tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nurme tänava residents

Nurme tänava residents ehk Palitseri villa on Tallinnas Nõmme elamurajoonis aadressil Nurme tänav 47/49 asuv hoonetekompleks, mida Eesti Valitsus alates Nõukogude ajast kasutas riigi külaliste ja ministrite majutamiseks ja nõupidamisteks. 
Maja on 1932. aastal arhitekt Friedrich Wendachi projekteeritud ja seda peetakse Eesti tipparhitektuuri näiteks. Lisaks majale on tuntud ka selle juurde kuuluv Späthi firma kujundatud luksuslik iluaed.
Maja kasutas Nõukogude ajal ülemnõukogu ladvik. 
1998. aasta juunis kerkis hoone avalikkuse tähelepanu alla seoses välisminister Toomas Hendrik Ilvesega, kes seal elas. Selgus, et residentsi ülalpidamiskulud on olenevalt kommunaalkulude suurusest 20 000 – 25 000 krooni kuus. Ministri brutopalk oli siis 16 800 krooni. Maja ülalpidamis- ja personalikulud maksis kinni välisministeerium. Ametlikult hüvitati siis ministritele üürikorteri ülalpidamise kulud kuni 3500 krooni kuus, Ilvese residentsikulud ületasid lubatud määra kuus korda.
Pärast Ilvese lahkumist rentis riigikantselei residentsi Konstantinoopoli jurisdiktsiooni alla kuuluvale Eesti Apostlikule Õigeusu Kirikule, mille peaks on metropoliit Stefanus. 
19. märtsil 2002 otsustas sinod lõpetada Nurme tänava residentsi rendilepingu. 2002. aasta lõpus kuulutas valitsus välja kinnistu müümise enampakkumise, kus alghind oli 2 miljonit krooni. Kinnistut müüa ei õnnestunud.
2004. aastal soovitas riigikontroll villa võõrandada, kuna kontrolli ajal seisis maja tühjana.
2006. aasta suvel sooviti Kadrioru presidendilossi suvise remondi ajaks president Arnold Rüütli käsutusse Nurme tänava residents, millega Riigikogu nõusse ei jäänud. Riigikantselei peadirektori Marten Koka väitel oli Nurme 47 asuv maja sellises seisus, mis ei võimalda kohe sisse kolida ja vajas väikest remonti ja riigikantseleil seal remonti teha pole plaanis.
Maja on arhitektuurimälestis.
Gldani-Varkethili liin

Gldani-Varkethili liin (gruusia დიდუბე-სამგორის ხაზი ; ametlikult Ahmetheli-Varkethili liin; varem Didube-Samgori liin) on Thbilisi metroo liin.
Gldani-Varkethili liini jaamad:
Ballon d'Or

Ballon d'Or (eesti keeles mööndav Kuldpall) on jalgpalliauhind, mida antakse Euroopa aasta parimale jalgpallurile alates 1956. aastast. Tunnustuse algatas prantsuse jalgpalliajakiri France Football.
Euroopa aasta jalgpalluri valivad UEFA liikmesriikide klubides mängivate jalgpallurite seast igal aastal Euroopa jalgpalliajakirjanikud. 1995. aastani pidi see jalgpallur olema eurooplane.
2010. aastal ühendati Euroopa aasta jalgpalluri ja FIFA aasta jalgpalluri aunimetus ning edaspidi sai maailma parim jalgpallur auhinna FIFA Ballon d'Or. 2016. aastal otsustasid France Football ja FIFA need uuesti lahutada.
Saburthalo liin

Saburthalo liin (gruusia საბურთალოს ხაზი) on Thbilisi metrooliin.
Saburthalo liini jaamad:
Selenge aimakk

Selenge aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolia põhjaosas.
Voltveti mõis

Voltveti mõis ehk Tihemetsa mõis (saksa keeles "Tignitz, Tignitz, Tiegnitz, Ticonas, Tijknis, Tickenis") oli rüütlimõis Pärnumaal Saarde kihelkonnas. Tänapäeval jäävad mõisa alad Pärnu maakonda Saarde valla territooriumile.
Ajalugu.
Voltveti mõisa on esmamainitud 1601. aastal. 17. sajandil olid omanikeks Wilferingid (ka nimekuju Wifferling või Weferling, kelle perekond pärines Saksamaa põhjaosast Braunschweigist ja Brandenburgist), kelle nimest tuleb ka mõisa eestikeelne nimi. Järgnevalt kuulus mõis Tiesenhauseni aadliperekonna valdusse, mõisa omandas Caspar von Tiesenhausen (surn. pärast 1618), kellele kuulus ka Läti alal Odziena mõis.
1631. aastal kinnitati mõis Norrköpingi õiguse alusel tema tütrele Hedwig Wolffeldtile. Caspar von Tiesenhauseni tütre Hedwig von Tiesenhauseni naitumisega Saksamaalt Vestfaalist pärit Rootsi sõjaväelase, Mihkli kihelkonna Maima mõisaomaniku Dietrich Wolffeldtiga, läks Voltveti mõis päriluse kaudu Wolffeldti perekonnale. Wolffeldtid tõsteti 1651. aastal Rootsi aadliseisusse ja 1723. aastast kuulusid nad Rootsi rüütelkonna hulka, kellel oli Rootsi riigipäeval hääleõigus. Wolffeldtidele kuulus ka Tartumaal Tabivere ehk Voldi mõis, Äksi kihelkonnas. Mõisa päris Dietrichi ainus poeg, Rootsi sõjaväelane kapten ja hiljem erus, Riia linnusekohtu assessor ja hiljem Pärnu maakohtu assessor Heinrich Wolffeldt (1631–1693). Mõisate reduktsiooni ajal mõis riigistati ja anti Heinrichile tertsiaalrendile, mille korral tohtis mõisa rendivaldaja kolmandiku rendisummast endale jätta. Heinrich Wolffeldti surma said Voltveti rendivaldajateks tema pärijad.
Põhjasõja järel, 1711. aastal restitueeriti Voltveti mõis Heinrich Wolffeldti pojale Carl Ernst Wolffeldtile (1677–1740), kes 19. augustil 1737 müüs mõisa Krüdeneride aadlisuguvõsale, Martin Friedrich von Krüdenerile. Aastal 1786 läks Voltveti mõis Riidajast pärit Strykide valdusse, kelle kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Viimaseks omanikuks enne võõrandamist oli Heinrich von Stryk.
Pärast võõrandamist läks mõisahoone Tihemetsa Põllumajandustehnikumi omandusse. Kui põllumajandustehnikum 2003. aastal suleti, haldas hoonet Pärnumaa Kutsehariduskeskus. 1. septembril 2016 suleti ka seal tegutsenud Pärnumaa Kutsehariduskeskuse Tihemetsa õppekoht ja 2020. aasta keskpaigas pani Riigi Kinnisvara AS mõisa müüki.
Mõisakompleks.
Suurem osa säilinud hoonetest pärineb 19. sajandist. Hilisklassitsistlik kahekorruseline kivist mõisahäärber valmis aastal 1830. Hoone keskosas paikneb nelja sambaga portikus koos sellel lebavate lõvifiguuridega. Säilinud on mõisasaali sisekujundus: ruumi lagi on kujundatud rikkaliku kips- ja maalitud ornamendiga, seintel on näha medaljone musitseerivate haldjatega ning Korintose sammastega kaunistatud valge kahhelahi.
Pärast võõrandamist hoonesse asunud põllumajandustehnikumi tarbeks ehitati hoonele kolmas korrus ning lisati külg- ja tagatiib.
Bajanhongori aimakk

Bajanhongori aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Bajan-Ölgij aimakk

Bajan-Ölgij aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Dzavhani aimakk

Dzavhani aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Austraalia dollar

Austraalia dollar (AUD) on Austraalia rahaühik. Seda kasutatakse ka Kiribatis, Naurul ja Tuvalus. 
Dollar võeti kasutusele 1966. aastal naelsterlingi asemel. Üks dollar jaguneb 100 sendiks. 
1992. ja 1996. aasta vahel vahetati paberrahatähed polüpropüleenist rahatähtede vastu välja.
Austraalia sularahatähed on väärtusega 5, 10, 20, 50 ja 100 dollarit. Rahatähed on eri mõõtmetega (mida suurem nominaalväärtus, seda suuremad mõõtmed) ning igaühel on erinev värvitoon: 5-dollarine on lilla või roosa; 10-dollarine sinine; 20-dollarine punane; 50-dollarine kollane ja 100-dollarine roheline. Mündid on väärtusega 5, 10, 20 ja 50 senti ning 1 ja 2 dollarit. Mündid väärtusega 1 ja 2 senti on käibelt kõrvaldatud.
Austraalia dollari kurss on kõikuv, mistõttu see on üks valuutaspekulantide lemmikuid.
Eesti Panga 28. novembri 2006 kursi järgi maksis 1 Austraalia dollar 9,27847 Eesti krooni ja 1. jaanuaril 2011 11,925 Eesti krooni.
Bulgani aimakk

Bulgani aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Uvsi aimakk

Uvsi aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Aimakk on nime saanud Uvsi järve järgi.
Roraima osariik

Roraima on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Põhjapiirkonnas. Piirneb Venezuela ja Guyanaga.
Roraima territoorium eraldati Amazonase osariigist 1943. aastal Rio Branco territooriumina. 1962. aastal sai nime Roraima mäe järgi. 1988. aastal sai osariigi staatuse.
Roraimas on Brasiilia osariikidest kõige suurim põliselanike (indígena) osatähtsus - 11 protsenti. Samuti on osariigis kõige väikseim europiidide (branco) osatähtsus - 21 protsenti. Lisaks on 61 protsenti elanikest segaverelised (pardo), 6 protsenti negriidid (preto) ja 1 protsent asiaadid (amarelo).
Boa Vista

Boa Vista on linn Brasiilias, Roraima osariigi keskus. Asub Rio Branco jõe orus.
Linn on asutatud 1890. aastal.
Orhoni aimakk

Orhoni aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Hentij aimakk

Hentij aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Gov-Sümberi aimakk

Gov-Sümberi aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Sīstān va Balūchestāni provints

Sīstān va Balūchestāni provints 1. järgu haldusüksus Iraanis. Piirneb kirdes Afganistaniga, idas Pakistaniga ja lõunas Omaani lahega.
Provints jaguneb seitsmeks maakonnaks: Iran Shahr, Chabahar, Khash, Zabol, Zahedan, Saravan ja Nik Shahr.
Hövsgöli aimakk

Hövsgöli aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Aimakk on nime saanud Hövsgöli järve järgi.
Lõuna-Khorāsāni provints

Lõuna-Khorāsāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb idas Afganistaniga.
Provintsi pindala on 95 385 km².
Idaaimakk

Idaaimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Hövsgöl

Hövsgöl (mongoli "Хөвсгөл нуур") on Mongoolia suurim mageveejärv (suurim soolajärv on Uvs Nuur (umbes 3300 km²)). Asub riigi põhjaosas 1645 m kõrgusel merepinnast. Järv on 136 km pikk ja 20–40 km lai. Suurim sügavus on 262 m, pindala 2620 km².
Järv asub stepi- ja taigavööndi piiril.
Hövsgöl on üle 2 miljoni aasta vana.
Järvest koos selle ümbrusega moodustati 1992. aastal rahvuspark.
Lõuna-Gobi aimakk

Lõuna-Gobi aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Ida-Gobi aimakk

Ida-Gobi aimakk on 1. järgu haldusüksus Mongoolias.
Aruküla pärnaallee

Aruküla pärnaallee asub Aruküla aleviku keskel, aedlinna ja keskuse piiril Jaama tänaval. 
Allee on sündinud Arukülas esimese Eesti Vabariigi ajal elanud peaminister Kaarel Eenpalu ja tema abikaasa Linda Eenpalu ideest ning istutatud kohaliku Aruküla Aedlinna Heakorra Seltsi abil 1930. aastatel.
Bakula Rinpotše

Kushok Bakula Rinpotše (21. mai 1917 Ladakh – 4. november 2003 India) oli tiibeti laama.
Ta sündis Ladakhis kuninglikus perekonnas. Temas isiksuse ja ümbersündinu (thulku) avastas XIII dalai-laama. Ta tunnistati Arhat Bakula kehastuseks kes oli üks 16 kuulsast arhatist Buddha Šakjamuni õpilasest. Bakula Rinpotše oli laialt tuntud oma erudeerituse, hea mõtlemis- ja analüüsivõime poolest.
Tema intellekti rakendus ei piirdunud kitsalt budismi ja budistidega, vaid targa guruna kasutas oma tarkust ja võimeid osavalt poliitikas, tehes palju ära Mongoolia ja Venemaa budismi heaks just nimelt budismi populariseerimisel ja traditsiooni taastamisel poliitilisel areenil. 
Bakula Rinpotše oli õpetajana tuntud paljudes kloostrites, kus jagas aastakümneid haridust ja teadmisi mitme generatsiooni munkadele ja nunnadele, lisaks oli ta armastatud ja kutsutud külaline nii budistide kui mittebudistide ringkondades, jagamaks inimestele tarkust nii budismi algtõdede kui filosoofiliste tippude tasandil.
Tema kõnemaneer ja käitumine, mida kasutas inimestega suheldes, oli absoluutne vastand võrreldes näiteks Tiibeti budismi suurkuju Padmasambhavaga, kes oli alati dominant enda väljendustes ja ka elustiilis.
Kushok Bakula Rinpotše oli sobiv rahvamassidele, usulistele pühakuks ja kultusisikuks. Burjaatias Ivolga kloostris tema visiidi puhul usuliste pilv, kes teda vastu võtma oli tulnud, oli lausa valmis vaibana end sügisesse porri näoli heitma, et Bakula Rinpotše ei määriks oma kõhnu ja kondiseid jalgu ära teel templisse. 
Selle laama puhul oli tegemist tõelise siddhiga ja siddhaga, kes mõjutas kõiki, kes temaga isiklikult kokku puutusid. Tema tasane jututoon ja ülimalt valitsetud mõte, mis väljendus täpses sõnaseadmises ja keeles, mida kasutas, rabas alati oma värvikuse ja piltlikkusega. Huvitav oli kuulata, kuidas Bakula Rinpoche kirjeldas või selgitas mingeid mõisteid. Ta oskas materjali edasi anda väga täpselt, sest kohe oli tajuda, kui lihtsalt ja tabavalt Rinpotše maalis sõnadega visuaalse pildi kuulajaskonnale, mis selgitas mõiste või idee olemust.
Bakula Rinpotše tegi Tiibeti pagulaste jaoks palju ära ja oli esimene, kes tõstis selle küsimuse rahvusvahelisele tasemele. Ta oli tegev India valitsuses aastakümneid, samuti XIV dalai-laama suunajaks ja juhtijaks välispoliitikas.
Oli India parlamendi liige ja samaaegselt India saadikuks, asudes aastaid kohapeal Mongoolias, mis andis talle isiklikult võimaluse aidata kaasa Mongoolia ja Venemaa, eeskätt Burjaatia budistidele paremate tingimuste välja kauplemiseks tolleaegse kommunistliku režiimi käest. Tema väline mahedus ja vagadus, siiras lapselik pilk lummas paljusid poliitikuid ja diplomaate, rääkimata usuliste massidest.
Bakula Rinpotše oli isiksus ja tagasihoidlikkuse etalon, millele oli lisatud budismi psühholoogia ja kuningapere kombed, kus ta üles kasvas. See tegi temast tõelise arhati ka selles elus. 2001 andis Mongoolia peaminister isiklikult Bakula Rinpotšele üle riigi kõrgeima autasu tema tegevuse ja panuse eest Mongoolia budismi arendamisel.
Märt Läänemets

Märt Läänemets (sündinud 14. juulil 1962 Avinurmes) on eesti orientalist.
Elukäik.
Aastatel 1980–1985 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli loogika ja psühholoogia kateedris, mille lõpetas "cum laude". Seejärel täiendas ta end 1992–1993 Hiina Rahvavabariigis Shenyangi Ülikoolis hiina keele ja kirjanduse erialal ning jätkas 1997–1998 õpinguid Pekingi Keelte ja Kultuuri Ülikoolis, keskendudes hiina keelele ja kultuurile. Aastatel 2003–2004 viibis ta Taiwani Riiklikus Ülikoolis, kus täiendas end hiina keele ja kirjanduse alal.
1999–2005 õppis ta Tartu Ülikooli ajaloo osakonna doktorantuuris. Kaitses 2009. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas doktoritöö "Gandavyūha-sūtra kui ajalooallikas". 2004–2005 töötas ta Taiwanis Chung-Hwa Budoloogia Instituudis külalisuurijana ning 1. septembrist kuni 30. novembrini 2015 oli ta külalisuurija India Jawaharlal Nehru Ülikooli juures.
Märt Läänemets töötas aastatel 2016–2020 Tartu Ülikooli orientalistikakeskuse dotsendi ja juhatajana. Õpetas mandariini hiina ja sanskriti keelt ning pidas idateemalisi loengukursuseid. Alates 2020. aastast tegutseb ta Eesti Akadeemilises Orientaalseltsis vabakutselise uurijana. 2022. aastast ta tööd Sisekaitseakadeemias teadurina. 2025. aasta sügisel töötas ta Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudis tunnitasulise õppejõuna.
Tema põhilised uurimisvaldkonnad on mahajaana budism ja hiina mõttelugu. Avaldanud tõlkeid hiina, sanskriti ja inglise keelest. Kirjutanud arvamuslugusid tänapäeva Hiina poliitikast.
Ida mõtteloo leksikoni üks autoritest (koos Linnart Mälli ja Teet Toomega). Koos Gao Jingyiga koostas ta esimese spetsiaalselt eesti õppijale mõeldud hiina keele õpiku (Tartu Ülikooli Kirjastus, 2015).
Tšojdžin-laama klooster

Tšojdžin-laama klooster (mongoli "Чойжин ламын сvм") on klooster Mongoolias.
VIII Bogdogeegen Javzandamba (1869–1924) ehk (Jebtsun Damba) ehitas sinna kaks templit oma vennale Luvsan Haidavile, kes on enam tuntud Tšojdžin-laamana.
Esimene tempel ehitati aastatel 1899–1901 Zuun Khurees, kuid see põles maha. Teist templikompleksi ehitati aastatel 1904–1908. Seekord juhatas töid kohalikule aadlile teenustöid osutav arhitekt Ombogo. Kloostri maksumus oli 88 779 lani hõbedat, millele vastab 1800 kg.
Laamad viisid teenistusi ja rituaale seal läbi kuni 1936. aastani. Pärast seda keelati religioosne tegevus. Klooster tegutses kuni 1938. aastani, mil kommunistid selle sulgesid. Tšojdžin-laama kloostri päästmiseks kuulutati see muuseumiks, et nõukogude võim ei tassiks laiali kunsti- ja kultuuriväärtusi.
Peatempel.
Peatemplis on Buddha Shakjamuni koos kahe õpilasega. Paremal on Choijin Lama Livsankhaidav ja Buddhast vasakul Baldanchoimbol. Templis on suurel hulgal thankasid, Kandzur ja 226-köiteline Tandzur, mille tõi Tiibetist Bogdo-khaan, lisaks veel suur hulk tsami maske.
Peatempli juurdeehitis.
Choijin Luvsankhaidav korraldas enda igakuiseid meditatsiooni praktikaid seal.
Zuu tempel.
Tempel on pühendatud Buddha Shakjamunile. Seal on veel budade kujud minevikust kes juba on maapeal kehastunud ja ka nende omad, kes peavad saabuma tulevikus meie maailma. Buddha 16 arhati, 84 mahasiddja kujud, Vadzradhara, Kalatshakra.
amgalan pühendatud esimesele Mongoolia thulkule Bogdo Jivzundama, Undur Gegeen Zanabazarile (1635–1724).
Aastatel 1960–1961 Tšojdžin-laama tempel restaureeriti. Üle maaliti see aastal 1972 ja Zuu templi katus parandati 1995.
Bogdogeegen

Bogdogeegen oli Mongoolia Gelukpa koolkonna budistide vaimsete juhtide tiitel 1639–1924, mis kandus edasi ümbersündide kaudu. Esimene Bogdogeegen oli Dzanabadzar, kes oli Gombodorj-khaani poeg, põlvnedes nii Tšingis-khaanist. Dzanabadzarile anti tiitel Shireet Tsagaan Nuuri järve ääres toimunud nõupidamisel, millest võtsid osa nelja Mongoolia khanaadi valitsejad. Dzanabadzar oli sel ajal ainult nelja aasta vanune. Visiidil Tiibetisse 1650. aastal kuulutas dalai-laama Dzanabadzari 16. Jebtsun Damba reinkarnatsiooniks. See tiitel kandus järgnevatele bogdogeegenitele edasi.
Bogdogeegenid:
1911. aastal võttis 8. bogdogeegen endale tiitli Bogdo-khaan ning kuulutas Mongoolia pärast 200-aastast Hiina ülemvõimu taas iseseisvaks riigiks. 1921. aastal kõrvaldasid kommunistid Bogdo-khaani poliitilise võimu juurest ning kuulutasid pärast tema surma 1924. aastal ümbersündide ahela lõppenuks. Siiski leidsid Tiibeti mungad 1936. aastal uue ümbersünni kohalikus 4-aastases poisis. Bogdogeegeni 9. reinkarnatsioon (Jampal Namdol Chokye Gyaltsen) hoiti saladuses kuni 1990. aastani. Seejärel on Mongoolia usuringkonnad korduvalt taotlenud tema asumist Mongooliasse ja tunnustamist maa religioosse liidrina. Senini pole Mongoolia võimud seda lubanud.
Aktuaalne kaamera

"Aktuaalne kaamera" (lühend AK) on Eesti Televisiooni igapäevane eestikeelne uudistesaade, mis on eetris alates 11. märtsist 1956.
AK uudistesaated on põhiliselt eesti keeles, kuid saated on ka vene keeles ja eesti viipekeeles.
Ajalugu.
Uudistesaade "Aktuaalne kaamera" (nimi laenati Saksa DV TV-st, "Aktuelle Kamera") läks esimest korda eetrisse 1956. aasta 11. märtsil. Regulaarseid saateid (10 minutit korraga) hakati tootma sama aasta oktoobris.
Hooajal 2018/2019 on teleuudiste saated eetris argipäeviti ETV Terevisioonis ning õhtul kell 17.00, 18.30, 19.20 (viipekeeles, ETV2) ja päeva kokkuvõttena Aktuaalne kaamera kell 21.00. Nädalavahetusel on eetris 2 uudistesaadet. Õhtuti on kaks uudistesaadet vene keeles telekanalis ETV+.
Logo ja kujundus.
Alguses tähistas saate algust lihtne plakat: merelainete taustale maalitud kiri – vasakult alt nurgast paremale ülanurka diagonaalis kirjutatud "Aktuaalne kaamera". Vasakus ülemises nurgas oli märge "TV Tallinn".
Uudistesaate logona oli aastakümneid kasutusel heledale taustale tumeda kontuuriga joonistatud silm, mille keskel olid tähed AK.
Veebruaris 2017 kolis toimetus Telemajast renoveeritud vanasse raadiomajja, mis sai nime Uudistemaja. Kell 18.30 läks eetrisse esimene uudistesaade uuest stuudiokompleksist. Uuendati saate logo ja stuudiokujundus. Hommikused uudised lähevad eetrisse toimetuse ruumidest.
Toimetus.
Saate algusaastatel esitasid uudiseid kaamera ees diktorid Ruth Peramets-Püss, Kalmer Tennosaar, Ivi Kreen, Endel Sõerde jt. Läbi aegade on AK uudiseid vahendanud veel teiste seas diktorid Urmas Ott, Urmas Liiv, Marite Kallasma, Eero Raun, Urve Tiidus, Helene Tedre, Sirje Eesmaa, Enn Eesmaa, Kalev Vapper, Mare Taimre, Harri Kingo, Urmas Reitelmann, Tõnis Tirel, Indrek Treufeldt, Aarne Rannamäe, Meelis Kompus, Kerli Dello, Neeme Raud, Kadri Hinrikus ja Monika Tamla.
Aastast 2019 on saatejuht-toimetajad Margus Saar, Astrid Kannel, Priit Kuusk ja Johannes Tralla. 2023. aasta kevadhooajal on kultuuriuudiste toimetajad-saatejuhid Reet Weidebaum, Janet Õunapuu, Ave Häkli ja Tõnu Karjatse, majandusuudiste toimetajad-saatejuhid Merilin Pärli, Oliver Kahu ja Mart Linnart. Tallinnas töötavad sise- ja välisuudiste toimetajad-reporterid Anne Raiste, Hanneli Rudi, Toomas Pott, Veronika Uibo, Tarmo Maiberg, Arni Alandi jt ning toimetusel on korrespondendid Eestis ning Washingtonis ja Brüsselis. Teleuudiste juht on 2017. aasta sügisest Liisu Lass.
Jebtsun Damba Khutukhtu

Jebtsun Damba Khutukhtu (ka Jebtsundamba Khutukhtu) (vene keeles: "Джебцзун-Дамба-Хутухта", "Джезун Дамба Хутухта", "Богд Жавзандамба"); (mongoli keeles: Javzandamba Hutagt) oli tiitel, mida kandsid kõik Mongoolia gelukpa koolkonna budistide vaimsed juhid ehk pealaamad. Analoogiline tiitel Tiibetis on dalai-laama.
Bogdogeegenite ka Bogdo Khaan ümbersündinute liin saab alguse Jebtsun Dambast. Jebtsun Damba Khutukhtu peetakse õpetlase Taranatha reinkarnatsiooniks. 
Esimest korda anti Jebtsun Damba tiitel 1650. aastal Tosiyetu Khaani (Тушетухан) pojale Dzanabadzarile (1635–1723). Temast sai Põhja Mongoolia Khalka mongolite juht ja vaimne õpetaja ning guru.
Jebtsun Damba Khutukhtu.
VII Bogdogeegeni kehastus suri 1924. aastal ja kommunistid keelasid budistliku traditsiooni jätkamise. Samuti keelati tulevikus ümbersündinu otsimine. Nad teatasid, et Jebtsun Damba Khutukhtu ei pidavat enam ümber sündima.
Seni viimane Jebtsun Damba Khutukhtu Jampal Namdol Chokye Gyaltsen, kes sündis Lhasas, tunnistati Bogdogeegeni reinkarnatsiooniks nelja-aastaselt. Aastal 1959 põgenes ta Hiina kommunistide repressioonide eest Indiasse Dharamsalasse, kus elas 2011. aastani. Ta suri 1. märtsil 2012 Ulaanbaataris. Viimane Jebtsun Damba oli XIV dalai-laama poolt määratud Jonangi traditsiooni juhiks ja eestseisjaks. V dalai-laama keelustas oma valitsemise ajal Jonangi õpetuse, sundides munki ja kloostreid sellest loobuma.
Tarmo Mänd

Tarmo Mänd (sündinud 19. augustil 1950 Hiiumaal) on Eesti riigiametnik ja poliitik.
Haridus.
Tarmo Mänd on lõpetanud 1968. aastal Kärdla Keskkooli ja hiljem Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI).
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1973–1990 kuulus Tarmo Mänd NLKP-sse.
2007. aastal sai ta XI Riigikogu liikmeks Erika Salumäe asendusliikmena ja oli Riigikogu rahanduskomisjoni aseesimees. 
Alates 2001. aastast kuulus Rahvaliitu, kuni 12. märtsil 2010 astus Rahvaliidust välja ja teatas soovist astuda Reformierakonda. Hoolimata sellest, et ta ei osutunud Riigikokku valituks isikumandaadiga, ei loobunud Tarmo Mänd Rahvaliidu fraktsioonist lahkumise järel oma Riigikogu liikme kohast. 
Ta kandideeris Reformierakonna nimekirjas 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai 1332 häält, millega valituks ei osutunud. 
5. detsembril 2013 sai ta XII Riigikogu liikmeks kultuuriministri kohale asunud Urve Tiiduse asendusliikmena.
Vombatlased

Vombatlased ("Vombatidae") on imetajate sugukond. Kõik selle sugukonna liigid elavad Austraalias ja ümbruskonna saartel. Tänapäeval eksisteerib 3 liiki vombateid: Tasmaania vombat, lõuna-karvikvombat ja põhja-karvikvombat.
Vombatitel on väga aeglane ainevahetus ning seetõttu liiguvad nad rahulikult ja seedivad toitu kuni 14 päeva. Kui vaja, suudavad nad aga joosta kuni 40 km/h ning hoida sellist kiirust kuni 90 sekundit.
Kui vombatit rünnata, võtab ta oma suured jõuvarud kokku; näiteks kui dingo ründab vombatit maa all, surub viimane kiskja uru lakke kuni see lämbub. Vombati põhiline kaitse on siiski tema tugev tagaosa, mis on suuresti moodustunud kõhrest. Ka saba puudumine teeb vombatist raske saaklooma, kui kiskja teda maa-alusesse käiku jälitama tuleb.
Üks looduseuurija on öelnud, et kiskjal, kes ründab vombatit tagantpoolt, on sama tunne, nagu hammustaks ta wc-harja otsa.
Kõrvemaa maastikukaitseala

Kõrvemaa maastikukaitseala on maastikukaitseala Harjumaa Anija ja Kose, Järvamaa Järva ja Paide linna ning Lääne-Virumaa Tapa valla maadel, kogupindalaga 20 390 ha. Kaitseala ulatus on põhjast Tallinna–Aegviidu raudtee joonelt lõunas Tallinna-Tartu maanteeni ligikaudu 36 km, läänest Põhjaku raba servast Roosna-Alliku soo idaservani ligikaudu 16,5 km.
Kaitseala hõlmab puutumatuid või vähese inimmõjutusega sooalasid Epu-Kakerdi soostikus (Kakerdaja, Kautla, Kodru, Seli, Laeksaare, Aegviidu, Tellissaare ja Põhjaku raba ning Tartussaare ja Kilingi soo), samuti mitmeid pinnavorme, nagu Mägede ja Taganurga mõhnastikke, Külvandu luitestikke, Jäneda-Aegviidu ning Matsimäe-Voose oose ja mitmeid väikevoori.
Kaitsealal pesitsevad kaitsealustest linnuliikidest näiteks kaljukotkas, väike-konnakotkas ja must-toonekurg, leidub ka mitmeid metsise mängukohti.
Kaitseala on leitud kasvamas 23 liiki käpalisi.
Kaitsealale on rajatud rida matkaradasid: Simisalu-Matsimäe, Vargamäe-Järva-Madise, Noko-Kakerdaja järv jt.
Kaitsealal on neli lahustükki. Kaitsealasse kuuluvad Aegviidu, Jaaniveski, Jänijõe, Jäneda, Tarvasjõe, Kakerdaja, Põhjaku, Kautla, Kodru, Seli ja Kilingi sihtkaitsevööndid ning lisaks piiranguvööndid.
Maastikukaitsealal asuvad Aegviidu Siniallikad ning muud allikarühmad.
Üksikobjektidena asuvad kaitsealal näiteks Rehessaare rändrahn ja Vetepere tamm.
Kaitseala piiresse jäävad ka Nelijärve järved ning Kakerdaja järv, Kalijärv, Kutniku järv, Kaanijärv, Pühajärv, Seli järv ja Vahessaare järv.
Anhui

Anhui on provints Hiinas. Asub Hiina idaosas, Jangtse ja Kollase jõe vahel.
Provintsis asuvad Huangshani mäed.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 17 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Anhui provintsi elanikest hiinlasi 99% ja hueisid 0,6%.
Miraaž

Miraaž ehk terendus on valguskiirte teekonna paindumisest (refraktsioon) tulenev atmosfäärne optiline nähtus, mille tõttu tunduvad kauged objektid lähemana või teises kohas paiknevana.
Valguskiired murduvad erinevate murdumisnäitajatega keskkondade piirpindadel. Erineva temperatuuriga õhul on erinev tihedus ning vastavalt ka erinev murdumisnäitaja. Palava päikesepaistelise päevaga võib vahetult maapinna kohal olev õhukiht olla palju kuumem selle kohal olevast õhust. Seetõttu toimub maapinna suhtes peaaegu paralleelselt liikuva valguskiire paljukordne ülespoole murdumine ehk paindumine, mille tõttu võivad kaugel paiknevad tegelikult eksisteerivad objektid ilmneda märksa lähemana tegelikust.
Sellise pettuse ohvriks võivad langeda näiteks kõrberändurid, kes näevad oaasi seal, kus tegelikult on vaid liiv. Miraaže võib palaval suvepäeval näha ka Eesti maanteedel. Kuum asfalttee tundub olevat märg, kuid tegelikult on tegemist sinise taeva peegeldusega.
Guizhou

Guizhou on provints Hiinas. 
Guizhoust sai Hiina provints Mingi dünastia ajal. Qingi dünastia ajal toimus Guizhou ülestõus (1854–1873), mille mahasurumisel tapeti suurem osa hmongi rahvast. 
Provintsis elab palju vähemusrahvusi, nende seas miaod, jaod, dongid, tšuangid, baid, tujiad, gelaod ja suid.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 9 ringkonna tasemel haldusüksuseks (4 ringkonna õigustes linna, 2 ringkonda, 3 autonoomset ringkonda):
Indrek Treufeldt

Indrek Treufeldt (sündinud 16. mail 1969) on eesti ajakirjanik, riigiametnik ja õppejõud.
Hariduskäik.
Indrek Treufeldt on lõpetanud 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli elektroonikainsenerina ja 1996. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanikuna.
2012. aastal sai filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Ajakirjanduslik faktiloome erinevates ühiskondlikes tingimustes".
Töökäik.
Ajakirjanikutööd alustas ta 1986. aastal Eesti Raadios. 
Aastatel 1994–1995 töötas ta president Lennart Meri pressiesindajana. 
Aastatel 1996–2002 oli ta Eesti Televisiooni toimetaja-saatejuht, 2003–2007 ETV korrespondent Brüsselis. Aastatel 2009–2016 juhtis Treufeldt ühe saatejuhina ETV vestlussaatesarja "Kahekõne". 
Alates 11. oktoobrist 2021 kuni 20. juunini 2024 oli Treufeldt Eesti presidendi Alar Karise avalike suhete nõunik..
Akadeemiline tegevus.
Alates 2007. aastast on Treufeldt teleajakirjanduse õppejõud (dotsent) Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis. Õppejõutööd jätkas ta ka presidendi nõunikuna.
Liikmesus.
Treufeldt on Eesti Akadeemilise Ajakirjanduse Seltsi liige (aastatel 2010–2014 aseesimees).
2008. aastast on ta Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkoguduse juhatuse esimees.
Isiklikku.
Indrek Treufeldt abiellus detsembris 2016 Kaire Rääguga. 2017. aastal sündis neil poeg.
Zhejiang

Zhejiang (浙江, "Zhèjiāng") on provints (省, "shěng") Hiina idaosas. 
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 11 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Zhejiangi provintsi elanikest hiinlased 99,2% ja šeed 0,4%.
Fujian

Fujian [futsj'en] on provints Hiina idaosas. 
Provintsi ranniku lähedal olevad Jinmeni ja Matsu saared on Hiina Vabariigi, ülejäänud provints Hiina Rahvavabariigi kontrolli all.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 9 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Fujiani provintsi elanikest hiinlased 98%, šeed 1% ja hueid 0,3%.
Gansu

Gansu on provints Hiinas.
Provintsis asub Hiina geograafiline keskpunkt (), mida tähistab monument. 
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 14 ringkonna tasemel haldusüksuseks (12 ringkonna õigustega linna, 2 autonoomset ringkonda):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Gansu provintsi elanikest hiinlased 91%, hueid 5%, donsjangid 2% ja tiibetlased 2%.
Kaasiku (Hiiumaa)

Kaasiku on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Küla piirneb põhjas Undama ja Tammela, läänes Villemi, lõunas Kogri ja Niidiküla ning idas Jõeküla ja Viilupi külaga.
Nimi.
Küla nimi tuletub kasemetsast. 
Loodus.
Küla läbivad Vaemla jõgi ja Tammela peakraav.
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. Küla rajati 1867, kui mõis asustas vabadikke ümber. Külaelanikud kasutasid enne Teist maailmasõda Emmaste vallas Harju külas asuvaid Papsi ranna heinamaid.
Taristu.
Küla keskosa läbib Kaasiku tee.
Isabella küla

Isabella on Hiiumaal Hiiumaa vallas asuv küla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda. Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõrgessaare valda.
Küla piirneb põhjas Lauka ja Napi, läänes Jõeranna, lõunas Heiste ja Lilbi ning idas Kurisu külaga.
Nimi.
Kirjalikes allikates on küla esimest korda mainitud 1565 kujul "Isapalo by". Sama allikas annab nimevariantidena ka Swrepälle ja Swrepell. Soome keeles tähendab sõna "iso" suurt. Paul Ariste rekonstrueeris kohanime algvormiks "isapeldon" või "isän peldon", mis vastavalt tähendas suurpõlluküla või isapõlluküla.
Kirjapanek Swrepälle osutab ka võimalusele, et külanime teine pool oli algselt "palu", mis läänepoolsetes murrakutes tähendas vesist (heina)maad. Vanades dokumentides kohtab mujalgi vaheldust -pello ~ -pallo.
Küla nime kirjutati 1688 kujudel "Isapell" ja "Isapolo", 1798 "Issapallo" ja 1914 "Issapöld".
1920. aastal kirjutati üles rahvapärimus, mille järgi Isabella karjamõis olevat nime saanud Rootsi kuninga tütre järgi, kes olevat Rootsist põgenenud.
Loodus.
Küla lääneosas voolab Armioja.
Ajalugu.
Isabella on ajalooliselt kuulunud Kõrgessaare mõisa ja Lauka mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjoni alusel elas Kõrgessaare mõisas talunik Isapello Pawli Jack. 1776–1781 rajati Isabella karjamõis, mida 18. sajandil nimetati Margarethenhofiks. 1885 rajati külla Isabella metsamõis.
Taristu.
Küla läbib põhjast lõunasse Kõrgessaare–Hüti–Puski tee.
Kultuur.
Isabella metsamõisas elas Hiiumaa metsaülem Karl Friedrich Wilhelm Ahrens.
Helena Sepp

Helena Irma Susanna Sepp (aastani 1992 Saarinen; sündinud 28. aprillil 1964 Jämsänkoskis Soomes) on Soome päritolu Eesti ajaloolane.
Ta sündis haritlaste peres. Tema isa on kõrgharidusega metsandusspetsialist, ema Anna Kirsti Toivainen on ülikooli lektor. 
Haridus.
1983 lõpetas ta Soomes "Turun normaalikoulun lukio" (gümnaasiumi). 1991 kaitses ta magistrikraadi ajaloo erialal Turu ülikoolis Soome ajaloo osakonnas, väitekirjas käsitles ta Soome ja Eesti üliõpilasorganisatsioonide omavaheliste sõprussuhete arengut 1920.–1930. aastatel. Tema magistritöö pälvis Turu ülikooli Einar Juva preemia. Seejärel oli ta Turu ülikooli doktorant.
Töö.
1998–2000 oli taTartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi teadur professor Tiit Rosenbergi alluvuses. Aastast 2001 on ta Tallinna Ülikooli ajaloo õppetooli (hiljem Ajaloo Instituudi struktuuriüksus) üldajaloo lektor. 
Tema peamised loengukursused Tallinna Ülikoolis on uusaeg, Põhjamaade ajalugu I-II, Lääne-Euroopa suurriigid 19.–20. sajandil ja Ameerika 19. sajandil. Peamised uurimisteemad on Soome-Eesti suhted, eriti akadeemilised suhted 20. sajandil, samuti historiograafia, sealhulgas eriti Eesti ajaloo käsitlemine Soomes. 
Aastast 2002 on ta Soome Kirjanduse Seltsi ("Suomalaisen Kirjallisuuden Seura", SKS) kutsutud liige.
Publikatsioone.
Helena Sepp on 15 teaduspublikatsiooni autor.
Isiklikku.
Helena Sepp on abielus Alar Sepaga.
Margit Kilumets

Margit Kilumets (sündinud Margit Sutt 15. mail 1964 Tallinnas) on eesti ajakirjanik. 
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Töökäik.
Töötanud nii raadios (Raadio 2-s), televisioonis (Eesti Televisioonis) kui ka kirjutavas pressis (ajakirjas Eesti Naine). Kevadest 2009 oli Kilumets Vikerraadio toimetaja. 2015. aastast juhib ta Eesti Televisiooni kultuurisaadet "OP!". Ta on juhtinud selliseid eriprojekte nagu "Jõulutunnel", vabariigi presidendi 24. veebruari piduliku vastuvõtu teleülekanne jpm.1988.aastal oli ta koos Madis Jürgeniga ETV saate "Pere hommikust!" saatejuht. 
"Noorpõlves oli ta kuulus oma punaste juuste ja roheliste silmade poolest. Need on sassi ajanud nii mõnegi mehe pea. Ta armastab lihtsat elu ja lihtsaid asju. "Uhkeldamine ei sobi sellele, kes on eluaeg puuvirnaga vastamisi elanud." leiab ta. Ta on pärit põlvkonnast, keda iseloomustavad sellised märksõnad nagu eetika, lavameisterlikkus, kohutav töö, eneseohverdamine. Kogu muu elu jääb seisma, kui mängu tuleb teater. Ta on näitlejanna, keda eesti rahvas tingimusteta armastab. Ta on Ita Ever." ISBN 9949-427-26-6
Isiklikku.
Tema abikaasa on Juhan Kilumets, poeg spordiajakirjanik Juhan Kilumets ja tütar Minna Kilumets.
Natsionaalbolševistlik Rinne

Natsionaalbolševistlik Rinne (vene keeles "Национал-большевистский фронт", НБФ) on 29. augustil 2006 Venemaa pealinnas Moskvas asutatud radikaalne poliitiline organisatsioon, mille lõid Eduard Limonovi Natsionaalbolševistlikust Parteist lahku löönud liikmed.
Organisatsiooni ideoloogia põhineb natsionaalbolševismil. Poliitiliseks eesmärgiks on tugevalt tsentraliseeritud sotsialistliku riigi loomine Venemaal, mis peab hiljem laienema kogu endise NSV Liidu aladele ja panema aluse Euraasia impeeriumile. Uue riigi kandva rahvusena nähakse venelasi kui avatud rahvust, kelle hulka võivad kuuluda kõik, kes võtavad omaks vene keele ja kultuuri. Programmi kohaselt keskendub Natsionaalbolševistlik Rinne tööle noortega ning peab oma põhisuunaks tegevust tänavatel – miitingute ja meeleavalduste korraldamist.
Natsionaalbolševistliku Rinde juht on organisatsioonilise töö komissar Aleksei Golubovitš. Rinne moodustab ühe osa filosoofi ja geopoliitiku Aleksandr Dugini loodud Euraasia Noorte Liidust.
Jiangxi

Jiangxi [tsjangsj'ii] on provints Hiina idaosas, Jangtse jõest lõunas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 11 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Jiangxi provintsi elanikest hiinlased 99,7% ja šeed 0,2%.
Liaoning

Liaoning on provints Hiina kirdeosas. See on osa ajaloolisest Mandžuuriast.
Provints on saanud nime Liao jõe järgi, mis läbi provintsi voolab.
Koos Jilini ja Heilongjiangi provintsiga on Liaoning Hiina kolmest nn roostevöö provintsist. Tähtsamad tööstusharud on Liaoningi provintsis masinatööstus, elektroonikatööstus, naftatööstus, keemiatööstus ja ehitusmaterjalide tootmine. Maavaradest leidub Liaoningis rikkalikult rauamaaki, magnesiiti, teemante ja boori. Tähtsamad põllukultuurid on mais, sorgo, sojaoad, õunad, virsikud, pirnid, aprikoosid, ploomid ja puuvill.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 14 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2020. aasta seisuga oli elanike arv provintsis 42 591 407. Aastal 2010 oli elanikke 43 746 323.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Liaoningi provintsi elanikkonnast hiinlased 83,94%, mandžud 12,88%, mongolid 1,60%, hueid 0,63%, korealased 0,58% ja sibod 0,32%.
2018. aasta seisuga oli miljonilinnu neli: Shenyang (5 651 200 elanikku), Dalian (3 808 300 elanikku), Anshan (1 420 800 elanikku) ja Fushun (1 223 500 elanikku).
Jilini provints

Jilin on provints Hiina kirdeosas. See on osa ajaloolisest Mandžuuriast. Piirneb Põhja-Korea ja Venemaa Primorje kraiga.
Koos Liaoningi ja Heilongjiangi provintsiga on Jilin Hiina kolmest nn roostevöö provintsist. Tähtsaim tööstusharu on rasketööstus.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 9 ringkonna tasemel haldusüksuseks (8 ringkonna õigustega linna ja 1 autonoomne ringkond):
Rahvastik.
Elanike arv oli 2020. aasta seisuga 24 073 453. Aastal 2010 oli elanikke 27 462 297. Võrreldes 2010. aastaga on elanike arv vähenenud 12,3%.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Jilini provintsi elanikest hiinlased 90,85%, korealased 4,27%, mandžud 3,71%, mongolid 0,64% ja hueid 0,47%.
Miljonilinne oli 2018. aastal kaks: Changchun (4 564 000 elanikku) ja Jilin (1 269 100 elanikku).
Jiangsu

Jiangsu [tsjangs'uu] on provints Hiina idaosas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 13 ringkonna tasemel haldusüksuseks (kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Jiangsu provintsi elanikest hiinlased 99,6% ja hueid 0,2%.
Shandong

Shandong on provints Hiinas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 17 ringkonna tasemel haldusüksuseks (Jinan Shi ja Qingdao Shi on allprovintsilinnad, teised on kõik ringkonna õigustega linnad):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Shandongi provintsi elanikest hiinlased 99,3% ja hueid 0,6%.
Hubei

Hubei on provints Hiinas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 13 ringkonna tasemel haldusüksuseks (12 ringkonna õigustega linna ja 1 autonoomne ringkond):
Otse provintsile alluvad ka allringkonna õigustega linnad Xiantao Shi (仙桃市), Qianjiang Shi (潜江市), Tianmen Shi (天门市) ja Shennongjia metsa-ala (神农架林区), mis on 3. järgu haldusüksused.
Hunan

Hunan on provints Hiinas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 14 ringkonna tasemel haldusüksuseks (13 ringkonna õigustega linna ja 1 autonoomne ringkond):
Henan

Henan on provints Hiinas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 17 ringkonna õigustega linnaks ja 1 maakonna õigustega linnaks):
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Henani provintsi elanikest hiinlased 98,8% ja hueid 1%.
Guangdong

Guangdong [kuangt'ung] on provints Hiina lõunaosas. 
Guangdong on üle 104 miljoni inimesega Hiina rahvarikkaim provints.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 21 ringkonna õigustega linnaks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse tulemuse kohaselt moodustasid Guangdongi provintsi elanikest hiinlased 99%, tšuangid 0,7% ja jaod 0,2%.
Penžina rajoon

Penžina rajoon on haldusüksus Venemaal Kamtšatka krais. Asub Kamtšatka poolsaare põhjaosas.
1. juulini 2007 oli Korjaki autonoomses ringkonnas.
Rajoonis on 7 küla. Halduskeskus on Kamenskoje.
2006. aastal oli rajooni elanikest 1287 korjakid, 325 eveenid ja 157 tšuktšid.
Palana

Palana on alev Venemaal Kamtšatka krais.
Palana asub Palana jõe paremal kaldal, 8 km kaugusel Ohhoota merre kuuluva Šelihhovi lahe rannast.
Loodus.
Alevis sajab aastas keskmiselt 472 mm aastas, kusjuures aasta teine pool on märksa sajusem esimesest. Kõige sademeterohkemad kuud on august (66 mm) ja juuli (65 mm), kõige sademetevaesemad veebruar (11 mm) ja märts (12 mm).
Ajalugu.
Palana oli kuni 2007. aastani Korjaki autonoomse ringkonna keskus, seal asus Korjaki autonoomse ringkonna duuma. Seejärel Korjaki autonoomne ringkond likvideeriti.
Elanikkond.
Palanas elas 1959. aastal 924 inimest. 1962 sai Palana alevi õigused. Alevis elas NSV Liidu 1979. aasta rahvaloenduse andmetel 2735 inimest, NSV Liidu 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 4343 ja 2002. aasta rahvaloenduse järgi 3928 inimest. 2010. aastaks oli elanike arv vähenenud 3508-ni.
Transport.
Alevit teenindavad Palana vana ja uus lennuväli, mis mõlemad on alevist 4 km kaugusel ja ühepikkuse (1440 m) maandumisrajaga.
Maanteed Palanat teiste asulatega ei ühenda. Igal talvel rajatakse talitee, mis ühendab Palanat 200 km kaugusel edelas oleva Tigiliga. 2014. aastaks plaanitakse nende asulate vahele rajada aasta läbi läbitav maantee. Edaspidi on kavas seda pikendada lõunasse üle Kesk-Kamtšatka mäestiku Essosse, millel on juba tänapäeval maanteeühendus nii Petropavlovsk-Kamtšatski kui Ust-Kamtšatskiga. Kaugus Palanast Essoni on maad mööda 440 km.
Kesu raba

Kesu raba asub Rapla maakonna ja Pärnu maakonna piiril. Halduslikult on suurem osa rabast Märjamaa vallas ning raba lõunapoolsed servalad ulatuvad veidi ka Põhja-Pärnumaa ja Lääneranna valla aladele.
Kesu raba pindala on 30 km². Turbalasundi paksus on kuni 7 meetrit, keskmine paksus 5 meetrit. Turbavarud on 113 miljonit m³. Pindalaühiku kohta on Kesu raba suurimate turbavarudega soode hulgas Eestis. Raba absoluutne kõrgus on 21 meetrit.
82% soost on raba, 10% siirdesoo ja 8% madalsoo. Soos on kaks laugastikku: üks raba idaosas ja teine raba lääneosas. 1950. aastate alguses toimus raba lääneosas suur soopõleng, mille tagajärgi on selgelt märgata siiani. Tänapäeval toimub Kesu raba lääne edelapoolses servas intensiivne mineraalmaa soostumine.
Väljavool Kesu rabast on Kasari jõgikonda (Naravere oja, Liiva oja, Kesu oja, Avaste oja). 
19. sajandil ja 20. sajandi alguses on raba servaladel kaevandatud vähesel määral turvast. Suurem soo turbavarude hõlvamine oli kavas 1960. aastatel, mida ei tehtud siiski teoks. Kunagist turbakaevandust meenutavad Kesu külas vett täis turbavõtuaugud. Siin-seal on säilinud ka soosse kaevatud vanu linaleoauke. 
1992. aastal võeti suurem osa soost looduskaitse alla (Kesu sookaitseala).
Igarka

Igarka on linn Venemaa Krasnojarski krais Turuhhanski rajoonis. Asub Jenissei paremal kaldal.
1929. aastal ehitati linna kohale sadam. Selle juurde tekkinud asula on linn aastast 1931. 
Aastatel 1947–1953 ehitasid GULAGi sunnitöölised raudteed (Objekt nr 503) Igarkast Salehardi Tjumeni oblastis, kuid see ei valminud täielikult ning jäi kasutusele võtmata. Raudtee jäänuseid võib tundras näha tänini.
Linnas on metsakombinaat ja kalatehas ning igikeltsamuuseum.
1989. aastal elas linnas 18 800 inimest, 2007. aastal oli seal 7300 ja 2020. aastal 4319 elanikku.
Kaxgar

Kaxgar on maakonna õigustega linn Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomse piirkonnas Kaxgari ringkonnas.
77% elanikest on uiguurid, hiinlasi on 22%.
Aastal 1273 külastas linna Marco Polo.
4. augustil 2008 ründasid Kaxgari linna lähistel kaks meest kohaliku aja järgi kell 8.00 hommikul piiripunkti, heites selle pihta kaks granaati ja rünnates seejärel seal viibinud politseinikke nugadega. Rünnakus hukkus kuusteist ja sai vigastada veel kuusteist politseinikku; ründajad õnnestus vahistada.
Karamay

Karamay (uiguuri قاراماي شەھرى (K̡aramay Xəh̡ri), hiina 克拉玛依市 (Kèlāmǎyī Shì)) on ringkonna õigustega linn Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas.
75% elanikest on hiinlased, lisaks nendele elab linnas veel ka uiguure, kasahhe, mongoleid ja hueisid.
Linna lähedal on naftaleiukohad. Karamay nimi tähendab uiguuri keeles musta õli.
Karamay jaguneb Karamay (keskus), Dushanzi, Baijiantani ja Urho linnarajooniks.
Leshani Buddha kuju

Leshani Buddha kuju (hiina 乐山大佛) on hiiglaslik kaljust tahutud Buddha kuju Hiinas Sichuani provintsi lõunaosas Leshani linna lähedal, Mini, Dadu ja Qingyi jõe ühinemiskoha juures.
Kuju on 71 m kõrgune ja kujutab istuvat Maitrejat, kellel on käed põlvedel. Kuju vaatab läände 40 km kaugusel asuva püha mäe Emeishani suunas.
Seda alustas hiina munk Haitong 713. aastal.
1996. aastast kuulub see koos Emeishaniga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kesu sookaitseala

Kesu sookaitseala (ka Kesu raba kaitseala) on uuendamata kaitsekorraldusega kaitseala Rapla maakonnas Märjamaa vallas ning Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa ja Lääneranna vallas. Kaitseala loodi 1992. aastal rabamaastiku kaitseks. 
Kesu sookaitseala pindala on 2148 ha, hõlmates suurema osa Kesu rabast. Valdav osa kaitsealast hõlmab lageraba, edelaosas on ka madalsood (pilliroo ja sepsikaga). 
Kesu raba on oluline regionaalne veesäilitusala, mida 1960. aastatel ohustas turbatööstuse rajamine, kuna on tegemist suurust arvestades ühe turbarikkama sooga Eestis.
Taipei

Taipei (ka "Taibei") on linn Taiwani saare põhjaosas.
Alates Hiina Vabariigi valitsuse evakueerumisest Taiwanile 1949. aastal on Taipei Hiina Vabariigi ajutine pealinn.
Taipeis asub pilvelõhkuja Taipei 101, mis 2007. aastani oli maailma kõrgeim hoone.
Hackfleischverordnung

Hackfleischverordnung (lühend "HflV") tõlkes 'Hakklihaseadus' on Saksamaal kehtiv eraldi seadus hakkliha ja hakklihatoodete käitlemise kohta. Seaduse eesmärk on tagada vaid värske ja riknemata kauba jõudmine tarbijani, mis hakkliha kui väga kergesti halvaks mineva toiduaine juures on kuuldavasti keerukam kui teiste lihasaaduste puhul.
Vorst

Vorst on lihatoode, mis algupäraselt kujutab enesest maitsestatud, enamasti nitriti sisaldavaid, keedusoolaga soolatud hakkliha- või tangupudru-seguga täidetud sooli. Tänapäeval asendatakse sooled tihti odavamate, mitmesugustest kunstmaterjalidest kestadega. 
Vorstid jagunevad keeduvorstideks, suitsuvorstideks ja toorvorstideks. Esimesi keedetakse või kuumutatakse valmistamise käigus, viimased valmivad pikemat aega kas bakterite toimel (salaami) või neid kuivatatakse, suitsuvorste suitsutatakse. 
Väikesi vorste süüakse kuumas vees soojendatuna või pannil ehk ahjus praetuna (aga samuti grillituna) iseseisva toiduna. 
Suurema läbimõõduga kõva sisuga vorste tarbitakse viilutatuna, näiteks võileivakattena. 
Omaette vorstid on pehme, pasteeditaolise määritava sisuga (maksavorst).
Eriti rikkalikult leidub vorstisorte Saksa köögis, keskaegsest alamsaksa keelest pärineb ka eesti sõna 'vorst'.
Salaami

Salaami on algselt Itaaliast pärinev vorst, mille nimetus viitab vorsti valmistamisel kasutatud soolale. Maailmas tuntakse arvutul hulgal salaamisorte, Itaalia salaami kõrval on tuntud näiteks ka Ungari salaami. 
Salaami valmistamisel kasutatakse erinevaid lihasorte, mis hakitakse, maitsestatakse (õige salaami sisaldab küüslauku) ja topitakse soolde või tänapäeval kunstkesta. Kas looduslikult või tänapäeval kultuurina sisaldab kasutatud hakklihasegu baktereid, mille toimel lihamass käärib ning omandab spetsiifilise lõhna ja maitse. Seejärel vorst kuivatatakse, mille käigus ta võib kattuda söödava valge hallituskorraga. Salaami võib jahedas õhurikkas kohas väga kaua säilida. Algupärane Itaalia salaami sisaldab kindlasti ka hobuse- või eesliliha.
Tšerkassõ

Tšerkassõ on linn Ukrainas Dnepril asuva Krementšuki veehoidla paremkaldal, Tšerkassõ oblasti keskus.
Tšerkassõ on asutatud 1286. aastal, linnaõigused sai 1795. aastal.
Kotlet

Kotlet on Eestis ühes tähenduses praetud hakklihapäts, mille valmistamisel lisatakse hakklihale soola, maitseaineid, saia, riivsaia, muna, piima jms. See tähendus on vene päritolu, ülejäänud maailmas tähendab kotlet teatud praetud lihatükki veise, lamba või sea kaela-, jala- või nimmelihast (mitte ribidest), kanast või homaarist (täislihast). Kotlet esimeses tähenduses on taignata rissool, sellele vastab vene kotlet ja briti "rissool".
Sosnowiec

Sosnowiec (saksa keeles "Sosnowitz") on maakonnaõigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Ülem-Sileesia linnastus.
Asub Przemsza jõe ääres.
Mulgipuder

Mulgipuder ehk mulgi puder (rahvasuus ka poolvillane puder) on Lõuna-Eestist pärit Eesti rahvustoit, mis on saanud nimetuse Mulgimaa järgi. 
Enne Nõukogude kolhoosisööklate aega mereäärsetes Eesti piirkondades mulgiputru ei tuntud. 
UNESCO lisas 2024. aastal inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja mulgi pudru söömise ja valmistamise.
Valmistamine.
Kasutatakse kollast kartulit, mis keedetakse pehmeks, eelnevalt leotatakse ka tangud. Puder sisaldab liha ja sibulat, võidakse lisada ka võid. Liha tükeldatakse ja praetakse eraldi, ülejäänud kamarad pannakse potti koos kartuli ja tangudega keema. Kuni kartul ja tangud keevad, pannakse lihatükid pannile ja praetakse koos sibulaga pruuniks.
Kui kartul ja tangud on pehmeks keenud, segatakse need ühtlaselt pudruks. Segamiseks kasutatakse pudrumändi (4 kuni 7 haruga okaspuu ladvast tehtud riista), mitte mikserit, sest muidu läheb puder kõvaks ja tärklis tükki. Soovitatav on hoiduda kartuli puruks tampimisest. 
Hea mulgipudru valmistamiseks kulub ligi poolteist tundi. Kui puder segatud, siis tõstetakse puder ja lihakõrnad söömiseks kaussidesse.