tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palkhor-chöde

Palkhor-chöde (Dpal-hkhor chos-sde) on klooster Tiibetis.
Asub Gyantse Dzongi jalamil Gyantses.
Klooster asutati 1427. aastal esimese Pantšen-laama poolt. Palkhor-chöde on asustanud kolme koolkonna mungad sakja, gelukpa, kagyu. Aastasadu elati ühiselt kasutatavas kloostris hoolimata koolkondade omavahelistest sõdadest. 
Samasse ajajärku kuulub ka Gyantse Kumbum tempel-stuupa. Nii klooster kui ka tempel-stuupa on ehitatud Newari stiilis. Tiibetlased tellisid Nepalist meistrid, kes kogu kompleksi valmis ehitasid.
Palkhor-chöde klooster koos Kumbumiga on klassikalise Newari arhitektuuri näide. Suurem osa kloostrist hävitati Hiinas alguse saanud kultuurirevolutsiooni päevadel ja tänapäeval on kunagisest suurest kloostrist säilinud vaid mõni maja.
Kloostris oli üks suuremaid käsikirjakogusid Tiibetis, millest suurem osa on säilinud.
&lt;br&gt;
Kiviküla (Haapsalu)

Kiviküla asub Lääne maakonnas Haapsalu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Külas asuvad Topu sadam, Topu puhkemaja ja Lauri-Antsu Öko-turismitalu.
Eriidanus

Eriidanus (ladina "Eridanus") on tähtkuju, mis asub taevaekvaatoril ja ulatub kaugele lõunataevasse. See on üks Ptolemaiose kirjeldatud 48-st tähtkujust ja kuulub tänapäeva 88 tähtkuju hulka. Eriidanus on pindalalt 6. tähtkuju, kattes tähistaevast 1139 ruutkraadi.
Heledaim täht on Achernar.
Epsilon (ε) Eridani on üks meile lähemaid tähti (10,8 valgusaastat), millel on vähemalt üks planeet, kust on otsitud ka elu märke.
Albert II

Albert II nimi on kandnud või kannab mitu valitsejat: 
Albert II oli reesusahv, kes 14. juunil 1949 lennutati 130 km kõrgusele.
Kaelkirjak (tähtkuju)

Kaelkirjak (ladina "Camelopardalis", lühend Cam) on põhjataeva nõrga valgusega tähtkuju.
Kaelkirjak katab 757 ruutkraadi ja on pindalalt 88 tähtkuju seas 18. kohal. Heledaim täht Beta Camelopardalis (4,03m), mis asub maast 997 valgusaasta kaugusel. Alpha Camelopardalis on sinine ülihiid (4.3m) ja Gamma Camelopardalis kaksiktäht komponentidega, mille heledused on 5,3m ja 5,8m.
Kaelkirjakus asub spiraalgalaktika NGC 2403, nõrk planetaarudu NGC 1501 ja täheparv NGC 1502.
Tähtkuju moodustas 1612. aastal Petrus Plancius.
Veomees

Veomees (ladina "Auriga", lühend Aur) on põhjataeva tähtkuju. See on üks 48-st Ptolemaiose kirjeldatud tähtkujust ning kuulub 88 tänapäeva tähtkuju hulka. Veomees on pindalalt 21. tähtkuju, kattes 657 ruutkraadi. Eestis ei looju Veomees kunagi.
Heledaim täht on Kapella (α Aur), mida Eestis on nimetatud ka Jõulutäheks.
Veomeest läbib Linnutee ja tähtkujusse jääb mitmeid heledaid täheparvi, näiteks Messier' kataloogi M36, M37 ja M38.
Rondeel

Rondeel on ümmarguse või poolringikujulise põhiplaaniga lai suurtükitorn. Rondeele ehitati 15. ja 16. sajandil.
Tallinna linnamüüri tuntuimad rondeelid on Paks Margareeta ja Kiek in de Kök.
Rondeele hakati ehitama 15. sajandil, kui suurtükid arenesid pikkamööda tõhusateks relvadeks piiramisel. Rondeelid on vanimad alalised suurtükiväele mõeldud kindlustised. Vanimad säilinud rondeelid asuvad Šveitsis Sioni lossis (1426–1427) ja Tšehhis Táboris (1433).
Tollased kahurid olid suured ja rasked ning rondeelides oli neile vähe ruumi. Alternatiiv oli väga suurte rondeelide ehitamine, mis nõudis palju aega, tööjõudu ja raha. Ühtlasi tekitasid kõik tollased kahurilasud musta püssirohusuitsu pahvaku, mis takistas nägemist ja hajus aeglaselt. Sellepärast ei olnud praktikas võimalik rondeelis väga palju kahureid kasutada.
Rondeelid vastasid hiliskeskaja sõjatingimustele, kuid mitte enam varauusaja sõjatingimustele. Nad asendati nurgeliste bastionidega, mis võimaldasid paigaldada rohkem kahureid suuremate vahedega. Esmalt võeti selline praktika kasutusele Itaalias, kuid kogu 17. sajandi vältel kaitsesid rondeelid paljusid Euroopa kindlusi, ehkki juurde neid enam ei ehitatud. Rondeele kasutati nii kaua esiteks sellepärast, et nende ümberehitamine nõudis palju ressursse, ning teiseks sellepärast, et tollal levisid sõjapidamise ja kaitserajatiste ehitamise stiilid aeglaselt. Mitmel pool, näiteks Tallinnas, ühendati olemasolevad rondeelid moodsate bastionide süsteemiga.
Indiaanlane (tähtkuju)

Indiaanlane (ladina "Indus") on lõunataeva tähtkuju.
Indiaanlase tähtkuju katab 294 ruutkraadi ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 49. kohal.
Heledaim täht on oranž hiid Alpha Indi (3,1m).
Epsilon Indi (ε Ind) on üks Maale lähemaid tähti (kaugus 11,82 valgusaastat).
Paabulind (tähtkuju)

Paabulind (ladina "Pavo") on lõunataeva tähtkuju. See on pindalalt 88 tähtkuju hulgas 44. kohal, kattes 378 ruutkraadi.
Tähtkuju määras ja nimetas hollandi astronoom, kartograaf ja vaimulik Petrus Plancius Pieter Dirkszoon Keyseri ja Frederick de Houtmani vaatluste põhjal 16. sajandi lõpus.
Jänes (tähtkuju)

Jänes (ladina "Lepus") on tähtkuju, mis asub taevaekvaatorist lõunas, Orioni all. See on üks 48-st Ptolemaiose kirjeldatud tähtkujust ja kuulub 88 tänapäeva tähtkuju hulka. Jänes on pindalalt 51. tähtkuju, kattes tähistaevast 290 ruutkraadi.
Heledaim täht on Arneb (heledus 2,58).
Tähtkujus asub kerasparv Messier 79.
Wendy Northcutt

Wendy Northcutt (sündinud 17. septembril 1963) on veebisaidi Darwinawards.com looja ja toimetaja ning raamatute "Darwini auhinnad" autor.
Ta on lõpetanud Berkeley Ülikooli molekulaarbioloogia erialal. 
Aastal 1993 pani ta aluse leheküljele Darwinawards.com, kuhu on kokku kogutud totrate tegevustega teise ilma läinud või end suguvõimetuks teinud inimestest, kes seeläbi on parandanud inimkonna genofondi.
Pavo

"Pavo" on ladinakeelne sõna, mis tähendab paabulindu.
Lepus

"Lepus" on ladinakeelne sõna, mis tähendab jänest.
Roheline Tārā

Roheline Tārā ("Arja Tārā", mongoli keeles "Ногоон-Дара-ехе") on üks tārādest.
 NA MO A RYA Ta RE YA
Tootmisprotsess

Tootmisprotsess on inimeste ja töövahendite tegevuste kogum, mis on vajalik valmistoodangu saamiseks. 
Tööstuses haarab tootmisprotsess kõiki töid, mis on vajalikud tootmise ettevalmistamiseks ja tootmiseks, sh valmistamisprotsesside sisu kavandamine, nende planeerimine ajas ja ruumis, töökoha teenindamine, lähtematerjalide hankimine, säilitamine, detailide valmistamine, toodete koostamine, tehniline kontroll, kõigi nende tegevuste arvepidamine ja mitut liiki abiteenistused (energia-, vee-, suruõhu-, transpordi jne majanduseks). 
Tootmisprotsess jaguneb tehnoloogilisteks protsessideks ja abiprotsessideks.
Tehnoloogiline protsess

Tehnoloogiline protsess (ka tehnoloogiaprotsess, valmistusprotsess) on tootmisprotsessi osa, milles toimub toodetava objekti olukorra (kuju, mõõtmete, omaduste jm) muutumine ja selle muudetud olukorra kindlaks määramine ehk mõõtmine. 
Tehakse vahet toorikute tootmise, mehaanilise töötlemise, koostamise jt tehnoloogiliste protsesside vahel. 
Tehnoloogilise protsessi läbiviimisel tuleb täita rida abistavaid töövõtteid (tooriku paigaldamine tööpinki, mahavõtmine, tööpingi käivitamine ja seiskamine jne), mis ei muuda tooriku olukorda ja mis seetõttu on abiprotsess.
Abiprotsess

Abiprotsess on tootmis-, ehitus- või teenindusprotsessi osa, mis ei loo valmistoodangut, kuid on põhiprotsessi seisukohalt oluline selle häireteta kulgemiseks ja toote/teenuse kvaliteedi tagamiseks.
Ehituses on abiprotsess näiteks raketise ehitus betoonseina ehitusel.
Masinaehituses on abiprotsessid näiteks kontroll, transport, hoidmine, demontaaž, pesemine, remont ja pakkimine. Samuti abistavate töövõtete järgnevused, mis ei muuda tooriku olukorda (nt tooriku paigaldamine tööpinki, mahavõtmine, tööpingi käivitamine ja seiskamine jne). 
Kaevandamisel on abiprotsessid näiteks veekõrvaldus ja tuulutus.
Paigaldus

Paigaldus on tehnoloogilise operatsiooni osa, mis viiakse läbi ühe või enama tooriku, detaili või koostu juures ühe kinnituse juures tööpingis või rakises.
Daši-Doržo Itigelov

Daši-Doržo Itigelov (vene "Даши-Доржо Итигэлов"; 1852–1927) oli Venemaa budistide juht. 
Ta alustas õpinguid 16-aastaselt Aninsky datsanis ning lõpetas selle filosoofia ja Tiibeti meditsiini alal.
Kirjutas farmakoloogia entsüklopeedia. 
1912. aastal valiti ta 12. Pandido Khambo-laamaks (Venemaa budistide pea). 19. märtsil 1917 autasustas imperaator Nikolai II teda Stanislausi ordeniga.
I maailmasõja ajal oli Itigelov ühingu Burjaadi vennaskond eesotsas, aidates tsaari armeele leida rõivaid, toitu ja arstimeid. Ta asutas mitu armeehospitali, kus tohter-laamad ravisid haavatud sõdureid. Selle eest andis Nikolai II talle Püha Anna ordeni.
Itigelov oli lähedane sõber ja ideekaaslane kuulsale Agvan Doržijevile. Neid ühendas panmongolism ehk panbudism. Eesti budist-munk ja mahasiddha Vend Vahindra oli nii Burjaatias kui ka Peterburi templis tegutsemise ajal samuti Itigeloviga korduvalt asju ajanud. 
1926. aastal soovitas Itigelov avalikult kõigil budistidel Venemaalt lahkuda, kuna "punane õpetus hakkab asendama budismi".
Aasta hiljem, 75 aasta vanusena, käskis ta munkadel alustada ettevalmistusi enda matmisrituaali ja meditatsiooni jaoks. Laamad ei soovinud asjas osaleda, kuna Itigelov veel elas. Seetõttu alustas Itigelov elu viimast meditatsiooni üksi, alles siis ühinesid temaga ka teised laamad. Riitus kestis seni, kuni Pandido Khambo-laama keha oli elutu.
1920. aastatel kirjutas viis teksti esimese Hambo-laama Zajajevi kohta. Daši-Doržo Itigelov loeti Burjaatia esimese Hambo-laama Zajajevi kehastuseks. Tekstides on kirjas tema eelmiste kehastuste elulood. Daši-Doržo Itigelov jutustab, kuidas tegi annetusi Tiibetis nii dalai-laamale kui Pantšen-laamale jne. Üldse sisaldavad need tekstid 3 tema eelmise kehastuse elulugu.
Elu pärast surma.
Daši-Doržo Itigelov jättis endast maha testamendi, kuhu pani detailselt kirja, kuhu teda on vaja matta, millises poosis, millise ilmakaare suunas jne. Vastavalt nõudmisele maeti ta lootos-asendis istumas hauda laamade surnuaiale (bumkhang) Khukhe-Zurkhenis (Хухэ-Зурхэн). Enne maasse matmist asetati keha männipuust kasti.
1955. aastal uurisid tolleaegne Hambo-laama Darmajev koos paari laamaga keha, mis oli hauas olnud juba 30 aastat, kuid ei avastanud sellel mingeid lagunemise tundemärke. Nad katsid haua kinni, sest tol ajal ei oleks saanud keha hauast välja võtta, kuna nõukogude võimu poolt olid sellised asjad keelatud. Nad jätsid keha hauda ootama paremaid aegu, millal saab Daši-Doržo Itigelovi keha tulevikus hauast välja võtta.
Daši-Doržo Itigelov jäi hauda kuni 2002. aastani, mil ajad olid Burjaatias muutunud ja uus võim ei teinud enam budistidele takistusi tegeleda usuliste toimingutega. Hauas oli Daši-Doržo Itigelovi keha 75 aastat.
2002. aasta 10. septembril toodi Pandido Hambo-laama keha pärast 75 aastat maa sees istumist datsani. Sealses templis asub keha II korrusel. Plaanitakse tulevikus paigutada klaaskappi või sarkofaagi.
Hüperkaleemia

Hüperkaleemia on vere normaalsest suurem kaaliumisisaldus.
Täiskasvanutel loetakse normaalseks sisalduseks 3,4–4,5 mmol/L.
Sagedasti on hüperkaleemia põhjuseks neerupuudulikkus.
1985. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXXI NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Harkivis 1985. aastal. 
1953. aastal oli just Harkovis peetud esimene üleliiduline treeningturniir rahvusvahelises kabes, mis oli sisuliselt mitteametlik NSV Liidu tšempionaat, 16 aastat hiljem (1969) selgitati seal ka NSV Liidu meistreid. Nüüd siis veel 16 aastat hiljem koguneti taas Harkovisse. Koduseinad aitasid sedavõrd, et koguni kolmikvõit läks Ukrainasse. Võitis Donetski suurmeister Nikolai Mištšanski, järgnesid Harkovi enda mängija Vadim Virnõi ning kiievlane Rostislav Leštšinski.
1990. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXXVI NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Leningradis 13. märtsist 3. aprillini 1990. 
Algselt pidi turniir toimuma 18 osavõtjaga. Aga 6. märtsil võeti kooskõlastatuna NSV Liidu Spordikomitee ja NSV Liidu Kabeföderatsiooni presiidiumiga vastu otsus suurendada osavõtjate arvu kaheksateistkümnelt kahekümneni – nimelt anti täiendavalt osavõtuõigus kahele kohalikule mängijale: eksmaailmameister Aleksandr Dõbmanile ja kolmekordsele NSV Liidu ekstšempionile Mihhail Korenevskile. Sellise otsuse vastu olid nii mõnedki osavõtjad ning nad saatsid protestiks telegrammi spordikomiteesse. See aga ei muutnud Korenevski suhtes midagi – tema hakkas rahulikult turniiri mängima. Dõbman oli aga võistluste algusajaks juba ise loobunud osalemissoovist.
Turniiril oli aga veel üks probleemne osavõtja – Leedu esindaja Edvard Bužinskij. Nimelt oli Leedu 11. märtsil välja kuulutanud iseseisvuse. Bužinskij lubati turniirile osalema, kusjuures ta allkirjastas paberi, et ta ei pretendeeri kohale NSV Liidu koondises. Siis aga üheksanda vooru eel käis välk selgest taevast. NSV Liidu Spordikomitee korraldusel saadeti Bužinski kui võõrriigi kodanik turniirilt minema ning tema tulemused tühistati. Seda otsust võisid ilmselt kõige rohkem needa Vadim Virnõi ja Rostislav Leštšinski, kes äsja, vastavalt seitsmendas ja kaheksandas voorus Bužinskit võitnud olid. 1. aprillil aga teatasid NSV Liidu Spordikomitee, NSV Liidu Olümpiakomitee ja spordialade föderatsioonid ajalehes Sovetski sport, et nad loevad Leedu NSV sportlasi Nõukogude Liidu rahvaste ühtsesse perre kuuluvaiks ning kutsuvad neid osalema riigi meistrivõistlustel.
Turniiri võitis aga 10 päeva enne turniiri algust maailmameistrimatšis Ton Sijbrandsi alistanud Aleksei Tšižov. See oli tema teine NSV Liidu meistri tiitel.
Piret Kooli

Piret Kooli (sündinud 27. juulil 1970 Kohtla-Järvel) on eesti ajakirjanik ja tõlkija.
Ta on toimetanud ning juhtinud tele- ja raadiosaateid ning osalenud ürituste korraldamisel. Ta on mitme elulooraamatu autor ja kolme raamatu tõlkija.
Töö raadios.
Juunist 2005 oli ta üks saatejuhte (koos Grete Lõbu, Meelis Sülla, Krista Taime ja Mart Ummelasega) saatesarjas "Suvised huvid", millest kasvas välja Vikerraadio saatesari "Huvitaja". Teinud aastalõpuprogrammi "Lõpp hea, kõik hea" ja ka jutusaadet "Keskööprogramm", mh intervjuu Evelin Ilvesega novembris 2010 ja Ene Rämmeldiga mais 2011.
Töö trüki- ja veebimeedias.
Tema esimene artikkel ilmus 1988. aastal ajalehes Pärnu Kommunist. Tema artikleid on avaldanud mh Eesti Ekspress, Eesti Naine ning kultuuriajakirjad Aplaus ja Muusika.
Kontserdid.
Ta on juhatanud konverentse ja seminare ning juhtinud ja korraldanud kontserte:
Isiklikku.
Tema isa oli ajakirjanik Madis Salum. Tema vanavanemad on Linda Alekõrs, Ants Salum, Velda Rumessen ja Voldemar Rumessen.
Ta oli 27 aastat abielus ajakirjanik Rain Kooliga, abielu lahutati veebruaris 2025. Neil on kolm täiskasvanud last.
Paljasmaa

Paljasmaa on hajaküla Märjamaa valla lääneosas, ulatudes Velise jõest Vigala jõeni vahetult enne nende ühinemist. Küla läbib endisel Rapla–Virtsu kitsarööpmelisel raudteetammil kulgev Kirbla – Vana-Vigala maantee.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Küla üldilme on olnud läbi aegade suhteliselt lage, suuremad puud on vaid majapidamiste naabruses ning siin-seal jõgede ääres ja põlluservades. Jõed on Paljasmaal põhjustanud ka suuri üleujutusi (sinna ulatub Kasari luha sisemaapoolne jätk).
Paljasmaa küla on tekkinud nn Läti heinamaade lõunaossa. Vanimad teated Paljasmaa kohta pärinevad 1482. aastast ("Paylasken"). Aastatel 1931–1968 läbis küla Rapla–Virtsu kitsarööpmeline raudtee, mille eksisteerimise algusaastail oli Paljasmaal Rumba ja Vigala raudteejaama vahel Paljasmaa peatus (nn teivasjaam).
Muse

Muse on Inglismaalt Teignmouthist pärit rokkmuusikat viljelev ansambel, mis asutati aastal 1994. Nende muusika on segu alternatiivrokist, "hard rock"'ist, progerokist, elektroonilisest ja klassikalisest muusikast.
Bänd on tuntud energiliste ja ekstravagantsete kontsertide poolest.
11. detsembril 2012 esines bänd Tallinnas Saku Suurhallis.
Liikmed.
Bänd koosneb kooli ajal tutvunud sõpradest.
Aastast 2006, mil ilmus bändi album "Black Holes and Revelations", on kontsertidel esinenud Morgan Nicholls, et täiendada esituse kõla.
Albumid ja kõrgeimad kohad muusikaedetabelites.
Nad on andnud välja ka neli kontsertalbumit:
Tunnustus.
2011. aastal esitati Muse Grammy kandidaadiks kolmes kategoorias: laul "Resistance" lauljaga duo või bändi rokkesituse kategoorias, samuti rokklaulu kategoorias ning album "The Resistance" rokkalbumi kategoorias. Ta pälvis neist viimase.
2013. aastal esitati Muse Grammy kandidaadiks kahes kategoorias: laul "Madness" rokklaulu kategoorias ja album "The 2nd Law" rokkalbumi kategoorias. Muse ei võitnud neist kumbagi.
2016. aastal pälvis album "Drones" Grammy parima rokkalbumi auhinna.
Marek Tamm

Marek Tamm (sündinud 4. novembril 1973) on eesti ajaloolane (medievist), kultuuriteadlane, kirjastaja, toimetaja ja humanitaarteaduste populariseerija. Ta on alates 2021. aastast Eesti Teaduste Akadeemia liige ja 2024. aastast selle asepresident.
Haridus.
Keskkoolis prantsuse keele selgeks õppinud Tamme ajaloohuvi äratasid Annaalide koolkonna autorid Georges Duby ja Jacques Le Goff. Autoritest mõjutatuna astus Tamm Tartu Ülikooli ajaloo eriala (kõrvaleriala semiootika) bakalaureuseastmesse ja lõpetas selle 1998. aastal. 1999. aastal sai ta Pariisi õppe- ja teaduskeskusest École des hautes études en sciences sociales magistrikraadi keskaja uuringutes. Tema magistritöö juhendaja oli Jean-Claude Schmitt. Aastatel 1999–2006 oli ta selle õppeasutuse doktorant ja 2000–2006 Tartu Ülikooli doktorant. 2009. aasta 15. septembril kaitses ta Tallinna Ülikooli ajaloo instituudis ajaloo alal doktoritöö "Inventing Livonia: Religious and Geographical Representations of the Eastern Baltic Region in Early Thirteenth Century" (juhendaja Jüri Kivimäe).
Teadustöö.
Tema teadustöö uurimisvaldkonnad on Eesti varasem ajalugu (12.–14. sajand), keskaja Euroopa kultuurilugu (12.–14. sajand), kultuurimälu uuringud, ajalooteooria ja ajalookirjutuse ajalugu.
Aastatel 1997–2007 ilmus Varraku kirjastuses tema toimetatud raamatusari "Ajalugu. Sotsiaalteadused".
Marek Tamm on õpetanud Eesti Humanitaarinstituudis ja seejärel Tallinna Ülikoolis alates 1997. aastast. Alates 2015. aasta 1. septembrist on ta Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi korraline kultuuriajaloo professor. Aastatel 2010–2020 oli ta poole kohaga Tallinna Ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuse vanemteadur. 2015. aasta märtsist maini oli ta külalisteadur Londoni Ülikooli kolledžis (UCL), täpsemalt koolis nimega School of Slavonic and East European Studies. 2015. aasta augustist detsembrini oli ta Kone Foundationi teadur koolis nimega Helsinki Collegium for Advanced Studies. 2016. aasta septembrist detsembrini oli ta külalisteadur uuringufondis nimega Centre for Advanced Study at the Norwegian Academy of Science and Letters. 2023. aasta oktoobrist novembrini oli ta külalisteadur Stanfordi Ülikoolis.
Marek Tamm on 1999. aastast kirjastuse Varrak teadustoimetaja, 2000. aastast ajakirja Vikerkaar toimetaja, 2017. aastast ajakirja Journal of the Philosophy of History toimetaja ja 2020. aastast ajakirja Acta Historica Tallinnensia peatoimetaja.
Marek Tamm oli 2014–2018 Eesti Teadusagentuuri hindamisnõukogu liige ning 2015–2018 selle aseesimees. Alates 2015. aastast on ta Tallinna Ülikooli kultuuridevaheliste uuringute tippkeskuse juhataja. Alates 2021. aasta oktoobrist on ta Teadus- ja Arendusnõukogu liige. Marek Tamm on 2020. aastast Tallinna Ülikooli nõukogu liige.
2021. aasta detsembris valiti Marek Tamm Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks kultuuriajaloo erialal. Ta kuulub akadeemias humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda, ta on akadeemia kirjastusnõukogu ja hariduskomisjoni liige. 2024. aasta 4. detsembril valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia asepresidendiks.
Kuku Raadio

Kuku Raadio on 1992. aastal asutatud üle-eestiline raadiojaam. See on vanim tegutsev erakapitalil põhinev raadiojaam Eestis, mille asutaja ja omanik oli AS Trio LSL. Praegu kuulub meediakontsernile Duo Media Networks.
Raadio Kuku esimesed saated jõudsid kuulajateni 1992. aasta veebruaris. Täispikka programmi hakati tootma 1. märtsist 1992.
Kuku Raadio tunnuslause "Raadio mõtlevale inimesele" tähendab, et raadiosaadete põhiosa moodustavad jutu- ja probleemsaated ning mahukas uudisteprogramm.
Kuku Raadio algusaegadest tänini on saatekavas saated "Kukul külas", "Välismääraja", "Keskpäevatund" ja hommikuprogramm (hommikusaate pealkiri on aastate jooksul vahetunud).
Kuulajaskond.
Kuku Raadio kuulajaskond TNS Emori Eesti elanike raadiokuulamise harjumusi kaardistava raadioauditooriumi päevikuuringu järgi:
Tegijad.
Toimetajad.
2013. aasta veebruari seisuga.
Ulla Länts (vanemtoimetaja), Madis Ligi (vanemtoimetaja), Kristi Kool, Gaute Kivistik, Rein Pärn, Timo Tarve, Siiri Mihkelson, Robert Rool, Lauri Kool, Liis Laidmets, Mart Pukk, Ruth Tiidemann
Saadete toimetajad.
2013. aasta märtsi seisuga.
Henrik Roonemaa ("Digitund"), Aleksei Turovski ("Loomult loom"), Pavel Ivanov ("Kirillitsas Eesti"), Erki Berends ("Ärataja"), Rasmus Kagge ("Ärataja"), Hardo Aasmäe ("Raadioentsüklopeedia"), Priit Hõbemägi ("Keskpäevatund"), Hannes Hanso ("Välismääraja"), Tõnis Erilaid ("Lahe laupäevahommik"), Küllike Rooväli ("Meretund"), Jüri Aarma ("Publikumärk"), Jüri Kuuskemaa ("Memoria"), Meelis Atonen ("Nädala tegija"), Kärt Anvelt ("Nädala tegija"), Mart Pukk ("Saade"), Vallo Toomet ("Majandusruum"), Peep Pahv ("Mehed ei nuta"), Madis Vaikmaa ("Delfi kiirtund"), Ainar Ruussaar ("Pressiklubi"), Ülle Madise ("Vanamehed kolmandalt"), Siiri Mihkelson, Aivar Hundimägi ("Äripäev Eetris"), Neeme Korv ("Vahetund Postimehega"), Erki Kert ("Buum"), Margus Maidla ("Kukkuv õun"), Kersti Kaljulaid ("Eurominutid"), Mart Valner ("Ilmaparandaja"), Henri Murakas ("Muusika sinu kõrvale"), Hindrek Riikoja ("Pressiklubi"), Lasse Lehis ("Maksumaksja"), Mart Parve ("Digitund"), Jaan Martinson ("Mehed ei nuta"), Tarmo Paju ("Mehed ei nuta"), Andrei Korobeinik ("Restart"), Henrik Haavik ("Restart"), Liis Laidmets ("Publikumärk"), Ave-Marleen Rei ("Vanemuise veerand"), Ulla Länts ("Raadioekspress"), Timo Tarve ("Ärataja"), Madis Ligi ("Maatund"), Küllo Arjakas ("Nädala raamat"), Rein Pärn, Kristi Kool ("Eestlased Euroopas")
Varasemad saatejuhid, ajakirjanikud, toimetajad.
Kuku Raadiole on kaastööd teinud teisigi ajakirjanikke, raadiosaatejuhte, diskoreid ja muude valdkondade kultuuritegelasi, näiteks Tiit Karuks, Hannes Rumm, Hans H. Luik, Rein Lang, Hubert Veldermann, Urmas Reitelmann, Hannes Astok, Priit Kuusk, Jaan Rõõmussaar, Kiur Aarma, Tiina Kaalep, Kadri Hinrikus, Olaf Suuder, Tiina Joosu, Piret Salum, Kirke Ert, Raivo Järvi, Kalle Mälberg, Raivo Rimm jne. Ka palju nimekaid muusikuid ja näitlejaid: Ivo Linna, Tõnis Mägi, Gunnar Graps, Jaan Elgula, Toomas Lunge, Andres Raag, Tõnu Timm jne.
Ulla Länts

Ulla Länts (sündinud 28. jaanuaril 1959) on eesti raadioajakirjanik. 
Ta on õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust.
Ta on töötanud Eesti Raadios ja Raadio Tartus.
Ta töötas 1994–2021 Kuku Raadios.
Alates 2021. aasta novembrist töötab ta Postimehe ajakirjanikuna.
Rein Pärn

Rein Pärn (sündinud 10. juulil 1980 Tallinnas ) on eesti ajakirjanik. 
Pärn õppis Tallinna Pedagoogikaülikooli režii õppetoolis raadiorežii erialal, ülikooli lõpetas 2003. aastal.
Ta on olnud Kuku Raadio spordiuudiste toimetaja ja 2007. aasta ajakirjanike mitmevõistluse võitja.
2022. aasta seisuga oli ta Kuku Raadio mittekoosseisuline kaasautor.
2024. aasta seisuga töötab ajalehe Postimees teadustoimetuses.
Tiit Karuks

Tiit Karuks (sündinud 28. juunil 1946 Tallinnas) on eesti spordiajakirjanik.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1964. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti filoloogia erialal. 
1956. aastal astus Kalevi spordikooli, harrastas tennist, ujumist ja kergejõustikku.
Töökäik.
Töö olümpiamängudel.
Spordikommentaatorina on ta töötanud kaheksatel olümpiamängudel: 
1980. aasta noorterahutused.
22. septembril 1980 toimus Tallinna Kadrioru staadionil Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio vaheline jalgpallimatš. Pärast jalgpalli pidid staadionil esinema ansambel Propeller ja Peeter Volkonski, kuid noorte meelestatust tajunud televisiooni- ja raadiojuhid otsustasid kontserdi ära jätta ning 7000-pealine publik sunniti lahkuma. See tekitas protesti ja kooliõpilaste seast hakkas kostma nõukogudevastaseid hüüdlauseid. Miilits vahistas 24 alaealist ja noorte protestilaine sai järjest suurema hoo sisse.,
Tiit Karuks (koos Olav Osoliniga) oli selle kultuuriürituse peaorganisaator.
Karistuseks said nii Tiit Karuks kui ka ansambel Propeller eetrikeelu. On arvatud, et just sellest sündmusest on ajendatud Propelleri laul "Helinälg" ("Karuks istus vangitornis, aeg oli igav oota ..."), kuid tegelikult oli Peeter Volkonski need sõnad kirjutanud juba sama aasta maikuus.
Samast üritusest ja toonastest noorterahutustest on juttu ka Tarmo Vahteri kirjutanud dokumentaalraamatus "Karuks istus vangitornis... 1980 – aasta, mis raputas Eestit" (Hea Lugu, 2015, 486 lk).
Isiklikku.
Tiit Karuks on abielus ja tal on kaks tütart.
Rain Kooli

Rain Kooli (sündinud 26. juunil 1971 Harkus) on eesti ajakirjanik. 
Ta on töötanud nii Eesti kui ka Soome meediakanalites ja -väljaannetes, tema töökeeled on eesti ja soome. Alates 2021. aastast on ta Soome avaõigusliku ringhäälingu YLE korrespondent Eestis.
Töö ja looming.
Etenduskunstid ja sõnavõistlused.
Kooli näitles Soomes üle kümne aasta harrastusteatris, kus tema paljude osatäitmiste seas oli ka Jussi roll A. H. Tammsaare romaanil "Tõde ja õigus" põhinevas lavatükis. Soome harrastusteatris tegi ta koostööd lavastaja Peeter Tammearuga. Ta on mänginud episoodilist rolli Åke Lindmani lavastatud sõjafilmis "Etulinjan edessä" (2004).
2010. aastal oli Kooli üks presidendi sõnavõistluse ehk sõnause auhinnavõitjaid. Ta pakkus kohmakavõitu mõiste "emotsionaalne intelligentsus" omasõnaliseks vasteks uudissõna "tundetaip".
2010. aastatel vedas ta ERR-i uudisteportaalis eest Kolesõna võistlust, kuhu said häirivate uudissõnade kohta kolesõna-ettepanekuid esitada kõik soovijad ja mille lõplik valik põhines rahvahääletusel.
Isiklikku.
Ta oli 27 aastat abielus ajakirjanik Piret Kooliga, abielu lahutati veebruaris 2025. Neil on kolm täiskasvanud last.
Priit Kuusk (ajakirjanik)

Priit Kuusk (sündinud 6. juulil 1973) on eesti ajakirjanik. 
Ta on juhtinud krimi-, spordi- ja uudistesaateid.
Aastatel 2006–2009 oli Kuusk Eesti Televisiooni hommikuprogrammi "Terevisioon" saatejuht, ta on juhtinud ETV saateid "Köögikodanikud" ja "Kahekõne". 2012. aasta sügisest on ta "Aktuaalse kaamera" toimetaja-saatejuht.
Kuusk mängib jalgpalli IV liiga klubis FC Toompea 1994. 2006. aastast kuulub ta Kaitseliitu.
Priit Kuusk tegi laevakokana kaasa Antarktika avastamise 200. aastapäeva tähistava ekspeditsiooni purjelaev Admiral Bellingshauseni pardal. Ta kirjutas oma kogemusest raamatu "Laevakokk Wend". ISBN 9789916601013 
Isiklikku.
Kuusk kuulub ratturite seltskonda Uhhuduur, mis teeb etappide kaupa maailmale ringi peale. Seltskonna sõidud on ka salvestatud ning saates "Ehh, uhhuduur" telekanalis ETV mitme hooaja kaupa ekraanile lastud.
Priit Kuusk oli aastatel 1996–2019 abielus ajakirjanik Heidit Kaioga, neil on kolm last. Tema vend on ärimees Mart Kuusk.
Tema hüüdnimi on Wend.
Juunis 2021 abiellus ta Saskia Kasega.
Urmas Reitelmann

Urmas Reitelmann (sündinud 9. juulil 1958) on eesti poliitik ja endine ajakirjanik, XIV Riigikogu liige.
Ta töötas aastatel 1981–1991 Eesti Televisioonis diktori ja saatejuhina, hiljem TV1-s ja TV3-s uudistejuhi ja produtsendina ning Res Publica pressiesindajana.
Reitelmann on olnud Raadio 3 saatejuht ja telekanali Kalev Sport uudistesaate juht. Ta on olnud telesarjade "V.E.R.I.", "Waba Riik", "Kired" ja "Hõbelõvid" produtsent.
Urmas Reitelmann on töötanud Kaitseliidu peastaabis.
Parteilisus ja poliitiline tegevus.
Ta on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) liige.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinnas, kogus 1093 häält ning osutus valituks. Ta on Tallinna Linnavolikogu EKRE fraktsiooni esimees.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 1, kogus 2585 häält ja osutus valituks.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 1519 häält ning ei osutunud valituks.
Skandaalid kaaskodanikke solvava sõnavaliku tõttu.
2015. aastal sattus Urmas Reitelmann avalikkuse tähelepanu ja Kaitseministeeriumi kriitika alla, kui avaldas Facebookis kriitilise kommentaari: "Eestis parasiteerib juba 300 000 tibla, kes ei ole siia adapteerunud".
2020. aasta 22. oktoobri õhtul avaldas ta sotsiaalmeedias Eesti Televisiooni "Ringvaate" saatejuhtide kohta solvangut sisaldava postituse, nimetades neid sodomiitideks. Avalik solvang vallandas meedias pahameelelaine. 23. oktoobri õhtuks oli Reitelmann teatanud, et võib Eesti Rahvusringhäälingu (ERR) nõukogu liikme kohalt (kuhu ta EKRE esindajana kuulub) lahkuda.
ERR teatas, et viimastel tundidel Riigikogu liikmena võttis Reitelmann 31. märtsil 2023 riigikogu liikmele ette nähtud kütusekaardiga Riisipere tanklas 243 liitrit diislikütust. Kui Õhtulehe ajakirjanik sellest huvitus, keeldus Reitelmann selgitusi andmast ning sõimas selle asemel ajakirjaniku läbi.
Kirke Ert

Kirke Ert (sündinud 13. aprillil 1976) on eesti ajakirjanik. 
Ta lõpetas 1991. aastal Nõmme muusikakooli klaveri eriala ning 1994. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi muusika süvaõppe klassi. Õppinud Tallinna Ülikoolis infoteadust. 
Ajakirjanikuna alustas Televisioonilehes. 1995–2001 töötas Ert Kuku raadios reporteri, saatejuhi ja uudistetoimetajana, 2002–2005 Raadio 2-s saatejuhina. Ta on teinud telesaateid Eesti Televisioonis ("Õhtune Ekspress", "Eurolaul", "Everybody. Nädal pärast võitu"). 2002–2014 juhtis ning toimetas autorisaadet "Sõber koer". 
2016–2018 oli Ert Postimehe kultuuriajakirjanik. 2019. aastal tegi ta välisautorina kaastööd Kuku raadiole ("Ärataja", "Publikumärk"). 2019–2022 kirjutas portreelugusid muusikutest veebiportaalis Muusikaelu. 
Alates 2021. aasta augustist on Ert Vikerraadio hommikuprogrammi "Vikerhommik" üks saatejuhtidest. 
Kirjutanud raamatud "Sõber koer ja tema tervis" ja "Ott Lepland. Lubage mul olla" ning Jüri Pootsmanni fänniraamatu.
Ajam

Ajam on töömasinat või -mehhanismi käitav seade, mis koosneb jõuallikast (energiaallikast), ülekandeseadmest ja juhtimisaparatuurist.
Jõuallikaks on kõige sagedamini elektrimootor, kuid võib olla ka hüdromootor, pneumomootor, sisepõlemismootor vm.
Desaksiaalne nukkmehhanism

Desaksiaalne nukkmehhanism on mehhanism, milles tõukuri liikumise siht ei läbi nuki pöörlemistelge.
Isepidurduvus

Isepidurduvus (inglise: "self-locking") on mehhanismi omadus olla käitatav ainult sisendlüli (mootoripoolse lüli) kaudu.
Seadis

Seadis on konstruktsioonilt terviklik, kuid iseseisvalt mittekasutatav seadme, masina või aparaadi osa.
Masina vm seadme kindla otstarbega seadist nimetatakse ka tööseadiseks ehk tööorganiks.
Evolvent

Evolvent ehk involuut on kõver, mis moodustub ühtlaselt kasvava sirgjoone libisemata veeremisel ümber paikse ringjoone (alusringjoone).
Evolvendi moodustumist võiks ette kujutada järgmiselt: kui meil oleks niidirull, mis ei saa pöörelda ning kui tõmmata sellest rullist niiti, siis niidi ots järgib ruumis evolvendi profiili, kui niidi väljatõmbamise siht ühtib igal ajahetkel väljatõmmatava niidi puutuja sihiga.
Nutatsioon

Nutatsioon (ld sõnast "nutatio" 'võnkumine') on pöörleva keha pöörlemistelje kaldenurga muutumine.
Nutatsioon esineb muuhulgas taimede kasvuliikumises.
Vibratsioon

 
Vibratsioon on nähtus, kus toimub süsteemi võnkumine tasakaaluasendi ümber. Sõna vibratsioon tuleb ladinakeelsest sõnast "vibrationem" ('värisemine, viibutama'). Vastavad võnkumised võivad olla perioodilised nagu matemaatilise pendli väikeseamplituudiline võnkumine, aga ka juhuslikud nagu auto ratta liikumine sõites kruusateel.
Bioloogiline mõju.
Teatava sageduse ja intensiivsusega vibratsioonid võivad olla ohtlikud nii inimestele kui ka loomadele ja taimedele, olles seega häirivaks keskkonnateguriks.
Ahi (tähtkuju)

Ahi (ladina "Fornax") on lõunataeva nõrga valgusega tähtkuju. See kuulub tänapäeva 88 tähtkuju hulka ning see on suuruselt 41. tähtkuju, kattes tähistaevast 398 ruutkraadi.
Tähtkujule andis nime 1756. aastal Prantsuse astronoom Nicolas Louis de Lacaille.
Ahju tähtkujus asub 18 galaktikast koosnev galaktikaparv ja palju kääbusgalaktikaid.
Neitsi (tähtkuju)

Neitsi (ladina "Virgo", sümbol ♍) on põhjataeva ja sodiaagi tähtkuju.
Neitsi tähtkuju katab 1294 ruutkraadi taevast ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 2. kohal. Heledaim täht on 220 valgusaasta kaugusel asuv Spiika (tähesuurus kõigub +0,92 ja +1,04m vahel).
Porrima (γ Virginis) on üks tuntumaid kaksiktähti.
Tähtkujus asub Neitsi galaktikaparv, kus asuvad näiteks galaktikad M49, M58, M59, M60, M61, M84, M86 ja M87 ning parve mitte kuuluv Sombreerogalaktika M104.
Eestis on Neitsi vaadeldav talvel ja kevadel.
Kreeka mütoloogias on neitsi tähtkuju olemuse taga kas tähtedeks muudetud neitsilik õiglusejumalanna Astraia, või Demeter.
Nõlvaprotsessid

Nõlvaprotsessid on raskusjõu mõjul nõlvadel toimuvad protsessid, mille tagajärjel muutub nõlva kuju.
Nõlvaprotsessid jagunevad järgmiselt:
Seljajärv

Seljajärv on järv Pandivere kõrgustiku kagupiiril looduskaunis kohas Piibe maanteest 0,5 km kaugusel Vägeva lähedal Koluvere külas.
Järves leiub haugi, särge ja järvekarpi. Jõevähki leidus järves aastani 2009, mil järves levis vähikatk.
Järv on tekkinud Rakvere – Väike-Maarja – Vägeva maantee ümberehituse tulemusel.
Haapsalu laht

Haapsalu laht asub Lääne-Eestis Lääne maakonnas Haapsalu linna juures. Lahe vastaskaldal on Noarootsi poolsaar.
Haapsalu laht on liigendatud ja koosneb mitmest siselahest ning nendevahelistest väinadest. Lahtedest on tuntumad Haapsalu linnaga külgnevad Tagalaht, Suur viik ja Eeslaht. Teised lahed: Tahu laht, Nodaski laht, Saunja laht, Ninaauk, Nodaski laht, Klippa lõuk, Riimi meri ja Saaremõisa laht (käsitletakse ka rannajärvena). Väinad laheosade vahel: Rokkasilm, Kropi silm, Killaste silm. Tähtsamad poolsaared lahes on Võnnu poolsaar ja Klippa saar (Noarootsi poolsaare osad) ning Bürgermeistri holm ja Krimmi holm (Haapsalu linnas). Haapsalu lahes on ka mitmed saared, laiud, rahud.
Haapsalu lahe seisundit hinnatakse halvaks, eriti Tagalahes. Haapsalu laht tõsteti Eesti keskkonnaprobleemina esile näiteks 2015. aasta Euroopa keskkonnaaruandes.
Erdenedzuu hijd

Erdenedzuu hijd (mongoli "Эрдэнэзуу хийд"; eesti keeles saja kalliskivi klooster; ka Erdeni-dzuu, Erdeni Tzu, Erdene-zuu, Erdene Zuu Khiid) on aastatel 1586–1587 ehitatud budistlik klooster Mongoolias.
Erdenedzuu asub Mongolite riigi suurkhaan Tšingis-khaani kunagi asustatud impeeriumi pealinna Karakorumi asukohal.
Mongoli keeles tähendab "Dzuu" Buddhat ja "Erden" aaret. Kloostri ehitamise eestvedajaks oli Abatai-khaan (ka Avtai Khan või Avtai Sain khaan). Kloostri rajamine on seotud teise budismi populariseerimise perioodiga Mongoolias. Esimene bogdogeegen Dzanabadzar sündis kloostri lähedal Yeson Zuili stepis.
1580. aastal kohtusid Avtai-khaan ja tema vend Tumenkhen-khaan III dalai-laama Sonam Gyatsoga, kuulutasid Tiibeti budismi Mongoolias ametlikuks riigiusundiks ja andsid lubaduse ehitada Mongooliasse uus budistlik klooster.
1930. aastatel oli kloostris üle 30 templi, mille hävitasid 1937. aastal mongoolia kommunistid. Aastatel 1960–1990 oli Erdenedzuu kasutusel muuseumina. Nüüdseks on kolm templit taastatud ja ühes neist viiakse läbi usulisi tseremooniaid.
Erdenedzuu on kuulus ümber kloostri paikneva 108 stuupast koosneva müüri poolest. Ühte neist on maetud ka kloostri asutaja Avtai-khaan.
Erdenedzuu keskel oli eraldi palee ja kolm suurt templit. Kivist olid ehitatud ainult templid ja mõned lisahooned. Mungad, keda oli 1920. aastate paiku ligi 3000, elasid jurtades. Orkhoni jõe orus asub ka üks väiksem klooster – Tövkin Khiid.
Taranatha

Taranatha (1575–1634) (Kun-dga'-snin-po) sündis Drongis, Tiibetis, arvatakse et samal päeval kui Padmasambhava. Taranatha andekust ja teravat mõistust pandi tähele juba lapsepõlves tema õpetajate Je Draktopa, Yeshe Wangpo, Kunga Tashi, Jampa Lhundrup, Buddhagupta poolt.
Taranatha kui ümbersündinu, Krishnacarya (Krsnacarya/Kanha), avastas Khenchen Lungrik Gyatso. Teda loetakse ka Mandzushri kehastuseks.
Taranatha rajas 1615. aastal Takten Phuntsok Lingi kloostri Tsangpo orus Shigatse lähedal. 1642 võttis V dalai-laama kloostri üle ja see sai uueks nimeks Ganden Puntsokling.
Tema kirjutatud on kuulus budismi ajalugu ("dpal dus kyi 'khor lo'i chos bskor gyi byung khungs nyer mkho") ja 1604. aastal Kuldne palvekee, Bodhisatva Tārā pärinevus.
Abatai-khaan (Avtai Khan) (Avtai Sain khaan) kohtus temaga 1580 Jonangis. 
Taranatha suri Mongoolias Urgaas (nüüd Ulaanbaatar) ja tema säilmed asuvad Lhasa lähedal Hõbe-stuupas. Elu jooksul rajas ta mitu kloostrit Mongooliasse.
Taranatha järgmine kuulus kehastus oli Dzanabadzar, kes oli esimene Bogdogeegen, Khalkha Jebtsun Damba Khutukhtu on samuti Taranatha ümberkehastus.
Hara laht

Hara laht (varem ka "Papilaht") on laht Põhja-Eestis Juminda ja Pärispea poolsaare vahel.
Lahte suubub Valgejõgi.
1987. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXXIII NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Daugavpilsis 13. veebruarist 5. märtsini 1987. 
Turniiril jgasid esimest kohta kolm mängijat ning meistritiitel selgitati kaheringilisel kiirturniiril. Otsustavaks kujunes teise ringi partii, milles Korenevski võitis Mogiljanskit ning nii jõudis leningradlane oma kolmanda tšempionitiitlini.
Mongoolia kloostrid

Mongoolia kloostrid
Mongoolias kasutatakse kloostri kohta nimetust süme, (sume) küriye või keid (hijd). Therāvadas on sellele analoogne mõiste "vihāra" ehk "wat".
Õppeained.
Kõigis datsanites õpetati viit distsipliini (mongoli keeles "цзаба"). Kõiki neid viit distsipliini õpetati kloostris (datsanis) 13-aastase õppeprogrammi jooksul. Pärast 13-aastase kursuse lõpetamist loeti laama (munk) ("гарамба") nn esmase hariduse saanuks.
1. aasta (mongoli keeles "хадаг") 
2. aasta (mongoli "чжюн брай") 
3. aasta (mongoli "шидув") 
4. aasta (mongoli "юлчжан") 
5. aasta (mongoli "дон-дун-чжу") 
6. aasta (mongoli "чуксар-ог")
7. aasta (mongoli "чунсар-гон") 
8. aasta (mongoli "абданбо") 
9. aasta (mongoli "парчин" või "парчин-донмо")
10. aasta (mongoli "умасарба)"
11. aasta (mongoli "ума-нинба)"
12. aasta (mongoli "дзод-сарба)"
13. aasta (mongoli "дзод-нинба)"
1988. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXXIV NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Jerevanis 19. veebruarist 9. märtsini 1988.
Teist korda tšempionaatide ajaloos anti välja kaks kuldmedalit.
Kerttu Rakke

 
Kerttu Rakke (kodanikunimi Kadi Kuus; sündinud 16. septembril 1970 Võru linnas) on eesti proosakirjanik. Kerttu Rakke on kirjaniku pseudonüüm, mida Kadi Kuus hakkas kasutama 1987. aastal, kui ta kirjutas loo "Let's go".
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal ja hiljem õppinud Eesti Humanitaarinstituudis semiootika magistriõppes. 
Töötanud reklaamiagentuurides korrektori ja copywriterina, teinud kaastööd paljudele ajakirjandusväljaannetele, sealhulgas ajalehele Postimees (2005–2008), ajakirjale Oma Maitse (2005–2007) ja netiportaalile Delfi (2011).
Kerttu Rakke on enamiku oma teostest ise välja andnud (v.a "Kolmas printsess", 2001, ja selle tõlge "Tretja printsessa", 2008, mille väljaandja on OÜ Vastus). Enda kirjastuse OÜ Kirjastus Kadikas (novembrist 2002 kuni maini 2015) kaudu avaldas ta nii enda kui ka teiste autorite teoseid (Andre Trinity "Unenägude jumal", 2002, ja Toomas Verrev "Margot", 2003).
Augustist 2012 kuni aprillini 2015 töötas Kerttu Rakke Tallinna Kesklinna Valitsuse avalike suhete nõunikuna. Kerttu Rakke ei ole ühegi poliitilise erakonna liige.
Looming.
Tema looming on dünaamiliselt särtsuv ja otsekohene, seal leidub palju kõnekeelt, žargooni, ka ebatsensuurseid väljendeid, samas on see kõik esitatud tõetruult. Rakke naistegelased on ülbed ja sageli käituvad skandaalselt, ent sisimas on vägagi haavatavad. Rakke pilab kõiki oma tegelasi, tuues kiretu aususega välja inimlikke nõrkusi. Kõnekeelsed väljendid on vahend tegelaste tõetruumaks muutmiseks. Rakke naistegelased peavad meestest lugu vaid siis, kui mehed on nende arvates seda väärt. Rakke teoseid on võrreldud Kaur Kenderi omadega, kes oma loomingus naistegelasi alavääristab. Mõne kriitiku arvates Rakke naistegelased alavääristavad mehi. Sageli on Rakket nimetatud naisnaturalistiks.
Suurema tuntuse saavutas Rakke kodumaise igapäevasarja "Kodu keset linna" stsenaristina (2003–2006, 2007–2010). Sellest tööst on ta kirjutanud oma raamatus "Seitse aastat seebiselt" (2010).
Kerttu Rakke "Küpsiseparadiis ehk kaksteist kuud" on samm nn tõelisele kirjandusele lähemale. Nelja (nais)peategelase silme läbi antakse kiretu, ent vägagi iseloomulik pilt Eesti elust 21. sajandi alguses. Terav ja nukker kertturakkelikkus on endiselt olemas, ent sügavamalt: töö ja meelemürgid kui põgenemisvõimalus, seks armastuse puudumise varjamiseks, inimsuhetes domineerib pinnapealsus kui kergema vastupanu teed minek, sest lihtsam on uskuda seda, mida näidatakse, süüvimata asjade tegelikku sisusse.
2004. aastal teenis Kerttu Rakke 16 253 Eesti krooni autorihüvitist, olles sellega kõige enam autorihüvitist teeninud eesti kirjanike edetabelis 8. kohal.
27. aprillil 2005 pälvis Rakke ajakirja Nädal auhinna suure tööpanuse eest, sest üksinda igapäevasarja käsikirja kirjutamine on maailmas ainulaadne.
Alates 2012. aastast aitab ta toimetada ajakirja Vaimupuu, mille sihtrühm on vaimupuudega inimesed.
Isiklikku.
Tema vanaisa oli vaimulik Elmar Kõrv.
Gandantegtšilen hijd

Gandantegtšilen hijd (mongoli "Гандантэгчилэн хийд", kohalikus kõnepruugis ka lihtsalt Gandan) on klooster Mongoolias Ulaanbaataris.
Nimi.
Nimi: Gan-dan-tegchin-leng
Ajalugu.
Algselt oli Mongoolias suur hulk väikesi mobiilseid kloostreid, kus laamad elasid jurtades ja kloostrid võisid ka aeg-ajalt asukohta vahetada.
Gandantegtšilen hijd rajati 1838. aastal Dalkha kõrgendiku jalamile eesmärgiga luua uus suur Suutra ja Tantra keskus Mongoolias. See kasvas suurimaks kloostri-kompleksiks Mongoolias, kus on omaette teaduskonnad meditsiini, astroloogia ja muude budistlike distsipliinide jaoks. 
Gandantegtšileni esimese templi ehitas V Bogdo gegeen 1815–1841 V Lobzang Coldam Jigmed, ("Blo-bzang-tshul-khrim-'jigs-med")("Chultem-Jigmid-Dambijantsan"?). Ehitati tempel mongoli meistrite poolt ja katus sai kullatud. Samas templis on ka I Bogdo gegeeni Dzanabadzari kuju.
1835. aastal rajati esimene tempel V Jebtsundamba poolt.
1912 ehitati Avalokiteshvara tempel, milles asub Avalokiteshvara (Migjid Janraisig) kuju, mis on 25,6 meetrit kõrge. Originaali, mis asus algselt templis, võtsid maha kommunistid. Uue skulptuuri, mis pandi üles 1996. aastal, lasi ehitada praegune Mongoolia peaminister Nambarõn Enhbajar (sünd. 1958. aastal).
1938. aastal suleti Gandantegchinleng kommunistide poolt.
Gandantegchinlengis on üle 400 laama.
1989. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXXV NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 7.–26. märtsini 1989 Taškendis. 
Algselt pidi turniir toimuma üleüldse Vilniuses, kuid pärast leedulaste loobumist viidi see üle Usbekistani. Taškendi kliima osutus osavõtjatele raskeks, nii jättis haigestumise tõttu turniiri täiesti pooleli Vladimir Traitelovitš, aja maha olid aga sunnitud võtma veel ka Aleksei Verhovõhh, Mihhail Korenevski ja Nikolai Mištšanski. 
Kolmandat korda tuli NSV Liidu meistriks Aleksandr Baljakin.
Nikolai Mištšanski

Nikolai Mištšanski (ukraina Микола Мищанський; 28. november 1954 – 23. märts 2011) oli Nõukogude Liidu kabetaja, rahvusvaheline suurmeister. Pärit Ukrainast, elas ta 1980. aastate keskpaigast saati Usbekistanis. Ta oli maailmameistrivõistluste medalist (pronks 1980) ning kahekordne NSV Liidu meister rahvusvahelises kabes 1980 ja 1985. NSV Liidu meeskonna koosseisus võitis ta 1986. aastal kabeolümpia. Ka võitis ta 1971. aastal esimesed mitteametlikud ja 1972. aastal esimesed juunioride maailmameistrivõistlused.
Bernt Notke

 (1435 Lassan – talv 1508/1509 Lübeck) oli saksa maalikunstnik ja skulptor. 
Looming.
Bernt Notke loomeaeg langeb keskaja ja varauusaja, hilisgootika ja renessansi piirimaile. Ühest küljest oli ta paljuski kinni keskaja kunsti kaanonites, ent teisest küljest katsetas julgelt uusi kunstilisi võtteid ja tehnilisi lahendusi. Tema loomingut iseloomustab monumentaalsus, jõuline väljendusrikkus ja oma aja kohta uudsete materjalide kasutamine (maalikunstis lõuend, polükroomsete skulptuuride juures nahk, klaas, põdrasarved jm). Notke oli eelkõige hiilgav maalija ja võimekas töökojajuhataja.
Dokumentaalselt on tõestatud Notke töökoja autorsus järgmiste teoste puhul: Lübecki toomkiriku 17 meetri kõrgune triumfirist (1477), Århusi toomkiriku peaaltar Taanis (1479) ja Tallinna Püha Vaimu kiriku peaaltar (1483). Stiililise võrdluse põhjal on talle omistatud ka Lübecki Maarja kirikus asunud maalid „Surmatants” ja „Püha Gregoriuse missa” (mõlemad hävinud), Stockholmi vanalinnas (Gamla stan) Suurkirikus (Storkyrkan) asuv Püha Jüri skulptuurigrupp, Tallinna Niguliste kiriku „Surmatants”.
Notke töid on ka Hollandis, Taanis ja Norras, sealhulgas altar Trondenesi kirikus Harstadi lähedal.
Stockholmi vanalinnas Österlånggatanil asub skulptuurigrupp "Püha Jüri ja lohe". Selle tellis Rootsi regent Sten Sture vanem, et tähistada Sture võitu Taani kuninga Christian I üle 1471 toimunud Brunkebergi lahingus. Selle skulptuurigrupi täpne koopia asub Lübeckis Katharinenkirches.
Pärnu krahvkond

Pärnu krahvkond (rootsi keeles "Grevskapet Pernau", ) oli Pärnumaal asunud Rootsi kuninga läänivaldus 17. sajandil.
Pärnu krahvkonna moodustas 16. oktoobril 1627 Rootsi kuningas Gustav II Adolf. Krahvkonna koosseisu kuulusid Audru, Tahkuranna, Võlla, Tori, Pööravere, Kaelase, Koddesi ja Koonga mõis. Läänivalduse omanikuks sai Böömimaa aadliku ja sõjamehe krahv Heinrich Matthias von Thurni poeg ooberst krahv Franz Bernhard von Thurn-Valsassina (1592–1628).
Heinrich Matthias ja Franz Bernhard olid Gustav II Adolfi liitlase protestandist Pfalzi kuurvürstkonna kuurvürsti ja Böömimaa kuninga Friedrich Ii pooldajad kolmekümneaastase sõja Böömi sõjas, 1618–1625.
Kuna Franz Bernhard suri juba järgmisel aastal, läks krahvkond tema lesele krahvinna Magdalena von Thurn-Valsassinale (sündinud krahvinna Hardeck; u 1600 – 1651). Temale kuulus krahvkond veel 1632. aastal; ta haldas krahvkonda alaealise poja eest.
1654. aastal oli Pärnu krahviks Franz Bernhardi ja Magdalena poeg krahv Heinrich von Thurn-Valsassina (1628–1656), kel oli kindralmajori auaste ja kes oli 1653–1655 Eestimaa kuberner.
Järglasteta Heinrich von Thurn-Valsassina (1628–1656) surma järel 1661. aastal anti krahvkond kompensatsiooniks kaotatud Kuressaare krahvkonna eest krahv Magnus Gabriel De la Gardiele (1622–1686), kui Kuressaare krahvkond anti pärast Rootsi kuninganna Kristiina loobumist troonist 1654. aastal ja Rooma elama asumist Kristiinale elatusmaaks (rootsi keeles "underhallsland").. 1666–1675 rentis Magnus Gabriel De la Gardie käest Pärnu krahvkonda ja mingil ajal ka Haapsalu mõisa, Hinrich Crohnenstern
Parasmaa

Parasmaa on elaniketa hajaküla Pärnu maakonnas Lääneranna valla idaosas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Küla läbib Kõima–Avaste kohalik tee, millelt küla piires hargneb kohalik tee Vahenurme külla.
Küla ümbritsevad kirdes Kesu raba ja läänes Avaste soo. Küla põhjapiiriks Avaste külaga on vana Avaste oja säng. Külast lõunas voolab Allika jõgi.
Küla põhiosa asus paekõvikul (21 meetrit üle merepinna) ning mõni talu asus ka Avaste soo servalade kruusakõrgendikel.
Külatuumikust (kõvikust) lääne, põhja ja kirde poole jäävad soostuvate ja metsastuvate niitudega alad kuuluvad Avaste looduskaitseala koosseisu. Parasmaa küla naabruses asuva kaitseala koosseisus olev ala on silmapaistvalt tammederohke (jämedaim Mõnjama tamm 1,3 meetri kõrguselt ümbermõõduga 584 cm).
Ajalugu.
Muinasaja lõpul kuulus Parasmaa Soontagana muinaskihelkonda, mille keskuseks oli Maalinna soosaarel olev Soontagana maalinn. Maalinna soosaarele viis Parasmaalt ka talitee.
Vanimad kirjalikud teated Parasmaa küla kohta pärinevad 1429. aastast, kui Diederick Uxkel (Uexküll) Vigalast ostis Parasmaa piirkonnast ühe heinamaatüki.
1620. aastatest alates on teateid Parasmaa mõisa ("Parrasma") kohta, mis 17. sajandi lõpust kuulus riigile. Eesti Vabariigi ajal oli Parasmaal 12 talu, enamik neist asundustalud.
Parasmaal oli ka vana triangulatsioonitorn, mis varises kokku alles 1990. aastate alguses.
Parasmaa elanikkond kannatas tugevasti 1949. aasta suurküüditamise ja sundkollektiviseerimise tagajärjel. See põhjustas sealsete elanike rände linnadesse. Viimane elanik lahkus Parasmaalt 1979. aastal. Varsti pärast seda filmiti külas “Jõulud Vigalas” talude põletamise stseene. 
1980. aastatel tehti Parasmaa kõvikul maaparandus, mille käigus hävitati mitu talukohta ja kannatada sai ka arhailine külastruktuur. Vanast külatuumikust põhja pool asuvad kruusakõrgendikud metsastati (kunagise metsavahikordoni ümbruses). Uusimad ehitised Parasmaal on 21. sajandi alguses ehitatud jahionnid.