tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
AS Norma

AS Norma on Eesti ettevõte, Autolivi tütarettevõte, mis toodab autode turvasüsteemi komponente.
AS Norma peamine tegevusvaldkond on autoohutusrihmade ja nende komponentide tootmine ja müük. Valmistatakse ka autodetaile ning stantse ja plastivaluvorme pressidele. Inseneriteenust osutatakse autoohutussüsteemide ning ohutusrihmade komponentide väljatöötluse ning adapteerimise vallas. AS Norma ekspordib 98% oma toodangust, samas impordib AS Norma enamuse tootmismaterjalidest. Firma partneriteks on autotootjad ja nende allhankijad.
Ettevõte tootab ohutusseadmeid peaaegu kõigile automarkidele üle maailma, valmistades aastas enam kui 50 miljonit turvavöö luku keelt. Lisaks Euroopale tarnitakse tooteid autotööstustele üle maailma – ka Ameerikasse, Jaapanisse ja Hiinasse.
Ligi 1000 töötajaga Norma tootmine ja kontor asuvad Tallinnas Laki tänaval.
Ajalugu.
Ettevõtte ajalugu ulatub 1891. aastasse, mil Paliskis asutati Michelsoni plekitöökoda. 1950–1980 oli Norma mänguasjade juhttootja Nõukogude Liidus. Normas valmistati ka igas eesti peres tuntud plekist maitseainetoose. Praegust nime Norma kannab ettevõte aastast 1931.
Aastal 1973 alustas Norma sõiduautole Moskvitš ohutusrihmade tootmist läänest ostetud litsentsi alusel ning oli 1973–1990 turvavööde ainutarnija Nõukogude Liidu autotööstusele. Tootmiskoondis Norma hooned asusid Tallinnas, Laki tänav 14 (peahoone) ja Kopli tänav 40 (tsehh). 
1994. aastal tootmine erastati. 1996 – 2010 oli AS Norma Tallinna börsil. 2001. aastal alustati AutoLIV AB sisseseade paigaldamist ja turvavööde tootmist Rootsi turu jaoks. 2006 alustati turvapatjade ja elektronkontrollerite tootmist.
Näitelava

Näitelava oli eestikeelne ajakiri, mis ilmus aastatel 1909–1910 Tallinnas ning mis käsitles teatri-, kunsti- ja kirjandustemaatikat.
Ajakirja ilmus 12 numbrit.
Algul toimetasid ajakirja Sergei ja Johann Parmi, hiljem Paul Pinna ja Theodor Altermann.
NYYD

NYYD (harvemini kirjutatud "Nyyd") on aastast 1991 Tallinnas toimuv rahvusvaheline nüüdismuusikafestival. 
Festivalil on esitatud kammermuusikat, sümfoonilist muusikat, kammeroopereid, multimeediaprojekte.
Eesti kollektiividest on festivalil üles astunud teiste seas ERSO, Rahvusooper Estonia, Eesti Filharmoonia Kammerkoor, Rahvusmeeskoor, Tallinna Kammerorkester ja aastast 1993 on festivalil igal aastal esinenud nüüdismuusikakollektiiv NYYD Ensemble.
Välismaalt on festivalil esitatud muu seas järgmiste heliloojate loomingut: Steve Reich, Philip Glass, Tristan Murail.
Geneetiline epistemoloogia

Geneetiline epistemoloogia on tunnetuse käsitlemine ontogeneetilise protsessina.
Geneetilise epistemoloogia kui uurimissuuna rajajaks on Jean Piaget.
Andres Levald

Andres Levald (sündinud 7. juunil 1954 Tallinnas) on eesti maastikuarhitekt ja arhitekt.
Elukäik.
Andres Levald lõpetas aastal 1972 Tallinna 2. keskkooli ja 1975 Räpina Sovhoostehnikumi maastikuaednikuna. 1976–1978 õppis ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas. 1978 jätkas ta õpinguid Dresdeni Tehnikaülikoolis, mille lõpetas 1983 maastikuarhitekti diplomiga. Seejärel oli ta 1988. aastani aspirantuuris Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (Ehituse TUI).
Ajavahemikus 1975–1976 töötas Tallinnas Eesti Maaehitusprojektis ja 1983–1988 Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi spetsiaalses konstrueerimisbüroos. 1989–1992 oli Andres Levald Tallinna peaökoloog ja juhtis Tallinna Keskkonnaametis linnaökoloogia osakonda. 1992–1996 oli ta ametis Tallinna linnavalitsuse keskkonnanõunikuna, linnavalitsuse liige 1992–1993. 1997–2013 töötas Levald planeeringute juhtivarhitektina OÜ-s E-Konsult.
Alates 2013. aastast on ta siseministeeriumi planeeringute osakonna nõunik ja koordineeris maakonnaplaneeringute koostamist. 2015. aasta septembrist viidi ruumilise planeerimise korraldamise ja planeeringute osakond üle rahandusministeeriumisse. Tal on volitatud arhitekt-ekspert, tase 8 kutse, on koostanud arvukalt planeeringuid ja keskkonnaprojekte. Pidanud loenguid ja juhendanud üliõpilasi Eesti Kunstiakadeemias, Tallinna Tehnikaülikoolis, Tallinna Ülikoolis, Sisekaitseakadeemias ja teistes Eesti kõrgkoolides.
Andres Levald on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1988. aastast, aastast 1996 kuulub liidu eestseisusse. 2000–2014 esindas ta Eesti Arhitektide Liitu Euroopa Arhitektide Nõukogus (ACE). Ta on Eesti Arhitektide Liidu Kutsekomisjoni esimees ja Muinsuskaitseameti maastikuarhitektuuri ekspertnõukogu esimees. Ta on Eesti Planeerijate Ühingu asutajaliige (2002), Eesti Haljastajate Klubi asutajaliige (1977) ja president (1990–1997). Osalenud rahvusvaheliste arhitektuurivõistluste žüriis.
Isiklikku.
Tema isa oli insener ja teadlane Heino Levald.
Kadi Taniloo

Kadi Taniloo-Tekkel (enne eestistamist aastani 1936 Keete Tanilov; seejärel Kadi Taniloo; aastast 1960 Kadi Tekkel; 25. jaanuar 1911 Rõuge vald – 14. veebruar 1998 Tartu) oli eesti näitleja, lavastaja ja kultuuriajakirjanik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Aastatel 1929–1932 õppis ta Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat ning selle kõrvalt Voldemar Mettuse teatristuudios ja Arno Niitofi juures laulmist. Ta oli Korp! Filiae Patriae vilistlane.
Ta oli aastatel 1932–1940 Vanemuise teatri näitleja. Vanemuise draamatruppi kutsus teda teatri direktor kirjanik August Gailit. 1940. aastal siirdus ta tööle Tallinna, kus oli neli aastat Estonia teatri näitleja-laulja,1941.aastast ooperikooris.
Põgenes suure põgenemise lainega 1944. aastal Saksamaale Berliini. Osales aastatel 1946–1949 Suurbritannia okupatsioonitsoonis näitleja-lavastaja Kaarel Söödori eestvõttel asutatud Oldenburgi Eesti Rahvusteatris.
1949. aastal kolis ta Saksamaalt Ameerika Ühendriikidesse. 1950. aastal asutas ta koos Henrik Visnapuuga New Yorgi Eesti Teatri ning oli seal 1995. aastani näitleja, lavastaja ja dramaturg.
Kadi Taniloo tegi kaastööd ajalehtedele Vaba Eesti Sõna ja Vaba Eestlane ning Münchenis Vaba Euroopa raadiole, lisaks töötas Ameerika Hääle direktorina. 
1994. aastal tuli ta tagasi Tartusse, kus huvitus elavalt Tartu muusikaelust ning osales Vanemuise Seltsi tegevuses, mille auliikmeks ta 1996. aasta jaanuaris valiti.
Isiklikku.
Tema vend oli skulptor Endel Taniloo. Kadi Taniloo oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa Ernst Kaldma (1909–1970) oli audiitor, teine abikaasa Heinrich Tekkel (1908–1993) oli farmatseut.
Optimistid

Optimistid oli aastatel 1965–1969 tegutsenud Eesti biitmuusikaansambel. 
Ansambel alustas tegevust 1965. aastal, mil kasutati nime Reval, mis aga Nõukogude võimudele sobimatuna 1966. aastal välja vahetati.
Esimene esinemine toimus 22. keskkooli isetegevusülevaatusel. Esikoha tagas lugu "Jaan läeb jaanitulele".
Ansambli algkoosseisu kuulusid Heigo Mirka (basskitarr, laul), Vello Salumets (laul, basskitarr, klahvpillid), Toomas Kõrvits (soolokitarr, laul), Neeme Ninnas (rütmikitarr), Harry Kõrvits (trummid). Hiljem asus Harry Kõrvitsa asemele Henry Kirsipuu. Harry Kõrvits naasis 1968. aastal, kui kujunes välja Optimistide viimane koosseis, kuhu kuulusid lisaks temale ja Heigo Mirkale kitarrist Tiit Kõrvits, klahvpillimängija Olav Ehala ja laulja Heiki Johannson. 
Ansambli repertuaari põhiosa moodustasid ingliskeelsete lööklaulude, näiteks The Rolling Stonesi, Bob Dylani, Herman's Hermitsi ja The Beatlesi kaverid. Neist nii mõnigi saavutas väga suure populaarsuse, näiteks "Kesköötund" ehk "Mul on tunne" (1966, originaalis The Herman's Hermits - "You won't be leaving"). 
Ansambli enda laululoomingust on tuntud Vello Salumetsa kirjutatud "Ülle" (u 1966, algselt "Beautiful"; ERR helisalvestis aastast 1969).
Festival

Festival on massipidustus.
Festival on tavaliselt mitmepäevane üritus, mitte näiteks üheks päevaks välja kuulutatud sibulamüük või lühilaat kuskil külas/linnas, nagu tänapäeval kaubanduslikul eesmärgil seda sõna vääralt kasutatakse.
Festivale toimub mitmes vallas, näiteks folkloori-, muusika-, teatri-, filmi- ja laulufestivalid.
Kunstifestival on mõne üksiku või mitme kunstiliigi tutvustamiseks perioodiliselt korraldatav ettevõtmine, mis tihti on korraldatud piduliku ülevaatuse või konkursi vormis.
Muusikafestivalid on enamasti temaatilised. Kõige populaarsemad on publiku arvukuse mõttes laulufestivalid, millest paljud korraldatakse lauluvõistluse või ka esitajate konkursi vormis.
Noorsooliikumises on tähtis koht olnud ülemaailmseil noorsoo- ja üliõpilasfestivalidel. Esimene noorsoo- ja üliõpilasfestival toimus 1947. aastal Prahas. Suurema hulga osavõtjate arvuga Eestist oli 1957. aasta festival Moskvas, milles kokku osales 34 000 inimest 130 maalt.
NBA tähtede mäng

NBA tähtede mäng (ingl NBA All-Star Game) on NBA igal aastal korraldatav näidismäng, milles kohtuvad omavahel tähtmängijad idakonverentsist ja läänekonverentsist. 
Esimene mäng peeti 2. märtsil 1951 Boston Gardenis.
Meronoomia

Meronoomia on klassifikatsioon, mis jaotab tervikut osadeks.
Meronoomia näiteks on organismi jaotamine elunditeks. 
Meronoomia on komplementaarne taksonoomiale, mis tegeleb tervikute rühmitamisega. Kui taksonoomia moodustab taksoneid, siis meronoomia moodustab meroneid.
Läbivooluelement

Läbivooluelement on erilaadne keemiline vooluallikas, milles redoksreaktsiooni komponendid on salvestatud ioonidena vedelikus. Kõige tuntum on vanaadium-läbivooluelement (patenteeritud 1986. a), milles elektrokeemilist energiat kannavad vanaadiumi ioonid (läbi elemendi negatiivse elektroodi) ja vanaadiumoksiidi ioonid (positiivsel elektroodil); mõlemal juhul on ioonid lahustunud kujul väävelhappes. Ioonlahused, s.o elektrolüüdid paiknevad elemendi juurde kuuluvas kahes tankis. Tankide maht määrab elemendi elektrimahutavuse.
Poorsest grafiidist elektroode ja ühtlasi neid läbivaid elektrolüüdivooge eraldab separaator. Selleks on mikropoorne membraan, mis laseb takistamatult läbi H3O+ ioone, kuid on tõkkeks metalli ioonidele.
Tühjaks saanud elementi on võimalik laadida elektrienergia abil nagu tavalist akut, ent läbivooluelementi laetakse harilikult sel teel, et asendatakse töötanud elektrolüüdid tankides värskete elektrolüüdikogustega. Kasutatud elektrolüüdid muudetakse taas kasutuskõlblikuks eraldi laadimisseadmes. Seega võib läbivooluelementi vaadelda akuna, mille laadimine toimub akust väljaspool. Tühjendamisprotsessi poolest aga on läbivooluelement võrreldav kütuseelemendiga.
Vanaadium-läbivooluelemendi pinge on 1,4 V. Neist elementidest koostatud patarei võimsus võib ulatuda ühest kilovatist mitme megavatini. Energiamuunduse kasutegur on üle 75%. Energiatihedus on keskmiselt 25 Wh lahuse kilogrammi kohta. Et elemendi elektroodid keemilises protsessis ei osale, on vooluallikas küllalt pikaealine: töötsüklite arv vähemalt 10 000. Elektrolüütide struktuur püsib tankides pikka aega muutumatuna ja seega ei toimu ka reservpatareis isetühjenemist. 
Vanaadiumläbivoolupatareid on peamiselt leidnud kasutamist reservtoiteallikaina, näiteks mobiilside tugijaamades, samuti puhverpatareina tuuleelektrijaamades, tagades elektrivarustuse tuulevaiksel ajal.
Oras (ajakiri)

Oras oli eestikeelne ajakiri, mis ilmus aastatel 1923–1927 Leningradis ning kajastas kirjandus-, kunsti- ja teadustemaatikat.
Ajakirja toimetas Hans Pöögelmann.
Ajakirja ilmus 19 numbrit. 
Ajakirjale tegid kaastööd näiteks Valter Klein, August Lukin ja Oskar Kullerkupp.
MustonenFest

MustonenFest on aastast 1989 Tallinnas ja Tartus toimuv rahvusvaheline barokkmuusika festival. Aastatel 1990–1997 kandis festival nime "Hortus Musicuse Väravatorni barokkmuusika päevad", aastatel 1998–2001 "Tallinna barokkmuusika festival", pärast seda "opeNBaroque", aastast kannab nime MustonenFest.
Festivali algataja ja ühtlasi juht on Andres Mustonen. Festivali peakorraldaja on Eesti Kontsert.
Algul koosnes festival barokkmuusika kontsertidest, hiljem on festivalil ka teisi muusikastiile viljeldud.
2014. aastal laienes festivali tegevus Iisraeli. 20.–23. veebruarini 2014 toimusid Eesti kultuuriministeeriumi toetusel MustonenFesti kontserdid ka Iisraeli pealinnas Tel Avivis.
Ordinari Freytags Post-Zeitung

Ordinari Freytags Post-Zeitung ('Korraline Reedeleht'; lühemalt ka: "Ordinari Post-Zeitung") oli aastatel 1675–1676 ja 1677–1678 (nime all Ordinari Donnerstags Post-Zeitung ('Korraline Neljapäevaleht')) Tallinnas ilmunud saksakeelne nädalaleht. Ajalehte andis välja Christoph Brendenken.
Mõnede ajaloolaste hinnangul võis "Ordinari Freytags Post-Zeitung" olla esimene tänapäeva Eesti alal ilmunud ajaleht.
Christian Friedrich von Kahlbutz

Christian Friedrich von Kahlbutz (1651 in Kampehl, Brandenburg – 1702 in Kampehl) oli Saksa rüütel, kelle surnukeha on tänapäeval kuulsaks saanud tänu oma iseenesliku mumifitseerumise poolest. Tänapäeval on tema mumifitseerunud keha turismiaktraktsioon.
Legend.
Kohalikud leidsid kiirelt põhjuse, miks Kahlbutzi Rüütel mumifitseerus. Nad ütlesid, et see oli Jumala karistus karjase tapmise eest. Ta olevat kohtus öelnud: "See ei olnud mina, vastasel juhul mu keha ärgu lagunegu pärast surma".
Aude'i departemang

Aude'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. 
Departemang on nime saanud Aude'i jõe järgi. Tema halduskeskus Carcassonne on üle Prantsusmaa tuntud turismikeskus linnas asuva keskaegse vaatamisväärse vanalinnaga.
2015. aastani kuulus departemang Languedoc-Roussilloni piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Orthodox Singers

Orthodox Singers on Eesti vokaalansambel, mille asutas 1989. aastal Valeri Petrov. 2003. aastani kandis ansambel nime "Õigeusu vaimuliku muusika kammerkoor". Ansamblisse kuuluvad kutselised muusikud.
Ansambli repertuaaris on varajasi õigeusu kirikulaule, kuid viljeldakse ka nüüdisaegsemat õigeusu muusikat. Esitatud on ka näiteks Arvo Pärdi, John Taveneri, Cyrillus Kreegi, Veljo Tormise muusikateoseid. 
Ansambli esitatud muusikapalju on välja antud kolmel helikassetil ja kaheksal CD-l.
Otepää Teater

Otepää Teater on 1957. aastal asutatud harrastusteater.
Teatri alguseks loetakse Otepää kultuurimaja näiteringi lavastuse "Eskaadri huku" esietendust 1957. aasta sügisel. Samal aastal anti trupile Eestis kolmandana (Eduard Vilde nimelise Tartu Rahvateatri ja A. H. Tammsaare nimelise Tallinna Rahvateatri järel) rahvateatri nimetus.
Teatri loomisest kuni surmani 1996. aastal oli Otepää Teatri peanäitejuht Kalju Ruuven, kes tõi selle aja jooksul lavale 69 näitemängu. Seejärel oli teatri juhiks Margus Möll, tema järel on teatrit juhtinud Ene Prants.
Teater on osalenud rahvusvahelistel harrastusteatrite festivalidel, näiteks Leedus Vilniuses ja Panevėžysis.
Georg Otsa muusikapäevad

Georg Otsa muusikapäevad olid aastatel 1985–1998 toimunud muusikafestivalid, mis olid pühendatud Georg Otsale. Algusaastatel (1985–1987) kandis üritus nime "Georg Otsa nimeline muusikanädal". 
Festivali algatajad olid Arne Mikk ja Estonia teater. 
Festivali ajal toimusid nt Estonia teatri etendused, solistide ja laulutudengite kontserdid, loengud, näitused, lauluvõistlused.
Aastal 1998 toimunud viimase, X festivali ajal avati Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis talle pühendatud muuseum.
Aveyroni departemang

Aveyroni departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas.
Departemang on nime saanud Aveyroni jõe järgi.
2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.
Aveyroni departemang jaguneb halduslikult:
Departemangu number on 12.
Paul Pinna nimeline Rahvateater

Paul Pinna nimeline Rahvateater oli aastatel 1949–1989 Tallinnas tegutsenud teater. Aastal 1962 sai see rahvateatri nimetuse.
Asutamisest aastani 1986 juhtis teatrit Valter Luts, hiljem (1986–1989) Jürgen Kajak. 
Teater ei viljelenud mingit kindlat stiili. Teatrietendused olid kõrgetasemelised.
Bouches-du-Rhône'i departemang

Bouches-du-Rhône (prantsuse keeles 'Rhône'i suudmed') on departemang Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas.
Departemang on nime saanud Rhône'i jõe järgi. Departemangu nimi on mitmuses, kuna Rhône'i jõgi lahkneb Vahemerre suubudes Arlesi linna juures kaheks.
Bouches-du-Rhône'i departemang jaguneb halduslikult:
Narva Teater

Narva Teater oli Narvas ja Paides tegutsenud teater.
Teater kasvas välja 1928. aastal karskusseltsi Võitleja näiteringist. Aastal 1931 sai see kutseliseks teatriks. Aastal 1940 kandis lühikest aega nime Narva Töölisteater. 
Aastal 1944 siirdus teater Paidesse, sest Narva oli teises maailmasõjas suuri purustusi saanud. Paides jätkas teater tegevust 1946. aastal nimega Narva Eesti Draamateater Paides. Aastatel 1949–1950 kandis nime Paide Teater.
Paslepa seminar

Paslepa seminar oli aastatel 1873–1887 Läänemaal Paslepa mõisas tegutsenud õppeasutus.
Õppeasutus moodustati Eestimaa rüütelkonna ja Rootsi misjoniseltsi eestvõttel eesmärgiga koolitada rootsikeelseid koolmeistreid. Hiljem õpetati koolis ka eestikeelseid koolmeistreid.
AS Paulig Baltic

AS Paulig Baltic on aastal 1992 OY Gustav Paulig AB tütarettevõttena Eestis asutatud kohvi- ja maitseaineettevõte. 1. juunil 1993 avati Sauel Pauligi kohvitehas.
Ettevõtte emaettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1876.
Perekonnaleht

Perekonnaleht oli aastatel 1906–1916 Tallinnas ilmunud nädalakiri. Väljaanne oli Päevalehe kaasanne ja aastast 1910 Päevalehe eriväljaannete "Aeg" ja "Koit" kaasanne. 
Perekonnalehe sisu oli mitmekesine ja seostus peretemaatikaga. Esimese maailmasõja ajal avaldas leht rindesõnumeid eestlaste kohta, sh langenute ja haavatute nimesid.
Peterburi patrioodid

Peterburi patrioodid (kirjanduses ka "Peterburi patriootide ring") olid 1850. aastate lõpust kuni 1870. aastateni Peterburis tegutsenud eestlastest haritlaste ühendus. 
Ühendust juhtis aastast 1862 Johann Köler. Ühendusse kuulusid veel Friedrich Dankmann, Jakob Johnson, Aleksander Jürjev, Philipp Karell, Friedrich Russow (aastast 1863) ja Carl Robert Jakobson (aastast 1864). 
Ühendus aitas muu hulgas eesti talupoegadel täita palvekirju ja esitada neid Venemaa võimudele, samuti osalesid nad Eesti Aleksandrikooli rajamise ettevalmistustöödes, aitasid välja töötada eesti rahvusliku liikumise kontseptsiooni.
Boyne (täpsustus)

Boyne on koha- ja isikunimi.
Boyne

Boyne [b'oin] (iiri "Abhainn na Bóinne", inglise "Boyne") on jõgi Iirimaal, Leinsteris. See on umbes 112 kilomeetrit pikk. Boyne'i jõgi saab alguse Trinity allikast Newbury Hallis Carbury lähedal Kildare'i krahvkonnas ning voolab sealt kirdesse läbi Meathi krahvkonna, jõudes Drogheda linna lähedal Iiri merre. Jõge ümbritseb Boyne'i org, jões elutsevad lõhed ja forellid. Droghedast läänes viivad üle jõe Boyne'i sild, mida ületab maantee M1, ja Boyne'i viadukt, mis kannab Dublini–Belfasti raudteed. Üle Boyne'i viib veel terve rida sildu ja viadukte.
Vaatamata lühidusele on Boyne'i jõgi tähtis nii Iiri ajaloo ja arheoloogia kui ka mütoloogia seisukohalt. See möödub muistsest Trimi linnast, Trimi kindlusest, Tara mäest (Iiri suurkuningate muistsest pealinnast), Navani linnast, Slane'i mäest, Newgrange'ist (ehk Brú na Bóinne'ist), Mellifonti kloostrist ja Drogheda linnast. Boyne'i orus paiknevad ka sellised ajaloolised ja arheoloogilised huviväärsused nagu Loughcrew ja Kells ning mitmed keldi ristid ja kindlused. 1690. aastal toimus Boyne'i jõe kaldal Drogheda lähedal Boyne'i lahing, üks olulisemaid lahinguid Kahe Kuninga sõjas (1689.–1691. aasta ülestõus).
Boyne'i jõge tunti juba antiikajal. Kreeka geograaf Ptolemaios joonistas 2. sajandil Iirimaa kaardi, millele ta kandis ka Boyne'i jõe nimega "Bubinda". Hiljem nimetas Giraldus Cambrensis jõge "Boanduseks". Iiri keele leksikograafi F. Dinneeni järgi lõi iiri mütoloogias selle jõe jumalanna Boann ('kuninganna' või 'jumalanna') ning Boyne on tema nime inglispärane kuju. Teise legendi järgi püüdis Fionn mac Cumhail Boyne'i jões kinni tarkuselõhe Fiontáni. Meathi kandis tunti Boyne'i ka nimega "Smior Fionn Feidhlimthe" ("Fionn Feilimi luuüdi").
Boyne Navigation on kanalisüsteem, mis jookseb jõega enam-vähem paralleelselt Oldbridge'i lähedalt Navanini. Praegu kuulub see An Taiscele ja on maha jäetud, ent Iiri Sisevete Assotsiatsioon (Inland Waterways Association of Ireland) püüab muuta kanalid taas laevatatavaks.
Jõe koordinaadid on 53°43′N 6°15′W.
Viikingilaev.
2006. aastal leiti Drogheda lähedalt jõesängist süvendustööde käigus viikingilaeva jäänused. Laev kaevatakse välja, kuna see ohustab laevaliiklust.
Megameeter

Megameeter (tähis Mm) on SI-süsteemi pikkusühik, mis võrdub miljoni meetriga:
1 Mm = 106 m = 1 000 000 m = 1000 km. 
Näiteks Maa ümbermõõt on 39,94 Mm, Maalt Kuuni on 384,4 Mm.
John Boyne

John Boyne (sündinud 30. aprillil 1971 Iirimaal Dublinis) on iiri romaanikirjanik.
Ta on saanud bakalaureusekraadi (BA) Dublinist Trinity College'ist ning magistrikraadi (MA) East Anglia ülikoolist.
Boyne on kirjutanud seitse romaani täiskasvanutele ja kolm lastele. Tema romaane on avaldatud 46 keeles. "Poiss triibulises pidžaamas" ilmus eesti keeles 2009. aastal Triin Taela tõlkes (kirjastus Fookus Meedia).
Film.
Filmistuudiod Heyday ja Miramax tegid koostööna Boyle'i romaanist "Poiss triibulises pidžaamas" filmiversiooni, mida filmiti 2007. aasta keskel Budapestis ning mis esilinastus 2008. aasta lõpus. Filmis mängivad Asa Butterfield, David Thewlis, Vera Farmiga, Rupert Friend ja Sheila Hancock.
John Boyne (kunstnik)

John Boyne (u 1750 Downi krahvkond, Iirimaa – 1810) oli Põhja-Iirimaalt pärit kunstnik (akvarellist). 
Boyne õppis maastikugraveerija William Byrne'i juures, kuid väidetavalt elas ta metsikut elu. Boyne'i maal "A Meeting of Connoisseurs" asub Londonis Victoria ja Alberti muuseumis.
The 2nd Law

"The 2nd Law" on Inglismaalt pärit alternatiivrokki viljeleva ansambli Muse kuues stuudioalbum, mis ilmus 28. septembril 2012.
Raudteetransport Lätis

Raudteetransport Lätis on raudteid ja raudteeveeremit kasutav transport Lätis.
Lätis on raudteid kokku 2263,3 km. Kasutusel on laiarööpmeline raudtee, kuid Gulbene ja Aluksne vahel on säilinud liiklus ka 33,4 km pikkusel 750 mm kitsarööpmelisel raudteel (Gulbene–Aluksne kitsarööpmeline raudtee).
Ajalugu.
Raudteetranspordi areng Lätis algas 19. sajandi II poolel, kui 1860. aastal rajati 160 km pikkune Peterburi–Varssavi raudtee laiarööpmeline raudteeharu Abrene (Põtalovo) ja Dünaburgi (Daugavpils) vahel.
Raudteetaristu moodustamise ajal oli Läti jaotatud Venemaa keisririigis 3 kubermangu vahel: Liivimaa, Vitebski ja Kuramaa kubermang.
1907. aastal lülitati Peterburi–Varssavi raudtee koos Balti raudtee ja Pihkva–Riia raudteega Looderaudteede koosseisu.
Charente-Maritime'i departemang

Charente-Maritime'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Uus-Akvitaania piirkonnas. See on saanud nime Charente'i jõe järgi. Eesti keeles mööndav nimevariant on "Ranniku-Charente'i departemang".
Departemang jaguneb halduslikult:
Ariège'i departemang

Ariège'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. See on saanud nime Ariège'i jõe järgi.
2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Drôme'i departemang

Drôme'i departemang [droom] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. See on saanud nime Drôme'i jõe järgi.
Departemang moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 5. märtsil 1790, 22. detsembri 1789 seaduse alusel. 2015. aastani kuulus departemang Rhône-Alpesi piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Gottfried Ludwig Philipp Postels

Gottfried Ludwig Philipp Postels (13. august 1757 Stettin – 15. august/27. august 1814 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas Lübeckis gümnaasiumi. Aastast 1778 õppis ta (immatrikuleeriti 30. septembril 1778) Kieli ülikoolis. Ordineeriti 12. oktoobril 1785 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1785–1797 Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1797–1810 oli ta Helme Maarja koguduse õpetaja. Jäi aastal 1810 tervislikel põhjustel emerituuri, emerituuris olles elas Tartus.
Isiklikku.
Tema äi Johann Heinrich Maximilian Mylius oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.
Haute-Garonne'i departemang

Haute-Garonne'i departemang ["otgar'on"] on departemang Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. See on saanud nime Garonne'i jõe järgi. Tema eestikeelne mööndav nimevariant on "Ülem-Garonne'i departemang".
Departemang moodustati 22. detsembri 1789 seaduse alusel pärast Prantsuse revolutsiooni 5. märtsil 1790 vanast Languedoci provintsist. Aja jooksul on departemang kaotanud alasid Tarni ja Tarn-et-Garonne'i departemangudele. 2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Aveyroni departemangu haldusüksuste loend

Aveyroni departemangu haldusüksuste loend loetleb kõik Aveyroni departemangu haldusüksused ja lisatud on ka INSEE kood iga valla puhul. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 23 kantonit. Kõikide kantonite halduskeskus kattub kantoni nimega kui ei ole märgitud teisiti. Vallad Millau (kogupindalaga 168,23 km²) ja Rodez (kogupindalaga 11,18 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast.
Vallad.
Aveyroni departemangu kuulusid 1. jaanuaril 2025 järgmised 285 valda:
Val-d'Oise'i departemang

Val-d'Oise'i departemang [val-doaz] (prantsuse keeles 'Oise'i org') on departemang Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas.
Departemang loodi 1968. aastal, kui senised Seine'i ja Seine-et-Oise'i departemangud jagati kuude ossa. 
Val-d'Oise on saanud nime Oise'i jõe järgi, mis on üks Seine'i suuremaid lisajõgesid. Jõgi saab alguse Belgiast ja läbib Kirde-Prantsusmaa, enne kui jõuab Val-d'Oise'i departemangu.
Prantsusmaa suurim rahvusvaheline lennujaam, Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam, asub osalt Val d'Oise'i departemangu kuuluvas Roissy-en-France'i omavalitsuses.
Departemangu suurimad omavalitsused (1999. aasta rahvaloendusel üle 25 000 elaniku) kahanevas järjekorras on Argenteuil, Sarcelles, Cergy, Garges-lès-Gonesse, Franconville, Ermont, Pontoise, Goussainville, Bezons, Villiers-le-Bel, Taverny ja Sannois.
Departemang jaguneb poliitiliselt järgmiselt:
Max Steiner

Maximilian Raoul Walter Steiner (10. mai 1888 Viin – 28. detsember 1971 Hollywood) oli Ameerika Ühendriikide teatri- ja filmimuusika helilooja.
Ta on loonud muusika näiteks filmidele "King Kong" (1933), "Tuulest viidud" (1939), "Casablanca" (1942), "Sügav uni" (1946).
Tartu Teoloogia Akadeemia

Tartu Teoloogia Akadeemia (TTA) on rakenduskõrgharidust andev EELK Usuteaduse Instituudi allüksus Tartus. Kool asub Tartus Riia tänaval ja keskendub eelkõige hingehoidjate koolitamisele.
TTA asutati 16. septembril 1992, õppetöö algas 1. veebruaril 1993. TTA asutaja ja emeriitrektor on Eenok Haamer. 2013. aastani tegutses TTA omaette rakendusliku erakõrgkoolina. 2013. aasta 1. juulil liitus TTA EELK Usuteaduse Instituudiga ning kannab nime EELK Usuteaduse Instituudi Tartu Teoloogia Akadeemia. 2024. aasta keskpaiga seisuga on EELK UI TTA kui UI osakonna juhataja Siimon Haamer.
Kooli ametlik ingliskeelne nimi oli Tartu Academy of Theology.
Riia 22a õppehoone nimi on Pastoraat. Varem tegutses kool Ülejõel, aadressil Ujula 1a.
Kooli UI alluvusse mineku järel jätkab endiselt iseseisva juriidilise isikuna MTÜ Tartu Teoloogia Akadeemia (MTÜ TTA, asutatud 15.09.1999), mis loodi kooli pidamiseks. See rahastab UI TTA tegevust ning arendab Eestis hingehoiutööd. MTÜ on ka õppehoone omanik ja haldaja.
Kõrgem Usuteaduslik Seminar

&lt;mapframe latitude="59.422902" longitude="24.733315" zoom="13" width="339" height="378" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 24.71945285797119,
 59.42576187844195
 ]
&lt;/mapframe&gt;
Kõrgem Usuteaduslik Seminar (lühend KUS) on Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidule kuuluv riiklikult akrediteeritud rakenduskõrgkool ja täiendõppekeskus.
Ajalugu.
Eesti Baptisti Jutlustajate Seminar avas uksed kevadel 1922, võttes vastu esimesed õppurid, kelle hulgas oli nii naisi kui mehi. Kooli direktoriks oli Adam Podin, kes elas ja töötas baptisti vaimulikuna Keilas. Seal alustaski seminar, olles esimeseks süstemaatilist usuteaduslikku haridust andvaks vabakiriklikuks õppeasutuseks Eestis. 1938. aastal hakkas seminari juhtima Osvald Tärk, kes oli hariduse saanud USA-s. Selleks ajaks oli kool – nüüd nimega Eesti Baptisti Usuteaduse Seminar – saanud oma maja Tallinnas, Paldiski maantee 46b.
Õppeasutus suleti 1940. aastal nõukogude võimu korraldusel. Õppetegevus jätkus iseõppimise ning poolsalajaste kaugõppekursuste 1956–1960 näol. Loodi mitteformaalseid õppegruppe ja sooritati eksameid seminari endistele õppejõududele. Seminari raamatuid ja protokollide kaustu hoiti Kohila baptisti palvemaja pööningul. 1970. aastate lõpul õnnestus Eestist saata Saksa DV-sse usuteadust õppima kolm pastorit: Peeter Roosimaa, Ermo Jürma ja Joosep Tammo. Neist said hiljem taasavatud seminari õppejõud.
Taasavamine ja tegevus tänapäeval.
Kõrgem Usuteaduslik Seminar taasavati 1989. aastal, kohe kui nõukogude Eestis see võimalikuks osutus. See on kogudustega tihedat koostööd tegev ja akadeemiliselt arvestatav õppeasutus. Seminarile annab omanäolisuse sisuline fookus vabakiriklikule teoloogiale ja identiteedile. KUS rikastab Eesti teoloogilist pilti – mõtestades kristlikku elu, jumalateenistust, piiblimõistmist ja suhteid ühiskonnaga vabakiriklikust vaatenurgast. 
Kooli rektor on Einike Pilli.
Välislingid.
__UUEALAOSALINK__
Mall Krigul

Mall Krigul (10. märts 1930 – 26. jaanuar 2013) oli eesti arhitekt.
Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Ta töötas aastast 1959 kuni pensionileminekuni projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt.
Eric Kammiste

Mark Eric Kammiste (sündinud 25. detsember 1991) on eesti kitarrist. 
Ta on olnud ansamblite Põhja-Tallinn ning Karl-Erik Taukar bändi kitarrist. 
Ta isa on muusik Antti Kammiste.
Anood

Anood (kreeka k "anodos" tee ülespoole) on elektriseadme elektrood, millele liiguvad katoodilt väljuvad negatiivse elektrilaengu kandjad ‒ elektronid või anioonid. Elektroodipotentsiaalide seisukohast on anioonide liikumisega samaväärne katioonde liikumine anoodilt katoodile. 
See, kas anood on katoodi suhtes positiivne või negatiivne, sõltub seadise liigist.
Energiat tarbiva seadise (näiteks katoodkiiretoru, gaaslahenduslambi, elektrolüüsiseadme) pingestamisel ühendatakse anood vooluallika plusspoolusega ja katood miinuspoolusega; seega on anood katoodi suhtes positiivne.
Keemilises vooluallikas kui energiat andvas seadises on anoodiks see elektrood, millel toimub oksüdatsioonireaktsioon. Sel juhul on anood katoodi suhtes negatiivne: vooluallika anood on ühtlasi miinuspoolus ja katood plusspoolus.
Anoode on tehtud mitmesugustest materjalidest, näiteks süsinikust anoode on valmistatud isegi Sosnovski karuputkest. Eriomadustega süsiniku valmistamiseks saab kasutada mitmesuguseid erinevaid algmaterjale. Samas on süsinikelektroodid anoodsetel potentsiaalidel sageli ebastabiilsed, seega see pole kõige levinum materjal.
Piibar

Piibar on aastal 1971 asutatud rahvamuusikaansambel, mis tegutseb Tallinna Huvikeskuse Kullo juures. Aastatel 1971–1983 kandis ansambel nime Etnograafilise Rahvakunsti Ansambel.
Ansambli kunstiline juht on Toivo Luhats.
Ansambli repertuaari moodustab algupärane rahvamuusika. Ansamblis on mängitud näiteks järgmisi pille: akordion, kannel, torupill, lokupill, moldpill, Hiiu kannel, karjapasun, parmupill.
Ansambel on esinenud nii Eesti kui ka rahvusvahelistel folkloorifestivalidel.
Pikalaenu Pank

Pikalaenu Pank (inglise keeles "National Mortgage Bank of Estonia", saksa keeles "Staatliche Bank für Langfristige Darlehen") oli aastatel 1928–1940 tegutsenud riiklik pank Eestis.. 
Panga põhikapital oli algselt 5 miljonit Eesti krooni, 1939. aastast 6 miljonit krooni.
1927. aastal andis Rahvasteliit andis Eestile 1928. aasta Eesti rahareformi tarbeks 1,35 miljoni naela suuruse laenu, millest 1 miljon naela läks Eesti Pangale krooni viimiseks kulla alusele ja 0,35 miljonit naela loodava Pikalaenu Panga tegevuskapitaliks. Viimane asutati selleks, et vabastada Eesti Pank mittelikviidseks muutunud (raskustesse sattunud) pikaajalistest laenudest.
1928. aastal anti loodud Pikalaenupangale osa Harju panga, ja Eesti Panga Tallinna osakonna majast. 
Pank andis pikaajalisi laen põllumajandus-, tööstus-, ehitus-, laevandus- ja muudele ettevõtetele, samuti omavalitsustele, peamiselt kinnisvara pantimisel või muude tagatiste vastu. Pikalaenu Pank oli ka osade riiklike finantsvarade valitseja.
Siseministri poolt, vabariigi presidendi ülesannetes tehtud otsusega 31. juulist 1940. aastal vabastati ametist Pikalaenu panga president Paul Öpik ja pikalaenu panga presidendi asemik panga nõukogu liige Bernhard Rostfeld ja Pikalaenu Panga nõukogu liikmed K. Kaarna, K. Mauritz, J. Soots, A. Keller ja Oskar Suursööt, arvates 30. juulist.
Joosep Markovič nimetati Pikalaenu panga presidendiks ja Erich Aser pikalaenu panga presidendi asemikuks, ühtlasi panga nõukogu liikmeks, arvates 1. augustist 1940.Pikalaenu Panga nõukogu uuteks liikmeteks nimetati Hugo Pärtelpoeg, Gustav Randma, Alfred Kask, Maimu Sinikase ja Gennadi Simson, arvates 31. juulist.
Aastal 1941 reorganiseeriti pank NSV Liidu Tööstuspanga Eesti Vabariiklikuks Kontoriks.
Pilt ja Sõna

Pilt ja Sõna oli aastatel 1941 ja 1946–1966 Tallinnas välja antud kuukiri. Ajakirja eelkäija oli 1936–1940 ilmunud ajakiri Nädal Pildis.
Ajakirja sisu moodustas päevasündmuste kajastus, samuti kunstiteemalised lühijutud ja kirjutised. 
1966. aastal oli ajakirja tiraaž 19 700.
Pirgu Arenduskeskus

Pirgu Arenduskeskus on endine info-, õppe- ja arvutuskeskus Raplamaal.
Asutus loodi 1987. aastal Rapla rajooni agrotööstuskompleksi juurde. 1990. aastal muudeti asutus õiguslikult vormilt majandusühinguks. Aastast 1997 oli osaühing.
Arenduskeskus projekteeris muu hulgas haldus- ja infosüsteeme, koostas õppe- ja arenduskavasid, koolitas täiskasvanuid (nt mahepõllumajanduses).
Pirgu Arenduskesuse tegevus lõpetati aastal 2008.
Pirgu Arenduskeskuse mälusektor.
Arenduskeskuse juures tegutses 1987. aastast ka Merle Karusoo juhitud Pirgu Arenduskeskuse mälusektor , mis kogus 20. sajandi eestlaste elulugusid ja kasutas kogutud materjale teatrilavastustes .
Pirgu Arenduskeskuse mälusektor

Pirgu Arenduskeskuse mälusektor oli aastal 1987 Pirgu Arenduskeskuse juurde loodud osakond, mida juhtis Merle Karusoo. 
Osakond kogus 20. sajandi eestlaste elulugusid ning kasutas kogutud materjale teatrilavastustes. Aastatel 1987–1991 teatraliseeris materjale osakonna juures tegutsenud Pirgu Laulu- ja Näitemängu Seltskond, kuhu kuulusid näiteks Katrin Saukas, Jaak ja Mart Johanson, Marko Matvere, Jaan Tätte.
Madisepäev

Madisepäev on eesti rahvakalendris kahe tähtpäeva nimetus.
Mattias

Mattias (heebrea transliteratsioonis "Mattityahu"; surnud 80 pKr) oli Jeesus Kristuse apostel, kelle pärast Kristuse surma 11 allesjäänud apostlit valisid endi hulka Kristuse reetnud Juudas Iskarioti asemel.
Kaheteist apostli sekka valiti ta liisuheitmise teel, mida soovitas Peetrus. Selle sündmuse kirjeldus on Uues Testamendis "Apostlite tegude" raamatus.
Püha Mattiase tunnusmärk on kirves. Ta on alkohoolikute, puuseppade ja rätsepate kaitsepühak.
Eestis on apostel Mattiasele pühitsetud Harju-Madise kirik.
Pühad.
Apostel Mattiase päevad on:
Younes Ouaqasse

Younes Ouaqasse (sündinud 18. novembril 1988 Mannheimis) on Saksamaa poliitik. 
2008 kuni 2010 Younes oli Saksamaa Õpilasliidu (CDU ja CSU Õpilasliidule lähedalseisev organisatsioon) esimees. 2011 oli ta ajakirja „Entscheidung“ (”Otsus”) peatoimetaja. Alates jaanuarist 2012 Thüringeni liidumaa CDU ja CSU Üliõpilasliidu (RCDS) esimees. Aastal 2012 valiti Younes Ouaqasse CDU juhatusse. 
Elukäik.
Younes Ouaqasse sündis Maroko perekonnas Mannheimis. Pärast vanemate lahkuminekut siirdus ta nelja-aastaselt vanaema juurde Marokosse. Kaheksa-aastaselt naasis Saksamaale, kus õppis majandusgümnaasiumis Ludwigshafenis, mille lõpetas mais 2009. Õppis ärijuhtimist Ernst-Abbe kõrgkoolis Jenas.
Poliitika.
15-aastaselt tekkis tal huvi poliitika vastu ning ta astus oma kodulinnas Mannheimis Õpilasliitu. 2005. aastal sai temast CDU ja Junge Unioni (Noorte Liidu) liige. Aktiivse töö tulemusena maakonna tasandil valiti Ouaqasse Saksamaa Õpilasliidu juhatusse. 36. üleriigilisel õpilaste kokkutulekul valiti ta Õpilasliidu esimeheks. 28. märtsil 2009 valiti ta teist korda samale kohale.
Younes Ouaqasse on esimene immigrandi taustaga CDU-ühenduse esimees. Tal ei ole probleem esindada moslemina kristlik-demokraatliku noorteorganisatsiooni, kuna CDU on avatud kõikide religioonide esindajatele.
Ouaqasse on moslem, kuid islamiõpetust saksa koolides ei poolda, kuna see takistab Saksamaa moslemite integratsiooni. Ouaqasse on rõhutanud riikliku usuõpetuse rolli sallivuse kujundamisel. Katoliikliku ja evangeelse usuõpetuse kõrval rõhutab ta ka eetikatundide vajadust koolides, et noored tutvuksid erinevate religioonidega ja oleksid suutelised pidama religioonidevahelist dialoogi. Ouaqasse toetab riigikontrolli mošeede üle, et võidelda islami terrorismi vastu ja seda ära hoida.
Hariduspoliitiliselt toetab Ouaqasse Saksamaal kehtivat kolmeastmelist koolisüsteemi, mis koosneb gümnaasiumist, reaal- ja põhikoolist, kuna antud süsteem on ennast tõestanud.
Pärast amokijooksu ühes Saksamaa koolis aastal 2010 pooldab Ouaqasse tugevaid julgeolekumeetmeid koolides. Ta nõuab etteteatamata politseireide koolihoovidesse. Ka eraturvafirmad võiksid ohu korral koolihoove turvata.
Ouaqasse kritiseeris teravalt endist alamsaksi sotsiaalministrit Aygül Özkani, kui too nõudis krutsifikside eemaldamist koolidest. Ta nõudis Özkani ministriametist tagandamist, kuna ta ei toeta kristlikke väärtusi. Ouaquasse kirjutas: ”Minu kui moslemi jaoks on see iseenesestmõistetav, et ma respekteerin Saksamaal esindatud kristlikku ühiskonda ja seepärast toetan ma ka seda, et vastavaid sümboleid ka avalikult näidatakse ja seega ei eirata traditsioone, nõudes silmakirjalikku võrdsust.”
Thüringeni RCDS-i esimehena nõuab Ouaqasse e-valimiste sisseviimist kõrgkoolidesse ja iseloomustab andmekaitsealaseid kõhklusi e-valimistel kui hirmu edu ees ja lihtsalt teadmatust. 2012. aasta mais heitis ta Piraatideparteile ette, et nad on väga ohtlikud, kuna neil puudub seos traditsioonide, kodumaa ja kultuuriga.
Alates detsembri algusest 2012 kuulub ta kaasistujana Saksamaa CDU juhatusse.
Talvine madisepäev

Madisepäev on püha eesti rahvakalendris 24. veebruaril.
Madisepäeval oli oluline tegevus putukate ja kahjurite hävitamine loitsude ja maagiliste toimingutega, kuna madisepäeval pidi putukatele ja maamardikatele elu sisse loodama. Veel 20. sajandi alguses harrastati Lääne-Eestis ja Saaremaal mitmeid maagilisi kombeid, et vabaneda putukatest. Näiteks aeti käsikivi ringi ehk "jahvatati kärbseid", nii pidid tüütud putukad hävima. Ka on mõnel pool naabrile ukse taha viidud õlest tehtud ja nööri otsa seotud "kärbseid" – kui neid ei märgatud edasi teise perre sokutada, siis oli suvel ees suur kärbsenuhtlus ja pererahvas laisk.
Keelud: madisepäeval ei tohtinud kedrata, õmmelda ja kududa ning tulekahju ärahoidmiseks ei tohtinud madisepäeva õhtul tuld üles võtta.
Madisepäeval olid paljud tööd keelatud. Ohtlikuks peeti nõela ja üldse terava eseme kasutamist, sest siis oli karta suvel sagedast ussidega kohtumist. Samuti ei tohtinud sel päeval kapsaid, ube ega herneid keeta – need minevat kasvuajal ussitama. Keedeti peamiselt kartuli- ja tangusööke.
Meeles tuli pidada milline nädalapäev oli madisepäeval ja kust tuul puhub. Kevadel ei tohtinud sel nädalapäeval vilja ega herneid külvata, kapsaid istutada ega kartuleid maha panna, kuna saak ebaõnnestub kahjulike putukate tõttu. Kui madisepäeval lund sajab, tuleb suvel palju parmusid.
Kirikukalendris seostati päeva apostel Mattiasega, kes oli Jeesus Kristuse apostel, kelle pärast Kristuse surma 11 allesjäänud apostlit valisid endi hulka Kristuse reetnud Juudas Iskarioti asemel.
Apostel Mattiasele on pühitsetud Harju-Madise kirik.
Sügisene madisepäev

Madisepäev on püha eesti rahvakalendris 21. septembril.
See on nimetatud apostel Matteuse järgi.
Madisepäeva lahing.
1217. aastal toimus madisepäeval Sakalas madisepäeva lahing (ka Pala või Paala lahing), kus 6000-meheline eestlaste malev sai lüüa Saksa ristisõdijate käest. Lahingus langesid eesti vanem Lembitu ja liivlaste vanem Kaupo.
Pop Tipp

Pop Tipp oli aastatel 1988–1990 Eesti Televisiooni korraldatud levimuusikavõistlus. 
Võistluse algataja ja ühtlasi selle toimetaja oli Vesta Uuetoa.
Võistlusel osales iga kuu seitse laulu, millest žürii ja televaatajad valisid välja parima. Iga nelja kuu tagant valiti välja kevade-, suve-, sügis- ja talvelaul. Nende nelja laulu seast valiti lõpuks välja aastalaul. Aastalaulud olid Olav Ehala ja Leelo Tungla "Põlev puu" ning Margus Kappeli ja Doris Kareva "Olemise viis".
Prantsuse Instituut

Prantsuse Instituut (ka "Prantsuse Kultuurikeskus") on aastal 1992 Tallinnas loodud keskus, mille eesmärk on Eesti ja Prantsusmaa vahelise kultuuri- ja keelealase koostöö edendamine.
Keskuse avas aastal 1992 Prantsuse välisminister Roland Dumas.
Keskusel on oma raamatukogu. Raamatukogu andmebaasi nimi on Culturethèque.
Printall

Printall on Eesti trükikoda.
Ettevõte asutati 1971. aastal nimega Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Trükikoda. 1992. aastal sai trükikojast rendiettevõte Printall. Pärast 1994. aasta erastamist kannab ettevõte nime AS Printall. 
Trükikoda trükib suure osa Eestis ilmuvatest ajalehtedest ja ajakirjadest, trükitakse ka reklaamväljaandeid. Asus pikka aega Pärnu maanteel Ajakirjandusmaja taga Tatari tänaval. Praegu töötab Lasnamäel.
J. Puhk &amp; Pojad

J. Puhk &amp; Pojad oli aastatel 1913–1940 Tallinnas tegutsenud ettevõte.
Ettevõtte eelkäija oli Viljandi tikutootmisvabrik, mille asutas Jaak Puhk 1881. aastal. 1913. aasta lõpus reorganiseeris Jaak Puhk ettevõtte ning firma nimeks sai "Kaubamaja Jaak Puhk ja Pojad". Pärast isa, Jaak Puhki surma 1917. aastal juhtisid ettevõtet tema pojad Joakim, Eduard, Voldemar, Aleksander ja Evald Puhk. 
1920. aastate esimesel poolel importisid nad teravilja Ameerikast, Skandinaaviast, Lõuna-Euroopast, Venemaalt. 
AS Ilmarine.
1924. aastal sai ettevõte suurosaluse masinaehitusvabrikus Ilmarine, omandades 90 protsenti madalseisus oleva AS Ilmarise aktsiatest, kuid rohkem huvitasid neid hooned ja maa, et laiendada äri. 
Puhkide suurveski.
1924. aastal rajas ettevõte Kalamajas endise Ilmarise suurtehase territooriumitele jahuveski, viljaelevaatori, autotöökoja, treimiskoja ja leivatehase; 1933. aastal valmis makaroni- ja nuudlivabrik. 
Puhkide suurveski peakontor asus Rannavärava puiestee 21, püülijahu suurveski Rannavärava puiestee 21, kaubaladu Jahu tänav 3, kruubi- ja jahuveski Saani tänav 2. Puhkide suurveski Narva kontor asus Tallinna maantee 5, Valga kontor Vabaduse tänav 22 ja 32, Viljandi kontor Tallinna tänav 3, Petseri kontor Võru tänav 2, Pärnu kontor Nikolai tänav 6, Tartu kontor Suurturu tänav 12.
Soolakaubandus.
Joakim Puhk oli aastatel 1925–1935 Kaubandus-Tööstuskoja juhatuse esimees. Tänu 1923. aastal loodud Eesti-Vene Kaubanduskojale said Puhkid soodsa soolatehingu NSV Liiduga, mis andis Puhkide firmale õiguse monopoolselt kaubelda Nõukogude soolaga. Tänu soolatehingutele suurenes kaubamaja Puhk ja Pojad osatähtsus Eesti-Nõukogude kaubandusesinduses 1,4 protsendilt 19,5 protsendini esinduse kogukäibest.
Puhkide kaubamaja.
Puhkide kaubamajast Tallinnas kujunes emaettevõte, mille kaudu rahastati uusi tehinguid, peamiseks jäi endiselt kaubandustegevus: kaubeldi teravilja, suhkru, heeringa, soola ja koloniaalkaupadega, olulisimad olid siiski teravili ja jahutooted. 1934. aasta 5. detsembril otsustas Eesti valitsus anda 1935. aastaks või väljaveo load viiele eksportöörile: Põllumajanduslikuile Keskühistule "Estonia", Eesti Piimaühisuste Liidule, aktsiaseltsile Rotermanni Tehased ning firmadele C. F. Gahlnbäck ja J. Puhk &amp; Pojad. Lisaks peakontorile Tallinnas (Rannavärava puiestee 21, Estonia puiestee 19, Estonia puiestee 27 (1933–1937), Estonia puiestee 15 (1937–?)) oli kaubakontorid Tartus, Pärnus, Narvas, Valgas, Viljandis ja Petseris, Rakveres, Jõgeval, Tapal, Türil, Nõmmel, Abjas, Võhmas ja Paides. 
Ettevõttele kuulus Tallinnas ka kaubamaja, kus nad müüsid muu hulgas autosid, põllumajandusmasinaid, toiduaineid, rauakaupu. 1930. aastatel oli ettevõttel Eesti suurim autoäri, mis oli Ameerika Chevrolet’ edasimüüja.
1937. aastal loodi kaubamaja Jaak Puhk ja Pojad baasil "Kaubandus-Tööstuse Aktsiaselts Jaak Puhk ja Pojad".
Karilatsi Vabaõhumuuseum

Karilatsi Vabaõhumuuseum (kuni 1. juulini 2019 Põlva Talurahvamuuseum) asub Kanepi vallas Karilatsi külas ja on suurim vabaõhumuuseum Lõuna-Eestis. Alates 2015. aastast kuulub muuseum Võru Instituudi muuseumiosakonda. 
Põhikirja järgi on muuseumi põhiülesanne "Põlva maakonnas inimese ja tema elukeskkonnaga seotud kultuuriväärtusega materjali kogumine, uurimine ja säilitamine ning selle vahendamine".
Ajalugu.
Muuseum rajati Kalju Kernase eestvõttel aastal 1971. Külastajaid hakati teenindama 1977. aastal. 1978. aasta lõpupäevadel jõuti lõpuks nii kaugele, et rajatavale muuseumile kinnitati koosseis (direktor, teaduslik töötaja ja tööline) ning 1979. aastal moodustati muuseumi teaduslik nõukogu. Muuseum läks üle riiklikku muuseumivõrku ja sai nimeks Põlva Talurahvamuuseum.
1. jaanuarist 2015 on Põlva Talurahvamuuseum osa Võru Instituudist, 1. juulist 2019 kannab nime Karilatsi Vabaõhumuuseum. See on üks neljast Võru Instituudi muuseumiosakona ehk Vana-Võromaa muuseumide alla kuuluvast muuseumist: Dr. Fr. R. Kreutzwaldi Memoriaalmuuseum, Mõniste Talurahvamuuseum, Karilatsi Vabaõhumuuseum ja Võrumaa Muuseum.
Püsiekspositsioon.
Muuseum 5 hektari suurusel maa-alal saab tutvuda endise Karilatsi (Kähri) valla 19. sajandi lõpukümnenditest ja 20. sajandi algusest pärit vallakeskuse, Punaku talu ning Kährist toodud rehielamuga (u 1860, muuseumisse toodi 1988).
Lisaks sellele on muuseumis:
Püsinäitus "Kuke kannul kooliteel".
Püsinäitus tutvustab alghariduse saamise lugu eelkõige Vana-Võromaal, aga annab ülevaate ka sellest, kuidas koolihariduse andmine Eestis üleüldse alguse sai. Näitus jutustab sellest, kuidas sai alguse maarahva lugema õpetamine, mis vahe on valla- ja kihelkonnakoolil ning millised õigusaktid reguleerisid alghariduse andmist XVII, XVIII ja XIX sajandil.
Näitus avati 1. mail 2017.
Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool

Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool (rootsi keeles "Birkas lantmanna- och folkhögskola") oli aastatel 1920–1943 Läänemaal asunud ja eestirootslaste asutatud kool. Kooli traditsiooni jätkab aastal 1993 asutatud Paslepa rahvaülikool (praegu Haapsalu rahvaülikool).
Kool asus Pürksi mõisas. 
Peale üldainete õpetati koolis ka rootsi keelt ja põllu- ja kodumajandusega seotud aineid. Enamik kooliõpetajaid olid rootslased. Õppetöö oli rootsi keeles. 
Koolis õppis kokku 577 inimest.
Jääksoode tüübid

Jääksoode tüübid jagunevad nende tekkeviisi põhjal või siis neile iseloomulike omaduste alusel. Näiteks klassifitseerivad Arvi Paidla ning Bryan Wheeler jääksood järgmiste omaduste alusel:
Jääksoode tüübid Paidla järgi.
Lähtudes turba jääklasundi paksusest (õhuke – paksus alla 0,5 meetri, paks – paksus üle 0,5 meetri) ning selle iseärasustest, on Arvi Paidla Eesti frees-jääksood jaotanud neljaks rühmaks:
Paksu madalsoolasundiga ja karbonaatsel lamamil asuvaid õhukese lasundiga frees-jääksoid soovitab Paidla kasutada põllumajanduses, ülejäänud kahte tüüpi jääksoid aga metsakasvatuses.
Karjääri-jääksood jaotab Paidla karjääride vahele jäävate turbapeenarde ehk kuivatusväljakute pinnal paljanduva turba põhjal kaheks:
Karjääri-jääksoode edasise kasutamise eesmärgil peab ta kõige sobivamaks rajada nendesse veekogud. Turbavarude säästlikku kasutamist arvesse võttes soovitab ta kuivatusväljakud freesida ning seejärel majandada kogu ala frees-jääkväljadena.
Jääksoode tüübid Pika ja Valgu järgi.
Jaak Pikk ja Uno Valk on rühmitanud frees-jääksoid nende sobivuse alusel metsastamiseks järgnevalt:
Veerežiimi poolest metsakasvatuseks sobivad, vähem kui 0,5 m paksuse turbakihiga jääksood on jääkturba toiteainetesisalduse järgi jaotatud omakorda kaheks:
Taastaimestumise potentsiaali arvestades, on ka Selin jaotanud jääksood õhukese ja paksu turbakihiga jääksoodeks. Kusjuures õhukese turbakihiga jääksoos toimub taastaimestumine kiiremini kui paksu turbakihiga jääksoos. Seda arvesse võttes tuleks rohumaade, loodusliku metsauuenduse ning eutroofse või mesotroofse iseloomuga veekogude rajamiseks kasutada õhukese turbakihiga jääksoid. Paksu turbakihiga jääksood sobivad hästi aga marjakasvatuseks, väetatavateks metsaistandusteks ning oligotroofse iseloomuga veekogude loomiseks.
Jääksoode tüübid Money järgi.
Loodusliku taassoostumise eelduste järgi on Põhja-Euroopa jääksood Russ Money järgi jaotatud kaheksasse rühma: