tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Protolüütiline teooria

Protolüütiline teooria (inglise keeles ")" on keemias kasutatav happe-aluse reaktsiooni teooria, mis ilmus 1923. aastal. Selle teooria pakkusid välja füsikokeemikud Taanist ja Inglismaalt ning see kannabki nende nime (Eestis on kasutusel nimetus "Protolüütiline teooria"). Nad väitsid, et iga ühend, mis suudab prootonid mis tahes muule ühendile üle kanda, on hape ning ühend, mis prootonit vastu võtab, on alus. Prooton on ühikulise positiivse elektrilaenguga tuumaosake. Seda tähistab sümbol &lt;chem&gt;H+&lt;/chem&gt;, kuna see moodustab vesinikuaatomi tuuma.
Ajalugu.
Protolüütilise teooria välja kujunemisel kasutati Arrheniuse teooriat. Arrheniuse teoorias on happed defineeritud kui ained, mis dissotsieeruvad vesilahuses, moodustades vesinikioone (&lt;chem&gt;H+&lt;/chem&gt;), alused aga kui ained, mis dissotsieeruvad vesilahuses, moodustades hüdroksiidioonid (&lt;chem&gt;OH-&lt;/chem&gt;).
Protolüütilise teooria järgi happed ja alused on määratletud nii, kuidas nad üksteisega reageerivad. Definitsioon on väljendatud tasakaaluavaldisega ehk happed on molekulid või ioonid, mis teatud reaktsiooni käigus eemaldavad prootoneid. Selle teooria järgi liigituvad alusteks need ained, molekulid või ioonid, mis lisavad prootoneid. Happed ja alused on ühiselt tuntud kui protoliidid. Seega võib reaktsiooni happelise aine (nt vesinikkloriidhape) ja aluselise aine (nt ammoniaagi) vahel esitada võrrandiga &lt;chem&gt;HCL + NH3 &lt;=&gt; NH4+ + Cl-&lt;/chem&gt;. Võrrandis on ammooniumioon (&lt;chem&gt;NH4+&lt;/chem&gt;) happekonjugaat aluselise ammoniaagiga ja kloriidion (&lt;chem&gt;Cl-&lt;/chem&gt;) on aluse konjugaat vesinikkloriidhappega.
Protolüütiline teooria ei lähe kuidagi Arrheniuse teooriaga vastuollu, sest tegelikult protolüütiline teooria on Arrheniuse teooria üldistus.
Alused ja happed.
Prootoni annetamine happega on pöörduv protsess ning sellest tekkiv happejääk võib uuesti prootoniga kinnituda ja seega saada aluseks. Seetõttu iga hape, mis kaotab prootoni, konjugeeritakse alusega, millesse see läheb.
Teooria kohaselt seisnevad kõik happe-aluse reaktsioonid prootoni pöörduvas ülekandmises happest alusele. Sellise protsessi tulemusena tekib paar uut osakest, millest üks on võimeline prootonit loovutama, teine aga vastu võtma. Seega on hape tasakaalus konjugeeritud alusega ja alus on tasakaalus konjugeeritud happega.
Lolita Lempicka

Lolita Lempicka (kodanikunimega Josiane Maryse Pividal; sündinud 14. augustil 1954. aastal Bordeaux's) on prantsuse moelooja ja lõhnastaja.
Rahvaarst

Rahvaarst (ka "maatark", Setumaal "maanatark") on isik, kellel usutakse olevat erilised oskused, mis lubavad ravida nii inimesi kui ka koduloomi.
Iseloomustus.
Viimastel sajanditel Eestis tegutsenud rahvaravitsejad jätkasid muistsete läänemeresoome nõidade kõige olulisema põlise ülesande täitmist - ravimist. Nende ravivõtetes ühinesid vanad uskumused, kogemuslikud oskused ja rohud, maagilised võtted ning omaaegsed teadmised meditsiini kohta. 
Rahvaarstide nimetus lähtus peamiselt kasutatavatest ravivõtetest ja -vahenditest:
Rahvaravitsejad olid Eesti talurahva peamised ravitsejad 19. sajandini, mil aina enam alustasid tööd koolitatud arstid.
Vertical Aerospace

 
Vertical Aerospace on Suurbritannia lennundusettevõte Bristolis, mis on loodud 2016. aastal. 
Ettevõtte asutas Stephen Fitzpatrick, et aidata kaasa lennunduse süsinikuvabaks muutmisele. Selleks kasutab ettevõte nii lennunduse ja energiatööstuse kui ka autotööstuse teadmisi ja oskusi. 2017. aastal ehitas Vertical Aerospace oma esimese eVTOL-i õhusõiduki VA-X1, mille esmalend toimus samal aastal. 2018. aastal sai VA-X1 Ühendkuningriigi lennuametilt lennukõlbulikkuse loa.
2019. aastal tõusis õhku Verticali teine eVTOL-i õhusõiduk VA-X2. Samal aastal hakati koostööd tegema ettevõttega Honeywell International Inc. 2020. aastal avalikustas Vertical Aerospace oma järgmise õhusõiduki VA-X4. Lisaks sellele tellis Ühendkuningriigi valitsus 2020. aastal neilt nutilaaduri. 2021. aastaks ehitati Rolls-Royce’i, Solvay ja Microsofti abiga VA-X4 valmis. Samal aastal saadi lennufirmadelt 1350 selle õhusõiduki tellimust. 2022. aastal tehti VA-X4-ga esimene katselend ning 2024. aastaks loodetakse saada EASA-lt ("European Aviation Safety Association") tüübisertifikaat.
VA-X1.
VA-X1 oli Vertical Aerospace’i esimene eVTOL-i õhusõiduk. Selle omadused on järgmised:
VA-X2.
 VA-X2 on teine Vertical Aerospace'is välja töötatud eVTOL-i õhusõiduk. Selle omadused on järgmised:
VA-X4.
Vertical Aerospace’i siiani kõige keerukam õhusõiduk sobib linnades õhutaksoks, kaubaveoks ja MEDEVAC-i ("Medical Evacuation") teenindamiseks. VA-X4 peaks plaani kohaselt saama esimeseks Verticali õhusõidukiks, millel on EASA tüübisertifikaat aastal 2024. Lisaks sellele oleks tüübisertifikaadi omandamine ainulaadne: ühelgi teisel eVTOL-i õhusõidukil ei ole EASA sertifikaati.
X4 loodi koostöös Rolls-Royce’i, Solvay, Microsofti ja Honeywelliga. Rolls-Royce aitas luua kerget ja turvalist elektrilist jõuajamit ning Microsoft aitas tarkvaraga. Honeywell pakkus avioonikat, mis on kasutuses ka F-35 hävituslennukis ja Solvay panustas kere ehitamisega. Erinevaid tehnoloogiaid kasutades on VA-X4 vaiksem kui ükski teine sarnaseid ülesandeid täitev õhusõiduk, piloodil lihtsam juhtida ja hinna poolest soodne. VA-X4 teadaolev maksumus on 2022. aasta seisuga umbes 4 miljonit dollarit.
VA-X4 omadused on järgmised:
Partnerlus.
Vertical Aerospace'i koostööpartneritest Solvay on keemiatööstuse ettevõte, Microsoft tegeleb tarkvaraarendusega, Honeywell tegeleb lennundusalase äriga, Rolls-Royce on autotööstuse gigant. Vertical Aerospace on saanud VA-X4 tellimusi ka sellistelt ettevõtetelt nagu Virgin Atlantic, American Airlines ja Avolon.
R-7 perekond

 
R-7 on Nõukogude Liidu kanderaketipere, mis loodi ballistilise militaarkanderaketi R-7 baasil.
Täppislähenemise tuledesüsteem

Täppislähenemise tuledesüsteem (inglise keeles "precision approach path indicator" (PAPI)) on abituled, mis aitavad piloodil maanduda lennurajale. Tavaliselt on tuled paigutatud nelja tuleribana, mis asub maandumisraja vasakul küljel.
Ajalugu.
Täppislähenemise tuledesüsteem leiutati 1974. aastal Tony Smithi ja David Johnsoni poolt Inglismaal Royal Aircraft Establishmentis. Lisaks olid kaasatud teadusinsenerid täppislähenemise tuledesüsteemi arendamisse. Tony Smithil ja David Johnsonil võttis lisaks veel kaks aastat, et täiendada tuledesüsteemi.
Täppislähenemise tuledesüsteemi tööpõhimõte.
Täppislähenemise tuledesüsteemil on neli lampi, mis võivad olla punased või valged sõltudes lennuki maandumise nurgast.
1)      Kõik valged – lennuki maandumisnurk on liiga suur.
2)      Kolm valget ja üks punane – lennuki maandumisnurk on pisut suur.
3)      Kaks valget ja kaks punast – lennuki maandumisnurk on õige.
4)      Üks valge ja kolm punast – lennuki maandumisnurk on pisut väike.
5)      Kõik punased – lennuki maandumisnurk on liiga väike.
Piloodid kasutavad meeldejätmiseks riime: 
1)      WHITE on WHITE („valge valgel“) – "Check your height" („kontrolli oma kõrgust“)
2)      RED on WHITE („punane valgel“) – "You're all right" („kõik on korras“)
3)      RED on RED („punane punasel“) –  "You're dead" („oled surnud“)
Kuid värvide kombinatsioonide tähendused võivad olla erinevad, sõltudes lennukite juhtruumi kõrgusest.
Täppislähenemise tuledesüsteem lennujaamas.
Tänapäeval on enamus lennujaamades, nii väikestes kui ka suurtes, täppislähenemise tuledesüsteem. Tavaliselt paigaldatakse tuledesüsteem 3° maast, aga nurk oleneb lennujaama maastikust. Nüüdseks on enamus täppislähenemise tulede süsteemid LED lampidega, mis aitab näha halva ilmastikutingimustega. Täppislähenemise tuledesüsteemi on paigutatud paremale poole maandumisrajast või ka mõlemale poole. Tulevikus on plaanitud täppislähenemise tuledesüsteemi paigaldada päikesepaneele.
Cri-Cri

Cri-Cri (MC-15) on maailma üks väiksemaid ja odavamaid kahe mootoriga lennukeid, mille konstrueeris 1973. aastal Michel Colomban. Lennuk on varustatud metsamehe mootorsae kahe ühesilindrilise kahetaktilise 212 cm³ kolbmootoriga, hiljem on katsetatud ka elektrimootoreid. Nimi Cri-cri pärineb lennuki ehitaja tütrelt Christine’ilt, kelle hüüdnimi oli selline.
Ajalugu.
Michel Colombani tegi esimesed Cri-Cri eskiisid juba 1950. aastate lõpus, eesmärgiks oli ökonoomne odav lennuk. Colombani kaaslased kahtlesid tol ajal, kas on võimalik ehitada selline lennuk, arvestades seda, et projekti järgi pidi lennuk saavutama lennukiiruse umbes 200 km/h vaid 30 hobujõuga.
Esimest korda tõusis Cri-cri õhku 19. juulil 1973. Selle katselenduriks oli endine sõjaväelendur 68-aastane Robert Buisson, kellel oli selleks ajaks kogunenud umbes 12 000 lennutundi. 15 päeva jooksul lennati Cri-cri-ga 13 tundi ühegi probleemita. Lennukatsed kiirusel kuni 250 km/h kinnitasid, et lennukit on lihtne juhtida.
18. juunil 2010 tegi European Aeronautic Defence and Space Company (EADS) koostööd ettevõtetega Aero Composites Saintonge ja Greencri-cri Association ning esitles Le Bourget’s Green Aviation Showl täiselektrilist Cri-Crid.
9. juulil 2015 lendas Cri-Cri Electravia üle La Manche’i väina.
Konstruktsioon ja arendus.
Täismetall lennuki konstruktsiooni eriomadused võimaldavad seda lennukit kokku panna ja lahti võtta umbes 5 minutiga. Tänu kergusele ja väikestele mõõtmetele on lennukit hõlbus autoga veetaval haagisel transportida ning see ei vaja eriti suurt garaaži.
Turul on saadaval mitu Cri-Cri versiooni, millest üks on sisepõlemismootoritega ja teine elektrimootoritega. 
Lennuki KIT kokkupanek/ehitamine nõuab ligikaudu 1200 tundi tööd. 1997. aastal maksis see lennuk koos mootoritega 5000 franki.
Tänu kergele konstruktsioonile oli lennuki uuemate versioonide keskmine kütusekulu vaid umbes 8,5 liitrit tunnis.
Mootori versioonid.
Mootori versioonid on järgmised:
Tehnilised andmed (MC-15 Cri-Cri).
Kuna tegemist on komplektlennukiga (KIT), siis on saadaval mitu versiooni, MC-15 Cri-Cri tehnilised andmed:
Pühajõe mäss

Pühajõe mäss oli aastal 1642 Urvaste kihelkonnas Osulas aset leidnud sündmus, mille käigus talupojad hävitasid Võhandu jõele ehitatud vesiveski.
Lugu.
Võhandu jõele hakati Sõmerpalu mõisahärra ettevõtmisel ehitama veskit. Ehitusmeister oli tellitud Saksamaalt. Aga kohalikule rahvale see ei meeldinud. Nende jaoks oli jõgi püha ja teda ei tohtinud kuidagi tõkestada. Veski ehitati siiski valmis, kaugemalt toodud töölistega. Kuid siis algas enneolematu põud ja vili ikaldus täielikult. Maarahvas hakkas mässama ja lõhkus lõpuks veski maha. Asi oli selles, et jõgi oli kuidagi ühenduses piksega. Jõe tõkestamine pidi pikset pahandama. Piksele ohverdati härg, aga see ei aidanud. Alles siis, kui veskitamm lõhuti, hakkas äikesevihma sadama ja maa muutus jälle viljakandvaks.
Vastukajad.
Need sündmused pälvisid laialdast vastukaja kohalike sakslaste hulgas, mistõttu Urvaste pastor Johann Gutslaff avaldas 1644. aastal raamatu, milles ta lükkas ümber vääruskumused Võhandu jõe pühaduse kohta. 
Selles raamatus leidub Erastvere "piksepapilt" Vihtla Jürgenilt pärinev lõunaeestikeelne "Pikse palve". 
1974. aastal kirjutas Veljo Tormis selle teksti põhjal "Pikse litaania" meeskoorile ja suurele trummile.
Neid sündmusi kajastab Aino Kallase proosaballaad "Püha jõe kättemaks".
Tagurpidi torn

"Tagurpidi torn" on 2022. aastal esilinastunud Eesti lastepõnevik, mille lavastas Jaak Kilmi ja mis põhineb Aidi Valliku originaalstsenaariumil.
Film räägib laste suvest unises alevikus, kus ainsat lõbu pakub lihtsalt ringiluusimine ja turnimine mahajäetud tehases. Seal viibimine keelatakse neile aga ära. Kamba pealik Kristjan ning tema sõbrad Ariel, Loore, Mia-Margot ja Siim otsustavad keelust üle astuda. Otsus muudab nende elu ning paneb sõbrad karmi vastasseisu. Jääbki lahendada küsimus – mis on õige ja mis vale?
Filmivõtted toimusid peamiselt Laitses ja Hellenurmes, filmi keskmes olev anonüümne tööstuskompleks on kunagine Laitse raadiojaam. 
Filmi tootjad on Stellar Film ja Studija Locomotive (Läti). Inglise keeles pandi filmile pealkirjaks "The Sleeping Beast", läti keeles "Snaudošais Zvērs". Filmi valmimist toetasid Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, Tartu Filmifond, Creative Europe Media ja National Film Centre of Latvia. Filmile on tehtud ka vaegnägijate kirjeldustõlked ja vaegkuuljate subtiitrid.
Film kuulus 17. Haapsalu Õudus- ja Fantaasiafilmide Festivali programmi.
EHang

Ehang on kaasaegne ja autonoomne õhusõiduk. Droon loodi 2014. aastal, selle asutajad on Huazi Hu, kes on esimees ja tegevjuht, ning Derricl Yifang Xiong, kes töötab direktori ja turundusjuhina. Selle ettevõtte missioon on järgmine: teha ohutu autonoomne ja keskkonnasõbralik õhuliikumine kõigile kättesaadavaks. Selleks, et eesmärgini jõuda, tegeleb ettevõtte pideva arenguga.
Guangzhou EHang Intelligent Technology Co. Ltd on Hiinas Guangzhous asuv ettevõte, mis arendab ja toodab autonoomeid õhusõidukeid (AAV) ja reisijatele mõeldud AAV-sid, mida kasutatakse ka õhust kinematograafia, fotograafia, hädaolukordadele reageerimise ja uuringumissioonide jaoks. Hiljem hakati neid kasutama ka logistikas.
EHang 184.
2015. aastal valmis esimene autonoomne õhusõiduk Ehang 184. EHang 184 on esimene autonoomne ehk mehitamata õhusõiduk maailmas, mis saab inimesi kanda. Drooni juhtimine toimub maa pealt spetsiaalse tahvelarvuti abil. See tähendab, et õhusõiduki sees ei ole juhtimispaneeli ja reisija ei kontrolli lendu, kuid tal on võimalus korrigeerida õhutemperatuuri ja valgust, kasutades ekraani. Tootja väidab, et  drooni saab elektrijaama abil täis laadida kahe tunniga ja droon saab olla õhus kuni 23 minutit. Maksimaalne kiirus on 100 km/h ja kandevõime on 100 kilogrammi. Droon on varustatud 8 propelleriga, mis tagavad ohutu hädamaandumise eriolukorral. Esimene katselend toimus 2016. aastal Las Vegases CES-i (Consumer Electronics Show) raames.
EHang 216.
Teine autonoomne õhusõiduk EHang 216 (AAV) oli valmis 2018. aasta veebruaris. Võrreldes EHang 184-ga, on EHang 216 kahekohaline ja sellel on 16 propellerit. Poole aasta jooksul jõudis mehitamata õhusõiduk teha üle 1000 lendu ja tegi 8,8 km iseseisvat lendu.
31. juulil 2020 kuulutas EHang välja maailma esimese suure kandevõimega intelligentse õhust tuletõrje eVTOL-lennuki, mille disain põhineb EHangi 216 eVTOL-lennukil. EHang 216 uus tulekustutusversioon. EHang 216F on autonoomne õhusõiduk, mis on spetsiaalselt loodud kõrghoonete kustutamiseks. Selle drooniga on maksimaalne saavutatav kõrgus 600 m ja see mahutab endasse kuni 150 l tulekustutusvahtu ja kuus tulekustutipommi.
EHang Falcon B Series.
Lisaks transpordivõimalusega droonidele esitleti aastal 2016 mudelit EHang Falcon B Series. See suur produktiivsusega kommerts-AAV on kasutusel lennuplatvormidel, täites ärinõudeid. EHang Falcon B Series on mitmeotstarbeline ning turvalise ja targa tehnoloogiaga. Veekindla disaini abil tagatakse ohutus. Droonil on kaks sensorit, kaks navigatsioonisüsteemi (ingl GPS) ja kaks propellerit. Falcon B Seriese droonid suudavad iseseisvalt maanduda ja automaatselt tagasi pöörata. Kaugjuhtimine toimub rakenduse abil, kus erinevad intelligentsed režiimid lihtsustavad kasutust. Drooni saab juhtida nutitelefonist, tahvelarvutist või sülearvutist, mis võimaldab vältida eraldi loodud kaugjuhtimispultide kasutamist.
Lennusimulaatorite kasutamine piloodi õppes

Lennusimulaatoreid kasutatakse piloodi õppes selleks, et vähendada õppimise kulu ja harjutada olukordi, mida ei saa päris lennukis teha, näiteks hädaolukordi. Lisaks aitavad lennusimulaatorid pilootidel enda oskusi proovile panna ohutus keskkonnas.
Lennusimulaatorite liigid.
Lennusimulaatorid jagunevad nelja tasemesse nende keerukuse alusel. Kõige rohkem nendest kasutatakse taseme D (ingl "level D") simulaatoreid, kuna need pakuvad kõige täpsemat lennuki simuleerimise võimalusi.
Kasutusel olevad lennusimulaatorid.
Lennusimulaatoreid toodavad mitu erinevat firmat koostöös lennukitootjatega. Kõige tuntum lennusimulaatorite tootja on CAE (Canadian Aviation Electronics), mis pärineb Kanadast ja asutati aastal 1947. Nende uusim lennusimulaator on CAE 7000XR Series Level D FFS, mis on mõeldud komertslennukite simuleerimiseks.
Üks suurimaid militaarlennusimulaatorite tootjaid on Collins Aerospace, mis on pärit Ameerika Ühendriikidest. Nemad tegelevad peamiselt virtuaalreaalsusega ja toodavad tarkvara simulaatoritele.
Väiksematele lennukitele teeb simulaatoreid näiteks Frasca International, kes pakuvad kategooria B, C ja D lahendusi, näiteks lennukitele CJ1+, KingAir ja helikopteritele Bell 412, Bell 407.
Efektiivsus.
Tänapäeval on lennusimulaatorid väga efektiivsed piloodi õppes, kuna kõrge kategooria lennusimulaatorites on samad arvutid ja tarkvara, mida kasutavad päris lennukid. Uuemaid lennukeid juhitakse elektrooniliste signaalide kaudu, mida on kerge simuleerida ka simulaatoris.
Cessna

Cessna lennufirma oli õhusõidukeid tootev Ameerika Ühendriikide ettevõte, mille peakontor asus Kansase osariigis Wichitas. Lennuettevõte spetsialiseerus nii väikeste kolbmootoritega lennukite kui ka ärilennukite tootmisele. Cessna asutati 1927. aastal, 1985. aastal omandas ettevõtte General Dynamics ning 1992. aastal Textron Inc. Suure osa 20. sajandi keskpaigast 21. alguseni oli Cessna üks mitmekesisemaid üldlennunduslennukite tootjaid maailmas. 
Ajalugu.
Päritolu.
Kansase osariigi talunik Clyde Cessna ehitas oma lennuki ning lendas sellega 1911. aasta juunis. Ta alustas oma ettevõtmist Oklahoma osariigis Enidis, kuid pankurite toetuseta kolis ta Wichitasse. Cessna lennufirma loodi aastal 1927, kui Clyde Cessna ja Victor Roos said lennukikompanii Cessna-Roos partneriteks. Kuu aega hiljem partnerlusest välja astunud Roos müüs enda osa Cessnale ning seetõttu jäeti Roosi nimi ettevõtte nimest välja. Cessna esimene lennuk, Cessna DC-6, tuli turule samal päeval, kui aktsiaturg 1929. aastal kokku kukkus. 
Sõjajärgne aeg.
Cessna hakkas taas kommertstootmisega tegelema 1946. aastal sõjaaegsete tootmispiirangute tõttu. Mudelid 120 ja 140 olid esimesed täismetallist tehtud lennukid, kus kasutati tootmistööriistu, käsitsi valmistatud torusid ja kangaid kasutamata. Aastal 1948 nimetas USA Lennuinstruktorite Assotsiatsioon mudeli 140 aasta parimaks ja erilisemaks lennukiks. Cessna esimene helikopter, Cessna CH-1, tuli kasutusele aastal 1955. Cessna liitus 1960. aastal Prantsusmaal asuva Reimsi Aviationiga. 1963. aastal tootis Cessna oma 50 000. Cessna 172 lennuki, ning aastal 1975 saja tuhandenda lennuki.
Majanduskriis 2008-2010.
Cessna kannatas märkimisväärselt 2000. aastate alguses oleva majanduslanguse ajal. Selle aja vältel koondati üle poole oma tööjõust. 2009. aasta jaanuaris kaotati Cessna tehastest, Oregoni osariigis, üle 665 töökoha. Lisaks sellele, koondati jaanuari lõpus täiendavalt 2000 töötajat, mis tõi kogu koondatute arvu 4600-ni.
29. aprill 2009 peatas ettevõte Citation Columbuse programmi ning sulges Oregoni osariigis asuva Bendi rajatise, kus koondati ülejäänud 150 tehase töötajat. Kuna mudel 350 ja 400 tootmine viidi Kansase osariiki, teatas ettevõte, et koondab veel omakorda 1600 töötajat, ning juuni alguses oli kogu koondatute arv 7600, mis oli tol ajal üle poole ettevõtte töötajatest.
2010-2014.
2. mail 2011 läks firma tegevjuht Jack J. Pelton pensionile ning uueks tegevjuhiks tuli Scott A. Ernest, kes alustas tööd 31. mail 2011. Ernest töötas varem Textroni tegevjuhi Scott Donnely juures, kui mõlemad töötasid General Electricus. 
2011. aasta septembris määras Föderaalne Lennuamet (FAA) 2,4 miljoni USA dollari suuruse trahvi selle eest, et Cessna ei järginud oma Mehhikos Chihuahuas asuvas tehases klasskiukomponente tootva kvaliteedi tagamise nõudeid. Protseduuride kõrvale kaldumine põhjustas ühe Cessna 400 lennuki tiiva naha 2,1m pikkuse lõigu kihistumise lennu ajal. FAA avastas 82 muud lennukiosa, mis olid valesti valmistatud. 
2012. aasta aprilli lõpus lisandus Wichita tehasesse 150 töötajat, kuid 2014. aasta märtsis lõpetas Cessna ettevõttena tegevuse ning fimast sai Textroni Aviationi kaubamärk.
Serhi Mõhhaltšuk

Serhi Mõhhaltšuk (1998 Velõki Prohhodõ, Harkivi oblast – 2019 Donetski oblast) oli Ukraina sõjaväelane.
Ivan Bohun

Ivan Bohun (ukraina keeles Іван Богун; arvatavasti 1618 – 17. veebruar 1664) oli ukraina kasakate väejuht.
Vesinik lennunduses

Vesinik lennunduses on alternatiiv kütusena kasutatav kütuse lahendus. See on järjest populaarsust koguv, vähendades lennundusega tekkivat loodusreostust. Vesinikku saab kasutada kütusena reaktiivmootoris või muudes sisepõlemismootorites. Samuti on võimalik seda kasutada kütuseelemendis, et toota elektrit, mida saaks kasutada propelleri ringi ajamiseks. Vesiniku omadused teeksid lennunduse saaste vabamaks, kuid sellega kaasneb mitmeid tootmis- ja hoiustamisprobleeme.
Vesiniku omadused.
Vesiniku erienergiasisaldus on 120 MJ/kg, mis on 2,8 korda suurem kui traditsioonilisel lennukikütusel (43 MJ/kg). Isesüttimise temperatuur on 585ᵒC, mis on üpris kõrge ja seega väldib süttimist ilma süüte allikata. Vedel vesinik vajab aga hoiustamiseks -253ᵒC, mis teeb selle keeruliseks ja vaja läheb väga hästi isoleeritud mahuteid. Samas gaasilisel vesinikul on madalam energiasisaldus, mille hoiustamiseks on vaja kõrgsurvepaake, mis kannataksid kuni 700 bar’i rõhku. Nii on võimalik vesiniku hoiustada tavalistel temperatuuridel. Vesiniku põlemisel eraldub ainult vee aur ja lämmastik, erinevalt fossiilkütustest, mille põlemisel eraldub hulgaliselt süsihappegaasi. Sellepärast arendatakse just vesiniklahendusi lennundussektoris.
Vesiniku tootmine.
Vesinikku on võimalik toota näiteks maagaasist, naftast, kivisöest, veest. Hetkel on kõige odavam toota vesinikku fossiilkütustest, kuid sellega kaob vesinikkütuse mõte, kuna fossiilkütused ei ole taastuvad ja tootmine tekitab looduses reostust. Seega töödeldakse loodussõbralikumaid variante välja, milleks on elektrolüüsi teel vesiniku tootmine.
Vesinik lennunduses.
Erinevalt enamik lennukitest, mis hoiustavad kütust tiibades, on vesinikkütusel töötavad lennukid tavaliselt konstrueeritud nii, et vesiniku kütusepaagid on kere sees. See tuleneb vesiniku paakide silindrilisest kujust. Sellega kaasneb paagi lisakaal ja kaalu ning tasakaalu kõikumised lennu ajal.
Kuna vesiniku transportimine on keeruline, on kõige efektiivsem toota seda lennujaamades kohapeal. See aga nõuaks kogu uue infrastruktuuri väljatöötamist. Airbus plaanib rajada Prantsusmaa Lyon-Saint Exupery lennujaama 2023. aastal vesinikgaasi jaotusjaama, et varustada nii lennujaama kui ka selle partnerite maismaasõidukeid. See on alus Euroopa lennujaamade võrgustikuks, tulevaste vesiniklennukite jaoks.
Airbus avalikustas 2020. aasta septembris kolm võimalikku vesinikkütusega lennukite kontseptsiooni ja loodab teha lõpliku otsuse kõige sobivama vesiniktehnoloogia platvormi kohta aastal 2024 või 2025. Rajades 25st lennujaamast koosneva Euroopa võrgustiku vesiniku tootmiseks, ladustamiseks ja tarnimiseks, loodab Airbus aastaks 2035 tuua vesiniklahendused kommertslennundusse. Protsess on väga kulukas ja nõuab hulgaliselt regulatsioonide muutmist ja väljatöötamist, kuid usutakse, et vesinik on lennunduse tulevik.
Kutuzivka

Kutuzivka (ukraina keeles "Кутузівка") on küla Ukraina Harkivi oblasti Harkivi rajoonis.
Blake Wheeler

Blake James Wheeler (sündinud 31. augustil 1986 Plymouthis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna kapten.
Hooajal 2004/05 mängis ta United States Hockey League'i klubis Green Bay Gamblers. Aastatel 2005–2008 mängis ta Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2004. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i "draft"is viienda valikuna, kuid selle klubiga ta lepingut ei sõlminud. 2008. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. NHL-is debüteeris ta hooajal 2008–09 ning lõi 9. oktoobril 2008 mängus Colorado Avalanche'i vastu oma esimese värava NHL-is. Esimese kübaratriki tegi ta juba sama aasta 6. novembril mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Debüüthooajal sai Whleer NHL-is kirja 21 väravat ja 24 väravasöötu.
2011. aasta veebruaris kaubeldi Wheeler Atlanta Thrashersi. Samal aastal kolis klubi Kanadasse ja võttis nimeks Winnipeg Jets. Hooajal 2011–12 tõusis Wheeler Jetsi kõige resultatiivsemaks mängijaks (17+47). Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München. 2013. aasta juulis pikendas ta Jetsiga lepingut kuue aasta võrra. 2016. aasta augustis määrati Wheeler Jetsi kapteniks. Hooaeg 2017–18 oli tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem (23+68) ning väravasöötude arvult jagas ta Philadelphia Flyersi mängija Claude Giroux'ga NHL-is esikohta. Samal hooajal valiti Wheeler "Second All-Star Team"i. Aastatel 2018 ja 2019 on ta valitud NHL-i tähtede mängule. 2018. aasta septembris pikendas ta Jetsiga lepingut viie aasta võrra.
USA jäähokikoondise koosseisus osales Wheeler 2011. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Airbus ZEROe

Airbus ZEROe (Airbus zero emission) on programm, kus Airbus töötab välja innovaatilisi õhusõidukeid ning uusi tehnoloogiaid õhusõidukitele, millega lennates ei eraldu Heitgaase (ingl. "zero emission"), mis satuks atmosfääri. Programmi eesmärk on välja töötada 2035. aastaks heitgaasi vabu õhusõidukeid kommertslendudeks.
Hübriid-vesinikmootor.
Õhusõidukite energiaallikateks on modifitseeritud gaasiturbiinmootorid, kus põletatakse vesinikku. Vedelvesinikku kasutatakse kütusena, põletades seda hapnikuga. Lisaks toodavad vesiniku kütuseelemendid elektrienergiat, mis täiendab gaasiturbiini. Selle abil saavutatakse efektiivne hübriid-elektriline tõukejõusüsteem. Kõik eelmainitud tehnoloogiad täiendavad üksteist ning on iseseisvalt edasiarendatavad.
ZEROe õhusõidukid.
Airbusil on kolm käimasolevat õhusõiduki programmi. Kõik kolm ZEROe ideed on hübriid-vesinikõhusõidukid.
Turboventilaatormootoriga õhusõidukid.
Turboventilaatormootoriga õhusõidukil on kaks hübriid-vesinikturboventilaatormootorit, mis tagavad tõukejõu õhusõidukile. Vedelvesiniku hoiu- ja jaotussüsteem asub tagumise suruvaheseina taga, lennuki kere tagaosas. Lennuk mahutab kuni 200 reisijat ning lennuulatus on umbes 2000 meremiili (3704 km).
Aastal 2022 käivitas Airbus ZEROe programmi, mille eesmärk on testida vesiniku põlemise tehnoloogiat A380 lennuki peal. Airbus otsustas kasutada turboventilaatormootorõhusõiduki testimiseks just A380 mudelit seetõttu, et õhusõiduki olemasolu hoiab märkimisväärselt kokku raha, mida oleks vaja uue õhusõiduki väljatöötamisel, ning koroonapandeemia ajal on niivõrd suure reisijamahutavusega õhusõidukid otstarbetud. A380 lennukil on palju ruumi lennuki keres, kuhu saab paigaldada erinevaid seadmeid, millega jälgida uute mootorite sooritusvõimet ning palju teisi andmeid, lisaks saab hübriid-vesinikmootorit paigaldada hõlpsasti lennuki kere tagumisele osale lennuki kere peale.
Turbopropellermootoriga õhusõidukid.
Õhusõidukil on kaks hübriid-vesinikturbopropellermootorit (8-teralise propelleriga), mis tagavad tõukejõu. Vedelvesiniku hoiu- ja jaotussüsteem asub tagumise suruvaheseina taga lennuki kere tagaosas. Õhusõiduki reisijate mahutavus on kuni 100 ning lennuulatus 1000 meremiili (nm) ehk 1852 kilomeetrit (km).
Segatud tiivakerega õhusõiduk.
Eriliselt lai interjöör annab mitmeid võimalusi vesiniku hoiustamiseks ning laiali jaotamiseks. Vedelvesiniku mahutid on paigaldatud tiibade alla. Lennukil on kaks hübriid-vesinikturboventilaatormootorit, mis tagavad tõukejõu lendamiseks. Lennuk suudab kanda 200 reisijat ning lennuulatus on umbes 2000 meremiili (3704 km).
Caleb Jones

Caleb Jay Jones (sündinud 8. juunil 1997 Arlingtonis Texases) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Chicago Blackhawks.
Aastatel 2015–2017 mängis ta Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks.
2015. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i "draft"is 117. valikuna. Aastatel 2017–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Oilersi tütarklubis Bakersfield Condors. NHL-is sai võimaluse debüüdiks hooajal 2018–19 pärast seda, kui Oscar Klefbom vigastuse tõttu kõrvale jäi. NHL-is debüteeris ta sama aasta 14. detsembril mängus Philadelphia Flyersi vastu.
2021. aasta juulis kaubeldi Jones Oilersist Chicago Blackhawksi.
2015. aastal tuli Jones USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2017. aastal tuli ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Tema vanem vend Seth Jones on samuti jäähokimängija. Nende isa Popeye Jones on endine korvpallur, kes mängis NBA-s enam kui kümme aastat.
Shayne Gostisbehere

Shayne Gostisbehere (sündinud 20. aprillil 1993 Pembroke Pinesis Floridas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Detroit Red Wings.
Aastatel 2011–2014 mängis ta Union College'i jäähokimeeskonnas. 2014. aastal tuli ta Union College'iga USA ülikoolide meistriks.
2012. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i "draft"is 78. valikuna. 2014. aasta aprillis sõlmis ta Flyersiga lepingu ja asus seejärel mängima American Hockey League'is (AHL) Flyersi tütarklubis Adirondack Phantoms. NHL-is debüteeris ta 25. oktoobril 2014 mängus Detroit Red Wingsi vastu, mängides ühes kaitsepaaris koos Luke Schenniga. Sama aasta novembris lõpetas vigastus tema hooaja.
Alates hooajast 2015–16 kuulus Gostisbehere Flyersi põhikoosseisu. NHL-is lõi ta esimese värava 17. novembril 2015 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Samal hooajal sai ta resultatiivsuspunkti 15 mängus järjest, mis tähistas NHL-i uustulnukatest kaitsemängijate rekordit. Lisaks sai ta samal hooajal NHL-i ajaloo esimeseks uustulnukaks, kes on ühel hooajal löönud neli lisaajaväravat. Hooajal 2015–16 sai Gostisbehere NHL-is kirja 17 väravat ja 29 väravasöötu. NHL-i hooaja parima uustulnuka valimisel sai ta Chicago Blackhawksi mängija Artemi Panarini järel teise koha. Hooaja lõpus valiti Gostisbehere NHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu ("NHL All-Rookie Team") ning pälvis Flyersi noorima mängijana meeskonna parimale kaitsemängijale antava Barry Ashbee Trophy.
2017. aasta juunis pikendas ta Flyersiga lepingut kuue aasta võrra. 9. novembril 2017 kogus ta mängus Blackhawks oma NHL-i karjääri 100. resultatiivsuspunkti. Ta jõudis selleni 155. mänguga ehk kiiremini kui ükski teine Flyersi kaitsemängija seda suutnud oli. Hooaeg 2017–18 oli tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem, kui ta kogus 65 punkti (13+52). Lisaks pälvis ta taas Flyersi hooaja parimale kaitsemängijale antava Barry Ashbee Trophy. Järgmised hooajad enam nii edukad ei olnud ning mitmel korral oli ta kimpus vigastusega.
2021. aasta juulis kaubeldi Gostisbehere Arizona Coyotesile.
2023. aasta märtsis kaubeldi Gostisbehere Coyotesist Carolina Hurricanesi. Seal mängis ta vaid kuni hooaja lõpuni.
2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga.
2013. aastal tuli Gostisbehere USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Pavel Zacha

Pavel Zacha (sündinud 6. aprillil 1997 Brnos) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Boston Bruins.
Hooajal 2013–14 debüteeris ta Tšehhi kõrgliiga klubis Libereci Bílí Tygři. Aastatel 2014–2016 mängis ta Põhja-Ameerikas Ontario Hockey League'i klubis Sarnia Sting.
2015. aastal valis Devils ta NHL-i "draft"is kuuenda valikuna. Sama aasta augustis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris Zacha 9. aprillil 2016 mängus Toronto Maple Leafsi vastu, saades selles mängus kirja kaks väravasöötu. Devilsi põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2016–17. Esimese värava lõi ta NHL-is 3. novembril 2016 mängus Florida Panthersi vastu. 2019. aasta septembris pikendas ta Devilsiga lepingut kolme aasta võrra. Hooaeg 2020–21 oli tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem, kui ta sai 50 mänguga kirja 17 väravat ja 18 väravasöötu. Järgmisel hooajal suutis ta oma tulemust ühe punkti võrra parandada, kui kogus 70 mänguga 36 punkti (15+21).
2022. aasta juulis kaubeldi Zacha Devilsist Erik Haula asemel Boston Bruinsi.
2014. aastal võitis ta Tšehhi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Anton Strålman

Anton Strålman (sündinud 1. augustil 1986 Tibros) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Arizona Coyotes.
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2005–06 Timrå IK meeskonnas. Debüüthooajal oli ta Rootsi kõrgliiga hooaja parima uustulnuka üks nominente. Hooajal 2006–07 valiti Strålman Rootsi kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2005. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i "draft"is 216. valikuna. 2007. aasta mais sõlmis ta Maple Leafsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 23. oktoobril 2007 mängus Atlanta Thrashersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 21. märtsil 2008 mängus Buffalo Sabresi vastu.
2009. aasta juulis kaubeldi Strålman Maple Leafsist Calgary Flamesi, kuid juba sama aasta augustis Columbus Blue Jacketsi, kus ta mängis kaks hooaega.
Aastatel 2011–2014 mängis ta kolm hooaega New York Rangersi ridades. Kõigil kolmel hooajal jõudis ta Rangeriga väljalangemismängudes vähemalt Idakonverentsi poolfinaali. Hooajal 2013–14 jõuti Stanley karika finaali, kus kaotati Los Angeles Kingsile mängudega 1:4.
Aastatel 2014–2019 mängis Strålman kolm hooaega Tampa Bay Lightningis. Esimesel hooajal jõudis ta klubiga Stanley karika finaali, kus kaotati Chicago Blackhawksile mängudega 2:4.
2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Florida Panthersiga. Seal mängis ta kaks hooaega. 2021. aasta juulis kaubeldi ta Arizona Coyotesi.
2017. aastal tuli Strålman Rootsi jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks võitis ta 2009. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2008. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta jäi Rootsi koondisega neljandaks, oli Strålman turniiril enim väravaid löönud kaitsemängija (neli väravat).
Andrew Ladd

Andrew Joseph Ladd (sündinud 12. detsembril 1985 Maple Ridge'is Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Arizona Coyotes ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2003–2005 mängis ta Western Hockey League'i klubis Calgary Hitmen. Hooajal 2003–04 oli ta liigas kõige resultatiivsem uustulnukas (30+45).
2004. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i "draft"is neljanda valikuna. NHL-is debüteeris ta Hurricanesi meeskonnas hooajal 2005–06. Kohe esimesel hooajal võitis ta Hurricanesiga Stanley karika.
2008. aasta veebruaris kaubeldi Ladd Hurricanesist Tuomo Ruutu vastu Chicago Blackhawksi. 2010. aastal võitis Ladd Blackhawksiga oma NHL-i karjääri teise Stanley karika.
2010. aasta juulis siirdus Ladd Atlanta Thrashersi. 2010. aasta novembris määrati Ladd klubi meeskonna kapteniks. Pärast hooaega 2010–11 kolis Atlanta Trashers Kanadasse, kus sai nimeks Winnipeg Jets. Seal jätkas Ladd mängimist veel viis hooaega. Aastatel 2011–2016 oli ta Jetsi kapten. Hooajal 2014–15 tegi Ladd NHL-is oma kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi 24 väravat ja andis 38 väravasöötu.
2016. aasta veebruaris kaubeldi Ladd tagasi Blackhawksi, kus ta mängis vaid hooaja 2015–16 lõpuni. 2016. aasta juulis sõlmis ta seitsmeaastase lepingu New York Islandersiga. Islandersi ridadesse kuulus ta viis hooaega, kuid kõige paremaks hooajaks jäi esimene, 2016–17, mil ta sai kirja küllaltki tagasihoidlikud 23+8, ja kolmel viimasel hooajal sai ta märkimisväärselt vähe mänguaega.
2021. aasta juulis kaubeldi Ladd Islandersist Arizona Coyotesi.
2005. aastal tuli Ladd Kanada kuni 20-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. Kanada jäähokikoondise koosseisus osales ta 2011., 2012. ja 2013. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid kõigil neil kordadel langes Kanada välja veerandfinaalis.
Ruska Lozova

Ruska Lozova (ukraina keeles Руська Лозова) on küla Ukrainas Harkivi oblastis Harkivi rajoonis. Elanike arv oli 2014. aasta seisuga 5018.
Küla on asutatud 1647. aastal.
Acta Baltico-Slavica

Acta Baltico-Slavica on Poolas välja antav teadusajakiri.
Ajakiri hakkas ilmuma 1964. aastal. Aastatel 1964–1977 ilmus see Białystokis, 1977–1992 Wrocławis ja alates 1992. aastast ilmub Varssavis.
Vabaduse väljak (Harkiv)

Vabaduse väljak (ukraina keeles "Майдан Свободи") on Ukraina linna Harkivi keskväljak.
Mõkola Oleštšuk

Mõkola Oleštšuk (ukraina keeles Микола Миколайович Олещук; sündinud 25. mail 1972 Lutskis) on Ukraina sõjaväelane. 
Sõjaväeteenistus.
Ta oli Ukraina õhuväe ülem alates 9. augustist 2021 kuni 30. augustini 2024.
Bell X-1

Bell X-1 on rakettmootoriga eksperimentaalne sirge tiivaga rakettlennuk. See oli esimene lennuk, mis ületas helibarjääri horisontaallennul (1,06 Machi 13 km kõrgusel, 1126 km/h). Lennuki arendus toimus Ameerika Ühendriikide relvajõudude ja NACA (National Advisory Committee for Aeronautics, alates 1958 NASA) koostöös. Esimene ülehelikiirusel lend toimus 14. oktoobril 1947, lennuki piloodiks oli Charles Elwood Yeager.
Tehniline taust.
Lennuki kere on poolmonokokk duralumiiniumsulamist konstruktsioon. Survestatavad kütusemahutid valmistati terasest. Esimese kahe lennuki mootoreis ei kasutatud kütusepumpasid, vaid lämmastikugaasi kütuse isevoolamiseks surve all olevatest mahutitest. Lennuki kere sai kuju 50-kaliibrilise Browningu raskekuulipilduja kuuli profiili järgi, sest oli teada sellise kuuli stabiilne lend ülehelikiirusel.
Esialgu plaaniti, et lennuk tõuseks õhku maapinnalt, kuid soovimata teha kompromisse sooritusvõime ja turvalisuse arvelt, otsustati kasutada suuremat kandelennukit, mis viiks X-1 8 000 m kõrgusele, selleks kasutati Boeing B-50 pommituslennukit.
X-1 mootoriks oli RMI XLR-11 rakettmootor. Mootor oli 4 eraldi põlemiskambriga, millest igaüht sai ükshaaval eraldi käivitada. Kõigi nelja põlemiskambri üheaegne tõukejõud andis mootorile 27 kN tõukejõu. Mootori kütuseks oli lahjendatud etanool ja hapendajaks vedel hapnik.
Lennuk kere mahutas 12 lämmastikuballooni kütusesüsteemi survestamiseks. Lämmastikuballoonide suure massi tõttu sai kütust vähem pardale võtta kui plaaniti. Algselt kavandati kaasaskantava kütuse koguseks 3700 kg, hiljem jäi selleks 2100 kg, millest piisas mootori tööks maksimaalselt kaks ja pool minutit.
Esimene helikiirust ületav horisontaallend.
Maailma esimene helikiirust ületav horisontaallend toimus 14. oktoobril 1947. Lennuki piloodiks oli 24-aastane USA lennuväe piloot kapten Charles Elwood Yeager, lend toimus Californias Mojave kõrbe kohal. Lennuk saavutas kiiruse 1,06 Machi umbes 13 kilomeetri kõrgusel. See oli X-1 programmi viiekümnes lend.
X-1 mõõtmed.
Bell X-1 tehnilised parameetrid on tabelis.
Outlast

"Outlast" on esimeses isikus ellujäämis-õudusmäng, mille on välja töötanud ja avaldanud Red Barrels. 
Mäng keerleb vabakutselise uuriva ajakirjaniku Miles Upshuri ümber, kes otsustab uurida kauget psühhiaatriahaiglat Mount Massive Asylum, mis asub USA Colorado osariigi Lake County mägedes.
"Outlast" sai üldiselt positiivseid hinnanguid, sageli kiideti selle atmosfääri ja õuduselemente.
2016. aasta oktoobri seisuga oli mängu müüdud 4 miljonit eksemplari. 2018. aasta mai seisuga on kogu sarja müüdud 15 miljonit eksemplari.
Järg "Outlast 2" ilmus 25. aprillil 2017 ja kolmas osa, "The Outlast Trials", peaks ilmuma 2022. aastal. "Outlasti" esimese ja teise osa vahele jääv koomiksisari "The Murkoff Account" ilmus 2016. aasta juulist kuni 2017. aasta novembrini.
Lisapaketid (DLC).
"Whistleblower" keskendub Waylon Parkile, mehele, kes Milesi psühhiaatriahaiglasse juhtis.
Marcus Högberg

Marcus Erik Högberg (sündinud 25. novembril 1994 Örebros) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina Rootsi kõrgliiga klubis Linköping.
Ta alustas Linköpingis ka klubikarjääri, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2012/13. Linköpingi põhiväravavahina mängis ta alates hooajast 2014/15.
2013. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i "draft"is 78. valikuna. Senatorsiga sõlmis ta lepingu 2017. aasta märtsis. Hooaja 2016/17 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Ottawa Senatorsi tütarklubis Binghamton Senators. Järgmisel hooajal mängis ta AHL-is Senatorsi tütarklubis Belleville Senators ja omakorda selle tütarklubis Brampton Beast ECHL-is. NHL-is debüteeris ta 29. detsembril 2018 mängus Washington Capitalsi vastu. Hooajal 2018–19 sai ta NHL-is kirja neli mängu ning 2019. aasta juunis pikendas ta Senatorsiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2019–20 sai Högberg NHL-is kirja 24 mängu ja hooajal 2020–21 14 mängu.
2021. aasta juunis naasis ta Linköpingi, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.
Högberg võitis hõbemedali 2012. aastal Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel ja 2014. aastal Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel.
Theodor Hoffmann

Theodor Hoffmann (27. veebruar 1935 Gustävel, Wismari maakond, Mecklenburg − 1. november 2018 Berliin) oli Saksa DV mereväelane (admiral). 1987−1989 oli ta Saksa DV mereväe ("Volksmarine") juhataja. 
Alates 18. novembrist 1989 kuni 12. aprillini 1990 oli ta Saksa DV riigikaitse minister.
Ivan Sirko

Ivan Sirko (ukraina keeles Іван Сірко; 1605/1610–1680) oli Ukraina ala kasakate väejuht.
92. üksik mehhaniseeritud brigaad (Ukraina)

92. üksik kiši otamani Ivan Sirko nimeline mehhaniseeritud brigaad (ukraina keeles "92 окрема механізована бригада імені кошового отамана Івана Сірка") on Ukraina maavägede väeüksus. 
Relvastus.
Brigaad näitas 2023. aastal 2B16 Nona-K kasutamist sõjategevuses Vene vägede vastu.
Kindralooberst

Kindralooberst (saksa keeles "Generaloberst", ungari keeles "vezérezredes") oli sõjaväeline auaste erinevates Saksamaa riikides ja Austria-Ungaris. Reeglina oli see kõrgem täiskindralist ja madalam kindralfeldmarssalist. Auaste võeti esimesena kasutusele 1854. aastal Preisimaal.
Austria-Ungari keisririik.
Austria-Ungari keiserlikus ja kuninglikus armees kehtestati kindraloobersti auaste ametlikult Esimese maailmasõja ajal 13. septembril 1915. aastal. Kahele sõjaväelasele oli see antud juba varem; esimesed reglemendipärased ülendamised toimusid 1916. aasta veebruaris. Auaste oli madalam feldmarssalist ja kõrgem täiskindralist (jalaväekindral, ratsaväekindral, feldzeugmeister). Mereväes vastas sellele suuradmiral. Aastatel 1915−1918 anti auaste 34 sõjaväelasele (nende hulgas oli viis keiserliku perekonna liiget), kellest kaheksa ülendati hiljem feldmarssaliks. See arv on märkimisväärne: Austria-Ungari armees oli kindraloobersteid peaaegu samapalju kui tunduvalt suuremas Saksamaa keisririigi sõjaväes. Auaste kaotati 1918. aastal. 
Baieri kuningriik.
Baieri kuningriigis võeti kindraloobersti auaste kasutusele vahetult enne Esimest maailmasõda. Baieri sõjaväes oli sellest kõrgem auaste kindralfeldmarssal.
Preisimaa kuningriik.
Auaste kehtestati Preisimaal 1854. aastal. See loodi Preisimaa printsi Wilhelm Friedrich Ludwigi (hilisem kuningas ja keiser Wilhelm I) (1797−1888) jaoks, kuna Preisimaal oli tavaks, et kuningliku perekonna liikmetele kindralfeldmarssali auastet ei antud. Algul oligi auaste võrdsustatud kindralfeldmarssaliga − nad kandsid õlakul samasuguseid marssalitunnuseid (ristatud marssalikepid ja kolm tähte). Alles keiser Wilhelm II valitsusajal sai sellest erinev auaste (õlakul oli nüüd neli tähte). Sellest madalam aukraad oli täiskindral (jalaväekindral, ratsaväekindral, suurtükiväekindral). Mereväes sellele vaste puudus.
Saksa Demokraatlik Vabariik.
Saksa DV kehtestati kindraloobersti auaste 1950. aastatel. Erinevalt varasemast Saksamaa traditsioonist võeti kasutusele Nõukogude Liidust pärit mudel. Nii ei olnud kindralooberst enam kõrgem täiskindralist nagu varem, vaid see võrdsustati Nõukogude Liidu kindralpolkovnikuga. Seega oli auaste kõrgem kindralleitnandist ja madalam armeekindralist. Saksa DV mereväes ("Volksmarine") oli sellele vastav auaste admiral. Auastet omistati peamiselt Rahvaarmee ("Nationale Volksarmee") sõjaväelastele, kuid selle said ka mõned riikliku julgeoleku- ja siseministeeriumis teeninud isikud.
Mõkolajiv (Lvivi oblast)

Mõkolajiv (ukraina keeles "Миколаїв", poola keeles "Mikołajów", "Mikołajów nad Dniestrem") on linn Ukrainas Lvivi oblastis Strõi rajoonis. Mõkolajiv asub Dnestri jõe läheduses, Lvivist ligikaudu 35 km lõunas.
Asulat on esmamainitud 1570. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai 1578. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Austria-Ungari kokkuvarisemise järel 1918. aastal oli Mõkolajiv lühikest aega Lääne-Ukraina Rahvavabariigi koosseisus. Aastatel 1919–1939 oli linn Poola võimu all.
Aastatel 1940–1962 ja 1966–2020 oli Mõkolajiv rajoonikeskus.
Iván Alejo

Iván Alejo Peralta (sündinud 10. veebruaril 1995 Valladolidis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib parema äärepoolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Cádiz.
Aastatel 2003–2011 kuulus ta Valladolidi Reali noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Madridi Atléticoga. Hooajal 2014/15 mängis ta Madridi Atlético reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2015/16 mängis ta samas liigas Villarreali reservmeeskonnas.
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Hispaania esiliiga klubiga Alcorcón. 2017. aasta juunis liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga SD Eibar. Hispaania kõrgliigas lõi ta esimese värava 3. detsembril 2017 mängus RCD Espanyoli vastu.
2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Getafe, kuid seal klubi põhikoosseisu murda ei suutnud. Hooaja 2018/19 teises pooles oli ta laenul Hispaania esiliiga klubis Málaga. 2019. aasta augustis läks ta Getafest laenule Cádizi, mis mängis toona Hispaania esiliigas. Pärast seda, kui ta oli Cádiziga kindlustanud pääsu Hispaania kõrgliigasse, sõlmis ta 2020. aasta juulis klubiga püsiva lepingu.
Aastatel 2013–2014 mängis Alejo Hispaania kuni 19-aastaste koondises.
Prõpjati FK Budivelnõk

Prõpjati FK Budivelnõk (ukraina keeles ФК «Будівельник» Прип'ять; vene keeles ФК «Строитель» Припять, Prõpjati FK Stroitel) oli Ukraina NSV jalgpalliklubi, mis tegutses Kiievi oblastis Prõpjatis.
Klubi asutati 1970. aastate keskel. Algul koosnes klubi meeskond suuremas osas Prõpjatist paari kilomeetri kaugusel asunud naaberküla Tšistohalivka jalgpalluritest; Tšistohalivkas oli eelnevalt tegutsenud rajooni ja kogu oblasti üks parimaid meeskondi.
Algul osales Budivelnõk ainult Kiievi oblasti meistrivõistlustel ja teistel kohalik võistlustel. 1981. aastal asuti mängima Ukraina amatöörliigas. Esimesel hooajal saavutati oma tsoonis üheteistkümne klubi seas viies koht. Samal aastal tuldi Fastivi ja Borodjanka võistkondade ees Kiievi oblasti meistriks. Aastatel 1980–1981 oli klubi peatreener endine Kiievi Dinamo ja Odessa Tšornomoretsi mängija Anatoli Šepel. Aastatel 1982–1983 tuli Budivelnõk veel kahel korral Kiievi oblasti meistriks. 1985. aastal saavutas Budivelnõk Ukraina amatööride meistrivõistlustel oma seni parima tulemuse, kui oma tsoonis jäädi Ohtõrka Naftovõki järel teiseks, 35 väravaga oldi seejuures oma tsooni parimad.
Esialgu mängis klubi Prõpjati vanal staadionil, millel oli väike tribüün. 1986. aastal valmis uus staadion koos 5000-kohalise tribüüniga. 26. aprillil 1986, Tšornobõli katastroofi päeval, pidi Budivelnõk staadionil võõrustama Kiievi oblasti karikavõistluste poolfinaalimängus Borodjanka võistkonda. See mängi jäi toimumata.
Pärast Tšornobõli katastroofi evakueeriti Prõpjatist kõik elanikud, kes asustati ümber paarikümne kilomeetri kaugusel asuvasse Slavutõtši linna. Seal loodi jalgpalliklubi Budivelnõk 1987. aastal uuesti, kuid juba aasta hiljem tegevus lõpetati.
Kyle Platzer

Kyle Platzer (sündinud 4. märtsil 1995 Waterloos Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliigaklubis JYP.
Aastatel 2011–2014 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights ja 2014–2015 samasse liigasse kuuluvas Owen Sound Attackis. 2013. aastal tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks.
2013. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i "draft"is 96. valikuna. 2015. aasta aprillis sõlmis ta Oilersiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2014–15 lõpus debüteeris ta American Hockey League'i (AHL) Oilersi tütarklubis Oklahoma City Barons. Aastatel 2015–2018 mängis ta AHL-i klubis Bakersfield Condors ja hooajal 2018/19 ECHL-i klubis Florida Everblades.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga KooKoo. Seal mängis ta kaks hooaega ja kogus selle aja jooksul Soome kõrgliigas 70 resultatiivsuspunkti. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Tapparaga. Hooajal 2021–22 tuli ta Tapparaga Soome meistriks. Seejärel jätkas ta Soome kõrgliigas karjääri JYP-i meeskonnas, millega liitus 2022. aasta mais.