tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ofort

Ofort (prantsuse keeles "eau-forte") on sügavtrükitehnika, mille puhul metallplaati katvasse happekindlasse kihti kraabitakse ofordinõelaga joonistus ja söövitatakse see happe abil metalli. Seejärel kaetakse plaat värviga, trükkimisel jätab söövituskohtades olev värv paberile kujutise.
Ofort on ka selles tehnikas tehtud teos.
Ajalugu.
Happega metallplaadi söövitamise menetlus leiutati 16. sajandil. Esimeseks on peetud Augsburgi relvameistrit Daniel Hopferit (u 1470–1536) ning tema katsetusi raudplaatidega, millest nii mõnigi on siiani säilinud.
Šveitslane Urs Graf (u 1485–1527/28) rakendas ofordi teadaolevalt esimest korda kunstis (sellealased tööd aastast 1513).
Seoses vaskplaadi kasutuselevõtuga algas ofordi võidukäik. Vaskplaadi kasutuselevõtjaks oli Saksamaa kunstnik Albrecht Altdorfer (u 1480–1538) 1519. aastal.
Ofordi kõrgpunkt saabus Rembrandti (1606–1669) loomingus.
Ofort Eesti kunstis.
Ofordiharrastusest olid haaratud paljud maalijad, näiteks Ernst von Liphart, Raadi mõisniku, tuntud kunstieksperdi ja kollektsionääri Karl Eduard von Lipharti poeg, tegi ofordis mitmed portreed, sealhulgas oma isast ja emast (1879). Düsseldorfis tegutsenud eestimaalaste Oskar Hoffmanni ja Eugen Dückeri ofordid ilmusid ühingute albumeis või tolleaegse perioodika kunstiliste kaasannetena. 
Nikolai Triik tegi Stieglitzi kunstikoolis õppides ofordi Giovanni Battista Tiepolo maali järgi (1905), Kristjan Raud – ofordid „Mehe pea” ja „Muhameedlane Mesopotaamiast” Müncheni Kunstiakadeemias Peter Halmi käe all (1902–1903). Raud on loonud ofordis ka kunstnik Gori Risti eksliibrise (1903). 
Aastal 1908 lõpetas Stieglitzi kunstikooli ofordi alal Alfred Kivi, hilisem Tallinna Kunsttööstuskooli joonistus-, graafika- ja stiliseerimisõpetaja, kelle oforti „Kiri” Gerard Terborchi järgi (1910) pidas Alfred Vaga ekslikult esimeseks Eestis.
Stradivari

Stradivari (ladinapäraselt Stradivarius) oli itaalia viiulimeistrite perekond. 
Nende (eriti Antonio Stradivari) valmistatud viiuleid nimetatakse stradivaariusteks. 
Stradivaride perekonna viiulimeistrid olid
Stradivaride suguvõsa elas Cremonas juba vähemalt 12.-13. sajandist. Varaseim selle nime mainimine on teada 1188. aasta maaeraldusdokumendist. Nime päritolu kohta on mitmeid teooriaid, see võib olla mitmuse vorm sõnast "Stradivare" ('tollimees') või tuleneb sõnapaarist "Strada averta", mis Cremona dialektis on 'lahtine tee'.
1000

1000. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad - 1000. aastad - 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad
Aastad: 995 996 997 998 999 - 1000 - 1001 1002 1003 1004 1005
Bruce Lee

Bruce Jun-fan Lee (hiina 李振藩; 27. november 1940 – 20. juuli 1973) oli hiina päritolu Ameerika ja Hongkongi filminäitleja, võitluskunstide õpetaja, režissöör, filmiprodutsent, stsenarist ja Jeet Kune Do võitluskunstide liikumise algataja. Teda peetakse üheks kõige mõjukamaks 20. sajandi võitluskunste viljelenud näitlejaks.
Näitlejakarjäär ja selle mõju.
Lee filmid, eriti tema etteasted mitmes Hollywoodi filmis, tõstsid Hongkongi võitluskunstide filmi traditsiooni uuele tasemele. Tema jälgedes said tuule tiibadesse paljud teised võitluskunstnikud nagu Jackie Chan, Jet Li ja Chuck Norris.
Lee filmid sütitasid Läänes suurt huvi Hiina võitluskunstide vastu. Tema filmid muutsid ning mõjutasid võitluskunste ja võitluskunstide filme kogu maailmas. Lee'st sai kultuuriikoon, eriti hiinlastele, kuna ta kujutas oma filmides hiina rahvuslust. 
Võitluskunstid.
Algselt oli ta Wing Chuni harrastaja, kuid loobus hiljem rangelt määratletud võitluskunstidest ning lõi erivõitluskunste kombineerides uue võitlemise süsteemi Jeet Kune Do. Vaatamata edukale filmikarjäärile, menule, mõjukusele ja loodud ikoonilisele kuvandile ei osutunud Bruce Lee saavutatud meisterlikkuse tase võrreldavaks selliste eelmise sajandi suurte võitluskunstnikega nagu Masutatsu Ōyama.
Bruce Lee surm.
10. mail 1973 varises Lee Golden Harvesti stuudios Hongkongis filmi "Enter the Dragon" dubleerimisel kokku: tal olid krambid ja peavalu. Lee toimetatid kiiresti haiglasse, kus tal diagnoositi ajuturse, mida püüti mannitooli manustamisega leevendada. 
20. juulil 1973 tutvus Lee Hongkongis George Lazenbyga, kellega plaaniti koos filmi teha. 
Lee naise Linda (21. märts 1945) sõnul kohtunud Lee surmapäeval ka Raymond Chow'ga, et arutada filmi "The Game of Death" tegemist.
Needsamad peaajutursele omased sümptomid, mis tekkisid ta esimesel kokkuvarisemisel, kordusid hiljem ka ta surmapäeval 20. juulil. 
Neurokirurg Peter Wu, kes päästis Lee elu ta esimese kokkuvarisemisel, leidis, et surma põhjus peaks olema kas reaktsioon marihuaanale või valu vaigistavale ravimile Equagesic. Kuid Wu loobus hiljem sellest seisukohast, märkides et:
"Professor Teare oli Scotland Yardist soovitatud kohtuekspertiisi spetsialist, kes toodi kui ekspert kanepi alal ja me ei saanud ta tunnistusele vastu rääkida. Marihuaana annus pole täpne ega prognoositav, aga ma pole kunagi kuulnud, et keegi sureb lihtsalt selle kasutamisest."
Mõne allika sõnul olevat Lee enne oma surma kurtnud peavalu ja saanud näitleja Betty Ting Peilt valuvaigistit Equagesic, mis sisaldab aspiriini ja lihaselõõgastit. Mõne allika kohaselt suri Lee ravimiallergiast põhjustatud ajuturse tagajärjel ja lahkamisel tuvastatud marihuaana jäljed tema surma ei põhjustanud.
Isiklikku.
Ta oli abielus Linda Lee Cadwelliga, neil olid/on poeg Brandon Lee ja tütar Shannon Lee.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused

2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused olid XIX maailmameistrivõistlused jalgpallis. Need toimusid 11. juunist kuni 11. juulini 2010 Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Mängude toimumiskohad.
17. märtsil 2006 FIFA kinnitas lõplikult MM-i võistluspaigad .
Maskott.
2010. aasta jalgpalli MM-i ametlik maskott oli Zakumi. "ZA" tähendab Lõuna-Aafrikat ja "kumi" tähendab paljudes LAV-i keeltes '10'. Zakumi on kollast ja rohelist värvi.
Pall.
Ametlik pall 2010. aasta MM-il oli Adidase toodetud Jabulani, mille nimi tähendab suulu keeles "toob rõõmu kõigile". Pallil on 11 värvi – täpselt sama palju on ametlikke keeli LAV-s ning sama palju on korraga ühe meeskonna mängijaid platsil. Oma eelkäijatest ehituselt erinev pall on pälvinud ohtralt kriitikat ning selle käitumist on nimetatud ettearvamatuks.
Aaron Spelling

Aaron Spelling (22. aprill 1923 Dallas Texas – 23. juuni 2006 Los Angeles California) oli USA teleprodutsent, populaarsete teleseriaalide "Melrose Place", "Charlie inglid", "Beverly Hills 90210" ja "Dünastia" tootja.
Guinnessi rekordite raamatu andmetel on Spelling olnud ajaloo kõige viljakam teleprodutsent. Produtsendina on ta kaasa löönud üle 200 telefilmi ja -sarja tootmisel.
Spellingi toodetud telesarjade hulka kuuluvad "Starsky and Hutch", "Family", "Hotel", "Daniel Boone", "The Rookies", "Charlie inglid", "Lembelaev", "Vega$", "Hart to Hart", "Dünastia", "The Colbys", "T.J. Hooker", "Nightingales", "Beverly Hills 90210", "Melrose Place", "", "7th Heaven" ja "Võluvägi"
Perekond.
Aaron Spelling oli kaks korda abielus. Aastal 1953 abiellus ta näitleja Carolyn Jonesiga ja aastal 1968 Carol Jean Mareriga (Candy Spelling). Viimasega oli tal kaks last, tütar Victoria Davey Spelling (Tori Spelling) ja poeg Randy Spelling. Mõlemad lapsed mängisid ka tema loodud sarjades. Tori mängis seriaalis "Beverly Hills 90210" ja Randy sarjas "Sunset Beach".
999

999. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 994 995 996 997 998 - 999 - 1000 1001 1002 1003 1004
998

998. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 993 994 995 996 997 - 998 - 999 1000 1001 1002 1003
997

997. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 992 993 994 995 996 - 997 - 998 999 1000 1001 1002
996

996. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 991 992 993 994 995 - 996 - 997 998 999 1000 1001
Portland (Maine)

Portland (varem "Falmouth") on USA Maine'i osariigi suurim linn, Cumberlandi maakonna halduskeskus.
Elanike arv on 2004. aasta juuli seisuga 63 905.
El Carmeni ringkond

El Carmeni ringkond on 3. järgu haldusüksus (ringkond) Costa Rica pealinna San José keskkantonis. 
Ringkonna pindala on 1,49 ruutkilomeetrit, elanike arv 3360 (2000. aasta rahvaloendus). 
Ringkonnas on kaubandus- ja teenindusasutused ning elamud. 
Ringkond koosneb järgmistest linnaosadest ("barrios"):
Tähtsamad asutused on: 
Tähtsamad vaatamisväärsused on:
El Carmen

El Carmen on linn Argentinas Jujuy provintsis, El Carmeni departemangu halduskeskus. 
Kõrgus merepinnast on 1164 m.
Linna elanike arv on 14 953 (2001. aasta rahvaloendus). 
Linnapea ("intendente") on Celia Susana Monaldi. 
Sihtnumber on Y4603.
Cartago

Cartago on linn Costa Ricas, Cartago provintsi keskus. Asub 22 km riigi pealinnast San Josést idas Irazú vulkaani jalamil. 2008. aastal oli linna elanike arv 156 600.
Linn asutati 1563. aastal hispaania konkistadooride poolt ja oli 1823. aastani Costa Rica pealinn.
Pärast Kesk-Ameerika lahkulöömist Hispaaniast 1821. aastal oli linn koos Herediaga üks kahest, mis toetasid anneksiooni Mehhiko keisririigi koosseisu. Põhjuseks oli, et Cartagos ja Heredias elasid peamiselt aristokraatlikud maaomanikud, kes tahtsid oma koloniaalajastu privileege säilitada ja arvasid, et Mehhiko keisririigi koosseisus oleksid need paremini kaitstud, vastandudes nii iseseisvat Costa Rica vabariiki toetanud liberaalsetele San José ja Alajuela kaupmeestele. 5. aprillil 1823 toimunud Cartago ja San José vahel asuvas Ochomogo orus toimunud lahingu võitsid vabariiklased, mispeale kuulutati San José Costa Rica uueks pealinnaks.
1830. aastatel proovis Cartago uuesti saada pealinnaks, nn. kiirabiseadusega (Ley de la Ambulancia) pidi riigi pealinn iga nelja aasta järel vahetuma San José, Cartago, Heredia ja Alajuela vahel. Kui aga San Josést pärit riigipea Braulio Carrillo otsustas seaduse 1835. aastal tühistada ja rajada San José ja Heredia vahele uue neutraalse pealinna San Juan del Murciélago, nimetas Cartago linnavalitsus uueks riigipeaks Nicolás Ulloa Soto, kes pidi seaduse taastama. Temaga liitusid ka Heredia ja Alajuela, moodustades Kolme Linna Liiga. Kaks nädalat jooksul toimunud Liigasõjas jäi aga Liiga alla ja San José kindlustas end pealinnana.
Aastal 1723 hävitas linna vulkaanipurse. Suuri purustusi põhjustasid maavärinad aastatel 1822, 1841 ja 1910.
Cartago on palverännakute sihtpunkt. Linna Basílica de Nuestra Señora de Los Ángelese kirikus säilitatakse Musta Madonnat ("La Negrita"), millel arvatakse olevat ravitoime.
995

995. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 990 991 992 993 994 - 995 - 996 997 998 999 1000
994

994. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 989 990 991 992 993 - 994 - 995 996 997 998 999
993

993. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 988 989 990 991 992 - 993 - 994 995 996 997 998
990. aastad

990. aastad
Sajandid: 9. sajand – 10. sajand – 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad – 990. aastad – 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 990 991 992 993 994 995 996 997 998 999
992

992. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 987 988 989 990 991 - 992 - 993 994 995 996 997
991

991. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 986 987 988 989 990 - 991 - 992 993 994 995 996
Sulamine

Sulamine on aine faasi muutumise protsess, kus tahke aine muutub temperatuuri tõstmisel vedelikuks. Tahke aine muutmist vedelikuks nimetatakse sulatamiseks. Temperatuuri, millel sulamine toimub, nimetatakse sulamistemperatuuriks.
Vastupidine protsess sulamisele on tahkumine (vee puhul külmumine), kus vedelik muutub tagasi tahkiseks. Ainete sulamis- ja tahkumistemperatuurid on üldiselt samad.
Aine sulatamiseks on vaja kulutada energiat ning aine tahkumisel eraldub energia vastavalt funktsioonile
formula_1, 
kus
formula_2 on sulamiseks või tahkumiseks vajalik soojushulk ehk energia hulk J;
formula_3 on aine sulamissoojus J/kg;
formula_4 on aine mass kg.
Üldiselt on vedelik väiksema tihedusega kui sama aine tahkelt. Selliste ainete korral soodustab rõhu vähendamine sulamist – rõhu alandamisel sulamistemperatuur langeb. Nende ainete korral, mis võivad olla vedelas olekus tihedamad kui tahkes faasis, saab sulamistemperatuuri alandada rõhu tõstmisega. Niisugune aine on näiteks vesi, mis on kõige tihedam 4 °C juures ja mille maht külmumisel suureneb.
Tahkumine

Tahkumine ehk tahkestumine on aine faasi muutumise protsess, mille puhul vedelik muutub tahkiseks. 
Tahkumine on sulamise vastandprotsess.
Tahkumisel väheneb enamiku ainete eriruumala ning rõhu tõstmisel suureneb tahkumistemperatuur. Vastupidi käituvad aga näiteks vesi, räni, gallium ja muud ühendid.
Vee ja vesilahuste tahkumist nimetatakse ka külmumiseks ehk jäätumiseks. Amorfsete ainete (nt klaasi) tahkumist nimetatakse ka hangumiseks.
Sulamissoojus

Sulamissoojus on soojushulk, mis on vajalik ühe massiühiku tahke aine muutmiseks sama temperatuuriga vedelikuks. Sulamissoojus võrdub tahkumissoojusega.
Sulamissoojuse tähis on formula_1 (lambda) ja SI mõõtühik džaul kilogrammi kohta (J/kg). 
Sulamissoojust arvutatakse valemiga
 formula_2
kus formula_3 on soojushulk, mille aine sai sulamisel (või mis eraldus tahkumisel) ja formula_4 on sulava aine mass.
Näiteks jää sulamissoojus on 330 000 J/kg, s.t, et ühe kg jää sulatamiseks kulub 330 000 džauli energiat.
990

990. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad - 990. aastad - 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 
Aastad: 985 986 987 988 989 - 990 - 991 992 993 994 995
Džaul

Džaul (tähis J) on (SI) töö, energia ja soojushulga mõõtühik rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis. SI-süsteemi põhiühikute kaudu avaldub džaul kujul 
formula_1
Džaul on nimetatud inglise füüsiku James Prescott Joule'i järgi. 
Definitsioon.
Üks džaul on energia hulk, mis kulub keha liigutamiseks ühe meetri võrra, rakendades sellele jõudu 1 njuuton (N). 
Üks džaul on veel:
Džaul ja jõumomendi ühik njuutonmeeter.
Kuna džaul on skalaarne suurus (suund puudub), siis eristub ta jõumomendi ühikust njuutonmeeter, mis on vektoriaalne suurus (suurus, mis sisaldab suunda). Seega pole 1J sama mis 1 Nm. Kui jõumomendi puhul tähistab meeter n-ö kangi õla pikkust, mille otsale avaldub jõud 1 N, siis töö, mida sellise kangi liigutamisega tehakse, arvestab liikumisteed 1 meetri võrra.
Kalor

Kalor (lad "calor" ’soojus, kuumus’; tähis cal) on mittesüsteemne (SI-väline)soojushulga mõõtühik. 1956. aastast on kasutusel rahvusvaheline kalor: 1 kalor on soojushulk, mis vastab 4,1868 J (džauli) suurusele tööle. Seda seost nimetatakse ka soojuse mehaaniliseks ekvivalendiks. 
Kuigi kalor ei ole meetermõõdustiku ühik, kasutatakse seda siiski kooskümnendeesliitega kilo- ja mega-, tähistamaks vastavalt kalori 1000- ja 1 000 000-kordset väärtust.
Ajaloost.
Esimesena kirjeldas kalorit soojusühikuna Nicolas Clément 1824. aastal. Kalorit defineeritakse üldiselt kui energiat, mis kulub 1 grammi vee temperatuuri tõstmiseks 1 °C võrra. Vee erisoojus sõltub aga temperatuurist ja rõhust ning seda on keeruline suure täpsusega mõõta. Seepärast on esitatud mitmesugustel mõõtetingimustel põhinevaid määratlusi.
Kõige laiemalt on olnud kasutusel määratlus, mille kohaselt 1 kalor on võrdne soojushulgaga, mis kulub 1 cm3 puhta vee temperatuuri tõstmiseks väärtuselt 14,5 °C väärtuseni 15,5 °C normaalrõhul (tähis cal15).
Kalori kasutamine tänapäeval.
Tänapäeval kasutatakse kilokalorit peamiselt toidu kalorsuse (energiaväärtuse) väljendamiseks, samuti organismis toitainete oksüdatsioonil (põlemisel) tekkiva energia näitamiseks (nt aktiivsusmonitoris). 
Ingliskeelsetes maades on toitainete energiaväärtuse mõõtühikuks nn suur kalor (ingl "large calorie" ehk "kilogram calorie"), mille tähis on Cal (suure algustähega); seega 1 Cal = 1 kcal. Niisuguse tähistusviisi tõttu kasutatakse üldkeeles sageli ekslikult nimetust "kalor" kilokalori asemel.
Euroopa Liidu maades näidatakse toiduaine andmetes energiaväärtust kilokalorites (kcal) kilodžauli (kJ) järel, näiteks 1000 kJ / 239 kcal.
Erlangen

Erlangen on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Regnitzi jõe ääres, Nürnbergi kesklinnast ligikaudu 16 km põhjas.
Erlangenis asub Erlangen-Nürnbergi Friedrich-Alexanderi ülikool.
Linnas on mitmed Siemensi tehased.
1050

1050. aasta
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Aastakümned: 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad - 1050. aastad - 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad
Aastad: 1045 1046 1047 1048 1049 - 1050 - 1051 1052 1053 1054 1055
Vigala valla lipp

Vigala valla lipp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vigala valla lipp.
Riigisekretär kinnitas lipu 16. aprillil 2002.
Lipu autor on Tõnu Kukk.
Lipu kirjeldus.
Vigala valla lipp on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kaheks horisontaalseks laiuks, millest ülemine on valge ja alumine punane. Laiud moodustavad vastavalt 5/7 ja 2/7 lipu laiusest. Valge laiu keskel on must tagajalgadele tõusnud punaste manustega koer.
Lipu normaalsuurus on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Põhjendus.
Vigalas sündinud Matthias Johann Eisen on kohaliku rahva suust üles kirjutanud muistendid, milles kajastuvad Vigala valla inimeste uskumused ja õnneigatsus. Nende hulgas on ka legend mille järgi on kujundatud valla lipp ja vapp. Legendi järgi kulgeb Vigala kiriku juurest maa-alune tee Vigala mõisa. Teel aga peab vahti suur, must koer, kelle valvata on raudukse taga olev varandus. Varanduse asukoht on jäänud tänini saladuseks. Lipu punane värv on valitud Vigala pulmavaipade koloriidi järgi.
El Carmen (täpsustus)

El Carmen on hispaania keeles lühend väljendist "Nuestra Señora del Carmen" 'Karmeli mäe Püha Neitsi Maarja ehk Karmeli mäe Jumalaema'. 
Karmeli mäe Jumalaemale on pühitsetud kirikuid, mille järgi on nime saanud mitmed kohad hispaaniakeelses maailmas:
El Carmeni kirik on muuhulgas:
Mercedi ringkond

Mercedi ringkond 3. järgu haldusüksus (ringkond) Costa Ricas San José keskkantonis.
Ringkond pindala on 2,29 ruutkilomeetrit ja elanike arv 13 676 (2000. aasta rahvaloendus)
Ringkond on põhiliselt kaubanduspiirkond. 
Mercedi ringkonnas on järgmised linnaosad ("barrios"):
Tähtsamad asutused on:
Tähtsamad vaatamisväärsused on:
Merced

Merced on hispaaniakeelne sõna, mis tähendab '(Jumala) arm'.
Merced on mitme koha nimi:
San Jose

San Jose on linn USA-s California osariigis San Francisco lahe lõunakaldal "Silicon Valley" territooriumil.
See on
Santa Clara maakonna halduskeskus ja Silicon Valley mitteametlik pealinn.
San Jose on elanike arvult Põhja-California suurim linn, kolmas linn California osariigis Los Angelese ja San Diego järel ja USA kümnes linn.
Viimastel aastatel on ta kandnud tiitlit "The Safest Big City in America" ('kõige turvalisem suur linn Ameerikas').
Alates 3. aprillist 1979 on linna pitsatil ja blankettidel kasutatav linna ametlik nimi linnanõukogu otsusega City of San José. 
San Jose (San José) oli esimene asula Hispaania asumaal Nueva Californias (hiljem Alta California). See rajati 1777. Algselt elasid seal talunikud, kes tootsid läheduses paikneva sõjaväebaasi personalile toitu. 
Linn oli California osariigi esimene pealinn (alates 1850. aastast). 
Pärast Teist maailmasõda muutus San Jose põllumajanduskeskusest suureks elamupiirkonnaks algul sõjaveteranidele ja noortele peredele, 1970. aastatel ka Silicon Valley töötajatele.
Hospitali ringkond

Hospitali ringkond ('haigla ringkond') 3. järgu haldusüksus (ringkond) Costa Ricas San José keskkantonis.
Ringkonna pindala on 3,38 ruutkilomeetrit ja elanike arv 24 393 (2000. aasta rahvaloendus). 
Ringkond on kaubanduspiirkond. 
Hospitali ringkonnas on järgmised linnaosad ("barrios"):
Tähtsamad asutused on:
Tähtsamad vaatamisväärsused on:
Hospital

 
Hospital (iiri keeles "An tOspidéal") on linn Iirimaal Munsteri provintsis Limericki krahvkonnas. 
Elanike arv oli 2006. aasta andmetel 1206. 
Linn on ühe versiooni järgi saanud nime hospitaliitide järgi, kes rajasid sinna 1215 katedraali. Katedraalis on kolm arheoloogilist huvi pakkuvat hauda 13. ja 14. sajandist.
Fenerbahçe SK

"Korvpallisektsiooni kohta vaata artiklit Fenerbahçe SK (korvpall)"
Fenerbahçe Spor Kulübü ("Sports Club Fenerbahçe") on İstanbuli Aasia-poolel tegutsev spordiklubi.
Klubi asutasid Kadıköy linnaosas 1907. aastal Ziya Songülen (klubi esimene president), Ayetullah Bey (klubi teine president) ja Necip Okaner. Klubi on saanud nime Fenerbahçe asumi järgi. Klubi kodustaadion on Şükrü Saracoğlu staadion (sponsorluspõhjustel nimetatakse seda ka Ülkeri staadioniks). 
Aastail 1942–1946 Türgi peaminister olnud Şükrü Saracoğlu oli Fenerbahçe SK president aastail 1934–1950.
984

984. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 979 980 981 982 983 - 984 - 985 986 987 988 989
985

985. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 980 981 982 983 984 - 985 - 986 987 988 989 990
986

986. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 981 982 983 984 985 - 986 - 987 988 989 990 991
987

987. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 982 983 984 985 986 - 987 - 988 989 990 991 992
Sündmused.
987. aastal valisid aadlikud uueks kuningaks Pariisi krahvisoost Hugues Capet, kellest sai alguse uus, Kapetingide dünastia.
988

988. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 983 984 985 986 987 - 988 - 989 990 991 992 993
989

989. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 984 985 986 987 988 - 989 - 990 991 992 993 994
982

982. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 977 978 979 980 981 - 982 - 983 984 985 986 987
980. aastad

980. aastad
Sajandid: 9. sajand – 10. sajand – 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad – 980. aastad – 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 980 981 982 983 984 985 986 987 988 989
Wrocław

Wrocław (saksa "Breslau", ladina "Vratislavia", tšehhi "Vratislav") on linn Poola lääneosas, Alam-Sileesia vojevoodkonna halduskeskus. See on Sileesia ajalooline pealinn. Elanike arv on 2024. aasta seisuga 673 531, millega on see Poola suuruselt kolmas linn. Wrocławi linna elanike arvu hindab Wrocławi linnavalitsus 893 506 inimesele.
Wrocław asub Odra jõe ääres Sileesia tasandikul Läänemerest 350 km kaugusel lõunas ja Sudeedidest 40 km kaugusel põhjas. Läbi linna voolab viis suuremat jõge. Wrocławis on umbes 220 silda.
2016. aastal oli Wrocław koos Hispaania linna Donostiaga Euroopa kultuuripealinn. 2016. aastal oli Wrocław lisaks ka maailma raamatupealinn.
Ajalugu.
Wrocławit on kirjalikult esmamainitud 1000. aastal. Oletatakse, et linn on nime saanud Böömimaa hertsogi Vratislav I järgi. 10. sajandil kuulus Wrocław Piastide dünastiale. Piastide linnus asus esialgu kunagisel Toomsaarel (poola keeles "Ostrów Tumski"). Hiljem laienes linn Odra vasakule kaldale, kus asub keskaegne vanalinn.
Linnaõigused sai Wrocław 1214. aastal. Linn on olnud ajaloo jooksul Poola kuningriigi, Saksa-Rooma keisririigi Tšehhi kuningriigi, Austria Habsburgide monarhia, Preisi kuningriigi ja Saksamaa valduses. Breslau oli 1000. aastal asutatud katoliku kiriku Breslau (Wrocławi) piiskopkonna keskus. Wrocław (tolleaegse nimega Breslau) kuulus Saksamaa koosseisu kuni 1945. aastani. Potsdami konverentsi otsuse kohaselt anti linn Poolale. Saksa elanikkond asustati ümber Saksamaale ja Wrocław asustati poolakatega.
Haridus.
Linnas tegutsevad Wrocławi Ülikool ja Wrocławi Tehnikaülikool.
Vaatamisväärsused.
Wrocławis asub palju ajaloolise tähtsusega maamärke, sealhulgas turuplats, Katedraalisaar ("Ostrów Tumski"), mis on linna vanim osa, ja UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Hala Stulecia ("Sajandi saal").
Linna üks sümboleid on Wrocławi katoliku piiskopkonna peakirik, 13.–14. sajandist pärit gooti stiilis Wrocławi katedraal.
Linnas tegutsevad muuhulgas Wrocławi rahvusmuuseum, Wrocławi Ülikooli muuseum, Wrocławi Ülikooli loodusloomuuseum, Wrocławi arhitektuurimuuseum ja Wrocławi linnamuuseum.
1865. aastal asutatud Wrocławi loomaaed on Poola vanim loomaaed.
Transport.
Wrocławi kesklinnast umbes kümne kilomeetri kaugusel edelas asub Wrocławi Mikołaj Koperniku lennujaam.
2018. aastal läbis Wrocław Główny raudteejaama 21,2 miljonit reisijat, millega oli raudteejaam Poolas esikohal.
Ühistransport põhineb Wrocławis bussi- ja trammiliinidel.
Sport.
Linnas tegutseb spordiklubi Wrocławi Śląsk. Wrocławi Śląski jalgpallimeeskond on tulnud kaks korda Poola meister. Jalgpallivõistkonna kodustaadion on Wrocławi linnastaadion. Wrocławi Śląski korvpallimeeskond on 17 meistritiitliga Poola edukaim. Wrocławi Śląski käsipallimeeskond on tulnud Poola meistriks 15 korda.
Gottfried Böhm

 
Gottfried Böhm (23. jaanuar 1920 Offenbach – 9. juuni 2021) oli saksa arhitekt ja maalikunstnik.
Elukäik.
Gottfried Böhm oli sakraalarhitekt Dominikus Böhmi poeg. Ta lõpetas 1938. aastal Kölni keskkooli ja oli kuni 1942. aastani kaitseväe teenistuses, seejärel teises maailmasõjas. 1942–1947 õppis Müncheni Tehnikaülikoolis arhitektuuri ja maalikunsti. 1947. aastal asus tööle oma isa arhitektuuribüroos, mida ta pärast isa surma alates 1955. aastast ise juhtis. Samal ajal lõi ta kaasa ka Kölni sõjapurustustest ülesehitamisel. 
Alates 1963. aastast oli ta ka professor Rhein-Westfaaleni Tehnikakõrgkoolis linnaosaplaneerimise õppetoolis. 1976 nimetati ta ametisse kaastöölisena Linnaehituse ja maaplaneerimise Saksa Akadeemiasse (Deutschen Akademie für Städtebau und Landesplanung).
1986. aastal tunnustati teda seni ainsa saksa arhitektina ameerika Pritzkeri auhinnaga (mida on nimetatud ka arhitektuuri Nobeli auhinnaks) – tema suure panuse eest arhitektuuri edendajana. 1991 pälvis ta honorari Briti Kuninglikult Arhitektuuriinstituudilt Londonis. 
Projektid ja ehitised.
Nagu tema isa Dominikus Böhm ja poeg Paul Böhm, projekteeris Gottfried Böhm hulgaliselt kirikuid, eriti Rheini piirkonnas. Tüüpiline tema ehitiste puhul on betoon-klaas-arhitektuur. Tuntuim tema ehitis on Rahukuninganna Maria kirik Nevigesis (1963–1968). Böhmi kirikuehitised on varieeruva suuruse ja erineva vormikeelega lihtsatest geomeetrilistest kujunditest kuni keerukate asümmeetriliste vormimoondumisteni. Kirikute puhul kasutab ta nii spetsiaalse koostisega betoone kui ka spetsiaalselt väljatöötatud klaasmosaiike. 
Böhm võitis koostöös oma pojaga 2006. aastal oma kodulinna rajatava mošee arhitektuurikonkursil esimese auhinna. Märkimisväärne on selle ehitise avatus linnale ja maakerana kujundatud kuppel, et integreerida islami kultuuri pühakoda antud Saksa linna konteksti. 
Gottfried Böhm on rajanud ka arvukalt ilmalikke ehitisi, näiteks Gladbach-Bensbergi raekoda (1964–69), Bocholti kultuurikeskus ja raekoda, Ulmi linnaraamatukogu, mis on klaasist ja püramiidja katusega. Maritimi hotell Kölnis jm. 
Kronoloogiline nimekiri tema teostatud projektidest:
Luca Toni

Luca Toni Varchetta Delle Cave (sündinud 26. mail 1977 Pavullo nel Frignanos Modenas) on itaalia endine jalgpallur.
Ta oli Itaalia jalgpallikoondise ründaja.
Toni alustas elukutselise jalgpalluri karjääri 1994. aastal Modena FCs. 2000. aastal siirdus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Vicenza Calcio klubisse, mängides enne hea hooaja Serie B klubis Treviso FBC 1993. Vicenzast Toni tee viis Brescia Calciosse ja 2003. aastal siirdus ta US Città di Palermosse ja aitas 30 väravaga klubi Serie B meistriks. 2005. aasta juulil siirdus ta Fiorentinasse 10 miljoni euro suuruse lepinguga. 2005–2006 hooaeg oli Tonile väga edukas, ta aitas Fiorentina liiga neljandaks ja võitis väravalööjate edetabelis esikoha, lüües 38 mängus 31 väravat. Samas oli Toni 48 aasta jooksul esimene mängija, kes on saavutanud üle 30 värava hooaja jooksul Serie A-s.
Itaalia rahvuskoondises debüteeris Toni 18. augustil 2004 mängus Islandi meeskonnaga. Toni esindas Itaaliat 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal. MM-il lõi ta veerandfinaalis kaks väravat mängus Ukraina meeskonna vastu. Mängu võitis Itaalia 3:0 ja jõudis poolfinaali, kus vastaseks oli Saksamaa meeskond.
Ta mängis Itaalia jalgpallikoondises aastatel 2004–2009 47 mängu ja lõi 16 väravat.
Isiklikku.
Luca Toni on 194 cm pikk.
Serie A

Serie A on Itaalia klubijalgpalli kõrgeim liiga.
Seda peetakse üldiselt üheks maailma kõrgema tasemega liigaks. Liigas mängib alates 2004–2005 hooajast 20 meeskonda. Iga meeskond kohtub teise võistkonnaga kaks korda, nii kodus kui ka võõrsil. Iga meeskond saab seega mängida 38 korda. Hooaja lõpul langeb liiga kolm viimast Serie B-sse.
Ajalooliselt on edukam klubi olnud Torino Juventus, kes on meistriks tulnud 36 korda. Milano klubidest on Milano Internazionale tulnud meistriks 20 korda ja AC Milan 19 korda. Kokku on Itaalia meistriks tulnud 16 klubi.
Scudetto

Scudetto (itaalia keeles 'kilbike') on Itaalia jalgpalli põhiliiga ehk Serie A meistri hüüdnimetus.
Meistriks tulnud klubi saab õiguse kanda terve järgmise hooaja võistlussärgil Itaalia lipu värvides kilbikujulist märki. Kümme meistritiitlit saanud meeskond saab võistlussärgile püsiva märgi. Näiteks 33 korda meistriks tulnud Torino Juventusel on 3 märki võistlussärgil.
981

981. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 976 977 978 979 980 - 981 - 982 983 984 985 986
980

980. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad - 980. aastad - 990. aastad 1000. aastad 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad
Aastad: 975 976 977 978 979 - 980 - 981 982 983 984 985
Offenbach (täpsustus)

Offenbach on mitme koha nimi:
Roberto Ayala

Roberto Fabián Ayala (sündinud 14. aprillil 1973 Paranás Entre Ríose provintsis) on endine Argentina jalgpallikoondise kaitsja.
Argentina rahvuskoondises debüteeris Ayala 16. novembril 1994, kui mängiti Tšiili meeskonnaga. Kokku on ta koondises mänginud 115 korda ja löönud 7 väravat. 
Ayala on kuulunud Argentina koondisse kolmedel maailmameistrivõistlustel (1998, 2002 ja 2006). Kõige paremini on koondisel läinud 2006. aastal Saksamaal, kui jõuti veerandfinaali; just veerandfinaali mängus Saksamaa vastu lõi Roberto Ayala ka avavärava. Mängu normaalaeg lõppes 1:1 viigiga. Lisaaeg ei toonud selgust ja tuli võtta kasutusele penaltilöömine. Ayala lõi teisena oma penalti, kuid Saksamaa väravavaht Jens Lehmann tõrjus selle. Penaltite löömine lõppes sakslaste võiduga 4:2.
Klubidest on ta mänginud Ferrocarril Oestes (1991–1994), River Plates (1994–1995), Napolis (1995–1998) ja AC Milanis (1998–2000).
Isiklikku.
Roberto Ayala on 177 cm pikk.
Amsterdami Ajax

AFC Ajax (täisnimi Amsterdamsche Football Club Ajax) on Hollandi jalgpalliklubi. 
See on üks suurklubidest PSV Eindhoveni ja Feyenoordi kõrval. Eriti tuntakse Ajaxit edukate noormängijate kasvulavana, üks neist talentidest oli näiteks Johan Cruijff.
Ajax on võitnud UEFA Meistrite Liiga karika neli korda, sealhulgas 1970. aastate alguses kolm korda järjest, kui meeskonna üks põhimängijaid oli Johan Cruijff. Neljanda karika võitis klubi meeskond 1995. aastal. Tol ajal koosnes peaaegu kogu Hollandi rahvusmeeskond Ajaxi mängijatest.
Praegune koosseis.
"Seisuga 3. november 2020"
Saavutused.
Holland.
Hollandi meister (36):
Karika võitja (20):
Hollandi superkarika võitja (9):
Euroopa.
UEFA Meistrite Liiga võitja (4):
UEFA karikavõitjate karika võitja:
UEFA karika võitja:
UEFA Superkarika võitja (3):
Maailm.
Maailma klubide karika võitja (2):
Auhinnad.
Iga hooaja lõpus valitakse Ajaxi hooaja parim mängija ja silmapaistvaim talent.
Pülme järv

Pülme järv (ka Põlme järv) on järv Valga maakonna Otepää vallas, 10 km Otepäält edelas. 
Pülme järv on kirde-edela suunas piklik 6,4 ha suurune ning kuni 13,7 m sügavune nõrga läbivooluga looduslikult kaunis järv. Asetseb metsaga kaetud küngaste vahel, järve lähedal asub Harimägi (212 m), mis kõrgub 52 meetrit üle järve veepinna.
Tõnija

Tõnija on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Külas on kauplus ja klubihoone ühe katuse all; sellest hoonest üle tee on küla ainuke korterelamu.
Külas on Kuressaare-Veeriku liinibussi lõpp-peatus ja asfalteeritud tee, mis külast väljumisel läheb üle kruusateeks.
Tõnija külas tegutseb ka külaselts. Küla ümbruses on mitmed tarandkalmed.
Naaberkülad on Põlluküla, Laevaranna, Kalli ja Valjala-Kogula.
Ajalugu.
Tõnija küla on esmamainitud 1453. aastal nimega "Toneyegell", 1592. aastal on mainitud vakust ("Tonniel", "Tonnigel"). Täpsemad andmed pärinevad 1731. aastast, mil Tõnijal elas 10% valla elanikest. Perekonnanimed said külaelanikud 1826. aastal.
Tõnijal asus muistse Saaremaa suurim asustuskoht ning asuvad muinsuskaitse all olevad arheoloogiamälestised, Tõnija kivikalmed. Arheoloog Marika Mägi organiseeris sealkandis aastaid väljakaevamisi. 1995–2000 kaevas Mägi Tuulingumäel, kus on eelrooma rauaaegne (500 eKr–50 pKr) väikeste tarandikega kalme. 2003. aasta suvel kaevas ta Lepna katkuaugust välja Eesti rikkalikema hõbeehete leiu 5.–6. sajandist.
1950. aastatel tegutses Tõnijal 20-liikmeline laulukoor, õpiti näidendeid ja estraadistseene.
1967 valmis Tõnija suurfarmi töölistele küla ainuke korterelamu (kohalike elanike seas tuntud Kukulinnana).
Kallemäe

Kallemäe on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Turja

Turja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Röösa

Röösa (Rõõsa) on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Ajalugu.
1917.–1918. aastail rajas Saksa okupatsioonivõim Saaremaale 600 mm laiune väliraudtee, mis algas Roomassaare sadamast ja kulges läbi Kuressaare kuni Röösani, teetamm jõuti valmis teha kuni Orissaareni. 1922. aastal kitsarööpmeline raudtee Kuressaarest Röösani lammutati.
Kui 1923. aasta talvel Valjala vallavolikogu otsusega Röösa mõisa ("Rösarshof") maad jagati, siis tekkis uus küla - Röösa asundus, mis 1936. aastal nimetati Röösa külaks. See küla on tekkinud Tõnija külast.
Lööne

Lööne on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Lööne küla paikneb Valjala maalinnast kolm kilomeetrit Lõve jõge pidi ülesvoolu.
Arvatavasti oli küla olemas juba muinasajal. Seda lubavad oletada leiud küla lähedal Lööne mõisa suunas asuvad kalmu põllud. Sealt on leitud odaotsi ja muid muinasaegseid esemeid.
Rahvapärimuse järgi põles Lööne küla Põhjasõjas maani maha. Alles jäi vaid üks talu.
Küla keskel paikneb suurim ja tõenäoliselt vanim talukoht Suurna. Suuremad talukohad on veel Olevi, Sepaste, Uhke-Antsu, Välja, Paavli, Peedu, Andruse jt. Suurna talust lähtuvad kogu Lööne küla külatänavad. Lööne on külatüübilt sumbküla. 20. sajandil, kui kogu küla oli juba tihedalt täis ehitatud, tekkisid uued majapidamised külast välja radiaalselt ümber küla metsaveerele, näiteks Kraavi, Koidu ja Niidi talu.
Küla on sajandite jooksul pidevalt tihenenud talude jagamise ja küla serva uute talude rajamise teel. Nii on viimase viiekümne aasta jooksul pooldunud Paavli talu, juba varem aga Lauri, Mardi, Sepaste jt.
Lööne külasse viib kolm suuremat teed: Valjalast, Jöörist ja üle jõe Haeska küla poolt. Et küla all olev pinnas on savine ja tihe, on Nõukogude ajal veetud külavaheteedele lompide vältimiseks väga palju kruusa. Nii on hoovide pinnad jäänud külatee tasandist kohati meetri jagu madalamale, mattes enese alla ka endisaegsed kiviaiad.
Keset küla, endisel Aadu talu maal asub külaplats lipumasti, kiige ja postiputkaga, kus peetakse küla kokkutulekuid.
Ümber küla paiknevad talude põllud ja viimane säilinud tuulik – Uhke-Antsu tuulik.
Külast loodesse rajati 1970. aastatel kolhoosi laut, kus nüüdisajal peetakse noorloomi.
Lööne mõis

Lööne mõis oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal. Tänapäeval jääb mõisahoone Saare maakonna Saaremaa valla territooriumile.
Saare-Lääne piiskop Peter Wetberch läänistas Hans Scherile 1480. aastal poolteise adramaa suuruse "Cölle mõisa", mis asus tollase Lööne ("Löhn") küla lähedal. 1498. aastal läks Lööne mõis ("Köln") Pollide suguvõsa kätte. Pollid suurendasid mõisa valdusi, liites mõisaga mitu ümbruskaudset küla. Taani aja alguses kuulusid Lööne mõisale lisaks Lööne külale ka Kõnnu ("Könde"), Rahu ("Ragk"), Kõljala ("Köliall") ja osa toonasest Valjalast ("Pappi-Allewe"), kuhu Pollid 1634. aastal ehitasid kõrtsi. Mõisnikuks oli sellel ajal Odert von Poll, kes oli ühtlasi ka Saaremaa rüütelkonna peamees ja maanõunik. 
1698. aastal said mõisaomanikeks Vietinghoffid, kelle käest said mõisa Güldenstubbed ja hiljem Weymarnid. 1791. aastal omandasid mõisa uuesti Güldenstubbed ja see jäi nende kätte kuni 19. sajandi teise pooleni, pärast seda oli mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal Buxhoevedenite valduses. Mõisa viimane omanik oli parun Reinhold Buxhoeveden.
Lööne mõisa valdusi laiendati Weymarnide, Güldenstubbede ja Buxhövedenide ajal veelgi.
Weymarnid alustasid 18. sajandi lõpus uue mõisahoone ehitamist. See oli ühekorruseline kõrge sokliga, milles asus keldrikorrus, ja poolkelpkatusega lihtne barokkstiilis hoone. 1864. aastal ehitati hoone tollase omaniku Güldenstubbe poolt uusgooti stiilis ümber. Ümberehituse käigus lisati sakmelise viiluga kahekorruselise keskrisaliidi, mida kaunistab peenelt töödeldud Güldenstubbede vapikivi. Tähelepanu väärivad hästitöödeldud raiddetailidest karniisid, akende Inglise stiilis ehisraamid ja hoone ehisnurgad. 
Mõisa kõrvalhooned ei ole säilinud.
Aastatel 1923–1973 oli mõisamajas kool. Peale kooli töötas mõisahoones turismibaas. Praegu on hoone eravalduses.
Valjala Põhikool

Valjala Põhikool on põhikool Saaremaal Saaremaa vallas Valjala alevikus aadressil Kooli tee 3.
Kool avati Lööne kooli järeltulijana 11. novembril 1973 ja kandis nime "Valjala 8-klassiline Kool". Alates 1988. aasta septembrist muudeti kool "Valjala 9-klassiliseks Kooliks" ja alates 1992. aastast kannab kool nime "Valjala Põhikool".
Alates 2001. aastast on kooli direktor Aive Mõistlik.
Laidevahe looduskaitseala

Laidevahe looduskaitseala on kaitseala Lõuna-Saaremaal, mis jääb Saaremaa valla territooriumile.
Laidevahe looduskaitseala pindala on 2442 ha (sellest maismaad 1672 ha), mis teeb ta Vilsandi rahvuspargi järel suuruselt teiseks kaitseala Saaremaal. Tegemist on suhteliselt uue kaitsealaga, asutamisaasta on 2002.
Laidevahe kaitseala olulisimad osad on esiteks Laidevahe laht koos sealsete saarestike ja jäänukjärvedega ning teiseks ohustatud poollooduslikud kooslused. Rannajoon on looklev ja vahelduv. Kaitsealal on võrdlemisi hästi säilinud rannaniite ja loopealseid, samuti vana laialehelist metsa ja salumetsa. Laidevahe looduskaitseala on oluline veelindude pesitsus-, sulgimis- ja rändepeatuspaik ning kalade sigimis- ja turgutusala. See on ka mitmete ohustatud liikide elupaigaks.
Laidevahe looduskaitsealale jäävad Laidevahe laht, Põldealune laht, Aenga laht, Oessaare laht, Poka laht, Poka oja, Lõve jõgi, Masa peakraav, Sandla kraav, Sandla rand, Siiksaare rand ja Ristilaiu abajas.
31. märtsil 2003 kanti kaitseala Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade registrisse.
Väkra

Väkra on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Külas asub kalmeväli (15 kalmet), ohvriallikad Silmaallikas ja Lutsuallikas, mis pärinevad II aastatuhandest eKr.
Küla kuulus Valjala kihelkonda.
Väkra ohvrikivi

Väkra ohvrikivi on hiiekivi, mis asub Väkra külas Saaremaa vallas ja kihelkonnas. Pärineb II aastatuhandest. 
Rahn on püstjas ja kõrge, lõunaots tugevasti eenduv. Lagi on trapetsikujuline. Kivi on nõrgalt sammaldunud, esineb väikesi pragusid.
Suurim kõrgus on väidetavalt 5,1 m ja ümbermõõt 19,0 m. See on Saaremaa suurim ohvrikivi.
Nõukogude ajal oli hiiekivi muinsuskaitse all, sellest ajast vedeleb kivi kõrval omaaegne kaitsetahvel. Kivi on tänapäeval nii loodus- kui ka muinsuskaitse all.
Kivi ümbrust nimetasid kohalikud inimesed varem hiieks (Väkra hiis).
Osa Väkra hiiest on Nõukogude ajal kultuurkarjamaa rajamisega rikutud. Osaliselt on säilinud kivine kadastik, mille all kasvab puisniidule iseloomulik alustaimestik. Hiies on kaitsealuseid käpalisi ja metsõunapuu.
Kalli

Kalli on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Lähiajalugu

Lähiajalugu on mõiste ajalooteaduses, millega enamasti tähistatakse tänapäevaga lõppevat ajalooperioodi. Selle ajalised piirid sõltuvad vaatleja käsitlusviisist. 
Ajalistest piiridest.
Ida-Euroopas, ka Eestis, on suhteliselt tavaline eristada lähiajalugu, mis algab 1918. või 1944/1945. aastaga ja lõpeb 1991. aastal, ning sellele järgnevat tänapäeva (ajalugu). Enamasti samastatakse tänapäeval vähemalt Euroopas lähiajalugu kas esimese või teise maailmasõjaga algava ajastuga. Et uusaja lõpuks on üldtunnustatult võetud esimene sündmus (1914), siis sõltub lähiajaloo algdaatum sellest, kas periodiseeringus kasutatakse eraldi uusima aja mõistet või mitte. Esimesel juhul võib lähiajaloo algus liikuda isegi 1991. aastasse. Levinuim näib siiski olevat lähiajaloo alguse paigutamine 1914. aastasse.
Lähiajaloo periodiseerimine sõltub väga tuntavalt ka riikidest ja isiksustest. Prantsusmaal peetakse moodsa ajaloo alguseks väga tihti juba Prantsuse revolutsiooni (1789–1799), USA-s aga kodusõda (1861–1865). Mart Laar on välja pakkunud, et Eesti lähiajaloo alguseks võiks olla 19. sajandi algus, mil eestlased vabanesid pärisorjusest. Teised eesti ajaloolased on lähiajaloo alguseks üldiselt pidanud siiski kas 1918. või 1944. aastat.
Eesti laskurdiviis

Eesti laskurdiviisi nime kandis kaks NSVL diviisi, mis olid moodustatud eestlastest:
Kaevikusõda

Kaevikusõda on sõja vorm, kus vastased on hõivanud kaitsepositsioonid, peamiselt kaevikud, kus sõdurid on kaitstud käsitulirelvade ja suurel määral ka kaudtule eest. Kaevikusõda on muutunud sünonüümiks kurnamissõjale, kus patiseisus vastased üritavad üksteist aeglaselt ära väsitada. Sõjategevusega kaasnevad tihti suured kaotused, kuid tulemused jäävad tagasihoidlikuks.
Anu Mõistlik

Anu Mõistlik (sündinud 27. veebruaril 1980 Tallinnas Nõmmel) on endine eesti ajakirjanik.
Ta on kasutanud pseudonüümi Helen Sandström.
Hobid.
Tema hobiks on orienteerumine, ta on Orienteerumisklubi Orion liige.
Muu.
Kuulus aastail 1998–2000 tegutsenud Tallinna noorte kirjanike rühma Tallinna Noored Tegijad.
Isiklikku.
Tema vanemad on Ilmar ja Ülle Mõistlik. 2008. aastal sündis Anu Mõistlikul tütar.
Saaremaa Toetava Hariduse Keskus

Saaremaa Toetava Hariduse Keskus (kuni 2020. aastani Kallemäe Kool) on üldhariduskool Saaremaa vallas Kallemäe külas ja Kuressaares aadressil Suur-Põllu tänav 4. 
Keskuses toimub õppetöö põhikooli lihtsustatud õppekava alusel, lihtsustatud, toimetuleku- ja hooldusõppes ning põhikooli riikliku õppekava alusel.
Ajalugu.
Koolimaja ehitamist Kallemäele alustati 1937. aastal. See valmis 1940. aastal ja samal aastal alustas tööd alustas "Kallemäe Mitteametlik Keskkool". 1950. aastal nimetati kool "Kallemäe 7-klassiliseks Kooliks" ja 1961. aastal "Kallemäe 8-klassiliseks Kooliks".
Erikool.
1976. aastal reorganiseeriti kool erikooliks ja hakkas kandma nime Kallemäe Eriinternaatkool. 1991. aastal nimetati kool ümber Kallemäe Kooliks.
Kallemäe Kooli Kuressaare filiaal.
Kuressaare 4. Lastepäevakodu juures oli 1992. aastal avatud puuetega laste rühm. 1994. aastal avati puuetega laste klass Kuressaare Vanalinna Kooli juurde. Viimane koliti 1995. aasta sügisel Puuetega Inimeste Koja majja Pikal tänaval, peale selle moodustati täiendavalt kolm klassi Kuressaare Väikelastekodus. 1998. aasta sügisel viidi Puuetega Inimeste Koja majas olnud klass üle Kuressaare 6. lasteaeda aadressil Tallinna tänav 64, kuhu moodustati juurde veel üks klass. 1999. aasta sügiseks koondati 6. lasteaeda kokku olemasolevast kuuest klassist neli. 1. septembril 2005 liideti erivajadustega laste klassid Kallemäe Kooliga ja neist sai Kallemäe Kooli Kuressaare filiaal. Sellest ajast tegutseb kool Kallemäel ja Kuressaares. Alates 2007/2008. õppeaastast asuvad Kallemäe Kooli Kuressaare filiaali toimetulekuklassid aadressil Suur-Põllu tänav 4 olevas koolihoones.
Riigikoolist omavalitsuse hallatavaks õppeasutuseks.
19. juunil 2020 otsustas Saaremaa vallavolikogu võtta Kallemäe Kooli Eesti Vabariigilt üle ja 27. augustil 2020 nimetati see ümber Saaremaa Toetava Hariduse Keskuseks. 
26. märtsil 2021 vastu võetud otsusega liitis Saaremaa vallavolikogu senise Saaremaa Toetava Hariduse Keskuse, Saaremaa Laste ja Perede Tugikeskuse ning Kuressaare Perekodu uueks ühendasutuseks nimega Saaremaa Toetava Hariduse Keskus. Uus ühendasutus alustas tegevust 1. jaanuaril 2022. Selle esimeseks direktoriks oli Kaire Kiil. Alates 2023. aastast on õppeasutuse direktor Gabriela Rooso. Õppeasutuse struktuuris on kolm osakonda: õppeosakond, haridustugiteenuste osakond ning sotsiaalteenusteosakond.