Peavalu

Peavalu on valu peapiirkonnas.
Levimus.
Igasuguse peavalu, sealhulgas migreeni ja pingepeavalu, levimust hinnatakse kuni 93%-ni, peavalu esineb 8–69%-l meestest ja 25–99%-l naistel. Pingepeavalude levimus suureneb koos vanusega, migreenil aga seos vanusega puudub. Kuni 7-aastastest lastest on umbes 40% kaevanud peavalu üle. Neist 4%-l on olnud korduvaid tõsiseid peavalusid ja 2,5%-l on diagnoositud migreen. 15-aastastest lastest oli neljast lapsest kolm oma elu jooksul peavalu kogenud ja neist 20%-l oli esinenud intensiivseid peavalusid. Lastel esinevad sageli pingepeavalud . Küsitlusuuringu käigus selgus, et üle 65-aastastest inimestest on 1% möödunud aasta jooksul kogenud tõsist peavalu. Neist 18% olid mehed ja 29% naised .
Migreen.
Migreen on üks kroonilise peavalu alamliike, mille all kannatab mitme uuringu andmetel umbes 10% elanikkonnast. Eriti sageli kannatavad migreenihoogude all naised.
Migreeni teket võivad provotseerida ere vilkuv valgus, magamatus, alkohol, stress, söömata olek, ärritavad lõhnad, ilmamuutused, hormonaalsed põhjused (nt menstruatsioon). Migreenile on iseloomulik ühepoolne pulseeriv mõõdukalt tugev kuni raske peavalu, mis sageli ägeneb füüsilise koormuse korral ja kaob magamisel. Sageli kaasnevad iiveldus või oksendamine, fotofoobia ja fonofoobia. Migreenile võivad eelneda või sellega kaasneda aurad. Kõige sagedamini esinevad nägemishäired, virvendusskotoomid ja valgusesähvatused. Migreen esineb peavaluhoogudena, mis võivad kesta mõnest tunnist mitme päevani. Küllalt sageli võib valu olla väga tugeva ja piinava iseloomuga, mis pärsib täielikult igapäevase tegevuse. Samuti täheldavad paljud patsiendid, et väiksemgi müra või päevavalgus (ka ere valgus) muutub hoo ajal väljakannatamatuks.
Migreeni alamliigid on auraga (klassikaline, komplitseeritud, oftalmiline, hemiparesteesiatega, hemipleegiaga või afaasiaga) migreen, ilma aurata (tavaline) migreen, oftalmopleegiline (enamasti täielik okulomotoorne paralüüs) migreen, reetina migreen, basilaarne migreen ja lapseea perioodilised sündroomid (migreeni ekvivalendid), millega kaasnevad ägedad segasusseisundid, beniigne asendivertiigo, tsüklilised oksendamised, nn Imedemaa Alice'i sündroom, paroksüsmaalsed jalavalud ja alterneeruvad lapseea hemipleegiad. Mõnikord võib migreen esineda ilma peavaluta, ainult aurana, sel juhul on vajalikud uuringud intrakraniaalse protsessi välistamiseks.
Kobarpeavalu.
Meeste ja naiste suhe on kobarpeavalu puhul 4,5–6,7 : 1 meeste kasuks. Haigus võib esineda põhimõtteliselt igas vanuses, kuid siiski sagedamini 20. eluaastate lõpul. Kobarpeavalu valdav põhitunnus on valude perioodiline esinemine, kusjuures keskmine kobarvalu periood kestab 2–3 kuud, kordudes valdavalt ühe või kahe aasta tagant. Enam kui pooltel patsientidest on peavalud öised ja paljudel patsientidel esineb ööpäevane tsükliline rütm. Sageli on esilekutsuv tegur alkohol. Kobarpeavalud võivad olla episoodilised või kroonilised. Aurat ei esine. Valu jõuab kõrgpunkti valdavalt 10–15 minutiga ja kestab üldiselt 45–60 minutit, esinedes 1–3 korda päevas. Valu lokaliseerub tavaliselt kolmiknärvi alale, on piinav, läbitungiv ja mittepulseeriv. Kobarpeavaludega kaasnevad sageli konjunktiivi injektsioon, pisaravoolus, ninakinnisus, rinorröa, otsmiku ja näo higistamine, mioos, ptoos ja silmalaugude turse. Kobarpeavalude sümptomaatiline ravi seisneb ergotamiini manustamises ja võimaluste korral nt 100%-lise hapniku inhaleerimises – see toimib väga efektiivselt. Profülaktiliseks raviks on kasutatud liitiumi, mille toime teatakse olevat alla nädala, kaltsiumkanalite blokaatoreid, metüsergiidi ja ergotamiini. Episoodiliste kobarpeavalude korral on soovitatud hoo ajal hapnikravi, profülaktilise ravina on tõhusaks osutunud ergotamiini ja verapamiili kombineerimine. Ergotamiini kasutamine on näidustatud ravile raskesti alluvate haigusjuhtude korral .
Krooniline paroksüsmaalne hemikraania.
See on kobarpeavalu eritüüp, mille korral esineb raske ühepoolne supraorbitaalne või orbitaalne valu. Valu lokaliseerub alati samale poole, võib olla küllalt intensiivne. Peavalu kestab kuni 10 minutit, sageli kordudes päeva jooksul 10–15 korda. Kaasuvad sümptomid on samad mis kobarpeavalude puhul.
Pingepeavalu.
Pingepeavalu on sagedane peavaluvorm. Pingepeavalusid esineb sageli lastel . Valu on sümptomitelt episoodiline, kuid võib muutuda krooniliseks. Peavalud on iseloomult difuussed, mõlemapoolsed, "suruvad ja pingutavad", raskusastmelt kerged kuni mõõdukad. Valu esineb valdavalt kaela- ja kuklapiirkonnas. Vahel võib esineda ka fotofoobiat, fonofoobiat või kerget iiveldust. Oksendamine ei ole kroonilisele pingepeavalule iseloomulik.
Ravimindutseeritud peavalu.
Kui inimene tarvitab sümptomaatilistel eesmärkidel sageli suurtes annustes valuvaigisteid, võib see soodustada peavalude arengut.
Ravimindutseeritud peavalu jaguneb kahte liiki: valuvaigistitega seotud peavalu ja ergotamiiniga seotud peavalu. Valu on rütmiline, püsib terve või peaaegu terve päeva, kusjuures ainus leevendaja on regulaarne valuvaigistite manustamine. Keeruline on ravimindutseeritud peavalude eristamine primaarsetest peavaludest nagu pingepeavalud ja migreen, sest mõnel migreenihaigel võivad tüüpilised hood puududa. Kaasnevad sümptomid on asteenia, iiveldus, rahutus, kergesti ärritumine, mäluhäired, keskendumisraskused, käitumishäired, unehäired ja tekkiv tolerants sümptomaatiliste ravimite suhtes. Pärast esialgset võõrutusperioodi eelmainitud sümptomid kaovad ning ühtlasi väheneb peavalude raskus ja sagedus. Igapäevane sümptomaatiliste ravimite kasutamine suurtes annustes nullib samal ajal kasutatavate profülaktiliste ravimite toime.
Ravimid, mida kasutatakase südame isheemiatõve korral stenokardiahoogude kupeerimiseks (nt ISDN, ISMN jt), võivad peavalude esinemist indutseerida, seda eriti ravi esimestel kuudel, kuna nitropreparaadid laiendavad veresooni ka pea piirkonnas. See on sageliesinev kõrvaltoime. Ravimi pikemaajalisel kasutamisel see sümptom tavaliselt kaob. Kui sümptomid püsivad, tasub kaaluda nitropreparaadi väljavahetamist.
Peavaluravi.
Peavaluravis eristatakse kolme süstemaatilise lähenemise komponenti: 
1) psühholoogiline,
2) füüsiline,
3) farmakoloogiline lähenemine.
Farmakoloogiline ravi.
Farmakoloogiline ravi jaguneb kaheks: