tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaïro Riedewald

Jaïro Jocquim Riedewald (sündinud 9. septembril 1996 Haarlemis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsja või poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Crystal Palace.
Ta alustas klubikarjääri Amsterdami Ajaxis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Ajaxiga sõlmis ta esimese profilepingu 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2013. aasta detsembris Hollandi karikavõistlustel. Hollandi kõrgliigas debüteeris ta 22. detsembril 2012 mängus Roda vastu. Ta sekkus mängu 80. minutil ning lõi seejärel kaks väravat, tuues Ajaxile Roda vastu 2:1 võidu. Sellega sai Riedewald 17 aasta ja 104 päeva vanuselt Ajaxi ja Hollandi kõrgliiga noorimaks mängijaks, kes on oma debüütmängus värava löönud. Hooajal 2016–17 jõudis ta Ajaxiga UEFA Euroopa Liiga finaali, kus kaotati Manchester Unitedile tulemusega 0:2.
2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Crystal Palace'iga. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 24. oktoobril 2020 mängus Fulhami vastu.
Hollandi jalgpallikoondises debüteeris Riedewald 6. septembril 2015 mängus Türgi vastu.
Hajdarpaša raudteejaam

Hajdarpaša raudteejaam (türgi keeles "Haydarpaşa garı") on raudteejaam Türgi pealinnas İstanbulis. See asub Fatihi vastas Bosporuse väina kaldal. Kuni 2012. aastani oli jaam peamine linnadevahelise, piirkondliku ja linnalähiliinide sõlmpunkt. See oli riigi kõige tihedama liiklusega raudteejaam.
Jaamahoone, mis ehitati 1909. aastal Osmanite Anatoolia Raudteede (CFOA) poolt Bagdadi ja Hedjazi raudteede läänepoolseima lõpp-peatusena, on muutunud nii linna kui ka riigi sümboliks ning on kuulus kogu Lähis-Idas.
Maria Alm

Maria Alm am Steinernen Meer on vald "(Gemeinde)" Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas.
Vald asub Salzburgi "Pinzgau" piirkonnas, Saalachi lisajõe Urslau oja orus, mis kulgeb Steinernes Meeri mäestiku ja Hochkönigi massiivi (Berchtesgadeni Alpide osa) (põhjas) ning Salzburgi Kiltkivialpide (lõunas) vahel. Vald asub u. 5 km Saalfeldenist idas Bischofshofeni maantee ääres. Vallaosad on Aberg, Alm, Hinterthal ja Winkl.
Ajalugu.
Bajuvaari hõimude poolt 6. ja 7. sajandil asustatuna on u. 1160. aastast alates dokumenteeritud rüütlisugu "von der Almb". Kihelkonnakirikut "Maria in der Almb" on esmamainitud 1374. aastal, kui ala oli Salzburgi peapiiskopkonna osa. Vürstliku peapiiskopi Leopold Anton von Firmiani valitsemise ajal ehitati see 1730. aasta paiku ümber praegusesse barokk-stiili ja omandas iseloomuliku torni. Samal ajal saadeti arvukalt protestantlikke alamaid Salzburgist välja, kes leidsid uue kodu kaugel eemal Gumbinneni ümbruses Ida-Preisimaal, kuhu nad asusid kuningas Friedrich Wilhelm I kutsel.
Siiani on Maria Alm "Almer Wallfahrti" palverännaku alguspunkt üle Steinernes Meeri mäestiku Püha Bartolomeuse kirikuni Königssee järve ääres. Alates 17. sajandist peetakse seda igal aastal 24. augustil pärtlipäeval.
Turism.
Eriti talveturismi poolest tuntud Maria Alm on osa Hochkönigi suusapiirkonnast, mis on 28 suusapiirkonnast koosneva Ski Amadé võrgustiku liige, mis koos moodustavad suurima mäesuusatamise piirkonna Euroopas.
Lisaks mäesuusatamisele pakub Maria Alm võimalusi murdmaasuusatamiseks, golfiks, mägirattasõiduks, ronimiseks, matkamiseks ja kelgutamiseks. Alpide jalamil, u. 400 m kesklinnast, on Sommersteini bassein, millel on 40-meetrine veeliumägi, praegune kanal ning erinevad lastele mõeldud ujumis- ja mängualad. Basseini ümbrus on murune ja avatud, mistõttu on see suurepärane koht päevitamiseks. Basseinis on ka sise- ja välistingimustes suupistebaar ning riietuskapid riietusruumidega.
Moskva Kunstiteatri stuudiokool

Moskva Kunstiteatri stuudiokool, ka Moskva Kunstiteatri kool-stuudio (vene Школа-студия MXAT) on 1943. aastal Moskva Kunstiteatri juurde asutatud teatrikool.
Teatrikooli loomise idee algatas Vladimir Nemirovitš-Dantšenko.
Niedernsill

Niedernsill on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas. See tuntud eeskätt suusatamis- ja matkamispiirkonnana.
Vahtang Gomelauri

Vahtang Gomelauri (gruusia keeles "ვახტანგ გომელაური"; sündinud 24. detsembril 1974 Thbilisis) on Gruusia poliitik. Ta on 8. septembrist 2019 Gruusia siseminister.
Ta sündis aastal 1974 Thbilisis. Ta on lõpetanud Gruusia Riikliku Kehakultuuri- ja Spordiakadeemia.
Ta töötas aastatel 1994–2003 riiklikus julgeoleku eriteenistuses. Järgmised kümme aastat töötas ta Gruusia siseministeeriumi kaitsepolitsei osakonnas, olles mitu aastat Gruusia peaministri Bidzina Ivanišvili ihukaitse ülem. 22. märtsist 2013 kuni 11. detsembrini 2014 oli ta Gruusia siseministri asetäitja. 11. detsembrist 2014 kuni 26. jaanuarini 2015 siseministri esimene asetäitja. 26. jaanuarist 1. augustini 2015 juhtis ta Gruusia siseministeeriumi (oli Eesti mõistes siseministeeriumi kantsler). 1. augustist 2015 kuni 8. septembrini 2019 oli ta Gruusia riikliku julgeolekuteenistuse juhataja. Pärast ametisse asumist nimetas ta Gruusia ees seisvate ohtude hulka Islamiriiki ja "kontrollimatut olukorda Venemaa okupeeritud Gruusia territooriumidel". Ta on julgeoleku kindralleitnant.
8. septembril 2019 nimetati ta Gruusia siseministriks. Ta lubas siseministeeriumi reformida, et parandada riigi turvalisuse taset ja kuritegude uurimise tõhusust.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Ivane Matšavariani

Ivane Matšavariani (gruusia keeles ივანე მაჭავარიანი; sündinud 11. veebruaril 1974 Thbilisis) on Gruusia poliitik. Ta oli 12. juulist 2018 kuni 31. märtsini 2021 Gruusia rahandusminister.
Ta on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli.
Ta oli 12. juulist 2018 kuni 31. märtsini 2021 Gruusia rahandusminister.
Narmada jõgi

Narmada(hindi keeles नर्मदा "Narmadā") on jõgi Indias, üks pühadest jõgedest. See voolab läbi oru Vindhya mägedest lõunas ja Satpura mägedest põhjas lääne suunas ning suubub Gujarati osariigis Araabia merre. Jõe pikkus on umbes 1312 km.
Tähtsus hinduismis.
Narmadat peetakse Gangese ja Yamuna järel pühaduselt kolmandaks jõeks Indias. Sellepärast on jõe ääres palju palverändude sihtkohti, sealhulgas Maheshwar ja Omkareshwar Madhya Pradeshi osariigis. Eriti vagaks peetakse rännata allikast suudmeni ning seejärel mööda teist jõekallast tagasi. See ränd võib võtta kuni kaks aastat. 
Antropoloogilised ja arheoloogilised leiukohad.
Hoshangabadi ringkonnas Narmada jõe oru keskel 40 km Hoshangabadist kirdes Narmada leiukohas avastas geoloog Arun Sonakia 1982. aastal kiviaegse, umbes 236 000 aasta vanuse koljulae, mida nimetatakse Narmada Man või Narmada Skull Cap ning omistatakse "Homo erectus"ele. See sarnaneb ka "Homo helmei"ga. Seda peetakse perekonna "Homo" vanimaks kivistiseks Lõuna-Aasias. Leiti ka 700...200 tuhat aastat vana pügmeoidi rangluu. Narmada jõe orust on kindlaks tehtud ka pleistotseeni suuremate väljasurnud imetajate luujäänused. Namada org on Lõuna-Aasia pleistotseeni tähtsaim leiupiirkond.
Narmada jõe arendamisele on mõned arheoloogilised leiukohad ja arhitektuurimälestised ette jäänud. Madhya Pradeshi valitsuse arheoloogia, muuseumide ja arhiivide amet on teinud päästekaevamisi ning hulga templeid teise kohta viinud.
Middelburg (Mpumalanga)

Middelburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis, Nkangala ringkonna ja Steve Tshwete valla halduskeskus.
Asula rajati 1864. aastal ja kandis esialgu nime Nasareth. Praeguse nime sai Middelburg 1872. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Middelburgi elanikest valgeid 48,46%, mustanahalisi aafriklasi 41,59%, värvilisi 5,64%, India või Aasia päritolu inimesi 3,81% ja teisi 0,51%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 50,26% inimesi, suulu keelt 12,39%, inglise keelt 11,12%, pedi keelt 7,63%, ndebele keelt 6,89%, svaasi keelt 3,12% ja sotho keelt 2,28%.
Nikoloz Gagua

Nikoloz Gagua (gruusia keeles ნიკოლოზ გაგუა; sündinud 21. juunil 1975 Khuthaisis) on Gruusia poliitik. Ta oli 20. juunist 2018 kuni 12. juulini 2018 Gruusia rahandusminister.
Ta sündis aastal 1975 Khuthaisis. Ta on õppinud Williamsi kolledžis Massachusettsis. Ta on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli.
Ta oli 20. juunist 2018 kuni 12. juulini 2018 Gruusia rahandusminister.
Middelburg (Ida-Kapimaa)

Middelburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Chris Hani ringkonnas Inxuba Yethemba vallas.
Middelburg on asutatud 1852. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Middelburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 49,21%, värvilisi 43,88%, valgeid 6,25%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27% ja teisi 0,40%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 52,31% inimesi, koosa keelt 43,58%, inglise keelt 1,90%, sotho keelt 0,47%, tsvana keelt 0,46% ja viipekeelt 0,43%.
Adam Marušić

Adam Marušić (serbia kirillitsas Адам Марушић; sündinud 17. oktoobril 1992 Belgardis) on Montenegro jalgpallur, kes mängib parema poolkaitsja või paremkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Rooma Lazio ja Montenegro jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal Serbia klubis FK Voždovac. Hooajal 2013–14 mängis ta klubiga Serbia kõrgliigas.
2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Kortrijk. Hooajal 2016–2017 mängis ta Belgia kõrgliigas Oostende ridades.
2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Lazioga.
Montenegro jalgpallikoondises tegi Marušić debüüdi 27. märtsil 2015 mängus Venemaa vastu.
Bagdadi raudtee

Bagdadi raudtee (türgi keeles "Bağdat Demiryolu", araabia keeles "سكة حديد بغداد‎", saksa keeles "Bagdadbahn", prantsuse keeles "Chemin de Fer Impérial Ottoman de Bagdad") rajati aastatel 1910–1940, et ühendada Saksa Riigi keskus Berliin tollase Osmanite Riigile alluva Bagdadi vilajeti keskuse Bagdadiga. Eesmärgiks oli ehitada Pärsia lahe äärde sakslaste käsutatav sadam ning luua vaba ligipääs Saksa koloniaalimpeeriumile.
Projekti lõpuleviimine võttis mitu aastakümmet ja Esimese maailmasõja puhkedes oli raudtee kavandatud eesmärgist veel ligi tuhande kilomeetri kaugusel. Versailles' rahuleping katkestas sakslaste õiguse raudteele, kuigi seda arendati Türgi, Itaalia, Prantsusmaa ja Suurbritannia rahastajate toel edasi. Viimane lõik Bagdadini ehitati 1930. aastate lõpus. Esimene rong, mis İstanbulist sõitis Iraagi kuningriigi pealinna Bagdadi, väljus 1940. aastal.
Enamik raudteest on tänapäeval läbitav, kuigi see leiab vähest kasutust.
Bagdadi vilajett

Bagdadi vilajett (osmanitürgi keeles "ولايت بغداد‎", latiniseeritult "Vilâyet-i Bagdad") oli Osmanite riigi esmajärguline haldusüksus Lähis-Ida keskosas aastatel 1869–1918. Vilajeti pealinn oli Bagdad.
Ajalugu.
Vilajetile eelnes aastatel 1535–1624 ja 1638–1864 Bagdadi ejalett.
Hedjazi raudtee

Hedjazi raudtee (türgi keeles "Hicaz Demiryolu", prantsuse keeles "Chemin de fer du Hedjaz") oli kitsarööpmeline raudtee, mis ulatus Damaskusest Mediinasse, haruraudteena sadamalinna Haifasse. Sarawati mäestiku orgudes kulgev raudtee oli osa Osmanite raudteevõrgust ning see oleks pidanud plaanide järgi ulatuma İstanbulist (Hajdarpaša raudteejaamast) pühasse linna Mekasse.
BMW M62

BMW M62 on vabalthingav kaheksasilindriline bensiinimootor, mida toodeti aastatel 1995–2005. 
Tegu on M60 järeltulijaga, millel on alumiiniumist mootoriplokk ning klapiajamis üherealine kett. 1998. aasta uuenduse käigus lisati sisselaskeklappidele muutuv klapiajastusesüsteem VANOS. 
M62 sportlikum ja võimsam versioon kandis tähist S62, mis võeti kasutusele E39 kerega BMW M5 juures. 
Sarnaselt oma eelkäija M60-ga oli tegu kahe ülanukkvõlliga (DOHC) mootoriga ning igal silindril oli neli klappi. Mootoriplokk ja plokikaaned olid valmistatud alumiiniumsulamist. 
S62.
BMW S62 (mootorikood S62B50) on M62 sportversioon, mida kasutati E39 kerega M5 ja E52 tähisega BMW Z8 juures. S62 oli esimene V8-mootor, mille juures BMW kasutas muutuvat klapiajastussüsteemi VANOS nii sisse- kui ka väljalaskeklappidel. 
Mootori võimsus on 294 kW (400 hj) @ 6600 p/min ja 500 N⋅m @ 3800 p/min. Töömaht on 4941 cm3 ning tegu on suurima töömahuga M62 mootoriga.
Osmanite Anatoolia Raudteed

Osmanite Anatoolia Raudteed (türgi keeles "Osmanlı Anadolu Demiryolları", prantsuse keeles "Chemins de Fer Ottomans d'Anatolie", aruandlusmärgina CFOA) oli 1888. aastal Deutsche Banki tütarettevõtte Société du Chemin de fer Ottoman d'Anatolie ainuomandina loodud raudtee-ettevõte. Osmanite Riigi pealinn İstanbul, kus asus ettevõtte peakontor, ühendati İzmiti, Adapazarı, Bileciki, Eskişehiri, Ankara, Kütahya ja Konyaga. Bagdadi raudtee võimaldas läbi Aleppo raudteetranspordi jätku Lähis-Idasse, kuigi esimene rong sõitis Bagdadi alles aastal 1940. Hedjazi kitsarööpmeline raudtee võimaldas raudteetransporti Mediinasse.
Samuti haldas ettevõte Hajdarpaša sadamat ja Derince sadamat.
1927. aastal võttis Türgi Riigiraudteed ametlikult ettevõtte üle.
Martinson

Martinson on eesti ja rootsi perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Martinson 496 inimesel: 221 mehel ja 275 naisel. Perekonnanimede levikult oli Martinson meeste puhul 249. ja naiste puhul 205. kohal. Levinuim oli see Saare maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 9,23.
Konya

Konya on Türgi suuruselt seitsmes linn. Konya provintsi halduskeskus asub Kesk-Anatoolia regioonis.
Kütahya

Kütahya on linn Türgis, Kütahya provintsi halduskeskus.
Eskişehir

Eskişehir (türgi keeles "eski" 'vana', "şehir" 'linn') on linn Türgis, Eskişehiri provintsi halduskeskus.
Linn asub 233 km kaugusel Ankarast läänes ja 330 km kaugusel Istanbulist kagus.
Tubakakott

Tubakakott (Saaremaal ka "pakikott") on kott piibutubaka hoidmiseks ja kaasavõtmiseks.
Eestis on tubakakotte valmistatud nii riidest, põiest kui ka nahast. Nahast tubakakott oli esindusese, selle õmblemiseks kasutati erilist nahka (seemisnahk, hülgenahk, angerjanahk), mõnikord valmistati kott isegi küüntega loomakäpast. Kodus pargitud nahast valmistati oma tarbeks lihtsamaid kotte, kuid kasutati ka õhukestest vabrikunahkadest kotte, mida telliti professionaalsetelt käsitöölistelt või osteti laatadelt ja harjuskitelt. Nahast kotid jagunesid kolme suuremasse rühma: kotikujulised, lõõtsaga ning rulltubakakotid. Silindrikujuline tubakott oli hülgenahast, see rulliti kokku ja seoti nahkpaelaga kinni. Lõõtsjad tubakakotid olid tihti ilustatud vaskkõredega ehk -rõngastega. Saartel võttis pruut pulmade eelsel viinutamisel kaasa ilusa tubakakoti, millest ta kosjaviina kõrvale tubakat pakkus.
Tänapäeval leiavad tubakakotid harva kasutamist, samas kasutatakse neid mitte ainult piibutubaka, vaid ka teiste suitsetamistarvete hoiustamiseks.
Riikliku julgeoleku 3. järgu komissar

Riikliku julgeoleku 3. järgu komissar (vene keeles "комиссар государственной безопасности 3-го ранга") oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees korpusekomandör (1940. aastast kindralleitnant).
Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945).
Riikliku julgeoleku 3. järgu komissari auaste oli riikliku julgeoleku 2. järgu komissarist madalam ja riikliku julgeoleku vanemmajorist (1943–1945 riikliku julgeoleku komissarist) kõrgem. 
Auastme kaotamine.
NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 6. juulist 1945 riikliku julgeoleku eriauastmed kaotati ja asendati sõjaväeliste auastmetega. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena anti kindralleitnandi auaste 50 riikliku julgeoleku 3. järgu komissarile.
Riikliku julgeoleku komissar

Riikliku julgeoleku komissar (vene keeles "комиссар государственной безопасности") oli aastatel 1943−1945 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees kindralmajor.
Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945).
Riikliku julgeoleku komissari auaste oli riikliku julgeoleku 3. järgu komissarist madalam ja riikliku julgeoleku polkovnikust kõrgem. 
Auastme kaotamine.
NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 6. juulist 1945 riikliku julgeoleku eriauastmed kaotati ja asendati sõjaväeliste auastmetega. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena anti kindralmajori auaste 143 riikliku julgeoleku komissarile.
Tartu Muinsuskaitse Ühendus

Tartu Muinsuskaitse Ühendus (TMÜ) oli aastatel 1987-1994 Tartus tegutsenud kultuuriselts, Eesti Muinsuskaitse Seltsi osakond. 
Organisatsioon.
Aastatel 1989-1990 kuulus TMÜ-sse u 1200 liiget 30 algüksusest, selle tegevust juhtis 30-liikmeline volikogu ja 15-liikmeline juhatus. TMÜ esimees oli Tõnn Sarv, palgalisse kesktoimkonda kuulus 4-5 inimest; majandusliku aluse tagasid 3-4 tegutsevat väikeettevõtet. TMÜ asukoht oli Tartu Ülikooli peahoone vastas asuva hoone teisel korrusel aadressiga Ülikooli 15.
Tegevusi.
Tartu vanglas hukatute mälestuse jäädvustamine, Tartu Jaani kiriku restaureerimise eeltöödele kaasa aitamine, ajaloopärimuse kogumine, Vabadussõja monumentide taastamine, Tartu kalmistute ajalooline inventariseerimine jpm. TMÜ volikogu otsusega nõuti ENSV Ülemnõukogu Presiidiumilt poliitvang Enn Tarto vabastamist.
Stalini isikukultus

Stalini isikukultus (vene keeles "культ личности Сталина") oli Nõukogude Liidu riigijuhi generalissimus Jossif Stalini isikukultus – põhjendamatult suur austamine ning tema võimete ja teenete ülistamine massipropaganda abil, kultuuri- ja kunstiteostes ning riigidokumentides.
Stalini isikukultus algas 1920. aastate keskel ja jätkus kuni 1956. aastani, kui NLKP 20. kongressil esines Nikita Hruštšov kõnega, milles mõistis hukka Jossif Stalini isikukultuse.
Järgnevaid aastaid (1956–1961) iseloomustab Jossif Stalini isikukultuse pärandist üldine vabanemine. Selle protsessi sümboolseks lõpuleviimiseks oli Jossif Stalini surnukeha mausoleumist väljaviimine ja selle matmine Kremli müüri äärde 31. oktoobri öösel 1961. aastal.
NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat

NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat (vene keeles "Народный комиссариат иностранных дел СССР") oli aastatel 1923–1946 Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise organ; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. 
Detsembris 1922 moodustati liidulepinguga Nõukogude Liit. Juulis 1923 Vene SFNV välisasjade rahvakomissariaat (eksisteeris 1917–1923; viimane rahvakomissar Georgi Tšitšerin) kaotati ja loodi "NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat".
Teenistusastmed ja vormiriietus.
Mais 1943 seati sisse Välisasjade rahvakomissariaadi ja Nõukogude välisesinduste diplomaatilistele töötajatele teenistusastmed ja neile vastavad vormiriietus ja eraldusmärgid (õlakud). Nähti ette, et vormiriietust kantakse tööl iga päev (nagu teevad seda sõjaväelased). Välismaal viibides üldjuhul vormiriietust ei kantud, kuid saatkonna territooriumil võis seda soovi korral kanda.
Enne 1943. aastat eksisteeris Nõukogude Liidus diplomaatiline vormiriietus, mida kanti vaid pidulikel juhtudel (paljudes riikides kehtib selline tava tänini).
Ümberkujundamine.
1946. aastal NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat kujundati ümber NSV Liidu Välisministeeriumiks.
Gunnar Thoroddsen

Gunnar Thoroddsen (29. detsember 1910 Reykjavík – 25. september 1983 Reykjavík) oli Islandi poliitik (Iseseisvuspartei).
Gunnar Thoroddsen lõpetas Islandi Ülikooli õigusteaduse alal 1934. aastal. Magistriõpe põhiseaduse- ja kriminaalõiguse alal Taanis, Saksamaal ja Suurbritannias 1935. aprillist kuni 1936. aasta juulini. Õigusteaduste doktorikraad sai Islandi Ülikoolist 1968. aastal. 1940–1950 oli Islandi Ülikooli professor. 1947–1959 oli ta Reykjavíki linnapea. 1959–1965 töötas ta Islandi rahandusministrina. 1965– 1969 oli ta Isladi suursaadik Taanis. Oli Riigikohtu kohtunik 1970. aasta 1. jaanuarist kuni 16. septembrini. 1971. aastal määrati Islandi Ülikooli professoriks. 1974–1978 oli tööstus- ja sotsiaalminister. Ta oli Alþingii (parlamendi) liige aastatel 1934–1937, 1942–1965 ja 1971–1983. Ta oli Iseseisvuspartei parlamendifraktsiooni esimees aastatel 1973–1979.
1968. aastal kandideeris Gunnar Thoroddsen Islandi presidendiks, kuid ta kogus ainult 34,4% häältest ja jäi alla vastaskandidaat Kristján Eldjárnile, kes sai 65,6% häältest.
Gunnar Thoroddsen oli 8. veebruarist 1980 kuni 26. maini 1983 Islandi peaminister.
NSV Liidu Välisministeerium

NSV Liidu Välisministeerium (vene keeles "Министерство иностранных дел СССР") oli aastatel 1946–1991 Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise organ; kuulus ministeeriumina NSV Liidu Ministrite Nõukogu koosseisu. 
Märtsis 1946 NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat kujundati ümber NSV Liidu Välisministeeriumiks.
Teenistusastmed ja vormiriietus.
1943. aastal seati sisse diplomaatilistele töötajatele teenistusastmed ja neile vastavad vormiriietus ja eraldusmärgid (õlakud). Vormiriietus jagunes tavavormiks ja paraadvormiks ning suviseks ja talviseks vormiks. Naisdiplomaatidele vormiriietust ette ei nähtud. Paraadvormi juurde käisid glasseenahast valged kindad ja kortiku kandmine. 
1954. aastal diplomaatiliste töötajate vormiriietus ja eraldusmärgid kaotati.
Ümberkujundamine.
1991. aasta novembris võeti vastu otsus kujundada ümber NSV Liidu Välisministeerium NSV Liidu Välissuhete Ministeeriumiks.
Tapa tänavate loend

"Siin on loetletud Tapa tänavaid ja toodud nende pikkused."
Piesendorf

Piesendorf on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Saksa koloniaalimpeerium

Saksa koloniaalimpeeriumi (saksa keeles "Deutsches Kolonialreich") moodustasid Saksa keisririigi kolooniad, sõltuvusterritooriumid ja ülemereterritooriumid. Saksamaa rajas aastatel 1544–1920 Suurbritannia ja Prantsusmaa järel suuruselt kolmanda koloniaalimpeeriumi. See hõlmas mitmeid Aafrika maid, sealhulgas tänapäeva Burundi, Rwanda, Tansaania, Namiibia, Kameruni, Gaboni, Kongo, Kesk-Aafrika Vabariigi, Tšaadi, Nigeeria, Togo ja Ghana alasid ning Uus-Guinead ja paljusid Mikroneesia ja teisi saari Vaikses ookeanis. Hiinas vallati lisaks Tianjini linna ja Jiaozhou linna.
Saksa keisririik kaotas oma koloniaalimpeeriumi üle kontrolli 1914. aastal, mil vallandus Esimene maailmasõda. Liitlasväed tungisid sõja esimestel nädalatel kõikidesse keisririigi kolooniatesse. Kaugemates piirkondades pidasid mõned koloniaalüksused kauem vastu: Saksa Edela-Aafrika alistus aastal 1915, Kamerun aastal 1916 ja Saksa Ida-Aafrika aastal 1918. Impeerium lakkas olemast Versailles' rahulepinguga ning igale kolooniale anti Rahvasteliidu mandaat. Teises maailmasõjas kahtlusatati, et Kolmanda Riigi eesmärk oli impeeriumi taastamine, kuigi riik kapituleerus juba aastal 1944.
Oleh Sentsov

Oleh Sentsov (ukraina keeles "Олег Геннадійович Сенцов"; sündinud 13. juulil 1976 Simferopolis) on Ukraina filmirežissöör, kirjanik ja aktivist.
Jacob van Eyck

Jacob van Eyck (u 1590 – 26. märts 1657) oli Hollandi aadlik, muusik ja helilooja. Ta oli üks tuntumaid 17. sajandi muusikuid Madalmaades, Utrechti Orpheuseks nimetatud kellamängumeister ja -häälestaja, plokkflöödivirtuoos ja plokkföödivariatsioonide autor. "Jonkheer."
Eluloolist.
Van Eyck sündis pimedana aadliperekonnas Heusdeni väikelinnas. 1625. aastal lahkus ta kodunt ning töötas kariljonimängija ja organistina Utrechti toomkirikus. 1628. aastal sai temast kariljonispetsialist Utrechtis, kelle teadmiste alusel loodi, häälestati ja seati kariljone üles kirikutes terves Hollandis. Van Eycki teadmisi akustikast ja kellavalamisest on kiitnud René Descartes, Isaac Beeckman ja teised teadlased. Jacob van Eyck suri Utrechtis.
Teosed.
Jacob van Eyckilt pärineb plokkflöödivariatsioonide kogumik "Der Fluyten Lust-hof" (eesti keelde tõlgitud kui 'Flöödi rõõmuaed'). Teosest tehti uustrükk 1644., 1646., 1649., 1654. ja 1656. aastal. "Der Fluyten Lust-hof" sisaldab 144 meloodiat sopranplokkflöödile, igaühele lisatud mitu eri keerukusastmega variatsiooni. Teoste seas on väike osa vabu kompositsioone, nagu prelüüdid ja fantaasiad, kuid enamik neist olid selle aja Hollandis tuntud viisid, mille hulgas leidus lautolaule, tantsuviise, rahvalaule ja koraaliviise. Viisidele lisatud variatsioonid on kohati vägagi keerukad ja nende veatu mängimine paras pähkel isegi kogenud plokkflöödimängijatele.
"Der Fluyten Lust-hof" on tänini jäänud mahukaimaks soolopuhkpillile kirjutatud teoste kogumikuks Euroopa muusikaajaloos.
Eestis.
Jacob van Eycki muusikat on interpreteerinud ja varieerinud, samuti improviseerinud Eycki teemadel Neeme Punder plaadil "The Flutish Kingdom" koos Peeter Vähiga süntesaatoril ja Aivar Mäe.
Teosest pärit repertuaariga on Eestis korduvalt esinenud varajase muusika stuudio Cantores Vagantes, teos oli ka terve nende kontserdikava "Flöödi rõõmuaed", milles vaheldati viise teorbi saatel laulduna ja flöödivariatsioone plokkflöötidel, sisuks.
Francesco Acerbi

Francesco Acerbi (sündinud 10. veebruaril 1988 Vizzolo Predabissis) on Itaalia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaaliakõrgliiga klubis Milano Internazionale ja Itaalia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri jalgpalliklubis F.C. Pavia, mille meeskonnas debüteeris ta 2006. aastal Itaalia tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2010–11 debüteeris ta Itaalia esiliigas Reggina ridades.
Itaalia kõrgliigas debüteeris Acerbi hooajal 2011–12 Chievo meeskonnas. Hooaja 2012–13 esimeses pooles mängis ta AC Milan, hooaja teises pooles oli ta laenul Chievos. Aastatel 2013–2018 mängis Itaalia kõrgliigas Sassuolo ridades. 2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Rooma Lazioga. 2022. aasta septembris läks ta Laziost laenule Milano Interi.
Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Acerbi 18. novembril 2014 sõprusmängus Albaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2019 EM-i valikmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks.
Mateo Musacchio

Mateo Pablo Musacchio (sündinud 26. augustil 1990 Rosarios) on Argentina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Rooma Lazio.
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis River Plate, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. Argentina kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2006–07.
2009. aasta augustis liitus Musacchio Hispaania kõrgliiga klubiga Villarreal. Villarreali põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aasta veebruaris. Villarrealis mängis ta kokku kaheksa hooaega, millest seitse Hispaania kõrgliigas.
Aastatel 2017–2021 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan. 2021. aasta jaanuaris siirdus ta Laziosse.
Argentina jalgpallikoondises tegi Musacchio debüüdi 2. juunil 2011 sõprusmängus Nigeeria vastu.
Vicente Guaita

Vicente Guaita Panadero (sündinud 10. jaanuaril 1987 Torrentis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliigaklubiga Celta de Vigo.
Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubis Valencia CF, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2000. aastal. Aastatel 2006–2009 mängis ta põhiliselt Valencia reservmeeskonnas Hispaania madalamates liigades.
Valencia põhimeeskonnas debüteeris ta 2. oktoobril 2008 UEFA karika mängus Marítimo vastu. Hooajal 2009–10 mängis ta Valenciast laenul Hispaania esiliiga klubis Recreativo de Huelva ning oli sel hooajal liigas edukaim väravavaht, lastes endale lüüa keskmiselt 0,8 väravat mängus. Alates hooajast 2010–11 oli Guaita Valencia üheks põhiväravavahiks.
Aastatel 2014–2018 mängis ta neli hooaega Getafe, sh kolm hooaega Hispaania kõrgliigas.
2018. aasta suvel sõlmis ta lepingu Crystal Palace'iga. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 15. detsembril 2018 mängus Leicester City vastu. Pärast seda kindlustas ta koha Crystal Palace'i põhiväravavahina. 2021. aastal valiti Guaita Crystal Palace'i aasta mängijaks.
2023. aasta septembris naasis Guaita Hispaaniasse, kui sõlmis kaheaastase lepingu
Saalbach-Hinterglemm

Saalbach-Hinterglemm on vald "(Gemeinde)" Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas). See on hästi tuntud oma suusatamise ja muu talispordi poolest. Vallas asub nelja suusaraja võrgustik (Saalbach, Hinterglemm, Fieberbrunn ja Leogang), lisades kuni 270 km suusanõlvu. Salzburgi lennujaamast on kuurordisse lühike reis.
Saalbach-Hinterglemm asub Saalbachi orus, mis on orienteeritud ida-lääne suunas. Piirkond on Kitzbüheli Alpide osa. Kõrgeimad punktid on Spielberghorn (2044 m) põhjas ja Hochkogel (2249 m) lõunas.
Lähim suurem linn on Zell am See, u. 20 km eemal. Vallas on kaks väikest linna: Saalbach ja Hinterglemm.
Ajalugu.
Vanimad tõendid valla asulate kohta pärinevad aastast 1222. Nimi "Salpach" ilmus esmakordselt 1350. aastal. Enne 1410. aastat oli linnas kirik. 1489. aastal andis peapiiskop Johann Beckensloer linnale turuõiguse.
Sellele vaatamata jäi Saalbach kuni 20. sajandini enamasti vaeseks põllumajanduskogukonnaks.
1945. aasta mais marssis umbes Jagdgeschwader 27 (JG 27) "Afrika" 1000 meest (Teise maailmasõja "Luftwaffe" "Geschwader"), kes oli kuulus Põhja-Aafrika kampaanias teenimise ja Aafrika korpuse toetamise eest, siia oma viimasest baasist Salzburgis, et alistuda küla hõivanud Ameerika vägedele.
Pärast sõja lõppu hakkasid turistid saabuma veel samal 1945. aastal ja küla hakkas tundma jõukuse püsivat kasvu. 1987. aastal muudeti Saalbachi nimi Saalbach-Hinterglemmiks.
Sport ja vaba aeg.
Saalbach on orienteeritud peamiselt turismile ja paljude elanike töökohad sõltuvad kas otseselt või kaudselt sellest tööstusest.
22. jaanuarist - 3. veebruarini 1991. aastal toimusid Saalbach-Hinterglemmis mäesuusatamise maailmameistrivõistlused.
Turism.
Suusatamine.
Saalbach on üks peamisi Austria suusakuurorte, mis pakub laia valikut laskumisi, ulatuslikult hooldamata suusaradu ja suurepärast lumikatet. Suusatada saab oru mõlemal küljel. Laskumised oru põhjaküljel (lõunanõlv) on külastajatele päikeselise ilma tõttu eelistatumad. Laskumised oru lõunaküljel (põhjanõlv) on tavaliselt varjus, seega on parem lumikate, eriti hooaja lõpus, samuti rohkem puid. Suur osa hooldamata suusaradu leidub põhjaküljel, kus reiesügavust, puutumata tuhklund võib leida paljudest suusaradadest vaid mõne meetri kauguselt. Hinterglemmis on väike lumepark, kuid kogenud lumelaudurid ja suusatajad eelistavad suunduda lumeparki külgnevas Leogangi orus. Saalbach-Hinterglemmis on ka 6- ja 8-inimese tooltõstukid, millel on halva ilma korral kasutamiseks soojendusega istmed ja sissetõmmatavad katted.
Yedikule raudteejaam

Yedikule raudteejaam (türgi keeles "Yedikule Tren İstasyonu") on määramata ajaks suletud raudteejaam İstanbuli vanalinna Fatihi edelaosas Bosporuse väina kaldapealsel.
Kõrgem geodeesia

Kõrgem geodeesia (teoreetiline geodeesia) on tänapäevase geodeesia üks põhisuundi, mille tutvustas saksa teadlane-geodeet ja välismaa korrespondentliige Venemaa Teaduste Akadeemia (1907) Friedrich Robert Helmert.
Uurib Maa kuju, välist gravitatsioonivälja, maakera pinnal olevate punktide koordinaatide täpset määramist ühes süsteemis.
Kõrgema geodeesia võib jagada mitmeks teadmusvaldkonnaks:
Need valdkonnad on olulised geofüüsika ja geodünaamika, navigeerimise, potentsiaaliteooria ja diferentsiaalgeomeetria harud. Samuti kõrgem geodeesia uurib vigade teooriat, süstematiseerides ja klassifitseerides neid, et tulemusele veelgi korrektseid parandusi sisse viia. Moderniseerib ISO 9000.
Topkapı palee

Topkapı palee (türgi keeles "Topkapı Sarayı"; osmanitürgi keeles "طوپقپو سرايى", romaniseeritult "Ṭopḳapu Sarāyı" ehk otsetõlkes 'Kahurivärava palee') on İstanbuli vanalinnas Fatihis asuv suursugune muuseum. 15. ja 16. sajandil oli see Osmanite riigi sultanite peamine elukoht ja administratiivne peakorter.
Sankt Martin bei Lofer

Sankt Martin bei Lofer on vald "(Gemeinde)" Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Vald asub Loferi maal Pinzgau Saalachi orus.
Stuhlfelden

Stuhlfelden on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Jäätuv vihm

Jäätuv vihm on vedelad sademed, mis jäätuvad allajahtunud maapinna ja esemetega kokku puutudes.
Vihm jäätub alles maapinnal siis, kui maapinnalähedane külm õhukiht on väga õhuke ja vihm ei ole jõudnud hakata jäätuma kõrgemal. 
Allajahtunud olekus olevad veepiisad külmuvad esemetel ja maapinnal ning moodustavad jääkihi. Telefonitraatidele, puuokstele ja rohukõrtele tekkinud jääkihti nimetatakse jäiteks, maapinnal tekib aga kiilasjää.
Hooverphonic

Hooverphonic on 1995. aastal moodustatud Belgia ansambel. Bändi nimi oli algul Hoover, kuid see muudeti Hooverphonicuks, et neid teiste bändidega segi ei aetaks ja et vältida õiguslikke küsimusi samanimelise tolmuimejafirmaga.
Bändi koosseisu kuuluvad 2020. aasta seisuga Alex Callier, Raymond Geerts ja Geike Arnaert.
Bänd pidi esindama 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgiat lauluga "Release Me", kuid konkurss jäi koroonapandeemia tõttu ära. 20. märtsil 2020 aga teatati, et Hooverphonic esindab riiki ka 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. 4. märtsil 2021 avaldati nende laul "The Wrong Place".
Unken

Unken on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Jonkheer

Jonkheer (naisvorm jonkvrouw, sõna-sõnalt 'noorhärra' ja noor daam') on tiitel Madalmaades, mis tähistab madalaima astme aadlikku nagu prantsuse "écuyer" või inglise skvaier. Hollandis kasutatakse seda eessõnana tiitlita aadli puhul. Tiitel on sama tähendusega nagu Saksamaa aadlis kasutatud tiitel junkur, mida ajalooliselt on kasutatud ka mujal Euroopa saksakeelses osas ja Skandinaavia maades.
Uttendorf

Uttendorf on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Tormod Knutsen

Tormod Kåre Knutsen (7. jaanuar 1932 – 23. veebruar 2021) oli norra suusakahevõistleja.
Knutsen alustas oma sportlaskarjääri suusahüppajana.
Tormod Knutsen osales kolmedel olümpiamängudel. 1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzos võitis ta kahevõistluses 6. koha ja 1960. aastal Squaw Valleys võitis ta hõbemedali. Innsbruckis toimunud 1964. aasta taliolümpiamängudel võitis ta kuldmedali.
Ta võitis ka kahevõistluse võistluse Holmenkolleni mängudel 1958. aastal.
1960. aastal pälvis ta Holmenkolleni medali.
Pärast Innsbrucki olümpiamänge lõpetas sportlaskarjääri
Eberechi Eze

Eberechi Oluchi Eze (sündinud 29. juunil 1998 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Arsenal.
Ta kuulus noorena Arsenali, Fulhami, Readingu ja Millwalli akadeemiatesse, kuid tegi profidebüüdi Queens Park Rangersis. 2017. aasta jaanuaris debüteeris ta Queens Park Rangersi meeskonnas Inglismaa karikavõistlustel.
2017. aasta augustis läks ta Queens Park Rangersist laenule Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubisse Wycombe Wanderers. Seal lõi ta 20 liigamänguga viis väravat. Seejärel naasis ta Queens Park Rangersi ning lõi 10. märtsil 2018 mängus Sunderlandi vastu oma esimese värava Inglismaa esiliigas. Hooajal 2019–20 lõi ta Inglismaa esiliigas 14 väravat ning valiti Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Queens Park Rangersi hooaja parimaks mängijaks.
2020. aasta augustis siirdus ta umbes 17 miljoni naelsterlingi eest Crystal Palace'i, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 7. novembril 2020 mängus Leeds Unitedi vastu.
2025. aasta mais võitis ta Crystal Palace'iga FA Cupi, alistades Manchester City. Eze lõi 16. minutil mängu ainsa värava, mis tõi Crystal Palace'ile nende ajaloo esimese karika.
Sama aasta augustis võitis ta Crystal Palace'iga Community Shieldi, alistades Liverpooli.
2025. aasta augustis siirdus Eze 67,5 miljoni naelsterlingi eest Arsenali. Arsenalis kannab ta oma särgil numbrit 10.
Viehhofen

Viehhofen on vald "(Gemeinde)" Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Vald asub merepinnast 856 m kõrgusel Glemmtali oru keskosas, läbi mille voolab Saalachi jõgi. Oru peamine linn on läänepoolne naaber Saalbach-Hinterglemm. Idas asuvasse orusuudmesse jääb Maishofeni küla.
Orgu ääristavad Kitzbüheli Alpid, seal rohkem tuntud kui "Pinzgau rohumäed". Küla ümbritsevad järgmised mäed: edelas Oberer Gernkogel (2175 m) – kõrgeim punkt Viehhofenis; kagus Schmittenhöhe (1965 m); kirdes Sausteige (1912 m) – sealt pärineb ka vapiloom kult.
Geodeetilised koordinaadid

Geodeetilised koordinaadid on Maal asuva punkti laius B (ingl "latitude") ja pikkus L (ingl "longitude"). Geodeetiliste koordinaatide nagu ka geograafiliste koordinaatide määramisel kasutatakse mõõtühikuna kraade, minuteid ja sekundeid (kuuekümnendsüsteemi).
Laius ja pikkus.
Laius B on nurk ekvatoriaalse tasapinna ja punkti normaali vahel. Laius saab omada väärtusi 0° ekvaatoril kuni 90° põhja või lõuna suunas ja seda nimetatakse vastavalt põhja- või lõunalaiuseks. Laius B on joonisel 1 tähistatud B-ga, seda mõõdetakse kaarele KK′ vastava nurgana. Geograafiline laius määrab ära antud punkti paralleeli arvulise väärtuse. Eesti asub paralleelide 57°,5 ja 59°,7 vahel.
Pikkus L on nurk punkti läbiva meridiaani ja algmeridiaani ehk nullmeridiaani ehk Greenwichi meridiaani vahel. Pikkus saab omada väärtusi 0° ‑ 180° ida või lääne suunas ja seda nimetatakse vastavalt ida- ja läänepikkuseks. Pikkus L on tähistatud joonisel 1 tähega L ja seda mõõdetakse kaartele K′A või BK vastava nurgana.
Meridiaanid ja paralleelid.
Meridiaan on joon, mis tekkib Maa pöörlemistelge läbiva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel ning ühendab põhja- ja lõunapoolust. Meridiaan on pool suurringjoonest. Greenwichi observatooriumit läbivat merdiaani nimetatakse alg- ehk nullmeridiaaniks.
Paralleel on joon, mis tekib Maa pöörlemisteljega ristuva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel. Ekvaator on paralleel, mis läbib Maa keskpunkti. Kõik paralleelid peale ekvaatori on väikeringid.
Referentsellipsoid.
Geodeetilised koordinaadid asetuvad mõttelisele matemaatilisele kujundile, milleks on pöördellipsoid. Pöördellipsoidi kuju on kõige sarnasem Maa tegeliku kujuga. Selliseid pöördellipsoidi mudeleid nimetatakse referentsellipsoidideks. Ajalooliselt on piirkonniti ja ülemaailmselt kasutusel olnud mitmesuguseid referentsellipsoide. Eestis ja mujal Euroopas kasutatakse geodeetiliste koordinaatide arvutamisel rahvusvahelise referentsellipsoidi GRS80 parameetreid.
Sergej Milinković-Savić

Sergej Milinković-Savić (serbia kirillitsas Сергеј Милинковић-Савић; sündinud 27. veebruaril 1995 Lleidas Hispaanias) on Serbia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ja Serbia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis FK Vojvodina, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas 2013. aastal.
2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Genk.
2015. aasta juulis siirdus ta Rooma Laziosse. Hooajal 2017–18 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooajal 2018–19 liiga hooaja parimaks poolkaitsjaks.
Suvel 2023 liitus ta 40 miljoni euro eest Al Hilaliga.
2013. aastal tuli Milinković-Savić Serbia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2015. aastal tuli ta Serbia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Milinković-Savić pälvis 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Pronkspalli auhinna. Serbia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2017. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 8. oktoobril 2020 EM-i valikmängus Norra vastu.
Tema noorem vend Vanja Milinković-Savić on samuti jalgpallur.
Kardaanliigend

Kardaanliigend ehk universaalliigend, ka Hooke’i liigend, on liigend, mis ühendab ristmikliigendiga kahte jäika pöörlevat varrast, mis on teineteise suhtes nurga all. Kardaanliigend ei ole püsiva kiirusega, see tähendab, et konstantse kiirusega pöörleva sisendvõlli kiirus ei ole sama suur kui väljundvõlli kiirus. Väljundvõlli kiirus kõigub vastavalt nurgale kiiremaks või aeglasemaks, aga keskmine kiirus võrreldes sisendvõlli kiirusega jääb samaks.
Ajalugu.
Kardaanliigendi nimetus tuleb itaalia matemaatikult Gerolamo Cardano, kes tuli mõttele, kuidas saab pöörlevat jõudu üle kanda nurga all (kuid mitte rohkem kui 45º ühe liigendi kohta.) Gerolamo Cardano oli esimene inimene, kes soovitas kasutada pöörleva jõu edastamiseks kardaanliigendist koostatud ülekandevõlli. Teadaolevalt kasutati terminit ja reaalset töötavat kardaanliigendit inglase Robert Hooke’i raamatus “Helioscopes”. Ta avalikustas kardaanliigendi kirjelduse 1678. aastal, mille tulemusel kasutatakse terminit “Hooke’i liigend” inglise keelt kõnelevates riikides. 1683. aastal leiutas Hooke püsiva kiirusega liigendi selleks, et leevendada kardaanliigendi muutuva kiiruse probleemi. 
Liigenditüübid.
Kaks enamlevinud liigendi tüüpi on üksik kardaanliigend ja topeltkardaanliigend. Valdavalt kasutatakse üksikut kardaanliigendit. Kasutust leiavad ka topeltliigendid. Võimalus on kasutada kaht eri tüüpi topeltliigendit, millel on kahekordsed ülekandenurgad. Topeltkardaanliigend koosneb kahest kardaanliigendist, mis on üksteise otsa ühendatud. Topeltkardaanvõll sarnaneb väga topeltkardaanliigendiga, kuid erinevus on kardaanliigendite vahele lisatud võllis. Üksik kardaanliigend lubab kuni 45-kraadist ülekandenurka. Topeltkardaanliigend lubab kuni 90-kraadist ülekandenurka.
Kasutusalad.
Kardaanliigendiga ühendused on väga laialt levinud. Üldkasutust leiab kardaanliigendid lennukitel, kontrollmehhanismidel, meditsiini- ja optikaseadmetes, õmblusmasinatel, tekstiilimasinatel ja tööpinkide ajamites. Enamasti leiavad kasutust terasest kardaanliigendid, aga kergetööstuses kasutatakse ka termoplastidest kardaanliigendeid.
Reet Sukk

Reet Sukk (sündinud 18. septembril 1966 Viljandis) on eesti flötist (spetsialiseerunud renessanss- ja barokkflöödile) ja plokkflöödimängija.
Haridus ja tegevus muusikuna.
Reet Suka valikuid interpreedina on mõjutanud õpingud Viljandi Muusikakoolis, kus tema õpingute ajal töötas Tõnu Sepp. Ta hakkas Viljandi Linnakapellis mängima vanu puupuhkpille ja suurt rolli suuna valikul vanade instrumentide suunas mängis Viljandi Vanamuusika Festival. Et vanu pille Eestis toone ei õpetatud, alustas ta õpinguid Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Kaljo Westi flöödiklassis, edasi Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Samuel Sauluse õpilasena. Konservatooriumi lõpetas ta barokkflöödi erialal ning Wilbert Hazelzeti julgustusel asus ta edasi õppima Hollandis.
1996.-1999. aastal õppis Reet Sukk Haagi Kuninglikus Konservatooriumis W. Hazelzeti juures barokkflööti ja Jeanette van Wingerdeni juures plokkflööti, lisaks osales töötubades varajasest muusikast kuni klassitsismini.
Eestis on Reet Sukk tegutsenud koos Taavi-Mats Uttiga varajase muusika stuudio Cantores Vagantes kontserdiprojektides. Lisaks on ta osalenud teistes varajase muusika projektides, sealhulgas esinenud sageli orkestrisolistina. Mängimise kõrval õpetab Reet Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakoolis. 
Ta on üks Plokkflöödiühing ERTA-Estonia asutajaliikmetest. 
Tunnustus.
CD "Rokokoomuusika Põhjalast" valiti Eesti Muusikaauhinnad 2014 nominendiks ja ühtlasi aasta parimaks kammermuusikaplaadiks.
Isiklikku.
Tema abikaasa on plokkflöödi- ja barokkoboemängija Taavi-Mats Utt.
Wald im Pinzgau

Wald im Pinzgau on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Weißbach bei Lofer

Weißbach bei Lofer on vald ("Gemeinde") Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).
Wilbert Hazelzet

Wilbert Hazelzet (sündinud 20. novembril 1948 Haagis) on Hollandi barokkflöödimängija.
Tegevus muusikuna.
1970. aastal pühendus Hazelzet barokkflöödi tundmaõppimisele ja mängimisele. 18. sajandi mängutehnikat ja esituspraktikat õppis ta selle perioodi traktaatidest. Teda peetakse üheks silmapaistvaimaks barokkflöödimängijaks tänapäeval. 1978. aastal hakkas ta mängima ansamblis Musica Antiqua Köln. Ta on teinud koostööd klavessinist Jacques Oggiga, lautomängija Konrad Junghäneliga, Ton Koopmaniga ja Amsterdami barokkorkestriga ning kammerorkestritega Ensemble Sonnerie ja London Baroque.
Wilbert Hazelzet on Haagi Kuningliku Konservatooriumi ja Utrechti Hogeschool voor de Kunsteni õppejõud.
Liugelaager

Liugelaager ehk radiaallaager, mõnes kasutusalas nimetatud ka puksiks, on mehaaniline element, mida kasutatakse pöörlevate võllide ja statsionaarsete tugielementide vahelise hõõrdumise vähendamiseks. Liugelaagreid kasutatakse peamiselt pöörleva võlliga masinates. 
Liugelaagrite eelised teiste laagrite ees on vastupanu suurtele pöördejõududele ja sõltuvalt materjalist ka vastupidavus korrosioonile, vesikeskkonnale või kõrgetele töötemperatuuridele. 
Liugelaagrite ehitus.
Liugelaagrid koosnevad tavaliselt kahest osast. Ühel pool on fikseeritud osa, mis kannab koormusi ja teisel poolt pind, mis kulub ning puutub kokku liikuva elemendiga. Efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse koostamisel tavaliselt madala hõõrdeteguriga materjale või lisatakse osade vahele määrdeainet. 
Liugelaager võib olla konstrueeritud terviklaagrina või poolitatuna. Esimesi saab kasutada vaid juhul, kui on võimalik laagerduse koostamine telgsuunas. 
Liugelaagrite materjalid.
Sõltuvalt rakendusest, mõjuvatest jõududest ja kiirusest kohandatakse vastavalt ka liugelaagri materjalid. Laagrimaterjali puhul on kasulikud omadused väikesed hõõrdekaod, kulumiskindlus, piisav väsimustugevus ja hea soojusjuhtivus, erandjuhtudel veel ka kuuma- ja korrosioonikindlus . Sageli kasutatavad materjalid on vase-, tina-, tsingi- ja pliisulamid, õliga immutatud paagutatud materjalid, hallmalmid, kumm, tehnokeraamika ja plastid. 
Laagrite määrimine.
Liugelaagrite olulisemaks töövõimelisuse kriteeriumiks on kulumiskindlus, mis on seotud laagri hõõrderežiimiga. Vältimaks häireid töötamisel kasutatakse määrdeid. Võtted määrde sisestamiseks laagrisse sõltuvad sellest, kas laager on ette nähtud töötamiseks hüdro-/aerodünaamilisel režiimil või mitte, milline on koormuse iseloom (suunalt püsiv või tsirkuleeriv) ning rakendamine (kas tapile või rummule).
Lilian Langsepp

Lilian Langsepp (sündinud 1961) on eesti muusikateadlane ja interpreet, kes mängib ajaloolisi harfe, orelit, klavessiini ja Hiina näppepilli guzhengi.
Haridus ja töökäik.
Aastail 1976–1980 õppis ta Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist ja muusikateooriat ning aastail 1980–1987 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateaduse erialal. 2005. aastal kaitses ta muusikateaduse alal magistrikraadi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Diego Fernández de Huete "passacaglia"'de laadikäsitluse ja tonaalstruktuuri teemal (juhendaja Mart Humal).
Vanamuusika osas täiendas ta end 1997.–2000. aastal Schola Cantorum Basiliensises, keskendudes hispaania barokkharfile, hispaania varajasele orelimuusikale ning improvisatsioonile ajaloolistes stiilides.
Lilian Langsepp on töötanud bibliograafina ja raamatukoguhoidjana Tartu ülikooli raamatukogu muusikaosakonnas, muusikateooria, improvisatsiooni ja barokkharfi õpetajana H. Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, samuti õpetajana Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kultuuriteaduste ja kunstide instituudis.
Tegevus muusikuna.
Alates 1994. aastast on ta esinenud nii solistina kui ka mitme vanamuusikaansambli, nagu Hortus Musicus, Corelli Consort, Linnamuusikud, Cantores Vagantes, Via Sonora, Fudo, FA Schola ansambli koosseisus, mängides harfi, klavessiini, orelit, guzhangi. Ta on teinud muusikakujunduse Tartu Jaani kirikut tutvustavale Tartu Ülikooli õppefilmile (valmis 1999), lindistanud muusikat Eesti Raadiole, teinud barokkharfimängijana koostööd Cantores Vagantesega. Ta on Tartu Ülikooli varajase ja orientaalse muusika keskuse Festivitas Artium Schola ansambli liige.
Prilep

Prilep on Põhja-Makedoonia suuruselt neljas linn. See on Prilepi omavalitsuse keskus.
Linn on tuntud oma tubakatööstuse poolest.
Strumica

Strumica on Põhja-Makedoonia suuruselt kümnes linn. See on Strumica omavalitsuse keskus.
Linn on saanud nime Strumica jõe järgi, mis linnast läbi voolab.
Alassane Pléa

Alassane Alexandre Pléa (sündinud 10. märtsil 1993 Lille'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Mönchengladbachi Borussia.
Ta alustas klubikarjääri Lyoni Olympique'is. Aastatel 2010–2014 mängis ta põhiliselt Lyoni reservmeeskonnas. Prantsusmaa kõrgliiga debüteeris ta Lyoni meeskonnas 2012. aasta oktoobris. Hooaja 2013–14 teises pooles mängis ta laenul Prantsusmaa esiliiga klubis AJ Auxerre.
2014. aasta suvel sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Nice. Hooajal 2016–17 lõi Pléa Prantsusmaa kõrgliigas 11 väravat ja hooajal 2017–18 16 väravat.
2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Mönchengladbachi Borussiaga. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 1. septembril 2018 mängus Augsburgi vastu. Debüüthooajal lõi ta Saksamaa kõrgliigas 12 väravat.
Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris Pléa 2018. aasta novembris mängus Uruguay vastu.