tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
VAIO

VAIO (jaapani keeles バイオ) on arvutite ja olmeelektroonika bränd. Sony võttis brändi kasutusele 1997. aastal. Firma struktuurimuutuse järel asutati uus ettevõte VAIO Corporation, millele kuulub VAIO bränd ja mis toodab seda kandvaid arvuteid edasi.
Etümoloogia.
Algselt oli VAIO sõnade "Video Audio Input Output" lühend. Hiljem tähistas lühend sõnu "Video Audio Integrated Operation", mis muudeti brändi kümnenda aastapäeva puhul sõnadeks "Visual Audio Intelligent Organizer". Nii VAIO logo kui ka lühend on taotluslikult tähendusrikkad, olgu näiteks VAIO lühendi kõla sarnasus inglise ja jaapani keeles sõnaga "bio".
Ajalugu.
Kuigi Sony üllitas arvuteid varemgi, naasis kontsern VAIO brändiga arvutiturule. Konkurentidest eristumiseks pöörati erilist tähelepanu VAIO brändi toodete audiovisuaalsele sisule, kaasaskantavusele ja disainile. VAIO arvutites on kasutatud mitmesuguseid uuenduslikke tehnoloogiaid ja liideseid, mille arendamisega Sony tegeles, sealhulgas Memory Stick, i.Link ja MiniDisc.
Sony otsustas 2014. aastal kehvade müügitulemuste tõttu VAIO arvutite ärisuuna müüa. Japan Industrial Partners ostis selles 95% osaluse, kusjuures Sony jätkas uues ettevõttes VAIO Corporation 5% osalusega väikeosanikuna. Omanikuvahetusega muutus ka strateegia, sest otsustati keskenduda kõrgema kvaliteediga toodetele ja nišisegmentidele.
Tooted.
Enne 2014. aastat oli VAIO tooteportfell mahukas, sisaldades lauaarvutite, meediamängijate ja sülearvuti tooteliine. Toodeti ka kaasaskantavaid pleiereid ja muusika voogedastusseadmeid. Pärast 2014. aastat on VAIO fookuses sülearvutid, välja anti ka paar nutitelefonimudelit.
Silke Renk

Silke Renk (abielus "Silke Lange"; sündinud 30. juunil 1967 Querfurtis Halle ringkonnas) on endine Saksamaa odaviskaja.
Ta esindas Ida-Saksamaad 1988. aasta suveolümpiamängudel, kus saavutas viienda koha, ja 1990. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus saavutas neljanda koha.
Tema karjääri tippsaavutuseks kujunes 1992. aasta suveolümpiamängudel Hispaanias Barcelonas kuldmedali võitmine. Renk võitis 68,34-meetrise viskega, alistades hõbemedali võitnud Natalja Šikolenko ja kaasmaalase Karen Forkeli.
Järgmisel aastal saavutas ta 1993. aasta maailmameistrivõistlustel kuuenda koha. Ta loobus 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustest põlvevigastuse tõttu ega jõudnud enam rahvusvahelistel võistlustel finaali, hoolimata sellest, et ta osales 1995. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1996. aasta suveolümpiamängudel.
Isikliku rekordi 71.00 meetrit viskas ta toonase vana odaga juunis 1988 Rostockis. Sellega on ta Saksamaa odaviskajate seas kolmas, jäädes alles Petra Felkele (kelle nimel on olnud maailmarekord) ja Antje Kempele.
Välislingid.
[[Kategooria:Saksamaa kergejõustiklased]] 
[[Kategooria:Saksamaa odaviskajad]] 
[[Kategooria:Sündinud 1967]]
Lehti Viiroja

Lehti Viiroja (28. november 1922 – 19. november 2006) oli eesti kunstiteadlane. 
1946. aastal lõpetas ta Tallinna 9. Keskkooli ja Tartu Ülikooli lõpetas 1955. aastal. 
1944. aastast peale töötas ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi teaduri ja graafikafondi hoidjana. 
Aastatel 1961–1993 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia ajaloo instituudi kunstiajaloo sektori teadur. 
1970. aastal kaitses ta kunstiteaduste kandidaadi väitekirja teemal "Kristjan Raud 1865–1943. Looming ja mõtteavaldused". Selle pealkirja all ilmus 1981. aastal ka monograafia, mis tõi talle Kristjan Raua preemia. Meistri loomingust on ta koostanud mappe (1965, 1985); 1994. aastal ilmusid tema toimetusel "Kristjan Raua kirjad Paul Rauale ja Karl Eduard Söödile". 
Ühena "Eesti kunstiajaloo" autoritest (1970–1977) sai ta 1978. aastal Kristjan Raua ning 1980. aastal riikliku preemia. 
1960.–1970. aastatel kirjutas Lehti Viiroja sageli graafikast, avaldas Vive Tolli (1975) ja Ilmar Torni (1978) lühimonograafiad.
Ajaloo instituudis tehtud uurimused kunstikäsitluse ja -kriitika kohta Eestis 19. sajandil ja 20. sajandi algkümnendeil said aluseks ühistöös Juta Keevalliku ja Rein Loodusega koostatud kogumikele "Tekste kunstist ja arhitektuurist. Kunstikirjutus Eestis" (I–III, 2000–2006). 2001. aastal said kõik kolm I osa eest Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia.
Vahiteenistus (laevandus)

Vahiteenistus (laevanduses) on meeskonna ehk laevapere tegevus veesõiduki või muu ujuvvahendi katkematu ja ohutu kasutamise jätkusuutlikuks tagamiseks. 
Kirjeldus.
Vahiteenistuse korraldamise eest vastutab laevakapten. Laeva vahivahetuse üldjuhiks ehk vahiohvitseriks on üldjuhul vahitüürimees (sõjalaeval juhtivast ohvitserkoosseisust vahiohvitser). Vahivahetuse pikkus ja vahtide arv sõltub üldjuhul konkreetse laeva ja meeskonna suurusest ning sõidu või muu tegevuse kestusest. Laeval on sõidu ajal tavaliselt 2–3 vahti ja ühe vahivahetuse kestus on tavaliselt 2–6 tundi. Vahiteenistusest vaba aega nimetatakse vabavahiks. Vabavahi meeskonna liikmeid võidakse vajadusel rakendada laevas vajalikel korrastus või majandustöödel. 
Vastavalt veesõiduki kasutamisele nimetatakse (korraldatakse) vahiteenistust tavaliselt:
Vahiteenistuses osalev laevapere jaguneb veesõidukil peamiselt:
5. üksik ründebrigaad

5. üksik Kiievi nimeline ründebrigaad ("5-та окрема штурмова Київська бригада") on Ukraina maaväe väeüksus.
Ajalugu.
Üksus osales 2023. aasta septembris koos Ründebrigaad Ljuti ja 80. üksiku ründedessantbrigaadiga Bahmuti lähedal asuva varem Vene vägede keäs olnud Klištšijivka hõivamises. Väeosa kannab alates 29. seotembrist 2023 nimetust 5. üksik Kiievi nimeline ründebrigaad.
Koosseis.
"Nimekiri ei ole täielik"
Madrus (auaste)

Madrus (saksa keeles "Matrose") on Eesti kaitsejõududes kasutusel olev mereväe auaste, mis on ühtlasi madalaim sõjaväeline auaste. 
Madrusest ühe astme võrra kõrgem auaste on vanemmadrus. Maa- ja õhuväes vastab madrusele reamehe auaste.
Madrus on ühtlasi ka madalama taseme mereväelase ametikoht.
Loison-sous-Lens

Loison-sous-Lens on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Loison-sous-Lens on Lensi idapoolne eeslinn, teede D917 ja D162 ristumiskoha ümbruses. Läänes piirab seda Autoroute A21 ja lõunas Lensi kanal.
STB-tüüpi kalalaev

STB-tüüpi kalalaev (vene keeles "18 метровый стальной траловый бот типа СТБ", saksa k: "18 m Stahl-Fischkutter"), ka "projekt 517", oli Ida-Saksamaal 1950. aastail Nõukogude Liidule sõjakahjude kompensatsioonina valmistatud väike kalalaev. 
Ajalugu.
Selle eelkäijaks oli Ida-Saksamaal 1946–1951 valmistatud peamiselt puitmaterjalist "17-m-Kutter" ehk "Komposit-Fischutter 17,6 m – Typ D", mis sarnanes väliskujult hilisema tüübiga. 
STB-d ehitati 1951–1956 seitsmes Ida-Saksamaa laevatehases: VEB Schiffswerft Fürstenberg-Oder, VEB Rosslauer Schiffswerft, VEB Schiffswerft Oderberg, VEB Yachtwerft Berlin, VEB Schiffswerft Edgar Andre, VEB Mathias Thesen Werft ja VEB Volkswerft Stralsund. Kokku ehitati seda tüüpi kalalaevu kokku 291, neist 272 Nõukogude Liidule. 1950.–1970. aastail olid need Läänemerel ühed arvukamad ja tüüpilisemad nõukogude rannapüügi-kalalaevad. Seejärel tulid peale uuemad laevatüübid, näiteks projekt 657 PTS.
STB-st on ehitatud Eesti NSV-s ümber näiteks õppelaevad Juku ja Suurlaht ning lõbusõidu-reisilaev LuLu.
Kirjeldus.
Põhiandmed
Laeval oli puidust roolimaja, kuid ülejäänud tekiehitised olid metallist. Vööris asus kuuekohaline kajut, mille juurde kuulus söeküttega ahi. Keskosas oli trümm ja ahtris masinaruum. Laeva modifikatsioone nimetati STB-71, STB-150, SMB-2001.
Laeval olid varustuses ka kolm purje: foka, grootpuri ja besaanpuri.
Szudziałowo

Szudziałowo on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sokółka maakonnas, Szudziałowo valla halduskeskus. Szudziałowo asub Valgevene piirist 8 km kaugusel.
Szudziałowot on esmamainitud 1592. aastal.
Haruka Kitaguchi

Haruka Kitaguchi (jaapani k. 北口 榛花, "Kitaguchi Haruka", sündinud 16. märtsil 1998 Asahikawas) on Jaapani odaviskaja, kes võitis noorte maailmameistrivõistlustel kuldmedali. Ta on ka odaviske Jaapani rahvusrekordi omanik, kuna ta heitis 2019. aastal Kitakyushus Honjo kergejõustikustaadionil 66.00 m. 2022. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel võitis ta pronksmedali, mis tegi temast esimese jaapanlanna, kes medali võitis, mis tahes heitevõistlusel maailmameistrivõistlustel või olümpiamängudel.
2023. aastal võitis ta oma parima saavutusena Budapestis kergejõustiku maailmameistrivõistlustel odaviskes kuldmedali, viimase viskega.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis tuli ta olümpiavõitjaks tulemusega 65.80.
Välislingid.
[[Kategooria:Jaapani odaviskajad]] 
[[Kategooria:Sündinud 1998]]
Luxeuil-les-Bains

Luxeuil-les-Bains (Rooma asula "Luxovium") on linn Prantsusmaal Haute-Saône'i departemangus. Asub u 300 m kõrgusel Vogeeside edelanõlvadel Franche-Comté'i piirkonnas, Vesoulist u 35 km kirdes, Épinalist 50 km lõunas ja Belfortist 50 km loodes.
Ajaloost.
Iirimaa päritolu misjonär Columbanus asutas 6. sajandi lõpul rooma asula varemetele Luxeuil' kloostri, mis oli 7. sajandil Merovingide riigis oluline hariduskeskus ja mis tegutses Prantsuse revolutsioonini. Kloostrist on säilinud 15. sajandil ehitatud ristikäik ja 17. ja 18. sajandi ehitiste osi. Luxeuil oli üks asulaist, mis 870. aastal Meersseni lepinguga läksid Ludwig Sakslase valitsuse alla.
Vaatamisväärsused.
Kunagine kloostrikirik Püha Peetruse basiilika (alates 1840. aastast kihelkonnakirik) ehitati 13. ja 14. sajandil. Kolmest tornist on säilinud üks, 1527. aastal ümber ehitatud. Kirikus on 17. sajandi barokne oreliprospekt, Pariisi Jumalaema kirikust toodud 1806. aastal tehtud kantsel, 16. sajandist kooritoolistik ja üks lamava Kristuse kiviskulptuur, Columbanuse relikviaar uusgooti stiilis.
Enamale kui tosinale soojaveeallikale (43–63 °C), mida kasutati supluseks juba roomlaste ajal, ehitati 18. sajandil Prantsusmaa vanim spaa. Nüüd moodsa sisseseadega ehitis asub pargis linna põhjaosas.
Linnas asub hulk ehitismälestistena kaitse alla võetud hiliskeskaegseid ja varauusaegseid maju. Linnas on elanud kardinal Jean Jouffroy, Madame de Sévigné, Augustin Thierry, Alphonse de Lamartine ja André Theuriet.
Kohalik muuseum asub 15. sajandi majas nimega Tour des Échevins.
Luxeuil's tegutseb Conservatoire de la dentelle, kus uuritakse ja säilitatakse linnale jõukuse toonud pitsikudumise traditsiooni ja tehnoloogiaid.
Erkki Otsman

Erkki Otsman (sündinud 1. detsembril 1966) on eesti kabareeartist, laulja ja õpetaja.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1991. aastal.
Tal on ilmunud kaks albumit:
Killerite kiirrong

"Killerite kiirrong" (originaalpealkirjaga "Bullet Train") on 2022. aasta Ameerika märulikomöödiafilm, mille režissöör on David Leitch. 
Filmi tootsid Columbia Pictures ja 87North Productions.
Film jõudis Eesti kinodesse 5. augustil 2022.
Süžee.
Õnnetu palgamõrvar Ladybug (Brad Pitt) tahab rahus oma tööd teha, kuid missioon paneb ta kokkupõrkekursile eluohtlike vaenlastega.
Miusskoje kalmistu

Miusskoje kalmistu (vene keeles "Миусское кладбище") on kalmistu Moskva põhjaosas Kirderingkonnas Marjina Roštša rajoonis aadressil Suštševski Val 19.
Kalmistu pindala on 5 hektarit.
Kalmistu rajati 1771. aastal Moskvat laastanud katkulaine ajal. 1800. aastal kalmistu hävitati, kuid 1821. aastal taasavati.
Ketas-limanutt

Ketas-limanutt ("Hygrophorus discoideus") on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik.
Kuuse-limanutt

Kuuse-limanutt ("Hygrophorus piceae") on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik.
2023. aasta Herāti maavärinad

2023. aasta Herāti maavärinad olid maavärinad, mis tabasid 2023. aasta oktoobris Afganistani Herāti provintsi. Esimesed kaks toimusid 7. oktoobril, kolmas 11. oktoobril, neljas 15. oktoobril ja viies 28. oktoobril. Neist mitu maavärinat oli magnituudiga 6,3.
Esimene maavärin leidis aset 7. oktoobril kell 11.11 kohaliku aja järgi, millele 31 minutit hiljem järgnes teine. Maavärinate tagajärjel hukkus vähemalt 1487 inimest ja vähemalt 2600 inimest sai vigastada. Iraanis sai vigastada üks inimene ja esines ka väiksemaid kahjustusi. Need maavärinad olid Afganistani kõige suurema surmasaanute arvuga maavärinad pärast 1998. aasta , milles hukkus 4000–4500 inimest. Kolmas maavärin leidis aset 11. oktoobril, neljas 15. oktoobri varahommikul ja viies 28. oktoobril.
Põhi- ja järeltõuked.
Põhitõugetele järgnes mitu järeltõuget.
Méricourt (Pas-de-Calais)

Méricourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Méricourt asub 4,8 km Lensist kagus, teede D33, D40 ja D262 ristumiskoha ümbruses. Vald on Avioni kantoni osa.
Ajalugu.
Piirkonna ajalugu iseloomustab Courrières'i kaevandusõnnetus 10. märtsil 1906, mille tagajärjel hukkus 1099 inimest. Puudutatud vallad olid Méricourt, Billy-Montigny, Noyelles-sous-Lens ja Sallaumines.
Méricourt'i püstitati kaevandusõnnetuse mälestusmärk. Alates 2006. aastast on memoriaal hõlmanud ka maapealset rada, mis näitab ellujäänute maa-alust marsruuti, kellel õnnestus umbes kolm nädalat pärast kokkuvarisemist ja sellest tulenevat niiskust ja tolmu kaevanduskäikudest välja pääseda.
Meurchin

Meurchin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Meurchin asub 11 km Lensist kirdes, teede D164 ja D165 ristumiskoha ümbruses.
Montigny-en-Gohelle

Montigny-en-Gohelle on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Montigny-en-Gohelle asub 11 km Lensist idas, teede D46, D39e ja N43 ääres. Autoroute A21 kulgeb läbi valla.
Gruppa krovi

Gruppa krovi ( , "Veregrupp") on Nõukogude rokkansambli Kino kuues stuudioalbum, mis ilmus esmakordselt 1988. aastal. See ilmus Perestroika ja Glasnosti kõrgajal koos krimipõnevikuga " Nõel " (), mis ilmus samal aastal peaosalise peavokalisti Viktor Tsoiga, sellest sai bändi populaarseim album nii Nõukogude Liidus kui ka lõpuks väljaspool seda. 
Albumi loomine algas 1987. aastal. Suurem osa salvestusest toimus Georgi Gurjanoviga, teos valmis Aleksei Višnja stuudios.
Kriitikud kiitsid albumit ilmumisel kõrgelt ja seda peetakse jätkuvalt tähelepanuväärseks sündmuseks vene muusika ajaloos. 1999. aastal avaldas Nashe raadio nimekirja "100 parimat vene rokklaulu 20. sajandil", mis sisaldab mitmeid sellelt albumilt pärit lugusid ja andis laulule "Gruppa krovi" esikoha. 2007. aastal lisasid "Rolling Stone'i" toimetajad loo "Gruppa krovi" oma nimekirja "40 laulu, mis muutsid maailma".
Taust.
1985. aasta lõpus lahkus Kinost bassimees Aleksander Titov, kes oli ka ansambli Akvaarium liige, kuna tal oli mõlemas bändis raske töötada. Muusikud kommenteerisid Titovi lahkumist harva, pidades seda mingil määral reetmiseks. Kino trummar Georgi Gurjanovi sõnul ei sobinud Titov nende meeskonda ja pidas end alati Akvaariumi liikmeks, töötades Tsoi bändiga vaid külalismuusikuna. 
Ajalugu.
Pärast Nõukogude Liidus väljaandmist ilmus album 1989. aastal USA-s Capitol Recordsi poolt. 
Albumi kaas.
"Gruppa krovi" albumi kaas meenutab sõjajärgset Vene avangardi ja sõjaeelset suprematistlikku liikumist ning selliste kunstnike kunsti nagu Lazar Lissitski. See on otseselt inspireeritud Fritz Langi 1922. aastal ilmunud tummfilmi "Dr. Mabuse, der Spieler" plakatist.
Trembita (tiibrakett)

Trembita (ukraina keeles Трембіта) – Ukraina pind-pind tiibrakett, mille lennuulatus on umbes 140 kilomeetrit, toodetud PARS-i poolt.
Kirjeldus.
Trembita on struktuurilt sarnane II maailmasõjast pärit Saksa lendava V-1 pommiga. Raketti jõuallikaks on (praegu harva kasutatav) impulssreaktiivmootor, mis võimaldab saavutada kiirust ligikaudu 400 km/h. See mootor genereerib heli intensiivsusega 100 dB ja suures koguses soojust, muutes Trembita atraktiivseks sihtmärgiks vaenlase õhutõrjele, eriti MANPADS-rakettidele. Raketi lennuulatus on ligikaudu 140 kilomeetrit, selle minimaalne lennukõrgus on 30 m ja maksimaalne lagi 2000 m. Kütusena kasutatakse bensiini E92 või E95. Kütusevaru on 30 liitrit. Kasutatava mootori tüübi tõttu on Trembita varustatud raketikiirendiga, mis võimaldab nõuetekohast starti. Need raketid lastakse kõige sagedamini välja mobiilsetest kanderakettidest, mis tavaliselt kannavad umbes 20–30 raketti.
Mariin

Mariin on naisenimi.
Mariin tähendab meremaali.
1. jaanuari 2023 seisuga oli Eestis eesnimi Mariin 85 naisel. Mariin oli populaarsuselt 874. naisenimi.
Eestis levinud kalendrites on selle nime kandjate nimepäev 9. oktoobril.
Metoodiline kahtlus

Metoodiline kahtlus (ka "kartesiaanlik kahtlus") on protseduur, mida René Descartes kasutab teoses "Meditatsioonid esimesest filosoofiast". Selle meetodi kasutaja kahtleb kõiges, mis võib tekitada vigu.
Elsa Grünverk

Elsa Grünverk (ka Grünvärk; 7. juuni 1901 Tallinn – 15. juuli 1963 Tallinn) oli eesti nahakunstnik, kes oli spetsialiseerunud nahkehistööle.
1924. aastal lõpetas ta Tallinna Kunsttööstuskooli raamatuköite ja papitöö erialal. Aastatel 1925–1930 õpetas oma koolis sama eriala. 
Töötas mitmes nahkehistöö töökojas, sealhulgas Petseri kloostri töökojas 1930. aastate lõpus.
Anatoli Barhõlevõtš

Anatoli Vladõslavovõtš Barhõlevõtš ("Анато́лій Владисла́вович Баргиле́вич;" sündis 8. aprillil 1969 Omeljanivka külas Korostenski rajoonis Žitomiri oblastis) on Ukraina sõjaväelane. Oli 9. veebruarist 2024 kuni 16. märts 2025 Ukraina relvajõudude kindralstaabi ülem.
Teenistus.
Ajateenistuses alates 1987. aastast. Lõpetas Taškendi Kõrgema Juhtkonna Tankikooli.
2014. aastal, Ida-Ukraina sõja alguses, töötas Ukraina kindralstaabi peaoperatiivosakonna operatiivväljaõppe osakonna juhatajana. Seejärel oli teenistuses terrorismivastase operatsiooni (ATO) peakorteris. 
2017-2020 Ukraina relvajõudude maavägede väejuhatuse operatiivjuhtimise juht ja staabiülema asetäitja. 
Alates 23. augustist 2017 kindralmajor. 
2022-2023 Ukraina vägede operatiiv-strateegilise väegrupi "Hortitsija" staabiülem. 
Alates 9. oktoobrist 2023 kuni 9. veebruarini 2024 oli Barhõlevõtš Ukraina maakaitsejõudude ülem. Seejärel sai temast Ukraina Relvajõudude Kindralstaabi ülem. 16. märtsil vabastas Ukraina president Zelenskõi ta Kindralstaabi ülema ametikohalt ja nimetas Ukraina kaitseministeeriumi peainspektoriks.
Noyelles-Godault

Noyelles-Godault on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Noyelles-Godault asub 16 km Lensist idas, Autoroute A21 ja Autoroute A1 ristumiskoha ümbruses.
Noyelles-sous-Lens

Noyelles-sous-Lens on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. See on 3 km Lensi keskusest idas.
Haldus.
Noyelles-sous-Lens on osa "Communauté d'agglomération de Lens – Liévinist", mis koosneb 36 vallast, rahva koguarvuga 250 000.
Ajalugu.
Courrières'i kaevandusõnnetus 10. märtsil 1906 mõjutas Noyelles-sous-Lensi.
Larissa Judina

Larissa Aleksejevna Judina (; 22. oktoober 1945 – 8. juuni 1998) oli vene ajakirjanik, opositsioonilise ajalehe Sovetskaja Kalmõkija Segodnja ('Nõukogude Kalmõkkia Täna') toimetaja. Ta leiti 8. juunil 1998 Kalmõkkia Vabariigi pealinnast Elistast surnuna, mitme noahaava ja koljuluumurruga.
Varajane elu ja haridus.
Judina sündis Elistas 22. oktoobril 1945. Ta õppis Moskva Riiklikus Ülikoolis ajakirjandust.
Karjäär.
Pärast ülikooli ajakirjanduse eriala lõpetamist asus Judina tööle Molodjož Kalmõkii korrespondendina. Seejärel töötas ta korrespondendina ajalehes Sovetskaja Kalmõkija Segodnja. Ajakirjanikukarjääri jooksul kannatas Judina kohalike võimude pideva ahistamise all. Hiljem sai temast selle ajalehe toimetaja. Ta oli ka Jabloko partei kohaliku haru kaasesimees.
Surm.
Enne oma surma oli ta avaldanud artikleid, milles süüdistas Kalmõkkia presidenti Kirsan Iljumžinovit korruptsioonis. Seoses mõrvaga mõisteti süüdi kolm meest, kuid tapmise tellijate nimed jäid teadmata. Ta mõrvati ajalehtede levitamiselt naastes. Tema surnukeha leiti 7. juulil 1998 Kalmõkkias Elista linna lähedal asuva tiigi äärest.
Kurjategijad.
Kaks meest, kes mõrva üles tunnistasid ja vangistati, olid Kirsan Iljumžinovi abid. Seni pole aga leitud tõendeid selle kohta, et Kirsan ise kuriteo tellis.
Skriptoorium

Skriptoorium ("scriptorium", mitmus "scriptoria"; ladina keeles sõna-sõnalt 'kirjutamise koht') oli kloostris asuv ruum, kus munkadest kirjutajad tegelesid käsikirjade kopeerimise ja illumineerimisega. Teaduskirjanduses võidakse kasutada skriptooriumi ka institutsiooni või kirjakoolkonna tähenduses, iseloomustamaks teatud piirkonna või ajaperioodi käsikirju.
Skriptooriumid olid keskaja üks olulisi iseloomustavaid jooni, eriti benediktlaste kloostrikorralduses, muuhulgas Benedictuse kirjakultuuri soosiva hoiaku tõttu. Skriptooriumides ei töötanud üksnes mungad, neid võisid abistada ilmikutest kirjutajad ja käsikirjade illustreerijad.
Pöördväärtus

Pöördväärtus on matemaatikas arvu 1 jagatis arvuga formula_1, tähistatakse formula_2 või formula_3 või formula_4. Arvu pöördväärtus on arv, mille korrutis antud arvuga on 1.
Näiteid:
About You

About You SE &amp; Co. KG (kaubamärk ABOUT YOU) on Saksamaa netimoekaubamaja, mille peakontor asub Hamburgis. About You asutati 2014. aastal Otto GmbH tütarettevõttena, aastal 2018 sai firmast osanike koosseisu muutuse tõttu portfelli kuuluv äriühing. Kaubamaja tegutseb peale Saksamaa veel 26 Euroopa riigis. 
Moebrändi Edited tooteid saab osta samanimelisest veebipoest enam kui 100 partnerkaupluses Saksamaal, Hollandis, Belgias, Šveitsis, Austrias, Taanis ja Tšehhi Vabariigis.
About You müügistrateegia on üles ehitatud isikupärastamisele ja suunamudijate kaudu turustamisele. Aastal 2018 oli About You Saksamaa suuruselt viies netimoekaubamaja ning see on Hamburgi esimene üle miljardi USA dollari väärt iduettevõte.
20. jaanuaril 2025 tegi Zalando avaliku ülevõtmispakkumise; sellele ei ole kehtestatud minimaalset aktsepteerimiskünnist. Tehing viidi lõpule 11. juulil 2025. Ülevõtmise osana suurendas Zalando oma osalust About You aktsiates 91,45%-ni.
Tänavamood

Tänavamood on tänavapildis avalduv rõivamood, mis vastandub elitaarsele moeloomingule. Tänavamood on tihedalt seotud noortekultuuriga ning avaldub peamiselt suuremates linnapiirkondades. Peavoolumoelooming saab tihti tänavamoest mõjutusi. Kuna enamasti on igal noorte subkultuuril oma moevool, erineb tänavamood piirkonniti üle maailma.
Kelvin Kiptum

Kelvin Kiptum Cheruiyot (2. detsember 1999 – 11. veebruar 2024) oli Keenia pikamaajooksja, alates 8. oktoobrist 2023 maratoni maailmarekordi omanik (2:00:35) ning ainus alla 2:01:00 maratoni jooksnu. Kiptumi käes oli kolm kuuest kiireimast maratoniajast. 
Aastal 2022 jooksis ta Valencia maratonil ajaloo kiireima debüütmaratoni ning temast sai kolmas inimene, kes on jooksnud maratoni alla 2:02:00. Tema debüüt maailma maratoni suurvõistlustel sündis 2023. aasta Londoni maratonil, kus ta jooksis ajaloo teise aja (2:01:25), maailmarekordist jäi puudu 16 sekundit. 
8. oktoobril 2023 püstitas ta 2023. aasta Chicago maratonil maailmarekordi ajaga 2:00:35.
Kelvin Kiptum ja tema treener Gervais Hakizimana hukkusid Keenias liiklusõnnetuses.
Raivo Olmet

Raivo Olmet (27. september 1951 – 10. oktoober 2023) oli eesti tööstuselektroonik ja müügiesindaja.
2002. aastal astus ta Isamaaliitu. Ta oli 2014. aastal Vabaerakonna asutajaliikmete hulgas. 2017. aastal ühines ta Isamaa Erakonnaga. .
2020. aastal sai ta kirjeldustõlgi tunnistuse.
Ta kuulus erinevate ühingute juhatusse: EESTI FILMIKLUBIDE SELTS ja Kontsertorganisatsioon NOORED TALENDID.
Narges Moḩammadī

Narges Mohammadi (pärsia keeles نرگس محمدی; sündinud 21. aprillil 1972) on Iraani inimõiguste kaitsja, Nobeli rahuauhinna laureaat (2023). 
Ta on Iraani naiste õiguste eest võitleva Inimõiguste Kaitsmise Keskuse (DHRC) asepresident, organisatsiooni juhib samuti Nobeli rahuauhinnaga pärjatud Shīrīn ‘Ebādī. 
Mohammadi on Iraani hidžaabi kandmise kohustuse häälekas kriitik ning on kutsnunud naisi üles kodanikuallumatusele. Aastal 2023 kritiseeris ta avalikult nii hidžaabi kui vooruslikkuse kohustust. 
Aastal 2016 mõisteti talle Teheranis 16-aastane vanglakaristus "surmanuhtluse kaotamist propageeriva inimõigusliikumise" eest. Mohammadi vabanes 2020. aastal, kuid pandi 2021. aastal uuesti vangi. Ta on teatanud naisvangide kartserikaristusest ja tagakiusamisest.
Oktoobris 2023 sai ta vangis olles 2023. aasta Nobeli rahuauhinna võitluse eest Iraani naiste rõhumise vastu ning inimõiguste ja kõigi vabaduste edendamise eest. Iraani välisministeerium mõistis otsuse hukka.
Oignies

Oignies on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Oignies asub 16 km Lensist kirdes, teede D46 ja D160 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A1, piki metsa ja järvedega täidetud pargiala.
Ajalugu.
Iidsetel aegadel.
Oignies' linn näib olevat asustatud juba varakristlikul ajal. Siis oli see tuntud kui Ongniacume.
Kivisöe avastamine.
Mme De Clercqi lossi territooriumil avastas insener Mulot 7. juunil 1842 kivisöe olemasolu, mis oli piirkonna jaoks majanduslik kingitus, mis arendas seejärel välja tohutu kaevandustööstuse. See oli esimene kivisöeavastus selles piirkonnas.
Maailmasõjad.
Esimese maailmasõja ajal okupeerisid linna sakslased. Vahetult enne territooriumilt taandumist 1918. aasta oktoobris hävitasid nad linna ja söekaevandused.
Ajavahemikus 28. maist 1940 kuni 2. septembrini 1944 oli linn taas kord Natsi-Saksamaa vägede poolt okupeeritud. Vahetult pärast saabumist põletasid okupatsiooniväed 380 maja ja tapsid 80 tsiviilisikut kättemaksuks ägeda vastupanu eest, mida nad Patarei sillal kohtasid.
1919. aastal saabus Oignies'i Georges Clemenceau, kes annetas "Croix de guerre". 1948. aastal saabus François Mitterrand'i saatel linna Vincent Auriol, kes annetas linnale taas kord risti. Ta avas 28. mail 1940 mahalastud 80 inimest meenutava mausoleumi ja kuulutas Oignies'i "Ville Martyre'iks" (märtrilinn).
Söekaevandamise lõpp.
21. detsembril 1990 tõsteti Oignies'i šahtist 9 üles viimane veok kivisütt. See palju tähelepanu saanud sündmus tähistas söekaevandamise lõppu kogu Põhja-Prantsusmaal.
Pont-à-Vendin

Pont-à-Vendin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Pont-à-Vendin asub 8 km Lensist kirdes, teede D30 ja D164 ristumiskoha ümbruses. Vald oli oluline keskajal, kuna seal asus sild üle Deûle'i jõe.
Rouvroy (Pas-de-Calais)

Rouvroy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Rouvroy asub 9,7 km Lensist kagus, teede D40 ja D46 ristumiskoha ümbruses.
Alexander Boecking

 
Alexander Boecking (17. detsember 1897 München–3. veebruar 1946 Riia) oli Teise maailmasõja ajal "SA-Standartenführer".
Elulugu.
1914. aastal astus Boecking 16-aastaselt vabatahtlikult 7. Baieri välisuurtükiväerügementi ning teenis kuni Esimese maailmasõja sõja lõpuni lääne- ja idarindel. Viimased paar kuud enne sõja lõppu oli ta Baieri hävitajate eskadrilli nr. 16 piloot ja tulistas vahetult pärast relvarahu algust kaks Inglise lennukit alla.
Pärast sõda õppis ta Hamburgi kunsti- ja käsitöökoolis ning töötas aastatel 1920–1934 Braunschweigis arhitekti ja aiakujundajana. Kommunistide mässude ajal Hamburgis aastatel 1919–1920 oli ta Lettow-Vorbecki vabakorpuse liige, mida kasutati aktiivselt kommunistide vastu. 1931. aastal liitus ta NSDAP ja SA-ga. 
Kolm aastat hiljem sai temast täiskohaga SA juht ja sellel ametikohal osales ta ka Poola kampaanias.
1940. aastal astus ta sõjaväkke, osaledes kampaaniates Belgias ja Prantsusmaal ning võitles ka idarindel 1941. aastal, kus oli ooberstleitnant ja kuulipildujakompanii ülem. Hiljem kutsuti ta tagasi ringkonnakomissariks.
Boecking teenis oma sõjaväekarjääri ajal välja Esimese maailmasõja raudristi II klassi, EK 1939 klambri ja lenduri märki.
5. detsembril 1941 määrati ta Tallinn-maa (hõlmab Harjumaad ja Järvamaad) ringkonnakomissariks. 1944. aastal määrati Valga, Võru ja Petserimaa ringkonnakomissariks.
12. augustil 1944 langes Boecking Rõuges Punaarmee kätte vangi. 
Pärast sõda poodi ta 3. veebruaril 1946 Riias avalikult üles.
Kuriinfo

Kuriinfo on õige teave, mida levitatakse teadlikult kellegi kahjustamiseks.
Kuriinfo näideteks on andmepüük, doksimine jm.
Margus-Hans Kuuse

Margus-Hans Kuuse (sündinud 22. detsembril 1943) on eesti autoajakirjanik.
Elukäik.
Margus-Hans Kuuse lõpetas 1967. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI). Alates 1971. aastast on ta tegutsenud autoajakirjanikuna. Kuuse oli 18 aastat ajakirja Tehnika ja Tootmine osakonnajuhataja ja selle auto-motorubriigi toimetaja. Ta oli ka ajakirja juures koos käinud autospetsialistide ja keeletoimetajate konsiiliumi liige, mis tegeles tehnilise oskuskeele arendamise ja eestindamisega. Ta võttis eesti keeles kasutusele sõna mahtuniversaal. Margus-Hans Kuuse oli Nõukogude Liidus ilmunud autoajakirja Za Ruljom ja Avtomobilnõi Transport Kasahstana kaastööline alates 1968. aastast kuni Eesti Vabariigi taasiseseisvumiseni.
Aastatel 1996–1998 oli ta ajakirja AutoPluss peatoimetaja ning 1999. aastal asutas ajakirja Autoleht ja sai selle peatoimetajaks. Ta on kahel korral (1990. ja 1999. aastal) olnud ülemaailmse autoajakirjanike žürii liige, mis on valinud sajandi autot.
Ta on Briti Autokirjameeste Seltsi (GMW) ja Rahvusvahelise Autoajakirjanike Liidu (IMPA) liige ning Washingtoni Autoajakirjanike Liidu (WAPA) auliige. 
Margus-Hans Kuuse on avaldanud artikleid 23 riigi autoväljaannetes. 
Margus-Hans Kuuse on toimetanud 1995. aastal taasilmunud Henry Fordi raamatu "Minu elu ja töö" ja kirjutanud sellele eessõna.
2023. aasta Nigeri kriis

Nigeri kriis algas 26. juulil 2023 kui Nigeri presidendi kaardivägi kukutas ja pidas kinni president Mohamed Bazoumi. Pärast riigipööret kuulutas presidendi kaardiväe pealik kindral Abdourahamane Tchiani end sõjaväehunta ülemaks ja asutas Kodumaa Kaitse Riiginõukogu (CNSP).
Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus (ECOWAS) reageeris juhtunule 30. juulil ning andis võimupöörajatele ühe nädala Bazoumi tagasi ametisse laskmiseks, ähvardades seejuures rahvusvaheliste sanktsioonide ja sõjalise sekkumisega. Nädal möödus ning 6. augustil ECOWASi sõjalist sekkumist ei toimunud, 10. augustil aktiveeris ECOWAS oma ooterežiimil olevad sõjajõud. Varem oli ECOWAS sõjalist sekkumist kasutanud 2017. aastal Gambia põhiseadusliku kriisi ajal.
Kõik toimuvaga seotud ECOWASi liikmesriigid peale Roheneemesaarte on lubanud võimalikust sõjalisest sekkumisest osa võtta. Seevastu on Burkina Faso ja Mali sõjaväehuntad lubanud saata oma jõud Nigerisse ECOWASi vastu appi. Septembris 2023 sõlmisid Burkina Faso, Mali ja Niger kolmepoolse vastastikuse kaitse pakti.
Sains-en-Gohelle

Sains-en-Gohelle on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sains-en-Gohelle asub 9,7 km Lensist loodes, teede D937 ja D166 ristumiskoha ümbruses. Autoroute A26 läbib valda.
Kivisöe kaevandamine.
Kaevanduse 10 rajamine Compagnie des mines de Béthune poolt algas Sains-en-Gohelle'is 1900. aasta juulis ja lõpuks jõuti 730 m sügavuseni. Šahti 10bis alustati 1901. aasta juulis ja jõuti 791 m sügavuseni. Tootmine algas 1903. aastal. Kaevandus suleti 1957. aastal ja täideti 1972. aastal. Pinnarajatised lammutati 1975. aastal.
Aldur

Aldur on mehenimi, mida on pandud ka eestlastele.
2023. aasta alguse seisuga oli Aldur Eestis esinemissageduselt 787. mehenimi, eesnimi Aldur oli 74 mehel. Aldur oli keskmiselt 63 aasta vanune (mediaanvanus oli 61). Kõige populaarsem oli eesnimi Aldur vanuserühmas 80–84, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,62.
Aniva

Aniva on linn Venemaal Sahhalini oblastis, Aniva linnaringkonna keskus. Asub Sahhalini lõunarannikul, Aniwa lahe kaldal.
Asula rajati 1886. aastal ja kandis nime Ljutoga. 1905–1945 kuulus Jaapanile ja kandis nime Rūtaka. 1946. aastal sai linnaõigused ja praeguse nime.
Gadži Abašilov

Gadži Ahmedovitš Abašilov (; 2. september 1950 – 21. märts 2008), tuntud ka kui Haji Abašilov, oli Venemaa ajakirjanik ja Dagestani Vabariigi riikliku meediaettevõtte VGTRK müügiesinduse juht. Ta mõrvati Dagestanis Mahhatškalas 21. märtsil 2008 kell 19.45 kohaliku aja järgi.
Varajane elu ja haridus.
Gadži Abašilov sündis Dagestani Gunibi rajoonis 1950. aastal. Ta lõpetas Dagestani Riikliku Ülikooli pärast õpinguid võõrkeelte teaduskonnas.
Karjäär.
Aastatel 1975–1991 töötas Abašilov kohalikes komsomolistruktuurides ja 1980. aastate lõpus juhtis ta Dagestani VLKSM-i komiteed. Aastatel 1991–2006 oli Abašilov "Molodež' Dagestana" ("Молодежь Дагестана", "Dagestani noored" ) peatoimetaja. 1999. aastal valiti ta kohaliku seadusandliku kogu liikmeks, seejärel määrati vabariikliku teabe-, riigipoliitika ja välisministeeriumi juhi asetäitjaks. Abašilov esitas ka oma teleprogrammi kuni 2007. aastani Jaanuaris 2007 sai temast Dagestani osariigi televisiooni- ja raadioringhäälingu juht.
Surm.
Gadži Abašilov mõrvati 2008. aasta 21. märtsi õhtul. Tema auto pihta avati tuli Mahhatškala kesklinnas, Abašilov suri sündmuskohal ja tema juht sai vigastada. Sama päeva varahommikul leiti Moskvast kägistatuna teine Dagestani ajakirjanik Iljas Šurpajev, kes oli aastaid töötanud NTV ja Pervõi Kanali korrespondendina.
Reaktsioonid.
UNESCO peadirektor Kōichirō Matsuura mõistis 28. märtsil 2008 mõlemad mõrvad hukka.
Iljass Šurpajev

Iljas Imranovitš Šurpajev (; 25. juuli 1975, Mahhatškala – 21. märts 2008, Moskva) oli Vene televisiooni ajakirjanik ja Pervõi Kanali korrespondent.
Elu ja karjäär.
Šurpajev sündis Dagestanis Mahhatškalas ja lõpetas kohaliku ülikooli filoloogia erialal. Ta töötas Pervõi Kanal'is ja teenis peamiselt Venemaa Põhja-Kaukaasia piirkonnas, sealhulgas Dagestanis ja Tšetšeenias.
Surm.
21. märtsil 2008 leiti Šurpajev surnuna enda korterist Moskvas, tema kehal olid mitmed noahaavad ja tal oli vöö ümber kaela tõmmatud. Korter oli peale rünnakut põlema pandud ja korteris olev raha varastatud. Tunde enne rünnakut kirjutas Šurpajev enda blogis "Nüüd olen ma dissident!", öeldes, et Dagestani ajalehe omanikud olid tema veeru ära keelanud ja käskinud töötajatel tema nime ajalehes mitte mainida.
Venemaa prokuratuuri uurimiskomisjon algatas mõrva kohta kriminaalasja.
Ööl, mil ta mõrvati, palus ta uksehoidjal lubada oma hoonesse kaks noormeest, öeldes, et nad on tema külalised. Nädal hiljem teatati, et Šurpajev kohtus nendega pargis, mida tuntakse homoseksuaalide populaarse kohtumiskohana. Kaks kahtlusalust olid Tadžikistani kodanikud ja üks neist oli kandnud vanglakaristust röövimise eest. Mõlemad mehed põgenesid Tadžikistani.
30. juulil 2008 tunnistas Tadžikistani ülemkohus Shurpajevi mõrvas süüdi kaks Tadžikistani kodanikku, 25-aastase Masrudzhon Yatimovi ja 21-aastase Nadžmiddin Mukhiddinovi, kellele määrati 21-aastane vangistus. Mõlemad tunnistasid oma süüd.
Külm-leotus efekt

Õhusõiduki tiivad on külmleotatud kui need sisaldavad väga külma kütust, mis on tingutud suurel kõrgusel pikaajalisest lendamisest või külma kütuse tankimisest. Kui sademed puutuvad kokku maapinnal seisva õhusõiduki külmleotatud tiiva pinnaga, siis võib tekkida läbipaistev jääkiht. Jää-või härmatise kiht võib õhusõiduki konstruktsioonil, mille temperatuur on nullilähedane, tekkida välisõhu temperatuuride -2°C kuni +15°C vahemikus kui õhuniiskuse tase on kõrge või on silmnähtav niiskus. Läbipaistev jää on visuaalselt väga raskesti tuvastatav ning see võib vahetult enne õhkutõusmist või selle ajal tiivapinnalt eralduda. Tegurid, mis soodustavad külmleotust: kütuse temperatuur ja kogus kütusepaakides, kütusepaakide konstruktsioon ja paigutus, lennuaeg troposfääri ülaosas, maapinnal tangitud kütuse temperatuur ja tankimisest möödunud aeg.
https://www.ecologie.gouv.fr/sites/default/files/1_AEA_Deicing_v23.pdf
Abdullah Ališajev

Abdullah Telman Ališajev (; 1969 – 3. september 2008) oli vene Dagestani ajakirjanik ja kirjanik. Ališajev oli populaarse islami telejaama telesaatejuht Dagestani Vabariigis.
Karjäär.
Ališajev juhtis populaarset islamiteemalist telesaadet "Rahu sinu koju", mis oli eetris TV-Chirkei's, mis on moslemitele suunatud vene telekanal. Ta oli Dagestanis ja Venemaal tuntud fundamentalistliku islami vastane. Ta oli hiljuti TV-Chirkei's eetrisse lasknud dokumentaalfilmi, mis kritiseeris islami radikaalseid vorme. Ališajev oli eriti kriitiline naaberriigis Tšetšeenias juurdunud vahhabismi suhtes ja propageeris aktiivselt islami mõõdukamaid vorme.
Surm.
2. septembri õhtul 2008 tulistasid kaks tundmatut ründajat teda sõidu pealt pähe ja õlga. Rünnak toimus Dagestani pealinnas Mahhatškalas. Ta viidi kiirkorras Mahhatškala keskhaiglasse, kus talle tehti operatsioon. Ališajev suri 3. septembril 2008, kell 5.00 . Tema matustel osales üle 1000 inimese. 
Ališajevi tapmine leidis aset vähem kui kolm päeva pärast seda, kui politsei tulistas lähedalasuvas Inguššia Vabariigis veebilehe Ingushetiya.ru omanikku ajakirjanikku ja ärimeest Magomed Jevlojevi.
Neoism

 
Neoism viitab nii subkultuursele tegevuskunstnike ja meediaeksperimentalistide võrgustikule kui praktilisele "underground"-filosoofiale, mis opereerib kollektiivsete pseudonüümide ja identiteetidega, prankide, fake'ide, paradokside ja plagiarismiga. Neoismi – prefiksist ja sufiksist koosneva nimega -ismiparoodia pärisosa on iseenda vastuoluline defineerimine, hoidmaks ära kategoriseerimist ja ajaloo osaks muutumist. Mässatakse establishmenti vastu, mis käsitleb kunsti kui kaupa või omandit.
Neoism kasvas 1970. aastate lõpus välja mail-arti võrgustikust ning subkultuursete "performance"- ja kunstiaktivistide sekkumistest, mõtte- ja elustiilist. Neoismi teooria ja praktika rajanes "avatud popstaari" või mitmikpersooni Monty Cantsini ning erinevates loomevaldkondades aset leidvate plagiaristliku tegevuse ümber. Neoismi strateegiad "suur segadus" ja "radikaalne mäng" kujunesid välja 1980-89 toimunud korterifestivalidel Põhja-Ameerikas, Austraalias ja Euroopas ning neid strateegiaid kehastavates trükistes. Neoistlike võtete eesmärk on identiteedi, kehade ja meedia, omanduse ja tõe mõistete äärmuslik õõnestamine. Korterifestivalid leidsid aset ka 1997 ja 2004.
Ebatüüpiliselt postmodernistlikele vooludele oli neoism eelkõige praktiline (ja seetõttu eksistentsiaalne). Oma eraelu varjamise poolest tuntud Ameerika menukirjaniku Thomas Pynchoni järgi on sobiv neoismi nimetada ühist identiteedi jagavate eriti ekstsentriliste tegelaste rahvusvahelise võrgustiku "anarhiliseks imeks". Kui üks neoist asutas antineoismi, võtsid teised selle kohe omaks, väites, et neoism ongi vaid antineoistide välmitud fiktsioon.
Neoism asetub 20 sajandi mõtteloos ühte ritta antikunsti ja kriitiliste nähtustega nagu dadaism, situatsionism, lettrism, fluxus, postikunst ja konspiratsiooniteooriad. 1980. aastate lõpu ja interneti massideni jõudmiseni oli postikunsti võrgustik neoismi peamiseks propaganda- ja kommunikatsioonivahendiks. Loogiliste argumentide retoorikast keeldudes vastandub neoism lääne filosoofiale. Stewart Home'i väitel on neoistid peale Situationistliku Internatsionaali laialiminekut ainus liikumine, mis töötab järjekindlalt ajaloo surma suunas.
1994 asutati Neoistlik Allians, samal ajal opereerisid ka itaalia Luther Blissetti projekti aktivistid nime Alleanza Neoista all. Neoismiga on seotud veel (neti)kunsti rühmitus 0100101110101101.org, anarhistlik bändiprojekt The KLF, vastupanukunstnikud Alexander Brener &amp; Barbara Schurtz, 1990. aastate muusikastiili britpop alusepanija Luke Haines, eesti kunstnik Kiwa jne.
Monty Cantsin

Monty Cantsin on nimi, mis osundab individuaalsele inimolendile, kes võib olla igaüks. Nimi on kindlaks määratud, seda kasutavad inimesed mitte.
Monty Cantsin ei ole lihtsalt kollektiivne pseudonüüm või müütiline persoon vaid jagatud identiteet, mida neoistid oma igapäevaelus elavad. Sama nime kasutades praktiseeritakse lääne filosoofias ja ühiskonnas väljakujunenud identiteedi ja individuaalsuse, originaalsuse ja omanduse, väärtuse ja tõe kategooriate katselist uurimist. Jagatud identiteedi kasutamine esitab väljakutse käsitlusele isikust kui individuaalsest ja unikaalsest eksistentsist, mis on välja viinud nartsissismi, individualismi, isolatsiooni, võõrandumise ja ängini.
Igaüks võib hakata Monty Cantsiniks, võttes endale lihtsalt selle nime, aga ta on Monty Cantsin ainult sel ajal, kui ta nime kasutab. Kui keegi hakkab Monty Cantsiniks, koosneb tema varasem elu tegudest, mida teised on seda nime kasutades ette võtnud. Kui keegi hakkab Monty Cantsiniks, pole tal ei perekonda, vanemaid ega sündi. Monty Cantsin ei sündinud, ta materialiseeriti sotsiaalsetest jõududest, konstrueeriti sisenemisvahendina nihestatud maastikku, mis ümbritseb "individuaalset" ja ühiskonda.
Monty Cantsini nime võib strateegiliselt tarvitada aktsiooni-, sekkumis-, näitus-, tekstiseeriate jne jaoks. Vastates kirjadele, mida on genereerinud aktsioon/tekst, milles seda konteksti kasutati, oleks tähenduslik konteksti kasutamise jätkamine, näiteks vastata Monty Cantsinina. Ent isiklikes suhetes, kus kellegi isiklik ajalugu on teistsugune kui aktides, mis koosnevad seeriast Monty Cantsini nime kasutavatest inimestest, pole selle konteksti kasutamine mõttekas. Kui keegi kasutab seda konteksti oma isiklikus elus, on oht, et nimi Monty Cantsin ülesamastatakse individuaalolemustega.
Monty Cantsini mõtles koos Istvan Kantoriga 1978.a. välja pränkster ja postikunstnik David Zack. Zack kutsus üles kõiki postikunstnikke ("mail art") kasutama Monty Cantsini nime. Kantor adopteeris täielikult Monty Cantsini identiteedi, organiseerides Montrealis näituse "The Brain in the Mail", koondas ta kokku kamba inimesi, keda hakati nimetama neoistideks, millest arenes välja rahvusvaheline subkultuurne võrgustik, mis kollektiivselt kasutab Monty Cantsini nime.
Nimi vihjab võlurist tegelasele Martial Canterel’le Raymond Rousseli romaanist Locus Solus, Põhja-Itaalia külale Monte Capanno, kus Zack 1970. a. anarhokommuuni asutas, ning California šokikunstnikule, müramuusikule ning termini "industriaalmuusika" leiutajale Monte Cazazzale. Kõlaline sarnane on ütlustega "Monty can't sing" ning "Monty can't sin", mis vihjab religioossele Vaba Vaimu Liikumisele, mille järgijad võtsid kollektiivselt endale Jeesuse või pühakute nimed.
Nubuk

Nubuk on looma naha välimisest kihist saadud kare kroomnahk, mille pind on matiks lihvitud. Nubuk on vastupidav ning kas valge või värvitud. Tihti aetakse nubukit segamini seemisnahaga. Need näevad küll sarnased välja, kuid nubuk on tavaliselt hinnalisem.
Keelemudel

Keelemudel on matemaatiline mudel, mis modelleerib jada elementide (näiteks loomulikus keeles tekstide puhul tähtede või sõnade) järgnevust, enamasti juhusliku protsessi kujul.
Keelemudelid etendavat keskset osa tänapäeva arvutilingvistikas ja on üks otsustav komponent selle praktilistes rakendustes, näiteks tekstigenereerimises masintõlke jaoks ja kõnetuvastuses. Tuntuks said need [[generatiivne tehisarumudel|generatiivsete tehisarumudelite] tulekuga. Näiteks on keelemudel ka [[juturobot]]i [[ChatGPT]] aluseks olev [[generatiivne eeltreenitud transformer]] (GPT).
Matemaatiline kirjeldus.
Keelemudelid modelleerivad jadasid (näiteks lauseid) elementide (näiteks tähtede või sõnade) järgnevustena. Stohhastilistes keelemudelites on need elemendid [[juhuslik suurus|juhuslikud suurused]] formula_1 ja moodustavad diskreetse ajaga juhusliku protsessi. Selleks et sama mudelit saaks rakendada erineva pikkusega formula_2 jadade korral, märgitakse nende algus ja lõpp tavaliselt täiendavate juhuslike suurustega formula_3 ja formula_4, millel on eriline väärtus (võimalik tähistus: formula_5). Konkreetse jada formula_6 tõenäosust saab siis formuleerida [[konjunktsioon (loogika)|konjunktsiooni]] 
formula_7 tõenäosusena.
Vaata ka.
[[Kategooria:Arvutilingvistika]]
[[Kategooria:Matemaatiline analüüs]]
Kolmiknegatiivne rinnavähk

Kolmiknegatiivne rinnavähk (inglise keeles "triple-negative breast cancer", TNBC) on rinnavähi alaliik, mille puhul kasvaja ei ekspresseeri valgu tasemel kolme markerit, mis on rinnavähile suhteliselt tavapärased. Need markerid on östrogeeni tuumaretseptor tüüp alfa, progesterooni tuumaretseptor ja retseptor-türosiinkinaas ErbB2/HER2. Markerite olemasolu kasvajas tehakse kindlaks vähibiopsia immunohistokeemilise analüüsiga.
TNBC on suhteliselt haruldane rinnavähi alaliik, mida esineb 10–20%-l rinnavähi invasiivsetest juhtumitest. Seejuures esineb TNBC pigem 20.–30. aastastel naistel ja on teistest rinnavähi alaliikidest agressiivsem (nt ajumetastaaside esinemissageduse poolest). Markerite puudumise tõttu ei saa kolmiknegatiivse rinnavähiga patsientide raviks kasutada hormoonteraapiat ega valgule HER2 suunatud sihtmärkravi. TNBC raviks kasutatakse seepärast lisaks kirurgilisele eemaldamisele põhiliselt keemiaravi ja teatud juhtudel ka muudele sihtmärkidele (näiteks polü-ADP-riboosi polümeraasile ehk PARPile) suunatud ravi või immuunravi.
Türosiinkinaas

Türosiinkinaas e türosiini kinaas on ensüüm (proteiinkinaas), mis katalüüsib valkudes aminohappejäägi türosiini külgahelasse kuuluva aromaatse hüdroksüülrühma fosforüülimist. Inimese genoomis on kodeeritud kokku ligi 540 proteiinkinaasi, millest türosiinkinaasid (ligi 90) moodustavad väiksema osa, võrreldes seriin-/treoniinkinaasidega (viimased katalüüsivad vastavalt seriini- ja treoniinijääkide fosforüülimist).
Mitmed türosiinkinaasid läbivad raku plasmamembraani ja seovad rakuvälises keskkonnas kasvufaktoreid (nt epidermaalne kasvufaktor e EGF, veresoonte endoteeli kasvufaktori e VEGF) või insuliini ning käivitavad seejärel signaaliradu raku sees. Selliseid türosiinkinaase nimetatakse ka retseptorkinaasideks (nt EGFR, HER2, ALK). Teised türosiinkinaasid ei läbi ise rakumembraani, kuid moodustavad komplekse rakumembraanis paiknevate retseptoritega (näiteks immuunsüsteemi T- ja B-rakkudes). Selliseid türosiinkinaase nimetatakse tsütosoolseteks türosiinkinaasideks või retseptoriga seotud türosiinkinaasideks (nt Src).
Türosiinkinaasid omavad olulisi füsioloogilisi rolle, tagades muuhulgas rakkude kasvu ja reageerimist tsütokiinidele. Samas on mitmete türosiinkinaaside anomaalselt kõrge ekspressioonitase omane vähirakkudele. Türosiinkinaaside liigset ensümaatilist aktiivsust saab blokeerida inhibiitorite abil ning mitmed selektiivsed türosiinkinaaside inhibiitorid (nt imatiniib, lapatiniib) on kasutusel ka vähi sihtmärkravis.
Hematoksüliin-eosiinvärving

Hematoksüliin-eosiinvärving (erialases kirjanduses tähistatakse sageli kui H&amp;E värving) on histoloogias laialdaselt kasutatava värvingu tüüp, mille puhul eristub koeproovis kontrastselt rakutuumade sinine värvus, rakuvälise maatriksi tumeroosa värvus ja tsütoplasma heleroosa värvus. Sel viisil võimaldab H&amp;E värving visualiseerida valgusmikroskoobi all koeproovides leiduvaid eri tüüpi rakkudest moodustuvaid mustreid. Seepärast on H&amp;E värving tänapäevani levinuim meditsiinis ja veterinaarias, tuvastamaks patoloogilisi muutusi koe tasemel.
Värving kasutab kaht värvainet, rakutuumade kromatiiniga seostuvat hematoksüliini (eraldatakse "Haematoxylum campechianum" puu puidust) ja valkudega seostuvat eosiini (sünteetiliste värvide rühm). Seega pole H&amp;E värvingu puhul tegemist antikehade kasutamisel põhineva värvinguga. H&amp;E värvingu protokolle on mitmeid, kuid fikseeritud parafiniseeritud koelõikudes võtab värving tüüpiliselt mõnikümmend sekundit kuni minuteid aega. Hematoksüliini on riiete värvainena tuntud juba 15. sajandi lõpust ning eosiini sünteesi käivitas samal eesmärgil saksa keemik Heinrich Karo 1874. aastal. 1876. aastal ilmus saksa teadlase Ernst Fischeri uurimistöö, mis esmakordselt demonstreeris eosiini kasutamist mikroskoopiapreparaatide värvinguks. See inspireeris vene keemikut N. Wissozky’t katsetama värvainete kombinatsiooni ning tekkivat H&amp;E värvingut kirjeldas ta esmakordselt 1877. aastal.
Termoreaktiiv

Termoreaktiiv (ingl k "thermosetting polymer" või "thermoset") on polümeer, mis tahkub pöördumatult keemilise reaktsiooni käigus, mis toimub erinevate monomeeride, nagu vaigu ja kõvendi vahel. Seetõttu on termoreaktiivid vormimisel palju voolavamad kui sulas olekus termoplastid. Kõvenemise järel moodustavad termoreaktiivid väga tihedalt ristsillatud (ingl k "cross-linked") võrgustikstruktuuri. Kuni iga kahekümnes peaahela aatom võib olla ristsillatud teise makromolekuli peaahela aatomiga. Termoreaktiivid on täielikult amorfsed materjalid, kristalliite nendes ei leidu. Ristsildade tõttu ei ole kõvendatud termoreaktiivid võimelised sulama ega voolama, toatemperatuuril on need materjalid tavaliselt haprad ja jäigad. Samas võivad termoreaktiivid kõrgematel temperatuuridel (pöörduvalt) pehmeneda, millega kaasneb jäikuse vähenemine kuni 100 korda.
Sadestuskõvenemine

Sadestuskõvenemine (ingl k "precipitation hardening") seisneb peente osakeste (sadestiste) tekkes, mis toimivad barjääridena dislokatsioonide liikumisel, tugevdades ja kõvendades metalli. See on põhiline tugevdava termotöötluse moodus alumiiniumi-, vase-, magneesiumi- jt mitterauasulamite korral, aga ka teatud teraste puhul (martensiitvanandatavad terased).
Eelduseks, et üks sulamisüsteem oleks sadestuskõvenev, on tardolekus lahustuvuse
olenevus temperatuurist. Sulam peab toatemperatuuril olema kahefaasiline, kuumutamisel aga teine faas lahustub.