tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Piri Reisi kaart

Piri Reisi kaart on 1513. aastal koostatud maakaart, mille autor oli Ottomani Impeeriumi admiral, kartograaf ja geograaf Piri Reis.
Säilinud on umbes 1/3 algsest kaardist. See kujutab suhteliselt täpselt Euroopa ja Põhja-Aafrika läänerannikut ning Brasiilia rannikut. Kujutatud on ka mitmeid Atlandi ookeani saari, sh Assoorid ja Kanaari saared. Lisaks on kujutatud ka mütoloogiline Antillia saar ja ilmselt ka Jaapan.
Kaardi ajalooline olulisus seisneb selles, et see näitab Uue Maailma avastamise ulatust umbes 1510. aasta paiku ning, et väidetavalt olla selle koostamisel kasutatud Kolumbuse kaarte, mis on tänaseks kadunud. Kasutatud on kümmet Araabia päritolu, nelja India päritolu ja ühte Kolumbuse kaarti. Hiljem sai Piri Reisi kaardist varajastele antarktikauuringutele viitavate pseudoteaduslike spekulatsioonide alus.
Kaardi avastas filoloogilise töö käigus 9. oktoobril 1929 Saksa teoloog Gustav Adolf Deissmann (1866–1937). Türgi haridusministeerium oli ta palganud kataloogima Topkapi Palee raamatukogu mitte-islami säilikuid. Deissmanni soovi peale otsida vanu kaarte ja skeeme, leidis raamatukogu direktor Halil Edhem mõned unustatud köited, mille ta Deissmannile andis. Kui Deissmann mõistis, et avastatud kaart võib olla unikaalne leid, näitas ta seda orientalist Paul Kahlele, kes tuvastas, et selle oli joonistanud Piri Reis. Avastus põhjustas rahvusvahelise sensatsiooni, kuna tegu oli ainsa tollal teadaoleva Christoph Kolumbuse maailmakaardiga ning see oli ka ainuke 16. sajandi kaart, mis kujutas Lõuna-Ameerikat Aafrika suhtes õigetel pikkuskraadidel. Geograafid olid tulutult juba sajandeid otsinud "Kolumbuse kadunud kaarti," mille ta väidetavalt Lääne-India saartel olles joonistas.
Tänapäeval asub Piri Reisi kaart Istanbulis, Topkapi Palee raamatukogus, kuid harilikult see avalikus ekspositsioonis pole.
Pseudoajalugu.
Esimesena tõi Piri Reisi kaardi pseudoteaduslikesse ringkondadesse amatöörarheoloog Arlington H. Mallery, kes oli suur Kolumbuse-eelsete Atlandi-üleste kontaktide hüpoteesi toetaja. Ehkki teadlased tema "avastusi" ei tunnustanud, taaselustas Charles Hapgood need oma 1966. aastal ilmunud raamatus "Iidsete merekuningate kaardid" ("Maps of the Ancient Sea Kings"), kus ta esitas teooria seniavastamata antiiktsivilisatsioonist, mis uuris läbi kogu maailma. Oma väidetes tugines ta mitmete antiiksete ja hiliskeskaegsete kaartide uuringutele. Enamgi veel – 1966. aastal kordas sarnaseid väiteid oma tuntud raamatus "Jumalate kaarikud" ("Chariots of Gods") tuntud ufoloog ja avantürist Erich von Däniken, kes sedapuhku lisas Hapgoodi suhteliselt tagasihoidlikele väidetele lausa maavälise dimensiooni ja aastal 2002 Gavin Menzies oma raamatuga "1421 – Aasta, mil Hiina avastas maailma" ("1421: The Year China Discovered the World"). Hoolimata laialdasest populaarsusest on kõik kolm raamatut teadlaste põlu all ning neis leiduvad teooriaid on korduvalt ja põhjalikult ümber lükatud.
Stanisław Kierbedź

 
Stanisław Kierbedź (vene keeles Станислав Валерианович Кербедз; 10. märts 1810 Nowy Dwór, Panevėžysi lähedal, Vilno kubermang – 19. aprill 1899 Varssavi) oli poola päritolu Venemaa insener ja sillaehitaja. Insener-kindralleitnant (1868). Tõeline salanõunik (1881).
Haridustee ja akadeemiline karjäär.
Ta lõpetas gümnaasiumi Kovnos. Aastatel 1826–1828 õppis matemaatikat ja füüsikat Keiserlikus Vilna ülikoolis. 1831. aastal lõpetas ta Teedeinseneride korpuse instituudi Peterburis. Aastatel 1837–1849 töötas samas õppejõuna. 
Tehnorajatised.
Aastatel 1842–1850 ehitas Kierbedź Peterburis Neeva jõele enda projekteeritud esimese alalise silla – Blagoveštšenski silla, mille eest keiser Nikolai I ülendas ta kindralmajoriks.
Aastatel 1852–1862 ehitatud Peterburi–Varssavi raudteele projekteeris ja ehitas Kierbedź mitu silda, sealhulgas Tsaari-Venemaa territooriumil rajatud esimese metallist raudteesilla (raudteesilla üle Luga jõe Preobraženskaja raudteejaama juures, valmis 1857) ja Daugavpilsi raudteesilla (valminud 1862). 
Aastatel 1858–1864 ehitati tema projekti järgi esimene alaline sild üle Wisła jõe Varssavis (Aleksandri sild).
1870. aastatel etendas ta juhtivat osa Peterburi meresadama ja Merekanali rajamisel.
8. augustil 1891 läks ta riigiteenistusest erru ja asus elama Varssavisse.
Isiklikku.
Tema vennapoegStanisław Kierbedź oli samuti insener.
Nekroloog

Nekroloog (vanakreeka sõnadest "nekros" 'surnu' ja "logos" 'sõna, mõiste') ehk järelehüüe on äsja surnud inimese mälestuseks kirjutatud kirjutis. Nekrolooge avaldatakse näiteks ajalehtedes.
Sapižanka (Šargorodi rajoon)

Sapižanka (ukraina keeles Сапіжанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. 
Elanike arv on 1035.
Eesti Kütiväe Teataja

Eesti Kütiväe Teataja oli 1918–1919 ilmunud Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu ajaleht. Ajalehte andis välja Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu. 
Ajalehte ilmus kokku 20 numbrit. Esimene number ilmus Jamburgis (Kingissepp), järgmised numbrid Narvas. Ajaleht ilmus 28. novembrist 1918 kuni 14. jaanuarini 1919. Jaanuarist kuni 20. maini 1919 oli Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu häälekandja Tööline.
Raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures

Raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures, varem Raudteesild üle Luga jõe Preobraženskaja raudteejaama juures (vene Железнодорожный мост через реку Луга у станции Преображенская), on raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures Luga rajoonis Leningradi oblastis Oktoobriraudteel. 
Sild jääb 20 km Lugast kirdesse. Praeguse silla asukohas oli varem teine sild.
Sild I (1857–1944).
1852. aastal projekteeris insener Stanisław Kierbedź Peterburi–Varssavi raudteele Preobrženskaja raudteejaama (praeguse nimega Tolmatšovo) juures üle Luga jõe silla. Projekti kinnitas 8. jaanuaril 1853 keiser Nikolai I. 
Silla rajamine.
Kaheteeline raudteesild rajati aastatel 1853–1857, ehitust juhtisid porutšiku auastmes insenerid Ieronim Stebnitski (hilisem akadeemik), J. Duhhovskoi ja I. Rerberg, kes 1850. aastate alguses lõpetasid Peterburi teedeinseneride korpuse instituudi. Stebnitski juhtis silla ehitust selle algperioodil. Ta tegi Kierbedźi sillasammaste joonistes mõningad muudatused, mis kiirendasid ehitustööde teostust. Tema haigestumise järel jätkas ehitustööde juhtimist Duhhovskoi, silla ehituse lõppstaadiumis juhtis töid Rerberg.
1857. aastal valminud sild oli Tsaari-Venemaa territooriumil esimene metallist raudteesild.
Tarinduselt oli rajatis paralleelsete vöödega jätkuvsõrestikega sild üleval asuva sõiduteega. Kaheavalise kivisammastel metallsild oli silletega 55,4 m. Sildeehitise materjaliks kasutatud raud valtsiti Venemaal – Ogarjovi tehases Peterburis ja Demidovi tehastes Uuralites.
Silla hävimine.
Ajaloolise raudteesilla õhkisid Teises maailmasõjas 1944. aastal taganevad Wehrmachti väed.
Tšertše (Ivano-Frankivski rajoon)

Tšertše (ukraina keeles Черче) on küla Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Ivano-Frankivski rajoonis.
Horten

Horten on linn Norras Vestfoldi maakonnas, Horteni valla keskus.
Gjøvik

Gjøvik on linn Norras Innlandeti maakonnas, Gjøviki valla keskus.
Linn asub Mjøsa järve kaldal.
Gjøvikist suundub Oslosse raudtee Gjøvikbanen.
Gjøvikis on sündinud suusataja Ingvild Flugstad Østberg.
ÜRO keskus Viinis

ÜRO keskus Viinis (UNOV) on üks neljast peamisest ÜRO keskusest maailmas. Bürookompleks asub Austria pealinna Viini ärikeskuses Donau Citys. UNOV on osa suurest rahvusvaheliste organisatsioonide kontorite kobarast Vienna International Centre. Keskus loodi 1. jaanuaril 1980, see oli kolmas sedalaadi keskus.
Õhtust hommikuni

"Õhtust hommikuni" on 1962. aasta Eesti lühimängufilm. Filmi režissöör on Leida Laius. Filmi tootis Tallinnfilm.
Film valmis Leida Laiuse Üleliidulise Kinematograafia Instituudi (VGIK) diplomitööna. Film on tehtud Mart Kalda samanimelise jutustuse ainetel.
Karin Garder

Karin Garder (neiuna Karin Sepre; 30. oktoober 1926 – 9. juuni 2010) oli eesti näitleja ja telerežissöör.
Tema Vaivarast pärit pere elas II maailmasõja ajal Astrahanis. Ta õppis aastatel 1946–1948 Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis, kust siirdus GITISe eesti stuudiosse, mille lõpetas 1953. aastal.
Ta töötas aastatel 1953–1955 näitlejana Viktor Kingissepa nimelises Tallinna Riiklikus Draamateatris ja 1955–1958 oli näitleja teatris Ugala. Aastal 1958 alustas ta tööd Eesti Televisioonis režissööri assistendina.
Karin Garder suri 9. juunil 2010 ja ta maeti 27. juulil 2010 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Risør

Risør on linn Norras Agderi maakonnas, Risøri valla keskus.
Rakitic

INDEKSIGA
__UUEALAOSALINK__
INDEKSIGA
Haimre vald

Haimre vald (saksa keeles "Heimar") oli vald Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Vallamaja asus Haimre külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus teiste seas Haimre, Orgita ja Tellista mõis.
1939. aasta vallareformiga liideti valdav osa vallast Märjamaa vallaga. Tükk valla lõunaosast liideti ka Velise vallaga.
Hellenurme vald

Hellenurme vald (saksa keeles "Hellenorm") oli vald Tartumaal Rõngu kihelkonnas. Vallamaja asus Kirmi külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Hellenurme mõis.
Novovolžski sild

 
Novovolžski sild, ka Uus sild, ka Betoonsild, (vene Нововолжский мост, Новый мост, Бетонный мост), on autosild üle Volga jõe Tveris Tveri oblastis. 
Aastatel 1953–1956 ehitati Kalininisse viieavaline sild. Tarinduselt mitmeavaline kaarsild. Sillaprojekti autor on Leningradi projekteerimisinstituudi Lentransmostprojekti insener A. Volovik. Sild avati liikluseks 1956. aasta novembris.
Silla omapära on see, et kasutati ära 1930. aastatel Leitnant Schmidti silla rekonstrueerimisel väljavahetatud malmist kaarkandurid. Insener Stanisław Kierbedźi projekteeritud üle saja aasta vanused malmkaared viidi Leningradist Kalininisse. 
Silla üldpikkus koos pealesõitudega on 485 m ja laius 19,6 m. Igasse avasse monteeriti 9 malmkaart (kokku viis kaarava). Äärmised, kaldale jäävad avaehitised, on tehtud raudbetoonist.
1994. aastal sild rekonstrueeriti.
Paco Alcácer

Francisco Alcácer García (enam tuntud nimega Paco Alcácer; sündinud 30. augustil 1993 Torrentis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubis Sharjah.
Alcácer on tulnud kaks korda Euroopa U19 meistriks. Hispaania jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2014–2019 kokku 19 korda ja lõi 12 väravat.
Klubikarjäär.
Valencia.
Tulles läbi Valencia noortetasemete, Alcácer alustas mängimist põhimeeskonnas 2010. aastal ja temast sai põhimängija pärast tagasitulekut laenult Getafes.
Ta lõi Valencia meeskonnas La Ligas 30 väravat. 
Barcelona.
2016. aasta suvel siirdus Paco Alcácer 30 miljoni euro eest Valenciast Barcelonasse.
Alcácer lõi oma esimene ametliku värava Copa del Rey avavoorus Hérculesi vastu, Barcelona võitis selle mängu 7:0. 4. veebruaril lõi Alcácer La Liga mängus Bilbaoga kohtumise avavärava.
Alcácer lõi 27. mail värava Copa del Rey finaalis Alavésiga.
Dortmundi Borussia.
28. augustil 2018 siirdus Alcácer laenulepingu alusel Saksamaa kõrgliiga klubisse Dortmundi Borussia. Debüüdi Borussia meeskonnas tegi ta 14. septembril, vormistades Borussia 3:1 võidu. 6. oktoobril tegi ta Augsburgi vastu kübaratriki, tuues Borussiale 4:3 võidu.
Koondisekarjäär.
Paco tegi koondisedebüüdi 4. septembril 2014 mängus Prantsusmaa vastu, Hispaania kaotas võõrsil 1:0. Neli päeva hiljem lõi ta Makedoonia vastu esimese koondisevärava.
Hulja vald

Hulja vald (saksa keeles "Huljel") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Hulja vald Undla vallaga.
Valla alal asus Hulja mõis.
Imastu vald

Imastu vald (saksa keeles "Mönnikorb") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Imastu vald Undla vallaga.
Valla alal asus Imastu mõis.
Jädivere vald

Jädivere vald (saksa keeles "Jeddefer") oli vald Läänemaal Vigala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Jädivere vald Vigala vallaga.
Valla alal asus Jädivere mõis.
Kaelase-Libatse vald

Kaelase-Libatse vald (saksa keeles "Kailes mit Wildenau") oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kaelase-Libatse vald Halinga vallaga.
Valla alal asus Kaelase ja Libatse mõis.
Kaelase vald

Kaelase vald oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Aasa küla aladel.
Vald moodustati 21. veebruaril 1920 ja eksisteeris aastani 1939.
1939. aasta vallareformiga moodustati Kaelase, Halinga, Vee ja Änge vallast uus Halinga vald.
Karlova vald

Karlova vald (saksa keeles "Karlowa") oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Karlova vald Ropka vallaga.
Valla alal asus Karlova ja Lemmatsi mõis.
Kasari vald

Kasari vald (saksa keeles "Kasargen") oli vald Läänemaal Kirbla kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1917.
Valla alal asus Kasari ja Keskküla mõis.
Kiltsi vald

Kiltsi vald (saksa keeles "Ass") oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kiltsi vald Vao vallaga.
Valla alal asus Kiltsi ja Vorsti mõis.
Kiltsi vald (Ridala kihelkond)

Kiltsi vald (saksa keeles "Wessenfeld") oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kiltsi vald Asuküla vallaga.
Valla alal asus Kiltsi mõis.
Kirbla vald

Kirbla vald oli vald Läänemaal Kirbla kihelkonnas. Vallamaja asus Kirbla külas.
Vald eksisteeris 1917–1939. Muudetud piirides moodustati uus Kirbla vald.
Vidva oja

Vidva oja (ka "Vidva jõgi") on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas ( varem Karksi ja Halliste vallas).
Kirjeldus.
Vidva oja pikkus on 16,4 km, valgla suurus 68 km², langus 50,5 m ja lang 3,07 m/km. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Oja saab alguse 96 m kõrguselt Mäeküla järvest ja suubub 45,5 m kõrgusel Õisu järve. Ojale on paisutatud Paluküla järv, Kalvre järv ja Õisu Veskejärv.
Looduskaitse.
Vidva oja lähteks olev Mäeküla järv kuulub Muti maastikukaitseala koosseisu, oja alamjooks voolab pärast Kalvre järvest väljumist Õisu maastikukaitsealal asuvas Õisu Põrguorus.
Olga Vassiljeva (Venemaa poliitik)

Olga Vassiljeva (vene keeles Ольга Юрьевна Васильева; sündinud 13. jaanuaril 1960 Bugulmas Tatarstanis) on Venemaa riigitegelane, ajaloolane, religiooniloolane ja pedagoog. Ta oli (2016–2018) Venemaa haridus- ja teadusminister. Ta oli 18. maist 2018 kuni 15. jaanuarini 2020 Venemaa haridusminister .
Ta on sündinud 1960. aastal Bugulmas Tatarstanis (toona Tatari ANSV-s) matemaatikust isa tütrena. Ta lõpetas keskkooli 14-aastaselt. Seejärel lõpetas ta aastal 1979 Moskva Riikliku Kultuuriinstituudi, kus oli õppinud dirigeerimist. Aastatel 1979–1982 töötas ta laulmisõpetajana Moskva 578. ja 91. keskkoolis.
Absurdikirjandus

Absurdikirjandus on kirjandus, mis rakendab groteski, sürrealismi ja dadaismi võtteid ning kujutab tegelikkuse ja keelekasutuse ebaloogilisuse äärmusi (absurdi). See keskendub tegelaste kogemustele olukordades, kus nad ei suuda leida elu mõtet või loogikat. 
Sagedased elemendid absurdikirjanduses on satiir, must huumor, vasturääkivused, tihti puudutatakse agnostilisi ja nihilistlikke teemasid. Kuigi suur osa absurdikirjandusest võib olla humoorikas ja irratsionaalne, ei kuulu see reeglina komöödia ega nonsensskirjanduse hulka.
Absurdikirjandus kujunes välja 1950. aastail.
Absurdikirjandusse kuuluvad näiteks Albert Camus' "Võõras" ja "Sisyphose müüt", Eugène Ionesco esimesed näidendid ning Samuel Becketti näidendid (absurditeater).
Aguutilased

Aguutilased ("Dasyproctidae") on sugukond närilisi.
Nende levila on Kesk- ja Lõuna-Ameerikas.
Johann Aken

Johann Aken (u 1629 Danzig – 1689 Riia) oli saksa maalikunstnik, barokk-kunsti esindaja, kes töötas 17. sajandi kolmandal veerandil Tallinnas.
Eluloolist.
Johann Akeni elust on vähe teada. Ta töötas maalijana Danzigis ja Lübeckis. Hiljemalt 1662. aastal asus ta Tallinna, arhiiviandmete kohaselt maalis nii aadlikele kui ka linnakodanikele. Võimalik, et tal oli Tallinnaga juba varasemaid sidemeid. Suri Riias 1689. aastal.
Kunstnikuna.
Pole teada, kus sai Aken erialase väljaõppe, aga kindlasti mõjutasid tema kujunemist Danzigi kuldajastu hilismaneristlik maalikunst ja hilisem Hollandi-mõjuline portreemaal Saksamaal. Ainsa kindlalt tema nimega seostatava teose, Tallinna raekoja raesaali maalide puhul pole tegemist originaalkompositsioonidega, vaid nende eeskujuks on olnud kaasaegne originaal- ja reprodutseeriv graafik. Äratuntavad on Rembrandti ja Rubensi kompositsioonid ja laenud Matthäus Meriani pildipiiblist. Siiski annab Akeni toetumine nende meistrite töödele tunnistust tema kursisolekust ajastu maitse-eelistustega. Kunstniku professionaalsusest annab märku oskus kohandada erinevad eeskujud ühtsena mõjuvaks pildiprogrammiks.
Teosed.
Tema tuntuim töö Eestis on seotud Tallinna raekoja renoveerimisega 17. sajandil. Ta maalis 1667. aastal raesaali kaheksa piibliainelist lünettmaali:
Raekoja lünettmaalid on alates 1964. aastast kunstimälestisena muinsuskaitse all. Kunstiajaloolaste hinnangul ei ole J. Aken siiski kõigi nende maalide autor, vaid erinev teostus lubab oletada meistriabiliste olemasolu.
Jasper Cillessen

Jasper Cillessen (sündinud 22. aprillil 1989 Nijmegenis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Las Palmas.
Ta on tulnud Ajaxiga kolm korda Hollandi meistriks.
Cillessen tegi oma debüüdi Hollandi jalgpallikoondises 2013. aastal ja oli valikult Hollandi esiväravavaht, kui nad lõpetasid 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused kolmandana.
Klubikarjäär.
N.E.C.
Cillessen alustas oma klubikarjääri Hollandi klubis N.E.C.. 
Ajax.
Ta mängis Ajaxi eest 101 liigakohtumist ja tuli hooaegadel 2011–12, 2012–13 ja 2013–14 Hollandi meistriks.
Barcelona.
2016. aasta suvel liitus Cillesen Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona. 
Kuna Barcelona esiväravavaht on Marc-André ter Stegen, mängib Cillessen enamasti vaid Copa del Rey kohtumisi. 
Oma debüüdi tegi ta Camp Noul Alavés'i vastu, Barcelona kaotas 1:2.
27. mail 2017 aitas ta Barcelonal alistada Hispaania karikavõistluste finaalis Alavés 3:1.
Valencia.
2019. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Valenciaga.
Koondisekarjäär.
Jasper Cillesen mängis 7. juunil 2013 peatreener Louis van Gaali juhendamisel oma debüütmängu Hollandi jalgpallikoondises, ta tegi kaasa esimese poole sõpruskohtumisest Indoneesiaga, kui ta vahetati väravas Kenneth Vermeeri poolt 46. minutil. Holland võitis mängu 3:0.
2014. aasta juunis kutsuti Cillessen Hollandi meeskonda 2014. aasta maailmameistrivõistlusteks. Ta alustas turniiril igat Hollandi mängu ja aitas koondisel lõpetada MM-i kolmandana, kui pronksimängus alistati Brasiilia 3:0.
Alaealisus

Alaealisus on õiguses täisealisuse vastand. Alaealine isik on noorem kui konkreetse riigi seadustes määratud täisealisuse vanus. Eestis ja veel paljudes teistes riikides on selleks 18 aastat.
Alaealisest täisealiseks saamine märgib õiguslikku lapse ja täiskasvanu piiri. Alaealistele kehtivad mitmesugused piirangud, mis täisealistele ei kehti, näiteks keeld osta ja tarbida alkoholi ja tubakatooteid. Alaealistel on piiratud teovõime ja piiratud vastutus.
Olenevalt riigist ja kontekstist (nt õigus abielluda, mootorsõidukit juhtida, valimistel hääletada või kandideerida, osaleda hasartmängudes, omada relva) võivad kehtida erinevad vanusepiirangud.
Alaealisus Eestis.
Eestis on alaealise mõiste määratletud järgmiste seadustega: Karistusseadustiku (KarS) tähenduses on alaealine noorem kui 18-aastane ning süüvõime omistatakse isikule, kes teo toimepanemise ajal oli süüdiv ja vähemalt 14-aastane. Eesti Vabariigi lastekaitse seaduse § 2 kohaselt on laps kuni 18-aastane inimene. Tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 8 järgi on alaealine alla 18-aastane isik ning alaealisel on piiratud teovõime. Kriminaalmenetluse seadustiku (KrMS) § 171 lõige 1 kohaselt peetakse isikut täisealiseks alates 18.sünnipäevale järgnevast päevast. „Seega kui isik paneb kuriteo toime oma 18.sünnipäeval, kohaldatakse tema suhtes KrMS-i erisätteid.“
Laulev revolutsioon (film)

"Laulev revolutsioon" (originaalpealkiri "The Singing Revolution") on 2006. aasta Ameerika Ühendriikide ja Eesti koostöös valminud dokumentaalfilm. Filmi režissöörid on Maureen Castle Tusty ja James Tusty. Filmi tootsid Allfilm, Mountain View Productions ja Northern Light Productions.
Film räägib nii laulva revolutsiooni (1987-1988) kui ka paari hilisema aasta sündmustest Baltimaades.
Kiiker (ajakiri)

Kiiker on aastast 2007 ilmuv Eesti Meremeeste Sõltumatu Ametiühingu (EMSA) ajakiri (väljaande enda väitel ajaleht). Ajakirja annab välja Eesti Meremeeste Sõltumatu Ametiühing. Ajakirja toimetab EMSA sekretariaat. Ajakirja levitab EMSA tasuta.
Eesti laevanduse aastaraamat

Eesti laevanduse aastaraamat on 1995. aastast regulaarselt ilmuv artiklikogumik. 
Aastaraamatut annab välja Eesti Meremeeste Liit. Aastaraamatut koostab Enn Kreem.
Aastaraamat ilmus aastatel 1936–1938, seejärel alles 1948. aastal Rootsis. Aastaraamat ilmub taas regulaarsena 1995. aastast.
Inglise-eesti meresõnaraamat

"Inglise-eesti meresõnaraamat" on 2008. aastal ilmunud sõnaraamat. Raamatu koostas Merekeele nõukoda ja kirjastas Eesti Keele Sihtasutus.
Raamat sisaldab üle 30 000 märksõna, samuti sama mahuka eesti-inglise terminiloendi; raamat sisaldab ka merendusega seotud lühendeid.
2013. aastal avaldati veebis sõnaraamatu elektrooniline variant, mida Merekeele nõukoda täiendab-parandab jooksvalt.
Album oeselscher Bauerntrachten

"Album oeselscher Bauerntrachten" (kirjutatud ka "Album öselscher Bauerntrachten") oli 1859 Kuressaares ilmunud Friedrich Sigismund Sterni raamat (album). Raamatus on 20 lehekülge pilte Saaremaa rahvarõivastest kihelkondade järgi.
Arvo Lukner

Arvo Lukner (9. august 1938 – 9. jaanuar 2015 Tallinn) oli eesti poksija.
Tema treener oli Martin Linnamägi.
Ta oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kahekordne Eesti NSV meister aastatel 1961–1962. Ta sai 1957. aasta Eesti NSV meistrivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 2. koha.
Lukner osales aastatel 1960–1962 kolm korda Eesti NSV–Soome sõpruskohtumistel. Ta võitis oma kohtumise 1960. aastal ning kaotas oma kohtumise 1961. aastal ja 1962. aastal.
Isiklikku.
Arvo Lukner on maetud Tallinna Liiva kalmistule.
Jüri Pere

 
Jüri Pere (sündinud 25. augustil 1939) on eesti metsandustegelane ja loodusfotograaf.
Ta on pärit metsameeste perest, sündinud Roodul Kohtla metskonna metsniku esimese lapsena. 1960. aastal lõpetas praeguse Luua Metsanduskooli ning töötas taksaatorina metsakorralduses (Metsaprojekt) 1971. aastani. Seejärel asus ta tööle isa Paul Pere jälgedes fotograafina metsamajanduse ja looduskaitse ministeeriumi majandusuuringute laboris; hiljem töötas Riigimetsa Majandamise Keskuses kuni 2009. aastani. Ta on jäädvustanud Eesti metsamehi ja metsanduse ajalugu.
Noorusaastate ulukijahi asemel on ta vanemas põlves pidanud vereta jahti, kus tema fotod on pälvinud ka auhindu. Fotograafiaga tegeleb tõsisemalt alates 1972. aastast. 
Ta on Eesti Metsateenijate Ühingu liige.
Joniškėlise vald

Joniškėlise vald (leedu keeles "Joniškėlio apylinkių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 174 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2693 inimest. Valla keskus on Joniškėlise linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 25, vallavanem on Sigitas Ilgutis. 
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.
Krinčinase vald

Krinčinase vald (leedu keeles "Krinčino seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 122 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1955 inimest. Valla keskus on Krinčinase alev (aastal 2011 oli seal 461 elanikku). Vallamaja asub aadressil Žalgirio g. 16, vallavanem on Remigijus Janušis. 
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.
Kootsaare kivilabürint

Kootsaare kivilabürint on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Reigi küla maadel (kihelkondliku haldusjaotuse järgi Reigi kihelkonnas) asuv kivilabürint. Labürint on rajatud 10–30 cm läbimõõduga kividest, see on mõõtmetega 6,2 × 7,8 meetrit ning säilinud on seitse kiviringi, ehkki 1986. aastal Urmas Seliranna juhatatud väljakaevamiste plaani põhjal on neid algselt olnud kaheksa. 
Kootsaares on eri teadetel asunud veel üks või kaks labürinti. Ühe võimalikku asukohta uuriti 1990. aastal, kus leiti kivikuhjatisi, mis võivad viidata lõhutud labürindile. 2014. aastal selgitati, et mälestise tähise paiknemiskohal midagi labürindile viitavat säilinud ei ole. 
Kootsaare labürindi, nagu ka teiste Eesti rannikuala kivilabürintide rajamist seostatakse rannarootslastega. 
Labürindi koopia oli Hiiumaal asunud Tahkuna kivilabürint.
Eesti Rahvaluule Arhiivis leiduvate andmete järgi on labürinti kutsutud ka "jeruusalemmaks" ja selle olevat ehitanud laevahukust pääsenud meremees. Teine teade seostab labürindi rajamist laevahukust pääsenud sõduritega. Samuti on labürindi kohta räägitud, et meremehed mänginud seal enne teeleasumist, et tagada soodsat tuult ja reisi kordaminekut.
Namišiai vald

Namišiai vald (leedu keeles "Namišių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 65 km². 2011. aasta seisuga elas seal 910 inimest. Valla keskus on Namišiai küla. Vallavanem on Kęstutis Valantonis.
Sauevälja

Sauevälja on paikkond Harju maakonnas Saue vallas Saue linna alal. Varem oli see paikkond küla staatuses. Kihelkondlikult kuulus küla Keila kihelkonda. 
1973 läks Saue alev koos Sauevälja küla ja endisaegse Saue mõisaga Tallinna Lenini rajooni alluvusse.
Sauevälja külas on sündinud Eesti sõjaväelane Valdeko Aalperk.
Künnapõhja

Künnapõhja oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Vaivina küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Jõhvi kihelkonda ja jäi Konju mõisa alale, varem ka Päite mõisa alale. Küla kaotati 1977, kui see liideti Vaivina külaga.
Küla on mainitud 1620 (Kynnepä).
Küla järgi on nime saanud Toila kihistu Künnapõhja kihistik.
Leedi (Kaiu)

Leedi oli küla Järvamaal. Küla jääb tänapäeval Suurekivi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Juuru kihelkonda. Küla kaotati 1977, kui see liideti Suurekivi külaga.
Asulat on mainitud 1796 (Ledwa). Asula on nimetatud Leedi talu järgi.
Daugavpilsi raudteesild

 
Daugavpilsi raudteesild (ka "Daugavpilsi kindlusesild", läti "Daugavpils dzelzceļa tilts") on raudteesild üle Daugava jõe Daugavpilsis. Asub Daugavpilsi kindluse kõrval. 
Sild rajati aastatel 1858–1862 insener Stanisław Kierbedźi projekti järgi Peterburi–Varssavi raudteele. Tarinduselt oli sild paralleelsete vöödega sõrestiksild all asuva sõiduteega. Sild avati rongiliikluseks üheteelisena 9. mail (vkj)/ 21. mail 1862. Seda silda sai kasutada ka loomtransport.
Taastamine ja rekonstrueerimine.
Daugavpilsi kaitsel 1919–1920 silla keskmine ava õhiti 1919. aasta septembris. 1920. aastate alguses keskmine avaehitis taastati muudetud kujul: uus sõrestikferm oli ülemise kaarja kujuga.
Teises maailmasõjas sild õhiti 27. juulil 1944. Hiljem purustatud sild taastati ja rekonstrueeriti paralleelsete vöödega sõrestiksillaks. 
Kolmeavalise silla pikkus on 400 m.
Robert Kaliňák

Robert Kaliňák (sündinud 11. mail 1971 Bratislavas) on Slovakkia sotsiaaldemokraatlik poliitik, alates 25. oktoobrist 2023 Slovakkia asepeaminister ja kaitseminister. Ta oli 4. aprillist 2012 kuni 12. märtsini 2018 Slovakkia siseminister.
Ta sündis aastal 1971 Bratislavas meremehest isa ja kooliõpetajast ema pojana. Pärast masinaehitustehnikumi lõpetamist astus ta aastal 1989 Bratislava Comeniuse ülikooli, mille õigusteaduskonna lõpetas aastal 1995. Sametrevolutsiooni ajal oli ta üliõpilasliikumise koordinatsioonikomitee liige. Aastal 1999 avas ta partneritega restoraniketi "Steam &amp; coffee". Õige varsti pärast poliitikasse minekut lahkus ta ärimaailmast.
Ta oli aastal 1999 erakonna "Suund - Sotsiaaldemokraatia" asutajaliige. Aastast 2001 kuulus ta erakonna juhatusse, aastast 2004 oli erakonna aseesimees.
Pasvalysi vald

Pasvalysi vald (leedu keeles "Pasvalio apylinkių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 132 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3334 inimest. Valla keskus on Pasvalysi linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vilniaus g. 5, vallavanem on Stanislovas Triaba. 
Lisaks küladele on vallas ka Velniakalnise huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud.
Pikasilla (Puka)

Pikasilla oli küla Valgamaal Rõngu kihelkonnas Aakre vallas, seni olemasolevast läänekalda Pikasilla külast teisel pool (ida pool) Pikasilla silda. Idakalda küla (külaosa?) liideti 1977 Purtsi külaga ja selle ala jääb Valgamaale Puka valda → Tartumaa Elva valda. Kihelkondlikult kuulus küla Rõngu kihelkonda.
Külas on sündinud eesti teatriteadlane Lea Tormis ja näitleja Milvi Jürgenson.
Enesetapusild

Enesetapusild on sild, mida inimesed kasutatavad sageli enda tapmiseks, enamasti silla all olevasse vette või maapinnale hüppamise teel.
Kõrgelt sillalt vette kukkumine võib olla surmav, ehkki ellujäänuid on näiteks ka umbes 70 m kõrguselt Kuldvärava sillalt allahüpanute (kiirusel u 120 km/h) seas.
Kurva "edetabeli" eesotsas on Nanjing Shi Jangtse sild Hiinas, Ameerika Ühendriikides San Franciscos asuv Kuldvärava sild on teisel kohal.
Pikksaare

Pik(k)saare oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Reinu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Pilguse

Pilguse on Saare maakonnas Jõgela külas asuv paikkond; varem oli Pilguse küla staatuses, mis kuulus Lümanda valda ja ajalooliselt Kihelkonna kihelkonda. Küla kaotati 1997.
Pilgusel asus Pilguse Psühhiaatriahaigla.
Ühinenud Ajalehed

AS Ühinenud Ajalehed oli Eesti meediaettevõte, mis tegutses aastatel 2010–2016.
Ettevõte loodi 2010. aastal, kui Pärnu Postimeest, Sakalat, Virumaa Teatajat, Järva Teatajat ja Valgamaalast välja andvad ettevõtted ühinesid (AS Ühinenud Ajalehed).
2015. aastal omandas ettevõtte kõik aktsiad AS Eesti Meedia. 2016. aastal ühines AS Ühinenud Ajalehed ettevõttega AS Postimees Grupp.
Kuldvärava sild

Kuldvärava sild on rippsild üle San Francisco lahte Vaikse ookeaniga ühendava Golden Gate'i väina Põhja-Ameerikas.
Sild ühendab San Francisco poolsaart Marini maakonnaga. Sellel on kuus sõidurada ning seda läbib kaks maanteed (U.S. Route 101 ja California State Route 1).
Sild avati 27. mail 1937. Silla arhitekt on Irving Morrow, insener-tehnilise projekti tegi Saksa päritolu Ameerika ehitusinsener Joseph Strauss. Sild peab vastu 40,2 m/s tuulekiirusele ja 8,0 magnituudi tugevusele maavärinale. 
Tehnilised andmed.
Silla kogukõrgus on 227,4 m ja sildeava 1280 m. Sillal on kaks peakaablit ning nende külge on ühendatud 250 paari vertikaalseid kaableid. Peakaablid lähevad üle kahe pülooni (tugiposti) ning on kinnitatud mõlemalt poolt betooni külge. Iga kaabel on tehtud 27 572 traadist. Mõlema peakaabli valmistamiseks kulub hinnanguliselt 130 000 km tsingitud terastraati. Mõlemal silla püloonil on kasutatud umbes 600 000 neeti.
Probleemid.
2006. aasta seisuga oli sild maailma enesetapusildade seas populaarsuselt teisel kohal. Allahüpanu tabab vett kiirusega 120 km/h ja hukkub saadud löögi tagajärjel. 
Sild on olnud suletud kolm korda. Tuule kiiruse mõõtmiseks on paigaldatud kaks anemomeetrit, et vältida tuulega tekkivaid ohte.
Ala-Aitsra vald

Ala-Aitsra vald (saksa keeles "Assikas-Adscher") oli vald Viljandimaal Helme kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1899.
Valla alal asus Ala ja Aitsra mõis.
Andja vald

Andja vald (saksa keeles "Addinal") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Andja vald Maria vallaga.
Valla alal asus Andja mõis.
Angerja vald

Angerja vald (saksa keeles "Angern") oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Angerja vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Angerja mõis.
Annikvere vald

Annikvere vald (saksa keeles "Annigfer") oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Annikvere vald Vihula vallaga.
Valla alal asus Annikvere mõis.
Kuldvärava väin

Kuldvärav (inglise keeles Golden Gate) on Põhja-Ameerika läänerannikul asuv väin, mis ühendab San Francisco lahte Vaikse ookeaniga. 1937. aastal valmis San Francisco poolsaart ja Marini neeme ühendav Kuldvärava sild.
Edise vald

Edise vald (saksa keeles "Etz") oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Edise vald Jõhvi vallaga.
Valla alal asus Edise mõis.
Ehmja vald

Ehmja vald (saksa keeles "Echmes") oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Ehmja vald Martna vallaga.
Valla alal asus Ehmja ja Maalse mõis.
Eistvere vald

Eistvere vald (saksa keeles "Eigstfer") oli vald Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1896 ja siis liideti Eistvere vald Imavere vallaga.
Valla alal asus Eistvere mõis.
Forestalia

Forestalia on Eesti metsatöötajate meeskoor.
Forestalia asutati 1972. aastal. Ettepaneku koori asutamiseks tegi tolleaegne metsamajanduse ja looduskaitse minister Heino Teder. Koori tuumiku moodustasid Tartu Akadeemilise Meeskoori vilistlased.
Forestalia peadirigent ja esimene dirigent on Alo Ritsing. 10 aastat töötas koori dirigendina Ants Soots, siis Ilmari Johansson, Kadi Ritsing ja Kuno Kerge. Kontsertmeister Ruth Ernstson.
Forestalia lauljad kogunevad proovidesse kogu Eestist kord kuus ja suvel laululaagrites, kus toimub rohkesti seltskondlikku ja sportlikku tegevust, ka lauljate peredele. Esinetakse peamiselt metsanduslikel üritustel, kuid lauldud on ka kõigil laulupidudel, meestelaulupäevadel ja piirkondlikel laulupäevadel.
Esinemisriietuseks on metsameeste roheline munder noodivõtmega lõkmel. Kuna metsameestelt enam vormiriietuse kandmist ei nõuta, siis on Forestalia jäänud ainsaks traditsiooni jätkajaks. Peakatteks on roheline sulega kaabu, mis välitingimustes, eriti rongkäikudel, on rohket tähelepanu äratanud.
Enivere vald

Enivere vald (saksa keeles "Sternberg") oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Enivere vald Martna vallaga.
Valla alal asus Enivere mõis.
Haiba vald

Haiba vald (saksa keeles "Haiba") oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Haiba vald Kirna-Kohatu vallaga.
Valla alal asus Haiba mõis.
Puitsild

Puitsild, ka puusild, on sild, mille sildeehitis on ehitatud puidust. 
Sillasambad võivad olla puidust või muust materjalist (kivi, betoon, raudbetoon). Olenevalt sildeava suurusest tehakse puitkandurid kas lihtsamad või keerulisemad. Väiksemate sildeavade (2–8 m) juures piisab lihtsatest talasüsteemidest, suuremate avade sildamiseks kasutatakse liittalasüsteeme või kaldtugedega süsteeme, veel suuremad avad (16–50 m) sillatakse puitfermidega.
Puitsilla ehituseks sobivad saematerjalina kõige paremini mänd ja kuusk.
Davide La Cecilia

Davide La Cecilia (sündinud 1961. aastal Roomas) on Itaalia diplomaat, alates 30. augustist 2016 Itaalia suursaadik Ukrainas.
ÜRO Peaassamblee resolutsioon

 
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni resolutsiooni käigus hääletavad peaassamblees kõik ÜRO liikmesriigid. 
Üldiselt on resolutsiooni läbiminekuks vaja häälteenamust (50 protsenti pluss üks hääl). Kui peaassamblee otsustab, et tegu on liiga tähtsa küsimusega, et seda otsustada lihthäälteenamusega, peab resolutsioon koguma kaks kolmandikku häältest; eriti tähtsad teemad on näiteks rahvusvahelise rahu ja turvalisuse tagamine, uute liikmete vastuvõtmine, liikmete volituste peatamine, liikmete eemaldamine ÜROst, usaldusterritooriumi ülesseadmine või eelarve küsimused.
Peaassamblee resolutsioonid on üldiselt liikmesriikide valitsustele mittesiduvad, siseresolutsioonid (mis puudutavad nt eelarve- või protseduuriküsimusi) on tavaliselt peaassambleele endale siduvad.
Heisri vald

Heisri vald ehk Vastse-Piigandi vald (saksa keeles "Neu-Pigant") oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti Heisri vald Krootuse vallaga.
Valla alal asus Heisri mõis.
Hiiemetsa vald

Hiiemetsa vald (ka Repniku vald; saksa keeles "Repnik") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Hiiemetsa vald Vaivara vallaga.
Valla alal asus Hiiemetsa mõis.
Jalametsa-Laimetsa vald

Jalametsa-Laimetsa vald (saksa keeles "Jallametz-Laimetz") oli vald Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1896 ja siis liideti Jalametsa-Laimetsa vald Imavere vallaga.
Valla alal asus Jalametsa, Laimetsa ja Hermani mõis.