tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Instytut kultury metroojaam

Instytut kultury metroojaam (vene keeles Институт культуры ("Institut kulturõ metroojaam"), valgevene Інстытут культуры (transkribeerituna Instõtut Kulturõ metroojaam), tõlkes Kultuuriinstituudi metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis.
Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Kuni aastani 2012 oli tegemist metroo lõppjaamaga. Jaama perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Jaamast viib tee Orša suunas suunduvate elektrirongide ooteplatvormidele, üks väljapääs avaneb ka Valgevene Kultuuriülikooli juures.
Projekti kohaselt pidi jaam kandma algselt nime Maskoŭskaja. Praeguse nime sai see pärast seda, kui algselt Vałhahradzkaja nime kandma pidanud metroojaam Maskoŭskajaks ümber nimetati. Jaam on kujundatud ühtse võlvikujulise monoliitraudbetoonkonstruktsioonina, Jaama kaunistavad kollasest, oranžist ja punasest klaasist bareljeefid, mis kujutavad Valgevene kultuuri saavutusi. Jaam ise on kujundatud lakooniliselt ja heledates toonides.
Jaamast viib raudteeharu elektrirongide depoosse.
Eesti piir

Eesti piir on Eesti riigipiir.
Eestil on maismaapiir Venemaa (Eesti-Venemaa piir) ja Lätiga (Eesti-Läti piir) ning merepiir Soome (Eesti-Soome piir) ja Rootsiga (Eesti-Rootsi piir).
30. juunil 1994 võttis Riigikogu vastu Eesti riigipiiri seaduse, riigipiiri seadusesse oli lisatud klausel, et Eesti maismaapiir on määratud 1920. aasta 2. veebruari Tartu rahulepinguga ning teiste riikidevaheliste piirilepingutega. Riigipiiri seaduse jõustumisel muutusid kehtetuks Ülemnõukogus 22.10.1990 vastu võetud Eesti Vabariigi majanduspiiri seadus ja ka samal päeval heaks kiidetud Ülemnõukogu otsus majanduspiiri seaduse rakendamise kohta.
Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vaheline piir on ühtlasi Euroopa Liidu välispiir.
Eesti piiri valvamisega tegeleb Siseministeeriumi haldusalas olev Politsei- ja Piirivalveameti piirivalveosakond.
Suur-Hamburgi seadus

Suur-Hamburgi seadus (saksa keeles "Groß-Hamburg-Gesetz"), täisnimega Seadus Suur-Hamburgi ja Teiste Territoriaalsete Ümberkorralduste Kohta (saksa: "Gesetz über Groß-Hamburg und andere Gebietsbereinigungen"), võeti Natsi-Saksamaa valitsuse poolt vastu 26. jaanuaril 1937 ning volitas territooriumite vahetamist Hamburgi ja Preisimaa Vaba Riigi vahel. See jõustus 1. aprillil 1937.
Suurem Hamburg.
Hamburg kaotas enamuse oma eksklaavidest, sealhulgas Geesthacht ja Cuxhaven. Vastutasuks laiendati Hamburgi endiste Preisimaa linnade, nagu Altona, Wandsbek ja Wilhelmsburg, samuti mitme küla lisamisega. See kujutas endast nn. "nelja linna regiooni" ametlikku ühinemist.
Sümboolne, kuid oluline muudatus oli Hamburgi "ümbernimetamine". "Freie und Hansestadt Hamburg" ("Vaba- ja Hansalinn Hamburg") asemel nimetati seda nüüd "Hansestadt Hamburg" ("Hansalinn Hamburg"). Viide vabadusele vanas nimes pärineb Saksa-Rooma riigist, mis sisaldas mitmeid rohkem või vähem suveräänseid vabu riigilinnu, sealhulgas Hamburg.
Preisimaa.
Lisaks Hamburgi regulatsioonidele liitis seadus Vabalinn Lübecki Preisimaaga. Mõned väiksemad külad arvati Mecklenburgi. Lübeck oli olnud föderatsiooni sõltumatu liige, mis moodustas Reichi, enne kui Gleichschaltung 1933.–34. aastal hakkas neid kooskõlla viima. Adolf Hitler tundis Lübecki suhtes vastumeelsust, kuna linnavolikogu keelas tal seal 1932. aastal kampaaniat korraldada, kuigi oli ka vajadus hüvitada Preisimaale selle kaotused Hamburgile. Peale Lübecki, mis liidendati Preisimaa Schleswig-Holsteini provintsiga, pidi Hamburg loovutama Geesthachti, mis läks samuti Schleswig-Holsteinile, ja Ritzebütteli (sealhulgas Cuxhaveni), mis läks Preisimaa Hannoveri provintsile. Preisimaa loovutas Hamburgile Altona ja Wandsbeki, mis enne kuulusid Schleswig-Holsteinile, ning Harburg-Wilhelmsburgi, mis oli olnud Hannoveri osa.
Nagu kogu Natsi-Saksamaa jagunes gaudeks, olid naaberpiirkondade Lübecki, Schleswig-Holsteini ja Mecklenburgi "Gauleiterid" võidelnud 1933. aastast kontrolli eest linna üle. Selle liitmine Preisimaaga näitas Schleswig-Holsteini "Gauleiteri" võitu.
Vabaõpe

Vabaõpe (inglise keeles "unschooling") on haridusmeetod ja -filosoofia, kus õppimine toimub eelkõige õppija valitud tegevuste kaudu. Vabaõppe õpilased õpivad oma loomuliku elukogemuse, sealhulgas mängu, majapidamiskohustuste, isiklike huvide ja uudishimu, praktika ja töökogemuse, reisimise, raamatute, valikkursuste, perekonna, mentorite ja sotsiaalse suhtluse kaudu. Vabaõpe julgustab laste enda algatatud tegevuste uurimist, uskudes, et mida isiklikum õppimine on, seda mõttekam, paremini mõistetavam ja seetõttu kasulikum see lapsele on. Kuigi kursusi võib aeg-ajalt valida, on vabaõpe seisukohtade järgi tavapäraste õppekavade, tavapäraste hindamismeetodite ja traditsioonilise hariduse muude tunnuste kasulikkus iga unikaalse lapse hariduses kaheldav.
Vabaõppe kriitikud näevad seda äärmusliku haridusfilosoofiana. Põhiliseks mureks on, et lastel puudub nende koolis käivate eakaaslastele omased sotsiaalsed oskused, struktuur ja motivatsioon. Samas ütlevad vabaõppe poolehoidjad täpselt vastupidist: loomulikus keskkonnas omandatud enesejuhitud haridus valmistab lapsi paremini ette "reaalses maailmas" hakkama saamiseks.
Buchholz in der Nordheide

Buchholz in der Nordheide on suurim linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Linna pindala on 74,62 km². 31. detsembril 2017 elas seal 39 042 inimest. Linn asub umbes 25 km Hamburgist edelas.
Buchholzis asub Brunsberg, 129 m kõrge mägi. See on Lüneburgi nõmme ("Lüneburger Heide") põhjaservas.
Ajalugu.
1958. aastal sai Buchholz linnaõiguse.
1992. aastal tabas Buchholzi väike keeristorm, mis hävitas palju puid ja kahjustas arvukalt maju. 2002. aastal tõusis temperatuur Buchholzis üle 38 °C, tähistades kõigi aegade kõrgeimat piirkonnas.
2006. aastal püüdis Buchholz teha uut maailmarekordit, pannes 2000 inimest suure südame kujulisena kohaliku ujula juurde. Katse kukkus lõpuks läbi, kuna 39 inimest ei tulnud kohale.
Sõpruslinnad.
Buchholzil on kolm sõpruslinna: Canteleu Prantsusmaal, Wołów Poolas ja Järvenpää Soomes.
Robert-François Damiens

Robert-François Damiens (9. jaanuar 1715 La Thieuloye, Prantsusmaa – 28. märts 1757 Pariis) oli Prantsuse teener, kes üritas 1757. aastal mõrvata Prantsusmaa kuningat Louis XV-t ning kelle avalik hukkamine tekitas laialdase ja kestva vastukaja. Temast sai viimane inimene, kes hukati Prantsusmaal neljakskiskumise läbi, mis oli traditsiooniline surmanuhtluse vorm kuningatapjatele.
Atentaadi ajendid on tänini segased. Seda on põhjendatud vaimuhäiretega, kuid ülekuulamisel saadud vastuste kohaselt ärritas Damiensi ka Prantsuse katoliku vaimulikkonna keeldumine andmast armulauda jansenistidele. Samas ei tunnistanud ta piinamisele vaatamata, et keegi oleks teda atentaadi kavandamisel aidanud.
5. jaanuaril 1757 ründas Damiens kuninga tõlda, kui see hakkas sisenema Versailles' paleesse, kuid oli liiklusummiku tõttu seisma jäänud. Ihukaitsjatest mööda sööstnud Damiens pussitas kuningat sulenoaga rinda, kuid nuga jäi pidama kuninga paksudesse talverõivastesse ning haav oli vaid paari sentimeetri sügavune. Ründaja ei püüdnud põgeneda ning võeti kohapeal kinni.
28. märtsil 1757 hukati Damiens Pariisis Place de Grève'il. Teda piinati mitmes järgus, muuhulgas kuumade tangide, põleva väävli ning haavadesse valatud sulavaha, sulatina ja keeva õli abil. Kuna hobused ei olnud neljaksrebimise protseduuriga harjunud, tuli kasutada nelja asemel kuut hobust. Kõik liikmed ei tulnud keha küljest lahti, mistõttu tuli timukal osa kõõlustest ise katki lõigata. Pärast liikmete küljest rebimist publiku plaksutamise saatel põletati Damiensi torso tuleriidal; mõne pealtnägija väitel oli ta siis veel elus.
Pärast Damiensi hukkamist põletati ta keha tuhaks ning tuhk puistati laiali. Tema õed-vennad olid sunnitud vahetama nime ning ta isa, naine ja tütar saadeti maalt välja.
Damiensi atentaadi ajaks polnud Prantsusmaal olnud ühtki kuningatappu 1610. aastast saati. Damiensi kurikuulsus püsis veel kaua ning veel 40 aastat hiljem levitati Prantsuse revolutsiooni ühe käilakuju Maximilien Robespierre'i kohta kuuldusi, et too olevat Damiensi vennapoeg.
Damiensi hukkamist kirjeldas pealtnägijana Giovanni Giacomo Casanova. Filosoof Cesare Beccaria tõi selle näiteks, mõistes piinamise ja surmanuhtluse hukka oma teoses "Kuritegudest ja karistustest" (1764), ning Thomas Paine nimetas Damiensi juhtumit despootlike valitsuste tüüpiliseks julmuseks ja üheks põhjuseks, miks rahvas revolutsiooni ajal samavõrd julm oli. Damiensile osaks langenud karistust käsitledes pidas Michel Foucault seda üheks ajendiks, mis viis järgnenud sajandi vältel radikaalse muutuseni Euroopa ühiskonna suhtumises riiklikesse karistustesse.
Kirjanduses on Damiensi motiive kasutanud Charles Dickens "Loos kahest linnast", Peter Weiss näidendis "Marat/Sade" ning Mark Twain ulmeromaanis "Jänki kuningas Arthuri õukonnas".
Vexini krahvide loend

Alljärgnev on Vexini krahvide loend. Vexin oli keskaegne Prantsusmaa krahvkond, mis jagati hiljem Prantsuse Vexiniks ja Normandia Vexiniks.
Rodinei

Rodinei Marcelo de Almeida (sündinud 29. jaanuaril 1992 Tatuís) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Olympiakós.
Rodinei on peaaegu kogu oma klubikarjääri veetnud Brasiilias. 2016. aastal liitus ta Flamengoga. Enne seda oli ta kaks hooaega mänginud Ponte Pretas.
Kuigi ta oli Brasiilia kõrgliigas debüüdi teinud juba 2012. aastal Corinthianse särgis, lõi ta kõrgliigas oma esimese värava ja seda Flamengo särgis 24. septembril 2017 kodumängus Avaí vastu (Avaí oli seejuures olnud tema kasvatajaklubi). 2019. aastal tuli ta Flamengoga Brasiilia meistriks. Aastatel 2020–2021 oli ta Flamengost laenul Internacionalis.
2022. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Olympiakósega, mis on tema esimene välisklubi.
Renê Rodrigues Martins

Renê Rodrigues Martins (mängijanimega Renê; sündinud 14. septembril 1992 Picoses) on Brasiilia jalgpallur, vasakkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Internacional.
Renê alustas profikarjääri 2012. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Sport do Recife. 2014. aastal võitis ta klubiga Pernambuco osariigi meistrivõistlused Campeonato Pernambucano. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 22. augustil 2015 võõrsilmängus Figueirense vastu.
2017. aastal suundus ta Flamengosse. Kohe sama aasta kevadel võitis ta klubiga Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused Campeonato Carioca. Flamengo särgis lõi ta Brasiilia kõrgliigas esimese värava 5. oktoobril 2018 võõrsilmängus Corinthianse vastu. 2018. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta tuli 2019. aastal Flamengoga Brasiilia meistriks ja võitis lisaks Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused. Brasiilia meistriks tuli ta Flamengoga ka 2020. aastal. Kui 2018. aastal oli Renê Flamengo põhiline vasakkaitsja, hakkas alates 2019. aasta teisest poolest mängima enam Filipe Luís.
2022. aasta aprillist siirdus ta Internacionali.
Konnatamm

Konnatamm on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Konnatamm on pandud Rae mõisas Jüri kihelkonnas Harjumaal. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Varsapõlv

Varsapõlv ("Anagallis" L.) on taimeperekond nurmenukuliste sugukonnas.
Varsapõlve perekonda kuulub 20–25 liiki madalakasvulisi rohttaimi, millest ehk tuntuim on kirjandustegelasele nime andnud põld-varsapõlv. Perekonna botaaniline nimi tuleb kreeka sõnadest "ana" – 'jälle' ja "agallein" – 'rõõmu tundma' ning viitab õite avanemisele ja sulgumisele keskkonna mõjul.
2009. aastast kuulub perekond varsapõlv APG III süsteemi järgi mürsiineliste alamsugukonda.
Põld-varsapõlv

Põld-varsapõlv ("Anagallis arvensis") on nurmenukuliste sugukonda varsapõlve perekonda kuuluv üheaastane rohttaimeliik. Selle looduslik levila on Euroopa, Lääne-Aasia ja Põhja-Aafrika. Liiki on laialdaselt levitanud inimesed kas teadlikult ilutaimena või kogemata. Praeguseks on see levinud peaaegu kogu maailmas.
Taimekasvatuses peetakse seda invasiivset liiki üldjuhul ebasoovitavaks. Sama hinnang antakse põld-varsapõlvele karjakasvatuses, kuna taim on ohtlikult mürgine. Loomad kalduvad seda ebameeldiva kibeduse tõttu siiski vältima. Hobustel ja koertel põhjustab põld-varsapõlv gastroenteriiti, suured annused on aga letaalsed.
Rahvameditsiinis esineb põld-varsapõlv harva, ent mõnes riigis on seda kasutatud aeglaselt paranevate haavandite ja haavade raviks, ekspektorandina ning reumatismi, hemorroidide, marutõve ja leepra vastu, samuti maohammustuste korral. Vana-Kreekas pruugiti põld-varsapõlve antidepressandina. Punetiste vastu pruugitakse seda homöopaatias.
Põld-varsapõlv tõrjub mõningaid putukaid, arvatavasti iseloomuliku lõhnaga eeterliku õli tõttu. Antibakteriaalne mõju puudub. Taimes sisaldub parkaineid.
Traditsiooniliselt nurmenukuliste hulka arvatud liik loeti vahepeal mürsiineliste hulka, kuni nood liigitati nurmenukuliste alamsugukonnaks.
Taime järgi on saanud nime Emma Orczy samanimeline kirjandustegelane.
Allianz Parque

Allianz Parque (tuntud ka kui Palestra Itália Arena) on mitmeotstarbeline staadion Brasiilias São Paulos.
See on jalgpallikubi Sociedade Esportiva Palmeirase kodustaadion.
Staadion valmis 2014. aastal. See ehitati Palmeirase endise, 1902. aastal valminud ja 2010. aastal lammutatud kodustaadioni Estádio Palestra Itália asemele.
Esimene ametlik jalgpallimatš peeti staadionil 2014. aasta 19. novembril, kui Brasiilia kõrgliiga mängus võõrustati Sport Club do Recifet, kellele kaotati 0:2. Esimese värava lõi staadionil Ananias Eloi Castro Monteiro, kes hukkus 2016. aastal Chapecoense jalgpallimeeskonda vedanud lennuki lennuõnnetuses.
Staadionil on andnud kontserte paljud maailmakuulsad artistid, teiste seas Paul McCartney, Katy Perry, Coldplay, Guns N' Roses jpt.
Põld-Varsapõlv

Põld-Varsapõlv (inglise keeles "The Scarlet Pimpernel") on tegelane ungari kirjaniku paruness Emma Orczy samanimelises menukas ajalooliste seiklusromaanide sarjas, mille esimene osa "Põld-Varsapõlv" ilmus 1905. aastal. Orczy kirjutas romaani pärast seda, kui tema samanimeline näidend oli Londonis pikka aega väga menukas olnud.
Romaanisarja tegevus saab alguse Prantsuse revolutsiooni päevil. Põld-Varsapõlv on varjunimi, mida kannab rüütellik inglane Percy Blakeney, kes päästab aristokraate tapalavale saatmisest. Blakeney teeskleb rikast dändit, kuid on tegelikult oskuslik mõõgavõitleja ja kiire taibuga põgenemiskunstnik. Tema salaelust teavad vaid sõbrad, kes teda abistavad, ning see on saladus isegi ta naise, prantslanna Marguerite Blakeney jaoks, keda Prantsuse uus saadik Inglismaal sunnib ähvarduste abil salapärast kangelast otsima. Blakeley sümbol on lihtne lilleke põld-varsapõlv.
Emma Orczyl ilmus Põld-Varsapõlvest 11 romaani, lisaks kuulub sarja kolm romaani tema esivanematest ja järeltulijast ning kaks kogumikku lühijutte.
Mõne aastakümne jooksul jõudis kirjandusse veel mitu kangelast, kellele Põld-Varsapõlv oli eeskujuks, nagu Zorro, Vari, Superman ja Batman, ning Põld-Varsapõlve motiivid püsivad popkultuuris tänini. Põld-Varsapõlve seiklused on jõudnud kinolinale (1917 kaks tummfilmi, 1919 tummfilm, 1928, 1934, 1937, 1941, 1950 kaks filmi, 1966, 1969, 1982) ja teleekraanidele (telesarjad 1955–1956, 1960, 1968 Norras, 1982, 1999–2000, 2001 ja 2006), raadiosse (kuuldemängusarjad 1934, 1952–1953 ja 2017 BBC-s) ning temast on tehtud muusikal (1997). Vatikani Põld-Varsapõlveks hakati hüüdma ka katoliku preestrit Hugh O'Flahertyt, kes teise maailmasõja päevil päästis 6500 liitlaste sõdurit ja juuti. Üks Põld-Varsapõlve filme inspireeris ka Rootsi diplomaati Raoul Wallenbergi, kes päästis teises maailmasõjas Ungari juute, väljastades neile Rootsi passe, ning suri pärast sõda Nõukogude vangilaagris.
Eesti keeles on anonüümses tõlkes ilmunud kaks Emma Orczy romaani Põld-Varsapõlve sarjast: "Punane Pimpernel" 1934 ja "Kättemaks" 1935.
Eesti meteoriidikraatrid

Eesti meteoriidikraatrid on valdavalt väiksemad löögikraatrid.
Teadaolevatest meteoriidikraatritest asuvad Eestis Ilumetsa meteoriidikraatrid, Kaali kraater, Kärdla kraater, Neugrundi kraater, Simuna meteoriidikraater ja Tsõõrikmäe meteoriidikraater. Samuti asub Eestis Tondiraba meteoriidijälg. Nii on Eesti maailmas tõenäoliselt esikohal avastatud impaktstruktuuride arvu poolest pindalaühiku kohta.
Eesti tuntuimaks kraatriks on u 1530–1450 eKr moodustunud 110-meetrise läbimõõduga Kaali kraater, mille juures asub veel 8 väiksemat kraatrit. See on Euroopa noorim suur meteoriidikraater ning arvatakse, et see on jätnud ulatusliku jälje ka rahvapärimusse.
Suuremateks siinseteks impaktstruktuurideks on aga Kärdla ning Neugrundi kraatrid, mis on vastavalt 4- ja 9-kilomeetrilise läbimõõduga. Mõlemad on mattunud nooremate settekivimikihtide alla.
Soomest on teada 12 ja Rootsist 8 kraatrit. Lätis asub 290 ± 35 miljonit aastat vana Dobele kraater.
Vaskelovo

Vaskelovo (vene keeles Васкелово; soome keeles Vaskela) on küla Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla, mis kuulus Vuole kihelkonda.
Külas elab 975 inimest (2017).
Küla on esimest korda mainitud 1500.
Murino (täpsustus)

Murino (vene keeles Мурино) on kohanimi:
Grušavka metroojaam

Hrušaŭka metroojaam (vene keeles Грушевка ("Gruševka metroojaam"), valgevene Грушаўка (transkribeerituna Grušavka metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis Hrušaŭka linnaosas.
Jaam avati 6. novembril 2012, ehkki metrooliiklus hakkas toimima alles järgmisel päeval. See asub Instytut kultury metroojaamast 1400 meetri kaugusel. Jaam rajati meeter maad kõrgemale kui algses projektis ette nähtud; nii langes ära vajadus jaamale eskalaator rajada. Jaamas on invaliididele mõeldud lift.
Jaama kujundas valgevene kunstnik Maksim Piatrul. Jaam ise on kasutusel näitusesaalina, kus traditsiooniliste paikade (galeriid, muuseumid, kunstisaalid) kõrval võiks olla esindatud uuem visuaalne kunst. Jaam ise on mõeldud kujutama külaaeda. Värvidest on seal kasutusel roheline ja kuldne, selle sümboliks on aga Piatruli loodud pirnikujuline skulptuur.
Kargino

Kargino (vene keeles Каргино) on kohanimi:
Rahja

Rahja (vene keeles Рахья; soome keeles Torhvo) on alev Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla, mis kuulus Rääpyvä kihelkonda.
Alevis elab 3482 inimest (2019).
Küla on esimest korda mainitud 1892.
Morje

Morje (vene keeles Морье; soome keeles Murje, Murja) on küla Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis Laadoga järve läänekaldal. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla, mis kuulus Rääpyvä kihelkonda.
Külas elab 19 inimest (2017).
Küla on esimest korda mainitud 1500.
Soikino

Soikino (vene keeles Сойкино) on kohanimi:
Mihhalova metroojaam

Michałova metroojaam (vene keeles Михалово ("Mihhalovo metroojaam"), valgevene Міхалова (transkribeerituna Mihhalova metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis Michałova linnaosas.
Jaam avati 6. novembril 2012, ehkki metrooliiklus hakkas toimima alles järgmisel päeval. Jaam on rajatud ühe vestibüüli ja väljapääsuga, mis asub perrooni keskel. See rajati meeter maad kõrgemale kui algses projektis ette nähtud; nii langes ära vajadus jaamale eskalaator rajada. Jaamas on invaliididele mõeldud lift.
Jaam asub endise samanimelise küla kohal. Jaam ise on mõeldud kujutama külma koiduaegset küla.
Šundorovo

Šundorovo (vene keeles Шундорово; soome keeles Sunkura) on küla Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla, mis kuulus Hietamäki kihelkonda.
Külas elab 42 inimest (2017).
Küla on esimest korda mainitud 1860.
Windsorton

Windsorton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas. Linn asub Vaali jõe kaldal.
Windsorton on asutatud 1869. aastal teemandikaevandajate asulana. Esialgu oli asula nimi Hebron, kuid hiljem sai uueks nimeks Windsorton kohaliku maaomaniku P. E. Windsori järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Windsortoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 67,5%, värvilisi 26,4%, valgeid 2,2%, India või Aasia päritolu inimesi 0,8% ja teisi 3,2%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 55,2% inimesi, afrikaani keelt 36,5%, inglise keelt 1,9%, ndebele keelt 1,9% ja teisi keeli 4,6%.
Rjabovo

Rjabovo (vene keeles Рябово) on kohanimi:
Mõza-Ivanovka

Mõza-Ivanovka (vene keeles Мыза-Ивановка) on küla Venemaal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis. Külast voolab läbi Ižora jõgi.
Külas elab 1138 inimest (2011).
Küla on esimest korda mainitud 1676.
Piatroŭščyna metroojaam

Piatroŭščyna metroojaam (vene keeles Петровщина ("Petrovštšina metroojaam"), valgevene Пятроўшчына (transkribeerituna Pjatrovštšõna metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis Piatroŭščyna ja Paŭdniovy Zachadi linnaosa vahel.
Jaam avati 6. novembril 2012, metrooliiklus hakkas toimima järgmisel päeval. Kuni 2014. aastani oli tegemist selle metrooliini lõppjaamaga. Jaamas on invalift. Üks selle väljapääsudest avaneb Valgevene riikliku meditsiiniülikooli juures, väljapääsu lähistel asub ka üliõpilasküla – kuue ülikooli jaoks rajatud ühiselamute kompleks.
Tegemist on ühe Minski metroo enimkasutatud jaamaga. 2013. aastal oli see kasutajate arvult neljas, seda kasutas päevas keskmiselt 49 600 inimest.
Jaama sisekujundus viitab loodusele ja tähepaistelisele talveööle. Selle tarbeks on jaama tumedasse lakke monteeritud 400 väikest LED-lampi.
Ritchie

Ritchie on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas Sol Plaatje vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ritchie elanikest mustanahalisi aafriklasi 50,9%, värvilisi 45,4%, valgeid 2,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,8% ja teisi 0,7%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 87,6% inimesi, tsvana keelt 6,3%, koosa keelt 1,8%, sotho keelt 1,6% ja teisi keeli 2,7%.,
Malinavka metroojaam

 
Malinaŭka metroojaam (vene keeles Малиновка ("Malinovka metroojaam"), valgevene Малінаўка (transkribeerituna Malinavka metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis Malinaŭka linnaosas.
Jaam avati 3. juunil 2014. Tegemist on liini lõppjaamaga. Projektis kandis see nime Univiersitjetśka, kuna selle läheduses asus mitu Valgevene Riikliku Ülikooli osakonda, ent tegelik nimi on pandud Malinaŭka linnaosa järgi.
Jaama kujundas valgevene kunstnik Maksim Piatrul. Jaam ise on kasutusel näitusesaalina, kus traditsiooniliste paikade (galeriid, muuseumid, kunstisaalid) kõrval võiks olla esindatud uuem visuaalne kunst. Värvidest on seal kasutusel roheline ja heledad toonid. Jaam on mõeldud kujutama väikest salu. Perroonil on pingid istekohtadega 36 inimesele.
Maskoŭskaja liin

Maskoŭskaja liin (vene keeles Московская линия ("Moskovskaja linija"), valgevene Маскоўская лінія (transkribeerituna Maskovskaja linija)) on Minski metrooliin, mis on 2018. aasta seisuga 19,9 km pikk ja millel asub 15 peatust. Rongidel kulub liini ühest otsast teise sõitmiseks 28 minutit. 
Metroo projekteerimine algas 1976. NSV Liidu Ministrite Nõukogu kinnitas plaani 4. veebruaril 1977. Selle järgi pidi metroo koosnema ühest liinist ja 8 peatusest. Ehitustööd algasid 16. juunil 1977. Metroo avati 30. juunil 1984, Minski fašistidest vabastamise 40. aastapäevaks. Algselt algas see Maskoŭskaja metroojaamast ja lõppes Instytut kultury metroojaamas, kust viib tee ka maapealsesse elektrironguide depoosse.
Nagu peaaegu kõigis maailma metroodes, nii ka Minskis tähistatakse metrooliine eri värvidega. Minski metroo erines teistest NSV Liidu metroodest selle poolest, et esimene metrooliin ei olnud punane, vaid sinine. Teine liin on punane. 
Minski metroo sinine liin kulges valmimise ajal linna peatänava all. See tänav on kandnud läbi aegade paljusid nimesid: metroo valmimise ajal Lenini prospekt), 1991–2005 Francysk Skaryna prospekt ja alates 2005 Iseseisvuse prospekt (Праспект Незалежнасці). Viimane on juba tänava 10. nimi. Liini on pikendatud, nii et ta tänapäeval enam täies ulatuses selle tänava all ei ole. Liin on üldiselt kirde-edelasuunaline. Seda teenindavatel rongidel on viis vagunit.
Aastal 1986 pikendati liini Uschodi metroojaamani. Aastal 2007 avati Uručča metroojaamani viiv lõik. Tee Piatroŭščyna metroojaamani valmis aastal 2012 ja seni viimase metroojaamana avati aastal 2014 Malinaŭka metroojaam.
2017. aastal oli enim kasutajaid Płošča Lenina metroojaamal (u 56 000 reisijat päevas). Järgnesid Płošča Jakuba Kołasa 47,6 tuhandega, Uručča 46,8 tuhandega, Akademija navuk 39,2 tuhandega ja Malinaŭka 35,63 tuhande reisijaga päevas. Kõige vähem kasutatavad jaamad olid Hrušaŭka 13,9 tuhande ja Michałova 14,5 tuhande reisijaga päevas.
Ärgake!

Ärgake! on ajakiri, mida annavad välja Jehoova tunnistajad. Ajakiri ilmub rohkem kui 225 keeles üle kogu maailma.
Vanrhynsdorp

Vanrhynsdorp on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Matzikama vallas.
Asula rajati 1751. aastal misjonijaamana ja kandis esialgu nime Trutro (ehk TroeTroe). Praeguse nime sai linn 1881. aastal kohaliku elaniku Hendrik van Rhijni järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vanrhynsdorpi elanikest värvilisi 71,91%, valgeid 19,72%, mustanahalisi aafriklasi 6,94%, India või Aasia päritolu inimesi 0,41% ja teisi 1,04%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,34% inimesi, inglise keelt 1,63% ja koosa keelt 1,21%.
Teise keisririigi stiil

Teise keisririigi stiil (prantsuse keeles "style Second Empire" või "style Napoléon III") oli arhitektuuristiil ja sisekujundusstiil, mis levis 19. sajandi teisel poolel ning 20. sajandi algusaastatel Lääne- ja Kesk-Euroopas. Kuigi stiil väljendus sellistes suuremates linnades nagu Pariis, Brüssel ja Viin, jõudis see ka Põhja-Ameerikasse, ennekõike Idarannikule.
Stiili juured ulatusid 17. sajandi renessanssi. Kuna stiil arenes oma algupärast edasi, omandas see eelkõige uusbaroksed tunnusjooned, milles tihti kombineeriti mansardkorruseid ja madalaid ruutkupleid. Stiil rakendus eelkõige prantsuse kodanluse ajal vahemikus 1860–1880. Pariisi kesklinna puiesteede äärsed kvartalid olid tihti vastavalt projekteeritud ja ehitatud.
Stiili nimetus viitab Prantsuse teisele keisririigile, mida valitsesid keiser Napoléon III ja keisrinna Eugénie.
2018.–2019. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

 
2018.–2019. aasta maailma karikasari laskesuusatamises oli 42. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas 2. detsembril 2018 Pokljukas ja lõppes 24. märtsil 2019 Oslos.
Võistluste ajakava.
IBU maailma karikasarja 2018.–2019 hooaja kalender.
Jüri Riis

Jüri (George) Riis (7. juuni 1893 Riisiküla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 2. aprill 1961 Bellmore, New York, USA) oli eesti kunstnik.
Ta sündis Uue-Vändra vallas Liisa ja Tõnis Riisi taluomaniku kolmanda pojana. Lapsepõlv möödus kodutalus Hoolmikul. Õppis Riisa algkoolis ja Tori kihelkonnakoolis. 1910–1917 õppis vaheaegadega Peterburis Kunstide Edendamise Seltsi koolis, mille lõpetamisel "cum laude" sai joonistamisõpetaja kutse. Samal ajal (1910–1917) töötas ja teenis ka Vene sõjaväes. Koolivaheaegadel töötas kodus ja tegi juhutöid. Maalis koduküla Laine seltsile näitemängude dekoratsioone ja kaunistas rikkamate talude kambreid seinamaalingutega.
1917–1918 tegutses kooliõpetajana Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, kunstiõpetajana Toris ja lühemat aega Jändja algkoolis Järvamaal. Lühikest aega oli ta Paldiski Keskkooli joonistusõpetaja ning töötas 1919–1926 Rakvere Õpetajate Seminaris õpetajana. Võttis osa esimesest maailmasõjast, langes vangi sakslaste kätte, kust vabanes maailmasõja lõppedes. Eesti vabadussõja tegi läbi ohvitserina ja tegutsedes ka sõjamuuseumi volinikuna.
Tegi illustratsioone ajakirjadele Urikivi ja Eesti Noorte Punane Rist. 1926. aastal siirdus Jüri Riis Eestist Ameerikasse, kus tegi kaastööd ajakirjale Meie Tee, Välis-Eesti Almanahh (1932), oli New Yorgi Eesti Haridusseltsi kirjandus- ja kunstiosakonna esimees, Old Forge'i New Yorgi Disneylandi kunstiala juhataja, Detroidi Eesti haridusseltsi Kodu juhataja ja asutajaliige, Eesti-Ameerika Kodanike Ühingu juhataja ja asutajaliige, New Yorgi Eesti Vabadusvõitlejate Ühingu asutajaliige, Välis-Eesti Ühingu usaldusmees (1931).
Lõi teoseid Chicago maailmanäituse jaoks. Ameerikas esines 1933., 1934. ja 1951. aastal Eesti Haridusseltsi kunstinäitustel. Tema nimemärk oli JüRiis.
Jüri Riis maeti 10. aprillil 1961 New Yorgi Kensico kalmistule.
Animal Planet

Animal Planet on USA päritolu televisioonikanal, mis edastab haridusliku sisuga materjale.
Kanal on jälgitav enam kui 70 riigis maailmas.
Animal Planet alustas saadete edastamist 1. oktoobril 1996. Kanali omanik on Discovery Inc.
Tuntud saadete seas on näiteks "Animal Cop", "My Cat From Hell", "Whale Wars" jt.
Discovery Channel

Discovery Channel (1985–1995 The Discovery Channel, sageli ka lihtsalt Discovery) on telekanal, mille toodab ja vahendab dokumentaalseid teadus-, ajaloo-, kosmose- ja tehnikasaateid ja -filme.
Tuntumate saatesarjade seas on "Müüdimurdjad", "Dirty Jobs", "American Chopper", "Man vs. Wild".
Kanali omanik on Discovery Inc.. Selle peakontor asub USAs Marylandi osariigis Silver Springsis.
Tuljak (tants)

Tuljak on Eesti rahvatants, mille on kokku seadnud Anna Raudkats.
Muusikana kasutatakse Miina Härma komponeeritud lugu "Tuljak", mille sõnade autor on Karl Ferdinand Karlson.
Tuljak kirjeldab neiu ja noormehe suhte kulgemist ja tärkavaid tundeid.
Tantsu kirjeldus ilmus esimest korda trükis 1926. aastal koos kaerajaani ja veel mitme eesti tantsuga raamatus "Eesti rahvatantsud". Täpne tantsu loomise aeg ei ole teada, kuid arvatakse, et see võidi luua 1915. aastal.
Tuljaku loomisel on kasutatud elemente varasematest rahvapärastest tantsudest. Nende seas võisid olla ka sama tuljak, mida Nuia kandis nimetati näpupolkaks, savikoja venelaseks, kus paarilised löövad küünarnukke kokku, ning vurr-sahkadiks, kus esineb nn saagimise liigutust.
Algses versioonis ei tõstnud tüdrukud tantsu lõpus käsi üles. Selle lisanduse pakkus Raudkatsile 1949. aastal välja Ullo Toomi.
Tantsu on esitatud kõigil Eesti tantsupidudel alates esimestest Eesti mängudest 1934. aastal, kus tants läks kordamisele.
Tuljaku põhisammude seas on hüplevpolka, kiiksamm ja kõnnisammud.
Carmina Burana (kantaat)

"Carmina Burana" [k'armina bur'aana] on helilooja Carl Orffi 1935. aastal kirjutatud kantaat orkestrile, koorile ja solistidele. 
Kantaadi ladinakeelne pealkiri tähendab tõlkes "Beuerni laulud" ning selle tekstid on pärit 13. sajandi Saksamaa samanimelisest käsikirjast. Üliõpilaste ja vagantide kirjutatud ladina- ja ülemsaksakeelsed värsid käsitlevad saatuse heitlikkust ja ajaliku elu rõõme. Käsikiri leiti Baierimaal Beuernis asuvast benediktlaste kloostrist, kuid tõenäoliselt pärinevad tekstid mujalt. 
"Carmina Burana" muusikale on omane väga lihtne ja kergestimõistetav harmoonia. Sugereerivalt ja dramaatiliselt rütmilised osad, kus kasutatakse suurt löökpillirühma, vahelduvad laulvamate ja meloodilisematega, andes omapärasel viisil edasi keskaja maailma sünguse ning lustlikkuse vastuolulisust. Seda muusikat on kirjeldatud ka kui barbaarset ja paganlikku. Orff ise nägi teose esituse juures ette ulatuslikku lavalist vaatemängu tantsude, efektsete kostüümide, dekoratsioonide, valgus- ja püroefektidega.
"Carmina Burana" moodustab triloogia "Trionfi" koos helitöödega "Catulli Carmina" ("Catulluse laulud") ja "Trionfo di Afrodite" ("Aphrodite triumf").
Winsen (Luhe)

Winsen (Luhe) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis. Linna pindala on 109,55 km². 31. detsembril 2017 elas seal 34 635 inimest. Linn asub väikese Luhe jõe ääres, selle Elbesse suubumise koha lähedal, umbes 25 km Hamburgist kagus ja 20 km Lüneburgist loodes.
Arena do Grêmio

Arena do Grêmio on mitmeotstarbeline staadion Brasiilias Porto Alegres.
Staadionil peetakse põhiliselt jalgpallimatše. See on jalgpallikubi Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense kodustaadion.
Staadion valmis 2012. aastal.
Staadionil on andnud kontserdi teiste seas Pearl Jam, David Gilmour, Coldplay ja Katy Perry.
Nibelung IV

Nibelung IV oli nibelungiidist Vexini krahv 9. sajandil.
Tema oletatav isa oli krahv Nibelung III.
Allikais esineb ta aastail 843–879. 843. aastal toetas ta Valenciennes'is Charles Paljaspead, kes saatis ta 853. aastal koos Hugo ja Gauzbertiga inspekteerima Nevers'i, Avalloni ja Auxerre'i krahvkondi, kusjuures tema kompetentsi kuulus tõenäoliselt Avallon. 864. aastal nimetas Charles ta Vexini krahviks. 868. aastal on ta mainitud kuninga õukonnas, 877. aasta kui oma sugulase Echardi testamenditäitja, ja 879. aastal ühes krahv Adelramni ürikus tunnistajana.
Tema pojad olid Vexini krahv Theodoric I ja Adhemar. Tal võis olla veel tütar, krahv Adelram II abikaasa ning 886. aastal Vexini krahvidena mainitud Adelram III ja Theodoric II ema.
Levon Tevanjan

Levon Samvel Tevanjan (sündinud 13. septembril 1975 Jerevanis Armeenias) on armeenia multiinstrumentalist ja helilooja.
Elulugu.
Juba varases nooruses mängis Tevanjan klaverit ja armeenia rahvapille. 1997. aastal lõpetas ta Jerevani Komitase-nimelise konservatooriumi Ararat Petrosjani klassis. Ta on õppinud ka džässi helilooja ja professor Tsovak Hambardzumjani juures.
1992-2010 töötas ta solistina riiklikus ansamblis Tkzar. 2000. aastal esindas ta Armeeniat Saksamaal toimunud EXPO maailmanäitusel. 2000. aastast mängib Tevanjan ansamblis Shoghaken ja 2011. aastast esineb ka soolomuusikuna. Ta on Armeenia Riikliku Filharmoonia traditsiooniliste pillide orkestri peadirigent ja solist.
Levon Tevanjan valdab paljusid armeenia rahvapille (blull, švi, tav švi, duduk, pku, papazuk, zurna) ja klaverit. Ta on andnud arvukalt klaverikontserte, esitades Armeenia heliloojate loomingut ja džässimprovisatsioone.
Tevanjan on andnud kontserte Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias, Prantsusmaal, Saksamaal, Austrias, Hollandis, Sloveenias, Türgis, Liibanonis, Bulgaarias, Süürias, Araabia Ühendemiraatides, Jordaanias jm. 2011-2012 andis Tevanjan kontsertreisi raames 17 soolokontserti 12 Itaalia linnas. Armeenia Riikliku Raadio arhiivis on üle 20 Levon Tevanjani salvestise.
Tevanjan on korduvalt külastanud ka Eestit. 2003. aastal astus ta üles Viljandi Pärimusmuusika Festivalil. 2009. aastal esines ta loengu ja kontserdiga (koos ansambliga Tevanyan Quartet) Tartu Ülikoolis. 2018. aastal andis ta kontserdi Tartu Ülikooli aulas festivali Orient et Occident raames. Samuti on ta esinenud koos Riia sümfooniaorkestriga.
Muusiku ja heliloojana on Levon Tevanjan osalenud mitmete filmide muusikalises kujunduses, nagu "Ararat" (lavastaja Atom Egojan), "Miss Maria" (lavastaja Shahriar Bahrani) ja "Quick March" (lavastaja Arman Chilingarja).
Voloveci mäestik

Voloveci mäestik (slovaki "Volovské vrchy") on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Zlatý stôl (1332,4 m); tegemist on Slovaki maagimäestiku kõrgeima piirkonnaga.
Kuigi geoloogiliselt moodustab Voloveci mäestik Lääne-Karpaatides ühtse piirkonna, pole see morfoloogiliselt sugugi ühtne regioon. Selle koosseisus eristatakse mitmeid alampiirkondi. Mäestiku kaguosas asub Holička. Selle kõrgeimaks punktiks on samanimeline mägi (727 m). Lõunaosas asub Pipitka, mille kõrgeimaks punktiks on Pipitka mägi (1224,8 m). Pipitka aladele jääb veel kaks kilomeetrist kõrgemat mäetippu. Selle madalamad osad ulatuvad 300 meetrit üle merepinna.
Mäestiku loodeosas asub Havranie kõrgustik, mille kõrgeimaks punktiks on Čierna hora (1152 m). Madalamad alad jäävad kõrgustiku lääneossa (500 m). Mõned autorid seda omaette piirkonnana ei erista. Kõrgustikust lõunasse jääb Hnileci kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Bukovec (1127 m). Üle kilomeetri ulatuvad seal veel Korban (1109,6 m), Ostrý vrch (1982 m) ja Skala (1013,6 m). Hnileci kõrgustiku madalamad alad asuvad selle idaosas (330 m).
Havranie kõrgustikust lõunas mäestiku lääneosas asub ka Knola, mille kõrgeim tipp on Babiná (1 278 m). Selle kõrguselt neljanda tipu Muráňi (1 260 m) ümbrusesse on loodud looduskaitseala. Looduskaitse all on ka Knola mägede (neist kõrgeim on Veľká Knola (1 266 m)) ümbruskond.
Mäestiku idaosas asub Kojšovská hoľa, mille kõrgeimaks kohaks on samanimeline mägi (1246 m). Lisaks Kojšovská hoľale on seal veel neli üle kilomeetri ulatuvat mäetippu. See piirkond ulatub Košiceni, kus linna kohal asub 798 meetri kõrgune Štósi sadul. 
Mäestiku edelaosas asub selle kõrgeim osa Zlatý stôl, mille kõrgeimaks kohaks on samanimeline mägi. Selle madalamad osad jäävad läände, kus piirkond ulatub vaid 350 meetrit üle merepinna. Seal asub ka mäestikule nime andnud Skalisko ehk Voloveci mägi (1293,1 m).
Kaitstavaid maid on mäestikus 12 014 ha. See on üks kolmest Slovakkia piirkonnast, kus elavad herilaseviu, must-toonekurg, händkakk ja hallpea-rähn.
Mäestiku lääneosa veed voolavad Hornádi jõkke. Suurem osa mäestikust on kaetud metsaga. Valdavad puud on kuusk ja nulg, kohati kasvavad seal ka tamm ja harilik pöök. Selle territooriumile jäävad mitmed vanad kaevanduslinnad nagu Gelnica, Rudňany ja Smolník. Seal on kaevandatud kulda, hõbedat, vaske, elavhõbedat ja rauda.
Asend.
Voloveci mäestiku piiride ääres on järgmised geograafilised piirkonnad:
Alfred Sammet

Alfred Sammet (ka Alfred Saamet, 16. november 1908 Laukna, Koluvere vald – 4. juuli 1941 Tallinn (hukati)) oli Kullamaal tegutsev eesti konstaabel ja kultuuritegelane. Ta tegeles rahvaluule kogumisega, lavastas Kullamaal üle 40 näitemängu, oli sealse haridusseltsi asutajaliige, maalija ja muusikahuviline.
Elulugu.
Sammet sündis 16. novembril 1908 Kullamaa kihelkonnas Koluvere vallas Laukna külas Jaan Saameti ja Pauline Saameti perre vanima pojana. 1927. aastal lõpetas ta Läänemaa Ühisgümnaasiumi 2. lennu reaalsuunal.
Aastatel 1927–1929 teenis Sammet Eesti Vabariigi kaitseväes soomusrongi rügemendis. 1928. aastal lõpetas ta EV sõjakooli aspirantide kursused ja ta ülendati lipniku auastmele. 1929. aastal lõpetas ta EV Politseikooli. Lühikest aega õppis ta Tartu Ülikoolis filosoofiat ja Ants Laikmaa ateljeekoolis maalimist.
Aastatel 1929–1940 oli Sammet Lääne-Saare Prefektuuri Koluvere, Vaikna ja Kullamaa rajooni konstaabel. Lisaks sellele oli ta oli Koluvere-Kalju Haridusseltsi üks asutajaliikmetest, Kullamaa Teatriringi näitejuht-lavastaja-dekoraator, Eesti Rahvusliku Klubi liige ja Eesti Rahvaluule Arhiivi kirjasaatja. Kullamaa kihelkonnast on Eesti Kirjandusmuuseumis 1933. aastal alanud rahvaluule kogumisel üle 800 lehekülje Alfred Sammeti kirjapandud rahvapärimusi.
Pärast Eesti Vabariigi okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aasta suvel Eesti politsei likvideeriti. Seejärel tegutses Sammet 1940 juunis moodustatud Päästekomitee liikmena ja Rakvere Teatris dekoraatorina. Ta arreteeriti 6. veebruaril 1941 Rakveres. NKVD mõistis Sammeti 3. juunil 1941 hukkamisele ja 4. juulil 1941 viidi surmaotsus Tallinna vanglas täide.
Isiklikku.
Alfred Sammet oli Jaan Saameti ja Pauline Saameti vanem poeg. Tema noorem vend oli Paul Sammet.
Sammet mängis flööti, klarnetit, tšellot, maalis, joonistas ja kirjutas luulet.
Alfred Sammeti abikaasa oli Silla kooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja Linda-Armilda (sündinud Altmets, elas aastatel 1913–1984). Peres kasvasid helilooja ja pianist Rein Sammet (1936–2003) ning ajaloolane, Eesti Meremuuseumi teadusdirektor Jaak Sammet (1940–2014).
Tunnustus.
Sammetit autasustati 1938. aastal Eesti Vabariigi Valgetähe V klassi teenetemärgiga.
2018. aasta oktoobris avati Kullamaal Sammetile pühendatud mälestuskivi, tekstiga "Kullamaa konstaabel, kultuuriloolane Alfred Sammet, sündinud 16 XI 1908, hukatud 4 VII 1941 NKVD poolt".
Čierna hora

Čierna hora (tõlkes '"must mägi"') on mäestik Slovakkia idaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Roháčka (1028,5 m).
Mäestik on saanud nime seda katvate metsade järgi. Metsad katavad sellest 70 %, valdavaks liigiks on harilik pöök. Geoloogiliselt moodustavad selle kildad ja paragneiss, põhja- ja lõunanõlvadel esinevad kvartsiit ja savikildad.
Mäestiku lõunaosas Hornádi ülemjooksul asub Hornádi eelmäestik. Selle kõrgeimaks osaks on Hŕbok (573 m), lõunaosas on valdavad kõrgused 210 meetrit üle merepinna. Sellest põhja poole jääb Sopotnica kõrgustik, mille kõrgeimaks kohaks on Somár (701 m). Madalam piirkond on kõrgustiku edelaosa (240 m). 
Mäestiku edelaosas asub Pokryvy, mille kõrgeim koht on Vysoký vrch (851 m). Madalam on piirkonna kaguosa (250 m).
Mäestiku kesk- ja põhjaosa moodustab Bujanovská kõrgustik. Selle kõrgeim koht on Suchý vrch (799 m). madalam on kõrgustiku kaguosa (280 m). Looduskaitse all on Bujanovská tammik, lisaks on seal kaitse alla võetud veel Margeciany küla lähistel asuv lõik Lubeníku-Margeciany murranguvööndist.
Mäestiku põhjaosas asub selle kõrgeim osa Roháčka, mille kõrgeimaks kohaks on samanimeline mägi. Ülejäänud tipud on madalamad, selle kõrguselt teine tipp on Koľvek (800 m). Piirkonna madalamad osad jäävad lõunasse, kus piirkond ulatub 330 meetrit üle merepinna.
Asend.
Čierna hora piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Sam Smith

Samuel Frederick Smith (sündinud 19. mail 1992) on Briti laulja ja laulukirjutaja. 
Nad said tuntuks 2012. aasta oktoobris Disclosure'i laulu "Latch" lauljana. 
Nende teine samaväärne edulugu oli ka Naughty Boy lauluga "La La La", tegu oli nende esimese lauluga, mis sai nende esikohasingliks 2013. aasta mais.
Tribeca

Tribeca, algselt kirjutatud kui TriBeCa, on naabruskond Lower Manhattanil New Yorgis Ameerika Ühendriikides. 
Tribeca on lühend sõnadest "Triangle Below Canal Street". Tribeca on 0,86 ruutkilomeetrit suur ja seal elab umbes 17 000 inimest.
Little Italy (Manhattan)

Little Italy on naabruskond Lower Manhattanil New Yorgis Ameerika Ühendriikides. 
Koht oli varem tuntud selle järgi, et seal elas palju ameerikaitaallasi. Nüüdseks on seal vähe itaaliapäraseid poode ja restorane.
Greenwich Village

Greenwich Village, tuntud ka kui "the Village", on naabruskond Lower Manhattani lääneosas New Yorgis Ameerika Ühendriikides. Greenwich Village on 0,75 ruutkilomeetrit suur ja seal elab 22 785 inimest. Kohalikud kutsuvad Greenwich Village'is elavat inimest "villager"'iks.
Two Bridges (Manhattan)

Two Bridges on naabruskond, mis asub Manhattanil New Yorgis Ameerika Ühendriikides. 
Nimi Two Bridges on tulnud sellest, et naabruskond asub kahe silla – Manhattani ja Brooklyni silla – pealesõidu juures.
Williamsburg (Brooklyn)

Williamsburg on naabruskond, mis asub Ameerika Ühendriikides New Yorgi linna Brooklyni linnaosas. 
Williamsburg on 5,64 ruutkilomeetrit suur ja seal elab 32 926 inimest. Keskmine inimene Williamsburgis teenib 30 694 eurot ehk 35 499 dollarit aastas.
Dumbo (Brooklyn)

Dumbo (või DUMBO, lühend sõnadest "Down Under the Manhattan Bridge Overpass") on naabruskond, mis asub Ameerika Ühendriikide suurima linna New Yorgi linnaosas Brooklynis. DUMBOt on tuntud ka nimega Gairville. 
Dumbo pindala 0,13 ruutkilomeetrit ja seal elab 1 139 inimest. Keskmine inimene, kes elab Dumbos, teenib aastas keskmiselt 148 544 eurot ehk 171 482 dollarit.
Bushman's River Mouth

Bushman's River Mouth (afrikaani keeles Boesmansriviermond) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Ndlambe vallas.
Bushman's River Mouth on asutatud 1897. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bushman's River Mouth'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 77,47%, värvilisi 13,58%, valgeid 8,26%, India või Aasia päritolu inimesi 0,18% ja teisi 0,49%. Koosa keelt pidas emakeeleks 74,12% inimesi, afrikaani keelt 16,89% ja inglise keelt 6,64%.
Küla asub Port Alfredist 25 km kaugusel, Bushmani jõe läänekaldal, otse Kenton-on-Sea vastas.
Brooklyn Heights

Brooklyn Heights on jõukas elamupiirkond, mis asub Ameerika Ühendriikides New Yorgi linnaosas Brooklynis. 
Algselt tunti seda piirkonda ka Brooklyn Village'ina. See on olnud Brooklyni silmapaistvaim piirkond alates 1834. aastast. Brooklyn Heights on 0,83 ruutkilomeetrit suur ja seal elab 20 256 inimest. Keskmine inimene, kes elab Brooklyn Heightsis, teenib aastas keskmiselt 103 784 eurot ehk 119 999 dollarit.
Vinegar Hill (Brooklyn)

Vinegar Hill on naabruskond, mis asub Ameerika Ühendriikides New Yorgi linna Brooklyni linnaosas. Vinegar Hill asub Dumbo ja Brooklyn Navy Yardi vahel. 
Vinegar Hillis elab palju iiri päritolu inimesi ning seetõttu on saanud naabruskond ka teise nime, Irishtown. Vinegar Hill on 0,26 ruutkilomeetrit suur ja seal elab 2671 inimest.
Roman Šayxetdinov

Roman Šayxetdinov (tatari keeles Роман Александр улы Шәйхетдинов, vene keeles Роман Александрович Шайхутдинов ; sündinud 28. augustil 1974 Kaasanis) on Tatarstani Vabariigi infostamise- ja sideminister.
Šayxetdinov on lõpetanud Kaasani Ülikooli õigusteaduse eriala ja töötanud eri Venemaa valitsusametites majanduse ja infotehnoloogia vallas. 28. mail 2012 asus Šayxetdinov Kaasani Vabariigi infostamise- ja sideministri ametikohale ning on viinud läbi uuendusi valitsusasutuste omavahelise liidestamise, e-tervise, e-hariduse ja IT-innovatsiooni valdkonnas.
Manhattani naabruskonnad

Manhattani naabruskonnad on naabruskonnad, mis asuvad Manhattani linnaosas New Yorgis Ameerika Ühendriikides. Manhattani naabruskonnad on jagatud 12 piirkonda.
Lower Manhattan.
Manhattani piirkond 1.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 2.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 3.
Naabruskonnad:
Midtown Manhattan.
Manhattani piirkond 4.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 5.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 6.
Naabruskonnad:
Upper West Side.
Manhattani piirkond 7.
Naabruskonnad:
Upper East Side.
Manhattani piirkond 8.
Naabruskonnad:
Upper Manhattan.
Manhattani piirkond 9.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 10.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 11.
Naabruskonnad:
Manhattani piirkond 12.
Naabruskonnad:
Pik Botha

Roelof Frederik "Pik" Botha (27. aprill 1932 Rustenburg – 12. oktoober 2018 Pretoria) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik ja diplomaat.
Pik Botha oli pärit koolidirektori perekonnast. 1953. aastal lõpetas ta Pretoria Ülikooli õigusteaduste erialal ja asus seejärel tööle Lõuna-Aafrika Välisministeeriumis. 1956–1960 töötas ta Lõuna-Aafrika saatkonnas Stockholmis ja 1960–1963 saatkonnas Lääne-Saksamaal. 1963–1966 töötas ta Lõuna-Aafrika Vabariigi esindajana Rahvusvahelises Kohtus. Alates 1966. aastast töötas ta välisministeeriumi juriidilise nõunikuna. Alates 1970. aastast oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi liige. 1975. aastal määrati ta Lõuna-Aafrika Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks esindajaks Ameerika Ühendriikides, olles samaaegselt ja Lõuna-Aafrika Vabariigi esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis.
1. aprillist 1977 kuni 11. maini 1994 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi välisminister.
1994–1996 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi maavarade ja energeetika nimister.