Mercedes-Benz 300 SL

Mercedes-Benz 300 SL, tehasekoodiga W198, on kaheistmeline sportauto, mida Mercedes-Benz tootis aastatel 1954–1963. Mudelit toodeti algselt kupeena (1954–1957) ning seejärel rotsterina (1957–1963).
300 SL on tuntud oma hüüdnime "Kajakatiib" (inglise keeles Gullwing) järgi, mis tuleneb kupee versiooni iseloomulikest ülespoole avanevatest ustest. Mudel oli oma tootmisajal maailma kiireim seeriaauto, saavutades tippkiiruseks ligikaudu 250–260 km/h.
Arendus (W194 võidusõiduauto).
1950. aastate alguses, soovides taastada Mercedese sõjaeelset prestiiži ja võistelda uuesti mootorispordis, hakkas Daimler-Benzi peadirektor Wilhelm Haspel kavandama võidusõiduautot, tehasekoodiga W194. See kasutas Mercedese suurelt luksussedaanilt 300 (W186) pärit kolmeliitrist reaskuuest mootorit M186, millele paigaldati kolm kahelõõrilist Solexi karburaatorit, saades võimsuseks 125 kW (170 hj).
Kuigi mootor oli võrreldes Ferrari ja Jaguari rivaalidega suhteliselt alajõustatud, oli W194 tänu heale aerodünaamikale ja kergele kaalule (~1,1 tonni) väga edukas.
W194 edust innustatuna tegi Daimler-Benzi USA maaletooja **Max Hoffman** 1953. aastal Stuttgardis ettepaneku, et selle põhjal toodetav tänavaauto võiks olla USA turul edukas, ja tellis 1000 autot.
300 SL kupee (1954–1957).
Daimler-Benzi uus peadirektor Fritz Konecke nõustus Hoffmani ettepanekuga. W198 esimest prototüüpi esitleti veebruaris 1954 New Yorgi autonäitusel, kus see sai sooja vastuvõtu osaliseks. Tootmine algas augustis 1954 Daimler-Benzi tehases Stuttgardi eeslinnas Sindelfingenis, esimesena hakati tootma kupeed (198.040).
Tähis SL tähendas kas "Sport Leicht" või "Super Leicht" (*Leicht* = kerge). 300SL toodeti terasest toruraamil, olles teraskerega. Kaalualandamise huvides olid aga kapott, armatuurlaud, uksed ja pakiruumi luuk valmistatud alumiiniumist. Kaalu sai veelgi alandada 80 kilogrammi võrra, tellides kalli täisalumiiniumkere, millega toodeti vaid 29 autot. Enamik autosid olid hõbehalli värvi, teisi värve sai tellida lisaraha eest.
300SL kasutas, nagu W194gi, Mercedes 300-lt pärit M186 2996 cm³ reaskuuest mootorit, nüüd tähisega M198 (198.980). Erinevalt W194-st olid karburaatorid vahetatud Boschi mehhaanilise kütuse sissepritse vastu, mis andis võimsuseks 158 kW (215 hj). 1,3-tonnise tühimassiga auto saavutas tippkiiruse umbes 230–240 km/h ja kiirendas 0–100 km/h ligi 9 sekundiga. Tagasilla peaülekandeks võis ostja standardse 3.64:1 asemel valida ka 3.25:1, 3.42:1, 3.89:1 ja 4.11:1. Madalamad ülekanded pakkusid suuremat tippkiirust, kõrgemad paremat kiirendust.
Hinnaks oli Lääne-Saksamaal 29 000 DEM, mis oli toona hiigelsumma (ligikaudu viis keskmise töölise aastapalka) – selle eest võis saada kolm Mercedes-Benz 180 (W120) sedaani (hinnaga 9450 DEM). USAs oli hind 7000 dollarit.
1955. aastal toodeti kokku 856 kupeed, kuid peale seda hakkas toodanguarv langema. Viimased kupeed toodeti mais 1957. Kokku toodeti 1400 kupeed.
300 SL rotster (1957–1963).
Mais 1957 hakati tootma rotstereid (198.042), mida oli esitletud märtsis 1957 Genfi autonäitusel. Rotster oli disainitud California turu jaoks ja oli tavapäraste ustega.
Rotster oli senisest kupeest 35 kilogrammi raskem, kuid mootori võimsust oli suurendatud 177 kW (240 hj)-ni. Algselt oli rotster saadaval eemaldatava pehme katusega, kuid septembrist 1958 oli saadaval ka kõvakatusega, mis vaatamata 1500 DEM hinnalisale sai kiiresti populaarseks.
Viimased rotsterid toodeti veebruaris 1963, kokku 1858 autot.
Pärand.
300SL jäi otsese järeltulijata. Juulis 1963 välja tulnud uus W113 230SL, mis vahetas välja nii selle kui ka väiksema 190SL (W121 B II), oli rohkem "grand tourer" kui tõeline sportauto. Samamoodi olid ka W113 järglased rohkem grand tourerid. 300SL-i vaimseks järeltulijaks loetakse pigem alles 2010. aastal välja tulnud SLS AMG (C197).
Tänaseks on 300SL'ist saanud legend ning selle hinnad algavad tihtipeale miljonist dollarist.