Melbourne'i Eesti Ühing

Melbourne'i Eesti Ühing Kodu on 1938. aastal asutatud eestlaste ühing Melbourne'is Austraalias, mis jätkas 1914. aastal tekkinud kohaliku eestlaste seltsi tegevust.
Ühing kuulub Austraalia Eesti Seltside Liitu.
Ajalugu.
Kohaliku eesti seltsi loomise mõte tekkis 1910. aastal. Asutamiskoosolekuni jõuti 8. veebruaril 1914 viie osavõtjaga: Jakob Lukats (kokkukutsuja ja valitud esimees), Eduard Birk (kirjatoimetaja), K. Ilves (laekahoidja), Gustav Nessel ja A. Rosenberg. Koosolek kinnitas Lukatsi koostatud põhikirja, mis sõnastas "seltsi otstarbeks Melbourne'is ja ta ümbruses asuwaid eestlasi koguda ühiseks wastastikku waimliseks ja aineliseks toetuseks". See oli esimene eestlaste selts Austraalias.
15. veebruaril 1914 peetud koosolekust võttis osa 14 inimest. Senine esimees Jakob Lukats teatas lahkumisest Venemaale 10. aprilli 1914 ning uueks esimeheks sai Bernhard Munter. 1917. aastal lahkus veel liikmeid, kes läksid Vladivostoki kaudu tagasi kodumaale. 1918. aasta oli seltsi tegevuses vaikne. 19. juunil 1920 peetud koosoleku protokollis on kirjas, et Melbourne'i Eesti Seltsi tulevik ning esemed jäävad seltsimees J. Kannuluige hooleks.
4. aprillil 1938 arutati Soome Misjoni majas South Melbourne'is taas organisatsiooni vajaduse küsimusi. 19. juunil 1938 toimus ühingu asutamiskoosolek, mis kinnitas põhikirja ning valis esimese juhatuse, mille esimeheks sai Robert Jakobson. Kooskäimisteks üüriti Soome Misjonilt kaks tuba.
9. juulil 1939 toimunud peakoosolekul arutati ühingu nimelisandit "Kodu".
Ühing korraldas pidusid, tähistas rahvuslikke tähtpäevi, teostas korjandusi Punase Risti heaks. Aasta peakoosoleku protokoll 10. juulist 1948 märgib, et ühingul on 28 liiget ning osavõtjate hulgas on ka 9 külalist, kelleks olid juba teise maailmasõja järgsed Saksamaalt saabunud kaasmaalased, ühing oli tähistanud Eesti Vabariigi aastapäeva, ühingu 10 juubelit ning võidupüha. Aasta jooksul korraldati 12 pidu ja kohviõhtut.
6. augustil 1949 peetud peakoosolekul valitud juhatus koosnes peale laekuri juba uustulnukatest, esimeheks valiti Karl A. Nõmmisto. Ühingul oli 61 liiget. Arutati Eesti Maja vajadust.
1950. aastal lavastati laulumäng, tegevust alustas segakoor. Hakkas ilmuma ühingu esimene "Informatsiooni leht" (täna Teateleht). 1951. aastal alustas eesti täienduskool. 1952. aastal Noortering, Male ja bridžiklubi, eetrisse jõudis esimene eestikeelne raadiosaade. 1953. aastal korraldati esimene eesti kunstinäitus.
Suurimaks ürituseks sai 4. detsembril 1955 toimunud Melbourne'i Eesti Maja avamine. See asus aadressil 67 Sydney Road Coburgis, kuid hoone jäi peagi kitsaks. 1971. aastal osteti uus suur kinohoone 41-45 Melville Road West Brunswickis, kus pärast remonti toimus pidulik avamine 26. novembril 1971. Samas hoones tegutsetakse tänaseni. Hoone järele vaatab Ühistu Eesti Maja (2012. aastast esimees Matti Kiviväli).
Melbourne'i eestlaskonna suurimaks ettevõtmiseks kujunes V Ülemaailmsete Eesti Päevade ESTO'88 korraldamine; see on seni üheksast ESTO-st ühtlasi ainus Austraalias toimunu.
2012. aasta seisuga oli ühingul 239 liiget. Ühingu esimees oli siis Bruno Metsar ja aseesimees Sirje Jõgi.
Tegevus.
Juhatuse koosolekud toimuvad kord kuus, kõigi liikmete osavõtul tähistatakse vabariigi aastapäeva, emadepäeva, võidupüha-jaanipidu, Välis-Eesti päeva, jõuluid. Lisaks on üsna regulaarseks saanud ka Eesti esinejate üritused. Ühingusse kuuluvad naiskoor, etnograafia-käsitöö ring, rahvatantsurühm, lastegrupp, seenioride klubi, eesti keele klass, arhiiv, spordiring. Seoses eesti noortele mõeldud Austraalia töö- ja puhkeviisa kasutuselevõtuga on Melbourne'i eestlaskond jälle uuenemas. Alustatud on uutele saabujatele mõeldud üritusi (Social Club). Melbourne'i eestlaste ettevõtmised leiavad kajastust üleaustraalialises ajalehes Meie Kodu.