tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mstislav Mstislavitš

Mstislav Mstislavitš (hüüdnimega "Udaloi", vene keeles "Мстислав Мстиславич Удатный", vene õigeusu ristinimi Fjodor; surnud 1228) oli Toropetsi vürst alates 1206. aastast, Novgorodi vürst aastatel 1209–1215 ja 1216–1218 (või 1217), olles vahepeal sealt ära aetud, ja Galiitsia-Volõõnia vürst 1219–1226. 
Mstislav oli Rjurikovitšite dünastia, Kiievi suurvürsti (1113–1125) Vladimir Monomahhi poja, Kiievi suurvürst (1125–1132) Mstislav Vladimirovitš Suure poja, Rjurikovitšite Smolenski liini Smolenski vürsti (1127–1167) ja Kiievi suurvürsti (1154–1155, 1159–1161, 1161–1167) Rostislav Mstislavitši poja, Msistlav Rostislavitši Vapra ("Мстислав Ростиславич Храбрый") kes oli Smolenski vürst (1175–1177) ja Novgorodi vürst (1179–1180) järglane. Tema vend Vladimir Mstislavitš oli Pihkva vürst. ja teine vend David Mstislavitš, Toropetsi vürst. 
Sõjakäigud Muinas-Eestisse.
Novgorodi ja Pihkva kroonikate ning Henriku Liivimaa kroonika kohaselt käis Mstislav 1210. aastal koos oma venna Pihkva vürsti Vladimiriga sõjaretkel Otepää vastu, alistas linnuse, nõudis neilt andamit (400 nogaatat, umbes 80 kg hõbedat) ja ristis ugalasi õigeusku, andes nii aluse Novgorodi ja Pihkva vürstiriikide hilisematele võimupretensioonidele Ugandi suhtes. Veidi enne Otepää ründamist käis ta retkel Virumaal Tõrmas (alternatiivse tõlgenduse kohaselt Tormas). Novgorodi ja Pihkva allikates on need sõjakäigud dateeritud küll paar aastat hilisemaks, kuid Läti Henriku teateid peetakse usaldusväärsemateks. 
1212. aastal, kuuldes, et Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu väed on rüüsteretkel Eestimaal, siirdus ka Mstislav oma väega sinna. Kuna need olid aga juba Liivimaale lahkunud, otsustas vürst edasi liikuda Harjumaale, kus ta piiras Varbola linnust niikaua, kuni seesolijad end 700 marga nogaatade eest piiramisest vabaks ostsid. Vene kroonikad paigutavad Mstislavi retke Varbola alla 1214. aastasse. Kohati on arvatud, et tegu oligi kahe erineva sündmusega. Kas Mstislav läks Eestimaale piiskopi ja ordu liitlase või vastasena, pole selge. Arvatakse, et 1210. aastal Otepääd rünnates tegutses ta pigem Riia piiskopi liitlasena. 1212. sõjakäiku on mõned autorid tõlgendanud ordu ja piiskopi vastasena, mõned mitte.
Isiklikku ja järglased.
Mstislav Mstislavitš oli abielus kumaanide khaani Köteni ehk Kotyani tütre Mariaga, kellega neil olid järglased:
Vello Volt

Vello Volt (18. oktoober 1928 Tartu – 26. oktoober 2014) oli eesti majandusteadlane, spordiajakirjanik ja sporditegelane.
Ta õppis Tartu 5. algkoolis. Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. Aastal 1964 kaitses ta majanduskandidaadi väitekirja.
Sportimist alustas ta isa innustusel. Tartu 5. algkoolis hakkas ta mängima korvpalli. Tallinnas olles mängis ta korvpalli Joann Lõssovi juhendamisel ja jäähokit Albert Leichneri juhendamisel. Ta oli Nõukogude Liidu noorte korvpallimeistrivõistlustel Tallinna 2. Keskkooli võistkonna koosseisus pronksmedali võitjaid, tennisistina on ta paarismängus tulnud Eesti noortemeistriks (üksikmängus pälvis ta aastal 1943 hõbemedali), jäähokis kuulus ta aastal 1948 Eesti koolinoorte meistermeeskonda ja aastal 1949 Tallinna meistermeeskonda. Eesti täiskasvanute meistrivõistlustel sai ta korvpallis aastal 1948 hõbemedali ja jäähokis 1950 pronksmedali. 
Aastatel 1951–1959 ajalehe Noorte Hääl spordiosakonnas, sealhulgas ka juhatajana. Ta oli aastatel 1956–1960 Eesti Korvpalliföderatsiooni presiidiumi liige. Aastast 1959 oli ta TPI korvpalliklubi "Kapa" liige.
Aastatel 1959–1982 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna õppejõud (aastast 1967 dotsent); ta oli ka kateedrijuhataja. Aastatel 1983–1998 töötas ta Eesti Majandusjuhtide Instituudi majandusteaduskonnas, seejuures aastast 1991 professorina.
Isiklikku.
Tema isa oli maadleja Rein Volt, poeg on majandusteadlane Rein Volt.
Puy-de-Dôme'i departemangu haldusüksuste loend

Siin on toodud ära kõik Puy-de-Dôme'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 31 kantonit. Vald Clermont-Ferrand (kogupindalaga 42,67 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Amberti ringkond.
Amberti kanton
Arlanci kanton
Cunlhat kanton
Ollierguesi kanton
Saint-Amant-Roche-Savine'i kanton
Saint-Anthème'i kanton
Saint-Germain-l'Hermi kanton
Viverolsi kanton
Clermont-Ferrandi ringkond.
Aubière'i kanton
Beaumonti kanton
Billomi kanton
Bourg-Lastici kanton
Chamalièresi kanton
Clermont-Ferrand-Edela kanton
Clermont-Ferrand-Ida kanton
Clermont-Ferrand-Kagu kanton
Clermont-Ferrand-Kesk kanton
Clermont-Ferrand-Loode kanton
Clermont-Ferrand-Lõuna kanton
Clermont-Ferrand-Lääne kanton
Clermont-Ferrand-Põhja kanton
Cournon-d'Auvergne'i kanton
Gerzati kanton
Hermenti kanton
Montferrandi kanton (keskus Clermont-Ferrand)
Pont-du-Château kanton
Rochefort-Montagne'i kanton
Royati kanton
Saint-Amant-Tallende'i kanton
Saint-Dier-d'Auvergne'i kanton
Vertaizoni kanton
Veyre-Montoni kanton
Vic-le-Comte'i kanton
Issoire'i ringkond.
Ardesi kanton
Besse-et-Saint-Anastaise'i kanton
Champeix' kanton
Issoire'i kanton
Jumeaux' kanton
La Tour-d'Auvergne'i kanton
Saint-Germain-Lembroni kanton
Sauxillangesi kanton
Tauvesi kanton
Riomi ringkond.
Aigueperse'i kanton
Combronde'i kanton
Ennezati kanton
Manzati kanton
Menati kanton
Montaigut' kanton
Pionsati kanton
Pontaumuri kanton
Pontgibaud' kanton
Randan kanton
Riom-Ida kanton
Riom-Lääne kanton
Saint-Gervais-d'Auvergne'i kanton
Thiersi ringkond.
Châteldoni kanton
Courpière'i kanton
Lezoux' kanton
Maringuesi kanton
Saint-Rémy-sur-Durolle'i kanton
Thiersi kanton
Gennobaudes

Gennobaudes oli kahe frangi väejuhi nimi:
Harti maakond

Harti maakond on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:
Testimeetod

Katse meetod on protseduur, mis annab testi tulemuse.
Testiks võib olla mis tahes tehniline protseduur, mis aitab kindlaks teha ühe või mitu karakteristikut. Tavaliselt on test eksperimendi osa.
Tulemus võib olla kvalitatiivne või kvantitatiivne. On olemas hulk standardiseeritud meetodeid, mille juhendit täpselt järgides, saadakse ootuspärane tulemus. Lisaks töötatakse pidevalt välja uusi meetodeid. Katse meetodeid on vaja selleks, et testi läbiviimist lihtsustada. 
Meetodi olulisus.
Teaduses, vabavara arenduses, tootmises ja äris on oluline, et inimesed saaksid aru ning järgiksid kokkulepitud meetodeid mõõtmisi tehes. Mõni füüsikaline suurus on tugevalt mõjutatud kindlast meetodist. Oluline on täielikult kirja panna kogu eksperiment koos mõõtmistega ning spetsifikatsioonide/standarditega.
Hea on kasutada standardiseeritud meetodeid. Mõnikord on targem uuendada olemasolevat meetodit, kui luua päris uus. Jällegi on kirjapanek oluline.
Tavaliselt kasutatakse meetodeid, ennustamaks tulemusi või mõneks muuks kindlaks eesmärgiks. Näiteks, kui esemel on mitu kindlat komponenti, siis katse meetodil on mõned tingimused:
Tihti on vajalik valideerimine.
Meetodi olemus.
Kvaliteedikontroll nõuab tavaliselt täielikku dokumentatsiooni testi jaoks. 
See dokument sisaldab
Meetodi valideerimine.
Meetodeid kontrollitakse tihti täpsuse ja kehtivuse poolest. Väga oluline on, et meetodi ulatus oleks selgelt arusaadav ning iga aspekt täpne ja valideerimisel korratav.
Valideerimine hõlmab sageli
Filareta (Kalatšova)

Filareta (vene "Филарета"; kodanikunimega Oksana Viktorovna Kalatšova, vene "Оксана Викторовна Калачёва"; sündinud 20. märtsil 1968 Kuibõševis) on Vene Õigeusu Kiriku nunn, Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalse Naiskloostri ülem (iguumenja).
Ta ristiti lapsena Samara Jumalaema Kaitsmise katedraalis. Aastal 1985 lõpetas ta Kuibõševis keskkooli. Aastatel 1985–1987 töötas ta Kuibõševis Maslennikovi nimelise tehase sanitaarepidemioloogia laboris laborandina. Aastatel 1987–1992 õppis ta Kuibõševi Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonnas, mille lõpetas spetsialiseerumisega embrüoloogia ja geneetika erialale.
Aastal 1992 võeti ta vastu Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalsesse Naiskloostrisse õdede hulka kuuletujana. Ta töötas kloostri hotellis, tegutses fotograafina, kloostri kooris, kloostriülema sekretärina, hoolitses kloostri remondi ja ehitustööde eest ning võttis osa kloostri ajaloo raamatute publitseerimisest.
7, novembril 1993 pühitseti ta rässakandjaks, 21, märtsil 2002 mantiasse vaimulikunimega Moskva metropoliidi Filareti auks.
17. novembril 2010 määrati ta Pühtitsa kloostri eestseisjaks ja 5. oktoobril 2011 iguumenjaks. Iguumenjaks pühitses ta patriarh Kirill 19. novembril 2011.
Järveküla linnus

Järveküla linnamägi ehk Urvaste linnamägi on neemiklinnus Võru maakonnas Antsla vallas Urvaste küla Järverahva talus.
Kirjeldus.
Kahe uhtoru vahelisel neemikul asuva linnuse ovaalse kujuga õueala suurus on 3000 m2. Kirdepoolsel küljel on otsavall, mille kõrgus välisküljel on 4 m, siseküljel 1,5 m. 
Kaevamiste käigus avastati nõrk 6.-7. sajandi kultuurkiht, mis oli ladestunud valli alla.
Karula linnamägi

Karula linnamägi ehk Rebase linnamägi on muinaseestlaste linnus Valga maakonnas Valga vallas Lüllemäe külas.
Kirjeldus.
Veidi ovaalse pealispinnaga linnamäe järsud nõlvad on 28 m kõrgused. Ovaalse kujuga, kultuurikihiga õueala mõõtmed 50×28 m. Linnus on dateeritud 6.–11. sajandisse ning põhiline kasutusaeg jääb rahvasterändamise aega. Kuigi nähtavad hilisrauaajale omaseid kaitseelemendid puuduvad, oli muistne linnusekoht kaitstud puittarandiga ja rinnatisega. Idaservalt leitud kultuurikihi alusel võib arvata, et lõplikud kindlustustööd võisid pooleli jääda. 
Linnuse ajalugu.
Võimuvõtlusele viitab ka Karula Rebäse linnuse esimene kasutusperiood rooma rauaajal (50–450 pKr). Kas siis kohalikule või väljast tulevale ohule ehitati järsunõlvalisele mäele linnus. Linnus võeti uuesti kasutusele viikingiajal (800–1050 pKr), siis kerkis linnuse alla ka asula. Linnus oli arvatavasti kopranahkadega kaubitsejate tugipunkt. Sellele viitavad arheoloogilistel kaevamistel leitud kopraluud ja koprakannaluust ripats.
Rebäse linnus vallutati muistse vabadusvõitluse (1208–1227) ajal sakslaste poolt ja nii allutati Karula koos muu Eestiga võõrvõimule, mida loetakse keskaja alguseks.
Maddie Ziegler

Madison Nicole Ziegler (sündinud 30. septembril 2002 Pittsburghis Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide tantsija, näitleja ja modell.
Ta on tuntud tõsielusarjast "Dance Moms".
Ta on kaasa teinud ka mitmes muusikavideos, kaasa arvatud Sia laulude "Chandelier", "Elastic Heart" ja "Big Girls Cry" videotes. "Chandelier" võitis 2014 MTV Video Music Award parima koreograafia auhinna ja oli nomineeritud aasta video auhinnale.
2017. aasta märtsis ilmusid Maddie memuaarid "The Maddie Diaries".
Suure-Kõpu mõisa kalmistu

Suure-Kõpu mõisa kalmistu on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Supsi külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Strykid tõenäoliselt millalgi 1870. aastatel, sest esimene matus kalmistul oli 1878. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud neli lahkunut.
Kalmistu jääb Suure-Kõpu mõisa südamest linnulennult 1,2 km kaugusele lõunasse, see on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on hauatähiseid ja nende osasid.
Kuigatsi linnamägi

Kuigatsi linnamägi ehk Puka linnamägi on neemiklinnus Valga maakond, Otepää vald, Kibena küla, Vana-Liinamäe talu maadel. Ajalooliselt jääb linnus Sangaste kihelkonna aladele. Kibena külas olev linnamägi võeti arheoloogiamälestisena (MK reg nr 13116) kaitse alla alates 1998. aastast.
Kirjeldus.
Linnamägi asetseb loode-kagu suunas pikliku umbes 4-6m kõrgusel järsunõlvalise seljandiku kõrgemal kagupoolsel otsal. Ovaalse kujuga õueala on loode-kagu suunas 45 m pikk ja kuni 18 m lai. Mägi on pealt kumer ja selletõttu on nõlva piir kohati ebamäärane. 6-7 m kõrgust nõlva on kunstlikult järsemaks kaevatud. Muinaslinnus on dateeritud I aastatuhandesse prk ja 11-12 saj. Kuigatsi linnamäest on koostatud lidari abiga 3D mudel.
Arheoloogilised uurimised.
Harri Moora uuris linnust 1955. aastal, siis toimusid linnuse platool proovikaevamised ja inspektsioon (nn leire), mille käigus avastati õhuke kultuurkiht, leiti Rõuge tüüpi keraamikat. Linnusest on avastatud ka kedrakeraamika savinõukilde. 2012. aastal toimusid proovikaevamised Heiki Valgu juhtimisel. 2012. aastal avastati tiigel, mille kasutusaeg jääb rooma rauaaega. Kaevati kolm kaevandit, kust võeti mitu erinevat söeproovi ja saadi erinevast ajaperioodist arheoloogilisi leide. Kaevamistelt leiti ka üksikuid hilisrauaaegseid leide, mis aga ei viita püsiasutusele. Keraamika põhjal saab linnusel eristada kahte kasutusetappi: esimene oli rooma rauaaeg ja teine viikingiaeg. 
Linnuse asukoht.
Kuigatsi linnus jääb Aakre linnusest 6 km ja Sangaste linnamäest 7 km kaugusel ning jääb suuresti nende mõjualale. Linnuse lähiümbruskonnas suuremat jõge ega järve ei ole teada. Kuna linnuse juurest ei lähe mööda suuremat vooluveekogu, siis ei olnud neil väljapääsu laiemasse veeteede võrku. Arvatavasti oli linnus täielikult sõltuv maanteedest, mille kaudu hoiti ühendust naabrite linnustega (Otepää, Sangaste ja Aakre linnus). Linnus võis olla kasutuses vahipostina, Otepääle suunduvate maanteede kontrollimiseks. Linnusest jääb ligi 0,5 km läände Kibena kivikalme (MK reg nr 13115). Linnusest jääb ligi 2 km kagusse jääb Pringi ohvrimägi ja ligi 1,2 km edelas asub Ädu Kabelimägi (MK reg nr 13182).
Pärimus.
Vanasti olevat mäe seest jooksnud läte. Teoorjuse ajal olevat üks sulane mäge ületas kuulnud mäe seest laulmist ja saanud sõnadest ja viisist aru. Võtnud kübara peast ja hakanud kaasa laulma, aga jäänud selle eest kurdiks. Hiljem olevat üks karjapoiss kuulnud mäe otsas kobinat ja kella löömist mäe sest. Samuti jäänud kõrvadest vigaseks. 
Vaata ka.
Kibena kivikalme
Ädu Kabelimägi
Kibena küla
Sangaste linnamägi
Aakre Kivivare linnamägi
Otepää linnamägi
Pringi ohvrimägi
Juhtumianalüüs

Juhtumianalüüs ehk juhtumiuuring (ingl. "case study") on teadusliku uurimise meetod, mis seisneb mingi konkreetse objekti detailsel kirjeldamisel.
Juhtumi tüübid.
Juhtumitest lähtuvalt eristatakse seesmise ja instrumentaalse juhtumiuurimuse tüüpe. Seesmise juhtumi ("intrinsic case") puhul räägitakse sellisest juhtumist, mille tundmaõppimine on uurimuse eesmärk iseeneses (nt unikaalne inimene, unikaalne programm, ainulaadne projekt või asutus). Sel juhul ei esinda juhtum mingit üldist nähtust, vaid on huvitav iseenese unikaalsuse tõttu. Seevastu instrumentaalse juhtumi puhul on juhtumi eesmärk representeerida midagi muud, nt üldisemat fenomeni, mis väljendub erinevates konkreetsetes ilmingutes (nt tüüpiline patsient – haiguse põdeja; konkreetne Waldorfi kool kui Rudolf Steineri antroposoofilise pedagoogika rakendaja).
Andmekogumine ja analüüsimeetodid.
Kvalitatiivset juhtumiuurimust iseloomustab rikkalik ja süvitsi kogutud andmestik. Põhilised andmekogumismeetodid on osalusvaatlus, intervjuu, tekstid (nt dokumendid, kirjad, toimikud, ajaleheartiklid, juhised jms), visuaalsed tekstid (fotod, joonistused, joonised, pildid, videod, filmid jm).
Ajalugu.
Juhtumianalüüsi esimesi kasutuselevõtjaid oli sotsioloog Pierre Guillaume Frédéric le Play aastal 1829.
Mihhail Makarov

Mihhail Makarov (vene keeles "Михаил Георгиевич Макаров"; 15. juuni 1922 Narva – 4. november 2019 Tallinn) oli Eesti filosoof.
Ta mobiliseeriti 2. juulil 1941 Punaarmeesse. Ta oli Teise maailmasõja ajal Eesti Laskurkorpuses poliitjuhi asetäitja.
Haridus.
Ta lõpetas aastal 1950 Leningradi Riikliku Ülikooli. Aastal 1960 kaitses ta filosoofiakandidaadi väitekirja "Философия марксизма-ленинизма о категории "цель"" ("Marksistlik-leninlik filosoofia kategooriast "eesmärk"") ning 1968 filosoofiadoktori väitekirja teemal "Историческое развитие категории "цель" и значение её в современной науке и философии" ("Eesmärgikategooria ajalooline areng ning tähtsus tänapäeva teaduses ja filosoofias").
Teenistuskäik.
Ta töötas aastatel 1950–1971 õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis, aastatel 1960–1971 oli ta filosoofiakateedri juhataja, aastal 1970 sai ta professoriks. Aastatel 1971–1972 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi filosoofiakateedri juhataja. Seejärel (1972–2005) tegutses ta filosoofina Leningradis (teaduste akadeemia filosoofiakateedris). Pärast seda elas Tallinnas.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli filosoof Aleksandra Gorjatšova. Nende poeg on ajakirjanik Ivan Makarov ning nende tütar on luuletaja Anna Makarova, kes on aastaid töötanud raadiojaama Radio Tallinn (hilisema nimega Radio 100) uudistesaatejuhina.
Kureküla linnamägi

Kureküla linnamägi on muinaslinnus Põlva maakond, Räpina vald, Mägiotsa külas, Vahevälja maadel.
Kirjeldus.
Linnamäe pikliku, algselt ligikaudu 300 m pikkuse ja jalamil umbes 50 m laiuse põhja-lõunasuunalise seljaku pealispind oli 15–20 m laiune. Mäe põhjapoolses otsas on madal 6–7 m laiune vallitaoline kuhjatis. Mäe lõunapoolne ots on kruusavõtmisega hävitatud. Linnus on dateeritud I aastatuhande algusse.
Luhte linnamägi

Luhte linnamägi on muinaslinnus Võru maakonnas Võru vallas Luhte külas, Saareniidu talus.
Kirjeldus.
Linnuse järsude raskesti ligipääsetava 15 m kõrguste nõlvadega, veidi ovaalse kujuga õueala ümbritseb muldvall ja vallikraav. Õueala läbimõõt 120 m pindalaga 6000 ruutmeetrit. Muldvallist on leitud puust kaitserajatiste jäänuseid, mille kaudu on linnuse kasutusaega määratud I aastatuhandesse prk.
Keedika linnus

Keedika linnamägi on Kalevipoja sängi tüüpi muinaslinnus Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Keedika küla Siimumetsa talus, Palivere–Keedika tee ääres.
Kirjeldus.
Linnuse nõlva kõrgus kirde poolt on 4–5 m, edela- ja lääneküljelt 8–9 m. Õueala pindala on 900 ruutmeetrit. 
Nii kagu- kui ka kitsenevas loodeotsas asuvate vallide kõrgus sisenõlvalt on 0,5–1 m, välisnõlvalt, kraavi põhjast 4–5 m. Kagupoolne vall on tugevasti lõhutud. Linnuse oletatav ehitusaeg jääb vahemikku 6.–10. sajand.
Nurkse linnamägi

Nurkse linnamägi on neemiklinnuse tüüpi muinaslinnus Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Nurkse külas Linnuse talu maadel.
Kirjeldus.
Linnus asetseb mäeseljaku kõrgemas kirdepoolses osas. Linnuseala pikkus on kirde-edela suunas 200 m, laius 20–30 m. Õueala pindala on 5000 ruutmeetrit. Linnuseala on muust mäeseljakust eraldatud 1,3 m kõrguse kivivalliga. Loodepoolses otsas asuva valli kõrgus on 1,7 m, laius 4–5 m. Ka see vall on ehitatud kividest. Linnuse kasutusaeg I aastatuhande teine pool.
Liepāja piiskopkond

Liepāja piiskopkond ("Dioecesis Liepaiensis") on katoliku kiriku diötsees, mis allub Riia peapiiskopkonnale.
Piiskopi residents on Liepājas ja katedraaliks on Liepāja Püha Joosepi katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2013. aastast Viktors Stulpins.
Liepāja piiskopkond asetseb Lätis Kuramaal riigi lääneosas. Ta piirneb idas Jelgava piiskopkonnaga, mis eraldati Liepāja piiskopkonnast aastal 1995.
Piiskopkonna pindala on 13 210 km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 33 000 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 10,5%. Piiskopkonna territooriumil on 39 kogudust.
Praegune Liepāja piiskopkond asutati 8. mail 1937. 
Aastail 1965–1991 oli piiskopkond ilma piiskopita, seda haldasid apostellikud administraatorid.
Tänapäeval kuulub piiskopkonda 32 kogudust. Liepājas asuvad peale katedraali veel Māra kirik, Püha Dominicuse kirik ja püha Meinhardi kirik. Ülejäänud kirikud asuvad Aizputes, Alsungas, Bārtas, Ezeres, Grobiņa, Gudeniekis, Jūrkalnes, Kalnis, Kandavas, Kolkas, Kuldīgas, Lēnases, Pāvilostas, Rojas, Salduses, Talsis, Ugāles, Vaiņodes, Vecpilsis ja Ventspilsis, kabelid aga Brocēnis, Lutriņis, Priekules, Šķēdes ja Zirņis. Dundaga kogudus peab oma jumalateenistusi Dundaga piiskopilinnuses.
Jelgava piiskopkond

Jelgava piiskopkond (ladina keeles "Dioecesis Ielgavensis") on katoliku kiriku diötsees, mis allub Riia peapiiskopkonnale.
Piiskopi residents on Jelgavas ja katedraaliks on Jelgava Süüta Neitsi Maarja katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2011. aastast Edvards Pavlovskis.
Jelgava piiskopkond asetseb Lätis Zemgale ja Sēlija ajaloolistes piirkondades riigi lõunaosas. See piirneb läänes Liepāja piiskopkonnaga, millest Jelgava piiskopkond aastal 1995 eraldati. Põhjas piirnevad piiskopkonnaga Rēzekne-Aglona piiskopkond ja vahetult Riia peapiiskopi haldusalas olev piirkond.
Piiskopkonna pindala on 13 620 km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 80 520 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 24,4%.
Piiskopkonna moodustavad 58 kogudust. Jelgava piiskopkonna territoorium jaguneb seitsmeks dekanaadiks keskustega Bauskas, Dobeles, Grīvas, Jēkabpilsis, Jelgavas, Ilūkstes ja Tukumsis. Kirikud asuvad Aknīstes, Auces, Bauskas, Bebrenes, Brunavas, Budbergas, Demenes, Dobeles, Dunavas, Dvietes, Eglaines, Elernes, Grendzes, Grīvas, Iecavas, Ilūkstes, Jaunbornes, Jaunjelgavas, Jaunsaules, Jēkabpilsis (Krustpils kuulub Rēzekne-Aglona piiskopkonda), Kalnciemsis, Kurmenes, Lamiņis, Laucesas, Līvbērzes, Medumis, Neretas, Ozolaines, Rubeņis, Silenes, Skaistkalnes, Subates, Sventes, Tukumsis, Varnavičis ja Zemgales; lisaks kuuluvad piiskopkonnale veel Dāviņi vallas asuv Janči kirik ja Kraslava Sēlija poolele jääv Priedaine kirik. Mazzalve vallas asub Kankaļi kabel, lisaks asuvad kabelid veel Kaplavas, Kumbuļis ja Vecumniekis. Bārbele, Bēne, Daudzeva, Eleja, Ērberģe, Gārsene, Glūda-Nākotne, Īslīce, Penkule, Ruba, Sala, Sece, Sēlpilsi, Sproģi, Staļģene, Zalve, Zaļenieki, Zasa ja Viesīte kogudusel puudub oma hoone ja nad kasutavad renditud ruume. Daudzevas ja Valles tegutsevad misjonipunktid.
Alma Kadastik

Alma Kadastik (neiuna Alma Matsik; 26. jaanuar 1925 Haapsalu – 20. oktoober 2014) oli eesti lastepsühhiaater.
Ta õppis Haapsalu 6. Algkoolis ja lõpetas aastal 1943 Haapsalu Gümnaasiumi. Aastal 1944 astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1951 arstina, kuuludes viimasel kursusel pediaatriaringi.
Ta töötas aastatel 1951–1955 Tartu Kliinilise Haigla Sünnitusmajas, aastatel 1955–1970 samas haiglas vastsündinute osakonna juhatajana ning aastatel 1970–1991 Vabariiklikus Kliinilises Psühhoneuroloogia Haiglas lastepsühhiaatrina.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1950 abielus psühhiaater Heiti Kadastikuga (1926–1992); neil oli kaks poega: Tiit on arst, Mart on ajakirjanik.
A-Rosa Flora

A-Rosa Flora on Saksamaa jõereisilaev, mis kuulub laevakompaniile A-ROSA Flussschiff GmbH. See ehitati Neptun Werfti laevatehases Rostockis 2014. aastal.
Laeva ajalugu.
Kiil pandi 12. aprillil 2013. Laev lasti vette 2013. aastal. Ta sai valmis novembri viimasel nädalal ja talvitas Meyer Werftis Viking River Cruisese laevade kõrval Papenburgis. 3. aprillil 2014 ristiti laev Mainzi Adenauer Uferi ääres, kus toimus pidulik tseremoonia. Ristiemaks sai Yvonne Catterfeld, A-Rosa brändi saadik. 5. aprillil 2014 asus laev esmareisile Kölnist Trieri.
Laeva kasutatakse Euroopa jõgedel sõitudeks Reini-, Maini-, Moseli-, Doonau-äärsete linnade vahet.
Tammiku linnamägi

Tammiku linnamägi ehk Rahaaugumägi on linnamägi Lääne-Viru maakond, Väike-Maarja vald, Tammiku külas Tammiku mäel, Tammiku järvedest veidi ida pool endisest Tammiku mõisast umbes 1 km idas. 
Kirjeldus.
Arvatavasti Pudiviru muinaskihelkonda kuulunud loodusliku objekti kohta puuduvad kindlad andmed, et kas tegu oli kindla linnusega või nõrkade kaitserajatistega pelgupaiklinnusega.
Looduslik objekt asub põhja- lõunasuunalise lameda mäeseljaku põhjapoolses tipus. Idas ja põhjas kaitsevad linnamäge järsud looduslikud nõlvad, kõrguseks 20–25 m. Läänekülg on madal ja laugjas. Lõuna suunas jätkuvast mäeseljakust eraldab linnuseplatood 0,7–1 m sügavune kraav ning selle taha kuhjatud kuni 1 m kõrgune otsavall. 
Kuna läänepoolse neemikuserva ebamäärasuse tõttu on linnuseõue pindala raske täpselt määratleda. Aga ligikaudsel hinnangul vôiks see olla 3000–3500 m². Dateering ebaselge. On võimalik, et linnus jäi mingil põhjusel lõpuni välja ehitamata.
Surnud 22. oktoobril

"Siin loetletakse 22. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Surnud 23. oktoobril

"Siin loetletakse 23. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Ándrose saar

Ándros ehk Ándro (kreeka keeles "Άνδρος") on Kreekale kuuluva Küklaadide saarestiku põhjapoolseim saar. See paikneb Euboia saarest umbes 10 km kagus ja Tínose saarest umbes 3 km põhjas. 
Saare pikkus on 40 km ja suurim laius 16 km. Saare suurima osa pinnamood on mägine, on ka palju hästi niisutatud orge viljaka muldkattega. Ándrose saare pindala on 379,7 km². Suurimad linnad on Ándros, Gávrio, Bátsi ja Órmos Korthíou.
Ándrose saar on Lõuna-Egeuse piirkonda kuuluv piirkonnaüksus ja selle piirkonnaüksuse ainus vald. Kallikratise valitsuse reformi käigus moodustati Ándrose piirkonnaüksus endise Küklaadide maakonna osast. Sama reformi tulemusena moodustati nüüdisaegne Ándrose vald kolmest endisest vallast:
Vialacičy

Vialacičy (valgevene-eesti transkriptsioonis Vjaljatsitšõ) on agrolinnake Valgevenes Minski oblastis Barysaŭ rajoonis, Vialacičy külanõukogu halduskeskus. Vialacičy asub merepinnast 157 meetri kõrgusel. 
Asulas on keskkool ja muusikakool, seal asuvad ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vialacičy on linnukasvatusega tegeleva sovhoosi keskus; seal toodetakse linnuliha ja piima. Vialacičy praegune kirik on valminud 1990. aastatel, vaatamisväärsus on vana kabel (valmimisaeg teadmata).
Ajalugu.
Vialacičy asulat on esimest korda mainitud aastal 1562. See paik on siiski ka varem asustatud olnud, sealt on leitud leide nii kiviajast kui ka pronksiajast. Aastal 1936 uuriti sealset muinaslinnust; selgus, et see oli kasutusel aastast 500 enne Kristuse sündi kuni aastani 500 pärast Kristuse sündi. Ka asuvad agrolinnakeses kääpad, mis olid kasutusel XI sajandini, neist kolm on tänapäevani puutumatult säilinud.
Asula omanike kohta on vähe teada. XVII sajandil kuulus sealne maa riigile, XIX sajandi alguses olid asula omanikeks Tyszkiewiczid, aga sajandi keskel oli sealne mõis taas riigimõis. Aastal 1869 läks mõis Zancewiczite valdusse, kuuludes neile kuni aastani 1917. Mõisakompleks oli tagasihoidlik, selle juurde kuulusid peale häärberi veel valitsejamaja, vesiveski ja park. Ainsana on säilinud mõisa juurde viinud allee. Enne 1812. aastat oli see uhkem, aga mõisakompleks sai sõjas kannatada.
Vialacičys on asunud kaks kirikut. Üks neist rajati vana kloostri koha peale. Kloostri enda asutamisaeg on teadmata, aga tegevuse lõpetas see aastal 1706, mil sealsed mungad siirdusid Kiievisse. Teise maailmasõja ajal kolis kogudus remontimata hoonest ümber tühjaks jäänud poodi Vialacičy keskel. Vana kloostri juures asus kolm kabelit, neist kaks surnuaial ja kolmas tee ääres. Üks surnuaial asunud kabel (ainus kivihoone) on tänapäevani säilinud. Teine kirik asus küla keskel, see suleti pärast teist maailmasõda.
Ánna Víssi

Ánna Víssi (Άννα Βίσση; tuntud ka kui Anna Vishy; sündinud 20. detsembril 1957 Pýla külas Küprosel) on Küprosel sündinud Kreeka laulja ja näitleja.
Ta võitis Thessaloniki Laulufestivali 1977. aastal lauluga "As kanoume apopse mian arhi".
Ta esindas 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kreekat lauluga "Autostop". 
1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Küprost lauluga "Móno i agápi" ja 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel jälle Kreekat lauluga "Everything".
2007. aasta algul kolis ta Ameerika Ühendriikidesse Los Angelesse.
Ta on üks tuntumaid Kreeka poplauljaid. Ta on andnud välja 26 stuudioalbumit.
Tema vanem õde on Lía Víssi.
Hruzke

Hruzke on mitme koha nimi:
"Ukrainas"
Kórinthose maakitsus

Kórinthose maakitsus ehk Isthmose maakitsus (kreeka keeles "Ισθμός της Κορίνθου") on Kreekas Kórinthose linna lähedal asuv maakitsus, mis ühendab Peloponnesose poolsaart Balkani poolsaarel paikneva Kreeka keskosaga. Läänest ümbritseb maakitsuse rannikut Kórinthose laht, idast Saroni laht. Maakitsust läbib kanal.
Maakitsuse kreekakeelne nimi Isthmos pärineb vanakreeka keelest. See tähendab tõlkes kaela ja viitab maismaa kõige kitsamale kohale. 
Kórinthose maakitsust teati antiikajal kui maamärki, mis eraldas Peloponnesost Kreeka mandriosast. 1. sajandil kirjeldas geograaf Strabon maakitsusel asuvat steeli, mille peal oli kaks pealdist. Üks neist osutas ida poole Atikas asuva Megara linna suunas ning kandis kirja „See pole Peloponnesos, vaid Joonia“ (kr k „τάδ᾽ οὐχὶ Πελοπόννησος, ἀλλ᾽ Ἰωνία“). Teine osutas lääne poole ehk Peloponnesose suunas ja sellele oli kirjutatud „See on Peloponnesos, mitte Joonia“ (kr k „τάδ᾽ ἐστὶ Πελοπόννησος, οὐκ Ἰωνία“). Antiikaja kirjaniku Plutarchose sõnul oli kivisamba püstitanud Atika kangelane Theseus teekonnal Ateenasse.
1893. aastal avati Kórinthose maakitsust läbiv 6,4 km pikkune Kórinthose kanal, mistõttu võib Peloponnesose poolsaart tinglikult nimetada saareks. Praegu ühendavad kanali kaldaid kaks maanteesilda, kaks raudteesilda ja kaks liftsilda. Kanali lääneosas on militaarsel otstarbel kasutatav sild.
Surnud 24. oktoobril

"Siin loetletakse 24. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Łošnica

Łošnica (valgevene-eesti transkriptsioonis Lošnitsa, poola keeles "Łosznica", leedu keeles "Lošnicė") on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Barysaŭ rajoonis, Łošnica külanõukogu halduskeskus. Łošnica asub merepinnast 166 meetri kõrgusel. 
Asulas on keskkool, kunstikool ja muusikakool, seal asuvad ka raamatukogu, kino ja kultuurimaja. Łošnica asub Moskva ja Minski vahelise maantee ääres, seal on mitmed teelisi teenindavad ettevõtted. Lisaks asub seal suur seafarm 108 000 seaga.
Ajalugu.
Łošnica asulat on mainitud esimest korda aastal 1563. Toona oli see Viciebski vojevoodkonda kuuluv alev. Juba siis asus alev tähtsa Minskist itta viiva tee peal, seega on seal peatunud paljud kroonitud pead. Aastal 1627 sai Łošnica Zygmunt III Wazalt õiguse pidada igal laupäeval laata. Vastavalt on Orša maakonda kuulunud alev ka korduvalt rüüsteretkede all kannatanud, aga Uputuse ajal hävis see peaaegu täielikult. Łošnica jäi siiski kuni aastani 1776 aleviks, kuigi selle endine suurus ei taastunud.
Kuigi vana alevi kohta pole kuigi palju materjale, on välja kaevatud leidude põhjal siiski võimalik järeldada, et enne hävingut paiknes Łošnica praeguse asula lääneservas, ümber künka, kuhu hiljem ehitati küla veski.
Poola jagamisel hakkas Łošnica aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Minski kubermangu. Selle juurde rajati postijaam.
1812. aasta sõjakäigu ajal peatus Łošnicas Napoleon I. Selle asemel, et Vene vägede poolt hõivatud Barysaŭ poole edasi minna, pööras ta seal aga suurest teest põhja poole, ületades Biarezina jõe insenerväeosade poolt rajatud sildade abil. Väidetavalt olla ta Łošnica lähedal asuvasse järve jätnud enamiku oma väeosade kotkamärgid, et need vaenlase kätte ei langeks. Kindel on see, et külast edasi need ei jõudnud, nende täpne saatus on teadmata. 
Łošnica hakkas taas kasvama XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses. Aastaks 1919 oli seal juba 2597 elanikku. Sajandi keskel langes aga repressioonide tõttu elanike arv, nii elas seal aastal 1960 vaid 1776 elanikku. Teise maailmasõja ajal langes 53, Saksamaale küüditati aga 49 küla elanikku.
Barysaŭ rajoon

Barysaŭ rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2987 km². 2009. aasta seisuga elas seal 188 142 inimest.
Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aździacičy, Hlivini, Ikany, Łošnica, Majsiejeŭščyna, Miotča, Mściži, Navasiołki, Niemanica, Pierasady, Pryharadny, Začyście, Zembini, Trajanaŭka, Vialacičy ja Zarečča külanõukogu.
Halduskeskus on Barysaŭ linn. Teised suuremad asulad on Łošnica ja Vialacičy.
Rajooni tähtsamaim jõgi on Biarezina. Teised suuremad jõed on tema lisajõed Hajna, Bobr ja Scha. Rajoonis asub ka Paliku järv.
Rajoon asub suuremalt osalt Kesk-Biarezina tasandikul, põhjaosa aga Ülem-Biarezina madalikul. Lääneosa jääb osaliselt Minski kõrgustiku aladele. Kõrgused ulatuvad valdavalt 180–220 meetrit üle merepinna; kõrgeim koht, mis asub Dokšycy rajooni piiril, ulatub 285,3 meetrit üle merepinna.
2009. aasta seisuga olid elanikest 84,79% valgevenelased, 11,12% venelased, 1,76% ukrainlased ja 2,33% oli teistest rahvustest. 51,57% elanike emakeel oli valgevene keel, 45,49% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 16,26%, vene keelt aga 80,07% elanikest.
Vikipeedia monument

Vikipeedia monument (ka Wikipedia monument; poola keeles Pomnik Wikipedii) on Poolas Słubices asuv monument, millega tänatakse kõiki Vikipeedia kaastöölisi. Monumendi tegi armeenia skulptor Mihran Hakobjan. Monument avati 22. oktoobril 2014.
Kutseharidus

Kutseharidus (inglise "vocational education") on teatud erialal töötamiseks, teatud kutse saamiseks, teatud ametikohale kandideerimiseks või selle säilitamiseks vajalike teadmiste, oskuste, vilumuste, väärtuste ja käitumisnormide süsteem, mille omandamine ja täiendamine loob eeldused tulemusrikkaks erialaseks tegevuseks.
Põhihariduse baasil antavat kutseharidust nimetatakse kutsekeskhariduseks.
Kutseharidust saab omandada näiteks kutsehariduskeskuses.
Kutsehariduskeskus

Kutsehariduskeskus ehk kutseõppekeskus on kutseharidusasutus, kus mingit eriala õppides saab kutsehariduse.
Eestis on Pärnumaa Kutsehariduskeskus, Viljandi Kutseõppekeskus.
Kutsekeskharidus

Kutsekeskharidus (inglise "secondary vocational education") on põhiharidusjärgne kutseharidus, mille saanud õpilane saab õpinguid jätkata kõrgkoolis.
Surnud 25. oktoobril

"Siin loetletakse 25. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Vaabina mõisa kalmistu

Vaabina mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lümatu külas Antsla vallas Võru maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajasid Vaabina mõisa tollased omanikud Igelströmid 1809. aastal ühele Lõõdla järve äärsele künkale. Mõisa uued omanikud Rennenkampffid lasid kalmistu 1824. aastal enda perekonna tarbeks õnnistada uuesti. Lõõdla järve poolt vaate avamiseks olevat võetud maha järvepoolse künkakülje puud. Kalmistule maetute üldarv pole teada, kuid kabelisse on maetud vähemalt 4 ja kalmistule veel 2 inimest.
Kirjeldus.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 2 km kaugusele kirdesse. Kalmistu on praegu jäetud maha ja rüüstatud. 
Kalmistu kabel.
Kalmistul paikneb ka arvatavasti 1809. aastal rajatud varaklassitsistlik kabel. Kabel olevat juba 1930. aastatel olnud varemetes ning sellest on säilinud vähesed varemed.
Ándros

Ándros (Άνδρος) ehk Chóra (Χώρα) on linn Kreekas Lõuna-Egeuse piirkonnas. See on Ándrose piirkonnaüksuse, Ándrose valla, Ándrose vallaüksuse ja Ándrose kogukonna keskus, Ándrose saare keskasula. Linn asetseb saare idarannikul. 
Elanike arv oli 2001. aasta andmetel 1508, 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1428.
Loodus.
Linna keskus asetseb väikesel poolsaarel. Seda ümbritsevad liivarannad Parapórti rand (idas) ja Neimporió rand (läänes). Suurim kõrgus merepinnast on 5 m.
Haldusajalugu.
Aastatel 1999–2001 oli Ándros Ándrose valla ja Ándrose vallarajooni keskus. 
Arhitektuur ja planeering.
Linna arhitektuuris on nii sõdadevahelise aja uusklassitsistlikisi kui ka Küklaadide stiilis kuupmaju. Katedraali lähedal on palju vanu villasid, mis on kuulunud kunagistele rikastele reederitele. 
Kesklinnas on turg. Üks selle jalakäijate tänavaid Georgíou Empiríkou tänav algab linna postkontori juurest ja lõpeb Ándrose Arheoloogiamuuseumi juures ning jätkub teise nimega kuni Tundmatu meremehe monumendini. Tänava ääres on palju kauplusi ja teenindusettevõtteid.
Muuseumid.
Linnas on neli muuseumi: Ándrose Arheoloogiamuuseum, Ándrose Moodsa Kunsti Muuseum, Ándrose Meremuuseum ja Ándrose rahvaluulemuuseum.
Andros

 
Andros ehk Androse saar ("Andros Island") on saareks nimetatav saarestik Kariibi meres, osa Bahama saartest.
Androse pindala on 5957 km², pikkus 167 km ja laius kõige laiemas kohas 64 km. Seda loetakse Bahama suurimaks saareks.
Andros on 225 km pikkune korallrahu, suuruselt kolmas maailmas. 
Saarestiku arvukatest saartest suurimad on North Andros (3439 km², Kariibi mere saartest pindalalt 6. kohal), South Andros (1447 km²) ja Mangrove Cay.
John Cheever

John William Cheever (27. mai 1912 Quincy, Massachusetts – 18. juuni 1982 New Yorgi osariik) oli USA kirjanik.
Kárpathose saar

Kárpathos (kreeka keeles "Κάρπαθος") on Kreekale kuuluvate Dodekaneeside suuruselt teine saar, mis asub Egeuse mere kaguosas. Koos lähedal asuva väiksema Saría saarega moodustab ta Kárpathose valla, mis on Kárpathose piirkonnaüksuse osa. Selle kauge asukoha tõttu on Kárpathose saarel säilinud paljud omapärased riietumistavad, kombed ning Kreeta ja Küprosega sarnane murre. Ladina keeles on saare nimi "Carpathus", itaalia keeles "Scarpanto" ja türgi keeles "Kerpe".
Saar paikneb Rhodose saarest umbes 47 km edelas, Vahemere osas, mida nimetatakse Kárpathose mereks (ladina keeles "Carpathium Mare"). Kárpathose saar on Kreeta mere idapiir.
Kárpathose saare kõrgeim koht on Lástose mägi (1220 m). Saarel on kümme küla. Pealinn ja peamine sadam Pigadia (ametlik nimi "Kárpathos") asub saare kaguosas. Selle ümbruses on Menetési, Arkása, Apéri, Voláda, Óthose ja Pylési küla. Saare põhjaosas paiknevad Mesochóri, Spóa ja Ólympos. Ólympose küla on huvipakkuv folkloori ja arhitektuuri poolest. Saarel on kaks sadamat: Kárpathos ja Diafáni saare põhjaosas.
Varem oli Saría saar Kárpathose saarega ühendatud, aga maavärina tagajärjel on nad nüüd lahutatud. Saarel on säilinud palju olulisi antiikmälestisi.
Kárpathose saare ilmajaamas ja Ierápetra ilmajaamas on mõõdetud Kreeka aasta keskmise temperatuuri rekord 20,1 °C (1950–1960, 1970–1975).
2011. aasta vallareformiga moodustati Kárpathose ja Ólympose vallaüksusest nüüdne Kárpathose vald.
Frankokraatia

Frankokraatia (kreeka Φραγκοκρατία) ehk Latinokraatia (kreeka Λατινοκρατία); Veneetsia võimu all olnud Kreeka alade puhul ka Venetokraatia (Βενετοκρατία "(Venetokratia)" või Ενετοκρατία "(Enetokratia)") on Neljandale ristisõjale järgnenud periood Kreeka ajaloos, mil peamiselt prantsuse ja itaalia päritolu ristisõdijad jagasid Bütsantsi mitmeks väiksemaks riigiks ("Partitio terrarum imperii Romaniae").
Perioodi nimetus tuleb asjaolust, et õigeusklikud kreeklased kutsusid lääneeurooplasi halvustavalt frankideks. Perioodi kestus eri piirkondades oli tollaste ebastabiilsete poliitiliste olude tõttu väga erinev. Kui Joonia saared ja mõned üksikud kindlustused välja arvata, kestis Frankokraatia Kreekas Osmanite vallutuseni (14.–16. sajand).
Frankokraatia perioodil tekkinud riigid olid viimased ristisõdijate riigid Levandis.
Frankide ja ladinlaste riigid ja valdused.
Genova valdused.
Kirde-Egeusel asusid mitmed Genova valdused:
Veneetsia valdused.
Veneetsia vabariik omandas Kreekas ulatuslikud valdused, mis moodustasid osa selle "Stato da Màr"ist. Veneetsia säilitas osa valdusi kuni oma eksistentsi lõpuni 1797. aastal.
Veneetsiale kuulus ka hulk rannikukindlusi Peloponnesosel ja mujal Mandri-Kreekas:
Chóra

Chóra (kreeka keeles Χώρα) on mitme asula rööpnimi:
Ülekuulamine (film)

"Ülekuulamine" on 1982. aastal valminud Poola mängufilm. Poola ametivõimud keelustasid filmi valmimise järel ja ekraanile jõudis see alles muutunud oludes 1989. aasta lõpul.
Süžee.
Filmi tegevus leiab aset 1950. aastate algul. Julgeolekuagendid joodavad kabareelauljatari Antonina Dziwiszi restoranis purju ja viivad ta vanglasse. Hommikul ärgates on Antonina väga üllatunud leides end vanglas. Esialgu arreteerimise põhjust talle ei öelda. Siis aga selgub, et talle on esitatud absurdne süüdistus välisriikide kasuks spioneerimises. Mitmesuguste piinamis- ja mõjutusmeetodite abil püütakse teda sundida süüd omaks võtma. Tema vabaduses viibivat meest sunnitakse abielu lahutama. Antonina püüab lõpetada elu enesetapuga, kuid ta päästetakse. Ta jääb uurija Morawskist rasedaks ja sünnitab vanglas tütre. Ametivõimud võtavad varsti talt lapse ära. Stalini surma järel Antonina vabastatakse vanglast ning ta laps antakse talle tagasi.
Vladimir Malõšev

Vladimir Malõšev (vene keeles "Владимир Иванович Малышев"; 23. juuli (vkj 10. juuli) 1910 Narovtšat, Penza kubermang – 2. mai 1976 Leningrad) oli nõukogude kirjandusteadlane ja arheograaf.
Ta sündis Narovtšati külas Penza kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Narovtšati rajoonis Penza oblastis) talupoja perekonnas. 10-aastaselt asus elama tädi juurde, aastal 1928 asus elama Leningradi, aastal 1939 lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli. Augustist 1941 veebruarini 1946 oli ta Punaarmee ridades. Ta sõdis Leningradi rindel, ta sai kolm korda haavata.
Tema esimene teaduslik publikatsioon ilmus aastal 1940. Ta töötas Leningradis Teaduste Akadeemia Vene Kirjanduse Instituudis (Puškini majas). Aastal 1968 valmis tal dissertatsioon "Исследования и разыскания по литературному наследию Древней Руси", mille ta kaitses doktoriväitekirjana.
Surnud 26. oktoobril

"Siin loetletakse 26. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Ándrose vald

Ándrose vald (kreeka keeles Δήμος Άνδρου ("Dímos Ándrou"), Άνδρος ("Ándros")) on vald Kreekas Egeuse mere saarte geograafilises piirkonnas, Lõuna-Egeuse piirkonnas, Ándrose piirkonnaüksuse ainus vald. See hõlmab Ándrose saare koos ümberkaudsete saartega (Akamátis, Gáidaros, Megálo, Platý, Prásso ja Tourlítis).
Valla pindala on 379,21 km²) ja elanike arv 9221 (2011. aasta rahvaloendus).
Halduskeskus on Ándros.
Vallavanem on Theodósis Sousoúdis.
Vallakood on 5901, sihtnumbrid 845xx, suunakood 22820.
Praegune Ándrose vald moodustati 2011. aastal Kallikratese programmi kohaselt varasemast Ándrose vallast, Kórthio vallast ja Ydroúsa vallast. Valla ala kuulus varem Küklaadide maakonda.
Valla osad.
2011. aasta vallareformi järel koosneb Ándrose vald 3 vallaüksusest, mis vastavad reformieelsetele valdadele. Vallaüksused ning neisse kuuluvad küla- ja linnakogukonnad ja asulad on järgmised:
Söderby (täpsustus)

Söderby rootsikeelne kohanimi.
Aida Nõkolaitšuk

Aida Nõkolaitšuk (ukraina keeles Аіда Юріївна Николайчук; sündinud 3. märtsil 1982 Odessas) on ukraina poplaulja, helilooja ja modell. Ta sai suurema tuntuse osalisena Ukraina "X-faktori" kolmanda hooaja saadetes, kuhu ta valiti välja 30 000 soovija seast. Temast sai saate kolmanda hooaja võitja.
Aida tõmbas tähelepanu oma vokaalsete võimetega ka "X-faktori" teise hooaja saates, kui esitas Polina Gagarina laulu "Lullaby" ("Колыбельная" "Kolõbelnaja"). Kaks kohtunikku peatasid tema esinemise, sest kahtlustasid, et naine ei laula ise ja liigutab muusika taustal vaid suud. Kohtunikud palusid tal laulda "a cappella". Nõkolaitšuk oli sellest märgatavalt šokeeritud, kuid suutis oma esinemise siiski edukalt lõpule viia.
Lauljakarjäär.
2011. aastal osales Nõkolaitšuk Ukrainas telesarja "X-faktor" teise hooaja saadetes. Seal osalemiseks pidi ta lahkuma televisioonitöölt. 
Pärast tema saatest väljalangemist saavutas video Aida esinemisega rekordilise vaatamiste arvu YouTube'is. Nõkolaitšuk otsustas seejärel saatesarjas edasi osaleda ning võttis osa saatesarja "X-faktor Online" teisest hooajast. 2011. aasta novembris kuulutati ta "X-faktor Online'i" nädala võitjaks ning 31. detsembril sai temast saate võitja. See tagas talle pääsu "X-faktori" kolmanda hooaja saadetesse.
2012. aastal kutsuti teda esinema Moskvasse ja Berliini. 10. oktoobril 2012 tegi imka TV temaga intervjuu.
"X-faktori" kolmanda hooaja harjutusperioodil sai Nõkolaitšuk 24. koha 25-aastaste ja vanemate kategoorias, mille mentoriks oli Igor Kondratjuk. Seejärel pidi Nõkolaitšuk laulma kohtunikele ja Thomas Andersile. Pärast seda esitust tõsteti Nõkolaitšuk oma kategooria parimate sekka ning temast sai üks 12 finalistist. Samuti olid tema kategoorias veel Jevgeni Litvinkovitš ja James Golovko. 
22. detsembril 2012 osales ta finaalis, kus tema rivaalid olid Aleksei Smirnov ja Jevgeni Litvinkovitš. 29. detsembril valiti ta osalema superfinaali koos Jevgeni Litvinkovitšiga. 5. jaanuaril 2013 toimunud galakontserdil kuulutati Nõkolaitšuk "X-faktori" kolmanda hooaja võitjaks.
Pärast võitu hakkas Nõkolaitšuk töötama koos teiste SRÜ artistidega ja allkirjastas lepingu Sony Music Entertainmentiga. 2013. aasta mai lõpus avaldas ta debüütsingli "On Your Planet", millele tehti ka muusikavideo.
Surnud 27. oktoobril

"Siin loetletakse 27. oktoobril surnud tuntud isikuid."
VSS Enterprise

VSS Enterprise (sabanumber: N339SS) oli esimene viiest SpaceShipOne baasil konstrueeritud SpaceShipTwo mudeli suborbitaalsest kosmoselennukist.
Õhusõiduk hävis katselennul Ameerika Ühendriikides Californias Mojave kõrbes 31. oktoobril 2014. Sõiduki teine piloot hukkus, esimene piloot sai vigastada.
Kuigi kokku plaaniti ehitada viis sõsarlennukit, siis VSS Enterprise kõrval valmis veel vaid VSS Unity (algse nimega VSS Voyager), mis tegi esimese lennu 8. septembril 2016.
Lennuki nimi oli viide "Star Treki" ulmemaailmas tuntud kosmoselaevale USS Enterprise.
SpaceShipTwo

SpaceShipTwo (inglise `KosmoselaevKaks´) on sari SpaceShipOne baasil konstrueeritud suborbitaalseid kosmoselennukeid.
Sarja esimene mudel, VSS Enterprise (sabanumber: N339SS) purunes katselennul Ameerika Ühendriikides Californias Mojave kõrbes 31. oktoobril 2014.
Ándrose vald (Kapodístriase programm)

Ándrose vald (kreeka keeles Δήμος Άνδρου) oli aastatel 1999–2010 vald Kreekas Lõuna-Egeuse piirkonnas Küklaadide maakonnas Ándrose saarel, mida see jagas Ydroúsa vallaga loodes ja Kórthi vallaga kagus.
Elanike arv oli 2001. aasta andmetel 4107.
Halduskeskus oli Ándrose linn.
Vald loodi Kapodístriase programmi raames varasema Ándrose valla liitmisel naabervaldadega. Praegu on selle asemel praeguse Ándrose valla Ándrose vallaüksus.
Ándrose vallaüksus jagunes järgmisteks vallarajoonideks ja asulateks (sulgudes elanike arv):
Avalik veekogu

Avalik veekogu on mõiste Eesti veeseadusest. Avalik veekogu kuulub Eesti riigile ja see ei ole tsiviilkäibes. 
Mõistet "avalik veekogu" ei tohi segi ajada veeseaduse mõistega ""avalikult kasutatav veekogu"'". Suur osa Eesti veekogusid on avalikult kasutatavad. Avalikult kasutatavad veekogud on kinnitatud valitsuse korraldusega.
Veeseaduse järgi on Eestis avalikud veekogud järgmised:
Raka mõisa kalmistu

Raka mõisa kalmistu on kalmistu Ambla kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Raka külas Järva vallas Järva maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajasid Raka mõisa tollased omanikud Albrechtid arvatavasti millalgi 19. sajandi lõpu poole. Kalmistule maetute üldarv pole teada, kuid sinna on väidetavalt maetud vähemalt 4 inimest. 
Kirjeldus.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 750 meetri kaugusele põhja. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud ning hauatähistest on säilinud vähesed varemed, kuid säilinud on suurem osa piirdemüürist.
Surnud 28. oktoobril

"Siin loetletakse 28. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Raka mõis

Raka mõisa (saksa keeles "Rakkamois, Rackamois") oli eramõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Raka mõisa on mainitud juba 1447. aastal ("Racke").
1613. aastal ostis mõisa Nils Baggehufwudt. Mõis jäi Baggehufwudtide perekonna valdusse 200 aastaks. 1816. aastal ostis mõisa Hans Wilhelm Rosen (1780–1862). Mõisa omanik 1919. aastal oli Mathilde Albrecht.
Mõisasüdame viimane omanik 1939. aastal oli Edmund Albrecht, kes siis läks Saksamaale. Sellest peale jäi mõisa peahoone laokile ning lammutati 1940. aastate lõpus.
Mõisa kalmistu.
Raka mõisa kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 0,75 km kaugusele põhja.
Mitteavalik veekogu

Mitteavalik veekogu on Eesti keskkonnaõiguses kasutatav mõiste. Mitteavalik veekogu on veekogu, mis pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. 
Veeseaduse järgi võib mitteavalikuks veekoguks arvata näiteks ühe kinnisasja piires asuvat eraõiguslikule isikule kuuluvat väljavooluta seisuveekogu või näiteks veekogu või selle osa, mida kasutatakse joogivee võtmiseks. 
Infot veekogu mitteavalikkuse kohta saab keskkonnaregistrist.
EEKBKL Oleviste kogudus

EEKBKL Tallinna Oleviste kogudus (lühemalt Oleviste kogudus) on Tallinna Oleviste kiriku juures tegutsev baptistlik kogudus. 
Aastast 1950 on kogudus ühtne, mis tähendab, et kogudusse on liidetud evangeeliumikristlasi, baptiste, nelipühilasi, priilasi jt kristlasi.
Treener

Treener on sportlasi kutseliselt ette valmistav ja õpetav inimene. 
Spordiala järgi eristatakse näiteks jalgpallitreenereid, korvpallitreenereid jne.
Kutsenimetus.
Alates 2013. aastast Eestis kehtivate treenerite kutsestandardite järgi võib treener saada kas 
Tunnustamine.
Treenerite tunnustamiseks anti okupatsiooni ajal Eesti NSV-s Eesti NSV teenelise treeneri aunimetust. 
Tänapäeval valitakse EOK eestvedamisel aasta treenereid.
Treenerikutse.
Eestis kehtivad alates 2013. aasta novembrist järgmised kutsestandardid:
2020. aasta lõpu seisuga oli Eestis kehtiva kutsetunnistusega treenereid 3693, kellest ainult viiel on kutsetase 8.
Filiaal

Filiaal ehk haruosakond (inglise "branch office") on ettevõtte, organisatsiooni või asutuse ("haruasutus") osakond, mis enamasti paikneb ettevõtte põhitegevuskohast geograafiliselt eemal.