tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Władysław Raczkiewicz

Władysław Raczkiewicz (28. jaanuar 1885 Khuthaisi – 6. juuni 1947 Denbighshire, Ruthin) oli Poola poliitik, esimene Poola president eksiilis. 
Ta sündis kohtuniku pojana Venemaa Keisririigis. Ta õppis algul Peterburis ja lõpetas 1911. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna. Siis tegutses ta juristina Minskis. Esimese maailmasõja puhkedes mobiliseeriti ta Venemaa sõjaväkke, aga pärast Oktoobrirevolutsiooni ühines ta Poola iseseisvuslastega.
Raczkiewicz võitles vabatahtlikuna Nõukogude–Poola sõjas ja aitas Poola sõjaväge üles ehitada. Algul pooldas ta Poola rahvusdemokraate, aga pärast Jozef Pilsudski võimuhaaramist 1926 läks üle tema toetajaskonda. Ta pidas kogu aeg tähtsaid riigiameteid: nii oli ta 1921–1924 Nowogrodeki vojevood, 1924–1925 valitsuse esindaja Vilniuse vojevoodkonnas, 1926–1931 Vilniuse vojevood, 1930–1935 Poola seimi eesistuja (tähtsuselt kolmas mees Poolas), 1935 Krakovi vojevood ja 1936–1939 Pommeri vojevood. 1934. aastal külastas ta Poola delegatsiooni koosseisus Eestit.
Ta nimetati 30. septembril 1939 Poola presidendiks pärast Poola okupeerimist Saksamaa ja NSV Liidu poolt. Selles ametis oli ta kuni oma surmani. Kuni 1945 oli ta rahvusvaheliselt tunnustatud Poola riigipea ja Poola 1939. aasta õigusliku järjepidevuse kandja.
Rackiewicz oli vastu Sikorski-Maiski paktile, millega NSV Liit taastas diplomaatilised suhted Poolaga ja vabastas kõik Poola sõjavangid NSV Liidus.
1945. aasta veebruaris toimunud Jalta konverentsil oli Poola tulevik üks põhiteemasid. Jossif Stalin väitis seal, et üksnes tugev nõukogudesõbralik valitsus Poolas tagaks Nõukogude Liidu julgeoleku. Konverentsi tulemusena võtsid Suurbritannia ja USA tagasi oma toetuse Poola eksiilvalitsusele pärast uue valitsuse moodustamist Poola territooriumil.
Abdulla II

Abdulla II (1533 – 4. veebruar 1598 Samarkand) oli Buhhaara valitseja 1557–1598, viimane valitseja Šeibaniidide dünastiast.
Tema valitsemisaega peetakse usbekkide vanaks heaks ajaks.
Abdullah

Abdullah on üks araabia mehenime ‘Abd Allāh transkriptsioone. 
Abdullah on türgi mehenimi.
Richard Evelyn Byrd

Richard Evelyn Byrd (25. oktoober 1888 – 11. märts 1957) oli USA sõjaväelane, mereväeohvitser kontradmiral, polaaruurija ja esimene USA lennunduspioneer lendur, kes lendas põhja- ja lõnapooluse kohal. Ta korraldas lennuretki Antarktikas.
Düslaalia

Düslaalia on häälduspuue, mille korral lapsel/ täiskasvanul esineb ühe või mitme hääliku (ka häälikuühendi) hääldamisel probleeme. Orgaanilisi kahjustusi düslaalia puhul ei täheldata. Probleemideks on, et häälik hääldatakse vales kohas, häälik hääldatakse moonutatult, samuti võib häälik kõnest hoopis puududa või esineb hääliku asendamine mõne teise kõnes oleva hääliku või indiferentse häälikuga.
Erinevate häälikute kahjustatud hääldamist nimetatakse vastava hääliku kreekapärase tähenime järgi:
Olukorda, kus häälik asendatakse mõne teise kõnes kasutatava häälikuga, nimetatakse paralaaliaks. Selle puude liigid on järgmised:
Sõltuvalt düslaalia põhjustest eristatakse funktsionaalset düslaaliat ja mehaanilist düslaaliat ehk düsglossiat.
Normaalne on, et häälikute hääldamine kujuneb lapsel välja umbes viiendaks eluaastaks. Raskemate häälikute (nt K, R, S, Õ) diferentseerimisega võib siiski kauem aega kuluda. Enne viiendat eluaastat esinevaid häälikute hääldamise probleeme nimetatakse arenguliseks düslaaliaks; seda ei peeta häälduspuudeks.
Düslaalia on üldjuhul häälikuseadega hästi korrigeeritav.
Abdullah Suriosubroto

Abdullah Suriosubroto (1878 Semarang – 1941 Yogyakarta) oli Indoneesia kunstnik. Ta maalis maastikumaale.
Malai kirjandus

Malai kirjandus on malai keeles kirjutatud ilukirjandus. 
Vanim leitud vanamalaikeelne tekst on kivisse raiutud kirjutis Sumatra saarelt, mis pärineb 683. aastast.
Abdulhak Abdullayev

Abdulhak Abdullayev (kirillitsas Абдулхак Абдуллаев, venepäraselt Абдулхак Аксакалович Абдуллаев; 30. detsember 1918 Türkistan (praeguse Kasahstani alal) – 2001) oli usbeki maalikunstnik. Ta on maalinud rahvusliku koloriidiga realistlikke portreid.
Lutfulla Abdullayev

Lutfulla Abdullayev (kirillitsas Лутфулла Абдуллаев, venepäraselt Лутфулла Абдуллаевич Абдуллаев; 25. oktoober 1912 – 2000) oli usbeki maalikunstnik.
Mikayıl Abdullayev

Mikayıl Hüseyn oğlu Abdullayev (19. detsember 1921 Bakuu – 21. august 2002 Bakuu) oli aserbaidžaani maalikunstnik ja graafik.
Talong (ansambel)

Talong oli kupleeansambel, mis tegutses aastatel 1987–1993.
Ansambli sünnipäev on 27. detsember 1987. Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis korraldas tol aastal nääripidu lauluõppe teine kursus, kus Tõnu Bachmanni klassis õppisid Peeter Kaber ja Peeter Kaljumäe. Peeter Kaber, kes oli kogenud Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva liige, pakkus välja, et võiks esitada mõne malevaaegadest pärit lorilaulu. Peeter Kaljumäe, kes oli aastaid imetlenud Olaf Kopvillemi kupleesid, nõustus. Klaverit kutsuti mängima kursusekaaslane Margot Kvelstein. Seejärel esineti kõikjal ülisuure menuga.
1988. aasta kevadel asutas Kalju Kass huumorikooperatiivi Aara, mis kutsus leheveergudel enda tiiva alla esinejaid. Kaks Peetrit, kes olid koolimenust tiivustatud, otsustasid ka õnne proovida. Aara kunstinõukogu (Kalju Kass, Priit Aimla, Hugo Hiibus, Toivo Tootsen, Rita Mägar ja teised) pidas esitust vääriliseks, mispeale lepiti kokku esimesed avalikud etteasted Tallinna vanalinna päevadel Raekoja platsi Kaagikohtus. Nime Talong pani kollektiivile Priit Aimla. Algul esitati malevalaule ja Kopvillemi lugusid. Peetrid kirjutasid Kaagikohtu tarbeks uusi ja omaloomingulisi laulutekste. Sellest ei piisanud pideva lavalise aktiivsuse jaoks, mistõttu lepiti Henno Käoga kokku, et ta kirjutab sügiseks ansamblile Talong terve lavakava mahus uusi lugusid. Edasine repertuaar kujunes peamiselt päevakajaliste sündmuste värsistamisel, kus kasutati tuntud viise.
1989. aasta alguses hakkas Margot Kvelsteini asemel klaverdama Katrin Lehismets. Viimase lavakava esitamisel istus klaveri taga vaheldumisi Katrin Lehismetsaga Airi Allvee. Esineti kõikjal Eestis, samuti mitu korda Saksamaal Berliinis, Magdeburgis, Münchenis, Nürnbergis, Stendalis ja Potsdamis. 1989. aastal Stockholmis ja Göteborgis ning 1990. aastal Torontos ja Hamiltonis esinedes moodustasid kuulajas-vaatajaskonna väliseestlased.
Ansambli Talong mänedžer oli kogu tegutsemisaja vältel Raivo Põldmaa. Viimast korda astuti üles aprillis 1993. Ansambli lahkumineku põhjustas see, et Katrin Lehismets asus õppima Berliini kõrgkooli Hochschule für Musik ja Peeter Kaljumäe siirdus Pärnu Endla teatrisse. 
Helikandjad.
Ansambel Talong andis välja kaks helikassetti:
Kataia

Kataia ("Cathaya argyrophylla") on männiliste sugukonda kataia perekonda kuuluv igihaljas puu.
Ta on perekonna ainuke liik.
Kataia kasvab pärismaisena Hiina lõunaosas järskudel mäenõlvadel 950–1800 meetri kõrgusel. Ta eelistab lubjarikast pinnast.
Nõeljad okkad on 2,5–5 cm pikkused ning kinnituvad spiraalselt. Käbid on 3–5 cm pikkused, 15–20 soomusega; iga soomuse all on kaks tiibadega seemet.
Howard Shore

Howard Leslie Shore (sündinud 18. oktoobril 1946 Torontos) on Kanada helilooja.
Howard Shore on kirjutanud filmimuusikat ja oopereid. Ta on kirjutanud muusika sellistele filmidele nagu "Kärbes", "Voonakeste vaikimine", "Aviaator – valguses ja varjus", "New Yorgi jõugud", "Kahe tule vahel", "Hugo Cabret' leiutis" ning filmitriloogiatele "Sõrmuste isand" ja Kääbik.
Tunnustus.
Oscar
Kuldgloobus
Grammy
Ástor Piazzolla

Astor Pantaleón Piazzolla (11. märts 1921 – 4. juuli 1992) oli Argentina tangohelilooja ja bandooniumimängija.
Karhu-ryhmä

Karhu-ryhmä (ametliku nimega Poliisin valmiusyksikkö (rootsi keeles "Beredskapsenheten"), politsei kiirreageerimisüksus; soome: "Karhu-ryhmä", rootsi: "Karhu-gruppen") on Soome politsei eriüksus. 
Kuigi üksus kuulub Helsingi politsei koosseisu, on selle tegevuspiirkonnaks terve Soome.
Üksus loodi 1972. aastal pärast Müncheni massimõrva, et tagada turvalisus 1975. aasta OSCE tippkohtumisel, mis toimus Helsingis. Vastavalt Soome seadustele viivad terroritõrjeoperatsioone läbi Soome politsei või piirivalve ning sõjavägi rahuajal ei sekku. 
Üksuse liikmed on vabatahtlikud ja 2008. aastal kuulus sinna umbes 90 meest.
Kakskeelsus

Kakskeelsus ehk bilingvism on nähtus, mille korral inimene omandab emakeelena kaks keelt ja on valmis vajaduse korral teisele keelele ümber lülituma. Kakskeelsus on õppimise ja õpetamise tulemus. Teise keele omandamine on inimese psüühikale lisakoormus, mis haarab kõiki psüühilisi omadusi:tundeid, võimeid, tahet ja mälu.
Kakskeelse lapse keelekäsitlus erineb ükskeelse lapse omast. Kuna keel ja mõtlemine on tihedalt seotud, siis mõjutab kakskeelsus otseselt lapse mõtlemisprotsesse. Seetõttu peetakse kakskeelsust tänapäeval ka hariduslike erivajaduste hulka kuuluvaks nähtuseks.
Kakskeelne laps peab õppima, millised sisendid kuuluvad ühe või teise keele juurde. Samal ajal tingib kokkupuude kahe keelega ühe keele väiksema kasutamise. Raskused kahe keele omandamisel viivad lingvistilise arengu eri aspektide mahajäämuseni.
Kakskeelsus võib olla nii keelte võrdselt hea valdamine kui ka ühe keele kujunemine n-ö dominantkeeleks, mis võib elu jooksul muutuda. Samuti võib välja kujuneda suutmatus end kummaski keeles väljendada ehk poolkeelsus.
Kakskeelsus tekib tavaliselt erikeelsete vanemate lastel või lastel, kelle vanemad peavad oluliseks, et laps oskaks ka asukohamaa keelt. Hinnates kakskeelsuse mõju lapse arengule, tuleb arvestada nii sünnipäraseid eeldusi kui kakeskkonnast tulenevaid tegureid. Tähele tuleb panna, kas vanemate omavahelise suhtlemise keel on ühe vanema emakeel või on tegemist kolmanda keelega. Just vanemate omavahelisel suhtluskeel võib kujuneda lapse dominantkeeleks. Oluline on ka see, millised võimalused on lastel kõneldavaid keeli väljaspool kodu kasutada. Kui väljaspool kodu räägitakse omakorda neljandat keelt, on see lisarisk lapse arengule.
Kakskeelsuse juures on tähtis interferents ehk keelte vastasmõju, mis on ühe keele grammatika süsteemne mõju teise keele grammatikale selle omandamise ajal, põhjustades kakskeelse arengus (sh selle kiiruses) olulisi erinevusi võrreldes ükskeelse lapsega. Keelte vastasmõju on kakskeelsete laste kõnes esinevate vigade peamisi põhjuseid, mistõttu lapsed võivad keeli omavahel segamini ajada ja nende omadusi ära vahetada.
Kahe või enama keele õppimine on hea, ent lapsele ka intellektuaalne pinge, mille kompenseerimiseks tuleb last motiveerida. Laps vajab rohkem vanemate tähelepanu, toetamist ja individuaalset lähenemist ja mitte kõigile lastele ei ole selline pingutus jõukohane. Kui need tingimused on täitmata (laps ei saa piisavalt tähelepanu, on pinges ja stressi all), võib lapsest mittehooliv, üldine kakskeelestamine tuua kaasa negatiivseid tagajärgi.
Keelelise vastasmõju ilmingud:
Karabahhi mägismaa

Karabahhi mägismaa on vulkaaniline mägismaa Taga-Kaukaasias Armeenias ja Aserbaidžaanis Zangezuri ja Karabahhi aheliku vahel. Kõrgeim tipp on 3616 m (Dalidagi mägi). Mägismaal on mitu kustunud vulkaani kõrgusega kuni 3581 m (Kõzõlbogaz). Mägismaale on iseloomulikud kivipuistud (); suuremas osas mägismaast on levinud lähisalpiinsed niidud. Inimesed tegelevad välikarjandusega.
Talong

Talong on harilikult paberist kaart või leht, mis annab õiguse kauba või teenuse saamiseks.
Eestis kasutati talonge viimati aastatel 1989–1992.
Toronto Eesti Ühispank

Toronto Eesti Ühispank on 1954. aastal asutatud Kanada finantsasutus, millel on üle 5000 liikme ning mis osutab kõiki tänapäevaseid pangateenuseid. Pank allub Kanada riigi ja Ontario provintsi pangandusreeglitele, mis reguleerivad ühistupankade tegevust.
Toronto Eesti Ühispanga liikmeks võib saada igaüks, kes on Eesti kodanik või Eesti päritolu, ning kõik need, kellel on Ontario provintsi aadress. Sisuliselt hoiu-laenuühistuna asutatud pank pakub tänapäevalgi eestikeelset teenindust.
Northern Birch Credit Union loodi Toronto Eesti Ühispanga ja Läti Ühispanga liitmisel.
Laura Chinchilla

Laura Chinchilla Miranda (sündinud 28. märtsil 1959 San Josés) on Costa Rica poliitik.
Ta oli 8. maist 2010 kuni 8. maini 2014 Costa Rica president.
Ta on õppinud sotsiaalteadusi Washingtonis Georgetowni ülikoolis.
Laura Chinchilla on Rahvusliku Vabastamise Partei (PLN) liige. Aastatel 1994–1998 oli ta president José María Figuerese valitsuses avaliku julgeoleku aseminister ja minister. Aastatel 2002–2006 kuulus ta parlamenti, 2006 sai temast üks Óscar Arias Sáncheze kahest asepresidendist ja justiitsminister. 2008. aastal loobus ta asepresidendi ametist, et presidendivalimisteks valmistuda.
7. veebruaril 2010 peetud presidendivalimistel sai Laura Chinchilla 46,76 protsenti häältest ning valiti Costa Rica esimeseks naispresidendiks.
Lõunatsuuga (perekond)

Lõunatsuuga ("Nothotsuga") on männiliste sugukonda kuuluv igihaljaste puude perekond.
Perekonna ainuke liik on lõunatsuuga, mis kasvab pärismaisena Hiina kaguosas.
Lõunatsuuga

Lõunatsuuga ("Nothotsuga longibracteata") on männiliste sugukonda lõunatsuuga perekonda kuuluv igihaljas puu.
Ta on perekonna ainuke liik. Ta kasvab pärismaisena Hiina kaguosas.
Kirjeldus.
Puu kasvab 30 meetri kõrguseks. Okkad on lamedad ja nõeljad, 1,2–4 cm pikkused ja 1–2 mm laiused; sarnanevad tsuuga okastega. Käbid on püstised, 2,5–5 cm pikkused.
Kasvab väikeste puhaspuistu gruppidena või segametsades, mis asuvad järskudel mäenõlvadel ja seljandikel 300–2300 m kõrgusel merepinnast. Areaalile on iseloomulikud jahe või mõõdukalt soe ja niiske kliima, esineb rohkelt sademeid ja udu.
On eriti ohustatud lageraiete tõttu, praegu siiski kaitse alla võetud.
Johannes Vanja

Johannes Vanja (1893 – 1937 NSV Liit) oli Eesti poliitik, Riigikogu saadik Iseseisvast Sotsialistlikust Tööliste Parteist.
Elulugu.
Esimene maailmasõja ajal asus ta mobiliseerituna teenistuses Tallinnas, Peeter Suure merekindluse töökodades sepana.
Poliitiline tegevus.
Johannes Vanja oli Tallinna sadamatehaste tööline ning Tallinna Ametiühisuste Kesknõukogu juhatuse esimees.
Johannes Vanja sai 1921. aastal asendusliikmena I Riigikogu saadikuks Iseseiseva Sotsialistliku Tööliste Partei poolt alates 7. jaanuarist 1921 (Jüri Roobergi asemel).
Tegelikult juba alates 4. jaanuarist 1921. aastal, kuna kommunistlikud saadikud osalesid ka pidevalt avalikult riigivastases tegevuses, mille eest neid vahistati regulaarselt, mõisteti süüdi ning saadeti sunnitööle.
I Riigikogu koosseisust heideti Vanja välja 29. septembril 1922, sest mõisteti riigivastase poliitilise tegevuse eest 115 protsessil 8 aastaks sunnitööle.
Johannes Vanja vahetati koos teiste ebaseadusliku kommunistliku tegevuse eest Eestis kinni peetud ja süüdi mõistetud poliitiliste vangidega välja Nõukogude Venemaale, kus ta aga 1937. aasta massirepressioonide käigus hukati.
Bruno Saul

Bruno Saul (8. jaanuar 1932 Narva – 3. märts 2022 Tallinn) oli Eesti NSV riigi- ja parteitegelane ja Eesti ettevõtja. Ta oli 1984–1988 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees.
Elulugu ja haridustee.
Bruno Saul sündis 1932. aastal Narva linnas, ta õppis aastatel 1947–1951 Tallinna Elektromehhaanika Tehnikumis ning aastatel 1951–1956 Prof. M. A. Bontš-Brujevitši-nim. Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudis, mille lõpetas raadioinsenerina.
Aastatel 1956–1960 töötas Bruno Saul insenerina Eesti NSV Sideministeeriumi asutustes Tartus, Tartu raadiojaamas insenerina ja Harjumaal (sh Laitse raadiojaamas), oli sideettevõtte ülem Harju rajoonis aastatel 1960–1966 oli ta Eesti NSV Sideministeeriumi kapitaalehitusosakonna ülem, Eesti NSV Vabariikliku Raadiokeskuse ülem ning 1965–1969 Eesti NSV Sideministeeriumi peainsener, ministri asetäitja. 
NLKP liige 1960. aastast, 1973. aastal lõpetas Bruno Saul NLKP KK Kaugõppe Kõrgema Parteikooli "cum laude".
1973. aastast õppis ta N. A. Voznessenski nimelises Leningradi Finantsmajanduse Instituudis, kus 1975. aastal kaitses doktorikraadi professor J. A. Lavrikovi juhendamisel väitekirjaga "Проблемы совершенствования структуры управления отраслью "связь"" ('Side juhtimisstruktuuride täiustamise probleemid').
Eesti NSV Ministrite Nõukogus 1966–1983.
Aastatel 1966–1969 oli Bruno Saul Eesti NSV sideministri asetäitja, 1969–1975 Eesti NSV sideminister. Aastatel 1975–1983 oli Bruno Saul Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.
EKP Keskkomitees.
Ajavahemikul 9. aprillist 1983 kuni 18. jaanuarini 1984 oli Bruno Saul EKP KK tööstussekretär (kinnitati ametikohale EKP KK X pleenumil).
Eesti NSV Ministrite Nõukogus 1984–1988.
Aastatel 1984–1988 oli Bruno Saul Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees, kus läks ajalukku ühena nn seisakuaja sümbolitest. 1988. aasta 7. detsembril vahetas EKP Keskkomitee pleenum, eesotsas kompartei uue juhi Vaino Väljasega ta välja Indrek Toome vastu, kes jäi viimaseks Eesti NSV Valitsuse juhiks.
Eraettevõtluses.
Aastatel 1988–1990 töötas Bruno Saul NSV Liidu kaubandusesindajana Saksa DV-s, seejärel oli ta aastatel 1991–1992 Tartu Kommertspanga asepresident. 
Pärast 1992. aastat oli ta tegev äris ning pidanud õppejõu ametit Rahvusvahelises Sotsiaalteaduste Ülikoolis LEX (1995–1999). 
1998–2002 oli ta Euroakadeemia professor, 2003. aastast emeriitprofessor, juhendades 2003–2011 mitmeid väitekirju. 
1998. aastast oli ta Euroülikooli nõukogu liige.
Esinduskogudes.
Bruno Saul oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X, XI koosseisu saadik aastatel 1975–1990 ning NSV Liidu Ülemnõukogu saadik Eesti NSV-st aastatel 1984–1989.
Bruno Saul oli ka NSV Liidu kõrgeima parteilise organi NLKP KK liikmekandidaat aastatel 1986–1990.
Isiklikku.
Sauli abikaasa on Tatjana, lapsed Katrin ja Eduard.
Kuno-Hans von Both

Kuno-Hans Paul Hermann Viktor Ludwig von Both (9. aprill 1884 Zabern im Elsaß, Saksa keisririik – 22. mai 1955 Ehlen bei Habichtswald) oli Saksamaa sõjaväelane, alates 1940. aastast jalaväekindral.
Sõjaväes teenis ta alates 1903. aastast. Esimeses maailmasõjas oli Both pataljonikomandör, sõdadevahelisel perioodil aga erinevate jalaväe kompaniide ja pataljonide ülem. Aastatel 1936–1938 juhtis Hannoveri Sõjakooli.
Oktoobrist 1939 aprillini 1943 juhtis Both idarindel 1. armeekorpust.
1. aprillist 1943 kuni 26. märtsini 1944 oli Both väegrupi Nord tagalapiirkonna juhataja. Ta resideeris Võrus ja tema haldusalasse kuulusid muuhulgas Eesti territooriumil paiknevad Saksa väeüksused.
Sõja lõpuaastal teenis ta veel "Wehrmachti" Ida-Ungari operatsioonipiirkonna ja väegrupi Südukraine tagalapiirkonna juhatajana. 8. veebruaril 1945 määrati kindral Both reservi.
Maist 1945 kuni aprillini 1947 oli ta sõjavangis, pärast seda jätkas elu tsiviilis.
Abdülhamit I

Abdülhamit I (osmanitürgi keeles عبد الحميد اول‎ "Abdü’l-Ḥamīd-i evvel"; türgi keeles "Birinci Abdülhamit"; 20. märts 1725 – 7. aprill 1789) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1774–1789. Ta oli Ahmed III ja Rabia Sultaana poeg.
Johannes Reesen

Johannes Reesen (1. veebruar 1900 Puiatu vald (Kõpu kihelkond), Viljandimaa – 11. november 1937 Leningrad) oli eesti poliitik, I Riigikogu liige Iseseisevast Sotsialistlikust Tööliste Parteist. 
Johannes Reesen liitus bolševistliku liikumisega 1917. aastal ja astus 1917. aastal oktoobripöörde järel Punakaarti, detsembris 1917 VSDT(b)P-sse.
Ta oli Viljandi maakonnas ametiühinguliikumise tegelane ning üks Noorproletaarlaste Ühingu Viljandi osakonna organiseerijaid.
Johannes Reesen oli I Riigikogu koosseisus alates 29. septembrist 1922 (vahistatud ja riigikorra vastase ebaseadusliku poliitilise tegevuse eest süüdi mõistetud Johannes Vanja asemel). 
Johannes Reesen valiti 1923 ka II Riigikogusse. 1923. aasta Tallinna linnavolinike valimisel valiti ta Tallinna linnavolinikuks Töörahva Ühise Väerinna nimekirjast.
Riigikorravastase ebaseadusliku poliitilise tegevuse eest arreteeriti ta 1924. aasta algul, kuid ta põgenes ja siirdus NSV Liitu. Reesen oli 1925. aastast J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlik Ülikooli õppejõud, aastatel 1926–1928 aga EKP Keskkomitee Välismaa Büroo sekretär (tegevjuht) ning kuulus aastail 1926–1934 EKP Keskkomiteesse. Vahistamismäärusel 6.septembrist 1937 on tema töökohaks märgitud S.M. Kirovi nimeline Kõrgem Põllumajanduskool ja ametiks dotsent .4.novembril s.a. VNSFV KrK paragrahvi 58-1a põhjal tegi NSVL NKVD ja Prokuratuuri Komisjon karistusotsuse, mis selle organi puhul oli alati mahalaskmine. 
Johannes Reesen hukkus 1937. aasta massirepressioonides NSV Liidus.
Tiiu Laks

Tiiu Laks (sündinud 20. veebruaril 1984) on eesti ajakirjanik.
Tiiu Laks on õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja kommunikatsiooni ning kõrvalainena teatriteadust. Avaldanud teatri- ja tantsukirjutisi ajalehes Sirp ning ajakirjas Teater. Muusika. Kino.
Töötab ajakirjanikuna Eesti Rahvusringhäälingus
Erik Gamzejev

Erik Gamzejev (sündinud 14. aprillil 1967 Kohtla-Järvel) on Eesti ajakirjanik.
Erik Gamzejev on 2010. aastast ajalehe Põhjarannik peatoimetaja.
Sepp Blatter

Sepp Blatter (õieti Joseph Blatter; sündinud 10. märtsil 1936 Viège'is Valais' kantonis Šveitsis) on Šveitsi jalgpallitegelane, FIFA president aastail 1998–2015.
Blatter lõpetas 1959 Lausanne'i ülikooli äri ja majanduse erialal. Ta töötas pärast seda paljudes ettevõtetes ja organisatsioonides, sealhulgas Valais' kantoni turisminõukogu pressiesindaja ja Šveitsi jäähokiföderatsiooni peasekretär. Seejärel oli ta luksuskellade tootja Longines spordikellade ja avalike suhete direktor. Ta aitas organiseerida 1972. ja 1976. aasta olümpiamänge.
Alates 1975. aastast töötas Blatter Rahvusvahelises Jalgpalliföderatsioonis, algul 1975–1981 tehnikadirektorina ja seejärel 1981–1998 peasekretärina. 1998 valiti ta FIFA presidendiks. 2002, 2007 ja 2011 valiti ta ametisse tagasi. Enne Blatterit oli FIFA president João Havelange.
2004 võttis FIFA Blatteri juhtimisel vastu otsuse, et nendele jalgpalluritele, kes pärast värava löömist oma särgi seljast kisuvad või väravat muul viisil ekstravagantselt tähistavad, määratakse kollane kaart. Selle reeglimuudatuse põhjuseks on asjaolu, et maailmas on vanamoelisi maid, kus niisugusele tähistamisele hea pilguga ei vaadata.
2007 otsustas FIFA Blatteri juhtimisel, et jalgpalli ei tohi mängida kõrgemal kui 2500 m merepinnast. See mõjutab põhiliselt Boliiviat, kus on hulk staadione veel kõrgemal. Järgmisel päeval teatas FIFA, et Boliivias asuvale Hernando Silese staadionile tehakse erand.
Leine

Leine (vanasaksi: "Lagina") on jõgi Tüüringis ja Alam-Saksimaal Saksamaal. See on Alleri ja Weseri vasakpoolne lisajõgi ning see on 281 km pikk. Jõe valgla on 6517 km². Parempoolsed lisajõed: Garte, Rhume, Aue, Gande, Innerste, Auter. Vasakpoolsed lisajõed: Espolde, Ilme, Saale, Haller, Westaue.
Jõe lähe paikneb Leinefelde linna lähedal Tüüringis. Umbes 40 km allavoolu siseneb jõgi Alam-Saksimaale ja voolab põhja suunas.
Olulised linnad jõe ääres, lähtest suudme suunas, on Göttingen, Einbeck, Alfeld ja Gronau, enne kui jõgi jõuab Hannoverisse, suurimasse linna selle kallastel. Allavoolu, umbes 40 km Hannoverist põhjas, Schwarmstedti juures, ühineb jõgi Alleriga ning jõuab Weseri kaudu Põhjamerre. Põhjaosa (alamjooks) on tänapäeval laevatatav ainult väiksematele kaubavedajatele, kuigi varem oli see oluline raudtee-eelne praamitranspordisoon kuni Göttingenini.
Jõgi on tööstuse poolt mõnevõrra reostatud, nii et vett ei kasutata joomiseks, kuid reostus ei ole kunagi olnud nii tugev, et välistaks seal kalastiku elu. Sarnaselt paljude läänepoolsete jõgedega on alates 1960. aastatest peale keskkonnakontrollide rakendamisest olnud üha puhtamad veed. Sportkalastus toimub väikestest paatidest ja piki kaldaid, kuigi saagikus on tavaliselt madal.
Vähemalt üks lõik jõest (Göttingenis) on osaliselt ümber suunatud kanalisse, mis kulgeb enam-vähem paralleelselt jõega.
Ilukirjanduses.
Oma 1986. aasta bestselleris "Red Storm Rising" kasutab kirjanik Tom Clancy Leinet peamise takistusena Nõukogude Liidu Punaarmee liikumisel läbi Lääne-Saksamaa Reinini ning Hollandi ja Belgia Põhjamere sadamateni.
Koola laht

Koola laht on laht Barentsi mere Murmani rannikul. 
Lahe pikkus on 58 km, laius kuni 7 km, sügavus kuni 300 m. Lahe kaldal asub Murmansk.
Footbag

Footbag on pehme tekstiilist pallitaoline kott, millega tehakse jalgade abil trikke. 
Tavaliselt on "footbag"'i sees speltanisu, aga võib olla ka riis, liiv või hoopis muud graanulid. 
"Footbag"'iga saab mängida mitmesuguseid mänge, populaarseim neist on "tõsta üles" (inglise keeles "Hacking it up"). "Footbag"'i saab mängida ka sarnaselt võrkpalliga, kasutades palli üle võrgu löömiseks jalgu. Professionaalsematel "footbag"'imängijatel võib kasu olla spetsiaalsetest "footbag"'i mängimiseks mõeldud jalatsitest.
Maailmarekord "footbag"'i kõksimises on 5 tundi 38 minutit ja 22 sekundit.
Linda Vernik

Linda Vernik ( 22. juuni 1933 – 24. august 1990) oli eesti filmikunstnik.
Linda Vernik õppis Eesti Riikliku Kunstiinstituudis (ERKI) teatrikunsti erialal ja Moskva Kinoinstituudis (VGIK) kunstnik-lavastaja erialal. 
Ta töötas kunstnik-lavastajana filmistuudios Tallinnfilm. Alates 1980. aastast oli ta ERKI joonistamise ja maali õppejõud.
Jääkeegel 2010. aasta taliolümpiamängudel

Jääkeegel 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 16. – 27. veebruarini Vancouveris Hillcrest Parkis.
Võistluste süsteem oli sama, mis eelmistel olümpiamängudel Torinos, ehk nii mehed kui naised mängisid kümne võistkonnaga alarühmas kõigi vastu. Seejärel pääsesid neli paremat poolfinaali, mille võitjad pääsesid omakorda edasi finaali ja kaotajad selgitasid pronksmedali saaja.
Osavõtjad.
Olümpiaturniirile pääsesid 10 riiki, nii meestel kui ka naistel. Kanada sai korraldajana kohe pääsme. Ülejäänud 9 riiki selgitati 2007., 2008. ja 2009. aasta maailmameistrivõistluste tulemuste põhjal. Punkte jagati MMil osalenud 12 riigile järgnevalt: 14-12-10-9-8-7-6-5-4-3-2-1. 2007. a. MMil sama arvu võite saavutanud võistkonnad jagasid omavahel ka vastavad punktid. Järgmistel aastatel sai omavahelis(t)e mängu(de) parem kõrgema koha. Šotimaa võistkond toob punkte Suurbritanniale.
Mehed.
Meeste eelringi järjestus.
Võrdsete võitude korral arvestti omavaheliste mängude edukust. Rootsi ja Suurbritannia pidasid neljanda finalisti selgitamiseks lisamängu.
Meeste finaalmängud.
Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.
Naised.
Naiste finaalmängud.
Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.
Endel Inglist

Endel Inglist (23. september 1906 Ambla vald, Järvamaa – 4. oktoober 1945 Tallinn) oli Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige ja Otto Tiefi valitsuse kaastööline. 
Ta lõpetas 1925. aastal Ambla Gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1925–1926 õigusteaduskonnas ja aastatel 1929–1931 õigusteaduskonna majandusosakonnas. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Ühendusse.
Töötas Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse (ETK) ametnikuna Tallinnas. Elas 1939. aastast Valingul. 
Teise maailmasõja ajal.
Töötas Saksa okupatsiooni ajal Eesti Tarbijate Kooperatiivi tööstuskaupade osakonna ja keskbaasi juhatajana.
Ta oli alates 1942. aastast rahvusliku vastupanuorganisatsiooni "Vaba Eesti Võitlusrühm" (VEVR) liige. Ta oli märtsis 1944 Eesti Vabariigi Rahvuskomitee (EVR) asutajaliige, septembris 1944 Otto Tiefi valitsuse riigisekretäri asetäitja ja 20. septembrist 1944 sisekaitseülema asetäitja. 
Alates oktoobrist 1944 varjas end Nõukogude okupatsioonivõimude eest. Koju pöördumisel arreteeriti 11. detsembril 1944 varitsuse poolt. Mõisteti 28. augustil 1945 erinõupidamise otsusega surma.
Lumelauasõit 2010. aasta taliolümpiamängudel

Lumelauasõit 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 15.–27. veebruarini Vancouveris Cypress Mountainis. Kokku osales sellele 188 sportlast 27 riigist. 
Võistlusaladeks olid rennisõit, paralleelsuurslaalom ja kross. Välja jagati kuus komplekti medaleid.
Medalitabel.
Lumelauasõidus jagatud medalid riigiti.
Meeste tulemused.
Rennisõit.
 
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2006: Shaun White, USA 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Paralleelsuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 27. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2006: Philipp Schoch, Šveits 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Kross.
 
&lt;br&gt;Finaal: 16. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 34
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2006: Seth Wescott, USA
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Naiste tulemused.
Rennisõit.
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2006: Hannah Teter, USA 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Paralleelsuurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 26. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2006: Daniela Meuli, Šveits 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Kross.
&lt;br&gt;Finaal: 16. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 24 
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2006: Tanja Frieden, Šveits 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
John Carradine

John Carradine (5. veebruar 1906 New York – 27. november 1988 Milano) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
John Carradine kogus tuntust filmidega "Frankensteini pruut", Frankensteini maja", "Dracula maja" ja "Nähtamatu mees".
Diana Rennik

Diana Rennik (sündinud 25. märtsil 1985 Jekaterinburgis) on Eesti iluuisutaja.
Diana Rennik oli paarissõitja, tema paariline oli Aleksei Saks. 2006. aasta Torino olümpiamängudel saavutasid nad 17. koha. 
Viimati esines Rennik tiitlivõistlustel 2007. aastal. Seisuga veebruar 2010 esines jääsõudes Saksamaal ja mujal Euroopas.
Viareggio vapp

Viareggio vapp on Viareggio linna vapp. Vapil on kujutatud ankur, mis asub rohe-hõbe-punasel kilbil. Viareggio on üks esimesi omavalitsusi, mis võttis 1848. aastal oma sümbolina kasutusele valge-puna-rohelise trikoloori, 
veel enne kui Itaalia ametlikult ühendati. Varasemal linna vapil oli kujutatud linna kaitsepühak Antonio Padovast.
Bischofshofen

Bischofshofen on linn Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas. See on oluline liiklussõlm nii Salzburgi–Tirooli raudteeliinil kui ka Tauern Autobahnil, mis on üle Alpide peaaheliku kulgev suur maantee. Linn asub 547 meetrit üle merepinna.
Bischofshofen asub Põhja-Lubjakivialpides Salzachi jõe orus u 50 km Salzburgist lõunas. Seda ümbritsevad Hochkönig massiiv (läänes), osa Berchtesgadeni Alpidest (Tenneni mäed) (kirdes) ja Salzburgi Kiltkivialpid (kagus).
Linnaosad on Alpfahrt, Bischofshofen, Buchberg, Gainfeld, Haidberg, Kreuzberg, Laideregg, Mitterberghütten, Winkl, Asten.
Ajalugu.
Neoliitikumis kaevandasid kohalikud keldi hõimud lähedalasuvates mägedes vaske ja soola. Hiljem vallutati või assimileeriti keldid laienevasse Rooma riiki, kui ala liidendati Noricumi provintsi. 3./4. sajandil viis Rooma tee Salzachi orust Radstadti Ennsi jõel.
8. sajandil asusid piirkonda Baieri hõimud, mida soodustasid Agilolfingi hertsogid ja piiskop Rupert von Salzburg. Pongau ("pongowe") ala on esmamainitud 711. aasta dokumendis, kui Salzburgi peapiiskoppide ja Oberalmi aadliperekonna armust asutati klooster ("Cella Maximiliana"). Slaavi hõimud purustasid selle kloostri hiljem. "Hoveni" küla ise ilmus esmakordselt 1151. aastal. 12. sajandil kinkis Salzburgi peapiiskop tänapäevasele Püha Maxmilliani kirikule kulla ja kalliskividega kaetud reliikvia Püha Ruberti krutsifiksi.
Salzburgi Werfeni orust lõuna pool asuvale Bischofshofenile anti 14. sajandil turuõiguse ning sellest sai halduskeskus ja Chiemsee piiskoppide residents. See langes läbi rahutu 16. sajandi koos oma loodusõnnetuste, majanduslanguse ja ususõjaga, mis kulmineerus Saksa talurahvasõjaga (1525–1526). Rohkem kui 2/3 kohalikust rahvastikust saadeti vürstliku peapiiskopi Leopold Anton von Firmiani algatatud vastureformatsiooni meetmete käigus alates 1731. aastast välja. Paljud Salzburgi protestandid leidsid uue kodu Ida-Preisimaal.
Lõpuks tõusis Bischofshofen 19. sajandi lõpul Salzburgi–Tirooli raudteeliini ehitamisega raudteesõlmeks. See ülendati 1900. aastal turulinna staatusesse ja sai 24. septembril 2000 linnaõiguse.
Sport.
Traditsioonilise suusahüpete Nelja hüppemäe turnee lõppvõistlus peetakse igal aastal 6. jaanuari paiku Bischofshofenis Paul-Ausserleitner-Schanzes. 1999. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistluste suusahüpete suure mäe võistlus toimus Bischofshofenis.
Ikarus 415T

Ikarus 415T on Ungari trollibussimudel, mida firma Ikarus valmistas aastatel 1992 (prototüüp) ja 1997–2002 kokku umbes 200 eksemplari.
Kasutamine.
Tallinnas oli alates 1999. aastast nr 309 all kasutusel just 1992. aastal valmistatud prototüüp, mis kanti sagedaste rikete tõttu maha 2006. aastal. 1997–2002 valmistatud umbes 200 trolli sõidavad Rumeenias. Neil on firma Astra elektrisüsteem, Tallinna prototüüptrollil oli see aga firmalt Ansaldo.
Alban Berg

Alban Maria Johannes Berg (9. veebruar 1885 Viin – 24. detsember 1935 Viin) oli Austria helilooja, Teise Viini koolkonna liige koos Arnold Schönbergi ja Anton Weberniga. Tema loomingus ühineb mahlerlik hilisromantism Arnold Schönbergi vaba atonaalsusega. Hilisemas loomingus kasutab ta dodekafooniat.
Putorana mägismaa

Putorana mägismaa ehk Putorana mäed ehk Putorana platoo ehk Putoraana kiltmaa (vene keeles плато Путорана) on rangelt liigestatud mäemassiiv Venemaa põhjaosas Krasnojarski krais Kesk-Siberi kiltmaa loodeosas. Põhjas ja läänes moodustab astangu kõrgusega üle 800 meetrit, lõuna- ja idanõlvad on lamedad. Putorana mägismaa kõrgeim tipp on Kamen (1678 m), teised kõrged mäed on Holokit (1542 m), Kotuiskja mägi (1510 m). Mägismaast põhja pool paiknevad Põhja-Siberi madalik ja Taimõri poolsaar.
Pauline Bonaparte

Pauline Bonaparte (20. oktoober 1780 Ajaccio – 9. juuni 1825 Firenze), neiupõlvenimega Maria Paola Buonaparte (hiljem Marie-Pauline Bonaparte; abielus Leclerc ja Borghese), Guastalla hertsoginna, oli Napoleon I õde.
Elulugu.
Pauline oli perekonna 6. laps. Isa suri 1785. Pauline ei saanud formaalset haridust ja pärast isa surma elas perekond vaesuses. Alles Napoleoni tõus Prantsusmaa juhtkonda aitas perekonna vaesusest välja.
Pauline abiellus 14. juunil 1797 Charles Leclerciga. Sellest abielust sündis 20. aprillil 1798 poeg. Leclerc oli kindral, kelle Napoleon saatis maha suruma Haitil toimunud ülestõusu Prantsusmaa võimu vastu. Ülestõusu oli põhjustanud Napoleoni otsus taastada Haitil orjus. Selleks nimetas Napoleon Leclerci Haiti kindralkuberneriks. Prantsuse laevastik sõitis ülestõusu maha suruma ja Pauline sõitis koos pojaga kaasa. Leclerci laevastikus oli 74 laeva ja kindralkuberneri perekond hõivas kogu lipulaeva "l'Océan". Laevastik asus Brestist teele 14. detsembril 1801 ja jõudis Haitile 54 päeva pärast. Leclerci sõjakäik ebaõnnestus mitte sõjaliste lüüasaamiste tõttu, sest relvastuselt olid Prantsuse väed ülestõusnutest tugevalt üle, vaid kollapalaviku tõttu, millesse suri Prantsuse sõdureid tuhandete kaupa. 1. novembril 1802 suri kollatõppe ka Charles Leclerc ja järelejäänud väed sõitsid tagasi koos Pauline'i ja tema pojaga, kes olid samuti raskelt haiged. Nad jõudsid Prantsusmaale 1. jaanuaril 1803.
28. augustil 1803 abiellus Pauline Camillo Borghesega, kelle Napoleon nimetas Guastalla vürstiks ja hertsogiks. Napoleon lootis, et see abielu vähendab itaallaste vaenulikkust Prantsusmaa vastu. Varsti müüsid Borghesed hertsogitiitli 6 miljoni frangi eest Parmale, säilitades üksnes vürstitiitli. Nad elasid Roomas.
Pauline Bonaparte tekitas skandaali sellega, et poseeris Antonio Canovale marmorskulptuuri jaoks poolaktina.
Mõneks ajaks langes Pauline Napoleoni juures ebasoosingusse, sest ei saanud läbi tema abikaasa, Austria keisri Franz II tütre Marie Luisega, aga kui Napoleoni õnn pöördus, näitas Pauline end talle truumana kõigist teistest õdedest-vendadest. Pärast Napoleoni kukutamist müüs Pauline kõik oma väärtpaberid, kolis Elbale ja kasutas oma raha Napoleoni olukorra parandamiseks. Ta oli Napoleoni õdedest-vendadest ainus, kes teda Elbal külastas.
Pärast Waterloo lahingut kolis Pauline Rooma paavsti Pius VII kaitse alla, kes oli ükskord tema venna vang olnud. Seda tegid ka tema ema Letizia ja teisedki pereliikmed. Kuid Camillo Borghese kolis Firenzesse, püüdis end igati Bonaparte'idest eraldada ja elas järgmised 10 aastat oma armukesega. Ometi ei kaotanud Pauline lootust teda tagasi saada ja veel mõned kuud enne oma surma palus ta paavstil Borgheset mõjutada enda juurde tagasi tulema.
Pauline Bonaparte suri 1825 44-aastaselt tuberkuloosi. Tema esimesest abielust sündis poeg Dermide Leclerc (1798–1806). Teisest abielust lapsi ei sündinud ja seetõttu kadus Guastalla hertsogi tiitel pärast hertsogi surma 1832.
Pauline Bonaparte on maetud Santa Maria Maggiore basiilikasse.
Torre del Lago Puccini

Torre del Lago Puccini on 14 000 (2005) elanikuga küla Itaalias Toscanas Lucca provintsis Liguuria mere ääres. 
Torre del Lago Puccini moodustab koos Viareggioga Viareggio valla.
Seal elas ja sinna on maetud ooperihelilooja Giacomo Puccini ja tema abikaasa. Nende endises kodus on Puccini majamuuseum.
Alates 1930. aastast korraldatakse iga aasta juulis ja augustis Massaciuccoli järve kaldal 3200 istekohaga vabaõhulaval Puccini festivali.
Abdülmecit

 
Abdülmecit ehk Abdülmecit I (25. aprill 1823 – 25. juuni 1861) oli 31. Türgi sultan. Ta valitses 1. juulist 1839 kuni surmani 1861. 
Ta oli sultan Mahmut II ning tema esimese abikaasa Bezmiâlemi poeg. Ta sai hariduse Prantsusmaal ning oli esimene Türgi sultan, kes valdas mõnd lääne keelt. Ta huvitus kirjandusest ja klassikalisest muusikast. 
Abdülmeciti troonileasumise ajal oli Osmanite riik sõjalis-poliitilise kriisi haripunktis. Osmanite riigi sõjavägi oli Nizipis Egiptuse sõjaväelt Egiptuse asehalduri Muḩammad ‘Alī juhtimisel ning Osmanite riigi sõjalaevastik oli mässulise ülema Ahmet Fevzi-paša juhtimisel teel Aleksandriasse, kus see pidi Egiptusele üle antama. Ainus võimalus kriis ületada ning riik päästa olid läbirääkimised, mis viisid Nelikliidu sõlmimiseni Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi, Venemaa keisririigi, Austria keisririigi ja Preisimaa kuningriigi vahel Oriendikriisi ületamiseks ning Osmanite riigi võimu säilitamiseks Aasias Londoni lepinguga 15. juulil 1840. 
Oma isa Mahmut II näpunäidete alusel asus sultan Abdülmecit tema kavandatud reforme ellu viima. Novembris 1839 kuulutati välja edikt, mis pani aluse tansimati reformidele. Pärast Krimmi sõja lõppu täiendati seda veebruaris 1856 veel ühe statuudiga. Need pidid tagama sultani alamate kõigi gruppide elu ja vara puutumatuse, maksude õigluse, kohtupidamise erapooletuse ning täieliku usuvabaduse ja võrdsed kodanikuõigused kõigile. Kavale seisid ägedalt vastu muslimite ülemklassid ja eesõigustatud vaimulikkond "‘ulamā"', ning see jäi täies mahus ellu viimata, eriti riigi perifeerias. Mitme vandenõuga püüti sultanit tappa. 
Teistest Abdülmeciti reformidest olid tähtsamad sõjaväe ümberkorraldamine 1843–1844, haridusministeeriumi asutamine, vihatud ja ebaõiglase peamaksu kaotamine, orjakaubanduse kaotamine ning meetmed avaliku halduse tõhustamiseks ja kaubanduse edendamiseks. 
Mitmel pool riigis oli rahutusi ja mässe. Aastatel 1853–1856 leidis aset Krimmi sõda, mida Suurbritannia, Prantsuse teine keisririik ja Sardiinia kuningriik pidasid Osmanite riigi huvides Venemaa keisririigi vastu. 
Kui Lajos Kossuth koos oma võitluskaaslastega pärast Ungari ülestõusu ebaõnnestumist 1849 otsis varjupaika Osmanite riigist, nõudsid Austria keisririik ja Venemaa keisririik nende väljaandmist, kuid sultan keeldus sellest enesekindlalt ja resoluutselt. Ta astus välja ka selle eest, et teda mõrvata kavatsenud vandenõulasi ei hukataks. Ta oli sõbralik ja ausameelne, kuid nõrk ja kergesti mõjutatav. Samas oli ta pillav, eriti elu lõpupoole.
Ebalehis

Ebalehis ("Pseudolarix amabilis") on männiliste sugukonda ebalehise perekonda kuuluv heitlehine puu.
Ta on perekonna ainuke liik.
Ebalehis kasvab pärismaisena Hiina idaosas; kasvab mägedes 100–1500 meetri kõrgusel merepinnast.
Puu kasvab 30–40 meetri kõrguseks. Võra on laikooniline. Okkad on 3–6 cm pikkused and 2–3 mm laiused. Käbid on 4–7 cm pikkused ja 4–6 cm läbimõõduga ning lagunevad pärast küpsemist. Seemned on tiibadega.
Toktobolot Abdumomunov

Toktobolot Abdumomunov (Токтоболот Абдумомунов; 15. august 1922 – 1989) oli kirgiisi näitekirjanik.
Kirgiisi kirjandus

Kirgiisi kirjandus on kirgiisi keeles kirjutatud ilukirjandus.
Zheng Wanjun

Zheng Wanjun (1904–1983) oli hiina botaanik.
Ta oli tunnustatud paljasseemnetaimede taksonoomia asjatundja.
Ta töötas Nanjingi ülikoolis. Zheng Wanjun oli esimene, kes kirjeldas 1944. aastal Hiinast leitud varem väljasurnuks peetud metasekvoiat. 
Tema järgi sai nime kadakas "Juniperus chengii".
Zheng Wanjuni kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend W.C.Cheng.
Rahvusvaheline Tööorganisatsioon

Rahvusvaheline Tööorganisatsioon (inglise keeles "International Labour Organization", lühend "ILO"; prantsuse keeles "Organisation internationale du travail") on rahvusvaheline ÜRO alluvuses tegutsev organisatsioon, milles tegeletakse eelkõige rahvusvaheliste tööstandardite koostamise ja töötingimuste järelevalvega liikmesriikides.
Organisatsiooni asutasid 28. juunil 1919 Genfis 24 riiki. Alates 1946. aastast on see ÜRO-le alluv spetsialiseeritud asutus. Tööorganisatsioon sai esimeseks ÜRO spetsialiseeritud asutuseks.
Rahvusvahelisse Tööorganisatsiooni kuulub 2012. aasta seisuga 185 riiki. ÜRO liikmetest ei kuulu sinna Andorra, Bhutan, Cooki saared, Liechtenstein, Mikroneesia, Monaco, Nauru, Niue, Põhja-Korea, Tonga ja Vatikan.
Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni peakorter asub Genfis. Kõrgeim otsustav kogu on kord aastas kogunev Töökonverents, kus osaleb igast liikmesriigist kaks valitsuse esindajat ning üks tööandjate ja üks töövõtjate esindaja.
Täidesaatev organ on haldusnõukogu, mille sekretariaat on Rahvusvaheline Tööbüroo peadirektori juhtimisel. Sellesse kuulub 28 valitsuste, 14 tööandjate ja 14 töövõtjate esindajat. 10 riigil on alaline valitsuse esindaja haldusnõukogus. Need riigid on Brasiilia, Hiina, India, Itaalia, Jaapan, Prantsusmaa, Saksamaa, Suurbritannia, USA ja Venemaa.
Uusi liikmeid tohib vastu võtta igal töökonverentsil, kusjuures liikmekandidaadi poolt peab hääletama 2/3 kõigist saadikutest, sealhulgas 2/3 valitsuste esindajatest. Enne seda peab kandidaat tööorganisatsiooni peadirektorile lubama, et täidab kõiki tööorganisatsiooni liikme kohustusi.
Aastal 1969 sai Rahvusvaheline Tööorganisatsioon Nobeli rahuauhinna.
Nordisk familjebok

"Nordisk familjebok" on Rootsi entsüklopeedia, mille 20-köiteline esimene trükk ilmus aastatel 1876–1899 ja 38-köiteline, pealkirjaga "Uggleupplagan" (Öökulliväljaanne) tuntud kordustrükk aastatel 1904–1926. Hiljem on ilmunud veel kaks trükki.
"Nordisk familjebok" sisaldab umbes 182 000 märksõna ning seda peetakse Rootsi kõige põhjalikumaks trükis ilmunud entsüklopeediaks.
Entsüklopeedia on täies mahus digiteeritud ja veebis vabalt kättesaadav.
Andreas D. Fröhlich

Andreas D. Fröhlich (sündinud 30. novembril 1946 Mannheimis) on saksa eripedagoog ja vaimupuudepedagoogika ekspert.
Ta on töötanud üldise eripedagoogika professorina ning tema teadustöö on keskendunud vaimupuudele, hariduse ja hoolduse integratsioonile.
Nooruses õppis ta pedagoogikat, filosoofiat ja eripedagoogikat ning töötas mitu aastat raske- ja liitpuudega lastega rehabilitatsioonikeskuses Landstuhl. Tema intensiivne uurimistöö raskete puuete, teadvusekaotuse ja hoolduse valdkonnas viis basaalstimulatsiooni kontseptsiooni väljatöötamiseni, millega sai rahvusvaheliselt tuntuks.
Fröhlich alustas õppe- ja teadustööd 1986. aastal Kölni Ülikoolis eripsühholoogia alal. Hiljem töötas ta professorina Mainzi Ülikoolis, ja alates 1989. aastast oli ta professor Heidelbergi Ülikoolis vaimupuudepedagoogika alal. Aastatel 1994–2007 oli ta Koblenzi-Landau Ülikooli Eripedagoogika Instituuti professor.
Pilistvere kihelkond

Pilistvere kihelkond (lühend Pil; saksa keeles "Kirchspiel Pillistfer") oli kihelkond Kesk-Eestis Viljandimaal ning Liivimaa kubermangus Tartu, Pärnu ja Viljandi kreisis.
Kihelkonnakirik oli Pilistvere Andrease kirik.
Piirkonna ajalugu.
Tõenäoliselt rajati Pilistvere kihelkond 13. sajandi alguses Pilistvere muinaskihelkonna aladele ja see kuulus Nurmekunna maakonna koosseisu. 1234. aastal on paavsti kirjas nimetatud Pilistvere kihelkonda ühena seitsmest kihelkonnast Tartu piiskopkonnas.
1480. aastal kuulus Pilistvere Põltsamaa halduspiirkonda, sealt edasi Viljandi komtuurkonna alluvusse. Poola ajal oli taas Põltsamaa staarostkonna all, hiljem Tartu kreisis. 1630. aastal Pilistvere kihelkond lahutati Põltsamaa kihelkonnast.
1773. aastast Venemaa keisririigi Pärnu kreisi koosseisus. Sellises pidevas võimude muutuse keerises olles ja sõdade tallermaana jäi Pilistvere kihelkond oma arengutasemelt muust Viljandimaast maha.
1865. aastal algas kihelkonnas talude päriseksostmine.
Rahvarõivad.
19. sajandi esimesel poolel olid levinud järgmised tunnused.
Naisterõivad:
Meesterõivad:
Fuad Əbdürəhmanov

Fuad Həsən oğlu Əbdürəhmanov (venepäraselt "Fuad Abdurahmanov" (Фуад Гасан оглы Абдурахманов); 11. mai 1915 Nuxa (praegu Şəki) – 15. juuni 1971 Bakuu) oli aserbaidžaani skulptor, aserbaidžaani monumentaalskulptuuri rajaja.
Əbdürəhmanovi isa Hassan oli riigiametnik. 1929 kolis pere Yevlaxi ja pisut hiljem Bakuusse, kus üüris kahetoalise korteri.
1929 astus Fuad Bakuu maalikunstikooli. Hiljem õppis ta 1935–1940 Leningradi Kunstiakadeemias Matvei Manizeri juures.
1934 osales ta 19-aastaselt poeedi Abu'l Kasim Firdausi 1000. sünniaastapäevale pühendatud näitusel väikese kompositsiooniga "Laskur", mis läks Rustam Mustafajevi nimelise kunstimuuseumi püsiekspositsiooni.
1938 hakkas Əbdürəhmanov töötama Məhəmməd Füzuli skulptuuri kallal. See oli esimene tema aseri poeetide ja kirjanike skulptuuride seeriast, mis hiljem paigaldati Bakuusse Nizami Gəncəvi muuseumi. Selle skulptuuriga võitis ta konkursi, mis korraldati Nizami 800. sünniaastapäeva tähistamiseks. Sünniaastapäev oli 1941. aastal, aga sõja tõttu ei saanud skulptuur valmis enne 1947. aastat. Skulptuur paigaldati tollasesse Kirovabadi (praegu Gəncə) ja Əbdürəhmanov sai selle eest Stalini preemia teise järgu. 1949 valmis Nez̧āmī monument Bakuus. See skulptuur avaldas suurt mõju nõukogude monumentaalkunstile, näiteks skulptuuri enese ja selle postamendi mõõtmete suhte osas.
Isikute hulka, kellest ta skulptuuri lõi, kuuluvad NSV Liidu kangelased ja Hõdõr Mustafajev, luuletaja Səməd Vurğun, heliloojad Üzeyir Hacıbəyov ja , 7. sajandi vürst Cavanşir ning 9. sajandi rahvaülestõusu juht . Mongooliasse Ulaanbaatarisse paigaldati tema 1954 valminud rinnakujud ja . 1955 valmis tal marmorbüst Leninist. 1960 püstitati Bakuusse tema skulptuur "Vabastamine".
Əbdürəhmanov pälvis 1949 ja 1951 ordeni "Austuse märk" ja 1951 Stalini preemia kolmanda järgu. 1966 anti talle ka NSV Liidu Kunstiakadeemia kuldmedal. Ta oli esimene aser, kes sai NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Əbdürəhmanovi järgi on nimetatud tänav Bakuus ja Şəkis. Majadele, kus ta elas, on paigaldatud mälestustahvlid. Tema nime kannab laste maalikunstikool Şəkis.
Johannes XVII

Johannes XVII, ladinapäraselt Ioannes XVII (Giovanni Sicco, Sicco või Siccone) oli paavst maist novembrini 1003. Ta oli 140. paavst.
Giovanni Sicco oli sündinud Roomas Biberatica linnaosas Giovanni pojana. Kirikuloolase J. N. D. Kelly arvates võis ta olla suguluses tollal Roomas valitsenud Crescenzi suguvõsaga.
Tema kolm venda asusid samuti kiriku teenistusse: Giovanni sai Palestrina piiskopiks, Pietro diakoniks ja Andrea kuuria ametnikuks ("secundicerius"), kes meenutasid teda 1040 valminud epitaafil. Catholic Encyclopedia andmetel oli Sicco enne vaimulikuks saamist abielus ja tal oli kolm poega, kes asusid kiriku teenistusse.
Sicco sai Gregorius V ajal umbes aastal 996 kardinalpreestriks.
Paavstiks saamine.
Johannes XVII määrati paavstiks Rooma valitseja Giovanni II Crescenzi poolt ja ta pühitseti ametisse 16. mail 1003, Catholic Encyclopedia andmetel 13. juunil.
Kuna Johannes XVI-t peeti tollal paavstiks, siis oli ta seitsmeteistkümnes Johannese-nimeline paavst.
Suhted Saksamaaga.
Kirikuloolane Kelly eeldab, et Johannes XVII püüdis Saksa kuningaga Heinrich II-ga arendada suhteid, kuid Crescenzi takistas seda.
Misjon.
Johannes XVII tunnustas Poola misjonäri Benedictuse (Benedykt) ja tema kaaslaste tegevust slaavlaste hulgas.
Uus kardinal.
Johannes XVII määras kardinaliks Ostia piiskopi Pietro.
Surm.
Johannes XVII suri 6. novembril 1003 Roomas ja maeti kas Lateraani basiilikasse, San Paolo fuori le Mura kirikusse või Santa Saba in Cella Nova kloostrisse.