tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Etnofuturism

Etnofuturism on soome-ugri kirjandus- ja kunstivool, mis sündis pärast NSV Liidu lagunemist ja Eesti taasiseseisvumist. 
Seda on määratletud mitmeti; Soome filosoofiaprofessori Kari Sallamaa järgi on etnofuturismi põhiidee "vana ja uue kultuuri ühendamine ehk mütoloogia, folkloori ja kirjutatud kirjanduse rahvusliku aine sidumine postmodernse mõtlemise parima osaga: jäljendamise, stiilide segamise, pastiši ja intertekstuaalsusega". Eesti keele seletav sõnaraamat määratleb etnofuturismi järgmiselt: "tulevikule orienteeritud suundumus kultuuris, mis taotleb rahvapärimuse ja moodsa kultuuri ühendamist".
Sõna autor on eesti luuletaja Karl Martin Sinijärv, kes on etnofuturismi kontseptsiooni levitanud rühmituste Eesti Kostabi $elts ja Hirohall kaudu, kuhu kuuluvad peale tema veel etnofuturistliku liikumise eestvedajad Kauksi Ülle ja Kivisildnik, kuid ka paljud kultuuritegelased soome-ugri hõimuliikumises. Ülle Kauksi on ise Ypsilonile antud intervjuus väitnud, et etnofuturismil ei ole äärmusrahvuslikku poliitilist varjundit, vaid tegemist on lihtsustatult rahvuskultuuri tuleviku edendamisega. Ühe etnofuturismi muusikalise väljundi näitena on ta esile toonud ansambli Trad.Attack!, kes on loonud muusikat Anne Vabarna laulude põhjal.
Etnofuturismi teemal on toimunud mitu soome-ugri noorte loojate konverentsi sarjast Etnofutu.
Poliitiline etnofuturism.
Eesti poliitikas on etnofuturismi mõistet rakendanud kunagi EKRE alla kuulunud noorteliikumine Sinine Äratus ning selle pikaaegne esimees Ruuben Kaalep. Sinine Äratus näeb etnofuturismis vastukaalu liberalismile ja etnofuturism on organisatsiooni "ideoloogiline hoiak, inspireeriv kreedo ning teenäitaja". Kaalep avaldas 2020. aastal koos August Meistriga etnofuturistliku manifesti "Rebirth of Europe". Etnofuturism on Kaalepi ja Meistri järgi uut tüüpi rahvuslus, mis toetab rahvusvahelist rahvuslaste koostööd ja aitab leida tasakaalu iidsete traditsioonide ning dünaamilise tulevikuenergia vahel. Etnofuturism ühendab etnilist rahvuslust ning futuristliku kunsti vabadust ja nooruslikkust. Sellega lisatakse kultuurilisele soome-ugri etnofuturismile poliitiline mõõde. Kaalep on poliitikaväliselt kirjutanud ka etnofuturistlikku luulet.
Sinine Äratus on alates 2017. aastast Tallinnas igal aastal enne vabariigi aastapäeva tõrvikurongkäiku korraldanud rahvusvahelist konverentsi "Etnofutur". Aastal 2019 toimunud Riigikogu valimiste kampaania käigus algatas Sinine Äratus meediavoolu Etnolaine, mille käigus loodi poliitiliselt laetud etnofuturistlikke meeme.
Sinise Äratuse mõjul on etnofuturistlik ideoloogia levinud ka teistesse Balti riikidesse. Näiteks tegutseb Leedus etnofuturistlik noorteliikumine Kryptis, mis korraldab sarnaselt Eestiga tõrvikurongkäike, ning Läti poliitik Raivis Zeltīts on end samuti etnofuturistiks nimetanud. Nemad näevad etnofuturismis ideoloogilist alust Intermariumi geopoliitilisele alliansile Kesk- ja Ida-Euroopa riikide vahel, mis suudaks iseseisvana tasakaalustada nii Venemaa kui USA mõjusfääre.
Ponte Ferreira lahing

Ponte Ferreira lahing oli 22.–23. juulini 1832 Portugali kodusõjas Valongo lähistel Ponte Ferreira küla juures peetud lahing Dom Pedro konstitutsionalistide ja Miguel I absolutistide vahel.
Ponte Ferreira lahing oli Dom Pedro katse alustada edasitungi juuli alguses tema vägede kätte langenud Porto linnast. Dom Pedro poolel oli umbes 6000 meest Vila Flori krahvi António José Severim de Noronha juhtimise all. Nende vastas oli miguelistide 15 000 mehest koosnev armee, mida juhtis Montalegre vikont Luís Vaz Pereira Pinto Guedes.
Kuigi lahing lõppes tehniliselt Dom Pedro vägede võiduga, ei suudetud seda edu ära kasutada. Vaenlase poolel hukkus küll 1500 meest, kuid suurem osa miguelistide armeest pääses võitlusvõimelisena ning lisajõudude juurdetoomisega suudeti tekitada Porto ümber piiramisrõngas, millest konstitutsionalistide väed ei suutnud terve aasta läbi murda.
Viktor Živov

Viktor Živov (Виктор Маркович Живов; 5. veebruar 1945 Moskva – 17. aprill 2013 Berkeley) oli vene filoloog, Tartu–Moskva semiootikakoolkonna liige.
Akadeemilise Kooperatiivi Ajalehe-väljalõigete Büroo

Akadeemilise Kooperatiivi Ajalehe-väljalõigete Büroo oli Akadeemilise Kooperatiivi allasutus, mis asutati 1932. aastal.
Büroo asus Tartus. Tema ülesandeks oli varustada oma tellijaid ajaleheväljalõigetega neid huvitavatel teemadel. Tellijateks olid riigi- ja omavalitsusasutised, kirjastused, pangad, kindlustusseltsid, organisatsioonid, välissaatkonnad, suurkäitised, kuurordid ja eraisikud. Välismaalastest tellisid enda kohta käivaid eestikeelseid ajaleheväljalõikeid teiste seas Louis-Adelberth de Bourbon (Naundorff), Leni Riefenstahl, Soong May-ling, André Tardieu ja Richard Tauber. 
Väljalõigete tellimine maksis aastas 20 krooni. Aastas valmistati umbes 500 000 väljalõiget. Bürool olid vahetuskokkulepped välismaa vastavate büroodega. Euroopa ajakirjanduses avaldati aastas Eesti kohta umbes 1000 teadet. 
1938. aastal ilmus Eestis 41 ajalehte.
Asseiceira lahing

Asseiceira lahing, mis peeti 16. mail 1834, oli viimane ja otsustav lahing Portugali kodusõjas, mis toimus endise Brasiilia keisri Dom Pedro (kes esindas oma alaealise tütre, Portugali kuninganna Maria II huve) ja tema noorema venna, Portugali trooni haaranud Miguel I vahel. Miguel I väed said lahingus lüüa.
Miguelistide armee Montalegre markii Luís Vaz Pereira Pinto Guedesi juhtimisel oli Dom Pedro vägede eest taganenud itta ja jäänud laagrisse Asseiceira kõrgendikul umbes 6,5 km kaugusel Tomarist. Miguel I ise vägede juures ei viibinud. Dom Pedro väejuht, Terceira hertsog António José Severim de Noronha hakkas Tomarist oma vägedega liikuma 16. mai hommikul ja ründas vaenlase positsioone kolmes kolonnis. Suuruselt olid vaenuväed enam-vähem võrdsed.
Miguelistid üritasid pealetungi suurtükitule ja ratsaväe rünnakutega tagasi tõrjuda, kuid ei suutnud seda. Terceira hertsogi ratsaväel õnnestus lõpuks haarata kõrgendik enda valdusse saada. Miguelistide kaotused olid väga suured, nende suurtükid langesid vaenlased kätte ja ligi 1400 meest võeti vangi. Ülejäänud väed taganesid Golegã suunas, mille Terceira hertsog vallutas järgmisel päeval. Dom Pedro, kes oli juba haigestunud tuberkuloosi, saabus lahinguväljale 18. mail Cartaxost. 
Miguel I püüdis oma vägesid koondada Évoras, kuid pärast kahte aastat pidevat sõjategevust ei tahtnud tema ohvitserid enam lõplikku lahingut anda ja nii oli ta sunnitud nädalapäevad hiljem kapituleeruma, allkirjastades 26. mail Évora Monte lepingu.
Pet Shop Boys

Pet Shop Boys on inglise tantsumuusika duo. Laulja Neil Tennant ja klahvpillimängija Chris Lowe kohtusid 1981. aastal.
Bänd sai oma esimese looga "West End Girls" BRIT Awardsil aasta singli auhinna. 2012. aasta suveolümpiamängudel esinesid nad selle looga lõputseremoonial.
1980. aastal olid bändi kuulsamad hitid "Rent", "Always On My Mind" ja "It's a Sin". 1990. aastatel jätkus edu lugudega "Go West", "Se a vida é (That's the Way Life Is)", "New York City Boy" ja "You Only Tell Me You Love Me When You're Drunk".
Duo on teinud lugusid ja remikse näiteks Madonnale, Robbie Williamsile, Tina Turnerile, Elton Johnile, David Bowiele ja Kylie Minogue'le.
Pet Shop Boys Eestis.
Pet Shop Boys on Eestis esinenud kokku neli korda:
Pet Shop Boys'i 13. juunil 2022 Saku Suurhallis toimuma pidanud kontsert tühistati ettenägematutel asjaoludel.
Miljööväärtuslik ala

Miljööväärtuslik ala (ka miljööväärtuslik eluasemepiirkond ehk miljööväärtuslik hoonestusala) on asulas planeeringuga määratletud ala, kus on planeerimisele ja ehitamisele kehtestatud piirangud, mis tulenevad piirkonna ajaloolis-kultuurilisest eripärast ja vajadusest seda säilitada.
Näiteks Tallinnas on miljööväärtuslikeks aladeks nimetatud Kadriorg, Kalamaja, Kassisaba, Kitseküla (Tallinn-Väike), Laevastiku, Nõmme, Pelgulinn, Raua, Tatari, Torupilli, Uue Maailma ja Veerenni piirkond.
Kõpu suurkivi

Kõpu suurkivi (ka Lepistepao suurkivi, Kõrgessaare suurkivi) on Hiiumaal Kõrgessaare osavallas Ülendi külas asuv rabakivist hiidrahn. Vähem kui kilomeetri kaugusel asub teinegi suur rändrahn Suurikpõllu suurkivi.
Kivi pikkus on 10,7 m, laius 7,5 m, kõrgus 5,3 m, ümbermõõt 28,4 m ja maapealse osa maht 175 m³.
Pikliku põhiplaaniga lapik, kuid üsna korrapäratu kujuga rahn, millel on püstised, kohati tugevasti eenduvad küljed. Lagi on lame, ühe astanguga. Esineb kinnislõhesid.
Ühe muistendi järgi viskas Vanasarvik kivi linguga Soomest. Teise järgi tahtnud ta sellega sulgeda alles valminud Kõpu kabeli ust. Külast kukelaulu kuuldes jooksnud Vanakuri Reo metsa, kus visanud kivi teda vanduvale rongale järele. Kivi lennanud Lepistepaosse.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Kõpu looduskaitseala territooriumile.
Ida Suvero

Ida Suvero ((pseudonüüm 2. aprillist 1936); sündinud Ida Koppelmann, aastast 1918 Ida Suvorova, aastast 1935 Iide Padar; 25. detsember 1900 Surju – 9. juuli 1941 Tartu) oli eesti näitleja.
Ta õppis Pärnus Neumanni erakoolis. Lavategevust alustas ta aastal 1920 Pärnu Töölisteatris. Aastatel 1923–1928 töötas ta teatris Endla, 1928–1941 teatris Vanemuine.
Ida Suvero hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas.
Isiklikku.
Tema õde oli näitleja Alli Tammemets.
Taari hiidrahn

Taari hiidrahn (ka: Taru hiidrahn) on hiidrahn Harju maakonnas Harku vallas Ilmandu külas. Asub Taarikivi tänaval.
Kivi on põhiplaanilt piklik ja terava harjaga. Kivi pikkus on 13,6, laius 9,8, kõrgus 5,8, ümbermõõt 34,9 m ning maht 264 m³.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Pärnamäe rahnud

Pärnamäe rahnud on neli rabakivist rändrahnu Harju maakonnas Viimsi vallas. 
Neljast rahnust suurim – Pärnamäe rahn – on mõõtmete poolest hiidrahn. See on hulktahuka kujuga ning tasase, kuid astmelise laega, mille keskmine langus on loodesse 10°. Kivi pikkus on 12,7 m, laius 9,2 m, kõrgus 5,8 m, ümbermõõt 31,1 m ja maapealse osa maht 284 m³.
Hiiesaare Silmakivi

Hiiesaare Silmakivi (ka: Hiiesaare rahn) on rabakivist hiidrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Hiiessaare külas. 
Kivi pikkus on 11,8 m, laius 8,1 m, kõrgus 4,7 m, suurim ümbermõõt 32,4 m. Kivi maht erineb erinevates allikates oluliselt, olles 199m3 või 310 m3. 
Klibusel pinnal paiknev mitmest küljest alt ahenev lapik rahn, järskude teravanurgeliste murdepinadega, mis tekkinud lõhede järgi. On saanud nime väikese merelahe - "silma" järgi.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Pahkla Suurkivi

Pahkla Suurkivi (ka: "Eesti kivide kuningas", "Eestimaa kivide kuningas") on rabakivist hiidrahn Rapla maakonnas Kohila vallas. 
Kivi pikkus on 10,1 m, laius 9,7 m, kõrgus 4,3 m, suurim ümbermõõt 29,7 m, ümbermõõt maapinnal 29,1 m ning maapealse osa maht on 197 m3.
Rahn on nelinurkse püsttahuka kujuline, peaaegu vertikaalsete külgedega; lagi on tasane, peaaegu ruudukujuline, lääne suunas veidi madalduv (u 30 cm). Kivi läbib kaks loode-kagusuunalist püstlõhet. Põhja- ja edelapoolne külg on veidi sammaldunud.
Rahnu nime päritolu on senini selgusetuks jäänud. Tahukalaadse kivi lael olevat Pahkla mõisnik korral­danud oma küla­listele tantsupidusid. Kivi otsas olnud siis kaetud laud, söödud ja tantsitud. Pidu peetud kivi juures vahel ka Eesti Vabariigi ajal. Kivil mahtunud tantsima 12 paari. Ühte kiviprakku olevat kukkunud mõisahärra kulduur.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. 
Suurkivi lähedal paiknevad veel Vaeslapse leinakivi ehk Mari nutukivi (6,5 x 4,9 x 3,5 m; ümbermõõt 16,4 m) ja Määrakivi ehk Mägrakivi (ümbermõõt 20,4 m, kõrgus 3,7 m), 50 m loode pool männikus Lasketiirukivi (ümbermõõt 16,7 m, kõrgus 3,5 m), 300 m kirde pool Salu talu põllumaal Salu Põllukivi ehk Linnukivi (ümbermõõt 15,5 m, kõrgus 2,2 m). Eelmainitud kividest ligi kilomeeter kagu pool, Visja küla põllumaal paikneb viieski rabakivirahn Ussipõllu Suurkivi ehk Reinu kultuskivi (6,0 x 5,0 x 1,8 m, ümbermõõt 19,2 m). Kivi lael on 17 kultuslikku lohku.
Merivälja hiidrahn

Merivälja hiidrahn on gneisist hiidrahn Harju maakonnas Tallinna linnas. Rahn asub Merivälja asumis Lehiku tee ja Naadi tee ristmiku lähedal Merivälja pansionaadi territooriumil.
Kivi pikkus on 10,0 m, laius 5,8 m, kõrgus 3,0 m (põhjapoolses osas) ja ümbermõõt 26,4 m.
Rahn on korrapäratu ovaalse põhiplaani ja poolmunaja kujuga. Rahn on kuni pooles ulatuses maa sees. Rahnu pikitelg on orienteeritud ida-lääne suunas, millega ühtib rahnu selgelt väljendunud vööline tekstuur. Rahnu lõunapoolset osa läbib lõhe, mida mööda on lõunatiiva läänepoolne osa vajunud kuni 30 cm võrra. Rahnu pealispind on sile.
Rahn on alates 1966. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Tagaküla suurkivi

Tagaküla suurkivi on gneissgraniidist hiidrahn Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Letipea külas. 
Kivi pikkus on 10,0 m, laius 6,1 m, kõrgus 4,5 m ja ümbermõõt 28,2 m.
Rahn on lapik, suhteliselt lameda laega praktiliselt tervikuna maapinnal lasuv, alusel ahenev. Põhjaküljel moodustub koopakujuline orv kõrgusega 1,2 m ja sügavusega 2 m. Rahnus on lõhesid. Külgedel on korrosioonilohukesi, mis tekkinud ilmselt merevee ja gneisja tekstuuri ühismõjutusel.
Rahvapärimuse kohaselt olevat kivi peal poolemeetrine viie varbaga jalajälg. Vanakuri tulnud hüpates kolme sammuga Soomest üle lahe Eestisse: esmalt pani jala Suursaarele (sealgi ühel suurel kivil samasugune jälg), sealt teise jalaga Tütarsaarele (sealgi rannakivil jälg) ning alles kolmandal astel jalg kõnealust tabanud Letipea kivi. Teise muistendi järgi visanud kivi Kalevipoeg, kes tahtnud tabada sellega Malla mõisat.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning asub Letipea maastikukaitsealal.
Renate Beckmann

Renate Emanuela Alexandra Beckmann (sündis 23. mail 1901 Tallinnas; surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1917. aastal Peterburis Peetri Koguduse Keskkooli. 1921. aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1926. aastal arsti astme väärilisena "cum laude". 1929. aastal valmis tal doktoriväitekiri teemal "Die Wirkung der Wasserstoffionenkonzentration auf überlebende Venen", mille ta kaitses 19. aprillil 1929 Tartu Ülikooli juures ja omandas "dr. med." kraadi.
Ta töötas algul Tartu Ülikooli farmakoloogia, füsioloogia ja patoloogia instituutides. 1927. aasta veebruaris registreeriti ta arstina Tartus ning ta töötas Tartu Ülikooli närvikliinikus ja hospitaalhaavakliinikus. Pärast doktoritöö kaitsmist 1929. aastal asus ta tööle Tartusse eraarstina haavahaiguste erialal. 1933. aastal siirdus ta Tallinna ja 1936. aastal teatas, et tema erialaks on sestpeale sisehaigused, eriti kopsuhaigused. 
Ta käis end korduvalt välismaal täiendamas ja oli välismaal ka 1940. aasta juunipöörde ajal. Eestisse tagasi ta ei pöördunud. Tema edaspidise saatuse kohta puuduvad andmed.
Isiklikku.
Tema isa Eduard Beckmann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja ja vanglaõpetajate seenior.
Jaanukse kultusekivi

Jaanukse kultusekivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Valkla külas.
Rahnu mõõtmed on järgmised: pikkus 10,9 m, laius 7,4 m, kõrgus 2,6 m ja ümbermõõt 28,8 m.
Rahn on trapetsikujulise põhiplaaniga. Selle lääne- ja põhjakülg on järsud, idakülg laugjalt laeks üleminev. Lae kaldenurk on 10-15° langusega kirdesse. Rahnu lõunaküljelt on murtud (pinnal puuraukude jäljed) tükke, millistest üks on jäetud maha. Pikuti on lõhatud ka kivi ülaosas, ent lõhe ei läbista kivi põhjani. Lõhes on säilinud veel teraskiile, mis hoiavad ta pinge all. Rahnu lae põhjaosas on säilinud suure läbimõõduga ohvrilohk, teine samasugune hävines kohalike elanike andmetel kivi lõhkumise käigus.
Kõrendakivi

Kõrendakivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas rabametsas.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 11,7 m, laius 6,2 m, kõrgus 3,2 m ja ümbermõõt 30,8 m.
Kivi meenutab kujult prismat järskude külgede ja tasase laega (kallakunurk 8° kagu suunas), mida läbistab pikuti avalõhe laiusega maapinnal 0,3 m, lael kuni 0,5 m. Rahnu pinnal on rohkesti samblaid ja samblikke. Pinnas kivi ümber on soine, põhja pool mineraalpinnasel leidub rikkalikult väikseid rändrahne.
Passepied

Passepied (prantsuse keeles [pas’pje] – mööduvad jalad) on Bretagne'ist pärit õukonnatants ja instrumentaalpala vorm 16.–18. sajandist. Inglise keeles on kasutatud ka nimetust "paspy", kuid tänapäeval kasutatakse seda harva.
"Passepied"' muusika on kolmeosalises taktimõõdus, kiires tempos, menuetitaoline, kuid rahvalikum, kusjuures iga osa algab rõhuta löögiga ja võib sisaldada hemioole. Seda leidub sageli prantsuse barokkooperis ja -balletis, eriti pastoraalsetes stseenides. Barokiajastu lõpu poole kasutati seda ka orkestri- ja klahvpillisüidis, kus oli tavaliselt kaks "passepied"'d üksteise järel "da capo"'s.
Ajalugu.
"Passepied"'d mainis esimest korda 1548. aastal Noël du Fail, kes on öelnud, et see oli bretooni õukondades tavaline tants. Johann Mattheson kirjeldas seda 1739. aastal kui kiiret ja kergemeelsusele kalduvat tantsu. Koos gavotiga oli see oli üks kahest kõige levinumast tantsust Bretagne'is. Prantslaste jaoks oli "passepied" üksnes tants, kuid itaallased kasutasid seda tihti ka instrumentaalteose finaalina. Tänapäeval teatakse "passepied"'d üksnes mõnes Bretagne'i piirkonnas, kus on traditsioone säilitatud ja bretooni tantsu areng hilisematel sajanditel ei ole vanemaid traditsioone hävitanud. Üldiselt on uued tantsud "passepied"' välja tõrjunud.
Kasutamine muusikateostes.
"Passepeid"'d võib leida Johann Sebastian Bachi loomingus, nimelt klavessiinisüitides "Inglise süit nr 5", "Partiita klahvpillile nr 5" ja "Avamäng prantsuse stiilis" ning "Orkestrisüidis nr 1 C-duur". Samuti Georg Friedrich Händeli "Veemuusikas" ("Orkestrisüit nr 1 F-duur").
Léo Delibes on kasutanud "passepied"'d Victor Hugo näidendi "Kuningas lõbutseb" ("Le roi s’amuse"; 1832) muusikas. Kaasaegsem variant on viimane osa Claude Debussy klaverisüidist Bergamasque'i süit (1905), mille pealkiri on "Passepied". Veel modernsema versiooni võib leida Igor Stravinski sümfooniast C-duur (1940), mis koosneb menuetist, "passepied"'st ja fuugast.
Zebedayo Bayo

Amnaay Zebedayo Bayo (sündinud 20. mail 1976 Arushas) on Tansaania pikamaajooksja, kelle põhialaks on maraton. 
Zebedayo Bayo on võitnud kuus rahvusvahelist maratoni ning osalenud kahtedel olümpiamängudel ja viitel maailmameistrivõistlustel.
Nõmme lumepark

Nõmme Lumepark on lumealade park Tallinnas Nõmmel.
Asukoht ja ligipääs.
Nõmme lumepark asub aadressil Vana-Mustamäe 16.
Atraktsioonid.
Nõmme lumepargis asuvad atraktsioonid: 
Ajalugu.
2008/2009. aasta talvest tegutseb Vana-Mustamäe suusahüppetrampliini jalamil Nõmme Seikluspargi opereeritav vabaajakeskus Nõmme Lumepark .
Francis Naali

Francis Robert Naali (sündinud 12. jaanuaril 1972) on Tansaania kergejõustiklane (maratonijooksja). 
Naali võitis kuldmedali 2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudelt Manchesteris ajaga 2:11.58.
Bretooni lee

Lee (ka jutustav lee või bretooni lee; prantsuse "lai") on keskaegne luulevorm prantsuse ja inglise kirjanduses. Leed on lühikesed (tavaliselt 600–1000 rida) riimides jutustused armastusest ja rüütellusest, tihti käsitledes üleloomulikkust ning keldi müütide haldjamaailma.
Sõna "lee" tuleb eesti keelde prantsuskeelsest sõnast "lai" (sama ka inglise keeles), ning tuleneb omakorda arvatavasti ülemsaksa ja/või vanast kesksaksa sõnast "leich", mis tähendab meloodiat, laulu või mängu. Jack Zipes pakub teoses "The Oxford Companion to Fairy Tales", et tegu võis olla ka vana iiri sõnaga "laid", mis tähendab laulu. Zipes kirjutab, et Arthuri-legendid võisid olla Britanniasse imbunud Iirimaa, Walesi ja Cornwalli kaudu; laulude esitajateks olid rändavad harfimängijad, jutuvestjad ja bardid. Zipesi järgi on varaseim teadaolev lee Robert Bikeri "Lai du Cor", mis loodi 12. sajandi teisel poolel.
Varaseimad tänini säilinud bretooni leed (põhinevad keldi- ja briti ainestikul) on tõenäoliselt Marie de France'i omad, mis loodi 1170. aasta paiku. Marie de France oli 12. ja 13. sajandi vahetusel Inglismaal Henry II õukonnas elanud prantsuse poeet. Kirjelduste kaudu Marie de France'i leedes ning mitmetest anonüümsetest vanaprantsuse leedest 13. sajandil on teada varastest keldi päritolu leedest, mis arvatavasti olid stiililt lüürilisemad ning mida esitasid lauldes bretooni bardid. Usutakse, et need lüürilised leed, millest ükski ei ole säilinud, juhatas sisse kokkuvõttev narratiiv, mis laulu jaoks olustiku lõi, ning nende põhjal kujunes välja jutustav lee.
Varasemad kirjapandud leed olid mitmes vanaprantsuse dialektis ning säilinud on ka kuus 13. ja 14. sajandi leed keskinglise keeles ("Middle English") inglise autoritelt.
Bretooni leed inspireerisid Chrétien de Troyes'd. Nende kaudu levisid keldi ainestik ning haldjatemaatika Mandri-Euroopasse.
Jussi Niinistö

Jussi Lauri Juhani Niinistö (varasem nimi Lauri Juhani Niinistö; sündinud 27. oktoobril 1970 Helsingis) on Soome poliitik ja (sõja)ajaloolane, endine Eduskunna liige ja Soome Vabariigi kaitseminister 2015–2019 Juha Sipilä valitsuses.
Enne ministriks saamist oli Niinistö Eduskunna riigikaitsekomisjoni esimees 2011–2015.
Ta kuulus kuni 2017. aastani Põlissoomlaste parteisse ja astus seejärel Sinise Tuleviku erakonda.
2020. aasta juunis valiti Niinistö Kannuse linnajuhiks.
Vinni-Pajusti staadion

 
Vinni-Pajusti staadion on mitmeotstarbeline staadion Vinnis. Lisaks täismõõtmetes jalgpallimuruväljakule (95 x 64 m) on staadionikompleksis ka tartaankattega jooksuovaal (neljarealine), 100 m sirge (kuuerealine), kettaheitering, kaks kuulitõukeala, kaks odaviskesektorit ning kaugushüppepaigad, teivashüppeala ja kõrgushüppekomplekt. 
Staadion valmis 2008. aastal, staadionimaja 2010. aastal. 
Vinni-Pajusti staadion on koduväljakuks kohalikule spordiklubile Vinni Tammed.
Staadioni läheduses asub mitmekesiste võimalustega Vinni Spordikompleks ja mitu spordiväljakut. 
Staadioni aadress on Tammiku 9, Vinni alevik, Vinni, Lääne-Virumaa. 
2012. aasta hooajal pidas Rakvere JK Tarvas Vinni-Pajusti staadionil kolm Esiliiga kodumängu, kus vastased olid Tallinna FC Flora II, Pärnu Linnameeskond ja Tallinna FC Levadia II.
Mängupealse karstiala

Mängupealse karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Pandivere kõrgustiku edelaosas.
Karstiala paikneb nõos, mille pindala on 20 ha. Karstialal asub ajutine järv ja karstinõgu (Mängupealse karstinõgu).
Pajusti karstiala

Pajusti karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Karstiala pindala on u 12 ha.
Karstiala paikneb Pajusti tammikus. Karstialal esineb paarkümmend karstilehtrit, lohku ja orgu.
Saksi karstiala

Saksi karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Üle 1 km pikkuses nõos esineb karstilohke. Kevadel tekib nõkku karstijärv ("Saksi karstijärv", ka: "Saksi karstijärvik").
Sämi-Kuristiku karstiala

Sämi-Kuristiku karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Karstiala jääb Sämi maastikukaitseala koosseisu.
Karstiala on u 300 m pikk ja 100 m lai. Alal kaob kurisutes maa alla kaks ajutist oja, mis algavad Pikaristi soost.
Uku kurisu

Uku kurisu on kaitstav kurisu Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas.
Kurisu on u 20 m lai ja 2–4 m sügav, järskude veergudega. Kurisus neeldub Kõverjärvest alguse saav oja.
Storm Thorgerson

Storm Elvin Thorgerson (28. veebruar 1944 – 18. aprill 2013) oli inglise graafik.
Ta lõpetas Leicesteri ülikooli inglise keele ja filosoofia erialal ning seejärel omandas Kuninglikus kunstikolledžis magistrikraadi filmikunsti ja televisiooni alal.
Tuntud on eelkõige tema kujundatud muusikaalbumikaaned. Ta on kujundanud graafikat sellistele bändidele nagu Pink Floyd, Led Zeppelin, Black Sabbath, Scorpions, Genesis, Europe, Dream Theater, The Cranberries, , The Mars Volta, Muse and Biffy Clyro. Ta lavastas ka muusikavideoid.
Abner Chipu

Abner Chipu (sündinud 2. jaanuaril 1972) on endine Lõuna-Aafrika Vabariigi pikamaajooksja. 
1997. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta maratonijooksus 39. koha ja 1999. aasta maailmameistrivõistlustel 46. koha. Poolmaratoni maailmameistrivõistlustel oli tema parimaks kohaks kuues, mille ta saavutas 1999. aastal ja jäi seejuures kolmandast kohast kõigest kolme sekundi kaugusele.
Turgut Aykaç

Turgut Aykaç (sündinud 1. jaanuar 1958; Adana, Adana provints, Vahemere regioon) on Türgi endine poksija.
Aykaç sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Peter Konyegwachie'le (Nigeeria) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Aykaç osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Samson Hatšatrjanile (NSV Liit) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Luís Feiteira

Luís Manuel Jesus Feiteira (sündinud 21. aprillil 1973) on Portugali pikamaajooksja, kelle põhialaks on maraton.
Serik Ahmetov

Serik Nõgmetulõ Ahmetov (kasahhi keeles Серік Нығметұлы Ахметов; sündinud 25. juunil 1958 Temirtaus) on Kasahstani poliitik, kes oli 24. septembrist 2012 kuni 2. aprillini 2014 Kasahstani peaminister.
Aastatel 2006–2009 oli ta transpordiminister.
Moio de' Calvi

Moio de' Calvi on vald Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis, Bergamost mõnekümne kilomeetri kaugusel põhjas.
Moio de' Calvi kõrgus merepinnast on keskmiselt 654 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Moio de' Calvis asuvad järgmised asulad: Costa, Curto, Foppo, Miralago, San Martino de' Calvi.
Moio de' Calvi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Isola di Fondra, Lenna, Piazzatorre, Piazzolo, Roncobello, Valnegra.
Allikaküla allikad

Allikaküla allikad (ka: Allika allikad) on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Allika külas.
Need on kolm veerikast tõusuallikat, mis paiknevad 200 m läbimõõduga alal. Allikatest saab alguse Langi jõgi.
Imastu Siniallikad

Imastu Siniallikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Siniallikaid on kolm: Suur Siniallikas, Väike Siniallikas ja Umballikas. Nende koguvooluhulk on 70–500 l/s.
Suur Siniallikas

Suur Siniallikas on mitme Eesti allika nimi:
Konnavere allikad

Konnavere allikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Valgejõe oru parempoolsel nõlval.
Oru nõlval on u 50 m pikkune lõik, kus on tõusu- ja langeallikaid. Madala veekogu põhjas moodustab allikate poolt tekitatud allikalubi ehk nõrglubi umbes 500 m2 suurusel alal peeneid mustreid.
Külmaveski allikad

Külmaveski allikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Kunda jõe paremal kaldal.
Need on kolm tõusuallikate rühma, millest üks rühm moodustab allikajärviku. Allikate ala on u 250 m pikk ja 150 m lai.
Piazzatorre

Piazzatorre on vald Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis.
Piazzatorre kõrgus merepinnast on keskmiselt 888 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Piazzatorres asuvad järgmised asulad: Piazzo, Piazzole.
Piazzatorre piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Branzi, Isola di Fondra, Mezzoldo, Moio de' Calvi, Olmo al Brembo, Piazzolo, Valleve.
Mõdriku Hiieallikad

Mõdriku Hiieallikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Mõdriku pargi lähedal orus.
Oru alal paikneb järjest mitu ajutist allikat, seejärel allikate moodustatud kaks paepõhjaga allikajärvikut ning Sõmeru oja lähedal maapinnale avanev tõusuallikas.
Mõdriku-Vanaküla allikad

Mõdriku-Vanaküla allikad (ka: Mõdriku Veskijärve allikad) on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Allikad avanevad Mõdriku paisjärve põhjas ja järve kaldail. Kokku on allikaid 29.
Pundi allikad

Pundi allikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Loobu jõe oru nõlval.
Allikad avanevad oru aluspõhjalõhedest, mis on kaetud paeklibuga.
Raudallikas

Raudallikas on kaitstav allikas Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Pada jõe lähte lähedal.
See on tõusuallikas, mille laius on 3 m ja sügavus 1 m. Allika vesi on suure raua- ja väävelvesinikusisaldusega.
Samma allikad

Samma allikad (ka: Kullaaru allikad) on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas.
Tõusu- ja langeallikad paiknevad 150 m pikkusel alal. Allikate veest moodustub oja (vooluhulk 100 l/s), mis suubub Selja jõkke.
Blello

Blello on vald Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis. Blello on Bergamo provintsi väikseima elanike arvuga omavalitsusüksus.
Blello kõrgus merepinnast on keskmiselt 815 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Blellos asuvad järgmised asulad: Breveno, Ghisalerio, Capo di Ronco, Curnino Basso, Curnino Alto.
Blello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Berbenno, Brembilla, Corna Imagna, Gerosa.
Sämi allikad

Sämi allikad (ka: Sämiveski allikad) on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Sämi külas.
Seitse tõusu- ja langeallikat paiknevad 150 m pikkusel alal. Allikate juurest saab alguse Kunda jõkke suubuv Sämi oja.
Ilmandu allikad

Ilmandu allikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Umbes 10 allikat avaneb 2 ha suurusel alal. Allikatest saab alguse Ilmandu jõgi.
Koila linnamäe allikas

Koila linnamäe allikas (ka: "Silmaallikas", "Püha allikas") on silmaallikas ja kaitstav allikas Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Koila linnamäe juures Padaorus Viru-Nigula kihelkonna Koila külas.
See on langeallikas, mille vooluhulk on 3–4 l/s. Allikast saab alguse Pada jõkke suubuv oja.
Silmaallikas (täpsustus)

Silmaallikas või Silmaallikad on mitme(te) Eesti allika(te) nimi.
Kolu allikad

Kolu allikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Kolu mõisa pargis.
Allikate koguvooluhulk on 50 l/s. Allikatest saab alguse Vohnja oja.
Liiva allikad

Liiva allikad on allikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Need on lange- ja tõusuallikad, mille vooluhulk on suvel 50 l/s. Allikatest algab Ilmandu jõkke suubuv oja.
Luiga allikas

Luiga allikas (ka: "Illuski allikas, Ojavee allikas") on allikas Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Kunda jõe orus.
Allikast saab alguse Kunda jõkke suubuv oja, mille vooluhulk on 35–165 l/s.
Ristamäe allikad

Kurisoo allikad on allikad Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Neeruti Ristamäe jalamil.
Need on tõusuallikad, mis paiknevad allikasoos.
Vaiatu allikad

Vaiatu allikad (ka: Vaiatu oosi allikad) on allikad Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Vaiatu oosi jalamil.
Need on kaks allikat, mille koguvooluhulk on 50 l/s.
Väljaaluse allikad

Väljaaluse allikad (ka: Väljaotsa allikad) on allikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Nõmme küla territooriumil.
Paepõhjalise orundi alguses paikneva kahe meetri kõrguse astangu jalamil on ligi 20 m laiune allikaala. Allikatest saab alguse veerikas oja, mis voolab läbi soise ürgse metsa ja suubub ühe kilomeetri kaugusel Põltsamaa jõkke. Allikaala nõlv on kaetud põllult kokku veetud kividega. Väljaotsa allikate summaarne suurim vooluhulk on üle 210 l/s, väikseim alla 70 l/s.
Reoveesete

Reoveesete (edaspidi ka sete) on reoveest füüsikaliste, bioloogiliste või keemiliste meetoditega eraldatud suspensioon, mis liigitatakse orgaanilise aine töötlemistõhususe alusel töödeldud ja töötlemata setteks. Reoveesete on suurim reovee töötlemise kõrvalsaadus mahu järgi. Vastavalt jäätmeseadusele käsitletakse reoveesetet jäätmena. Sama seaduse järgi on see biolagunev jääde.
Reoveesette käitlemise all mõistetakse reoveesette haldamist ja puhastamist.
Reoveesette liigid.
Orgaanilise aine töötlemistõhususe alusel jaguneb reoveesete
Reoveesete on töödeldud, siis kui selles sisalduv orgaaniline aine on pinna- ja põhjaveele, mullale, taimedele, loomade ja inimeste tervisele ohutuks muudetud. Sete on töötlemata, kui selles on ainult vähendatud veesisaldust või kui settele on lisatud tugimaterjale, kuid seda pole regulaarselt segatud ning sete pole seisnud vähemalt kuus päeva temperatuuril üle 60 °C.
Olenevalt sellest, millises reoveepuhastuse etapis reoveesetet eraldatakse, võib seda liigitada järgmiselt:
Reoveesette koostis ja omadused.
Reoveesete koosneb seitsmest põhikomponendist.
Vesi.
Töötlemata sette peamine komponent on vesi. Niiskussisaldus sõltuvalt kasutatud käitlusmeetodi tüübist on tavaliselt 99,8–88,0%. See teebki reoveesette töötlemise ja kõrvaldamise üheks keerulisemaks keskkonnaprobleemiks selles valdkonnas. Järkjärgulisel vee eemaldamisel tihendamis- ja tahendamisprotsesside tulemusena saavutatakse sette kuivainesisaldus kuni 20%.
Orgaaniline aine.
Sete sisaldab rohkesti orgaanilist ainet, milleks on enamasti mikroorganismid ja nende lagusaadused. Orgaanilise aine sisaldus varieerub sõltuvalt kasutatud käitlusmeetodist. Selle väärtus võib ulatuda 70%-ni.
Toitained.
Reoveesete sisaldab taimtoitaineid, millest olulisemad on lämmastik (N), fosfor (P) ja kaalium (K). Nende keskmised kontsentratsioonid töödeldud reoveesettes on vastavalt 3,3%, 2,3% ja 0,3%. Need ühendid ongi põllumajanduslikult kõige väärtuslikumad. Settes sisalduvad veel kaltsium (Ca), magneesium (Mg) ja raud (Fe).
Patogeenid.
Patogeen on mikroorganism või keemiline aine, mis on võimeline kutsuma taim- või loomorganismis esile haigusi. Reoveesettest võib leida nelja peamist patogeenide liiki:
Raskmetallid.
Reoveesette kasutamine põllumajanduses on saanud palju tagasilööke just raskmetallide esinemise tõttu. Raskmetallid pärinevad linnade ja asulate tööstusettevõtetest ja keemialaboritest. Analüüsid on näidanud, et keskmiselt sisaldub raskmetalle rohkem settes kui põllumajandusmaas. See tähendab, et kontrollimatu sette kasutamine väetistena võib tõsta raskmetallide kontsentratsiooni mullas.
Reoveesette komponentide hulka kuuluvad ka anorgaanilised ühendid (silikaadid, Ca ja Mg ühendid) ja toksilised orgaanilised ühendid: polüklooritud bifenüülid (PCB), polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud (PAH), lineaarsed alküülbenseensulfonaadid (LAS) ja dioksiinid.
Jone Delai

Jone Delai (sündinud 5. septembril 1967) on Fidži sprinter.
Jone Delai on olümpiamängudel osalenud kahel korral (1996 ja 2000).
Chris Donaldson

Chris Donaldson (sündinud 26. mail 1975 Aucklandis) on Uus-Meremaa sprinter.
Chris Donaldson osales olümpiamängudel kahel korral (1996 ja 2000) ning Rahvaste Ühenduse mängudel samuti kahel korral (1998 ja 2006). Talle kuulub Uus-Meremaa rekord 200 meetri jooksus (20,42).
Tema isa on filmirežissöör Roger Donaldson.
Romano Canavese

Romano Canavese on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Romano Canavese kõrgus merepinnast on keskmiselt 270 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Romano Canaveses asuvad Canton Moretti ja Cascine di Romano asulad.
Romano Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ivrea, Mercenasco, Pavone Canavese, Perosa Canavese, Scarmagno ja Strambino.
Romano Canaveses on sündinud praegune Vatikani kardinal-riigisekretär Tarcisio Bertone. 19. juulil 2009 võõrustati paavst Benedictus XVI ja 50 000 palveränduri külaskäiku.
17. märtsil 2010 sai paavst Benedictus XVI Romano Canavese aukodanikuks.
Mercenasco

Mercenasco on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Mercenasco kõrgus merepinnast on keskmiselt 249 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Merscenasco on tuletatud ladina isikunimest "Martinus", millele on lisatud sufiks -ascus.
Mercenascos asuvad järgmised asulad: Villate.
Mercenasco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Barone Canavese, Candia Canavese, Cuceglio, Montalenghe, Orio Canavese, Romano Canavese, Scarmagno, Strambino.
Cuceglio

Cuceglio on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Cuceglio kõrgus merepinnast on keskmiselt 375 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cuceglios asuvad järgmised asulad: Cascine Cuffia.
Cuceglio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Agliè, Mercenasco, Montalenghe, San Giorgio Canavese, Scarmagno, Vialfrè.
Meeste 400 m tõkkejooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Meeste 400 meetri tõkkejooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimus laupäevast esmaspäevani, 2.–4. augustil 1997.
1. eeljooks, 2. august 18.00.
2. eeljooks, 2. august 18.05.
3. eeljooks, 2. august 18.10.
4. eeljooks, 2. august 18.15.
5. eeljooks, 2. august 18.20.
6. eeljooks, 2. august 18.25.
7. eeljooks, 2. august 18.30.
1. kolmandikfinaal, 3. august 21.05.
2. kolmandikfinaal, 3. august 21.13.
3. kolmandikfinaal, 3. august 21.21.
Finaal, 4. august 21.10.
Märkused:
Lõbustuspark

Lõbustuspark (ka tivoli) on piiratud maa-alal tavaliselt vabas õhus paiknev lõbustusatraktsioonide kompleks, milles seda haldav ettevõte osutab tasu eest meelelahutusteenuseid. 
Lõbustusparke, mis on keskendatud mingile kindlale teemale, nimetatakse ka teemaparkideks, selline on näiteks Disneyland.
Lõbustuspark asub tavaliselt püsivalt ühes kohas, aga on ka rändavaid lõbustusparke, näiteks Eestis Tivoli Tuur.
Lõbustuspargi alal võivad olla lisaks atraktsioonidele ka toitlustuskohad ja suveniiripoed.
Atraktsioonid.
Põhiosa atraktsioonidest on tavaliselt eri viisidel reisijaid sõidutavad masinad, mis asuvad vabas õhus. Osa atraktsioone võib paikneda ka lõbustuspargi alal asuvates siseruumides. 
Lõbustuspargi atraktsioonide hulka võivad kuuluda karussellid, Ameerika raudtee, vaateratas, lasterong, mängu-lasketiirud ja muud atraktsioonid.
Tasumine.
Atraktsioonide kasutamise eest tasumiseks on kaks süsteemi, lõbustuspargid pakuvad kas ühte neist või mõlemat. Esimese süsteemi puhul maksab külastaja iga atraktsiooni kasutamise korra eest eraldi, näiteks ostab iga karussellisõidu jaoks uue pileti. Teise süsteemi puhul maksab ta alguses suurema kindlaksmääratud summa ning võib siis kasutada kõiki atraktsioone nii palju kordi kui soovib.
Mara (Itaalia)

Mara on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis.
Mara kõrgus merepinnast on keskmiselt 258 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Mara piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cossoine, Padria, Pozzomaggiore.
Dunte

 
Dunte on küla ("mazciems") Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas.
Asulas asub Dunte mõisa ("Ruhtern") süda. Mõisakompleksis asub Münchhauseni muuseum, kuna ta peatus kunagi selles piirkonnas ja abiellus mõisniku tütre Jakobine von Dunteniga. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.
Külas asub Dunte bussipeatus.
Külas kasvavad Münchhauseni pikk tamm, Münchhauseni paks tamm, Münchhauseni karm tamm ja Dunte tamm on looduskaitse all.
Dunte sihtnumber on LV-4023
Keskkonnafilosoofia

Keskkonnafilosoofia on filosoofia haru, mis käsitleb looduskeskkonda ja inimeste kohta selles. Keskkonnafilosoofia hõlmab keskkonnaeetikat, keskkonnaesteetikat, ökofeminismi ja keskkonnateoloogiat. Mõned keskkonnafilosoofidele huvi pakkuvad valdkonnad on järgmised:
Aktuaalsed teemad.
Tänapäeva keskkonnafilosoofia jäljendab oma teemavalikuga suures osas keskkonnaaktivismi. Arutlusel olevad küsimused on seotud taastumatute varude kahanemisega ning teiste kahjulike ja püsivate mõjudega, mida inimesed on keskkonnale põhjustanud. Mõned neist probleemidest on järgmised:
Nüüdisajalugu.
Keskkonnafilosoofia taastekkis kui laiem ühiskondlik liikumine 1970. aastatel. Liikumise puhul oli tegu katsega tunnetada kogu inimkonna ajaloo vältel kestnud loodusest võõrandumise olemust. Liikumine tekitas lõhe filosoofiliste tekstide kogumisse, mis on oma loomult üsna erialane, objektiivne, teoreetiline ja akadeemiline. Sellele vastandub hingestatum ja poliitilisem suhtumine. Keskkonnafilosoofia hõlmab oma mitmekülgsesse uurimistöösse ja tegevusse kõik need lähenemised.
Süvaökoloogiline liikumine.
1984. aastal sõnastasid George Sessions ja Arne Naess süvaökoloogia põhimõtted.
Naukšēni

Naukšēni (eesti keeles ka Nausküla) on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Naukšēni valla halduskeskus. 
Külas on keskkool, postkontor, kultuurimaja, raamatukogu ja inimesemuuseum. Seal asuvad Naukšēni ja Naukšēnu vidusskola bussipeatus. 
Naukšēni on tekkinud endise Naukšēni mõisa ("Naukschen") keskuse juurde. Liivi sõjas hävis vana mõisakompleks, siis tükeldasid Fürstenbergid osa mõisa maadest, jagades seda talunikele ja pannes nii aluse külale. Kuni Teise maailmasõjani asus küla põhjaservas Nausküla raudteejaam. Aastail 2009–2021 kuulus küla Naukšēni piirkonda, olles selle halduskeskus.
Naukšēni mõisa hoonetekompleks (kus on kaitse all häärber, park, ait ja kellatorn-juustukoda) on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all. Ka mõisa pargis asuv Naukšēni linnamägi on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all, kuid jääb küla piiridest väljaspoole..
Külas on mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele.
Looduskaitse all on Naukšēni mänd, Naukšēni vabaõhulava tamm ümbermõõduga 4,1 meetrit, kaks Dauuria lehist, kaks Euroopa lehist, seitse mändi, kaks tamme, künnapuu ja haab ümbermõõduga 3,65 meetrit.
Tergu

Tergu on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Anglona piirkonnas.
Tergu kõrgus merepinnast on keskmiselt 284 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Tergu piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelsardo, Nulvi, Osilo, Sedini, Sennori, Sorso.
Chesaw

Chesaw on kummituslinn USA-s Washingtoni osariigis Okanogani maakonnas. 
19. sajandi lõpus avastati Chesaw's kulda, ning see meelitas sellesse piirkonda kaevureid. Kaevanduspiirkonda saabus ka Hiina kaevureid, neist tuntuim oli kullapesija nimega "Chee Saw". Talle kuulus väike rantšo ja pood, mis ei asunud kullakaevurite ajutistest eluruumidest kuigi kaugel. Valged kaevurid hakkasid oma kaupa ostma Hiina kaupmehelt. Veidi ajapärast sai fraasist "Chee Saw’s" kõnekäänd ja lõpuks kujunes selles välja lihtsalt "Chesaw", millest sai asula nimi.
Chesaw'st kujunes oluline kaevanduslinn ja asulas asus nelikümend hoonet. Pärast kullapalavikku elas asulas 200 inimest. 
1906. aastal avati asulas kool. 1914. aastal kaevandused suleti ja inimesed lahkusid suurematesse linnadesse. Kool töötas 1943. aastani, kuni see lammutati.
Aastatel 1950 ja 1959 tabas linna tulekahju ning 1970. aastal elas Chesaw's ainult kümme inimest.
Tänapäeval asub Chesaw's mõned puidust majad, rodeoväljak, kauplus, tavern ja surnuaed.
Monteleone Rocca Doria

Monteleone Rocca Doria on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis.
Monteleone Rocca Doria kõrgus merepinnast on keskmiselt 368 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Monteleone Rocca Doria piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Padria, Romana, Villanova Monteleone.
Paul Anniko

Paul Anniko (11. september 1904 Lihula – 9. veebruar 1974 Baltimore) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1923. aastal Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli, kus õppis arstiteaduskonnas; ülikooli lõpetas mitme katkestuse järel 1942. aastal arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta üliõpilaste seltsi Raimla.
Ta töötas juba üliõpilasena aastatel 1941–1942 Tartu Ülikooli sisehaiguste kliinikus arstina ja Mustvees jaoskonnaarsti asetäitjana. Aastatel 1942–1944 oli ta Kullamaal jaoskonnaarstiks ja aastal 1944 sisearstiks Haapsalu haiglas.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus oli oli aastatel 1945–1949 DP laagri arst Oldenburgis (Briti okupatsioonitsoonis). 1948. aastal viibis ta Hamburgis täienduskursustel troopiliste haiguste, hügieeni ja parasitoloogia alal. 1949. aastal emigreerus Saksamaalt USA-sse. Aastatel 1949–1950 töötas ta Marylandi Lutherian Hospitali laboratooriumis laborandina. Septembrist 1950 septembrini 1951 läbis nn "rotating internship"'i, mis lõppes eksamite ja USA vastava osariigi arstilitsentsi saamisega. Aastatel 1951–1952 oli ta sisehaiguste arst-residendiks samas haiglas. Aastal 1952 asus ta Baltimore'is arstina tegutsema. Aastal 1956 saavutas ta eriarsti õigused nii sisehaiguste kui ka kirurgia alal töötamiseks.
Ta oli Baltimore Markuse koguduse asutaja, kauaaegne juhatuse liige ja esimees; samuti "Baltimore Eesti Laulumehed" asutaja ja kuulus Baltimore Eesti Seltsi. Tal oli kodus suur eestikeelne raamatukogu, mida ta pidevalt täiendas; ta pööras palju tähelepanu eesti kooli arendamisele USA-s. Tema huvialadeks olid koorilaul (asutas koore nii põgenikelaagris kui ka USA-s), kalapüük ja joonistamine (pastell ja pliiats). Ta oli ka aktiivne arstiteaduse populariseerija.
Paul Anniko suri 9. veebruaril 1974 Baltimore'i Eesti Majas, kui ta varises südameatakiga kokku populaarteaduslikku loengut pidades. Ta on maetud Marylandi osariigis Baltimore'i.
Isiklikku.
Tema isa Hendrik Anniko oli kooliõpetaja, köster ning II ja III Riigikogu liige.
Ilmar Vooremaa

Ilmar Herbert Georg Vooremaa (enne eestistamist Ilmar Herbert Georg Wöhrmann; 31. august 1906 Karja – 18. september 1976 Arvika, Värmlandi lään) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1924. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1931. aastal arsti astme väärilisena "cum laude". Vahepeal õppis ta meditsiini (aastal 1928) Jena ülikoolis ja aastatel 1931–1932 täiendas ennast Jena ülikooli õigusteaduskonnas. Ta töötas juba aastast 1925 Tartu Ülikooli histoloogiainstituudis. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica ridadesse.
Aastast 1931 sai temast Tartu Ülikooli II haavakliiniku assistent professorite Konstantin Koniku ja Ulrich Karelli juures. Ta töötas aastani 1943 Tartu Ülikooli haavakliiniku juures. Sel perioodil valmis tal doktoriväitekiri teemal "Luude ja liigeste tiisikus Eestis 1920–1934 ja selle tekitaja tüübid", mille ta kaitses Tartu Ülikooli juures 3. märtsil 1939, omandades "dr. med." kraadi. Samal aastal tunnustas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta haavahaiguste eriarstiks. Aastal 1943 taandus ta taas Saaremaale, võttes vastu Saaremaa Haigla juhataja koha.
Aastal 1944 põgenes ta koos abikaasa ja tütrega üle Läänemere Rootsi. Aastatel 1945–1946 töötas ta alamarsti kohusetäitjana mitmetes Rootsi haiglates. Tööloa Rootsis saavutas ta juba aastal 1948. Aastatel 1949–1957 oli ta tööl Arvika haiglas. Aastal 1958 avas ta Arvikas (Värmlandi läänis) ka erapraksise. Aastal 1960 esitati ta esimese eesti arstina Rootsi tervishoiuvalitsuse ("Medicinalstyrelsen") poolt ülemarsti kohale kinnitamiseks Bäckeforsi haigla (asub Västra Götalandi läänis) kirurgia osakonnas.
"Dr. med." Ilmar Vooremaa suri aastal 1976 Arvikas Värmlandi läänis ja ta on maetud Arvika kalmistule.
Isiklikku.
Ta abiellus aastal 1931 kolleeg Salme Taleriga ja neil sündis aastal 1943 tütar. 
Tema isa Karl Wöhrmann oli Karja Katariina koguduse (ja Metsküla abikoguduse) õpetaja, vend Aksel Erich Vooremaa, kes hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas, oli pastoriks Tartu Maarja koguduses.
Kõrkvere Aavakivi

Kõrkvere Aavakivi (ka: "Aavakivi, Kõrkvere hiidrahn") on migmatiidist hiidrahn Saare maakonnas Saaremaa vallas. See on Saaremaa ainus hiidrahn. Saare maakonnas on suuremad Vahase saarel olevad kaks rahnu.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 9,8 m, laius 6,9 m, kõrgus 4,5 m, ümbermõõt 25,2 m ja maht 123 m3.
Rahn on ümaralt rombja põhiplaani ja ebatasase pealispinnaga. Selle otsa on astmeliste süvendite abil hõlpus ronida. Rahn mureneb tugevasti, eriti lõunaosas. Lagi on suhteliselt lame, mõõdukalt sammaldunud.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Abruka I Suurkivi

Abruka I Suurkivi on rändrahn Saare maakonnas Abruka saarel. Saarel asub ka Abruka II Suurkivi.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 8,3 m, laius 6,5 m, kõrgus 4,6, ümbermõõt 23,9 m, maht 115 m3.
Abruka II Suurkivi

Abruka II Suurkivi on rändrahn Saare maakonnas Abruka saarel. Saarel asub ka Abruka I Suurkivi.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 7,0 m, laius 4,4 m, kõrgus 3,0 m, ümbermõõt 17,8 m.