tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tšavakanokeelne Vikipeedia

Tšavakanokeelne Vikipeedia (tšavakano keeles "Wikipedia") on Vikipeedia tšavakanokeelne versioon.
Tšavakanokeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Leninski rajoon (Tuula oblast)

Leninski rajoon (vene keeles "Ленинский район") on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tula oblastis. Rajooni keskus on Leninski alevik. 2014. aastani oli see ühtlasi munitsipaalrajoon, kuid liideti siis Tula linnaga, moodustades Tula linnaringkonna.
Rajoon ümbritseb Tula linna.
Rajooni pindala on 1351 km². Elanike arv oli 2014. aastal 64 100.
Pangasinanikeelne Vikipeedia

Pangasinanikeelne Vikipeedia (pangasinani keeles "Wikipedia") on Vikipeedia pangasinanikeelne versioon.
Pangasinanikeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Novomoskovski rajoon

Novomoskovski rajoon (vene keeles "Новомосковский район") on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tula oblasti idaosas. Rajooni keskus on Novomoskovski linn. 2009. aastani oli see ühtlasi munitsipaalrajoon, kuid liideti siis Novomoskovski linnaga, moodustades Novomoskovski linnaringkonna. 
Rajoon piirneb kirdes Moskva oblastiga ja idas Rjazani oblastiga.
Rajooni pindala on 906 km². Elanike arv oli 2010. aastal 143 848.
Tõvriv

Tõvriv (ukraina Тиврів) on alev Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Tõvrivi rajooni keskus.
Tõvrivi on esmamainitud 1505. aastal, mil see kuulus Leedu suurvürstiriiki. 1672–1699 kuulus Osmanite riiki ja alates 1793. aastast Vene impeeriumisse.
Tšuangikeelne Vikipeedia

Tšuangikeelne Vikipeedia (tšuangi keeles "Veizgiek Bakgoh") on Vikipeedia tšuangikeelne versioon.
Tšuangikeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Zdzieszowice

Zdzieszowice (saksa "Deschowitz", 1936–1945 "Odertal O.S.") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Krapkowice maakonnas, Zdzieszowice valla halduskeskus. Zdzieszowice asub Krapkowicest umbes 12 km kagus.
Rahvahääletuse tulemusel jäi asula 1921. aastal Saksamaa koosseisu. 1945. aastal läks Poolale. Linnaõigused sai Zdzieszowice 1962. aastal.
Olesno

Olesno (saksa "Rosenberg O.S.", sileesia "Uoleszno") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas, Olesno maakonna ja Olesno valla halduskeskus. Olesno asub Opolest umbes 40 km kirdes.
Asulat on esmamainitud 1226. aastal, linnaõigused sai 1275. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Ozimek

Ozimek (saksa "Malapane") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Opole maakonnas, Ozimeki valla halduskeskus. Ozimek asub Opole kesklinnast umbes 20 km idas.
Asula oli olemas juba 18. sajandil, kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus. Linnaõigused sai 1962. aastal.
Praszka

Praszka (saksa "Praschkau") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Olesno maakonnas, Praszka valla halduskeskus. Praszka asub Olesnost ligi 20 km põhjas, Prosna jõe kaldal.
Praszkat on esmamainitud 1260. aastal, linnaõigused sai 1392. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1807–1815 oli Praszka Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Praszka 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. Praszka kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need 1919. aastal tagasi.
Věra Jourová

Věra Jourová (hääldus [ˈvjɛra 'jourovaː]; sündinud 18. augustil 1964 Tšehhoslovakkias Třebíčis) on Tšehhi poliitik, ettevõtja ja jurist. Ta oli alates 1. novembrist 2014 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni volinik.
Ta on õppinud Prahas Karli ülikoolis kultuuriantropoloogiat ja saanud 1991. aastal magistrikraadi.
2003. aastal sai temast Tšehhi Vabariigi regionaalarengu aseminister, kes vastutas Euroopa Liidu rahastuse eest Tšehhi hangetele. Samal aastal astus ta Tšehhi sotsiaaldemokraatlikku parteisse.
Ta vahistati 2006. aastal kahtlustatuna altkäemaksu võtmises seoses Euroopa Liidu rahastatavate ehitushangetega ning teda peeti eeluurimisvangistuses 33 päeva. Politsei loobus 2008. aastal kõikidest süüdistustest tema vastu, 2014. aastal maksti talle osaks saanud ebaõigluse kompensatsiooniks umbes 100 000 eurot.
Aastatel 2013–2014 oli ta Tšehhi regionaalarengu minister.
Aastatel 2014–2019 oli ta Euroopa Komisjoni õigusküsimuste, tarbijate ja soolise võrdõiguslikkuse volinik Junckeri komisjonis. Alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 oli ta Euroopa Komisjoni asepresident ning väärtuste ja läbipaistvuse volinik von der Leyeni esimeses komisjonis.
Aprillis 2024 teatas ta, et soovib pärast oma ametiaja lõppu jätkata akadeemilist karjääri õppejõuna Karli Ülikooli õigusteaduskonnas. Ülikooli senati koosolekul 13. detsembril 2024 määrati ta inimressursside arendamise ja uute tehnoloogiate prorektori ametikohale. Ta astus ametisse jaanuaris 2025.
Tunnustus.
2019. aastal oli Jourová ajakirja Time 100 mõjukaima inimese nimekirjas töö eest Euroopa isikuandmete kaitse üldmääruse vastuvõtmisel.
Kietrz

Kietrz (saksa "Katscher", tšehhi "Ketř") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Głubczyce maakonnas, Kietrzi valla halduskeskus. Kietrzi kesklinn asub Tšehhi piirist umbes kahe ja poole kilomeetri kaugusel.
Asula oli olemas alates 11. sajandist, linnaõigused sai 1321. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Põhjamuda

Põhjamuda on peenike ja pehme sete mitteorgaanilist ja orgaanilist ainest ehk muda, mis koguneb veekogu põhja. 
Loodustingimustes on põhjamuda vee ja tahkete osakeste segu ehk suspensioon, kuivatud põhjamuda on tahke aine. Väikeste osakeste suurusega alla 0,01 mm on suhteliselt suur – 30–50%.
Merede ja maismaa veekogude põhjas on laialt levinud kivimite purustamisel tekkinud murendi osakestest. Mõnikord on põhjamuda rikastatud orgaanilise ainega (sapropeel, mille lagunemisel toimub reostus väävelvesinikuga või arenevad mädanemisprotsessid.
Põhjamuda on settekivimite tekkimise algstaadium.
Põllumajanduses kasutatakse põhjamuda väetisena või kompostihunnikutes.
Järve-, tiigi- või laguunipõhjamuda saab kasutada väetisena, koduloomade mineraaltoidilisandina või meditsiinis mudaravimiseks.
Põhjamuda sadamates ja faarvaatrites kogunemine tekitab takistusi laevandusele, sellepärast rajatakse tamme ja korraldatakse süvandustöid.
Myszków

Myszków on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Myszkówi maakonna halduskeskus. Myszków asub Warta jõe ääres Częstochowa kesklinnast umbes km 30 lõunakagus ja Katowice kesklinnast ligikaudu 38 km kirdes.
Küla on esmamainitud 1442. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1807–1815 oli Myszków Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Myszków 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. Linnaõigused sai Myszków 1950. aastal.
Syców

Syców (saksa keel "Groß Wartenberg", kuni 1888. aastani "Polnisch Wartenberg") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Oleśnica maakonnas, Sycówi valla halduskeskus. Syców asub Oleśnicast umbes 25 km idakirdes.
Linnaõigused sai enne 1312. aastat. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Mavea keel

Mavea keel (ka "mafea keel") on Vanuatus räägitav keel, mis kuulub Põhja-Vanuatu keelte hulka.
Mavea keel on kriitiliselt ohustatud. Keelt räägib umbes 30 inimest Mavea saarel, mis asub Espiritu Santo idaranniku lähedal. Seda räägivad peamiselt vanemad inimesed, nooremad mavead räägivad bislama keelt.
Mavea keeles on 19 konsonantfoneemi ja 5 vokaalfoneemi.
Przemków

Przemków (saksa "Primkenau") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Polkowice maakonnas, Przemkówi valla halduskeskus. Przemków asub Polkowicest umbes 18 km läänes.
Primkenau sai linnaõigused enne 1305. aastat (võimalik, et 1280. aastal). 1945. aastal läks Saksamaa koosseisust Poolale ja kaotas linnaõigused. Przemków sai linnaõigused tagasi 1959. aastal.
Gustav Lauringson

Gustav Lauringson (sündinud 1961) on eesti bioloog ja religiooniloolane.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina aastal 1987 ja EELK Usuteaduse instituudi kristliku kultuuriloo erialal aastal 2006.
Rait Avestik

Rait Avestik (sündinud 30. märtsil 1974) on eesti teatriteadlane, literaat ja fotograaf. 
Rait Avestik on lõpetanud 2001. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja teatriteaduse erialal.
Teatrikriitikat kirjutab 1998. aastast, tema artikleid on ilmunud kultuuriajakirjanduses ning ajalehtedes Postimees, Eesti Päevaleht, Eesti Ekspress, Pärnu Postimees jm, kogumikus "Teatrielu '98" ja "Teatrielu 2005". Ta on aastaid käsitlenud laste- ja noorteteatrite probleeme ning on mitme teatriraamatu autor ja toimetaja.
Ta on Eesti Teatriliidu liige, teatriorganisatsiooni ASSITEJ Eesti Keskuse liige, Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse liige.
2010. aastast on ta OÜ Fotosulg omanik ja fotograaf. Tema teatrifotonäitusi on eksponeeritud mitmes Eesti teatris. Ta on olnud mitme teatrifestivali ametlik fotograaf.
2020. aastast töötab ta õpetajana Püha Johannese Koolis.
Nick Leddy

Nicholas Michael Leddy (sündinud 20. märtsil 1991 Eden Prairie'is Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.
2009. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i "draft"is 16. valikuna. Enne profikarjääri NHL-is mängis ta jäähokit ühe hooaja Minnesota Ülikooli meeskonnas. NHL-is debüteeris Leddy hooajal 2010–11 Chicago Blackhawksi meeskonnas. Hooajal 2012–13 võitis ta Blackhawksiga Stanley karika.
Aastatel 2014–2021 mängis Leddy New York Islandersis.
2021. aasta juulis siirdus ta Detroit Red Wingsi. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta St. Louis Bluesi.
2011. aastal võitis Leddy USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Hiro Arikawa

Hiro Arikawa (jaapani keeles 有川 浩 "Arikawa Hiro"; sündinud 9. juunil 1972 Kōchis) on jaapani naiskirjanik.
2003. aastal võitis ta Dengeki romaaniauhinna teose "Shio no Machi" eest.
Tema romaani "Hankyū Densha" põhjal valmis 2011. aastal samanimeline film ja romaani "Shokubutsu Zukan" põhjal valmis 2016. aastal film "Shokubutsu Zukan: Unmei no Koi, Hiroimashita".
Brock Nelson

Brock Christian Nelson (sündinud 15. oktoobril 1991 Minneapolises Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New York Islanders.
2010. aastal valiti ta NHL-i "draft"is New York Islandersi poolt 30. valikuna. Aastatel 2010–2012 mängis ta jäähokit kaks hooaega Põhja-Dakota Ülikooli meeskonnas.
Hooaja 2011–12 lõpus hakkas Nelson mängima AHL-i klubis Bridgeport Sound Tigers. NHL-is tegi ta Islandersi meeskonnas debüüdi hooaja 2012–13 väljalangemismängudes. Alates hooajast 2013–14 on ta kuulunud Islandersi põhikoosseisu.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis Nelson 2015. aasta maailmameistrivõistlustelt pronksmedali.
Ivika Sillar

Ivika-Doris Sillar (31. mai 1934 Tallinn – 6. juuli 2020) oli eesti teatriteadlane ja ‑pedagoog.
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1958. aastal Moskvas GITISe teatriteaduse erialal.
Oli 1958–1965 Eesti Televisiooni kirjandus‑ ja kunstisaadete toimetaja, 1965–2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli juhataja abi, 1965–1973 ühtlasi teatriajaloo õppejõud. Ta on kirjutanud aastast 1958 teatrialaseid raamatuid ja artikleid, esialgu portreeartikleid, hiljem ka retsensioone ja probleemartikleid.
Ta oli alates 1960. aastast Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse ja Eesti Teatriliidu liige.
Isiklikku.
Ta oli abielus teatri- ja filmikriitik Valdeko Tobroga.
Shūsaku Endō

Shūsaku Endō (jaapani keeles 遠藤 周作 "Endō Shūsaku"; 23. märts 1923 Tōkyō – 29. september 1996 Tōkyō) oli jaapani kirjanik.
Ta oli usutunnistuselt katoliiklane ning käsitles oma teostes ida ja lääne suhteid kristlase vaatevinklist.
2016. aastal lavastas Martin Scorsese tema romaani "Vaikus" põhjal samanimelise filmi.
C.F. Monterrey

Club de Fútbol Monterrey on Mehhiko jalgpalliklubi, mis tegutseb Nuevo Leóni osariigis Monterreys. Klubi mängib Mehhiko kõrgliigas Liga MX.
Klubi on asutatud 28. juunil 1945. Monterrey on tulnud Mehhiko meistriks viis korda, viimati 2019. aasta sügishooajal. Samuti on viis korda võidetud CONCACAF-i Meistrite Liiga, kolm järjest aastatel 2010–2013 ning hiljem 2019. ja 2021. aastal. 
Alates 2015. aastast on klubi kodustaadion olnud Estadio BBVA.
Monterrey suurim rivaal on Tigres UANL. Kahe klubi vaheline derbi on tuntud nime Clásico Regiomontano all.
Mängijad.
"Seisuga 6. veebruar 2025"
"Vaata ka ".
Reet Neimar

Reet Neimar (26. september 1945 – 28. juuli 2008) oli eesti teatriloolane ja -kriitik.
Reet Neimar õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning töötas seejärel Eesti Televisioonis režissööri abi ja teatrisaadete toimetajana. 1973. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Teatri-, Muusika- ja Kinematograafiainstituudi. 
Alates 1967. aastast kirjutas Reet Neimar teatriarvustusi, portree- ja probleemartikleid, tegi teatriinimestega intervjuusid.
Aastatel 1973–1977 töötas ta ajalehe Sirp ja Vasar teatritoimetajana, aastatel 1977–1982 Eesti NSV Teatriühingu esimehe asetäitjana loomingulisel alal ja oli kuni surmani Eesti Teatriliidu juhatuse liige. 1998. aastast töötas Reet Neimar Eesti Teatriliidus teatrikirjanduse toimetajana.
Ta oli 1981. aastal asutatud ajakirja Teater. Muusika. Kino asutajate seas ning töötas pikka aega selle ajakirja teatriosa toimetajana.
Töö lavakoolis.
Voldemar Panso kutsus Reet Neimari lavakunstikateedrisse teatriajaloo õppejõuks. Neimar töötas seal üliõpilastega alates VII lennust kuni XXIV lennuni. 
Mälestuse jäädvustamine.
2009. aastal nimetas Eesti Teatriliit iga-aastase kriitikaauhinna Reet Neimari auks ümber Reet Neimari nimeliseks kriitikaauhinnaks.
Isiklikku.
Reet Neimari abikaasa oli näitleja ja teatripedagoog Kalju Orro, nende poeg on arhitektuuriteadlane Oliver Orro.
Juan Ramón Quintana

Juan Ramón Quintana Taborga (sündinud 3. detsembril 1960 Aiquiles Narciso Campero provintsis Cochabamba departemangus Boliivias) on Boliivia sõjaväelane (major), sotsioloog ja poliitik. Ta oli 23. jaanuarist 2019 kuni 10. novembrini 2019 Boliivia siseminister.
Ta lõpetas 1982. aastal La Pazis sõjakooli (Colegio Militar del Ejército). Aastal 1988 lõpetas ta Columbuses Georgia osariigis Western Hemisphere Institute for Security Cooperationi.
1992. aastal lõpetas ta sotsioloogina Universidad Mayor de San Andrési.
22. maist 2017 kuni 23. jaanuarini 2019 oli ta Boliivia suursaadikuks Kuubas.
Reilly Smith

Reilly Liam Sheeran Smith (sündinud 1. aprillil 1991 Etobicoke'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Pittsburgh Penguins ründajana paremäärel.
2009. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is 69. valikuna.
Aastatel 2009–2012 mängis ta kolm hooaega Miami Ülikooli meeskonnas.
2012. aasta märtsis sõlmis ta Starsiga kolmeaastase lepingu. Debüüdi NHL-is tegi ta Starsi meeskonnas hooaja 2011–12 lõpus. Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Smith AHL-i klubis Texas Stars. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Dallas Starsi meeskonnaga ja lõi sama aasta 15. veebruaril mängus Vancouver Canucksi vastu oma esimese värava NHL-is.
Aastatel 2013–2015 mängis ta kaks hooaega Boston Bruinsis ja aastatel 2015–17 kaks hooaega Florida Panthersiga.
2017. aasta juunis liitus ta Vegas Golden Knightsiga, mis alustas NHL-is oma esimest hooaega. Hooaja 2022/23 alguses oli Smith Jonathan Marchessaulti, William Karlssoni, Brayden McNabb, Shea Theodore'i ja William Carrieri kõrval üks kuuest mängijast, kes oli kuulunud Golden Knightsi selle esimest hooajast alates. 2023. aastal võitis ta Golden Knightsiga Stanley karika.
2023. aasta juunis kaubeldi Smith Golden Knightsist Pittsburgh Penguinsi.
Tema vanem vend Brendan Smith on samuti jäähokimängija.
Otto Hermanni nimeline auhind

Otto Hermanni nimeline auhind (ka Otto Hermanni nimeline orkestrandiauhind) on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mille eesmärk on tõsta esile ja väärtustada pikaaegset kõrgetasemelist pühendunud tööd teatri orkestrandina. Auhinda antakse välja 2009. aastast. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Margus Kits

Margus Kits (sündinud 3. oktoobril 1946) on eesti flötist. 
Töötab alates 1968. aastast Vanemuise teatris orkestrandina.
Isiklikku.
Margus Kits on Elmar Kitse ja Linda Kits-Mägi poeg. Kunstnik Saskia Kasemaa oli tema õde.
Ausuurmeister

Ausuurmeister (inglise keeles "Honorary Grandmaster") on males varasemate malesaavutuste eest antav aunimetus. 
Kokku on ausuurmeistri nimetuse pälvinud 34 maletajat, sealhulgas ühele neist anti see aunimetus postuumselt (2024. aastal Sultan Khanile, eluaastad 1903–1966). 
Aunimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1977. aastal. Samal aastal said selle nimetuse neli rahvusvahelist meistrit: Julio Bolbochán, Esteban Canal, Borislav Milić ja Carlos Torre Repetto.
Neli aastat hiljem sai viienda maletajana ausuurmeistriks ameerika meister Arnold Denker (eluaastad 1914–2005), kelle parimaid saavutusi oli 1946. aastal tugevakoosseisulisel Groningeni turniiril 10.–12. koha jagamine).
Aunimetuse saanud aastatel 1982–2003.
Aastatel 1982–1999 said ausuurmeistri nimetuse 25 maletajat, sealhulgas kaks meistrit: inglise maletaja Harry Golombek (1911–1995) ja ameerika maletaja Arthur Dake (1910–2000) ning 23 rahvusvahelist meistrit. Golombek jagas esikohta Hastingsi maleturniiril aastavahetusel 1952/1953 ja Dake 1931. aastal rahvusvahelisel turniiril Antwerpenis.
2003. aastal andis FIDE ausuurmeistri aunimetuse läti päritolu Ameerika Ühendriikide meister Elmārs Zemgalisile (1923–2014), kelle parimaks saavutuseks oli 1949. aastal esikoha jagamine Oldenburgi turniiril
Pärast 2003. aastat.
Aastatel 2004–2023 aunimetust kellelegi ei antud. 
2024. aasta alguses alustas FIDE ajalookomisjon tööd ausuurmeistri tiitli andmise ühtsete kriteeriumite kallal.
2024. aasta veebruari algul andis FIDE nõukogu ausuurmeistri nimetuse postuumselt Pakistani maletajale Sultan Khanile, kaks nädalat hiljem said aunimetuse järjepidevalt tugevate tulemuste eest males 1950.–1970. aastatel Andreas Dueckstein (Austria) ja Iivo Nei (Eesti).
Põhjamaade maletajad – ausuurmeistrid.
Põhjamaade maletajaist on ausuurmeistri nimetuse saanud kaks rahvusvahelist meistrit: Rootsi maletaja Erik Lundin (1983) ja Soome maletaja Eero Böök (1984).
Johann Parmi

Johann Parmi (ka "Johann Heinrich Parmi" ja "Juhan Parmi"; 9. juuli 1863 Jamburg – 3. aprill 1913 Narva) oli eesti näitleja. 
Ta esines aastatel 1892–1908 Venemaal muusikust klounina trupis Trio Parmi (Трио Парми), mille nad asutasid koos vend Sergeiga. Hiljem liitus trupiga samuti Narvast pärit näitleja Aleksander Meermann. 
1908. (või 1909.) aastal töötas ta lühikest aega Estonia teatris. 
1909. aastal toimetas Johann Parmi ja andis koos oma onupoja Sergei Parmiga välja ajakirja Näitelava, ent loobus varsti sellest tööst ajakirja puuduliku rahastuse tõttu. 1908. aastal salvestas ta Tallinnas lauljana plaadifirmale Zonophone palad "Kohwike, kohwike", "Tochter, Пошёлъ вонъ" (sõnad: Edmund Kinkmann), "Joobnud peaga", "Pean pool suud kinni", "Sigarid ja tütarlapsed", "Uuri kiituse laul" ja "Pimeda loetud kuulutused".
Johann Parmi näitlemist on kõvasti kritiseerinud Paul Pinna, kes Parmi Estonia teatrisse saabudes pakkus talle osi enda lavastustes. Johann oli valiv ning keeldus rollidest, mis tundusid talle sobimatud. Ta teenis sellega ära Pinna põlguse, mis väljendus hiljem kriitikas nii Parmi näitlemisstiili, tugeva sünnipärase murdekeele kasutamise kui ka hariduse kohta. 
Näidendid.
Näitekirjanikuna kirjutas ja tõlkis Parmi lihtsaid teatritükke.
Woźniki

Woźniki (saksa "Woischnik") on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Lublinieci maakonnas, Woźniki valla halduskeskus. Woźniki asub Lubliniecist umbes 27 km idakagus ja Częstochowa kesklinnast ligikaudu 24 km lõunas.
Woźnikit on esmamainitud 1206. aastal. Linnaõigused sai enne 1310. aastat (võimalik, et 1270. aastal). 1742. aastal kaotas Woźniki linnaõigused, kuid sai need 1858. aastal tagasi. 1922. aastal läks linn rahvahääletuse tulemusel Saksamaa koosseisust Poolale.
Mihus

Mihus on Eestis ilmuv noorsooteemasid käsitlev ajakiri.
Ajakirja esimene number ilmus 2009. aasta juulis. 2019. aastal ilmus 26. number.
Ajakirja nime selgitatakse nii: "Ajakirja nimi on eestikeelne sünonüüm sõnadele "kvaliteet", "hoolivus" ja "väärtus", mis kõik iseloomustavad noorsootööd, kuhu poole ühiselt püüdleme." 
Ajakirja peatoimetaja (2022) on Laura Välik.
Koosakeelne Vikipeedia

Koosakeelne Vikipeedia on Vikipeedia koosakeelne versioon.
Koosakeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aastal. 
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Srananikeelne Vikipeedia

Srananikeelne Vikipeedia (sranani keeles "Sranan Wikipedia") on Vikipeedia srananikeelne versioon.
Srananikeelsele Vikipeediale pandi alus 2007. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Tasalaine

Tasalaine on füüsikas välja või laine erijuht, mille korral füüsikalise suuruse väärtused on normaalvektoriga määratud tasandil igal hetkel võrdsed.
Tasalaine korral saab vastava välja väärtusi määratud ajahetkel formula_1 ja igas välja kohavektoriga formula_2 määratud ruumipunktis kirjeldada valemiga
 formula_3
kus formula_4 on tasandi normaalvektor ja formula_5 on funktsioon, mis kirjeldab välja väärtusi läbi kahe reaalarvulise parameetri, millest üks on aeg formula_1 ja teine kohavektoriga formula_2 määratud punkti normaalvektori formula_4 suunaline siire formula_9. 
Välja formula_10 väärtused võivad olla skalaarsed, vektoriaalsed või teist laadi füüsikalised suurused ( aga ka matemaatilised suurused). Juhul, kui välja formula_10 väärtused on vektoriaalsed nimetatakse tasalainet ka pikilaineks.
Lihtsustatud definitsioon.
Lihtsustatult nimetatakse tasalaineks lainet, mille lainepinnaks on tasand ehk tasapind. Seejuures võib keralaineid küllalt väikeses ruumipiirkonnas käsitleda tasalainenetena. Samuti on keralaine algsest allikast kaugenedes järjest väiksema lainepinna kõverusega. Väljendit “küllalt väike ruumipiirkond” tähendab, et vaatleme sfäärilise pinna sellist osa, mille mõõtmed on oluliselt väiksemad kaugusest laine allikani. Näiteks vaadeldes Maal tähtedelt tulevaid valguslaineid, võib neid käsitleda tasalainetena, kuna kaugus tähtedeni on oluliselt suurem ruumipiirkonnast millel laineid vaadeldakse.
Suulukeelne Vikipeedia

Suulukeelne Vikipeedia (suulu keeles "Wikipedia") on Vikipeedia suulukeelne versioon.
Suulukeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aasta novembris.
2012. aasta jaanuaris tehti ettepanek suulukeelse Vikipeedia sulgemiseks, kuid sama aasta märtsis lükati see tagasi.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja administraatorit.
Kaduva vaha meetod

Kaduva vaha meetod ehk cire perdue (inglise keeles "lost-wax casting" või "lost-wax process") on metallivalus kasutatav protsess, mille puhul metall valatakse kuumuskindlasse vormi, mis on valmistatud vahamudeli ümber ja millest vaha on tühikut moodustades välja sulatatud. See valamismeetod on olnud tuntud kõigil mandritel peale Austraalia ja selle kasutuselevõtt dateeritakse 3. aastatuhandesse eKr.
Kirjeldus.
Valmistatavast metallesemest tehakse modelleeritavast materjalist (vahast või savist) mudel, millele lisatakse kõik detailid, mis peavad olema pronksesemel.
Et valada see mudel näiteks pronksi, tehakse sellest mittetulekindel negatiivvorm vahamudeli valmistamiseks. Vaha valatakse vormi ja vormi liigutades tagatakse selle ühtlane jaotumine vormi sisepinnal soovitud paksuses. Koorik täidetakse tulekindla materjaliga, mis koosneb liivast ja savipulbrist. Pärast esimese vormi eemaldamist lisatakse vahamudeli külge vahapulkadest kanalid, mille kaudu voolab metall ja saavad lenduda protsessi käigus tekkivad gaasid. Suuremate esemete puhul lüüakse vahakoorikust läbi samast metallist naelad, mis peavad omavahel fikseerima vahakoorikust sisse- ja väljapoole jääva materjali. Pärast seda kaetakse vahamudel üleni kuumuskindla kipsiga. Vormiplokk pannakse ahju ja kuumutamisel kõvastub kips ning vaha voolab mööda kanaleid välja. 
Pronksivalu jaoks ümbritsetakse kipsvorm liivaga ja sulametall valatakse vormi sisse, kus see ühtlaselt kanaleid mööda liikudes täidab selle õõnsuse, mis enne oli täidetud vahaga. Kui ese on jahtunud, eemaldatakse vorm ning samuti eemaldatakse juhtkanalitest jäänud pronks ja naelad. Seejärel ese viimistletakse.
On võimalik jätta esialgse mudeli valmistamine vahele ja modelleerida armatuuri ja savisüdamiku peale kohe see vahakuju, mille ümber tehakse tulekindel valuvorm ("direct lost-wax method"). Skulptuuride puhul on see tehnika ajalooliselt hilisem.
Eesti arheoloogias.
Kaduva vaha meetodil valmistatud pronksesemeid leidub Eesti muinasaegses arheoloogilises materjalis, näiteks Kreeka risti kujulised ristripatsid, mille üks tõenäolisi valmistamismeetodeid on "cire-perdue". Muinasaegsete pronksehete kohta annavad teavet leitud valamisvormid (valemid) ja -vormide katkendid, mida on kasutatud pronksist käevõrude, kaelavõrude, ripatsite, sõlgede ja sõrmuste valamiseks, ning ka nende valmistamise esimene faas oli vahast mudel, millest tehtud negatiivvormi kasutati korduvalt.
Ka Otepää püssi koopia valmistamisel dokumentaalfilmis "Otepää püss" (2008) kasutati kaduva vaha meetodit.
Estrun

Estrun on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Fontaine-Notre-Dame (Nord)

Fontaine-Notre-Dame on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Lennart Lennuk

Lennart Lennuk (sündinud 27. oktoobril 1985) on eesti bioloog, teaduse populariseerija.
Elulugu.
Lennuk on lõpetanud 2008. aastal Tallinna Ülikooli bioloogia (kõrvalainena helidisaini) erialal ja 2010. aastal Tartu Ülikooli bioloogia erialal spetsialiseerumisega merekeskkonna bioloogiale. 
Ta on uurinud Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituudis planktoni ajalist ja ruumilist paiknemist Läänemeres, selle ökoloogilist rolli mikroelustiku toiduahelas ja nafta mõju planktonile. 
Aastatel 2013–2021 töötas ta Eesti Loodusmuuseumi zooloogia osakonna juhatajana ja 2021. aastast töötab kogude osakonna juhatajana. Lisaks on ta Eesti Looduseuurijate Seltsi asepresident.
Ta on töötanud ka giidina. 
Lennart Lennuk on pidanud loodusloenguid nii lastele, koolinoortele kui ka eakamale publikule. Tema autorisaade "Looduse leksikon" (2023–2024) on olnud üks Klassikaraadio populaarsemaid saateid. Ta esineb päevakajalistel loodusteemadel, korraldab loodusfilmiõhtuid ning kirjutab nii teadusartikleid kui ka aimetekste. 
Ta on kultuurifestivali Särin üks korraldajaid ja loodusfilmiprogrammi juht. Tema harrastuste hulka kuuluvad joonistamine, pillimäng ning looduse jäädvustamine nii pildis kui ka helis. 
Loominguline tegevus.
Muusika.
Ta huvitub pärimusmuusikast ning on ansamblite TNVVNüM, Outist, Malena, NoT, Vunkz ja Maili Metssalu "Kahe Une Vahel" bänd liige.
Fressies

Fressies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Haynecourt

Haynecourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Hem-Lenglet

Hem-Lenglet on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Veehoidla

Veehoidla on tehisveekogu, mis on rajatud vee kogumiseks ja äravoolu ümberjaotamiseks. See võib olla paisutatud jõeosa (paisjärv) või ka maapinnanõkku või tehissüvendisse rajatud veekogu (näiteks tuletõrjeveehoidla).
Maailma suurimad veehoidlad.
Maailma suurimad veehoidlad pindala järgi:
Maailma suurimad veehoidlad mahu järgi:
Mœuvres

Mœuvres on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Neuville-Saint-Rémy

Neuville-Saint-Rémy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Paillencourt

Paillencourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Rahel Olbrei nimeline auhind

Rahel Olbrei nimeline auhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mille Eesti Teatriliit annab professionaalse balletikunstiga tegelevale tantsijale, lavastajale-koreograafile, repetiitorile ja pedagoogile pikaajaliste väljapaistvate tulemuste eest balletilaval. 
Auhinna saaja otsustab balletiauhinna žürii. Auhind asutati Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega 2008. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Enn Suve

Enn Suve (27. september 1940 Hagudi Harjumaa – 7. november 2024) oli eesti tantsija, ballettmeister ja pedagoog. 
Enn Suve lõpetas 1959 Tallinna Koreograafiakooli Kalju Saarekese klassi ja 1964 GITIS-e ballettmeistri erialal. 
Ta töötas 1964–1966 ballettmeistrina Moskva Suures Teatris, Moskva Operetiteatris ja ansamblis Jääballett. 1966–1973 töötas ta Estonias (1967–1969 peaballettmeistri kohusetäitjana ja 1969–1973 peaballettmeistrina). Aastatel 1973–2012 töötas Suve Tallinna Balletikoolis, olles 1988–2012 Tallinna Balletikooli direktor. 
1960. aastatel tõi Enn Suve teatrisse uue julge koreograafilise mõtlemise, ta on tuntud kõrgprofessionaalse lavastajana, pedagoogina ja koolijuhina. 
Ta on lavastanud ka Soomes ja Leedus. 
Tema õpilaste hulgas on Dmitri Hartšenko (1972), Vladimir Kuzmin (1957–2014), Aleksander Kikinov, Stanislav Jermakov, Artur Lill.
Cudjoe Lewis

Cudjoe Kazoola Lewis (u 1841 – 17. juuli 1935; sünninimega Oluale Kossola, tuntud ka kui Cudjo Lewis) oli Aafrika ja Ameerika Ühendriikide vahelise orjakaubanduse eelviimane teadaolev ellujäänu. Ta viidi koos 115 saatusekaaslasega 1860. aastal laeva Clotilda pardal ebaseaduslikult üle Atlandi ookeani Ameerika Ühendriikidesse. Laev maabus Alabamas asuva Mobile'i linna lähistel Mobile'i jõe suudmes, vangistatud aafriklased peideti võimude eest. Kaubitsejad uputasid vahele jäämise vältimiseks laeva, vrakk leiti 2019. aastal.
Pärast Ameerika Ühendriikide kodusõda vabastati Lewis ja teised Clotildal USA-sse jõudnud orjad. Paljud neist kolisid Mobile'ist põhja pool asuvasse Magazine Pointi, kuhu tekkis ajapikku arvukas mustanahaliste kogukond. Hiljem Africatowni nime saanud piirkond lisati 2012. aastal registrisse National Register of Historic Places. Hilises eas talletas Kossola oma kogemused, rääkides neist Mobile'i kirjanikele Emma Langdon Roche'ile ja Zora Neale Hurstonile. Teda peeti pikka aega Atlandi-ülese orjakaubanduse viimaseks ellujäänuks, kuni 2019. aastal avastati, et samuti Clotilda pardal Ameerikasse saabunud Redoshi suri temast kaks aastat hiljem, 1937. aastal.
Dmitri Kruus

Dmitri Kruus (sündinud 20. augustil 1975 Tallinn) on eesti tantsija, koreograaf, tantsuõpetaja.
Alustas tantsimist 1988. aastal breiktantsuga. Aastast 1995 täiendanud end kaasaegse tantsu alal Fine 5 tantsukoolis ja 1995–2012 Prantsusmaal. Osalenud tantsijana Sõltumatu Tantsu Ühenduses ja Fine 5 Tantsuteatris. Töötanud 1998 Pal Frenaki kaasaegse tantsu trupis (Ungaris ja Prantsusmaal). Esinenud tantsijana Prantsusmaal, Soomes, Rootsis, Ungaris, Venemaal, Baltimaades. Olnud pedagoog Tantsuinfo Keskuse suvekoolis Pärnus (1996, 1997), õpetanud tantsu Fine 5 tantsukoolis. Saavutas II preemia rahvusvaheliselt modernse koreograafia festivalil Valgevenes Vitebskis koreograafiliste miniatuuride kategoorias (koos Laura Kvelsteiniga).
Hvalõnsk

Hvalõnsk (vene keeles Хвалынск) on linn Volga jõe paremal kaldal Venemaal Saratovi oblastis, Hvalõnski rajooni keskus.
Linna asutamise ajaks peetakse aastat 1556.
Aastal 2018 elas linnas umbes 12 000 inimest.
Sege von Laurenberg

Sege von Laurenberg, varem "Segius" ja "Sege" (vene keeles "Зеге фон Лауренберг") oli Tüüringist Langensalzast (praegu Bad Langensalza) pärit aadlisuguvõsa.
Kondorlased

Kondorlased ("Cathartidae") on sugukond linde seltsist pistrikulised.
Mõne süsteemi järgi kuuluvad kondorlased eraldi seltsi kondorilised ("Cathartiformes").
Kondorid elavad Lõuna- ja Põhja-Ameerikas. Neid on nimetatud ka Uue Maailma raisakotkasteks.
Liigid.
Sugukonda kuulub 7 liiki kokku 5 perekonnast.
Kondorilised

Kondorilised ("Cathartiformes") on selts linde.
Enamasti käsitletakse seda rühma aga mitte seltsi, vaid sugukonnana – kondorlased ("Cathartidae") seltsis pistrikulised.
Kukruse memm

Kukruse memm on Kukruse kalmistu VI matus 12. sajandi lõpust. Maetu oli 40–50-aastane naine, matus paistab silma rikkalike hauapanustega ning eriti külluslikult kaunistatud tekstiilidega surirõivasteks.
2009. aastal Kohtla-Järve ja Jõhvi vahelise tee ehituse käigus Kukruse mõisa lähedusest avastatud 12.–13. sajandi laibakalmistu kaevamised toimusid 2009. aasta detsembris ja 2010. aasta jaanuaris. VI matus võeti kaevamistel üles monoliidina ning toimetati 2010. aasta märtsis Eesti Rahva Muuseumi üksikasjalikuks uurimiseks. Nimi "Kukruse memm" pandi matusele uurimis- ja konserveerimistööde käigus.
Kirjeldus.
Kadunuke oli maetud pakk-kirstus, hauapanusteks olid vikat, käärid, savinõu, ehteid ja nuge. Ehkki olid säilinud rõivaste pronkskaunistused, polnud tekstiil matuses säilinud, ainult vöö piirkonnas avastati kaht tüüpi kangajäänuseid. Oletatava rõivakomplekti, mis rekonstrueeriti säilinud pronksspiraalkaunistuste järgi, moodustasid umbkuub, peploskleit ja ees kantav põll, sääremähised, sääremähiste kaunistamiseks mõeldud kaunistatud ribad ja pearätik. Ehtekomplekti moodustasid ehtenõelte paar, rinnakee, klaashelmestest kee rinnalehtedega, kõlavöö küljes rippusid noatupp noaga ning pronksspiraalidest rippkaunistused.
Kukruse VI matuse rõivaste, aksessuaaride ja ehete komplekti rekonstruktsioon on alates 2016. aastast Eesti Rahva Muuseumi püsiekspositsiooni osa. Rekonstruktsiooni valmistasid Riina Rammo, Jaana Ratas ja Mari Tõrv (kontseptsioon), Astri Kaljus (tekstiilid), Jaana Ratas (pronksspiraalkaunistused), Indrek Jets, Edvards Puciriuss ja Jaana Ratas (ehted, vöö ja vöö küljes rippuvad aksessuaarid), Laura Šmiedeberga (klaashelmed) ning Jaak Mäll (nahkjalatsid).
Elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste amet

Elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste amet (BEREC) on 2009. aastal loodud Euroopa Liidu organ, mille õigused ja kohustused on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018 määruses (EL) 2018/1971. BERECi peakorter asub Lätis Riias.
BERECi üldised eesmärgid on sätestatud tavapärasest mõneti pikema preambuliga direktiivi (EL) 2018/1972 artiklites 1 ja 3.
Euroopa Liidu Raudteeamet

Euroopa Liidu Raudteeamet (ERA) on 2004. aasta aprillis asutatud Euroopa Liidu organ, mille eesmärgid on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse 2016/796 artiklis 2.
Ukraina Peaprokuröri Kantselei

Ukraina Peaprokuröri Kantselei (ukraina keeles "Офіс Генерального прокурора") on Ukraina prokuratuuri keskne ametiasutus, mis alustas tööd 2. jaanuaril 2020.
Sõda kõigi sõdade lõpetamiseks

Sõda kõigi sõdade lõpetamiseks (inglise keeles "The war to end all wars") on Esimese maailmasõja kohta kasutav nimetus. Kuigi algselt oli see pigem idealistlik, kasutatakse seda tänapäeval pigem sardooniliselt.
Nimetus pärineb kaudsemal kujul briti kirjanikult H. G. Wellsilt, kes 1914. augustis, vahetult pärast sõja algust, "Sõda, mis lõpetab sõja" ("The War That Will End War"). Wells süüdistab maailmasõja puhkemises Keskriike ja väidab, et sõja suudab lõpetada vaid Saksa militarismi alistamine. Hiljem on nimetust seostatud Ameerika Ühendriikide presidendi Woodrow Wilsoniga, olenemata asjaolust, et teadaolevalt on ta seda vaid korra kasutanud.
Juba Esimese maailmasõja ajal suhtuti nimetusse skeptiliselt; briti poliitik David Llyod George olevat öelnud "see sõda, nagu ka järgmine, on sõda sõja lõpetamiseks". Briti staabiohvitser Archibal Wavell, tulevane välimarssal ja India asekuningas, ütles hiljem Pariisi rahukonverentsi kohta "pärast 'sõda sõja lõpetamiseks' sõlmiti Pariisis 'rahu rahu lõpetamiseks'".
Tänapäevane sõnastus "Sõda kõigi sõdade lõpetamiseks" muutus populaarseks 20. sajandi lõpus.
Erika Hoff

Erika Hoff-Ginsberg (sündinud 12. oktoobril 1951 New Yorgis) on arengupsühholoog ning keele arengu ja kakskeelsuse ekspert.Ta on psühholoogiaprofessor Florida Atlandi Ülikoolis (Florida Atlantic University), kus juhib keele arengu laborit (Language Development Laboratory). 
Hoff on populaarse õpiku “Language Development” autor. Ta on kaastoimetanud mitu raamatut, sealhulgas “Research Methods in Child Language: A Practical Guide”, “Blackwell Handbook of Language Development” ja “Childhood Bilingualism: Research on Infancy Through School Age”.
Hariduskäik.
1972. aastal lõpetas Hoff Michigani Ülikooli (University of Michigan), kus omandas pedagoogika bakalaureusekraadi. Pärast magistriõpingute lõpetamist Rutgersi Ülikoolis (Rutgers, The State University of New Jersey) naasis Hoff Michigani Ülikooli, kus sai 1981. aastal Marilyn Shatzi juhendamisel psühholoogiadoktori kraadi. Tema väitekiri, mida rahastas Riiklik Teadusfond (National Science Foundation), keskendus keelelise sisendi rollile laste keelelises arengus. Enne Florida Atlandi Ülikooli teaduskonda tööle asumist oli Hoff Wisconsin-Parkside'i Ülikooli teaduskonna liige.
Töökäik.
Hoff on ulatuslikult uurinud mitmekeelsust, kakskeelsuse arengut ja keeleomandamist erinevates sotsiaalsetes kontekstides. Uuring valmis Riikliku Laste Tervise- ja Inimarengu Instituudi (National Institute of Child Health and Human Development) rahastusel. Hoffi uurimusest selgub, kuidas sotsio-ökonoomilised erinevused ja muud keskkonnategurid mõjutavad laste keelelist arengut. Eelkõige tõstab Hoff oma töös esile, kuidas hoidekeele kvaliteedi varieerumine perekonniti võib seletada individuaalseid erinevusi laste keele arengu suundades.
Teadusuuringud.
Hoff on teinud ulatuslikke pikaajalisi uuringuid ükskeelsete ja kakskeelsete laste keelelise arengu kohta Lõuna-Floridas, analüüsides põhiliselt seda, kuidas laste kokkupuute sagedus eri keeltega mõjutab keele arengu kiirust. Ta näitas, et keele arengu varajases staadiumis areneb inglise keele oskus kiiremini ükskeelsetel lastel kui nendel, kes õpivad samal ajal hispaania ja inglise keelt. Arvestades aga kakskeelsete laste vilumust mõlemas keeles, teavad nad sama palju või rohkemgi kui ükskeelsed lapsed. Kasvamine kakskeelses kodus ei taga lapse edukust hispaania keele omandamisel. Üks asjakohane tegur on keelekasutus. Lastel, kes ainult kuulevad, kuid ei kõnele hispaania keeles, on väiksem tõenäosus olla tulevikus hispaania keele kõnelejad.
Isiklikku.
Ta on 27. juunist 1973 abielus Victor Ginsbergiga, neil on poeg ja tütar.
Valfried Treier

Valfried Treier (1901–1984) oli eesti insener.
Uuris masinate detailide kulumist ja purunemist ning oli abrasiivkulumisalaste uuringute algataja Eestis. Tema algatusel loodi TTÜ masinaehituse aluste kateedri juurde aspirantuur ja ta juhendas kateedri aspirante. 
Elulugu.
Valfried Treier sündis 1901. aastal. Tema isa nimi oli Nikolai.
Ta lõpetas M. Lomonossovi nimelise Auto-Traktori Instituudi Moskvas 1932. aastal. Tehnikakandidaat 1931; tehnikadoktor 1950; professor 1950.
Töötanud õppejõu ja kateedrijuhatajana Moskva Terase Instituudis.
TTÜs 1950–1955: masinaehituse aluste kateedri professor ja kateedrijuhataja 1950–55; direktori/rektori asetäitja teadusalal 1951–54.
Lahkus Eestist 1955. aastal ja töötas Valgevene Põllumajanduse Mehhaniseerimise ja Elektrifitseerimise Instituudi õppejõuna.
Piia Tint

Piia Tint (kuni 1969 Piia Vinkel; sündinud 2. mail 1947 Tartus) on eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Ta õppis Tartu 5. Keskkoolis 1954–61 ja lõpetas Tallinna 22. Keskkooli 1965. aastal kuldmedaliga. Lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna keemiatööstuse protsesside ja keemiaküberneetika erialal 1970. aastal ("cum laude"). Oli TPIs aspirant 1972–76 ning sai tehnikateaduste kandidaadi kraadi 1977 Lensoveti-nimelises Leningradi Tehnoloogiainstituudis.
Täiendas end Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis 1986, 1993; Põhjamaade Töötervishoiu Täienduskoolitusinstituudis Soomes 1992, 1993, 1994, 1999; Tampere Tehnikaülikoolis 1993; 1996; Eesti Akrediteerimiskeskuses 1996, 2006.
Töökäik.
Keele ja Kirjanduse Instituudi laborant 1965.
Tallinna Tehnikaülikoolis aastast 1970: orgaanilise keemia kateedri insener 1970–71; keemiatööstuse protsesside ja aparaatide kateedri laborijuhataja 1971–72; anorgaanilise keemia kateedri assistent ja teadusliku uurimise sektori mineraalväetiste ja söötade probleemlabori vanemteadur 1977–78; töökaitse kateedri vanemõpetaja 1978–86, dotsent 1986–91; ohutuse ja õiguse kateedri dotsent 1991–92; käitismajanduse instituudi dotsent 1992–2000; ärikorralduse instituudi töökeskkonna ja -ohutuse professor ja õppetooli juhataja 2000–2016; ergonoomia labori juhataja 2005–2016; ärikorralduse instituudi professor 2017-2018; emeriitprofessor 2018. aastast.
Teadustöö põhisuunad.
Tööohutus ja töötervishoid (spetsialiseerumine alates 1978); varem uurinud tööõnnetuste põhjusi Eestis, õnnetusjuhtumite ja stressi psühholoogilisi tegureid, materjalide tuleohutust. Mitme riigieelarvelise ja rahvusvahelise teadustöö juht.
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, sh 5 õpikut. Tema juhendamisel on kaitstud 4 magistritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
Eesti Akrediteerimiskeskuse assessor töökeskkonna mõõtmiste alal 1992–...; Eesti Sotsiaalministeeriumi, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Päästeameti ekspert tööohutuse ja riskianalüüsi küsimustes 1998–...; TTÜ esimese tööohutuse teabepäeva korraldaja 1999; Rahvusvahelise Ergonoomika Assotsiatsiooni (IEA) esindaja Eestis; Töökeskkonna Nõukoja liige; Inimfaktori Ergonoomiaühingu Euroopa osakonna (HES Europe Chapter) ja Soome Ergonoomiaseltsi (FES) liige; ajakirja Eesti Töötervishoid kolleegiumi liige.
Isiklikku.
Piia Tindi vanemad olid kirjandusteadlane Aarne Vinkel ja pedagoog Linda Vinkel (1921–1970). TTÜ õppejõud Karin Reinhold on Piia Tindi tütar.
Erling Braut Haaland

Erling Braut Håland (sündinud 21. juulil 2000 Leedsis, Inglismaal) on Norra jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa tippliiga klubis Mancester City ja Norra jalgpallikoondises.
2020. aastal pälvis ta Euroopa parimale noorjalgpallurile antava auhinna Golden Boy.
Klubikarjäär.
Håland alustas oma karjääri aastal 2016 kodulinna meeskonnas Bryne FK ning siirdus 2017. aastal kaheks aastaks Moldesse. Jaanuaris 2019 sõlmis ta Salzburgi Red Bulliga 5-aastase lepingu. 2019.–2020. aasta hooajal sai temast Meistrite Liiga ajaloo esimene teismeline, kes on värava löönud viies järjestikuses kohtumises.
Hooajal 2020–21 oli Håland Meistrite Liigas suurim väravakütt (10 väravat). Samal hooajal lõi ta Saksamaa kõrgliigas 27 väravat ning oli sellega paremuselt kolmas väravakütt. Hooajal 2020–21 valiti Håland lisaks Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.
Koondisekarjäär.
Muljetavaldavad etteasted 2019. aasta U-20 MM-il teenisid Håland sama aasta septembris esimese kutse A-koondisse. Koondisedebüüdi tegi ta 5. septembril 2019 EM-i valikmängus Malta vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma kolmandas koondisemängus 4. oktoobril 2019 UEFA Rahvuste Liiga mängus Austria vastu.
Toomas Tiikma

Toomas Tiikma (16. oktoober 1945 Tallinn – 12. september 2004 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Toomas Tiikma sündis 16. oktoobril 1945 Tallinnas õpetajate perekonnas. Isa Boris Tiikma (1908–1969) oli õpetaja Rakvere ja Tallinna koolides ning teoreetilise mehaanika ja matemaatika õppejõud Tallinna Polütehnilises Instituudis (TPI) 1945–1969. Ema Elsa Tiikma (1908–2002, sündinud Grigordoi) oli inglise keele õpetaja Rakvere ja Tallinna koolides, Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja Tallinna Polütehnilises Instituudis.
Toomas Tiikma suri 12. septembril 2004 Tallinnas ja on maetud Liiva kalmistule. 
Haridus.
Tiikmaa lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1964. aastal hõbemedaliga ja Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) energeetikateaduskonna tööstusliku soojusenergeetika erialal 1969. aastal ("cum laude"). Mittestatsionaarne aspirantuur (TPI) 1971–1975. Tehnikateaduste kandidaat 1975 (kinnitus 1977); vanem teaduslik töötaja 1984; dotsent 1989. 
Ta täiendas ennast Jugoslaavias Belgradi Ülikoolis 1980. aastal, Peterburi Täppismehaanika ja Optika Instituudis 1992. aastal ja ettevõttes Örebro Energi (Rootsi) 1995. aastal.
Töökäik.
Tallinna Polütehnilises Instituudis / Tallinna Tehnikaülikoolis 1969–2004: TU sektori tööstusliku soojusenergeetika probleemlabori insener 1969–1970, vaneminsener 1970–1976, vanemteadur 1976–1989, osakonnajuhataja 1979–1980; soojusenergeetika kateedri tunnitasuline õppejõud 1972–1989, dotsent 1989–1992; soojustehnika instituudi dotsent 1992–1997; energeetika-/mehaanikateaduskonna tööstusliku soojustehnika professor ja õppetooli juhataja 1997–2004.
Teadustöö põhisuunad.
Soojusülekanne kateldes; tahkete materjalide soojusfüüsikalised omadused; põlemisprotsess madalsageduslikus akustilises väljas; konvektiivne soojusülekanne kunstliku karedusega pindadel.
Avaldanud üle 140 teaduspublikatsiooni, sh soojusfüüsika- ning soojus- ja massilevialast õppemetoodilist kirjandust ning täiendanud tööstusliku soojustehnika eriala oskuskeelt ja terminoloogiat. 3 Eesti Patendiameti kasuliku mudeli tunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 2 doktoritööd.
Teaduskorralduslik tegevus.
TPI noorte teadlaste nõukogu aseesimees 1973–1977, esimees 1977 aastast; TTÜ kraadikaitsmisnõukogu liige 1988–1991, soojusenergeetika eriala kraadikaitsmisnõukogu esimees.
Ühiskondlik tegevus.
TPI ametiühingukomitee esimees 1979–1980.
Harrastused.
Õpilasena matkamine, fotograafia, hiljem orienteerumissport (I kategooria spordikohtunik orienteerumises) ja suusatamine. Rahvaspordiklubi Orion liige; EÜE Lahmuse interrühma komandör 1974; ühingu Autom liige.
Olympia (printsess Napoléon)

Olympia Elena Maria (kuni 2019 Arco-Zinnebergi krahvinna; sündinud 4. jaanuaril 1988 Münchenis) on Prantsuse keiserliku perekonna pea Jean-Christophe'i abikaasa (printsess Napoléon).
Arco-Zinnebergi krahvi Riprandi (sündinud 1955) ja Austria ertshertsoginna Marie Béatrice'i (sündinud 1954) kolmas tütar. Lõpetanud Yale'i Ülikooli 2011 (B. A.) poliitikateaduste alal, M. A. kunstiteaduse alal Columbia ülikoolist. Abiellunud prints Jean-Christophe'iga 17. oktoobril 2019 Neuilly-sur-Seine'is (ilmalik abielu) ja 19. oktoobril 2019 Pariisis (kiriklik laulatus).
Euroopa poliitilise kultuuri auhind

Euroopa poliitilise kultuuri auhind (inglise keeles "European Prize for Political Culture") on Hans Ringieri fondi poolt kord aastas välja antav auhind.
Merenuka

Merenuka on küla Harjumaal Lääne-Harju vallas. Ta asub Keila jõe suudmest vahetult idas.
Küla eraldati 2019. aastal Keila-Joa alevikust. Küla moodustamise ettepanekut põhjendasid kohalikud elanikud eraldatusega ülejäänud tiheasustusest Keila-Joa alevikus. 
Küla pindala on 6 hektarit, millega see on Eesti väikseim küla.
Proville

Proville on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Raillencourt-Sainte-Olle

Raillencourt-Sainte-Olle on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Ramillies (Nord)

Ramillies on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Sailly-lez-Cambrai

Sailly-lez-Cambrai on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Sancourt (Nord)

Sancourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Belgradi-Priština dialoog

Belgradi-Priština dialoog on rida Euroopa Liidu toetatud kõnelusi Serbia ja Kosovo valitsuste vahel. Serbia väidab, et Kosovo on riigi Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni administreeritav lõunaprovints, ja eitab selle iseseisvust. Kosovo peab aga Serbiat naaberriigiks. Läbirääkimised algasid 2011. aasta märtsis, kolm aastat pärast Kosovo iseseisvuse väljakuulutamist. Need on esimesed läbirääkimised kahe naaberriigi vahel pärast Kosovo iseseisvuse väljakuulutamist 2008. aasta veebruaris.
2. aprillist 2020 on dialoogis Euroopa Liidu eriesindaja slovakk Miroslav Lajčák.
Thun-l'Évêque

Thun-l'Évêque on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Thun-Saint-Martin

Thun-Saint-Martin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Tilloy-lez-Cambrai

Tilloy-lez-Cambrai on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Uue-Irboska vald

Uue-Irboska vald (vene keeles "Изборская волость") on vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Valla keskus oli Uus-Irboska küla.
Vallas oli 2020. aasta alguse seisuga 1973 elanikku.
Pihkva oblastis Petseri rajooni Irboska valda kuuluvad külad: Novõj Izborsk (Uus-Irboska), Podgramje, Iveritsõ (Iveritsa), Tšernõševo, Senno, Panikovka, Teševitsõ (Teševitsa), Zababje, Zagrivje, Lebež, Kopanitsõ (Kopanitsa), Barabanovo, Kolomno, Bolšije Miltsõ (Miltsõ-Suur küla, Suur-Miltsa), Malõje Miltsõ (Miltsõ-Väike küla, Väike-Miltsa), Zalavje, Retški, Piskoni, Gnilkino, Trostino, Vertuškino, Moškino, Zadrebje, Bobkovo, Zahnovo, Mantšihino, Mahnovo, Villo, Sokolovo, Rakovo, Trõntovo (Trõnne), Luki, Goruška, Viski küla, Letnij Borok, Zagorje, Lesitsko (Lesitska), Kalki, Varopanovo, Usadištše, Zaputje, Petški, Vidovitši..
Awoingt

Awoingt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.