tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Linnaveske järv

Linnaveske järv (ka Linnaveski paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lõunaosas asuvas kaitsealuses Karksi ürgorus, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi-Nuia linnas ja Karksi külas.
Kirjeldus.
Järve pindala on 3,9 ha ja kõrgus merepinnast 64 m. Järv asetseb loode-kagusuunal, sellest voolab läbi Halliste jõgi. Järvest 100 m allavoolu asub Karksi järv. Järve ääres ürgoru serval asuvad Karksi ordulinnuse varemed ja Karksi kirik.
Linnaveske järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Järv on kaitse all Karksi maastikukaitseala koosseisus.
Querétaro osariigi lipp

Querétaro lipp on Querétaro osariigi lipp.
Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7.
Quintana Roo osariigi lipp

Quintana Roo lipp on Quintana Roo osariigi lipp.
Hatu vald

Hatu vald (saksa keeles "Hattoküll") oli vald Harjumaal Risti kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890. 1891 liideti Hatu vald Nõva vallaga ja 1893 Padise vallaga.
Valla alal asus Hatu mõis.
Durango osariigi lipp

Durango lipp on Durango osariigi lipp.
Kalju vald

Kalju vald (saksa keeles "Gross-Kaljo") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas, mis eksisteeris 1866–1930.
Kolovere ja Kalju vallavalitsus kasutasid ühist, 1895. aastal valminud vallamaja Maidla külas (tänapäeval on seal Ullimulla talu).
1. aprillil 1930 ühines Kalju vald Koluvere vallaga ning moodustus Kolovere-Kalju vald. Kaks valda ühendati kohtu- ja siseministri 1930. aasta 11. märtsi otsusega, millele eelnes Lääne maavolikogu otsus 21. detsembril 1929.
Valla alal asusid Kalju, Leila ja Maidla küla.
Kargi vald

Kargi vald (saksa keeles "Karky") oli vald Saaremaal Jämaja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kargi vald Torgu vallaga.
Valla alal asus Kargi mõis.
Kassari vald

Kassari vald (saksa keeles "Kassar") oli vald Läänemaal Pühalepa kihelkonnas Kassari saarel.
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kassari vald Käina vallaga. Agape küla liideti aga Emmaste vallaga.
Valla alal asus Kassari mõis.
Pandivere vald

Pandivere vald (saksa keeles "Pantifer") oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Pandivere vald Porkuni vallaga.
Valla alal asus Pandivere mõis.
Paslepa vald

Pas(s)lepa vald (saksa keeles "Paschlep") oli vald Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. Vallamaja asus praeguse Hara küla aladel.
Vald eksisteeris 1866–1939.
1939. aasta vallareformiga liideti valla territoorium uue Noarootsi valla koosseisu.
Valla alal asus teiste seas Paslepa mõis, Pürksi mõis, Noarootsi kirikumõis.
Trammiliiklus Szczecinis

Poola linnas Szczecinis on 12 trammiliini. Trammiteede kogupikkus on ligikaudu 65,5 km, liinide pikkus 114 km. Trammiliine teenindab kaks depood. Liinidel on 104 peatust ja liine teenindab 204 vagunit. Rööpmelaiuseks on standardne 1435 mm. Trammiliiklus algas Szczecinis 1879. aastal.
Trammiliiklust Szczecinis korraldab ühistranspordifirma Tramwaje Szczecińskie.
Liinid.
2016. aasta seisuga on käigus järgmised liinid:
Karksi-Nuia – Halliste tee

Karksi-Nuia – Halliste tee (registrinumbriga 24188) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Tee pikkus on 9,678 km.
Tee saab alguse Karksi-Nuia linnas Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee 81. kilomeetril, läbib Polli, Allaste ja Raja küla ning lõpeb Halliste alevikus Sultsi – Abja-Paluoja tee 13. kilomeetril.
Simsoni vesiveski

Simsoni vesiveski on Järva maakonnas Paides Parkali tänaval asuv vesiveski. Veski on arvele võetud kultuurimälestisena.
Veskit on praegusel asukohal märgitud 1683 Waxelbergi plaanil.
Vesiveski on paekivist ja selle ülemine osa puust. Puuosa on veskile ehitatud 1931.
Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani pühakuju kirik

Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani pühakuju kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Muhu vallas Rinsi külas.
Ajaloost.
Rinsi õigeusu kogudus Muhu saarel asutati 1847. aastal. Kogudusele eraldati 1850. aastal Tamse kroonumõisast maad kirikumaja ehitamiseks ja kalmistu rajamiseks.
Viiekuplilise kivikiriku projekteeris Muhu saarele Riia arhitekt Heinrich Scheel. Muhu-Rinsi õigeusu kiriku ehitus lõpetati 1873. aastal ja kirik pühitseti sama aasta 22. oktoobril Riia ja Miitavi ülempiiskopi Veniamini (Karelin)) poolt imettegeva Kaasani ikooni auks. Rinsi kirikus on tänapäevani säilinud ühe kuulsa muhulase, Soome õigeusu peapiiskopi Herman Aava maalitud (kirjutatud) ikoone.
Muhu-Rinsi õigeusu pühakoda renoveeriti 1998. aastal. Renoveerimistööde käigus ehitati kirikule uued katused.
Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirikut kasutab EAÕK Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju kogudus.
Sepamäe kalmistu

Sepamäe kalmistu on Saare maakonnas Muhu vallas Päelda külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Valjala kalmistu

Valjala kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Valjala alevikus asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu rajati 19. sajandil.
Kalmistu pindala on umbes 2,5 ha ja see on ümbritsetud kiviaiaga.
Kalmistul on II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on samuti arvele võetud kultuurimälestisena.
Tennis 2016. aasta suveolümpiamängudel

Tennis 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros toimusid 6.–14. augustini ja võistlused peeti Olümpia Tennisekeskuses. Tennises võistles 197 sportlast 56 riigist ning välja jagati viis komplekti medaleid.
Tulemused.
Mehed.
Üksikmäng.
&lt;br&gt;Finaal: 14. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 64
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2012: Andy Murray, Suurbritannia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Paarismäng.
&lt;br&gt;Finaal: 12. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 32 võistkonda
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2012: Bob Bryan ja Mike Bryan, USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Üksikmäng.
&lt;br&gt;Finaal: 13. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 64
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2012: Serena Williams, USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Paarismäng.
&lt;br&gt;Finaal: 14. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 32 võistkonda
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2012: Serena Williams ja Venus Williams, USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Segapaarismäng.
&lt;br&gt;Finaal: 14. august 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 16 võistkonda
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2012: Viktorija Azarenka ja Maks Mirni, Valgevene
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Välislingid.
&lt;br&gt;
Püha kalmistu

Püha kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Püha külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu on rajatud arvatavasti ajal 18. sajandi lõpust kuni 19. sajandi alguseni.
Kalmistut piirab kiviaed, mis kohati on lagunenud. Kalmistul on kaks väravat: ida- ja lääneosas.
Kalmistul on II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on samuti arvele võetud kultuurimälestisena.
Pärsama Püha Innokenti kirik

Pärsama Püha Innokenti kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Saaremaa vallas Pärsama külas.
Koguduse ajaloost.
Saaremaal Karja luterlikus kihelkonnas siirdus 1848. aasta kevadeks õigeusku 1465 inimest. Karja kihelkonnas asutati mitu õigeusu kogudust. Pärsama kogudus iseseisvus Leisi Püha Olga kogudusest 1902. aastal. Koguduses oli 1930. aastal 732 liiget, 1970. aastal 60 annetajaliiget. 1998. aastal oli Pärsama Püha Innokenti koguduses 18 liiget.
Kirik.
Lihtne tellistest ühe kellatorniga õigeusu kirik ehitati 1908. aastal ja pühitseti sama aasta 26. novembril Riia ja Miitavi piiskop Agafangeli (Preobraženski) poolt Irkutski püha Innokenti auks. Pärsama Püha Innokenti kirikus on palju kultuurimälestisena arvele võetud esemeid.
Kirikut kasutab EAÕK Pärsama Püha Innokenti kogudus.
Õigeusu koolid.
Juba usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu kirikute juurde kihelkonnakoolide loomist. Pärsama õigeusu kihelkonnakool avati 1902. aastal.
Aune Valk

Aune Valk (kuni 1996 Aune Allikas; sündinud 22. märtsil 1972) on eesti psühholoog ja haridusametnik.
Haridustee.
Ta lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia erialal, sai 1997. aastal sealsamas psühholoogia teadusmagistrikraadi tööga "Ethnic identity and national attitudes" (juhendaja Peeter Tulviste) ning 2001. aastal doktorikraadi tööga "Two facets of ethnic identity: pride and differentiation" (juhendaja Jüri Allik).
2004. aastal õppis ta järeldoktorantuuris Suurbritannias Sussexi Ülikoolis ja Ameerika Ühendriikides Clarki Ülikoolis.
Karja vana kalmistu

Karja vana kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Linnaka külas asuv kalmistu. Kalmistust umbes 0,5 km ida pool asub Karja kirik. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu rajati 1770. aastatel. Kalmistu jäeti maha 1903, kui Karja külla rajati Karja kalmistu. Viimane matmine vanale kalmistule oli küll 1950. aastatel.
Kalmistut piirab paekivist kuivmüüritis. Kalmistu keskel on kolm varemetes kabelit.
Lihula kalmistu

Lihula (uus) kalmistu on Lääne maakonnas Lääneranna vallas Lihulas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu rajati 19. sajandil.
Kalmistul on 1905. aasta revolutsiooni terroriohvrite ühishaud, mis on samuti eraldi kultuurimälestis.
Kirbla kalmistu

Kirbla kalmistu ehk kirikuaed asub samanimelise kiriku juures Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kirbla külas. 
Kalmistu on tõenäoliselt tekkinud kihelkonnakiriku juurde, mis rajati tõenäoliselt 16. sajandi algul ja mida on esmamainitud 1531. aastal, kuid kuna kihelkond loodi juba 14.–15. sajandil, pole välistatud ka kalmistu varasem rajamine. Vanimad hauatähised pärinevad siiski alles 18. sajandist. 
Kalmistule on maetud baltisakslasi Ferseneid ja Wistinghauseneid. Kalmistul paikneb ka Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud. Sinna on augustis 2008 maetud Eesti õigusteadlane ja poliitik Jüri Uluots ning tema perekond. Samas on tema sugulaste matuseplatsid. 
Kirbla kalmistu ja kirikaed võeti sarnaselt paljude teiste vanade Eesti kalmistutega 1997. aastal riikliku kaitse alla. Kultuurimälestistena on kaitse alla võetud ka kirikaia piirdemüür, Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud, arvatavalt 18. sajandist pärit paekivist hauaplaat, 1808. aastaga dateeritud (Elisabeth Bodisco?) hauaplaat ning tõenäoliselt kohalikku päritolu hauaristi kaks näidet Mihkel ja Mari Kuke haudadel.
Taani 2016. aasta suveolümpiamängudel

Taani osales Rio de Janeiros toimunud 2016. aasta suveolümpiamängudel 128 sportlasega, kes võistlesid 19 spordialal. 
Olümpiavõitjaks tulid Pernille Blume ujumises ja Taani käsipallikoondis. Hõbemedali võitsid Jakob Fuglsang jalgratta maanteesõidus, Taani neljapaadi meeskond sõudmises, Emma Åstrand Jørgensen aerutamises, Mark O. Madsen maadluses, Kamilla Rytter Juhl ja Christinna Pedersen sulgpalli paarismängus ning Sara Slott Petersen kergejõustikus (400 m tõkkejooks).
Lüganuse Vabadussõja mälestussammas

Lüganuse Vabadussõja mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Lüganusel asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. See on arvele võetud kultuurimälestisena.
Lüganuse Vabadussõja mälestussammas avati 28. septembril 1924. 6,4 m kõrguse samba autor oli Lüganuse kihelkonnast pärit Voldemar Mellik. Sammas hävitati Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal. Samba taastas 13. augustil 1944 Voldemar Mellik ise. Teise Nõukogude okupatsiooni ajal 1944. aastal lõhuti sammas uuesti. 
Lüganuse Vabadussõja mälestussammas taasavati Laulva revolutsiooni ajal 30. septembril 1989. Samba arhitektuurilise osa taastas fotode järgi Voldemar Melliku poeg, arhitekt Tõnu Mellik, samba skulptuurigrupi valmistas Ants Viitmaa.
Orund

Orund on pikliku kujuga ebamääraste pervedega negatiivne pinnavorm. Orundi piire pole võimalik täpselt määratleda. Eestis on näiteks Võru-Petseri orund ja Emajõe orund.
Tudulinna vana kirik

Tudulinna vana kirik on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Tudulinnas asuv mahajäetud puidust kirik. See on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirik valmis 1766. aastal ja 1863. aastal seda laiendati.
Tudulinna kirik oli algselt Viru-Jaagupi kiriku abikirik, 1744. aastal liideti Pühajõe kogudus ja Tudulinna kogudus taas Jõhvi kogudusega. 1867. aastal eraldati Tudulinna ja Iisaku lõplikult iseseisvaks Iisaku kirikukihelkonnaks.
1930. aastatel lahvatas kohalikus kogukonnas "usutüli": osa Tudulinna koguduse liikmeid ei tahtnud kuulata Voldemar Kuljuse jutlusi, mida nad pidasid liiga ilmalikeks. Seetõttu ehitati Tudulinna vana kiriku kõrvale uus kirik, mis valmis 1939. aastal.
Nõukogude okupatsiooniaja alguses lõhuti kiriku torn ja kirikust riisuti inventar. Hiljem ehitati hoone ümber sovhoosi viljaveskiks.
Kuluse mõis

Kuluse mõis (saksa keeles Kullus) oli eramõis Martna kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1730. aastatel.
Käo mõis

Käo mõis (saksa keeles Käo) oli Väike-Konguta mõisa karjamõis Puhja kihelkonnas Tartumaal.
Kõruse mõis

Kõruse mõis (saksa keeles "Körrust") oli eramõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1715–1731 Tagamõisa mõisast eraldatud alale.
Leesi mõis

Leesi mõis (saksa keeles "Leesi") oli Lehtse mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Suuga mõis

Suuga mõis (saksa keeles "Suga") oli Roosna mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Nolgimõisa mõis

Nolgimõisa mõis (saksa keeles Schultzenhof) oli eramõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa omanikud olid teiste seas Ekesparred (mõisarentnikud) ja Nolckenid.
Naissaare mõis

Naissaare mõis (saksa keeles "Nargön") oli riigimõis Naissaarel Keila kihelkonnas Harjumaal.
Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Viimsi valla Lõunaküla territooriumile.
Mälgu mõis

Mälgu mõis (saksa keeles "Melgun") oli eramõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1738–1744 Kotlandi mõisast eraldatud alale.
Luusika mõis

Luusika mõis (ka Luusiku mõis, Lusike mõis; saksa keeles "Lusik") oli Venevere mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Luusika küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.
Mõis rajati 17. sajandi 2. veerandil. Hiljem sai see mõis Venevere mõisa karjamõisaks.
Lemuvere mõis

Lemuvere mõis (saksa keeles "Lemmofer") oli Kivijärve mõisa karjamõis Laiuse kihelkonnas Tartumaal.
Lihasoo mõis

Lihasoo mõis (saksa keeles "Lihassoo") oli eramõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Liiva-Nõmpa mõis

Liiva-Nõmpa mõis (saksa keeles "Neu-Nempa") oli eramõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 1743 Vana-Nõmpa mõisast eraldatud alast.
Loode mõis

Loode mõis (saksa keeles "Lodenhof") oli eramõis Püha kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandi 2. poolel.
Tapa linnakalmistu

Tapa linnakalmistu on Lääne-Viru maakonnas Tapa linna loodeosas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu rajati 1920. aastatel.
Tudu kirik

Tudu kirik on Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Tudu alevikus asuv kirik. 
Kirikut kasutas EELK Tudu kogudus, kogudus lõpetas tegevuse 1. detsembril 2005, kui see liideti Viru-Jaakobi kogudusega..
Kirik ehitati 1925. aastal. Kiriku kell valmistati 1936. aastal Franz Krulli tehases.
2002. aastal taastati kiriku laastukatus.
Kirikus on mitmeid kultuurimälestisena arvele võetud esemeid.
Uruste kalmistu

Uruste kalmistu on Audru kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kihlepa külas Pärnu linnas Pärnu maakonnas asuv õigeusu kalmistu.
Ajalugu.
Kalmistu rajati 1850. aastatel. Kalmistut on kasutanud Uruste Õigeusu Issanda Taevaminemise kogudus. 
Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirjeldus.
Kalmistu on ebakorrapärase põhikujuga ja selle pindala on 1,04 ha. Kalmistu kõrval voolab Uruste jõgi.
Kalmistust 200 m kaugusel asub Uruste Issanda Taevaminemise kirik.
Uruste Issanda Taevaminemise kirik

Uruste Issanda Taevaminemise kirik on Pärnu maakonnas Pärnu linnas Kihlepa külas asuv õigeusu kirik. See on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirik ehitati aastatel 1872–1873 Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi ja pühitseti Issanda Taevaminemisele 1874. aastal.
Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Uruste Issanda Taevaminemise kogudus.
200 m kaugusel kirikust asub Uruste kalmistu.
Laiksaare Ristija Johannese kirik

Laiksaare Ristija Johannese kirik on Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Urissaare külas asuv õigeusu kirik. 
Esimene kirik ehitati Laiksaarde 1911. aastal; suures kahekorruselises puumajas asusid ka kohalik kool ja õpetajate eluruumid. See hoone hävis seitse aastat hiljem tules. Praegune kirik ehitati aastatel 1924–1927 ja selle pühitses sisse metropoliit Aleksander.
2003. aastal tehti kirikus sise- ja välisremont.
Kirikus on mitmeid kultuurimälestisena arvele võetud esemeid.
Kirikut kasutab Laiksaare Ristija Johannese kogudus.
Häädemeeste kalmistu

Häädemeeste kalmistu all võidakse mõelda:
Häädemeeste õigeusu kalmistu

Häädemeeste õigeusu kalmistu on Häädemeeste kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Häädemeeste alevikus Häädemeeste vallas Pärnu maakonnas asuv õigeusu kalmistu.
Ajalugu.
Kalmistu rajati 1878. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirjeldus.
Kalmistu pindala on 2,7 ha. Kalmistu välispiirde moodustab kivikuhjatis, mille kõrgus on 1,2 m.
Kalmistust 600 m põhja pool asub Häädemeeste luteri kalmistu.
Uduvere Apostel Jakobi kirik

Uduvere Apostel Jakobi (Jaakobuse) kirik on Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupis Uduvere asumis paiknev õigeusu kirik. 
Kirikut kasutab EAÕK Uduvere Apostel Jakobuse kogudus.
Kirik ehitati ja pühitseti 1866. aastal. Ehitamiseks kasutati arhitekt Apollon Edelsoni tüüpprojekti.
1941. aastal hävis kiriku katus ja suuresti ka kiriku sisustus. Kirikut taastati aastatel 1942–1947. Kiriku uus ikonostaas saadi 1959. aastal Tuhalaane kirikust, mis oli juba varem suletud.
Kirikus on mitmeid kultuurimälestistena arvele võetud esemeid.
Punapargi lahingu mälestusmärk

Vabadussõja Punapargi lahingu mälestusmärk (ka "Voltveti lahingu mälestusmärk") on Pärnu maakonnas Saarde vallas Tihemetsa alevikus asuv Vabadussõja Punapargi lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk. See on arvele võetud kultuurimälestisena.
Mälestuskivi avati 12. augustil 1934. Nõukogude okupatsiooni ajal 1950. aastal lasti see õhku. Mälestusmärgi kavandi autor oli skulptor Martin Saks.
Laulva revolutsiooni ajal 1988. aastal pandi mälestuskivi kildudest kokku ja taasavati 15. oktoobril 1988.
Ullaste mõis

Ullaste mõis (saksa keeles "Ullast") oli Sauga mõisa karjamõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal.
Mõisa säilinud peahoone ja ait on arvele võetud kultuurimälestistena.
Charles Blacker Vignoles

Charles Blacker Vignoles (31. mai 1793 Woodbrook, Wexford, Iirimaa – 17. november 1875 Hythe, Southamptoni lähedal) oli Briti insener ja raudteede ehitaja.
Ta sündis Iirimaal, tema esivanemad olid prantsuse hugenotid. Vignoles kasvas üles Londonis vanaisa matemaatikaprofessor Charles Huttoni perekonnas. Ta sai hea hariduse matemaatika ja õigusteaduse alal. 
1814. aastal astus ta hertsog Wellingtoni armeesse. Teenis Hispaanias, Hollandis ja Kanadas. Lahkunud sõjaväeteenistusest tegeles topograafiliste töödega USA lõunaosariikides. 
1841. aastal sai ta University College Londoni esimeseks tsiviilehituse professoriks. 
Aastatel 1863–1865 oli ta Kuningliku Astronoomiaseltsi asepresident ja 1869–1871 Institution of Civil Engineersi president. 
Vignoles oli Photographic Society of Londoni (praegu Royal Photographic Society) asutajaliige.
Raudtee-ehitus.
1926. aastal naasis ta Londonisse, kus töötas insenerina Londoni dokkides, seejärel töötas George Rennie abina raudteeprojektide koostamisel (tulevased raudteed London–Brighton ja Liverpool–Manchester). 
1830.–1860. aastatel töötas Vignoles Suurbritannia raudtee-ehituses peainseneri, projekteerija ja konsultandina. 
Ta töötas insenerina ja eksperdina ka välismaal, sealhulgas Taunuse raudteel Saksamaal, Šveitsis, Tudela–Bilbao raudtee ehitusel Hispaanias (1855–1864) ja Brasiilias (1860). 
Vignoles'i rööbas.
1830. aastate teisel poolel täiustas Vignoles ameeriklase Robert L. Stevensi 1831. aastal leiutatud tasapinnalise rööpatallaga rööpa profiili, viies rööpatalla veelgi laiemaks, et sellesse oleks võimalik puurida augud. Sellise profiiliga rööpaid kasutati esmakordselt Londoni–Croydoni raudteel (1836–1839). Hiljem jäi Vignoles'i rööbas tähistama laiema rööpatallaga rööbast.
Nikolai kettsild.
1846. aastal kutsuti ta rajama esimest alalist silda üle Dnepri jõe Kiievis. Rippsilla projekteerimine algas 1846. aastal. Teda konsulteeris William Tierney Clark, Budapesti kettsilla projekteerija. Silla ehitustööd kestsid 1848–1953. Sild sai tolle aja üheks suuremaks sillaks Euroopas ja oli esimene paljuavaline rippsild Euroopas.
Surju kalmistu

Surju kalmistu on Pärnu kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ilvese külas Saarde vallas Pärnu maakonnas külas asuv kalmistu. 
Ajalugu.
Kalmistu rajati 1870. aastatel. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirjeldus.
Kalmistu pindala on 0,48 ha.
Tõstamaa kalmistu

Tõstamaa kalmistu on kalmistu Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tõstamaa alevikus Pärnu linnas Pärnu maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajati perioodil 17. sajandi lõpp kuni 18. sajandi algus. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirjeldus.
Kalmistul asub Tõstamaa-Pärnu maantee ääres. Seal on II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on eraldi arvele võetud kultuurimälestisena.
Grafomaania

Grafomaania (kreeka k "γραφειν" – kirjutamine, μανία – hullus) tähendab intensiivset kirjutamistungi. 
Psühhiaatrilises kontekstis tähistab see haiglaslikku vaimset seisundit, mille all kannatav inimene kirjutab laialivalguvaid ja segaseid lauseid, mis sageli muutuvad tähenduseta sõna- või tähejadadeks ning mida sel juhul nimetatakse graforöaks (vrdl hüpergraafia). Mõistet "grafomaania" kasutas 19. sajandi alguses Esquirol ja hiljem Eugen Bleuler, mille järel see muutus võrdlemisi levinuks. 
Grafomaaniaga on lähedalt seotud tüpomaania – intensiivne soov näha oma nime trükis või kirjutamine avaldatud saamise eesmärgil, äärmuslik sümbolism või tüpoloogia.
Grafomaania ja sellega seotud seisundite psühhiaatriliste määratluste kõrval kasutatakse seda mõistet avaramas tähenduses äärmusliku kirjutamistungi kirjeldamiseks. Max Nordau sildistas "degenereerunud kunsti" rünnates "grafomaaniaks" tema meelest hukkamõistu väärivate kunstnike (nt Richard Wagner ja Prantsuse sümbolistid) loomingu.
Kadaka külakool

Kadaka külakool oli külakool Pärnumaal Vändra kihelkonnas. 
Kool asutati 1831.
Koolis on õppinud kirjanik Ernst Peterson-Särgava.
Kooli hoone on säilinud ja on arvele võetud kultuurimälestisena.
Raievõistlused

Raievõistlused on mootorsaagidega saagimise võistlused. Maailmameistrivõistlusi peetakse alates 1970. aastast ja praeguse reeglistikuga ka Eestis samast ajast. 
Võistlusalasid on viis: täpne puulangetamine, kiire ja kvaliteetne laasimine, täpne ja ratsionaalne tüvede järkamine, sae hea hooldamine. Eesti parimad selgitati esmakordselt 1994. aastal. Eesti koondis osales esmakordselt MM-il 1995. aastal.
Raievõistluste korraldaja Eestis on Eesti Metsaselts.
Tornimäe kalmistu

Tornimäe (uus) kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Pöide kalmistu

Pöide kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Iruste külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistul on teiste seas Saaremaa mässuga seotud aktivisti Maria Ellami haud.
Kalmistul asub klassitsistlik Aderkasi kabel.
Piirsalu kalmistu

Piirsalu (uus) kalmistu on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu asub Risti–Kuijõe tee ääres, umbes 300 m Piirsalu kirikust lõuna pool.
Kalmistul asub eraldi kultuurimälestisena arvele võetud II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Metsamehe jälgedes

"Metsamehe jälgedes" on Eesti Metsateenijate Ühingu korraldatud ürituste sari teenekate metsameeste elutöö tutvustamiseks ja mõtestamiseks. 2015. aasta almanahhis märgitakse: "Endiselt on populaarsed meie Metsamehe jälgedes üritused, mida oleme valmis jätkama 2-3 üritusega aastas. Aktiivseid ja hingega metsamehi, kelle jälgedes käia, meil ikka veel jagub."
Seniseid üritusi:
Hybrid Air Vehicles

Hybrid Air Vehicles Ltd. on õhusõidukeid valmistav ettevõte Inglismaal.
Hübriidõhulaevadena tuntud sõidukitel kasutatakse tõstejõu tekitamiseks nii aerodünaamika kui õhust kergemate (LTA) ainete (tavaliselt gaasid) tehnoloogiaid, mis annab õhusõidukile võimaluse jääda õhku mitmeks nädalaks.
2016. aasta 17. augustil toimus ettevõttes valminud maailma suurima õhusõiduki Airlander 10 esmalend. 25 miljonit naela maksev 92 meetri pikkune õhulaev startis Cardingtoni lennuväljalt Bedfordshire'is ja oli õhus umbes pool tundi.
Bülent Tüfenkci

Bülent Tüfenkci (sündinud 1. jaanuaril 1966 Yeşilyurtis) on Türgi poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 10. juulini 2018 Türgi majandusminister.
Ta sündis aastal 1966 Yeşilyurtis (Malatya provintsis). Ta lõpetas Yeşilyurtis İmaam Hatipi kooli. Aastal 1988 lõpetas ta magistrikraadiga Ankara ülikooli õigusteaduskonna äriõiguse alal.
Ta on aastast 2001 Õigluse ja Arengu Partei liige. Aastatel 2011–2015 oli ta Õigluse ja Arengu Partei Malatya provintsi eestseisja. Ta valiti nii 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel kui ka 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 10. juulini 2018 Türgi majandusminister. Ta oli majandusministriks Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses ja on Binali Yıldırımi valitsuses.
Isiklikku.
Bülent Tüfenkci on abielus ja tal on kaks last.
Halluasiit

Halluasiit on monokliinne silikaatne savimineraalide hulka kuuluv mineraal. Halluasiidi idealiseeritud keemiline valem on Al2Si2O5(OH)4. Tavaliselt tekib see teiste alumiiniumit ja räni sisaldavate mineraalide hüdrotermilisel moondel, näiteks Utah' aladel tekib see üle rüoliidi voolava vee mõjul. Kuna halluasiit esineb tihti koos dikiidi, kaoliniidi, montmorijoniidi ja teiste savimineraalidega, siis on ainus võimalus selle kindlamaks määratlemiseks mineraali röntgendifraktsioonianalüüs.
Halluasiit tekib basaldi, andesiidi ja rüoliidi murenemisel. Kuna mineraali tekkel mängib olulist osa vesi, on see sagedasem troopikas, kus sademeid on rohkem. Kuna mineraali teket soodustab suur CO2 sisaldus, siis esineb halluasiit sageli karbonaatsete kivimite läheduses. Mineraal sisaldab sageli lisanditena titaani, kaltsiumit, kaaliumit, naatriumit, rauda, kroomi, magneesiumit, niklit ja vaske.
Mineraali kirjeldas esimesena Pierre Berthier 1826. aastal. Halluasiit sai nimetuse Belgia geoloogi Jean Baptiste Julien d'Omalius d'Halloy järgi. Selle tüüpleiukohaks on Angleur Belgias Liège'i lähistel. Mineraali Eestile lähim esinemiskoht on Tankavaara Soomes.
Halluasiiti kaevandatakse Uus-Meremaal, Belgias, Prantsusmaal ja Kanadas. Tänapäeval valmistatakse sellest portselani, aga varem on seda kasutatud ka nafta krakkimisel katalüsaatorina.
Kajar Kase

Kajar Kase (sündinud 29. mail 1980) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta on lõpetanud 2005. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Ta töötas kuni 2018. aastani Eesti Televisiooni saate "Ringvaade" vastutava toimetajana. Aastatel 2018–2023 oli ta Reformierakonna kommunikatsioonijuht.
Alates 2024. aastast on Kajar Kase Kanal 2 hommikuprogrammi "Telehommik" peatoimetaja.
Tema abikaasa on Karin Kase.
Gibbsiit

Gibbsiit on monokliinne hüdroksiidsete mineraalide kuuluv habras mineraal. Gibbsiidi keemiline valem on n korda Al(OH)3. 
Gibbsiit on oluline boksiidi koostisosa ja seda kasutatakse alumiiniumi tööstuslikuks tootmiseks. See esineb sageli koos limoniidi ja götiidiga. Vahel esineb seda kihiti illiidi, kaoliniidi ja montmorijoniidi lademete koosseisus.
Mineraali kirjeldas esimesena John Torrey 1822. aastal. Gibbsiit sai nimetuse USA kaupmehe George Gibbsi järgi, kes oli harrastusgeoloog ja mineraalide koguja. Selle tüüpleiukohaks on USA-s Massachusettsi osariigis Berkshire'i maakonnas Richmondis (sooraua lademes).
Viljar Arakas

Viljar Arakas (sündinud 26. veebruaril 1979 Tallinnas) on eesti ettevõtja, ettevõtte EfTEN Capital tegevjuht.
Arakas on lõpetanud 1999. aastal Tallinna Polütehnikumi telekommunikatsiooni erialal ja saanud 2003. aastal bakalaureusekraadi ärijuhtimises EBSist.
Ta on pälvinud aasta ärijuhi auhinna 2013. aasta tegevuse eest. 2022. aastal oli ta Eesti Päevalehe, LP ja Delfi edetabelis "Eesti mõjukad 2022" 94. kohal.
Kärdla hiiurootslaste kalmistu

Kärdla hiiurootslaste kalmistu on hiiurootslaste kalmistu Hiiumaal Kärdla Rannapargis ehk Paruniaias. 
Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Ajalugu.
Kärdla hiiurootslaste kalmistu ja väike Püha Olavi kabel asusid Nuutri jõest idas. Nende rajamisaeg on ebaselged. Tõenäoliselt oli kalmistu juba Kärdla esmamainimise (1564) ajal olemas. Esimesed teated kabelist pärinevad aga 1627. aastast. Kui kärdlarootslased 1810. aastal enamjaolt Kärdlast lahkuma olid sunnitud, jäid kabel ja kalmistu kasutuselt välja ning kalmistu kohale rajati 1830. aastatel Hiiu-Kärdla kalevivabriku inglise stiilis park. Kabeli täpset asukohta pole kindlaks tehtud, selle puitu kasutati 1847. aastal teisele poole Nuutri jõge ehitatud Kärdla saksa ehk vanakabeli ehitusmaterjalina. 
Hauatähised.
Kalmistust on säilinud vaid kõrgemal seljandikul paiknev Karel Tarningu (1795-1848) haua oletataval asukohal asuv malmist rist. Teda peetakse viimaseks rootslaseks, kes antud kalmistule maeti.
Tähise üks külg kannab rootsikeelset kirja: "Karel Tarning"
"war den sista, som här blef begrafwen."
"1848"Teisele küljele on kirjutatud:"den gamla swenska kyrkogården"On arvatud, et risti asukohta on rannapargi kujundamise käigus muudetud.
Arheoloogilised uuringud.
2023. aasta aprillis viisid arheoloogid Monika Reppo ja Martin Malve kalmistu alal läbi arheoloogilised uuringud, mille käigus otsiti 3434 m2 suurune ala metalliotsijaga läbi ning kaevati prooviauke. Lisaks suurele hulgale Teise maailmasõjaga seonduvatele leidudele leiti inimluid, võimalike kirstunaelu ja 1739. aasta Anna Ivanovna denga seljandikult, kus paikneb Tarningu rist. See tõestab, et rist paikneb tõepoolest kalmistu kohal.
Ivan Serov

 
Ivan Serov (vene keeles "Иван Александрович Серов"; 13. august 1905 Vologda kubermang – 1. juuli 1990 Moskva oblast) oli NSV Liidu sise- ja välisjulgeoleku juhtivtöötaja. 
Ta lõpetas 1939. aasta jaanuaris Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia ja suunati sama aasta veebruaris teenima NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi keskorganitesse. Osales Lääne-Ukraina NSV Liidu koosseisu liitmise korraldamisel, Katõni veresauna korraldamisel, Balti ja Kaukaasia riikide elanike küüditamise korraldamisel. Tal oli oluline osa 1956. aasta Ungari ülestõusu mahasurumisel.
Serov oli Venemaa ajaloos ainus inimene, kes oli olnud nii sisejulgeoleku (KGB) kui sõjaväeluure (GRU) ülem. Serovi hooplemine, et ta "võiks murda inimese kehas kõik luud, inimest tapmata", oli kolleegide seas laialt tuntud.
1965. aasta aprillis heideti ta NLKP-st välja ja saadeti erru. Serov kirjutas erus olles memuaare, mis leiti ja valmistati avaldamiseks ette pärast autori surma.
1990. aasta 1. juulil jäi 84-aastane Serov Moskva lähistel rongi alla ja suri.
Puski kalmistu

Puski kalmistu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Puski külas Puski kiriku ümber asuv kalmistu. 
Kalmistu pindala on 1,7 ha.
Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik

Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik on õigeusu kirik Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina linnas. 
Esimene õigeusu kirik ehitati Räpinasse aastal 1752, ent aastal 1813 põles see maha. 
Praegune kirik ehitati aastatel 1829–1833 ja pühitseti aastal 1834. Kiriku projekteeris Georg Friedrich Geist. Kiriku ikonostaas tehti aastal 1832 ja paljud ikoonid maalis Pihkva ikoonimaalija H. Kalinin. Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena. 
Klassitsistlik kirikuhoone on ladina risti kujulise põhiplaaniga. Kiriku aadress on Apteegi 7.
Allar Tankler

Allar Tankler (sündinud 15. aprillil 1981 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.
Haridus.
Lisaks on ta läbinud juhtimiskursused University of California Anderson School of Managementis (2010).
Töökäik.
Ta on olnud ERRi raadiosaate "Olukorrast riigis" üks saatejuhte. 
Ta on lõpetanud 2007. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe ajakirjanduse ja suhtekorralduse alal ning on saanud magistrikraadi kommunikatsioonijuhtimises Šveitsist Università della Svizzera italianast.
2016. aasta jaanuarist elas ta abikaasa töö tõttu Luksemburgis.
2017. aastal kandideeris Eesti Rahvusringhäälingu peadirektoriks, kuid ei osutunud valituks.
Jelgava raudteejaam

Jelgava raudteejaam on raudteejaam Lätis Jelgavas. Tegemist on olulise sõlmjaamaga, kust hargnevad Jelgava–Tukumsi raudteelõik, Jelgava–Krustpilsi raudteelõik, Jelgava–Meitene raudteelõik, Jelgava–Liepāja raudteelõik ja Riia–Jelgava raudteelõik. Jelgava raudteejaamas peatuvad Riiast Jelgavasse sõitvad reisirongid ning Riiast Dobelesse ja Liepājasse sõitvad diiselrongid. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ja neilt maha laadimine. Piletihinnalt kuulub jaam C-tsooni.
Raudtee Riiast Jelgava raudteejaamani on elektrifitseeritud. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 43 km kaugusel. Jaama läbiv raudtee on elektriraudtee. Teid on jaamas 27, ooteplatvorme kolm. Jelgava raudteejaam teenindab aastas ligikaudu 60 kaubarongi.
Jaam rajati 1868. aastal ja algul kandis see nime Mitava. Tegemist oli Riia ja Jelgava vahelise raudteeliini lõppjaamaga. Jaamahoone valmis 1870. aastal, selle juurde ehitati ka varjualused vagunitele ja veduritele, kaubaladu, kaalukoda, veetorn, rööpmeseadja varjualune ja jaamatööliste eluhooned. 1872. aastal pikendati raudtee Mažeikiaini. 1904. aastal valmis Moskva–Ventspilsi raudtee, millele rajati veel üks raudteejaam. Vanem jaam kandis sestpeale nime Mitava I ja sellest sai sõlmjaam. Esimese maailmasõja ajal rajati veel Jelgava–Šiauliai raudteeliin (1916). Sõja ajal kandis raudteejaam nime "Mitau-West". Tänapäevase nime sai raudteejaam 1921. aastal.
Jaamahoone sai mõlema ilmasõja ajal kannatada, ent taastati kohe pärast sõda. Hoone asub aadressil Stacijas 1. 1968. aastal hoonet restaureeriti. 1972. aastal elektrifitseeriti Riiast Jelgavasse viiv raudtee. 2015. aastal rajati vanade platvormide asemele uued. Tänapäeval tegutseb jaama juures Läti raudtee ajaloomuuseumi Jelgava osakond.
Võõpsu Püha Nikolai kirik

Võõpsu Püha Nikolai kirik on Põlva maakonnas Räpina vallas Võõpsu alevikus asuv õigeusu kirik. Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kirik ehitati Võõpsu abikooli hoone lõunaossa Räpina koguduse Võõpsu abikoguduse jaoks aastal 1872. 1877. aastal ostis Riia konsistoorium selle kivihoone Räpina kogudusele. Uus ikonostaas ehitati 1891. aastal. 1916. aastal kool ja kirik suleti ning sisustus viidi Räpina õigeusu kirikusse. 1923. aastal sisustati hoone taas kirikuks ja piiskop Joann (Bulin) pühitses selle püha Nikolai auks. Aastal 1936 püstitati kirikuruumi kohale väike haritorn.
Kirikut kasutab Võõpsu Püha Nikolai kogudus.
Väike-Lähtru vald

Väike-Lähtru vald (saksa keeles "Klein-Lechtigal") oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Väike-Lähtru ja Suure-Lähtru vald üheks: Lähtru vallaks.
Valla alal asus Väike-Lähtru mõis.
Väike-Rõude vald

Väike-Rõude vald (saksa keeles "Klein-Ruhde") oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Väike-Rõude vald Suure-Rõude vallaga, misjärel viimane nimetati ümber Rõude vallaks.
Valla alal asus Väike-Rõude mõis.
Väike-Soldina vald

Väike-Soldina vald (saksa keeles "Klein-Soldina") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Väike-Soldina vald Joala vallaga.
Valla alal asus Väike-Soldina mõis.
Vooru vald

Vooru vald (saksa keeles "Worroküll") oli vald Viljandi kreisis Tarvastu kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1902 ja siis liideti Vooru vald Vana-Suislepa vallaga.
Valla alal asus Vooru mõis.
Serovi juhised

"Serovi juhised", ehk "Nõukogudevastase elemendi Leedust, Lätist ja Eestist deporteerimise läbiviimise korra kohta", oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi (NKGB) rahvakomissari asetäitja, kindral Ivan Serovi poolt allkirjastatud kuupäevata ülisalajane dokument, milles anti üksikasjalikud juhised 13.–14. juuni 1941 Juuniküüditamise läbiviimiseks Eestis, Lätis ja Leedus. 
Juhistes täpsustati, et küüditamine tuleb viia läbi võimalikult salaja, vaikselt ja kiiresti. Perekondadel lubati võtta kaasa kuni 100 kg isiklikke asju (riided, toit jm majakraam). Perepead saadeti GULAGi töölaagritesse, pereliikmed Nõukogude Liidu kaugemates piirkondades asuvatesse eriasulatesse.
Uue-Kariste järv

Uue-Kariste järv (ka Uue-Kariste paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lääneosas Viljandi maakonna Mulgi valla Mulgi ja Uue-Kariste külas.
Kirjeldus.
Uue-Kariste järve pindala on 3,3 ha, keskmine sügavus 2,05 m, suurim sügavus 2,24 m, kaldajoone pikkus 1,876 km, kõrgus merepinnast 52,5 m ja vee maht 78 000 m³. Järv on paisutatud Pale jõele, lisaks voolab järve Kungla kraav.
Veekogu kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Veekogu pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Šarapanivka

Šarapanivka (ukraina keeles Шарапанівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 576. Pindala on 5,4778 km².
Supercopa de España

Supercopa de España on Hispaanias korraldatav jalgpallimeistrivõistlus La Liga ja Copa del Rey võitja vahel. 
Kui üks klubi võidab mõlemad karikad, siis mängitakse mängud La Liga ja Copa del Rey ning Copa del Rey finalisti vahel. Hispaania superkarikas toimub enamasti augustis enne Hispaania liigahooaja algust. 
Barcelona on võitnud superkarika rekordiliselt 14 korda. 
Praegune meister on Madridi Real, kes alistas 2024. aasta superkarika finaalis Barcelona tulemusega 4-1.
Copa Eva Duarte võitjad.
Copa Eva Duarte oli Supercopa de España ametlik eelkäija.
Eesti Dendroloogia Selts

Eesti Dendroloogia Selts on mittetulundusühing, mille eesmärgiks on Eesti dendrofloora ja selle mitmekesisuse, dendroloogiliste kollektsioonide, võõrpuuliikide puistute ning puittaimedega aiakunsti teoste (parkide, puiesteede, iluaedade jt) kaitse, uurimine, arendamine ja tutvustamine.
Seltsi liikmed võivad olla nii füüsilised kui ka juriidilised isikud. 
Seltsi president on Aino Aaspõllu, asepresident Ülo Erik.
Denis Suárez

Denis Suárez Fernández (sündinud 6. jaanuaril 1994 Salceda de Caselas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis RCD Espanyol (laenul Celtast).
Klubikarjäär.
Barcelona.
2016. aastal ostis Hispaania kõrgliiga klubi Barcelona Denis Suáreze Villarrealist 3,5 miljoni euro eest. 
Oma esimese värava klubi meeskonnas lõi ta 22. jaanuaril 2017 La Liga võõrsilmängus Eibari vastu, Barcelona võitis 0:4.
Neli päeva hiljem lõi Suárez Copa del Rey veerandfinaalis Real Sociedadi vastu kaks väravat. 27. mail tuli ta klubiga Hispaania karikavõitjaks, kui Barcelona alistas finaalis Alavési 3:1.
Koondisekarjäär.
Hispaania jalgpallikoondises debüteeris Denis Suárez 29. mail 2016 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. Ta vahetati mängu teisel poolajal David Silva asemele.
Kochaj i tańcz

"Kochaj i tańcz" (eesti keeles 'Armasta ja tantsi'; rahvusvahelises levis pealkirjaga "Love and Dance") on Poola tantsufilm, romantiline komöödia, mis esilinastus 2009. aastal. 
Filmi lavastas Bruce Parramore, peaosades mängisid Izabella Miko ja Mateusz Damięcki. Filmivõtted kestsid 7. maist 4. juulini 2008, film valmis telekanali TVN tellimusel. 
Koreograaf Jarosław Staniek on loonud tantsuseade veel mitmetes Poola filmides, sh "Ubu król" (2003), "The Flying Machine" (2011) ning "Córki dancingu" (2015).
Kokkuvõte.
Filmi peategelased on ajakirjanik Hania, kes kirjutab artiklit Poolast pärit rahvusvahelise tantsustaari Jan Kettleri naasmisest kodumaale, et treenida kohalikke võistlejaid esindama Poolat Euroopa tantsuvõistlusel, ning ehitustööline Wojtek, kes tahab saada tantsijaks.
Kristina Väljas

Kristina Väljas (sündinud 2. juunil 1987 Torontos) on eesti päritolu Kanada rannavõrkpallur.
Ta võttis osa 2016. aasta suveolümpiamängudest rannavõrkpallurina Kanada naiste koondises. Ta saavutas koos partneri Jamie Broderiga 9. koha.
Isiklikku.
Tema vend Len Väljas on Kanada murdmaasuusataja. Nende isa vanemad sündisid Hiiumaal ja emapoolne vanaema Saaremaal.
Esiliiga 2016

Esiliiga 2016 on Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 26. hooaeg, mis algas 25. veebruaril ning lõppeb 6. novembril 2016.
Hooaja eel.
Eelmise hooaja tulemuste põhjal väljalangema pidanud Vändra JK Vaprus säilitas siiski koha Esiliigas, kuna 7. kohal lõpetanud Kiviõli FC Irbis otsustas taanduda II liigasse.
Liigatabel.
Tabelikohad voorude kaupa.
Selles tabelis on välja toodud meeskondade positsioonid pärast igat vooru.
Esiliiga üleminekumängud.
Hooajalõpus mängivad Esiliiga A 8. koht üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga B 3. kohaga.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
Esiliiga B 2016

Esiliiga B 2016 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmas liiga. Esiliiga B 4. hooaeg algab 28. veebruaril ja lõpeb 6. novembril 2016.
Esiliiga B üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Üleminekumängude võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas B ning kaotajad II liigas.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Hooaja teine pool.
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+ : -2
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 03
Zbigniew Ziobro

Zbigniew Tadeusz Ziobro (sündinud 18. augustil 1970 Krakówis) on Poola poliitik, ta kuulub erakonda Õigus ja Õiglus. Ta oli aastatel 2009–2014 Euroopa Parlamendi liige. 16. novembrist 2015 kuni 27. novembrini 2023 oli ta Poola justiitsminister.
Ta kasvas üles Krynica-Zdrójs (asub Nowy Saczi maakonnas Väike-Poola vojevoodkonnas), kus lõpetas ka keskkooli. Ta lõpetas Krakówis Jagiełło ülikooli õigusteaduskonna.
Ta oli aastatel 2001–2005 seimi liige. 31. oktoobrist 2005 kuni 16. novembrini 2007 oli ta Poola justiitsminister.
Aadma vald

Aadma vald (saksa keeles "Ahdma") oli vald Läänemaal Käina kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Aadma vald Käina vallaga.
Valla alal asus Aadma mõis.
Vidruka vald

Vidruka vald (saksa keeles "Widdruck") oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1921.
Valla alal asus Vidruka, Seljaküla, Hardu ja Tagavere mõis.
Ardalan Shekarabi

Ardalan Shekarabi (pärsia keeles شکرآبی‎‎ اردلان; sündinud 28. novembril 1978 Manchesteris) on Iraani päritolu sotsiaaldemokraatlik Rootsi poliitik. Ta oli 3. oktoobrist 2014 kuni 1. oktoobrini 2019 Rootsi avaliku halduse minister.
Ta sündis aastal 1978 Manchesteris, kuid kasvas üles Shahrīāris Teherani maakonnas Iraanis. Aastal 1989 tuli ta koos emaga poliitilise põgenikuna Iraanist Rootsi. Toona lükati elamisloapalve tagasi, kuid aastal 1991 anti elamisluba humanitaarsetel põhjustel.
Vastse-Otepää vald

Vastse-Otepää vald (ka Vastse-Nuustaku vald; saksa keeles "Neu-Odenpäh") oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas. Vallamaja asus Aiaste külas.
Vald eksisteeris 1869–1939.
Valla alal asus Vastse-Otepää mõis.
Vana-Suislepa vald

Vana-Suislepa vald (saksa keeles "Alt-Suislep") oli vald Viljandimaal Tarvastu kihelkonnas. Vallamaja asus Suislepa (Vana-Suislepa) külas.
Vald eksisteeris 1866–1935.
Valla alal asus Vana-Suislepa ja Vooru mõis.
Aastal 1935 ühendati Vana-Suislepa vald ja Uue-Suislepa vald Suislepa vallaks.
Vana-Prangli vald

Vana-Prangli vald (saksa keeles "Alt-Wrangelshof") oli vald Tartumaal Kambja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1916 ja siis liideti Vana-Prangli vald Krüüdneri vallaga.
Valla alal asus Vana-Prangli mõis.
Mäemõisa vald

Mäemõisa vald (saksa keeles "Berghof") oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Mäemõisa vald Sinalepa vallaga.
Valla alal asus Mäemõisa mõis.
Muhu-Suure vald

Muhu-Suure vald (ka Muhu-Suuremõisa vald; saksa keeles "Mohn-Grossenhof") oli vald Saaremaal Muhu kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Linnuse küla aladel.
Vald eksisteeris 1866–1939. 1939. aasta vallareformiga liideti vald Muhu valla koosseisu.
Valla alal asusid Muhu-Suuremõisa, Nurme ja Tamse mõis.
Loosi vald

Loosi vald (saksa keeles "Lobenstein") oli vald Võrumaal Vastseliina kihelkonnas ja Võru maakonnas. Vallamaja asus Ortuma külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asusid Loosi ja Põhu mõis ning Vastseliina kirikumõis.
1939. aasta vallareformiga moodustati vanast Lasva vallast, Loosi ja Pindi vallast Lasva vald.
Auaste vald

Auaste vald (saksa keeles "Wiesenau") oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Auaste vald Oru vallaga.
Valla alal asus Auaste mõis.
Babtai

Babtai on alev (endine linn) Leedus Kaunase rajoonis, Babtai valla halduskeskus. Alev asub Nevėžise jõe kallastel.
Alevis on gümnaasium, algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1853 valminud kirik ja koduloomuuseum.
Ajalugu.
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1386 ja taas aastal 1394 ("Babtindorf"). Toona oli tegemist kindlustatud külaga, millel oli võimas väravakompleks. XV sajandil sai Babtaist Leedu suurvürstide valdus, selle staatuse säilitas asula XVIII sajandini. XVI sajandil sai Babtaist alev, XVII sajandil linn. Aastal 1672 ehitati asulasse esimene kirik, mille juures aastal 1774 hakkas tegutsema kihelkonnakool Samal aastal avati Babtais postijaam. Aastal 1732 sai Babtai õiguse pidada kolm korda aastas laata. Aastal 1792 kaotas asula linnaõigused.
Alevi elanikud osalesid jaanuariülestõusus. Tsaariajal kasutati vene keeles alevi kohta nimekuju Бобты. Pärast raudteede rajamist hakkas asula tähtsus kahanema. Aastal 1919 rajas Jurgis Urlikys lähedalasuvas Piepaliai külas Babtai Nõukogude Vabariigi, kus hakati koguma makse ning moodustati Venemaalt tulnud ja vasakpoolse ilmavaate omandanud sõduritest oma sõjavägi. Juozas Mikockuse juhtimisel suruti sealne liikumine maha, aga veel samal aastal tuli tal uuesti Babtaisse suunduda, et suruda maha sealsed Poolaga liitumist toetavate Vandžiogala ülestõusnute pooldajad.
Nõukogude ajal küüditati 34 Babtai elanikku. Saksa okupatsiooniväed hukkasid Babtai lähedal metsas 85 sealset juuti, lisaks hukati ka Vandžiogala juudid. Pärast sõda sai Babtaist kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1960 rajati sinna aianduse katsejaam, aga aastast 1987 sai selle Leedu Puu- ja Köögiviljakasvatuse Instituudi eksperimentaalmajandi keskasula.
Jõetaguse vald

Jõetaguse vald (saksa keeles "Jöhntack") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Jõetaguse vald Undla vallaga.
Valla alal asus Jõetaguse mõis.
Kaiavere vald

Kaiavere vald (saksa keeles "Kayafer") oli vald Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kaiavere vald Kudina vallaga.
Valla alal asus Kaiavere mõis.
Kaubi vald

Kaubi vald (ka Uue-Pornuse vald; saksa keeles "Neu-Bornhausen") oli vald Pärnumaal Halliste kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1920.
Valla alal asus Kaubi mõis.
Marin Laak

Marin Laak (sündinud 13. septembril 1964) on eesti kirjandusteadlane.
1982. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. 1999. aastal kaitses ta sealsamas magistritöö teemal "Kriitika kirjandusloo konstrueerijana. Eesti kirjanduskriitika teksti ja konteksti probleeme aastatel 1924–1928" ning 2006. aastal doktoritöö teemal "Kirjandusajaloo mittelineaarsed mudelid: teksti ja konteksti probleeme digitaalses keskkonnas". 
Ta on alates 1987. aastast Eesti Kirjandusmuuseumi teadur ning aastast 2006 vanemteadur. Aastast 2007 on ta ühtlasi ka teadusajakirja Methis. Studia humaniora Estonica peatoimetaja.
Isiklikku.
Tema isa oli Enn Roose, ema on Marju Lauristin ja vanaema oli Olga Lauristin.
Laak on ka üliõpilasorganisatsiooni EYS Veljesto vilistlane.
Keedrika vald

Keedrika vald (saksa keeles "Kedrik") oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Keedrika vald Oru vallaga.
Valla alal asus Keedika mõis.
Kodasema vald

Kodasema vald (saksa keeles "Koddasem") oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kodasema vald Esna vallaga.
Valla alal asus Kodasema mõis.
Kulani vald

Kulani vald (saksa keeles "Kollanäs") oli vald Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kulani vald Paslepa vallaga.
Valla alal asus Saare mõis.
Kuru vald

Kuru vald (saksa keeles "Kurro") oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kuru vald Koigi vallaga.
Valla alal asus Kuru mõis.