Blackjack

Blackjack (mida tuntakse ka nime "21" või "Pontoon" all) on üks maailma populaarsemaid kasiinodes mängitavaid kaardimänge. Populaarseks muudab selle mängu tema omapära, kus oskused ja õnn mängivad mõlemad olulist rolli, ning avalikkuse huvi, mis seostub eelkõige kaardilugemisega (pidades arvestust mängust väljas olevate madalate ja kõrgete kaartide suhte kohta).
Ajalugu.
Blackjacki eelkäija oli mäng nimega vingt-et-un ("kakskümmend üks"), mis pärineb 1700. aastate Prantsuse kasiinodest ja ei pakkunud boonusena 3:2 väljamakset kahe kaardiga saadud 21 punkti eest.
Kui seda mängu USA kasiinodes esmakordselt tutvustati, ei olnud see sugugi populaarne ja kasiinod pakkusid boonuseid, et uusi kliente nende laudade taha saada. Üks taolistest boonustest oli 10:1 väljamakse juhul, kui mängija esimesed kaks kaarti olid poti äss ja must poiss (nii poti kui ka risti poiss sobisid). Selle kombinatsiooni nimetus oli "Blackjack" ja nimi jäi ka mängule külge hoolimata sellest, et boonuse välja maksmine varsti lõpetati. Praegusel ajal on "Blackjack" kombinatsioon moodustatud ässast ja kümnest punktist/pildikaardist, mis ei pea just musta värvi olema.
Reeglid.
Igale mängijale jagatakse kaks kaarti ja seejärel pakutakse võimalust lisakaarte võtta. Suurema punktisummaga "käsi" võidab, juhul, kui punktisumma ei ületa 21; "käsi", mille punktisumma on suurem kui 21, loetakse kaotanuks ("busted" ehk "üle"). Kaardid 2-st 10-ni on nimiväärtusega ning pildikaartide väärtuseks on kümme punkti (poisid, emandad, kuningad). Äss on kas 1 või 11 punkti, sõltuvalt sellest kas punktide kogusumma püsib 21 piires. "Käsi", milles ässa loetakse 1 punktiks, tuntakse nimetusega "pehme käsi" ("soft hand"), sest punkte ei saa järgneva lisakaardiga "üle võtta".
Iga mängija eesmärgiks on diilerit võita, saades suurema punktisumma kui tema ning samas mitte punkte üle 21 võtta. Kui mängija võtab üle 21 punkti, kaotab ta panuse automaatselt isegi siis, kui diiler peaks üle 21 punkti võtma. Juhul, kui nii diileril kui ka mängijal on sama punktisumma, jääb seis viiki ning mängija ega diiler ei kaota ega võida ("push"). Iga mängija mängib diileri vastu iseseisvalt ja seepärast on võimalik, et diiler kaotab ühele mängijale, kuid samas võidab teist sama jaotuse jooksul.
Minimaalse panuse suurus on ära toodud laual asetseval tablool ning need erinevad sõltuvalt kasiinost ja/või mängulauast. Pärast algpanuste tegemist jagab diiler kaardid (kas käest ("pitch game") või kaardikingast sõltuvalt sellest, mitme pakiga mängitakse). Diiler jagab igale mängijale ükshaaval vasakult paremale suunaga esimese kaardi ning seejärel teise kaardi k.a endale. Üks kaartidest jagatakse pildipool ülespidi ja teine kinniselt. Pildipool allapoole olevat kaarti nimetatakse "hole card"'iks. Euroopas jagatakse "hole card" alles siis, kui kõik mängijad on endale lisakaardi võtnud. Kaardid jagatakse kaardikingast ("shoe"), pildipool ülespoole (ühe pakiga mängus pildipool allapoole).
Ameerika Blackjacki versioonis on juhul, kui diileri avatud kaart on äss või pildikaaart/10 punkti, diileril kohustus oma pimedat ("hole card") kaarti kontrollida selleks, et teada kas tal on juba Blackjack kombinatsioon. Seda teeb diiler enne lisakaartide võtmist, kuid kindlasti pärast seda, kui mängijaile on pakutud kindlustust (kui avatud kaart on äss). Kui diileril on Blackjack, kaotavad kõik mängijad oma algpanused, v.a mängijad, kellel on samuti Blackjack (viik ehk "push"). (Mõnes Ameerika kasiinos ei kontrolli diiler enne oma pimedat kaarti, kui kõik mängijad on oma otsuse teinud. Juhul kui siis diileril ongi Blackjack, kaotavad kõik mängijad, kellel Blackjacki ei ole, ning need mängijad, kes tegid duubli või spliti, kaotavad ainult esialgse panuse ning lisatud panus antakse neile tagasi ning see annab sama tulemuse, kui diiler oleks oma pimedat kaarti enne lisakaartide jagamist kontrollinud.)
Kahe kaardiga moodustatav 21 punkti (äss + kümme punkti andev kaart) nimetatakse "Blackjackiks" või "natural'iks" (vähem tuntud nimetus) ja on automaatselt võitev käsi, v.a. juhul, kui diileril on samuti Blackjack – siis jääb seis viiki. Mängija panus Blackjacki saades makstakse välja suhtega 3:2. Mõnes kasiinos makstakse Blackjackid ainult suhtega 6:5; kuigi selline vähendatud väljamakse suhe on kasutusel vaid ühe pakiga mängudes, kus kaardilugemine annaks muidu hea eelise. See "pakkumine" oli kauaaegsete Blackjacki mängijate poolt hukka mõistetud.
Mängija võimalused vastavalt käe väärtusele.
Mängija tegutsemiskord on lõppenud, kui ta otsustab 'jääda', 'duubeldada' või on punktid 'üle' võtnud (üle 21, mis on automaatne kaotus). Kui mängija 'üle' võtab, kaotab ta oma panuse isegi juhul, kui diiler peaks hiljem 'üle' võtma.
Kui kõik mängijad on oma otsuse teinud, avab diiler oma pimeda kaardi ja võtab vastavalt vajadusele lisakaarte. Maja reeglid näevad ette, et diiler peab võtma lisakaarte nii kaua, kuni tal on alla 17 punkti (hoolimata mängija käe punktide summast). Mõnes kasiinos peab diiler ka 'pehmele' 17 punktile (äss + 6) lisakaarte võtma.
Kui diiler "üle" võtab, võidavad kõik veel mängus olevad mängijad. Panused makstakse tavaliselt välja suhtega 1:1. Mängijad, kelle punktid on diileri omadega viigis ("push" ehk "Tie"), saavad oma algpanuse tagasi.
Variatsioonid reeglites.
Diileri "pehme 17".
Tegelikult on olemas kaks veidi erinevat diileri strateegiat. "S17" variandi puhul ei võta diiler ühelgi juhul enam omale lisakaarti. Samas "H17" variandis võtab ta "pehmele 17-le" lisakaardi kuid puhta 17-ga enam mitte. (Kummalgi juhul ei ole diileril valikut; ta kas peab või ei pea kaarti võtma). H17 mäng on oluliselt väiksema mängija eelise ja suurema maja eelisega variant. See, milline mängu variant on lubatud, sõltub kohalikest seadustest. Las Vegase Stripil on mänguvariandid enam-vähem võrdselt jaotunud.
Pakkide arv.
Kui kõik muu on mängijaile võrdse seisu tagav siis mängus kasutatavate pakkide väiksem arv vähendab mängija eelist tunduvalt. (vale! kaardilugemisel annab väiksem pakkide arv mängijale meeletult suurema eelise kuna tõsilugemi eelis tuleb kiiremini ja konkreetsemalt esile) (See kehtib "basic"-strateegiat kasutavate mängijate suhtes hoolimata sellest kas nad kaarte loevad või mitte). Tegelikkuses ei ole ka kõik muu võrdne; mitme pakiga mängudes on tavaliselt palju paremad reeglid kui ühe pakiga mängudes.
Late surrender.
Loobumine – mängijal on võimalus enne, kui keegi mängijaist on lisakaarte võtnud, poolest oma algpanusest loobuda (USA variandis seega pärast seda, kui diiler on kontrollinud, kas tal on Blackjack). Mõnel juhul (15 vs. 10, 16 vs. 9, 16 vs. A) annab see mängijale väikese eelise. Ühel juhul on see kindlasti mängijale väga kasulik (16 vs. 10).
Early surrender.
Mängijal on võimalus loobuda enne seda, kui diiler oma Blackjacki kontrollib (Eestis seda ei kasutata, kuna ei mängita ühe paki või kinnise kaardiga).
Multiple splits.
Mitu splitti – kui mängija splitib 2 kaarti ja saab esimesele splititud kaardile veel sama väärtusega lisakaardi, võib ta veel kord splittida, mis annab talle juba kolmanda 'käe'. Osades kohtades lubatakse teha kuni 3 splitti ning samas võivad mõned kasiinod lubada vaid esimese kahe kaardi splittimist või üleüldse lubada piiramatu arvu kordi splitte.
Ässade splittimine.
Only one card for split Aces reegel – (ainult üks lisakaart splititud ässadele), splititud ässadele jagatakse ainult üks lisakaart ja mängija lisakaarte neile enam võtta ei saa. Ühegi teise kaardi puhul sellist reeglit ei kasutata.
Topeldamine pärast splittimist.
ehk Double-down after split reegel – (topeldamine pärast splittimist), topeldada võib ka pärast splittimist. Muidu mängitakse splititud jaotused nii, et sinna võib juurde võtta suvalise arvu kaarte peaasi, et 'käe' punktide kogusumma ei ületaks 21.
Duubel ainult 10 või 11 punktiga.
Tuntakse ka Reno reegli nime all – (duubeldamine ainult 9, 10 või 11 punktiga), duubeldamine on lubatud ainult juhul, kui mängija kahe esimese kaardi summa on 9, 10 või 11 punkti ning "pehmete" punktisummade duubeldamine ei ole lubatud.
Kümme punkti andvate kaartide splittimine.
Mängijad võivad splittida suvalised kümme punkti andvad kaardid nagu näites poisi ja emanda. Seda reeglit kasutatakse USA-s vähe kuna 20-punktine käsi on väga tugev, samas Euroopas on see tavaline mängureegel. Muuseas osades laudades ei lubata splittida muid kaarte kui sarnaseid kaarte (näiteks kaks emandat vmt kaarti).
European No-Hole-Card Rule.
ehk ilma 'pimeda' kaardita mäng – diiler saab esialgu vaid ühe, avatud kaardi ning lisakaardid alles siis, kui kõik mängijad on oma otsuse lisakaardi võtmise, loobumise, duubeldamise, splittimise või kindlsutuse kohta teinud. See tähendab ka seda, et mängija kaotab diileri Blackjacki korral nii esialgse panuse kui ka kõik lisapanused, mis ta on jaotuse jooksul teinud (duublid, splitid). See ei tähenda seda, et selles versioonis kaotab mängija oma algpanusele lisaks ka lisapanused, sest näiteks Austraalias on mõnedes kasiinodes jääb mängijale spliti ja duubli lisapanus alles juhul, kui diiler mängijat võidab (muutes selle mängu variatsiooni sarnaseks 'pimeda kaardiga' Blackjackiga).
Blackjacki väljamakse summa erinevus.
Mõnedes kohtades makstakse Blackjack välja suhtega 6:5 või isegi 1:1. See vähendab või kaotab mängija peamised eelised selles mängus. Paljude mängijate arvates on siinkohal tegemist mängu põhireeglite julma manipuleerimisega.
Diiler võidab võrdsete punktide korral.
See reegel on mängija jaoks täielik katastroof. Sellist reeglit võib näha Blackjacki-laadsetes mängudes või näiteks Eesti-Soome / Eesti-Rootsi vahel sõitvatel laevadel.
Kindlustus.
Kui diileri avatud kaart on äss, pakutakse mängijale kindlustust enne seda, kui diiler oma lisakaarti kontrollib/ükski mängija lisakaardi võtab.
Mängija, kes soovib võtta kindlustuse, võib seda teha, lisades kuni poole oma esialgsest panusest. Kindlustuspanuseks mõeldud mängumärgid asetatakse laual selleks ette nähtud alale, mis on tavaliselt märgistatud lausega "Insurance Pays 2:1". Mängija, kes kindlustuspanuse teeb, mängib selle peale, et krupjeele on jagatud kahe kaardiga 21 punkti (ehk blackjack) või võttes lisakaardi, saab Blackjacki. Kindlustuspanus makstakse võidu korral välja suhtega 2:1. Kindlustuspanuseks nimetatakse seda sellepärast, et juhul kui krupjee võtab omale Blackjacki, algpanus kaotab, kuid kindlustuspanus makstakse välja suhtega 2:1, mis annab mängijale sisuliselt tema algpanuse tagasi. Loomulikult võib juhtuda see, et krupjee ei võta endale Blackjacki, mispuhul kindlustuspanus kaotab ja mäng käib edasi punktide peale, mis jätab võimaluse mängijale oma algpanuse siiski kaotada.
Kindlustuspanus on väga halb panus sellele mängijale, kes kaarte ei loe. Kaarte lugev mängija võib teatud hetkel arvestada sellega, et pakis on alles palju suuri kaarte, mis omakorda muudab kindlustuspanuse väga heaks panuseks. Väljamakse suhe on 2:1, kuigi tegelikkuses peaks makstama 2,25:1 – see aga annabki kasiinole väga suure eelise.
Kui mängijal on Blackjack (äss ja pildikaart/kümme) ning krupjeel avatud kaardiks äss, pakub krupjee tavaliselt kliendile kindlustuse asemel tasaraha ("Even money?"). Kui mängija selle pakkumise vastu võtab, makstakse talle panus kohe välja suhtega 1:1, hoolimata sellest, kas diiler saab Blackjacki või mitte. Seepärast on tasaraha võtmine sama mis algpanuse kindlustamine – see ei ole mängijale kasulik juhul, kui ta kaarte ei loe.
Kasiinodes, kus jagatakse ka 'hole card', võib krupjee juhul, kui tema avatud kaardiks on kümme/pildikaart või äss, liigutada oma kinnise kaardi laual oleva väikese peegli või elektroonilise sensori kohale kontrollimaks, kas tal on Blackjack. Selline tegevus muudab minimaalseks võimaluse, et kinnine kaart ("hole card") kogemata paljastatakse, mis omakorda annab mängijale väga suure eelise.
Iga Blackjacki variatsioon on oma kindlate reeglite, strateegia ja tõenäosustega. Enne mängima asumist on alati soovitatav reeglid üle vaadata. Paljud riigid kasutavad kindlaid reegleid ja seadusi, mis reguleerivad seda, kuidas peab ja võib kasiinos Blackjacki mängida.
Blackjacki strateegia.
Basic-strateegia.
Kuna Blackjackis on tulemuse määramisel suur osa mängija oskustel, võib iga mängija "maja eelist" optimaalset strateegiat kasutades vähendada nii, et see on alla 1%. Optimaalse strateegia kogumit tuntakse "basic"-strateegiana. "Basic"-strateegia sõltub ka sellest, mitut kaardipakki mängus kasutatakse ja millised on kasiinos kasutatavad mängureeglid.
Ülal on toodud põhistrateegia tabel 3 või enama kaardipaki jaoks, kusjuures diiler ei võta rohkem kaarte, kui tal on "pehme" 17, võib duubeldada iga kahe kaardi summat, duubeldamine on lubatud pärast splittimist, diiler kontrollib Blackjacki olemasolu (seda Eestis ei kasutata) ja Blackjack makstakse välja suhtega 3:2.
Juhend:
Enamikus Las Vegase peatänava kasiinodes võetakse "pehmele" 17-le lisakaarte. See reegli lisa nõuab omakorda väikest muudatust põhistrateegia tabelis – duubel 11 punktiga diileri ässa vastu, duubel A/7 vs 2 ja duubel A/8 vs 6. Enamikus kasiinodes väljaspool Las Vegast "pehmele" 17-le lisakaarte ei võeta.
Kaardilugemine.
Põhistrateegia pakub mängijale optimaalset strateegiat iga mängus ette tuleva kombinatsiooni puhul, kusjuures see põhineb miljonitel mängitud jaotustel. Samas on lühema aja jooksul tehtud jagamise tulemusena allesjäänud pakk mittetäielik ning pidades arvestust selle üle,millised kaardid on pakist juba väljas, on võimalik arvestada seda tõenäosust, millal pakist jagatavad kaardid muutuvad mängijale "soodsaks".
Kaardilugemine annab kaks võimalust:
Erinevaid kaardilugemise süsteeme on palju ning mitmed neist ei nõua mängijalt mängust väljas olevate kaartide meeles pidamist. Selle asemel on kasutusel punktisüsteem, mis määrab iga kaardi (kaardigruppide) punktiväärtuse ning mängija peab lihtsat punktiarvestust nende kaartide üle, mis juba mängust väljas.
Sõltuvalt sellest, millised on Blackjacki reeglid kasiinos, kahandab basic strateegia "maja eelist" mängija suhtes ("house advantage") pea nullini (ühe pakiga mängudes) ning alla 1 protsendi mitme pakiga mängudes. Kui kaarte õieti lugeda, võib see mängijale anda eelise kasiino suhtes, muutes "maja eelise" nulliks või kuni 2% mängija eeliseks kasiino suhtes. Kaardilugemise vähendamiseks võeti kasiinos kasutusele spetsiaalsed "kaardikingad" ("shoe" – plastkonteinerid, millest kaarte jagatakse). Nüüd on neile lisandunud kaardisegamismasinad, mis muudavad kaardilugemise võimatuks.
Enamikus USA osariikides on kaardilugemine seaduslik tegevus ning seda ei peeta petmise üheks variandiks. Samas on enamik kasiinosid võtnud endale õiguse seada teatud mängijatele piiranguid Blackjacki mängimisel või neid üldse kasiinosse mitte lubada, tuues põhjenduseks kaardilugemise. Tavaliselt teeb vastava otsuse mängijale teatavaks kasiino esindaja, mainides seda, et mängija ei ole vastavas kasiinos enam teretulnud klient. Mängijad peavad seetõttu olema hoolsad ning mitte andma aimu oma kaardilugemisoskuste kohta. Elektrooniliste või muude abivahendite kasutamine kaardilugemisel on tavaliselt ebaseaduslik (Eestis samuti seadusega keelatud).
Shuffle tracking ehk kaardisegu jälgimine.
Peale kaardilugemise on ka muid tehnikaid, mis annavad Blackjackis mängijale kasiino ees eelise. Kõik taolised tehnikad põhinevad sellel, et kaartidele antakse teatud väärtus, mis sobib nii kasiinole kui ka mängijale nii nagu selle on algselt kirja pannud Edward O. Thorp. [citation needed] Üks tehnika, mida peamiselt kasutatakse mitme pakiga mängus ("multi-deck game"), põhineb kaardipaki teatud gruppide jälgimises (n-ö "slugs", "clumps", "packs") kingast jagamise ajal, pidades arvestust selle üle kuidas kaarte segatakse ning tehes panuseid vastavalt sellele kuidas need kaardid uue jagamise ajal kaardikingast lauale jagatakse. See on tehnika, mis on muuseas palju raskemini õpitav kui tavaline kaardilugemine ning vajab head nägemist ja silmamälu. See tehnika võimaldab kasiinopersonali segadusse viia, kuna kaardisegu jälgimine võimaldab mängijal teha hoopis teistsuguseid otsuseid seal, kus tavaline kaardilugeja oma tegevusega kasiinole silma jääks. [citation needed]
Arnold Snyderi artiklid ajakirjas Blackjack Forum tõid kaardisegu jälgimise avalikkuse ette. Tema raamat "The Shuffle Tracker's Cookbook" analüüsis matemaatiliselt mängija eelist kui ta kasutab kaardisegu jälgimist, kusjuures aluseks oli võetud jälgitava paki osa suurus. Jerry L. Patterson arendas ning avaldas "shuffle-tracking" meetodi, kus mängijale mitte sobiv kaardipaki osa liigutatakse paki "tõstmise" ("cutting the deck") käigus nii, et seda mängu ei jagataks. Muud seaduslikud meetodid mängija eelise tõstmiseks Blackjackis on näiteks diileri kinnise kaardi kohta info saamine või järgmise jagatava kaardi teada saamine (need on võimalikud diileri kehva kaardijagamise tehnika tõttu).
Variandid.
Pontoon on Inglise variant Blackjacki mängust, kusjuures reeglid ning strateegia erineb tunduvalt. Samas on Austraalias ja Malaisias Pontoon litsentsimata variant Ameerika mängust 'Spanish 21', mida mängitakse ilma 'pimeda' kaardita ning nimest hoolimata ei ole sel mingit sidet Inglise mänguga Pontoon.
'Spanish 21' pakub mängijale mitmeid vabamaid Blackjacki reegleid, nagu näiteks võimalust duubeldada ükskõik millist arvu kaarte omades (lisaks võimaldades veel 'rescue' ehk loobumist ühest panusest), väljamaksete boonust viie või enama kaardiga saadud 21 punkti eest, 6-7-8-ga saadud 21 punkti eest, 7-7-7-ga saadud 21 punkti eest, loobumist ("late surrender") ning seda, et mängijate Blackjackid ja 21-d on alati võitvad, kuid seda sellise hinnaga, et pakist on eemaldatud kõik 10-d (pakis on alles 'poisid', 'emandad' ja 'kuningad').
21st Century Blackjacki versiooni (ka "Vegas Style" Blackjack) leiab paljudest California kasiinodest ja kaardimänguklubidest. Sellises mängu vormis ei tähenda mängija poolt üle 21 punkti võetud summa automaatset kaotust; mängus on mõningad olukorrad, kus mängijal on siiski võimalus veel diileriga 'tasa' jääda juhul, kui ka tema üle 21 punkti võtab – selleks peab diileri 'üle' võetud summa olema suurem kui mängija 'üle' võetud summa.
Uute variatsioonide loomiseks muudetakse tavaliselt reegleid/reeglite osi. Need muutused tõmbavad küll algajaid mängijaid ligi, kuid tõstavad maja eelist mängija suhtes. Double Exposure Blackjack on selline variant kus mõlemad diileri kaardid on avatud (mäng oleks pidanud olema ühe suletud kaardiga). See mäng tõstab maja eelist mängija suhtes sellega, et maksab mängijate saadud Blackjackid välja suhtega 1:1 (3:2 asemel) ning mängija kaotab oma panuse diileri ja mängija võrdsete punktide korral. Double Attack Blackjackil on väga liberaalsed reeglid ja võimalus oma esialgset panust suurendada pärast diileri avatud kaardi nägemist. Kaarte jagatakse kaardikingast ja kõik Blackjackid makstakse välja suhtega üks-ühele.
Prantsuse ja Saksa variant "Vingt-et-un" (Kakskümmend üks) ning "Siebzehn und Vier" (Seitseteist ja neli) on variandid, milles ei ole võimalik kaarte splittida. Äss annab vaid üksteist punkti kuid kaks ässa loetakse Blackjackiks. Seda varianti kasiinos ei leia (Eestis kindlasti mitte), kuid samas on mäng levinud sõprade ringis (Eestis näiteks nimega "Kakskümmend üks", kusjuures kahe ässa kombinatsiooni tuntakse kui "kuldset").
Hiina Blackjacki mängitakse Aasias palju, kusjuures splittida ei saa ja mängus kehtivad muud kombinatsioonid.
Veel üks variant on Blackjack Switch, milles mängijale jagatakse kaks 'kätt' ning tal on seejärel õigus nende käte kaarte omavahel vahetada/kombineerida. Näiteks: kui mängijale on jagatud 10-6 ning 10-5 võib mängija vahetada omavahel kaks kaarti, luues nii uued 'käed' kaartidest 10-10 ja 6-5. Ilma vahetamata saadud Blackjackid makstakse välja suhtega 1:1 standardse 3:2 suhte asemel ning diileri saadud 22 annab viigiseisu.
Viimasel ajal on tänu pokkeri populaarsuse kasvule hakanud tuntust koguma ka Elimination Blackjack, mis on tavalise Blackjacki turniiriformaat.
Paljud kasiinod pakuvad tavalistel Blackjacki laudadel lisapanuste tegemise võimalusi. Näiteks: üks tavaline lisapanus on "Royal Match", milles mängijale makstakse välja suurem väljamakse kui tema kaks esimest kaarti on ühest mastist emand ja kuningas (ning "jackpot"'i summa kui nii diileril kui ka mängijal on esimesed kaks kaarti samast mastist emand ja kuningas). Need lisapanused on tavaliselt välja pakutud väiksema võiduvõimalusega kui tavalises Blackjacki mängus olevad väljamaksed.
Blackjack Hall of Fame.
2002. aastal paluti elukutselistel mängijatel üle maailma teha oma pakkumine mängijate kohta, kes peaksid kuuluma Blackjacki kuulsuste halli. 2002. aastal võeti vastu seitse liiget kusjuures igal aastal lisatakse uusi mängijaid. Parimate mängijate pildid asuvad Barona kasiinos (San Diego, California, USA). Liikmete hulka kuuluvad näiteks Edward O. Thorp, 1960. aastatel avaldatud raamatu "Beat the Dealer" autor, kes tõestas, et mängus on võimalik kasiinot võita kombineerides basic strateegia ning kaardilugemise; Ken Uston, kes tutvustas meeskondliku mängimise eeliseid; Arnold Snyder, ajakirja Blackjack Forum autor ja toimetaja; Stanford Wong, kes võttis kasutusele Wongingi tehnika, mis eeldab mängimist vaid positiivse tulemi korral (kaarte lugedes), ja mitmed teised.