tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
George II

George II (sünninimi Georg August; 10. november 1683 Hannover – 25. oktoober 1760 London) oli Suurbritannia ja Iirimaa kuningas ning Hannoveri kuurvürst (Georg II) ja Saksa-Rooma riigi varahoidja alates 1727 kuni surmani.
Ta oli Suurbritannia ja Iirimaa kuninga ning Hannoveri kuurvürsti George I ja Sophie Dorothea poeg. Tal oli noorem õde, 1687. aastal sündinud Sophia Dorothea, kellest 1713. aastal sai Preisimaa kuninganna.
Kumbki vanematest rikkus abielu. Isa vihastas ema armuafääri peale, laskis oma abielu 1694 lahutada ettekäändel, et naine olevat ta maha jätnud (kuigi see polnud tõsi), laskis ta vahistada ja vangistada Ahldeni lossi, kus Sophie Dorothea 1726. aastal suri. Arvatavasti ei näinud ema oma lapsi pärast vangistamist enam kunagi.
Kuni neljanda eluaastani rääkis George üksnes prantsuse keelt, mis oli tollal diplomaatia ja õukonnakeel. Alles seejärel hakati talle saksa keelt õpetama. Hiljem õpetati talle ka inglise ja itaalia keelt, genealoogiat, sõjaajalugu ja lahingutaktikat.
1701. aastal võttis Inglise parlament vastu uue troonipärimisseaduse. Selle järgi välistati trooni pärimine katoliiklaste poolt ja lubati see üksnes protestantidel. Seetõttu kõrvaldati hulk isikuid troonipärimisjärjekorrast ja George'i vanaema Hannoveri Sophia tõusis troonipärimisjärjekorras teisele kohale. Sophia suri 1711 ja Inglismaa kuninganna Anne 1714, misjärel trooni päris Sophia vanim poeg ja George II isa George I.
1727 suri George I ja George II päris trooni. Briti sisepoliitika üle oli tal vähe mõju, sest selle üle otsustas parlament. Kuurvürstina veetis ta 12 suve Hannoveris, kus tal oli valitsusele suurem mõju.
Austria pärilussõja ajal juhatas ta 1743 Dettingeni lahingus Briti vägesid, olles viimane Briti kuningas, kes ise lahingus oma vägesid juhtis. Selles lahingus võitsid Briti, Hannoveri ja Austria ühendatud väed poolteist korda väiksemat Prantsusmaa sõjaväge.
1745 püüdsid jakobiidid sõjaväega Inglismaale tungides George II kukutada, aga ülestõus kukkus läbi ja see oli viimane kord, kui Britannia saarel maabub vaenlase sõjavägi.
George'i vanim poeg oli Frederick, kellega isa hästi läbi ei saanud, sest Frederick toetas Inglismaa poliitilist opositsiooni, nii nagu George II ise oli isa eluajal teinud. Kuid 1751 suri Frederick ootamatult ja troonipärijaks tõusis tema vanim poeg George III, kellest pärast George II surma 1760 sai Suurbritannia kuningas ja Hannoveri kuurvürst.
Perekond.
1705. aastal abiellus ta Brandenburg-Ansbachi printsessi Carolinega, kes oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Johann Friedrichi ja Saksi-Eisenachi printsessi Eleonore Erdmuthe tütar. Abielust sündisid:
Mark Soosaar

Mark Soosaar (õieti Mark-Toomas Soosaar; sündinud 12. jaanuaril 1946 Viljandis) on Eesti filmilavastaja ja poliitik.
Ta on Pärnu Uue Kunsti Muuseumi rajaja ning Pärnu rahvusvahelise dokumentaal- ja teadusfilmide festivali korraldaja, samuti Kihnu Kultuuri Instituudi asutaja ning nõukogu esimees.
Elulugu.
Mark Soosaar on lõpetanud 1970. aastal Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi. Aastatel 1970–1978 töötas ta Eesti Televisioonis ja aastatel 1978–1991 Tallinnfilmis režissööri-operaatorina. Seejärel kolis ta Pärnusse ja asutas ühe-mehe-stuudio Weiko Saawa Film.
Ta kuulus aastatel 1998–2001 Rahvaerakonda Mõõdukad ja 2002–2004 Eesti Keskerakonda. Alates 27. novembrist 2005 on ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Ta oli X ja XI Riigikogu liige. Soosaar loobus 2011. aasta Riigikogu valimistel kandideerimisest sotsiaaldemokraatide nimekirjas, sest teda häiris, et erakonna Pärnumaa esinumbriks sai Epp Klooster, kelle abikaasa suhtes oli käimas kriminaalmenetlus. Ta kandideeris üksikkandidaadina ja sai 1874 häält, kuid ei osutunud valituks.
2013. aastal valiti ta Pärnu linnavolikogu liikmeks.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Riigikokku, kuid valituks ei osutunud. Ta sai XIII Riigikogu liikmeks Indrek Saare asendusliikmena. 15. novembril 2016 esitas ta lahkumisavalduse, mis rahuldati 16. novembril. Tema asendusliikmeks sai Aet Maatee.
Soosaar toimetab igal nädalal Vikerraadios kõlavaid kihnukeelseid uudiseid.
Daniel Katz

Daniel Katz (sündinud 25. novembril 1938 Helsingis) on juudi päritolu Soome kirjanik. Ta kirjutab soome keeles. 
Ta on kirjutanud romaane, novelle, näidendeid, kuuldemänge ja telesarju. Tema teoseid on tõlgitud saksa, rootsi, eesti, ungari ja tšehhi keelde.
Ta on pälvinud 1977. ja 2009. aastal Soome riikliku kirjandusauhinna, 1969. aastal J. H. Erkko auhinna ja 2015. aastal Pro Finlandia medali.
ČME3

ČME3 on diiselvedurite seeria, mida valmistas aastatel 1963–1994 Tšehhoslovakkia tehas ČKD Praha. 
Vedur konstrueeriti manöövritöödeks jaamades ja tööstuslikel raudteeharudel ning väljaveorongide teenindamiseks. Vedureid valmistati enamikus Euroopa maades (sh Tšehhoslovakkias) kasutatavale standardrööpmele 1435 mm ja Nõukogude Liidus kasutatavale laiale rööpmele 1520 mm.
Ehitus.
ČME3-l on kapottkere, mida ümbritsevad reelingutega piiratud käiguteed. Kasutatakse Co-Co teljevalemit. Jõuallikas on 6-silindriline 4-taktiline turbodiiselmootor K6S310DR, mis käitab alalisvoolugeneraatorit TD802B. 
Ajalugu.
Ida-Euroopa riikides tekkis 1960. aastatel nõudlus võimsa manöövervedurite seeria järele. Seni kasutatud auruvedurid olid amortiseerunud ja väikestele veomahtudele konstrueeritud diiselvedurid (eeskätt Bo-Bo teljevalemiga) osutusid transpordimahu kasvu tingimustes väheefektiivseteks.
Veduriseeriat nõustus projekteerima ja tootma Tšehhoslovakkia tehas ČKD Praha. Esimesed 3 prototüüpi valmisid 1963. aastal ning neid katsetati Tšehhoslovakkia ja Nõukogude Liidu raudteedel. Tehas andis katseveduritele nimeks T-669 ning selle nime all toodeti vedureid Tšehhoslovakkiale kuni lõpuni. Vedurid paistsid silma heade kasutus- ja hooldusomadustega ning 1965. aastal hakati neile Nõukogude Liidust, Tšehhoslovakkiast ja Poolast esitama seeriatellimusi. Kaugemate ekspordipiirkondadena lisandusid hiljem Albaania, India, Iraak ja Süüria. Kuna Nõukogude Liit tellis vedureid suurte partiidena, rajas tehas filiaalid ka Sokolovosse ja Dubnicasse.
Veduriseeria ČME3 tootmine lõpetati aastal 1994. Ühtekokku valmistati koos prototüüpide ja väikeseeriatega 7855 vedurit.
ČME3 vedurid Eestis.
Esimesed vedurid ČME3 saabusid Eestisse kevadel 1980 (15 aastat pärast seeria tootmisseminekut). Suurema veovõimega uued vedurid hangiti seni kasutatud VME1 ja TEM2 vedurite asemele. Aastaks 1987 oli Eestisse saabunud 41 masinat: Tapa depoosse 17 ja Tallinna 24. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ja AS Eesti Raudtee asutamist loobuti vedurite tehasenumeratsioonist, mis kajastas veduri tootmise järjekorranumbrit. Seeria ČME3 tähistati 13xx-ga ja numbrid varieerusid vahemikus 1301–1340. 
Vedurite ČME3 kasutamine Eestis vähenes järsult 2002. aasta kevadel pärast Ameerika veduriseeriate C30-7Ai ja C36-7i kasutuselevõttu.
Tartu linna põhimäärus

Tartu linna põhimäärus on Tartu linna omavalitsuse alusdokument, mille tervikteksti kinnitas Tartu Linnavolikogu 21. detsembril 2006.
Jalta konverents

Jalta konverents ehk Krimmi konverents toimus NSV Liidus Krimmis Livaadia palees 4. kuni 11. veebruar 1945, kus Nõukogude Liit, Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia jaotasid ära Teise maailmasõja järgse Euroopa ja Aasia. 
Konverentsist võtsid osa riikide delegatsioonid Winston Churchilli, Franklin Delano Roosevelti ja Jossif Stalini juhtimisel.
Konverentsist osavõtjad.
Ameerika Ühendriikide delegatsioon.
Ameerika Ühendriikide relvajõude esindasid:
Ameerika Ühendriikide delegatsioonis olid veel Ameerika Ühendriikide Riigidepartemangust F. Matthews, Alger Hiss, C. Bolen ning F. D. Roosevelti saatvad G. Birns, A. Flipp ja S. Earley.
Konverentsi tulemused.
Tulemused Eestile, Lätile, Leedule ja Poolale.
Nagu Teherani konverentsilgi, jätsid Churchill ja Roosevelt Eesti, Läti ja Leedu Nõukogude mõjusfääri.
Lääneliitlased nõustusid NSV Liidu nõudega sõjaeelsete Poola alade (Lääne-Ukraina ja Lääne-Valgevene) (Curzoni liin) piirkondade liitmisega NSV Liiduga, mille eest anti moodustatva Poola riigi koosseisu Saksamaa senistest territooriumitest poolakatega asustatud piirkonnad: Danzig – poolapäraselt Gdansk; Sileesia, Breslau – poolapäraselt Wrocław, Stettin – poolapäraselt Szczecin ja Ida-Preisimaa lõunapoolne osa, poolapäraselt Masuuria.
Enne sõda Saksamaale kulunud Ida-Preisimaa, põhjapoolne osa koos keskuse Königsbergiga liideti NSV Liiduga Kaliningradi oblastina.
Tulemused Saksamaale ja Jaapanile.
Otsustati rahulduda üksnes Saksamaa tingimusteta kapituleerumisega. Pärast sõja lõppu nähti ette Austria ja Saksamaa ning Berliini jagamist okupatsioonitsoonideks nelja võitjariigi vahel.
Paika pandi, et Saksamaalt tuli nõuda kõigi sõjakahjude hüvitamist ning Saksamaa riigimehed ja väejuhid tuli tuua sõjakuritegudes süüdistatavaina kohtu ette.
Konverentsil otsustati, et Nõukogude Liit pidi pärast Saksamaa vallutamist ründama Jaapanit.
Lepiti kokku Korea ühise okupeerimise suhtes, mis samuti viis Korea lõhenemiseni, erinevalt Saksamaast aga sõja – Korea sõda 1950–1953 – tulemusena.
Tulemused nõukogude võimu vastu võidelnuile ja vene emigrantidele.
Ühtlasi lepiti kokku, et lääneliitlased pidid üle viie miljoni Nõukogude Liidu kodaniku, kes olid põgenenud lääneliitlaste okupeeritud alale, NSV Liitu tagasi saatma. Enamus sinna tagasi ei jõudnudki, paljud neist tapeti Venemaal, ülejäänud saadeti sunnitöölaagritesse, kus suurem osa neist hukkus.
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni loomine.
Määrati kindlaks ÜRO asutamiskonverentsi aeg San Franciscos 25. aprill 1945. 
Konverentsi osapoolte vastuolud.
Juba paar nädalat pärast konverentsi hakati üksteist süüdistama varasemate lepete rikkumises.
Aho Rebas

Aho Rebas (sündinud 17. juulil 1946 Boråsis Rootsis) on eesti pedagoog.
Haridus.
Aho Rebas omandas Göteborgi Ülikoolis filosoofiamagistri kraadi 1972, õppides ajalugu, kirjanduse ajalugu, Põhjamaade keeli ja maateadust.
Töökäik.
Aho Rebas on Rootsi kaitseväe reservkapten ja Eesti kaitseväe reservmajor. Töötanud Rootsis muuhulgas eesti laste suvekodude juhatajana, Göteborgi Eesti Kooli direktorina, Partille vallavalitsuses kultuuriametnikuna. Ta on olnud mitme rootsieestlaste organisatsiooni juhatuse liige ja esimees. Rebas on GEORGi (Göteborgi Eesti Organisatsioonid) asutaja ja esimees 2000–2008, oli 2004–2006 Rootsi Eestlaste Liidu esimees ja kuulus Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu (ÜEKN) juhatusse. Oli aastal 2002 Partille Rotary klubi president. Aho Rebase harrastusteks on muuhulgas korvpall, suusatamine ja koorilaul. Mängis viis aastat Rootsi esiliigas korvpalli ja on osalenud kaks korda Vasaloppeti suusamaratonil.
Aho Rebas oli 1990–1992 Eesti Kongressi saadik. Ta töötas 1993 Eesti välisministeeriumis konsultandina ning Kaitsejõudude Peastaabis Kaitseväe peainspektori ning luure ja vastuluure osakonna ülemana. On olnud instruktoriks ja tõlgiks mitmel Kaitseväe, Kaitseliidu ja Piirivalve kursusel Eestis ja Rootsis. Alates veebruarist 2008 töötas Aho Rebas Eesti rahvastikuministri nõunikuna ja Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu esindajana Eestis. Alates kevadest 2009 töötab Aho Rebas Eesti Haridus- ja teadusministeeriumi nõunikuna, peaülesandeks Rahvuskaaslaste programmiga seotud tegevuste koordineerimine. Aho Rebas oli 2007 Göteborgis ja 2013 Stockholmis Eesti kultuuripäevade – Estivalide – vastutav peakorraldaja. Rebas on olnud lektor Rootsi (METROO) ja Kanada eestlaste metsaülikoolides.
Isiklikku.
Aho Rebas on peamiselt elanud Göteborgis ja tal on neli last, kes räägivad eesti keelt. Aho Rebas on Hain Rebase vend ja Rain Rebase poeg.
Gripsholmi loss

Gripsholmi loss (rootsi keeles "Gripsholms slott") asub Kesk-Rootsis Strängnäsi vallas Mariefredi linna lähedal Mälareni järve ääres 60 km kaugusel Stockholmist.
Praeguse lossi kohale ehitas tolle aja Rootsi rikkaim mees, Rootsi drots ja Rootsi Riiginõukogu juht Bo Jonsson (Grip, surnud 1386), kellele kuulus peaaegu terve Soome ja paljud lossid ja piirkonnad põhiliselt Rootsi idaosas (Nyköpingi, Stäkeholmi, Kalmari, Öresteni, Oppensteni, Forsholmi läänid ja mõisad ida-Götamaal, Smålandis, Ölandil ja Upsalas ning Västeråsi ja Strängnäsi piiskopkonnas, samuti Soomes Turus, Viiburis, Raseborgis, Hämeenlinnas ja Korsholmis) 1380. aastal kivilinnuse. Bo Jonsson toetas 14. sajandi Rootsi kuningavalikutes Mecklenburgi ja Mecklenburgi hertsog Albrechti, Rootsi kuningana.
Linnus püsis tema suguvõsa valduses aastani 1526, mil Gustav I hakkas mõisaid ja losse riigistama. Kuningas lammutas senise kindluse maha ja rajas selle asemele kindlustatud lossi.
Aastail 1563–1567 hoidis Erik XIV kuningas oma venda Soome hertsog Johanit ja ta naist Katarina Jagellonicat lossis vangis ning 1566. aastal sündis seal nende poeg, hilisem Poola ja Rootsi kuningas Sigismund.
Rootsi kuninglik perekond kasutas lossi oma residentsina 1713. aastani. Aastail 1713–1773 kasutati lossi vanglana ning 1773. aastal lasi Gustav III lossi oma naise jaoks renoveerida. Sel ajal ehitati lossi ka teater.
1889–1894 viidi arhitekt Fredrik Lilljekvisti juhtimisel läbi ulatuslikud muutmistööd ning paljud 17. ja 18. sajandi lisandused eemaldati. Suurima uuendusena lisati lossile kolmas korrus.
Tänapäeval paikneb lossi ühes osas rahvuslik portreedekogu ("Statens porträttsamlingar").
Tartu Tarbijate Kooperatiiv

Tartu Tarbijate Kooperatiiv asutati 1908. aastal.
Aastal 2007 on Tartu Tarbijate Kooperatiivil järgmised kauplused:
Töötajate arv aastal 2007 on üle 380.
Tartu Tarbijate Kooperatiiv on Eesti Tarbijateühistute Keskühistu liige.
Tasandike loend

Tasandike loend loetleb tasandikke, lauskmaid, madalikke ja alamikke.
Tullgarni loss

Tullgarni palee (rootsi keeles "Tullgarns slott") on Rootsi kuninglik suveresidents, mis asub Södertälje vallas Stockholmist lõunas Trosa saarestikus Häggnäsvikeni lahe kaldal. 1720. aastal ehitatud palee sisekujundust peetakse parimaks Rootsis. 
1719. aastal lammutati senine renessanssloss ning arhitekt Joseph Gabriel Destain projekteeris praeguse palee, mis valmis 1720. aastal. Merele avatud aed valmis 1820. aastail ja selle loomisel võeti eeskujuks Stockholmi kuningalossi taga olev aed. 
1772. aastal läks palee kuningakoja omandusse ning see anti hertsog Fredrik Adolfile, kuningas Gustav III noorimale vennale. Tema ajal uuendati paleed uusklassitsistlikus stiilis, hoone tiibadele ehitati teine korrus ning kogu lossile pandi peale Itaalia stiilis madal katus. Sisekujundate hulgas olid näiteks Louis Masreliez, Jean Baptiste Masreliez, Per Ljung ja Ernst Philip Thoman. Fredrik Adolfi ajal tehtud sisekujundus on suures osas püsinud puutumatuna tänini.
1881. aastal läks palee Gustav V (tollal kroonprints) ja kuninganna Victoria omandusse, kes koos tegid palees mitmeid muudatusi. Peahoone muudeti õdusaks suvekoduks ning sisekujundusse lisati Hollandi-elemente (Victoria päritolumaa järgi).
Beitbridge

Beitbridge on linn Zimbabwes Lõuna-Matabelelandi provintsis. Asub Limpopo jõest põhjas.
Linn on nime saanud teemandimagnaadi Alfred Beiti järgi nimetatud Beiti silla järgi, mis asub 1 km kaugusel linnast ja viib üle Limpopo Lõuna-Aafrika Vabariiki.
Rosersbergi loss

Rosersbergi loss (rootsi keeles "Rosersbergs slott") on üks Rootsi kuningakojale kuuluvatest lossidest. See asub Mälareni järve ääres Stockholmi lähedal Rosersbergis. Loss ehitati 1630. aastail Oxenstierna perekonna poolt ning 1762. aastal läks see riigi valdusse ning riik andis lossi hertsog Karlile (hilisem Karl XIII).
Ajalugu.
Gabriel Bengtsson Oxenstierna nimetas lossi oma ema järgi, kes pärines suursugusest Tre Rosori ehk Kolme Roosi nime kandvast perekonnast. Renessanss-stiilis lossi ehitustööd algasid 1634 ja lõppesid 1638. 
Kui renessanss-stiil 17. sajandil moest kadus, lasi Bengt Oxenstierna arhitekt Nicodemus Tessin nooremal ehitada loss ümber rokokoostiilis. Viilkatus asendati uue katusega ning hoonele lisati uued tiibehitised ja sammasgaleriid.
1747. aastal omandas palee parun Erland Carlsson Broman, kes lasi arhitekt Jean Eric Rehnil lisada paleele moodsaid elemente. Kui parun 1757. aastal suri, läks palee riigi omandusse, kuid anti elamiseks hertsog Karlile.
Karl lasi palee ehitada ümber hilisgustaviaanlikus stiilis, kuid asendas selle mitmed elemendid rahulike ja romantilistega ning tulemuseks oli nn Karl XIII ampiirstiil. Ruumidest tasub märkida Oranži ja Punast joonistustuba ning Hoglandi tuba.
19. sajandil veetsid siin oma suved Karl XIV Johan ja kuninganna Desideria (Bernadotte'ide dünastiale alusepanijad). Ühtlasi olid nad viimased kuninglikud isikud, kes paleed kasutasid. Karl Johani magamistuba peetakse üheks parimaks näiteks 19. sajandi Rootsi sisekujundusest. Enamik tubadest on püsinud muutumatuna tänapäevani.
1860. aastal pärast Desideria surma läks palee Rootsi Jalaväe kasutusse ning 1961. aastani asus siin laskeõpetuse kool. 1960ndail võttis jõuga enamiku paleest ja selle maadest enda kätte tsiviilkaitse ning praegu asub seal Rootsi Päästeteenistuse Agentuur. 
Park.
Lossipargis on ühendatud Prantsuse barokkaed ja Tessin noorema rajatud aed. Nüüdisajaks on suurem osa pargist metsistunud ja aiad kadunud. Endiselt on alles alleed ja 600-meetrine tiik ning paleest vasakul pool võib näha hertsog Karli rajatud Inglise aeda.
Valdai

Valdai on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Valdai rajooni keskus. Asub Valdai järve ääres. Valdai on Novgorodi oblasti suuruselt neljas linn.
Linnaõigused sai 1770. aastal.
Valdais asub Iverski klooster. Linna läbib raudtee (Oktoobriraudtee) ja Moskva-Peterburi maantee (M10).
Count Basie

Count Basie (õieti William James Basie; 21. august 1904 Red Bank, New Jersey osariik – 26. aprill 1984 Hollywood, Florida osariik) oli USA džässpianist, -organist, -orkestrijuht ja -helilooja.
Elulugu.
William James Basie sündis 21. augustil 1904 Red Bankis New Jersey osariigis. 1928. aastast mängis ta ansamblis Oklahoma City Blue Devils ning aasta hiljem sai ta Bennie Moteni ansambli pianistiks. Ansamblis sai ta hüüdnime "Count Basie" (krahv Basie). 1934. aastal pani Count Basie kokku oma ansambli, kuid pidas paremaks minna ikkagi tagasi Moteni ansamblisse. 
Kui Bennie Moten 1935. aastal suri, lagunes ka ansambel. Siis moodustas Count Basie uue ansambli, kutsudes sinna ka palju Moteni ansambli endisi liikmeid. 1936. aastal kolis Count Basie koos ansambliga Kansas Cityst New Yorki. 
Count Basie suri 1984. aastal Florida osariigis Hollywoodis 79 aasta vanuselt.
Tema auks on nimetatud Count Basie teater tema sünnilinnas Red Bankis.
Ülemlinnapea

Ülemlinnapea on mõningate suuremate linnade linnapeade ametinimetus.
Eesti.
Eestis oli 1938. aasta Linnaseaduse järgi pealinna (Tallinna) linnapea ametinimetus (Tallinna abilinnapea ametinimetus oli linnapea). Tallinna ülemlinnapead olid Jaan Soots (1938–1939) ja Aleksander Tõnisson (1939–1940). Saksa okupatsiooni algul (1941) oli Tallinna ülemlinnapea Artur Terras, kuid nimetati seejärel ümber 1. linnapeaks.
Saksamaa.
Saksamaal nimetatakse ülemlinnapeaks ("Oberbürgermeister") suuremate linnade linnapäid. Linn-liidumaade vastavad ametid kannavad teisi nimetusi: Berliinis valitsev linnapea ("Regierender Bürgermeister"), Hamburgis esimene linnapea ("Erster Bürgermeister") ja Bremenis linnapea ja senati president ("Bürgermeister und Präsident des Senats"). 
Ülemlinnapead liidumaade kaupa: 
Inglismaa.
Inglismaal on ülemlinnapea ehk lordmeer ("Lord Mayor") aunimetus, mida kasutatakse Londonis ja veel 25 linnas.
Digi

[digi] on infotehnoloogia ajakiri, mida annab välja Presshouse OÜ ja trükib Printall. [digi] ilmub kord kuus, 12 numbrit aastas.
Esimene [digi] number anti välja 1. mail 2005 hinnaga 33 krooni. Algselt oli iga ajakirjaga kaasas CD-ROM, välja arvatud [digi] nr 2, millega tuli kaasa Skype'i stardipakett. Alates 2007. aasta jaanuari väljaandest maksis ajakiri 35,90 krooni. Ajakiri on euro ajal maksnud 3,49 eurot ja alates 2014. aasta detsembrist 3,90 eurot.
[digis] oli 2007. aasta augusti seisuga neli rubriiki: "Värske kraam", "Järele proovitud", "Kuidas" ja "Play", lisaks alarubriigid nagu: "Naistekas", "Termomeeter", "Üks-null" jt.
[digis] oli 2017. aasta augusti seisuga seitse rubriiki: "Värske kraam", "Järele proovitud", "Võrdlustestid", "Kuidas ...", "Mängud", "Ostujuht" ja "Kõige-kõige", lisaks alarubriigid nagu: "Eksperiment", "Persoon", "Topid" jt.
Sisu toimetus koosnes algul Henrik Roonemaast ja Leho Lahtveest. Sven Vahar liitus kolleegiumiga 2006. aasta juulis, olles varem olnud kaasautor. Martin Mets alustas [digi] keeletoimetajana ja jätkas [play] kaasautorina seiklusmängudest kirjutades. 2008. aasta märtsis vahetas toimetaja Leho Lahtvee, kelle valdkonda [play] kuulus, töökohta ja sama aasta aprillis asus kohale Martin Mets. Leho Lahtvee jätkab siiani kaasautorina, kuid tema valdkonda kuulunud [play] rubriik on nimetatud ümber rubriigiks "Mängud" seoses kujunduse vahetamisega 2015. aasta oktoobris.
[digi] kodulehel on üleval kogu arhiiv kuni kuue värskeima numbrini. Ajakirjad on tasuta allalaaditavad ja PDF-vormingus.
Kuni septembrini 2013 trükkis ajakirja Unipress, seejärel Printall.
Ajakiri on üle elanud mitu uuenduskuuri. Muutunud on nii disain, rubriigid kui ka hinnangusüsteemid. Näiteks pole 2008. aasta septembrist [digi] esikaanel naismodelle, kes figureerisid alates stardist (välja arvatud kahel jõulunumbril). Kuni 2015. aastal toimunud ümberkujundamiseni olid säilinud juba alguses kujunenud [digi] logo kuju ja helesinine värvus, aga 2015. aastal toimunud [digi] täielik ümberkujundamine tõi endaga kaasa ajakirja mõõtmete suurenemise, kaasaegseid detaile ja seninägematu värvikirevuse ajakirja kujunduses ning logo kirjastiili juures väikse muutuse. Alates aprillist 2017 vahetab kaanel olev logo iga kuu värvi. Siiski on läbi aegade jäänud [digi] üheks põhivärviks helesinine.
2015. aastal teatas senine peatoimetaja Henrik Roonemaa toimetusest lahkumisest, olles juhtinud ajakirja toimetust päris algusest. Henrik Roonemaa asutas seejärel Hans Lõugasega tehnikauudiseid vahendava portaali Geenius.ee. Pärast Henrik Roonemaa lahkumist sai peatoimetajaks senine toimetaja Martin Mets. Tema asemel hakkas aasta hiljem toimetajaks senine kaasautor Oliver Hainsalu. Martin Mets lahkus mais 2017 toimetusest, liitudes samuti Geenius.ee toimetusega. Seejärel sai peatoimetajaks Kristjan Jung. Juunis 2017 lahkus toimetaja kohalt 2006. aasta juulis liitunud Sven Vahar, kes siiski jäi kaasautoriks.
Septembrist 2019 hakkas [digi] välja andma Geenius Meedia.
Toimetajad.
Ajakirja peatoimetaja on Kristjan Jung ja toimetaja Oliver Hainsalu.
Pust budet vsjo

"Pust budet vsjo" (vene keeles "Пусть будет все") on Ruja 1989. aastal ilmunud venekeelne album.
ETK

ETK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Åkirkeby

Åkirkeby ehk Aakirkeby on asula Taanis Bornholmi saare lõunaosas Rønne ja Nexø vahel, Aakeri kihelkonna suurim asula. 
Elanike arv oli 2010. aasta andmetel 2090 ja 2007. aasta andmetel 2178 .
Asula on saanud nime seal paikneva Aa kiriku ("Aa Kirke") järgi. See on Bornholmi suurim ja tõenäoliselt vanim kirik, mis pärineb umbes 1100. aastast. Åkirkebys on ka katoliku kirik (1936). 
Varem oli Åkirkeby Aakirkeby valla keskus, kuid nüüd on kõik Bornholmi vallad ühendatud Bornholmi piirkondvallaks. 
Alevi hüüdnimi on "Blomsterbyen" ('Lilleküla') ning paljud elanikud püüad seda nime õigustada. 
Åkirkebys asuvad TV 2/Bornholm, NaturBornholm, kauplused, Netto, Brugsen ja Bornholmi viimane "tõeline" lihunik. 
Åkirkeby ümbruses on hulk ilusaid suvilaid, näiteks alevist lõunas Boderne ja Pederskeri juures.
Aakirkebyst kagus on Bornholmi ainus ja Taani suurim viimamarjaistandus. 
Åkirkeby lähedal on ka Ekkodalen ('Kajaorg'), kus Ekkodalshuset vahendab kunsti, kultuuri ja kohvi. Ekkodalshuset on kaja proovimise keskus. Otsitakse uusi proovilauseid lause "Hvad drikker Møller?" ('Mida Møller joob?') kõrvale (vastus on "øller" 'õllesid'). Aastal 2007 korraldatud konkursi võitis õppejõud Klaus Kjøller lausega "Hvad forvolder prinsesser smerter?" ('Mis põhjustab printsessidele valu?'; vastus on "ærter" 'herned').
Bornholmi sörgirada ("Bornholms Travbane") Almindingenis on kahtlemata Taani kauneim. Seal peetakse iga-aastast loomanäitust, mis varem leidis aset Christianshøjkroeni lähedal Koldekilde juures.
Hasle (Taani)

Hasle on asula Taanis Bornholmi saarel.
Allinge-Sandvig

Allinge-Sandvig on asula Taanis Bornholmi saarel.
Lauskmaa

Lauskmaa on laialdane maa-ala, mille pind on enam-vähem tasane ja liigestatud kõrgustike, madalike, laiade orgude ja lavamaadega. Lauskmaa üldkõrgus on tavaliselt 300–400 m ja erinevate osade suhtelised kõrgused on väikesed.
Maailmas on kõige tuntumad Ida-Euroopa lauskmaa ja Lääne-Siberi lauskmaa, millest suurem osa asub Venemaal.
Karatšajevsk

Karatšajevsk (vene "Карачаевск"; karatšai-balkaari "Къарачай шахар"; abasiini "Хъебтей, Къарча къала"; kabardi-tšerkessi "Карачаевск") on linn Venemaal Karatšai-Tšerkessi Vabariigis, Karatšajevski rajooni keskus. Asub Kubani jõe ääres, Teberda ja Mara suudmes, umbes 900 m kõrgusel merepinnast.
Linn on asutatud 1926. aastal Georgijevskoje külana, nimetati ümber Mikojan-Šahhariks. Linnaõigused sai 1929. 1944 liideti linn Gruusia NSV-ga ja nimetati Kluhhoriks (Клухори), 1957 liideti Vene NFSV-ga ja sai karatšaide järgi praeguse nime.
Rosersberg

Rosersberg on tiheasustusega paikkond Rootsis Stockholmi läänis Sigtuna vallas. Elanike arv 1600 (2005).
Seal asub Rosersbergi loss.
Domodedovo

Domodedovo on linn Venemaal Moskva oblastis, Domodedovo rajooni keskus. Asub Moskvast 37 km lõunas, Moskva–Kašira raudtee ääres.
Asutati 1900. aastal raudteeäärse külana. Linnaõigused sai 1947. aastal.
Linnas on metalli-, ehitusmaterjalide ja masinatööstuse ettevõtted. Linna lähedal asub Domodedovo lennujaam.
Ulriksdal

Ulriksdal on piirkond Rootsis Stockholmi läänis Stockholmist põhja pool Solna vallas Brunnsvikeni ja Edsvikeni vahel.
Kõrgustike loend

"Siin on loetletud kõrgustikke"
Neugersdorf

Neugersdorf on linn ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis, otse Tšehhi piiril.
1. jaanuaril 2011 liideti see Ebersbachi linnaga, tekkis Ebersbach-Neugersdorf.
Neusalza-Spremberg

Neusalza-Spremberg on linn Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis, otse Tšehhi piiril.
Linnaosad.
Neusalza, Spremberg ja Sonneberg.
Tartu Kivilinna Kool

Tartu Kivilinna Kool (2014. aasta sügiseni Tartu Kivilinna Gümnaasium) on Tartus Annelinnas tegutsev põhikool. Kool asub aadressil Kaunase puiestee 71.
Ajalugu.
Kool alustas tegevust 1985. aastal Tartu 16. Keskkoolina. Esialgu komplekteeriti 19 klassi, kus õppis kokku 580 õpilast.
Alates 2004. aastast asus kool kahes õppehoones: Kaunase puiestee 71 (1.-7. klass) ja Kaunase puiestee 70 (8.-12. klass). Pärast keskkooliosa kaotamist 2014. aastal tegutseb kool ainult hoones Kaunase puiestee 71.
Kivilinna Gümnaasium oli õpilaste arvult Eesti suurim keskharidust andev õppeasutus, seal õppis 1506 õpilast (2007).
Aastal 2014 läks kooli gümnaasiumiosa uue kooli Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumi koosseisu.
Õppesuunad.
Tartu Kivilinna Koolis õpetatakse riikliku õppekava alusel, õppeperioode on viis, kokkuvõttev hindamine toimub kaks korda õppeaastas.
Peamised märksõnad, millele õpiprotsessis Kivilinna koolis keskendutakse, on tervis ja liikumine, lai silmaring, enesehinda
Ostritz

Ostritz on linn Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis, otse Poola piiril.
Linnaosad.
Ostritz, Leuba.
Sigtuna vald

Sigtuna vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Stockholmi läänis.
Suuremad asulad on Märsta, Sigtuna ja Rosersberg.
Valla idaosas asub Stockholmi Arlanda lennujaam.
Sigtuna valla sõpruslinn Eestis on Rakvere.
Seifhennersdorf

Seifhennersdorf on linn Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis, otse Tšehhi piiril.
Nõgu

 
Nõgu on looduslik negatiivne pinnavorm. See on enam-vähem suletud süvend maapinnas või ookeani põhjas erineva kuju, suuruse ja tekkimispõhjustega.
Grace Kelly (singel)

"Grace Kelly" on Mika teine singel plaadilt "Life in Cartoon Motion". See ilmus 9. jaanuaril 2007.
Lugu sai nime Ameerika näitleja ja Monaco vürstinna Grace Kelly järgi. Loos kasutatakse lõiku dialoogist filmis "The Country Girl", kus Grace Kelly mängis.
Loos nimetatakse ka Freddie Mercuryt, kelle hääle sarnaseks on Mika oma peetud.
Jenka

Jenka (soome keeles "letkajenkka", lühemalt "letkis") on Soomest pärinev tants, mida tantsitakse soome rahvatantsu "jenkka" muusika saatel "conga"-laadses kolonnis ameerika tantsu "bunny hop" sammudega sarnanevate sammudega.
Jenka loodi 1960. aastatel Soomes ja see levis kiiresti Euroopasse. Seal oli tantsu nimetusena kasutatusel inglispärane "letkiss", mis lisas mõnes tantsuvariandis sammudele suudluse elemendi, kuigi algselt tantsu nimetusel suudlemisega mingit seost ei olnud.
William Golding

Sir William Gerald Golding (19. september 1911 – 19. juuni 1993) oli inglise kirjanik. 
1980. aastal sai ta Bookeri auhinna ja 1983. aastal Nobeli kirjandusauhinna.
Teosed eesti keeles.
Romaanid "Mereristsed", "Tuulevaikus" ja "Tuli laevas" moodustavad triloogia "Teekond maailma lõppu".
Jaroslav Seifert

Jaroslav Seifert (23. september 1901 Praha – 10. jaanuar 1986 Praha) oli tšehhi kirjanik ja ajakirjanik. 1984. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Elukäik.
Seifert kasvas Praha töölislinnaosas Žižkovis. Tema ema oli katoliiklane ja isa oli sotsialistlik ateist. Seifert jättis gümnaasiumi pooleli ja hakkas tööle ajakirjanikuna.
Esimesed luuletused kirjutas Seifert esimese maailmasõja ajal. Need olid anarhistliku sisuga. Iseseisvas Tšehhoslovakkias sai temast sotsiaaldemokraat ja kommunist.
1920. aastal asutas Seifert koos teiste kunstnike ja kirjanikena rühmituse Devĕtsil ('katkujuur', sõna-sõnalt 'üheksa jõudu'), mille eesmärk oli "maailma uuesti üles ehitada." Tema kaaslaste seas oli Karel Teige.
Sel ajal tegi Seifert kaastööd Praha ja Brno ajalehtedele ja ajakirjadele.
Aastatel 1925 ja 1928 reisis ta Nõukogude Liidus. Aastal 1929 kirjutas ta alla kommunistliku partei juhtkonna vastasele kirjale, mistõttu ta heideti parteist välja. Hiljem avaldas ta luulekogusid.
Saksa okupatsiooni ajal ilmus Seifertil kolme luulekogu. Kommunistliku režiimi ajal kritiseeriti tema loomingut ning teda sunniti avalikust elust lahkuma.
Ta kirjutas ja rääkis avalikust vastutusest ja kodanikuteadlikkusest. Aastal 1956 ütles ta teises tšehhi kirjanike kongressil kõneldes: "Kui keegi teine vaikib tõe maha, võib see olla taktikaline manööver. Kui kirjanik vaikib tõe maha, siis ta valetab."
Pärast Praha kevadet jätkas ta kirjutamist, aga halva tervise tõttu ei saanud poliitilises tegevuses kuigivõrd osaleda. Kirjanik suri oma kodus Břevnovis Prahas.
Teosed.
Seiferti esimeses luulekogu "Město v slzách" ("Pisarates linn", 1921) segunevad emotsionaalsed teemad poliitikaga.
Tema noorpõlve luuletused olid inspireeritud Prahast, näiteks vanalinna vaatamisväärsustest, kirikutest ja parkidest, ja Vltava jõest.
Seifert tõlkis vene ja prantsuse keelest, sealhulgas Aleksandr Bloki, Paul Verlaine'i ja Guillaume Apollinaire'i luulet.
Claude Simon

Claude Simon [klod sim'o(n)] (10. oktoober 1913 Antananarivo – 6. juuli 2005 Pariis) oli prantsuse kirjanik. 1985. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Jossif Brodski

Jossif Aleksandrovitš Brodski (Joseph Brodsky; 24. mai 1940 Leningrad – 28. jaanuar 1996 New York) oli juudi päritolu vene-ameerika venekeelne luuletaja ja ingliskeelne esseist. 1987. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. Brodski eelistas oma eesnime inglispärast kuju Joseph, et vältida assotsiatsioone Jossif Staliniga.
Ta saadeti Nõukogude Liidust välja 1972. aastal. Ta asus elama USA-sse ja sai 1980. aastal Ameerika Ühendriikide kodakondsuse.
Camilo José Cela

Don Camilo José Cela Trulock, esimene Iria Flavia markii (11. mai 1916 – 17. jaanuar 2002) oli hispaania kirjanik. 1989. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
1995. aastal sai ta Miguel de Cervantese auhinna.
Octavio Paz

Octavio Paz Lozano (31. märts 1914 México – 19. aprill 1998 México) oli Mehhiko kirjanik ja diplomaat. 1990. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
1981. aastal sai ta Miguel de Cervantese auhinna.
Eesti keeles on ilmunud Octavio Pazi luulevalik "Alati on olevik" (tõlkinud Ain Kaalep, Jaan Kaplinski, Asta Põldmäe, Jüri Talvet; Loomingu Raamatukogu 42, 1984) ning esseekogumik "Üksinduse labürint" (tõlkinud Marvi Järve; Tallinn: Varrak, 2003).
Derek Walcott

Derek Alton Walcott (23. jaanuar 1930 Castries, Saint Lucia – 17. märts 2017 samas) oli Lääne-India ingliskeelne kirjanik ja kunstnik. Aastal 1992 sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Kenzaburō Ōe

Kenzaburō Ōe (jaapani keeles 大江 健三郎 "Ōe Kenzaburō"; 31. jaanuar 1935 Ehime prefektuur – 3. märts 2023) oli jaapani kirjanik. 1994. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Seamus Heaney

Seamus Justin Heaney [š'eimös dž'astin h'iini] (13. aprill 1939 Põhja-Iirimaa – 30. august 2013) oli ingliskeelne iiri luuletaja. Aastal 1995 sai ta Nobeli kirjandusauhinna ja 2006. aastal T. S. Elioti luuleauhinna.
Ta elas Dublinis.
Dario Fo

Dario Luigi Angelo Fo (24. märts 1926 – 13. oktoober 2016) oli itaalia kirjanik, lavastaja, lavakujundaja, näitleja ja helilooja. 
1997. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Dario Fo oli abielus näitleja Franca Ramega.
José Saramago

José de Sousa Saramago (16. november 1922 – 18. juuni 2010) oli portugali kirjanik ja ajakirjanik. 1998. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
José Saramago kirjutas nii romaane kui ka näidendeid ja luulet. Tema kirjanduslikuks läbimurdeteoseks peetakse 1982. aastal ilmunud romaani "Baltasar ja Blimunda" ("Memorial do Convento"). Kriitikud peavad parimaks teoseks 1984. aastal ilmunud romaani "Aasta, mil suri Ricardo Reis" ("O Ano da Morte de Ricardo Reis").
Gao Xingjian

Gao Xingjian (hiina 高行健; pinyin: Gāo Xíngjiàn; sündinud 4. jaanuaril 1940 Ganzhous, Jiangxi provintsis) on hiina emigrandist kirjanik. 2000. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
1988. aastal asus ta elama Prantsusmaale. Gao Xingjian elab Pariisis ja on alates 1998. aastast Prantsusmaa kodanik.
Vidiadhar Surajprasad Naipaul

Sir Vidiadhar Surajprasad Naipaul (17. august 1932 Chaguanas Trinidad ja Tobago – 11. august 2018 London) oli Trinidadil sündinud India päritolu Briti kirjanik. 2001. aastal pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna.
Eesti Teadusportaal

Eesti Teadusportaal on Eesti Teadusinfosüsteemi avalikkusele suunatud osa, mis annab informatsiooni Eesti teadus- ja arendustegevuse eri aspektide kohta. 
Eesti Teadusportaali kaudu on võimalik saada informatsiooni eesti teadlaste, nende publikatsioonide, teadus- ja arendusasutuste, uurimisprojektide, teadusuudiste jms kohta.
Fantoomvalu

Fantoomvalu on valu, mida inimene tunneb amputeeritud või muul põhjusel puuduvas kehaosas. Näiteks on inimesel trauma või haiguse tõttu mõlemad jalad amputeeritud (ära lõigatud); kuigi varbaid ei ole, tunneb inimene aeg-ajalt, et varbad valutavad.
Fantoomvalusid tuleb vaadelda kui hallutsinatsioone, sest tajutakse seda, mida ei ole olemas.
Fantoomvalu põhjuseks on peetud amputeeritud jäseme sensoorsete närvikiudude autostimulatsiooni. Uuemad uurimused on näidanud, et fantoomvalu põhjustajaks on aju plastilisuse efekt – posttsentraalkäärus asuv somatosensoorses koores toimuvad pärast amputatsiooni muudatused, mille käigus amputeeritud piirkonnale lähedal asuvad sensoorse projektsiooni piirkonnad posttsentraalkäärus "võtavad üle" amputeeritud piirkonna.
Fantoomvalude vastu aitab üsna hästi amitriptüliin.
Üks maailma juhtivaid fantoomvalu-uurijaid on neuroloog ja psühhofüüsik Vilayanur Ramachandran.
Fantoom (film 1964)

"Fantoom" (algupärase pealkirjaga "Fantômas") on 1964. aasta prantsuse mängufilm.
Film põhineb Pierre Souvestre'i ja Marcel Allaini romaanidel (1911–1914) ja nende varasematel ekraniseeringutel. Filmi peategelane on kaval meisterkurjategija Fantoom (Jean Marais), tema "vastane" on koomiline politseikomissar Paul Juve (Louis de Funès).
Filmi järjed on "Fantoom tegutseb jälle" ("Fantômas se déchaîne", 1965) ja "Fantoom Scotland Yardi vastu" ("Fantômas contre Scotland Yard", 1967).
Pandeism

Pandeism (kreeka keeles "πάν" (pan) 'kõik' + ladina keeles "deus" 'Jumal') on alates 19. sajandi keskpaigast sellise nime all tuntud mõttesuund, mis väidetavalt ühendab deismi (uskumus, et Jumal-looja ei sekku maailma toimimisse ega kontakteeru inimestega) ja panteismi (kujutelm, et Jumal on samane kõiksusega).
Johannes Scotus Eriugena jaotab oma peatöös "De divisione naturae" ("Periphyseon") olemise ja mitteolemise ühtsuse nelja erinevasse klassi: (1) see, mis loob ja ei ole ise loodud; (2) see, mis on loodud ja loob ise; (3) see, mis on loodud ja ise ei loo; (4) see, mis ei ole loodud ja ise ka ei loo. Esimene on Jumal kui kõikide asjade algpõhjus ning viimane on Jumal kui kõikide asjade lõpp ja eesmärk, millesse loodud maailm lõpuks naaseb. Teine ja kolmas grupp koos moodustavad loodud maailma, mis on viis, kuidas jumal ilmsiks saab, jumal protsessis, "Theophania". Teine on platooniline ideede maailm ja kolmas on panteistlik/pandeistlik maailm, mis sõltub Jumala vahelesekkumisest. Seega on eristatud jumalikus süsteemis algus, keskpaik ja lõpp; jättes samas kõik need kolm üheks.
Pandeistide hulka ühes või teises tähenduses paigutatakse sageli Franz Wilhelm Junghuhn, Alfred Tennyson ja Scott Adams.
Valve Raudnask

Valve Raudnask (sünninimi Valve Purask; sündinud 10. detsembril 1936 Aleksandri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa) on Eesti ajakirjanik ja poliitik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia žurnalistika eriharus. 
1963–1982 töötas ta Noorte Hääle ja 1982–1983 Õhtulehe ajakirjanikuna. Hiljem oli 1983–1994 Rahva Hääle ja 1994–1995 Eesti Sõnumite toimetuse osakonnajuhataja.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1995–1999 kuulus ta keskerakondlasena Riigikogu VIII koosseisu.
Isiklikku.
Ta oli abielus ajakirjanik Kuldar Raudnaskiga (1936–1985). Tema poeg oli luuletaja Kuldar K. Raudnask.
Marika Rauk

Marika Rauk (sündinud 2. detsembril 1954 Rinsi külas Muhu saarel) on eesti psühholoog ja psühholoogiateadlane.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Orissaare Keskkooli, 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Samast aastast töötab Tartu Ülikoolis. Psühholoogiakandidaat (1984).
Rauk on olnud Tartu Ülikooli teadur ja vanemteadur, 1992. aastast on ta samas õppejõud. 2011. aasta seisuga on Marika Rauk Tartu Ülikooli psühholoogia osakonna eksperimentaalpsühholoogia lektor.
Marika Rauk on uurinud inimese nägemispsühholoogiat, mälu ja metamälu ning esteetilisi hinnanguid.
Anne Reemann

Anne Reemann (sündinud 30. detsembril 1962 Tallinnas) on eesti näitleja.
Reemann lõpetas 1981. aastal Saku keskkooli ning õppis aastatel 1982–1984 Tallinna Muusikakoolis klassikalist laulu. Aastal 1988 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (13. lend). Samast aastast töötab ta Tallinna Linnateatris (endine Noorsooteater).
Isiklikku.
Ta on Elmo Nüganeni abikaasa. Neil on kolm tütart: Saara, Maria-Netti ja Sonja. Tema ema on Aino Reemann ja isa Jaan Reemann. Mari Viik on tema õde.
Mari Reitalu

Mari Reitalu (sündinud 10. veebruaril 1941) on eesti botaanik ja looduskaitsja.
Elukäik.
Ta on lõpetanud 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Samast aastast on ta Viidumäe looduskaitseala direktor. 
Ta on põhjalikult uurinud Saaremaa floorat ning pannud suurt rõhku ka looduskaitsealustele taimeliikidele. Neil teemadel on ta avaldanud kirjutisi nii üldhuviväljaannetes kui ka temaatilistes kogumikes. Muude oluliste taimeleidude seas on ta Eestist leidnud rohe-raunjala ja taasavastanud kivi-kurereha. 
Aastatel 1962–1964 oli ta Tartu Üliõpilaste Looduskaitseringi esimees ja 1967–1977 Eesti Looduskaitse Seltsi Saaremaa osakonna juhatuse liige. 
Ta on 1985. aastal asutatud Eesti Orhideekaitse Klubi kaasasutaja ja liige.
Merike Riives

Merike Riives (sündinud 31. oktoobril 1945 Tallinnas) on eesti tõlkija.
Aastal 1969 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli romaani filoloogia erialal. 
Ta on mitmes Tallinna koolis õpetanud prantsuse keelt. 
Aastast 1984 on ta vabakutseline literaat. 
Ta on tõlkinud peamiselt 20. sajandi prantsuse kirjanike loomingut, aga ka provansi kirjandust.
Tõlkeid.
Pajatsid

"Pajatsid" ("I Pagliacci" või "Pagliacci") on kahevaatuseline ooper, mille muusika ja libreto on kirjutanud itaalia helilooja Ruggero Leoncavallo. Teos esietendus Milanos 1892. aastal.
Rock My Life (album)

"Rock My Life" on Jeanette Biedermanni kolmas stuudioalbum. See anti Saksamaal välja 25. novembril 2002. Album jõudis Saksamaa albumiedetabelis 7. kohale.
Lugude nimekiri.
"Rock My Life + Delicious Tour" (DVD-väljaanne).
CD
DVD
Boonus material
Slavjansk-na-Kubani

Slavjansk-na-Kubani (vene "Славянск-на-Кубани" 'Slavjansk Kubani ääres') on linn Venemaal Krasnodari krais, Slavjanski rajooni halduskeskus. Asub 78 km Krasnodarist läänes, sadamalinn Protoka jõe ääres.
Linn asutati 1865. aastal. Linnaõigused sai 1958. aastal.
Linnas asuvad pedagoogikainstituut, põllumajandustehnikum, sõjaväebaas ja muud asutused.
Machault

Machault on asula ja vald Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas Ardennesi departemangus 40 km kaugusel Reimsist.
Selle pindala on 16,58 km², elanike arv 437 (1999). 
Sealt on võib-olla pärit luuletaja ning helilooja Guillaume de Machaut. Sealt on pärit ka Jean-Baptiste Caqué.
769

769. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 764 765 766 767 768 - 769 - 770 771 772 773 774
768

768. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 763 764 765 766 767 - 768 - 769 770 771 772 773
767

767. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 762 763 764 765 766 - 767 - 768 769 770 771 772
766

766. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 761 762 763 764 765 - 766 - 767 768 769 770 771
Bäckaskogi loss

Bäckaskogi loss (rootsi keeles "Bäckaskog slott") asub Rootsis Skåne läänis Kristianstadi vallas Bäckaskogi lähedal. Loss paikneb Ivö järve ja Opmanna järve vahelisel maakitsusel.
13. sajandil asus seal klooster, kuid see suleti 1537. aastal reformatsiooni käigus Taani kuninga poolt. Aastail 1584–1653 ehitas aadlik Henrik Ramel ja ta poeg Henrik Ramel noorem kloostri ümber lossiks ning selle välisilme on püsinud muutumatuna tänapäevani.
765

765. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 760 761 762 763 764 - 765 - 766 767 768 769 770
764

764. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 759 760 761 762 763 - 764 - 765 766 767 768 769
763

763. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 758 759 760 761 762 - 763 - 764 765 766 767 768
762

762. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 757 758 759 760 761 - 762 - 763 764 765 766 767
Barsebäcki loss

Barsebäcki loss (rootsi keeles "Barsebäcks slott") on loss Rootsis Skåne läänis Kävlinge vallas Barsebäcki külas. 
Praeguses asupaigas on juba 12. sajandil asunud linnus.
Pärast Skåne sõda (1675–1679) kuulus linnus Thottide aadlisoole, kuid Rootsi riik konfiskeeris linnuse koos kogu ülejäänud Thottidele kuulunud kinnisvaraga ja see läks Rootsi monarhi omandusse. 
1743. aastal ostis linnuse Rootsi kolonel ja rügemendiülem Gustaf David Hamilton, praeguse omaniku esiisa.
Praeguse välisilme sai loss aastail 1889–1940. Tegemist on Hollandi renessanss-stiilis rekonstrueeritud kolmekorruselise hoonega, mis sarnaneb Skåne läänis asuvate renessansslossidega.
Loss ei ole avalik külastusobjekt.
761

761. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 756 757 758 759 760 - 761 - 762 763 764 765 766
760

760. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad - 760. aastad - 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 
Aastad: 755 756 757 758 759 - 760 - 761 762 763 764 765
752

752. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad - 750. aastad - 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 
Aastad: 747 748 749 750 751 - 752 - 753 754 755 756 757
Pop! Session 2006 Winter Bash

Pop! Session 2006: Winter Bash oli ekstreemspordifestival, mis toimus Saku Suurhallis. Parimad selgitati välja kolmes
distsipliinis: rula ja bmx'i platsisõidus ning bmx'i verdisõidus. 2006. aastal võttis Sessionist osa enam kui 130 rulasõitjat ja
ratturit 24 riigist ning festivali jälgis 12 000 pealtvaatajat.
Tulemused 2006.
Snickers Best Trick.
Chris Oliver – Kickflip backside nosegrind hubba'sse
753

753. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad - 750. aastad - 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 
Aastad: 748 749 750 751 752 - 753 - 754 755 756 757 758
754

754. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad - 750. aastad - 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 
Aastad: 749 750 751 752 753 - 754 - 755 756 757 758 759
Bosjöklosteri loss

Bosjöklosteri loss on loss Rootsis Skåne läänis Ringsjöni järve ääres Hööri vallas. 
Lossikompleksi kuuluvad Bosjöklosteri kirik, linnuseaed, roosiaed, aiaterrassid ja ürdiaed. 
Lossis korraldatakse kunstinäitusi, seal on restoran ja muuseum. Iga aasta septembri alguses toimuvad Skåne päevad.
Riigitee 23 ja lossi vahel on golfiklubi Bosjökloster GK. 
Ajalugu.
Bosjökloster rajati algselt 1080. aastatel nunnakloostrina (Bosø klooster). See oli üks rikkamaid Skåne kloostreid ja kuulus benediktlaste ordule. Vanim kloostrit mainiv dokument pärineb 1181. aastast ja selle kirjutas paavst Lucius III. Legendi järgi annetati kloostrimaad Tord Thottile. 
Reformatsiooni ajal klooster suleti ning maad läksid 1537 Taani kuningriigi omandusse. Klooster läänistati viimasele Lundi peapiiskopile Torbern Billele tingimusel, et ta hoolitseb kloostri nunnade eest. 16. sajandil ehitati klooster ümber lossiks ja algehitisest säilitati ainult mõned üksikud osad. Umbes 1560. aastal andis Frederik II kloostri vahetuskaubana Skåne lesestunud aadlidaamile Thale Ulfstandile. Tema initsiaalid ja aastaarv 1569, mis on lõigatud tammepuust peauste peale, on siiani nähtavad. Nii läks loss Ulfstandide suguvõsale. Aastal 1629 läks loss abielu kaudu Beckide suguvõsale, kuid kui Jochum Beck oma varanduse kaotas, müüdi see ta võlgade katteks Corfitz Ulfeldtile, kelle omandusse see Skåne vallutamiseni jäi. Rootsi kroon konfiskeeris Bosjöklosteri. Sellele ei pööratud sellele suurt tähelepanu ja hoone hakkas lagunema. 1735. aastal sai Corfitz Ludvig Beck-Friis kohtuotsusega mõisa Beckidele tagasi. Beckid renoveerisid lossi. Pärast parun Lave Beck-Friisi surma müüdi loss 1908. aastal Bonde suguvõssa kuuluvale Philip Bondele. Praegu kuulub see tema järeltulijale Tord Bondele. 1962. aastast on loss avatud ka külastajatele.
Charlottenborgi loss

 
 
Charlottenborgi loss on loss Rootsis Östergötlandi läänis Motala vallas Motala strömi ääres. 
Lossi järgi on saanud nime Motala valla osa Charlottenborg. 
Kivilossi laskis 17. sajandi keskel ehitada Östgöta ratsarügemendi ratsaväekolonel Ludvig Wierich Lewenhaupt, kes oli saanud maa lääniks 1651. aastal. Ta nimetas selle oma abikaasa Charlotte von Hohenlohe-Neuenstein und Gleicheni järgi. Seal on elanud Adam Ludwig Lewenhaupt ja Daniel Fraser. 
Legendi järgi pidavat lossis kummitama Valge Daam ja Must Daam. Valge Daam pidavat olema lossi esimene omanik Charlotte Lewenhaupt. 
Praegu asub lossis Motala muuseum.
Aruküla Vaba Waldorfkool

Aruküla Vaba Waldorfkool on lasteaed-põhikool Harju maakonnas Raasiku vallas Arukülas. Kool tegutseb Aruküla mõisa härrastemajas alates 1992. aastast. 
Kuni 1. septembrini 1995 oli kooli nimi "Aruküla Vabakool Pääsulind".
Koolis õpib ligikaudu 100 õpilast.
Vaba Waldorfkool

Vabu Waldorfkoole on Eestis mitu: