tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Björn Ferry

Björn Lars Johannes Erik Ferry (sündinud 1. augustil 1978 Stenseles) on Rootsi laskesuusataja.
Ferry alustas rahvusvahelist laskesuusataja karjääri suurvõistlustel 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys, kui osales 10 km sprindis ja sai 17. koha. 2004. aasta maailmameistrivõistlustel Oberhofis kuulus ta kuuenda koha saanud Rootsi teatevõistkonda.2006.aasta OM-il Torinos suusatas Ferry teist vahetust teatevõistkonnas, kes jäi neljandaks vai 0,03 sekundilise kaotusega Prantsusmaale. Individuaalselt jäi tema paremaks kohaks sprindi 13. koht. 2007. aasta MM-il Anterselvas tuli Ferry maailmameistriks segateatesõidus, kus ta suusatas kolmandas vahetuses. Temale lisaks kuulusid võistkonda Helena Jonsson, Anna Carin Olofsson ja Carl Johan Bergman. Individuaalselt oli ta sprindis neljas, eraldistardiga sõidus neljateistkümnes ja ühisstardiga sõidus viieteistkümnes. 2008. aasta MM-võistlustel Östersundis sai Ferry ühisstardiga sõidus üheteistkümnenda ja sprindis viieteistkümnenda koha ning Rootsi koondise liikmena sai segateatesõidus neljanda ja meeste teatesõidus kuuenda koha.
Maailma karikasarjas osales Ferry esimest korda 6. detsembril 2001 Hochfilzenis 10 km sprindis ja sai 35. koha. Kolme parema hulka jõudis ta esimest korda veebruaris 2005. aastal Torinos, kui oli sprindis teine. Esimese võidu MK-etapil sai Ferry 19. jaanuaril 2008. aastal Anterselvas 12,5 km jälitussõidus
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Björn Ferry on osalenud 155 maailma karikasarja etapil () ja jõudnud poodiumile 9 korral, millest kaks korda kõige kõrgemale astmele.
Aleksei Saks

 
Aleksei Saks (sündinud 13. veebruaril 1971 Novosibirskis) on Eesti trompetimängija.
Tegevus muusikuna.
Aleksei Saks on mänginud ERSO-s, Tallinna Kammerorkestris, Tallinn Brassis, Eesti Politseiorkestris. On teinud koostööd Eesti pop- ja džässansamblitega Estonian Dream Big Band, 2 Quick Start, Modern Fox, Genialistid, Smilers jt.
Aastal 2002 ilmus sooloalbum "O Grande Amor".
Alates 2007. aastast teeb koostööd Robert Jürjendaliga projektis UMA. UMA on andnud välja plaadid "Civitas Soli" (2008, Elwood), "Hymn To Undiscovered Land" (2010, UMAMUSIC), "Meeting Unknow"n (2012, UMAMUSIC), "Peidus pool" (2013, UMAMUSIC). Erinevates UMA projektides on kaasa löönud muusikud Markus Reuter (Saksamaa), Andi Pupato (Šveits), Tim Bowness (Inglismaa), Peter Chilvers (Inglismaa), Lisa Nordström (Rootsi), Jarmo Saari (Soome), Petri Kuljuntausta (Soome). Esinenud festivalidel: London Jazz Festival, Athens European Jazz Festival, Jazzkaar, Tallinn Music Week, Viljandi Kitarrifestival, Pariisi Jazzycolorsi festival, Norwich Sound &amp; Vision festival.
Ta asutas koos Ain Aganaga MTÜ Eesti Muusikaharidus, mis on andnud välja DVD-de sarja "Eesti improvisatsioonid" ja noodikogumikud "Laula-mängi kaasa".
Daniel Rickardsson

Jan Olof Daniel Rickardsson (sündinud 15. märtsil 1982 Hudiksvallis) on Rootsi murdmaasuusataja. 
Rickardsson osales täiskasvanute rahvusvahelistel võistlustel esimest korda 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis 15 km klassikasõidus ja sai 20. koha. 4x10 km teatesõidus saadi kuues koht ja tema suusatas esimeses vahetuses. Rickardsson võitis 2010. aasta Tour de Skil Dobbiacos peetud 10 km klassikasõidu. Enne seda oli ta individuaalselt MK-etappidel olnud kaks korda kaheksas. Rootsi meistrivõistlustel on ta saanud 2005. aastal 50 km klassikasõidus kolmanda koha.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Daniel Rickardsson on startinud maailma karikasarja etappidel 165 korral (). Poodiumile on ta jõudnud kümnel korral, millest kolm korra on ta olnud kõige kõrgemal astmel.
Orgasmi-pagoodipuu

Orgasmi-pagoodipuu ("Alstonia scholaris") on igihaljas troopiline puuliik, mis kasvab looduslikult Lõuna-Aasias ja Austraalias.
Botaaniline kirjeldus.
Puu kasvab 6–20 meetri kõrguseks. Nahkjad kitsalt munajad lehed on 9–20 cm pikad ja asuvad enamasti 5–8 kaupa sõrmjalt. Leherootsud on 1–3 cm pikkused.
Õied on mõlemasoolised ja paiknevad tihedas õisikus 2–7 cm pikkusel varrel. Kroonlehed on 6 mm pikkused.
Vili on 30–60 cm pikk ja 2–5 mm lai kukkur. Seemned on piklikud ripsmeliste servadega ja karvatutiga tipus. Viljad küpsevad detsembrist maini.
Koor on hallikaspruun, lõhnatu ja väga kibeda maitsega ning eritab piimmahla. Piimmahl sisaldab toksilisi alkaloide.
Kõiki puu osi peetakse mürgiseks.
Levik.
Orgasmi-pagoodipuu on levinud Hiinas Guangxi ja Yunnani provintsis, Indias, Nepalis, Sri Lankal, Kambodžas, Birmas, Tais, Vietnamis, Indoneesias, Malaisias, Paapua Uus-Guineas, Filipiinidel, Saalomoni saartel ja Austraalias Queenslandis.
Kasutamine ja toimed.
Orgasmi-pagoodipuu koor ("Alstoniae scholaris cortex") sisaldab alkaloide ja seda kasutatakse hiniini asemel.
Taimesaadused evivad loomkatsete ja laboratoorsete uuringute alusel mikroobide, kõhulahtisuse, kõrgrõhu, malaaria, vähi, astma, artriidi (lehtede etanooliekstrakt artriidiga laborirottidel), põletiku-, diabeedi- (indutseeritud diabeet laborirottidel) ja viljatusvastast toimet. Kasutamisel toimivad maksale soodsalt ja moduleerivad immuunsust.
Orgasmi-pagoodipuu koore tõmmist on kasutatud kõhulahtisuse ja malaaria raviks, samuti toonikumi ja palavikualandajana ning haavade raviks.
Ajurveedas kasutatakse mitmete naha haiguslike seisundite ravis, malaariapalaviku, urtikaaria, kroonilise düsenteeria, kõhulahtisuse ja maohammustuste korral.
Lehtede tõmmist on kasutatud beribeeri raviks. Sri Lankal kasutatakse orgasmi-pagoodipuu kerget puitu kirstude valmistamiseks.
Orgasmi-pagoodipuu puidust tehti ka koolides kasutatud kirjutustahvleid. Selle järgi on taime ladinakeelne liiginimi "scholaris". Taime seemneid kasutatakse afrodisiaakumina.
Villane ja puuvillane kangas värvitakse kooretõmmisega mitme kollase tooni saamiseks.
Farmakoloogiline toime tuberkuloosi mükobakteritele.
"In vitro" katsetes evivad orgasmi-pagoodipuu lehtede, tüve ja juurte koorest valmistatud metanooliekstraktid tuberkuloosi mükobakteri laboriisolaadile H37Rv inhibeerivat toimet.
Tsütotoksiline toime vähirakkudele.
Orgasmi-pagoodipuu ekstraktidel on teadusuuringute kohaselt tsütotoksiline toime (tugevus sõltub taimesaaduste kogumise aastaajast; suvel ja talvel korjatutel on see suurem) mitmetele inimese vähitüübi rakkudele, näiteks HeLa rakuliini rakkudele.
Jiří Paroubek

Jiří Paroubek (sündinud 21. augustil 1952 Olomoucis) on Tšehhi poliitik, alates 13. maist 2006 kuni 7. juunini 2010 Tšehhi Sotsiaaldemokraatliku Partei (ČSSD) esimees. Pärast Stanislav Grossi tagasiastumist oli ta 25. aprillist 2005 kuni 16. augustini 2006 peaminister.
Lapsepõlv ja õpingud.
Jiří Paroubek kasvas Olomoucis vanavanemate juures kuni kuuenda eluaastani, kui ta kolis enne kooliminekut Prahasse, kus töötasid tema vanemad (isa tehases, ema oli lillekaupluse juhataja). Pärast gümnaasiumi lõpetamist astus Paroubek Praha Kõrgemasse Majanduskooli. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasa Zuzanaga. 
Sametrevolutsiooni-eelne karjäär.
1976–1989 töötas Paroubek Praha restorane ja sööklaid koondava toitlustustrusti peaökonomisti ja direktorina, 1989–1990 ettevõtte Obuv Praha majandusjuhatajana. 1991–2003 tegeles ta ettevõtlusega.
1970. aastal astus Paroubek Tšehhoslovakkia Sotsialistlikku Parteisse, kus ta oli tegev mitmesugustes parteilistes ametites ja valiti 1982. aastal selle keskkomiteesse. Parteist astus Paroubek välja 1986. aastal ning oma sealset tegevust ta ametlikes elulookirjeldustes ei maini.
Sametrevolutsiooni-järgne karjäär.
Novembris 1989 astus ta Tšehhi Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja on töötanud selles mitmetel ametikohtadel.
Novembris 1998 valiti ta Praha linnapea asetäitjaks rahanduspoliitika alal.
2000. aasta sügisel kandideeris ta edutult parlamendi ülemkotta.
Stanislav Grossi valitsuses oli Paroubek alates 4. augustist 2004 kohaliku arengu minister. Pärast valitsuse tagasiastumist pani ta kokku uue ja nimetati 25. aprillil 2005 peaministriks. Jiří Paroubeki valitsus oli võimul kuni 4. septembrini 2006.
Sotsiaaldemokraatliku partei erakorralisel valimiste-eelsel kongressil 13. aprillil 2006 valiti ta partei esimeheks. Sellel ametikohal oli ta kuni 7. juunini 2010.
Jiří Paroubek on kuulunud ka mitme ettevõtte nõukokku.
Perekond.
Jiří Paroubek oli 1979–2007 abielus Zuzana Paroubkovága (sündinud Zajíčková), tõlkija ja prantsuse keele õpetajaga. Neil on poeg Jiří (sündinud 1984).
17. novembril 2007 abiellus Paroubek slovakitarist tõlgi Petra Kováčovága.
Kriitika.
Osa avalikkusest peab Paroubekit populistiks ja kritiseerib teda kommunistidega lähenemise eest. Samuti süüdistatakse teda selles, et politsei ajas teknomuusikafestivalist CzechTek osavõtjad vägivaldselt laiali tema poliitilisel tellimusel. Ajakirjanduses on leidnud mainimist tema tutvused allmaailma esindajatega.
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimiste eelse kampaania ajal tõusid Paroubeki ja sotsiaaldemokraatliku partei vastu avalikud protestid, mille käigus loobiti mitmel pool partei esinemistel lavale mune. Rünnakud tipnesid 27. mail Prahas, kui kümned Paroubeki poliitika vastased külvasid partei esindajad üle sadade munadega. Sotsiaaldemokraatlik partei süüdistas rünnakutes Kodanike Demokraatlikku Parteid, see aga tõrjus süüdistusi ja nimetas juhtunut sotsiaaldemokraatide juhitud provokatsiooniks.
Bonnieri preemia

Bonnieri preemia on Bonnieri meediakontserni ning selle majanduslehe Äripäev poolt asutatud uuriva ajakirjanduse auhind, mida antakse välja alates 1996. aastast.
Auhind antakse tavaliselt kätte Eesti Vabariigi aastapäeva paiku ning sellega tunnustatakse eelneva aasta ajalehtedes ilmunud parima uurimusartikli autorit. Auhinna žüriisse on enamasti kuulunud Eesti Ekspressi, Eesti Päevalehe, Maalehe, Postimehe, Õhtulehe ja Äripäeva peatoimetajad ning Eesti Ajalehtede Liidu tegevjuht.
Aastatel 1995–2004 oli preemia suurus 25 000 Rootsi krooni, alates 2005. aastast aga 40 000 Rootsi krooni. 25 000 krooni suuruse auhinna puhul said laureaadid kätte täissumma, kuid alates 2005. aastast arvatakse sellest maha maksud. Aastal 2017 oli preemia suurus 5000 eurot.
Välja antakse ka noore ajakirjaniku preemiat.
Dobbiaco

Toblach (itaalia: "Dobbiaco") on vald "(comune)"/"(Gemeinde)" Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes Pusteri orus umbes 70 km Bolzanost kirdes, Austria piiri ääres.
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3283 inimest.
Geograafia.
Valla pindala on 126,6 km², vald see asub keskmiselt 1256 meetri kõrgusel merepinnast.
Toblach külgneb järgmiste valdadega: Gsies, Innichen, Niederdorf, Prags, Auronzo di Cadore, Cortina d'Ampezzo ja Innervillgraten (Austrias).
Naabruse tuntumad mäetipud on Tre Cime di Lavaredo/Drei Zinnen. Ka Drava/Drau voolab naabermägedest; veel üks jõgi vallas on Rienz.
Frazioni.
Toblachi vallas on "frazioni" (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) "Aufkirchen/Santa Maria" ja "Wahlen/San Silvestro".
Kunstnikud.
Toblachi lähistel männimetsas väikeses puitmajakeses komponeeris Gustav Mahler 1908.–1910. aasta suvedel oma üheksanda sümfoonia, viimase, mille ta lõpetas, ja ka "Das Lied von der Erde", ning alustas ka tööd oma kümnenda sümfoonia kallal.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 84,10% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 15,58% itaalia keelt ja 0,32% ladiini keelt.
Aasia ja Vaikse Ookeani Nõukogu

Aasia ja Vaikse Ookeani Nõukogu (inglise keeles "Asian and Pacific Council", ametlik lühend ASPAC) oli Aasia ja Vaikse ookeani regiooni mittekommunistlike riikide konsultatiivne ühendus majandusliku, tehnilise, sotsiaalse ja kultuurilise koostöö arendamiseks. 
Ühenduse poliitiline eesmärk oli pakkuda vastukaalu kommunismi levikule Aasias ning takistada Hiina vastuvõtmist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni. Teine eesmärk kukkus täielikult läbi seoses Nixoni doktriini rakendamisega Ameerika Ühendriikide poolt ja Hiina vastuvõtmisega ÜRO-sse 1971. aastal. 
Asutamine ja laialisaatmine.
Tiit Made on väitnud, et nõukogu asutati 14. juunil 1936 ja reorganiseeriti aprillis 1966 Lõuna-Korea algatusel.
Kõigi teiste allikate kohaselt loodi organisatsioon 16. juunil 1966 Lõuna-Korea pealinnas Sŏulis. 
Organisatsiooni ametliku laialisaatmise kohta andmed puuduvad, ent selle tegevus hääbus aeglaselt 1970. aastatel pärast seda kui ükski liikmesriik ei olnud nõus korraldama 1973. aastal iga-aastast välisministrite nõukogu koosolekut.
Struktuur.
ASPAC-i kõrgeim organ oli korra aastas kogunenud liikmesriikide välisministrite nõukogu. Aasta läbi tegutses organisatsiooni juurde akrediteeritud suursaadikutest koosnev alaline komitee. Peakorter asus Tai pealinnas Bangkokis. 
ASPAC-il oli igas liikmesriigis eraldi sekretariaat ja iga-aastased kohtumised roteerusid riikide vahel, kusjuures sekretariaaditeenust pakkus nii välisministrite nõukogule kui ka alalisele komiteele see riik, kelle territooriumil antud aastal kohtumine aset leidis.
Organisatsiooni tegevus keskendus suures osas autonoomsetele projektidele, mis olid avatud ka ühendusse mitte kuuluvatele riikidele. 
Peamised projektid olid Aasia ja Vaikse Ookeani Merenduskoostöö Skeem (APMNCS, keskus Tōkyō), majanduskoostöö keskus (ECOCEN, keskus Bangkok), teaduslike ja tehniliste teenuste register (keskus Canberra), kultuuri- ja sotsiaalküsimuste keskus (asus Sŏulis) ning toiduainete ja väetise tehnoloogia keskus (asus Taibeis). Osa neist projektidest jätkus ka pärast organisatsiooni tegevuse hääbumist.
Liikmeskond.
Organisatsiooni liikmed olid:
Laos kuulus aastani 1975 organisatsiooni vaatlejana.
Maalikunstnik

Maalikunstnik on maalikunsti viljelev kunstnik.
Arseni Poolgas

Arseni Poolgas (21. mai 1908 Tallinn – 23. detsember 1972 Tallinn) oli tunnustatud eesti seltskonnatantsu ja võistlustantsu õpetaja. 
Töötas lavatantsijana Berliinis neli aastat. Lõpetas Pariisis tantsukooli Académie des Maîtres de Danse ja 1933. aastal Šveitsi tantsuühingu kooli.
1924. aastal asutas Tallinnas tantsukooli, mis asus algul Viru tänaval ja hiljem majas Lai 13, kuhu paigutati 2008. aastal ka tema mälestustahvel.
1934 osales Monte Carlo ralli tähesõidul koos Nikolai Metsa ning Alfred ja August Zimmermanniga.
1936 tunnistati Eesti parimaks tantsuõpetajaks ja samal aastal sai Haridusministeeriumi tantsuõpetaja diplomi. 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse. Arreteeriti salakaebuse peale ja viibis 1942–1952 asumisel Siberis. Töötas hiljem elu lõpuni tantsuõpetajana Tallinnas.
Hochfilzen

Hochfilzen on vald ja asula Tirooli liidumaal Austrias. Hochfilzeni pindala on 32,7 km² ja see asub 959 m kõrgusel merepinnast. 2005. aastal oli asulas 1131 elanikku.
Hochfilzen on tuntud talispordikeskusena. Seal on peetud neli korda (1978, 1998, 2005 ja 2017) laskesuusatamise maailmameistrivõistlusi. Igal aastal toimuvad seal laskesuusatamise maailma karikasarja etapid.
Vladimiri Jumalaema ikoon

Vladimiri Jumalaema ikoon on 11. sajandi lõpust või 12. sajandi algusest pärinev Jumalaema ikoon, mis on Vene Õigeusu Kiriku üks tähtsamatest reliikviatest. Seda peetakse imettegevaks.
Päritolu.
Kirikliku pärimuse järgi maalis ikooni evangelist Luukas. Legendi järgi viidi see 5. sajandil keiser Theodosius II korraldusel Jeruusalemmast Konstantinoopolisse. Leonid Uspenski kirjutab oma raamatus "Богословие иконы Православной Церкви": 
"Tänapäeval loetletakse Vene Kirikus umbes kümmet ikooni, mida omistatakse evangelist Luukale. /.../ Muidugi omistatakse kõiki neid ikoone evangelist Luukale mitte selles mõttes, et need oleksid tema käega maalitud; ükski tema maalitud ikoon pole tänaseni säilinud. Püha evangelisti Luuka autorlust tuleb siin mõista nii, et need ikoonid on koopiad (õigemini koopiate koopiad) ikoonidest, mis kunagi maalis evangelist."
Ajalugu.
Kiievi-Venesse toodi ikoon Bütsantsist 12. sajandi alguses (umbes 1130. aastal). Ikoon asus algul Kiievi lähedal Võšhorodi nunnakloostris. Võšhorodist viis vürst Andrei Bogoljubski selle 1155. aastal esialgu oma elupaika Bogoljubovos, hiljem aga Vladimirisse, mille järgi ikoon sai ka oma praeguse nime. Vladimiris hoiti ikooni Jumalaema Uinumise katedraalis.
1395. aastal viidi ikoon Vassili I korraldusel Moskvasse, kaitsmaks linna edasitungivate Timuri vägede eest. Seda, et Timuri väed pöördusid Jeletsist tagasi, minemata edasi Moskva peale, peetakse Jumalaema imeliseks sekkumiseks.
Imeteod.
Veel kaks imelist pääsemist sissetungijatest leidsid aset 1451. aastal ja 1480. aastal (vastasseis Ugral).
Nende imetegude tähistamiseks on Vene Õigeusu Kirik ikoonile pühendanud kolm mälestuspäeva:
Põhjakeskus

Põhjakeskus on kaubanduskeskus Rakvere vallas Tõrremäe külas; see jääb Rakvere linna piirist ligikaudu 350 meetrit põhja poole, Rakvere–Haljala maantee äärde.
Põhjakeskuse brutopindala on umbes 37 000 m² ning ehitus valmis 2008. aastal. Liigendatud hoones on kahel korrusel kokku ligi 28 000 m² äri- ja müügipindasid.
See on Lääne-Viru maakonna suurim kaubanduskeskus. Selles on üle 80 kaupluse, millest suuremate seas on K-Rauta ja Rimi Hüpermarket.
ASPAC

ASPAC on ingliskeelne lühend, mis võib tähendada:
Adriaen van Ostade

Adriaen van Ostade (10. detsembril 1610 Haarlem – maeti 2. mail 1685 Haarlem) oli Hollandi maalikunstnik ja ofortist. 
Ta oli Frans Halsi õpilane. Tema vend Isaac van Ostade oli samuti tuntud maalikunstnik.
Adriaen van Ostade kuulus nn väikeste hollandlaste hulka, kes põhiliselt tegeles olustikumaalidega. Tema teosed olid üldiselt väikeseformaadilised (vastavalt kodanlasest tellija soovile), kompositsioon lihtne ja argipäevane, töö ise humoorikas ja irooniline. Tema teoste tegelasteks on meistrimehed, talupojad, joodikud ja kaklejad. Kõiki neid andis ta edasi aga lõbusa muigega, elavalt ja karakteerselt. Oforti õppis autodidaktina ja oli ise ka väljaandja.
Ta oli Hollandi 17. sajandi väljapaistvaim talupojaelu kujutaja.
Juhan Ulfsak

Juhan Ulfsak (sündinud 18. aprillil 1973) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta õppis aastatel 1979–1991 Tallinna 10. Keskkoolis ning lõpetas 1991. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli. 1995. aastal lõpetas ta näitejuhi – teatritöö korraldaja erialal Viljandi Kultuurikolledži. Ta on täiendanud end Helsingi Teatrikõrgkooli kursustel ja on töötanud Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias näitekunstiõppejõuna.
Juhan Ulfsak on töötanud alates 1998. aastast Von Krahli Teatris, kuid on vahepeal olnud ka vabakutseline. 2010. aastast töötas ta Von Krahli Teatris lavastajana ja 2024. aasta sügisest on teatri kunstiline juht. 
Ta on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige. 
Aastatel 2003–2004 juhtis ta koos Mihkel Rauaga TV3 saadet "Koosolek".
Isiklikku.
Juhan Ulfsaki isa oli näitleja ja lavastaja Lembit Ulfsak, tema poolõed on filmiajakirjanik ja -kriitik Maria Ulfsak-Šeripova ja tekstiilikunstnik Johanna Ulfsak. Ta on olnud abielus kunstnik Reet Ausiga, neil on tütar Niina.
Pärnu–Lihula tee

Pärnu–Lihula tee (registrinumbriga 60) on üks Eesti tugimaanteedest.
See saab alguse Pärnu linnast Tallinna maanteelt. Tee pikkus on 56,1 km. Tee lõpeb Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee 45. kilomeetril Lihula linna, Alaküla ja Valuste küla piiril. Pärnu linna tänavatena kannab nimesid J. V. Jannseni tänav ja Haapsalu maantee. Lihula linna ja Valuste küla piiril kannab nimesid Alaküla tee, Uus Pärnu maantee ja Mäe tee. Papsaare külas on maantee kahe sõiduteega, mille vahele jääb haljasala.
Sillad Pärnu–Lihula teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Pärnu–Lihula teel.
Pärnu linn, Papsaare küla, Lemmetsa küla, Audru alevik, Malda küla, Liiva küla, Kärbu küla, Põhara küla, Aruvälja küla, Ahaste küla, Soeva küla, Nätsi küla, Kalli küla, Peantse küla, Lõpe küla, Paimvere küla, Rabavere küla, Karinõmme küla, Oidrema küla, Parivere küla, Tõitse küla, Sookatse küla, Valuste küla, Lihula linn.
Tallinna–Moskva rongiliin

Tallinna–Moskva rongiliin oli Venemaa Raudteede tütarettevõtte FPK opereeritav rongiliin Eestis ja Venemaal.
Mõlemas suunas sõitis päevas üks reisirong. Alates 1960. aastatest sõitis kolm või neli rongi ööpäevas: kiirrongid Estonia ja Tallinn ning suvine lisarong Narva kaudu, lisaks reisirong Tartu kaudu. Kõik need rongid olid Eesti Raudtee koosseisud. 1969. aastal lisandus mõneks aastaks ajutine rong nr 152-151 Tartu kaudu.
Ajalugu.
Liin avati 23. mail 1950.
Aastatel 1998–2015 teenindas liini ettevõte GoRail.
2015. aasta suvel võttis liini opereerimise üle Venemaa Raudteede tütarettevõte FPK (Federalnaja Passazhirskaja Kompanija). 
Odavama pileti huvides ühendati Peterburi ja Moskva liin. Varasemaga võrreldes erines sõit Venemaale just marsruudi poolest, kuna enam ei sõitnud rong otse Moskvasse, vaid läks sinna läbi Peterburi.
Rongiliin suleti 20. märtsil 2020.
Peatused.
Tartu kaudu.
1977. aastal olid Tallinna–Moskva liinil järgmised peatused:
Tallinn – Tapa – Tamsalu – Jõgeva – Tartu – Põlva - (Veriora (1985) – Petseri – Liivamäe – Novoisborsk – Pihkva – Karamõševo – Podsevõ – Porhov – Dno – Polonka – Marino – Volot – Tuleblja – Staraja Russa – Parfino – 452. km – Pola – Knevitsõ – Lõtškovo – Valdai – Guzjatino – Bologoje – Võšni Volotšok – Spirovo – Kalinin – Leningradi vaksal Moskvas. 
Sõiduaeg Tallinnast Moskvasse oli 19 tundi 27 minutit, tagasi 18 tundi 44 minutit.
Imeni Sverdlova

Imeni Sverdlova on alev Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis, Sverdlovi linnaasunduse keskus. Asub Neeva paremal kaldal, 43 km Peterburist kagus.
Asula sai nime revolutsionäär Jakov Sverdlovi järgi. 1979. aastast on alev.
Aafrika ja Aasia Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioon

Aafrika ja Aasia Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioon (inglise keeles "Afro-Asian Peoples' Solidarity Organization", ametlik lühend AAPSO) on 1957. aastal asutatud valitsusväline organisatsioon, millel on esindused (rahvuskomiteed) enam kui 90 Aafrika ja Aasia riigis.
Eesti nõukogude entsüklopeedia on organisatsiooni kohta kasutanud läbivalt nimetust Aasia ja Aafrika Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioon ja eestikeelset lühendit AARSO.
Organisatsioon asutati Nõukogude Liidu eestvedamisel ning selle esialgseteks eesmärkideks olid imperialismi-, kolonialismi-, neokolonialismi-, rassismi-, sionismi- ja fašismivastase võitluse kooskõlastamine ning liikmesmaade majandusliku, sotsiaalse ja kultuurilise arengu soodustamine.
Tänapäeval keskendub AAPSO jätkuvalt majandusliku, sotsiaalse ja kultuurilise arengu küsimustele, ent tegeleb ka uute probleemidega nagu inimõigused, demokraatia edendamine, võitlus korruptsiooniga, rahvastiku- ja keskkonnaküsimused, riigisisesed hõimutülid ja kodusõjad, põgenike probleemid, jpm.
Organisatsioon loodi 26. detsembril 1957 Egiptuses Kairos toimunud Aasia ja Aafrika rahvaste esimesel solidaarsuskonverentsil. Nõukogude Liitu esindas ühenduses Aasia ja Aafrika Maade Nõukogude Solidaarsuskomitee, teisi riike solidaarsuskomiteed, rahvuslikud vabadusliikumised, parteid jms vasakpoolsed poliitilised organisatsioonid. Pärast NSV Liidu lagunemist mindi üle rahvuskomiteede süsteemile.
AAPSO peakorter asub Kairos, kus tegutseb ka selle täitevorgan alaline sekretariaat. Põhikirja järgi on kõrgeimaks organiks kord aastas kogunev kongress, mis valib kaks korda aastas oma koosolekuid pidava presiidiumi.
Ühendusel on konsultatiivne staatus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni allorganisatsioonide ECOSOC, UNESCO, UNCTAD ja UNIDO juures.
Anali keel

Anali keel on Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelte kuki-tšini rühma kuuluv keel, mida räägitakse India Manipuri osariigi kaguosas ja sellega piirneval alal Myanmaris.
Kõnelejate arv Indias oli 2001. aastal 13 853.
Anali keele kirjutamiseks kasutatakse ladina kirja.
Terviklus

Andmete terviklus (inglise keeles "integrity") on oluline mõiste infotehnoloogias ning ühtlasi infoturbe üks kolmest põhimõistest. Terviklus tähendab andmete pärinemist autentsest allikast ning veendumust, et need pole hiljem muutunud ja/või neid pole hiljem volitamatult muudetud. 
Andmete terviklus on andmete õigsuse/täielikkuse/ajakohasuse tagatus ning [nende] päritolu autentsus ja volitamatute muutuste puudumine. Asutuse normaalse töö üks eeldusi on, et iga andmekogumi (dokumendi, faili, säiliku, registri kirje jne) kohta saab teha kindlaks, kes ja millal on selle loonud, ning olla kindel selles, et see andmekogum ei ole pärast loomist stiihiliste tegurite toimel või kellegi tegevuse tulemusena volitamatult muutunud. Kõik andmed peavad alati olema seostatavad nende looja, loomisaja, konteksti jms asjaoludega, ning olema omavahel koherentsed. Seoste rikkumisel, samuti andmete endi kaotsiminekul või muutumisel on tööd negatiivselt mõjutavad tagajärjed.
Infoturbe alaseks terminiks eesti keeles on terviklus – see sisaldab muutmise jälitatavust – kes, millal ja mis asjaoludel on andmeid sisestanud, muutnud või kustutanud. Infoturbes ei kasutata sõna terviklikkus – millega aga saab iseloomustada andmete kvaliteeti laiemalt.
Reisisadam

Reisisadam on kõnekeelne nimetus sadama kohta, milles osutatakse teenuseid kas üksnes või valdavalt reisilaevadele.
Tallinna reisisadamad.
Tallinnas on kõrvuti kolm reisisadamat, kõigil on eri omanikud:
Helsingi reisisadamad.
Helsingi reisisadamad kuuluvad Helsingi Sadama koosseisu:
Stockholmi reisisadamad.
Stockholmi reisisadamad, mille kaudu toimib rahvusvaheline reisilaevaliiklus, kuuluvad Stockholmi Sadamate koosseisu:
Aadress (pöördumine)

Aadress on kollektiivne (tavaliselt paljude allkirjadega) palvekiri, märgukiri või tänukiri kõrgeimale võimukandjale.
Mäluaadress

Mäluaadress ehk aadress ("memory address", "address") on arv, mis omistatakse igale asukohale arvuti mälus (tänapäeval tavaliselt igale baidile), et määratleda andmete või käsu asukohta. 
Tüübid.
Mäluaadresse on mitut tüüpi. Eri tüüpi aadressid on eri aadressiruumides.
Arvuti põhimälu koosneb paljudest mälukohtadest. Igaühel on oma füüsiline aadress, st kood, mille abil keskprotsessor (või muu) seade saab seda kasutada. Tavaliselt kasutavad füüsilist mälu masinakoodi operandide või registrite abil baasvahetussüsteem, operatsioonisüsteemid ja mõned spetsiaalsed utiliidid (näiteks mälutesterid). Operandid ja registrid käsivad keskprotsessorit suunata mälukontrollerit täitma mälusiini või süsteemisiini või eraldi juhtsiini, aadressisiini ja andmesiinide abil arvutiprogrammi käske. Mälukontrollerite siin koosneb mitmest rööpsest liinist. Igaühele neist vastab üks bitt. Siini laius ning seega kasutatavate mäluühikute arv ja bittide arv igas ühikus on eri arvutitel erinevad. 
Arvutiprogramm täidab mäluaadresside abil masinakoodi ning salvestab ja loeb andmeid. Enamik rakendusprogramme ei tea füüsilisi aadresse, vaid kasutab arvuti mäluhaldusploki ja operatsioonisüsteemi mälujaotuse abil loogilisi aadresse, sealhulgas virtuaalaadresse.
Aadressiteisenduse ühikud.
Enamik tänapäeva arvuteid kasutab baidiadresseerimist: iga aadress identifitseerib ühe baidi mälus. Andmed, mis ühte baiti ei mahu, võivad asuda mitme baidina mitme järjestikuse aadressi all.
Välislingid.
Martten Kaldvee

Martten Kaldvee (sündinud 30. aprillil 1986 Tallinnas) on Eesti endine laskesuusataja.
Ta lõpetas aastal 2005 Tallinna Reaalkooli ja aastal 2009 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 2012 lõpetas ta Estonian Business Schooli rahvusvahelise ärijuhtimise magistriõppe.
Kaldvee tegeles laskesuusatamisega 2001. aastast. Tema treener oli Tõnu Pääsuke. Maailma karikasarjas osales Kaldvee esimest korda 6. detsembril 2008 Östersundis 10 km sprindis ja sai 120 osavõtja seas 102. koha. Ta kaotas võitjale Emil Hegle Svendsenile ligi nelja minutiga ja tegi kolm möödalasku. Esimest korda jõudis ta punktikohale 9. jaanuaril 2010. aasta MK-etapil Oberhofis, kui sai 10 km sprindis 7. koha.
Septembris 2010 teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etappide punktikohad.
Martten Kaldvee on osalenud () MK-etappidel 10 korda ja jõudnud punktikohale 1 korral.
Osalemine poliitikas.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku valimisliidus Savisaare Valimisliit ja Tegus Tallinn ning sai 36 häält.
Isiklikku.
Tema isa on laskesuusataja Urmas Kaldvee.
Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Riiklik Poliitvalitsus

Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Riiklik Poliitvalitsus (vene keeles "Государственное политическое управление при НКВД РСФСР", lühend "ГПУ при НКВД РСФСР") oli Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogule allunud sisejulgeoleku ja riikliku julgeoleku tagamise ametkond aastatel 1922–1923.
VK(b)P KK Poliitbüroo kinnitas 2. veebruaril 1922 Tšekaa likvideerimise projekti ja tegi Jossif Unšlihtile ülesandeks ette valmistada Riikliku Poliitvalitsuse põhimääruse projekt. 6. veebruaril 1922 võttis Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee Presiidium vastu dekreedi "Tšekaa likvideerimisest ja õigustest viia läbi läbiotsimisi, võetusi ja areste"), mille alusel likvideeriti Ülevenemaaline Erakorraline Komisjon ning moodustati Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Riiklik Poliitvalitsus ("Государственное политическое управление (ГПУ) при НКВД РСФСР"). 9. veebruaril 1922 kinnitas VK(b)P KK Poliitbüroo Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse põhimääruse ja samal päeval anti välja Tšekaa käskkiri nr 64, mis teatas Ülevenemaalise Erakorralise komisjoni (Tšekaa) likvideerimisest.
Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Riiklik Poliitvalitsus likvideeriti 1923. aastal, ning tema ülesanded anti üle NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuvale Ühendatud Riiklikule Poliitvalitsusele.
ÜK(b)P KK Poliitbüroo ja seejärel Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee poolt kinnitatud "Riikliku Poliitvalitsuse põhimääruse" kohaselt oli asutuse ülesanneteks:
Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse juhid ja organisatsioon.
Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse Presiidium
Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse Kolleegium, mille koosseis kinnitati Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu poolt 4. juulil 1922.
Kolleegiumi koosseisu kuulusid Feliks Dzeržinski, Józef Unszlicht, Vjatšeslav Menžinski, Genrihh Jagoda, Jēkabs Peterss, Gleb Boki, Vassili Mantsev (1923. aasta oktoobrist), Stanislav Messing, Filipp Medvedev.
Riikliku Poliitvalitsuse Kolleegiumi Spetsjaoskond, ülem Abram Belenki ("Абрам Яковлевич Беленький ");
Henrik Johan Nauckhoff

Henrik Johan Nauckhoff (13. oktoober 1744 – 18. veebruar 1818 Stockholm) oli Eestimaa aadlisuguvõsast pärit Rootsi mereväeohvitser.
17. detsembril 1777 sai ta naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja ta immatrikuleeriti 1778 Rootsi rüütelkonda (Nr.2120).
1778 kuni 1783 teenis kaptenina Prantsusmaa laevastiku teenistuses ja osales Ameerika iseseisvussõjas. Võttis ülemleitnandina osa Vene-Rootsi sõjast, fregatt "Minerva" ülemana Suursaare (17. juuli 1788) ja 68 kahuriga "Kung Adolph Fredric" ülemana Ölandi lahingust (26. juuli 1789), ning langes samas sõjas ka venelaste kätte vangi, kust vabanedes asus 1791 ametisse admiraliteedi kassadirektorina.
16. jaanuaril 1797 ülendati ta kontradmiraliks ja 1808. aastal alanud Vene-Rootsi sõjas määrati ta Rootsi laevastiku ülemjuhatajaks ja osales muuhulgas ka Paldiski mereblokaadis.
Seejärel sai 1809 viitseadmiraliks, 1812 laevastiku kindraladjutandiks, 1813 Rootsi vabahärraks ja immatrikuleeriti 1814 Rootsi rüütelkonda (Nr.343). 1816. aastast oli ta esimese Karlskrona vabatahtlikerügemendi ülem, ülendati 12. augustil 1817 admiraliks ja Karlskrona ülemkomandandiks.
Perekond.
Henrik Johan Nauckhoff sündis Eestimaalt pärit ja Põhjasõjas vabatahtlikuna De la Gardie Liivimaa jalaväerügemendis sõdinud major Johan Henrik Nauckhoffi (1688–1757) ja Margareta Christina Hederhielmi (1712–1786) pojana. Tema vanavanaisa Hans Nauckhoff (1620–1677) ja 1700. aasta Narva lahingus hukkunud Martna kihelkonna Kuluse mõisast pärit vanaisa Reinhold Nauckhoff olid Eestimaa aadlilpkonna rittmeistrid. Tema Häradi kihelkonnas (Strängnäsi lähedal Rootsis) sündinud vanem vend Carl Reinhold Nauckhoff (1741–1824) oli laaman ja riigikomissar (1786).
Ta oli abielus kolm korda:
a) 18. novembril 1787 abiellus Valinge mõisas Sauste krahvitar Magdalena Sophia Wrangeliga (1764–1788), kes oli ihukaitse oobersti, rüütli ja Valinge mõisniku krahv Johan Reinhold Wrangel af Saussi (1717–1794) ja vabapreili Charlotta Wachtmeisteri tütar, ooberstleitnandi ja rüütli, Rotenbergi vabahärra Axel Gustaf Wachtmeisteri ja krahvinna Sophia Magdalena Carlsdotter Wachtmeisteri tütretütar. Abielust sündis:
b) 23. veebruaril 1790 Elsa Johanna von Schönfelt (1751–1798), kes oli ülemintendendi Carl von Schönfelti ja Catharina Maria Franci tütar, ning riigisekretäri ja ülempostidirektori ja Põhjatähe ordeni rüütli Ulric Gustaf Franci (1736–1811) õetütar.
c) 2. septembril 1800 Frederika Christina Ehrenbill (1773–1844), kes oli Rootsi mereväelase ja riigikontori presidendi Ulrik Gottlieb Ehrenbilli (1733–1795) ja Johanna Fredrica Lynningi tütar.
Naturaalarvude hulk

Naturaalarvude hulk on kõikide naturaalarvude hulk.
Naturaalarvude hulk on loenduv hulk. 
Tähistus.
Naturaalarvude hulga tavaline tähis on formula_1. Unicode'is on see märk (ℕ) tähesarnaste sümbolite plokis. Selle koodipunkt on U+2115.
Seda tähist võidakse kasutada sõltumata 
sellest, kas sinna arvatakse positiivsed täisarvud (ilma arvuta 0)
 formula_2
või mittenegatiivsed täisarvud (koos arvuga 0)
 formula_3.
Ilma nullita naturaalarvude hulga kohta võttis Richard Dedekind 1888 kasutusele sümboli N. Tema sümbolit kasutatakse tänapäeval sageli stiliseerituna kahekordse kriipsuga täheks N (formula_1 või formula_5). 
Alates 1894. aastast kasutas Giuseppe Peano nulliga naturaalarvude kohta sümbolit N0. Tänapäeval kasutatakse ka seda sümbolit stiliseerituna (formula_6). Sel juhul tähistatakse nullita naturaalarvude hulka tähisega formula_1. 
Kui sümbolit formula_1 kasutatakse nulliga naturaalarvude hulga kohta, siis tähistatakse nullita naturaalarvude hulka formula_9, formula_10, formula_11, formula_12, formula_13 või formula_14.
Algebra.
Naturaalarvudel (sealhulgas 0) defineeritud liitmise ja korrutamise suhtes tekib naturaalarvude hulgal kommutatiivse poolringi struktuur.
Reigo Nõmm

Reigo Nõmm (sündinud 5. juunil 1989) on eesti korvpallur.
Eesti parim noorkorvpallur 2010!
Tehnikaleksikon

"Tehnikaleksikon" on tehnikaalane teatmeteos.
Tehnikaleksikon ilmus aastal 1981 kirjastuses Valgus. Tõlge on toimetatud ENE täppisteaduste teaduslikus toimetuses, mille juhataja oli Ralf Toming. Toimetuse sõnul on teksti originaaliga võrreldes pisut tihendatud ja täpsustatud. Osaliselt on arvestatud originaali 2. trüki ettevalmistamisel tehtud muudatusi.
Ilmumine langes ajale, mil "Eesti nõukogude entsüklopeedia" oli juba valminud (viimane, lisaköide ilmus 1977), aga "Eesti entsüklopeedia" polnud veel ilmuma hakanud (esimene köide ilmus 1985). Sama toimetuse tõttu sarnaneb tehnikaleksikon ülesehituselt ja tähistussüsteemilt ENE köidetega.
Tehnikaleksikon on tõlgitud vene keelest, 1976 Moskvas kirjastuses Sovetskaja Entsiklopedija ilmunud "Polütehnilisest sõnaraamatust" ("Политехнический словарь"), mille peatoimetaja oli akadeemik Ivan Artobolevski.
Raamatus on 656 lehekülge. Selle hind oli 7 rubla ja 30 kopikat.
Uno Ong

Uno Ong (13. oktoober 1932 Kunda – 15. mai 1994 Alingsås) oli eesti kunstnik, kes elas Rootsis.
Arenys de Mar

Arenys de Mar on linn Hispaanias Kataloonias Barcelona provintsis.
See asub Vahemere rannikul Caldes d'Estraci ja Canet de Mari vahel, umbes 40 kilomeetrit Barcelonast kirdes. 2022. aasta seisuga oli seal 16 155 elanikku.
Arenys de Mari sadam on oluline kalasadam ja provintsi peamine sadam.
Ajalugu.
Arenys de Mar sai linnaõigused aastal 1599.
Rahvastik.
Rahvaarvu muutumine aastati:
Gunnar Grapsi Grupp

Gunnar Grapsi Grupp (GGG või G.G.G.) oli eesti rokkansambel.
Ajalugu.
1985. aastal sai Magnetic Band esinemiskeelu ja ansambel jätkas sisuliselt sama koosseisuga Gunnar Grapsi Grupi nime all. Kui Magnetic Bandi repertuaar oli laia ampluaaga, siis GGG viljeles rohkem raskemat rokki. Umbes 1989. aastal läks ansambel sisetülide tõttu laiali.
Elan

Elan on spordikaupu tootev Sloveenia ettevõte. Elan on tuntud suuskade ja lumelaudade tootjana.
Ettevõte asutati 1945. Peakorter asub Begunjes.
Elani tütarettevõtted toodavad purje- ja mootorpaate.
Ivan Artobolevski

Ivan Ivanovitš Artobolevski (vene Иван Иванович Артоболевский; 26. september 1905 Moskva – 21. september 1977 Moskva) oli vene masinaehitusteadlane ja rakendusmehaanik. 
Tema isa oli vaimulik ja teoloog Ivan Aleksejevitš Artobolevski.
1946. aastal valiti ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks.
1932–1949 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli professor.
Artobolevski oli "Polütehnilise sõnaraamatu" ("Политехнический словарь") peatoimetaja. See raamat ilmus 1981 eesti keeles "Tehnikaleksikoni" pealkirjaga.
John Lindley

John Lindley (8. veebruar 1799 – 1. november 1865) oli inglise botaanik.
Tema kirjeldatud liikide juurde märgitakse autorilühendina "Lindl.".
Betafence

Betafence on rahvusvaheline ettevõte, mis valmistab piirdeaedu ja läbipääsukontrolli süsteeme. Ettevõtte peakorter asub Belgias, müügikäive 2008. aastal oli 500 miljonit eurot. 
Ajalugu.
Betafence on asutatud 1880. aastal. 
Balti turule sisenes ettevõte 1995. aastal. 2008. aastal oli ettevõtte müügikäive Balti turul 5,45 miljonit eurot.
Hallõgija (animafilm)

"Hallõgija" on Eesti lühianimafilm aastast 2009.
Indro Olumets

Indro Olumets (sündinud 10. aprillil 1971 Tartus) on endine eesti jalgpallur. Praegu töötab noortetreenerina klubis JK Nõmme Kalju. Tema isa on endine maadleja Villi Olumets.
Koondisekarjäär.
Oma debüüdi koondises tegi Olumets 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta kuulus algkoosseisu, aga 46. minutil vahetas Sergei Ratnikov ta välja. See oli koondise esimene kohtumine pärast riigi taasiseseisvumist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Olumets oli mängupäeval 21-aastane. Indro Olumetsa peetakse läbi aegade üheks tehnilisemaks mängijaks.
Lõuna-urvalind

Lõuna-urvalind ("Acanthis cabaret") on erinevatel andmetel urvalinnu alamliik või liik vintlaste sugukonnast urvalinnu perekonnast. Ta on urvalindude rühmast kõige väiksem, pruunim ja triibulisem.
Lõuna-urvalindu on kohatud ka Eestis.
Levila.
Lõuna-urvalinnu areaal oli varem seotud peaaegu ainult Briti saarte ja Alpidega, kuid viimastel aastakümnetel on ta levilat märkimisväärselt laiendanud. Briti saartel on ta laialt levinud haudelind, kuigi mõnedes Inglismaa piirkondades puudub. Ta pesitseb piki Põhjamere rannikut Kirde-Prantsusmaast kuni Saksamaa, Taani, Lõuna-Norra ja Edela-Rootsini. Alpide populatsioon on suurenenud ja levila on laienenud naaberaladele. Lõuna-urvalinnu idapoolseimad pesitsuspiirkonnad asuvad Lõuna-Poolas, Slovakkias ja Põhja-Rumeenias. Osa lõuna-urvalinde rändab talveks lõuna poole, teine osa talvitub oma pesitsuspiirkonnas.
Lõuna-urvalindu on introdutseeritud Uus-Meremaale (esmakordselt 1862. aastal), kus ta nüüd on tavaline.
Välimus.
Lõuna-urvalind on urvalinnust veidi väiksem ja märksa pruunikasruugema selja ning külgrinnaga, mis vastandub teravalt valge rinna ja kõhualusega. Häälitsused, käitumine ja pesitsemine sarnane urvalinnuga.
Elupaik.
Asustab puistuid, põõsastikke, kultuurmaastikku ja luiteid. Alpides elab sageli lehise valdavusega okasmetsades.
Tema edasilevimist soodustab muuhulgas okaspuuistanduste rohkenemine.
Lasteraamatukogundus

Lasteraamatukogundus on raamatukogunduse haru, mille tegevus on suunatud lastele. 
Lugejateeninduse eesmärgiks lasteraamatukogudes on igakülgselt teenindada eeskätt koolieelikuid, põhikooliõpilasi ja kõiki teisi, kellele lastekirjandus huvi pakub. Kuigi avaldatavate lasteraamatute nimetuste arv ei ole vähenenud, on 2000. aastatel laste huvi lugemise ja raamatute vastu hakanud rekordilise kiirusega vähenema.
Lasteraamatukogusid hakati looma 1950. aastatel seniste raamatukogude lasteosakondade baasil. 1951 andis ministrite nõukogu korralduse luua Eestis 26 iseseisvat lasteraamatukogu. Seoses raamatukogusüsteemi tsentraliseerimisega said 1974. aastal iseseisvatest lasteraamatukogudest taas lasteosakonnad.
Oskused, mis laps omandab raamatukogus, panevad aluse elukestva õppimise harjumusele. Tänapäeva õpilased ei pea ainult teadma, kuidas infot leida, vaid peavad oskama seda ka käsitleda. Uuringud on näidanud, et raamatukogu- ja infooskuste õpetamine mõjutab positiivselt õpilaste saavutusi ja üldist arengut. Infootsingu abil õppimisele on omased avastamine ja riskimine, uudishimu ja motivatsioon, läbi eluliste situatsioonide omandab õpilane kriitilise ja loova mõtlemise. Raamatukoguoskuste õpetamisel on positiivne mõju lugemisoskuse arendamisele, sõnavara laiendamisele ja suulisele väljendusoskusele, probleemi lahendamise oskusele ja üldistele teaduslikele saavutustele (Eisenberg, Brown 1992).
Raamatukoguoskuste õpetamiseks mitmeid võimalusi, meetodeid ja teemasid. Traditsiooniliselt on välja kujunenud I klassile korraldatav raamatukoguekskursioon. Paljudele lastele on see esimene kokkupuude raamatukoguga. Räägitakse raamatust ja raamatu hoidmisest. Tunni jätkuks õpetatakse raamatule paberi ümberpanemist.
Kiievi vürstiriik

Kiievi vürstiriik oli pärast Kiievi Suurvürstiriigi lagunemist Lääne-Kiievimaa, Loode-Tšerkassõ, Ida-Žitomiri maa-aladel, moodustunud riik, mis eksisteeris aastatel (1132–1471), riigi pealinnaks oli Kiievi linn.
Territoorium.
Kiievi vürstiriik eksisteeris pärast Mongolite invasiooni Vene aladele , Kuldhordi vasallina kuni allutamiseni Leedu suurvürst Algirdase poolt ja liitmiseni 1362. aastani, mil liideti Vene Suurvürstiriigina Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigiga ning moodustas osa Leedu Suurvürstiriigi territooriumist oma lääne-slaavi päritolu elanikkonnaga.
Aastatel 1471–1654, kuulus ta Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigi koosseisu ning suurvürstiriigi liitumisel personaaluniooniga Rzeczpospolitaga oli Rzeczpospolita koosseisus.
1654. aastal pärast Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita sõda liideti Paremkalda-Ukraina territoorium Moskva tsaaririigiga.
Kiievi vürstiriigi vürstid ja valitsejad.
Vürstiriik liitus 1362. aastal Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigiga.
Aastatel 1471–1654 kuulus Kiievi vürstiriigi alad, Kiievi, Tšernigivi ja Bratslavi vojevoodkondadaena Leedu, Vene ja Žemaitija ning Poola ühisriigi Rzeczpospolita koosseisu.
Aasia ja Aafrika Maade Nõukogude Solidaarsuskomitee

Aasia ja Aafrika Maade Nõukogude Solidaarsuskomitee oli ühiskondlik organisatsioon Nõukogude Liidus. 
See asutati 1956.
Solidaarsuskomitee esindas Nõukogude Liitu 1957. aastal loodud Aafrika ja Aasia Rahvaste Solidaarsuse Organisatsioonis.
Aasialik tootmisviis

Aasialik tootmisviis ehk aasia tootmisviis on marksistlik-leninliku teooria (ajaloolise materialismi) järgi laialt levinud kapitalismieelne tootmisviis, mille puhul etendas niisutuspõllundus kogukonna taastootmisel sageli esmajärgulist osa. 
Mõiste pärineb Karl Marxilt. 
Aasialik tootmisviis on esinenud kõigis maailmajagudes peale Austraalia ja Antarktika.
Roosa-kuldnokk

Roosa-kuldnokk (ladina keeles "Pastor roseus"), vana nimetusega karjarästas, on linnuliik kuldnoklaste sugukonnast kuldnoka perekonnast.
Varem arvati liiki kuuluva kuldnoka perekonda ("Sturnus"), kuid hiljem on talle määratud eraldi perekond "Pastor". 
Levila.
Pesitsusajal on levinud Ees- ja Kesk-Aasias, mõnel aastal ka Kagu-Euroopas. Talvitub Ees-Aasia lõunaosas, Pakistanis, Indias ja Sri Lankal.
Roosa-kuldnoka levik sõltub parves elutsevate rohutirtsuliikide rohkearvulisest esinemisest. Eestis eksikülaline.
Välimus.
Üldpikkus 19–22 cm. Vanalinnu sulestikus on iseloomulik heleroosa värvus, pea ja tiivad on mustad, metalliläikega. Noorlind sarnaneb kuldnoka kahvatu noorlinnuga, kuid tal on lühem ja tömbim kollakas nokk, hele valjasriba ja seljasulestikust heledam päranipuala. Häälitsused lühidad ja karedad, võrreldes kuldnokaga rämedamad ja järsemad.
Lennul hoiduvad roosa-kuldnokad üksteise lähedusse, mistõttu kogu parv paistab isegi läheda maa pealt tiheda tumeda tombuna. Maapinnale laskunult hajuvad nad kiiresti, kuid jooksevad ja lendlevad kõik ühes suunas, mistõttu kogu parv liigub ühele poole.
Elupaik ja pesitsemine.
Elab stepis ja põllumaastikul. Pesitseb seltsinguliselt kaljulõhedes, järsakupragudes, kivide all, laiendatud kaldapääsukese urgudes, mõnikord hoonete õõnsustes, Ühes koloonias on tihti mitusada paari. Pesapaikadele ilmub aprillis. Pesaaluseks on õhuke kiht kuivanud taimevarrekesi, sellel lebavad vähesed koirohu lehed ja stepilindude suled. Kurnas on 4–7 kahkjashalli muna. Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pesitsusperiood on lühike: viis nädalat pärast esimeste munade munemist võib juba kohata hästi lendavaid noorlinde. Varsti pärast poegade pesast lahkumist ühinevad pesakonnad suurteks parvedeks, mis toiduotsingutel järk-järgult haudekolooniast eemalduvad. Talvel moodustab suuri parvi.
Toitumine.
Kõigesööja. Eelistab rändtirtse. Täiskasvanud lind võib päevas ära süüa kuni 200 erinevas vanuses rändtirtsu.
Sööb ka mardikaid, soomustiivalisi, ämblikke ja sipelgaid, marju, mahlakaid puuvilju ja umbrohuseemneid.
Aasia mängud

Aasia mängud on 1951. aastast saadik korraldatav olümpiamängude taoline spordivõistlus Aasia sportlastele. 
Mänge reguleerib Aasia Olümpianõukogu ROK-i järelevalve all.
Risto Kallaste

Risto Kallaste (sündinud 23. veebruaril 1971) on endine eesti jalgpallur.
Ta oli väga tuntud oma saltoaudi tõttu.
Koondisekarjäär.
Oma koondisedebüüdi tegi Kallaste 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta kuulus algkoosseisu, aga 86. minutil vahetas Viktor Alonen ta välja. See oli koondise esimene kohtumine pärast Eesti iseseisvuse taastamist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Kallaste oli mängupäeval 21-aastane.
Isiklikku.
Tema poeg on jalgpallur Ken Kallaste.
Franz Alekand

Franz Alekand (19. jaanuar 1893 Kuremaa vald, Tartumaa – 2. detsember 1949 Siblagi vangilaager, Ivanovo, Tšebula rajoon, Kemerovo oblast) oli eesti ühiskonnategelane.
Ta oli Palamuse laenu- ja hoiuühistu juhatuse esimees, Jõgeva Põllumeeste Konvendi liige, Palamuse Piimaühistu asutaja ja uue meiereihoone ehituse initsiaator, Jõgeva tuletõrjedivisjoni Kuremaa kompanii pealik.
Ta arreteeriti NKVD poolt 28. novembril 1944 Kuremaa vallas Änkkülas ning saadeti järgmise aasta 18. juuli tribunali otsusega 20 + 5 aastaks Kemerovo oblastisse Tšebula rajooni Ivanovosse.
Abikaasa alates 1918 Johanna Viira, lapsed Koit Alekand ja Hilja Alekand.
Kenneth Noland

Kenneth Noland (10. aprill 1924 Asheville, Põhja-Carolina – 5. jaanuar 2010 Port Clyde, Maine) oli USA maalikunstnik. Ta oli üks tuntumaid "Color Field"i stiili esindajaid 1950. aastatel, kuigi teda peeti ka abstraktse ekspressionismi ja 1960. aastate alguses minimalismi esindajaks.
Ta teenis Teises maailmasõjas õhuväes. Pärast seda õppis ta kunsti Black Mountain College'is koduosariigis Põhja-Carolinas.
Konsulaat

Konsulaat on riigi välisesindus, mis kaitseb välisriigis selle riigi kodanike õigusi ja annab neile konsulaarabi.
Konsulaat võib asuda suursaatkonnas, saatkonnas või olla iseseisev asutus.
Konsulaadid jagunevad karjääri- ja aukonsulaatideks, nende esindajaid nimetatakse tavaliselt vastavalt konsuliteks ja aukonsuliteks. Üldjoontes on karjääri- ja aukonsulaatide ülesanded väga sarnased ja mõisted kasutusel suisa sünonüümidena: mõlema puhul on kesksel kohal kodanike abistamine, ärialane teavitamine ja kahepoolsed suhted konsulaarpiirkonnas.
Sõltuvalt traditsioonidest kutsutakse konsuleid ja aukonsuleid konsulaatidega – nii karjääri- kui ka aukonsulaatidega – tihedate suhete hoidmise nimel aeg-ajalt lähetajariiki, et nad tutvuksid riigiga, mille huve nad esindavad.
Ajalooline käsitlus.
Konsulaadid on kas kutse- või aukonsulaadid, mida vastavalt juhib kutse- või aukonsul. Konsulaadid jagunevad peakonsulaatideks, konsulaatideks, asekonsulaatideks ja konsulaaragentuurideks. Neid juhivad vastavalt peakonsulid, konsulid, asekonsulid ja konsulaaragendid..
Aman

Aman ehk Iisraeli kaitsejõudude Sõjaväeluure Direktoraat on 1950. aastal moodustatud Iisraeli kaitsevägede sõjaväeluure keskasutus, mis allub Iisraeli kaitsejõudude ühendatud kindralstaabile.
Amani juhid ja organisatsioon.
Sõjaväeluure Direktsioon on jaotatud kolme põhiliini: