tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Katrin Sasi

Katrin Sasi (8. oktoober 1949 Tartu – 1. veebruar 2024) oli eesti nahakunstnik ja õppejõud. 
Ta õppis Tartu Kunstikoolis aastatel 1965–1969 ja seejärel 1969–1974 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis nahkehistöö erialal.
Pärast lõpetamist asus Sasi tööle Tartu Kunstitoodete Kombinaati ARS, kus töötas nahaateljees kaheksateist aastat, tegutsedes ka autoritiraaži-kunstnikuna ja valmistades tellimustöid. Aastatel 1992–1994 töötas Sasi AS NET nahakunstnikuna. Aastatel 1993–2000 oli õpetaja ja raamatukogutöötaja Tartu Kunstikoolis, 2000–2005 ametis õppejõuna Tartu Kõrgema Kunstikooli nahakunsti osakonnas, õpetades põhiliselt nahatehnikaid. Ta tundis põhjalikult klassikalisi taimparknaha tehnikaid ja tema materjalitundlikud tehnikanäidised on siiani koolis kasutusel. Pärast kunstikoolis õpetamist töötas Katrin Sasi Tartu Linnaraamatukogus. Ta oli Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1992. aastast ja Eesti Nahakunstnike Liidu liige alates 2002. aastast ning oli ka Tartu Kunstnike Liidu liige.
Tarbekunstinäitustel esines ta aastast 1977, eksponeerides peamiselt nahkköiteid. Ta võttis osa mitmetest rahvusvahelistest näitustest: „Scripta manent“ Tallinnas (2000, 2005, 2010), köitekunstibiennaalid Prantsusmaal Saint-Jean-de-Luzis (2001, 2003, 2011) ja 2002. aastal Assisis Itaalias. Katrin Sasi valmistatud nahast auraamat kingiti 1993. aastal Eestit külastanud paavst Johannes Paulus II-le.
Nelson (Uus-Meremaa)

 
Nelson (maoori: "Whakatū") on Uus-Meremaa Lõunasaare tipus Tasmani lahe idakaldal asuv linn. 
See on Lõunasaare vanim linn ja riigi vanuselt teine linn. Nelson asutati 1841. aastal ja sai 1858. aastal Briti kuninganna Victoria otsusega linnaks. See on riigi ainus linn, mis on samaaegselt ka piirkonnaõigustes.
Nelson City piirneb läänes ja edelas Tasmani piirkonnaga ning kirdes, idas ja kagus Marlborough piirkonnaga. Nelsoni linns elas 2023. aasta oktoobri seisuga 51 900 inimest, millega see oli rahvaarvult riigi 15. linn.
Nelson on tuntud kohaliku kunsti ja käsitöö poolest ning igal aastal korraldatakse linnas nii kohalike kui ka turistide seas populaarseid üritusi, näiteks Nelsoni kunstifestivali.
Northlandi piirkond

Northlandi piirkond (maoori: "Te Tai Tokerau") on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus, üks 16 piirkonnast ning riigi põhjapoolseim piirkond. 
Northlandi hüüdnimi on "talveta põhi" ("Winterless North"), kuna seal on aastaringselt pehme kliima. Piirkonna keskus on Whangarei linn ja suurim linn Kerikeri. Northlandi piirkond hõlmab 80% (265 kilomeetrit) 330 kilomeetri pikkusest Northlandi poolsaarest, mille lõunapoolseim osa asub Aucklandi piirkonnas. See piirneb läänes Tasmani merega ja idas Vaikse ookeaniga.
2018. aasta Uus-Meremaa rahvaloendusel registreeriti Northlandi elanikkonna 18,1 % suurune kasv võrreldes 2013. aastal toimunud loendusega. Sellega on Northland Uus-Meremaa kõige kiiremini kasvav piirkond, edestades teisi kasvavaid piirkondi nagu Bay of Plenty ja Waikato.
Otago piirkond

Otago piirkond (maoori: "Ōtākou") on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus ja üks 16 piirkonnast. See asub Lõunasaare lõunaosas ja selle pindala on ligikaudu 32 000 ruutkilomeetrit, mis teeb sellest pindalalt riigi suuruselt kolmanda piirkonna. 
Nimi "Otago" on kohaliku lõunamaoori murde hääldus nimest "Ōtākou", mis on Otago sadama sissepääsu juures asuva maoori küla nimi. Nime täpne tähendus on vaieldav, kuid levinud tõlked on "isoleeritud küla" ja "punase maa koht". "Otago" oli ka sadamas juures asunud eurooplaste asula nimi, mille asutasid vennad Wellerid 1831. aastal.
Otago piirkonna peamised asulad on piirkonna keskus Dunedin, Oamaru, Balclutha, Alexandra ning kuurortlinnad Queenstown ja Wanaka. Piirkonnast voolavad läbi Waitaki ja Clutha jõed, mis annavad suure osa riigi hüdroenergiast.
Mihhail Vesjolkin

Mihhail Vesjolkin (vene keeles Михаил Михайлович Весёлкин; 13. november 1871 – 1918 Petrograd) oli Venemaa Keisririigi mereväelane, auastmelt kontradmiral.
Southlandi piirkond

Southlandi piirkond (maoori "Murihiku", 'viimane saba liiges') on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus, üks 16 piirkonnast. See on riigi lõunapoolseim piirkond. See koosneb Lõunasaare edelaosast ja hõlmab Stewarti saart. Southland piirneb põhjas ja idas kultuuriliselt sarnase Otago piirkonnaga ning loodes West Coasti piirkonnaga. Piirkond hõlmab üle 31 218 ruutkilomeetri ja rannajoont on piirkonnas 3613 km. 2023. aasta juuni seisuga elas Southlandis 103 900 inimest, mis tegi sellest rahvaarvult Uus-Meremaa 11. ja rahvastikutiheduselt eelviimase piirkonna. Southlandi elanikkonnast peaaegu pool elab Invercargillis, mis on piirkonna ainus linn.
Southlandi varaseimad teadaolevad elanikud olid Waitaha iwi maoorid ning hiljem lisandusid Kāti Māmoe ja Kāi Tahu hõimud. Esimesed eurooplastest asunikud olid hülge- ja vaalakütid. 19. sajandi teiseks pooleks olid sisserändajad, peamiselt Šoti asunikud, kolinud elama kaugemale sisemaale. Piirkond on säilitanud tugeva maoori ja šoti pärandist mõjutatud kultuurilise identiteedi, sealhulgas oma inglise keele murde.
Piirkonnas asub Browne'i juga, mis on riigi kõrgeim juga ning sügavaim järv, Hauroko järv. Piirkonna rannikul asuvad mitmed fjordid, mis ulatuvad põhjas asuvast Milford Soundist lõunas asuva Preservation Inletini. Southlandis paiknevas Fiordlandis asuvad Darrani ja Eyre'i mäed. Southlandis on rikkalikult loodusvarasid ning seal on suured metsa-, söe-, nafta- ja maagaasivarud.
École des beaux-arts de Nantes - Saint-Nazaire

 
École des beaux-arts de Nantes - Saint-Nazaire on kõrgharidust pakkuv kunstikool Prantsusmaal, mis asub Nantes'is ja Saint-Nazaire'is.
Kaunite kunstide kooli asutas Nantes'is 1904. aastal maalikunstnik Emmanuel Fougerat. Koolile leiti ruumid kesklinnas. 1980. aastatel ehitati selle kõrvale hoone ja sellest sai kooli peasissepääs. 2017. aastal sai kool uued ruumid keset linna asuval saarel Île de Nantes. 2022. aastast osa kooli õppeprotsessist viiakse läbi Saint-Nazaire'is.
École des beaux-arts de Nantes - Saint-Nazaire võtab igal aastal vastu umbes 400 õpilast.
Jacqueline Moreau

Jacqueline Moreau (sündinud 11. oktoobril 1929 Ancenis's Loire-Atlantique'i departemangus) on prantsuse kostüümikunstnik.
Moreau on õppinud aastatel 1946–1949 kunstikoolis École des beaux-arts de Nantes (koos Jacques Demy ja Bernard Eveiniga) ning 1949–1951 filmikoolis Institut des hautes études cinématographiques.
Moreau töötas kostüümikunstnikuna rohkem kui 30 filmis. Tema tuntuimad filmitööd olid Jacques Demy muusikalfilmid "Cherbourgi vihmavarjud" (1964) ja "Rocheforti tüdrukud" (1967), Bertrand Tavernier' filmid "La passion Béatrice" (1987) ja "Capitaine Conan" (1996) ning Tony Richardsoni sarifilm "Ooperifantoom" (1990).
Ta abiellus koolivennast filmi- ja teatridekoraatori Bernard Eveiniga. Nende ühine tütar Agnès Evein (sündinud 1963) on kostüümikunstnik.
Välislingid.
Taranaki piirkond

Taranaki piirkond on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus Põhjasaare lääneosas. 
Piirkond on nime saanud kihtvulkaani Mount Taranaki järgi.
Piirkonna keskus on New Plymouth, kus elab enam kui 65 protsenti Taranaki elanikest. New Plymouth asub Taranaki põhjaosas, kus paiknevad veel Inglewood ja Waitara linnad. Taranaki lõunaosas asuvad Hāwera, Manaia, Stratford, Eltham ja Ōpunake.
Bernard Evein

Bernard Evein (5. jaanuar 1929 Saint-Nazaire, Loire-Atlantique'i departemang – 8. august 2006 Barbâtre, Vendée departemang) oli prantsuse teatri- ja filmidekoraator.
Evein oli õppinud 1940. aastate teises pooles kunstikoolis École des beaux-arts de Nantes (koos Jacques Demy ja Jacqueline Moreauga) ning seejärel Pariisis asuvas filmikoolis Institut des hautes études cinématographiques, mille lõpetas 1951. aastal dekoraatorina.
Tema põhiline koostööpartner oli Jacques Demy, kelle kümmekonna filmi juures (sealhulgas "Cherbourgi vihmavarjud" ja "Rocheforti tüdrukud") töötas ta dekoraatorina. Evein tegi koostööd ka selliste filmitegijatega nagu François Truffaut, Louis Malle, Claude Chabrol, Jean-Luc Godard, Agnès Varda ja Alain Cavalier; teatris töötas ta eelkõige koos Jean-Louis Barrault'ga.
Ta abiellus kooliõest kostüümikunstniku Jacqueline Moreauga. Nende ühine tütar Agnès Evein (sündinud 1963) on samuti kostüümikunstnik. 
Välislingid.
I Miss You

"I Miss You" on ansambli Blink-182 singel, mis ilmus 2004. aasta veebruaris. See on teine singel albumilt "Blink-182".
Lood.
CD singel 1
CD singel 2
UK CD single
Feeling This

"Feeling This" on ansambli Blink-182 singel, mis ilmus 2003. aasta oktoobris. See on esimene singel albumilt "Blink-182".
Lugu sai kriitikutelt positiivse tagasiside ja tõusis 2003. aasta lõpus Billboardi Modern Rock Tracks edetabelis teisele kohale.
Lood.
US CD
US 7-inch singel
UK CD
All That I've Got

"All That I've Got" on Ameerika rokkansambli The Used laul, mis avaldati 2004. aasta detsembris, teise singlina nende teiselt stuudioalbumilt "In Love and Death" (2004).
Lood.
CD singel 1
CD singel 2
Maybe Memories

"Maybe Memories" on ansambli The Used kogumikalbum. See ilmus 2003. aasta juulis. Album pälvis plaatinaplaadi sertifikaadi. Album koosneb live lugudest, demodest albumilt "Demos from the Basement" ja varem avaldamata materjalist.
From the Inside

"From the Inside" on ansambli Linkin Park singel, mis ilmus 2004. aasta jaanuaris. See on neljas singel albumilt Meteora.
Faint

"Faint" on ansambli Linkin Park singel, mis ilmus 2003. aasta juunis. See on teine singel albumilt Meteora.
Shadow of the Day

"Shadow of the Day" on ansambli Linkin Park singel, mis ilmus 2007. aasta oktoobris.
Loo esimene avalik esitus toimus Projekt Revolutioni tuuri ajal Washingtonis, Auburnis 25. juulil 2007.
Lood.
CD 1
CD2 • Austraalia maxi singel • iTunes EP
Topki

Topki (vene Топки) on linn Venemaal Kemerovo oblastis.
Topki asub 38 km Kemerovost läänes.
Asula tekkis 1914 tekkis aastal Siberi raudtee ehitusega seoses. Linnaõigused sai 1933. aastal.
Elanike arv oli 2021. aastal 27 158.
Pussy (singel)

"Pussy" on ansambli Rammstein singel, mis ilmus 2009. aasta septembris. See on esimene singel albumilt "Liebe ist für alle da"
Tüüp 730

Tüüp 730 (Hiina mereväe nimetus H/PJ12) on Hiina Gatling-tüüpi seitsmetoruline lähikaitse relvasüsteem (CIWS). See on kinnitatud kinnisele automaatsele kahuritornile ning seda juhivad radar ja elektrooptilised jälgimissüsteemid. Maksimaalne laskekiirus on 5800 lasku minutis ning efektiivne laskekaugus 3 km.
Anatoli Stössel

Anatoli Mihailovitš Stössel (vene keeles Анато́лий Миха́йлович Сте́ссель, saksa keeles "Anatolij Stößel"; 10. juuli (vkj 28. juuni) 1848 – 18. (vkj 5.) jaanuar 1915) oli saksa päritolu Vene sõjaväelane.
Rammstein (album)

"Rammstein" on ansambli Rammstein seitsmes stuudioalbum, mis ilmus 2019. aasta mais.
Petropavlovsk (1894)

Petropavlovsk (vene keeles Петропавловск) oli Vene lahingulaev. See oli kolme 19. sajandi viimasel kümnendil keiserlikule mereväele ehitatud Petropavlovski-klassi lahingulaeva juhtlaev. Petropavlovsk võeti kasutusse 1899. aastal ning saadeti peaaegu kohe Kaug-Itta, kus seda kasutati rusikavõitlejate mässu mahasurumisel ning Vaikse ookeani laevastiku lipulaevana.
Vene-Jaapani sõja (1904–1905) alguses osales Petropavlovsk Port Arturi lahingus, kus see sai jaapanlaste mürskudega pihta. Laev sõitis 13. aprillil 1904 Port Arturi lähedal Hiina kirdeosas otsa meremiinidele ning uppus. Hukkus 27 ohvitseri ning 652 sõdurit, mh viitseadmiral Stepan Makarov ja sõjamaalija Vassili Vereštšagin. Austatud väejuhi Makarovi liitumine sõjaga oli venelaste moraali tõstnud, tema hukkumine mõjus sellele laastavalt.
Drednoot

Drednoot (inglise keeles "dreadnought") oli 20. sajandi alguse alguskümnenditel kasutuses olnud suur raske ja kiire ühtse suure kaliibriga suurtükkidega lahingulaev, tänapäeva lahingulaevade eelkäija.
Aleksei Kuropatkin

Aleksei Nikolajevitš Kuropatkin (vene keeles Алексе́й Никола́евич Куропа́ткин; 29. märts (vkj. 17. märts) 1848 – 16. jaanuar 1925) oli Vene sõjaväelane ja poliitik, aastatel 1898–1904 sõjaminister. Ajaloolased on teda süüdistanud Venemaa lüüasaamises Vene-Jaapani sõjas (1904–1905), eriti Mukdeni ja Liaoyangi lahingute tõttu.
Montreali maailma filmifestival

Montreali maailma filmifestival (prantsuse keeles "Festival des films du monde de Montréal", lühend FFM; inglise keeles "Montreal World Film Festival", lühend MWFF) oli iga-aastane rahvusvaheline filmifestival, mis korraldati aastatel 1977–2019 Kanadas Montrealis. 
Festival kuulus Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Festivalil jagati mitmeid auhindu, sealhulgas peaauhinnana "Grand Prix des Amériques". Teisi auhindu: "Golden Zenith Award", "Silver Zenith Award", "Bronze Zenith Awards".
Landing Craft Air Cushion

Landing Craft Air Cushion (LCAC, inglise keelest "Õhupadjaga Maabumissõiduk") on Ameerika Ühendriikide õhkpatjadel maabumisalus ehk hõljuk. Seda kasutatakse relvasüsteemide, varustuse ja sõdurite viimiseks laevalt kaldale. LCAC vahetatakse Ameerika Ühendriikide teenistuses välja Ship-to-Shore Connectorite (SSC) vastu.
Kostüümikunstnik

Kostüümikunstnik (prantsuse keeles "costumier") on teatris, filminduses või televisioonis kostüümikavandeid tegev ja kostüümide valmistamise järele valvav kunstnik.
Kostüümikunstnik töötab koos lavastaja, stsenograafi, valguskujundaja, helirežissööri ja teiste loominguliste töötajatega. Kostüümikunstnik võib teha koostööd ka stilisti, parukategija või meigikunstnikuga. 
20. sajandil said filminduses tuntuks sellised kostüümikunstnikud nagu Edith Head, Adrian, Nolan Miller, Janie Bryant ja Patricia Field.
Eesti filmi andmebaas sisaldab üle 130 kostüümikunstniku nime ja nende filmograafiat.
LAV-25

LAV-25 (inglise keeles "Light Armored Vehicle", "Kerge Soomussõiduk") on Ameerika Ühendriikide ja Kanada soomuk seeriast LAV II. See on kaheksarattaline ning amfiibne ja kasutuses peamiselt luuresoomukina. Masina konstrueeris General Dynamics Land Systems ning selle põhikasutajad on Ameerika Ühendriikide merejalavägi ja maavägi.
Kord (kuulipilduja)

Kord (vene keeles Корд) on Vene raskekuulipilduja. See võeti kasutusele 1998. aastal ning see vahetas välja 1970. aastatest pärit kuulipilduja NSV. 
Kuigi Kord ja NSV näevad sarnased välja, on Kordi mehhanism palju uudsem ning tänu sellele on relva tagasilöök pehmem ning seega relv täpsem.
Angers' Euroopa debüütfilmide filmifestival

Angers' Euroopa debüütfilmide filmifestival (prantsuse keeles "Festival Premiers Plans d'Angers") on igal aastal toimuv Euroopa debüütfilmide festival Prantsusmaal Angers's. 
Filmifestival asutati 1989. aastal.
Festivali žürii tööd on juhtinud tuntud filmitegijad nagu Agnieszka Holland, Claude Chabrol, Agnès Varda, Pavel Lungin, Mathieu Demy, Catherine Deneuve ja teised.
Edwin von Hörschelmann

Renatus "Edwin" August von Hörschelmann (26. august 1852 (vkj) Haapsalu – 3. oktoober 1917 Tallinn) oli eesti pedagoog, ühiskonnategelane, ajakirjanik, Tallinna aselinnapea.
Edwin von Hörschelmann sündis, Haapsalu Püha Johannese koguduse pastori Max Hörschelmanni (1823–1877) ja Henriette Caroline (sünd. Gerstäcker) (1824–1904) peres. 
Ta õppis Tallinnas Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis aastatel 1865–1870, Keiserlikus Tartu Ülikoolis filoloogiat aastatel 1871–1878 ja lõpetas cand philol kraadiga 1879. aastal. Töötas kreeka keele ülemõpetajana Tallinnas Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis 1878–1892.
Ta oli saksakeelse Tallinna päevalehe Revaler Beobachter toimetaja 1889–1893, peatoimetaja 1893–1915 ning seejärel selle lehe järglase päevalehe Ревельский наблюдатель (1915–1917) väljaandja-toimetaja koos Theodora Heubeliga. 
Edwin von Hörschelmann oli Tallinna linnavolinik aastatel 1893–1909, Tallinna linnanõunik ja Tallinna aselinnapea aastatel 1901–1905. 
Ta oli ka Tallinna laenu- ja hoiukassa revident 1894–1898 ning asedirektor alates 1898. aastast ja Tallinna karskuskuratooriumi esimees aastatel 1905–1909.
Daniel Bergman

Daniel Sebastian Bergman (sündinud 7. septembril 1962 Danderydi vallas Stockholmi läänis) on Rootsi filmirežissöör.
Ta on Ingmar Bergmani ja Käbi Laretei poeg.
Lapsena näidati Daniel Bergmani 1967. aastal Rootsi televisioonis kaheksaosalise draamasarja "Stimulantia" ('stimulaatorid') ühes osas. See, lühike, kümneminutiline sarjaosa pealkirjaga "Daniel" (lavastaja Ingmar Bergman), keskendus Danieli kahele esimesele eluaastale. Selles sarjaosas näidati ka Danieli ema Käbi Lareteid ("cameo"’-rollis).
Daniel töötas Andrei Tarkovski juures režissööri assistendina Rootsis Gotlandil draamafilmi "Ohverdus" filmimisel (linale tuli 1986).
Enne režissöörikarjääri oli ta filminduses seotud peamiselt operaatoritööga.
Oma esimese täispika mängufilmi "Pühapäevalapsed" lavastas Daniel Bergman isa Ingrid Bergmani kirjutatud stsenaariumi alusel. Filmi tunnustati Montreali maailma filmifestivalil ja Angers' Euroopa debüütfilmide filmifestivalil.
Pärast parameedikuid käsitleva dokumentaalfilmi "Prioritet ett" (2002) filmimist otsustas ta õppida meditsiiniõeks.
2021. aastal ilmus tema autobiograafia "Hjärtat" ('süda'), milles ta kirjeldab oma lapsepõlve lapsehoidjaga ja piiratud ligipääsu suhtlemisel isaga ning kuidas ta lõpuks otsustas lahkuda filmitegija rollist.
Tallinna uus muhamedi kalmistu

Tallinna uus muhamedi kalmistu (ka Tallinna uus tatari kalmistu) on Tallinna Liiva kalmistu osa Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis.
Muhamedi kalmistuosa pole ülejäänud kalmistust füüsiliselt eraldatud, selle moodustab vaid kompaktne kogum matusekvartaleid. Kalmistuosa asub vana osa idaosas, on T-tähe kujuline (T-tähe katus lõuna pool ja posti alumine osa põhja pool), T-tähe kõrgusega umbes 130 meetrit ja katuse laiusega umbes 155 meetrit.
Muhamedi kalmistuosa pindala on umbes 0,69 hektarit.
Hauakividel on kirjed nii araabia, ladina kui ka slaavi kirjas.
Erinevalt Liiva kalmistu muudest matusekvartalitest, kus hauad on topeltridadena peatsid koos, on muhamedi kalmistuosas kõik hauad üksikridadena ja kõikidel peatsid haua lääneosas.
Ajalugu.
Kalmistu asutati 1930. aastate keskel uute linnakalmistute rajamisega. Kahest uuest linnakalmistust ainult Liiva kalmistule anti usuühingutele ka kompaktseid matusealasid, teiste seas ka muhamedi (tatari) kogukonnale. Eeldati, et pärast uue kalmistu avamist (Liiva kalmistu tervikuna 1935. aastal) lõpetatakse matmine Tallinna keskmisele muhamedi kalmistule ja edaspidi maetakse ainult uuele kalmistule.
Tegelikult oli viimane matus keskmisel kalmistul 1953. aastal ja kalmistu suleti matmisteks alles 1955. aastal. Seni oli maetud rööbiti mõlemale kalmistule. Keskmise kalmistu sulgemise eel maeti sealt mõni lahkunu ümber ka uuele kalmistule.
Kalmistu on Liiva kalmistu osana alates 1995. aastast kultuurimälestisena muinsuskaitse all.
Butovo kalmistu

Butovo kalmistu (vene keeles Бутовское кладбище) on kalmistu Moskvas Edelaringkonnas Lõuna-Butovo rajoonis (munitsipaalringkonnas).
Butovo kalmistu pindala on 22,28 hektarit.
Butovo kalmistu on asutatud 1965. aastal. 1993. aastast kuulub Butovo kalmistu Moskva kalmistute hulka. Kalmistul on ka juudi ja moslemi sektorid.
Odonticium

Odonticium on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Perekonna esmakirjeldajaks on eesti mükoloog Erast Parmasto.
Leave Out All the Rest

"Leave Out All the Rest" on ansambli Linkin Park singel, mis ilmus 2008. aasta juulis. See on viies ja ühtlasi viimane singel albumilt Minutes to Midnight.
Lood.
CD singel • iTunes singel
Maxi singel
Jaapani singel
Tasmani piirkond

Tasmani piirkond ehk Tasmani ringkond on kohalik omavalitsus Uus-Meremaa Lõunasaarel.
See piirneb Canterbury piirkonna, West Coasti piirkonna, Marlborough' piirkonna ja Nelsoni linnaga. Tasmani ringkonnas elas seisuga juuni 2023 59 400 inimest, mis moodustas 1,1 % Uus-Meremaa rahvastikust. Piirkonna suurimad linnad on Richmond, Motueka, Wakefield, Brightwater, Tākaka ja Māpua. 
Piirkonna maastik on mitmekesine, alates suurtest mägipiirkondadest kuni orgude ja tasandikeni ning seda läbivad mitmed suured jõed, näiteks Buller, Motueka, Aorere, Tākaka ja Wairoa. Mount Oweni ja Mount Arthuri ümbritsev lubjakivirikas piirkond on tähelepanuväärne oma ulatuslike koopavõrgustike poolest, sealhulgas Uus-Meremaa sügavaimate koobastega Ellis Basin ja Nettlebed. Tasmanis asub ka 40 km pikk Farewell Spiti maasäär, kus asuvad tuntud liivarannad. Tasmanis asuvad ka kolm rahvusparki: Abel Tasmani rahvuspark, Nelson Lakesi rahvuspark ja Kahurangi rahvuspark.
Kleio (ajakiri)

Kleio oli aastatel 1988–1997 välja antud Tartu Ülikooli ajaloo osakonna ajalooajakiri.
Algselt Tartu Riikliku Ülikooli teaduslik-populaarse ajaloo almanahhi Kleio, ilmumine polnud reeglipärane, esialgu ilmus see vaid korra aastas, hiljem aga neli numbrit aastas. 1997. aastani anti Kleiot välja 22 numbrit.
Ajakirja esimest numbrit sisustasid Eesti ajaloolaste Helmut Piirimäe, Herbert Ligi, Sulev Vahtre, Ea Janseni, Jüri Anti, Olaf-Mihkel Klaasseni jt, uurimused, ja esindatud olid ka noored ajaloolased Lauri Vahtre, Tõnu Tannberg, Eero Medijainen, Toomas Anepaio, Ülle Liitoja jt. Ilmunud Kleio nr 1, 1988 tiraaž oli 750 eksemplari ja hind 50 kopikat.
1998. aastal hakkas ajakiri taas ilmuma enne teist maailmasõda, 1922. aastast välja antud Ajaloolise Ajakirja nime all, mida andis välja seni Kleiot välja andnud toimetus.
Fjodor Vassiljev

Fjodor Aleksandrovitš Vassiljev (Фёдор Александрович Васильев; 22. veebruar 1850, Gattšina – 6. oktoober 1873, Jalta) oli vene maalikunstnik. Tuntud eelkõige lüüriliste maastikumaalide poolest.
Elulugu.
Peterburi ametniku Aleksandr Vassiljevitš Vassiljevi dokumentides ei mainita tema kahte vanimat last üldse – Jevgeniat ja Fjodorit. Tema isa oli saanud nad abieluväliselt, vallalisena. "Fjodor oli teravalt teadlik oma olukorrast, kuid ta käitus kõikjal nii, et need, kes teda ei tundnud, oletasid, et ta on vere poolest vähemalt krahv," tunnistab kunstnik Ivan Kramskoi.
Kui Fyodor oli kümmeaastane, hakkas ta õlimaale tegema. Ta oli juba väga väikesena armastanud ajakirjadest pilte kopeerida. Ta õppis tasuta gümnaasiumis – oma hämmastavalt selge ja kõlava hääle eest, mis paistis silma kohalikus kirikukooris. Viieteistkümnesena, pärast isa surma, pidi ta hakkama hoolitsema oma lesestunud ema, oma õe ja kahe noorema venna eest.
Vasiljev õppis 1865–1868 Peterburis Kunstide Edendamise Seltsi kunstikoolis ja 1871 vabakuulajana Peterburi Kunstiakadeemias. Aastal 1866 armus kuulus maastikumaalija Ivan Šiškin Fjodor Vassiljevi õesse Evgenia Vassiljevasse. Šiškin tutvus Fjodoriga ja hakkas talle maastikumaalimist õpetama. Juulist novembrini 1867 maalisid Šiškin ja Vassiljev koos Valaami saarel. Hiljem tutvustas Šiškin Fjodorit Ivan Kramskoile, Ilja Repinile ning kunstikogujatele Pavel Mihhailovitš Tretjakovile ja Pavel Sergejevitš Stroganovile. Hiljem sai Vassiljevist Ivan Šiškini suur konkurent ning Šiškinit süüdistati sageli intriigide ja administratiivse mõjuvõimu kasutamises, et Vassiljev erinevatel kunstivõistlustel võidaks.
Aastal 1870 reisis Vassiljev koos Ilja Repiniga mööda Volgat, maal "Vaade Volgale" (1870) saavutas suure edu. Samal aastal sai temast Peredvižnikute liikumise liige (üks kahekümnest algsest liikmest).
Mitrofan Grekov

Mitrofan Borissovitš Grekov (vene keeles Митрофан Борисович Греков, kuni 1911. aastani Mitrofan Pavlovitš Martõštšenko, vene keeles Митрофан Павлович Мартыщенко; 15. juuni (vkj. 3. juuni) 1882 Šarpajevka, Doni Väe oblast (tänapäeval Tarassovski rajoon, Rostovi oblast) – 27. november 1934 Sevastopol, Krimmi ANSV) oli vene maalikunstnik.
Elulugu.
Mitrofan Grekov oli pärit kasaka perekonnast. Ta õppis aastatel 1898–1903 Odessa Kunstikoolis Kiriak Kostandi juures ja 1903–1911 Keiserliku Kunstide Akadeemia juures asuvas Kõrgemas Kunstikoolis Ilja Repini ja Franz Roubaud' juures. 1912. aastal kutsuti ta sõjaväeteenistusse. Esimese maailmasõja ajal oli Saksa rindel. 1917. aastal demobiliseeriti haiguse tõttu. Seejärel elas ta mõnda aega Novotšerkasskis, kus töötas õpetajana. 1920. aastal astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse, teenis Esimeses ratsaarmees. 1925. aastal astus Grekov Revolutsioonilise Venemaa Kunstnike Assotsiatsiooni. Alates 1931. aastast elas Grekov Moskvas.
Mitrofan Grekov suri 27. novembril 1934 Sevastopolis, kus ta parasjagu töötas panoraam-maali "Perekopi ründamine" kallal. Ta on maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule.
Looming.
Mitrofan Grekov oli üks esimesi ja silmapaistvamaid lahingumaalijaid nõukogude kunstis. Tema looming kujutas endast üleminekuetappi 19. sajandi realistliku kunsti ja sotsialistliku realismi vahel. Grekovi lahingumaale iseloomustavad dünaamilisus, selge kompositsioon ja detailitäpsus. Grekov maalis ka dioraame ja panoraam-maale.
Claudia Sheinbaum

Claudia Sheinbaum Pardo (sündinud 24. juunil 1962 Méxicos) on Mehhiko poliitik, alates 1. oktoobrist 2024 Mehhiko president.
Claudia Sheinbaum on hariduselt füüsik. Ta omandas magistrikraadi Mehhiko Rahvuslik Ülikoolis (UNAM) ja doktorikraadi 1995. aastal Lawrence Berkeley riiklikus laboratooriumis energiainseneriteaduses.
Ta on olnud Valitsustevahelise Kliimamuutuste Nõukogu liige.
Sheinbaum on Morena partei liige.
Aastatel 2015–2017 oli ta Tlalpani linnapea ja 2018–2023 oli ta México linnapea.
Waikato piirkond

Waikato piirkond on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus, mis asub Põhjasaarel. 
Piirkond ulatub põhjas Coromandeli poolsaarelt lõunas Ruapehu mäe kirdenõlvadeni ja läänerannikult Coromandeli poolsaareni idarannikul. Suur osa piirkonnast on Waikato jõe valgala. Waikato piirkonnas asuvad ka Waihou, Piako, Awakino ja Mokau jõgede valgalad. Piirkond piirneb põhjas Aucklandi piirkonnaga, idas Bay of Plenty piirkonnaga, kagus Hawke's Bayga ning lõunas Manawatū-Whanganui ja Taranakiga. Waikato piirkond on pindala ja rahvaarvu poolest suuruselt neljas piirkond riigis; selle pindala on 23 901 ruutkilomeetrit ja juunis 2023 elas seal 522 600 inimest.
Piirkonna keskus on Hamilton.
Kadents

Kadents (ladina keelest "cadere", laskuma; ladina keeles "clausula", "cadentia"; inglise keeles "cadence", itaalia keeles "cadenza", prantsuse keeles "cadence", saksa keeles "Kadenz", "Schluss") on muusikas muusikavormi ajutiselt või täielikult lõpetav meloodia või harmoonia.
Kadentsiks nimetatakse tervikteose või arendatuma vormiosa lõpus kõlavat meloodilist või harmoonilist üksust, mis loob mulje ajutisest või täielikust lõpetatusest.
Tonaalses muusikas on kadents tonaalsuse kehtestaja või kinnitaja.
Sõltuvalt muusikastiilist võib kadentsiga liituda ka teatud äratuntav meloodia, rütm ja ornament.
Tonaalse muusikas on kadents vormilist lõpetust esindav harmooniajärgnevus. Kadentsiga lõppevat vormiüksust nimetatakse muusikaliseks lauseks ehk lauseks.
Range stiili polüfoonilises kadentsis vastab astmelisele liikumisele 2-1 ühes hääles liikumine 7-8 teises hääles.
Harmoonilise konteksti mitmekesisuse tõttu on vaba stiili kontrapunktis oluliselt mitmekesisem ka kadentsi eri variantide arv
Kadentsi liigid:
Wellingtoni piirkond

Wellingtoni piirkond (maoori: "Te Upoko o te Ika", tuntud ka kui Suur-Wellington) on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus, mis asub Põhjasaare lõunapoolseimas osas. 
Piirkonna pindala on 8049 ruutkilomeetrit ja juunis 2023 elas seal 550 500 inimest.
Piirkond on oma nime saanud Uus-Meremaa pealinna ja piirkonna keskuse Wellingtoni järgi. Wellingtoni, Porirua, Lower Hutti ja Upper Hutti linnade elanikkond moodustab 79 protsenti piirkonna elanikkonnast. Teiste suuremate linnade hulka kuuluvad Kapiti linnastu ehk Waikanae, Paraparaumu, Raumati Beach, Raumati South ja Paekākāriki ning Mastertoni linn.
West Coasti piirkond

West Coasti piirkond (maoori: "Te Tai Poutini", otsetõlkes 'Taniwha Poutini rannik') on Uus-Meremaa 1. järgu haldusüksus, mis asub Lõunasaare läänerannikul. Peamised linnad on Westport, Greymouth ja Hokitika. 
Pärast eurooplaste saabumist sai piirkond tuntuks oma tohutute ja enamasti kasutamata kullavarude poolest. 19. sajandil saabusid piirkonda pärast Iiri näljahäda tuhanded Iiri katoliiklased, kelle järeltulijad moodustavad tänapäeval enamiku elanikkonnast. West Coast on riigi üks eraldatumaid ja vähem asustatud piirkondi. Piirkonnas elab vaid 32 900 inimest, millega see on Uus-Meremaa kõige väiksema rahvaarvuga piirkond.
Läänerannik on Uus-Meremaa ainus piirkond, kus kivisöe kaevandamine on endiselt laialt levinud.
Gloiothele citrina

Gloiothele citrina on pilvikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seen kasvab kuusel.
1974. aasta Itaalia abielulahutuse referendum

12. mail 1974 toimus Itaalias referendum abielulahutuse üle. See oli esimene Itaalias toimunud rahvahääletus 28 aasta järel peale 1946. aasta institutsioonilist referendumit.
1. detsembril 1970 võttis Itaalia parlament vastu seaduse 898, millega legaliseeriti riigis abielulahutus. Lahutuse järgselt alustasid katoliiklikud organisatsioonid üleriigilist allkirjade ja petitsioonide kogumist seaduse tühistamise rahvahääletusele panemiseks.
Parteidest toetasid Jah-poolt Kristlik Demokraatia (DC) ja neofašistlik Itaalia Sotsiaalliikumine (MSI), toetades traditsioonilist tuumperet ja Rooma katekismust. Ei-poolt toetasid vasakpoolsed ja liberaalsed parteid – Itaalia Kommunistlik Partei (PCI), Itaalia Sotsialistlik Partei (PSI), Itaalia Sotsialistlik-Demokraatlik Partei (PSI), Itaalia Vabariiklik Partei (PRI), Itaalia Liberaalne Partei (PLI) ja Radikaalne Partei (PR).
Algselt kavandati seadust, millega lubataks lahutada tsiviilabielusid, kuid kiriklikele abieludele jäänuks lahutus keelatuks. Samas kardeti, et see võib suurendada tsiviilabielude hulka. Kuigi DC ametlikuks jooneks parteisekretär Amintore Fanfani juhtimisel oli lahutuse vastasus, siis partei vasakpoolne tiib ja ametisolev peaminister Mariano Rumori valitsuskabinett (DC-PSI-PSDI) ametlikult sõna ei võtnud. 26. aprillil 1974 pidas Fanfani Caltanissettas kõne: "Kas te tahate abielulahutust? Sel juhul peate teadma, et järgmisena tuleb abort. Ja peale seda samasooliste abielu. Ja võib-olla lõpuks jätab naine teid maha ja jookseb ära koos teenijatüdrukuga!" ("Volete il divorzio? Allora dovete sapere che dopo verrà l’aborto. E dopo ancora, il matrimonio tra omosessuali. E magari vostra moglie vi lascerà per scappare con la serva!")
Itaalia põhiseaduse kohaselt saab rahvahääletust kasutada ainult seaduse annulleerimiseks. Seega küsiti valijatelt, kas nad tahavad abielulahutust lubava seaduse tühistamist. Referendumi sõnastus tekitas mõneti segadusi, mõned valijad ei saanud aru, et abielulahutuse poolt tuleb hääletada "Ei" ja abielulahutuse vastu "Jah".
Kuu aega enne valimisi toimus Eurovisiooni lauluvõistlus, kus Itaaliat esindas Gigliola Cinquetti. Itaalia rahvusringhääling RAI ei kandnud võistlust üle, kuna kardeti, et laul pealkirjaga "Sì" ("jah"), mida ka laulus palju esineb, toimiks alateadliku sõnumiga jah-poolt hääletamiseks. Kuigi Cinquetti tuli võistlusel teiseks, tsenseeriti laulu Itaalia televisioonist ja raadiost terve kuu.
Lõpuks jäi peale "Ei", mistõttu jäi abielulahutus seaduslikuks. Kesk- ja Loode-Itaalia hääletasid tugevalt "Ei" poolt, samas Lõuna-Itaalia "Jah" poolt. Suurematest linnadest võitis Jah vaid Messinas (51%), Reggio Calabrias (59,4%) ja Foggias (50,07%).
Ei-poole võitu peeti suureks võiduks kodanikuõigustele ja antiklerikalismile. Lisaks minetas oma poliitilise tähtsuse ka DC sekretär Fanfani, kes ka peale parteile 1975. aastal osaks saanud kaotusi regionaalsetel valimistel sunniti parteisekretäri kohalt tagasi astuma. Ta oli lootnud "jah"-poolt toetades saavutada kontrolli oma partei üle ja vältida võimalikku koostööd kommunistliku parteiga.
Hauroko järv

Hauroko järv on Uus-Meremaa sügavaim järv. 
Järv on 462 meetrit sügav ja see asub Fiordlandi rahvuspargi mägiorus. Hauroko on erinevate allikate hinnangul maailma sügavuselt 16. kuni 23. järv. S-kujuline järv on 32 kilomeetrit pikk ja selle pindala on 65 ruutkilomeetrit. Järve pind on umbes 155 meetrit üle merepinna. Hauroko on riigi üks lõunapoolsemaid järvi ning see asub ainult 13 km kaugusel Lõunasaare lõunarannikust.
Hauroko järve suurim saar on Mary saar, mis sai 1883. aastal nime valitsuse maamõõtja John Hay naise järgi. Järve lõunapoolses otsas asub Teal Bay kõrval väiksem saar.
Toni Meijel

Toni Meijel (sündinud 18. oktoobril 1975 Tallinnas) on eesti ujuja ja sporditegelane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2004. aastal magistrantuuri Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Meijel hakkas ujumist harrastama 1980. aastal isa Tõnu Meijeli õhutusel, jätkas treeninguid Tallinna Kalevi ujumiskoolis Enn Kääni, Ester Sillaste ja hiljem isa käe all, 2000. aasta sügisest hakkas harjutama Keila Swimclubis isa juhendamisel. Ta tuli 24 korda suvistel (1993–1998, 2000, 2003), 2 korda talvistel (1993) ja 28 korda lühiraja meistrivõistlustel (1994–1999, 2001–2002) vaba- ja teateujumises, 1 korra avavee pikamaaujumises (1993) Eesti meistriks, parandas 2 korda Eesti teateujumisrekordit, sai 4 x 100 m teateujumises (vabalt) aastal 2000 EM-il 18. ja 1997 lühiraja MM-il 17. koha, võitis 2004 meisterujumise MM-il 100 m vabaujumises hõbe- ja 50 m liblikujumises pronksimedali, 1996–1997 maailmakarikaetappidel parim tulemus 200 m ja 400 m vabaujumises 11. ja 1999 universiaadil 50 m vabaujumises 43. koht.
Meijel oli aastatel 1992–2002 Eesti koondise liige, 2003–2004 Eesti Judoliidus avalike suhete juht, 2004–2012 peasekretär ja hiljem konsultant, 2008–2015 Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige, 2014. aastast Keila tervisekeskuse juhataja, 2016. aastast Eesti Ujumisliidu juhatuse liige, 2022. aastast Euroopa Judoliidu (EJU) spordikomisjoni liige, 2024 Pariisi OM-il ujumiskoondise tiimi juht, tal on 2016. aastast ujumistreeneri 6. kutsetase.
Meijel kandideeris 2021. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimisel Keila linnas Reformierakonna nimekirjas, sai 28 häält ja ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema õde on ujuja Triin-Karoliina Meijel, isa ujuja ja sporditegelane Tõnu Meijel, ema spordipedagoog Leili Meijel, vanaisa oli sporditegelane Rudolf Meijel.
Coyecques

Coyecques on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Coyecques asub 16 km Saint-Omerist lõunas, teede D157 ja D158 ristumiskoha ümbruses, Lysi jõe kallastel.
Fiordlandi rahvuspark

Fiordlandi rahvuspark (inglise: "Fiordland National Park") on Uus-Meremaa Lõunasaare edelanurgas asuv rahvuspark. See on Uus-Meremaa 13 rahvuspargist suurim, pindalaga 12 607 ruutkilomeetrit ja suur osa Te Wahipounamust, mis kuulub alates 1990. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Parki haldab muinsuskaitseministeerium. Suurema osa rahvuspargist katab Lõuna-Alpide lõunaosa, kus paiknevad sügavad liustikest tekkinud fjordid.
Park on oluline elupaik paljudele ohustatud kohalikele loomadele, alates delfiinidest ja nahkhiirtest kuni roomajate, putukate ja Uus-Meremaa endeemiliste ohustatud linnuliikideni, nagu takahē, mohua, kākāpō ja harilik kiivi.
Nutitelefonide markide loend

"Siin on loetletud nutitelefonide mudeleid ja seeriaid.
Rakvere muhamedi kalmistu

Rakvere muhamedi kalmistu (ka Rakvere tatari kalmistu) on kalmistu Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Palermo linnaosas Rakvere linnas Lääne-Viru maakonnas.
Kalmistu asub täpselt seespool Rakvere linna edelapiiri. Looduses on kalmistu oma olemuselt sulandunud kokku Tõrma kalmistuga ning kalmistute registris käsitletakse seda Tõrma kalmistu osana, ehkki Tõrma kalmistust eraldab muhamedi kalmistut madal ja tihe kuusehekk. 
Tänapäeval on kalmistuala pindala umbes 0,025 hektarit, selle sees on ka Rakvere Türgi sõjavangide mälestusala. Mälestusalal olevatele võimalikele matustele lisaks on kalmistul praegu 13 hauaplatsi.
Kalmistu eraldi ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all ega ole ka kultuurimälestise nr 5781 "Tõrma kalmistu" koosseisus, kuid kuulub kultuurimälestise nr 5781 "Tõrma kalmistu" kaitsevööndisse.
Ajalugu.
Kalmistu rajati millalgi 19. sajandi keskel või hoopis 1870. aastate lõpul seoses järjekordses Vene-Türgi sõjas saadud sõjavangide hoidmise ja nende surmaga Rakveres. Nende sõjavangide täpne matmiskoht pole teada, kuid on tõenäoline, et kui Rakveres oli olemas muhamedi kalmistu, siis maeti ka Osmanite surnud sõjavangid sinna.
2008. aastal rajati kalmistu lõunaossa mälestusala 1878. aastal Rakveres ja mujal Eestis surnud Türgi sõjavangidele. Mälestusala avati pidulikult 14. novembril 2008.
Pildid.
Fotodː Robert Treufeldt, 5. mai 2020
Kahurangi rahvuspark

Kahurangi rahvuspark on Uus-Meremaa Lõunasaare loodeosas asuv rahvuspark. 
See on Uus-Meremaa kolmeteistkümnest rahvuspargist Fiordlandi rahvuspargi järel suuruselt teine. Rahvuspark loodi 1996. aastal ja selle pindala on 5193 ruutkilomeetrit. Kahurangi ulatub lõunas Bulleri jõest Murchisoni lähedal kuni Farewell Spiti alguseni põhjas Golden Bay juures. Rahvuspargis asub palju erinevaid maastikke, sealhulgas mäeahelikke, jõgesid, kurusid, tasandikke ning koopaid ja kaari. Rahvuspargis asuvad Oweni ja Arthuri mäed.
Kahurangi rahvuspargis filmiti mitmed Sõrmuste Isanda filmitriloogia stseenid.
Ivar Troost

Ivar Troost (sündinud 14. aprillil 1975 Tallinnas) on tennisist ja treener. 
Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Reaalkooli.
Troost alustas tennisetreeninguid aastal 1983 Kalevis Roland Kvelsteini rühmas, 1992–2000 treenis Harri Neppi juhendamisel. Ta tuli aastatel 1995 ja 1997 paarismängus ning 2003 segapaarismängus Eesti meistriks, 2004 meespaarismängus Eesti siseministriks, võitis 1995–2011 meistrivõistlustel lisaks 3 hõbe- ja 8 pronksmedali, kuulus 1994–2002 4 korda Eesti Davise karika meeskonda, töötas 2000. aastast tennisetreenerina Rene Buschi tennisekoolis.
Troost on 2015. aastast Slaiss OÜ juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema isa on üldkirurg Jaan Troost.
Tongariro rahvuspark

Tongariro rahvuspark (inglise: "Tongariro National Park") on üks kolmeteistkümnest Uus-Meremaa rahvuspargist. 
Rahvuspark asub Põhjasaare keskosas Manawatu-Whanganui piirkonnas. Tongariro rahvuspark on riigi vanim rahvuspark ning maailma vanuselt kuues rahvuspark. Tongariro rahvuspargi keskel asuvad tegevvulkaanid Ruapehu, Ngauruhoe ja Tongariro.
Pargis on mitmeid maooride religioosseid paiku ja paljud pargi tipud, sealhulgas Ngauruhoe ja Ruapehu, on "tapu" ehk pühad. Rahvuspargis asuvad mitmed linnad, sealhulgas Ohakune, Waiouru, Horopito, Pokaka, Erua ja Tūrangi.
Valge saar

Valge saar (ametlikult Whakaari / White Island; maoori: "Te Puia Whakaari", "dramaatiline vulkaan"), tuntud ka kui lihtsalt White Island või Whakaari, on kihtvulkaan, mis asub Plenty lahes 48 km Uus-Meremaa Põhjasaare idarannikust. Saare pindala on umbes 325 hektarit, kuid saar on palju suurema veealuse vulkaani tipp.
Whakaari on Uus-Meremaa kõige aktiivsem koonusvulkaan ja selle on tekitanud pidev vulkaaniline tegevus, mis on kestnud viimased 150 000 aastat. Saarele lähimad linnad on Whakatāne ja Tauranga. Saarelt on pidevalt eraldunud vulkaanilist gaasi vähemalt sellest ajast kui James Cook seda 1769. aastal nägi. Whakaari purskas pidevalt 1975. aasta detsembrist kuni 2000. aasta septembrini ning seal toimusid pursked ka 2012., 2016. ja 2019. aastal.
9. detsembril 2019 toimus saarel suur purse. Purskes hukkus 22 inimest, kellest kahe surnukehi ei leitud kunagi ning 25 inimest said raskelt vigastada.
Kinnine täiskadents

Kinnine täiskadents (inglise keeles "perfect authentic cadence") on muusikas täiskadents V-I, mille mõlema akordi bass on akordi priim ja mis lõpeb toonika kolmkõlaga priimi meloodilises seisus. 
Kinnise täiskadentsi V-I ülahääle liikumine saab üldjuhul olla astmeline: kas 2-1 või 7-8(=1). 
Tonaalne muusikateos lõpeb tavaliselt kinnise täiskadentsi kui harmooniliselt ja meloodiliselt kõige tugevamat lõpetust rõhutava kadentsiga.
Lahtine täiskadents

Lahtine täiskadents (inglise keeles "imperfect authentic cadence") on muusikas täiskadents V-I, milles toonikakolmkõla on tertsi või harvemini kvindi meloodilises seisus.
Lahtise täiskadentsi V-I puhul toimub liikumine ülahääles üldjuhul kas 2-3, 4-3 või 5-3. Kui just helilooja ei soovi muusikas edasi anda iseloomulikku karakterit, välditakse lahtises täiskadentsis mitteliikuvat ülahäält, mistõttu 5-5 on harvaesinev. 
Lahtine täiskadents loob mulje muusikavormi osalisest lõpetamatusest.
Triin Voorel

Triin Voorel (21. september 1977 – 1. jaanuar 2004) oli eesti dramaturg.
Ta lõpetas 1995. aastal Rapla 1. Keskkooli ja 2001. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule erialal.
Ta oli aastatel 2001–2004 Eesti Nukuteatri kirjandustoimetaja.
Välditud täiskadents

Välditud kadents ehk välditud täiskadents (inglise keeles "evaded cadence") on muusikas täiskadents V-I, milles toonika ilmneb sekstakordi kujus.
Välditud kadentsis akordijärgnevus on tüüpiliselt V - I.
Harmooniline kadents

Harmooniline kadents (ladina keeles "clausulae harmoniae", harmoonilised kadentsid) on muusikas kadentside klass, mis põhineb kvindisuhtelisel harmoonial ning mille põhitunnuseks on laskuv või tõusev kvindi- või kvardikäik bassis. 
Kvindisuhteliste akordide laskuval ühendamisel moodustub autentne kadents ehk täiskadents V-I, tõusval ühendamisel aga plagaalne kadents IV-I.
Plagaalne kadents

Plagaalne kadents (inglise keeles "plagal cadence") on muusikas kadents subdominant-toonika IV-I. 
Plagaalne kadents võib kaasa tuua kaldumise või modulatsiooni, mille puhul algse helistiku subdominandist IV saab uue helistiku toonika I ning algse helistiku toonikast I uue helistiku dominant V.
Plagaalset kadentsi on vahel nimetatud ka "aameni kadentsiks", sest vaimulikus muusikas kohtab seda tihti koos sõnaga "aamen".
Plagaalse kadentsi eriliikideks on minoorne plagaalne kadents ja moraavia kadents.
Minoorne plagaalne kadents

Minoorne plagaalne kadents (inglise keeles "minor plagal cadence") on muusikas kadents subdominant-toonika IV-I, mille puhul subdominant on minoorne ja toonika on mažoorne.
Moraavia kadents

Moraavia kadents (inglise keeles "Moravian cadence") on muusikas plagaalne kadents subdominant-toonika IV-I kujul IV+6-I6.
Moraavia kadentsi on oma muusikas kasutanud näiteks Leoš Janáček ja Bohuslav Martinů, kuid seda leiab juba ka Antonín Dvořáki Sümfooniast nr. 9 (Uuest maailmast).
Õigeusu kuningas

Õigeusu kuningas on Poola kuningatele antud tiitel. Paavst Aleksander VII kinnitas selle 1661. aastal kuningas Jan II Kazimierz Wazale. Ka tema järeltulijatel lubati tiitlit kasutada. 
Paavsti tähelepanu põhjuseks olid kuninga teened sotsianistide Poolast väljasaatmisel.
Früügia kadents

Früügia kadents ehk früügia poolkadents (inglise keeles "phrygian half cadence") on muusikas poolkadents, mis on saanud nimetuse bassi pooltoonilise liikumine järgi põhihelistiku kuuendalt astmelt viiendale astmele IV6–V. 
Früügia kadentsi kasutatakse eelkõige minooris: ülahääle liikumisele 4-5 vastab alahääle astmeline liikumine VI-V.
Pooltooniline liikumine VI-V bassis meenutab kuni 15. sajandini kasutatud früügia helilaadis kadentsi II–I. Seetõttu tonaalses muusikas annab früügia kadents kui modaalse renessanssharmoonia rudiment muusikale arhailise kõla, eriti kui sellele eelneb dominant: V–IV6–V. 
Barokkmuusikas kasutati früügia kadentsi iseloomuliku muusikalise žestina muusikateose aeglase osa lõpus, millele vahetult järgnes kiirem osa.
Siugsuudmelised

Siugsuudmelised ("Ophiostomataceae") on kottseente sugukond.
Siugsuu

Siugsuu ("Ophiostoma") on kottseente perekond.
Kyōto metroo

Kyōto metroo (jaapani keeles 京都市営地下鉄, "Kyōto-shiei chikatetsu") on Kyōto linnas töötav metroosüsteem. Selle esimene liin (Karasuma liin) avati aastal 1981. Metroo kogupikkus on 31,2 km.
2018. aastal tehti metrooga keskmiselt 397 000 reisi päevas.
Liinide loend.
Kyōto metrool on 2 liini ja 31 jaama.
Sidrunkollane antrodiell

Sidrunkollane antrodiell ("Antrodiella citrinella") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seen kasvab peamiselt kännupessi poolt lagundatud kuuse lamatüvel või kännul.
Tiiu Kitsik

 
Tiiu Kitsik (sündinud 19. detsembril 1981 Tallinnas) on eesti illustraator ja lastekirjanik.
Kitsik on õppinud Tallinna Pedagoogikaülikoolis reklaami ja meedia erialal. 
Ta töötab vabakutselise illustraatori ja kirjanikuna Tallinnas ja Berliinis.
Looming.
Tiiu Kitsik on illustreerinud ja kirjutanud üle kümne lasteraamatu. Tema illustratsioone, koomikseid ja tegevuslehti on ilmunud ajakirjades Täheke, Hea Laps, Gecko ja Mesimumm.
Chengdu J-20

Chengdu J-20 (hiina keeles 歼-20, Jiān-Èrlíng; ka "Võimas Lohe" (威龙, "Wēilóng"); NATO koodnimi Fagin) on Hiina hävituslennuk, mille töötas Hiina õhuväele välja Chengdu Aircraft Industry Group. Lennukist on kaks põhilist mudelit: tavamudel, uute mootoritega mudel ning kaheistmeline variant.
J-20 töötati välja nn J-XX programmi raames 1990. aastatel ning selle esimene lend oli 2011. aastal. Lennukit esitleti ametlikult 2016. aasta Hiina õhumessil ning see jõudis teenistusse 2017. aastal. 2018. aastal formeeriti esimene J-20 üksus ning sellega sai Hiinast teine riik maailmas, kes võttis kasutusse varitsuslennuki.
Hõljuktank

Hõljuktank (ametlikult amfiibne hõljuktank; vene keeles Земноводный подлетающий танк) oli Nõukogude Liidu kergetanki projekt. Hõljuktanki prooviti välja töötada 1937. aastal Moskva 84. Lennukitehases, töögruppi juhtis hõljukite konstruktor, professor Vladimir Levkov. Tanki valmis ei saadud, projekt jõudis maketifaasi.
HJ-8

HJ-8 ehk Hongjian-8 (hiina keeles 红箭-8, "Hóng Jiàn-8", "Punane Nool-8") on Hiina juhitav tankitõrjeraketisüsteem. Rahvavabastusarmee võttis selle kasutusse 1980. aastate lõpus.
Mullaketrajad

Mullaketrajad on eesti rahvatantsurühm, mis on asutatud Nele-Liis Vaiksoo algatusel 2023. aastal Tallinnas. Rühma nime pakkus välja Lauri Liiv.
Peamiselt poplauljatest ja muusikalinäitlejatest koosneva rahvatantsurühma esialgne eesmärk oli koos tantsides saavutada tantsupeokõlblik tase ning osaleda 2025. aasta tantsupeol. Rühma juhendab Raul Markus Vaiksoo. 
Tantsijate seas on peale rühma loojate olnud veel näiteks Kalle Sepp, Tanja Mihhailova-Saar, Mikk Saar, Bert Pringi, Susan Lilleväli, Anne Veesaar, Silver Laas, Reigo Tamm, Piret Krumm jt.
Kui 2025. aasta tantsupeol osales tantsukollektiiv kaheksa paariga, siis järgmisele tantsupeole plaanitakse pürgida juba mitme Mullaketrajate rühmaga.
Elektrostaatiline mootor

Elektrostaatiline mootor on 18. sajandil Benjamin Franklini leiutatud elektrostaatilise masina põhimõtetel töötav elektrimootor.
Kui tavalises elektrimootoris tekib pöördemoment elektrivoolu ja magnetvälja vastasmõjus, siis elektrostaatilises mootoris tekitatakse pöördemoment, kasutades positiivsete ja negatiivsete elektrilaengute vahelist tõmbe- ja tõukejõudu. Mootori tööelemendiks on kaks lähestikku asetsevat trükkplaadi ketast, millel on radiaalsed elektrit juhtivad kiired. Nendel kiirtel olevate laengute juhtimisega saavutatakse kas pidev ringliikumine või paigalseis. Niisugune mootor ei vaja tugevat elektrivoolu juhtivaid vaskmähiseid ega püsimagneteid. Elektrostaatilise mootori loomise tegid võimalikuks edusammud suure võimsusega elektronlülitite ja uute isolatsioonimaterjalide loomisel. Tavalised elektrimootorid on optimeeritud suurtel pöörlemiskiirustel töötamiseks. Pöörlemiskiiruse vähendamiseks ja suurema pöördemomendi tekitamiseks kasutatakse reduktoreid. Elektrostaatiline mootor ei vaja reduktorit, sest mootori pöörlemiskiirust reguleeritakse elektroodide laengute muutmisega. See vähendab oluliselt mootori töötamisega kaasnevat müra, võimaldab tekitada suuri pöördemomente väikesel pöörlemiskiirusel ja ka hoida mootori rootorit paigalseisvana. Mootoris ei ole tavaliste elektrimootorite püsimagneteid, mille valmistamiseks vajatakse haruldasi muldmetalle, mille varud maailmas on väheste riikide kontrolli all. Olulised materjalid tavalises elektrimootoris on vask, elektrotehniline teras, koobalt, neodüüm, düsproosium, samaarium. Elektrostaatilises mootoris kasutatavad peamised keemilised elemendid on alumiinium, raud, süsinik, hapnik, vesinik ja vask. Tavalise mootori kaalust on vask 10%-20%, elektroteras 30%-40%, püsimagnetid 3%-10%. Elektrostaatilise mootori vastavad parameetrid on: vask 1%, elektroteras 0% ja püsimagnetid 0%.
Elektrostaatilise mootori hinda tõstab vajadus kasutada uusi kalleid isolatsioonimaterjale ja kõrgepinget.
Elektrostaatilised mootorid on jõudmas praktilisse kasutusse. FedEx võttis need kasutusele oma sorteerimiskeskuses konveierilindi ajamiks.
Plagaalne poolkadents

Plagaalne poolkadents (inglise keeles "plagal half cadence") on muusikas kadents I–IV.
Plagaalne poolkadents on nõrk kadents, mida tavaliselt kasutatakse lause keskel, eeldades muusika jätkumist järgneva fraasiga.
Plagaalset poolkadentsi on ebatüüpiliselt kasutanud Johannes Brahms oma Klarnetitrio op. 114 esimese osa ekspositsiooni lõpus, kus see lõpetab teose osa ühe tervikliku lõigu.