tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valli Helde

Valli Helde (neiupõlvenimega Noorkõiv; 13. oktoober 1925 Valgamaa – 2. veebruar 2012 Tallinn) oli tõlkija ja toimetaja, Eesti Kirjanike Liidu liige.
Ta õppis Tartu Õpetajate Seminaris ning Tartu Riikliku Ülikooli keeleteaduskonnas, mille lõpetas 1951. aastal läänemeresoome keelte alal. Üliõpilasena võttis ta osa professor Paul Ariste korraldatud keeleuurimisekspeditsioonidest liivlaste küladesse Kuramaal. Paul Ariste soovitusel hakkas ta ka õppima läti keelt.
Valli Helde põhitöökoht oli kirjastus Eesti Raamat, kus ta töötas selle eri toimetustes üle 30 aasta kuni pensionile minekuni 1983. aastal, viimasena laste- ja noorsookirjanduse toimetuses. Ta oli hinnatud toimetaja, kelle keele- ja stiiliparandustest ei pääsenud isegi Friedebert Tuglas.
Valli Helde panuseks eesti kultuurilukku on lisaks põhitööle tehtud arvukad läti kirjanduse tõlked: tema eestindatud on mitmekümne läti autori teosed, sealhulgas 21 lasteraamatut. Viimaste hulka kuulub näiteks ka läti rahvaeepose "Karutapja" lastele mõeldud ümberjutustus. Tema viimaseks tõlketööks jäi 1999. aastal tõlgitud liivi luulevalimik "Ma võtan su õnge, tursk", mis ilmus pärast pikka ooteaega 2011. aastal rahvusvahelise liivi keele ja kultuuri aasta puhul. Postuumselt andis kirjastus Libri Livoniae 2015. aastal välja tema tõlgitud välisläti autori Anšlavs Eglītise 1962. aastal ilmunud mälestuste romaani "Pansion lossis", kus tegelasteks Läti 1920. ja 1930. aastate modernistlikud kunstnikud Konrāds Ubāns, Valdemārs Tone ja Romans Suta, samuti luuletaja Edvarts Virza.
Isiklikku.
Tema tütar on kultuuriajalehe Sirp keeletoimetaja Aili Künstler.
Klavan

Klavan on perekonnanimi.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 8 inimest perekonnanimega Klavan.
Tsüanobiont

Tsüanobiont on tsüanobakter ehk sinivetikas, kes elab sümbioosis eukarüoodiga. Olenevalt teisest sümbiondist talitlevad tsüanobakterid fotosünteesijate ja/või lämmastiku seondajatena. Tsüanobiondid võivad paikneda eukarüootse organismi rakkude sees või rakuvälises ruumis. Teiseks sümbiondiks on sageli samblikud, kuid tsüanobionte leidub ka käsnade, kandseente, sammaltaimede (kõdersammaltaimed, helviksammaltaimed, lehtsammaltaimed) ja kõrgemate taimede seas.
Prügikalad

Prügikalad on väikesed, inimesele väheväärtuslikud ja seepärast veekogus soovimatud kalad.
Ökoloogias on sellest mõistest loobutud, sest igal kalaliigil ja kalavanuserühmal on veekogu ökosüsteemis oma roll.
Svay Riĕngi provints

Svay Riĕngi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas. Piirneb Vietnamiga.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks:
Põhjajää

Põhjajää (ka ankurjää, veesisene jää) on veekogu põhja ja veealustele esemetele tekkiv jää. 
Põhjajää võib tekkida nii jääkatteta vooluveekogudes kui ka tugevasti segunevate veekihtidega seisuveekogus. Selle tingimuseks on vee temperatuuri langemine alla külmumispunkti ning kristallisatsioonituumakeste (nt heljumiosiste, külma õhu mullikeste, vette ulatuvate esemete) esinemine. 
Põhjajää tekkis näiteks Narva koses, mil see enne Narva veejõujaama ehitamist ummistas sageli Kreenholmi tekstiilivabriku veehaarded.
Lahvandus

Lahvandus ehk jäälahvandus on veekogudes suhteliselt suur ja püsiv vaba vee väli, harilikult kinnisjääs või selle piiril. Lahvandus võib olla kaetud jääsupi või noore jääga.
Jõgedel esineb lahvandusi kiirevoolulistel kohtadel, järvedel allikate kohal.
John Adams (täpsustus)

John Adams on mitme anglosaksi päritolu tuntud inimese nimi:
Heterofüllia

Heterofüllia ehk erilehisus on taimedel nähtus, mille puhul taime varre eri osadel või taime elu eri järkudel tekivad erineva kuju ja suurusega lehed.
Heterofüllia klassikaline näide on jõgi-kõõluslehe ("Sagittaria sagittifolia") erikujulised veesisesed ja veest välja ulatuvad lehed.
Kaire Maimets

Kaire Maimets (aastail 2005–2015 Kaire Maimets-Volt; sündinud 11. detsembril 1977 Tartus) on eesti semiootik ja muusikateadlane.
Haridus.
Ta õppis 1996–1997 Ameerika Ühendriikides Augusta Ülikoolis (inglise "Augusta State University") viiulimängu ja muusikateadust. Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe semiootika ja kulturoloogia erialal muusikateaduse kõrvalerialaga, 2003. aastal kaitses ta magistritöö muusikateaduse alal Eesti Muusikaakadeemias tööga "Visuaalse ja muusikalise tasandi suhtest Leida Laiuse filmis "Ukuaru"". 2009. aastal kaitses ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias doktoriväitekirja teemal "Mediating the 'idea of One': Arvo Pärt's pre-existing music in film" ("Vahendades 'Üht(sust)': Arvo Pärdi valmismuusikast filmis").
Ta on end täiendanud 2003. aastal Budapestis Kesk-Euroopa Ülikooli suveülikooli kursusel "Crossing the Boundaries: Music as the Expression of Social and Political Ideas in Modern East-Europe (with extension to the Middle East)" ning 2013. aastal Tartu Ülikoolis kursusel "Õppimine ja õpetamine kõrgkoolis".
Töökäik.
Aastail 1998–1999 oli ta Avatud Eesti Fondi meedia- ja meditsiiniprogrammide assistent, 2001–2004 Tallinna Pedagoogikaülikooli Akadeemilise Raamatukogu (endise Eesti Akadeemilise Raamatukogu) komplekteerimisosakonna vanembibliograaf. 
Aastail 2003–2011 töötas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias: 2003–2008 teadurina, 2008–2009 projektijuhina, 2009–2011 kultuuriteaduste ja kunstide doktorikooli üldkoordinaatorina.
Augustist 2011 kuni novembrini 2012 oli ta Rahvusvahelise Arvo Pärdi Keskuse kunstiline juht. 2013–2021 töötas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias teadurina. 
Alates 3. jaanuarist 2022 on Maimets Tartu Ülikooli Raamatukogu muusikaosakonna juhataja. 
Ta on pidanud loenguid ja seminare peamiselt muusika kasutamisest filmis ning muusikasemiootikast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, Tartu Ülikooli semiootika osakonnas ning Balti Filmi- ja Meediakoolis.
Ühiskondlik tegevus.
Kaire Maimets on Eesti Muusikateaduse Seltsi liige (alates 2000, aastail 2001–2011 juhatuse liige, 2005–2009 juhatuse aseesimees).
Alates 2007. aastast on ta ajakirja Journal of Interdisciplinary Music Studies nõuandva kolleegiumi liige.
Isiklikku.
Kaire Maimetsa isa on bioloog Toivo Maimets. Ta on olnud abielus klassikalise filoloogi Ivo Voldiga.
Jad Fair

 
Jad Fair (sündinud 9. juuni 1954) on USA laulja ja kitarrist. Ta mängib rokkansamblis Half Japanese.
Tema koostööpartnerite seas on Yo La Tengo, Daniel Johnston, Jason Willett, Naofumi Ishimaru, J. Mascis, Kramer, Teenage Fanclub, DQE, The Pastels, R. Stevie Moore, Terry Adams, Tom Ardolino, John Zorn, Fred Frith, Monster Party, &amp;TheBeatles, Phono Comb, The Shapira-O'Rama, Moe Tucker, The Dim Stars, Daisy Cooper, David Fair, Lumberob, Richard Hell, Strobe Talbot, Phonocomb, DQE, God Is My Co-Pilot, Thurston Moore, Yuri Landman, Eye, Eugene Chadbourne, Mara Flynn, Kevin Blechdom, The Work Dogs, Bill Wells, Tom Recchion, Isobel Campbell, Norman Blake, Steve Fisk ja The Tinklers.
Robert Burgess

Robert Burgess (sündinud 21. detsembril 1952) on Bermuda endine poksija.
Burgess osales 1972. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel poolraskekaalus (kuni 81 kg), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Costică Dafinoiule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Hüdrobotaanika

Hüdrobotaanika on veetaimi uuriv botaanika (ühtlasi hüdrobioloogia) haru.
Hüdrobotaanika eriteadlast nimetatakse hüdrobotaanikuks. 
Eesti nimekamate hüdrobotaanikute seas on olnud või on Aime Mäemets, Helle Mäemets, Tiiu Trei jt.
Hüdrobotaaniliste teadustööde avaldamisele on spetsialiseerunud mitmed teadusajakirjad, näiteks Aquatic Botany.
Tsönoobium

Tsönoobium on kindla rakkude arvuga koloonia, mis on tekkinud raku simultaanse jagunemise tulemusena. 
Tsönoobiume moodustavad nt vetikaperekondade "Scenedesmus" ja "Volvox" liigid.
Kalle Randalu

Kalle Randalu (sündinud 25. novembril 1956 Tallinnas) on eesti pianist.
Kalle Randalu õppis Tallinna Konservatooriumis Bruno Luki ja hiljem Moskva konservatooriumis Lev Vlassenko juures.
Aastatel 1980–1988 oli Kalle Randalu Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist, 1982–1983 Eesti Raadio muusikasaadete peatoimetaja, 1984–1988 Tallinna Riikliku Konservatooriumi ja Tallinna Muusikakeskkooli klaveriõppejõud.
Aastast 1988 elab ta Saksamaal Karlsruhes.
Bērzaune vald

Bērzaune vald (läti keeles "Bērzaunes pagasts") on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb Arona, Kalsnava, Mārciena ja Vestiena vallaga ning Aizkraukle piirkonna Vietalva vallaga.
Valla pindala on 117 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1563 inimest. Valla halduskeskus on Sauleskalnsi küla. Vallamaja asub aadressil Aronas iela 1, vallavanem on Edgars Lācis.
Ajalugu.
Aastal 1935 oli Bērzaune valla pindala 69 km² ja seal oli 1262 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Bērzaune ja Boķi külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Bērzaune külanõukoguga likvideeritavad Gaiziņkalnsi ja Boķi külanõukogu. Aastal 1968 liideti sellega Mārciena külanõukogust sovhoosi Gaiziņš maad, aastal 1973 aga osa Arona külanõukogust. Aastal 1977 liideti sellega veel osa Arona külanõukogust, osa külanõukogu maadest liideti aga Arona ja Vestiena külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Bērzaune kirikus asuv Tiesenhausenite hauaplaat, hiiepaik Bolēni Silmaallikas, Skutēni muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Brencēni muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Arona mäe linnamägi ja Bērzaune vasallilinnus. Kohaliku kaitse all on Bindēni linnamägi ja Viesūnēni muinaskalmed ehk Kalmemägi. Regionaalse aitse all on Lejasgaiziņi muinaskalmed, Lejasbrencēni muinaskalmed, Goži muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Susurēni muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Spridzēni muinaskalmed ehk Rootsi hauad, Kapmuiža muinaskalmed ja Lipši keskaegne kalmistu ning sealsed ristikivid. Sauleskalnsi linnamägi ehk Vezele mägi on kultuuriväärtuslik objekt.
Loodus.
Vald asub Vidzeme kõrgustikul, selle aladele jääb ka Läti kõrgeim tipp Gaiziņkalns.
Looduskaitse all on Bolēni Terviseallikas ja kakskümmend viis nimetut põlispuud. Valla põhjaosa jääb osalt Gaiziņkalnsi loodusparki, suurem osa vallast asub Vestiena kaitstaval maastikul.
Rahvastik.
2000. aastal oli 88,8% valla elanikest lätlased, 8% venelased ning 3,2% teistest rahvustest. Aastal 2011 elas vallas 1441 lätlast, 95 venelast, 16 valgevenelast, 4 ukrainlast, 16 poolakat ja 4 leedulane.
Asustus.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Ujula

Ujula on spordirajatis, kus saab tegeleda ujumise ja muude veespordialadega. Siseujula on ruum, hoone või hoonetekompleks ujumisbasseinide ja muu sisustusega. Väliujula võib olla rajatud looduslikule veekogule või tehislike basseinidega.
Siseujula

Siseujula on ruum, hoone või hoonetekompleks ühe või mitme basseini ja muu sisustusega. Tavaliselt on seal ka riietus- ja pesemisruumid. 
Siseujulas võib olla mitu basseini. Suurem on sel juhul tavaliselt sügavam ja jagatud radadeks. Suur bassein on tavaliselt 25 või 50 meetrit pikk.
Väiksem ja madalam bassein on mõeldud lastele, kes alles õpivad ujuma. Seal on tavaliselt ka vee temperatuur kõrgem.
Ujula juurde võib kuuluda ka saun. Veel võivad seal olla sügav bassein vettehüpete jaoks, väga külma veega bassein, mullivannid jms.
Siseujula võib olla avalik, sel juhul võivad kõik soovijad seal tasu eest ujuda. Siseujulad on ka mõnedel koolidel ja lasteaedadel.
European Border Breakers Awards

 
European Border Breakers Awards (EBBA) on igal aastal välja antavad auhinnad, millega tunnustatakse kümmet edukat uut artisti või ansamblit, kes on oma esimese rahvusvaheliselt ilmunud albumiga saavutanud publikumenu väljaspool oma kodumaad.
Auhinna European Border Breakers Award laureaatide hulka kuuluvad näiteks Adele, Tokio Hotel, The Baseballs, Zaz, Lykke Li, Milow, Katie Melua, Damien Rice, Caro Emerald, Stromae ja skupina Mumford &amp; Sons.
Korraldaja.
EBBA auhind on Euroopa Komisjoni algatus ning see on Euroopa Liidu auhind. EBBA auhindade võitjate valimise ja auhinnatseremoonia korraldamise eest vastutab Noorderslag Foundation, mille missioon on toetada Euroopa popmuusika levikut. 
Võitjate väljaselgitamine.
Auhinna „European Border Breakers Awards” kandidaadid valitakse välja järgmiste kriteeriumite alusel:
Publikuauhind.
Alates 2010. aastast toimub internetihääletus, et selgitada välja, kes EBBA auhinna võitjatest saab lisaks ka publikuauhinna. Esimene publikulemmik oli Belgia laulja ja laulukirjutaja Milow. 2011. aastal võitis Saksa "rock'n'roll"'i bänd The Baseballs.
Telesaade.
Alates 2009. aastast toimub auhinnatseremoonia jaanuaris Madalmaade linnas Groningenis korraldatava Eurosonic Noorderslagi festivali raames. Õhtujuhiks on BBC saatejuht ja muusik Jools Holland. ] EBBA auhindade võitjad astuvad üles nii teleürituse käigus kui ka festivalil. Erikülalistena kutsutakse esinema eelmiste aastate võitjaid. Tseremoonia salvestab Madalmaade riikliku ringhäälingu kanal NOS/NTR ning kannab üle Ned 3. Igal aastal teeb üritusest ülekande mitu Euroopa telekanalit.
Taust.
EBBA auhinnad anti esmakordselt välja 2004. aastal Euroopa Komisjoni algatusel. European Border Breakers Awards auhindu toetatakse Euroopa Liidu programmist „Kultuur”, mille eesmärk on edendada artistide ja kultuuritöötajate piiriülest liikuvust, ergutada kultuuri- ja kunstiloomingu riikidevahelist ringlust ning soodustada kultuuridevahelist dialoogi.
2012. aasta laureaadid.
Publikuauhind: Selah Sue
2011. aasta laureaadid.
Publikuauhind: The Baseballs
2010. aasta laureaadid.
Publikuauhind: Milow
Pärnu linnavolinike loend

"Siin on loetletud Pärnu linnavolikogu volinikke."
1919.
25. mail 1919. aastal valiti Pärnu linnavolikokku järgmised volinikud, kelle volitused kestsid kuni 1. jaanuarini 1921.
Nimekiri nr 1
Nimekiri nr 2 – Sotsiaaldemokraadid
Nimekiri nr 3 – Tööerakond
Nimekiri nr 4 – Baltisakslased
Nimekiri nr 5 – Iseseisvad sotsialistid
1921.
5. ja 6. veebruaril 1921. aastal valiti Pärnu linnavolikokku järgmised volinikud, volitustega kuni 1. jaanuar 1924:
Nimekiri nr 1 – Kommunistid
Nimekiri nr 2 – Sotsiaaldemokraadid
Nimekiri nr 3 – Tööerakond
Nimekiri nr 4 – Baltisakslased
Nimekiri nr 5 – Iseseisvad sotsialistid
Nimekiri nr 6 – Üürnikkude rühm
Nimekiri nr 7 – Eesti Rahvaerakond
Nimekiri nr 8 – Kristlik Rahvaerakond
Nimekiri nr 9 – Rääma kodanikkude rühm
Nimekiri nr 10 – Majaomanikkude ja majanduse rühm
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934. aastal valiti Pärnu linnavolikokku järgmised volinikud.
Vaba ruuduga valitud
Töö- ja vabadusliidu nimekirja järgi
Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekirja järgi
Nimekirja volinike volitused tunnistati maksvusetuks Kohtu- ja siseministri otsusega arvates 22. märtsist 1934 (RTL 1934, 28)
Eesti sotsialistliku tööliste partei nimekirja järgi
Saksa valimisliit Pärnus
Eesti majandusliidu nimekirja järgi
Töörahva ühise nimekirja järgi
Väljaspool erakondi majaomanikkude liidu nimekirja järgi
1939.
15. ja 16. oktoobril Pärnu linnavolikogusse valitud ja 3. novembril 1939 siseministri kinnitatud linnavolinikud, volituste algusega 1. detsembrist 1939.
2013.
2013. aastal valiti Pärnu linnavolikogu 8. koosseisu järgmised liikmed. 8. koosseisu volitused lõppesid 1. novembril 2017.
Sotsiaaldemokraatlik Erakond
Eesti Keskerakond
Erakond Isamaa ja Res Publica Liit
Toomas Kivimägi Valimisliit
Eesti Reformierakond
Valga linnavolinike loend

Valga linnavolinike loendis on loetletud Valga linnavolikogu volinikud
1917.
1917. aasta juulis toinunud 7.1914 Valga linnavolikogu valimistes osalesid 632 valijast 395. Uude volikokku valiti kokku 40 isikut, kellest 36 eestlast, 2 sakslast, 1 venelane ja 1 lätlane.
1927.
8. ja 9. jaanuaril 1927 valiti Valga linnavolikokku järgmised volinikud.
Edumeelse töörühma esimene nimekiri
Edumeelse töörühma teine nimekiri
Eesti rahvaerakonna nimekiri
Eesti sotsialistliku tööliste partei nimekiri
Majaomanikkude, kaupmeeste ja töösturite esimene nimekiri
Majaomanikkude, kaupmeeste ja töösturite teine nimekiri
Majaomanikkude, kaupmeeste ja töösturite neljas nimekiri
Tööerakonna nimekiri
Vähemusrahvuste rühma esimene nimekiri
Väljaspool parteisid seisvate nimekiri
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Valga linnavolikokku järgmised volinikud (RTL 1934, 16).
Asjaliku ja õiglase linnamajapidamise pooldajate valimisliit
Eesti sotsialistliku tööliste partei valimisliit
Kokkuhoiu ja õiglaste maksude pooldajate valimisliit
Kristliku koonduse valimisliit
Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliit
Vähemusrahvuste valimisliit
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Siseministri poolt 7. novembril 1939 kinnitati Valga linnavolinikeks (RTL 1939, 101):
5615 hääleõiguslikust kodanikust käis valimas 4339 (77,6%).
Rakvere linnavolinike loend

"Siin on loetletud Rakvere linnavolikogu volinikke."
1919.
23. mail 1919. aastal valiti Rakvere linnavolikokku järgmised volinikud.
Kristlik Rahvaerakond
Eesti Rahvaerakond
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei Rakvere osakond
Parteita tööliste poolt
Eesti Tööerakond
Iseseisvate valijate poolt
Rakvere linna üürnike poolt
Eesti Sotsialistide-revolutsionäride partei Virumaa osakond
Kukeküla ja Roodevälja elanike poolt
1921.
29. ja 30. jaanuaril 1921 valiti Rakvere linnavolikokku järgmised volinikud.
Üürnikkude Seltsi nimekiri, Nr. 1
Sotsiaaldemokraatliku Tööliste partei nimekiri, Nr. 2
Tööerakonna nimekiri, Nr. 3
Wabameelsete kodanikkude nimekiri, Nr. 4
Saksa-Balti erakonna nimekiri, Nr. 5
Kristlik Rahvaerakond, Nr. 6
Eesti rahwaerakonna nimekiri, Nr. 7
Erapooletute walijate nimekiri, Nr. 8
1923.
8. ja 9. detsembril 1923. aastal valiti Rakvere linnavolikokku järgmised volinikud.
Üürnikkude ja wabadussõjalaste ühine nimekiri, Nr. 1
Eesti sotsiaaldemokraatlike tööliste partei ja Iseseisva sotsialistliku töölispartei liidu nimekiri, Nr. 2
Eesti Tööerakond
Saksa-Balti erakond Eestis
Majaomanikkude seltsi nimekiri, Nr. 5
Kristlik Rahvaerakond nimekiri, Nr. 6.
Eesti rahwaerakonna nimekiri, Nr. 7
Erapooletumate walijate nimekiri, Nr. 8
Töörahwa ühise wäerinna nimekiri, Nr. 9
1927.
15. ja 16. jaanuaril 1927. aastal valiti Rakvere linnavolikokku järgmised volinikud.
Eesti Rahvaerakonna nimekiri
Üürnikkude nimekiri
Rakvere linnaäärte majaomanikkude, rentnikkude ja elanikkude nimekiri
Majaomanikkude, kaupmeeste, töösturite põllumeeste ja eraomanduse poolehoidjate nimekiri
Eesti Tööerakond
Väikemajaomanikkude, käsitööliste ja lihttööliste nimekiri
Kristliku rahvaerakonna nimekiri
Saksa-Balti erakond Eestis
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934. aastal valiti Rakvere linnavolikokku järgmised volinikud.
Vabaruudu järgi valitud
Eesti sotsialistlik tööliste partei
Haigekassa liikmed ja teised palgateenijad
Kodanikkude liit
Kristlikkude linnakodanikkude koostöö
Linnaäärsed elanikud ja töötav kiht
Pahempoolsete tööliste ja töötute ühine väerind
Rakvere linna majandusrühm
Rakvere majaomanike selts
Saksa-Balti erakond
Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekiri
Üürnikud
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Siseministri poolt kinnitati 3. novembril 1939 linnavolinikeks järgmised isikud, kelle volitused algasid 1. detsembril 1939. Loend avaldati samal päeval Riigi Teataja Lisas (RTL 1939, 101).
2017.
Eesti Reformierakond
Erakond Isamaa ja Res Publica Liit
Eesti Keskerakond
Sotsiaaldemokraatlik Erakond
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond
Valimisliit Rakvere Heaks
2021.
2021. aastal valiti Rakvere linnavolikogusse järgmised liikmed.
Eesti Reformierakond
Erakond Isamaa ja Res Publica Liit
Eesti Keskerakond
Sotsiaaldemokraatlik Erakond
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond
Erakond Eesti 200
Valimisliit Rakvere Heaks
Türi linnavolinike loend

Türi linnavolikogu oli Türi linna omavalitsusorgan (linnavolikogu), mille valisid valimisõiguslikud linnakodanikud. Linna täidesaatev võimuorgan oli Türi Linnavalitsus.
Türi sai linnaks 2. juulil 1926.
Kuna 1934. aastal valitud Türi linnavolikogu sattus makseraskustesse, pandi tema tegevus Vabariigi Valitsuse otsusega 4. jaanuaril 1935 seisma. Linnavolikogu tegevus taastati alles pärast uue linnavolikogu valimist, 1. detsembril 1939. 
20. detsembril 1990 taastati Türi omavalitsusliku linna staatus. 23. oktoobril 2005 moodustati aga Türi linna, Türi valla, Oisu valla ja Kabala valla ühinemisel uus omavalitsusüksus Türi vald. Nii lõpetas tegevuse ka Türi Linnavalitsus.
Türi linnavolinikud 1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Türi linnavolinikeks (RTL 1934, 16):
Kuna Türi linnavolikogu sattus maksuraskustesse, pandi tema tegevus Vabariigi Valitsuse otsusega 4. jaanuaril 1935 seisma. 
Türi linnavolinikud 1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Järva maavanema poolt 28. oktoobril kinnitati Türi linnavolinikeks (RTL 1939, 101):
1830 hääleõiguslikust kodanikust käis valimas 1509, kehtetuks tunnistati 14. Kandidaate oli kokku 19.
Mustla alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Mustla alevivolinikeks (RTL 1934, 17):
Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliidus.
Arvati välja alevivalitsuse otsusega.
Väikemajaomanikkude, vabadussõjalaste ja tööliste valimisliidus.
Arvati välja alevivalitsuse otsusega.
Viljandi linnavolinike loend

"Siin on loetletud Viljandi linnavolikogu liikmeid."
Viljandi linnavolikogu 1919–1920.
1. juunil 1919 valiti Viljandi Linnavolikogusse järgnevad linnavolinikud.
Linna kodanike nimekiri
Eesti Sotsialdemokratlise tööliste partei Viljandi osakond
Eesti Rahvaerakond
Eesti Tööerakond
Viljandi linnavolikogu 1924–1926.
8. ja 9. detsembril 1923 valiti aastatel 1924–1926 linnavolinikeks:
Viljandi linnavolikogu 1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Viljandi Linnavolikogusse järgnevad linnavolinikud.
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei valimisliit
Eesti vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliit
Kodanikkude liidu valimisliit
Majaomanikkude, uute ehitajate, kaupmeeste ja töösturite koonduse valimisliit
Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliit
Vabakutseliste, majaomanikkude, ametnikkude ja teiste palgateenijate valimisliit
Vabameelsed ja üürnikkude valimisliit
(välja arvatud koos vapsidega).
Viljandi saksa nimekirja valimisliit
27. aprillil 1938 nimetas linnavolikogu Viiratsi mõisa Viiratsi laste- ja vanadekoduks. Osa linnavolinikke avaldas arvamust, et ümbernimetamine ei ole soovitav, kuna sellega hävitatakse ajaloolise tähtsusega mõisa nimi.
Viljandi linnavolikogu 1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Siseministri poolt 3. novembril 1939 kinnitati Viljandi linnavolinikeks (RTL 1939, 101):
Elva alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Elva alevivolinikeks (RTL 1934, 18):
Nõmme linnavolinike loend

"Siin on loetletud Nõmme linnavolikogu volinikke."
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 Nõmme linnavolinike valimisel valitud Nõmme linnavolinikest:
Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei valimisliit
Erapooletute rühm (rentnikud, riigi- ja omavalitsuseteenijad, kaitseväelased, raudteelased, vabriku- ja käsitöölised, väikekaupmehed ja üürnikud)
Nõmme hariduse- ja seltskonnategelased – valimisliit
Nõmme linna Majaomanikkude Ühing ("Nõmme Elu" väljaandja)
Nõmme linna Majaomanikkude Ühing ("Nõmme Elu" väljaandja)
Nõmme Majaomanikkude Seltsi – valimisliit
Valimisliit – Nõmme Majaomanikud ja teised eraomandust pooldajad
Valimisliit – Nõmme saksa kodanikud
Valimisliit – Nõmme Ühendatud Majaomanikkude selts
Nõmme üürnikkude ja väikemajaomanikkkude valimisliit
Valimisliit – Rahvuslik keskerakond ja väljaspoolt ühinenud majandus- kultuurtegelased, vabakutselised ning palgateenijad
Valimisliit – Vabadussõjalaste rahva liikumise nimekiri
Valimisliit – Vabadussõjalaste rahva liikumise nimekiri oli volikogu koosseisust välja arvatud
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti Nõmme linnavolinikeks ja kinnitati Siseministri poolt 3. novembril 1939 (RTL 1939, 101):
S47 (Berliin)

S47 on Berliini linnaraudtee liin, mis sõidab Spindlersfeldi jaamast Hermannstraße peatusesse. 
Kuni 28. maini 2006 sõitis liin Spindlersfeldist Gesundbrunnenisse, kuid lühendati siis Südkreuzini, et tihendada sõidugraafikut liinidel S41 ja S42. 11. detsembril 2011 lühendati liini veelgi Hermannstraße peatuseni, liinil on nüüd 7 peatust.
Otepää alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Otepää alevivolinikeks (RTL 1934, 19):
S5 (Berliin)

S5 on Berliini linnaraudtee liin, mis sõidab Strausberg Nordist Spandausse.
Liini idapoolses otsas, Strausbergi ja Strausberg Nordi jaamade vahel sõidab rong kõige tihedamini iga 40 minuti tagant, mis teeb lõigu kõige vähem kasutatavaks liiniosaks kogu S-Bahni võrgus.
Armen Džigarhanjan

Armen Džigarhanjan (armeenia keeles Արմեն Ջիգարխանյան, vene keeles Арме́н Бори́сович Джигарханя́н; 3. oktoober 1935 Jerevan, Armeenia – 14. november 2020 Moskva) oli üks populaarsemaid Armeenia, Nõukogude Liidu ja Venemaa näitlejaid. 
Ta mängis peaosa kümnetes Nõukogude Liidu filmides (nt "Tabamatud tasujad"), dubleeris paljude multifilmitegelaste teksti ning asutas Moskvas Moskva Draamateatri.
1953–1954 töötas Džigarhanjan operaatori assistendina filmistuudios Armenfilm. Näitlejakarjääri alustas ta 1955. aastal Stanislavski-nimelises Vene draamateatris Jerevanis, 1967. aastal siirdus aga Lenkomi teatrisse Moskvas. 
1969. aastal läks ta tööle Majakovski Akadeemilisse Teatrisse. 1975 pälvis Džigarhanjan Armeenia NSV riikliku preemia rolli eest filmis "Kolmnurk" ja 1979 taas filmi "Leinav lumi" eest. Ta mängis kuritegeliku jõugu juhti 1979. aasta teleseriaalis "Kohtumispaika ei tohi muuta", kus talle vastandus Vladimir Võssotski uurijana.
1981. aastal mängis ta peaosa nats Max Richardina rahvusvahelise trupiga (Claude Jade, Alain Delon ja Curd Jürgens) Nõukogude-Prantsuse filmis "Teheran 43". 
1985. aastal anti Džigarhanjanile NSV Liidu rahvakunstniku aunimetus.
Ta on mänginud ligi 200 filmis, samuti paljudes teleseriaalides, kuuldemängudes ja helindustes.
Johann von Buxhoeveden

Johann von Buxhoeveden (surnud 1548) oli Saaremaa stiftifoogt 1527., 1528. ja 1534. aastal.
Johann von Buxhoeveden pärines arvatavasti Saaremaalt. Esimest korda on teda Saaremaa stiftifoogtina mainitud 17. märtsil 1527 ja seejärel korduvalt nii 1527. kui ka 1528. aastal. Viimast korda on teda stiftifoogtina mainitud 11. detsembril 1534, kuid ilmselt ajavahemikus 1530–1534 ta selles ametis ei olnud, sest siis on Kuressaare foogtina mainitud Gotthard von Gilsenit. 
1527. ja veel ka 1536. aastal on Johann von Buxhoevedeni mainitud Saare-Lääne piiskopi nõunikuna. Tõenäoliselt oli piiskop Reinhold von Buxhoeveden tema küllaltki lähedane sugulane.
1528. aastal abiellus Johann von Buxhoeveden Barbara Danelovega.
Valter Ilves

Valter Ilves (7. september 1910 Elistvere vald – 4. märts 2004 Peatskivi) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1937 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi. Aastatel 1937–1938 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 1940 ja 1944 õppis ta samas matemaatikat.
Ta oli aastatel 1950–1954 Hanila, Karuse ja Lihula Eliisabeti koguduse aseõpetaja. Aastatel 1954–1956 oli ta Anna ja Paide Püha Risti koguduse õpetaja. Aastatel 1957–1965 oli ta Alatskivi koguduse õpetaja. Aastast 1965 oli ta Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja.
Valter Ilves suri 4. märtsil 2004, ta on maetud Äksi kalmistule.
Jaan Pulk

Jaan Pulk (6. veebruar 1912 Hummuli vald, Viljandimaa – 26. juuni 1990 Tartu) oli eesti õigusteadlane.
Ta lõpetas 1933. aastal Valga Ühisgümnaasiumi, õppis 1934–1938 (lõpetas "cum laude", õppis edasi 1938–1939) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane, cand. jur. 1956.
Arved Paul

Arved Paul (25. oktoober 1913 Tõstamaa – 29. juuli 1960 Haapsalu) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1936 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1933–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 1940–1941 õppis ta arstiteaduskonnas. Teoloogilist stuudiumi jätkas ta aastatel 1943–1944. Aastal 1944 oli ta Saksa armees (untersturmführer), aastatel 1944–1946 oli ta vangistatud. Aastatel 1946–1947 oli ta Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse jutlustaja. Ordineeriti 11. detsembril (3. advendil) 1947 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1947–1950 Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1953 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Aastal 1953 arreteeriti ta uuesti Nõukogude repressiivorganite poolt, aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Aastatel 1956–1960 oli ta Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, lisaks sellele hooldas ta aastatel 1957–1960 Martna Püha Martini kogudust.
Arved Paul on kirjutanud vaimulikku luulet. 
Isiklikku.
Tema poeg Toomas Paul on eesti vaimulik, teoloog, kiriku- ja kultuuriloolane, "dr. theol"; vend Ilmar Paul oli Nõukogude sõjaväelane, polkovnik, teine vend Arnold Paul oli Pärnus kooliõpetaja.
Paul Vihalem

Paul Johannes Vihalem (17. mai 1910 Lihula – 23. november 1985 Tallinn) oli eesti õigusteadlane ja õppejõud.
Päritolu.
Tema isa Johannes Vihalem (1865–1930) sündis Harjumaal Ruila vallas Vihalema talus, oli kooliõpetaja, vallakirjutaja ja notar. Ema Adele Vilhelmine (Mannere) (1873–1914) pärines Pärnumaalt.
Haridus.
1929. aastal lõpetas ta Järva maakonna Paide ühisgümnaasiumi humanitaarharus ja 1935 Tartu ülikooli õigusteaduskonna "cum laude". Oli 1935–1938 Tartu ülikooli teaduslik stipendiaat haldus- ja tööõiguse alal, muuhulgas oli 1937. aastal kolm kuud Genfis Rahvasteliidu Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni Tööbüroo stažöör. 1938. aastal kaitses magistritöö. Aastatel 1948–1950 oli ta NSVL TA riigi ja õiguse instituudi doktorant, 1952. aastal kaitses seal doktoritöö.
Töökäik.
Aastatel 1938–1940 oli Tartu ülikooli tööõiguse õppejõud. 1940–1941 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna dekaan ja õppejõud tsiviil- ja tööõiguse alal. 1942 juhatas Eesti NSV ametiühingute kursusi ja pidas õigusalaseid loenguid Sverdlovski lähedal Šartašis. 1944–1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi nõukogude õiguse aluste kateedri õppejõud, sh 1946–1947 juhataja. 1947–1948 ja 1950–1953 ENSV TA majanduse ja õiguse instituudi sektorijuhataja, sh 1947–1948 direktor. 1945–1948 ja 1950–1977 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna riigi ja õiguse teooria ja ajaloo kateedri juhataja, 1945. aastast dotsent, 1956. aastast professor. 1961–1964 ka TRÜ õigus-majandusteaduskonna dekaan. 1977–1984 konsultant-professor. Õpetas tööõigust, riigi ja õiguse teooriat, Eesti NSV riigi ja õiguse ajalugu.
Poliitiline tegevus.
1933. aastast kuni 1934. aasta veebruarini oli Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei (ESTP) Tartu I ühingu liige.
Tegevus NLKP-s ja Nõukogude võimuasutustes.
27. juulil 1940 võeti vastu Eestimaa Kommunistlikku Parteisse. 25. juuni 1940–11. september 1940 Eesti NSV siseministri abi (omavalitsuste ja üldosakonna alal), sh 29. august 1940–12.09.1940 sisekaitse ülem. 11. september 1940 – 5. juuni 1941 ENSV töö rahvakomissari asetäitja 28. mai 1941 – 19. aprill 1946 Eesti NSV töö rahvakomissari kohusetäitja 1942–1945 ühtlasi Eesti NSV Ametiühingute Kesknõukogu Presiidiumi esimees. 1958–1961 Tartu Riikliku Ülikooli parteibüroo liige teadusliku töö alal.
Ühiskondlik tegevus.
Ta oli Paide Ühisgümnaasiumi Noorsooliidu esimees. 1930. aastatel osales Eesti Noorsoo Karskusliidu, Eesti Karskusliidu, üliõpilasseltsi Veljesto ja Akadeemilise Sotsialistliku Ühingu tegevuses.
Isiklikku.
Tema tütar on majandusteadlane Ann Vihalem.
Kâmpóng Chami provints

Kâmpóng Chami provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
Läbi provintsi voolab Mekong.
2013. aasta lõpus eraldati provintsi idaosa 6 ringkonda ja loodi neist Tbong Khmŭmi provints.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb 10 ringkonnaks:
Kokku on neis 173 valda.
Provintsist on pärit pikaaegne peaminister Hun Sen.
Voldemar Eiso

Voldemar Johannes Eiso (19. jaanuar 1904 Ropka vald, Tartumaa – 8. oktoober 1980 New York, USA) oli eesti õigusteadlane.
Ta lõpetas 1924. aastal Tartu Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, õppis 1924–1929 Tartu Ülikooli põllumajandus- ja 1933–1937 õigusteaduskonnas, mag. jur. 1942 (Politsei pädevus ja organisatsioon).
Voldemar Eiso oli aastail 1925–1937 politseiametnik Tartus, alates 1938. aastast Riiginõukogu protokollitoimkonna juhataja. 1942–1944 oli ta Tartu Ülikooli haldusõiguse instituudi assistent. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse. Ta on kirjutanud töid haldusõiguse alalt.
Peeter Ilves

Peeter Ilves (23. veebruar 1881 Mäksa vald – 1975) oli eesti vaimulik.
Ta sooritas gümnaasiumi lõpueksamid aastal 1930 Tartus eksamikomisjoni ees. Aastatel (aastatel 1926–1930 oli ta samas vabakuulaja) 1930–1934 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 10. veebruaril 1935 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1935–1938 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Aleksander Kruusi isiklik adjunkt, aastal 1938 oli ta Tartu Pauluse koguduse 2. pihtkonna õpetaja Arthur Võõbuse adjunkt. Aastal 1942 oli ta Püha Jakobi koguduse vikaarõpetaja. Aastatel 1943–1944 oli ta Ambla Maarja koguduse õpetaja, aastatel 1944–1957 oli ta Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.
Ta on toimetanud kirikumuusikaraamatuid.
Väävlibakterid

Väävlibakterid on kemolitotroofsed bakterid, kes eluks vajaliku energia saavad keemiliste ühendite oksüdeerimisest ja elektroni doonorina kasutavad väävliühendeid.
Väävlibakterite hulka kuulub nii litotroofe kui ka organotroofe.
Väävlibakterite seas on rohelised ja purpursed bakterid fotosünteesivõimelised ja värvusetud väävlibakterid ei suuda fotosünteesida.
Väävlibakterite hulka arvatakse ka desulfaatijad bakterid, kes sulfaate ja sulfiteid kasutavad sulfaatseks hingamiseks, redutseerides neid vesiniksulfiidini.
Henn Unt

Henn Unt (aastani 1937 Hermann Hunt; 29. märts 1903 Helme vald – 22. november 1986 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1923 Tõrva gümnaasiumi. Aastatel 1923–1931 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 1. mail 1932 õpetajaks.
Ta oli aastal 1932 Järva praostkonna vikaarõpetaja; aastatel 1932–1946 oli ta Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1932–1935 ja 1939–1946 Piirsalu kogudust ning aastatel 1944–1946 Martna Püha Martini kogudust. Aastatel 1946–1949 oli ta Viljandi Jaani koguduse õpetaja, aastatel 1948–1949 oli ta Viljandi praostkonna praost ning Kõpu ja Paistu Maarja koguduse hooldajaõpetaja.
Aastal 1949 ta arreteeriti, aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Aastatel 1956–1986 oli ta Kadrina ja Ilumäe koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1979–1986 Järva praostkonna praost.
Sepaküla

Sepaküla nimelisi asulaid on mitu:
Konrad Kikas

Konrad Kikas (8. veebruar 1928 Nõmme – 11. veebruar 2012 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane, kauaaegne Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu direktor.
Astus 1936. aastal Jakob Westholmi Poeglaste Erahumanitaargümnaasiumi, mille lõpetas 1947. aastal Tallinna 7. keskkooli nime all. 1960. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. 1997. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö infoteaduse alal teemal „Eesti spetsialistide infovajadused ja teadusraamatukogude koostis (1967-1996)“.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Teadustöö.
Organiseerinud Eesti teadlaste ja spetsialistide infovajaduse ja Eesti teadusraamatukogude koostise ja kasutamise uuringuid aastail 1960–1980. Avaldanud artikleid ka raamatukogude statistika, efektiivsuse, ajaloo jm teemadel. Ta on avaldanud ligi 140 publikatsiooni ja olnud ligi 30 väljaande toimetuskolleegiumis. Tema juhendamisel on valminud 11 diplomi- ja magistritööd.
Jüri Männiste

Jüri Männiste (23. veebruar 1938 – 7. veebruar 2012) oli eesti arstiteadlane, kirurg.
Ta lõpetas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Ülikoolis õppimise ajal oli ta üliõpilaste teadusliku ühingu kirurgiaringi aktiivne liige. Edasi järgnes töö kirurgina Tallinnas, Kallaveres, Tõnismäe Keskhaiglas ja kiirabihaiglates. Aastatel 1968–1976 oli ta ka Tallinna Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja. Kandidaadiväitekirja "Alajäsemete kroonilise veenipuudulikkuse sündroomi diagnostiliste meetodite võrdlev hindamine" kaitses ta 1968. aastal. Männiste doktoritöö, mille ta kaitses 1972. aastal, käsitles jäsemete ja vaagna magistraalveenide tromboosi kirurgilist ravi.
Aastatel 1984–1987 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli hospitaalkirurgia kateedri professor. 1987. aastal määrati ta Eesti NSV tervishoiuministeeriumi peakirurgiks, selles ametis oli Männiste kuus aastat. Seejärel töötas ta kuni 2003. aastani Tallinna Kivimäe Haigla kopsukirurgia osakonna juhatajana, hiljem kirurgina erahaiglas Fertilitas.
Ta on avaldanud mitu monograafiat ("Fleboloogia", "Biliopankreatoloogia", "Kasuistika abdominaalkirurgias: kirurgi tingportree", "Eestlase skelett ehk luu ja nahk ajaloo kiirteel", "Suhtlemine meditsiinis", "Eakapital") ja 17 luulevihikut.
Ta on 200 teadusartikli, 50 populaarteadusliku ja 2 õppefilmi autor. Männiste eestvedamisel anti välja kuus numbrit ajakirja "Violetta &amp; Mimi contre La Tuberculose" (tuberkuloos ja teised kopsuhaigused).
Ta oli teadlaste kollektiivi liige, kellele 1982. aastal anti ENSV teaduspreemia veresoontekirurgia meetodite arendamise ja juurutamise eest aastatel 1960–1981. Aastatel 1987–1992 oli ta rahvusvahelise organisatsiooni Eurosurgery alalise komitee ja teadusnõukogu liige.
Raamatupidamisuudised

Raamatupidamisuudised on Eesti majandusajakiri, mis asutati 1995. aastal. Ajakiri ilmub eesti ja vene keeles 8 korda aastas 64 leheküljel. 
Raamatupidamisuudised avaldab artikleid raamatupidamisest, majandusanalüüsist, õigusaktidest ja maksudest.
Praegu annab ajakirja välja 2003. aastal asutatud Litau Büroo OÜ, millele kulub ka majandusportaal rup.ee. Peatoimetaja on Jelizaveta Litau.
Kaubamärgi Raamatupidamisuudised omanik on Litau Büroo OÜ.
Välislingid.
Gotthard von Gilsen

Gotthard von Gilsen (ka "Goddert Gilsen") oli Saaremaa ehk Kuressaare stiftifoogt aastatel 1530–1534.
Gilsen pärines ilmselt Läänemaalt. 1528. aastal võis ta olla Preisimaa hertsogi Albrecht von Hohenzollerni teenistuses, 1530. aastal on teda aga mainitud Kuressaare stiftifoogtina, kellena ta keeldus esialgu linnust vastvalitud Saare-Lääne piiskopile Reinhold von Buxhoevedenile üle andmast, kuna talle ja teistele ametnikele ei olnud palka makstud. 
Hiljem tema suhted piiskopiga aga paranesid ning 1532. aasta lõpus, kui Läänemaa aadlikud eesotsas Georg von Ungerniga valisid endale uueks piiskopiks Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni, jäi Gilsen Buxhoevedenile truuks. 1533. aastal juhtis ta Saare-Lääne vaenuses rüüsteretkede korraldamist Läänemaale ning 12. augusti paiku tapsid tema sõjamehed Saare-Lääne toomhärra Michael Gralowi. Gilsenit selles mõrvas siiski otseselt ei süüdistatud ning ta jäi Saaremaa stiftifoogtiks kuni 1534. aasta oktoobrini, mil teda selles ametis on viimast korda mainitud, detsembris oli stiftifoogtiks ka enne Gilsenit selles ametis olnud Johann von Buxhoeveden.
Kâmpóng Thumi provints

Kâmpóng Thumi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb kaheksaks ringkonnaks:
Hapnikusisaldus

Hapnikusisaldus on vees või õhus sisalduv hapnikuhulk. Vee kontekstis on seda defineeritud kui "vee või reovee mahuühikus lahustunud hapniku mass või sisaldus protsentides küllastussisaldusest".
Loodusvetes on hapnikusisaldus oluline parameeter, mis kirjeldab veeorganismide elutingimusi veekogus. Näiteks pärast rohke orgaaniliste reoainete jõudmist veekokku, pärast veeõitsengut või paksu jääkatte korral (ummuksisolek) võib veekogu hapnikusisaldus (eriti öösiti) langeda veeloomade jaoks ellujäämise mõttes kriitilise piirini. Näiteks kalad taluvad täielikku hapnikunälga (anoksiat) mõne minuti, harva tunde. Üldiselt sõltub hapnikupuuduse taluvus veeorganismi liigist ja isendi füsioloogilisest seisundist.
Stefan Wallin

Stefan Erik Wallin (sündinud 1. juunil 1967 Vaasas) on Soome poliitik.
Wallin õppis Åbo Akademi nimelises rootsikeelses ülikoolis, mille lõpetas magistrikraadiga sotsiaalteadustes.
1989–93 töötas ta Soome suuruselt teises rootsikeelses ajalehes Vasabladet ajakirjanikuna. Seejärel asus ta tööle Rootsi Rahvapartei nõunikuna. 1994–2000 töötas ta järgemööda transpordiministri, Euroopa asjade ja väliskaubandusministri, siseministri ning kaitseministri nõunikuna. Seejärel töötas ta 2000–05 ajalehe Åbo Underrättelser peatoimetaja asetäitja ja juhtkirjade kirjutaja.
Ta oli aastatel 2006–12 Soome Rootsi Rahvapartei esimees. Sel kohal vahetas ta välja Jan-Erik Enestami.
2005–07 töötas Wallin Soome keskkonnaministeeriumis riigisekretärina. 29. detsembril 2006 määras Soome president Tarja Halonen ta keskkonnaministriks ja välisministeeriumi juures tegutsevaks Põhjamaade koostöö ministriks Matti Vanhase teises valitsuses, vahetades sellelgi kohal välja Jan-Erik Enestami. Ta astus ametisse 1. jaanuaril 2007 ja töötas keskkonnaministrina kuni 19. aprillini 2007, mil sai kultuuri- ja spordiministriks. 22. juunil 2010 astus ametisse Mari Kiviniemi valitsus, milles Wallin säilitas kultuuri- ja spordiministri koha. Selles ametis töötas ta kuni 22. juunini 2011, mil ametisse astus Jyrki Kataise valitsus, ja seal sai Wallin Soome kaitseministriks.
Kaitseministrina taheti Wallini ükskord umbusaldada. See puudutas Soome sõjaväe reformi. Nimelt võeti vastu otsus likvideerida 6 sõjaväeosa. Wallin tõmbas likvideeritavate sõjaväeosade nimekirjast maha rootsikeelse Dragsviki garnisoni. Mõned poliitikud, kes kritiseerisid sõjaväereformi, arvasid, et Dragsvik säästeti teiste sõjaväeosade sulgemise arvel, ja kutsusid ministrit üles tagasi astuma. Kuid peaminister Jyrki Katainen teatas oma toetusest kaitseministrile ja Wallin ise keeldus tagasi astumast. Umbusaldushääletus Wallinile kukkus läbi: teda toetas 95 ja umbusaldas 59 parlamendiliiget.
Samal ajal selgus veel, et Wallin oli Turu kesklinnas ostnud koos naisega korteri 225 000 euro eest Åbo Akademi Fondilt, mille juhatuse liige ta ise oli, ja müünud selle 2009 maha peaaegu 400 000 euro eest. Soome õiguskantsler Jaakko Jonkka ja Soome politsei uurisid asja, aga ei leidnud korruptsiooni ega alusetu rikastumise märke. Nähtavasti oli kinnisvara väärtus vahepealse aja jooksul suurenenud.
Wallin astus tagasi 5. juulil 2012, loobudes ka erakonna esimehe kohast. Nii kaitseministri kui ka erakonnajuhi koha võttis temalt üle Carl Haglund.
Olmereovesi

Olmereovesi ehk majapidamisreovesi on köökides, pesumajades, pesuruumides, WCdes, vannitubades vms paikades tekkiv reovesi. 
Olmereovee täielik biokeemiline hapnikutarve (BHTt) on keskmiselt 75, BHT5 54, lämmastiku- ja fosforisisaldus vastavalt 12 ja 0,7 g inimese kohta ööpäevas.
Koorik

Koorik on üldkeeles kõvaks tõmbunud ainekiht millegi peal või ümber. Sõna on kasutusel ka terminina:
Christoph Mertzig

Christoph Mertzig (14. september 1704 Nachterstedt – 12. oktoober/23. oktoober 1763 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.
Mertzig sündis Nachterstedtis (praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. mail 1727) Halle ülikoolis, oli aastatel 1727–1729 Halle vaeslastekooli õpetaja. Aastast 1729 oli ta Tallinnas koduõpetaja. Ordineeriti 30. juunil / 10. juulil õpetajaks.
Ta oli aastatel 1736–1763 (kutsuti 18. mail / 29. mail 1736) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Ta oli pietistlik pastor.
Isiklikku.
Tema abikaasa Margarethe Dorothea (1720–1756) isa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema tütre Margarethe Dorothea (1739–1784) abikaasa Gotthard Johann Jäger oli Paide Püha Risti koguduse õpetaja, Tallinna toomkoguduse abiõpetaja ning Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.
Michael Patrick Kaltenhauser

Michael Patrick Kaltenhauser (sündinud 27. mail 1990 Rosenheimis) on Saksa ja Eesti jalgpallur (väravavaht), kes mängib Tartu Meistriliiga klubis JK Tammeka. Tema eelmine klubi oli JK Sillamäe Kalev.
Elulugu.
Jalgpalli hakkas Michael Patrick Kaltenhauser mängima Babenshami klubis, kust läks hiljem klubisse 1860 Rosenheim, kust siirdus 2008. aastal omakorda Salzburgi Red Bulli. Red Bulli noortemeeskonnas mängis ta Austria esiliigas.
2009. aastal liitus Kaltenhauser Grödigi linna samanimelise klubiga. Hooajal 2009/10 sai Sportverein Grödig esikoha Austria piirkondliku liiga läänetsoonis ning tõusis esiliigasse.
2010. aasta juunis käis Kaltenhauser ülevaatusel Riia klubis Skonto, kus näitas end heast küljest sõpruskohtumisel Kaasani klubi Rubin varumängijatega. Varsti pärast seda kirjutas ta alla kahe ja poole aastasele lepingule Skontoga, mis kestab 2012. aasta lõpuni.
Läti kõrgliigas tuli Skonto 2010. aastal Läti meistriks, kuid Kaltenhauser ei mänginud klubi meeskonnas üheski mängus, jäädes kolmandaks väravavahiks.
3. märtsist 2011 laenati Michael Patrick Kaltenhauser hooaja lõpuni Sillamäe klubile Kalev. Kalevis sai temast kohe põhiväravavaht, kuni 13. augustil 2011 sai ta Tallinna Floraga toimunud matši käigus vigastuse. Sellega seoses lahkus Kaltenhauser 17. septembril 2011 klubi ridadest ja siirdus ravile koju Münchenisse.
2012. aasta 8. veebruaril liitus Michael Patrick Kaltenhauser Tartu klubiga Tammeka.
Interpolatsioon

Interpolatsioon (ld "interpolatio" 'uuendus, muudatus') on kirjanduses algupärasesse teosesse hiljem kiilosa (sõnade, lausete, pikema teksti) lisamine. Interpolatsiooniks nimetatakse ka seda kiilosa ennast.
Vahelelükke tegijaks ei ole originaalautor ning selle põhjuseks võib olla soov teost täiendada või võltsida.
Riiklik Filmiregister

Riiklik Filmiregister (inglise keeles "National Film Registry") on Ameerika Ühendriikide filmide arhiiv, mida säilitatakse USA Kongressi raamatukogus alates 1988. aastast. 
Arhiiv hõlmab Ameerika Ühendriikide linateoseid, mille organisatsioon National Film Board Preservation on tunnistanud kultuuriliselt, ajalooliselt või esteetiliselt olulisteks. Igal aastal valitakse välja ja lisatakse registrisse kuni 25 uut filmi.
Tasuta turundus

Tasuta turundus on teenuste või kaupade turundus tasuta turunduskanalite kaudu.
Selleks võidakse kasutada nii otsingumootorit kui ka kanaleid väljaspool internetti. Levinuimad tasuta turundusemeetodid on positsioneerimine otsingumootorites, blogimine kui ka postitused sotsiaalmeedia kanalites.
Adele Pärtelpoeg

Adele Pärtelpoeg (1909. aastast Adele Koll; 1. august (vkj) / 13. august 1890 Kuremaa vald, Palamuse kihelkond, Tartumaa – 8. juuli 1975 Mareeba, Queensland, Austraalia) oli kirjanik Oskar Lutsu mitmes teoses esineva tegelase Raja Teele prototüüp.
Elukäik.
Ta õppis aastatel 1901–1903 Palamuse koolis, seejärel A. Grassi koolis Tartus ning 1909. aastal lõpetas Puškini nimelise Tütarlaste Gümnaasiumi.
Adele abiellus pärast kooli 6. septembril (vkj) / 19. septembril Palamuse kihelkonnas 1909. aastal Osvald Kolliga (1879–1930).
Töötas paar aastat Palamuse kirikumõisas ja paar aastat Tartus. 1927. aastal sõitsid Kollid Austraaliasse uut õnne otsima. Adele pidas koos abikaasa ja poeg Endliga (1912–1988) Queenslandis lambafarmi. 1930. aastal aasta suri Osvald. Neli aastat pärast Osvaldi surma lõpetas Teele talupidamise. Hiljem töötas Adele juuksurina ja pidas võõrastemaja.
Muuseumipedagoog Aili Kalavus on kirjutanud: ""Adele oli elavaloomuline ja särtsakas tüdruk, sageli ka üsna kangekaelne, aga kindlasti ka töökas. Juba päris pisikesena avaldusid mõned iseloomujooned. Adele sündis Palamuse veskijärve kaldal, kuid paari aasta pärast oli pere sunnitud sealt lahkuma, sest vanematel polnud võimalik teda järvest eemale hoida. Igal silmapilgul, kui tema järele ei vaadatud, oli ta järve hüpanud, et koos partidega ujuda. Adele abiellus 19-aastasena vanemate tahte kohaselt Kolli talust pärit Osvaldiga. Adele vanematekodus muutunud nooriku meeleolu, ta tõmmanud pruudipärja lõhki ja visanud põrandale. Siit sai ehk Luts ainest "Tootsi pulma" tarvis. Ka uuest kodust Kollil tuli Adelel edaspidi tülide tagajärjel lahkumisi ette. Siis elas ta mõnda aega mujal, kuni talle järele tuldi, või otsustas ta ise naasta. Nii, nagu Teele lahkus "Argipäevas" Ülesooltki."Raja Teele nime saamise lugu selgitas Kalavus aga nii: "Teele on selle kohta ise öelnud, et kui tema Oskar Lutsu ja veel kahe poisiga mängis pallimängu, kus igaühel olid oma rajad, hüüdnud ta sageli, et ärge tulge üle minu raja. Selle järgi vist oligi Oskar Luts hakanud teda Raja Teeleks nimetama. Teele isa ehitatud maja Palamusel valmis enne, kui Ehavere koht ära anti. Seega kuskil Raja talus nad elanud ei ole"."