tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sebastian Faulks

Sebastian Charles Faulks (sündinud 20. aprillil 1953 Donningtonis Berkshire'is Suurbritannias) on Briti kirjanik, ajakirjanik ja meediategelane. Ta on Briti impeeriumi ordu komandör (CBE). 
Eelkõige on tuntud tema ajalooliste romaanide triloogia, kuhu kuuluvad "The Girl at the Lion d’Or", "Birdsong" ja "Charlotte Gray". Ta on avaldanud ka romaane, mille tegevus toimub nüüdisajal, ja James Bondi raamatute järje "Devil May Care". 
Elulugu.
Kasvuaastad.
Faulks sündis 1953. aastal Peter ja Pamela Faulksi peres. Tema isa oli sõjaväelane, kellest hiljem sai jurist ja kohtunik. Tema vanem vend parun Edward Faulks on jurist ja Suurbritannia kuninganna nõunik. Sebastian Faulks õppis Elstree Schoolis Readingis ning jätkas haridusteed Wellington College’is Berkshire’is. Ta õppis Cambridge'i Ülikooli Emmanuel College’is inglise keelt. 2007. aastal nimetati ta selle auliikmeks. 
Karjäär.
Pärast ülikooli lõpetamist elas Faulks aasta aega Prantsusmaal. Inglismaale naasmise järel töötas ta õpetajana Camden Townis asuvas erakoolis ja seejärel ajakirjanikuna. Faulksi esimene romaan "A Trick of the Light" ilmus 1984. aastal. Sama ajal jätkas ta tööd ajakirjanikuna ning sai 1986. aastal ajalehe The Independent olulisimaks kirjandustoimetajaks. 1989. aastal sai Faulksist väljaande Independent on Sunday asetoimetaja. Samal aastal ilmus tema esimene romaan ajaloosarjast, mille tegevus toimub Prantsusmaal – "The Girl at the Lion d’Or". 1991. aastal lahkus ta ajalehest The Independent ja kirjutas mitmele muule ajalehele.
1993. aastal ilmunud romaani "Birdsong" edu järel loobus Faulks ajakirjanikutööst ja keskendus raamatute kirjutamisele. Sellest ajast peale on ta avaldanud seitse romaani. 1993. aastal valiti Faulks Kuningliku Kirjandusliidu liikmeks ja 2002. aastal anti talle panuse eest kirjandusse Briti Impeeriumi Komandöri orden.
Faulks astub sageli üles Briti tele- ja raadiokanalites. Alates 1998. aastast on ta olnud meeskonnakapten BBC Radio 4 kirjanduslikus mälumängus "The Write Stuff", mille käigus osalejad kirjutavad igal nädalal etteantud autori loomingule tugineva pastiši. Oma saate tarbeks valminud kirjutistest on Faulks koostanud raamatu "Pistache". 2011. aastal näitas BBC Two telekanal neljaosalist sarja "Faulks on Fiction", kus kirjanik heitis pilgu Briti romaanile ja selle tegelastele. Sama pealkirja all ilmus ka sarjaga seotud raamat.
Eraelu.
1989. aastal abiellus Faulks Veronica Youlteniga. Neil on kolm last: pojad William (sündinud 1990) ja Arthur (sündinud 1996) ning tütar Holly (sündinud 1992). Faulks on West Ham Unitedi jalgpalliklubi fänn. Oma hobideks nimetab ta tennist ja veini.
Elmar Pettai

Elmar Pettai (5. november 1912 Karulaane talu, Reinse küla, Vana-Kariste vald, Pärnumaa – 24. mai 2008 Stockholm) oli eesti luuletaja, kultuuriloolane ja kalandusajaloolane.
Elulugu.
Elmar Pettai oli talupidaja poeg.
Õppis Pärnu Haridussõprade Seltsi Kodukk-s ja Pärnu Kalanduskoolis. Töötas kalakaubanduse ja -tööstuse alal. Põgenes 1944 Rootsi. Oli pikemat aega Stockholmis L. M. Ericssoni telefonivabrikus töödejuhataja. Õppis töö kõrval Eesti Teadusliku Seltsi Instituudis ja 1978–1980 Uppsala Ülikooli soome-ugri keelte instituudis. 
Oli 1962–1977 Stockholmis Eesti Kultuuri Koondise büroojuhataja ja peasekretär. Olnud Eesti Kalurite Koondise jätkväljaande "Eesti Kalur" (Stockholm, 1980–1993) toimetaja, mahuka kaheköitelise koguteose "Eesti kalanduse minevikust" I (Stockholm, 1984, 2. trükk 1986) ja II (samas, 1985) koostaja, toimetaja ja kaasautor. Avaldanud mitu luuleraamatut ("Jaanilill", 1964; "Illusioonid", 1988; "Rändaja kojuminek", 1992 jt) ning mälestusi (Kaks mälestuskirjutust. // Side (1927) 3–4; ilm. ka: Mulkide almanahh 11. Tartu, 2001). 
Ta külastas korduvalt Eestit, näiteks võttis 2005 osa Tallinna Bibliofiilide Klubi 25. aastapäeva tähistamisest.
Issaak Levitani maalide loend

Tabelis on esitatud vene maalikunstniku Issaak Levitani maalide loend (170 teost).
Viru õlu

Viru õlu on 5,0-protsendise alkoholisisaldusega pilsneri tüüpi õlu, mida pruulitakse Eestis.
Viru kaubamärgi omanik on Suurbritannias paiknev Baltic Beer Company Ltd. ning seda müüakse rohkem kui 20 riigis. Viru kaubamärgi omanike eesmärk on luua Viru õlle turundamise kaudu rahvusvaheliselt tunnustatud kaubamärk, mis ühtlasi tutvustab Eesti ajalugu ja pärandit.
Viru õlu ei ole seotud õlletehasega AS Viru Õlu, mille omanik on Taani firma Harboes Bryggeri AS.
Tootmine.
Viru õlut pruulitakse litsentsi alusel A. Le Coqi õlletehases Tartus. Õlle pruulimisel on kasutatud Baltimaadest pärit linnast ja humalat ning vett õlletehase arteesia kaevust.
Pakendamine.
Viru isepärane pudel on kaheksanurkse põhjaga korrapärase püramiidi kujuga. Pudeli kuju meenutab Tallinna vanalinna keskaegseid torne, olles eriti sarnane Oleviste kiriku tornitipuga. Viru pudeli disaini ja etiketi uuendas 2010. aastal Eesti disainibüroo The Brand Manual.
Ajalugu.
A. Le Coqi õlletehas tootis sarnase pudeliga õlut kuni aastani 2006.
Herbert Kuurme

Herbert Kuurme (kuni 1937 Herbert Kuurberg; 13. juuli 1911 Haljava, Harjumaa – 16. aprill 2005) oli eesti vaimulik ning koduloolane. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna poeglaste humanitaargümnaasiumi. Aastatel 1933–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 
Prooviaastal oli ta Valga Peetri-Luke koguduses. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1938–1939 Valga Peetri-Luke koguduse õpetaja Arnold Tammiku isiklik adjunkt ja 1939. aastal Helme Maarja koguduse õpetaja Johannes Uustali isiklik adjunkt. 13. oktoobril 1939 määrati ta Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja kohusetäitjaks. Põltsamaa Niguliste kogudust teenis ta aastatel 1939–1993. Ilmselt on 54 teenimisaastat vaimulikuna Eestis üks pikaajalisemaid. 
Lisaks hooldas ta aastatel 1969–1983 Pilistvere Andrease kogudust ja aastatel 1965–1979 Kursi Maarja-Eliisabeti kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1978–1993 Viljandi praostkonna praost ja aastatel 1977–1993 konsistooriumi assessor.
Ta on maetud Põltsamaa kalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli inglise keele õpetaja ja Põltsamaa kogudusetegelane Asta Kuurme, äi oli sõjaväelane ja metsandustegelane Voldemar Luik ning naisevend oli looduskaitsja Heino Luik. 
Tema lapsed on füüsikaõpetaja Mart Kuurme, Jaan Kuurme, muusik ja õpetaja Tõnis Kuurme ja Tiina Sarjas.
Herbert Kuurme uuris Põltsamaa ning koguduse lugu. Aastal 2001 ilmus kahes osas "Pildikesi Põltsamaa ajaloost". 
Mälestuse jäädvustamine.
13. juulil 2006 asutati Põltsamaal Tartu Kultuurkapitali juurde Herbert Kuurme mälestusfond, kust makstakse stipendiume usuteaduse üliõpilastele.
Ago Vallas

Ago Vallas (29. juuli 1924 Tartu – 15. jaanuar 2008 Stockholm) oli eesti statistik ja harrastusajaloolane.
Ta lõpetas 1943. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 
Osales vabatahtlikuna Jätkusõjas 200. jalaväerügemendi 1. kompanii koosseisus. 1944. aasta septembris põgenes Rootsi. 1952. aastal lõpetas Uppsala Ülikooli statistika, matemaatika ja poliitökonoomia erialal. 1972. aastal kaitses Stockholmi Ülikoolis litsentsiaadikraadi kultuurigeograafia alal. 
Töötas Stockholmi statistikavalitsuses.
Ta oli korporatsiooni Sakala liige alates 1946. aastast, korporatsiooni Sakala Rootsi koondise vilistlaskogu esimees, 17. novembril 2007 valiti Sakala auvilistlaseks. Ta oli ka Eesti Teadusliku Selts Rootsis liige ja Soome Sõjaveteranide Eesti Ühingu ajalootoimkonna liige.
Baar (ühik)

Baar (kreeka sõnast "baros", 'raskus'; tähis bar) on mittesüsteemne rõhu mõõtühik. 1 baar on võrdne 100 000 paskaliga:
1 bar = 105 Pa = 0,1 MPa.
1 baar on ligikaudu võrdne õhurõhuga maapinnal ja samuti 10 meetri kõrguse veesamba rõhuga (10 m H2O).
Meteoroloogias ja akustikas kasutati enne SI-süsteemile üleminekut millibaari: 1 millibaar (mbar) on võrdne 1 hektopaskaliga:
1 mbar = 100 Pa = 1 hPa. 
CGS-süsteemis väljendab baar rõhku miljon düüni ruutsentimeetrile (106 dyn/cm2).
Arvo Järvet

Arvo Järvet (sündinud 23. septembril 1948 Langermal) on eesti geograaf.
Ta lõpetas aastal 1973 Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia (kitsamalt looduskaitse) erialal.
1993. aastast on ta töötanud Tartu Ülikooli õppejõuna.
2004. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis geograafia erialal doktoritöö "Influence of hydrological factors and human impact on the ecological state of shallow Lake Võrtsjärv in Estonia".
Igor Rostorotski

Igor Rostorotski (vene keeles Игорь Дмитриевич Ростороцкий; sündinud 4. veebruaril 1962 Anapas) on endine Venemaa maadleja.
Ta on kahekordne maailmameister Kreeka-Rooma maadluses (1985. ja 1987. aastast).
Ta tuli juunioride maailmameistriks 1981. aastal ja noorsoo Euroopa meistriks 1982. aastal.
1987. aastal tuli NSV Liidu meistriks, alistades finaalis Aleksandr Karelini punktidega 1–0. Järgmisel aastal kaotas ta samal võistlusel Karelinile seljaga.
Ta võitis NSV Liidu karikavõistlused 1984., 1985. ja 1986. aastal.
Pärast sportlaskarjääri lõppu töötab advokaadina.
Tim Tscharnke

Tim Tscharnke (sündinud 13. detsembril 1989 Weißenfelsis) on endine Saksamaa murdmaasuusataja.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2008. aastal Mallesis võitis Tscharnke 4×5 km teatesõidus hõbemedali ja 10 km klassikasõidus pronksmedali. 2009. aastal Praz de Lys Sommandis kuulus ta hõbemedali võitnud Saksamaa teatemeeskonda koosseisu 4×5 km teatesõidus.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Tscharnke sprinditeate vabasõidus koos Axel Teichmanniga hõbemedali.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Tim Tscharnke osales individuaalarvestuses 116 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kahel korral, neist mõlemal korral ta võitis.
Elsa Pastak

Elsa Pastak-Varep (14. september 1908 Peterburi – 28. oktoober 1955 Tartu) oli eesti botaanik.
Ta töötas Tartu Ülikoolis ja aastail 1947–1955 Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Ta tegeles nii soontaimede uurimise kui brüoloogiaga.
Pere.
Tema abikaasa oli Endel Varep (nad abiellusid aastal 1941).
Trummel

Trummel (saksa keele sõnast "Trommel") on harilikult masina, seadme või riista silindriline (harvem kooniline) õõnes osa. 
Trumlit/trumleid kasutatakse näiteks tõstemasinatel (kraanad, liftid jt.) ja vintsidel keti, köie, trossi või traadi pealekerimiseks. Tehnoloogilistes protsessides kasutatakse näiteks parkimis-, kuivatus-, puhastus-, sõelumis- ja segutrumleid.
Alma Tomingas

Alma Tomingas (15. september 1900 Rakvere – 29. jaanuar 1963 Tartu) oli eesti farmatseut, Tartu Ülikooli professor, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946).
Ta uuris ravimtaimi, neist valmistatud drooge ja nende keemilist koostist, arendades farmakognoosia keemilist suunda.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1928 Tartu ülikooli, oli seal seejärel õppejõud ning aastast 1940 farmakognoosiakateedri juhataja. 
Ta oli farmaatsiadoktor (1933) ning esimene eestlasest Tartu Ülikooli naisprofessor (1940). 
Aastail 1952–1955 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna dekaan. 
Eesti NSV Teaduste Akadeemia moodustamisel 1946. aastal valiti ka akadeemikuks farmakoloogia alal.
Ta on maetud Tartusse Raadi kalmistule.
Isiklikku.
Keeleteadlane Tiit-Rein Viitso oli tema vennapoeg ja Rudolf Laanes õepoeg.
Purjetamine 2012. aasta suveolümpiamängudel

2012. aasta suveolümpiamängude purjeregatt korraldati 28. juulist – 11. augustini keskusega Weymouthi ja Portlandi Rahvuslikus Purjetamise Akadeemias ("Weymouth and Portland National Sailing Academy"). Keskus asus Portlandi saarel Dorseti Inglismaa lõunarannikul (Weymouth ja Portland) ja kaugus olümpiastaadionist oli 245 km . Üks purjetamisrada paigutati Portlandi sadama veealale ja kolm Weymouthi lahele. . Purjetamise keskus sai valmis 2008. aasta novembris.
Klassid.
Võistlema oodati 380 purjetajat (237 meest, 143 naist) kümnes klassis:
Eesti esindajad.
Normitäitjad
Fayetteville

Fayetteville võib tähistada mitut kohta Ameerika Ühendriikides
Nikomeedia

Nikomeedia ehk Nikomedeia (kreeka keeles "Νικομήδεια") oli ajalooline linn Väike-Aasias, tänapäeval tuntud kui Türgi linn İzmit.
Nikomeedia kohale asutati Megara koloonia aastatel 712–711 eKr ning linna nimi oli algselt Astakos ("Αστακός") Bitüünias. Astakose purustas Vana-Makedoonia väejuht Lysimachos (306–281 eKr) ning selle ehitas uuesti üles 264 eKr Bitüünia kuningas Nikomedes I, kelle järgi linnale nimi pandi. Sestpeale kuulus Nikomeedia Väike-Aasia kirdeosa tähtsamate linnade hulka. Nikomeedias on sündinud ajaloolane Arrianos ning seal möödusid Kartaago väejuhi Hannibali viimased eluaastad.
Nikomeedia oli Rooma riigi ajal suurlinn, millest sai 286. aastal (Diocletianuse valitsusperioodil) impeeriumi idaosa pealinn. 330. aastal viis Constantinus Suur pealinna lähedalasuvasse Byzantiumi, mis nimetati tema järgi Konstantinoopoliks. Constantinus suri Nikomeedia-lähedases villas 337. aastal. Pärast pealinna staatuse kaotamist Nikomeedia siiski ei hääbunud, sest läbi selle kulgesid Konstantinoopolisse viivad tähtsad Aasia kaubateed.
Hiljem, kuni Osmanite vallutuseni 14. sajandil, kuulusid Nikomeedia linn ja selle alad Bütsantsi keisririiki.
Fayetteville (Arkansas)

Fayetteville on linn USA-s Arkansase osariigis, Washingtoni maakonna halduskeskus. 2016. aastal oli linna elanike arv 83 826, mis on Arkansases suuruselt kolmas.
Linnas asub Arkansase Ülikool.
Kuigi Arkansase kirdeosa seostatakse sagedamini Walmartiga (mis asutati Bentonville'i äärelinnas), siis Fayetteville'i elanikud on alati eelistanud oma kodulinna siduda ülikooliga.
11. augustil 1975 ostis Bill Clinton Fayetteville'i linnas ülikooli läheduses asuva maja aadressil 930 California Boulevard 17 200 dollari eest. Toona töötas ta koos oma tulevase abikaasa Hillary Rodhamiga ülikoolis õpetajana, nende abielutseremoonia toimus sellesama maja elutoas kaks kuud hiljem, 11. oktoobril. Novembris 1976 valiti Bill Clinton Arkansase justiitsministriks, misjärel Clintonid kolisid Little Rocki, kuid kuni maja müümiseni 1983. aastal rentisid nad seda õigusteaduse üliõpilastele. Tänapäeval tegutseb majas Clintoni majamuuseum. 22. jaanuaril 2010 lisati maja USA Riiklikusse Ajalooliste Paikade Registrisse, ning samal aastal nimetati tänav, millel maja asub, ümber Clinton Drive'iks.
Sander Pärn

Sander Pärn (sündinud 19. veebruaril 1992) on Eesti autorallisõitja.
2013. aastal sõitis Pärn JWRC klassis. Parim tulemus oli Soome ralli teine koht. Hooaeg lõpetati neljandana.
2014. aastal võitis ta Drive DMACK Cup-i. Sari koosnes 5 etapist, Pärn võitis neist kolm esimest (Portugal, Poola ja Soome), Saksamaal tuli teiseks ning Hispaanias viiendaks. Hiljem on ta sõitnud Ford Fiesta R5 autoga WRC2-klassis.
Myntverket

AB Myntverket oli Soome ettevõte, mis asus Rootsis Eskilstunas ning valmistas münte Rootsi Riigipangale ja teistele keskpankadele. Lisaks valmistati Nobeli auhinna medaleid. 
Myntverket oli asutuse enda väitel Rootsi vanim ettevõte. Myntverket läks 2002. aastal Soome riigi mündivalmistaja Rahapaja Oy omandusse.
2011. aastal otsustati, et Eskilstunas asuv rahapaja suletakse. Pärast seda Rootsis enam mündikoda ei ole.
Maadlus 1920. aasta suveolümpiamängudel

Maadlus 1920. aasta suveolümpiamängudel toimus Belgias Antwerpenis.
Medalialad.
Nii Kreeka-Rooma kui ka vabamaadluses võisteldi viies kaalukategoorias: kuni 62 kg, kuni 67,5 kg, kuni 75 kg, kuni 82,5 kg ja üle 82 kg.
Glória (Rio de Janeiro asum)

Glória on asum Rio de Janeiros Brasiilias.
Glória asum paikneb Centro (kesklinna) ja Flamengo (flaami) asumi vahel.
Asum on nimetatud kiriku "Nossa Senhora da Glória do Outeiro" järgi.
Kaasmass

Kaasmass (inglise "apparent additional mass") on fiktiivne mass, mis tuleb lisada keha tegelikule massile, et arvutada jõud, mis on vajalik kehale kulgliikumisel vedelikus teatud kiirenduse andmiseks.
Kaasmass vastab kehaga kaasa kanduva vedeliku tekitatud täiendavale takistusjõule, mis on keha kiirendusega võrdeline. 
Kaasmassi tuleb arvestada näiteks kehade sukeldumise ja laeva õõtsumise puhul.
Maadlus 1908. aasta suveolümpiamängudel

Maadlus 1908. aasta suveolümpiamängudel toimus Londonis Suurbritannias.
Medalialad.
Kreeka-Rooma maadluses võisteldi neljas kaalukategoorias: kuni 66,6 kg, kuni 73 kg, kuni 93 kg ja üle 93 kg. 
Vabamaadluses võisteldi viies kaalus: kuni 54 kg, kuni 60,3 kg, kuni 66,6 kg, kuni 73 kg ja üle 73 kg.
Argo Kõvamees

Argo Kõvamees (8. jaanuar 1926 Tallinn – 17. oktoober 2007 Bromma) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1953. aastal Karolinska Instituudi, dr. med. 1968.
Argo Kõvamehele anti 1991. aastal Tartu Ülikooli medal, ta oli Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni, Eesti Lastearstide Seltsi, Rootsi Veresoonekirurgide Seltsi ja alates 1991. aastast Eesti Arstide Seltsi Rootsis auliige. 2000. aastal pälvis ta Eesti Punase Risti I klassi teenetemärgi.
Ta oli Mihkel Kõvamehe poeg.
Ülehelipauk

Ülehelipauk on atmosfääris kõrvast ülehelikiirusel mööduva lööklaine kuuldav komponent. See heli võib sarnaneda kahuripaugu või ka plahvatusheliga, sõltub õhus liikuva keha suurusest (näiteks lennuk, rekordkiiruse auto või meteoorkeha). Väiksem/lühem ülehelikiirusel õhus liikuv keha (mürsk, kuul, vabalangev pomm, helikopteri rootori labaots) tekitab plaksatuse moodi heli. 
Ammustest aegadest on inimesele tuttav voorimehe piitsa plaksatus, sellise heli tekitab lööklaine piitsa otsa ülehelikiiruse ületamisel. 
Kuivas õhus temperatuuril 20 °C on helikiirus 1236,5 km/h; reisilennukite lennukõrgusel (10 km) –50 °C juures on helikiirus 1078,7 km/h.
Alide Viire-Slet

Alide Viire-Slet (sündinud Alide Saukas, 1934–1936 Alide Vidrikson, 1936–1944 Alide Viire; 21. märts (vkj) / 3. aprill 1903 Qiqihar, Hiina keisririik – 18. mai 2007 Itapecerica da Serra, Brasiilia) oli Eesti konsulaarametnik.
Tema isa töötas vedurijuhina Ida-Hiina raudteel. Pere läks varsti pärast Alide sündi elama Riiga ja alates 1910. aastast käis Alide Riias koolis. 1914. aastal läks ta koolivaheaega veetma Hiinasse, kuid puhkenud sõja tõttu ei pääsenud enam tagasi Riiga. Ta jätkas kooliskäimist Harbinis, kus lõpetas 1921. aastal kommertskooli.
Ta õppis 1922. aastast Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, oli 1922–1926 õigusteaduskonna kaubandusosakonnas (lõpetas "cum laude") ja 1929–1930 õigusteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Filiae Patriae liige.
Töötas Tallinnas raamatupidajana, oli USA Tallinna konsulaadi ametnik. Aastatel 1930–1933 elas ta Ameerika Ühendriikides, kus oli New Yorgi Eesti konsulaadi ametnik. Eestisse naasnult töötas ta Eesti Pangas ametnikuna.
23. augustil 1944 abiellus ta vormsirootslase Lars Sletiga (1885–1949), et pääseda sel viisil Rootsi. Sealt liikus ta 1945. aastal Brasiiliasse. Ta oli väikeettevõtja, aastatel 1946–1976 São Paulo konsulaadi infobüroo juhataja ja sekretär, oli E.E.L.K. São Paulo koguduse asutajaliige ja korporatsiooni Filiae Patriae Brasiilia koonduse esinaine. Oli aktiivne väliseesti tegelane, osales Brasiilia eestlaste esindajana kõikidel ESTO-del aastatel 1972–1996.
Tal oli plaan tulla 1998. aastal vanaduspõlve veetma Eestisse, kuid halvenenud tervis takistas kava teostumist ning ta veetis viimased eluaastad São Paulo lähedal asuvas vanadekodus.
Isiklikku.
Tema vend oli diplomaat Ferdinand Saukas.
Enn Vallak

Enn Vallak (kuni 1938 Johannes Peeters; 9. märts (vkj)/ 22. märts 1916 Pärnu – 2. aprill 2007 Grythyttan, Örebro lään, Rootsi) oli eesti leidur, ärimees, diplomaat ja metseen.
1944. aastal põgenes ta koos perekonnaga Rootsi, kus hakkas tegelema mänguasjade tootmisega ning hiljem oli tegev metallitööstuses.
1952. aastal tegi ta terasetööstuses revolutsiooni oma patendiga The Vallak Hot Top, mida on peetud Rootsi üheks olulisemaks leiutiseks aastail 1945–1980.
Ta oli suurima pagulaskirjastuse Eesti Kirjanike Kooperatiiv üks asutajaid ja peaaktsionäre.
Aastail 1970–1976 oli ta Etioopia keisririigi aukonsul Šveitsis ja Austrias. Ta rajas lennufirma Multirole Light Aircraft humanitaarabi toimetamiseks Aafrikasse. Ta oli pikka aega Eesti aukonsul Šveitsis.
Kahlajad

Kahlajateks nimetatakse kõiki kurvitsaliste seltsi kuuluvaid ranniku- ja soolinde peale merelisema eluviisiga ännide, kajakate, tiirude ja alkide. 
Eesti kahlajad on seega tülllaste, kurvitslaste, merisklaste ja naaskelnoklaste sugukonda kuuluvad linnuliigid. Laiemalt tuntud kahlajad on näiteks kiivitaja, tutkas, metskurvits, tikutaja, suurkoovitaja. 
Selle rühma nimetamisel on aluseks võetud asjaolu, et enamikule neist liikidest on toitumisel iseloomulik madalas vees kahlamine.
Eestis aitab selle linnurühma uurimisele kaasa 2006. aastal asutatud Eesti Ornitoloogiaühingu kahlajatöörühm.
Teema (haldusüksus)

Teema oli Bütsantsi haldusüksus.
Teemade süsteem loodi 7. sajandi keskel Väike-Aasias pärast muslimite vallutusretki Bütsantsi aladele. Uued haldusüksused asendasid varasemad Rooma provintsid, mille loomisel osalesid Diocletianus ja Constantinus Suur. Teemade süsteem saavutas oma haripunkti 9.–10. sajandil, mil vanad teemad jaotati väiksemateks ja vastvallutatud aladele loodi uued. Haldussüsteemi muudeti märkimisväärselt 11. ja 12. sajandil, kuid termin jäi veel mingil määral kasutusse kuni keisririigi lõpuni (1453).
Teemasid juhtisid otse keisririigi administratsioonile alluvad strateegid, kellel oli nii sõjaline kui ka tsiviilvõim. Sõdurite maale asustamisega oli võimalik moodustada sõjaväekohuslastest maakaitsevägi (stratioodid). Uusasunikud said endale päritava maavalduse, mille abil pidid nad endale nii elatist teenima kui ka sõjavarustuse hankima.
Eivin Bruun

Leofred Eivin Bauditz-Bruun (2. märts 1893 – 9. märts 1919 Tallinn) oli Taani sõjaväelane (leitnant).
Ta sai gümnaasiumihariduse ja õppis edasi metsandust.
Aastail 1912–1913 osales ta Bulgaaria poolel vabatahtlikuna Esimeses Balkani sõjas. Aastail 1916–1919 teenis ta Taani sõjaväes ning lasi end 1919. aastal arvata reservi, et ta saaks vabatahtlikuna minna sõtta, millest Taani ametlikult ei võtnud osa.
Tuli 1919. aastal Eestisse. Ta ei jõudnud oodata ära Taani üksuse formeerimist ning liitus 28. veebruaril Rootsi vabatahtlikega, oli seal Carl Mothanderi adjutant. Ta saadeti märtsi algul Narva rindele, kus ta juba esimeses lahingus 4. märtsil 1919 sai raskelt haavata.
Ta suri 9. märtsil 1919 saadud haavadesse Tallinnas. 13. märtsil viidi tema kirst jäälõhkuja "Väinamöise" pardale, matusetalitus toimus 31. märtsil Kopenhaageni lähedal Gentofte kirikus. Kirst oli kaetud Taani ja Eesti lipuga.
Isiklikku.
Tema isa oli suurkaupmees ja numismaatik Lars Emil Bruun.
Maadlus 1904. aasta suveolümpiamängudel

Maadlus 1904. aasta suveolümpiamängudel toimus Saint Louises USAs.
Medalialad.
Võisteldi ainult vabamaadluses, seitsmes kaalukategoorias: kuni 47,6 kg, kuni 52,1 kg, kuni 56,7 kg, kuni 61,2 kg, kuni 65,2 kg, kuni 71,6 kg, üle 71,6 kg.
Kana (kiri)

Kana on Jaapani silpkiri, millesse ei kuulu kanji. Kana jaotub hiraganaks (ひらがな), katakanaks (カタカナ) ja nende eelseks silbiliseks kanjiks man’yōgana (万葉仮名).
Katakanat mõne lisandiga kasutatakse ainu keele kirjutamiseks.
Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu valimised 2006

Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu valimised toimusid 1. kuni 30. novembrini 2006. 
40 Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu kohale oli 59 kandidaati. 2000 hääleõiguslikust liikmest hääletas 526 (25%). 
Valituks osutusid häälte hulga järjekorras:
Rooma-Pärsia sõjad

Rooma-Pärsia sõjad olid sõdade seeriad (54 eKr–628), milles Rooma riik (hiljem Bütsants) osales kahe suurriigiga: Seleukiidide ja Partia riigiga.
Esimesed lahingud Rooma ja Partia vägede vahel toimusid aastal 92 eKr. 
Sõja viimased taplused peeti Bütsantsi ja Sassaniidide riigi vahel. 
Rooma-Pärsia sõjad lõppesid muslimite vallutustega (628 pKr), kes purustasid Sassaniidide riigi ja hõivasid suure osa Bütsantsi territooriumidest. Kuigi sõjad kestsid sajandeid, jäi lahingute toimumise piirkond praktiliselt muutumatuks.
Peeter Luksep

Peeter Luksep (29. jaanuar 1955 Hammarby – 8. september 2015 Stockholm) oli eesti päritolu Rootsi majandustegelane ja poliitik.
Ta lõpetas 1981. aastal Stockholmi kaubanduskõrgkooli.
Peeter Luksep oli moderaatide esindajana aastatel 1991–1994 Riksdagi liige ja 1979–1988 Stockholmi linnavolikogu liige. Aastatel 1979–1992 kuulus ta Eesti Rahvusnõukogu juhatusse ja oli 1990–1992 Eesti eksiilvalitsuses finantsminister. Ta oli Eesti Kongressi liige.
Peeter Luksep oli Rootsi Eestlaste Esinduse (REE) ja Rootsi Eestlaste Liidu (REL) X–XV Esinduskogu saadik aastatel 1990–2014. 
1990. aastast oli ta Rootsi Eestlaste Esinduse esimees. 1993. aastal reorganiseeriti REE REL-iks. Luksep oli aastaid REL-i juhatuse esimees, hiljem REL-i auliige. 
Ta oli üks Baltimaade iseseisvuse toetuseks korraldatud Stockholmi esmaspäevamiitingute algatajaid. 
Ta oli muu hulgas konsultatsioonifirma Kreab asedirektor ja Rootsi alkoholitootja Vin &amp; Sprit AB asepresident ning Pernod-Ricard Grupi asepresident ühiskonnasuhete alal.
Isiklikku.
Tema isa oli arst Friedrich Luksep (1920–2013).
Alfred Kõiv

Alfred Kõiv (26. juuni 1899 Varstu – 1979) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1920 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1920–1924 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Aastatel 1918–1920 töötas ta köstri ja koolijuhina Vana-Roosas, aastatel 1920–1922 õpetajana Tartus, aastatel 1924–1926 Rakveres. Prooviaastal oli ta Rakvere Kolmainu koguduses. Ordineeriti õpetajaks 31. oktoobril 1925.
Ta oli aastatel 1925–1930 Halliste Püha Anna koguduse abiõpetaja, aastatel 1930–1933 oli ta sama koguduse (introdutseeriti 10. augustil 1930) õpetaja. Aastatel 1933–1937 oli ta Põltsamaal kooliõpetaja. Aastatel 1937–1939 oli ta Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja, aastatel 1939–1945 teenis ta Vahastu kogudust. Aastatel 1945–1961 oli ta jälle Halliste Püha Anna koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1946–1954 ka Karksi Peetri kogudust.
Alfred Kõiv suri aastal 1979.
Man'yōgana

Man’yōgana (万葉仮名 sõna-sõnalt oleks tõlge: kümne tuhande (sõna)lehe ajutised nimed) on Jaapani iidne silbiline kiri, millest on pärit hiragana ja katakana. Kiri kasutab Hiina märgisüsteemi. Täpne kasutuselevõtuaeg on teadmata, kuid eeldatakse, et see oli seitsmenda sajandi paiku. Kuna ühe jaapanikeelse silbi kohta oli kasutusel mitmeid hiina märkide rohukirja vasteid, oli lugemisega ilmselt päris raske. Tõenäoliselt oskas lugeda vaid aristokraatlik klass, kellel oli piisavalt aega kirja täpsustesse süüvida. Kirjutati ju hoogsas rohukirjas, mis teeb märkide selged eristused tihti veelgi ähmasemaks, raskemini äratuntavaks.
Göteborgi Põllumeeste Kogu

Göteborgi Põllumeeste Kogu (kuni 1957. aastani Lääne-Rootsi Põllumeeste Kogu) oli 1. mail 1953 asutatud eesti pagulaste erakond.
Põllumeeste kogu juhatuse esimehed olid Jaan Gnadenteich, Peeter Madissoo, Voldemar Põlder ja alates 2. märtsist 1961 Elmar Aibast.
Göteborgi Põllumeeste Kogul oli kuni 100 liiget, tähistati (alates 1954. aastast) lõikuspidu ja (alates 1965. aastast) võidupüha. Göteborgi Põllumeeste Kogu liikmed kuulusid Rootsi Eestlaste Esinduse rahvuslikku parempoolsesse rühma. Põllumeeste kogu toetas Sõjainvaliidide Kapitali. 
1954., 1960. ja 1964. aastal toimusid Göteborgis Göteborgi Põllumeeste Kogu korraldusel Põllumeeste Kogude kongressid.
Pål Golberg

Pål Golberg (sündinud 16. juulil 1990 Golis) on Norra murdmaasuusataja, neljakordne maailmameister.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2010. aastal Hinterzartenis tuli Golberg juunioride maailmameistriks 4×5 km teatesõidus ja 10 km klassikasõidus. Samas võitis ta veel hõbemedali sprindi vabasõidus. 
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Pål Golberg on osalenud 70 maailma karikasarja etapil () ja jõudnud poodiumile kümnel korral, millest neljal korral kõige kõrgemale astmele.
Dimitǎr Dobrev

Dimitǎr Dobrev (14. aprill 1931 – 1. aprill 2019) oli Bulgaaria maadleja ja treener.
Ta võitis olümpiamängudelt kuld- ja hõbemedali.
1960. aastal tunnistati ta Bulgaaria parimaks sportlaseks.
Maailmameistrivõistlustel saavutas ta kaks korda 4. koha (1958. ja 1962. aastal).
Pärast sportlaskarjääri töötas ta treenerina Bulgaaria koondise juures, tema edukaim õpilane oli Bojan Radev.
Makedoonia dünastia

Makedoonia dünastia oli Bütsantsi keisrite dünastia, mis valitses Bütsantsis perioodil 867–1056.
Dünastia on saanud nime Basileios I järgi, kelle hüüdnimeks oli Makedoonlane. Dünastia rajaja ja mitmed järgmised keisrid olid Armeenia juurtega.
Mariotto Albertinelli

Mariotto di Bigio di Bindo Albertinelli (13. oktoober 1474 Firenze – 5. november 1515 Firenze) oli Itaalia kõrgrenessansi maalikunstnik Firenze koolkonnast, lähedalt seotud Fra Bartolomeoga ja mõjutatud Raffaeli loomingust.
Albertinelli paljude õpilaste seas olid ka Jacopo da Pontormo, Innocenzo di Pietro Francucci da Imola ja Giuliano Bugiardini.
Fatimiidid

Fatimiidid ehk Fatimiidide dünastia oli Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas aastatel 909–1171 Fatimiidide kalifaati valitsenud dünastia.
Ismailiididest Fatimiidid ei tunnustanud sunniitidest Abbassiididest kaliifide autoriteeti (vastukaliifid) ning pretendeerisid prohvet Muhamedi tütre Fatima ja tema mehe Ali järeltulijatena võimu kõigi muslimite üle.
Dünastia sai alguse Tuneesias. Aastal 920 ehitati Vahemere äärde kalifaadi pealinnaks Mahdia. Aastal 969 vallutasid Fatimiidid Egiptuse põhjaosa ja rajasid Kairo, millest sai riigi uus pealinn ning poliitiline, kultuuriline ja religioosne keskus. Fatimiidide riik ulatus oma hiilgeaegadel Atlandi ookeanist läbi Põhja-Aafrika Damaskuse ja Mekani. Fatimiidide dünastile tegi 1171. aastal lõpu Aijubiidide dünastia rajaja – Saladin.
Müzahir Sille

Müzahir Sille (21. september 1931 – 17. mai 2016) oli Türgi maadleja.
Ta võitis 1960. aasta suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali. Finaalis alistas ta Ungari maadleja Imre Polyáki.
1956. aasta suveolümpiamängudel saavutas Sille neljanda koha.
1964. aasta suveolümpiamängudel oli tema koht lõpuprotokollis 12.–17.
Tevfik Kış

Tevfik Kış (10. august 1934 – 4. september 2019) oli Türgi maadleja ja treener.
Ta võitis 1960. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses. Finaalis alistas ta Nõukogude Liidu maadleja Givi Kartozia.
1968. aasta suveolümpiamängudel oli tema koht lõpuprotokollis 7.–9.
Maailmameistrivõistlustelt võitis ta kaks kuldmedalit ja tuli kaks korda neljandale kohale.
Oma elu viimastel aastatel elas ta naise ja kahe lapsega İstanbulis ja pidas seal restorani.
2011. aastast kuulub Fila Hall of Fame'i.
Ihar Kanõhin

Igor Kanõgin (vene keeles Игорь Каныгин; sündinud 6. juuni 1956) on endise Nõukogude Liidu ja Valgevene Kreeka-Rooma maadleja.
Ta alustas maadlustreeninguid 1968. aastal.
Kanõgin võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali Kreeka-Rooma maadluses. Ta kaotas finaalis Ungari maadlejale Norbert Növényile punktidega 7-6. Ta on kahekordne maailmameister ja neljakordne Euroopa meister Kreeka-Rooma maadluses. Ta on võitnud Grand Prix of Germany viiel korral.
Igor Kanõginiga maadles 1986. aastal NSV Liidu täiskasvanute meistrivõistlustel Rostovis Doni ääres eestlane Madis Arras, kel õnnestus Igor Kanõgini üle saavutada puhas võit.
2002. aastal asus ta treenerina tööle Taani maadlusklubisse Thor.
Praegu elab enda sünnilinnas Viciebskis ja teeb treeneritööd.
Dvinas peetakse temanimelist maadlusturniiri.
Klaidsdeili hobune

Klaidsdeili hobune (ingl Clydesdale) on raskeveohobuse tõug, mis on pärit Lanarkshire'i piirkonnast Šotimaal. 
Nimetuse on ta saanud Lanarkshire'i endise nime Clydesdale'i järgi. Seda tõugu hobused on äratuntavad suure kasvu ja iseloomulike valgete märgiste poolest jalgadel ja näol. Klaidsdeili hobune sarnaneb šairi hobusega. Tegu on siiski kahe eraldi tõuga, kuigi neid on tõuomaduste parandamiseks ristatud. 
Ajalugu.
Selle tõu algusajaks peetakse 18. sajandi keskpaika, kui kohalikke Lanarkshire'i märasid ristati Flandriast sissetoodud täkkudega, et saada suuremat kasvu tugevaid loomi. Tugevate veohobuste järele oli vajadus nii põllumajanduses, kivisöetööstuses kui ka mitmesugustel töödel linnades.
Klaidsdeili hobuste tõuühing loodi Šotimaal aastal 1877, samal aastal loodi ka tõuregister. 
Aastate jooksul on neid imporditud üle kogu maailma – näiteks Austraaliasse, Uus-Meremaale, Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. Ameerika Ühendriikides on klaidsdeili hobused eriti populaarsed.
Tõu välimus on 20. sajandi jooksul muutunud. Varem olid klaidsdeilid väiksemat kasvu ja toekama kehaehitusega. Tänapäeval aga soositakse aretuses suuremat kasvu hobuseid, kes sobivad näituseringi ja uhkete rakendite ette. Nagu enamikku teisi raskeveohobuseid, on ka klaidsdeilide arvu mõjutanud masinate kasutuselevõtt. Väidetavalt on praeguseks maailmas järel vaid 5000 isendit, kellest suurem osa elavad Ameerika Ühendriikides.
Välimus.
Klaidsdeili hobused on suurt kasvu ja tugeva kehaehitusega. Selle tõu aretamisel sooviti, et ta oleks tugev, kuid kompaktne. Turjakõrgus on tavaliselt 163–183 cm ja kaal 770–900 kg. Täiskasvanud täkud või ruunad võivad olla kõrgemad ja raskemad. 
Liikumise juures on soovitav, et hobune tõstaks kõikides allüürides jalad korralikult üles, nii et tagantvaates oleks iga sammu juures kabjaalused näha. 
Pea on profiilis sirge. Otsaesine on lai, silmad intelligentsed ja kõrvad suured. Nina on lai ja suurte sõõrmetega. Kael on pikk ja kaarjas. Turi on esileulatuv ning selg lühike ja lai. Sääre- ja tuharalihased on tugevad. Jalgadel on allpool randme- ja kannaliigeseid siidised pikad karvad. Tagajalad võivad kannaliigeste kõrguselt sissepoole pöörduda (iksjalgne). Kõige tavalisemad värvused on kõrb ja pruun, aga ka must, hall, kimmel ja raudjas. Enamikul klaidsdeili hobustel on jalgadel valged märgised, mis ulatuvad randmete ja kandadeni, vahel kõrgemalegi. Lai valge lauk näol on tavaline. Võib esineda valgeid laike kõhu all või mujal kehal.
Kasutusalad.
Klaidsdeili hobuseid kasutatakse endiselt raskeveo- ja rakendihobustena, aga peamiselt peetakse neid hobi- ja näitusehobustena. Tänapäeval harrastatakse nendega üha enam hobiratsutamist ja nad on võimelised ka koolisõiduks.
Alates 1933. aastast on Ameerika õlletootja Budweiser kasutanud klaidsdeili hobuseid oma reklaamides ja õllevankrite ees. Kõik Budweiseri klaidsdeilid peavad vastama teatud normidele. Näiteks on nad kõik ruunad, vähemalt 183 cm turjakõrgusega ning värvuselt kõrvid valgete jalgade ja lauguga.
Leonid Šebaršin

Leonid Šebaršin (vene keeles Леонид Владимирович Шебаршин, 24. märts 1935 Moskva – 30. märts 2012 Moskva) oli NSV Liidu ja Venemaa riigiametnik, sõjaväelane (kindralleitnant) ja NSV Liidu KGB ülem ühe päeva jooksul augustiputši järel 22.–23. augustil 1991.
Elukäik.
1952. aastal, pärast keskkooli hõbemedaliga lõpetamist, astus Moskva Orientalistika Instituudi India osakonda, kus ta õppis urdu keelt. 1954. aastal liideti Orientalistika Instituut Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudiga (MGIMO), mille lõpetas 1958. aastal. Oktoobris 1958 asus tööle NSV Liidu Pakistani suursaadiku tõlgina. 1959. aastal sai saatkonna atašee diplomaatilise auastme. 1962. aastal lõpetas lähetuse Pakistanis 3. sekretäri ametikohal ja asus tööle NSV Liidu Välisministeeriumi Kagu-Aasia osakonda. 1962. aastal kutsuti tööle NSV Liidu KGB esimesse peavalitsusse (välisluure), kus ta astus teenistusse nooremleitnandi auastmes operatiivametniku ametikohal. Pärast aastast väljaõpet 101. luurekoolis suunati ta tööle NSV Liidu välisluure Kagu-Aasia osakonda. 1964. aastal saadeti ta diplomaatilise kattevarju all luurajaks Pakistani. 1968. aastal naasis Moskvasse ja läbis aasta kestnud ümberõppe KGB juhtivtöötajate täiendkoolitustel. 1970–1971 töötas NSV Liidu KGB Esimese Peavalitsuse keskaparaadis. 1971. aasta alguses saadeti ta Indiasse sealse KGB välisluure residendi asetäitjaks. 1975–1977 KGB välisluure resident Indias. Just nendel aastatel saavutasid Nõukogude Liidu ja India suhted oma arengu haripunkti (kuni Indira Gandhi kaotas 1977. aasta valimised). 1977–1979 töötas välisluure keskaparaadis Moskvas. 1979–1983 KGB välisluure resident Iraanis. 1983. aastal naasis Moskvasse, töötas mitu kuud KGB Esimese Peavalitsuse ülema V. A. Krjutškovi alluvuses ning määrati seejärel välisluure teabe- ja analüüsivalitsuse ülema asetäitjaks ja seejärel ülemaks. 1987–1989 NSV Liidu KGB esimese peavalitsuse ülema asetäitjaks, veebruarist 1989 kuni septembrini 1991 KGB esimese peavalitsuse ülem. 
Augustiputši esimesel päeval 19. augustil 1991 mängis terve päeva demonstratiivselt tennist. Peale putši nurjumist oli ühe päeva 22.–23. august 1991 NSV Liidu KGB ülem. Seejärel saadeti tagasi välisluure ülemaks. Kui uus KGB ülem Vadim Bakatin määras talle ilma temata konsulteerimata asetäitja, astus ta protestiks Bakatini tegevuse tõttu tagasi. 30. septembril 1991 läks kindralleitnandi aukraadis erru.
1991. aasta novembris asutas ta koos KGB ja siseministeeriumi veteranidega äriettevõtte "Venemaa Rahvuslik Majandusjulgeolekuteenistus", saades selle presidendiks. Antud ettevõte konsulteerib kliente majandusjulgeoleku küsimustes.
Ta tegi oma kodus enesetapu lasuga pähe pärast seda, kui oli eelmisel päeval pimedaks jäänud.
Pontormo

Jacopo Carucci (24. mai 1494 Pontorme – 2. jaanuar 1557 Firenze), tuntud ka kui "Jacopo da Pontormo", "Jacopo Pontormo" või lihtsalt Pontormo, oli itaalia maneristlik maalikunstnik ja portreemaalija Firenze koolkonnast.
Tolmupüünis

Tolmupüünis (ka tolmupüüdur, tolmueraldi, tolmuärasti) on seade tolmu jt mehaaniliste lisandite kõrvaldamiseks gaasivoolust (sh õhust).
Tolmupüüniseid saab sõltuvalt rakendatavast füüsikalisest nähtusest ja seadme ehitusest liigitada järgmiselt:
Stsintigraafia

Stsintigraafia on nukleaarmeditsiini valdkonna gammauuring, mille läbiviimiseks seotakse erinevad radioaktiivsed isotoobid vajalike märkainetega ning viiakse nüüd juba märgistatud radioaktiivsed isotoobid elusorganismi parenteraalselt, kas suu või inhalatsiooni kaudu. Seejärel teostatakse gammakaameraga radioaktiivse märkaine laialivalgumine ning kogunemine elusorganismis.
Eesti meditsiinisüsteemi nukleaarmeditsiinile spetsialiseerunud meditsiiniasustustes või meditsiiniasutuste spets osakondades pakutakse vastava koolituse läbinud personali ning vastavate seadmete ning ravimite olemasolul ravikindlustuse seaduse alusel Haigekassas kindlustatud isikutele paljusid maailmatasemel gammauuringuid nagu:
Isenburg-Birstein

Isenburg-Birstein oli kahe saksa väikeriigi nimi Hessenis. Isenburg-Birsteini krahvkond moodustati Isenburg-Büdingen-Birsteini jagamisel ja eksisteeris aastail 1628–1664, kuni ühendati Isenburg-Offenbachiga. Teist korda loodi Isenburg-Birsteini krahvkond 1711. aastal Isenburg-Offenbachi jagamisel ja ülendati 1744. aastal vürstiriigiks. 1806. aastal ühendas Isenburgi vürst Isenburgi dünastia valdused (Isenburg-Büdingen, Isenburg-Meerholz, Isenburg-Philippseich ja Isenburg-Wächtersbachi) ning sai Isenburgi vürstiks ja Reini Liidu liikmeks. 1815. aastal Isenburgi vürstiriik mediatiseeriti Viini kongressi otsusega, jagades tema maa-ala Hessen-Darmstadti ja Hessen-Kasseli vahel.
Trass

Trass (saksa "Traß") on tee, kanali, torustiku, sideliini vm pika rajatise kulgemist tähistav joon või maariba.
Johannes (Uppsala peapiiskop)

Johannes (surnud 1187) oli teine Uppsala peapiiskop.
Ta nimetati ametisse paavsti poolt pärast esimese peapiiskopi Stefani surma ja ordineeriti Lundi peapiiskopi Absaloni poolt novembris 1185. Johannes hukkus lahingus Uppsalasse tunginud eestlastega.
Leopold Hansen

Leopold-Ottomar Hansen (27. november 1879 Laiuse vald, Tartumaa – 15. veebruar 1964 Elva) oli Eesti näitleja ja lavastaja.
Teatriteed alustas ta 1899. aastal koorilauljana August Wiera teatritrupis. 
Aastail 1903–1905 oli ta Riias Imanta seltsi näitleja ja lavastaja.
1906. aastast tegutses ta Tartus Vanemuise teatris. Tema tuntumate rollide seas olid Pliuhkam Oskar Lutsu "Kapsapeas", Piibeleht Eduard Vilde "Pisuhännas" jm.
1920. aastail tegutses ta ka lavastajana, alates 1933. aastast töötas Tallinnas Draamastuudio Teatris ning 1944–1961 taas Vanemuises.
1927. aastal mängis ta filmis "Noored kotkad".
Teoseid.
Leopold Hansen avaldas luuletusi (pseudonüümid Nõmmelill, L. H.), jutte, kirjutas näidendeid, kupleesid, naljapalasid pidudeks ja memuaare.
Mälestuse jäädvustamine.
Aastatel 1974–2012 toimis tema endaehitatud majas Leopold Hanseni majamuuseum. 
Hanseni hauda Elva kalmistul tähistab mälestusmärk.
Juhan Oja

Juhan Oja (9. veebruar 1885 Taagepera vald, Helme kihelkond – 12. oktoober 1965 Long Island) oli eesti insener.
Ta lõpetas 1914. aastal Peterburi Mäeinstituudi mäeinsenerina terase metallurgia alal, EÜS Põhjala vilistlane.
1914–1918 töötas Juhan Oja Tsaritsõnis, 1918 naasis Eestisse ja osales Vabadussõjas. 1920–1923 töötas ta Raudtee Peatehastes tehaste ülema tehnilise abina, 1923–1940 oli Ilmarine AS-i direktor. 
1944. aastal põgenes Juhan Oja Saksamaale, kust siirdus 1945. aastal Rootsi ja 1958. aastal USA-sse.
Jaan Krüner

Jaan Krüner (1. mai 1889 Sangaste vald – 6. aprill 1965 Zürich) oli eesti rohuteadlane.
Ta andis 1912. aastal Kaasani ülikooli juures cum laude apteekri abilise eksami, 1917. aastal lõpetas Tartu ülikooli proviisorina. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Jaan Krüner osales Vabadussõjas, oli 1918–1920 Eesti sõjaväe rohtude kesklao ülem, seejärel 3. Diviisi apteegi ja Tartu linna haigemaja apteegi juhataja. Töötas Tartu Linnaapteegis, 1927–1930 Krüüdneri, hiljem kuni 1932. aastani Türi linnaapteegi juhataja, seejärel kuni 1944. aastani Rannu apteegi juhataja ja omanik. 
1944. aastal põgenes Saksamaale, alates 1951. aastast elas Šveitsis.
Maracanã

Maracanã on asum ("bairro") Rio de Janeiro põhjaosas (Zona Norte). 
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas asumis 27 319 inimest. 
Linnaosas paikneb osariigi ülikooli Universidade do Estado do Rio de Janeiro peamine kampus Francisco Negrão de Lima ja kaks riigi poolt hallatavat polütehnilist kolledžit. Suuremad spordirajatised on Maracanã jalgpallistaadion ja Ginásio do Maracanãzinho, viimast kasutati 2016. aasta OM-il võrkpallimängudeks. Jalgpallistaadioni lähedal on ka 1700 m pikkune Espaço Mané Garrincha jalgrattatee. Piirkonna peatänavaks on Maracanã Avenue. 2016. aasta OM-il kasutati asumi nime ühel neljast võistluspaikade kobaral.
Botafogo

Botafogo on rannaäärne asum ("bairro") Rio de Janeiros. 
Botafogo paikneb Mundo Novo, Dona Marta ja São João asumi vahel. 2000. aasta seisuga oli elanike arv 79 588.
Lõunarinne

Lõunarinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi:
Elav Teadus (Eesti Kirjanduse Komitee raamatusari)

"Elav Teadus" oli aastail 1963–1970 Stockholmis Eesti Kirjanduse Komitee väljaandel ilmunud raamatusari.
Sarja toimetusse kuulusid Henno Jänes, Karl Ristikivi, Johannes Aavik, Johan Ungerson ja Paul Laan.
Sarjas anti välja järgmised raamatud:
Suurmeeste elulood

"Suurmeeste elulood" oli Eesti Kirjanduse Seltsi Tartus aastail 1932–1940 avaldatud populaarteaduslike raamatute sari.
Sarjas anti välja järgmised raamatud:
Emanuel Lepik

Emanuel Lepik (29. november 1911 Riia – 17. jaanuar 2001 Orangeville, Ontario, Kanada) oli eesti õigeusu vaimulik.
Ta lõpetas 1932. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi, 1935. aastal Petseri vaimuliku seminari ja 1937. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Aastatel 1939–1940 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.
Aastatel 1938–1940 oli ta Tallinna Aleksander Nevski koguduses diakon, seejärel Tallinna Issanda Muutmise koguduse teine preester. Aastatel 1940–1941 oli ta piiskop Platoni nimelise lastekodu kasvataja Riisiperes, 1941–1944 Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester, Saaremaa praost, Kuressaare algkooli juhataja, Saaremaa Ühisgümnaasiumi õpetaja.
1944. aastal põgenes Rootsi ning oli aastatel 1944–1951 EAÕK Kesk-Rootsi preester. Emigreerus 1951. aastal Kanadasse. Oli seejärel EAÕK Kanada ja USA ülempreester.
Emanuel Lepik suri 2001. aastal Orangeville'is Ontario provintsis (Toronto lähistel).
Vello Saul

Vello Saul (kuni 1935 Voldemar Karl Saul; 20. aprill 1903 Ädu mõis, Kuigatsi vald – 9. august 1963 San Francisco, USA) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Vello Saul osales Vabadussõjas, sai haavata. Pärast ülikooli lõpetamist oli ta vandeadvokaat Karl Silla abi Tartus, alates 1938. aastast vandeadvokaat Tallinnas, ühtlasi Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja peasekretär. 
1940. aastal põgenes ta Soome, naasis 1941. aastal Erna salga koosseisus, põgenes Rootsi 1944. aastal.
Tema isa oli Valga maavanem Jaan Saul.
Metsik Lääs

Metsik Lääs (inglise keeles "Old West" või "Wild West", "American frontier") on nimetus, millega tähistatakse Ameerika Ühendriikide läänealade koloniseerimise ajalugu, geograafiat, inimesi, folkloori ja kultuuri. Ajaloolased määratlevad seda sageli ajavahemikuna, mis jääb USA kodusõja (1865) ja USA 1890. aasta rahvaloenduse vahele, kuid perioodi lõpuks on loetud ka 20. sajandi algust. Aastaid 1850–1919 iseloomustavad nähtused, mida seostatakse Metsiku Lääne olemusega: vägivaldsed kokkupõrked, mis kaasnesid koloniseerimisega, põliselanike kõrvaldamise ja assimileerimisega, kinnisvara koondamine suurettevõtete ja valitsuse valdusse ning püüdlused lindpriisid täitevvõimuga ohjata.
Pärast 19. sajandit ja tungi Apalatšide mäestikust lääne poole nimetatakse Metsikuks Lääneks algul kogu Mississippi jõest läände jäävat ala, hiljem aga piirkondi, mis asuvad läänes USA nn piiriosariikidest (põhjast lõunasse: Põhja-Dakota, Lõuna-Dakota, Nebraska, Kansas, Oklahoma ja Texas). Seega on piirialade pärand ka Kesk-Läänes ja lõunaosariikides, ehkki neid tänapäeval enam USA lääneossa ei arvata.
Ajaloolaste Hine'i ja Fargheri sõnul "kõneleb piirialade ajalugu kogukondade loomisest ja kaitsest, maakasutusest, turgude arengust ja osariikide moodustamisest". Nad selgitavad, et "see on lugu vallutusest, kuid ka ellujäämisest, visadusest ning rahvaste ja kultuuride sulandumisest, mis andis elu Ameerikale". Võõrvõimude ja põlisrahvastega sõlmitud lepingute, poliitiliste kompromisside, tehnoloogiliste leiutiste, sõjaliste vallutuste, seaduse ja korra kehtestamise ning ulatusliku sisserände toel laienesid Ameerika Ühendriigid Atlandi rannikult Vaikse ookeani rannikule, muutes tõeks selle pooldajate usu Ühendriikide ettemääratud tulevikku ("Manifest Destiny").
Lääne ohutustamise ja haldamisega laiendas USA föderaalvalitsus suuresti oma mõjuala, samas kui riik arenes põllumajandusühiskonnast tööstusühiskonnaks. Alustades asunduste ja maa põllumajandusliku kasutuse propagandast, hõivas föderaalvalitsus 19. sajandi lõpuks seni avatud alasid. Ehkki Metsik Lääs muutus ajalooks, püsivad selle müüdid endiselt nii Ameerika rahva kui kogu inimkonna kultuurivaramus.
Kašuubia

Kašuubia (poola keeles Kaszuby) on ajalooline piirkond Poolas.
Kašuubia tuntuim linn on Gdańsk, suuremad linnad on Gdynia, Sopot, Bytów, Kartuzy ja Rumia. 
Ajalugu.
Kašuubide esivanemad pomoraanid asusid Pomorzesse 6.–9. sajandil, tõrjudes välja ja assimileerides seal varem elanud balti hõime. 11. sajandi alguseni olid pomoraanid valdavalt iseseisev rahvas, kuigi kašuubide elualad olid alates 10. sajandist Poola kuningriigi ja polaabi slaavlaste tüliobjekt. 
11. sajandi alguses liideti piirkond Poola kuningriigiga ning see jagunes hiljem kaheks osaks: Lääne-Pomorzeks, mis aja jooksul liideti Preisimaa valitsejate võimu alla ja Ida-Pomorzeks, mis ühendati Poola riigiga; alade piir kulges enam-vähem piki Łeba jõge.
Kodundus

Kodundus on kodumajapidamise õpetus, mis käsitleb koduse majapidamise korraldamist, kodust toitlustamist, rõivastuse eest hoolitsemist jms koduga seotud valdkondi.
Eesti koolides on kodundus traditsiooniline, kuid tänapäeval vähe levinud õppeaine. Seevastu olid maailmasõdade vahel Eesti Vabariigis levinud tütarlastele mõeldud kodumajanduskoolid, mis keskendusid suuresti just kodundusele, mitte teoreetilisele haridusele või ametiõpetusele.
Osonaator

Osonaator (inglise "ozonator", "ozonizer", "ozone generator") on seade, mis valmistab osooni ja millega lastakse osoon õhku või vette. 
Vastavat toimingut nimetatakse osoonimiseks ja selle eesmärk on tappa mikroorganisme või eemaldada soovimatuid lõhnu.
Äärik

Äärik ehk flants või flanš on detailide (nt torude, armatuuri, võllide) otsas paiknev tasandiline ühendusosa, mida kasutatakse teise detailiga ühendamiseks, tihti on äärikud mõlema detaili ühenduspinnaks. Poltliitega ühendatavas äärikus on poltide tarvis avad.
Triin Narva

Triin Narva (sündinud 12. novembril 1994) on eesti maletaja. 
Ta õppis aastatel 2001–2013 Gustav Adolfi Gümnaasiumis, mille lõpetas kuldmedaliga. 2017. aastal lõpetas ta "cum laude" Tallinna Tehnikaülikooli loodusteaduskonna bakalaureuseõppe rakenduskeemia ja biotehnoloogia erialal.
2009. aastal saavutas ta Eesti naiste meistrivõistlustel pronksmedali. Teda edestasid Valeria Gansvind ja Leili Pärnpuu. 2010. aastal jäi ta teiseks Tuuli Vahtra järel. Ka 2011. aastal saavutas ta Eesti naiste malemeistrivõistlustel teise koha. Seekord edestas teda ta ema Regina Narva. Ning ka 2012. aastal oli ta teine – nüüd Tatjana Fomina järel.
Isiklikku.
Ka tema isa (Jaan Narva), ema (Regina Narva), õed Ann ja Mai, vend Mart, onu Igor Rõtov, onunaine Tuulikki Laesson, vanavanemad Boriss Rõtov ja Merike Rõtova ning vanavanaisa Oskar Kuningas on tegelenud malega.