritud ja augustis 1944 Berliinis giljotineeritud. 1956. aastal anti talle postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetus.
Festivalid.
Teatris peetakse kahte rahvusvahelist festivali: ooperifestivali Kaasanis sündinud ooperilaulja Fjodor Šaljapini (korraldatakse alates 1982. aastast) ja balletifestivali tatari päritolu balletitantsija Rudolf Nurejevi (1993. aastast) auks.
Litvinai

Litvinai (žemaidi "Lėtvėnā") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Külas asus Kretinga ja Priekule vahelisel raudteel Litvinai raudteepeatus.
Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni personaliülem

Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni personaliülem on föderaalne riigiametnik, kes juhib otseselt Venemaa Föderatsiooni Venemaa presidendi administratsiooni tööd, mille üldist juhtimist teostab Venemaa Föderatsiooni president.
Večiai

Večiai (žemaidi "Vetē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas Šventoji jõe kaldal.
Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Večiai mets. Külas on Večiai kalmistu.
Aastal 1771 sündis külas Leedu botaanik Jurgis Pabrėža.
Bjala Slatina

Bjala Slatina on linn Bulgaarias Vraca piirkonnas, Bjala Slatina valla keskus. Asub 50 km Vracast kirdes, 125 m kõrgusel merepinnast.
Linnaõigused sai 1914. aastal.
Medininkai

Medininkai (žemaidi "Medėninkā") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Külas on Medininkai kalmistu.
Plaušiniai (Lenkimai vald)

Plaušiniai on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Cambrin

Cambrin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandus- ja kergetööstusküla asub u. 8 km Béthune'ist idas ja 29 km Lille'ist edelas, teede D166 ja N41 ristumiskoha ümbruses, väikese Surgeoni jõe kallastel. &lt;br&gt;Cambrini padurad on tiikide ja soode ala, mis külgneb Cuinchy ja Annequini valdadega. Need hõlmavad 22 ha ja on avalikkusele avatud. Seda loodusruumi haldavad Nord'i ja Pas-de-Calais' looduskaitsealad. &lt;br&gt;Soomaana täidab see linna ja selle ümbruskonna vee jaoks olulist ökoloogilist funktsiooni ning aitab vähendada pinnavee reostust. Padurad, mida varem kasutati jahutusvee pumpamiseks Violaines'i elektrijaama, koosnevad suurest metsaga kaetud märgalast. Koht on nii atraktiivne, et külastajatele on loodud avastusrada looduspärandi nautimiseks. Sellel rajal võib jälgida paljusid linnuliike.
Kalviai

Kalviai (žemaidi "Kalvē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas Šventoji jõe kaldal.
Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Večiai mets.
1771. aastal sündis külas Leedu kirjanik Simonas Daukantas. Daukantase sünnikodu ait on muinsusmälestisena kaitse all.
Küla lähistele jääb Kalviai linnamägi, mida kutsutakse ka Pilaleks. Linnus oli kasutusel esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses. Linnuseõue pindala on 58x50 meetrit. Seda ümbritseb 108 meetri pikkune, ühe meetri kõrgune ja 5–8 meetri laiune vall. Linnamäe nõlvad on ligi viie meetri kõrgused. Lõuna-, lääne- ja loodeküljel piirab linnust kolm meetrit lai ja poolteist meetrit sügav vallikraav. Vallikraavi taga lõunaküljel esimese valli ees asub teine vall, mil laiust neli ja kõrgust 0,4 meetrit. Seal, kus vallikraavi taga on teine vall on, on selle ees teine vallikraav, mil laiust neli ja sügavust pool meetrit; vallikraavid on omavahel ühendatud.
Veitai

Veitai (žemaidi "Veitā") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad.
Pakalniškiai (Lenkimai vald)

Pakalniškiai on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Katrina Merily Reimand

Katrina Merily Reimand (sündinud 4. mail 2001 Viljandis) on eesti laulja, laulukirjutaja ja rütmimuusika- ja elektriviiuldaja.
Haridustee.
Ta on lõpetanud Viljandi Kesklinna Kooli, Viljandi Gümnaasiumi ja Viljandi Muusikakooli. Ta on õppinud rütmimuusika viiuldajaks Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias.
Muusikaline tegevus.
Kuulub järgnevatesse koosseisudesse: 
2021-2024 aastal oli ta õpetaja Viljandi Muusikakoolis.
2024. aasta kevadel avaldas neiu muusikavideoga loo “Elu Parim Elu”. 
Eesti Laul 
Katrina Merily osales Eesti Laul 2025 finaalis bängiga Minimalwind, kus nad esitasid loo "Armageddon". 
Diskograafia.
Viiuldajana kaasa teinud:
Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges

Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges (7. november 1799 Pariis – 23. detsember 1875 Pariis) oli prantsuse näitekirjanik ja libretist.
Vernoy de Saint-Georges on paljude ooperite ja ballettide kaasautor. Ta on kirjutanud ka üle 30 näidendi ja mõne romaani.
Aastatel 1828–1830 oli ta Théâtre national de l'Opéra-Comique'i direktor.
Opéra-Comique

Théâtre national de l'Opéra-Comique (prantsuse keelest 'koomilise ooperi rahvusteater') on ooperiteater (ooperitrupp) Pariisis, mille koduteater on Salle Favart. 
Opéra-Comique asutati 1714. aastal. Algselt oli teater mõeldud koomiliste ooperite esitamiseks.
Praegune teatrihoone Salle Favart on Opéra-Comique'i ajaloos kolmas.
Salle Favart

Salle Favart (prantsuse keelest 'Favarti saal') on Pariisis asuv teatrihoone, ooperiteatri Opéra-Comique koduteater.
Teatrihoone ehitati aastatel 1893–1898 arhitekt Louis Bernier' projekti järgi. Salle Favart on projekteeritud "beaux-arts"’i stiilis. Teatrihoone on nimetatud Charles Simon Favarti (1710–1792) auks, kes kirjutas hulga koomiliste ooperite libretosid ja töötas mõnda aega Opéra-Comique'i direktorina. 
Teatri saalis on 1200 istekohta.
Athing Mu

Athing Mu (sündinud 8. juunil 2002 Trentonis) on Ameerika Ühendriikide jooksja, kelle põhiala on 800 meetri jooks.
Ta tuli Olümpiamängudel Tokyos 800 meetri jooksus Keely Hodgkinsoni ja Raevyn Rogersi ees olümpiavõitjaks, joostes finaalis USA rekordi 1.55,21. Oma teise olümpiakulla võitis ta 4×400 m teatejooksus, joostes Ameerika Ühendriikide naiskonnas viimast vahetust. Olümpiamängude järel parandas ta 800 meetri jooksus USA rekordit veelgi, joostes Eugene'is 1.55,04. Selle tulemusega tõusis ta kõigi aegade edetabelis kaheksandaks ning juunioride edetabelis Keenia jooksja Pamela Jelimo järel teiseks.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta ajaga 1.56,30 Hodgkinsoni ja Mary Moraa ees kuldmedali. Sellega sai temast noorim naiskergejõustiklane, kes tulnud individuaalalal olümpiavõitjaks ja maailmameistriks.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis oli Mu 800 meetri jooksus Moraa ja Hodgkinsoni järel kolmas.
Isiklikku.
Athing Mu on Lõuna-Sudaani päritolu.
Tõnis Sarap

Tõnis Sarap (sündinud 24. aprillil 2001 Võrus) on eesti laulja, dirigent ja saatejuht.
Sarap alustas 2008. aastal õpinguid Parksepa Keskkoolis ja Võru Muusikakoolis (viiuli eriala). 2013. aastal jätkas õpinguid Tallinna Muusikakeskkoolis, mille lõpetas 2021. aastal koorijuhtimise (õp Hirvo Surva) ja klassikalise laulmise (õp Triin Ella) erialal. 2022. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis. 
Tõnis Sarap üllatas televaatajaid oma lauluhäälega saates "Ma näen su häält", kus ta esitas aegumatut hitti filmimuusikast "Parla piu piano". 
Tõnis Sarap annab koos Kaur Pennerti ja Kaari Kattaiga kontserte SA Eesti Kontserdi Koolikontsertide programmi sarjas, kus tutvustatakse Georg Otsa, Raimond Valgre ja Arne Oidi loomingut. Sarapi, Pennerti ja Kattai repertuaari kuuluvad hitid ooperist džässini. 
Suvel 2020 osales ta Katariina kirikus Pille Lille Muusikute Fondi suveooperis koos Estonia solistidega. Ansambliga Kolm Musketäri on ta andnud mitmel hooajal kontserte Eesti Kontserdi koolikontsertide sarjas. 
Tõnis Sarap on paljude rahvusvaheliste kui ka kodumaa konkursside laureaat, sh Kaunas Sonorum, Võluhääl, Eesti meestelaulu Seltsi konkurss ja Georg Otsa nimeline konkurss "Sõprus". 
Tõnis Sarap on kirjutanud telekanalitele Duo 3 ja Duo 6 ööprogrammi muusika ja Eesti Kanalile kavamuusika ning kanalikõllid. Samuti on ta “Suvereporteri” (2023) ühe kõlli autor, mida esitas Eesti Teaduste Akadeemia Naiskoor. 
2023. aastal võttis Tõnis Sarap osa Kanal 2 saatest "Tähtede täht", kus lisaks temale astusid üles Alika Milova, Getter Jaani, Synne Valtri, Elina Netšajeva, Jaagup Tuisk, Stefan Airapetjan ja Peeter Oja.
Töökäik.
Snov

Snov (vene ja ukraina keeles "Снов") on jõgi Euroopas. 
Jõgi algab Brjanski oblastist Novozõbkovi linna lähedalt ning voolab valdavalt edelasse. Umbes 20 km ulatuses on Venemaa ja Ukraina piirijõeks, seejärel voolab Tšernihivi oblastis. Suubub Tšernihivist idas paremalt Desnasse. 
Snovi ääres asub Snovski linn.
Snovi pikkus on 253 km, valgala 8700 km².
Jampil (täpsustus)

Jampil on mitme Ukraina asula nimi:
Juri Trutnjev

 
Juri Trutnev (sündinud 1. märtsil 1956 Polazna külas Dobrjanski rajoonis Molotovi oblastis) on Nõukogude ja Venemaa riigitegelane. Kuraator Kaug-Ida föderaalringkonnas alates 19. juulist 2021. 
Elulugu.
1978. aastal lõpetas mäeinsenerina Permi Polütehnilise Instituudi mäeosakonna. Oma erialal töötas ta õpingute ajal instituudis puuriabina, nafta- ja gaasitootmise operaatorina NGDU Polaznaneftis ja Komineftis. 1978–1981 Permi naftatööstuse uurimis- ja projekteerimisinstituudi nooremteadur.
Aastatel 1981–1986 töötas komsomoli Permi linnakomitee instruktorina, 1986–1988 juhtis Permi oblasti täitevkomitee spordikomiteed.
1988. aastal asutas koos partneritega ühistu Kontakt, mis tegeles spordisimulaatorite arendamise ja tootmisega; simulaatoreid müüdi peamiselt erinevatele valitsusorganisatsioonidele. 1990. aastal juhtis ta ühistu baasil loodud ettevõtet EX LIMITED. 1996. aastal sai temast A/S "E. K. S. International" president.
1994. aastal valiti Permi oblasti seadusandlikku kogusse, kus juhtis majanduspoliitika ja maksude komiteed ning Permi linnaduumasse.
1996. aasta detsembris valiti Permi linnapeaks saades 61 protsenti häältest.
2000. aasta detsembris valiti Permi oblasti kuberneriks saades 51 protsenti häältest. Tema valitsusajal käivitati esimene piirkondade ühendamise protsess tänapäeva Venemaal: kaotati Komi-Permi autonoomne ringkond ja liideti Permi oblastiga ning 7. detsembril 2003 viidi läbi ühinemise referendum.
24. maist 19. detsembrini 2003 oli ta Vene Föderatsiooni Riiginõukogu presiidiumi liige, 9. märtsist 2004 Venemaa loodusvarade minister ja 22. maist 2012 Venemaa presidendi abi.
31. augustil 2013 sai temast Venemaa Föderatsiooni asepeaminister – Vene Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Kaug-Ida föderaalringkonnas.
Alates 2018. aasta detsembrist on ta Arktika Arengu Riikliku Komisjoni esimees.
Vara ja tulu.
Aastatel 2009 ja 2012 püstitas ta isiklike sissetulekute absoluutse rekordi Vene Föderatsiooni valitsuse liikmete hulgas.
2019. aasta tulemuste kohaselt sai ta Forbesi Venemaa rikkaimate saadikute ja riigiteenistujate edetabelis 23. koha. Tema sissetulek ulatus 538,4 miljoni rublani ja pere 540,55 miljoni rublani.
https://www.forbes.ru/profile/yurii-trutnev?from_rating=378037
Aleksei Navalnõi 2020. aasta juulis avaldatud uurimise kohaselt kuulub Trutnjevile Serebrjanõ Boris häärber, mille väärtus on 2 miljardit rubla.
https://thebell.io/dom-so-slonami-navalnyj-rasskazal-o-nedvizhimosti-polpreda-putina-na-dalnem-vostoke
Sanktsioonid.
Alates 9. juunist 2022 on ta olnud Ukraina isiklike sanktsioonide all.
https://www.president.gov.ua/documents/4002022-42813
Lucien Petipa

Joseph-Lucien Petipa, ka Lucien Petipa (22. detsember 1815 Marseille – 7. juuli 1898 Versailles) oli prantsuse balletitantsija ja ballettmeister. 
Esimest korda ilmus Lucien Petipa professionaalsele lavale viieaastaselt. Ta tantsis toona Brüsselis teatris La Monnaie balletis "La Dansomanie" lapse rollis. Alates 1835. aastast oli ta Bordeaux's Suure Teatri esitantsija. Kuulus koreograaf Filippo Taglioni kutsus ta 1839. aastal Pariisi, kus andis talle Pariisi Ooperis etendavas balletis "Sülfiid" Jamesi osa. Petipa jäi Pariisi Ooperi esitantsijaks kuni 1862. aastani.
Teatrijuht ja pedagoog.
Aastatel 1860–1868 oli Petipa Pariisi Ooperi balletitrupi direktor ja ballettmeister ning 1875–1878 Kuningliku Brüsseli Konservatooriumi tantsukunsti professor.
Isiklikku.
Nii Lucien Petipa isa Jean-Antoine Petipa kui ka vend Marius Petipa olid balletitantsijad ja ballettmeistrid.
Ümbrikupalk

Ümbrikupalk on töötasu, mille korral jäetakse riigile maksud tasumata. Ümbrikupalga saamine tähendab seda, et töötaja ei maksa riigile makse ning seetõttu jääb ilma sotsiaalsetest tagatistest, mis talle legaalselt makstud töötasu korral tagatud oleksid.
Töötaja, kes võtab vastu ümbrikupalga, riskib sellega, et tulevikus ei saa ta töö-, haigus-, ja koondamishüvitisi ning tema pension väheneb. Samuti on ta töövaidluste korral nõrgemal positsioonil.
Ümbrikupalk Eestis.
Palga maksmine ja vastuvõtmine mustalt ehk nn ümbrikupalga kujul on ebaseaduslik. Eestis saab 10-15% palgasaajatest osa või kogu oma palga ümbrikupalgana. Ümbrikupalga maksmine ei vabasta saajat tulumaksu maksmisest. Maksud on meie ühine fond, mida kasutame Eesti juhtimiseks ja millega igaüks meist aitab kaasa avalike teenuste osutamisele. Ainuüksi sotsiaalküsimused, haridus ja julgeolek moodustavad 57% avalikest kulutustest. Maksudena kogutud raha kasutatakse ka kultuuri, teede ehituse, keskkonnakaitse, kohtusüsteemi, põllumajanduse jne toetamiseks. Maksude maksmata jätmine võtaks meilt ära järgmised võimalused:
Plussid ja miinused.
Ümbrikupalga maksmisel ja vastuvõtmisel on nii plusse kui ka miinuseid:
Plussid:
Miinused:
Ümbrikupalga maksmine erinevates töövaldkondades.
Ümbrikupalga levimus Euroopas 2007. aastal oli kõige kõrgem eelkõige ehitussektoris ja tööstussektoris, kus 20% ametlikult töötavatest inimestest saavad ümbrikupalka. Põllumajanduses, majutus- ja toitlustussektoris, remonditeenustes, transpordis ja jaekaubanduses jääb ümbrikupalga saajate osakaal 2-13% vahele. Ümbrikupalga maksmine on levinud kõikides majandussektorites.
Aasta pressivideo

Aasta pressivideo on alates 2014. aastast Eesti Pressifotograafide Liidu väljaantav auhind.
Alates 2010. aastast korraldatakse ka aasta pressifoto valimist.
Sapiéntza

Sapiéntza (kreeka Σαπιέντζα &lt; itaalia Sapienza) on Kreekale kuuluv saar, üks Joonia saartest. See asub Joonia meres Peloponnesose poolsaare edelaranniku lähedal, 2 km kaugusel Methóni sadamalinnast. Saare pindala on 9,1 km² ja elanike arv 2 (aastal 2011). Saare pikkus on 6,5 km ja laius 2,5 km.
1209. aastast oli saar Veneetsia vabariigi valduses. 1815. aastast kuulus Joonia Saarte Ühendriiki. 1850. aastast kuulub Kreekale.
Saare lõunatipus asub 26 m kõrgune tuletorn.
Memoriaalkompleks Norillagis hukkunutele

Memoriaalkompleks Norillagis hukkunutele on mitme rahva poolt rajatud memoriaalid Norillagi vangilaagris hukkunud sunnitöölistele. Memoriaalkompleks asub Norilskis Schmidti mäe jalamil. Sinna maeti Norilski laagrites hukkunud vange aastatel 1946–1952.
Memoriaal Norilski laagrites hukkunud baltlastele.
10. augustil 1991 avati memoriaal Norilski laagrites hukkunud baltlastele. Sel päeval jõudsid 1941. aastal Norilski laagritesse esimesed Balti riikides arreteeritud ohvitserid. Memoriaal koosneb 4,5 meetri kõrgusest kolme küljega raudkivist püramiidist ning kolmest puuristist. Püramiidi Eesti küljel on mälestustahvel kirjaga: KÕIGILE SÜÜTULT KANNATANUD EESTI VABARIIGI KODANIKELE 1991. Sama tekst on ka vene ja inglise keeles.
Sriauptai

Sriauptai (žemaidi "Sriauptā") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal. Külas on Sriauptai kalmistu.
Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad.