Edvards Puciriuss

Edvards Puciriuss (sündinud 7. augustil 1980) on läti päritolu Eesti sepiskunstnik, relva- ja turvisesepp. Ta elab Eestis 2002. aastast.
Ta on ajalooliste turviste koopiate ja rekonstruktsioonide valmistaja.
Elulugu.
Puciriussi juhendamisel on valminud näiteks Kaur Matiiseni seminaritöö Edvards Puciriussest kui turvisesepast ning lõputöö "Rollimängu raudrüü", kus ta juhendas turvise komplekti valmistamist, eriti tõstmise tehnikat.
2021. aastal omandas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia pärandtehnoloogia rakenduskõrghariduse taseme metallitöö erialal. Lõputöö valmis teemal "Mõne hauapanuse pindpanusest: taušeerimistehnikast Eesti arheoloogilistel leidudel".
2023. aastal jätkab ta õpinguid TÜ Viljandi Kultuuriakadeemias kultuuripärandi loovrakenduste magistriõppes.
Töökäik.
Puciriuss töötab Tallinna Kopli Ametikoolis sepatöö kutseõpetajana. Lisaks juhendab ta üliõpilaste lõputöid ja viib läbi töötube. Veel õpetab ta vormitööga seotud aineid TÜ Viljandi Kultuuriakadeemias külalisõppejõuna.
2023. aastal pälvis ta aasta kutseõpetaja auhinna. 
Looming.
Edvards Puciriuss on tuntud ajalooliste rekonstruktsioonide (replikate) ja koopiate valmistajana, seda eriti vanade turviste sepistamise poolest. Lisaks valmistab sepp rõngassärke, relvi ja ehteid. Püsivad jooned tema loomingus on ajaloohõngulisus, vanadest esemetest koopiate tegemine ning ajaloo austamine. Kindla ajalooperioodiga ta ennast ei piira, seega valmistab ta nii Eesti kui Euroopa eri perioodide esemeid.
Aktiivselt tegeleb Puciriuss rekonstruktsioonidega aastast 1996 ning tema valmistatud turviseid kantakse lisaks Eestile ja Lätile ka Norras, Soomes, Rootsis ja Inglismaal. Ta on aidanud korraldada selliseid ajaloolisi festivale nagu Kiruvere muinaslaagri festival ja Viikingite talvefestival (2023. aastal oli ta viikingiaegse sepatöö ekspert ja keskaegse võitluse taaskehastaja). 
Puciriussi jaoks pole tähtis ainult rekonstruktsiooni tulemus, vaid ka selle valmimise protsess. Ta teab palju kohalikust ajaloost, matmisrituaalidest, vanadest relvadest ja tarbekunstist. Ta uurib tihti eri aladelt leitud turviseid, nende valmistusviisi ja arengut. Tema tööd põhinevad haudadest leitud esemete uurimisel ja võrdlemisel. Nende teadmiste põhjal loob ta ajaloolisi koopiaid, mida tihti päris koopiaks siiski nimetada ei saa, kuna algsed esemed pole piisavalt hästi säilinud või on sepp võtnud eeskujuks mitu sarnast eset. Vahest on mõned eseme osad ka Puciriussi enda välja mõeldud, kuna kopeeritavalt esemelt pole seda võimalik tuvastada. Selliseks võivad olla näiteks kiivri eri osade ühendamiskohad.
Edvards Puciriuss ei valmista vaid juba tuntud esemeid, vaid püüab ka ajaloos leida vähem tuntud ja jäljendatud esemeid. Tema jaoks pole tema taaskehastatud rõivad ja turvised kunagi päris valmis, kuna ta muudab ja täiendab neid pidevalt. See kehtib eriti relvade kohta, mis kuluvad.
Taaskehastustes pöörab ta tähelepanu ka kõige väiksematele detailidele, minnes süvitsi valitud ajaperioodi ning jäädes kostüümi valmistades truuks valitud ajastule ja piirkonnale. Koopiates pöörab ta tähelepanu ka riidest ja muudest materjalidest osadele ja jäädes ka seal truuks ajaloole. Ka püüab ta hoiduda tänapäevaste töövõtete kasutamisest, kuigi tulemus võib olla visuaalselt sarnane.