tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iris Vilu

Iris Vilu (sündinud 8. mail 1996 Tallinnas) on eesti ehtekunstnik.
Ta on lõpetanud Tallinna Prantsuse Lütseumi 2015. aastal ning omandanud bakalaureusekraadi Londoni Moekolledžis ("London College of Fashion") ehtekunsti erialal 2019. aastal. Tema ülikooli lõpukollektsioonist "JUNGLE IS NOT MASSIVE", millega juhtis tähelepanu vihmametsade massilisele hävitamisele, kasvas välja ehtebränd JNGLSNTMSSV.
2015. aastal osales Vilu ERKI Moeshow'l kollektsiooniga "FROTEESUS".
Lisaks on Vilu tantsijana osalenud Von Krahli Teatri lavastuses "Giselle" (2023).
Ain Kaare

Ain Kaare (sündinud 4. novembril 1964) on eesti hematoloog ja arstiteadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1991. aastal Tartu Ülikooli (TÜ) arstiteaduskonna "cum laude," 1993. aastal TÜ arstiteaduskonna internatuuri üldarsti kvalifikatsiooniga, 1997. aastal TÜ arstiteaduskonna residentuuri II kategooria hematoloogi kvalifikatsiooniga. 
Kaare asus 1986. aastal tööle Maarjamõisa haiglas veresoontekirurgia osakonna sanitarina, oli aastatel 1991–1997 TÜ sisekliiniku vanemlaborant, 1995–1999 TÜ Lastekliiniku arst, 1998–1999 osakonnajuhataja asetäitja, 2000–2001 Tartu Ülikooli Kliinikumi (TÜK) hematoloogia-onkoloogia kliiniku luuüdi transplantatsiooni ja intensiivkemoteraapia osakonna juhataja, 2000–2007 assistent, 2005–2007 hematoloogia assistent, 2002. aastast hematoloogia ja luuüdi transplantatsiooni osakonna juhataja ja 2006. aastast vanemarst-õppejõud, 2023. aastast TÜK-i vereloome tüvirakkude ja rakuravi kompetentsikeskuse eestvedaja ning 2025. aasta aprillist TÜK-i hematoloogia-onkoloogia kliiniku juhataja. Ta on töötanud ka Ida-Viru Keskhaiglas ja Narva haiglas. 
Kaare on Eesti Hematoloogide Seltsi, European Association of Blood and Marrow Transplantationi, Peedu Korraldusselts MTÜ, Peedu Jooksuselts MTÜ, 2003. aastast Eesti Kudede ja Organite Transplantatsiooni Ühingu ning 2006. aastast Eesti Onkoteraapia Ühingu liige. 
Isiklikku.
Tema vanaisa oli agronoom Villem Tomingas.
Oktogoon (arhitektuur)

Oktogoon on arhitektuuri kontekstis kaheksanurkse põhiplaaniga tsentraalehitis. Sageli on oktogoonid haua- ja ristimiskabelid.
Irvine

Irvine on linn USA-s California osariigis, Orange'i maakonnas, Los Angelese suurlinnapiirkonnas.
Glen Bell

Glen Bell (3. september 1923 – 16. jaanuar 2010) oli kiirrestoraniketi Taco Bell asutaja.
Väike igihali

Väike igihali ("Vinca minor") on koerakooluliste sugukonda kuuluv rohttaimede liik.
Angervars

Angervars ("Vincetoxicum") on koerakooluliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Nadia Calviño

Nadia María Calviño Santamaría (sündinud 3. oktoobril 1968 A Coruñas) on Hispaania poliitik. Ta juhtis Euroopa Liidu ametnikuna aastatel 2014–2018 eelarve planeerimise peadirektoraati. Aastatel 2020–2023 oli ta Hispaania majandusminister.
Spliti katedraal

Püha Domniuse katedraal (horvaadi keeles "Katedrala Sv. Dujma" ja "Katedrala Svetog Duje", ka lühidalt "Sveti Duje"; itaalia keeles "Duomo di San Doimo") on Splitis Horvaatias asuv roomakatoliku Split-Makarska piiskopkonna katedraalkirik. Katedraal asub Splitis Diocletianuse palee territooriumil peristüüliväljakul.
Ajaloost.
Ehitis püstitati 4. sajandil, algselt Diocletianuse mausoleumiks. Kohe pärast 313. aasta Milano edikti, mis tagas kristlaste usuvabaduse, ehitasid kristlikud kogudused tollases Dalmaatsia provintsi administratiivkeskuses Salonas, Splitist mitte kuigi kaugel, mitu basiilikat märtrite haudadele ja neist kujunesid palverännukohad.
7. sajandil hävitasid avaarid ja slaavlased Salona ja selle elanikud põgenesid ümberkaudsetele saartele. Osa rahvast asus tagasi pöördudes kunagise keisri palee territooriumile. Mausoleumist sai kristlik kirik ja hoonest eemaldati paganlikud sümbolid, samuti keisri sarkofaag. Salona purustatud basiilikatest toodi kirikusse Diocletianuse ajal surnud märtrite säilmed: nii Salona esimese piiskopi Domniuse kui ka töölise Anastasiuse omad.
Katedraali peaukse ehitas 1214. aastal meister Andrija Buvina. Ta kaunistas selle pähklipuust nikerdustega, mis kujutasid 28 stseeni Jeesuse elust. Uksed on tänaseni hästi säilinud, välja arvatud alumine osa, mida on kulutanud kirikuskäijate liikumine, ja need on väärtuslik kultuurimälestis, kuna puituksi sellest perioodist on säilinud väga vähe.
Arhitektuur.
Katedraal on ruumitüübilt oktogoon, mida ümbritseb katusega peripteer 24 korintose kapiteelidega marmorsambaga. Portaal pärineb antiikajast. Portaali kohal on väike sarkofaag kuningas Béla IV tütarde Katarina ja Margarita säilmetega, kes hukkusid tatarlaste rünnakus Klisile 13. sajandil.
Siseruum on ümmargune, kandiliste ja poolümarate niššidega, kaetud kupliga. Algselt paiknesid niššides keisrite ja jumalate skulptuurid. Ruumi ümbritsevad kaheksa graniitsammast dalmaatsia lubjakivist baaside ja korintose kapiteelidega. Sammastel on üksnes kaunistav funktsioon. Rikkaliku kaunistusega kapiteelide peal on teise sambarea baasid porfüürsammastega, mida kroonivad samuti korintose kapiteelid. Nende kohal on friis Mercurius Psychopompose kujutistega ning Diocletianuse ja tema abikaasa Prisca medaljonidega.
Sissepääsust vasakul seisab kuusnurkne ambon, mis ehitati 1257. aastal vürstinna Kolafisa kingitusena. Meister Mavro kasutas amboni ehitusmaterjalina musta ja rohelist porfüüri, mis suure tõenäosusega pärineb kunagisest keisri sarkofaagist; ambon toetub kohalikust marmorist sammastele.
Kiriku kellatorn on üks Aadria ranniku paremini säilinud keskaegseid kellatorne ja oma kuue korrusega üks kõrgemaid keskaegseid ehitisi Dalmaatsias. Eri andmetel on selle kõrgus 57 kuni 61 m. Torni ehitus algas 13. sajandil ja kestis 16. sajandi keskpaigani. Pika ehitusperioodi tõttu leiab sellelt nii romaanika kui ka gootika stiilijooni.
Artu Ellmann

Artu Ellmann (sündinud 22. septembril 1968 Kiviõlis) on eesti geodeet.
Haridus.
Lõpetas Püssi Keskkooli 1986 ning Moskva Riikliku Geodeesia ja Kartograafia Ülikooli insener-geodeedi erialal 1993 "(cum laude)". Omandas Stockholmi Kuninglikus Tehnikainstituudis litsentsiaadi- (2001) ja doktorikraadi (2004).
Töökäik.
Oli Riikliku Ehitusuuringute Instituudi geodeet 1993-1996, Maa-ameti osakonnajuhataja 1996-2000, ühtlasi Kehtna Kõrgema Põllumajanduskooli külalislektor 1994-1999 ning Kanadas New Brunswicki Ülikooli teadur 2004-2006. Aastast 2006 töötab Tallinna Tehnikaülikoolis: teedeinstituudi erakorraline professor 2006-2008, professor ja geodeesia õppetooli juhataja 2008-2016, alates 2017 ehituse ja arhitektuuri instituudi professor (aastast 2019 täisprofessor tenuuris), teedeehituse ja geodeesia uurimisrühma juht.
Teadustöö.
Põhilised uurimisvaldkonnad: füüsikaline geodeesia, geodeetiliste põhivõrkude rajamine.
Anton Ragoza

Anton Ragoza (sündinud 6. jaanuaril 1986 Tiraspolis) on moldova muusik, produtsent ja helilooja, ansambli "SunStroke Project" asutaja ja endine liige. Alates 2019. aastast projekti "Carnival Brain" asutaja ja liige.
Biograafia.
Anton sündis Tiraspolis, kus ta lõpetas muusikakooli ning seejärel 2005. aastal Transnistria Kõrgema Muusikakolledži viiuli erialal. Pärast kolledži lõpetamist läbis ta ajateenistuse Transnistrias . Sealsamas tegi ta Sergei Stepanovile ettepaneku moodustada ansambel Sunstroke, mis on tänaseks tuntud kui “Sunstroke Project” . Oma esimese loo kirjutas ta 14-aastaselt ja kirjutas hiljem palju muusikat trance-instrumentaalmuusika kollektiivile "SpeX". 
Aastast 2021 elab Tallinnas. 9. aprillil 2021 avaldati ametlikult Eesti jalgpalliklubi Phoenix hümn, mille on kirjutanud Anton Ragoza ja tema muusikud. Kompositsiooni esitas Moldova laulja ja koreograaf Ray Bark (Iuri Ribac). Koroonapandeemia ajal kirjutas ta laulu ja filmis koos Ray Barkiga video "Pandeemia".
Anton Ragoza on regulaarselt kutsutud Raadio 4. 
SunStroke Project.
Grupi koosseisus esines ta 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos, kus SunStroke Project saavutas finaalis 22. koha. 2015. aasta augustis asutas ta oma muusikaplaadifirma "Ragoza Music", asudes produtsendiks. 2017. aastal esines ansambel taas Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Hey, Mamma!", saavutades 3. koha. Pärast konkursilt naasmist Moldovasse andis riigi president talle üle riikliku autasu. – aumärgi. 
2019. aasta veebruaris lahkus ta ansamblist ja keskendus oma muusikaprojektidele. 
Carnival Brain.
Märtsis 2019 esitles ta oma uut koostööprojekti Dumitru Golbaniga "Carnival Brain" ja esimest lugu "My Name is", mida esitati koostöös laulja Broonoga. Samal aastal anti välja remix Mohombi laulule "Hello" ja loole "The Night". 
Koostöös laulja Bachoga anti välja laul "Semafoare" ning valiti 2025. aasta Eurovisioni valikturniiril osalejaks Moldovas. 17. jaanuaril 2025 ilmus klipp. Märtsi lõpus ilmus uus video ja lugu “Tu Tu Tu”.
Kinos.
2021. aastal mängis ta Moldova telesarjas "Sprinter". 2025. aastal mängis ta seriaalis "" ().
Välislingid.
[[Kategooria:Moldova inimesed]]
[[Kategooria:Sündinud 1986]]
Kodutus Hispaanias

 
Kodutus Hispaanias on osa globaalsest sotsiaalmajanduslikust probleemist. Majandus- ja finantskriisi tulemusel on ohtlikes ja ebaharilikes eluruumides elavate inimeste arv oluliselt suurenenud. Käsitletav probleem ei puuduta enam ainult ühte rahvast maailmas. Enamik riike üritab seda probleemi mingil kujul lahendada. Suurenenud tööpuuduse ja langevate palkade tõttu ei suuda aina rohkem inimesi endale eluasemekulusid lubada, mis suurendab nende riski jääda kodutuks. Hispaania, mis kannatas suuresti koroonapandeemia ja sellega kaasneva majanduslanguse tõttu, maadleb samuti tohutu maarahvastiku vähenemise probleemiga. 
Kodutus on tõsine sotsiaalmajanduslik probleem, mis mõjutab Hispaanias 40 000 inimest (0,09% elanikkonnast). Sisserändajad moodustavad märkimisväärselt suure arvu kodututest. Seal on palju noori, kes on kodutud; mõnede hinnangute kohaselt on 30% Hispaania kodututest vanuses 18–29 aastat. Hispaania rahvastiku vähenemise ja maapiirkondade arengu uurimisinstituudi andmetel elab maakohtades vaid 5% riigi elanikkonnast. Kodutus ja avalik kerjamine ei ole Hispaania seadustega ametlikult keelatud.
Kodutute arv.
Hispaania riikliku statistikainstituudi kogutud värskeima statistika kohaselt on riigi kodutute arv viimase kümne aasta jooksul kasvanud 25%. 2022. aastal mõjutas see sotsiaalprobleem enam kui 28 500 inimest, võrreldes 22 900 inimesega 2012. aastal. Hispaanias on keskmise kodutu vanus 42,7 aastat. Kogu Euroopa üldstatistika ei ole sugugi parem. Peaaegu 700 000 inimest Euroopas on kodutud, teatab Euroopa Parlament, kes juhib tähelepanu nende ebaturvalistele elutingimustele. Vaid kümne aastaga on kodutute arv kasvanud 70%.
Põhjused.
Kodutuks jäämise põhjused:
Nikolai von Essen (1885–1945)

Nikolai von Essen (14. juuli 1885 Šuvalovo Peterburi kubermang – 4. aprill 1945 Praha Tšehhimaa) oli baltisaksa ajaloolane ja genealoog.
Nikolai von Essen sündis 1885. aastal Peterburi kubermangus Peterburi eeslinnas Šuvalovos, Venemaa keisririigi sõjaväelase kindralleitnant Karl Friedrich Magnus von Esseni (1851–1915) pojana. Teenis Venemaa keisririigi sõjaväes, Semjonovi kaardiväepolgus kuni polkovniku(1916) auastmeni, osales Esimeses maailmasõjas. Venemaa keiserliku armee laialisaatmisel läks erru ja tegutses arhivaarina Ermitaažis. 1920. aastal opteerus Eestisse.
Tegutses Eestimaa Üldkasuliku Ühingu juures tegutsenud matriklikomisjonis. Ühingu juures tegutsenud matriklikomisjoni juhtis endise Eestimaa rüütelkonna genealoog Georg von Wrangell, aadliperekondade toimikute koostamisega tegeles Nikolai von Essen, komisjoni liikmed olid Georg von Krusenstern ning parun Ernst von Stackelberg. Komisjon lõpetas tegevuse 1940. aastal. Tegi kaastööd Eestimaa Kirjanduse Ühingu genealoogiasektsiooni ja Tartu Saksa Perekonnaajaloo Uurimise Seltsi ja Läti baltisakslaste Genealogische Gesellschaft Lettlands ning Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde poolt aastatel 1931–1939 välja antud ajakirjale Baltische Familiengeschichtliche Mitteilungen.
1939. aastal sakslaste ümberasumise käigus suundus Posenisse, kus jätkas genealoogiauuringuid.
Nikolai von Essen suri 1945. aastal Prahas tuberkuloosi.
Hispaania perepoliitika

Hispaania perepoliitika (hispaania keeles: Política familiar de España) on perekondade toetamise meetmete ettenägemine ning perekonnasuhete määratlemine.  See puudutab vanemapuhkust, lapsehooldust, peretoetusi, abielu, abielulahutust ja kooselu.
Ajalugu.
Francisco Franco aeg (1939–1975).
Hispaanias toimis Lõuna-Euroopa sotsiaalmudel, mille puhul toimetulek sõltus suuresti perekonna abist ja toetusest. See ning mehe toitjaroll takistasid tõhusa perepoliitika väljatöötamist. Frankistlikus Hispaanias (aastatel 1939–1975) kehtestati peredele sotsiaalne kaitse, kuid see puudutas ainult meessoost tööstustöötajate peresid. Põllumajanduses töötavad inimesed ja naised, kes olid enamiku ajast töötud, said perekaitsetoetusi vähe või üldse mitte mingeid. Selle aja perepoliitika eesmärk oli peamiselt paljulapselisuse julgustamine, eriti meetmete abil nagu 1943. aasta suurpereseadus, mis soosis suurima laste arvuga peresid.
Franco surma järgne aeg; demokraatia taastamine.
Kui Hispaania sai demokraatlikuks riigiks ja kehtestas 1978. aasta põhiseaduse, muutus perepoliitika põhjalikult. Hakati rõhku panema töö- ja eraelu tasakaalule. See tõi kaasa abiellumise ja pärast iga lapse sündi makstavate maksete kaotamise. Töötavatele isikutele olid peamiseks soodustuseks igakuised maksed ülalpeetavate laste eest, samuti mitmesugused rasedus- ja sünnituspuhkuse pikendused ja lapsehooldustasud. See poliitika andis naistele võimaluse osaleda tööturul ja teenida elatist, selle asemel et olla ainult koduperenaine. Pere- ja töökohustuste kokkuviimine perepoliitika kaudu võttis aga veel mitu aastat aega. Frankistliku Hispaania järelkaja, kus abielunaisi julgustati tugevalt koju jääma, pärssis ikka veel naiste jõupingutusi töö leidmisel ja riiklikult tasustatud pereabi saamisel.
Praegune olukord.
Viimasel ajal ei jõua meetmed perekondade kaitseks drastiliste eelarvekärbete tõttu kõigi perekondadeni. 2007. aastal alanud majanduskriis sundis Hispaania valitsust rakendama kokkuhoiumeetmeid, mis on takistanud Hispaania perepoliitika arengut. Nende meetmete eesmärk oli piirata majanduslanguse kahjulikke mõjusid, kuid need õhutasid ka arusaama, et pereelu on era-, mitte avalik asi. 
Piisava perekaitse puudumine on mõjutanud ka Hispaania sündimuse üldkordajat. Alates 1970. aastate teisest poolest on sündimuskordaja pidevalt langenud, langedes 2,78%-lt (1970. aastatel) 1,323%-le (2000. aastatel). Hispaanlaste keskmine vanus esimese sünni ajal on tõusnud 40-aastase vaatlusperioodi ajal kuue aasta võrra. Need suundumused on osaliselt tingitud Hispaania vähearenenud perepoliitikast, mis on motiveerinud uusi vanemaid kiiremini tööle naasma ja nõudnud peredelt ka laste kasvatamisega seotud kuludega ise hakkama saamist.
Maurice Carême

Maurice Carême (; 12. mai 1893 Wavre – 13. jaanuar 1978 Anderlecht) oli belgia prantsuskeelne kirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tema jutukogu "Margareetapäev" ("Le Ruban Pompadour", tõlkinud Helle Michelson, Tallinn: Varrak, 2000), muinasjutukogu "Muinasjutud Caprine'ile" ("Contes pour Caprine", tõlkinud Helle Michelson, Tallinn: Tiritamm, 2002) ning luulekogu "Naeruhull kirsipuu" (tõlkinud Helvi Jürisson, 2002).
Michel Lambert

Michel Lambert (sündinud 15. juunil 1947 Oichas Belgia Kongos) on belgia prantsuskeelne kirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tema jutustus "Kolmas trepiaste" ("La Troisième Marche", tõlkinud Helle Michelson, Loomingu Raamatukogu 31, 2006).
François Emmanuel

François Emmanuel (sündinud 3. septembril 1952 Fleurusis) on belgia prantsuskeelne kirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Savinsenide kirg" ("La Passion Savinsen", tõlkinud Helle Michelson, Tallinn: Varrak, 2003).
Laskemoona algkiirus

Laskemoona algkiirus võib viidata kogu laskemoona (mis võib sisaldada projektiili, kesta, püssirohtu jne) liikumise algkiirusele – kuigi praktikas tähendab see sama, mis kuuli algkiirus, kui laskemoon koosneb ainult ühest lendavast osast (nt padrun + kuul).
Küll aga võib see termin olla eksitav:
Kui kirjutad relvadest või ballistikast, on „kuuli algkiirus“ selgem ja korrektsem termin igapäevases või populaarteaduslikus kontekstis. Kui aga tegeled militaarsüsteemide analüüsi või teadusliku tekstiga, võib „laskemoona algkiirus“ olla sobiv, kui see on täpselt defineeritud.
Relva toru

Relvatoru (rahvakeeles ka "raud") on tulirelva osa, mille kaudu liigub projektiil relva suudmest välja. Olenevalt konstruktsioonist jagunevad relvatorud kaheks: vintraudsed (vintraud) ja sileraudsed (sileraud).
Vintraudse relvatoru sisepinnal paiknevad spiraalsed sooned ehk vindid, mis panevad projektiili pöörlema. Pöörlemine stabiliseerib projektiili lennu, parandades täpsust ja ulatust. Vintraudseid relvatorusid kasutatakse näiteks püstolites ja vintpüssides.
Sileraudne relvatoru on seest sile ega põhjusta projektiili pöörlemist. Seda tüüpi torusid kasutatakse peamiselt haavlipüssides, kus tulistatakse väikseid metallkuulikesi ehk haavleid. Sileraud sobib paremini lühikese vahemaa ja laia hajuvuse jaoks.
Alfonso Di Giovanni

Alfonso Di Giovanni (sündinud 15. mai 1956 Sangineto) on itaalia päritolu katoliku preester, kes oli aastatel 2001–2021 Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse preester ning on Tallinna piiskopkonna kuuria vikaar. 
Elulugu.
Alfonso Di Giovanni pühitseti preestriks 24. mail 1996. Järgmisel aastal asus ta elama Eestisse. Kuni 2001. aastani oli ta Valga katoliku kiriku kogudusepreester. Samal aastal määrati ta Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse preestriks. 2018. aastal allkirjastas isa Alfonso koos Tallinna linnavolikoguga lepingu, mille läbi linnavalitsus toetas katedraali restaureerimist 125 000 eurose toetusega. 
Alates 2010. aastast on isa Alfonso Tallinna piiskopkonna (varem Eesti Apostelliku Administratuuri) kuuria vikaar.
Gujevo

Gujevo (vene keeles Гуево) on küla Venemaal Kurski oblastis Sudža rajoonis, Gujevo külanõukogu halduskeskus.
Geograafia.
Gujevo asub 96 km kaugusel Kurskist edelas, 10,5 km kaugusel rajoonikeskusest Sudžast lõunas ning 3,5 km kaugusel Vene-Ukraina piirist.
Ajalugu.
Vene-Ukraina sõda.
Asula langes ajutiselt Ukraina kontrolli alla Vene-Ukraina sõja ajal, 2024. aasta suvel. Vene relvajõud teatasid küla tagasivallutamisest 2025. aasta aprillis.
Godroneering

Godroneering (prantsuse keeles "goder" 'voltima') on nõgus või kumer pinna- või servakaunistus, sageli paralleelselt paiknevate, ümarvormide puhul radiaalsete ümaratipuliste vagude või paisutuste kujuline.
Godroneering pärineb kullassepatööst ja esineb sageli kohrutatuna metallnõudel, kuid mõnikord on see üle kantud ka teistesse materjalidesse, näiteks mööblile. Kaunistus levis alates renessansist, 16.–18. sajandil.
Godroneeringut meenutavat kaunistust leidub harva ka muust ajaperioodist pärinevatel metallesemetel.
Telde

Telde on omavalitsusüksus Gran Canaria saare idaosas. See piirneb põhjas Las Palmas de Gran Canariaga ja on osa selle linnapiirkonnast.
See on 102 170 elanikuga (2013) rahvaarvult teine ​​omavalitsus saarel. Selle pindala on 102,43 km² (39,55 ruutmiili). Linn on Gran Canaria saare vanim ja esimene pealinn, mis asutati enne 1351. aastat, endine keskaegne piiskopkond. GC-1 kiirtee möödub linnast ida pool. Gran Canaria rahvusvaheline lennujaam asub Teldest lõunas Gando allrajoonis.
Ajalugu.
Enne Hispaania sissetungi oli Telde saare pärismaalaste idakeskus. Varased andmed viitavad umbes 14 000 aborigeenide eluruumile Teldes vallutusajal. Telde on koht, kus avastati kuulus Idolo de Tara kuju, mis asub praegu Las Palmase Museo Canarios.
See loodi paavsti dekreediga 1351. aastal. Telde ajalooline vanalinna piirkond on külastajate seas eriti populaarne.
2024. aasta detsembrist on Telde Paide sõpruslinn.
Tuntud inimesi.
Siin on sündinud jalgpallur Roberto Eslava, tennisist David Vega Hernández, laulja José Vélez.
Valga (Galicia)

Valga on vald Hispaanias Galicia autonoomses piirkonnas Pontevedra provintsis. 
Eesti nimekaimu Valgaga on sõprussidemed 2016. aastast.
Lume-metskõrges

Lume-metskõrges ("Gymnopus vernus"), ka lumekõrges, on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seen kasvab kevadel lehtpuujäänustel.
Augsburgi usurahu

Augsburgi usurahu oli 1555. aasta Saksa-Rooma Augsburgi riigipäeval Saksa kuninga Ferdinand I ja Saksa riigiseisuste poolt sõlmitud leping, mis lõpetas Saksa-Rooma riigis katoliiklaste ja protestantide vahelised sõjad ning kinnitas kirikumaade sekulariseerise ning tagas katoliiklaste ja protestantide õigused.
Augsburgi usurahu aktsepteeris lõpuks kahe erineva kristliku kiriku olemasolu. 
Saksa riigid jagunesid kahte rühma: katoliiklikud ja protestantlikud, luteri usk tunnistati katoliku usu kõrval teiseks riigireligiooniks ning Augsburgi usurahu kehtestas reegli „kelle võim, selle usk“ (ladina k. "Cuius regio, eius religio") - kelle maa, selle usk st. kui valitseja otsustas jääda katoliiklaseks, siis neil aladel kehtis ka katoliiklus ja "vice versa". Vürstid ja valitsejad said otsustada, kas jääda vana katoliku kiriku juurde või järgida uut luterlikku usku. Luterlikud riigid olid katoliiklike riikidega võrdsetel alustel. 
Rahulepingust jäeti välja teised usurühmad, mis tekkisid reformatsiooniga. Usuvabadus kehtis ainult Saksa valdustele, see tähendab Saksa-Rooma riigi vürstkondadele ja keiserlikele linnadele. 
Augsburgi rahu kindlustas Saksa maadele pikka rahuperioodi, mis lõppes alles Kolmekümneaastase sõjaga 1618. aastal.
Eesti kirjanike e-leksikon

"Eesti kirjanike e-leksikon" (inglise keeles "Estonian Writers' Online Dictionary", lühendina EWOD) on Eesti kirjanike kohta biograafilist ja bibliograafilist infot koondav veebipõhine teatmeteos inglise ja eesti keeles. Leksikoni koostab ja avaldab Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudi kirjanduse ja teatriteaduse osakond, selle peatoimetajad on Jüri Talvet ja Arne Merilai, tegevtoimetaja on Sven Vabar. Projektiga alustati 2014. aastal.
Arne Merilai iseloomustuse järgi on EWODi eesmärk "koondada esmatähtsat võõr- ja emakeelset teavet eesti kirjanduse ja selle vastuvõtu kohta nii kodus kui ka välismaal". Eelkõige püüti leksikoni algatades täita lünka Eesti kirjanduse kohta süsteemse info levitamisel Eestist väljaspool, mistõttu alustati projektiga inglise keeles. Järgmises etapis alustati ka eestikeelsete artiklitega, kuna ülevaatlike kirjandusleksikonide avaldamine Eestis ei ole pärast Oskar Kruusi koostatud "Eesti kirjanike leksikoni" (2000) jätkunud ning vajadus kaasajastatud info järele püsib.
2025. aasta kevade seisuga on leksikonis avaldatud üle 800 isikuartikli.
Glomerell

Glomerell ("Glomerella") on kottseente perekond.
Colletotrichum

Colletotrichum on kottseente perekond.
Castillo de Belmonte

Castillo de Belmonte on Hispaanias Cuenca provintsis asuv loss, mida peetakse üheks kõige paremini säilinud keskajast pärit kindluseks riigis.
Asukoht ja ehitus.
Loss asub Belmonte linnas, umbes 1456. aastal alustati selle ehitamist Juan Pacheco, esimese Villena markii korraldusel. Ehitusprojekti autoriks peetakse Hanequíni Brüsselist või Juan Guasi. Ehitis valmis tõenäoliselt 1474. aastal, mil Diego López Pacheco, teine Villena markii, projekti lõpetas.
Arhitektuurilised omadused.
Castillo de Belmontel on ainulaadne tähekujuline plaan, millel on kuus ümarat torni. Sellel on mitmeid kaitseväravaid, sealhulgas Peregrinose värav (tuntud ka kui Santiago värav), Campo värav ja Villa värav, millest viimane ühendab lossi linnaga. Lossi interjööris on mudéjar-stiilis puidutöötlust ja kaunistusi, mida on rohkesti näha näiteks kaminate ja aknalaudade kujunduses.
Ajalooline tähtsus.
Lossi omandas hiljem Eugenia de Montijo, Hispaania kuninganna Isabel II abikaasa, kes lasi 19. sajandi jooksul läbi viia olulisi restaureerimistöid. Tänapäeval on Castillo de Belmonte tunnustatud kui kultuurimälestis ning seda peetakse üheks Hispaania kauneimaks lossiks.
Kasutus ja turism.
Praegu töötab loss muuseumina, kus külastajad saavad tutvuda selle rikkaliku ajalooga. Lisaks korraldatakse seal kultuuriüritusi, sealhulgas ajaloolisi taasesitusi ja teemaüritusi, mis toovad kokku külastajaid nii Hispaaniast kui ka välismaalt.
Höije Rahu

Höije Rahu (sündinud 17. mai 1991) on eesti fotograaf, visuaalkunstnik, graafiline disainer ja illustraator.
Tema loomingut iseloomustab unenäoline esteetika, kus põimuvad realism ja sürrealism. Oma teoste loomisel kasutab ta ainult isiklikult pildistatud materjali, vältides pildipanku ja tehisintellekti loodud kujutisi.
Looming.
Höije Rahu loominguline käekiri põhineb minimalistlikel vahenditel ning teda inspireerivad sageli unenäod ja poolunes nähtud visioonid. Tema tööd kujutavad sageli ärkveloleku ja unenäo piiril olevaid maailmu, milles ta kasutab oma ümbruskonnast pärit elemente ja loodust.
Ta on oma loomingu kohta öelnud: "Mida vähem on võimalusi, seda rohkem peab pingutama loovusega. See on koht, kus juhtub päris looming."
Viited.
= Välislingid ==
Düsglossia

Düsglossia on kõnehäire, mis on tekkinud perifeersete kõneorganite kahjustuse tagajärjel. 
Düsglossia võib olla kaasasündinud või elu jooksul omandatud. Kaasasündinud düsglossia tekib väärarengute või sündroomide tõttu, mis mõjutavad pea- ja kaelapiirkonda. Elu jooksul omandatud düsglossia põhjusteks on sageli hambumushäired ja -traumad, pea- ja kaelapiirkonnas tehtud kirurgilised sekkumised ning kiiritus- ja kemoteraapia.
Sotsialistlik Rahvapartei (täpsustus)

Sotsialistlik Rahvapartei on mitme endise ja praeguse partei nimetus mitmes riigis:
Rahvuslik Rahvapartei

Rahvuslik Rahvapartei on mitme endise ja praeguse partei nimetus mitmes riigis:
Nvidia Jetson

 
Nvidia Jetson on Nvidia manussüsteemide seeria, mis on kavandatud tehisintellekti rakendamisele erinevates tööstusharudes ning masinõppe rakenduste kiirendamisele. Jetsonit kasutavad mitmed ettevõtted nagu ANYbotics oma ANYmal robotis, kuhu saab lisada Nvidia Jetson AGX Xavier, et arendada roboti nägemist. Samuti utiliseerivad mitmed droonid Jetsoni erinevaid manussüsteeme peamiste protsessoritena nagu Skydio autonoomsed droonid. Kuna Nvidia Jetsoni seeriate hinnad varieeruvad palju (100–2200 dollarit, olenevalt seeriast), saavad seda kasutada üksikisikud, kui ka ettevõtted.
Jetsoni seeriad.
Nvidia Jetson seeriate alla kuuluvad:
Pliimaskide juhtum

Pliimaskide juhtum (portugali keeles "Mistério das Máscaras de Chumbo") viitab kahele lahendamata surmajuhtumile Brasiilias 1966. aastal, kus kaks elektroonikatehnikut, Manoel Pereira da Cruz ja Miguel José Viana, leiti surnuna kummalistes oludes. Juhtum on tuntud oma salapäraste asjaolude ja mitmete lahendamata küsimuste tõttu.
Taust.
Manoel Pereira da Cruz ja Miguel José Viana olid elektroonikatehnikud Campos dos Goytacazesest, Rio de Janeiro osariigis. Nad olid head sõbrad ja töötasid sageli koos. 17. augustil 1966 lahkusid nad kodulinnast, väites, et lähevad tööks vajalikke materjale ostma. Nad suundusid Niterói linna, mis asub Rio de Janeiro lähedal.
Juhtumi avastamine.
20. augustil 1966 leidis 18-aastane Jorge da Costa Alves Morro do Vintémil (Vintémi mägi) Niteróis kahe mehe surnukehad. Mõlemad mehed olid riietatud ülikondadesse ja vihmamantlitesse ning nende silmi katsid käsitsi valmistatud pliimaskid. Lähedusest leiti ka tühi veepudel, kaks märga rätikut ja märkmik, milles oli kirjas:
 "„16:30 olla määratud kohas. Kell 18:30 võta kapslid, pärast mõju kaitse metalle, oota signaali, mask.”"
Surnukehade juures ei olnud nähtavaid vigastusi ega võitluse märke. Kuna surnukehad olid juba lagunemisprotsessis, ei olnud võimalik kindlaks teha surma täpset põhjust ega teha toksikoloogilisi analüüse.
Uurimine.
Politsei uuris juhtumit, kuid ei suutnud leida selget vastust, mis oleks selgitanud meeste surma. Mõned tunnistajad väitsid, et mehed olid seotud „teadusliku spiritismiga” ja püüdsid suhelda vaimude või tulnukatega, kasutades selleks psühhedeelikume. Arvati, et pliimaskid olid mõeldud silmade kaitsmiseks võimaliku pimestava valguse eest, mis võiks kaasneda sellise kontakti ajal.
Teooriad.
Juhtumi kohta on esitatud mitmeid teooriaid:
Psühhedeelne rituaal: mehed võtsid hallutsinogeenseid aineid, et saavutada vaimne või tulnukatega kontakt, kuid surid üledoosi tagajärjel.
Mõrv: kolmas isik võis mehed tappa, sundides neid mürki võtma.
Paranormaalne kogemus: mehed püüdsid suhelda tulnukatega või siseneda teise dimensiooni, kuid katse ebaõnnestus.
Pärand.
Pliimaskide juhtum on üks Brasiilia tuntumaid lahendamata müsteeriume ja on inspireerinud mitmeid raamatuid, dokumentaale ja artikleid. Juhtum on sageli viidatud paranormaalsete nähtuste ja lahendamata surmajuhtumite kontekstis.
Vaata ka.
Lahendamata surmajuhtumite loend
Viited.
See artikkel põhineb ingliskeelsel artiklil , seisuga aprill 2025.
Hans Kristian Õis

Hans Kristian Õis (sündinud 18. juulil 1995) on eesti näitleja. 
Ta on lõpetanud 2007. aastal Kose-Uuemõisa lasteaed algkooli, 2014. aastal Kose Gümnaasiumi ning 2019. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia teatrikunsti õppekava näitleja eriala (12. lend). 
Lisaks ta lõpetanud Kose Muusikakooli klarneti erialal. 
= Rollid teatris =
2025 Kellerteater "Peegel" lavastaja Andres Roosileht
2025 Kellerteater "Da Vinci Kood" lavastaja Andres Roosileht
2024 Kellerteater “Kuradi Restoran” lavastaja Vahur Keller 
2024 Rakvere teater “Karge Meri”, lavastaja Elar Vahter (Eerik Lamm)
2024 Kellerteater “Paksu Margareeta saladused”, lavastaja Vahur Keller
2023 Kellerteater “Hiirelõks”, Lavastaja Vahur Keller (Christopher Wren)
2023 Kellerteater, “Ja ei jäänud teda ka”, lavastaja Vahur Keller (Fred Narracott) 
2022 Rakvere teater, “Robin Hood”, lavastaja Taavi Tõnisson 
2022 “Põlevkiviõli”, lavastaja Elar Vahter
2021 Kellerteater “Hingede tund”, lavastaja Vahur Keller
2019 Tartu Uus Teater R. Blaumanis/S. Karja/E. Vahter "100 M MORE" (Birkenbaum)
2019 VAT Teater G. Boccaccio/A. Toikka "Dekameron" 
2018 NUKU T. Tõnisson "Protsess"
2018 NUKU T. Tõnisson "Gulliveri reisid" (Suuradmiral/Narr)
= Filmirollid =
TBA "Midagi Tõelist" Anvelt, Evar - Hugo
2023 Birthday Girl Noer, Michael - Hans 
2014 Pizza Delivery Date 
= Reklaamid =
Elenger - uue ajastu energia on kohal (2025) 
Maxima - Meilt saad enam (2022)
Maksu- ja Tolliamet (2020)
Päriselt ka või? (2013) 
= Muusikavideod =
Azma - Mind ei koti 
Elephants From Neptune - Oh No 
= Välislingid =
https://www.elab.ee/inimene/8956/hans-kristian-ois/
https://www.imdb.com/name/nm6863554/?ref_=fn_all_nme_1
Cryptomyces maximus

Cryptomyces maximus on pigilaigulaadsete seltsi kuuluv seente liik.
Seen kasvab vigastatud pajudel. Selle iseloomulikuks tunnuseks on kollane halo ümber musta kooriku.
Seene leidis Eestis esimest korda aastal 2025 Emajõe äärest Tartust Sven Pruul.
Jeffrey Sachs

Jeffrey David Sachs (sündinud 5. novembril 1954 Detroitis) on Ameerika Ühendriikide majandustegelane. 
Ta on olnud mitme riigi valitsuse konsultant, sealhulgas andnud nõu 1990. aastail Eestis rahareformi ettevalmistamisel.
Manzanares

Manzanares võib tähendada mitut asja.
Perekonnanimi.
Manzanares on ka mitme tuntud inimese perekonnanimi.
Toledo sild

Toledo sild (hispaania keeles Puente de Toledo) on Hispaanias Madridis üle Manzanares’i jõe viiv kivisild.
Barokkstiilis sild ehitati 1718–1732 arhitekt Pedro de Ribera projekti järgi.
Sild kuulub 1956. aastast Hispaania kultuuripärandi Bien de Interés Cultural nimistusse.
Ajalugu.
Toledo sild ehitati kahe 17. sajandi puitsilla asemele, kuna toonased konstruktsioonid hävitas üleujutus. Sild ühendas Madridi peatee lõunas asuva Toledoga, Carabanchel Alto elamupiirkonna, kus asusid Hispaania aadlike 18. ja 19. sajandil suvehäärberid. Toledo sild on tänapäeval märksa pikem kui jõe laius, sest enne 20. sajandit puudus kanalisatsioon ja seetõttu oli jões varem rohkem vett. Sillale pole kunagi lubatud autoliiklust, kuid see oli aastatel 1871–1970 osa Madridi trammiteedevõrgustikust.
Kirjeldus.
Jalakäijate sild on 180 meetrit pikk ja 9,5 meetrit lai. Silla külgi palistavad tugipostide poolkaared. Silla lõunapoolelt ligipääs on sillutatud munakividega, ääristatud puude ja pinkidega. Silla all asub aed radadega jalutajatele. Sillalt on nähtav Madridi Rio Park.
Silla ehitusel on järgitud Churrigueresque'i barokset stiili, sillale paigaldatud skulptuurid kujutavad kohaliku regiooni ajaloosündmuseid. Silla konstruktsiooni ilmestavad üheksa poolkaart, ehitusmaterjalina kasutati graniidist kantkive. Silla keskosas paiknevad kaks võlviga alkoovi, kus on asuvad Madridi kaitsepühakute paekivist skulptuurid: San Isidro ja Santa María de la Cabeza.
Tipp ja Täpp

Tipp ja Täpp on Eesti Televisiooni telenukud. Tipi ja Täpi lood kirjutas ja tõi teleekraanile Uno Leies, nukkudega mängisid Ingrid Kivirähk ja Malle Peedo. 
Nukud Tipp ja Täpp olid esmakordselt Eesti televaatajate ees 1965. aasta alul ning ekraanile jäid nad koos üleskeeratava auto ning legendaarse kommisöömise lauluga "„Täna sööme komme, homme sööme komme, komme sööme üle-üle-ülehomme...”" aastateks.
"Kallid lapsed, kirjutame teile esimest korda. Me oleme väikesed nukud ja meie nimed on Tipp ja Täpp. Meil on väike maja ja aed ja ka väike kauplus, kus me iga päev komme käime ostmas. Väike üleskeeratav auto on meil ka," kirjutasid nukulapsed Tipp ja Täpp oma esimest saadet tutvustavas telelehes 1965. aastal.
Pärast seda, kui Tipp ja Täpp enam telekaamerate ees ei esinenud, jäid nad oma lugude autori Uno Leiese kätte. Aastal 2014. jõudsid Tipp ja Täpp tagasi koju ehk telemaja nukutuppa. Uno Leiese poeg Eno Leies andis seni perekonna valduses olnud nukud üle Eesti Rahvusringhäälingu muuseumile.
NGC 2736

NGC 2736 (tuntud ka kui Pliiatsiudu) on udukogu, mis asub Vela pulsari lähedal Purjede tähtkujus. 
Udukogu diameeter on 114 valgusaastat ning see asub Päikesesüsteemist umbes 815 valgusaasta kaugusel. Astronoomid arvavad, et see on Purjede tähtkujus plahvatanud supernoova jäänuk.
Jääkaabits

Jääkaabits on tööriist, mida kasutatakse jää ja härmatise eemaldamiseks sõidukite akendelt ning muudelt klaaspindadelt.
Ajalugu ja areng.
Esimesed jääkaabitsad olid lihtsad metallist või plastist labad. Tänapäeval on need enamasti valmistatud tugevast plastist ning varustatud erinevate lisadega, näiteks harjade või kinnastega, et muuta kasutamine mugavamaks.
Tüübid.
Jääkaabitsaid on erinevaid, sõltuvalt kasutusotstarbest:
Tavaline jääkaabits – lihtne plastist või metallist tööriist.
Harjaga jääkaabits – lisaks kaabitsale on ühes otsas hari lume eemaldamiseks.
Elektriline jääkaabits – pöörleva ketta ja kuue tugeva plastikust teraga jääkaabits eemaldab auto tuuleklaasilt jää.
Teleskoopvarrega jääkaabits – pikendatav vars võimaldab paremini ulatuda suuremate sõidukite (nt kaubikud ja maasturid) klaaspindadeni.
Materjalid.
Jääkaabitsaid valmistatakse:
Plastist – kerged, odavad, kuid külmaga haprad.
Metallist – vastupidavamad, kuid võivad kriimustada klaasi.
Kummist servaga – eemaldavad jääd pinda kahjustamata.
Jääkaabitsad valmistatakse tavaliselt tugevast plastist, nagu polükarbonaat või ABS-plast, sest need peavad olema vastupidavad madalatele temperatuuridele ning survele kaapimise ajal. Mõningatel mudelitel on kummist serv, mis kaitseb auto klaase ja kere kriimustuste eest jää ja vee eemaldamisel. Kvaliteetsematel kaabitsatel võib olla ka metallist või tugevdatud serv, mis teeb eriti kõva jää eemaldamise lihtsamaks. Samuti leidub jääkaabitsaid, mis on integreeritud kindasse või millel on soojendusega pind mugavuse ja tõhususe suurendamiseks.
2025. aasta raketirünnak Sumõle

,
]}]&lt;/mapframe&gt;
2025. aasta raketirünnak Sumõle oli Venemaa poolt 13. aprillil 2025 Kirde-Ukrainas asuva Sumõ linna vastu vastu korraldatud raketirünnak, mille tagajärjel hukkus vähemalt 35 inimest, sealhulgas kaks last. Tegemist on Ukraina tsiviilisikute vastu suunatud tapvaima üksikrünnakuga alates 2023. aastast. Rünnak toimus ajal, mil elanikud kogunesid palmipuudepüha jumalateenistusele. Vigastada sai ka 119 inimest, sealhulgas viisteist last. Ukraina ametnikud teatasid, et Venemaa väed kasutasid rünnakul ballistilisi rakette, kusjuures esialgsed tõendid viitavad kobarmoona kasutamisele.
Chryse Planitia

Chryse Planitia (kreeka keeles "kuldne tasandik") on sile ringikujuline tasandik Marsi ekvaatori juures Tharsise platoo lähedal.
Chryse Planitia asub osaliselt Lunae Paluse, Oxia Paluse ja Mare Acidaliumi nelinurkades. Tasandiku läbimõõt on 1600 km. Chryse Planitialt on leitud tõendeid mineviku veeerosioonist ja on paljude lõunapoolsete mägismaade, aga ka Valles Marinerise väljavoolukanalite alumine ots. See on üks Marsi madalamaid piirkondi (2–3 kilomeetrit Marsi keskmisest pinnakõrgusest madalamal), mistõttu vesi kipuks sinna voolama. Vikingi programmi orbiiterid leidsid Chryse Planitiast mitmeid iidseid jõeorge mis tähendab et Marsil voolas kunagi suures koguses vett.
Tasandikku on uurinud Viking 1 maandur.
Arheoakustika

Arheoakustika (inglise keeles "archaeoacoustics") on arheoloogia ja akustika ühisvaldkond, milles tegeldakse mineviku ühiskonna ja muististe akustiliste aspektide uurimisega. 
Arheoakustika meetodid on pärit nii akustikast kui ka arheoloogiast ning tihti arendatakse neid arvutisimulatsioone kasutades. Arheoakustika on tihedalt seotud ka kultuuriantropoloogia, eksperimentaalne arheoloogia ja etnomusikoloogiaga. 
Kuna kultuuril on alati ka heliline mõõde, võib akustiliste meetodite rakendamine arheoloogiliste paikade ja esemete uurimisel paljastada uut teavet vanade tsivilisatsioonide kohta. Seetõttu on arheoakustika uurimisobjektiks tihti muistsed megaliitilised ehitised, koopad koos jooniste ja asustusjälgedega ning kaljujoonised koos ümbritseva maastikuga. Näiteks on mitmed Rootsi kaljujoonised tehtud valju loodusliku heliga kohtadesse nagu näiteks jõekärestike äärde. Suur osa arheoakustilistest uurimustest jätab aga kõrvale igapäevased helid ning tegeleb nii-öelda ebatavaliste heliliste nähtustega nagu kaja, järelkõla ja resonants, mis võivad ilmneda ehitistes, koobastes või maastikul kive lüües või instrumendi ja häälega heli tekitades. Näiteks Suurbritannia neoliitilistes ja pronksiaegsetes käikhaudades tekivad omapärased resonantsid ja seisvad helilained. Stonehenge´i juures olenes heliline kogemus suuresti kuulaja täpsest asukohast – näiteks võimendusid eelkõige rajatise keskosas mitmed efektid ja madalamad sagedused, mis võisid kaasa aidata transilaadse seisundi tekkimisele.
Hydnoporia

Hydnoporia on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Anders Johan Sjögren

Anders Johan Sjögren (15. aprill 1794, Iitti – 6. jaanuar 1855, Peterburi) oli Soome keeleteadlane ja etnograaf.
Sjögren oli kingsepa ainuke ellu jäänud laps ja sai koguduse vaimulike toel andeka lapsena koolis käia. Haridustee kulges Loviisa algkoolist Porvoo gümnaasiumisse ja seejärel Turu Akadeemiasse, mille ta lõpetas 1819. aastal. Aastatel 1820–1821 töötas ta koduõpetajana Peterburis piiskop Zacharias Cygnaeuse peres. Alates 1823. aastast töötas ta Peterburi Teaduste Akadeemias krahv Nikolai Rumjantsevi raamatukoguhoidjana, aastast 1831 erakorralise akadeemikuna ning aastast 1844 soome-ugri ja kaukaasia keelte ning etnoloogia korralise akadeemikuna. 1845. aastal rajas ta Peterburi TA etnograafiamuuseumi ja töötas selle esimese direktorina.
Sjögreni esimene ekspeditsioon toimus aastatel 1824–1829 läbi Karjala ja Lapimaa vepslaste aladele ning sealt Uuralite äärde Permi kubermangu soome rahvaid uurima. Uurimisteemad ulatusid keelelistest ja etnograafilistest geograafiliste ja majanduslikeni. Reisi tulemusena avaldas ta 1826. aastal essee "Anteckningar om församligarne i Kemi-Lappmark". Reisi käigus avastas ta teadusele vepslased ja nende keele. Sama reisi tulemusena avaldas ta 1829. aastal komisid käsitleva uurimuse "Die Sürjänen, ein historisch-statistisch-philologischer Versuch. Pärast reisi sai ta Peterburi Teaduste Akadeemia Venemaa ajaloo ja antiikuuringute dotsendi ametikoha. Selles ametis esitas ta Teaduste Akadeemiale selle ekspeditsiooni ülejäänud tulemused. Üheks selliseks uurimuseks oli teos "Über die Finnische Bevölkerung des St.-Peterburgschen Gouvernements und über den Ursprung des Names Ingermanland", mis tutvustas Ingerimaa elanikkonda. Hilisemad ekspeditsioonid viisid osseetide juurde Põhja-Kaukaasias aastatel 1835–1837, krimmitatarlaste juurde ning liivlaste juurde aastatel 1846 ja 1852.
1840. aastate alguses korraldas Sjögren oma soosiku Matthias Alexander Castréni (1813–1852) osalemise Teaduste Akadeemia ulatuslikul Lääne-Siberi ekspeditsioonil (1842–1844). Sjögren tegutses Castréni Siberi-reiside planeerijana ja tema töö juhendajana.
Viimastel eluaastatel keskendus Sjögren komi ja liivi keelele. Ta tegi ekspeditsioone läbi Eesti Liivi- ja Kuramaale ning oli viimane Salatsi liivi keele talletaja.
1991. aastal asutati Soomes Iittis A. J. Sjögreni Selts.
Expo 2025

Expo 2025 (2025年日本国際博覧会, Nisennijūgo-nen Nippon Kokusai Hakurankai; ametlikult 大阪・関西万博 Ōsaka–Kansai Banpaku) on maailmanäitus, mis toimub Jaapanis, Ōsaka linnas ja Kansai piirkonnas. Näitus kestab kuus kuud, algusega 13. aprillil 2025 ja lõpuga 13. oktoobril 2025, kokku 184 päeva. Tegemist on teise korraga, kui Ōsaka korraldab maailmanäitust – esimene leidis aset aastal 1970.
Expo 2025 järgib Maailmanäituste viieaastast tsüklit, mis taastub pärast 2020. aasta näituse edasilükkamist 2021. aastasse ülemaailmse COVID-19 pandeemia tõttu. Ürituse korraldajad prognoosivad ligikaudu 28 miljoni külastaja osalemist eri paigust üle maailma.
Katri Horma

Katri Horma (sündinud 1970. aastal) on eesti filminäitleja.
Ta tegi filmidebüüdi 1987. aastal Elise rolliga filmis "Metsluiged", mis on teostatud Hans Christian Anderseni samanimelise muinasjutu alusel. Peaosa oli tal ka Imbi Tammena 1989. aastal filmis "Inimene, keda polnud".
Veel on Horma mänginud Peeter Urbla lavastatud mängufilmi "Balti armastuslood" kolmandas osas "Vytautas ja Juozas. Leedu sügis 1991" (1994, Kristiina) ja mängufilmis "Daam autos" (1992, tüdruk). Ta on mänginud ka Venemaa filmis "Воздушный поцелуй" (1991 Nastja) ja Soome filmis "Marraskuun harmaa valo" (1993 Kerrossiivoja). Samuti osales ta kõrvalosas 1993. aasta Venemaa filmis "Тайна королевы Анны, или Мушкетеры 30 лет спустя", mis oli Nõukogude Liidus väga populaarse 1979. aasta filmi "Д`Артаньян и три мушкетера" ("D'Artagnan ja kolm musketäri") järg.
Seejärel loobus Horma filminduses osalemisest ja alustas tegutsemist reklaami ning turunduse vallas. Ta on tegelenud meedia ja kommunikatsiooniteadusega ning õppinud Eesti Humanitaarinstituudis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja Tallinna Ülikoolis.
Gofio

Gofio on Kanaari jahu, mis on valmistatud pruunistatud teraviljadest (tavaliselt nisust või maisist) või muudest tärkliserikastest taimedest (nt ubadest ning ajalooliselt ka sõnajalajuurest).Gofiol on olnud Kanaari köögis oluline osa juba kaua. Kasutamiseks on erinevaid viise: olgu siis magusate pallikestena, saiana, praetult köögiviljadega, pudruna või niisama piimaga segatult. 
Oma olemuselt on see sarnane Eesti kamaga.
Arvatakse, et odrast ja risoomidest jahvatatud gofio oli Kanaari saarte põliselanike guantšide põhitoit. Ka gofio nimetus tuleneb nende keelest ja on enimtuntud siiani kasutuses olev guantši sõna. 
Hispaania kodusõja ajal ja kodusõjajärgsel perioodil ilmnenud näljahädaga esines kogu Hispaanias lastel arvukalt rahhiiti, välja arvatud Kanaari saartel tänu gofio toiteväärtusele.
Tänu kanaari väljarändajatele võib gofio variatsioone leida ka Colombias, Tšiilis, Dominikaani Vabariigis, Puerto Ricol, Uruguays ja Venezuelas.
Hispaania omlett

Hispaania tortilja (hispaania "Tortilla de patatas/Tortilla española") või ka hispaania omlett on traditsiooniline toit Hispaaniast. See on munast ja kartulist valmistatud omlett, mis sisaldab tihti ka sibulat. Sageli serveeritakse seda toatemperatuuril ka suupistena.
Kaks tuntuimat valmistusviisi on kas sibulaga või ilma. Sibula lisamine on tihti poleemiline, vastandades "concebollista'sid" ("sibulaga") ja "sincebollista'sid" ("sibulata"; sageli peetakse seda autentsemaks). Restoranimenüüdelt oodatakse, et sibula olemasolu või puudumine oleks välja toodud, ning poodides müüakse tihti mõlemat varianti.
Kõige tavalisem viis Hispaania omleti valmistamiseks on järgmine:
Omletti võib süüa kuumalt, toatemperatuuril või jahtunult.
Etümoloogia.
Sõna "tortilla", mis on "torta" deminutiiv, tähendab 'koogikest'. Euroopa hispaania keeles ja mõnes Ladina-Ameerika hispaania keeles viitab see omletile. Kartuliomlett on "tortilla de patatas" või "papas." 
Kuna roog on saavutanud rahvusvahelist tuntust ja tihti peab seda eristama Mehhikos ja Kesk-Ameerikas populaarsest õhukesest nisust või maisist valmistatud tortiljast, sai "tortilla española" ehk hispaania tortilla nimetus üldkasutatavaks. 
Hispaania omlett on Hispaanias laialdaselt saadaval ja seda valmistatakse ka mõnes hispaania keelt kõnelevas riigis.
Tortilla päev.
 ("Tortilla päev") on populaarne pidu, mida tähistatakse paljudes Lõuna- ja Lääne-Hispaania linnades. Selle kuupäev varieerub olenevalt linnast; kuid tavaliselt langeb see kokku paastueelse neljapäevaga. Tüüpiliselt lähevad linnaelanikud maale, kus nad veedavad päeva pereliikmete ja sõprade keskel, söövad Hispaania omletti ja muid toite ning mängivad seltskonnamänge.
Ihtüosaurused

Ihtüosaurused ("Ichthyosauria"; vanakreeka keele sõnadest "ἰχθύς" 'kala' ja "σαῦρος" 'sisalik') ehk kalasisalikud on selts väljasurnud roomajaid, kes olid keskaegkonnas elutsenud kalataolised ujusisalikud.
Esimesed ihtüosaurused elunesid mesosoikumi ürgmeredes 250 miljonit aastat tagasi varatriiases, veel enne esimesi dinosauruseid. Ei ole teada, millistest loomadest nad täpselt pärinesid. Nad arenesid oletatavasti merre tagasi elutsema suundunud maismaaroomajatest, kes olid kujunenud juba diapsiidideks. Triiases toimus nende arengus suurim õitseng, mille jooksul nende varasemad piklikumad vormid evolutsioneerusid sööstvamateks ja kiskjalikemateks. Tol ajal tekkisid niisamuti kõige kogukamad ihtüosaurused, kes kasvasid pikkuselt üle 15 meetri. Enamiku liikide isendid kasvasid vaid mõne meetri pikkuseks. Juura ja varakriidi ürgmeredes said nende konkurentideks sugukond "Metriorhynchidae", plesiosaurused ja haid, seetõttu nende vormirikkus vähenes tunduvalt. Kriidiajastu keskel, umbes 93 miljonit aastat tagasi surid nad seni teadmata põhjustel täielikult välja, seda veel enne hiidsisalikke ehk dinosauruseid. 
Teadus jõudis ihtüosauruste olemasolu jälile 19. sajandi alguses, mil leiti nende peaaegu täielikke luustikke. 1834. aastal anti neile vastav nimetus. Lisaks on viimastel aastakümnetel avastatud mitmeid liike, tänaseks on tuntud umbes viiskümmend sugukonda. Teadlastele sai nende üldine anatoomia selgeks juba varem. Saksamaa setedest on leitud hulgaliselt täielikult säilinud kivistisi, mis sageli sisaldavad ka säilmeid pehmematest kehaosadest. 
Ihtüosaurused olid kalakujulised. Nende käpad olid evolutsioneerunud uimedeks, millel olid täiendavad varbad ja varbalülid. Turjal oli sageli seljauim. Loom tõukas ennast edasi sabaga, kuhu kinnitus vertikaalne sabauim, mille alumisest sagarast kulges läbi selgroog. Pehme ja sileda naha tõttu ujusid nad kiirelt. Kere oli külgedelt lapergune, kuid pea teravakujuline. Lõualuudes oli enamasti küllaltki väikeseid hambaid või puudusid need sootuks. Kitsaste nokistega püüdsid nad põhiliselt kalu ja kaheksajalgu. Mõned liigid sukeldusid sügavustesse, neil olid arenenud hiigelsilmad, et pimeduses saaki jahtida. Ihtüosaurused olid kindlasti elussünnitajad ja oletatavasti püsisoojased.
Nad sarnanesid nokiste ja uimede poolest tänapäeva delfiinlastele ja hailaadsetele.
Taksonoomia.
"Ichthyosauria" bioloogilist seltsi kirjeldas esimest korda Henri Marie Ducrotay de Blainville (1835). Ta ei andnud seltsile määratlust, vaid lihtsalt loetles tol ajal teada olevaid kivistisi. Kuna enamik tolleaegseid teadlasi ei pidanud evolutsiooni võimalikuks, eeldati loomarühmade vahel olevat selged eristuvused. Ka tulevaste leidude puhul ei arvatud kahtlust tekkivat, et kas need kuuluvad samasse seltsi. 1840. aastal pakkus Richard Owen välja seltsi "Ichthyopterygia". See ei tähendanud laiahaardelisemat rühma, vaid oli sama taksoni teine nimetus. 
Tänapäeva vaadete järgi tuleks loomarühmasid paremini määratleda. Eeldatakse, et need on evolutsioonis arenenud järkjärguliselt järjestikuliste lahknemiste evolutsioonilises protsessis.