tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riia Kunstnike Grupp

Riia Kunstnike Grupp (läti keeles "Rīgas mākslinieku grupa") oli Läti kunstnike rühmitus, mis tegutses selle nime all aastail 1920–1938 ja esindas oma suundumustes avangardistlikke kunstivoole.
Ajalugu.
Aastail 1914–1915 moodustas rühm Lääne-Euroopa uusimatest kunstisuundadest huvitatud noori kunstnikke rühmituse nimega Zaļā puķe. 1919. aastal esines osa neist Läti kunsti ülevaatenäitusel Ekspressionistide rühma ("Ekspresionistu grupa") nime all, kuid et see nimi ei kirjeldanud piisavalt täpselt kunstnike tegelikke loomingulisi taotlusi, sai uueks nimeks 1920. aastal Riia Kunstnike Grupp. Riia Kunstnike Grupis lühemat või pikemat aega tegutsenud kunstnikud olid erinevate kunstnikukäekirjadega, ent neid ühendas kuulumine enam-vähem ühte põlvkonda ja huvi modernismi vastu kunstilises väljenduslaadis. Enamikul rühma liikmetest puudus akadeemiline kunstiharidus, nad olid alustanud kunsti õppimist omal käel või Riia eraateljeedes, samuti Venemaa kunstiõppeasutustes. Tänu sellele hariduslikule mitmekülgsusele olid kunstnikud oma loomingus võimelised paindlikult kokku sulatama erinevaid mõjusid, sealhulgas uusima avangardse kunsti jooni.
Riia Kunstnike Grupp andis tõuke sarnase eesmärgiga Eesti Kunstnikkude Rühma moodustamiseks. 1924. aastal toimus Tallinnas ja Tartus Riia Kunstnike Grupi ja Eesti Kunstnikkude Rühma ühisnäitus pealkirjaga "Esimene Balti-riikide kunstinäitus".
Looming.
Oma tegevuse esimestel aastatel keskendus Riia Kunstnike Grupp impressionistliku maalimislaadi ning laiemas mõttes natuuri järgimise kriitikale, soovitades selle asemel kunstniku eneseväljendust oma isiksusest lähtudes, kasutades fovismi, futurismi, kubismi ja teiste avangardistlike kunstivoolude pakutavaid väljendusvahendeid. Hilisemad suundumused on seotud pöördumisega taas natuurist lähtumise poole ja erinevate stiilide sünteesiga. 
Riia Kunstnike Grupiga on seotud üks suuremaid maailmavaatelisi ja põlvkondlikke vastasseise Läti kunstielus, rühmituse tegutsemise algfaasis said kunstnikud sageli ebaadekvaatse kriitika osaliseks. Ajapikku pälvisid Riia Kunstnike Grupi näitused püsiva tunnustuse, ehkki 1930. aastate teisel poolel kõlas juba kriitikat kunstnike sisseharjunud motiivideringi ning värvi-, vormi- ja tekstuurikesksete valikute teemal.
Silinderpõrnikas (perekond)

Silinderpõrnikas ("Sinodendron") on põderpõrniklaste sugukonda kuuluv mardikaline.
Silinderpõrnikad on levinud nearktises (Briti Columbiast Californiani ning idas Idahoni) ja palearktilises piirkonnas (Euroopast Siberini, Iraanis, Aserbaidžaanis ning Yunnani provintsis Hiinas). Eestist on leitud üks liik, silinderpõrnikas.
Taksonoomia.
Silinderpõrnika perekonda kuulub neli liiki:
Joachim Brudziński

Joachim Stanisław Brudziński (sündinud 4. veebruaril 1968 Świerklaniecis) on Poola poliitik (Õigus ja Õiglus).
Joachim Brudziński lõpetas 1997. aastal magistrikraadiga Szczecini Ülikooli politoloogia ja ühiskonnateaduste teaduskonna.
Alates 2005. aastast oli ta Poola Seimi liige. Alates 12. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola Seimi viitsemarssal.
Alates 9. jaanuarist 2018 kuni 4. juunini 2019 oli ta Poola siseminister.
Orienteerumisklubi West

Orienteerumisklubi West (OK West) on Pärnumaal tegutsev orienteerumisklubi.
Klubi on asutatud 6. jaanuaril 1988. aastal Pärnu linnas. Klubi ühendab spordihuvilisi ja orienteerumisega tegelevaid või selle spordiala arendamisest ja toetamisest huvitatud isikuid. 
OK West korraldab igal aastal Pärnumaa orienteerumisneljapäevakuid, pargituuri, Pärnu linna- ja maakoolide orienteerumise meistrivõistlusi, OK West AV ja Pärnumaa meistrivõistlusi orienteerumises. 
OK West on Eesti Orienteerumisliidu liige.
Klubi juhatuse-juhtide ajalugu.
Klubi juhtimine põhineb demokraatial. Klubi kõrgeimaks organiks on klubi liikmete üldkoosolek. Üldkoosolekul võivad osaleda kõik klubi liikmed. Üldkoosoleku kutsub kokku juhatus vähemalt üks kord kalendriaasta jooksul. Klubil on juhatus, mis seda juhib ja esindab. Klubi juhatuse liikmete alammäär on 5 ja ülemmäär 9. Juhatus valitakse kaheks aastaks ning selleks ajaks valitavate juhatuse liikmete arvu otsustab üldkoosolek. Juhatuse liige peab olema teovõimeline füüsiline isik. Vähemalt pooled klubi juhatuse liikmed peavad olema isikud, kelle elukoht on Eestis. Juhatuse liikmete valimisel on otsustavaks ülesseatud kandidaatidele antud suurem häälte arv eeldusel, et kandidaadi poolt hääletab üle poole koosolekul osalenud klubi liikmetest või nende esindajatest. Juhatuse liikmed valivad endi seast presidendi. Juhatus võtab vastu otsuseid klubi juhtimise küsimustes. Juhatuse liikmed esindavad klubi kõikides õigustoimingutes ühiselt, välja arvatud president, kes esindab klubi ainuisikuliselt.
Klubi liikmete parimad saavutused.
Klubi liikmete kõrgeimad tulemused Eesti ja rahvusvahelistelt võistlustelt
Treeningud.
Orienteerumise treeningud Pärnumaal toimuvad Pärnu Spordikoolis ja Saarde Spordiklubis
Klubi tunnused ja sümboolika.
Klubi asutamisest alates on mõeldud sümboolika peale, mis iseloomustaks klubi ja selle tegemisi. Aastate jooksul on klubil välja kujunenud oma logo, lipp ning klubi värvides (kollane, punane ja sinine) jooksudress. Klubi esimene logo (kajakaga) valmis 1980. aastate lõpus klubi asutamise järgselt. Sajandivahetusel said klubi üheks peamiseks sümboliks vahtralehed. Aja jooksul on sümboolikat uuendatud, kuid vahtralehed on jäänud püsima. Neid on kujutatud ka klubi uusimatel logodel, mis kinnitati 25. aprillil 2013. OK West logo ilutseb ka klubi lipul, mis valmis 2007. aastal.
Orienteerumisklubidel on olemas klubi värvides ja logodega jooksuvormid ning esindusdressid. Need on olemas ka OK Westil. Esimeste jooksuvormide hankimise kohta täpsed andmed puuduvad kuid teada on, et esimene klubivärvides jooksuvorm tuli kasutusele 2000. aastate alguses. Aastate jooksul on vormi väljanägemist uuendatud ning 2006. aastal lisandus valikusse ka klubi esindusdress. Klubi jooksuvorm sai uusima kujunduse 2013. aastal.
Edvard Griegi rahvusvaheline klaverikonkurss

Edvard Griegi rahvusvaheline klaverikonkurss (inglise keeles "The International Edvard Grieg Piano Competition") toimub aastast 2000 iga kahe aasta tagant Norras. Aastast 2012 toimub konkurss Bergenis Edvard Grieg muuseumis. Varem toimus konkurss Oslos.
Konkurssi kutsus ellu 2000. aastal Einar Steen-Nøkleberg.
Põlvepikuraamatu konkurss

Põlvepikuraamatu konkurss on Eesti lasteraamatute konkurss. Konkursist saavad osa võtta väikelastele ja koolieelikutele (kuni 7-aastastele lastele) suunatud lasteraamatud, milles on võrdselt olulised nii tekst kui ka joonistused. Konkursi eesmärk on rikastada lastele mõeldud lugemisvara professionaalselt teostatud ja kõrgekvaliteediliste algupäraste lasteraamatutega. Konkursi võitnud raamatud avaldab kirjastus Päike ja Pilv.
Põlvepikuraamatu konkurss toimub alates 2006. aastast, mil seda korraldasid Kultuuriministeeriumi ja kirjastus Päike ja Pilv. Aastast 2011 on üks konkursi korraldaja ka Eesti Lastekirjanduse Keskus. 
Laureaadid.
2006.
I-II koht: „Onu Eedi”, tekst Signe Ora, pildid Katrin Ehrlich
I-II koht: „Hei, Otto!”, tekst ja pildid Ulvi Haagensen
III koht: „Öö lugu”, tekst ja pildid Piret Torim
III koht: „Mannikese lugu”, tekst Aidi Vallik, pildid Piret Mildeberg
III koht: „Vahva vikerkaar”, tekst ja pildid Anu Pikk
Eripreemiad
Äramärgitud tööd
2008.
I-II koht: „Mõista, mõista, Leenuke!”, tekst Signe Ora ja pildid Katrin Ehrlich
I-II koht: „Väikese hundi lood“, tekst Juhani Püttsepp ja pildid Liisa Murdve
III koht: „Meesteraamat“, tekst Annika Tonts ning pildid Annika Tonts ja Ellen Laaksonen
IV koht ehk ergutuspreemia: „Lugu hundipojast, kes tahtis endale jänest“, pildid Maret Põldre ja tekst Signe Ora
Eripreemiad
Äramärgitud tööd
2011.
I koht: „Keerutädi“, tekst Eva Koff, illustratsioonid Marja-Liisa Plats 
II koht: "Vana Toomas, tekst Tiia Mets
III koht: "Kell üks", tekst Annika Tonts
III koht: "Pannkoogiraamat, autor Kertu Sillaste
Äramärgitud tööd
2013.
I koht: „Kus on armastus?”, tekst Kätlin Vainola, pildid Kertu Sillaste
II koht: „Arva ära”, tekst Epp Petrone, pildid Kristi Kangilaski
III koht: „Postiljon ja kanad”, tekst Markus Saksatamm, pildid Anni Mäger
Äramärgitud tööd
Äramärgitud kunstnikutööd
2015.
Võidutööd
Eripreemiad
2017.
I koht: „Auklik päev“, tekst Kadri Kiho, illustratsioonid Mirjam Siim
II koht: „Ahhaa!“, tekst Els Heinsalu, illustratsioonid Kristi Kangilaski
III koht: „Väike armastuse lugu“, tekst Tia Navi, illustratsioonid Kadi Kurema
Eripreemiad
2019.
I koht: "Linn", Liis Sein ja Gerda Märtens
II koht: "Suur rüütel", tekst ja pildid Kristi Kangilaski 
III koht: „Hernehirmutis Hugo otsib tööd“, Monika Undo ja Elina Sildre
Ideepreemia: "Neljajalgne abiline", Joonas Sildre ja Elina Sildre 
Eripreemia illustratsioonide eest: „Kuidas Lugalbanda Anzud-linnu poja eest hoolitses“, kunstnik Eve Mahhov
2021.
I koht: "Endel ja Kati", Kadri Kiho ja Stella Salumaa
II koht: "Väikeses majas", Kertu Sillaste
III koht: "Toru", Liis Kivirand ja Pamela Samel
Illustratsioonpreemia: "Väike romb avastab maailma", Katri Smitt
Ideepreemia: "Plekiraamat", Joanna Liivak
Värsipreemia: "Lasteaia liivakast", Leelo Tungal
2023.
I koht: "Suur saladus", Piret Jaaks ja Marju Tammik 
II-III koht: "Meie tee", Tiiu Kitsik. "Notsu suur soov", Katrin Tõnisson ja Reda Tomingas 
Illustratsioonipreemia: "Igaüks on rohkem kui üks", Epp Linke 
Ideepreemia: "Pink", Margit Saluste 
Võru Instituudi preemia: "Jänese sünnipäevakook", Tiia Selli ja Kersti Selli
Kirikuisa

Kirikuisa (vanakreeka keeles πατὴρ ἐκκλησιάστικος "patḗr ekklēsiástikos", ladina keeles "pater ecclesiae") all mõistetakse 1.–8. sajandil, st hilisantiigi perioodil elanud kristlikku autorit, kelle tekstid on oluliselt mõjutanud kristlikku õpetust, kristluse enesemääratlust ning kirikukorraldust. Tavaliselt loetakse kirikuisasid ka pühakuteks.
Ikonograafia.
Ikonograafias kujutatakse kirikuisasid liturgilises rüüs, sageli käsikirjarulli või raamatuga. Lääne-Euroopa kunstis on vahel tavaks kujutada pühapildi kompositsioonis mõnd vihjet kirikuisa pärimuslikule eluloole (näiteks Hieronymus koos lõviga).
Kirikuisad sajandite kaupa.
2. sajand.
Aastail 80–150 elanud kirikuisasid nimetatakse ka apostlikeks isadeks:
Apologeedid:
8. sajand.
Õigeusu kirik loeb kirikuisadeks ka järgmised autorid hilisemast ajast:
Jevgeni Velihhov

Jevgeni Pavlovitš Velihhov (vene keeles Евге́ний Па́влович Ве́лихов; 2. veebruar 1935 Moskva – 5. detsember 2024 Moskva) oli vene füüsik, pedagoog ja ühiskonnategelane. 
Alates 1961. aastast töötas ta I. V. Kurtšatovi nimelises Aatomienergia Instituudis. 1972. aastal asutas ta Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi juures aerofüüsika ja kosmoseuuringute kateedri, mida juhtis surmani. 
1975. aastast juhtis ra NSV Liidu termotuumareaktorite väljatöötamise programmi. Ta osales Tšornobõli avarii tagajärgede likvideerimisel. 
Ta oli füüsika-matemaatika doktor (1964) ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1974). 
Ta oli NSV Liidu Teaduste Akadeemia ja Venemaa Teaduste Akadeemia asepresident (1978–1991 ja 1991–1996) ning Rahvusliku Uurimiskeskuse Kurtšatovi Instituut direktor ja president (1992–2015), alates 2015. aastast aupresident. 
1986. aastal kandideeris ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia presidendiks, kuid kaotas Guri Martšukile.
Kertši väina intsident

Kertši väina intsident oli 2018. aasta 25. novembril Kertši väinas toimunud vahejuhtum, mille käigus Venemaa sulges Kertši väina silla juures läbipääsu kolmele Odessast Mariupolisse teel olnud Ukraina mereväe alusele.
Olukorrast.
Septembri lõpus olid Berdjanskis asuvasse Aasovi mereväebaasi teel olnud kaks Ukraina sõjalaeva läbinud Kertši väina takistusteta.
Novembri lõpus asusid Odessast Mariupolisse teele kolm Ukraina sõjalaeva: lahingukaatrid (suurtükikaatrid) Berdjansk (Бердянськ) ja Nikopol (Нікополь) ning puksiir Janõ Kapu (Яни Капу).
Sündmuse kirjeldus.
Venemaa võimud sulgesid Kertši väina silla juures läbipääsu kolmele Mariupolisse teel olnud Ukraina mereväe laevale. Pärast Ukraina puksiiri Janõ Kapu rammimist avasid Venemaa piirivalvelaevad rahvusvahelistes neutraalvetes asunud Ukraina laevade pihta tule, haavates vähemalt kolme mereväelast, neist kahte raskelt.
Ukraina mereväe laevad Berdjansk, Nikopol ja Janõ Kapu hõivati Venemaa eriüksuse poolt ja toimetati Kertši sadamasse. 24 mereväelast vangistati. Osa sõjavangidest viidi Kertšist üle Simferopolisse, osa Moskvasse Lefortovo vanglasse.
Operatsioonis osales vähemalt neli Venemaa sõjaväekopterit, ründelennukid ja eriüksuslased. Sõjaväe ründelennukitelt väljatulistatud kahest raketist tabas Ukraina laevu vähemalt üks.
Järelmõjusid.
Ukraina teatas sõjaseisukorra väljakuulutamisest.
Uudisteagentuur RIA Novosti teatas Venemaa kavast saata okupeeritud Krimmi poolsaare kaitseks täiendavaid S-400 Triumfi raketisüsteeme.
Tsiviilaluste tavapärane läbipääsurežiim Musta ja Aasovi mere vahel ei olnud 2018. aasta detsembri alguseks taastunud.
2018. aasta lõpul andis sõjalis-poliitiline rühmitus Donetski Rahvavabariik teada laevastiku loomisest Novoazovski läheduses asuvate "rahvavabariigi" rannikualade kaitseks.
ÜRO Inimõiguste Ülemvoliniku Ameti 2019. aasta veebruaris avaldatud raporti kohaselt on vangistatud Ukraina meremeeste näol tegemist sõjavangidega.
24 vangistatud meremeest vabastati Ukraina ja Venemaa vahelise vangide vahetamise käigus 2019. aasta 7. septembril. Hõivatud laevad tagastati Ukrainale 2019. aasta novembris. Laevad olid põhjalikult rüüstatud, kadunud olid isegi lambid, pistikupesad ja tualetipotid.
Allegro (tarkvara)

Allegro on videomängude arenduseks loodud teek. Selle põhiline funktsioon on toetada algeliste 2D-graafikate loomist, 3D-graafikaid, piltide redigeerimist, teksti ja heli väljastamist, andmete sisestust ja taimereid (kaasa arvatud lisad maatriksi aritmeetika jaoks), Unicode stringe ning failide avamist ja muutmist. Allegro on kirjutatud programmeerimiskeeles C ning põhiliselt kasutatakse seda keeltes C, C++ või Objective-C, kuid sellel on olemas ka rakendusliides keeltele Python, Lua, Java, Lisp, jt. Lisaks on Allegrol mahukas dokumentatsioon koos mitmete näidetega.
Allegro kõige uuem versioon, Allegro 5, toetab Windows, Unix/Linux, MacOS ja iOS süsteeme ning alates versioonist 5.1 ka Android süsteeme.
Allegro 5.
Praegune arendamisel olev versioon, Allegro 5, lisab võrreldes vanemate versioonidega juurde kasutajasõbralikuma rakendusliidese, riistvaralise kiirendamise (mitte segadusse ajada ülekiirendamisega) läbi graafikakaartide, mis toetavad 3D-kujutiste loomist, algelise graafilise joonistusvõimaluse, kasutades OpenGL’i või Direct3D-d, heli salvestamise, erinevate kirjastiilide sisselaadimise ja joonistamise, videote mängimise, jpm.
Allegro 4.
Allegro 4 oli edasiarendus 1997. aasta Allegro 3-st ja 1996. aastal välja tulnud Allegro 2-st. See kasutas kompileerimiseks DJGPP. Selle esimene versioon tuli välja aastal 2001 ning selle praegune versioon, 4.4.2, tuli välja 2011. aasta mais.
Põhilised arendused kuni Allegro 4-ni olid erinevate pildifailide ja muusikafailide formaatide ning programmeerimiskeelte toetus läbi rakendusliideste. Samuti on sellel võimalus kasutada OpenGL-i läbi AllegroGL arendusteegi, mis tegeleb OpenGL ja Allegro vaheliste käskudega, ilma et peaks ise neid manuaalselt tegema. See oli kaasa pakitud versiooniga 4.4, ning alates versioonist 4.9 integreeriti OpenGL toetus otse Allegrosse.
Allegro 4 on esimene kasutatav stabiilne versioon Allegrost, mis toetab erinevaid platvorme. Versioon 4.4 toetab operatsioonisüsteeme Windows, macOS, BeOS, ning mitmeid Unix-laadsete süsteeme. Versioon 4.2 toetab lisaks operatsioonisüsteeme Windows (Borland), QNX ja DOS.
Funktsioonid.
Allegro saab teostada järgnevaid graafilisi funktsioone:
Jarl Magnus Riiber

Jarl Magnus Riiber (sündinud 15. oktoobril 1997 Oslos) on Norra suusataja, läbi aegade maailma edukaim kahevõistleja. 
Riiberil diagnoositi 2024/2025 hooaja esimeses pooles Crohni tõbi, mis on krooniline soolepõletik ja selle taustal teatas ta, et lõpetab 2025. aasta kevadel karjääri. 
Kahevõistluse kuningas lahkus areenilt 16. märtsil 2025 kokku 78 MK-etapi võiduga, mida on läbi aegade edetabelis 30 rohkem kui teist kohta hoidval soomlasel Hannu Manninenil. Kokku võitis Riiber viis MK-sarja üldtiitlit ja 11 MM-kulda. 
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel hõbemedali. Nii suure mäe kui ka normaalmäe individuaalvõistlusel pidi ta leppima neljanda kohaga.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis tuli ta noormaalmäel ja võistkonnavõistluses maailmameistriks ning võitis sprindivõistluses koos Jan Schmidiga hõbemedali.
Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 6. detsembril 2014 Lillehammeris. Esimest korda jõudis ta poodiumile juba kuu aega hiljem, kui oli 16. jaanuaril 2015 Seefeldis kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 6. veebruaril 2016 Oslos.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Jarl Magnus Riiber on osalenud 146 maailma karikasarja etapil (seisuga 16. märts 2025) ja jõudnud poodiumile 111 korral, millest 78 korral kõige kõrgemale astmele.
Rasma Bruzīte

Rasma Bruzīte (5. jaanuar 1919 – 9. juuni 2001) oli läti skulptor.
Eluloolist.
Sündis Liepājas inseneri peres. Kunstiga tegelema suunas teda põhikooli joonistusõpetaja. Lõpetas 1939. aastal Liepāja kunstikooli keraamika erialal ja 1949. aastal Läti Kunstiakadeemia skulptuuriosakonna, tema lõputöö juhendajaks oli Teodors Zaļkalns. Näitustel on oma graniit- ja pronksskulptuuridega esinenud alates 1951. aastast, loonud ka portselanist väikeplastikat.
Kunstniku põrm on maetud Riia Metsakalmistule.
Isiklikku.
Rasma Bruzīte abikaasa oli maalikunstnik (1930–2002).
Kalju Paal

Kalju Paal (25. november 1932 Joosu, Võrumaa – 21. aprill 2010) oli Eesti majandijuht.
Ta lõpetas Joosu mittetäieliku keskkooli ning 1957. aastal Väimela zoo-veterinaariatehnikumi veterinaarvelskri erialal. 
1957. aastast töötas kolhoosis Oktoobri Võit zootehnikuna, 1958. aastast Järve kolhoosis. 1969. aastal sai ta Võru rajooni Tõusva Koidu kolhoosi esimeheks. 1970. aastal, pärast Tõusva Koidu kolhoosi ja Võhandu kolhoosi ühinemist sai temast Võhandu kolhoosi esimees.
Ta oli EKE Vabariikliku Nõukogu liige ja Eesti NSV Kolhooside Nõukogu liige.
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Vinzenz Geiger

Vinzenz Geiger (sündinud 24. juulil 1997 Oberstdorfis) on Saksamaa kahevõistleja, kahekordne olümpiavõitja.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta meeskonnavõistluses kuldmedali. Normaalmäe individuaalvõistluses oli ta üheksas ja suurel mäel seitsmes. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis tuli ta normaalmäe individuaalvõistluses olümpiavõitjaks.
MK-sarjas tegi ta debüüdi 5. detsembril 2015 Lillehammeris. Esimest korda jõudis ta poodiumile 18. detsembril 2016, kui oli Ramsaus peetud võistlusel kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 13. jaanuaril 2019 Val di Fiemmes. Saksamaa meeskonna koosseis on ta MK-sarjas saanud võistkonnavõistlustel kaks etapivõitu.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Vinzenz Geiger on osalenud 47 maailma karikasarja etapil () ning jõudnud poodiumile kuuel korral, sealhulgas võitnud ühe etapi.
Päringusõne

Päringusõne (inglise keeles "query string") on osa internetiaadressist, mis määrab etteantud parameetrite väärtused. Päringusõne koosneb tavaliselt domeeninimele lisatavatest väljadest, mille on seadnud kas veebibrauser või mõni muu klientrakendus, näiteks HTML vormi kaudu.
Veebiserver võib HTTP-päringut käsitseda kahel moel. Esimene võimalus on failisüsteemist etteantud aadressi järgi faili lugemine. Teine võimalus on, et kasutatakse domeeniloogikat, mis on antud ressursitüübile omane. Viimasel juhul on päringusõne koos URLi failitee osaga domeeniloogikale töötlemiseks kättesaadav.
Struktuur.
Näide internetiaadressist, mis sisaldab päringusõnet:
codice_1
Kui server saab päringu sellisele lehele, käivitatakse programm, millele antakse kaasa päringusõne, milleks on antud juhul codice_2. Küsimärk täidab eraldaja rolli ning ei ole osa päringusõnest.
Näide internetiaadressist, kus mitu päringu parameetrit on eraldatud ampersandiga codice_3:
codice_4
Päringute järjekord ei ole oluline – codice_5 ja codice_6 annavad mõlemad sama tulemuse. Päringusõnede parsimisel kasutatavad meetodid võivad leheküljeti erineda.
Veebilehel oleval lingil võib olla aadress, mis sisaldab päringusõnet. HTML on defineerinud 3 võimalust, kuidas kasutajaagent saab päringusõnet genereerida:
Internetiaadressi kodeerimine.
Mõned sümbolid ei tohi veebilehe aadressis esineda (näiteks tühikud) ning mõnel sümbolil on aadressis eriline tähendus – näiteks codice_12 viitab dokumendis olevale fragmendile. HTML vormides kasutatakse sümbolit codice_13 nimede ja väärtuste eraldamiseks. HTML vormid lahendavad probleemi täiendavaid asendusi tehes.
HTML 5 määrab järgmised asendused HTML vormide saatmiseks veebiserveri GET meetodiga. Lühikokkuvõte algoritmist:
Kõik muud sümbolid esitatakse kuueteistkümnendsüsteemis, kusjuures mitte-ASCII sümbolid kodeeritakse esmalt UTF-8 või muusse etteantud kodeeringusse.
Tilde (codice_28) on RFC3986 poolt päringusõnedes lubatud, kuid HTML vormides nõutakse selle kodeerimist kujule codice_29.
Näide.
Kui HTML dokument sisaldab järgmist vormi:
&lt;form action="cgi-bin/test.cgi" method="get"&gt;
 &lt;input type="text" name="esimene" /&gt;
 &lt;input type="text" name="teine" /&gt;
 &lt;input type="submit" value="Sisesta" /&gt;
&lt;/form&gt;
ning kasutaja sisestab tekstiväljadesse sõned „see on väli“ ning „oli (juba) tühi?“ ja vajutab „Sisesta“ nuppu, saadetakse programmile codice_30 (määratud näites elemendi codice_31 atribuudi codice_32 poolt) järgnev päringusõne: codice_33.
Fabian Rießle

Fabian Rießle (sündinud 18. detsembril 1990 Freiburg im Breisgaus) on Saksamaa kahevõistleja.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel hõbemedali. Suure mäe individuaalvõistlusel võitis ta pronksmedali. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta kaheksas.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel kuldmedali. Suure mäe individuaalvõistlusel võitis ta hõbemedali, kaotades kaasmaalasele Johannes Rydzekile 0,4 sekundiga. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta seitsmes.
Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud neli medalit, millest kolm normaalmäe meeskonnavõistluses. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta sprindivõistluses koos Eric Frenzeliga kuldmedali. Individuaalaladel on tema parimaks kohaks neljas, mis on saavutatud 2017. aastal normaalmäe võistlusel.
Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 4. jaanuaril 2009 Schonachis. Esimest korda jõudis ta poodiumile 13. jaanuaril 2012 Chaux-Neuve'is, kus oli kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 5. detsembril 2015 Lillehammeris. Hooaegadel 2015–2016 ja 2017–2018 on ta MK-sarja üldkarika arvestuses saavutanud kolmanda koha.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Fabian Rießle on osalenud 139 maailma karikasarja etapil () ja jõudnud poodiumile 45 korral, millest üheksal korral kõige kõrgemale astmele.
Harald Joost

Harald Joost (17. november 1928 – 23. juuni 2005) oli eesti majandijuht.
Ta oli Jõgeva rajooni Sadala kolhoosi esimees.
Ta oli ka Eesti NSV Ülemkohtu rahvakaasistuja.
Ta on maetud Torma kalmistule.
Alfred Karindi segakoor

Alfred Karindi segakoor on Tallinnas tegutsev segakoor. 
Koori asutas 1957 Alfred Karindi. Aastani 1992 kandis koor nime Kõrgemate Koolide Lõpetanute Segakoor. Aastani 1969 oli koori peadirigent Karindi.
Koori kokkusaamiskoht on Tallinna Õpetajate Maja.
Cytoscape

Cytoscape on avatud lähtekoodiga bioinformaatika tarkvara platvorm, mis on mõeldud molekulaarsete interaktsioonide visualiseerimiseks ja geeniekspressioonide ühendamiseks muude andmetega.
Cytoscape'i lisafunktsioonid on saadaval pluginatena. Pluginad on saadaval molekulaarprofiilide analüüsimiseks, andmete esitamisviisi muutmiseks, toetatud faililaiendite lisamiseks ja andmebaasiga ühenduse loomiseks. Pluginaid on võimalik arendada kõigil huvilistel kasutades Cytoscape'i Java tarkvara arhitektuuri.
Ajalugu.
Cytoscape loodi aastal 2002 Seattle'i Süsteemibioloogia instituudis. Esimene versioon (v0.8) avaldati 2002. aasta juulis, teine versioon (v0.9) sai avalikuks 2002. aasta novembris ja kolmas versioon (v1.0) ilmus märtsis 2003. Versioon 1.1.1 oli 1.0 seeria viimane stabiilne versioon. Versioon 2.0 ilmus 2004. aasta juulis. Versioon 3.0 avaldati 2013. aasta aprillis ja kõige hilisem versioon (v.3.7.0) ilmus 22. oktoobril 2018.
2016. aasta seisuga laaditakse Cytoscape'i alla rohkem kui 17 000 korda kuus.
Kasutamine.
Cytoscape'i kasutatakse kõige sagedamini bioloogiliste uurimuste rakenduste loomisel. Cytoscape'i saab kasutada ka teiste erialade andmestike, näiteks suhtlusvõrgustike, graafide visualiseerimiseks ja analüüsimiseks. Kõige olulisem aspekt Cytoscape'i tarkvara arhitektuuris on pluginate kasutamine spetsialiseeritud funktsioonide kasutamiseks. Pluginaid loovad nii arendajad kui ka tarkvara kasutajad.
Enn Kunila kunstikollektsioon

Enn Kunila on Eesti ühe silmapaistvama erakollektsiooni looja ja omanik. Tema kunstikogu hõlmab eesti klassikalise maalikunsti olulisi autoreid, olles nii autorite kui ka tööde taseme poolest vabalt võrreldav sama perioodi käsitlevate Eesti kunstimuuseumide püsiekspositsioonidega.
Tema kunstikogu on eksponeeritud mitmel olulisel näitusel. Näiteks 2010. aastal Tallinna Kunstihoones, kus ligi 13 000 külastajaga näitus "Kölerist Subbini" lõi Kunstihoone kõigi aegade publikurekordi, ja sama aasta sügisel Helsingi Taidehallis näitusel "Viron värit", mis oli põhjalikem Eesti klassikalise maalikunsti ülevaatenäitus välismaal. 2015. aastal toimus Enn Kunila kunstikollektsiooni näitus Roomas Vittoriano muuseumikompleksis ja kandis pealkirja "I colori del Nord" ("Põhjala värvid").
Enn Kunila on oma kunstikogu tutvustava raamatu „Eesti klassikaline maalikunst Enn Kunila kollektsioonis“ pöördumises kirjutanud: 
Enn Kunila leiab, et konkreetne maal võib kuuluda küll talle, kuid kunstiväärtus selles kuulub meie kultuuri juurde ja kohustab teda oma kollektsioonist näitusi korraldama ning raamatuid välja andma.
Kunila kollektsioonis on esindatud Johann Köler, Amandus Adamson, Paul Raud, Ants Laikmaa, Konrad Mägi, Nikolai Triik, August Jansen, Roman Nyman, Johannes Greenberg, Paul Burman, Ado Vabbe, Aleksander Vardi, Adamson-Eric, Johannes Võerahansu, Richard Uutmaa, Eerik Haamer, Lepo Mikko, Endel Kõks, Elmar Kits, Evald Okas,
Henn Roode, Olev Subbi, Tiit Pääsuke ja paljud teised kunstnikud. Kokku on kollektsioonis töid enam kui 60 meistrilt.
Enn Kunila peamiseks nõuandjaks kunsti alal on olnud tema hea sõber maalikunstnik Olev Subbi.
Kunstiteadlane Eero Epner on kirjutanud raamatus „Viron värit – 150 vuotta virolaista maalaustaidetta Enn Kunilan kokoelmasta“: 
Kunstinäitused.
Näituse ajaks käivitas Kunila ka haridusprogrammi, pakkudes tasuta ekskursioone kunstiteadlaste juhtimisel. Kunila kinkis kõikidele Eesti kooliraamatukogudele näituse saateks välja antud mahuka kunstiraamatu "Eesti klassikaline maalikunst Enn Kunila kollektsioonis".
Helsingi Taidehalli näitusel eksponeeriti 111 maali 44 autorilt.
2015. aasta 7. märtsil möödus 85 aastat maalikunstnik Olev Subbi sünnist. Kunstniku sünniaastapäeva tähistati kahe näitusega:
Lisaks on Enn Kunila kunstikogu töid eksponeeritud Eesti kunsti esindusnäitusel Pariisis 2001. aastal, Eesti Kunstimuuseumi näitustel "Grand Tour. Eesti kunstnikud Itaalias" 2008.–2009. aastal, "Neoimpressionismi jälgedes. Mägi ja Finch" 2010. aastal, "Igavesti naiselik. Johannes Greenbergi ja Ferdi Sannamehe looming" 2011. aastal, "Aedade järelelu" 2013. aastal, "Lepo Mikko" näitusel 2013.–2014. aastal, "Natuuri rikkus. Eluläheduse idee ja Düsseldorfi koolkond" 2015. aastal, "Ants Laikmaa. Vigala ja Capri" 2015.–2016. aastal, Konrad Mägi isikunäitusel Roomas Galleria Nazionale d'Arte Moderna's 2017.–2018. aastal, Konrad Mägi isikunäitusel Kumu kunstimuuseumis 2018.–2019. aastal, Konrad Mägi isikunäitusel Torinos Musei Realis 2019.–2020. aastal ja mitmetel teistel näitustel.
Maarja koor

Maarja koor on mitme Eesti koori nimi või nimeosa:
T1 kaubanduskeskus

T1 keskus või T1 (varem T1 Mall of Tallinn) on 2018. aasta novembris Tallinnas Ülemistel Peterburi tee 2 avatud kaubanduskeskus. T1 paikneb Ülemiste ja Sikupilli kaubanduskeskuse vahel.
Hoone katusel on merepinnast 120 meetri kõrgusele ulatuv T1 vaateratas.
Kaubanduskeskuse turunduses on rõhutatud keskusega Eestisse jõudnud uute kaubamärkide arvukust: ligi 60 seas on parfümeeria- ja kosmeetikakaubamaja Douglas, rõivapoed Piazza Italia, Dixie, Intimissimi, Calzedonia, Brums ja Yamamay, Eesti rõivatootja Baltika uus poekett Verenni, aksessuaaribränd Mandarina Duck, kodukaupade ketid Miniso, Debenhams jt.
Neljakorruselise keskuse pindala on ligikaudu 80 000 m², millest 55 000 m² on ostupind. Selles asub peaaegu 150 kauplust ja teeninduspunkti, üle 30 toitlustuskoha ning tänavatoidualad.
Ajalugu.
Keskuse rajas AS Pro Kapital Grupp, investeeringu maht oli 70 miljonit eurot. Ehitamist alustati 2015, hoone ehitas AS Merko Eesti Ehitus.
Kaubanduskeskuse omanikfirmal AS Tallinna Moekombinaat tekkisid üsna pea rahalised raskused ja 2020. aastal läks firma saneerimisele. 2. juunil 2021 läks AS Tallinna Moekombinaat Harju maakohtu otsusega pankrotti ja AS Pro Kapital Grupp kaotas kontrolli tütarettevõtte üle. 28. juunil 2021 pani pankrotihaldur T1 kaubanduskeskuse enampakkumisele alghinnaga 85 miljonit eurot. Keskust püüti müüa ka 65-miljonilise alghinnaga, kuid ostja leiti lõpuks kolmandal katsel ja 55-miljonilise alghinnaga.
Keskuse uus omanik teatas plaanist investeerida 16 miljonit eurot ning uuendada keskuse välisilmet ja avada raudteepoolsel küljel lisasissepääs. Teisele korrusele koondati "outlet"-poode ja kolmandale korrusele huviringe. Esimesel korrusel hakkas aga 2025. aasta märtsist tegutsema Lidli supermarket.
Elamisluba Eestis

Elamisluba Eestis annab Eestis elamise õiguse kolmandate riikide (st mitte Euroopa Liidu kodanik ja tema pereliige) kodanikele ja määratlemata kodakondsusega isikutele. Elamisloa andmist reguleerib välismaalaste seadus. 
Elamislubade liigid.
Eestis antakse välja kahte tüüpi elamislube – tähtajalisi ja pikaajalisi. 
Tähtajaline elamisluba.
Tähtajaline elamisluba kehtib üldjuhul kuni 5 aastat ja seda on võimalik pikendada kuni 10 aastaks. Tähtajalise elamisloa võib anda:
Sisserände piirarv.
Tähtajaliste elamislubade andmine on piiratud sisserände piirarvuga. Sisserände piirarv kehtestatakse igal aastal Vabariigi Valitsuse korraldusega. Piirarv ei tohi olla suurem kui 0,1 protsenti (ehk umbes 1300 elamisluba) Eesti alalisest elanikkonnast. 2021. aasta sisserände piirarvuks määrati 1315.
Sisserände piirarvu arvestusse kuuluvad töötamiseks, ettevõtluseks ja välislepingu alusel antavad tähtajalised elamisload.
Sisserände piirarvu alla ei kuulu pereränne, õpiränne, õppejõuna tööle asumine, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia erialasel ametikohal tööle asumine, iduettevõttes tööle asumine, iduettevõtte asutamine, suurinvestorina tegutsemine ning töötamine tippspetsialistina, kellele tööandja maksab vähemalt Eesti kahekordset keskmist töötasu. Samuti ei kuulu piirarvu arvestusse Euroopa Liidu kodanikud ja nende perekonnaliikmed, Ameerika Ühendriikide ja Jaapani kodanikud ega rahvusvahelise kaitse saajad.
Sisserände piirarvu täitumise arvestamisel ei arvestata järgmisi isikuid:
Viimastel aastatel on sisserände piirarvu arvestusse kuuluvaid elamislubade taotlusi esitatud oluliselt enam kui on piirarv: 2019. aastal täitus sisserände piirarv märtsis, 2018. juunis, 2017. juulis ning 2016. detsembris. Sisserände piiarvu suurendati alates 2015. aastast, varem oli see 0,075 protsenti Eesti alalistest elanikest. Tavaliselt kehtestatakse sisserände piirarv maksimaalses ulatuses, seoses suurenenud huviga Eesti elamisloa vastu (eriti elamisloa vastu töötamiseks). 
Pikaajalise elaniku elamisluba.
Pikaajalise elaniku elamisluba on välismaalasele antav luba Eestisse saabumiseks ja tähtajatult Eestis elamiseks. 
Pikaajalise elaniku elamisluba võib anda välismaalsele, kes vastab järgmistele tingimustele:
Integratsiooninõudeks on eesti keele oskuse nõue – välismaalane peab pikaajalise elaniku elamisloa taotlemiseks oskama eesti keelt vähemalt algtasemel (keeleoskustase B1). 
31. detsembri 2018 seisuga oli Eestis 145 749 pikaajalise elaniku elamisloaga isikut. 
Eesti pikaajaalise elamisloa taotluse läbivaatamise tasu (64 eurot) on Euroopa Liidu odavamate seas. Kalleim elamisloa taotlus on Taanis (772 eurot).
Elamisloakaart.
Alates 1. jaanuarist 2011 väljastatakse elamisloa saanud välismaalasele elamisloakaart, kuhu kantakse tema elamisloa andmed. Elamisloakaart on kohustuslik isikut tõendav dokument, mis sisaldab kasutaja isikuandmeid, elamisloa andmeid, fotot ja sõrmejäljekujutisi.
Elamisloakaardiga saab digitaalselt isikut tuvastada ja anda digiallkirja. Elamisloakaart sisaldab ka kontaktivaba kiipi.
IPhone XR

iPhone XR (stiliseeritud kui iPhone X🅁, X tähendab siin Rooma numbrina kümmet) on Apple'i nutitelefon, kaheteistkümnes iPhone'ide seerias. 
Telefoni kuulutas välja Apple'i CEO Tim Cook 12. septembril 2018 Apple Parkis Steve Jobs Theateris toimunud üritusel koos iPhone XS-i ja iPhone XS Max-iga. Telefoni sai ette tellida alates sama aasta 19. oktoobrist ja üldmüüki tuli see 26. oktoobril 2018.
Telefonil on 6,1-tolline vedelkristallekraan ja see on kõige odavam seade Apple'i iPhone X-i seerias – telefoni alghind on 749 USA dollarit, Kanadas 1029 dollarit, Ühendkuningriigis 749 naela, euroala riikides 849 eurot ja 6499 Hiinas jüaani. XR kasutab sama protsessorit XS-i ja XS Maxiga – 7-nanomeetrine Apple A12 Bionic, mida Apple reklaamib kui "kõige targemat ja võimsamat nutitelefoni pandud kiipi".
XR on saadaval kuues värvitoonis: must, valge, sinine, kollane, korall (roosa ja oranži toon) ja Product Red. XR on teine iPhone'i seeria seade, mida saab osta sinise ja kollase korpusega. Esimesena oli neis värvides saadaval iPhone 5C.
Stanislav Gorkovenko

Stanislav Gorkovenko (vene keeles Станислав Константинович Горковенко; 30. jaanuar 1938 Bakuu – 26. november 2018 Peterburi) oli Venemaa dirigent, 1978. aastast Solovjov-Sedoi nimelise Sümfooniaorkestri peadirigent.
Ta lõpetas Bakuu konservatooriumi koorijuhina ja Leningradi konservatooriumi orkestrijuhina. 
Aastatel 1967–1978 juhatas ta Leningradi Music Halli orkestrit ja Leningradi Muusikalise Komöödiateatri orkestrit. Alates 1978. aastast oli ta Solovjov-Sedoi nimelise Sümfooniaorkestri (praegu Peterburi Kuberneri Sümfooniaorkester) peadirigent ning tegi koostööd ka Leningradi Filharmoonia orkestriga. 
Tema dirigeerimisel on välja antud 75 vinüülplaati ja üle 50 CD-plaadi nii balleti- kui ka sümfoonilise muusikaga.
Filmistuudio Lenfilm ja plaadifirma Meloodia tellimusel osales ta enam kui 60 filmi muusika loomisel. Ta kirjutas ka romansse ja lasteoopereid. 
10. oktoobril 2018 esines Peterburi Kuberneri Sümfooniaorkester S. Gorkovenko juhatusel Tallinnas Vene Kultuurikeskuses kontserdiga "Armsaks saanud kinomuusika".
Erakond Rahva Tahe

Erakond Rahva Tahe oli Eesti erakond, mis registreeriti 21. novembril 2018.
Erakonna asutaja Madis Sütti teatel rahastab ta parteid isiklikest vahenditest ja liikmemaksu ei ole. Registreerimiseks vajalikud 500 liiget koguti kampaania käigus, kus loositi välja nutitelefonid Samsung Galaxy. Erakonna reklaamiks on Sütt kasutanud ka talle endale kuuluvat veebitelekanalit Entusiast TV.
Erakonna maailmavaade on asutajate Madis ja Eha Süti sõnul "sõbralik-konservatiivne", üksikseisukohad on kavas selgitada välja rahvaküsitluste ja monitooringuga. Ühena esimestest selgetest seisukohavõttudest teatas erakond, et on ÜRO globaalse ränderaamistiku vastu. Erakond lubas kehtestada rahvaalgatuse, vähendada Eesti metsade raiemahte, ehitada Tallinna–Tartu maantee viie aastaga neljarajaliseks, mitte tõsta Eesti inimeste ja ettevõtete maksukoormust. Madis Sütt on võtnud seisukohad kokku järgnevalt: "Me ei ütle, et me peame Euroopast ära minema, aga mingid piirangud peab seadma. Üle tuleb korrata abielu mõiste ja vene keelt kõnelevad lapsed peavad minema eestikeelsele õppele üle. Rahva tahe on ju ilmselgelt rändeleppe vastu."
Kas erakond osaleb 2019. aasta märtsis toimuvatel Riigikogu valimistel, ei olnud ta 2018. aasta novembri lõpus veel otsustanud.
2021. aastal teatati Madis Süti liitumisest Isamaaga, temaga koos võeti vastu veel 403 uut liiget. 2021. aasta seisuga on erakond äriregistrist kustutatud.
Rahva tahe

Rahva tahe või Rahva Tahe võib tähenda mitmesuguseid asju, muuhulgas:
MongoDB

MongoDB on tasuta kättesaadav avatud lähtekoodiga andmebaas. MongoDB on mitterelatsiooniline ehk mitte-SQL andmebaas ning andmeid hoitakse paindlikes JSON-dokumentides. See tähendab seda, et andmestruktuuri saab muuta igal ajal ning väljad võivad varieeruda erinevates dokumentides. MongoDB arendaja on MongoDB Inc. Kuni 16. oktoobrini 2018 avaldati kõik versioonid AGPL-litsentsiga. Alates 16. oktoobrist 2018 avaldatakse kõik versioonid SSPL-litsentsiga. MongoDB arendamisel kasutatavad programmeerimiskeeled on C, C++ ja JavaScript. MongoDB-d kasutavad oma andmebaasina näiteks SourceForge, Foursquare, Craigslist ja eBay.
Ajalugu.
MongoDB arendusega alustas tarkvaraarendus ettevõte 10gen 2007. aastal New Yorgis. Algselt arendati MongoDB-d kui teenuseplatvormi(PAAS). Kuid kui nähti MongoDB kui tarkvara potentsiaali, siis keskendus 10gen täielikult MongoDB arendusele ning aastal 2013 vahetati ka firma nimi 10gen MongoDB Inc. vastu. Esimene MongoDB versioon avaldati 2009. aastal ning siis oli juba tegu vabavaralise andmebaasi serveriga.
Tunnused.
Kõrge jõudlus.
MongoDB toetab põimitud andmemudeleid, mis kiirendab andmebaasi süsteemi. Lisaks saab MongoDB-s välju indekseerida primaarseks ning sekundaarseks. Tänu indeksitele on võimalik teha kiiremaid päringuid ning otsingud saavad sisaldada võtmeid põimitud dokumentidest.
Päringukeele lihtsus.
MongoDB toetab rikast päringukeelt ning võimaldab lugemis- ja kirjutamisoperatsioone (CRUD), kuid ka andmete liitmist, teksti ja georuumilisi otsinguid.
Salvestusmootorite toetus.
MongoDB toetab salvestusmootoreid WiredTiger, In-Memory ja MMAPv1. Lisaks on MongoDB-l ka rakendusliides (API), mis lubab kolmandate osapooltel arendada salvestusmootoreid MongoDB’le.
Väljaanded.
MongoDB Community Server.
MongoDB Community Server on tasuta ning see on saadaval Windowsi, Linuxi ja macOS operatsioonisüsteemidele.
MongoDB Enterprise Server.
MongoDB Enterprise Server on äriversioon MongoDB-le ning see on saadav osana MongoDB Enterprise Advanced'd tellimusest. Seegi on saadaval Windowsi, Linuxi ja macOS operatsioonisüsteemidele.
Arhitektuur.
Toetatud programmeerimiskeeled.
MongoDB’l on draiverid kõikidele peamistele programmeerimiskeeltele ja arenduskeskkondadele. Toetatud on järgnevad programmeerimiskeeled ja arenduskeskkonnad: ActionScript, Cabash, C, C#, C++, Clojure, ColdFusion, D, Dart, Delphi, Erlang, Go, Groovy, Haskell, Java, JavaScript, Lisp, Lua, MatLab, Node.js, Perl, PHP, PowerShell, Prolog, Python, R, Ruby, Scala, Smalltalk.
Serverivaba ligipääs.
MongoDB Stich võimaldab serverivaba ("serverless") ligipääsu MongoDB’le ja teistele teenustele. Seda on võimalik kasutada JavaScripti, iOSi ja Andoridiga.
Tilža

Tilža (vanasti ka Kokoreva, latgali Tiļža) on küla ("lielciems") Lätis Balvi piirkonnas, Tilža valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 110 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Balvist 31 ja Riiast 250 kilomeetri kaugusel. Lisaks vallamajale asuvad külas haridusasutustest keskkool, lasteaed ja internaatpõhikool, lisaks veel postkontor, kultuurimaja ning raamatukogu. Tilžas on neli jumalakoda - seal asuvad babtistide, katoliiklaste, luterlaste ja õigeusklike kirikud. Vaatamisväärsuseks on veel sealne koduloomuuseum.
Küla tekkis aastal 1909, mil Ruskulova mõis eraldas 200 majapidamise tarbeks 15 hektarit maad. Algselt kandis see Ruskulova mõisavalla vallavanema Kokorevi järgi, kes ka uue küla aladele elama asus, Kokoreva nime. Küla sai selle lähedal voolava Tilža jõe järgi Tilža nime aastal 1926. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Mobiil-operatsioonisüsteem

Mobiil-operatsioonisüsteem (ehk mobiil-OS) on operatsioonisüsteem, mida kasutavad telefonid, tahvelarvutid, nutikellad ja muud mobiilseadmed. 
Kuigi ka sülearvutid on mõneti mobiilsed, ei nimetata neis kasutatavat operatsioonisüsteemi, kuna nad on loodud originaalselt lauaarvutitele, mis olid paiksed ja raskesti liigutatavad (mitte mobiilsed). Mõned uuemad operatsioonisüsteemid on hübriidid mobiilsetest ja mittemobiilsetest, ning kasutatavad mõlemal juhul, seega nende selge rühmitamine on raskendatud. 
Mobiil-operatsioonisüsteemis on ühendatud personaalse arvuti operatsioonisüsteemi omadused teiste, nutitelefonidele ja muudele mobiilseadmetele praktiliste lisanditega. Moodsatele nutivahenditele hädavajalike lisandite hulka kuuluvad muu hulgas järgmised: puutetundlik ekraan, mobiilside, Bluetooth, Wi-Fi, krüpteeritud Wi-Fi võrgu kasutusvõimalus (WPA), globaalne positsioneerimissüsteem (GPS), mobiilnavigatsioon, video- ja ühekaadriline kaamera, häältuvastus, diktofon, muusikapleier, lähiühendus, infrapunaliides. Mobiilside suutlikkusega mobiilseadmed (eelkõige nutitelefonid) sisaldavad kahte mobiiloperatsioonisüsteemi – peamine, kasutajapoolne tarkvaraplatvorm, mida täiendab teine, madalatasemeline patenditud reaalaja operatsioonisüsteem, mis haldab raadiot ja ülejäänud riistvara. Teadusuuringud on näidanud, et viimased madalatasemelised süsteemid võivad sisaldada mitmeid turvaauke, mida ära kasutades saavad pahatahtlikud tugijaamad haarata mobiilse seadme üle mõjuvõimu.
Android ja iOS ei eksisteerinud veel aastal 2006 ning nutitelefone oli maailmas kokku müüdud 64 000 000, kuid 2018. aasta esimeseks veerandiks oli müüdud üle 383 000 000 nutitelefoni, millest 85,9 protsenti kasutasid Android OS-i ja 14,1 protsenti kasutasid iOS-i. See tähendab, et Android on populaarsem operatsioonisüsteem kui Windows ja nutitelefone kasutatakse üldiselt rohkem kui arvuteid (tahvelarvuteid arvestamata).
StatCounteri veebikasutuse statistika uuringu andmetel kuulub nutitelefonidele (jättes välja tahvelarvutid) turuenamus ning lauaarvuteid kasutatakse palju vähem. Sellest tulenevalt on ka Android palju populaarsem operatsioonisüsteem kui Windows. Sealjuures erineb kasutus mandriti, mõnel mandril on nutitelefonid palju populaarsemad kui teistel – Aasias ja Aafrikas on nutitelefonide turuosa suurem kui lauaarvutite oma, samas kui Põhja-Ameerikas on lauaarvutid jätkuvalt populaarsed. Lisaks esineb operatsioonisüsteemide eelistustes piirkondlikke ja ajalisi erisusi, näiteks esineb lauaarvutite operatsioonisüsteemide vähemus valitud päevadel ka sellistes piirkondades nagu Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia.
Praegused tarkvaraplatvormid.
Järgnevad mobiilseadmetele mõeldud operatsioonisüsteemid on peamised, mida nutitelefonides, tahvelarvutites ja muudes mobiilseadmetes kasutatakse.
PostCSS

PostCSS on tarkvaraarenduse tööriist, mis kasutab JavaScripti-põhiseid pluginaid rutiinsete CSS-operatsioonide automatiseerimiseks. Seda on kasutatud Vikipeedia, Facebooki ja GitHubi arenduses. PostCSS-i looja on Andrei Sitnik, kes töötas tol ajal ettevõttes Evil Martians.
Tööpõhimõte.
Struktuur.
Erinevalt Sassist ja LESS-ist, PostCSS ei ole CSS-ist kompileeritud mallikeel, vaid raamistik CSS-tööriistade loomiseks. Seda saab kasutada selliste mallikeelte nagu Sass ja LESS arendamiseks.
PostCSS-i tuum koosneb järgmistest osadest:
Kõik vajaminevad funktsioonid on kättesaadavad pluginate kaudu. Pluginad on väikesed programmid, mis töötavad objektipuuga. Kui tuum on transformeerinud CSS koodi objektipuuks, pluginad analüüsivad ja muudavad seda.
Kasutus.
Nii PostCSS-i tuum kui ka pluginprogrammid on kirjutatud JavaScriptis ja levitatud läbi npm-süsteemi. PostCSS pakub madala taseme JavaScripti toimingute jaoks API-d:
// Laadi tuum ja pluginad npm-ist
const postcss = require('postcss')
const autoprefixer = require('autoprefixer')
const precss = require('precss')
// Määra pluginad, mida kasutada
const processor = postcss([autoprefixer, precss])
// Määra CSS-kood ja sisend- ja väljundfailide nimed 
processor.process('a {}', { from: './app.css', to: './app.build.css' })
 // Kasuta Promise API-d juhuks, kui on olemas sünkroniseerimata pluginad
 .then(result =&gt; {
 // Protsessitud CSS-kood
 console.log(result.css)
 // Hoiatused
 for ( let message of result.warnings() ) {
 console.warn(message.toString())
 })
On olemas ametlikud tööriistad, mis võimaldavad PostCSS-i kasutada koos selliste ehitamissüsteemidega nagu Webpack, Gulp ja Grunt. Lisaks on võimalik alla laadida käsureaga liidest. Kasutades Browserifyt või Webpacki, saab PostCSS-i avada otse brauseris.
Süntaksid.
PostCSS võimaldab vahetada parserit ja generaatorit, et töötada LESS ja SCSS allikatega. Iseenesest PostCSS ei saa aga kompileerida LESS, SCSS ja Sass koodi CSS-iks, vaid ainult muuta originaalfaile – näiteks sorteerida CSS omadusi või otsida koodivigu.
Pluginad.
PostCSS-i jaoks on olemas rohkem kui 300 laiendust. PostCSS-i pluginad lahendavad enamikku CSS-i tootmisülesandeid. Pluginate kvaliteet ja populaarsus on väga erinev.
Täielik pluginate nimekiri on leitav lehel postcss.parts. Mõned näited:
Kriitika.
Ühed pluginad on kritiseeritud, teised muutusid "de facto" standardiks. Näiteks autoprefikserit soovitab Google brauserite prefiksite probleemi lahendamiseks.
Üldiselt võtsid arendajad PostCSS soojalt vastu. Sassi arendajad peavad PostCSS-i heaks täienduseks Sassile.
Põhiline küsimus on järgmine: kas PostCSS-ist piisab CSS süsteemi ehitamisel. Ühelt poolt saavad sellised laiendused nagu PreCSS või postcss-cssnext asendada paljusid Sass ja LESS funktsioone. SugarSS süntaks saab asendada Sassi ja Styluse minimalistliku süntaksi. Teisest küljest aga mõned eksperdid, sealhulgas ka PostCSS-i looja, soovitavad vanades projektides kasutada Sassi ja LESSi.
Tullio Ilometsa muinsuskaitseauhind

Tullio Ilometsa muinsuskaitseauhind on 2016. aastal Eesti Muinsuskaitse Seltsi poolt Tullio Ilometsa elutöö auks asutatud auhind. Auhinna valmistas skulptor Mati Karmin.
Esimese muinsuskaitseauhinna pälvis 2017. aastal muinastehnoloog, keemik, ajaloolane, arheoloog ja restauraator Jüri Peets. 
2018. aasta auhinna pälvis pikaajalise ja tulemusliku töö eest vanatehnika kogumisel, uurimisel ja tutvustamisel ning tõhusa panuse ees ajalooliste fotode identifitseerimisel Rene Levoll. 
2019. aasta auhinna pälvis Arnold Unt. 
Tullio Ilometsa muinsuskaitseauhinna nr 4 pälvis 2020. aastal Tartu Akadeemilise Muinsuskaitse Seltsi pikaajaline eestvedaja, kultuuriloo koguja ja tutvustaja Ille Palm. 
2014. aastal tunnustas Eesti Muinsuskaitse Selts Tullio Ilometsa muinsuskaitseauhinnaga tuntud ja tunnustatud ajaloolast Raimo Pullatit tema harukordselt paljutahulise ja kaaluka muinsuskaitselise, ühiskondliku, teadusliku, administratiivse ja rahvusvahelise tegevuse eest.
Biruta Baumane

Biruta Baumane (sündinud Frīdberga; 6. juuni 1922 Kalnamuiža – 21. jaanuar 2017) oli läti maalikunstnik, nn karmi stiili harrastaja.
Eluloolist.
Sündis Kalnamuižas Tērvete piirkonnas õpetajate peres. Esimesed kunstiõpingud kulgesid Romans Suta kunstistuudios aastail 1940–1941. 1941–1948. aastal õppis Läti Kunstiakadeemia maaliosakonnas ning 1942. aastal asus paralleelselt õppima ka Läti Ülikoolis filosoofiat, kuid 1944 teaduskond suleti ja ta läks filoloogia erialale üle. Ülikooli lõpueksameid Biruta Fridberga siiski ei sooritanud. 1948. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia, diplomitöö "Eksāmeni" juhendaja oli Jānis Liepiņš. Teiste õppejõudude hulka kuulusid kunstnikud Valdemārs Tone, Vilhelms Purvītis ja Ģederts Eliass. 
1951. aastal Birute Fridberga abiellus skulptor Kārlis Baumanisega.
1949–1958 töötas Biruta Baumane Riia 21. koolis joonistusõpetajana. 
1959. aastast oli ta Läti Kunstnike Liidu liige.
Biruta Baumane suri 94 aasta vanuselt ja on maetud Riia Metsakalmistule.
Looming.
Biruta Baumane oli üks tuntumaid nendest 20. sajandi Läti kunstnikest, kes arendasid oma loomingus välja nn karmi stiili, mis murdis lahti sotsialistliku realismi kaanonitest ja püüdis nõukoguliku kunsti vormilisi võimalusi avardada. Karm stiil domineeris Läti NSV ametlikus kunstis 1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastatel. Kunstniku motiivideringi kuuluvad eelkõige figuraalsed stseenid, aga ka vaikelud, portreed ja naisaktid. Tema töödele on iseloomulik rahulik tasakaalustatud kompositsioon, oskuslik joonistus ning hea oskus tabada värvis Läti maastiku ja portreteeritavate inimeste meeleolusid.
Esimene isikunäitus toimus 1956. aastal, edasistest on olulisemad olnud Riias (1966, 1976, 1985), Liepajas (1967) ja Moskvas (1968, 1984). Kunstniku teoseid leidub Läti Kunstnike Liidu ja Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi kogudes, Tretjakovi Galeriis Moskvas ja üksikuid mujal välismaa muuseumides, samuti erakogudes Lätis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias ja Prantsusmaal.
Isiklikku.
Biruta ja Kārlis Baumanise tütar Laine Kainaize on samuti maalikunstnik.