tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johann Friedrich Struensee

Krahv Johann Friedrich Struensee (5. august 1737, Halle an der Saale, Preisi kuningriik – 28. aprill 1772, Kopenhaagen, Taani) oli saksa arst ja Taani poliitik.
Altonas arstina tegutsenud Struenseest sai uuendusmeelsete Taani aadlike toel vaimselt ebastabiilse Taani kuninga Christian VII ihuarst, hiljem ka Taani valitsuse minister. Lõpuks tõusis ta "de facto" regendi staatusse (20. märtsist 1771 kuni 16. jaanuarini 1772), kellena ta püüdis viia läbi ulatuslikke ühiskondlikke reforme valgustusideoloogia laadis (tsensuuri kaotamine, vaktsineerimise kohustuslikuks muutmine, piinamise kaotamine, aadli privileegide ja tasude piiramine, õukonna etiketireeglite tühistamine, hasartmängumaks, ülikoolide ja meditsiiniasutuste reform jpm).
Struensee armuafäär kuninganna Caroline Matildaga põhjustas skandaali, eriti pärast kuninganna tütre, printsess Louise Augusta sündi. See tugevdas konservatiivse opositsiooni positsioone ning andis neile võimaluse korraldada paleepööre, mille järel Struensee hukati.
Uhe (Simuna)

Uhe oli endise Kärsa mõisa (saksa keeles "Kersel") alla kuulunud küla praeguse Kamariku karjääri territooriumil olevast Jaola külast kirde suunas. Tänapäeval jääb endine küla Väike-Maarja valla ja Väike-Maarja valla piirimaile.
Geograafilised koordinaadid on . 
Uhe külast oli pärit eesti laulja ja näitleja Kalju Karask, kelle vanemad elasid hiljem Rakke alevis.
Sydney Eesti Segakoor

Sydney Eesti Segakoor (ka: Sydney Eesti Seltsi Segakoor Vanemuine) on 1953. aastal Sydneys asutatud Austraalia eestlaste laulukoor. 
Segakoor on esinenud Austraalia Eesti päevadel Sydney Eesti Maja suures saalis.
Tartu muusikapäevad

Tartu muusikapäevad olid aastatel 1979–1991 Tartus toimunud levimuusikafestivalid.
Aastatel 1979–1989 toimusid iga-aastased kontserdid Vanemuise kontserdisaalis ja alates 1984. aastast ka vabaõhulavadel.
Tartu muusikapäevade korralduskomitee eestvedajad olid 1979–1989 Riho Illak, Rein Lang, Erki Berends ja Jaan Habicht, 1990–1991 Erik Sakkov.
2009. aastal, kui esimestest Tartu muusikapäevadest möödus 30 aastat, korraldati selle auks Tartu muusikapäevad 30.
Idee tekkimine.
Rokkmuusika tegevus enne Tartu Muusikapäevi oli Eestis üsna hajutatud ja süsteemitu. Tehti midagi omaette, aga puudus laiapinnaline Eesti rokkmaastik. 1970. aastatel toimus küll Viljandi rokkfestival, aga see keelati skandaalide tõttu ära. Ajendatuna sellest, soovisid Tartu Ülikooli üliõpilased luua samalaadse festivali Tartus.
Ülikoolis korraldati iga maikuu üleliidulisi rahvaste sõpruse päevi, mida korraldasid Interklubi ja rahvusvaheliste suhete ring. Ürituse maksis kinni ülikool ja nende päevade raames oli loodud ka kultuuriprogramm. Programmi eestvedajaks oli Interklubi, kuid laiemas plaanis ülikooli komsomolikomitee. Nende päevade raames loodigi Tartu Muusikapäevad.
Formaat.
Tegemist oli loomeinkubaatoriga, kus muusikud said katsetada ideid, mis muudes kontekstides ei oleks tõenäoliselt nõnda kõnetanud (ega võib-olla ka üldse mitte teostatavad). Kõige markantsema näitena Sepapoisid. Tartu Muusikapäevade jaoks loodi spetsiaalseid koosseise ning sõideti ekstra kohale isegi siis, kui oldi bändiga turneel kuskil liiduvabariikides. Festivalil esinemine oli muusikute jaoks (üritusel osalemise eest neid ekstra ei tasustatud) ka staatuse märgiks. Tegev oli žürii, kes jagas lisaks peaauhinnale palju muidki auhindu.
Tartu Bibliofiilide Klubi

Tartu Bibliofiilide Klubi on 14. detsembril 1982 Eesti Raamatuühingu Tartu osakonna juurde loodud klubi, mis ühendab raamatu- ja kirjandusloo uurijaid ning huvilisi. 
Klubi asutasid Heino Puhvel, Abel Nagelmaa ja Ülo Matjus. Klubi esimehed on olnud Abel Nagelmaa ja Tõnu Wilu, praegu on esimees Ülo Matjus noorem.
Klubi on korraldanud raamatuteemalisi näitusi:
Saint-Josse-ten-Noode

Saint-Josse-ten-Noode (; lühendatud kujul "Saint-Josse", hollandi keeles "Sint-Joost-ten-Node" ) on üks üheksateistkümnest vallast Brüsseli piirkonnas Belgias.
Tartu Eesti Seitung

Tartu Eesti Seitung oli aastatel 1879–1882 Tartus ilmunud ajaleht. 
Ajaleht hakkas ilmuma 1879. aasta augustist kuni 1882. aasta maini (vaheaegadega) harilikult nädalalehena ehk sel ajal, kui Sakala oli suletud. Lehte andis välja Adam Aint. Ajalehe sisus kajastus toetus Carl Robert Jakobsoni rahvusliku liikumise radikaalsele suunale. 
Kuna ajalehes rünnati ka mõisnikke, siis mõisteti Adam Aint Liivimaa õuekohtu otsusel pooleks aastaks vangi ning lehe uueks omanikuks sai Jaak Järv, kes viis ajalehe Tallinna, kus see ilmus 1882. aasta juunist nimega Virulane.
Carl Darling Buck

Carl Darling Buck (2. oktoober 1866 – 8. veebruar 1955) oli Ameerika Ühendriikide keeleteadlane.
Buck lõpetas 1886. aastal Yale'i Ülikooli ning jätkas sealsamas kraadiõppes. Ta õppis ka Ateenas (American School of Classical Studies, 1887–1889) ja Leipzigis (1889–1892).
1892. aastal sai ta Chicago Ülikooli sanskriti ja indeoeuroopa võrdleva keeleteaduse professoriks. 
Bucki varased teadushuvid keskendusid itali keeltele. Selles vallas ilmusid tal käsitlused "Der Vocalismus der oskischen Sprache" (1892), "The Oscan-Umbrian verb-system" (1895) ja "A grammar of Oscan and Umbrian, with a collection of inscriptions and a glossary" (1904), samuti kokkuvõte itali keelte kohta väljaandes "Universal Cyclopaedia". Ta tegi koostööd William Gardner Hale'iga ladina keele grammatika ettevalmistamisel ("A Latin grammar", 1903).
Hiljem keskendus Buck vanakreeka keelele, avaldades muu hulgas mõjuka käsitluse vanakreeka keele dialektidest ("Introduction to the study of Greek dialects", 1910; uuendatud väljaanne "The Greek dialects", 1955) ning kreeka ja ladina keele võrdleva grammatika ("Comparative grammar of Greek and Latin", 1933). Ta tegeles ka üldisemate indoeuropeistika teemadega, avaldades näiteks tuntumate indoeuroopa keelte sünonüümisõnastiku ("Dictionary of selected synonyms in the principal Indo-European languages", 1949, uuestitrükk 1988).
Tunnustus.
Carl Darling Buck valiti 1923. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Notre-Dame'i koolkond

Notre-Dame'i koolkond on Pariisi heliloojate koolkond, mis tegutses Notre-Dame'i kiriku juures. Notre-Dame'i koolkonna esindajad on heliloojad Leoninus ja Perotinus.
Mitmehäälne muusika lakkas olemast eelkõige kloostrikunst ja kirikumuusika stiil hakkas järsult erinema gregooriuse laulu stiilist. Notre-Dame'i koolkonnast sai alguse vaimuliku ja ilmaliku muusika julge süntees, mis oli iseloomulik kogu hilisemale Euroopa muusikale. Kunsti ilmalikustamisest räägib ka Notre-Dame'i muusika kontsertlik iseloom: kui seni oli mitmehäälsus seotud põhiliselt sekventsde ja tropeeritud antifooniliste missalauludega, siis nüüd hakati põhiliselt kaunistama missa niigi kõige kontsertlikumat osa – "alleluia" ja "granduale" soololõike. Varasemaga võrreldes kasvasid teosed hiigelpikkadeks, sageli 10–15 minutit. Organumihäält kaunistati järjest rikkalikumalt ja "cantus firmus"'e meloodiastruktuur lagunes täiesti – organumifaktuuris jäid "cantus"'e noodid pikkadeks pedaalnootideks. 
Leoninuse ja Perotinuse muusikas olid hääled iseseisvad ja vabalt kulgevad. Iga hääl oli ise virtuoosne ja täiuslik. Muusika põhines tavaliselt melismidel, kusjuures pikaks venitatud silbid kaotasid tihti tähenduse. Kui lihtne laul ei kasutanud muud meetrumit kui liturgilise sõna rütm, siis varajane polüfoonia oli organiseeritud üsna selge kolmeosalise meetrumiga. Seda stiili nimetatakse tihti "ars antiqua"'ks ('vana kunst'). See domineeris umbes ühe sajandi, kuni Lääne esimesed muusikateoreetikud arendasid välja keerukama "ars nova" ('uus kunst').
Tartu Emajõe Kool

Tartu Emajõe Kool (kuni 1994. aastani Tartu 2. Eriinternaatkool) on Tartus asuv Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigikool, kus õpetatakse nägemispuudega (sh pimedaid) lapsi ja noori. See on ainuke pimedate erikool Eestis. 
Kooli direktor on Kristel Mets.
Pimedate õpetamine Eestis.
Eestis avati esimene pimedate kool 1883. aasta detsembris Tallinnas. Koolis õppis neli õpilast, õppetöö toimus saksa keeles. Õpiaeg koosnes kahest osast: üldharidus ja kutseharidus. Väikese nägemisjäägiga lapsed õppisid suure kirjaga, pimedad aga Braille kirjas raamatutest. Kirjutamiseks kasutasid pimedad tihvti ja metalltahvlit. Lisaks sellele õpetati igapäevase elu toiminguid, orienteerumist ja liikumist ning kombekat käitumist. Õpetati ka käsitööd, sh kudumist, õmblemist, pilliroost toolipõhjade ja mattide punumist, sibulavõrkude ja tennisevõrkude, harjade ja pintslite valmistamist. Kooli abil korraldati ka kooli lõpetanute edasine elu. 1886. aastal ehitati koolile Tõnismäele uus koolimaja. Esimese maailmasõja puhkemisel 1914. aastal jäi koolitöö seisma. Tallinna pimedate koolis sai kokku hariduse üle 50 pimeda lapse.
Järgmine pimedate kool asutati 1922. aastal Tartus – Tartu Pimedate Töökool (kutsekool, kus õppis kümme 14–58aastast õpilast). Aastatel 1922–1925 täitis töökool nii kutse- kui ka algkooli ülesandeid. Kutseõppe kõrval õpiti ka lugemist, kirjutamist ja arvutamist ning orienteerumist ja liikumist. Õppetöö Tartu Pimedate Töökoolis lõpetati 1953. aastal, mil kutseharidust hakati andma igapäevatöö kõrvalt.
Tartu Emajõe Kool.
1925. aastal alustas Tartus aadressil Era tänav 2 tööd pimedate algkool. Töötati kuueklassilise üldharidusliku algkooli õppekava järgi. Õpiti samu aineid mis tavakoolis, puudus vaid kirjatehnika. Eriainetest õpetati pimedate kirja, kaemusõpetust (sel ajal nimetati seda kompimisõpetuseks või kujutamiseks), voolimist (asendas joonistamist) ning punumis- ja orienteerumisõpetust. Punktkirja kirjutamiseks kasutati punktkirjamasinaid ja punktkirjatahvleid. Õpetati ka nägijate kirja üht erikuju – hebold- ehk joonkirja. Kasutusel oli ka erisugune kirjutusmasin, millega sai punktkirja tundev inimene vajutada tähthaaval paberile nägijate kirjas teksti. Teise maailmasõja ajal katkes tegevus mitmeks aastaks.
1947. aastal jätkati tööd haridusministeeriumi otsealluvuses aadressil Era tänav 2. Samal aastal lisandus üks lisa-aasta seoses nägemispuude eripäraga. 1964. aastal sai kool enda käsutusse hoone aadressil Munga tänav 16 ja aastatel 1969–1971 hoone aadressil Vabaduse puiestee 9. Need hooned on kooli kasutuses tänapäevani.
Alates 1968. aastast kandis kool nime Tartu 2. Eriinternaatkool. Alates 1. septembrist 1994 kannab kool nime Tartu Emajõe Kool.
Mary Beard

Dame Winifred Mary Beard (sündinud 1. jaanuaril 1955 Much Wenlockis Shropshire'is) on briti klassikaline filoloog, Cambridge'i Ülikooli klassikalise filoloogia professor ja väljaande Times Literary Supplement klassikatoimetaja. 
2013. aastast on ta Briti impeeriumi ordu ohvitser (OBE) ja 2018. aastast daamkomandör (DBE). 
2013. aastal nimetati ta Kuningliku Kunstiakadeemia antiikkirjanduse professoriks.
Woluwe-Saint-Lambert

Woluwe-Saint-Lambert (, hollandi keeles "Sint-Lambrechts-Woluwe" ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast.
Loeb Classical Library

"Loeb Classical Library" (lühend LCL) on Vana-Kreeka ja Rooma autorite tekstiväljaannete sari, milles vanakreeka- või ladinakeelse originaaliga kaasneb paralleeltekstina tõlge inglise keelde. Kreekakeelsete autorite väljaanded on rohelises köites, ladinakeelsete autorite väljaanded punases köites.
Sarja asutas 1912. aastal pankur ja filantroop James Loeb, kes selle väljaandmist ka rahaliselt toetas. Algselt andis sarja välja kirjastus William Heinemann &amp; Co. Londonis, USAs vahendas seda esmalt kirjastus Macmillan, seejärel Putnam ja alates 1933. aastast Harvard University Press. 1989. aastast on sarja ainuväljaandja Harvard University Press. 
Sarja esimene raamat oli Apollonios Rhodiose "Argonautika" väljaanne. Lisaks tuntud kreeka ja rooma autoreile on sarjas ilmunud ka spetsiifilisemaid ja vähem tuntud autorite väljaandeid, samuti kolm köidet papüürustekste, kreeka matemaatikute tekstide väljaanne, arhailise ladina kirjanduse fragmendid jm. Sarja iseloomustab tekstikriitilise aparaadi puudumine või nappus, mistõttu ei sobi need väljaanded tõsisema filoloogilise uurimistöö jaoks. Samas on sarjal ilmumise algusest alates suur tähtsus antiikkirjanduse populariseerimisel.
Woluwe-Saint-Pierre

Woluwe-Saint-Pierre (, hollandi keeles "Sint-Pieters-Woluwe" ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Woluwe-Saint-Pierre ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne.
Hotell Draakon

Draakon hotell on hotell Tartus, mis asub Raekoja platsi ääres Ülikooli tänava nurgal.
Hotell paikneb kahes majas: restoranihoone (Raekoja plats 2) on barokne ja pärineb 18. sajandist, hotellihoone (Raekoja plats 4) on aga juba 19. sajandi alguse klassitsistlikus stiilis. Mõlemad kuuluvad Tartu vanalinna muinsuskaitsealasse.
Hotell avati 2000. aasta mais. Hotelli omanik on AS Tony.
Watermael-Boitsfort

Watermael-Boitsfort (, hollandi keeles "Watermaal-Bosvoorde" ) on üks 19 Belgia Brüsseli piirkonna vallast. 
Üle poole valla territooriumist on kaetud metsaga (prantsuse keeles "Forêt de Soignes", hollandi keeles "Zoniënwoud"). Watermaeli on esmamainitud 914. aastal. Kuni 19. sajandi alguseni olid Watermael ja Boitsfort omaette asulad.
Patti Page

 
Patti Page (kodanikunimega Clara Ann Fowler; 8. november 1927 Claremore, Oklahoma, USA – 1. jaanuar 2013 Encinitas, California, USA) oli Ameerika Ühendriikide poplaulja, kes viljeles traditsioonilist popmuusikat. 
1950. aastatel oli ta laulja, kelle plaate osteti kõige rohkem, kokku osteti tema plaate üle 100 miljoni eksemplari.
1947. aastal sõlmis Page lepingu plaadifirmaga Mercury Records ning sai 1948. aastal ettevõtte esimeseks edukaks lauljannaks lauluga "Confess". 1950. aastal valmis ta esimene miljoni eksemplarini jõudnud singel "With My Eyes Wide Open, I'm Dreaming", kokku müüdi tema 14 singlit aastatel 1950–1965 üle miljoni eksemplari.
Page'i tunnuslaul "Tennessee Waltz" salvestati 1950. aastal. Tol aastal püsis "Tennessee Waltz" püsis 13 nädalat ajakirja The Billboard plaadimüügi edetabeli tipus. See oli üks 20. sajandi suurema läbimüügiga singleid ning ka üks Tennessee osariigi üheksast ametlikust laulust. Aastatel 1950–1953 jõudsid edetabelite tippu veel kolm Page'i singlit: "All My Love (Bolero)", "I Went to Your Wedding" ja "(How Much Is) That Doggie in the Window?".
Page'ile oli omane, et ta segas oma poplauludesse kantrimuusikat. Seepärast kerkisid mitmed ta singlid ka Billboardi kantri edetabelisse. 1970. aastail läks Page üle kantrile ning püsis kantri edetabeleis 1982. aastani. Page oli üks väheseid lauljaid, kes on olnud USA kantri edetabeleis lausa viiel aastakümnel.
Kui 1950. aastate teisel poolel levis "rock'n'roll", vähenes traditsioonilise popmuusika populaarsus. 1960. aastate keskpaigast pärinevad tema hitid "Old Cape Cod", "Allegheny Moon", "A Poor Man's Roses (Or a Rich Man's Gold)" ja "Hush, Hush, Sweet Charlotte".
1997. aastal võeti Patti Page vastu Oklahoma Muusikakuulsuste Halli (Oklahoma Music Hall of Fame). 2013. aastal anti talle postuumselt Grammy elutööauhind.
Forest (Brüssel)

Forest (, hollandi keeles "Vorst" ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. 
Vallas asuvad kontserdisaal (prantsuse keeles "Forest National", hollandi keeles "Vorst Nationaal"), kinnipidamisasutus, Audi tehas.
Rohu raketibaas

Rohu raketibaas oli üks osa Rakvere rajoonis asunud Nõukogude Liidu tuumaraketibaasist.
Rohu raketibaas tegutses 1960.–1970. aastatel, likvideeriti kui moraalselt vananenud 1978. aastal. Baasi juhiti Rakverest. Angaaris, kus olid kaks raketti ratastega alustel horisontaalasendis, hoiti aasta läbi ühesugust temperatuuri (+4 °C) ja niiskust. Selleks töötas automaatne ventilatsioonisüsteem.
Tänaseks endine raketibaas suures osas varemetes, säilinud on raketi-, teenindus- ja hoidlaangaare ja stardiväljakuid. Raketiangaari on välja pandud Nõukogude Liidus kasutusel olnud 4 tüüpi rakette, kaasa arvatud R-12 Dvina.
Vikitekstid

Vikitekstid (inglise keeles "Wikisource") on Vikipeedia sõsarprojekt, milles on vabad alliktekstid või tõlked.
Eestikeelsed Vikitekstid.
Eestikeelsetes Vikitekstides on peamiselt eestikeelsed alliktekstid ja võõrkeelsete alliktekstide tõlked, mis kõik on autoriõiguslikus vabakasutuses (üldjuhul kas avalikus omandis või vabakasutuslitsentsiga). Eestkätt leiab sealt vanemat eesti kirjandust, mille autorid on surnud enam kui 70 aastat tagasi. (2025. aasta seisuga oli autoriõiguslik piir 1954. aastas.)
7. novembri 2025 seisuga oli eestikeelsetes Vikitekstides 3263 lehekülge.
Vikiõpikud

Vikiõpikud (varem eesti keeles Vikiraamatukogu, inglise keeles "Wikibooks") on Vikipeedia sõsarprojekt, mille sisuks on kasutajate koostatavad vabad õpikud, kasutusjuhendid, toiduretseptid jne.
2025. aasta 7. novembri seisuga oli eestikeelsetes Vikiõpikutes 134 lehekülge.
Schaerbeek

Schaerbeek (, hollandi keeles "Schaarbeek" ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. 
Schaerbeeki kutsutakse ka "eeslilinnaks" ("la cité des ânes" või "de ezelsgemeente"). Nimi meenutab aegu, mil peamiselt kirsiõlle ("Kriek") valmistamiseks hapukirsse kasvatanud schaerbeeklased saabusid kirssidega koormatud eeslitega Brüsseli turule. Eesleid peetakse Josaphati pargis tänini ning hapukirsipuudega on ääristatud mitmed Schaerbeeki Diamanti linnaosa tänavad (Milcampsi, Emile Maxi ja Opale puiesteed).
Schaerbeek on olnud elupaigaks Jacques Brelile, René Magritte'ile, Paul Deschanelile ja paljudele teistele tuntud inimestele.
Ajalugu.
Josaphati orust leitud tulekivist tööriistad annavad tunnistust inimasustuse olemasolust juba kiviajal. Schaerbeeki territooriumit läbinud rooma teede äärest on leitud ka Hadrianuse valitsusajast (2. sajand) pärinevaid kalmeid ja münte.
Schaerbeeki on esmamainitud 1120. aasta dokumendis, millega Cambrai piiskop andis "Scarenbecca" ja "Everna" (praegune Evere) kirikute haldamise Soignies' kanoonikutele. 1540. aastal oli Schaerbeekis 112 majapidamist ja 600 elanikku.
Lebavere (Väike-Maarja)

Lebavere (18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil "Lebbafer") oli küla Väike-Maarja kihelkonnas, Eipri ja Avispea lähedal.
18. sajandi kaardi järgi oli Lebaveres kõrts. 
8. septembrit 1941 aastal toimus Lebavere küla lähistel Lebavere lahing.
Molenbeek-Saint-Jean

Molenbeek-Saint-Jean (, hollandi keeles "Sint-Jans-Molenbeek" ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Molenbeek-Saint-Jean ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne.
Aura

Aura (ladina keeles 'tuuleõhk, hingus') võib tähendada mitut asja:
Tartu Loomemajanduskeskus

Tartu Loomemajanduskeskus on Tartu kesklinnas asuv ettevõtlusinkubaator, mis pakub loomemajanduse valdkonnas alustavatele ettevõtjatele ruume ning ärialustusteenuseid. Keskuse tööd haldab ja koordineerib SA Tartu Loomemajanduskeskus.
Tartu Loomemajanduskeskus avati 2009. aastal ning tegutses algselt Kalevi 13 majas, kus enne seda asus Tartu Herbert Masingu Kool. Septembris 2011 avati keskuse teine maja (Kalevi 15). Keskuse kolmas maja (Kalevi 17) avati märtsis 2012.
Priit Prillup

Priit Prillup (aastani 1935 Boris Prillup; 1. aprill 1909 Narva – 17. oktoober 1986 Lilyfield Austraalia) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1928. aastal Narvas gümnaasiumi. 
Ta mängis 1930. aastatel Narva teatris ja Rakvere näiteringis ning töötas ametnikuna Rakvere linnavalitsuses. Aastatel 1940–1944 oli ta Rakvere Teatri näitleja.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Schwarzenbeki ja Geislingeni Eesti rahvuskoondise teatri rajajaid. 
Läks 1949. aastal Austraaliasse, mängis 1951. aastast Sydney Eesti Teatris.
Isiklikku.
Ta oli 1937. aastast abielus Elli Vartsiga. Neil on poeg Peeter Prillup, kes emigreerus Eestist Austraaliasse 1989. aastal.
Uccle

Uccle (, hollandi keeles "Ukkel" ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Uccle ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne. Uccle on Brüsseli piirkonna lõunapoolseim vald.
Pärimuse järgi pühitses paavst Leo III koos Karl Suure ja Liege'i piiskopi Gerbaldiga 803. aastal Uccle'is asunud Peetri kiriku sisse. Kirjalikes allikates on asundust esmamainitud XII sajandil. Uccle'i vald loodi 1795. aastal.
Jaan Mürk

Jaan Mürk (29. november 1908 Palupera – 19. jaanuar 1997 Sydney) oli eesti näitleja, lavastaja ja teatrijuht.
Ta õppis aastatel 1934–1936 Tartu Näitekunsti Stuudios. Aastatel 1936–1941 oli ta näitleja Eesti Draamateatris (aastal 1941 ka teatri direktor). 
Saksa võimud arreteerisid ta 4.09.1941 ning ta oli aastatel 1944–1945 Stutthofi ja Biesingeni koonduslaagris. Aastatel 1945–1949 mängis ja lavastas ta Eesti Rahvusteatris Schwarzenbekis ja Oldenburgis.
Aastatel 1950–1961 mängis ja lavastas ta Sydney Eesti Teatris, olles aastatel 1950–1954 ka teatri juht.
Saint-Gilles

Saint-Gilles (, hollandi keeles "Sint-Gillis" ), on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Saint-Gilles ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne.
Haren

Haren (, , mõnikord prantsuse kirjapildis ka "Haeren") on Belgia pealinna Brüsseli linnaosa, Brüsseli haldusringkonna Brüsseli valla osavald. Brüsseli kirdeosas asuv Haren ühendati Brüsseli halduspiiridesse 1921. aastal.
Harenis asuvad NATO, Eurocontroli ja mitmete suurte rahvusvaheliste ettevõtete peakorterid.
1914. aastast 1950. aastate alguseni asus Harenis Brüsseli esimene lennuväli.
Bloemenwerf

Bloemenwerf (prantsuse keeles "maison Bloemenwerf", hollandi keeles "Bloemenwerf Huis") on villa Belgias Brüsseli piirkonnas Uccle'is.
Villa ja ümbritsev park on arhitektuurimälestisena kaitse all alates 1983. aasta augustist.
Oksaalatsetaat

Oksaalatsetaat on orgaaniline ühend keemilise valemiga C4H4O5 ehk HOOC-(C=O)-(CH2)-COOH.
Oksaalatsetaat on lähteühendiks mitmetele metaboolsetele radadele, nagu näiteks glükoneogenees ja glüoksulaadi tsükkel.
Urmas Kokassaar

Urmas Kokassaar (5. jaanuar 1963 – 5. jaanuar 2013) oli eesti bioloog. Ta on paljude bioloogiaõpikute ja aimeartiklite autor.
Kokassaar töötas Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas loodusteadusliku hariduse keskuses bioloogia didaktika lektorina ja alates 1991. aastast osalise koormusega Hugo Treffneri Gümnaasiumis bioloogiaõpetajana.
Tunnustus.
Aastatel 2006 ja 2008 valiti ta Tartu Ülikoolis "realia et naturalia" valdkonna aasta õppejõuks.
Aastal 2009 sai ta Vabariigi Presidendi hariduspreemia.
Aastal 2013 anti talle Tartu Ülikooli aumärk.
IV liiga 2010

IV liiga 2010 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 2010. aasta hooaeg.
IV liiga 2009

IV liiga 2009 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 2009. aasta hooaeg.
Neder-Over-Heembeek

Neder-Over-Heembeek (, ) on Belgia pealinna Brüsseli linnaosa, Brüsseli haldusringkonna Brüsseli valla osavald. Brüsseli põhjaosas asuv Neder-Over-Heembeek ühendati Brüsseli halduspiiridesse 1921. aastal, samal ajal Hareni ja Laekeniga.
Kirjalikes allikates on asundust esmamainitud VII sajandil ("Haimbecha"). 1284. aastal on esmanimetatud kahe asunduse – Neder-Heembeek ja Over-Heembeek (vastavalt 'alumine Heembeek' ja 'ülemine Heembeek') olemasolu. 1427. aastal asundused taasühinesid ja sellest ajast saadik kannab asula praegust nime "Neder-Over-Heembeek".
Władysław Sikorski

Władysław Eugeniusz Sikorski (20. mai 1881 – 4. juuli 1943) oli Poola sõjaväelane ja poliitik, Poola eksiilvalitsuse peaminister (1939–1943).
Enne Esimest maailmasõda lõi ta ja osales mitmes põrandaalustes organisatsioonis, mis taotlesid Poola lahkulöömist Vene Impeeriumist. Esimeses maailmasõjas osales ta Poola Leegioni koosseisus ja hiljem vastloodud Poola armee koosseisus Nõukogude-Poola sõjas 1919–1921. Viimases mängis ta olulist rolli otsustavas Varssavi lahingus. Poola Teise Vabariigi varajastel aastatel täitis ta mitmeid valitsusameteid, sh oli ta peaminister (1922–1923) ja sõjaminister (1923–1924). Pärast marssal Józef Piłsudski riigipööret 1926. aasta mais ja "Sanacja" valitsuse moodustamist langes ta valitsuse soosingust välja. 
Teise maailmasõja ajal oli Sikorski Poola eksiilvalitsuse peaminister, Poola Sõjaväe ülemjuhataja ja Poola diplomaatia jõuline eestkõneleja. Ta toetas Poola ja Nõukogude liidu diplomaatiliste suhete taastamist, mis katkesid pärast Molotovi-Ribbentropi pakti sõlmimist Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel ning nende invasiooni Poola vastu. Kui 1943 palus Sikorski Rahvusvahelisel Punasel Ristil hakata uurima Katõni massimõrva, katkestas Nõukogude Liidu diktaator Jossif Stalin 23. aprillil igasugused Poola ja Nõukogude Liidu vahelised diplomaatilised suhted. 
Juulis 1943 kukkus vahetult pärast starti Gibraltarilt merre lennuk, milles oli ka Sikorski. Surma said kõik peale piloodi. Kuna õnnetuse põhjused on vaidlustatavad, on tema surma põhjuste kohta liikvel mitmeid vandenõuteooriaid.
Sikorski oli kõige prestiižsem Poola eksiiljuht ja tema surm oli tõsine tagasilöök Poola küsimuse lahendamisel.
V liiga 2006

V liiga 2006 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga 2006. aasta hooaeg.
V. V. Dokutšajevi nimeline Mullainstituut

V. V. Dokutšajevi nimeline Mullainstituut (vene keeles Почвенный институт имени В. В. Докучаева) on Venemaa riiklik teadusasutus Venemaa põllumajandusakadeemia koosseisus.
Instituut asutati aastal 1888 Vassili Dokutšajevi initsiatiivil.
Mullainstituudi uurimisaladeks on üldmullateadus, mulla-agroökoloogilise seire metodoloogia, ratsionaalne maakasutus ja muldade rekultiveerimine. Instituudi töötajatel oli peamine panus nii vana (1977) kui ka nüüdisaegse muldade klassifitseerimise loomisele.
V liiga 2005

V liiga 2005 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga 2005. aasta hooaeg.
V liiga 2004

V liiga 2004 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga 2004. aasta hooaeg.
V liiga 2003

V liiga 2003 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga 2003. aasta hooaeg.
Vulgata

Vulgata on 4. sajandi lõpust pärinev Piibli tõlge ladina keelde. Selle autor on peamiselt Hieronymus, kellele paavst Damasus I andis ülesande redigeerida olemasolevat, nn vana ladina ("vetus Latina") tõlget.
Hieronymus oskas väga hästi kreeka keelt ning enne tõlketöö alustamist tundis ta pisut ka heebrea keelt. 
Ta alustas tõlkimist 382. aastal. Evangeeliumide tõlge valmis juba 383. aastal. Algul kasutas Hieronymus Vana Testamendi tõlkimiseks Septuagintat, kuid 390. aasta paiku läks üle heebreakeelsele Piiblile. Järgmised 15 aastat kommenteeris ta oma tõlget mitmeid kordi ning põhjendas oma tõlkevalikut. Tõlge valmis 405. aastaks.
13. sajandiks oli see tõlge kujunenud üldkasutatavaks tõlkeks, mida nimetati "versio vulgata" ja mis hiljem kujunes katoliku kiriku ametlikuks ladinakeelseks tõlkeks. 1546. aastal kuulutati see Trento kirikukogul ametlikuks Piibli versiooniks.
Aastail 1452–1454 Mainzis ilmunud Gutenbergi piibel on Vulgata teksti esimene trükitud versioon.
V liiga 2002

V liiga 2002 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga 2002. aasta hooaeg.
Hokett

Hokett (ladina keeles "hoquetus", prantsuse keeles "hoquet") on muusika kompositsioonitehnika, faktuuritüüp ja hiljem ka muusikažanr, mille puhul teose vähemalt kaks kiireid liikumisi sisaldavat häält viiakse läbi põhimõttel "kui ühes hääles on paus, siis teises hääles on noot". Hoketi kasutamise eesmärgiks on luua mulje virtuoossusest ja rõhutada muusika rütmilist aspekti. 
Termini 'hoquetus' päritolu ei ole üheselt teada. Vana-prantsuse keeles tähendab "hoquet" lööki, nuuksatust, luksumist ning ladinakeelne sõna "(h)occ(it)are" tähendab ristumist või äestamist. 
Hoketti hakati kasutama 1200ndatel Notre-Dame'i koolkonna heliloojate muusikas. Sajandi jooksul arenes sellest välja eraldi žanr ning hoketi kõrgajaks kujunes 14. sajand. Alates 15. sajandist kaotas hokett oma tähtsuse ja hakkas taas esinema alles 20. sajandi muusikas.
Motetis kasutati hoketti tavaliselt ülemistes hääles. Virtuoossed ja väljendusrikkad hoketilõigud rõhutavad motetis teksti või vormi seisukohalt olulisemaid kohti. Näiteks Bambergi koodeksis on seitse ilma tekstita hoketti, mis põhinevad tenoris läbi viidud meloodiale "In seculum". Hoketitehnika üheks kuulsamaks näiteks on "ars nova" ajastu helilooja Guillaume de Machaut (1300/1305-1377) kolmehäälne instrumentaalteos "Hoquetus David".
20. sajandi muusikas on hoketti kasutanud
V liiga 2000

V liiga 2000 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga 2000. aasta hooaeg.
Jirōemon Kimura

Jirōemon Kimura (jaapani 木村次郎右衛門 "Kimura Jirōemon"; 19. aprill 1897 – 12. juuni 2013) oli Jaapani ülipikaealine, kes oli alates 17. detsembrist 2012, Dina Manfredini surma järel, Gerontoloogia Uurimisgrupi (Gerontology Research Group) andmetel maailma vanim elusolev inimene. Pärast Walter Breuningi surma 14. aprillil 2011 sai temast maailma vanim elusolev mees.
Kimura sündis Kamiukawa kalurikülas ja tema sünninimi oli Kinjiro Miyake. 14-aastaselt alustas ta tööd postiametnikuna, kellena ta töötas kuni pensionile jäämiseni 1962. aastal. 1920. aastatel töötas ta mõnda aega ka Koreas, mis kuulus toona Jaapanile. Ta abiellus oma naabri Yae Kimuraga ja kuna tema perekonnal polnud meessoost järglasi, siis võttis Kinjiro Miyake oma nimeks Jiroemon Kimura.
23. septembril 2012 sai Kimura 115 aasta ja 157 päeva vanuseks, seega vanemaks kui Emiliano Mercado del Toro, kes oli olnud maailma vanim inimene 2006. aastal. 28. detsembril 2012 sai Kimura 115 aasta ja 253 päeva vanuseks ning seega vanemaks Christian Mortensenist, kes oli seni olnud kõige vanemaks elanud mees. 2. jaanuaril 2013 sai Kimura 115 aasta ja 258 päeva vanuseks ning tõusis 10 läbi aegade kõige vanemaks elanud inimese hulka. 
Kimura oli viimane elusolev 1897. aastal sündinud inimene ja ainus teadaolev elusolev mees, kes sündis enne 1900. aastat.
V liiga 1999

V liiga 1999 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga V liiga esimene hooaeg.
Karakalpakid

Karakalpakid (endanimetus "qaraqalpaqlar", "mustmütsid") on turgi rahvas Usbekistanis (põhiliselt Karakalpakkias). Vähesel määral elab karakaplakke ka Kasahstanis ja Türkmenistanis. Kõnelevad turgi keelte kõptšaki-nogai rühma kuuluvat karakalpaki keelt. Karakalpakkide üldarv on ligikaudu 550 000, neist Usbekitanis 504 301 (Karakalpakkias 400 000). Karakalpakkide hulgas on levinud sunniitlik islam.
Karakalpakkide lähimaks sugulasrahvaks peetakse kasahhe.
Varasemal ajal elasid karakalpakid Sõrdarja alamjooksu piirkonnas. Praegustele asualadele rändasid nad kasahhide survel 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi algul.
Elisabet Richter

Elisabet Richter (ka: Elisaveta Richter, sündinud 6. veebruaril 1919 Tsarskoje Selos) on Eesti etnoloog.
Elulugu.
Elisabet Richter on veterinaararsti tütar.
Isa arreteeriti 1933 ja suri vangilaagris 1938. Elisabet koos ema ja õega saadeti 1937 asumisele, kust vabanesid 1939. Lõpetas 1937 Leningradi 12. Keskkooli ja 1948 Leningradi Ülikooli etnograafiateaduskonna; ajalookandidaat (1961, Moskva NSVL Teaduste Akadeemia), väitekiri "Материальная культура сету в XIX–ХХ вв / к вопросу об этнической истории сету". Oli 1948–51 Eesti Rahva Muuseumi teadur, 1952–79 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi nooremteadur, 1979–87 vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: setude ajalugu ja rahvakultuur, Peipsi lääneranniku vene elanikkond.
Hans Richter

Hans Richter (28. juuni 1880 Züllichau, Brandenburgi provints – 17. august 1946 Leipzig) oli Eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Hans Richter oli sakslane.
Õppis 1899–1904 Berliini Veterinaariaülikoolis; (1908, Zürichi Ülikool), väitekiri "Der muskulöse Apparat der Iris des Schafes und seine Beziehungen zur Gestalt der Pupille". Oli 1907–1910 Zürichi Ülikooli ja 1910–1915 Berni Ülikooli loomaanatoomia prosektor ja eradotsent, 1915–1918 Haidar-Paša Sõjaväeveterinaariaülikooli loomaanatoomia professor, 1921–1923 Berni Ülikooli veterinaaranatoomia erakorraline professor, 1923–1933 Tartu Ülikooli veterinaaria instituudi anatoomia, histoloogia ja embrüoloogia õppetooli professor ja aastast 1933 anatoomiaprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: silma ehitus, lihaste innervatsioon, hobuste õhukott, kuju ja funktsiooni seos.
Christoph Melchior Alexander Richter

Christoph Melchior Alexander Richter (27. veebruar (vkj 16. veebruar) 1803, Riia – 30. märts 1864, Riia) oli Eesti õigusteadlane ja ajaloolane.
Elulugu.
Christoph Melchior Alexander Richter oli baltisakslane ja kindrali Leonhard von Richteri (1778–1823) poeg.
Õppis 1819–21 Peterburi Ülikoolis kameralistikat, lõpetas 1823 TÜ õigusteaduskonna, täiendas end Göttingenis; "cand. jur." (1823, TÜ), "mag. phil." (1825, TÜ), väitekiri "Essai sur le commilce maritime des neutres" (Dorpat, 1825). Töötas 1825–40 Peterburis Venemaa välisministeeriumis. 1840–53 Riias Liivimaa kubermanguvalitsuse nõunik, 1853–58 Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberneri eriülesannete täitja. Lahkus riigiteenistusest riiginõunikuna 1858.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Baltimaade ajalugu 1158–1721.
Viktor Matthias Julius von Richter

Viktor Matthias Julius von Richter (3. aprill 1841 Doblen, Kuramaa – 9. oktoober 1891 Breslau) oli baltisaksa keemik.
Elulugu.
Viktor Matthias Julius von Richter oli baltisakslane ja vaimuliku poeg.
Saanud koolihariduse Peterburis, õppis TÜ-s 1858–59 füüsikat ja 1859–62 keemiat; keemiakandidaat (1863, TÜ), keemiamagister (1867, Peterburi Tehnoloogiainstituut), keemiadoktor (1872, Peterburi Tehnoloogiainstituut). 1864–72 Peterburi Tehnoloogiainstituudi laborant, assistent ja dotsent, 1873–75 Poolas Novo-Aleksandria (Pulawy) Põllumajanduse- ja Metsandusinstituudi professor ja 1875–91 Breslau Ülikooli õppejõud (1875–79 eradotsent, 1879–91 erakorraline professor ja 1890–91 tehnoloogia ja põllumajanduse instituudi direktor).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees ja orgaanilise ühendite struktuur, propioonhappe derivaadid, benseeni ja tema derivaatide osavõtul toimuvad reaktsioonid aromaatsete ühendite saamiseks ja nende struktuuri selgitamiseks. Rosaniliini uurimisel avastanud uue kromogeense aatomirühma. Koostanud õpikuid.
Heinrich Wilhelm Joachim Rickers

Heinrich Wilhelm Joachim Rickers (20. veebruar 1753 Narva – 7. märts 1826 Tallinn) oli Eesti pedagoog ja ajaloo-uurija.
Elulugu.
Heinrich Wilhelm Joachim Rickers oli baltisakslane.
Õppis 1770–74 Halle Ülikoolis teoloogiat. Töötanud koduõpetajana. Oli 1781–1812 Eestimaa Rüütlikooli õpetaja (1811–1812 Eestimaa Rüütlikooli direktor). Koostanud 2 lühiülevaadet Eestimaa kubermangu ning Oleviste kiriku ajaloost.
Aleksander Ridali

Aleksander Ridali (1930. aastani Aleksander Birkenfeldt; 15. august (vkj 2. august) 1910 Sinalepa, Sinalepa vald (hilisem Ridala vald), Läänemaa – 16. november 1979 Tallinn) oli eesti kunstipedagoog, kunstnik ja helilooja.
Elulugu.
Aleksander Ridali oli talupidaja poeg ja ristiti Ridala baptistikoguduses. Ta lõpetas 1930 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, 1935 Riigi Kunsttööstuskooli ja 1940 Riigi Kõrgema Kunstikooli. 1972. aastal kaitses ta Moskva V. I. Lenini nimelise Riikliku Pedagoogilise Instituudi kunstiteaduskonna teadusliku nõukogu ees väitekirja "Kunstiline kasvatus üldhariduslikus koolis".
1933–1938 töötas Ridali joonistamise ja joonestamise õpetajana Narva linna Naiskutsekoolis, 1938–1947 Tallinna Õpetajate Seminaris ja 1947–1952 Tallinna Õpetajate Instituudis. 1952–1978 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi pedagoogika ja algõpetuse metoodika kateedri vanemõpetaja ning 1960–1963 jooniste ja graafikute kateedri juhataja.
Aleksander Ridali on maetud Ridala uuele kalmistule (aadress V, 2-14).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: joonistamise ja kunstiõpetuse metoodika. 12 teaduspublikatsiooni.
Helju Ridali

Helju Ridali (aastani 1977 Helju Variksoo; sündinud 1. detsembril 1943 Pluitsa külas Mäe vallas Petserimaal) on eesti keeleteadlane, germanist.
Elulugu.
Helju Ridali on põllumajandustöötajate tütar. Ta lõpetas 1962. aastal Värska Keskkooli, 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogina ja 1974. aastal aspirantuuri. 
Filoloogiamagister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Zur Semstruktur deutscher be-, er- und ver-Verben. Zu einigen Möglichkeiten ihrer Wiedergabe im Estnischen". Täiendas end Saksamaal ja Šveitsis.
Oli 1967–1969 Jõgeva Keskkooli saksa keele õpetaja, 1969–1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli saksa keele kateedri vanemõpetaja, 1992–1994 saksa keele lektor, 1994–2002 dotsent, 1986–1987 saksa keele kateedri ja 1992–1998 saksa keele lektoraadi juhataja, aastast 2002 saksa keele lektor. 
Õpetanud saksa keele morfoloogiat ja süntaksit, stilistikat ja leksikoloogiat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: saksa ja eesti keele fraseoloogia võrdlev uurimine, saksa prefiksverbide semantika edasiandmine eesti keeles, saksakeelsete tekstide stiili uurimine. 1994–98 rahvusvahelise lingvistilise ajakirja "Triangulum. Germanistisches Jahrbuch für Estland, Lettland, Litauen" teadusnõukogu liige. 45 teaduspublikatsiooni.
Johannes Carl Robert Riemschneider

Johannes Carl Robert Riemschneider (2. oktoober 1861 Kuramaa – 26. märts 1922 Berliin) oli Eesti arst, zooloog ja ornitoloog.
Elukäik.
Johannes Carl Robert Riemschneider oli baltisakslane ja pastori poeg.
Lõpetas Liibavi (Liepāja) Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1882–1888 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas. Oli 1889 arst Riias Rothenbergi kliinikus, 1889–1899 Rutzaus Kuramaal, 1899–1907 Ringenis Liivimaal, 1907 Tartus Mellini kliinikus, 1907–1908 Peterburi Aleksandri kliinikus, 1908–1909 Stackelni kliinikus, 1909–1921 Tartu saksa elementaarkoolis ja maksuasutuses, 1921–1922 Plötzis. 1910–1920 oli ta ühtlasi Tartu Linnahaigla ordinaator.
Kristjan-Henn Riet

Kristjan-Henn Riet (sündinud 14. märtsil 1944 Viljandis) on eesti geoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1962 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1968 TÜ geoloogiaosakonna; Oli 1968–77 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi teadur, 1977–80 Riikliku Projekteerimise Instituudi Eesti Maaehitusprojekt ehitusgeoloog, aastast 1980 (aastast 1997 OÜ REI Geotehnika), viimati peahüdrogeoloog.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kaevandus- ja ehitushüdrogeoloogia. Täiendanud eestikeelset ehitus- ja hüdrogeoloogia terminoloogiat.
Eve Rihma

Eve Rihma (sündinud 7. novembril 1971 Jõgeva vallas Jõgevamaal) on eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Eve Rihma on töölise tütar.
Lõpetas 1990 Jõgeva 2. Keskkooli, 1994 EPMÜ loomakasvatuse erialal ja 1997 EPMÜ Loomakasvatusinstituudi magistrantuuri; magister (loomakasvatus, 1997, EPMÜ), väitekiri "Ülevaade eestikeelsest veisekasvatusalasest kirjandusest kuni 1918. aastani". Oli 1995–97 EPMÜ loomakasvatuse instituudi söötmisosakonna laborant, 1997–98 vanemlaborant, 1998–2005 teadur, alates 2005 veterinaarmeditsiini instituudi ja loomakasvatuse instituudi söötmisosakonna teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: söötade keemiline koostis ja toiteväärtus, veiste söötmine. ja Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Endel Rihvk

Endel Rihvk (sündinud 2. aprillil 1939 Haapsalus) on eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Endel Rihvk on talupidaja poeg.
Endle Rihvk lõpetas 1957. aastal Lihula Keskkooli ja 1964. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi tööõpetuse õpetajana. Aastal 1984 lõpetas ta NSV Liidu Pedagoogika Akadeemia Tööõpetuse ja Kutsesuunitluse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri ja kaitses samas pedagoogikakandidaadi väitekirja "Взаимосвяз творческого и исполнителского компонентов деятельности учащийся в трудувом обучении".
Ta oli 1984–1989 Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi tööõpetuse ja kutsesuunitluse kateedri, 1989–1992 Eesti Hariduse Arenduskeskuse tööõpetuse ja kutsesuunitluse kateedri ning 1992–2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli töö- ja kutseõpetuse osakonna kateedri juhataja (aastast 1987 dotsent). Aastatel 1996–2002 oli Rihvk ka Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskuse metoodik, 2002–2005 Kiili kooli tööõpetuse õpetaja. Aastast 2006 on ta Tallinna Ülikooli matemaatika-loodusteaduste instituudi dotsent.
Teadustöö.
Rihvk on uurinud tööõpetuse metoodikat ja tehnilise loometegevuse osa õpilasisiksuse kujunemisel. Ta on mitme õpiku ja õppevahendi koostaja ning 75 teaduspublikatsiooni autor.
Andri Riid

Andri Riid (sündinud 18. märtsil 1972 Lool Harjumaal) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Andri Riid on teenistujate poeg.
Lõpetas 1990 Tallinna Reaalkooli ja 1997 TTÜ infotehnoloogiateaduskonna; teadusmagister (1997, TTÜ) väitekiri "Fermentatsiooniprotsessi hägus modelleerimine ja juhtimine", tehnika-doktor (2002, TTÜ), väitekiri "Transparent Fuzzy Systems: Modeling and Control" Tallinn, 2002. Oli 1995–96 TTÜ automaatikainstituudi erakorraline teadur, 1997–2002 teadur, 2002– vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tehisintellekti meetodid, hägusloogikasüsteemide omadused, hägus modelleerimine ja juhtimine; uurinud hägusloogikasüsteemide interpreteeritavuse tingimusi, välja töötanud modelleerimis- ja juhtimisalgoritme. Üle 20 teaduspublikatsiooni. Boris Tamme nimeline stipendium (2003).
Mall-Anne Riikjärv

Mall-Anne Riikjärv (sündinud 17. jaanuaril 1943 Tallinnas) on eesti pediaater ja arstiteadlane.
Elulugu.
Mall-Anne Riikjärv on RAM-i laulja ja inglise filoloogi tütar. 
Ta lõpetas 1961. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, spetsialiseerus pediaatriks. 
1977. aastal kaitses Riikjärv meditsiinikandidaadi kraadi Moskva 1. Meditsiiniinstituudis väitekirjaga "Бронхологические и цитологические методы исследования для оценки фазы ремиссии хронической пневмонии у детей" (Bronholoogilised ja tsütoloogilised uurimismeetodid kroonilise kopsupõletiku remissiooni gaasi hindamiseks lastel). 1992. aastal täiendas ta end Linköpingi Ülikoolis. 
Aastatel 1967–1971 oli Riikjärv Tapa Linnahaigla pediaater ja peaarsti asetäitja, 1971–1974 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi aspirant, 1974–1978 EKMI pulmonoloogia osakonna nooremteadur, 1978–1981 Tallinna 1. Lastehaigla peaarsti asetäitja ravi alal. 
Riikjärv oli 1981–1990 Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi peapediaater, 1990–1991 Tallinna 1. Lastehaigla pulmonoloog, 1991–2005 samas peaarsti asetäitja koolituse ja teaduse alal. 
Aastatel 2006–2013 oli ta Tallinna Lastehaigla juhatuse esimees. 
Aastatel 1990–2000 oli Riikjärv sotsiaalministeeriumi lastehaiguste nõunik. 1969. aastast on ta Eesti Lastearstide Seltsi liige, aastatel 1980–2001 oli ta ELS-i juhatuse liige, 1990–1994 sekretär, 1994–1998 president, 2001. aastast Eesti Lastearstide Seltsi auliige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: laste pulmonoloogia. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Helmut Erik Riikoja

Helmut Erik Riikoja (9. juuni 1909 Tallinn – 15. november 1990 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane.
Elulugu.
Helmut Erik Riikoja oli teenistuja poeg ja Heinrich Riikoja vend.
Lõpetas 1927 Tallinna Reaalgümnaasiumi ja 1935 Tallinna Tehnikumi elektrotehnikaharu. Töötas 1927–1941 Tallinna telefonivõrgus ja postitalituses mitmesugustel ametikohtadel, 1941–1942 teenis Nõukogude armees, 1942–1944 Tšeljabinski telefonivõrgus ja Eesti NSV Sidevalitsuse operatiivgrupis Moskvas, Leningradis ja Võrus. Oli 1940–1941 ja 1944–1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, aastast 1947 dotsent, 1947–1952 elekterside, 1952–1956 üldelektrotehnikakateedri juhataja; 1957–1961 ajakirja Tehnika ja Tootmine toimetaja, 1961–1975 EPA elektrifitseerimiskateedri juhataja ja dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: sidelülituste teooria, ringhäälingu ja televisiooni tehnoloogia, põllumajanduse elektrifitseerimine, elektriohutustehnika; tehnika ajalugu ja oskuskeel. Osalenud ENE kavandamises ja olnud 1963–1978 selle peatoimetuse liige. Nõukogude Eesti preemia (1977).
Jevgeni Riipulk

Jevgeni Riipulk (sündinud 27. aprillil 1968) on Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Jevgeni Riipulk on arsti poeg.
Lõpetas 1990. aastal Tallinna Tehnikaülikooli ja 2000. aastal samas doktoriõppe; tehnikadoktor (2000, TTÜ), väitekiri "Mikrolaine radiomeetria meditsiinilistes rakendustes". Aastast 2006 TTÜ matemaatika-loodusteaduskonna erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: biosignaalide interpreteerimine meditsiinitehnikas.
Helda Riis

Helda Riis (sündinud 9. detsembril 1937 Tallinnas) on eesti bioloog.
Elulugu.
Helda Riis on kingsepa ja juuksuri tütar.
Lõpetas 1955 Tallinnas Kaubandustehnikumi, 1963 TPedI ja 1972 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi (EBI) aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1973, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Динамика численности почвенных водорослей в основных типах почв Эстонской ССР и факторы, обусловливающие ее". Oli 1966–69 ja 1972–75 EBI nooremteadur, 1975–88 vanemteadur, 1988–90 vaneminsener, 1990–93 insener.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mulla mikrobioloogia, mullavetikate kvantitatiivse dünaamika ning nende grupilise ja liigilise koosseisu selgitamine, tugeva toimega antropogeensete faktorite mõju mullavetikate kvantitatiivsele dünaamikale ja floristilisele koosseisule. 2 monograafiat ja 23 teaduspublikatsiooni.
Riina Riisalo

Riina Riisalo (aastani 1975 Riina Pedak; sündinud 24. juunil 1954 Tallinnas) on eesti psühholoog.
Elulugu.
Riina Riisalo on teenistujate tütar.
Lõpetas 1972. aastal Tallinna 39. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal. 
Oli 1982–1993 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi vanemlaborant ja nooremteadur, 1993–2001 teadur, 2002– sotsiaalministeeriumi peaspetsialist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: arsti-patsiendi suhtlus, emade meditsiinialased teadmised ja hoiakud, krooniliselt haige lapse rehabiliteerimise võimalused, kutsehaiguste diagnoosimise uued neuropsühholoogilised meetodid. Võtnud osa kooli tervisekasvatuse programmi väljatöötamisest.
Hella-Viiu Riisalu

Hella-Viiu Riisalu (sündinud 29. jaanuaril 1948 Paistu vallas Viljandimaal) on eesti keemik.
Elulugu.
Hella-Viiu Riisalu on talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1967 Maardu Keskkooli, 1972 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) keemiaosakonna, 1977 Tallinna Ühiskondliku Patendiinstituudi ja 1989 Leningradi Lensoveti-nimelise Tehnoloogia Instituudi aspirantuuri; keemiakandidaat (1989, Leningradi Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Взаимодействие производных фосфористой кислоты с изатином и карбонильными соединениями, содержащимися в смоле сланца-кукерсита". 
Oli 1972–1973 TRÜ meditsiini kesklabori vanemlaborant, 1973–1992 Kohtla-Järve Põlevkivi Instituudi nooremteadur ja vanemteadur, 1992–1997 Kohtla-Järve Linnavalitsuse arenguosakonna juhataja, 1997–2001 Ida-Virumaa Maavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonna peaspetsialist, 2001 Ida-Virumaa Omavalitsuste Liidu projektinõustaja, 2003–2004 Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) projektijuht, aastast 2005 TTÜ põlevkivi instituudi kütuste teadus- ja katselabori juhataja ja erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees põlevkiviproduktide baasil, fosforit sisaldavad heterotsüklilised ühendid. 14 teaduspublikatsiooni, 2 autoritunnistust.
Richard Riisberg

Richard Riisberg (ukj 17. aprill 1900 Porkuni vald – 27. november 1934 Erastvere vald, Võrumaa) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Richard Riisberg oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1920 Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 1932 TÜ metsaosakonna. Oli 1921–24 TÜ õppe- ja katsemetskonna abimetsaülem, 1924–34 metsaülem, 1934 Erastvere metsaülem.
Tema poeg oli Uuno Riispere
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsamelioratsiooni mõju mitmesuguste puistute juurdekasvule erinevais sootüüpides. Uurimus sai Zooloogia ja Botaanika Instituudi metsasektori sellealase uurimistöö aluseks.
Tiit Riismaa

Tiit Riismaa (sündinud 8. veebruaril 1949 Tallinnas) on eesti matemaatik.
Elulugu.
Tiit Riismaa on talupidaja poeg.
Ta on lõpetanud 1967. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rakendusmatemaatika erialal. Aastatel 1975–1977 oli Teaduste Akadeemia aspirantuuris; füüsika-matemaatikakandidaat (1986, Venemaa Teaduste Akadeemia Arvutuskeskus, Moskva), väitekiri "Описание и оптимизация структуры иерархических систем".
Ta on 1972. aastast Küberneetika Instituudi, hiljem (sh 2025. aasta seisuga) TTÜ Küberneetika Instituudi teadur. Aastatel 1990–1992 TTÜ dotsent, 1992–1993 Eesti Merehariduskeskuse (allikas öeldud Eesti Merehariduskeskus) dotsent, 1993–1995 piirialade valitsuskomisjoni esimees.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: , graafiteooria, hierarhilised süsteemid, matemaatiline programmeerimine.
Teoseid.
Teaduspublikatsioonide kõrval on ta avaldanud sarja filosoofilis-poliitilisi esseid.