tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Žagarė regionaalpark

Žagarė regionaalpark (leedu keeles "Žagarės regioninis parkas") on regionaalpark Põhja-Leedus Joniškise rajoonis.
Žagarė regionaalpark asub Svēte kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Svēte orgu, Žagarė ümbruse metsi, sealset ökosüsteemi ning kultuuripärandit.
Žagarė regionaalpargi territooriumist on 59% metsaga kaetud. Valdavad on tammikud ja kuusikud, seal kasvab ka pärnasid, jalakaid ja saari. Ümbruskonna metsades elavad punahirved, keda seal XIX sajandil kohalike elanike eest kaitsti. Lisaks asub regionaalpargis Žagarė oos, Žagarė linnas on Svēte jõel paljandumas dolomiit, seal asub ka väike, ent linnurohke Žvelgaitise järv.
Žagarė regionaalpargi territooriumil asuvad mitmed kaitsealad, kus kasvavad sellised liigid nagu kaunis kuldking, villohakas, suur tähtputk, kare kellukas, arukaerand, harilik võipätakas, pääsusilm, vahelmine lõokannus, vööthuul-sõrmkäpp, ahtalehine sõrmkäpp, Russowi sõrmkäpp, kollakas sõrmkäpp, harilik ungrukold, kahar nurmikas, narmasjumikas, varjuluste, niitjas tarn, harilik lubikas, kähar sulgsammal, õrn pisikrässik, kammroodik, Funcki pungsammal, sulgjas õhik, õrn turbasammal, lodu-lühikupar, kaljukrussik ja roheline krussik; ka elavad seal suur-laukhani, rabahani, väike-konnakotkas, sookurg, rüüt, mudatilder, suurkoovitaja, sooräts, kodukakk, herilaseviu, must-toonekurg, laanepüü, hallpea-rähn, paksukojaline jõekarp, sõõrsilmik, nõmmesilmik, suur-kuldtiib, pääsusaba, vareskaera-aasasilmik, suur-mosaiikliblikas ja teelehe-mosaiikliblikas.
Regionaalpargis asuvad mitmed muinaslinnused, samuti ka Žagarė kalmed. Žagarė linnas on säilinud palju vanu hooneid, sealjuures kohalikust dolomiidist ehitatud vanad kirikud ja Žagarė mõisa hoonetekompleks.
Žagarė regionaalpargi halduskeskus asub Žagarės, Malūno g. 1. Regionaalpargi pindala on 4930 hektarit. Rangema kaitsega tsoonid on Dilbinėliai, Didmargise, Pabaliai ja Svēte botaanilised kaitsealad, Gaudikiai geomorfoloogiline kaitseala, Mūsa lätete hüdroloogiline kaitseala, Žagarė vanalinn ja Žagarė botaanilis-zooloogiline kaitseala, mis võtavad enda alla 45,2% regionaalpargi territooriumist.
Leon Wasilewski

Leon Wasilewski (24. august 1870 Peterburi – 10. detsember 1936 Varssavi) oli Poola poliitik.
Ta oli 17. novembrist 1918 kuni 16. jaanuarini 1919 Poola välisminister.
1925 anti talle Vabadusristi III liik 1. järk.
Kazimierz Świtalski

Kazimierz Stanisław Świtalski (4. märts 1886 Sanok – 29. detsember 1962 Varssavi) oli Poola sõjaväelane ja poliitik.
Ta oli 1929 14. aprillist kuni 29. detsembrini Poola peaminister.
1934 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
1939. aasta septembris langes ta Saksa vägede kätte vangi. Świtalski paigutati Woldenbergi vangilaagrisse, kus ta viibis kuni sõja lõpuni. 1945. aastal pöördus ta Poolasse tagasi. 1948. aastal vangistasid Poola kommunistlikud võimud Świtalski. Vangistusest vabanes ta 1956. aastal.
Józef Dowbor-Muśnicki

Józef Dowbor-Muśnicki (25. oktoober 1867 Garbów, Święty Krzyżi vojevoodkond – 26. oktoober 1937 Batorowo, Suur-Poola vojevoodkond) oli Poola sõjaväelane.
1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk.
Józef Dowbor-Muśnicki tütar Janina Lewandowska (1908–1940) oli lendur. Ta tapeti Katõni massimõrva käigus.
Janusz Jędrzejewicz

Janusz Jędrzejewicz (21. juuni 1885 Spõtšõntsi – 13. mai 1951 London) oli Poola pedagoog ja poliitik.
Ta oli 10. maist 1933 kuni 13. mai 1934 Poola peaminister.
1934 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Juozas Tūbelis

Juozas Tūbelis (9. aprill 1882 Ilgalaukiai – 30. september 1939 Kaunas) oli Leedu poliitik.
Ta oli 23. septembrist 1929 kuni 24. märtsini 1938 Leedu peaminister.
1932 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
August Zaleski

August Zaleski (13. september 1883 Varssavi – 7. aprill 1972 London) oli Poola poliitik ja diplomaat.
Pärast seda, kui Poola taastas oma iseseisvuse, töötas Zaleski Poola saatkondades Šveitsis, Kreekas ja Itaalias ning oli ka saadik Rahvasteliidu juures. 1926. aasta mais toimunud riigipöörde järel toetas ta Józef Piłsudskit ning oli kuni 1932. aastani Poola välisminister. Aastatel 1928–1935 oli ta ka Poola senati liige.
Välisministeeriumist lahkumise järel oli ta aastail 1932–1939 Bank Handlowy direktor ja 1939. aasta sissetungi ajal Poolasse aitas evakueerida panga varad algul Prantsusmaale ja siis Suurbritanniasse. 1939. aastal sai temast Poola eksiilvalitsuse välisminister. Ta astus ametist tagasi 1941. aastal.
Ta oli 9. juunist 1947 kuni surmani Poola eksiilvalitsuse president.
Zaleski suri 88-aastaselt Londonis haiglas. Ta maeti Inglismaal Newark-on-Trentis asuvale Poola langevarjurite kalmistule.
1931. aastal anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Tadeusz Rozwadowski

Tadeusz Samuel Szymon Jordan Rozwadowski (19. mai 1866 Babin – 18. oktoober 1928 Varssavi) oli Poola sõjaväelane.
1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk.
Tadeusz Kasprzycki

Tadeusz Adam Kasprzycki (16. jaanuar 1891 Varssavi – 4. detsember 1978 Montréal) oli Poola sõjaväelane ja poliitik.
Aastatel 1935–1939 oli ta Poola sõjaminister.
1938 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Meizodon semiornatus

Meizodon semiornatus on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Alamliigid.
Maoliigil "Meizodon semiornatus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: 
Levila.
Neid võib roomamas kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Botswanas, Kamerunis, Etioopias, Keenias, Mosambiigis, Somaalias, Lõuna-Sudaanis, Svaasimaal, Tansaanias, Sambias ja Zimbabwes.
Myriopholis longicauda

Myriopholis longicauda on ahassuumadulaste sugukonna maoliik.
Levila.
Neid võib roomamas kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Somaalias, Keenias, Tansaanias, Mosambiigis, Sambias, Zimbabwes, Botswanas ja Svaasimaal.
Natriciteres bipostocularis

Natriciteres bipostocularis on "Natricidae" sugukonna maoliik.
Levila.
Neid võib roomamas kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias ja Angolas.
Natriciteres olivacea

Natriciteres olivacea on "Natricidae" sugukonna maoliik.
Levila.
Neid võib kohata Mosambiigis, Zimbabwes, Botswanas, Sambias, Angolas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Gabonis, Ekvatoriaal-Guineas, Kamerunis, Nigeerias, Togol, Beninis, Ghanas, Elevandiluurannikul, Libeerias, Senegalis, Guineaa, Malil, Tansaanias, Ugandas, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias ja Somaalias.
Humala lennuväli

Humala lennuväli (ICAO: EEHA) on murukattega eralennuväli Keilast 5,6 kilomeetrit loodes Humala külas. Lennuväljal on üks 420 meetri pikkune ning 20 meetri laiune lennurada.
Vesikaare talu kalmistu

Vesikaare talu kalmistu on kalmistu Hanila kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuke külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajamise idee pärineb Vesikaare talu peremees Villem (Vassili) Nõu vennalt Aleksei Nõult, kes aga ise evakueerus ametikohustuste tõttu oktoobris 1917 Venemaale ning suri Omskis 1920. aastal. 
Kalmistule maeti 1920. aastal Villemi (Vassili) tiisikusse surnud poeg Mihkel (Mihhail) ning 1922. aastal Aleksei Venemaalt tagasijõudnud abikaasa Apollinaria. Nende kalmudele paigaldati pronksplaatidega mälestuskivid, mis kõrvaldati 1990. aastatel. Praegu on nende kalmudel valged puust ristid. 
Kalmistule maetud.
Kalmistule on teadaolevalt maetud 2 inimest:
Mustafa Balel

Mustafa Balel (sündinud 1. septembril 1945 Sivasis) on türgi novellikirjanik, romaanikirjanik ja tõlkija.
Ta lõpetas Ankaras pedagoogilise ülikooli (1968).
Tema teoseid on tõlgitud muu hulgas prantsuse, rumeenia, bulgaaria, pärsia, inglise ja portugali keelde.
Vassili Šukšin

Vassili Šukšin (vene Василий Макарович Шукшин; 25. juuli 1929 Srostki küla, Biiski ringkond, Altai kubermang (tänapäeval Biiski rajoon, Altai krai) – 2. oktoober 1974 Kletskaja staniitsa, Volgogradi oblast) oli vene filmilavastaja, näitleja, kirjanik ja stsenarist.
Vassili Šukšin oli pärit talupoja perekonnast. Tema isa Makar Šukšin (1912–1933) arreteeriti ja lasti maha kollektiviseerimise käigus ning rehabiliteeriti postuumselt 1956. aastal. Pärast isa arreteerimist kandis Vassili Šukšin kuni passisaamiseni oma ema endist perekonnanime Popov.
1943. aastal lõpetas Vassili Šukšin Srostkis 7-klassilise kooli ja asus õppima Biiski automehaanika tehnikumis. Ta õppis seal kaks ja pool aastat, kuid tehnikum jäi lõpetamata. Seejärel töötas kodukülas kolhoosis. 1947–1949 töötas ta Kalugas ja Vladimiris lukksepana. 1949. aastal kutsuti ta aega teenima NSV Liidu mereväkke. 1953. aastal vabastati ta maohaavade tõttu teenistusest ning ta pöördus tagasi kodukülla.
Srostkis lõpetas Šukšin eksternina kaugõppes keskkooli ja töötas lühikest aega kohalikus koolis vene keele ja kirjanduse õpetajana. 1954. aastal asus Šukšin õppima Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis. Esialgu kavatses ta õppida stsenaristiks, kuid valis siiski filmilavastajaks spetsialiseerumise. Instituudi lõpetas ta 1961. aastal.
1958. aastal avaldati ajakirjas Smena tema esimene jutustus. Filmis mängis ta episoodilist rolli esimest korda 1956. aastal. Esimese peaosa oli tal 1958. aastal valmunud Marlen Hutsijevi filmis "Kaks Fjodorit".
1963. aastast alates töötas Šukšin filmilavastajana Maksim Gorki nimelises Filmistuudios. Šukšini esikraamat "Сельские жители" ("Maainimesed") ilmus samal aastal. Esikromaan "Любавины" ("Ljubavinid") ilmus 1965. aastal. Oma kirjanduslikus loomingus kujutas ta enamasti lihtsate, kuid omapärase iseloomuga vene tööinimeste elu.
Eesti keeles on ilmunud Vassili Šukšini jutustuste valikkogud "Vanja, kuidas sina siia said?" (1969) ja "Pilet teisele seansile" (1973).
Vassili Šukšin suri filmi "Nad võitlesid kodumaa eest" võtete ajal laeva "Dunai" pardal Volga jõel. Ta on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule.
Philothamnus angolensis

Philothamnus angolensis on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata roomamas Angolas, Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Mosambiigis, Tansaanias, Sambias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis ja Kamerunis.
Philothamnus heterolepidotus

Philothamnus heterolepidotus on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata roomamas Sierra Leones, Ghanas, Togos, Nigeerias, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Sudaanis, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Sambias, Rwandas, Burundis, Ugandas, Keenias, Tansaanias ja Mosambiigis.
Philothamnus irregularis

Philothamnus irregularis on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata roomamas Mustas Aafrikas:Senegalis, Gambias, Malil, Guinea-Bissaus, Elevandiluurannikul, Ghanas, Burkina Fasos, Togos, Beninis, Nigeerias, Nigeris, Tšaadis, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Ugandas, Keenias, Burundis, Rwandas Namiibias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Mosambiigis, Zimbabwes ja Sambias.
Prosymna angolensis

Prosymna angolensis on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata roomamas Namiibias, Angolas, Botswanas, Zimbabwes ja Sambias.
Psammophis jallae

Psammophis jallae on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib roomamas kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Zimbabwes, Sambias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Botswanas, Namiibias ja Angolas.
Psammophis leopardinus

Psammophis leopardinus on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib roomamas kohata Sambias, Namiibias ja Angolas.
Suuremeelsus

Suuremeelsus on voorus olla laia süda ja mõistusega. Suuremeelsuse vastand on kitsikus.
Suuremeelne inimene ei mõtle ainult endale ja enda huvidele.
Psammophis mossambicus

Psammophis mossambicus on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib roomamas kohata Sambias, Zimbabwes, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Botswanas ja Mosambiigis.
Hłuša

Hłuša (poola keeles "Hłusza", valgevene-eesti transkriptsioonis Gluša) on alevik (endine alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Babrujski rajoonis, Hłuša külanõukogu halduskeskus. Asub rajoonikeskusest Babrujskist 29 kilomeetrit lääne pool, merepinnast 166 meetri kõrgusel.
Asula tekkis aastal 1896, mil sinna rajati puidutööstus ja klaasivabrik. Aastal 1935 sai sllest ametlikult alev (töölisasula). Tänapäeval on peamiseks tööandjaks klaasivabrik, Hłuša alevikku on lisandunud ka toiduainetetööstus. 23. jaanuaril 2013 kaotas Hłuša alevi staatuse.
Alevis suri valgevene filoloog ja kirjanduskriitik Aleś Adamovič, ta on ka sinna maetud.
Illüüria kuningriik

Illüüria kuningriik oli Austria keisririigi kroonimaa aastatel 1816–1849, Napoleoni Illüüria provintside järglasriik, mille Austria Kuuenda koalitsiooni sõjas tagasi vallutas ja vastavalt Viini kongressi lõppaktile taastas. Selle halduskeskus oli Ljubljana (ametlikult saksa: "Laibach").
Pärast 1848. aasta revolutsioone kuningriik kaotati ning lahutati Austria kroonimaadeks: Krain, Kärnten ja Austria Rannikumaa.
Geograafia.
Prantsuse Illüüria provintsid koosnesid Krainist ja Lääne-("Ülem-")Kärntenist, samuti Aadria mere äärsetest territooriumitest Görz ja Gradisca, Trieste ja Istria poolsaar. Need hõlmasid ka Dalmaatsia ranniku ja Horvaatia kuningriigi maad Sava jõest lõunas. Osa territooriume Aadria mere ääres oli Habsburgide monarhia Veneetsialt annekteerinud 1797. aasta Campo Formio rahuga. Pärast Provintside lõpetamist eraldas Austria valitsus Dalmaatsia ja liitis Ida-("Alam-")Kärnteni sellele, millest sai Illüüria kuningriik.
Kuningriigi territoorium hõlmas tänapäeva Sloveenia lääne- ja keskosa, s.o Krain pealinna Ljubljanaga ja Sloveenia Rannikumaa (Goriška ja Sloveenia Istria), tänapäeva Austria Kärnteni liidumaa ja Sloveenia Kärnten, samuti mõned territooriumid Loode-Horvaatias (tänapäeva Istra maakond ja Kvarneri lahe saared Krk, Cres ja Lošinj) ja Kirde-Itaalias (Trieste ja Gorizia provintsid). Aastal 1822 taasühendati Tsiviil-Horvaatia Sava paremkalda ja Rijeka vahel Habsburgide Horvaatia kuningriigiga.
Ajalugu.
Illüüria kuningriik moodustati võitlemaks Ungari kuningriigi territoriaalsete pretensioonidega ja Venemaa keisririigi mõjuga, kuid kui Ungari annekteeris Tsiviil-Horvaatia ja Rijeka, kaotas see oma tähtsuse. Endiste Prantsuse võimude tehtud õigus- ja haldusreformid muutsid sügavalt nende territooriumite haldusstruktuure, nii pidas Austria keiserlik valitsus paremaks grupeerida enamus neist eraldi haldusüksusteks, võimaldades aeglast sulandumist Austria õigus-, kohtu- ja haldussüsteemi.
Illüüria kuningriik loodi ametlikult 3. augustil 1816. Algul koosnes see nii Sloveeni maadest kui ka Horvaatia kuningriigi territooriumist. Kuid juba 1820. aastate alguses taastati Napoleoni-eelne Horvaatia kuningriik, millesse arvati ka osa Illüüria kuningriigi territooriumist.
1848. aasta Rahvaste kevadel edendasid sloveenid ettepanekut arvata Alam-Steiermark Illüüria kuningriiki, nii saaks enamuse Sloveeni maadest ühendada ühte haldusüksusesse ja Ühendatud Sloveenia idee oleks seega saavutatud. Peter Kozler lõi sellise laiendatud Illüüria kuningriigi kaardi, mis muutus hiljem tähtsaks rahvuslikuks sümboliks Sloveenia rahvuslikus teadvuses. Kuid keiser lükkas ettepaneku tagasi. Illüüria kuningriiki mainiti järk-järgult üha vähem ja viimast korda ametlikult aastal 1849 kroonimaana Austria märtsipõhiseaduses.
Babrujski rajoon

Babrujski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1599 km². 2009. aasta seisuga elas seal 20 660 inimest.
Rajoon moodustati aastal 1927. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bortniki, Broža, Chimy, Ciałuša, Harbacevičy, Harochaŭka, Hłuša, Kavali, Słabodka, Syčkava, Varatyńi, Višnioŭka ja Vosava külanõukogu.
Halduskeskus on Babrujski linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub endine Hłuša alev, mis aastal 2013 muudeti alevikuks.
Rajooni suurim jõgi on Biarezina, teine tähtsam jõgi on tema lisajõgi Ała. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150–170 meetri kõrgusel. Madalaim koht asub Biarezina orus ja ulatub 131,2 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht asub Hłuša aleviku lähistel (183,5 m).
2009. aasta seisuga olid elanikest 84,11% valgevenelased, 11,94% venelased, 1,11% ukrainlased ja 2,84% oli teistest rahvustest. 70,3% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 28,66% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 44,51% elanikke, vene keelt aga 54,43%.
Palonai

Palonai on alev Leedus Radviliškise rajoonis Baisogala vallas. Alev asub Palonase jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1939 aastal 1738 ehitatud kabeli asemele. Asulast sai kohaliku kihelkonna keskus aastal 1935. Alev aastast 1972.
Sivasi provints

Sivasi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Sivas.
Pašušvys

Pašušvys on alev Leedus Radviliškise rajoonis Grinkiškise vallas. Alev asub Šušvė jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1788 valminud katoliku kirik koos kellatorni ja kabeliga ning sealne mõisakompleks.
Sealset mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandil. Esimene sealne kirik valmis aastal 1553, vahemikus 1589–1665 kasutasid seda protestandid. Nõukogude ajal oli Pašusvys kohaliku kolhoosi keskasula. Alev aastast 1972.
Pociūnėliai

Pociūnėliai on alev Leedus Radviliškise rajoonis Skėmiai vallas. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1805 valminud katoliku kirik.
XVIII sajandil püstitati sinna kabel, aastal 1805 ehitati selle asemele kirik. Nõukogude ajal oli Pociūnėliai kohaliku kolhoosi keskasula. Alev aastast 1972.
Karksi lennuväli

Karksi lennuväli (ICAO: EEKI) on murukattega lennuväli Karksi-Nuia linnast 2 kilomeetrit loodes Polli külas. Lennuväljal on üks 675 meetri pikkune ning 49 meetri laiune lennurada.
Harilik pöök

Harilik pöök ("Fagus sylvatica" L.) on pöögilaadsete seltsi pöögiliste sugukonda kuuluv heitlehiste lehtpuude liik.
Botaaniline kirjeldus.
Pöögi tüve koor on hall ja sile. 
Hariliku pöögi lehed on terve leheservaga ja elliptilise kuni laimunaja kujuga, 5–15 cm pikkused.
Levik.
Levinud Lääne-ja Kesk-Euroopas. Eestis ainult kultuuris.
Droogina.
Droogina kasutatakse pöögikoort ("Fagi cortex") ja pöögipuitu ("Fagi lignum").
Droogi vastunäidustused on rasedus ja lapse rinnaga toitmine. Viljad on mürgised (toksiinina toimiv alkaloid hävib kuumutamisel temperatuuri 100–120 °C). 
Pöögikoort kogutakse kevadel, siis kui noorte võrsete (pruunikat värvi) mahlad on liikvel. Koor droogina toimib palavikku alandavalt, mikroobe hävitavalt, kootavalt ja söögiisu alandavalt. 
Pöögipuidul on mikroobe hävitav ning köhavastane toime ja sellest toodetakse kreosooti. Kreosoodist saadakse aga antiseptilise toimega fenoole, mida tarvitatakse ülemiste hingamisteede põletike korral ning paelussi väljutamiseks.
Vandekohus

Vandekohus on kriminaalmenetluses kasutatav kohtupidamisviis, mille puhul vandekohtunikest koosnev kogu otsustab, kas kohtualune on süüdi või mitte.
Vandekohus on tänapäeval kasutusel üksikutes riikides ja eelkõige angloameerika õigussüsteemis. Vandekohtu kasutamine on tavapärane praktika USA õigussüsteemis.
Vandekohtunikeks kutsutakse juhuvalikuga kodanikke, kellel ei pruugi olla juuraharidust.
Hellenistlik filosoofia

Hellenistlik filosoofia (klassikajärgne filosoofia periood) on antiikfilosoofia ajalõik, mis algas 4. s lõpul e.m.a.
Hellenistliku filosoofia mõisteühendi alla võib paigutada kogu kreekakeelse mõttetarkuse kujunemise peale Aristotelest kuni uusplatonismi lõpuni, aga võib mõista ka ainult hellenismi ajalõigu mõttetarkusena.
Hellenistlikul ajal jätkasid tegevust akadeemikute ja peripateetikute koolkonnad, ning tekkisid juurde epikuroslaste, stoa ja skeptikute koolid ehk koolkonnad. Kuna need koolkonnad tegutsesid ka Rooma maailmariigis, hilisel antiikajal, siis on hellenistliku filosoofia alla paigutatud ka Rooma filosoofia koos uusplatonismiga (hiline antiikfilosoofia). Hellenistliku Rooma filosoofiat või hilisemat antiikfilosoofiat on käsitletud ka eraldi antiikfilosoofia ajalõiguna.
Hellenistlik filosoofia:
Valitsejakultus

Valitsejakultus on valitseja (ja valitseva suguvõsa) muutmine usulise jumaldamise ehk kultuse objektiks. Valitseja jumalana austamine on siis riigis riigireligiooniks. Valitsussüsteem kombineerib teokraatiat ja absoluutset monarhiat.
Valitsejakultus võib samal ajal olla isikukultus.
Müsteerium

Müsteerium (vanakreekakeelsest sõnast μυστήριον "mysterion", 'saladus' &lt; μύειν "myein", 'sulgema') oli kitsale ringile mõeldud salajane usutalitus, millega loodeti mõjutada inimese elu pärast surma. Müsteeriumid hakkasid levima antiikmaailmas hellenistlikul ajastul ning on antiikreligioonile eriomane nähtus. 
Müsteeriumitel võisid osaleda ainult kindla pühitsusriituse läbi teinud inimesed. Kõike müsteeriumitel toimuvat tuli pühendamatute eest varjata.
Tuntumaid müsteeriume:
Riidaja lennuväli

Riidaja lennuväli (ICAO: EERD) on murukattega lennuväli Tõrva linnast 9 kilomeetrit põhjas Põdrala vallas Riidaja külas. Lennuväljal on üks 600 meetri pikkune ning 20 meetri laiune lennurada.
Kanep-rebashein

 
Kanep-rebashein ehk kanepakniida ("Acnida cannabina" L.) on taimeliik. 
Levik.
Taim kasvab Ameerika Ühendriikides.
Psammophylax acutus

Psammophylax acutus on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Alamliigid.
Maoliigil "Psammophylax acutus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: 
Levik.
Neid võib kohata roomamas Angolas, Ghanas, Togos, Elevandiluurannikul, Nigeerias, Kamerunis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Ugandas, Burundis, Tansaanias ja Sambias.
Denizli provints

Denizli provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Denizli.
Pythonodipsas carinata

Pythonodipsas carinata on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levik.
Neid võib roomamas kohata Sambias, Namiibias ja Angolas.
Rhamnophis aethiopissa

Rhamnophis aethiopissa on "Colubridae" sugukonda kuuluv maoliik.
Levik.
"Rhamnophis aethiopissa" on levinud Senegalis, Sierra Leones, Libeerias, Elevandiluurannikul, Ghanas, Togos, Nigeerias, Gabonis, Kamerunis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Bioko saarel Ekvatoriaal-Guineas, Ugandas, Tansaanias, Keenias, Angolas ja Sambias.
Huntmadu

Huntmadu ("Lycophidion") on "Lamprophiidae" sugukonna maoperekond.
Roomajate andmebaasi klassifikatsioon.
Huntmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
Levila.
Neid madusid võib kohata Aafrikas.
Adana provints

Adana provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Türgis. Provintsi keskus on Adana.
Vani provints

Vani provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis ja ta asub Vani järvest idas kuni Iraani piirini. Provintsi keskus on Van.
Kiipkaardiluger

Kiipkaardiluger (ka "kiipkaardilugeja") on elektrooniline seade (kaardiluger), mis loeb kiipkaarte.
Kaardiluger varustab kiipkaardi integreeritud vooluringi mälu muutmiseks vajaliku elektriga. Suhtlus toimub läbi protokollide, mille abil on võimalik lugeda ja kirjutada fikseeritud aadressil kaardil. Osadel kaardilugeritel ja kaartidel on uuendatav püsivara.
Levinuimad kaardilugerid on peamiselt personaalarvutitele USB-liidese kaudu ühendatavad välimised seadmed. Sisseehitatud kaardilugereid leidub samuti arvutitel, mitmetel sülearvutitel ja vähestel klaviatuurimudelitel.
Eestis on sellised seadmed kasutusel ID-kaardi lugeritena. Eesti ID-kaardi ja kaardilugeri abil on võimalik inimesi elektrooniliselt tuvastada, siseneda näiteks internetipanka, anda digitaalallkirja ja elektrooniliselt hääletada.
Tehniline kirjeldus.
Kaardilugeri kiibi kontaktide kaardile ühendamiseks on kaks võimalust: lugemiseks vajalikud kontaktid on kogu aeg ühes asendis või lükatakse kontaktid peale alles pärast kaadri lõplikku sisestamist, säästes nii kaardilugerit kui ka kiipkaardi kontakte.
Koos uusimate PC/SC CCID spetsifikatsioonidega on PC/SC Workgroup määratlenud uut moodi kiipkaardi raamistiku. See töötab USB-seadmetega, koos eriseadme klassiga 0x0B. Sellise klassiga kaardilugerid ei vaja draiverit, sest operatsioonisüsteemi tootja pakub seda vaikimisi.
Välised kaardilugerid.
Levinuimad välised kaardilugerid on ühendatavad USB-liidese kaudu, nad on töökindlad, mõistliku hinnaga, ja neid on kerge installida.
PCMCIA.
See kaardiluger ühendatakse sülearvutite PCMCIA-pessa.
Nende hulka kuuluvad:
RS-232.
RS-232 jadaporti ühendatavad kaardilugerid on tänapäeval vähemlevinud. Kiipkaardilugerite algusaastatel olid nad odavamad kui USB-põhised kaardilugerid. Nendel tuleb eraldi klaviatuuri- või hiire pistikupesast toide võtta ning nende andmevahetuskiirus kaardiluger ja arvuti vahel on ka aeglasem kui USB-porti ühendatavatel kaardilugeritel.
Sisse-ehitatud kaardilugerid.
Sisemiste kaardilugerite eelisteks on nende fikseeritus emaseadmesse läbi seadmesiseste ühenduste ja seeläbi mugavus vähema perifeerseadmete arvu näol — ei ole vaja eraldi välist kaardilugerit ja lisajuhtmeid.
Sellised lugerid leiduvad nii osades lauaarvutites, sülearvutites kui ka mitmefunktsioonilistes klaviatuurides. Lauaarvutitel kinnitatakse sisemine kaardiluger arvuti kettaseadme pessa; kompaktsematel lauaarvuti-mudelitel on kaardilugeril omaenda pesa. Sisse-ehitatud kaardilugeriga sülearvutid ja sõrmistikud on oluliselt kallimad kui mudelid, millel kaardilugerit pole.
SCM SCR333 on üks mitmest sisse-ehitatud kaardilugeri mudelist.
Klaviatuurisisesed.
Sisseehitatud kaardilugeriga klaviatuurid on suhteliselt vähelevinud, ning tootjad müüvad neid kallima hinnaga.
Nende hulka kuuluvad:
Scaphiophis albopunctatus

Scaphiophis albopunctatus on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata Ugandas, Keenias, Tansaanias, Sambias, Lõuna-Sudaanis, Rwandas, Burundis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kamerunis, Nigeerias, Togos, Beninis, Ghanas, Elevandiluurannikul, Libeerias, Sierra Leones, Guineas ja Etioopias.
Hall liaanimadu

Hall liaanimadu ("Thelotornis kirtlandii") on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata Somaalias, Keenias, Ugandas, Angolas, Gabonis, Kamerunis, Ekvatoriaal-Guineas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Nigeerias, Guinea-Bissaus, Beninis, Togos, Ghanas, Elevandiluurannik, Libeerias, Sierra Leones, Guineas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Sambias ja Tansaanias.
Eluohtlikud kohtumised.
Hallid liaanimaod kohtuvad inimestega harva. 
Nende madude inimeste suhtes mürkmadudeks liigitamise kohta pole piisavalt andmeid. Nende peas paiknevad (erinevalt enamikust mürkmadudest) Duvernoy näärmed, kuid on teateid hammustuste kohta, mille tulemusel on tekkinud eluohtlik mürgistusseisund.
Thrasops jacksonii

Thrasops jacksonii on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata Tansaanias, Keenias, Ugandas, Rwandas, Burundis, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis ja Sambias.
Inimese tervisele ohtlikud kohtumised.
"Thrasops jacksonii" hammustus võib inimesel 
mürgistusseisundi esile kutsuda, teada on üks mitteametlikuks tunnistatud juhtum.
Mikroneesia Liiduriikide riigipeade loend

Mikroneesia Liiduriikide riigipeade loend loetleb Mikroneesia Liiduriikide presidendid alates esimese põhiseaduse kehtimahakkamisest 1979. aastal.
Peter M. Christian

Peter M. Christian (sündinud 1947) on Mikroneesia Liiduriikide poliitik, 11. maist 2015 kuni 11. maini 2019 Mikroneesia Liiduriikide president.
Maist 2003 maini 2007 oli ta parlamendi esimees.
Toxicodryas blandingii

Toxicodryas blandingii on "Colubridae" sugukonna maoliik.
Levik.
Neid võib kohata Keenias, Ugandas, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Angolas, Gabonis, Kamerunis, Ekvatoriaal-Guineas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Nigeerias, Senegalis, Guinea-Bissaus, Gambias, Beninis, Togos, Ghanas, Elevandiluurannikul, Libeerias, Sierra Leones, en Guineas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis ja Sambias.
Kitse tänav (Pärnu)

Kitse tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav algab Lubja tänavalt, kulgeb loodesse ja lõppeb Ankru tänaval. Kitse tänav ristub veel Püssi, Hobuse, Kitse põik, Rõugu, Õli, Rahu ja Laeva tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 879 meetrit.
Ajalugu.
Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli "Ziegenstraße".
Xenocalamus mechowii

Xenocalamus mechowii "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Alamliigid.
Maoliigil "Xenocalamus mechowii" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: 
Levik.
Neid võib kohata Botswanas, Namiibias, Angolas, Zimbabwes, Sambias, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Maria Türk

Maria Türk (neiupõlvenimega Maria Treublut; 19. juuni 1892 Tammiste vald, Pärnumaa – 23. november 1968 Tallinn) oli eesti näitleja.
Elulugu.
Lõpetas 1912 Pärnu tütarlastegümnaasiumi.
Ta töötas aastatel 1913–1916 ja 1925–1935 Vanemuises ning aastatel 1916–1924 ja 1935–1941 Draamateatris.
Maria Türk suri 23. novembril 1968 Tallinnas ja ta maeti 28. novembril 1968 Metsakalmistule.
Eduard Türk oli Maria Türgi abikaasa.
Armillifer armillatus

Armillifer armillatus on "Armillifer" perekonna liik aerjalaliste klassist.
"Armillifer armillatus" võib kokkupuutel suuremate madude kehavedelike (maoveri) või - eritistega, näiteks maokasvandustes, või vähetöödeldud maoliha süües ka inimestele kanduda ja porotsefaliaasi põhjustada.
Angoola kobra

Angoola kobra ("Naja anchietae") on soomuseliste seltsi mürknastiklaste sugukonna kobra perekonna maoliik.
Taksonoomia.
Angoola kobra kirjeldas esimesena Portugali zooloog José Vicente Barbosa du Bocage 1879. 
Angoola kobra ("N. haje anchietae") ja "Naja haje annulifera" 't kästileti varem egiptuse kobra ("Naja haje") alamliigina. 
Broadley (1995) liigutas "Naja annulifera" liigi taksoni kõrgusele, mille alamliik on "Naja annulifera anchietae". 
Broadley &amp; Wüsteri (2004) edasised uuringud aga kinnitasid "Naja annulifera" ja angoola kobra eraldi liikideks. 
Wallach jt (2009) paigutasid egiptuse kobra alamperekonda "Uraeus". 
Lühikirjeldus.
Angoola kobrad on keskmise suurusega kobrad, täiskasvanud kobra pikkus on 1 m (maksimaalselt 2 m), tal on kõhnavõitu keha ning keskmine sabapikkus. Neil on üsna suur 'kapuuts', mida nad näiteks ohu korral avavad. 
Angoola kobra pea on lame ja kaelast üksnes vähe eristatav. Ninamik on ümar. Angoola kobra silmad on keskmise suurusega ja pupillid ümmargused. 
Noormao soomused on kollakad kuni helepruunid nii seljal kui kõhul, seljal paikneb tumedam muster. Vanemaks saades muutub soomuste värvus tumepruuniks. 
Seljakilbised on siledad ja läikivad. Keskkehal on 17 soomuste rida ja kõhukilbiseid on 179–200. Paarilisi sabaaluseid kilbiseid on 51–56, anaalkilbis on paaritu. Ülamokakilbiseid on 7 (vahel 8) ja alamokakilbiseid 8 või 9 (harva 10), silmaeesne kilbis 1 ja silmataguseid kilbiseid 2. Oimukilbiste arv on varieeruv 1+2 või 1+3.
Emaste suguküpsete angoola kobrade sugulise sigimise vormiks on ovipaaria, eduka paaritumise ja munade kandluse korral munevad nad 47–60 muna. Noormaod on munast koorudes 22–34 cm pikkused ja üsna iseseisvad maod.
Levik.
Neid võib roomamas kohata Angolas, Sambias, Namiibias, Botswanas ja Zimbabwes.
Varem on angoola kobra kohatud ka Malawis.
Kokkupuuted inimestega.
Angoola kobrad kohtuvad inimestega harva. Nad küll avavad ohu korral kapuutsi, kuid on varmad minema roomama, kui neile selleks võimalus antakse. Angoola kobra hammustus võib põhjustada inimese surma.
Sidabravas

Sidabravas on alev Leedus Šiauliai maakonnas Radviliškise rajoonis, Sidabravase valla halduskeskus. Alev asub Kiršinase jõe kaldal.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1829. aastal valminud katoliku kirik.
Sidabravast on esmamainitud 1829. aastal, kui mõisnik Matas Tracevskis lasi sinna rajada kiriku. Asula nimi on tulnud selle järgi, et kiriku asutaja olevat enne surma poola keeles öelnud "Szczodro odwdzięczył się Bogu" ("Jumal tasub heldelt"). Esialgne nimi oligi poolapärane "Ščodobrovas" (poola keeles "Szczodrobów"), mis hiljem Sidabravaseks mugandus. Alev 1972. aastast.
Leida Kook

Leida Kook (sünninimi Leida Millerson; ka Müllerson; hiljem Murdme; 15. juuni 1912 Restu – 2. mai 2015 Tallinn) oli eesti arst, arstiteadlane ja pedagoog.
Leida Kook lõpetas Tartu Linna Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1939. aastal Tartu ülikooli arstiteaduskonna ning töötas seejärel Tallinna Keskhaigla lasteosakonnas arstina. Aastast 1945 oli ta Tallinna Meditsiinikooli lastehaiguste õppejõud, 1950–1963 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teadur ja 1963–1981 Tallinna Pedagoogilise Instituudi loodusteaduste kateedri õppejõud, alates 1965. aastast dotsent. Aastal 1959 kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi.
Ta kirjutas ja koostas muu hulgas käsiraamatuid ja õppematerjale.
Farmatseut ja luuletaja Eduard Kook oli Leida Koogi abikaasa.
Naja annulata

Naja annulata on soomuseliste seltsi mürknastiklaste sugukonna kobra perekonna maoliik.
Alamliigid.
Maoliigil "Naja annulata" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid :
Levik.
Neid võib kohata roomamas ja/või ujumas (jõgedes, järvedes) Kamerunis, Ekvatoriaal-Guineas, Gabonis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Rwandas, Burundis, Tansaanias ja Sambias.
Makários III

Makários III (kreeka Μακάριος Γ΄, ilmaliku nimega Michaíl Chrstodoúlou Moúskos (kreeka Μιχαήλ Χριστοδούλου Μούσκος); 13. august 1913 Panagiá – 3. august 1977 Nikosia) oli aastatel 1950–1977 Küprose Õigeusu Kiriku peapiiskop ja 1960–1977 Küprose president.
Ta sündis Panagiá külas Paphose ringkonnas. Ta õppis usuteadust Nikosias ja Ateenas. 7. augustil 1938 sai ta mungaks ja pühitseti diakon Makarioseks. Samal aastal suunati ta õppima usuteadust Ateena ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas aastal 1942. Seejärel õppis ta kuni Saksa okupatsiooni lõpuni Ateena ülikooli õigusteaduskonnas. 13. jaanuaril 1948 pühitseti ta preestriks (lisaks sellele sai ta arhimandriidiks). Selle ajani tegutses ta metropoliit Panteleimoni (Kotokose) diakonina. Aastatel 1946–1948 täiendas ta end Bostoni Ülikoolis religioonisotsioloogia alal. 20. oktoobril 1950 valiti ta Nova Justiniana ja kogu Küprose peapiiskopiks.
Džeimsoni mamba

Džeimsoni mamba ("Dendroaspis jamesoni") on soomuseliste seltsi mürknastiklaste sugukonna mamba perekonna maoliik.
Soomused.
Džeimsoni mamba soomused: 
Alamliigid.
Džeimsoni mambal klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levik.
Neid võib kas puude otsas või roomamas kohata Guineas, Ghanas, Beninis, Togos, Nigeerias, Kamerunis, Ekvatoriaal-Guineas, Príncipe saarel, Gabonis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Sudaanis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Ugandas, Keenias, Rwandas, Burundis, Angolas ja Sambias.
Kohtumised inimestega.
Džeimsoni mamba kohtub inimestega harva. Vastastikused suhted on sageli emmale-kummale eluohtlikud - džeimsoni mamba võib vaenlasena kujutletavale inimesele järgi roomata ja mitu korda hammustada. Hammustus võib esile kutsuda mürgistusseisundi, mis võib kiiresti (30 kuni 120 minuti jooksul) lõppeda inimese surmaga.
Šaukotas

Šaukotas on alev Leedus Radviliškise rajoonis, Šaukotase valla halduskeskus.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1863. aastal valminud katoliku kirik.
Šaukotase mõisat on esmamainitud 1575. aastal. 1724. aastaks oli selle juurde tekkinud turuplatsi ja kaubandusprivileegidega alev. 1767. aastal ehitati esimene kirik. Alevi elanikud võtsid osa 1863. aasta ülestõusust, hiljem aga knygnešystėst.
Hakkâri provints

Hakkâri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist lõunas asub Iraak ja idas Iraan. Provintsi keskus on Hakkâri.
Tyruliai

Tyruliai on alev Leedus Radviliškise rajoonis, Tyruliai valla halduskeskus. Alev asub soode vahel merepinnast 129 meetri kõrgusel, neist suurimas asub Tyruliai zooloogilis-botaaniline kaitseala.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Tyruliai tekkis aastal 1953, kui seal hakati turvast tootma. 15. mail 1958 sai Tyruliaist linnaline asula (sisuliselt alev). Ametlikult sai Tyruliaist alev 8. aprillil 2003.
Georgi lint

Georgi lint on kahevärviline dekoratsioon, mida kasutatakse Püha Georgi ordenil, Georgi ristil või iseseisvalt.
Georgi lint oli algselt kollane riba, mida läbisid kolm musta triipu, hiljem asendus kollane värv oranžiga, kuna nii nägi ette 1913. aasta Püha Georgi ordeni statuut.
Ajalugu.
Keisrinna Katariina II asutas 1769. aastal Püha Georgi Suurkannataja ja Võitja ordeni. See oli prestiižne orden, mis ette nähtud vaid ohvitseridele ja kindralitele, kes on lahingus eriliselt silma paistnud. Venemaa ordenite nimekirja kuulus seitse ordenit, millest kuus moodustasid hierarhilise süsteemi, aga Georgi orden sellesse süsteemi ei kuulunud, seda ei olnud võimalik saada rutiinses korras, liikudes teenistuses aste-astmelt ülespoole, seda pälviti vaid kangelasteo eest lahingus. Tunnustuse pälvinut eelistati edutamisel, samuti ülendati kõik Georgi kavalerid pärusaadli seisusse.
Bolševikud kaotasid 1917. aastal Georgi nime kandvad autasud, kuid II maailmasõja ajal võeti selle värvid taas kasutusele, Georgi lint ilmus Punaarmee kaardiväediviiside sümboolikasse. 1943. aastal asutatud Kuulsuse Ordeni lint sarnanes Georgi ordeni ja risti lindiga. Samuti oli Georgi värvides 1945. aastal asutatud medali Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945 lint.
Georgi orden taastati 2000. aastal.
Georgi linti hakati uuesti populariseerima Venemaal 2005. aasta võidupäeva eel. Ukraina oranži revolutsiooni järel võeti püha Georgi sümboolika ja ordeni värvides lint taas kasutusele, seda hakati seostama Vene patriotismiga ning vastuseisuga Ukraina oranžile revolutsioonile.
Tähendus.
Lindi algne värvivalik tulenes sõjaväelisest taustast: oranž tähistab tuld ja must püssirohtu. Oranž on ka püha Georgi värv. 
Uuemal ajal on leidnud semiootik Mihhail Lotman, et Vladimir Putin vajas Vene rahva koondamiseks sümbolit, mis poleks ei rahvuslik ega ideoloogiline, vaid suurriiklik. Eestlased võivad samas pidada lindi kandmist imperialistliku ja separatistliku suhtumise näitamiseks, vastandumisena Eesti Vabariigile.
Keelustamine.
Ukraina parlament keelustas 2017. aastal Georgi lindi demonstreerimise või kandmise (kasutajat ähvardab rahatrahv või arest), kuna seda sümboolikat tõlgendatakse Venemaa agressioonina. Läti seim keelustas (trahvi ähvardusel) lindi kandmise avalikel üritustel, koosolekutel, marssidel ja pikettidel, põhjendades seda viitena Venemaa agressioonile Ida-Ukrainas, kus sellest sai Venemaa hübriidsõja sümbol.
2022. aasta kevadel võttis Eesti Vabariigi riigikogu vastu vaenusümbolite keelamise eelnõu, kus oli määratletud ka Georgi lint, ja määras rikkumise korral karistuseks kuni 300 trahviühikut ehk 1200 euro suuruse trahvi või aresti. 
Kavalerid.
Georgi kavaleride seas oli üksikuid vaimulikke, arste ja sõjaväeametnikke. Ainsa naisena on Georgi ordeni 4. järgu sõjaliste teenete eest (asendas lahingus langenud pataljonikomandöri) pälvinud 105. Orenburgi polgu halastajaõde Raissa Ivanova. Carl Gustav Emil Mannerheim sai tunnustuse 1915. aastal.
Astronavigatsioon

Astronavigatsioon on vee- või õhusõiduki, kosmoselaeva vms asukoha ja kursi määramine taevakehade asendi järgi. Tavaliselt kasutatakse taevakehade nurkkõrguse mõõtmiseks horisondist peamiselt sekstanti. Rakettide ja kosmoselaevade juhtimiseks kasutatakse automaatseid astronavigatsioonisüsteeme. Nende süsteemide põhielement on astrogiid. Astrogiidi signaal mõjutab näiteks automaatpiloodi tööd.
Londoni lennujaam

Londoni lennujaamu on mitu.
Lennujaamad Suurbritannias:
Diyarbakıri provints

Diyarbakıri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsi keskus on Diyarbakır.
Rajmund Jarosz

Rajmund Jarosz (17. märts 1875 Kalwaria Zebrzydowska – 23. juuli 1937 Drohobycz) oli Poola poliitik.
1935 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Marian Szumlakowski

Marian Szumlakowski (10. oktoober 1893 Radziechów – 7. detsember 1961 Madrid) oli Poola diplomaat.
1925 anti talle Vabadusristi III liik 3. järk.
Stanisław Thugutt

Stanisław August Thugutt (30. juuli 1873 Łęczyca – 15. juuni 1941 Stockholm) oli Poola ühiskonnategelane ja poliitik.
1925. aastal anti talle Vabadusristi III liik 1. järk.
Stanisław Grzmot-Skotnicki

Stanisław Grzmot-Skotnicki (13. jaanuar 1894 Skotniki – 19. september 1939) oli Poola sõjaväelane, kindralmajor.
1936 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Stasys Lozoraitis

Stasys Lozoraitis (5. september 1898 Kaunas – 24. detsember 1983 Rooma) oli Leedu poliitik ja diplomaat.
Ta oli Leedu välisminister 1934–1938. 1939. aastal määrati ta Leedu saadikuks Itaalias. Pärast Leedu okupeerimist Nõukogude Liidu poolt jäi ta elama Rooma, kus esindas Leedu Vabariiki.
1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Isiklikku.
Ka tema pojad Stasys Lozoraitis (1924–1994) ja Kazys Lozoraitis (1929–2007) olid Leedu diplomaadid.
Python natalensis

Python natalensis on soomuseliste seltsi püütonlaste sugukonna püütoni perekonna maoliik.
Taksonoomia.
Pikka aega klassifitseeriti neid madusid "Python sebae" (hieroglüüfpüüton) alamliigina ja alles 1999. aastal tõsteti liigi kõrgusele. 
Kirjeldus.
Nende madude sugulise sigimise vormiks on ovipaaria. Suguküpsed emased munevad peale edukat paaritumist ja munade kehasisest arengut 30–60 muna. Peale munade väljutamist keerdub emapüüton munakurna ümber ja soojendab mune kuni järglaste koorumiseni. 
Levik.
Neid kägistajamadusid võib kohata roomamas Botswanas, Angolas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias, Burundis, Tansaanias, Keenias, Namiibias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Mosambiigis ja Zimbabwes.
Tulnukliigina ka Florida osariigis.
Ammonios Sakkas

Ammonios Sakkas (kr Ἀμμώνιος Σακκᾶς "Ammōnios Sakkás"; ld Ammonius; Sakkas on seljakott; * u 175–242 või 243 Aleksandrias, Egiptuses) oli platonistliku traditsiooni filosoof, kes asutas kooli (ja koolkonna), mida tänapäeval nimetatakse uusplatonismiks.
Eusebios Kaisareast kirjutab Ammoniosest, aga ta ajab tema segamini samanimelise kriitiku kirjanikuga. Ilmselt elas Ammonios kogu elu Aleksandrias ja suri pärast Plotinose lahkumist Aleksandriast 242 või 243 aastal.
Tema kuulsaim õpilane oli Plotinos, kes õppis tema juures 232–242, kuni läks Rooma ja asutas seal oma kooli. Kuulsuselt järgmine õpilane oli Longinos, kes rajas kooli Ateenas. Ammoniose õpilane Origenes, oli (kesk?)platoonik ega samastu samanimelise kristliku teoloogiga.
Sakkase nime india päritolu (saakia soost, nagu Siddhārtha Gautama) kummutati 20. sajandil. Erich Seeberg pakkus 1942. aastal, et Ammonios võis olla ariaan. Ernst Benz pakkus 1951, et Ammonios oli buda munk Aleksandrias.
Tuuli Toomere

Tuuli Toomere (16. november 1975 – 5. aprill 2008) oli eesti sotsioloog.
1994. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
1999. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli sotsioloogia erialal. Magistrikraadi sotsioloogias sai ta 2000. aastal Kesk-Euroopa Ülikoolis koostöös Lancasteri Ülikooliga. 2003. aastal alustas ta doktoriõpinguid sotsioloogia alal Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Aastatel 2001–2006 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis / Tallinna Ülikoolis tarbimissotsioloogia kursuse lektor. 2007. aasta veebruarist töötas ta Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudis nüüdiskultuuri uurimiskeskuses erakorralise teadurina.
Arhaar

Arhaar (ingl. k. "argali"; lad k. "Ovis ammon") ehk mägilammas on Sise- ja Kesk-Aasias elutsev lamba perekonda kuuluv suur uluklammas.
Arhaari üldpikkus on kuni 2 m, tüvekõrgus 1,25 m. Ta kaalub kuni 200 kg. Jääradel on kuni, 1,5 m pikkused ja tüvest kuni 0,5 m jämedused keerdunud sarved. Mõnedel uttedel on peenikesed ja lühikesed sarved. Arhaarid elavad kõrgmäestikes. Suveks rändava nad umbes 5000 m kõrgusele, talvel elavad aga madalamal. Arhaarikarjades on tavaliselt umbes 50 looma, kellest 3-4 on jäärad. Nendest üks on juhtjäär. Utt sünnitab korraga ühe talle, erandjuhtudel kaks talle. Arhaar on üks kodulamba oletatavatest esivanematest.
Eduard Kook

Eduard Kook (ka Eduard Eeda Kook, Eeda Kook, Eedar Kook; 13. veebruar 1912 Tartu – 19. mai 1992Tallinn) oli eesti farmatseut ja luuletaja.
Ta lõpetas 1939. aastal Tartu ülikooli farmatseudina ning töötas seejärel aastatel 1939–1940 keemiatehases Orto laborijuhatajana ja 1940–1941 Tõnismäe apteegi ja labori juhatajana. Aastatel 1944–1946 oli ta apteekide peavalitsuse vaneminspektor ja seejärel kuni 1949. aastani Tartu ülikooli farmakoloogia-keemia kateedri assistent. Hiljem oli ta muu hulgas meditsiini teadusliku raamatukogu peabibliograaf (1967–1971) ja ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid toimetaja (1971–1972). Et ta oli Saksa okupatsiooni ajal nõukogudevastaseid luuletusi kirjutanud, ei olnud tal võimalik teaduskraadi kaitsta.
Luuletusi hakkas ta kirjutama juba koolipõlves. Ta tõlkis ka nii luulet kui ka proosat eelkõige saksa ja vene keelest.
Arst ja arstiteadlane Leida Kook oli Eduard Koogi abikaasa.
Akadeemiliselt kuulus korporatsiooni Fraternitas Liviensis. Korporatsiooni lauluraamatu "Lemmiklaulud" (1938) üks koostajatest ning mitmete laulude sõnade autor või seadja.
Stanisław Haller de Hallenburg

Stanisław Haller de Hallenburg (26. aprill 1872 Polanka Hallera, Väike-Poola vojevoodkond – aprill 1940 Harkiv) oli Poola poliitik ja sõjaväelane.
1922 anti talle Vabadusristi I liik 3. järk.
Ta hukati Katõni massimõrvas.
Isiklikku.
Tema onupoeg oli Poola sõjaväelane, kindral Józef Haller.
Transformeeriv kasvutegur β

Kasvaja kasvutegur beeta (lüh TGFβ) ("transforming growth factor beta") on paljude selgroogsete loomade mitmete (näiteks lümfisüsteemi) rakkude poolt teatud sündmuste korral, nagu näiteks rakkude paljunemine ja diferentseerumine, vabastatavad valgulised molekulid, mis vahendavad pinnaretseptoritega tõenäoliselt põletikuvastaseid ja immunosupressiivseid toimeid, osalevad mitmete elundite arengus ja liigitatakse tsütokiinide hulka.
Aktiivset kasvaja kasvutegur beetat eritavad mitmed rakutüübid, näiteks makrofaagid rakuvälisesse vedelikku.
Kasvaja kasvutegur beetal ja TGFβ signaalimisel on oluline roll pankrease arengus.
TGFβ signaalimine vananeva hiire tüümuse epiteelirakkudes reguleerib tüümuse involutsiooni ja mõjutab otseselt raku võimekust tümopoeesi toetada.
TGFβ mõjutab ka T-rakkude paljunemist, diferentseerumist ja tümotsüütide küpsemist tüümuses.
Enamik kudesid ekspresseerib hulgaliselt geene, mis kodeerivad TGFβ-t. Normaalsetes rakkudes toimib TGFβ signaalimine nii, et rakutsükkel peatatakse G1 staadiumis ja sellega lõpetatakse paljunemine, kutsutakse esile diferentseerumine ja/või edendatakse programmeeritud rakusurma.
TGFβ osaleb immuunsuses, selle täpne roll vähi, bronhiaalasta, kopsufibroosi, südamehaiguste, diabeedi, päriliku hemorraagilise teleangiektaasia, Marfani sündroomi, Ehlersi-Danlosi sündroomi, Loeysi-Dietzi sündroomi, Parkinsoni tõve, kroonilise neeruinsufitsientsi, polüskleroosi ja AIDS-i patogeneesis ei ole tänapäeval selge.
Vähirakkudes.
Karolinska instituudi teadurite uuringud näitavad, et just see eritatav tsütokiin varustab vähiraku pinda valgete verelibledele omaste retseptoritega nii, et vähirakud pääseksid immuunjärelevalvele võimalikult märkamatult lümfisüsteemi.
Kui rakk on asunud vähiseisundi teele, siis muteeruvad TGFβ signaalirajad ja vähirakk väljub kasvaja kasvuteguri beeta kontrolli alt. Arvatakse, et vähirakud suurendavad kasvaja kasvuteguri beeta tootmist ja see mõjutab ka ümbritsevaid rakke.
Vadaktai

Vadaktai on alev Leedus Radviliškise rajoonis Sidabravase vallas. Alev asub Vadakstise jõe kaldal.
Alevis on raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1883. aastal valminud katoliku kirik ja kohalik kalmistu.
Vadaktaid on esmamaininud 1372. aastal Hermann Wartbergest ("Wadachte)". 1744. aastal rajasid jesuiidid sinna oma misjonikeskuse. XVIII sajandi teisel poolel rajasid nad sinna kohaliku katoliku usku pöördunud mõisniku loal ka kloostri koos selle juurde kuuluva kabeliga. 1797. aastal ehitati sinna esimene kirik. Aastail 1902–1905 oli sealses kirikus vaimulikuks kirjanik Juozas Tumas-Vaižgantas.
Šiaulėnai

Šiaulėnai on alev Leedus Radviliškise rajoonis, Šiaulėnai valla halduskeskus. Alev asub Šušvė jõe kaldal.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, 1857. aastal valminud katoliku kirik, surnuaed koos kabeliga ja Šiaulėnai mõisa hoonekompleks.
Šiaulėnai mõisat on esmamainitud 1492. aastal. 1518. aastal ehitati esimene kirik. XIX sajandi lõpus asus seal sünagoog, kihelkonnakool, viis kõrtsi ja võõrastemaja. Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa okupatsiooniväed Šiaulėnais elanud juudid. Asula sai aleviks 1972. aastal.