tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brooklyn

Brooklyn on New Yorgi linnaosa, kunagine eraldiseisev linn. See paikneb Long Islandi edelaosas ning kattub Kingsi maakonnaga. Manhattanist eraldab seda East River ning see piirneb läänes New Yorgi ülemlahega ja New Yorgi alamlahega ning lõunas Atlandi ookeaniga, põhjas ja läänes on maismaapiir Queensi linnaosaga. Brooklyni pindala on 250 km², millest maismaad on 180 km².
Finantsrajooni läheduses paikneb New Yorgi halduskeskus Civic Center ja raekoda. Sealt algab ka kuulus Brooklyni sild üle East Riveri. Sillale on paigaldatud puust jalakäijate platvorm, millelt võib imetleda Wall Streeti pankade pilvelõhkujate suurust.
Brooklyni silla läheduses peetakse igal varahommikul kuulsat Fultoni kalaturgu. Ajavahe või unepuuduse all kannatajatele on see suurepäraseks vaatamisväärsuseks, sest see avatakse juba poole öö ajal ja on lahti kella üheksani hommikul. 
Brooklyn on New Yorgi kõige rahvarohkem linnaosa, seal elas 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 2 736 074 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke 2 504 700. Aastal 2000 oli elanikke 2 465 326. Asustustihedus on 14 606 in/km².
Ajalugu.
Brooklyn on saanud nime Hollandi linna Breukeleni järgi. Muud Brooklyni nimevariandid on olnud Breucklyn, Breuckland, Brucklyn, Broucklyn, Brookland ja Brookline.
Esimesed Hollandi asunikud saabusid Brooklyni piirkonda 1630. aastatel. 1664. aastal loovutasid hollandlased Brooklyni brittidele.
Ameerika iseseisvussõja ajal toimus 27. augustil 1776 Brooklynis Long Islandi lahing.
1834. aastal sai Brooklyn linnaõigused. 1855. aastal liideti Brooklyniga Williamsburgi ja Bushwicki linn. Ülejäänud omavalitsused kaotati pärast seda, kui Brooklyni piirid ühitati Kingsi maakonna omadega. 19. sajandi lõpus oli Brooklyn USA üks suurimaid linnu. 1883. aastal valmis Brooklyni sild.
1. jaanuaril 1898 liideti Brooklyn kohaliku partei vastuseisust hoolimata New Yorgi linnaga. Ühinemine kiideti heaks ainult 277 häälega.
Pärast Brooklyni silda ehitati Manhattaniga ühendamiseks 1903. aastal Williamsburgi sild ja 1909. aastal Manhattani sild. 1950. aastal avati Brooklyni-Battery tunnel.
Haridus.
Brookylnis asuvad avalik-õiguslikus ülikoolid Brooklyn College ja New York City College of Technology, mis mõlemad kuuluvad New Yorgi linnaülikooli ("City University of New York") süsteemi, ning eraõiguslikud Pratt Institute, õigusteaduste kõrgkool Brooklyn Law School, Long Islandi Ülikool, mille üks kahest linnakust LIU Brooklyn asub Brookylnis, ja katoliiklik St. Francis College. Lisaks asub Brookylnis MetroTech Center'is New Yorgi Ülikooli inseneriteaduste instituut New York University Tandon School of Engineering.
Sport.
Brooklynis asub spordihall Barclays Center, mis on korvpalliklubide Brooklyn Nets (NBA) ja New York Liberty (WNBA) koduhall.
Calabria

Calabria ehk Kalaabria ehk Enotria (tõlkes "veinitegijate maa") on maakond Lõuna-Itaalias, mis moodustab Apenniini poolsaare "kinga" ninaosa Napolist lõuna pool. Põhjas piirneb Calabria Basilicata maakonnaga, teisele poole Messina väina jääb Sitsiilia saar.
Halduskeskus on Catanzaro.
Antiikajal moodustas kreeklastega tugevasti koloniseeritud Calabria koos Bruttiumi, Lucania ja Apuuliaga osa Suur-Kreekast. Calabria oli kuulus viinamarja-, oliivi- ja lambakasvatuse piirkond. Sealt oli pärit rooma poeet Ennius. Merevesi on Calabria rannikul väga selge.
Tähtsamad turismikeskused on Türreeni mere rannikul Tropea, mis on ilus linn ilusa rannaga, ja Joonia mere rannikul Siderno, kus on head hotellid.
Haldusjaotus.
Calabria maakond jaguneb viieks provintsiks, mis omakorda jagunevad kokku 409 vallaks.
Köök.
Vein.
Calabria veinipiirkonnad: Greco di Bianco (DOC), Cirò.
Carl Engel

Carl Engeli nime all on tuntud mitu isikut:
Commodus

Commodus (Imperator Caesar Divi Marcus Antonini Pii Divi Antonini Pii Marcus Aurelius "Commodus" Antoninus Augustus; sünninimi Lucius Aurelius Commodus; 31. august 161 – 31. detsember 192 oli Vana-Rooma keiser 17. märts 180 kuni surmani. 
Mõrvati. Saadud tiitlid: "Germanicus" (172), "Sarmaticus" (175), "Germanicus maximus" (182), "Britannicus" (184).
Claudius

Claudius (Tiberius "Claudius" Drusi Caesar Augustus Germanicus; sünninimi Tiberius Claudius Nero Germanicus; 1. august 10 eKr Lugdunum (tänapäeva Lyon) – 13. oktoober 54 pKr) oli Vana-Rooma keiser 25. jaanuarist 41 pKr kuni surmani 54 pKr. Ta oli esimene Rooma keiser, kes oli sündinud väljaspool Itaaliat.
Tema valitsusajal impeerium laienes, näiteks vallutas ta 43 pKr Britannia, kuid keeldus lisanimest Britannicus.
Claudiuse surma asjaolud on teadmata. Paljud süüdistasid tema naist Agrippina Nooremat ta mürgitamises, kuid mürgitamise asjaoludest oli palju eri versioone. Claudiuse eluajal palvetati tema tervise eest. 63-aastaselt tegi ta avaldusi ja teatas ametlikes aktides, et näeb ette oma surma. Seetõttu on tõenäoline, et ta oli juba haige ja surigi haigusse.
Isiklikku.
Claudius oli neli korda abielus, tema abikaasad olid
1. Plautia Urgulanilla
2. Aelia Paetina
3. Messalina (suri 48 pKr), kes oli abielludes 15-aastane, Claudius oli 50-aastane
4. Agrippina Noorem, kes oli Caligula õde ja kelle poeg Nero esimesest abielust sai pärast Claudiuse surma järgmiseks Rooma keisriks
Clodius Albinus

Clodius Albinus (Imperator Caesar Ceionii Postumi Decimus "Clodius" Septimius "Albinus" Augustus; sünninimi teadmata; umbes 140...150 – 19. veebruar 197 Lugdunum (Lyon)) oli Vana-Rooma vastukeiser aprillist 193 kuni surmani.
Teda peetakse usurpaatoriks. Ta kuulutati pärast Pertinaxi surma keisriks Britannias ja Hispaanias asuvate Rooma leegionide poolt.
Ta kaotas lahingu Gallias Lugdunumi lähedal Septimius Severuse vägedega ja tapeti (teistel andmetel tegi enesetapu).
Caracalla

Caracalla (Imperator Caesar Divi Septimii Severi Pii Divi Marcus Antonini Marcus Aurelius Severus Antoninus; sünninimi Lucius Septimius Bassianus; 4. aprill 186 – 8. aprill 217) oli Vana-Rooma keiser 4. veebruar 211 kuni surmani.
Tema valitsusaeg sai tuntuks 212. aastal välja antud "Constitutio Antoniniana" (tuntud ka kui "Caracalla edikt") poolest, millega said Rooma kodakondsuse kõik keisririigis elanud vabad mehed.
Tapeti Macrinuse poolt. Tal oli mitu lisanime: Britannicus maximus (210), Parthicus maximus (211), Arabicus maximus (211), Adiabenicus maximus (211), Magnus (213), Germanicus maximus (213).
Claudius II Gothicus

Claudius II ("Imperator Caesar Marcus Aurelius Claudius Augustus", 10. mai 214 – september 270), tuntud ka kui Claudius II Gothicus, oli Vana-Rooma keiser oktoobrist 258 kuni 270. aastani. 
Võitles oma valitsemisajal edukalt alemannidega ning saavutas võidu Naissuse lahingus. Suri katku. 
Lisanimed: Germanicus maximus (268), Gothicus maximus (269), Parthicus maximus (270)
Carus

Carus (Imperator Caesar Marcus Aurelius "Carus" Augustus); sünninimi Marcus Aurelius Carus; 224 – august 283) oli Vana-Rooma keiser septembrist 282 kuni surmani.
Lisanimed: Germanicus maximus (283), Persicus Parthicus maximus (283). Suri pikselöögist.
Valitsemisaeg.
Ta tungis 283. aastal koos poeg Numerianusega 260. aastast Pärsia võimu all olnud Mesopotaamiasse. Rooma armee jõudis Ctesiphoni linnani ning vallutas selle. Carus jätkas edasitungi, kuid suri segastel asjaoludel. Ajaloo allikates on väidetud, et ta sai surma, kui tema telki tabas pikselöök, kuid see võib olla ka väljamõeldis. Samahästi võis ta surra mõnda haigusse või langeda mõrva ohvriks. Pärast tema surma hakkasid Rooma väed vallutatud aladelt taanduma.
Carinus

Carinus (Imperator Caesar Divi Cari Marcus Aurelius "Carinus" Augustus; sünninimi Marcus Aurelius Carinus; 250 – september 285) oli Vana-Rooma keiser kevad 283 kuni surmani.
Lisanimed: Germanicus maximus (283), Persicus maximus (283), Britannicus maximus (284). Tapeti.
Constantius I Chlorus

Constantius I Chlorus (täisnimega Gaius Flavius Valerius Constantius Chlorus; 31. märts 250 – 25. juuli 306) oli Vana-Rooma keiser 1. maist 305 kuni surmani. Keiser Constantinus Suure isa. 
Lapsepõlv ja noorus.
Ta oli pärit Illyricumist ning teenis keiser Aurelianuse ihukaitsjana ("protector"). 288. aastast teenis ta keiser Maximianuse pretoriaani prefektina. Lahutas 289. aastal abielu ning abiellus Maximianuse tütre Theodoraga.
Rooma keisrina.
Määrati 1. märtsil 293 keiser Diocletianuse kaasvalitseja Maximianuse abikeisriks. Diocletianuse abikeisriks sai Galerius, millega tekkis tetrarhia. Vallutas samal aastal usurpaator Carausiuse käest tagasi Gallia. 296. aastal vallutas tagasi Britannia ning kuulutas, et oli "taastanud igavese valguse". 298. aastal võitles Reini jõe ääres frankidega.
Chuncheon

Chuncheon on linn Lõuna-Korea kirdeosas, Gangwoni provintsi halduskeskus.
Elanike arv (2022): 285 907.
Chonnami Riiklik Ülikool

Chonnami Riiklik Ülikool (korea keeles 천남대학교; "Cheon-nam daehak-gyeo") on ülikool Lõuna-Koreas Gwangjus.
Õppeasutus rajati 1909. aasta juunis Gwangju põllumajanduskoolina. 1952. aastal sai sellest ülikool. Tänapäevaks on koolist kasvanud üks suuremaid ülikoole Koreas. Ülikoolil on 14 kolledžit ja 6 kraadiõppekooli, mis annavad haridust mitmes eluvaldkonnas.
Põhja-Chungcheongi provints

Põhja-Chungcheongi provints (ka "Põhja-Ch'ungch'ŏngi provints", Lõuna-Korea omaladinas "Chungcheong-bukdo", McCune-Reischaueri süsteemis "Ch'ungch'ŏng-pukto") on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Koreas. See on Lõuna-Korea ainus merepiirita provints.
Põhja-Chungcheongi provintsis on kolm linna, kaheksa maakonda ("gun"), üks provintsi harukontor, 91 "myeon"'i, 61 "dong"'i ja viis "myeon"'i harukontorit.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas provintsis 1 489 361 inimest.
Lõuna-Chungcheongi provints

Lõuna-Chungcheongi provints (ka "Lõuna-Ch'ungch'ŏngi provints", Lõuna-Korea omaladinas "Chungcheongnam-do") on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Korea lääneosas.
Provintsis on 1398 kooli ja 520 000 õpilast.
Sõprussidemed:
Jiang Jieshi

Generalissimus Chiang Kai-shek ("Jiǎng Jièshí" 蔣介石); ameeriklaste hüüdnimi "Gimo"; 31. oktoober 1887 (või 1888) – 5. aprill 1975) oli Guomindangi (Hiina Rahvusliku Partei) juht. Ta oli Hiina Vabariigi president 1948. aastast kuni surmani. 
Ta sündis nimega Chiang Chou-tai ("Jiǎng Zhōutài" 蔣周泰); tema teine nimi oli Chiang Chung-cheng ("Jiǎng Zhōngzhèng" 蔣中正). Ta sündis Zhejiangi provintsis Fenghua maakonnas (奉化縣) Ningbos. Tema vanemad olid Chiang Zhaocong (蔣肇聰) ja Wang Caiyu (王采玉). "Kai-shek" on tema viisakusnimi ühes kantoni omaladinas. 
Tema esimene abikaasa (korraldatud abielus) oli Mao Fumei (毛福梅). Chiang õppis pärast alghariduse saamist Hiinas kaks aastat (1908–1910) ühes Jaapani sõjaväeakadeemias. Seal astus ta Sun Yatseni Revolutsioonilisse Liigasse. 1910 naasis ta Hiinasse ja oli aastaid seotud Shanghai allilmaga. 1920. aastate alguses alustas ta uuesti sõjalist ja poliitilist karjääri Guangzhous. Temast sai väljapaistev tegelane Qingi dünastia kukutamist taotlevas liikumises. 
Chiangi, kes oli Sun Yatseni õpilane ja tema lese Soong Qinglingi noorema õe mees, ja tema uut abikaasat Soong Mei-lingi, keda kutsutakse ka ""madame" Chiang Kai-shekiks", toetas Teise maailmasõja ajal ja pärast seda kindlalt USA Hiina lobi, mis nägi nendes lootust kristlikule ja demokraatlikule Hiinale. Chiang Kai-sheki poliitika oli kristlikkusest ja demokraatlikkusest kaugel, kuid see jäi USA avalikkusele teadmata, sest sõja-aastatel ja pärast seda oli Hiinas tugev riiklik tsensuur ja USA-s enesetsensuur. USA toetas Chiang Kai-sheki võitlust Jaapani vallutajate vastu Teise maailmasõja ajal ning hiljem võimu eest Hiinas peetud Hiina kodusõjas Hiina Kommunistliku Partei Rahvavabastusarmee vastu, mida juhtis Mao Zedong.
Võimuletulek.
Kui võimule oli tulnud Yuan Shikai vabariiklik valitsus, sai Chiang Sun Yatseni soosik ning ta jagas oma aega eksiili vahel Jaapanis ja varjupaiga vahel Shanghai väliskontsessioonialadel. Shanghais olid Chiangil ka sidemed kuritegeliku allilmaga, mida valitses kurikuulus Roheline bande, ning teenis hiljem ohvitserina Guangzhou sõjapealiku Ch'en Chiung-mingi armees. 1923 asus ta tegutsema Guangzhousse ning tegi Kominterni abiga Guomindangis reformi ja rajas revolutsioonilise liikumise. 1923 saatis Sun Chiang Kai-sheki kolmeks kuuks Moskvasse Nõukogude poliitilist ja sõjaväelist süsteemi õppima. Chiang naasis Guangzhousse ja 1924 sai temast tähtsa Whampoa Sõjaväeakadeemia ülem. Seal sai ta esimestel aastatel kasvatada endale ustavate noorte ohvitseride kaadrit. Aastaks 1925 saavutas tema protoarmee võite kohalike rivaalide üle Guangdongi provintsis.
Pärast Sun Yatseni surma 1925 asus Chiang Guomindangis võimuvõitlusse pahempoolsete elementide vastu. 12. aprillil 1927 alustas ta Shanghais üleriigilise suuremahulise veresaunaga, mida nimetatakse "Valgeks terroriks". Aprilli jooksul tapeti Shanghais enam kui 12 000 inimest ning tapmised ajasid suurema osa kommunistidest linnadest välja maapiirkondadesse, kus Guomindangil oli vähem võimu. Aasta jooksul tapeti kommunistide mahasurumise kampaania käigus üle 300 000 inimese.
Draama

Draama on tõsise konflikti ja elulise sündmustikuga näidend.
Žanrina kujunes draama välja 18. sajandil.
Draamas on ühendatud koomiline ja traagiline eluvaatlus, kaldumata kummassegi äärmusesse. Käsitletakse tegelaste psühholoogiat, käitumist ja ühiskonnas toimuvat.
Kõnekeeles nimetatakse draamaks ka vapustavat sündmust.
Dadaism

Dadaism on modernistlik kirjandus- ja kunstivool, mis tekkis Esimese maailmasõja ajal Šveitsis Zürichis ning oli valitsevaks aastatel 1916–1922. Dadaismi algatajateks loetakse nii kirjanikke kui ka maalikunstnikke, teiste seas Tristan Tzara, Hans Arp, Marcel Janco. Samalaadne liikumine sündis peaaegu samal ajal ka New Yorgis ja selle eesotsas olid Marcel Duchamp, Francis Picabia ja Man Ray.
Dadaiste mõjutas suuresti maailmasõda, mille julmus kriipsutas alla olemasolu mõttetust. Ratsionalism ja loogika kuulutati laastavate sõdade peamisteks süüdlasteks. Dadaiste ühendas viha sõja vastu. Nad leidsid, et kogu läänekultuur oli suremas. Progressimüüt oli täielikult hävinud. Elu tajuti kui midagi ajutist ja mõistetamatut, kadus ambitsioon luua midagi uut tulevaste põlvede jaoks.
Dadaistid leidsid, et ka kunsti enda tähendus ja eesmärk on muutunud küsitavaks. Lõhe tõe ja sõnade vahel muudab sõnad mõttetuks.
Dadaismi tunnused.
Dadaistid laenasid ilma valehäbita teistelt suundadelt – kubistidelt kollaažitehnika, futuristidelt tüpograafilised trikid, ekspressionistidelt vaba värvikasutuse, püüde suurema spontaansuse ja keele foneetilisuse poole.
Tuntuim dadaistlik luuletaja oli Tristan Tzara, kes arendas välja väga kaootilise, segase, metsiku keele ja kelle eesmärk oli lõhkuda kunsti pühadust. Mõned tema tekstidest on saanud dadaistliku meelelaadi klassikalisteks väljendusteks. Tema tekstid on nii kaootilised ja segased, et neid võib nimetada verbaalseks deliiriumiks. Kuid Tzara leidis, et dadaism peabki jääma mõistetamatuks, dadaism sureb siis, kui hakkab end tõsiselt võtma.
Dadaism hääbus 1920. aastate alguses. Täpsemalt – dadaism suubus sürrealismi, mida ongi tihti nähtud prantslasliku dadaismina.
Dmitri Šostakovitš

Dmitri Dmitrijevitš Šostakovitš (Дмитрий Дмитриевич Шостакович; 25. september (vkj. 12. september) 1906 Peterburi – 9. august 1975 Moskva) oli Nõukogude Venemaa helilooja ja pianist. Ta on üks 20. sajandi tunnustatumaid heliloojaid.
Elulugu.
Dmitri Šostakovitši isa oli keemik, ema pianist. Ta lõpetas Leningradi Konservatooriumi pianisti ja heliloojana (1925). Olnud lisaks viljakale heliloomele 1937. aastast peale tegev ka muusikaõppejõuna, aga sattus 1948 lõplikult Stalini põlu alla, misjärel sai elatist teenida vaid filmimuusikat kirjutades. Teda süüdistati eeskätt formalismis. Põlu alt vabanes alles 1960. aastaiks. Tema poeg Maksim Šostakovitš on tuntud dirigent ja pianist.
Looming.
Dmitri Šostakovitš on kirjutanud 15 sümfooniat, millest kõige tuntum on arvatavasti 5. sümfoonia, 2 ooperit ning suurtsükkel "24 prelüüdi ja fuugat".
Tsitaat.
Te ju mõistate, et mina olen vanglas, kardan oma pere ja iseenda pärast, kuid tema (Pablo Picasso) on vabaduses ega tarvitse valetada!... Kes teda keelest sikutas? Nad kõik – Hewlett Johnson, Frédéric Joliot-Curie ja Pablo Picasso on tõprad. Elavad maailmas, kus vahest polegi nii hõlbus põli, aga kus saab tõtt rääkida ja tööd teha, tegelda sellega, mida sa vajalikuks pead. Picassost, näe, sai rahutuvi!
Damasias

Damasias oli Ateena esimene arhont (eponüüm) 583–581 eKr. 
Pärast esimest ametiaega ei tahtnud ta võimult lahkuda ning pikendas oma ametiaega veel üheks aastaks. Ta valitses kokku 26 kuud. Kui ta tahtis võimule jääda ka kolmandaks arhondiaastaks, sunniti ta jõuga võimust loobuma, arvatavasti vältimaks türanniat.
Pärast Damasiase kukutamist suurendati arhontide arvu üheksalt kümnele.
Samanimeline arhont valitses ka 639–638 eKr.
Dialektoloogia

Dialektoloogia ehk murdeteadus on keeleteaduse haru, mis uurib murdeid.
Dialektoloogia tekkis teadusharuna 19. sajandi lõpul, kui eraldus võrdlev-ajaloolisest keeleteadusest. Dialektoloogia on peamiselt tegelenud kohamurretega. Informantidelt kogutud materjali põhjal koostatakse keelekaarte ja nendest murdeatlasi.
Eestis.
Eesti murdeuurijad on olnud näiteks Andrus Saareste, Hella Keem, Salme Nigol, Piret Norvik, Eevi Ross, Karl Pajusalu, Aili Univere, Salme Tanning, Helmi Viires, Mari Must, Helmi Neetar, Mart Mäger.
Delfi oraakel

Delfi oraakel oli vanakreeka pühamu Delfis Parnassose mäe lõunanõlval, kus inimesed käisid kogu Kreekast ja kaugemaltki saamas Apollonilt vastust küsimustele, mis neid vaevasid. Oraakliks nimetati ka vastust, mis jumalalt saadi.
Pühamu ulatub tagasi 1400. aastasse eKr. See oli kogu Hellase tähtsaim pühamu ning vähemalt teoorias austasid kõik kreeklased selle sõltumatust. 
Pühamus asus püha kivi Omphalos ('naba'), mida peeti Maa keskpaigaks. Pühamu oli ehitatud ümber püha Kastaalia allika. Sajandite vältel rajati Delfisse mitmeid templeid valguse-, luule- ja muusika- ning prohvetliku kuulutamise jumala Apolloni auks.
Antiikajal oli Delfis maa sees lõhe. Preestritar, keda nimetati püütiaks, istus kolmjalal selle lõhe kohal. Pärast Kastaalia allikas suplemist, enda pärgamist loorberilehtedega ja püha loorberi lehtede söömist istus ta kolmjalale, hingas sisse uimastavaid aure ning läks transsi. Tema nägu muutis värvi ja ta häälitses oiates ja kaeveldes. Tema silmad sätendasid ning suu vahutas ning selles seisundis tõi ta kuuldavale mõned seosetud häälikud. Preestrid kirjutasid tema imelikud häälitsused hoolikalt üles ning panid need värsivormi. Värsid anti Apolloni ilmutusena neile, kes olid tulnud oraaklilt nõu küsima. Värsid sõnastati nii, et neil oleks mitu tähendust.
Sageli vaieldi oraakli õige tõlgenduse üle, kuid kui toodi uusi ande, võidi oraaklilt saada täiendav kuulutus. Näiteks enne Salamise lahingut ennustas püütia algul hukku ning hiljem, et ateenlasi võib päästa "puust müür", mida tõlgendati siis kui laevu.
Et Delfi oraakliga polnud seotud kindlat usudogmat, siis kogunesid Delfisse õpetlased, samuti oli Delfi vaenlaste läbirääkimiskohaks.
Kõik, kes Delfist nõu küsisid, tõid ande. Kuningate, riikide ja üksikisikute toodud ohvriandide hoidmiseks ehitati suured varakambrid. Rooma keiser Nero olevat varastanud 500 raidkuju, kuid 3000 jäi alles. Tänapäeval on väljakaevamiste käigus avastatud templivaremeid, skulptuurikilde ja ajaloolisi raidkirju.
Püütia vastustest võisid oleneda nii talupoja külviajad kui ka sõjakuulutamine. Delfi oraakli käest küsiti nõu enne iga tähtsat sammu riigiasjades. Seetõttu oli tal Vana-Kreeka ajaloole suur mõju. Ühine austus Delfi oraakli sõnade vastu ning püütiapidustused ja mängud, mida peeti pühamu läheduses iga nelja aasta tagant, aitasid kaasa Vana-Kreeka poliitika- ja usuelu ühtsusele.
Delfi oraaklile tegi lõpu 4. sajandil pKr kristliku Rooma keiser Hadrianus.
Delfi oraakel oli küll kõige kuulsam, kuid mitte ainus Vana-Kreeka oraaklitest. Kõige vanem oli Zeusi oraakel Dodonas Epeiroses. Usuti, et Zeus kõneleb püha tamme lehtede sahina läbi. Oraaklid olid ka Roomas ning Egiptuses, Babüloonias ja teistes maades.
Delfi

Delfi (vanakreeka keeles Delphoi (Δελφοί) [delph'oi], uuskreeka keeles Delfoí (Δελφοί) [delf'i], ladina keeles Delphi [d'elfi]) oli Vana-Kreeka linn Phokises. Linnas asus Apolloni pühamu, kus tegutses Delfi oraakel. 
Delfi asub Parnassose mäe lõunanõlvadel. Vana-Kreekas peeti Delfit maailma keskpaigaks. Delfi oraakli kuulsus levis väljapoole kreeka maailma. See andis Delfile rahvusvahelise positsiooni erinevalt Olümpiast, mis oli rahvuslikum pühamu. Apolloni peatemplis oli palju varakambreid ja monumente. Apolloni altari ja templi juurde viis Püha Tee. 
Delfis olid ka teater, staadion ja buleuteerion. Apolloni pühamust ida pool on Kastaalia allikas ja allikamaja, kus külastajad end puhastasid. Allikast kagu pool on väiksem Athena Pronaia (Marmaria) tempel. Iga nelja aasta tagant peeti püütiamänge, mis olid üks neljast suurest atleetilisest ja draamapidustusest Vana-Kreekas. Püütia, vanemaealine Apolloni preestritar oli antiikmaailma kuulsaim ja austatuim oraakel.
Linna nimi ja legendid..
Varasemast ajast on teada nimed Pytho ja Python (hiljem olid need kasutusel Delfi sünonüümidena). Nime Pytho kasutati nii linna kohta kui ka piirkonna kohta, kus linn asus. Vana-Kreekas seostati seda nime sõnaga "pythō" 'mädanen': legendi järgi on nimi tuletatud mao mädanemisest. Nime Python seostatakse maoga ("python"), võib-olla seoses kalju kujuga. Legend sellest, kuidas Apollon hilisema Delfi kohas tappis lohe Pythoni, on arvatavasti hilisem.
Pärast lohe tapmist otsustas Apollon legendi järgi rajada sellesse kohta pühamu. Ta nägi kaugel Kreeta kaubalaeva. Kohe hüppas ta hiigeldelfiini kujul merre ning meelitas laeva Krissa sadamasse. Kui kreetalased olid maale läinud ning ehitasid Apollon Delphiniose altarit, ilmus Apollon neile jumalikult kauni noorukina ning kuulutas neile, et nad ei lähe enam kunagi kodumaale tagasi, vaid nendest saavad tema preestrid. Ekstaasis järgnesid kreetalased Apollonile tema pühamusse ning asutasid Delfi linna.
Väljaspool linnamüüri, kõige kõrgemas kohas, oli oraakel koos templirajatistega. Pythoks nimetati peamiselt seda osa linnast. Kastaalia allikas niisutas selle kõrgendiku jalamit, millel Pytho asus. Oraakel ise asus koopas, mida hüüti "Pythion". Koopa avastas karjane, kes sattus sealt väljuva auru tõttu ekstaasi. Teise versiooni järgi avastasid selle kitsed, kes kogesid auru mõju sellest üle hüpates. Kaljulõhe kohale, mis asus templi sees, paigutati püha kolmjalg, millel istus preestritar püütia. Ta pidi uimastavate aurude mõjul ekstaasi sattuma, et tuua kuuldavale oma ennustused.
Delfi nime aioolia kuju on Belphoi, mis esineb peamiselt raidkirjadel. Raidkirjadel esinevad ka nimed Derphoi ja Dolphoi. Kohalik kuju on Dalphoi, mis esineb müntidel kuni 4. sajandi keskpaigani eKr. Alates Vana-Kreeka klassikalisest ajajärgust on kõige tavalisem nimi Delphoi.
Legendi järgi tuleb nimi kas Apolloni poja Delphose nimest või delfiinist ("delphis"), kelle kuju Apollon Delfi asutamisel võttis.
Dogville

"Dogville" on Lars von Trieri film aastast 2003.
Diplomaatia

Diplomaatia on riike või rahvusvahelisi organisatsioone esindavate isikute (diplomaatide) vaheline suhtlemine.
Kahepoolne (bilateraalne) diplomaatia toimub kahe riigi vahel ja mitmepoolne (multilateraalne) diplomaatia paljude riikide vahel. Mitmepoolne diplomaatia toimub sageli mõne rahvusvahelise organisatsiooni (näiteks ÜRO) egiidi all.
Diplomaatia ja välispoliitika.
Diplomaatia on osa riigi välispoliitikast. Diplomaatia on välispoliitika peamine vahend, kuid välispoliitika eesmärkide saavutamiseks võidakse kasutada ka muid vahendeid (spionaaž, sõjaline jõud vms). Tavaliselt üritatakse diplomaatiliste läbirääkimiste kaudu säilitada rahu. Hoolimata sellest võib diplomaatia sisaldada ka hoiatusi ja ähvardusi (suhete katkestamine, esindajate tagasikutsumine, majandus- või muud sanktsioonid, ultimaatum vms).
Kui välispoliitilised eesmärgid on üldiselt avalikult teada, siis igapäevane diplomaatiline suhtlemine toimub enamasti avalikkusest eemal. Läbirääkimiste tulemused (sõlmitud rahvusvahelised lepingud jmt) üldjuhul avalikustatakse.
Dünastiate loend

"Siin on loetletud dünastiaid.
Džaba Ioseliani

Džaba Ioseliani (10. juuli 1926 Gruusia, Hašuri – 4. märts 2003, Gruusia, Thbilisi) oli Gruusia Sõjaväenõukogu (täitis presidendi kohuseid) kaasjuht koos Tengiz Kitovaniga 6. jaanuarist 10. märtsini 1992, seaduslik varas. Gruusia sõjaväestatud marurahvusliku paramilitaarse üksuse Mhedrioni asutaja 1989. a. Enne 1995 aastat mõisteti D. Ioseliani kahel korral kokku 30 aastaks toime pandud varguste, tapmise ja pangaröövi eest kinnipidamisasutusse karistust kandma. 1995. a süüdistati teda Gruusia riigi reetmises, Eduard Ševardnadzele atentaadi korraldamises ja mitme mõrva organiseerises ning ta mõisteti 11 aastaks kinnipidamiskohta.
Didius Julianus

Didius Julianus (Imperator Caesar Petronii Severi Marcus "Didius" Severus "Iulianus" Augustus; sünninimi Marcus Didius Severus Julianus; 30. jaanuar 133 – 2. juuni 193) oli Vana-Rooma keiser 28. märtsist 193 kuni 1. juunini 193. 
Mõrvati sõdurite poolt, olles tagandatud.
Diadumenianus

Diadumenianus (Imperator Caesar Marcus Opellius Antonius "Diadumenianus" Severus Augustus; sünninimi Marcus Opellius Diadumenianus; 14. september 208 – juuni 218) oli Vana-Rooma keiser mai esimesest poolest 217 kuni surmani.
Hukati. Oli oma isa Macrinuse kaaskeiser.
Decius

Decius (Imperator Caesar Caius Messius Quintus Traianus "Decius" Augustus; sünninimi Caius Messius Quintus Decius Valerianus; 195 – 1. juuli 251) oli Vana-Rooma keiser septembrist 249 kuni surmani. Ta valitses veidi alla kahe aasta ning suri 56-aastaselt. 
Keiser Decius uskus, et keerulise sisepoliitilise (röövimised, tapmised jms) ning välispoliitilise (vaenlaste rünnakud) olukorra põhjus oli see, et inimesed olid hüljanud oma vanad põhimõtted, traditsioonid ja usu. See oli ajendiks korraldamaks 250. aastal ulatuslikud ja üleriigilised kristlaste tapatalgud, sest neid nähti süüdlastena. 
Tema poeg Herennius Etruscus oli 251. aastal kaaskeiser.
Keiser Decius tapeti. Lisanimed: Dacicus Maximus (250), Germanicus Maximus (250).
Deduktsioon

Deduktsioon on arutlemise viis, mis tagab, et tõestest eeldustest saadakse tõesed järeldused. Deduktsiooniks nimetatakse ka deduktiivse arutluse esitamist või arutlemist, mida vaadeldakse deduktiivset arutlust järgivana.
Üldiselt üksikule.
Deduktsiooni on tavaks määratleda arutlusena üldiselt üksikule. See ei vasta päriselt viisile, kuidas deduktsiooni tänapäeva filosoofias harilikult mõistetakse.
Näiteks arutlus
 Kõik minu jõulud on olnud valged. Järelikult tulevad minu järgmised jõulud valged.
on näide induktsioonist, mitte deduktsioonist, kuigi eeldus on üldine ja järeldus üksik. Asi on selles, et seda laadi arutlustes ei taga eelduse tõesus järelduse tõesust.
Dideba zetsith kurtheuls

"Dideba zetsith kurtheuls" on laul, mis oli Gruusia riigihümnina kasutusel 1918–1920. See hümn taastati seadusega 14. novembrist 1990 ja oli kasutusel 1991. aastast 23. aprillini 2004, mil selle asendas "Tavisupleba".
Nii muusika kui sõnade autor on Kote Potskhverašvili (1889–1959), kes on kogunud ja avaldanud palju gruusia rahvalaule. 
Hümni sõnad.
დიდეგა ზეცით კურთეულს,&lt;br&gt;
დიდეგა ქვეყნად სამოთხეს,&lt;br&gt;
თურფა ივერსა,&lt;br&gt;
დიდეგა ძმობას, ერთრბას,&lt;br&gt;
დიდეგა თავისუფლებას,&lt;br&gt;
დიდეგა სამარადისო&lt;br&gt;
ქართველ მხნე ერსა!&lt;br&gt;
დიდეგა ჩვენსა სამშობლოს,&lt;br&gt;
დიდეგა ჩვენი სიცოცხლის&lt;br&gt;
მიზანს დიადსა;&lt;br&gt; 
ვაშა ტრფრბასა, სიყვარულს,&lt;br&gt;
ვაშა შვებასა, სიხარულს,&lt;br&gt;
სალამი ჭეშმარიტების&lt;br&gt;
შუქ-განთიადსა!
Dideba zetsith kurtheuls,&lt;br&gt;
dideba khveknad samothhes,&lt;br&gt;
thurpha iversa,&lt;br&gt;
dideba dzmobas, erthobas,&lt;br&gt;
dideba thavisuphlebas,&lt;br&gt;
dideba samaradiso&lt;br&gt;
kharthvel mhne ersa!&lt;br&gt;
Dideba tšvensa samšoblos,&lt;br&gt;
dideba tšveni sitsotshlis&lt;br&gt;
mizans diadsa;&lt;br&gt;
vaša trphobasa, sihvaruls,&lt;br&gt;
vaša švebasa, sihharuls,&lt;br&gt;
salami tšešmaritebis&lt;br&gt;
šukh-ganthiadsa!&lt;br&gt;
Ligikaudne tõlge.
Au olgu taevasele Õnnistuste Andjale,&lt;br&gt; 
au olgu paradiisile maa peal,&lt;br&gt; 
säravatele grusiinidele,&lt;br&gt; 
au olgu vendlusele ja ühtsusele,&lt;br&gt;
au olgu vabadusele,&lt;br&gt;
au olgu igikestvale, erksale gruusia rahvale!&lt;br&gt; 
Au olgu meie isamaale,&lt;br&gt;
au olgu meie elu suurele ja helgele eesmärgile;&lt;br&gt;
ole tervitatud, rõõm ja armastus,&lt;br&gt;
ole tervitatud, abivalmidus ja õnn,&lt;br&gt;
tervitused tõele, mis on koiduvalgus!&lt;br&gt;
Davith Abašidze

Davith Abašidze (gruusia დავით აბაშიძე; ka Dodo Abašidze, დოდო აბაშიძე; 1. mai 1924 – 26. jaanuar 1990) oli gruusia filminäitleja ja filmirežissöör.
Daejeon

Daejeon (ka "Taejŏn", korea 대전) on keskalluvusega linn (1. järgu haldusüksus) Lõuna-Koreas.
Ajaloolised allikad annavad alust oletuseks, et Hanbati piirkond (praegune Daejeon), on olnud asustatud paleoliitikumist alates. 
Linna pindala on 539 km² ja elanike arv 1,3 miljonit.
Linna sümbol.
Daejeon tunnuslill on valge magnoolia, mis sümboliseerib sõprust.
Daegu

Daegu (ka "Taegu") [te'gu] on linn Lõuna-Koreas. See on pärast Souli, Busani ja Incheoni Lõuna-Korea suuruselt neljas linn.
Linna pindala on 884,15 km². 2009. aasta seisuga on rahvaarv 2 512 604.
Daegus toimusid 2011. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused.
Donghae

Donghae (McCune'i-Reischaueri transliteratsioonis Tonghae; korea keeles 동해시 (東海市)) on linn Lõuna-Koreas Gangwoni provintsis. 
Elanike arv oli 2001. aastal 103 115.
Dalseongi maakond

Dalseongi maakond ("Dalseong-gun", hangulis 달성군, hanjas 達城郡) on haldusüksus Lõuna-Koreas Daegu linnas.
Dünaamika

Dünaamika on mehaanika haru, mis uurib liikumist lähtudes liikumise põhjustest. Klassikalise dünaamika aluseks on Isaac Newtoni formuleeritud Newtoni seadused.
Eesti keele uurimine

Eesti keele uurimine on keeleteaduse haru, mis uurib eesti keele ehitust, grammatikat, sõnavara, ajalugu, kasutamist jm aspekte. See on osa fennougristikast ja fennistikast. 
Ajalugu.
Esimesed katsed eesti keelt teaduslikult kirjeldada tehti juba 17. sajandil: koos valgustusideede levikuga tekkis baltisakslastest estofiilidel huvi kohaliku keele ja kultuuri vastu. Esimese eesti keele grammatika avaldas Heinrich Stahl aastal 1637. 1648. aastal ilmus Johann Gutslaffi lõunaeesti keele grammatika. 
1803. aastal jõuti eesti keele lektoraadi asutamiseni tollal saksakeelses Tartu Ülikoolis. Esimene eesti keele lektor oli Friedrich David Lenz. 19. sajandil alustasid oma emakeele teaduslikku uurimist ka esimesed eesti haritlased: 1870. aastatel asus eesti keele ajalugu selgitama esimene eestlasest fennougristika doktor Mihkel Veske ning ühiskeelt normima 1871. aastal asutatud Eesti Kirjameeste Selts.
1919 avati eestikeelseks muudetud Tartu Ülikooli juures eesti keele professuur.
Tänapäeval uuritakse eesti keelt Eesti Keele Instituudis Tallinnas, Tartu Ülikoolis, Tallinna Ülikoolis ja mitmes muus teadusasutuses üle maailma.
Linda Eenpalu

Linda Marie Eenpalu (sündinud Koplus, aastani 1935 Einbund; 20. september 1890 Raadi vald – 4. juuni 1967 Pärnu) oli eesti naisliikumistegelane, Kaarel Eenpalu abikaasa.
Õppis 1911–1912 Tartus Jassinski kõrgematel naiskursustel ajalooõpetajaks. Töötas 1913–1914 Tartu Rahvaraamatukogu Seltsis raamatukoguhoidjana ning 1919–1920 Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlastegümnaasiumis ja 1920–1926 Tallinna Jakob Westholmi Gümnaasiumis õpetajana, aastast 1926 oli Harjumaal Arukülas Hellema talu perenaine.
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi asutajaliige 1911. Aastast 1928 kuulus Eesti Naisliidu juhatusse, oli 1928 Tallinna Naisklubi asutaja ja esinaine, 1929–1940 Eesti Maanaiste Keskseltsi juhatuse (1932–1940 kuulus selle nõukokku) ja 1935–1938 Riigi Majandusnõukogu liige. Asutas 1936 Kodumajanduskoja ja oli aastani 1940 selle esinaine. Oli 1937 Kodumajanduskoja esindajana Rahvuskogu II koja liige ja 1938–1940 I Riiginõukogu liige (ainus naisliige).
Hellema talu perenaisena organiseeris ja korraldas toiduvalmistamise ja kodukaunistamise kursusi (näitusi) ning teeõhtuid. 
Avaldanud ajakirjanduses kirjutisi naisküsimusest ning kodu osast tööarmastuse ja rahvustunde kasvatamisel. 
Arreteeriti NKVD poolt 1941, oli aastani 1956 Tomski oblastis asumisel.
Tunnustus.
2018. aastal valiti Linda Eenpalu aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.
Eesti Humanitaarinstituut

Eesti Humanitaarinstituut (EHI) oli alates 15. maist 2005 Tallinna Ülikooli koosseisus olev teaduskonna tasemel struktuuriüksus (Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituut). Tallinna Ülikooli 2015. aasta struktuurireformi järel moodustati Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituut (TÜHI), mis loodi EHI ning mitme teise senise üksuse ühendamisel. 
Kuni 2005. aastani oli õppeasutus eraülikool, millisena on ta olnud Eesti vanim ning seni ainuke valdavalt humanitaarharidust andev eraülikool. Ametlik asutamiskoosolek peeti 14. detsembril 1988. 
Humanitaarinstituudi esimesse kolleegiumi kuulusid Küllo Arjakas, Toomas Haug, Lembit Peterson, Ülar Ploom, Rein Raud, Paul-Eerik Rummo ja Mart Susi. Instituudi rajamises osales ka Einar Laigna, kes hiljem kolleegiumist lahkus. 
1989. aasta kevadel võeti vastu esimesed üliõpilased. Aastatel 1993–2003 asus humanitaarinstituut Salme Kultuurikeskuse majas Salme 12, kuid osa õppetööst (teatriõpe) toimus Eesti Humanitaarinstituudi ja Vanalinna Hariduskolleegiumi ühisprojektina asutatud teatri Theatrum ruumides Vene 14 ning üksikud õppetöö osad toimusid ka mujal. Alates 2003. aastast on humanitaarinstituudi käsutuses ruumid Tallinna Pedagoogikaülikooli, hilisema Tallinna Ülikooli hoones Narva mnt 29. Osa õppetööst toimub Ajaloo Instituudi ruumes Rüütli tänavas. 
Esimesena Eestis võttis humanitaarinstituut kasutusele aine- ja punktisüsteemi, lektüürieksamid ja keeletestid sisseastujaile, samuti keelte tasemeeksamid, mis vastavad Lääne-Euroopa nõuetele.
Eesti Humanitaarinstituut jaotus õppetoolideks, mille juhatajad moodustavad koos administratsiooni, üliõpilaste ja Humanitaarinstituudi Sihtasutuse esindajatega kolleegiumi. Iga õppetool teostab ühte või mitut lähedalt seotud õppekava, need aga võivad omakorda jaguneda õppesuundadeks. Kokku toimus 2002. aastal õppetöö 11 bakalaureuseõppekava, 6 magistriõppekava ja 3 doktoriõppekava alusel.
Humanitaarinstituudi aine- ja punktisüsteemi on reformitud kolm korda: 1991. aastal, kui algselt kursusepakettide süsteemilt mindi üle 200-punktilisele bakalaureuseõppe süsteemile, 1995, kui bakalaureusekraadi nõuded alandati riikliku kõrgharidusstandardi tasemele (160 punkti), ja 2001, kui alustati üleminekut uuele, kolmeaastasele (120-punktisele) bakalaureuseõppele ja esimesed sellised õppekavad said Haridusministeeriumilt koolitusloa. See reform peaks hõlbustama ka humanitaarinstituudi üliõpilaste lõpetamist, sest seoses kõrgete nõuetega on lõpetajate hulk seni olnud suhteliselt väike ning õppeaeg küllalt pikk.
Alates 1997. aastast osaleb Eesti Humanitaarinstituut riikliku koolitustellimuse programmis.
EHI juhid.
EHI rektorid on olnud Rein Raud, Mikko Lagerspetz ja Jaan Tamm. Aastatel 2004–2007 oli EHI rektor (2006. aastast direktor) filosoof Tõnu Viik.
15. mail 2005 allkirjastasid Tallinna Ülikool, Ajaloo Instituut ja Eesti Humanitaarinstituut lepingu, mille alusel viimased ühinevad Tallinna Ülikooliga. Eesti Humanitaarinstituut ühines Tallinna Ülikooliga allakirjutamise ajast. Pärast Tõnu Viiki on instituudi direktor olnud Hannes Palang.
Eksotermiline reaktsioon

Eksotermiline reaktsioon on keemiline reaktsioon, mille käigus eraldub soojust.
Eksotermilise reaktsiooni soojusefekt on negatiivne. See tähendab seda, et süsteem annab energiat ära. Energiahulk, mis on vajalik eksotermilise reaktsiooni käivitamiseks, on väiksem kui sellise reaktsiooni käigus vabanev energiahulk. Tavaliselt vabaneb tekkiv energia soojusena, kuid võivad esineda ka valgus või mõni muu elektromagnetkiirgus, lööklaine ja muud energia vabanemise võimalused.
Kui eksotermilist reaktsiooni ei kontrollita, siis võib reaktsiooni astuvate aineosakeste arv väga kiiresti suureneda, mis põhjustab soojuse veelgi intensiivsemat eraldumist ja reageerivate aineosakeste arvu veelgi suuremaks muutumist. Selle tulemusena võib tekkida plahvatus.
Kõige tuntum eksotermiline reaktsioon on põlemine. Ainet iseloomustab eripõlemissoojus, kütuseid kütteväärtus.
Keemilise sideme moodustumine on alati eksotermiline protsess.
Soojuse tekkimist ja neeldumist kas füüsikalise protsessi või keemilise reaktsiooni käigus mõõdetakse kalorimeetriat kasutades. Selle jaoks on välja mõeldud laboratooriumiseade reaktsioonikalorimeeter, millega jälgitakse soojusvoogu sellest anumast välja, milles reaktsioon toimub, või sellesse anumasse. Lisaks keemilistele reaktsioonidele saab seda kasutada ka mõne füüsikalise protsessi, näiteks kristalliseerumise või lahustumise soojusefekti mõõtmiseks.
Eksotermilise reaktsiooni vastand ehk niisugune reaktsioon, milles energia neeldub, on endotermiline reaktsioon.
Emulsioon

Emulsioon (ladina k. "emulsus" väljalüpstud) on keemias dispersne süsteem, mille puhul vedel aine või ained on pihustunud või segatud teise vedela ainega, kusjuures mikroskoopiliselt vedelikud omavahel ei segune.
Emulsiooni moodustumisele ja püsimisele aitavad kaasa emulgaatorid, emulsiooni lagunemisele aga de-emulgaatorid.
Emulsiooni tekitamist nimetatakse emulgeerimiseks (inglise "emulsification"), emulsiooni lõhkumist aga de-emulgeerimiseks.
Looduslik emulsioon on näiteks piim. Sünteetiline on näiteks margariin.
Endotermiline reaktsioon

Endotermiline reaktsioon on keemiline reaktsioon, mille käigus neeldub soojust.
Endotermilise reaktsiooni soojusefekt on positiivne. See tähendab seda, et süsteem saab ümbritsevast keskkonnast energiat juurde, soojuse, valgusenergia või mehaanilise energia kujul.
Keemilise sideme lagunemine on alati endotermiline protsess.
Eesti erakondade loend

"Siin on loetletud Eesti erakondi."
Erakondade liikmete arvu ajalugu.
Liikmete arv alates 2003. aastast iga konkreetse aasta kohta aasta alguse seisuga. Allikas: Äriregister.
Erakondade Riigikogus esindatuse ajalugu.
Kuna 1992. aasta valimised olid praktiliselt vaid valimisliitude valimised, siis on see aasta siit tabelist välja jäetud. Tabelis märgib number 0 seda, et erakond osales valimistel, kuid ei saanud kohti Riigikogus. Tühi väli märgib, et erakond ei osalenud oma nimekirjaga valimistel.
Ida-Aafrika kiltmaa

Ida-Aafrika kiltmaa on kiltmaa Aafrika idaosas, mis hõlmab suurt piirkonda Etioopia mägismaast põhjas kuni Njassa järve põhjaotsani lõunas ning Kongo jõe nõost läänes India ookeani rannikutasandikeni idas. Kiltmaa pikkus on 1750 km, laius on 1400 km. Ida-Aafrika kiltmaa territooriumil paiknevad täiesti või osaliselt Keenia, Uganda, Rwanda, Burundi, Tansaania, Sambia, Malawi.
Kiltmaa kõrgus on 500–1500 m, lääneosas on Ruwenzori mäed (Margerita mägi, 5109 m) ja Virunga massiiv. Lõuna pool paiknevad Mitumba mäed (3305 m). Kiltmaa kirdeosas asuvad vulkaanid Elgon (4221 m), Kenya (5199 m), Meru (4566 m), Kilimanjaro (5895 m), keskel asub Ngorongoro vulkaani kaldeeraga Kratri kiltmaa. Ida-Aafrika kiltmaal asub Ida-Aafrika alanguvööde, kuhu kuulub murrangute ja alangute (riftide) ahelik. 
Kiltmaa koosneb vanadest kristalsetest ja noortest vulkaanilistest kivimitest. Piirkond on väga seismiline, toimub vulkaanipurskeid. 
Kiltmaa piirkonnas on kivisöe, fluoriidi, polümetalli maagide ja haruldaste metallide leiukohad, vääriskivid ja teemantidega Mwadui diatreem. 
Ida-Aafrika kiltmaalt saavad aluse Aafrika suurimad jõed Niilus, Kongo jõgi ja Sambesi; seal asuvad suured järved Viktoria järv, Edwardi järv, Tanganjika järv, Turkana järv. Kõrgemate mägede tippudes on liustikud.
Kiltmaa paikneb ekvatoriaalses ja lähisekvatoriaalses kliimavöötmes, kliima on palav ja ajuti niiske. 
Ülekaalus on savanni hõredad metsad ja põõsastikud. Mägedes on levinud niisked troopilised metsad, lähisalpi- ja alpiniidud.
Ida-Aafrika kiltmaal asuvad muu hulgas Virunga ja Serengeti rahvuspark. 
Kiltmaad uurisid 19. sajandi teisel poolel Euroopa maadeuurijad John Hanning Speke, Richard Francis Burton, James Augustus Grant, David Livingstone, Henry Morton Stanley.
Lobstädt

Lobstädt on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis Neukieritzschi vallas.
Kuni 2008. aastani oli asula Lobstädti valla keskus.
Lobstädt asub 28 km Leipzigi keskusest lõunas ja 5 km Bornast läänes.
Neukieritzsch

Neukieritzsch on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis Neukieritzschi vallas.
Neukieritzschi areng on tihedalt seotud Saksimaa-Baieri raudtee ehitamisega. Selle esimene osa Leipzig-Altenburg avati 1842. aastal ning praeguse Neukieritzschi kohal oli siis pooljaam, mille nimi lähedalasuva küla järgi oli Kieritzsch. Jaama ümber hakkas arenema uus asula.
Taani troonipärimisjärjekord

Taani troonipärimisjärjekord on nimekiri inimestest, kellel on õigus Taani kuningriigi troonile juhul, kui eelnev inimene peaks troonist loobuma või surema. Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprints Christian, kes saab Taani kuningaks, kui praegune kuningas Frederik X loobub troonist või sureb. 
Taani troonipärimissüsteem on alates 1953. aastast samasugune kui Briti troonipärimisjärjekorra süsteem, kus eesõigus troonile on kõrgeimal positsioonil oleva meessoost isiku kõigil järeltulijatel, alles seejärel tema nooremate vendade järeltulijatel, ja seejärel naissoost järeltulijatel. 
1953. aasta määrusega piirati troonipärimisjärjekorda kuningas Christian X ja tema abikaasa kuninganna Alexandrine järeltulijatega, kui järeltulijad on sündinud kuninglikult heakskiidetud abieludest. Kui tekib olukord, kus sobivaid troonipärijakandidaate pole, määrab uue kuninga Taani parlament. 
Enne 1953. aastat kehtis Taanis Saali õigusel põhinev troonipärimissüsteem, mille järgi naistel puudus võimalus saada Taani troonile – troonipärija leidmiseks mindi meesliini pidi tagasi nii kaugele kui võimalik. 
Kuigi Briti, Norra ja Kreeka kuninglikud perekonnad on Taani kuningliku perekonnaga suguluses, ei ole neil alates 1953. aastast õigust Taani troonile. Kreeka kuninga järeltulijad kasutavad siiani tiitlis viidet Taanile (näiteks Kreeka ja Taani printsess Alexia). 
Taani parlament on esimesel lugemisel vastu võtnud seadusemuudatuse, mille kohaselt saaks troonile vanim järeltulija sõltumata soost (sarnaselt Rootsi troonipärimisjärjekorra süsteemiga). Enne muudatuse jõustumist peab selle heaks kiitma ka teine parlamendi koosseis ja rahvahääletus.
Troonipärimisjärjekord.
Praegune monarh: kuningas Frederik X (kuninganna Margrethe II vanem poeg, s. 1968)
1. prints Christian (Frederiki poeg, s. 2005)
2. printsess Isabella (Frederiki tütar, s. 2007)
3. prints Vincent (Frederiki poeg, s. 2011)
4. printsess Josephine (Frederiki tütar, s. 2011)
5. prints Joachim (kuninganna Margrethe II noorem poeg, s. 1969)
6. prints Nikolai (prints Joachimi esimene poeg, s. 1999)
7. prints Felix (prints Joachimi teine poeg, s. 2002)
8. prints Henrik (prints Joachimi kolmas poeg, s. 2009)
9. printsess Athena (prints Joachimi esimene tütar, s. 2012)
10. printsess Benedikte (kuningas Frederik IX tütar, kuninganna Margrethe II õde, s. 1944)
Rootsi troonipärimisjärjekord

Rootsi troonipärimisjärjekord on troonipärimiskorra alusel koostatud järjestatud nimekiri inimestest, kellel on teoreetiline õigus Rootsi kuningriigi troonile valitseva monarhi surma või troonist loobumise korral. Nimekiri muutub sündide ja surmade puhul Rootsi kuninglikus perekonnas. Kui troon vabaneb, on õigus troonile astuda parajasti selle nimekirja eesotsas oleval isikul. 
Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprintsess Victoria, kes saab Rootsi kuningannaks, kui praegune kuningas Carl XVI Gustaf sureb enne teda.
Sündimise ajal oli troonipärimisjärjekorras esimesel kohal prints Carl Philip (tollal kroonprints Carl Philip). Alates 1. jaanuarist 1980 kehtib Rootsis tagasiulatuvalt võrdne ehk absoluutne esmasünniõigus (primogenituur), mis tähendab, et vanim laps, sõltumata soost, on troonipärimisjärjekorras eelispositsioonil. Sellest ajast on troonipärija kroonprintsess Victoria. Rootsi on esimene riik maailmas, mis asendas mehi eelistava troonipärimisjärjekorra sellisega, kus järeltulija sugu ei mõjuta tema positsiooni järjekorras.
Troonipärimisjärjekord 26. märtsil 2021.
Praegune monarh: kuningas Carl XVI Gustaf
Järvistu

Järvistu on üksteisega seotud järvede kogum. Kõige tuntumad on Suur järvistu Ameerika Ühendriikide ja Kanada piiril ning Saimaa järvistu Soomes.
Verner von Heidenstam

Carl Gustaf Verner von Heidenstam (6. juuli 1859 – 20. mai 1940) oli rootsi kirjanik. Ta sai 1916. aastal Nobeli kirjandusauhinna.
Eesti keeles on temalt ilmunud sarjas "Nobeli laureaadid" teos "Karl XII sõjakaaslased" ("Karolinerna") Ernst Raudsepa tõlkes 1937, redigeeritud uusväljaanne "Karoliinid" 2005, ning "Rootslased ja nende valitsejad" ("Svenskarna och deras hövdingar") Anu Saluääre tõlkes 2015.
T. S. Eliot

Thomas Stearns Eliot (26. september 1888 Saint Louis, Missouri, USA – 4. jaanuar 1965 London, Suurbritannia) oli inglise kirjanik, keda peetakse üheks 20. sajandi tähtsamaks luuletajaks. Kuid ta kirjutas ka esseid, näidendeid ja kirjanduskriitikat ning tegutses kirjastajana.
1914. aastal kolis Eliot Ameerika Ühendriikidest Inglismaale, kus ta sai 1927. aastal Suurbritannia kodakondsuse.
Elioti esimene suuremat tähelepanu pälvinud luuletus oli "J. Alfred Prufrocki armulaul" ("The Love Song of J. Alfred Prufrock" 1915), mida peeti modernistliku stiili meistriteoseks. Tema tähtteosteks peetakse ka poeemi "Ahermaa" ("The Waste Land" 1922) ning luuletusi "The Hollow Men" (1925), "Tuhkapäev" ("Ash Wednesday" 1930) ja "Neli kvartetti" ("Four Quartets" 1943).
1948. aastal pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna "suure panuse eest tänapäeva luulesse".
Tema luulekogu "Old Possum's Book of Practical Cats" on olnud Andrew Lloyd Webberi ülipopulaarse muusikali "Kassid" libreto aluseks.
Tema näidenditest on kõige menukamad olnud "Murder in the Cathedral" (1935) ja "The Cocktail Party" (1949).
Karl Gjellerup

Karl Adolph Gjellerup (2. juuni 1857 – 13. oktoober 1919) oli taani luuletaja ja proosakirjanik, kes koos oma kaasmaalase Henrik Pontoppidaniga sai 1917. aastal Nobeli kirjandusauhinna.
Henrik Pontoppidan

Henrik Pontoppidan (24. juuli 1857 Fredericia – 21. august 1943 Kopenhaagen) oli taani kirjanik, kes 1917. aastal jagas Karl Gjellerupiga Nobeli kirjandusauhinda.
Tabel

Tabel on andmete esitamise süsteemne viis. Iga tabel koosneb horisontaalsuunalistest ridadest ja vertikaalsuunalistest veergudest, mille ristumiskohtades moodustuvad lahtrid. 
Tabeli analüüsides tuleb arvestada:
Carl Spitteler

Carl Friedrich Georg Spitteler (24. aprill 1845 – 29. detsember 1924) oli Šveitsi saksakeelne luuletaja. 1919. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Miguel Ángel Asturias

Miguel Ángel Asturias Rosales (19. oktoober 1899 – 9. juuni 1974) oli Guatemala kirjanik ja diplomaat (Guatemala suursaadik Pariisis). 1967. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Asturias sündis kohtuniku perekonnas. Ilukirjandust hakkas kirjutama 1920. aastate lõpul Pariisis.
Tema esimene raamat "Leyendas de Guatemala" ('Guatemala legendid') ilmus 1930. aastal. Tema esikromaan "El Señor Presidente" ('härra president') valmis 1933. aastal, kuid trükki jõudis 1946. aastal. Romaan "Hombres de maíz" ('maisiinimesed') 1949 ning aasta hiljem valmis esimene osa Asturiase peateosest, triloogia esimene raamat "Marutuul". Sellele järgnesid "Roheline paavst" (1954) ja "Maetute silmad" (1960). Hiljem ilmusid romaanid "Keegi mulatinaine" (1963) ja "Kevaduim" (1965).
Lisaks romaanidele on ta kirjutanud luulet. Tema esimene suurem luuleraamat ilmus 1949. aastal.
Asturiase jutustus "Nädalalõpp Guatemaalas" (1959) on ilmunud sarjas "Loomingu Raamatukogu".
Teda on tunnustatud ka Lenini rahupreemiaga.
Khalil Gibran

Khalil Gibran ehk Kahlil Gibran (sünninimega Gibran Khalil Gibran; araabia keeles جبران خليل جبران ("Jibrān Khalīl Jibrān"); 6. jaanuar 1883 Bšarri – 10. aprill 1931 New York) oli Liibanoni päritolu araabia- ja ingliskeelne ameerika kirjanik.
Ta sündis aastal 1883 Bšarris, praeguse haldusjaotuse järgi Bšarri distriktis Põhja-Liibanoni kubernerkonnas. Aastal 1895 asus perekond USA-sse. Aastal 1904 hakkas ta kirjutama araabiakeelsesse ajalehte Al-Mouhajer, kuid pärast 1918. aastat kirjutas ta inglise keeles.
Tema tuntuim teos on 26 esseest koosnev "Prohvet", teos ilmus aastal 2012 ka eesti keeles, tõlkija (inglise keelest) Doris Kareva. Aastal 2000 ilmus eesti keeles lühijutukogumik "Prohveti aed", tõlkija (inglise keelest) Heikki Silvet. Aastal 2001 ilmus eesti keeles mõistujutu- luule- ja aforismikogumik "Liiv ja vaht", tõlkija (inglise keelest) Heikki Silvet. Aastal 2018 ilmus eesti keeles teos "Murtud tiivad", tõlkija (araabia keelest) Üllar Peterson. Veel ilmus aastal 2018 "Hullumeelne. Tähendussõnad ja luuletused", tõlkija (inglise keelest) Rauno Alliksaar.
Graafik

Graafik (kreeka keeles "graphikos" kirjutatav, joonistatav) on mitmetähenduslik sõna: