tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Miia Jõgiaas

Miia Jõgiaas (sündinud Miia Saviauk; 14. märts 1931 Tartu – 22. detsember 2024) oli Eesti vabadusvõitleja, üks Tartus Raadi pargis asunud Nõukogude sõduritele püstitatud ausamba viiest õhkulaskjast 5. novembril 1949. 
Ta kuulus Nõukogude okupatsioonivõimu vastasesse koolinoorte põrandaalusesse organisatsiooni Sini-Must-Valge (SMV). 
Jõgiaas ja paljud teised SMV liikmed (kokku 38 inimest) arreteeriti 1950. aasta sügisel julgeolekutöötajate poolt – Jõgiaas oma Tartu kodus 19. novembri hilisõhtul. Vahi all hoiti teda Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Tartu osakonna maja keldri eeluurimisvanglas Pepleri ja Riia tänava nurgal (nn Hall maja), Ülikooli tänava vanglas ja lõpuks endises naistevanglas Veski tänaval. 
9. juunil 1951 mõistis Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Erinõupidamine talle Vene NFSV Kriminaalkoodeksi paragrahvide 58-1a, 58-9, 58-10 alusel kümme aastat vabadusekaotust. Otsus tehti talle teatavaks 15. augustil 1951 Tartu Veski tänava vanglas. 
Septembris 1951 saadeti ta Tallinna ja Leningradi vanglate kaudu Vorkuta vangilaagri erilaagrisse Retšlag, mis oli mõeldud eriti ohtlikele vangidele. Laagris viibis ta koos oma lapsepõlvesõprade Elleni ja Ritaga, töötades algul raudteeliinide ehitusel ja seejärel tellisevabrikus. 
11. mail 1956 otsustas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi poliitiliste, ametialaste ja majanduskuritegude läbivaatamiskomisjon ta vangistusest vabastada. 
Vabanes vangilaagrist 26. mail 1956. Sõitis juunis 1956 elama Tallinna ning abiellus samal aastal oma Sini-Must-Valge organisatsioonikaaslase Tõnis Jõgiaasaga ning asus tööle aednikuna. 
1976. aastal lõpetas Jõgiaas Räpina Sovhoostehnikumi aiandusagronoomina ning oli aastatel 1976-1986 Tartu sõjaväehaigla aednik ja Eesti Metsainstituudi puukool-katsemajandi tööline, alates 1986. aastast oli pensionär.
Isiklikku.
Ta abiellus pärast vanglat ja Siberit kaasvõitleja Tõnis Jõgiaasaga.
Mihhail Alpatov

Mihhail Alpatov (10. detsember 1902 Moskva – 9. mai 1986 Moskva) oli nõukogude kunstiajaloolane.
Isamaa ja Res Publica Liidu Ajaleht

Isamaa ja Res Publica Liidu Ajaleht oli erakonna Isamaa ja Res Publica Liit häälekandja. Ajaleht ilmus 2006-2007. Ajakirja toimetaja oli Rain Veetõusme. Ajalehte ilmus kokku 8 numbrit.
Scott Morrison

Scott John Morrison (sündinud 13. mail 1968 Sydneys Uus-Lõuna-Walesis) on Austraalia endine poliitik. Alates 24. augustist 2018 kuni 23. maini 2022 oli ta riigi 30. peaminister ning Liberaalse Partei juht. Aastatel 2007–2024 esindas Morrison Esindajatekojas Uus-Lõuna-Walesi Cooki valimisringkonda.
Morrison sündis Sydneys ja õppis Uus-Lõuna-Walesi Ülikoolis majandusgeograafiat. Aastatel 1998–2000 töötas ta Uus-Meremaa Turismi- ja Spordiameti direktorina ning aastatel 2004–2006 Austraalia Turismiameti tegevdirektorina. Aastatel 2000–2004 oli ta Uus-Lõuna-Walesi liberaalide juht. Ta valiti esmakordselt Austraalia Esindajatekoja liikmeks 2007. aasta föderaalvalimistel ning nimetati peagi opositsiooni varivalitsuse koosseisu.
Pärast erakonna valimisvõitu 2013. aastal määrati Morrison Tony Abbotti valitsuses immigratsiooni- ja piirivalveministriks, kus ta vastutas operatsiooni Sovereign Borders elluviimise eest. 2014. aasta valitsuse ümberkorralduste käigus sai temast sotsiaalteenuste minister ning 2015. aasta septembris, pärast Malcolm Turnbulli tõusu peaministriks, määrati ta rahandusministriks.
Augustis 2018 esitas siseminister Peter Dutton ebaõnnestunud väljakutse Turnbulli juhtpositsioonile Liberaalses Parteis. Pärast jätkuvaid pingeid toimus teine hääletus, milles Turnbull ei kandideerinud. Morrison kujunes kompromisskandidaadiks ning alistas nii Duttoni kui välisministri Julie Bishopi, saades peaministriks.
2019. aasta föderaalvalimistel saavutas Liberaalne Partei Morrisoni juhtimisel üllatusliku valimisvõidu ja säilitas peaministri ametikoha. Tema puhkuse võtmine 2019–2020. aasta maastikupõlengute ajal ning valitsuse tegevus kriisi lahendamisel pälvisid laialdast kriitikat. 2021. aastal sattus ta kriitika alla seoses valitsuse reageeringuga seksuaalse väärkohtlemise süüdistustele parlamendis. COVID-19 pandeemia ajal lõi ta Rahvusliku Kabineti, mille kaudu koordineeriti kriisimeetmeid; Austraalia sai alguses rahvusvahelist tunnustust viiruse leviku piiramisel, kuigi vaktsineerimise aeglane algus tekitas pahameelt.
Välispoliitikas allkirjastas Morrison AUKUS julgeolekupakti, mis viis suhete pingestumiseni Hiina ja Prantsusmaaga. Samuti suunas ta Austraalia toetust Ukrainale pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse. Tema valitsust kritiseeriti 2022. aasta idaranniku üleujutustele reageerimise ja kliimamuutuste valdkonnas vähese tegutsemise eest. 2022. aasta föderaalvalimistel võitis Tööpartei Liberaalset Parteid ning Morrison kaotas peaministri koha. Morrison astus parteijuhi kohalt tagasi ning tema asemele valiti Peter Dutton.
23. jaanuaril 2024 teatas Morrison oma lahkumisest poliitikast ning esitas tagasiastumispalve 28. veebruaril 2024. Pärast peaministriks oleku lõppu sattus Morrison skandaali, kui selgus, et ta oli salaja määranud end mitmele ministrikohale, mille tõttu Austraalia parlament võttis vastu tema tegevust tauniva noomituse.
Maaliit (ajaleht)

Maaliit oli erakonna Eesti Maarahva Liit häälekandja. Ajaleht ilmus 1918-1919. 
Ajalehte andis välja kirjastusühisus Maaliit. 
Ajalehe vastutav toimetaja oli Georg Vestel (algusest numbrini 179) ja Artur Tupits (alates numbrist 180).
Eesti Maarahva Liidu häälekandja Maaliit, mille toimetus viidi okupatsiooniaja lõpul (1918) Tartust Tallinna, arvustas üsna kibedasti valitsuse majanduspoliitikat, mille tõttu siseminister sotsialist Hellat sulges lehe.
Meie Tallinna Ajaleht

Meie Tallinna Ajaleht oli 1914-1915 Tallinnas ilmunud päevaleht. Ajalehe väljaandja ja vastutav toimetaja oli algul Juhan Weidenstraucher, hiljem Karl Pinkowsky.
Ajalehe esimene number ilmus 24. mail 1914. 15. novembril 1914 ilmus ajalehe 146. number. Seejärel ilmus novembrist Meie Tallinna Ajalehe teine väljaanne, mille numeratsioon algas uuesti ühest.
Krimmi eestlased (ajaleht)

Krimmi eestlased (täispealkirjaga Krimmi eestlased: kultuuriuudised Eestist, Ukrainast ja Krimmist, vene keeles Информационная, литературо-художественная газета Крымского эстонского общества культуры) on Krimmi eestlaste ajaleht, mis ilmub aastast 2004 Ukrainas Simferopolis. Ajalehte annab välja Krimmi Eesti Kultuuriselts. Ajaleht ilmub kaks korda aastas.
Ajalehe toimetusse kuuluvad Meeri Nikolskaja, Mare Litnevska, .
Hooliv Eesti

Hooliv Eesti (varasema nimega "Teataja: Eestimaa Rahvaliidu ajaleht") oli erakonna Eestimaa Rahvaliit häälekandja. Ajaleht ilmus 2000-2010 Tallinnas.
Ajalehe esimene number ilmus veebruaris 2000. Kuni juunini 2008 kandis ajaleht nime "Teataja: Eestimaa Rahvaliidu ajaleht". Seejärel ilmus ajaleht aastani 2010 nime all Hooliv Eesti.
Julgetele ja teotahtelistele inimestele

"Julgetele ja teotahtelistele inimestele" on Charles Leroux'le pühendatud mälestusmärk Tallinnas Pirita teel. 
Mati Karmini loodud metallskulptuur avati 12. septembril 1989.
2015. aasta detsembris tunnistati mälestusmärk peremehetuks ning 2016. aastal määrati selle omanikuks Pirita Linnaosa Valitsus.
Frunzienski rajoon

Frunzienski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 43 km². 2015. aasta seisuga elas seal 462 842 inimest. Elanikest on 79,95 % valgevenelased, 8,97 % venelased, 1,34 % ukrainlased, 0,8 % poolakad ja 0,2 % juudid. Koduse keelena kasutab 50,75 % rajooni elanikest vene keelt, 36,27 % elanikke aga valgevene keelt.
Rajoon loodi aastal 1951. Täitevkomitee hoone asub aadressil Кальварыйская 39, rajooni juhib Arciom Curan. 
Rajooni territooriumile jääb üks Valgevene vanemaid tegutsevaid kalmistuid - Kalvaryja kalmistu. Tegemist on põhiliselt elurajooniga, kus on vähe tööstust. Rajooni piiridesse jäävad siiski Minski ümberringteest väljapoole ehitatud Minski soojuselektrijaam nr. 4 ja mitmed teised ettevõtted, mis annavad tööd kokku 19 000 inimesele. Haljasalasid on rajoonis 231 hektarit. Frunzienski rajoon ületab rahvaarvult kõiki Valgevene linnasid peale Minski ja Homieli, olles rahvarikkaim rajoon Valgevenemaal. Nõnda on seal mitmed asutused dubleeritud - rajoonis on näiteks kaks perekonnaseisuametit ja kaks esmaabipunkti.
Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Sucharava, Kamiennaja Horka, Krasny Bor, Miadzviežyna, Dambroŭka, Kuncaŭščyna, Zachad ja Masiukoŭščyna.
Kaili Viilma

Kaili Viilma (sündinud 6. augustil 1972) on eesti looduskaitsespetsialist ja Keskkonnaameti looduskasutuse osakonna juhataja.
Pirnvööt

Pirnvööt (saksa keeles "Birnstab") on pirnitaolise ristlõikega roide- või turbaprofiil hilisemas gooti ehituskunstis.
Pirnvöödi eelkäijad ja rööpvormid on juba varagootikas esinev teravmõigasroie, kumerate külgedega ja teravdatud harjaga mõigasroideprofiil ning sellega sarnane turbaprofiil. Pirnvööt erineb neist rihva märksa tugevama osakaalu poolest profiilis.
Eesti arhitektuuris esineb tüüpiline pirnvööt, äratuntava S-kujulise joonega profiilis, Valjala kiriku polügoonaalse koorilõpmiku roietel, Kuressaare linnuse ristikäigu võlviroietel ning ristikäigu portaali palestikus. Pirnvöödiprofiiliga roidetelliseid on leitud Tartu Jaani kirikust, samuti on pirnvööt sealse pseudotrifooriumi niššide raamistuses.
Pirnvöötroidega sarnaneb teine tüüp, pirnvöötroidest tuletatud rihvkülgedega roie, mille profiil on sarnaselt piklik, aga ta kõik pinnad on nõgusad. Viimane esineb näiteks Kuressaare linnuse pidurefektooriumi roietel.
Grušavka

Hrušaŭka (vene keeles "Gruševka", transkribeerituna Grušavka) on Minski linnaosa, mis asub linna keskosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Hrušaŭka on ligi kolm kilomeetrit pikk ja kilomeeter lai. Linnaosas asub park, mis kannab aastast 2009 Hrušaŭski väljaku nime. Seal asub Minski metroo esimese liini samanimeline metroojaam.
Hrušaŭka on üks piirkondadest, kus on säilinud Teise maailmasõja eelne puitarhitektuur ja vanad tööliselamud, kuigi osa sealse piirkonna individuaalelamutest on ka hilisemat päritolu. Kohati on säilinud ka tänavate vana munakivisillutis. Tänapäeval on sinna ehitatud ka uusi korterelamuid; need on valdavalt luksuskorteritega. Rajooni täitevkomitee on välja töötanud kava sealsed vanad majad lammutada ja nende asemele rajada uuselamud.
Ajalugu.
Hrušaŭka kujunes Minski äärelinnana välja XX sajandi alguses. See oli piirkond, kuhu asusid elama raudteelased ja vaguniremonditehase töölised. piirkondadest, kus on säilinud Teise maailmasõja eelne puitarhitektuur ja vanad tööliselamud, kuigi osa sealse piirkonna hoonetest on valminud ka Teise maailmasõja järel.
Juulis 2013 rajati sinna Valgevene esimene kolmetasandiline ristmik.
Mihhalova

Michałova (vene keeles "Mihhalovo", transkribeerituna Mihhalova) on Minski linnaosa, mis asub linna keskosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Seal asub Minski metroo esimese liini samanimeline metroojaam, seda läbivad ka trollid ja bussid. Aastast 2010 on linnaosal oma kool.
Michałova koosneb kahest mikrorajoonist.
Ajalugu.
Michałova rajati uuselamupiirkonnaga endise samanimelise küla asemele.
Pavdnjovõ Zahhad

Paŭdniovy Zachad (vene keeles "Jugo-Zapad", transkribeerituna Pavdnjovõ Zahhad) on Minski linnaosa, mis asub linna edelaosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Linnaosa hõlmavad bussi- ja trolliliinid.
Paŭdniovy Zachad koosneb neljast mikrorajoonist; lisaks on veel neli mikrorajooni, mida osad loevad kuuluvat selle linnaosa koosseisu, aga teised jällegi peavad neid Malinaŭka osaks. Seal asub üks kino, sinna on rajatud ka Johannes Rau nime kandev rahvusvaheline hariduskeskus.
Ajalugu.
Piirkonna varasemast asustusest annavad tunnistust XI sajandist pärit kurgaan ja kaks muinasasulat, mis avastati 1986. aastal. Esimene neist oli kasutusel X–XII sajandil, teine X–XIII sajandil.
Piirkond liideti Minskiga 1976. aastal, järgmisel aastal algasid ehitustööd, mis kestsid 1980. aastate teise pooleni.
Indrek Vainu

Indrek Vainu (sündinud 18. detsembril 1980) on eesti looduskaitsja ja matkajuht. 
Ta juhtis 2023. aastani sihtasutust Keskkonnateabe Ühendus ja oli metsakaitseliikumise Eesti Metsa Abiks koordinaator. 
Ta on korraldanud metsade ja randade prügist koristamist, looduskaitseüritusi, konverentse, protestiaktsioone, meeleavalduskontserti "Meeleavardus" ning regilauluüritust "Metsalaulupidu" Soomaa rahvuspargis. 
Alates 2017. aastast elab Indrek Vainu oma perega metsas, kus tegeleb pärimuse, loomuliku ja lihtsa eluviisi tutvustamisega, kasvatab permakultuursetel põhimõtetel rajatud metsaaias toiduaineid ja korraldab loodusmatku.
Brõlevitšõ

Brylevičy (vene keeles "Brilevitši", transkribeerituna Brõlevitšõ) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, seal asub ka esimese metrooliini Malinaŭka peatus ja raudteel Kurasoŭščyna raudteepeatus.
Brylevičy koosneb kolmest mikrorajoonist. Haridust annavad kaks keskkooli, seal on ka üks raamatukogu.
Ajalugu.
Brylevičy eraldati Ryłaŭščyna külast 1577. aastal, mil sellest sai iseseisev maavaldus. Hiljem kujunes see taas Ryłaŭščyna küla osaks, mis hakkas 1964. aastal kandma nime Družba.
1989. aastal arvati Družba küla Minski koosseisu. 2005. aastal hakati uut linnaosa rajama; ühtlasi kavandati ka vanade külahoonete lammutamist, mis lõpetati 2015. aastal.
Algul plaaniti uus linnaosa nimetada Družbaks, ent 2006. aastal võeti Minski linnanõukogus vastu otsus, et uue linnaosa nimeks saab Brylevičy.
Malinavka

Malinaŭka (vene keeles "Malinovka", transkribeerituna Malinavka) on Minski linnaosa, mis asub linna edelaosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, Brylevičy piiril asub ka 2014. aastal avatud Minski metroo 29. jaam – Malinaŭka metroojaam.
Malinaŭka koosneb viiest mikrorajoonist; lisaks on veel neli mikrorajooni, mida ühed loevad kuuluvat selle linnaosa koosseisu, aga teised peavad neid Paŭdniovy Zachadi osaks. Minski ümberringtee ääres asub garaažide piirkond. Linnaosas on kümme kooli, neist neli on gümnaasiumid.
Ajalugu.
Piirkonna varasemast asustusest annavad tunnistust XI sajandist pärit kurgaan ja üks muinasasula, mis avastati aastal 1986. See oli kasutusel X–XII sajandil.
Linnaosa asuti rajama 1980. aastatel. Pärast 1986. aastat asus sinna elama massiliselt Tšornobõli katastroofi järel ümber asustatud inimesi.
Sigmund Jähn

Sigmund Werner Paul Jähn (13. veebruaril 1937 – 21. september 2019) oli Saksamaa õhuväelane ja kosmonaut. Ta liitus 1955. aastal Ida-Saksamaa õhuväega, kus temast sai lendur. 1976. aastal valiti Jähn ning Eberhard Köllner Interkosmose programmi ning 1978. aastal sai Jähnist esimene sakslane kosmoses. Jähn lahkus õhuväest 1990. aastal kui Ida-Saksa õhuvägi Saksamaa ühinemisel laiali saadeti. Pärast seda töötas ta DLR-is ja Euroopa Kosmoseagentuuris kuni 2002. aastani, mil ta jäi pensionile.
Simone Beneventi

Simone Beneventi (sündinud 1982. aastal Reggio Emilias) on itaalia löökpillimängija ja performansi-kunstnik, kes esitab põhiliselt 20. ja 21. sajandi muusikat.
Ta on esinenud festivalidel nagu "Aperto di Reggio Emilia", "Arsenale di Treviso", "Varssavi sügis", Veneetsia biennaal, Zagrebi biennaal, "Espace sonore" Baselis, "Gaida" Vilniuses, Huddersfield Contemporary Music Festival, "Manca" Nizzas, "Milano Musica", "Parco della Musica di Roma", "Samtida" Stockholmis ning paljudes nüüdiskunsti galeriides ja muuseumides.
Tema töö heliuurija, uute muusikainstrumentide ehitaja ja löökpillide uute mänguvõtete kasutuselevõtjana on viinud teda kokku selliste nüüdismuusika suurkujudega nagu Pierluigi Billone, Peter Maxwell Davies, Ivan Fedele, Heinri Goebbels, Helmut Lachenmann, David Lang, Riccardo Nova, Fausto Romitelli, Salvatore Sciarrino, ansamblitega nagu Klangforum Wien, Neue Vocalsolisten Stuttgart, Ensemble Prometeo, mdi ensemble ja kunstnikega nagu PanSonic, Matmos, Ennio Morricone, John Malkovich, Sainkho Namtchylak, Massimo Zamboni.
Oma stiili defineerb ta kui loovat soleerimist ("creative soloism").
Tunnustus.
2010. aastal on teda teose "Repertorio Zero Project" eest tunnustatud Veneetsia muusikabiennaali Hõbelõviga.
Ulf Merbold

Ulf Dietrich Merbold (sündinud 20. juunil 1941) on Saksamaa füüsik ja endine Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) astronaut ning teine sakslane kosmoses. Merbold sündis Greizi linnas, mis asub 40 kilomeetri kaugusel Morgenröthe-Rautenkranzist, kus sündis Sigmund Jähn, esimene sakslane kosmoses.
Merbold valiti astronaudiks 1978. aastal ja ta esimene lend oli 1983. aastal toimunud STS-9, mille ajal sai ta teiseks sakslaseks kosmoses, esimeseks mitte-ameeriklaseks kosmosesüstiku pardal ja esimeseks ESA astronaudiks. 1992. aastal osales ta missioonil STS-42. 1994. aastal osales ta Euromiri programmis, külastades esimese Euroopa astronaudina Miri.
Merbold lõpetas astronaudikarjääri 1998. aastal.
Pamela Melroy

Pamela Anne Melroy (sündinud 17. septembril 1961 Palo Altos) on Ameerika Ühendriikide endine õhuväelane, katselendur ja NASA astronaut. 
Ta liitus 1983. aastal õhuväega ja õppis lenduriks ning hiljem katselenduriks. Melroy valiti astronaudiks 1994. aastal. Ta osales kolmel Space Shuttle'i missioonil, olles missioonide STS-92 ja STS-112 piloot ning missiooni STS-120 komandör. Pamela Melroy oli Eileen Collinsi järel teine kosmosesüstiku naiskomandör.
Melroy lahkus õhuväest 2007. aastal ja NASA-st 2009. aastal. Ta töötas seejärel Föderaalses Lennuametis ja DARPA-s. 21. juunil 2021 määras president Joe Biden Melroy NASA asepeadirektoriks.
Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing

Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing (ka Tallinna Keskkoolide Spordiringide Ühing, Tallinna Koolinoorsoo Spordiringide Ühing, lühendatult TKSÜ) oli 1922-1940 Tallinnas tegutsenud noorteorganisatsioon.
TKSÜ asutati 1. aprillil 1922.
Tallinna Linna Politsei Spordiring

Tallinna Linna Politsei Spordiring oli 1923-1940 Tallinnas spordiga tegelenud politseinike huvialaring.
Ring asutati 17. veebruaril 1923.
1933 kuulus ringi 300 liiget.
Jõgeva Spordiselts Kalju

Jõgeva Spordiselts Kalju oli 1923–1940 ja 1942–1944 Jõgeval tegutsenud spordiselts.
Selts asutati aprillis 1923.
Suur Jumal Sa

"Suur Jumal Sa" (rootsi keeles "O store Gud") on Rootsi kirikulaul (hümn). 
Laulu meloodia baseerub rootsi rahvaviisil. Laulu sõnad kirjutas Carl Boberg ja esimest korda avaldati need 13. märtsil 1886 väljaandes Mönsterås-Tidningen. 
See laul on üks maailma tuntumaid kirikulaule.
Rootsi loodusmuuseum

Rootsi loodusajaloo muuseum (rootsi keeles "Naturhistoriska riksmuseet") on loodusmuuseum Rootsis Stockholmis. Muuseumi juhib Joakim Malmström. Selle muuseumi hoone on Rootsi muuseumihoonetest suurim.
Muuseum asutati 1819.
2017 külastas muuseumi 670 820 inimest.
Tšõžovka

Čyžoŭka (vene keeles "Tšižovka", transkribeerituna Tšõžovka) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Zavodski rajooni territooriumil Čyžoŭka veehoidla kaldal. Linnaosa läbivad bussid ja trollid. 
Haridust annavad viis keskkooli ja gümnaasium, lisaks asub seal Minski kõrgem lennunduskolledž. Linnaosas on kino ja kaks raamatukogu. Čyžoŭka koosneb seitsmest mikrorajoonist, Čyžoŭka veehoidla kaldal asub 33,4 ha suurune park, seal asub ka linnaosa põhjaosas Minski loomaaed.
Ajalugu.
Linnaosa kohal asus varem Čyžoŭka küla, mis liideti Minskiga aastal 1967. Küla hooned lammutati ja nende asemele rajati Čyžoŭka viies mikrorajoon. Ehitustöid oli seal alustatud juba aastal 1964. Peamiselt rajati sinna korterelamuid; tegemist on ühe esimese Minskisse kavandatud magalarajooniga. Erandiks on seitsmes mikrorajoon, kuhu ehitati individuaalelamud. Linnaosa rajati minski suurtehaste - traktoritehase, autotehase ja mootoritehase tööliste tarbeks. Algselt oli see üks Minski kuritegelikumaid piirkondi.
Angarskaja

Anharskaja (vene keeles "Angarskaja", transkribeerituna Angarskaja) on Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajooni territooriumil. 
Linnaosa läbivad bussid ja trollid, selle lõunaservas asub ka Mahiloŭskaja metroojaam. 
Anharskaja koosneb viiest mikrorajoonist. Haridust annavad viis keskkooli, internatkool ja gümnaasium. Linnaosas on kaks raamatukogu. 
Linnaosa on nime saanud Angara jõe järgi. Paljud linnaosa tänavad on nime saanud Siberi paikade järgi.
Ajalugu.
Linnaosa kohal asus varem Małoje Scikleva küla. See liideti Minskiga aastal 1931, ent aastal 1934 liideti küla maad taas Minski rajooniga. Uuesti liideti küla Minskiga aastal 1981. 
Anharskaja esimeses mikrorajoonis algasid ehitustööd aastal 1965 ja lõppesid aastal 1970; hiljem rajati sinna veel individuaalelamute kvartal. Teine mikrorajoon rajati aastatel 1974–1981. Kolmas ja neljas mikrorajoon ehitati aastatel 1982–1989. Viimasena rajatud viies mikrorajoon valmis XX sajandi lõpus ja XXI sajandi alguses. Sinna rajati 6–12-korruselisi individuaalprojektide järgi ehitatud telliskivihooneid.
Moltke

Moltke on saksa-taani aadlisuguvõsa, mis pärineb Saksamaalt Mecklenburgist.
Suguvõsast on teateid alates 13. sajandist.
Suguvõsa esindajad on Taani aadlimatriklites alates 16. sajandi keskpaigast.
Terast mis hangund me hinge 10218

"Terast mis hangund me hinge 10218" on Metsatölli teine stuudioalbum, mis ilmus 11. novembril 2005. Albumi tootis Nailboard Records. 
Varasem peaaegu samanimeline album "Terast mis hangund me hinge" ilmus 1999. Aastal 2005 ilmunud albumi laulud on samad, ent uutes seadetes. Arv, täpsemalt aastaarv, "10218" vastab muinas-eesti rahvakalendri järgi aastale 2005.
Üleliiduline Kehakultuuri- ja Spordiselts Dünamo

Üleliiduline Kehakultuuri- ja Spordiselts Dünamo lühemalt Spordiselts Dünamo oli spordiklubi NSV Liidus, mis asutati 1923. aastal, kui reorganiseeriti GPU spordiklubi ja nimeks pandi Moskva proletaarne ühing Dünamo ("Московское пролетарское общество «Динамо»"). Spordiselts oli ka hiljem seotud OGPU, NKVD, KGB ja MVD-ga
Aleksandr Komarovski

Aleksandr Nikolajevitš Komarovski (vene keeles Александр Николаевич Комаровский; 20. mai (vkj 7. mai) 1906 Peterburi, Venemaa Keisririik – 19. november 1973 Moskva, Nõukogude Liit) oli Vene sõjaväelane (armeekindral). 
1963. aastast oli ta NSV Liidu kaitseministri asetäitja ehituse ja vägede majutamise alal. Ühtlasi oli ta 1958. aastast kuni surmani Moskva ehitusinseneride instituudi kateedrijuhataja ja professor. Tehnikadoktori kraadi kaitses ta 1956. aastal. Komarovski oli ainus Nõukogude armee sõjaväeinsener, kes ülendati armeekindraliks.
1940. aastate teisel poolel oli Komarovski seotud NSV Liidu aatomiprojektiga. Kaks kuud pärast nõukogude aatomipommi katsetust, 29. oktoobril 1949, sai ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi kinnise seadlusega erakordsete teenete eest eriülesande täitmisel sotsialistliku töö kangelase aunimetuse.
Haridus ja töökäik.
Komarovski lõpetas Moskvas 1923. aastal Nanseni-nimelise näidiskooli ja 1928. aastal Dzeržinski-nimelise Moskva Transpordiinseneride Instituudi. Pärast lõpetamist projekteeris ta hüdrotehnilisi ehitisi Alam-Sviri hüdroelektrijaama ehitusele. Ta tegeles ka teadustööga – 1930. aastatel avaldas mitu uurimust jää mõjust hüdrotehnilistele ehitistele. 1931. aastal saadeti ta NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse töötajana Moskva-nimelisele kanalile. 1937. aasta mais määrati ta kanali ekspluatatsioonivalitsuse ülemaks ja kanali peainseneriks. Pärast Moskva-nimelise kanali ehituse käikuandmist määrati ta 1937. aasta septembris Kuibõševi hüdrosõlme peainseneri esimeseks asetäitjaks. 1939. aasta mais määrati Komarovski NSV Liidu merelaevastiku rahvakomissari asetäitjaks ehituse ja sadamate mehhaniseerimise alal. Sama aasta septembris sai ta uue määramise – NSV Liidu sõjalaevastiku rahvakomissari asetäitjaks ehituse alal, kus tema vastutusalaks jäi mereväebaaside ja hüdrotehniliste ehitiste ehitamine. 
Suures Isamaasõjas juhatas Komarovski sapööriarmeed (1941. aasta oktoobrist 1942. aasta jaanuarini); seejärel juhtis ta NKVD Tšeljabmetallurgstroid, mille ülesanne oli lühikese ajaga rajada Tšeljabinski piirkonnas metallurgiakombinaat (Tšeljabinski metallurgiakombinaat). Ühtlasi oli ta NKVD parandusliku töö laagri valitsuse ülem. 1944. aasta mais määrati Komarovski NKVD tööstusehituse laagrite peavalitsuse ülemaks. Aastatel 1948–1953 juhtis ta Moskva Riikliku Ülikooli kompleksi väljaehitamist.
Puitmaja

Puitmaja (ka "puumaja") on puidust tehtud maja.
Looduspõhised lahendused

Looduspõhised lahendused (inglise "nature-based solutions") on looduslikel protsessidel põhinevate või loodusest inspireeritud kontseptsioonide kasutamine keskkonna ja ühiskonnaga seotud väljakutsete ja probleemide lahendamiseks. Sellisteks väljakutseteks on näiteks kliimamuutused, vee- ja toiduturvalisus, reostus, (loodus)katastroofide riskid ja inimtervis. Looduspõhised lahendused aitavad inimkonnal kohaneda kliimamuutustega, vähendada looduskatastroofidega seotud riske, luua tervisliku elukeskkonnaga linnu lahendada veevarustuse ja toidu kindlustatusega seotud probleeme jmt.
Looduspõhised lahendused kasutavad ökosüsteemide omadusi ja funktsioone, et tagada inimestele vajalike keskkonnakaitseliste, sotsiaalsete ja majanduslike hüvede toimimine. Sageli on looduspõhised lahendused kulutõhusamad kui puhttehnilised lahendused, sest pakuvad inimestele peale ühe probleemi lahenduse tasuta ka muid loodushüvesid ehk ökosüsteemiteenuseid.
Näiteks rohelised katused ja seinad linna hoonetel aitavad hoida kuumadel perioodidel temperatuuri madalamal, koguda tormivett, vähendada õhu saastatust ja tõsta inimeste heaolu, suurendades samal ajal elurikkust. Looduspõhist lähenemist saab kasutada linnades sademevee immutamiseks, sademete äravoolu aeglustamiseks.
Nikolai Popov (sõjaväelane)

Nikolai Mihhailovitš Popov (vene keeles Николай Михайлович Попов; 5. aprill (vkj 24. märts) 1903 Temrjuk, Kubani oblast, Venemaa Keisririik – 1. veebruar 1985 Moskva, Nõukogude Liit) oli vene sõjaväelane (kindralpolkovnik), Vene NFSV teeneline ehitaja (1968). 
Ta oli aastatel 1940–1941 Balti sõjaväeringkonna vägede majutamise osakonna ülem. Suures Isamaasõjas oli ta aastatel 1942–1945 oli erinevate rinnete sõjalis-ehitusvalitsuse ülem. 1956. aastast oli ta NSV Liidu Kaitseministeeriumi ehituse ja vägede majutamise valitsuse ülema asetäitja. 
29. augustil 1969 sai Popov NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega väljapaistvate teenete eest eriülesande täitmisel sotsialistliku töö kangelase aunimetuse.
Georg Luts

Georg Luts (eesnimi ka Jüri; 11. aprill 1918 Viciebsk – 1. mai 2004 Lund) oli eesti päritolu Rootsi farmatseut.
Ta sündis Oskar Lutsu pojana Esimese maailmasõja ajal Viciebskis, kus isa Oskar teenis Vene sõjaväes. Perekond tuli 1918. aasta varasügisel Eestisse.
Ta õppis Tartu Linna 15. Algkoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas selle 1938. aastal. Aastatel 1938–1942 õppis ta Tartu Ülikoolis farmaatsiat. Akadeemiliselt kuulus ta Korporatsioon Fraternitas Liviensisesse.
Sarnaselt isa Oskar Lutsuga oli ka Georg kirjandushuviline. Muu hulgas kirjutas ta enne isa käsikirjade trükkiminekut neid puhtalt ümber. Esimese kursuse üliõpilasena pani 20-aastane Georg väsinud isale lubadust täites tema asemel koguni kirja följetoni "Saamuel Pliuhkam Tartu näitusel" (Postimees nr 231, 27. august 1938. Lk 9).
Teise maailmasõja ajal teenis ta Saksa sõjaväes ning vahetult enne Eesti langemist Nõukogude kolmanda okupatsiooni alla põgenes ta Soome oma lelle Theodor Lutsu juurde ning sealt koos lelle perega Rootsi. 
Ta töötas edaspidi Lundis farmaatsiaettevõtetes. Tema vanemad said alles oktoobris 1948 teada, et Georg on Rootsis elus. Kuni surmani ei külastanud ta kunagi Eestit ega kodulinna Tartut.
Isiklikku.
Tema isa oli kirjanik Oskar Luts ja ema oli Valentina Luts (sündinud Krivitskaja; 1892–1982). 
Abielust rootslanna Ruth Ohlssoniga sündis Georg Lutsul 1959. aastal poeg Anders Erik Ohlsson, kes töötab samuti farmaatsia alal.
Moskva 24

Moskva 24 (Vene keeles Москва 24) on Venemaal asuv ööpäevaringselt programmi edastav telekanal, mis kuulub Moskva meediumite allikate "Moskva meedias" toimetuse osakonda ja viitab Venemaa riiklikule televisiooni- ja raadiolevivõrguettevõttele (VGTRK). Kanali peakorter asub Moskvas oma tootmisvõimalustega ja operaatsioonidega ning on saadaval Moskvas ja Moskva oblastis. Edendatakse kui peamist linna telekanalit, mis on loodud selleks, et sihtida kõiki Moskva kodanikke ja külastajaid, kes on huvitatud linna uudistest, elust ja võimalustest. Umbes 50 protsenti sisust on pühendatud elavate uudiste edastamise ja teavitamise programmidele. Kanal pakub ka mitmesuguseid meelelahutuslikke ja tarbijale orienteeritud näiteid.
Kanal on asutatud Moskva valitsuse algatusel TV-kanali "Stolitsa" (1997-2011) alusel ja käivitati 5. septembril 2011, alustades kanali elava esitusega Moskva linnapeale Sergei Sobjanini. Aastal 2016 tähistas kanal viieaastast sünnipäeva, teatas tegelikkusega televisioonist oma mitte-informatiivse programmeerimise praeguse suuna.
Šabanõ

Šabany (vene keeles "Šabanõ", transkribeerituna Šabanõ) on Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed.
Linnaosa on osaliselt tööstusrajoon, osaliselt aga korterelamute rajoon. Sinna rajati aastal 1965 Minski heitveepuhastusjaam, seal on ka linna prügikäitluskeskus. Uuematest ettevõtetest asub seal külmkapitehas Atlant, mis hakkas tegutsema aastal 2006. Elumajade piirkond koosneb kahest mikrorajoonist. Piirkond oli varem suhteliselt kuritegelik, seal olid levinud ka autovargused. Linnaosas on probleeme heakorraga ja sealne elukeskkond on halb. Vastavalt on sealsed elamispinnad ka ühed odavaimad Minskis.
Minski südalinnaga ühendavad linnaosa bussid, seal asub ka Šabany raudteejaam. 
Ajalugu.
Šabany on rajatud samanimelise küla kohale, mille asemele aastal 1965 rajati Minski heitvete aereerimise jaam. Teise maailmasõja ajal jäi linnaosa territooriumile Mały Traścianieci koonduslaager. Pärast aastat 1986 asus sinna elama massiliselt Tšornobõli katastroofi järel ümberasustatud inimesi.
Õllejäätis

Õllejäätis on jäätis, mille üheks komponendiks on õlu. Võrreldes heleda õllega annavad tumeda laagriõllega maitsestatud jäätised rohkem spetsiifilist maitset, mida otsitakse. Seetõttu kasutatakse enamasti õllejäätise valmistamiseks just tumedat õlut. Alkoholisisaldus tootes oleneb valmistamise meetodist. Lõppsaaduses võib esineda alkoholi, kuid mitte ilmtingimata. Teatud retseptid nõuavad kuumutamist, mistõttu alkoholi aurumise tõttu seda valmis jäätises enam pole. 
Ülevaade.
Õllejäätises kasutatakse peale õlle samu komponente, mida kasutatakse tavalise jäätise tegemiseks. Eri maitseid saab anda edasi vastavalt kasutatud õlle liigile. Kui tume porter annab edasi karamelli ja linnase maitset, siis pilsner, pale ale ja indian pale ale võivad jäätisele anda mõru maitse. Nisuõlut ja laagrit kasutatakse samuti jäätiste valmistamisel, kuid heledad õlled, näiteks laagriõlled, ei anna maitsele nii suurt erinevust. Kõige paremat ja spetsiifilisemat maitset annavad edasi humal ja linnased, mida esineb just tumedates õlledes. Jäätisele lisatakse muude maitsenüansside saamiseks näiteks šokolaadi, kirsse või karamelli. Magustoiduks võib õlut lisada ka juba valmis jäätisele või teha kogu õllega magustoit täiesti algusest.
Mõned jäätisepoed Ameerika Ühendriikides valmistavad õllejäätisi ja osalevad nendega suurel Ameerika õllefestivalil. Üks maailmakuulus jäätisebränd Ben and Jerry's on koostöös New Belgium Brewing Companyga loonud piiratud koguses New Belgium Brown Alest valmistatud õllejäätise.
Koffiefontein

Koffiefontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas, Letsemengi valla halduskeskus.
Koffiefontein on asutatud 1892. aastal.
1870. aastatel rajatud Koffiefonteini teemandikaevandus lõpetas tegevuse 2006. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Koffiefonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 74,00%, värvilisi 20,36%, valgeid 4,69%, India või Aasia päritolu inimesi 0,34% ja teisi 0,61%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 63,07% inimesi, sotho keelt 14,15%, koosa keelt 12,08%, tsvana keelt 7,00% ja inglise keelt 1,28%.
Järvapojad

Paide Spordiselts Järvapojad oli 1923–1940 (teistel andmetel asutatud 1924) ja 1942–1944 Järvamaal tegutsenud spordiselts. Seltsi esimees oli Helmut Veem.
Seltsil oli oma kergejõustiku- ja jalgpalliosakond.
Eesti Mootorispordi Keskliit

Eesti Mootorispordi Keskliit oli Eesti mootorispordiga tegelev keskorganisatsioon, mis tegutses aastatel 1924–1940.
Liit asutati 27. septembril 1924.
Tallinna Töölisspordi Ühing

Tallinna Töölisspordi Ühing oli 1926–1940 Tallinnas tegutsenud spordiühing. See ühing oli üks Eesti Töölisspordi Liidu liikmetest.
Ühing asutati 17. juulil 1926.
Sosnõ

Sosny (vene keeles "Sosnõ", transkribeerituna Sosnõ) on alevik ja Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajoonis. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed.
Linnaosa on osaliselt tööstusrajoon, endise sõjaväeosa territooriumil toodetakse karastusjooke. Seal asuvad nii töötav tuumareaktor kui ka tuumajäätmete hoidla. Sosny on osaliselt jäänud ka sõjaväelinnakuks, seal on kaks Valgevene piirivalvevägede üksust. 
Ülejäänud Minskiga ühendavad linnaosa bussid ja marsruuttaksod. 
Ajalugu.
Sosny rajati 1950. aastatel seoses tuumaenergeetikainstituudi rajamisega. Seal töötati välja esimene mobiilne tuumaelektrijaam Nõukogude Liidus. Hiljem rajati selle juurde NSV Liidu Sõjalaevastiku väeosade hooned, mis 1998. aastal läksid Sosny koosseisu. Varem oli tegemist kinnise linnaga, kuid tänapäeval töötab sealse reaktori juures rahvusvaheline teadlaste rühm.
Kanala

Kanala (ka kanamaja, kanafarm, kanalaut) on hoone või ruum kanade pidamiseks; teatud lindla.
Ristlillik

Ristlillik (saksa keeles "Kreuzblume", prantsuse keeles "fleuron", inglise keeles "finial") on ristikujuliselt hargnevate lehtede ja pungataolise tipuga ladvakujuline kaunistuselement gooti arhitektuuris tornide, viilude, fiaalide ja ehisviilude tippudes. Lillik võib olla kahe- või neljaharuline ja pealistikku kahekordne.
Eesti arhitektuuris esineb ristlillik sakramendiniššide ehisviiludel ja muus raiddekooris koos krabidega, näiteks Kuressaare linnusekabelis, Niguliste ja Oleviste kirikus ja Tallinna Toomkirikus. Ristlillik kaunistab fiaalitippe Oleviste kiriku Maarja kabeli välisseinal tugipiilarite külgedel ja tippudes. Omapärane ristikujuline motiiv, mis võib markeerida ristlillikut, asub ehisviilu tipus Ridala kiriku lääneportaali kohal.
Avanemata lehtedega ristlillikuga sarnaneva ladvamotiivi kohta, nagu seda esineb näiteks Muhu kiriku sakramendiniši raamistuse tipus, on eesti keeles kasutatud sõna "punglillik."
Ristlilliku motiiv leiab palju kasutamist ka uusgootikas, sealhulgas Eesti 19. sajandi altariseintel ja mujal.
Malõ Trastsjanets

Mały Traścianiec (vene keeles "Malõi Trostenets", transkribeerituna Malõ Trastsjanets) on Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed.
Ajalugu.
Mały Traścianiec on kujunenud endise samanimelise küla kohale. Küla oli üks NKVD ohvrite mahalaskmispaiku. Aastal 1940 oli see üks Katõni viidavate Poola ohvitseride kinnipidamispaiku.
Aastal 1941 rajasid piirkonna hõivanud Saksa väed sealsesse kolhoosikeskusse Nõukogude sõjavangide laagri. Järgmise aasta mais alustati seal juutide hukkamist, sinna rajati Mały Traścianieci koonduslaager. Yad Vashemi hinnangul hukati seal vähemalt 65 000 juuti, sealsetest massihaudadest on leitud 201 500 surnukeha. Kuna aga surnukehad olid põletatud, oli säilmete eristamine raske; ka puudus sealsel surmalaagril aruandlus. Nii on seal hukkunute täpne hulk teadmata, mõnedel hinnangutel hukati seal 330 000 inimest.
Hiiumaa aasta ema

Hiiumaa aasta ema on aunimetus Hiiumaa emale, kelle peres kasvab kaks või enam last, kellele kodu pakub armastust, hoolt, eeskuju ja õpetust ja kes on oma töös pädev ning on perekonna väärtustamise heaks eeskujuks ka väljaspool perekonda. Selle aunimetusega tunnustatakse Hiiumaa emasid alates 2015. aastast.
Hiiumaa aasta ema kandidaat peab olema Eesti vabariigi kodanik ja rahvastikuregistri järgi Hiiumaa elanik.
Joshua Butler Wright

Joshua Butler Wright (Irvington New York 18. oktoober 1877 – 4. detsember 1939 Havanna Kuuba) oli Ameerika Ühendriike esindav diplomaat, kes teenis riiki saadikuna Ungaris, Uruguays, Tšehhoslovakkias ja viimaks Kuubal. Ta oli kahekümnes ja samas viimane riigisekretäri kolmas abi.
Riigiteenistus.
J. Butler Wrighti residents-osariigiks oli Wyoming. Ametikohad (märgitud ametiaja algus):
Tema viimasel eluaastal, kui ta oli suursaadik Kuubal, sildus Havannas aurulaev St. Louis, pardal peamiselt pagevad Saksa juudid. See juhtum oli aluseks 1976. aasta filmile “Neetute merereis”.
Isiklikku.
Ta oli C. R. Wrighti poeg ning abiellus Maude A. Wolfe'iga 1902. aasta juunis.
Eesti grusiinid

Grusiinid on üks Eesti vähemusrahvusi.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 490 grusiini.
Eestis tegutseb teiste seas Gruusia Kultuuriseltside Maja Eestis.
170 eKr

170. aasta eKr oli 170. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi "ab urbe condita" DLXXXIV (584).
Leninski rajoon (Brest)

Leninski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblasti Bresti linna koosseisus Valgevenes. Rajoon asub linna lääne- ja edelaosas, seda läbib Muchavieci jõgi.
Rajoon loodi 7. aprillil 1978. Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Леніна 13, rajooni juhib Gennadi Borisjuk.
Rajoonis asub Bresti tsitadell, teised vaatamisväärsused on Bresti arheoloogiamuuseum ja aastal 1856 ehitatud katoliku kirik. Seal asub ka Bresti ülikool, haridust annavad veel kolm gümnaasiumit, 11 keskkooli ja kaks lasteaed-algkooli. Rajooni jääb Bresti linnapark, seal asuvad kolm teatrit ja üks kino.
Maskoŭski rajoon (Brest)

Maskoŭski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblasti Bresti linna koosseisus Valgevenes. Rajoon asub linna kesk-, põhja- ja idaosas.
Rajoon loodi 7. aprillil 1978. Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Маскоўская 273, rajooni juhib Vjatšeslav Daškevitš.
Rajooni tööstusettevõtted annavad tööd 13 500 inimesele. Suurem osa sealsest tööstusest on toiduainetetööstus. Seal asub ka Bresti riiklik polütehnikaülikool, haridust annavad veel kolm gümnaasiumit, üks lütseum, 21 keskkooli ja neli lasteaed-algkooli. Rajooni jäävad suuremad Bresti haiglad.
Ketas

Ketas on lame/tasandiline pöördkeha, mille kõrgus/paksus on tunduvalt väiksem kui läbimõõt.
Küljelt vaadatuna paistab see kriipsu või nelinurgana, ülalt ja alt vaadates ringina.
Ketast võib vaadelda kui ühte viilu silindrist.
Ketta omadust kui see panna pöörlema kasutatakse rattana, viskamiseks spordis, heliplaadina jt andmekandjatena arvuti kõvaketaste tööpindadena, optiliste andmekandjatena jne.
Inimesel nimetatakse ketasteks lülisamba lülide vahelisi osi.
Vepori mäestik

Vepori mäestik (slovaki "Veporské vrchy") on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Fabova hoľa (1 438,8 m), ent suurima suhtelise kõrgusega on Klenovský Vepor (1 338 m).
Mäestikku võib jagada neljaks alampiirkonnaks. Fabova hoľa ümber asub Fabova hoľa mägismaa. See on Vepori mäestiku idapoolseim ja kõrgeim osa, kus asuvad mitmed kilomeetrist kõrgemad tipud. Osa sellest piirkonnast kuulub Muránska planina rahvusparki. Teine piirkond on mäestiku loodeosas asuv Čierťaž, mille kõrgeimaks tipuks on Čierťaž (1 204 m). Kolmanda osa moodustab mäestiku lõunaosas asuv Sihla tasandik, mille kõrgeimaks tipuks on Chocholná (1 162 m). Piirkond on suhteliselt tasane, seal asuv Lom nad Rimavicou küla asub merepinnast 1015 meetri kõrgusel. Mäestiku keskseks osaks on Balogi mäestik, mille kõrgeimaks tipuks on Klenovský Vepor.
Mäestikus asub Brezno linn, teine suurem asula on Čierny Balog, kus asub Čierny Hroni raudtee Čierny Balogi raudteejaam.
Asend.
Vepori mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Klenovský Vepor

Klenovský Vepor on mägi Vepori mäestikus Slovakkias. Tegemist on selle mäestiku suurima suhtelise kõrgusega tipuga, kuigi mäestiku kõrgeim tipp on Fabova hoľa. Samas on see Balogi mäestikuks nimetatava piirkonna kõrgeim tipp. Mäe kõrgus on 1 338,2 m. 
Mäel kasvavad nulud, kuused ja pöögid moodustavad puutumatu metsa, mille kaitseks on moodustatud Klenovský Vepori looduskaitseala. Mäe madalamatel nõlvadel kasvab segamets, kus mainitud puuliikidele lisandub harilik pihlakas.
Mägi on moodustunud miotseenis Tisoveci juures tegutsenud vulkaani purskel moodustunud andesiidist laavavälja erodeerumisel.
Pink Friday

"Pink Friday" on Ameerika päritolu naisräppari Nicki Minaj debüütalbum. 
Album anti välja 22. novembril 2010. Nicki on valinud albumisse põhiliselt hiphopstiilis laule, kuid lisatud on ka R&amp;B ja popmuusika elemente. 
Albumit reklaamiti kaheksa singliga, mille hulgas on ülemaailmselt edukas "Super Bass". Minaj reklaamis albumit ka viie kontserdiga oma kontserditurneel 2010. aasta oktoobris.
Pärast pikka ootamist (ning tänu Nicki suurtele kaastöödele külalisartistina teiste artistide lauludel), "Pink Friday" jõudis teisele kohale USA Billboard 200-l, müües 375 000 albumit esimese nädalaga. Album lõpuks jõudis esikohale ning oli siis 73 nädalat järjest edetabelis. 
2018. aasta veebruari seisuga on albumit Ameerika Ühendriikides müüdud 2 miljonit eksemplari.
"Pink Friday" oli 2012. aastal nomineeritud parima räppalbumi kategoorias Grammy auhinnale.
Laulud.
"Deluxe"-versioon
14. "Super Bass"
15. "Blow Ya Mind"
16. "Muny"
Albumil on RIAA kolmekordse plaatinaalbumi auhind.
Sulevipoeg

Sulevipoeg on Kalevipoja sõber ja võitluskaaslane Eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg".
Teda on mainitud rahvuseepose kolmeteistkümnendas loos (Rännak laudadega, Teekond allmaailma, Põrgupiigad).
Kui Kalevipoeg tuleb allmaailmast päästetud põrgupiigadega, siis tahab ta need mehele panna:
...Sugulastest soovitada;
Soovin ühe Suleville,
Annan teise Aleville,
Kolmanda kannupoisile. 
Eepose viieteistkümnendas loos (Tagaajajad, Raudoja nõianeitsi, Olevipoeg ja linnaehitus, Põrgupiigade saatus), kosis Sulevipoeg endale ühe põrgupiigadest, kelle Kalevipoeg Sarviku käest päästis. 
Sulevipoeg, sugulane,
Valitses vanema piiga
Õhtuõnneks enesele. 
Koos Alevipojaga päästis Sulevipoeg hiljem keskmise põrgupiiga tuuslari käest, kes oli piiga röövinud. Piiga sai seejärel Olevipoja naiseks. 
Eepose kuueteistkümnendas loos ("Lennuki" ehitus ja merereisi algus. Teekond maailma otsa. Lapumaa ja Varrak, lapu tark.) jõudis
Kalevipoeg koos kaaslastega laeval Lennuk Lapu randa ning võttis teejuhiks Varraku, Lapu targa. Seilati merel kuni nähti Sädemesaart. Varrak ei soovitanud laevameestel saarele minna. Sulevipoeg seevastu pidas seda vajalikuks ning laev aeti randa. Saarel trotsis ta ohtu ning kõndis põrgu leeaugu poole, ehkki juuksed ja kulmud kõrbesid. Viimaks leidis ta, et tulekünkast pole kasu kellelgi: 
Kodu võiks ta rehekütjaks,
Saunameestel küljesoojaks
Mitmes kohas mõnus oll. 
Sulevipoeg arvas viimaks, et paras oleks võtta siit piibu peale tuld ja laeva peale tagasi minna. 
Eepose üheksateistkümnendas loos (Sarvik-taadi aheldus, Õnneaeg, Pidu ja Kalevi tarkuseraamat, Sõjateated) aheldas Kalevipoeg põrgus Sarviku ning naasis maa peale kuristiku koopasuu kaudu. Seejärel istuti sõpradega Lindanisas lustima, hõiskama ja mõdu jooma. Samal ajal käis Varrak tema kojas ringi ning leidiski midagi, mis oli seina küljes – tarkuseraamatu. Vaatamata Sulevipoja ja Olevipoja manitsustele väärt raamatut mitte loovutada, jäi Kalevipoeg oma varem antud lubadusele kindlaks ning loovutas raamatu Varrakule. 
Sulevipoeg osales koos kaasvõitlejatega ka eepose kahekümnendas loos (Valmistumine sõjaks, Lahingud, Raudmeeste saadikud, Kalevipoja surm, Põrgu väravas) mainitud viimases lahingus, kus ta hukkus:
Vaenukirves, vereriista,
Tapellikult tabadelles
Puutus Sulevite puusa -
Liha luuni lõikaeli...
...Sulevite poja sängiks
Kasvatati kõrge küngas,
Paigutati potikene
Künka otsa kividega,
Kuhu põlend tuhapõrmu
Mälestuseks maetie.
Indiaani Jõe Vabariik

Indiaani Jõe Vabariik (ingl. keeles "Republic of Indian Stream") oli 9. juulist 1832 kuni 5. augustini 1835 Põhja-Ameerika New Hampshire'i osariigi ja Kanada Québeci provintsi tänapäevasel piiril asuv tunnustamata põhiseaduslik vabariik. Piirkond nimetati Indiaani Jõe Vabariigiks riigist läbi voolava jõe ("Indian Stream") järgi. 
Indiaani Jõe Vabariigi pindala oli 731 km² ja rahvaarv 300.
Ajalugu.
Piirkond asutati eurooplaste poolt maatoetusena, mida ei andnud mitte Suurbritannia kuningas, vaid kuningas Philip pärast oma edukaid rünnakuid Uus-Inglismaal 1670. aastatel.
Toetus müüdi edasi maa-spekulatsiooni ettevõttele, samal ajal kui sellesama indiaani hõimu teine osa rahvast kinnitas uuele ettevõttele, et nende pealik on ametist kõrvaldatud ning neil on voli toetus neile anda.
Pärast Ameerika Iseseisvussõda vaatasid mõlemad osapooled territooriumi üle ja tõstatasid oma enda maatoetused uusasukatele, mis sageli kattusid üksteisega. Pärast 1812. aasta sõda olid mõlemad osapooled rahalistes raskustes ning lõpuks liitusid.
Indiaani Jõe Vabariik tekkis ebaselgete piiride jagamise tulemusena 1783. aasta Pariisi rahulepingus Põhja-Ameerika koloonia (hiljem Ameerika Ühendriigid) ja Suurbritannia vahel. Connecticuti jõe põhjapoolsemat asukohta tõlgendati kolme eri moodi.
Ebaselge lepingu tulemuseks oli see, et kolme lisajõe, mis suubusid Connecticuti jõkke, vahele ja ümber jääv maa-ala ei kuulunud ei Põhja-Ameerikale ega ka Kanadale (moodustatud 1791).
Koitjärve (Rootsi)

Koitjärve on skaudilaager Lygneri järve ääres Kungsbackas Hallandi läänis Rootsis.
Göteborgist umbes 40 km kaugusel asuv 15,5 ha suurune laagriplats osteti 1960. aastal ja ehitati aastakümnete jooksul välja peamiselt Göteborgis tegutseva Tallinna skautlipkonna juhtide eestvedamisel. Koitjärve laagrit kasutatakse mitmesuguste eestlaste kogunemiste jaoks. Arvatavasti suurim üritus oli skautide "Põhjala" maailmalaager suvel 1964, kui seal kogunes ligi tuhat noort.
Väikesed kaslased

Väikesed kaslased (ladina keeles "Felinae") on kaslaste bioloogiline alamsugukond, mille alla kuulub 15 perekonda.
Igitee (film)

"Igitee" (soome keeles "Ikitie") on 2017. aasta ajalooline draamafilm, mis põhineb Antti Tuuri romaanil "Igitee", kes kaaskirjutas filmile ka stsenaariumi. Filmi režissöör oli Antti-Jussi Annila, osades: Tommi Korpela, Sidse Babett Knudsen, Hannu-Pekka Björkman, Irina Björklund ja Ville Virtanen.
Film võeti lindile ja monteeriti Eestis, tegelike Karjala asukohtade asemel. Eesti näitlejale Lembit Ulfsakile jäid need viimasteks võteteks, ta suri 22. märtsil 2017. Maailmaesilinastus toimus PÖFF-il sama aasta detsembris.
Süžee.
Soome mees Jussi Ketola naaseb Ameerikast, püüdes põgeneda Suure depressiooni virelemisest. Ta leiab oma kodumaalt eest aga suure poliitilise segaduse. Ühel õhtul röövivad natsionalistid Ketola tema kodust ja ta on sunnitud asuma igavesele teele Nõukogude Venemaale. Filmi ainestik põhineb tõsielulool, kui tuhanded soomlased müüsid oma vara, kogusid raha ning siirdusid Uues Maailmas pettununa Nõukogude Karjalasse, et seal proletaarset ühiskonda rajada.
Võru Spordiselts Ilmarine

Võru Spordiselts Ilmarine oli 1927–1940 Võrus tegutsenud spordiselts.
Selts asutati 15. juunil 1927.
Eesti Töölisspordi Liit

Eesti Töölisspordi Liit oli 1927–1940 tegutsenud spordiliit. 
Liit asutati 16. detsembril 1927.
Liidu liikmeid:
Sakala (selts)

Viljandi Spordiselts Sakala oli 1928–1940 ja 1942–1944 Viljandis tegutsenud spordiselts.
Selts asutati 21. juunil 1928.
Tänapäeval tegutseb Viljandis Sakala-nimeline kergejõustikuselts (asutatud 1998).