tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ulan Qab

Ulan Qab (mongoli Ulaɣančab, hiina 乌兰察布 Wulanchabu) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. Piirneb põhjas Mongooliaga.
Haldusüksuse keskus on Jiningi linnarajoon.
Haldusjaotus.
Ulan Qab jaguneb 11 maakonna tasemel haldusüksuseks: 5 maakonnaks, 4 hošuuniks, 1 linnarajooniks ja 1 maakonnaõigustega linnaks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 96,45% hiinlased, 2,6% mongolid ja 0,5% mandžud.
Sarvikliidrik

Sarvikliidrik ("Coenagrion pulchellum") on liidriklaste sugukonda liidriku perekonda kuuluv kiil.
Eestis, nagu suuremas osas Euroopast kuni Iirimaani, on sarvikliidrik tavaline.
Sarvikliidriku keha on üsna sale ja kehapikkus jääb tavaliselt vahemikku 40–50 mm.
Eestiivad ja tagatiivad on ühelaiused ning aluselt järsult kitsenevad.
Sarvikliidrikuga on üsna sarnane sadulliidrik ("Coenagrion puella"). Ka välimus on neil sarnane. Sarvikliidrikul on tooraksi teisel segmendil must U-kujuline märk, niinimetatud veiniklaasimärk, koos musta joonega, mis ühendab seda segmendi kitsa musta ääreribaga. See eristabki teda sadulliidrikust: viimasel on samuti U-kujuline märk, aga pole ääreribaga ühendavat joont. Tagakeha on sinine mustade triipudega, aga mõnel emasel on mustad triibud nii laiad, et sinist peaaegu polegi näha.
Nende kahe liigi eluviis on samuti sarnane. Üldiselt elavad nad taimedel. Noori isendeid leidub tihti luhtadel ja niitmata rohumaadel. Kiilid lendavad maist juunini hommikutundidel. Paaritumine võib toimuda lennul, kuid ka õitel või teistel taimeosadel. Emane muneb veealustele taimeosadele, olles sealjuures ise veepinnast kõrgemal. Vastsed kasvavad veetaimedel ja talvituvad ühe korra.
Esimest korda kirjeldas sarvikliidrikku teaduslikult Pierre Léonard Vander Linden 1825.
Ilkka Remes

Ilkka Remes (kodanikunimega Petri Pykälä; sündinud 13. detsembril 1962 Luumäkis) on soome kirjanik. 
Remese loomingu paremiku moodustavad tänapäevaprobleeme käsitlevad põnevusromaanid nii noortele kui ka täiskasvanutele, kus sageli mängivad olulist osa poliitilised motiivid. Tema teoste populaarsus on suur ning romaanide läbimüük ületas 2006. aasta keskpaiku miljoni eksemplari piiri. Kirjaniku romaane on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Elukäik.
Ta on lõpetanud Turu kõrgema kaubanduskooli, täiendanud end kommunikatsiooni alal Londonis ning töötanud sel erialal Soomes ja teistes riikides. Pärast vabakutseliseks kirjanikuks jäämist on ta elanud peamiselt Belgias ja Soomes.
Looming.
Romaanis "Pääkallokehrääjä" kujutab Remes fiktiivset kommunistlikku riiki Soomet, mis sündis seoses sellega, et Nõukogude Liit vallutas Soome 1944. aastal.
Romaani "Karjalan lunnaat" põhiteemaks on küsimus Karjala omastamisest Nõukogude Liidu poolt ja Karjala tagastamise probleem. 
"Pedon syleily" kujutab seda, kuidas vene salakuulaja plaanitseb Carl Gustaf Emil Mannerheimi salamõrva.
Romaanis "Ruttokellot" külvab vene kurjategijate rühm Soome presidendivalimiste aegu segadust.
"Uhrilento" peategelane satub suurriigi salajaste operatsiooni keskele. 
Romaanis "Itäveri" põimuvad Venemaa presidendiga seotu ja Soome poliitikute nn soometumine.
Romaanis "Ikiyö" (eesti k. “Ürgöö”) üritavad Venemaa relvaarsenali kasutavad looduskaitsjad oma ideede nimel terroriakti.
"Hiroshiman portti" jutustab arhiivis leidunud disketist, millel leidub Soome presidendi mineviku kohta diskrediteerivaid andmeid ja see viib suurriikide salajase operatsioonini.
"Nimessä ja veressä" käsitleb paralleelselt Pudasjärvis toimunud lestaadiuslaste mõrvade ja Iraagis toimunud inimröövi väljaselgitamist.
Romaanis "6/12" võtab serblaste kuritegelik rühmitus pantvangiks vippide peole kutsutud külalised.
Romaan "Pyörre" käsitleb avalikkuse eest varjatut Läänemere piirkonnas ja sealhulgas ka parvlaeva Estonia uppumisega seotud saladusi. 
Remese noorteromaanid räägivad Aaro Korpi nime kandva poisi seiklustest. Poiss on mitmes Remese täiskasvanutele mõeldud romaanis esineva uurija Antti Korpi poeg ja seikleb vahel ka nendes teostes.
Ordos

Ordos (mongoli Ordus, hiina 鄂尔多斯 È'ěrduōsī) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. Asub Ordose lavamaal.
Haldusüksuse keskus on Dongshengi linnarajoon. 
Haldusjaotus.
Ordos jaguneb 8 maakonna tasemel haldusüksuseks: 7 hošuuniks ja 1 linnarajooniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 88,2% hiinlased, 11,4% mongolid ja 0,2% mandžud.
Baotou

Baotou (mongoli Buɣutu, hiina 包头 Bāotóu) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. Linna läbib Huang He.
Haldusjaotus.
Baotou jaguneb 10 maakonna tasemel haldusüksuseks: 2 hošuuniks, 7 linnarajooniks ja 1 maakonnaks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 94,2% hiinlased, 3% mongolid, 1,6% hueid ja 1% mandžud.
Vesta

Vesta oli Vana-Rooma jumalanna, kes uskumuse kohaselt kaitses kodu, kodukollet ja perekonda.
Vesta tempel.
Vesta templis põles tuli, mis sümboliseeris jumalanna kohalolekut. Tuld valvasid Vesta neitsid ehk vestaalid. Iga aasta 1. märtsil tuld uuendati. Tuli põles templites kuni aastani 391, mil keiser Theodosius I keelas avaliku paganluse kummardamise.
Vesta neitsid.
Vesta neitsid olid pärit Rooma kõrgseltskonnast ja pidid preestrinnana teenima umbes 30 aastat.
Vesta neitside ülesanded:
Vesta pidustused.
Vesta pidustusi ehk "Vestaliaid" peeti 7.–15. juuni. Pidustuste ajal oli avatud templi püha ruum, et naised saaksid tuua jumalale ohvriande.
Ulrich (Pilkuse)

Ulrich (saksa keeles "Ulrich a. d. H. Bremenhof", ′Ulrich Pilkuse kojast′, eristamaks neid teistest Ulrichi-nimelistest suguvõsadest) oli Brandenburgist pärit rae- ja aadlisuguvõsa. Suguvõsa suri välja XIX sajandil.
Ajalugu.
Ulrichite perekonna kolm venda, kes olid Baltimaade suguvõsa alusepanijad:
Ulrichid rüütelkonna matriklis.
Suguvõsa oli immatrikuleeritud Eestimaa (Nr.129) ja Liivimaa (Nr.285) rüütelkonda.
Sugupuu.
Johann Ulrichil olid pojad Wilhelm ja Johann, kes panid aluse suguvõsa Lohu ja Ruila harule.
Ruila suguvõsaliin.
Johann von Ulrich (maeti 1653), Ruila mõisnik; abiellus NN-iga. Ruila suguvõsaliin
A1 Johann Jürgen von Ulrich (suri enne 1705), Ruila ja Haiba mõisnik, Nurme rendivaldaja, rittmeister, assessor; abiellus Johanna Dorothea von Adamiga
B1 Otto Reinhold von Ulrich (1666−pärast 1706), kapten
B2 Hermann Ewert von Ulrich (suri 1710), Ruila ja Nurme rendivaldaja, leitnant, assessor; abiellus 1684 Brigitta Elisabeth von Vietinghoffiga (suri pärast 1750)
C1 Hedwig Katharina (1686−1773), Nurme, Hatu, Risti, Tammiku, Leebiku ja Nõva mõisaomanik; abiellus 1705 Risti mõisniku Berend Johann von Mohrenschildtiga (suri pärast 1726)
B3 Gustav von Ulrich (suri 1710), Ruila ja Haiba rendivaldaja, leitnant; abiellus Brita Christina von Vietinghoffiga (1681−1723)
C1 Adam Gustav von Ulrich (1710−1767), Ruila ja Haiba mõisnik, Eestimaa maanõunik; abiellus 1731 Christina Elisabeth von Ulrichiga (1715−1787)
D1 Friedrich Johann von Ulrich (1744−1801), Ruila, Haiba, Munalaskme ja Laitse mõisnik, major, Eestimaa ülemmaakohtu assessor; abiellus 1780 Christina Johanna von Mohrenschildtiga (1756−1813)
E1 Christina Helene (Karoline) (1781−1821), Laitse mõisaomanik; abiellus 1) 1800 (lahutati 1803) Parila mõisniku Magnus Heinrich von Kurselliga (1779−pärast 1832), 2) 1805 Pahkla mõisniku Berend Wilhelm von Mohrenschildtiga (1783−1831)
E2 Eleonora Gustava Dorothea (1785−1855), Haiba mõisaomanik; abiellus Alexander Ferdinand von Staaliga (1781−1850)
E3 Katharina Friederike (1786−1815), Ruila mõisaomanik; abiellus 1807 Kapu mõisniku Magnus Adolf Theodor von Bremeniga (1784−1843)
A2 Ewert Gustav von Ulrich (suri pärast 1696), Nurme ja Kernu mõisnik, leitnant; abiellus Johanna Dorothea von Adamiga, Tuudi mõisast
A3 Katharina (suri pärast 1700), Harmi mõisaomanik; abiellus Gert (Gerhard) von Lodega (suri enne 1690)
Baynnur

Baynnur (mongoli Bayannaɣur, hiina 巴彦淖尔 Bāyànnào’ěr) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. 
Haldusüksuse keskus on Linhe linnarajoon. 
Haldusjaotus.
Baynnur jaguneb 7 maakonna tasemel haldusüksuseks: 4 hošuuniks, 2 maakonnaks ja 1 linnarajooniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 93,9% hiinlased, 4,5% mongolid ja 1,2% hueid.
Chifeng

Chifeng (mongoli "Ulaɣanqada", hiina 赤峰 "Chìfēng") on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. 
Haldusjaotus.
Chifeng jaguneb 12 maakonna tasemel haldusüksuseks: 7 hošuuniks, 2 maakonnaks ja 3 linnarajooniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 77,6% hiinlased, 18,7% mongolid ja 2,9% mandžud.
Tongliao

Tongliao (mongoli Töngliyao, hiina 通辽 Tōngliáo) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. 
Haldusjaotus.
Tongliao jaguneb 8 maakonna tasemel haldusüksuseks: 5 hošuuniks, 1 maakonnaks, 1 maakonna õigustega linnaks ja 1 linnarajooniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 51,1% hiinlased, 45,4% mongolid ja 2,9% mandžud.
Vesta neitsid

Vesta neitsid ("sacerdos Vestalis") olid Vana-Rooma preestrinnad, kes teenisid kodu, kodukollet ja perekonda kaitsvat jumalannat Vestat. Nad olid Vana-Rooma ainsad naissoost preestrid.
Ili

Ili on jõgi Aasias.
Ili ühinemisel Šarõniga moodustub Ile jõgi.
Sergei Metlev

Sergei Metlev (sündinud 20. augustil 1991 Tallinnas) on Eesti ühiskonnategelane, ajakirjanik ja meediajuht.
Haridus.
Metlev käis eestikeelses lasteaias. Ta on lõpetanud 2010. aastal Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi.
2015. aastal sai Tartu Ülikoolist õigusteaduse bakalaureusekraadi. 2018. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduse magistrina. Tema magistritöö teema oli "Vaenu õhutamise karistusõiguslik regulatsioon Eestis".
Töö, poliitika ja muu tegevus.
Aastatel 2009–2010 oli ta Õpilasesinduste Assamblee peasekretär, kuulus MTÜ Avatud Vabariik juhatusse. Aastatel 2014–2017 kuulus ta Eesti Vabaerakonda ja töötas Vabaerakonna riigikogu fraktsiooni nõunikuna. Pärast erakonnast lahkumist asus Metlev 2018. aasta jaanuaris tööle Eesti Mälu Instituudis teavituse ja koostöö valdkonna juhina. Alates juunist 2020 kuni aprillini 2022 oli ta Eesti Mälu Instituudi juhatuse liige. 
Alates 18. aprillist 2022 ta on Postimehe venekeelsete väljaannete peatoimetaja.
Maist 2018 on ta Vabaühenduste Liidu nõukogu liige.
Metlev hakkas Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi õpilasesinduses osalema 10. klassi õpilasena, hiljem sai ta kooli õpilasesinduse esimeheks. 9. veebruaril 2009 valiti ta Õpilasesinduste Assamblee esindusnõukogusse, hiljem ka Assamblee peasekretäriks. 9. märtsil 2009 kritiseeris Metlev Venemaa Föderatsiooni suursaadikut Nikolai Uspenskit, kes väitis ajalehes Tribuna, et "Eesti keeleinspektsioon on repressiivorgan, kes korraldab venekeelsetes koolides kaadripuhastust". Metlev nimetas suursaadiku sõnu "Eesti siseasjadesse sekkumiseks". Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasium eemaldas Metlevi õpilasomavalitsusest, kuna kooli juhtkonna arvates ei tohtinud Metlev sellist avaldust teha, ammugi mitte sellises ebakorrektses toonis. Metlev jäi õppima Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi vaatamata paljude koolikaaslaste ja õpetajate kriitilisele suhtumisele temasse. Haridus- ja teadusminister Tõnis Lukas ütles, et kool ei tohi õpilast taga kiusata.
Metlev on mitme kodanikuharidust arendava projekti eestvedaja. Oma tegevuses keskendub ta Eesti-sisese ja Euroopa lõimumise, välispoliitika, lõimumise ning julgeoleku teemadele. Töös Eesti Mälu Instituudis keskendub ta Eesti lähiajaloo ning totalitaarsete režiimide temaatikale.
Isiklikku.
Rahvuslased on Metlevit nimetanud estofiiliks, kohalik venekeelne meedia aga integrastiks. 
Sergei Metlev on sündinud 20. augustil 1991 ehk Eesti taasiseseisvumise päeval.
Alicia Silverstone

Alicia Silverstone (sündinud 4. oktoobril 1976 San Franciscos) on USA filminäitleja.
Tunnustus.
Silverston on olnud Emmyle nomineeritud 2001. aastal animafilmiga "Braceface", kuid ei võitnud auhinda.
1998. aastal sai Silverstone'ist esimene näitleja, kes on olnud nomineeritud aasta kõige halvema naisnäitleja auhinnale Kuldne Vaarikas ühel aastal kahe filmiga: "Batman &amp; Robin" ("Batman ja Robin") ning "Excess Baggage" ("Üleliigne pagas"). Neist esimesega ta pälviski Kuldse Vaarika. Melanie Griffith on teine naisnäitleja, kes on ühel aastal (1996) kandideerinud kahe filmiga Kuldsele Vaarikale, aga tema kandideeris ühe filmiga peaosas ja teisega kõrvalosas ning viimase ta ka võitis.
Aastatel 1996–2002 valis ajakiri FHM Silverstone'i igal aastal maailma 100 kõige seksikama naise hulka. Kõrgeim koht oli 11. (1997). 2009 valis FHM Silverstone'i kõigi aegade 100 seksikaima naise hulka 17. kohale.
Isiklikku.
Ta kuulub loomade õiguste eest võitlevasse organisatsiooni PETA, mis on valinud ta kõige loomasõbralikumate inimeste hulka.
Silverstone abiellus 11. juunil 2005 rokkmuusik Christopher Jareckiga.
Vahur-Paul Põldma

Vahur-Paul Põldma (esinejanimega Puu Estonia; sündinud 16. mail 1972) on eesti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog.
20. veebruaril 2002 asutas ta teatri Uus Vana Teater.
Uus Vana Teater

Uus Vana Teater on 20. veebruaril 2002 asutatud kunstiteater. Selle asutaja ja juht on Vahur-Paul Põldma.
Kizilsu

Kizilsu Kirgiisi autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb Kõrgõzstani ja Tadžikistaniga.
2000. aastal oli elanikest 64% uiguurid, 28,3% kirgiisid, 6,4% hiinlased ja 1% tadžikid.
Haldusjaotus.
Kizilsu jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kolmeks maakonnaks:
Akqi maakond

Akqi maakond on 3. järgu haldusüksus (maakond) Hiinas Xinjiangis Kizilsu kirgiisi autonoomse ringkonna kirdeosas. Piirneb põhjas Kõrgõzstaniga.
Umbes 90% elanikest on kirgiisid.
Maakond jaguneb halduslikult Akqi linnaks ja 5 vallaks.
Alo Lõhmus

Alo Lõhmus (sündinud 6. augustil 1973) on eesti ajakirjanik. 
1998. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli ajaloo-osakonnas bakalaureusetöö "Vaikiva oleku tulek Eesti ajakirjandusse". 
Töötanud Tartu telestuudios, ajalehtedes Postimees ja Maaleht, esimeses ja viimases ka peatoimetajana, praegu on ajakirja Imeline Teadus toimetaja.
Javier Velásquez

Ángel Javier Velásquez Quesquén (sündinud 12. märtsil 1960) on Peruu poliitik.
12. juulist 2009 kuni 14. septembrini 2010 oli ta Peruu peaminister.
Javier Velásquez on hariduselt jurist. Ta kuulub vasaktsentristlikku parteisse Alianza Popular Revolucionaria Americana.
Javier Velásquez on kuulunud Peruu Kongressi alates 1995. aastast; alates juulist 2008 on ta Kongressi president.
Peaministriks sai ta pärast seda, kui eelmine peaminister Yehude Simon indiaanlaste maaõigusi puudutavate rahutuste tõttu tagasi astus.
Septembris 2010 astus ta peaministri kohalt tagasi, et kandideerida aprillis 2011 toimuvatel presidendivalimistel.
Iloni Imedemaa

Iloni Imedemaa on kunstnik Ilon Wiklandile pühendatud teemakeskus Haapsalus, Kooli tänav 5. Varem oli see osa Läänemaa Muuseumist, nüüd kannab katusorganisatsioon nime SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid. 
Sihtasutus Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid on Kultuuriministeeriumi ja Haapsalu Linnavalitsuse poolt 2013. aastal moodustatud asutus, mille koosseisu kuuluvad Ilon Wiklandi pärandit tutvustav galerii ja teemakeskus Iloni Imedemaa, Haapsalu piiskopilinnus, Raudtee- ja Sidemuuseum, ajalooline Haapsalu Raekoda ja Ants Laikmaa muuseum ning atraktsioonid huvisõidurong Peetrike ja aurupaat Kallis Mari. 
Ajalugu.
2004. aastal otsustas kunstnik Ilon Wikland kinkida oma raamatuillustratsioonide originaalid Eesti riigile. Sobiv paik tööde välja panemiseks leiti Haapsalus Läänemaa Muuseumile kuuluvas hoones aadressil Kooli 5. 
2006. aastal avati Ilon Wiklandi galerii. Lisaks kunstigalerii rajamisele tekkis mõte luua Haapsallu võimalikult palju aktiivset tegevust pakkuv ja peredega külastaja jaoks sobiv lastepärane keskus. Astrid Lindgreni raamatutele illustratsioone tehes olid sageli just Haapsalu linnusevaremed, puithooned ja meri Ilon Wiklandile inspiratsiooniallikaks. Nii sündiski just Haapsallu Iloni Imedemaa teemakeskus ning see avati 1. juulil 2009.
2014. aasta jaanuaris avati kujundaja-kuraator Tea Tammelaane käe all täielikult renoveerituna Iloni Imedemaa esimene korrus ja galerii uue näitusega “Olen alati siin. Ilon”. Uuele näitusele pandi välja senisest veelgi rohkem Ilon Wiklandi töid: illustratsioone, pisiplastikat, mälestusesemeid, raamatuid, tarbegraafikat jm. 
Näitus pärjati Muuseumiroti auhinnaga 2014. aasta parima püsiekspositsiooni eest.
Keskus.
Talvehooajal on avatud kolmekorruseline maja, kus on galerii, kino- ja näitustesaal, Iloni köök ning mängutuba, kus toimuvad meisterdamised ja teemapäevad. Vaadata võib Karlssoni tuba ja leida kõikjalt raamatutest tuttavaid tegelasi, mängida otsimismänge, proovida mängutoas erinevaid kostüüme ja joonistada.
Suvel on avatud Imedemaa õu Mattiase maja ja Käsitöökojaga, kus saab paberist ja puidust meisterdada. Õues on võimalik külastajail end proovile panna täpsusviskamises, karkudega käimises, kala püüdmises ja liivakastimängudes. Hoovil on avatud Kukli Mukli kiosk jahutava jäätisega. 
Teemakeskuses on näidatud Matsalu loodusfilmide festivali raames loodusfilme.
Välisnäitused.
Iloni Imedemaa on korraldanud Ilon Wiklandi pärandi tutvustamiseks välisnäituseid:
Jerzy Buzek

Jerzy Karol Buzek (sündinud 3. juulil 1940 Smilovices) on Poola poliitik. Ta oli 14. juulist 2009 kuni 17. jaanuarini 2012 Euroopa Parlamendi president.
Ta sündis aastal 1940 Smilovices (praeguse haldusjaotuse järgi Morava-Sileesia maakonnas Tšehhis).
Jerzy Buzek lõpetas Sileesia Tehnikaülikooli keemiainsenerina. Seejärel töötas ta Poola Teaduste Akadeemias ning õppejõuna ülikoolides.
Poliitilist tegevust alustas ta 1980. aastatel Solidarnośći liikmena. Aastal 1997 valiti Jerzy Buzek seimi liikmeks ning seejärel oli ta aastatel 1997–2001 Poola peaminister. Pärast kaotust 2001. aasta parlamendivalimistel taandus ta poliitikast.
2004. aastal valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Ta kogus rekordilise häältesaagi (173 389 häält, mis moodustas üle 22% valimisringkonna häältest). 2009. aasta valimistel püstitas ta 393 117 häälega (42% häältest) uue rekordi ning valiti ka Euroopa Parlamendi järgmisse koosseisu.
14. juulil 2009 valiti Buzek 555 poolthäälega Euroopa Parlamendi presidendiks. Ta on esimene idablokist pärit europarlamendi president. Valimiskampaaniat ega sisulisi valimisi ei toimunud, sest konservatiivid ja sotsiaaldemokraadid, kellel kahe peale on Euroopa Parlamendis absoluutne enamus, leppisid omavahel kokku, et viieaastase perioodi esimesel poolel juhib Euroopa Parlamenti Buzek ja teisel sotsiaaldemokraat Martin Schulz.
Karukell

Karukell ("Pulsatilla" Mill.) on tulikalaadsete seltsi tulikaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub umbes 33 liiki, mis kasvavad Põhja-Ameerikas ja Euraasias.
Karukell on sügava juurestiku ja püstise varrega mitmeaastane taim, mille kõrgus on 5–40 cm. Mitte üksnes vars ja lehed, vaid ka õielehed on karvased. Lehed on rootsuga ja koondunud kodarikku.
Karukellad õitsevad aprillis ja mais. Õies on palju tolmukaid ja emakaid. Õite eredalt lillakaks värvunud osad ei ole kroonlehed, vaid kattelehed.
Paljud karukellad on oma peenelt väljajoonistunud lehtede, ükshaaval paiknevate suurte kellukakujuliste õite ja sulgjate seemnepeadega hinnatud ilutaimed.
Harilik karukell on Inglismaa Cambridgeshire'i ja Hertfordshire'i krahvkonna tunnuslill. "Pulsatilla hirsutissima" on USA Lõuna-Dakota osariigi tunnuslill. Palu-karukell on Kanada Manitoba provintsi tunnuslill. Kevad-karukell on Norra Opplandi maakonna tunnuslill.
Mürgisus ja kasutamine.
Karukell on väga mürgine. Taim sisaldab kardiogeenseid mürke ja oksütoksiine, mis aeglustavad inimese südame tööd. Karukella söömine suuremas koguses võib tekitada kõhulahtisust, oksendamist, krampe, madalat vererõhku ja koomat. Eriti ohtlik on karukella söömine raseduse ja lapse rinnapiimaga toitmise perioodil, see võib põhjustada aborti ja enneaegset sünnitust.
Kuid karukellaekstrakte on kasutatud sigimisprobleemide, näiteks menstruatsioonieelse sündroomi ja munandimanusepõletiku raviks. Seda on tarvitatud ka rahustina ja köha vastu, samuti valuvaigistina. Ta stimuleerib maksa tööd. Aas-karukell sisaldab ka baktereid ja seeni tapvaid aineid.
Liike.
Eestis esineb kaks looduskaitse all olevat liiki:
Teisi liike:
Ängelhein

Ängelhein ("Thalictrum") on taimeperekond tulikaliste sugukonnas.
Ängelheina perekonda kuulub 120–200 liiki.
Alphonso Lingis

Alphonso Lingis (23. november 1933 Illinois – 8. mai 2025) oli leedu juurtega USA filosoof ja kirjanik.
Tiiu Parmas

Tiiu Parmas (sünninimi Tiiu Kivi; 18. detsember 1943 Tallinn – 23. august 2011) oli eesti tennisist.
Tema abikaasa Jaak Parmas on tennisist ja treener, tütar Mari-Liis Parmas on samuti tegelenud tennisega.
Hatanga jõgi

Hatanga jõgi (vene keeles "Хатанга") ehk Kojku on jõgi Venemaa põhjaosas Krasnojarski krais. Tekib Heta ja Kotui jõe liitumisel, suubub Hatanga lahte. Pikkus 227 km, valgala pindala 364 000 km². 
"Hatanga" tähendab evengi keeles "suur vesi", "palju vett".
Hatanga jõgi voolab läbi Põhja-Siberi madaliku. Tal on lai org (alamjooksul kuni 5 km), jõesängis on palju saari ja seetõttu moodustab ta palju harusid. 
Hatanga jõgikonnas on umbes 112 000 järve üldpindalaga 11 600 km².
Peamised lisajõed: parempoolsed – Nižnjaja, Bludnaja, Popigai jõgi (suubub jõkke suudmealas); vasakpoolsed – Novaja, Malaja Balahnja.
Jõgi toitub peamiselt lumesulamisveest. Suurvesi on mai lõpust kuni augustini. Jõgi on kaetud jääga septembri lõpust või oktoobri algusest kuni juuni alguseni. 
Veetase kõigub aasta jooksul kuni 8,5 meetrit, madalvee ajal ilmuvad alamjooksul looded. 
Keskmine äravool on 3320 m³/s, suurim 18 300 m³/s.
Jõest püütakse rääbist, omulit, muksunit, nelmat, taimeni, arktika paaliat. Jõgi on laevatatav (Hatanga asulas on Hatanga sadam).
Tuukanlased

 
Tuukanlased ("Ramphastidae") ehk tuukanid on lindude sugukond rähniliste seltsist. Vahel nimetatakse neid piprasööjalasteks. Vananenud nimetus on "tukaanlased".
Tuukanlased on rähniliste seltsi kõige suuremad linnud, kuni rongasuurused.
Sugukonda kuulub viis perekonda ("Aulacorhynchus", "Selenidera", "Andigena", "Pteroglossus", "Ramphastos") umbes 42–51 liigiga sõltuvalt süstemaatikast.
Levik.
Tuukanlased elavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas ning Kariibi mere saartel umbes tosinaliikmelises grupis. Pärismaalased kodustavad tuukaneid.
Kehaehitus.
Neil on hiigelsuur iseloomulik nokk. See on eredat värvi ja ebaloomulikult suur. Noka pikkus on peaaegu võrdne kere pikkusega. Noka suurus ei valmista linnule siiski ebamugavusi, sest see on väga kerge temas olevate õhuga täidetud kambrite ja õõnte tõttu. Nokk on tipust allapoole kooldunud ja saaghambulise servaga. Eriti suured saaghambad on noka otsas. Keel on pikk, narmalise eesosa ja servadega.
Tuukanlaste sulestik on kontrastselt värvunud. Sulestik on põhiliselt must, kuid enamjaolt leidub sellel eredaid laike. Isegi jalad ja silmad on neil eredalt värvunud. Mõni tuukanlane ei jää kirevuselt alla ka papagoidele. Nahk noka ja silma ümbruses on sulgedeta ning sama eredat värvi kui nokkki. Sellegipoolest on tuukanlased metsas vähemärgatavad. Kui nad istuvad rahulikult puuvõras, võib neid sama hästi pidada liblikaks või küpseks puuviljaks. Väikesed rohelised tuukanlased jäävad hoopis märkamatuks.
Eluviis.
Tuukanlased on lärmakad ja löövad kaasa troopikametsas valitsevas kakofoonias. 
Toitumine.
Nad toituvad marjadest, teradest, putukatest ja ämblikest.
Paljunemine.
Pulmamängu ajal nopivad ja ulatavad emas- ja isaslind teineteisele oma nokast marju. Paar jääb kokku paljudeks aastateks.
Hoolimata suurest nokast ei saa tuukanid endale ise puutüve sisse õõnsust uuristada. Paljud pesitsevad teiste lindude, peamiselt rähnide uuristatud puuõõntes. Kui õõnsus on neist endist väiksem, siis poevad nad sinna, painutades saba kahekorra selja peale. Kõige suuremad tuukanid teevad pesa looduslikesse koobastesse.
Kord aastas muneb emaslind puutüves olevasse pessa 2–4 valget muna. Mune hauvad mõlemad linnud ja pojad kooruvad 15 päeva pärast. Linnupojad lahkuvad pesast kaheksa nädala vanustena.
Buor-Haja

Buor-Haja (vene Буор-Хая) on laht Laptevite mere lõunaosas, Leena jõe deltast kagus. Lahe pikkus 120 km, laius suudmeosas 110 km, sügavus kuni 18 m. 
Buor-Haja lääneosas asub Tiksi laht, selle rannikul Tiksi sadam. Lahe keskosas asub Muostahi saar.
Lahte suubub Omoloi jõgi. 
Üheksa kuud aastas on Buor-Haja laht kaetud jääga.
Lahe rannikul asub mahajäetud polaarjaam.
Bayingolin

Bayingolini Mongoli autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne piirkond) Hiinas Xinjiangis. 
2000. aastal oli elanike arv 1 057 000, neist 57,5% hiinlased, 32,7% uiguurid, 4,9% hueid ja 4,1% mongolid.
Bayingolini pindala on 462 700 km² ja ta on sellega suurim autonoomne ringkond Hiinas.
Haldusjaotus.
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks, seitsmeks maakonnaks ja üheks autonoomseks maakonnaks:
Bortala Mongoli autonoomne ringkond

Bortala Mongoli autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis. 
2000. aastal oli elanike arv 424 000, neist 67,2% hiinlased, 12,5% uiguurid, 9,1% kasahhid, 5,6% mongolid ja 4,5% hueid.
Haldusjaotus.
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kaheks maakonnaks:
Korla

Korla on maakonna õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas, Bayingolini Mongoli autonoomse ringkonna halduskeskus. Asub Konqi jõe ääres. Linna lähedal asub Bosteni järv.
Linnas on nafta- ja gaasitööstusettevõtted. Linna lähedal kasvatatakse ekspordiks Bretschneideri pirnipuu pirne.
2000. aastal olid 69,8% elanikest hiinlased, 26,4% uiguurid, 2% hueid ja 1% mongolid.
Hani dünastia ajal oli Korla tuntud kui Weili kuningriigi keskus.
Korlas suri 30. mail 1877 Kašgaaria valitseja Yaqub Beg, mille järel Kašgaaria läks Hiina võimu alla.
Sean Penn

Sean Justin Penn (sündinud 17. augustil 1960 Los Angelese maakonnas Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja režissöör, kes on tuntud ka poliitaktivistina.
Sean Penni isa Leo Penn oli samuti näitleja ja režissöör. Pennil on muusikust vanem vend Michael ja näitlejast noorem vend Chris, kes suri 2006 ülekaalust tuleneva südame laienemise tõttu. Nende isapoolsed vanemad olid juudi immigrandid Leedust ja Venemaalt. 
Sean Penn on kandideerinud Oscarile filmidega "Surmamõistetu" ("Dead Man Walking"; 1995), "Magus ja vastik" ("Sweet and Lowdown"; 1999), "Mina olen Sam" ("I Am Sam; 2001), "Saladuste jõgi" ("Mystic River"; 2003, võitis) ja "Milk" (2008, võitis).
Tegevus aktivistina.
Penn oli äge George W. Bushi vastane. 18. oktoobril 2002 avaldas ta ajalehes Washington Post kuulutuse, milles palus presidendil lõpetada vägivallatsükkel. See oli kirjutatud avaliku kirjana ning selles astus Penn välja plaanitava Iraagi sõja ja terrorismivastase sõja vastu. Ta kritiseeris Bushi administratsiooni kodanikuvabaduste piiramist ning nende hea ja kurja lihtsustatud käsitlemist. Varsti pärast seda tegi ta 2002. aasta detsembris lühivisiidi Iraani.
Venezuela president Hugo Chávez luges Penni kirja televisioonis täies pikkuses ette, kiitis Penni ja julgustas ameeriklasi Bushi tagandama. Augustis 2007 külastas Penn Venezuelat ning vestles Chávezega kaks tundi, kuid ei teinud ühtegi avaldust. Cháveze surma järel avaldas ta kindlat veendumust, et "Venezuela ja tema revolutsioon jäävad kestma asepresident Nicolas Maduro läbiproovitud juhtimise all".
2005. aastal külastas Penn ajalehe San Francisco Chronicle korrespondendina Iraani.
Augustis 2008 protestis Penn USA-s levinud kombe vastu kutsuda presidendivalimiste ajal kohale ainult kahe suurima erakonna esindajad. Ta nõudis väitluste avamist ka ülejäänud erakondade kandidaatidele.
Oktoobris 2008 külastas Penn Kuubat ning intervjueeris president Raúl Castrot.
Eraelu.
Sean Penn on agnostik.
Sean Penn abiellus Madonnaga 1985. aastal, kuid lahutasid 1989. aastal.
Abielu ajal paistis Penn silma vägivaldsusega kõmupiltnike vastu. Ühe kõmupiltniku löömise eest mõisteti talle 60-päevane vanglakaristus, millest ta istus ära 33 päeva. Räägitakse, et kui ta Hongkongis enda ja Madonna hotellitoast kõmupiltniku avastas, riputas ta selle üheksanda korruse aknast välja, hoides teda kandupidi kinni, ja lubanud ta alla visata.
1996. aastal abiellus Penn Robin Wrightiga. Nende esimene laps Dylan Frances sündis 1991 ja teine Hopper Jack 1993. 27. juulil 2010 lõpetasid nad oma 14 aastat kestnud abielu lahutusega.
Maria Annus

Maria Annus (kuni 2016. aastani Maria Soomets; sündinud 21. veebruaril 1979) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1997. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2002. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli näitlejana (20. lend). 
Aastatel 2002–2007 oli ta Ugala teatri näitleja. Alates 2008. aasta maist on ta Vanemuise näitleja.
Ta on laulnud tütarlastekooris Ellerhein. 
Isiklikku.
Tema abikaasa on näitleja Robert Annus. Neil on 2010. aastal sündinud tütar Noora.
Shihezi

Shihezi on maakonna (allringkonna) õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas. Asub Manasi jõe ääres.
Linn rajati keiser Qing Qianlongi (1736–1795) ajal.
Tähtsamad tööstusharud on nafta-, tekstiili- ja toiduainetetööstus. Linnal on raudteeühendus Usu ja Ürümqiga.
Oskar Eller

Oskar Eller VR II/3 (11. jaanuar 1886 Kivijärve mõisas Laiuse vallas Tartumaal – 5. november 1919) oli eesti sõjaväelane, Vabadussõja-aegse Tartu kaitsepataljoni ülem, kapten.
Eesti Vabaduse Risti II liigi 3. järgu kavaler (postuumselt, 1920).
Kapten Eller sai surmavalt haavata Lätimaal.
Mälestussammas.
Vabadussõja-aegse Tartu kaitsepataljoni ülemale kapen Oskar Ellerile avati mälestussammas 6. juunil 1934 tema kalmul Pauluse kalmistul. Sammas kujutab endast kaht üksteisele asetatud kiviplokki ja nendele asetatud väikest kivimuna. Mälestussamba püstitas Vabadussõjas Langenud Kangelasi Mälestav Tartumaa Komitee. Mälestussamba kavandi on valmistanud kujur Aleksander Eller, mälestatava omaaegne hea sõber.
Raamatus ja filmis.
Oskar Ellerit on kujutatud Albert Kivikase romaanis "Nimed marmortahvlil". Raamatus on kujutatud nimetut pataljoniülemat ja tema asetäitjat. Pataljoniülemaks oli Hellar Grabbi järgi leitnant Karl Einbund (hilisem peaminister Kaarel Eenpalu), lahingutes juhatas aga pataljoni tema asetäitja kapten Oskar Eller, keda Kivikas kujutab raamatus kompaniiülemana."
Samanimelises filmis mängis pataljoniülemat Martin Veinmann, kompaniiülemat Jaan Tätte.
Muu.
Oskar Eller oli ka osaline Oskar Lutsu "Kevade" valmimisloos. Oskar Luts: "Käsikirja puhtalt ümberkirjutamiseks mul ei jätkunud aega. Selle töö võttis enese peale kadunud kapten Oskar Eller. Viimane oli kirjanduslik ja paljulugenud inimene, ja nagu selgus, oli ta tol korral ainuke isik, kellele minu lookesed meeldisid.".
Sunža

Sunža (2015. aastani Ordžonikidzevskaja) on linn (2015. aastani staniitsa ja seejärel 2016. aastani alev) Venemaal Inguššias, Sunža rajooni keskus. Asub Sunža jõe orus Tšetšeenia piiri ääres. 
Elanikkond.
Ordžonikidzevskajas elas 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 61 577 inimest. See oli elanike arvult Inguššia suurim asula Nazrani järel ja Venemaa suurim maa-asula. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli 48% elanikest ingušid ja 50% tšetšeenid. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil moodustasid ingušid 90% elanikest ja tšetšeenide osakaal oli 7,5% ja venelaste osakaal 0,9%.
Ajalugu.
Asula rajati 1850. aastal Sunženskaja staniitsana. 1852. aastal nimetati see vene kindrali Nikolai Sleptsovi auks Sleptsovskajaks. 1939. aastal sai see Grigori Ordžonikidze järgi nime Ordžonikidzevskaja. 17. mail 2015 korraldati rahvaküsitlus, millel enamus osalenud linnakodanikke toetas asula linnaliseks muutmist ja uue nime Sunža andmist.
Transport.
Asulat läbib 1894. aastal valminud Groznõi–Beslani raudtee. Läänepiiril asub sõjaväelennuväli.
13. septembril 2015 toimusid alevi volikogu valimised.
Johan Pitka monument

Johan Pitka monument on Johan Pitka mälestuseks püstitatud mälestusmärk Tallinnas.
19. veebruaril 2002 avasid president Lennart Meri ja Tallinna linnapea Edgar Savisaar Vabadussõjas osalenud admiral Pitka 130. sünniaastapäeva puhul monumendi Kaarli puiestee ja Toompea tänava nurgal. Skulptor Tõnu Maarandi valmistatud admirali pronkspea läks koos paigaldamisega maksma pisut üle 300 000 krooni.
Mais 2002 võeti Pitka monument sealt maha, sest sinna hakati rajama okupatsioonide muuseumi. Pitka pronkspea viidi Kaitseliidu lattu. Esialgne kava nägi ette, et monument paigaldatakse aasta hiljem uuesti.
Jaanuaris 2004 lootis Kaitseliit monumendi paari kuu pärast uuesti üles panna. Pitka kuju paigaldamine aga venis, sest linnakujundajad ja Kaitseliit ei suutnud kokku leppida, kuhu kuju uuesti üles panna.
Märtsis 2005 kiitis linnakujunduskomisjon heaks Pitka monumendi asukoha Hirvepargis Toompea ja Wismari tänava nurgal. Ka Kaitseliit oli asukohaga nõus.
Esimeses variandis oli skulptor Tõnu Maarandi valmistatud admirali pronkspea püstitatud betoonalusele. Arhitekt Mart Kadariku uue projekti järgi on monument tunduvalt suurejoonelisem ja tähendusrikkam. "Mälestusmärgi keskseks osaks on roostevabadest terasplaatidest kiilu ehk laevanina motiiv, mille keskele mustast graniidist püstprismale kinnitatakse pronkspea. Kiil on oma teravikuga suunatud itta, vihjates sellega Eesti Vabariigi kaitsjate peamisele tegevussuunale," märkis Kadarik. Kuju all on kolmnurkne keevisrestist tasapind ehk vihje laevatekile. 
Selle alt valgustavad monumenti sinised tuled, viidates Pitka tihedale seotusele nii vee kui ka Eesti merepiiride kaitsmisega. Mälestusmärgi üldvalgustuse annavad suured halogeenprožektorid.
Bernhard Heinrich von Stryk

Bernhard Heinrich von Stryk (21. jaanuar (vkj 10. jaanuar) 1746 Pala mõis – 5. mail (vkj 23. aprill) 1829) oli Liivimaa mõisnik ja Venemaa keisririigi sõjaväelane.
Bernhard Heinrich von Stryk sündis Ariste ja Riidaja mõisniku Andreas Wilhelm von Stryki ja Gerdruta von Vietinghoffi pojana.
Stryk teenis aastail 1762–1768 Vene sõjaväes ning läks erru leitnandina. 
Pärast sõjaväeteenistusest lahkumist ostis ta 1773. aastal Riidaja mõisa ning 1786. aastal Voltveti ja Kärsu mõisa. Talle kuulusid ka Suure-Kõpu ja Taagepera mõis.
Perekond.
Stryk abiellus 20. septembril (vkj 9. septembril) 1782 Anna Elisabeth von Oettingeniga (1763–1825), kes oli Pornuse mõisniku Joachim Heinrich von Oettingeni ja Helena Dorothea von Anrepi tütar. Abielust sündis 11 last:
Sugupuu.
Viited:
Changji Huei autonoomne ringkond

Changji Huei autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis. 
2000. aastal oli elanike arv 1 503 100, neist 75,1% hiinlased, 11,6% hueid, 8% kasahhid ja 3,9% uiguurid.
Haldusjaotus.
Jaguneb kolmeks maakonna õigustega linnaks, neljaks maakonnaks ja üheks autonoomseks maakonnaks:
Ernst Peterson-Särgava monument

Ernst Peterson-Särgava monument on 1985. aastal Kadrioru parki Karl Ernst Särgava auks püstitatud graniidist mälestussammas, mille autorid on skulptor Matti Varik ja arhitekt Allan Murdmaa. 
1998. aastal paigaldati sammas ümber Tallinna Reaalkooli ees olevale haljasalale, mälestamaks kooli kunagist eesti keele õpetajat ja direktorit. Samal aastal sai alguse ka Särgava peapesu traditsioon, mida järgides pesevad kooli abituriendid igal aastal Särgava sünniaastapäeval 29. aprillil ta pea puhtaks. Kuna samba hüüdnimi on Habe, kutsutakse seda toimingut ka Habe(me) peapesuks.
Man Ray

Man Ray (sünninimi Emmanuel Radnitzky; 27. august 1890 Philadelphia – 18. november 1976 Pariis) oli ameerika kunstnik, kes veetis suurema osa elust Pariisis.
Man Ray oli modernist, kes andis panuse dadaismi ja sürrealismi arengusse. Ta praktiseeris maali, skulptuuri, kollaaži, assamblaaži ja fotograafiat. Ta oli tuntud moe- ja portreefotograafina. 
Ta valmistas ka fotogramme, mida ta kutsus ise rajograafideks.
Kogu elu jooksul andis ta avalikkusele oma eraelust ja päritolust väga vähe teada, näiteks ei tunnistanud ta isegi seda, et on kunagi kandnud muud nime peale Man Ray.
Man Ray sündis Philadelphias Venemaa juudi immigrantide peres vanima lapsena. Tal oli ka vend ja kaks õde. 1897 kolis pere New Yorki. 1912 muutis kogu perekond oma nime Rayks vastusena tollal levinud antisemitismile ja selle nime mõtles välja tema vend. Ühtlasi muutis Emmanuel oma nime ja selleks sai Man.
Man Ray isa töötas rõivavabrikus ja lisaks töötas ta koduski rätsepana. Ema õmbles perekonnale riided ise, kasutades selleks tehases järele jäänud riidest lappe. Kuigi Man Ray soovis end oma perekonna taustast lahti siduda, jättis lapsepõlv siiski tema loomingusse märgatava jälje. Räisepamannekeenid, liistud, õmblusmasinad, nõelad, tikud, niidid ning teised riietuse ja õmblemisega seotud esemed on näha tema loomingus peaaegu igal ajaperioodil ja igas stiilis. Kunstiajaloolased on juhtinud ka tähelepanu tema kollaažide ja maalimistehnikate sarnasusele lapitekkidega.
Pärast keskkooli lõppu pühendus ta maalimisele. 1912 astus ta liberaalanarhistlikku Ferreri kooli. 1915 oli tal esimene isikunäitus. Varased tööd on mõjutatud kubismist. 1918 hakkas ta tegelema fotograafiaga. 1921 läks ta elama Pariisi, kus teda ootasid sõbrad Marcel Duchamp ja Francis Picabia. Duchamp tutvustas teda teiste seas André Bretoni, Louis Aragoni ja Paul Éluardiga. Montparnasse'is tutvus ta veel Henri Matisse'i, Diego Rivera, Piet Mondriani, Salvador Dalí, Max Ernsti, Yves Tanguy, Joan Miró ja paljude teiste kunstnikega. 1922 otsustas ta pühenduda fotograafiale. 1925 võttis ta osa esimesest sürrealistide näitusest Pariisis. 
Man Ray lõi ka hulga avangardistlikke lühifilme, mis on tuntud kui Cinéma Puri näited: "Le Retour à la Raison" (2 min, 1923), "Emak-Bakia" (16 min, 1926), "L'Étoile de Mer" (15 min, 1928) ja "Les Mystères du Château du Dé" (20 min, 1929). 
Kui puhkes Teine maailmasõda, polnud juutidel Prantsusmaal enam ohutu elada. 1940–1951 elas ta Los Angeleses ja abiellus seal 1946 Rumeenia päritolu juudi tantsija Juliet Browneriga. Samal päeval abiellusid Max Ernst ja Dorothea Tanning ning nad korraldasid ühise pulmapeo. 1963 avaldas ta autobiograafia "Self-Portrait" ("Autoportree").
Ta on maetud Pariisi Montparnasse'i kalmistule. Tema hauakivil on epitaaf "Osavõtmatu, kuid mitte ükskõikne". Kui Browner 1991 suri, maeti ta samasse hauda ja tema epitaaf on "Jälle koos".
Naine vaagnaga

"Naine vaagnaga" ehk "Eva" on Tallinnas Tornide väljakul asuv purskkaev. 
Kirjeldus.
Purskkaev koosneb pronksist kujust ning graniidist postamendist ja ringraketest. Kuju autor on skulptor Juhan Raudsepp ning see on õhukesel pronksplaadil istuv naisakt, vasak jalg istmiku all, parema jala põlv püsti. Kummargil figuuri kohal on peale ja käelabadele toetuv kumer vaagen. 
Kuju on kinnitatud nelinurksele postamendile, mille laiema ülaosa all on dekoratiivne voluut. Purskkaevu sisemist kogumisbasseini ümbritseb ringikujuliselt 110 sentimeetri kõrgune graniitrake, välisküljel ühtlaste vahedega asetseva nelja väikese vett purskava pronksist kalapeaga. Need täidavad veega välise, 77 sentimeetri laiuse basseini, mida ümbritseb 25 sentimeetri kõrgune graniitrake.
Ajalugu.
Raudsepp olevat saanud enda käsutusse Keskvanglast uue juurdeehitise kohalt väljalõhutud kaevu (püstitatud aastatel 1842–1847 Kaitsekasarmu jaoks) graniitrakked, millest ta tegi purskkaevu ümbrise.
Raudsepp tegi 1934. aastal ka kipsist fontäänifiguuri, mille ta esitas Kunstihoone avanäitusele. Naise keha võluvat plastilisust ja ilmekust käsitledes püüdis seda lahendada dekoratiivses laadis. 
Tolleaegne Tallinna peaarhitekt Herbert Johanson olevat teinud Raudsepale ettepaneku figuuri loomiseks purskkaevule väikesel skvääril Tornide väljakul (purskkaev koos raketega oli juba olemas). Sinna näis kujuri arvates paremini paigutuvat juba olemasolev purskkaevu kavand, mis oli olnud väljas Kunstihoone avanäitusel. 
Figuur valati pronksi 1936. aastal ja asetati olemasolevale purskkaevule Tornide väljakul. See oli skulptor Raudsepa esimene töö selles valdkonnas.
Jana laht

Jana laht (vene Янский залив) on laht Laptevite mere kaguosas Buor-Haja ja Ebeljahi lahe vahel. Laht on saanud nime Jana jõe järgi. 
Suure osa Jana lahe rannikust moodustab Jana jõe delta, mille pindala on 10 200 km². Laht on kaetud jääga umbes üheksa kuud aastas. 
Lahes paikneb mitu saart, millest suurim on Jaroki saar. Lahes asuvad ka Makari saar ja Šeloni saared.
Rudolf Kirhenštein

Rudolf Kirhenštein (vene keeles "Кирхенштейн Рудольф Мартынович", läti keeles "Rūdolfs Kirhenšteins"; 7. mai 1891 Mazsalaca, Liivimaa kubermang – 25. august 1938) oli lätlasest Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, polkovnik (1936).
Alustas teenistust Venemaa keisririigi sõjaväes 1914. aastal. Lõpetas allohvitseride (praporštšike) kooli (1916), teenis 152. Vladikavkazi kütipolgus allohvitserina ja Läti kütipolkude tagavarapolgus (1917–1919), 6. Tukumsi polgu komissar ja polgukomitee liige (оktoobris 1917), 6. Torošinski läti kütipolgu komandör ja komissar; 4. Läti kütipolgu roodukomandör.
1919. aasta juunist septembrini töötas 15. armee luureosakonnas ning 1920. aastal lõpetas Nõukogude Vabariigi Sõjarevolutsiooninõukogu Välistaabi Registrivalitsuse luure ja sõjaväekontrolli kursused. Aastail 1920–1922 teostas ta Petrogradi sõjaväeringkonna Luurevalitsuse registrijaoskonna (osakonna) pressi järelevalvet, oli ülema asetäitja ja seejärel osakonna ülem.
Aastail 1922–1924 oli Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luureosakonna ülem ja sõjakomissar ning 1924–1927 Punaarmee staabi Luurevalitsuse juhtivtöötaja. Sel ajal käis ta väliskomandeeringutes Saksamaal, Itaalias, Austrias, Tšehhoslovakkias. 1920. aastail oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse resident Saksamaal.
Septembrist 1926 märtsini 1930 oli Rudolf Kirhenštein Luurevalitsuse ülema käsutuses eriüleannete täitmiseks. 1930. aastal lõpetas Punaarmee staabi Luurevalitsue juures asuvad kõrgema ja kesakastme juhtide õhtused täienduskursused. Juulist 1930 juunini 1931 oli Kirhenštein Luurevalitsuse resident Inglismaal, märtsist juulini 1930 aga Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abi.
Juunist 1931 kuni 1933. aastani töötas Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abina. Aastail 1931–1935 õppis ta Mihhail Frunze nimelise sõjaväeakadeemia eriteaduskonnas. Detsembrist 1935 kuni detsembrini 1937 oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse käsutuses.
Rudolf Kirhenštein arreteeriti 2. detsembril 1937, mõisteti surma ja lasti maha samal päeval, 25. augustil 1938. Ta rehabiliteeriti 9. juulil 1956.
Isiklikku.
Rudolf Kirhenšteini vend Augusts Kirhenšteins (1872–1963) oli 1940. aastal Läti nukuvalitsuse juht ja hiljem Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees (1940–1952).
Rudolf Kirhenštein valdas saksa, prantsuse ja itaalia keelt.
ETV Noortekoor

ETV noortekoor (Estonian TV Youth Choir) oli aastatel 2006–2010 Eesti Televisiooni juures tegutsenud noortekoor, mida juhatas dirigent Külli Kiivet. 
ETV noortekooris laulis 30 15–19-aastast tütarlast. Koori hääleseadja oli metsosopran Teele Jõks. Koori repertuaari kuulus muusikat eri ajastutest ja stiilidest: rahvamuusika, koorimuusika klassika, vanamuusika, vaimulik muusika, eesti heliloojate looming jne.
Kooril on valminud ka täispikk CD "ETV noortekoor", mis annab hea ülevaate koori mitmekesisest repertuaarist.
Uno Källe

Uno Källe (16. juuni 1931 Karinu vald, Järvamaa – 20. juuli 2009 Tallinn) oli eesti jooksja ja kergejõustikutreener.
1952. aastal tuli ta Eesti meistriks 3000 m takistusjooksus.
Aas­ta­tel 1976–1986 oli Uno Käl­le Nõukogude Lii­du nais­te kesk- ja pi­ka­maa­jooks­ja­te koon­di­se va­nemt­ree­ner.
Tema õpilaste hulgas oli maratonijooksja Jane Salumäe.
Edward Eagan

Edward (Eddie) Patrick Francis Eagan (26. aprill 1898 – 14. juuni 1967) oli USA poksija ja bobisõitja. 
Eagan võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Eagan võitis neljabobil 1932. aasta taliolümpiamängudel (Lake Placid, 1932) kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta oli esimene sportlane, kes on võitnud kuldmedali ja tulnud olümpiavõitjaks nii suve- kui ka taliolümpiamängudel.
Yinchuan

Yinchuan on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas, Ningxia halduskeskus. Asub Huang He ülemjooksul.
Haldusüksuse keskus on Xingqingi linnarajoon.
Haldusjaotus.
Yinchuan jaguneb kuueks maakonna tasemel haldusüksuseks: üheks maakonna õigustega linnaks, kaheks maakonnaks ja kolmeks linnarajooniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 78,6% hiinlased, 19,8% hueid ja 1% mandžud.
Vitu saared

Vitu saared (inglise "Vitu Islands" või "Witu Islands") on kaheksast vulkaanilisest saarest koosnev saarterühm Vaikses ookeanis Bismarcki saarestikus. Saarte kogupindala on 96 km². Suuremad saared on Garove ja Unea.
Kuuluvad Paapua Uus-Guineale.
Saartel toodetakse koprat.
Saared avastas juunis 1643 Abel Tasman.
Abel Tasman

Abel Janszoon Tasman (1603 Groningen – 10. oktoober 1659 Batavia) oli hollandi meresõitja ja maadeavastaja. Oma avastusreisidel purjetas ta esimesena ümber Austraalia mandri ja jõudis esimese eurooplasena 13. detsembril 1642 Uus-Meremaale. Ta avastas ka Fidži ja Tonga saared.
Tema järgi on nimetatud Tasmaania saar (varem Van Diemeni maa), Tasmani poolsaar Austraalias, Tasmani meri Austraalia ja Uus-Meremaa vahel, Abel Tasmani rahvuspark, Tasmani ringkond ja Tasmani laht Uus-Meremaal.
Jana

Jana jõgi (vene Яна) ehk Djaangõ (sahha Дьааҥы) on jõgi Venemaa põhjaosas Sahhas. Janast läände jääb Leena ja itta Indigirka jõgi.
Jana saab alguse Verhojanski ahelikust Sartangi ja Dulgalahhi jõe liitumisel, suubub Laptevite merre Jana lahte. Suubumisel moodustab ta suure delta, mille pindala on 10 200 km². Jõesuudmes asub suur tasane saar Jarok.
Jana jõe jõgikonnas on umbes 40 000 järve. Nende hulgas on nii jääajal tekkinud alpijärvi kui ka soodes tekkinud läbivooluga järvi.
Jõgi toitub vihma- ja lumesulamisveest. Jääkattes on ta oktoobrist mai lõpu või juuni alguseni. Vooluhulk on väga ebaühtlane: juunist septembrini voolab ära üle 93% aastasest äravoolust. Keskmine äravool on Verhojanski juures 150 m³/s, suudmes 1000 m³/s). Verhojanskis on jõgi jääs 220 päeva aastas, sealhulgas põhjani jääs 70–110 päeva.
Peamised lisajõed on Adõtša, Oldžo, Abõrabõt (paremalt) ja Bõtantai, Bakõ (vasakult).
Jana jõe kaldal asuvad Verhojansk, Batagai, Ust-Kuiga kaid ja suudmealas Nižnejanski sadam.
Kogu valglas on maapinnas igikelts. Kogu valglat katab tundra, siiski leidub kohati kõikjal kuni deltani välja kohti, kus kased kasvada saavad.
Jana valglas asub nii-öelda Venemaa külmapoolus. Seal on registreeritud põhjapoolkera madalaimad temperatuurid. Talviti langeb temperatuur alla –50 °C. Registreeritud on –71 °C ja usutakse, et mägedes on see veel madalamgi.
Jakuudi rahvapärimuse kohaselt juhtub niisuguste külmade ajal, et kui üks inimene hüüab teisele midagi ja too ei kuule seda, on põhjuseks asjaolu, et sõnad on õhus ära külmunud. Kevadel, kui jälle soojaks läheb, sulavad sõnad üles ja kes sel ajal õiges kohas viibib, kuuleb kõike seda, mis juba mitu kuud tagasi seal kohas öeldi.
Jana jõe keskmine vooluhulk (m³/s) Jubileinaja hüdroloogiajaamas (67°63′N 52°18′E)(andmed on arvutatud aastate 1972–1994 põhjal)
Ajalugu.
Jana jõe org on esimene teadaolev inimasustusega koht Arktikas. Jõe deltast on leitud 30 000 aastat vana asustuse jälgi (ajast 12 000 aastat enne viimase jääaja maksimaalse jäätumise aega).
Jääajal oli igilume all ainult Verhojanski ahelik, kuid suuremas osas valglast igijääd ei moodustunudki, sest seal oli selleks liiga kuiv.
1892–1894 korraldas parun Eduard von Toll Alexander von Bunge Venemaa Keiserliku Teaduste Akadeemia ekspeditsiooni koosseisus Jana jõe (ja teistegi Põhja-Jäämerre suubuvate jõgede) geoloogilisi uuringuid. 1 aasta ja 2 päeva pikkuse ekspeditsiooni jooksul läbiti 25 000 kilomeetrit, sellest 4200 km mööda jõgesid.
Jiuquan

Jiuquan (hiina 酒泉市; "Jiǔquán Shi") on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Gansu provintsis. Piirneb põhjas Mongooliaga, läänes Xinjiangiga, idas Sise-Mongooliaga ja lõunas Qinghaiga.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 97,2% hiinlased ja 0,74% hueid.
Mardøla

Mardøla on jõgi Norras Møre og Romsdali maakonnas Nesseti vallas.
Jõgi saab alguse 945 meetri kõrguselt üle merepinna Mardalstjønna järvest ja suubub 22 meetri kõrgusel üle merepinna olevasse Eikesdalsvatneti järve. Jõgi on üsna lühike (umbes 3 km). Umbes ühe kilomeetri kaugusel jõe algusest ühineb 
Mardøla jõega Ytste Mardøla (või ka Vestre Mardøla (tõlkes Lääne-Mardøla)).
Mardøla jõe alguse ja Ytste Mardølaga ühinemise koha vahel asub üks Euroopa kõrgemaid jugasid Mardalsfossen.