Antonio de Pereda

Antonio de Pereda y Salgado (1611 Valladolid – 1678 Madrid) oli Hispaania barokiajastu maalikunstnik. Teda on peetud üheks kõige märkimisväärsemaks 17. sajandil Madridis tegutsenud kunstnikuks nii omalaadse stiili kui ka meisterliku tehnika poolest. Ta kuulus Madridi koolkonda, mis oli 17. sajandi keskpaigaks oma stiili välja kujundanud. 
Elukäik.
Antonio de Pereda sündis Valladolidi linnas mainekas perekonnas. Pärast kunstnikust isa surma ja orvuks jäämist saatis onu ta kunsti õppimiseks Madridi, kus noorukist sai kunstnik Pedro de las Cuevase õpilane. Oma kaheaastase õppe jooksul õnnestus Antonio Peredal pälvida kahe patrooni, Don Francisco Tejada (Kastiilia peaministri) ja Giovanni Battista Crescenzi (õukonna arhitekti) toetus. Neist viimane omas märkimisväärset kunstikollektsiooni, mis pakkus Peredale võimalust tutvuda näiteks Caravaggio ja tema järgijate naturalistliku stiiliga. Kunstniku liitumine tollase õukonnaga oli paljutõotav, kuna kahe maali ("Genova vabastamine" ja "Kuningas Agila") valmimine Buen Retiro palee jaoks asetas ta tollaste noorte kunstnike seas esirinda. Ometi oli Pereda sunnitud õukonnast lahkuma, kui tema toetaja Crescenzi 1635. aastal suri, kuna Olivarese krahv-hertsog suhtus kunstnikusse vaenulikult. Seetõttu keskendus ta edaspidi peamiselt religioossele kunstile ning natüürmortidele. 1640-ndatel ja 1650-ndatel telliti Peredalt suuri altarimaale nii Toledost kui Madridist ning taolisi töid saatnud edu võimaldas kunstnikule mugavaid elutingimusi ja tuntust tema elu lõpuni. Antonio de Pereda suri 1678. aastal Madridis. 
Loomingu iseloomustus.
Antonio de Peredalt on säilinud vähemalt 75 teost, millest paljud on dateeritud vahemikku 1635–1664. Peredale omapärast stiili on iseloomustatud kui sügavalt hispaaniapärast. Tema kompositsioonis ja kunstilises tunnetuses on sarnasusi tolle aja Hispaania skulptuuri ning Jusepe de Ribera maalidega. Kunstniku maalidel leidub Riberale omaseid tenebristlikke valguse-varju kontraste koos põhjamaise huviga detailide vastu. Samuti on tema loomingus on leitud ühist ka Sevilla kunstnike koolkonnaga.
Loominguline areng.
Pereda stiil muutus läbi aastakümnete. Varasemat perioodi (1635–1940) iseloomustab toretsev kõrgbarokk – kujutamisviis on täpne, valgusküllane ja rikkalik. Näiteks on "Genova vabastamine" maalitud kontrastide abil: punane värv valge ja sinise taustal, kahvatud ploomitoonid kollase taustal, ooker rohelise taustal, kollane ja roheline vastakuti lavendlitooniga, kollane vastakuti sinakashalliga jne. Samuti kasutas ta pildil sügavuse loomiseks erinevaid kompositsioonitehnikaid. Samal perioodil valmis ka "Pärispatuta eostamine", millel on kujutatud varasemate kunstnike samateemaliste maalidega võrreldes rohkelt uhkeid lilli.
Järgmisel loomeperioodil (1640–1950) väljendus Pereda loomingus Jusepe de Ribera mõju tugevamalt, näiteks maalil "Hieronymus". Elusuuruses maalil kujutatud pühak nõjatub suurele kivile, toetab pead oma paremale käele ning tema pilk on suunatud taevasse. Pühaku alakeha on kaetud valge linase riidega ning ümbritsetud punase keebiga. Isikut on kujutatud suure täpsusega, samas ilma liigse raskepärasuseta. Värvilahendus on särav ja harmooniline.
Antonio de Pereda kolmandal loomeperioodil (1650-1660) domineerisid sügavamõttelisemad teemad, näiteks inimelu tühisust meenutav "vanitas". Seejuures inspireerisid teda tõeäoliselt Hollandi kunstnike samateemalised gravüürid. Varasemate hispaanialike bodegonede asemel hakkas Pereda maalima rikkalikumaid ja elu täiust väljendavaid natüürmorte. Tollel perioodil muutus Pereda kujutamisviis pehmemaks ning vältis teravaid piirjooni. Üks tema silmapaistvamaid "vanitas"'e kasutamise näiteid on "Rüütli uni", mis viitab Pedro Calderón de la Barca kakskümmend aastat varem kirjutatud näidendile "Elu on unenägu". Pildil on kujutatud luksustega kuhjatud laua taha magama jäänud mehest. Laualt võib leida mündid, juveelid, pärlikeed, mängukaardid, väikese daamikujutise, püstoli, noodid, teatrimaski, lilled, loorberipärja, mitra, krooni, valitsuskepi, raudrüü, peegli, kella, kustutatud küünla ja pealuu. Pildil olev ingel hoiab linti ladinakeelse tekstiga: "Aeterne pungit cito volat et occidit" ("Nool igavesti läbistab, lendab kiiresti ja tapab"). Tegemist on läbinisti barokse teemaga elu edevuse mööduvusest.