tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ameerikapoolakad

Ameerikapoolakad (inglise keeles "Polish Americans", poola keeles "Polonia amerykańska") on ameeriklased, kellel on täielikult või osaliselt Poola juured. Hinnanguliselt elab Ameerika Ühendriikides 9,15 miljonit ennast ameerikapoolakana identifitseerivat inimest, mis moodustab umbes 2,83% riigi elanikkonnast. Nad on sakslaste järel suuruselt teine Kesk-Euroopa etniline rühm, moodustades suuruselt kaheksanda etnilise rühma.
Armillaarsfäär

Armillaarsfäär (ladinakeelsetest sõnadest "armilla" 'käevõru' ja "sphaera" 'kera') on vanaaegne riist taevakehade ekvaatoriliste ja ekliptiliste koordinaatide määramiseks.
Armillaarsfäär koosneb mitmest üksteise suhtes keeratavast metallrõngast, mis üheskoos moodustavad kera. Tavaliselt on see monteeritud tugijalale või hoidjale. Armillaarsfäär oli arvatavasti kasutusel juba antiikajal, keskajal kasutasid araabia astronoomid antiikeeskujude järgi konstrueeritud seadet ja Euroopas hakati seda kasutama varauusajal.
Kunstis.
Armillaarsfääri kujutised on tunnuslikud Portugali arhitektuuris manuelismi raiddekoorile.
Heraldikas.
Armillaarsfäär on Portugali vapil ja lipul, samuti Portugali kunagiste asumaade Brasiilia ja Mosambiigi ajaloolistel vappidel.
Anna Frank-Viron

Anna Frank (endine Frank-Viron; sündinud 3. veebruaril 1979) on Eesti lastekaitsja. Ta on aastaid tegelenud väärkoheldud laste teemadega. Alates 2016 on ta Sotsiaalkindlustusametis arendanud lastemaja mudeli rakendamist Eestis.
Haridus.
Frank on saanud bakalaureusekraadi sotsiaaltöö erialal Tallinna Ülikoolist ning magistrikraadi ärijuhtimises Tartu Ülikoolist.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Aastatel 2010–2016 oli Anna Frank osakonnajuhataja Tallinna Laste Turvakeskuses, seejärel asus tööle Sotsiaalkindlustusametis ning on lastemaja looja Eestis ning selle juht alates 2017. aastast.
Alates 2025. aasta septembrist juhib Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti laste heaolu osakonda.
Anna Frank on MTÜ RuaCrew juhatuse liige, koolitaja ja vabatahtlik.
Tunnustus.
2018 – Anna Frank ja lastemaja valiti Eesti Seksuaaltervise Liidu poolt aasta seksuaaltervise edendajaks 
2023 – Auhinna "Lastega ja lastele" 2023. aasta laureaat, "Muutuste looja" 
Eraelu.
Anna Frank on nelja lapse ema - (tütar 1995, poeg 2001, tütar 2003, poeg 2023).
Kirke Karja

Kirke Karja (sündinud 18. septembril 1989) on eesti pianist, helilooja ja muusikakriitik.
Ta on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia doktorantuuri. 
Karja mängib ansamblites Karja/Renard/Wandinger, Captain Kirke and the Klingons, Verneri Pohjola Exotic Matter, Phillip Dornbusch's Projektor jne. 
2019. aasta juunist kuni 2021. aasta juunini ja uuesti alates juunist 2023 oli/on Karja Eesti Jazzliidu juhatuse esimees. 2021–2023 oli ta Jazzliidu välissuhete juht.
Ta on alates 18. maist 2021 Sotsiaaldemokraatliku erakonna liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 154 häält ning ei osutunud valituks.
ARP 2500

ARP 2500 on ühehäälne modulaarne analoogsüntesaator, mida toodeti USAs aastatel 1970–1981 ja mis on märgatavalt mõjutanud 20. sajandi muusikalugu. ARP 2500 helisid on kasutatud arvukate pop, rock ja elektrooniliste muusikateoste loomisel, samuti filmimuusikas. Helilooja Éliane Radigue on sellega salvestanud peamise osa oma loomingust. Briti muusikaajakiri Sound on Sound on nimetanud ARP 2500 süntesaatori üheks ajalooliselt kõige olulisemaks elektrooniliseks instrumendiks.
OTs-14 Groza

OTs-14 Groza (vene keeles "ОЦ-14 "Гроза"", 'äike') on Venemaa "bullpup"-granaadiheitjaga automaatpüss, padrunile 7.62×39 mm ja 9×39 mm. Relv konstrueeriti 1990. aastatel Tuula ettevõttes TsKIB SOO. Relva on ka moderniseeritud; OTs-14-1A Groza-1.
Grozad kasutati 1999. aastal vähesel määral terrorismivastases võitluses Tšetšeenias, kuid üldiselt ei leidnud see piisava kasutust ning selle tootmine lõpetati.
Budaväli

Budaväli (sanskriti keeles "buddhakṣetra"; tiibeti keeles "sangs rgyas kyi shing"; hiina keeles 佛國⼟ "foguotu", 净⼟ "jingtu"; jaapani keeles "bukkoku do", "jōdo") on budismis, eriti mahajaanas, ühe buda mõjuala, et juhtida olendeid virgumisele ja nirvaanasse.
Hiina budismis kasutatakse budavälja tähenduses mõistet puhas maa.
Käsitlusi.
Iga maailmasüsteem, kus on buda, on vaadeldav budaväljana. Meie praegune maailm on Buddha Šākjamuni budaväli.
Budaväljad on kas täiesti puhtad, kus kõik olendid on juba virgunud, või osaliselt puhtad, kus osa olendeid on ja osa veel ei ole virgunud. 
Mahajaana õpetuste kohaselt on budaväljad dhjaanibudade ehk mütoloogiliste budade poolt loodud ideaalsed maailmad. Bodhisattva hakkab oma budavälja kujundama juba enne budaks saamist. Budaväljadel on võimalik jõuda nirvaanasse selle buda abil, kes on antud budavälja loonud. 
Üldiselt peetakse buda Amitābha budavälja ehk läänepoolset puhast maad, 
Sukhāvatīt, kõige kergemini ligipääsetavaks tavalistele inimestele. Teised budaväljad olevat ligipääsetavad vaid pühendunutele.
Budistlikus kosmoloogias paiknevad budaväljad kolmikilma vormidega olus (paali keeles "rūpāvacara" või "rūpaloka", sanskriti keeles "rūpadhātu"), milles on vaid puhtad vormid, kujud, asukohad ja seosed muu maailmaga, kuid puuduvad ihad, tahtmised ja soovid. 
Budaväljadele võidakse jõuda kas ümber sündides või pühendumusliku vaimse praktika abil, teisenenud teadvusseisundites, vormidega seotud "jhāna"'des.
Allikad.
Budaväljade kirjeldusi leidub paljudes mahajaana suutrates, nagu Kaheksatuhandeline ületava mõistmise suutra, Lootossuutra, Õnnemaa suutrad, Lillepärjasuutra jt. 
Vimalakirti suutras rõhutatakse aga budavälja kui olendite puhta meele ja puhaste püüdluste tähendust.
Kabuli lennujaama enesetapurünnak

Kabuli lennujaama enesetapurünnak on 2021. aasta 26. augustil Kabuli lennujaama värava lähedal toimunud enesetapurünnak, mille käigus sai surma vähemalt 183 ja vigastada vähemalt 150 inimest.
Teo eest võttis vastutuse ISKP (ISIL-i Khorasani provintsi haru).
Mari Järve

Mari Järve (sündinud 14. septembril 1983) on eesti populatsioonigeneetik, õpetaja ja kirjanik.
Haridus.
Ta lõpetas aastal 2002 kuldmedaliga Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi. Järve kaitses 2012. aastal Tartu Ülikoolis doktoritöö teemal "Erinevad geneetilised perspektiivid inimajaloole Euroopas ja Kaukaasias: lood, mida räägivad haploidsed ja autosomaalsed markerid". Samal aastal omandas Tartu Ülikoolis ka magistrikraadi gümnaasiumi loodusteaduste õpetaja erialal.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Ta on Tartu Ülikooli genoomika instituudi vana DNA vanemteadur. Tema teadustöö põhisuunad on inimese populatsioonigeneetika, inimese Y kromosoomi uuringud ja inimese vana DNA uuringud. Ta on Taibukate Teaduskooli tegevjuht ja bioloogia õpetaja.
Järve kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja Eesti Kirjanduse Seltsi.
Mari Järve andis 2011. aastal välja ulmeteose "Esimene aasta" ja 2015. aastal raamatu "Klaasmeri".
Isiklikku.
Järve tegeleb lisaks õpetamisele ja kirjutamisele mesinduse ja talupidamisega, Tal on kaks last.
Leigh Bowery

Leigh Bowery (26. märts 1961 Melbourne – 31. detsember 1994 London) oli Austraalia "performance"-kunstnik, ööklubi promootor ja moedisainer. Bowery oli tuntud oma edevate ja kummaliste kostüümide ja meigi ning samuti (mõnikord vastuoluliste) etteastete poolest.
Ta elas suure osa oma täiskasvanueast Londonis ja oli inglise maalikunstniku Lucian Freudi jaoks märkimisväärne modell ja muusa.
Bowery suri AIDS-iga seotud haigusse.
Palksein

Palksein.
Kõige traditsioonilisem moodus palkmaja ehitamiseks on teha seda käsitsi tahutud palgist.
Tüübid.
Läbi aegade on palkhoonete ehitamisel kasutatud mitmesuguse ristlõikega palke
Vara.
Palgi alumise külje sisse lõigatav soon, mis kopeerib alumise palgi selja kuju. Vara on ühtlasi vajalik selleks, et seina saaks tihedaks ja soojapidavaks toppida. Kasutatakse kahte erinevat vara kuju: lahtine ja kinnine.
Palkseinte püstitamine.
Vundament. Alumiste palkide mädanemise vältimiseks peab vundament ulatuma vähemalt 30 cm maapinnast kõrgemale. Aluspalgi välimine serv peaks ulatuma ca 30 mm üle vundamendi ääre. Aluspalgile tuleks võimalusel lõigata veenina. Vundamendi ja aluspalgi vahele tuleb paigaldada niiskustõke. 
Tapid.
Sajand tagasi olid Eestis enimlevinud tappideks pikknurkadest järsknurk ja lühinurkadest kalasabatapp.
Tapid ehk nurgaseotised on palkmaja konstruktsiooni olulisimaid osasid. Nurk peab olema tihedasti tehtud, et tuul sealt läbi ja vesi vahele ei pääseks. Siseseintes on ruumi kokkuhoiu mõttes mõistlik kasutada lühinurga tappe. Lühinurga tappe saab kasutada ka maja välisnurkades, kuid siis ainult koos tuulelukuga.
Kõik tapid ja muud ühendused peaksid olema isenõrguvad ning vastupidavad ilmastikumõjudele ja putukate sissetungikatseile. On olemas palju erinevaid tappe. Peenemast ümarpalgist hoonete puhul on levinud nurgaseotis koerakaelatapp. Üle 25 cm läbimõõduga palkide korral on soovitav kasutada teisi tappe, näiteks sadultappi, mis laseb palkidel paremini vajuda. Köetavatel hoonetel on soovitav välisnurkadesse teha tuuletapid. Tappide tihedus on soojapidavuse seisukohast väga oluline, seepärast peavad tapid kokku sobima täpselt. Kahepoolse lõikega tappide korral peaks tugevuse huvides olema tapi kael võimalikult jäme. Kaela alla ja peale tuleb jätta vahe, suurus peaks olema umbes 4% palgi läbimõõdust, kuid mitte väiksem kui 10 mm.
Ana Valdmann

Ana Valdmann (sündinud 25. märtsil 1964) on eesti haridusteadlane.
Haridus.
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina ning kaitses 2018. aastal Tartu Ülikoolis doktoritöö "Loodusteaduste õpetajate enesetõhususe kategooriate ja omanikutunde tasemete määramine lähtudes õpetajate koolitusvajadustest".
Töö.
Ta on Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituut, loodusteadusliku hariduse teadur, samuti Teaduskooli direktor. Tema teadustöö põhisuund on õpetajakoolitus.
Moodulsüntesaator

Moodulsüntesaator ehk modulaarsüntesaator ehk modulaarne süntesaator on elektrooniline muusikainstrument, mis koosneb moodulitena paigaldatud helisünteesi elektroonikalülitustest. 
Kasutajal on võimalik mooduleid eemaldada, lisada ja ümber korraldada, muutes nende omavahelist paigutust ja suunates signaalide liikumist moodulite vahel, kujundades nii erikõlalilisi kooslusi. Ainulaadse kõla ja paindlike helikujundusvõimaluste tõttu on moodulsüntesaatorid hinnatud elektroonilise heliga töötavate heliloojate ja muusikute hulgas. Arvutimuusikas on kasutuses ka tarkvaralised ehk arvutitarkvarana programmeeritud virtuaalsed moodulsüntesaatorid.
Eestis on moodulsüntesaatoried kasutanud mitmed muusikud, nii stuudios kui elavas esituses, näiteks: Aleksei "Darkside" Brjantsev, Roland Karlson, Raul Keller, Taavi Kerikmäe, Kiwa, Jako Krull, Maarja Nuut, Toomas Savi, Mihkel Tomberg, Ekke Västrik, jt. Moodulsüntesaatoreid tutvustab oma tegevuses ka Eesti Elektroonilise Muusika Selts.
Eestis toodetakse moodulsüntesaatoreid Liivatera, samuti on Eesti muusikute jaoks oluline Riias asuv lõunanaabrite pikema ajalooga moodulsüntesaatorite tootja Erica Synths, mis muuhulgas korraldab Riias elektroonilise muusika festivali Kontaktor.
Lillepärjasuutra

Lillepärjasuutra ehk Põimiksuutra (sanskriti keeles "Gaṇḍavyūha-sūtra"; tiibeti keeles "sdong pos brgyan pa’i mdo "või "sdong po bskod pa’i mdo"; hiina keeles ⼊法界品 "ru fajie pin"; jaapani keeles "nyū hokkai hin") on üsna mahukas mahajaana suutra. Hiina ja Tiibeti budismis on see Vanikusuutra osa. Indias ja Nepalis see tuntud iseseisva teosena ja kuulub Nepali mahajaana traditsioonis üheksa seadmuseõpetuse hulka.
Pealkiri.
Traditsiooniliselt tõlgitakse "Gaṇḍavyūha-sūtra"t Läänes "Lillepärjasuutraks", nagu ka "Avataṃsaka-sūtra"’t, kuigi sõna-sõnalt tähendab see lihtsalt ‘korrastatud ehk reastatud (sanskriti keeles "vyūha") koostisosi (sanskriti keeles "gaṇḍa")’. 
Hoopis erinev on suutra hiinakeelne pealkiri, mis tähendab "Sisenemine seadmusevalda".
Päritolu.
Lillepärjasuutra on loodud 1.–2. sajandil Indias, võimalik, et Lõuna-Indias, millele viitavad paljud kohanimed tekstis.
Praegu arvatakse, et mahajaana suutrad olidki juba algusest peale teatud gruppide loodud tekstid, mida ühe ja sama grupi liikmed põlvkondade vältel edasi andsid ja täiendasid.
Sisu.
Lillepärjasuutra vormiline ülesehitus erineb traditsioonilisest suutra-vormist. See on raamjutustusena esitatud lugu kaupmehepoeg Sudhanast, kes rändab mööda Indiat, otsides õpetusi, mis aitaksid tal saada bodhisattvaks.
Esimesed juhatused saab ta Mandžušrīlt, seejärel külastab järgemööda 52 õpetajat ehk hüvesõpra (sanskriti keeles "kalyāṇamitra"), kellest igaüks annab talle juhatusi selle kohta, kuidas bodhisattval tuleb erinevates olukordades ja eluvaldkondades tegutseda.
Hüvesõprade seas on erakuid, bhikšusid, õpetlasi, kaupmehi ja kuningaid, poisse ja tüdrukuid, rikkaid emandaid ning isegi üks prostituut, samuti mütoloogilisi tegelasi – bodhisattvaid ja jumalannasid.
Kujustanud kõiki hüvesõprade õpetusi, jõuab Sudhana lõpuks bodhisattvate Maitreja ja Samantabhadra juurde, kelle abil süveneb keskendumisse, milles kujustab kogu maailmatervikut kui seadmusevalda (sanskriti keeles "dharmadhātu"), kus kõik on kõigega seotud, tervik sõltub igast üksikasjast ning iga üksikasi on lõimunud tervikusse. Kõike valgustab ja korrastab buda mõistmine ja kaastunne, mida olendite seas teostavad bodhisattvad.
Lillepärjasuutras on kirjanduslikult väga rikkas ja kujundlikus vormis esitatud budismi põhiseisukohad, rõhuasetusega seadmusevalla kontseptsioonil, bodhisattvate tüpoloogiatel ning budade paljususel.
Eesti keeles katkendid Märt Läänemetsa tõlkes (2006, 2008, 2009).
Johan Meimer

Johan Meimer (eesnimi ka Juhan ja Johann; sünniperekonnanimi Luberg; 6. juuni (vkj)/ 19. juuni 1904 Kehtna vald, Rapla kihelkond, Harjumaa – 10. detsember 1944 Piirsalu vald, Läänemaa) oli Eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.
Lõpetas 1925. aastal Pärnus gümnaasiumi ja 1928. aastal kergejõustiku erialal Berliini Kehalise Kasvatuse Ülikooli, 1929. aastal lipnikuna ka Sõjaväe Ühendatud Õppeasutused.
Sportlasena.
Tuli aastatel 1925 ja 1926 odaviskes ning 1929 ja 1930 kümnevõistluses Eesti meistriks. Püstitas 1928. aastal viievõistluses (3648,515) ja 1930. aastal 200 m tõkkejooksus Eesti rekordi (29,8). Kuulus 7 korda Eesti koondisse.
Ta sai 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel odaviskes 8. ja kümnevõistluses 13. koha.
Sporditegelase ja kehalise kasvatuse õpetajana.
Töötas alates 1930. aastast Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis ja Pärnumaa kaubanduskeskkoolis kehalise kasvatuse õpetajana. Oli aastatel 1932–1933 Pärnu Tervise kergejõustikuosakonna esimees, alates 1933. aastast Pärnu Spordiklubi asutaja ja esimees ning 1933–1940 Pärnu Kalevi abiesimees ja spordijuht.
Oli Kaitseliidu Pärnu maleva spordipealik ja 1936. aastal Berliini olümpiamängudel Eesti koolinoorte delegatsiooni juht.
Töötas alates 1941. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi/ Tallinna Tehnikaülikooli kehalise kasvatuse õpetajana.
Teises maailmasõjas.
Osales Saksa sõjaväkke mobiliseerituna Teises maailmasõjas, oli 3. Eesti Piirikaitserügemendi pioneerikompanii ülem.
Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta metsavend, arreteeriti sügisel 1944 ja lasti põgenemiskatsel maha.
Tema kenotaaf asub Pärnu Alevi kalmistul.
Isiklikku.
Ta lapsendati oma onu poolt ning sai uueks perekonnanimeks onu perekonnanime Luberg.
Vanikusuutra

Vanikusuutra (sanskriti keeles "Avataṃsaka-sūtra"; tiibeti keeles "phal chen"; hiina keeles 華嚴 經 "huayan jing"; jaapani keeles "kegon kyō") on üks mahukamaid ja mõjukamaid mahajaana suutraid, tegelikult enam kui 30 tekstist koosnev suutrate kogumik.
Pealkiri.
Pealkiri "Vanikusuutra" tähendab ‘lillepärga, vanikut, põimikut’, mis viitab nii teksti vormile (suutrate vanik) kui ka sisule, mille rõhuasetus on üksteisega läbi põimunud lugematute maailmade ja maailmasüsteemide (nagu lilled vanikus), mikro- ja makrokosmose ideel.
Päritolu ja levik.
Vanikusuutra loodi arvatavasti ajavahemikus 1.–4. saj algupäraselt sanskritikeelsena Indias, võimalik, et osaliselt ka Sise-Aasias, kuid tervikuna on kogumik säilinud ainult hiina- ja tiibetikeelses tõlkes. Sanskriti keeles on säilinud vaid Vanikusuutra kaks kõige mahukamat ja arvatavasti ka kõige vanemat osa, Lillepärjasuutra ja Kümne taseme suutra, mis Indias ja Nepalis on tuntud omaette suutratena ning kuuluvad Nepali traditsioonis üheksa seadmuseõpetuse hulka.
Kogumikuna pandi Vanikusuutra kokku tõenäoliselt 4. saj Sise-Aasias, kust levis Hiinasse. Hiina keeles on kaks Vanikusuutra täielikku tõlget, lisaks veel eraldi Lillepärjasuutra tõlge. Varasem, 5. saj algusest pärit tõlge sisaldab 34 ja hilisem, 7. saj lõpust pärit tõlge 39 suutrat. 9. saj keskpaigast pärit tiibetikeelses versioonis on 45 suutrat.
Eriti populaarseks sai Vanikusuutra Hiinas, kus selle põhjal tekkis 6.–9. saj õitsenud "huayan"’i koolkond, mis paistis silma filosoofilise analüüsi sügavuse poolest.
Sisu.
Vanikusuutras leidub suhteliselt vähe filosoofilist arutelu, rohkem kasutatakse seal kujundirohket poeetilist keelt, et kirjeldada budade ja bodhisattvate keskendumisseisundites kujustatud kosmilist tervikut. Vanikusuutra tekstides on õpetajaks sageli bodhisattvad, kuna budat esitatakse ebaisikulise alati kohalviibiva teadvuse kõrgeima seisundina.
Vanikusuutra keskne mõiste on seadmusevald (sanskriti keeles "dharmadhātu"), mille kaudu esitatakse maailmade ühtsuse idee nende paljususes. See ei tähenda mitte niivõrd füüsilist universumit, tavateadvusele avanevat nn reaalset maailmavalda ("lokadhātu"), kuivõrd virgunud meeles avanevat ideaalset harmooniliselt toimivat universumit, kus kõik on kõigega läbi põimunud. Osa sisaldub tervikus ja samal ajal ka tervik igas selle osas. Ülimas mõttes ei ole erinevate vaadete vahel mingit vastuolu.
Vanikusuutra mõnes osas, eriti Kümne taseme suutras, käsitletakse põhjalikult bodhisattva tasemete ja isiksusetüüpide klassifitseerimise küsimusi. Lillepärjasuutra keskendub bodhisattva vaimse arengu ja haridustee kirjeldamisele mahajaana mütoloogilis-religioosses kontekstis.
Vanikusuutras esineb hulk mütoloogilisi bodhisattvaid, kellest olulisemad on Samantabhadra, Mandžušrī, Maitreja ja Avalokitešvara. Samuti räägitakse seal budade paljususest, keda ühtse printsiibina ühendab Vairotšana.
Vimalakirti suutra

Vimalakirti suutra (sanskriti keeles "Vimalakīrtinirdeśa-sūtra"; tiibeti keeles "dri ma med par grangs pas bstan pa’i mdo"; hiina keeles 維摩經 "weimo jing"; jaapani keeles "yuima" "gyō") on üks populaarsemaid mahajaana suutraid, loodud arvatavasti 2. saj Indias.
Sanskritikeelne originaaltekst arvati pikka aega olevat jäädavalt kadunud, kuni 1999 Jaapani teadlased avastasid selle Potala raamatukogust ja 2004 ka publitseerisid.
Vimalakirti suutrat peetakse kirjandusliku stiili ja vormi poolest üheks täiuslikumaks ja terviklikuma kompositsiooniga mahajaana suutraks. Suutra tegevus toimub Buddha-aegses suurlinnas Vaišalis. Selle keskne tegelane on upāsaka Vimalakīrti (‘määrimatu kuulsusega’), kes on jõukas kaupmees ja kuulutab seadmust kõikide rahvakihtide seas alates joodikutest ja prostituutidest kuni munkade ja nunnadeni.
Kui Buddha tahab saata oma õpilased haigestunud Vimalakīrtit vaatama, ei julge keegi neist minna, sest teavad, et jäävad vaidluses temale alla. Lõpuks nõustub tarkusebodhisattva Mandžušrī minema ja kõik teised järgnevad talle, et kahe targa vestlust pealt kuulata.
Mahajaana suutratele tüüpiliselt on teksti pikitud hulk imeväärseid budaväljade, Vimalakīrti ning teiste bodhisattvate üleloomulike vägede ja võimete kirjeldusi. Sisuliselt keskendub tekst aga ületava mõistmise ja sellega seotud mõistete selgitamisele ning jõuab lõpuks arusaamiseni sõnalise väljenduse piiratusest, kirjeldades Vimalakīrti kuulsat “kõuehäälset vaikimist”. Just seda on korduvalt rõhutatud ja rakendatud hiina "chan"’is ja jaapani "zen"’is.
Kirves, haamer, kühvel ja saag

"Kirves, haamer, kühvel ja saag" on J.M.K.E. 2012. aastal salvestatud ja 2016. aastal helikassetil avaldatud album.
Nõndasus

Nõndasus (sanskriti ja paali keeles "tathatā" või "tathatva"; tiibeti keeles "de bzhin nyid"; hiina keeles 真如 "zhenru"; jaapani keeles "shinnyo") on mõiste, millega budismis, eriti mahajaanas, tähistatakse reaalsust ehk kõikide seadmuste tõelist olemust, vastandades seda näivusele ehk meelepettele (sanskriti keeles "māyā").
Nõndasus on teadvuse kõrgeimat seisundit iseloomustav mõiste ja tühjuse sünonüüm. Nõndasus viitab sellele, et seadmusi ei saa püsivalt ja üheselt määratleda ega nimetada. Ainus võimalik väljendus on ‘nõnda’. Vahel kasutatakse selles tähenduses ka mõistet ‘tõeline nõndasus’ (sanskriti keeles "bhūtatathatā").
Nõndasust, nagu ka virgumist ei saa tahta või soovida ega selle poole kippuda või püüelda. Igasugune soovimine või tahtmine on rahulolematus ehk kannatamine. Buddha on korduvalt ütelnud, et ta õpetab ainult üht asja: rahulolematuse lõpetamist ("dukkha nirodha").
Ozerne lennuväli

Ozerne lennuväli (ukraina keeles "аеродром Озерне") on sõjaväelennuväli Ukraina Žõtomõri oblastis.
Naujoji Vilnia

Naujoji Vilnia (poola keeles "Nowa Wilejka") on Vilniuse linnaosa (endine alev ja linn), mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Naujoji Vilnia piirneb kagus Didieji Karklėnaiga, edelas Strielčiukaiga, läänes Kučkuriškėsega, loodes Rokantiškėsega ja Didieji Pupojaiga, aga põhjas Mažieji Pupojaiga ja Galgiaiga.
Linnaossa jäävad Naujoji Vilnia vana ja uus kalmistu ning Pupojai (Mažieji Pupojai) kalmistu. Seal asuvad Ažuolija parkmets, Pilise parkmets ja Viktariškėse parkmets ning Gerovė ja Pilaitė pargid. Linnaosa läänepoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki, põhjaossa ulatub Dvarčionysi geomorfoloogiline kaitseala. 
Naujoji Vilnial on oma raamatukogud, koolid, postkontor ja kultuurimaja. Seal on kaks katoliku kirikut ja õigeusu kirik. Naujoji Vilnias asuvad riiklik kohtumeditsiini instituut ja riiklik psühhiaatriahaigla. Kõrgemat haridust annab Vilniuse kolleegiumi pedagoogikafakulteet.
Linnaosa nimi on tulnud seda läbiva Vilnia jõe nimest, ent on võimalik, et see tuleneb ka Vilniusest, mida vanasti ka Vilniaks kutsuti. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju "Нововилейск". See tuleneb omakorda Vilejka nimest, mis omakorda on saanud nime Nerise valgevenekeelse nimekuju Vilija järgi.
Naujoji Vilnia on kujunenud töölisasulana. Esimene tööstusettevõte selle aladel oli 1630. aastal rajatud paberivabrik. 1860. aastal valmis Peterburi–Varssavi raudtee ja seal avati Naujoji Vilnia raudteejaam. Jaama juurde tekkis ka raudteelaste linnak. Raudtee ääres asuvasse alevisse hakati rajama ka uusi tööstusettevõtteid, kus töödeldi nahka ja puitu, toodeti pärmi, vikateid, nuge ja hobuseraudu. Alev sai aastal 1903 esimest korda linnaõigused.
1908. aastal rajati sinna õigeusu kirik ja 1911. aastal katoliku kirik. Poola võimu all suleti paljud sealsed tööstusettevõtted. 1933. aastal liideti Naujoji Vilniaga viis ümbruskonna küla: Jabłonówka, Wierzby Polskie, Poręby Górańskie, Żwirble Dolne ja Żwirble Górne. 1939. aastal rajasid Nõukogude väed sinna sõjaväebaasi.
Aastail 1940–1941 kasutati jaama küüditamiseks; jaama juures kivil asuv auruvedur on selle sündmuse mälestuseks. Aastal 1942 õhkisid Vilniuse geto juudid linna läbiva raudtee. Aastani 1942 asus seal Nõukogude sõjavangide laager. 7. juulil 1944 sisenesid Vilniusse Nõukogude väed, samas alustas rünnakut linnale ka Armija Krajowa. Naujoji Vilniat kaitsnud Saksa vägedega peetavates lahingutes hävis suur osa sealseid maju.
12. novembril 1947 liideti Naujoji Vilnia Vilniusega, ent aastal 1950 sai sellest taas iseseisev linn. Uuesti ühendati sealsed alad Vilniusega 16. detsembril 1957.
Nõukogude perioodil rajati Naujoji Vilniasse uusi tööstusettevõtteid ja korterelamuid. Leedu taasiseseisvumise järel suurem osa sealsetest tööstusettevõtetest pankrotistus.
Muinsuskaitse all on Nõukogude sõjavangide laagri asupaik, psühhiaatriahaigla hoonetekompleks, Rokantiškėse linnuse ase, Peeter-Pauli kirik, kino Draugystė hoone, küüditamise mälestusmärk ja vendade Mozerite õmblusvabriku administratiivhoone.
Viited.
Sapieginė

Sapieginė on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Sapieginė piirneb lõunas Lyglaukiaiga, läänes Antakalnisega, põhjas Mileišiškėsega, idas aga Rokantiškėsega.
Linnaosa jääb Sapieginė ja Šveicarija parkmetsade vahele. Sapieginė jääb Pavilniai regionaalparki, samuti Antakalnise maastikukaitsealale ja Iškartose maastikukaitsealale.
Sapieginės on mitu puhkekodu. Seal asub spordiseltsi Žalgiris baas. Linnaosa idapoolsemat osa kutsutakse ka Iškartoseks.
Piirkond kuulus XVI sajandist Sapiehaele. Aastal 1905 oli Sapieginė Mickūnai valda jääv asula, kus oli 348 elanikku. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Сапежинскiе Рвы.
Muinsuskaitse all on endised Poola sõjaväe Vilniuse kindlustatud vööndi Antakalnise laskemoonalaod. Sealsed maa-alused punkrid on üks tähtsamaid Leedu kaguosa nahkhiirte talvitamispaiku.
Mileišiškės

Mileišiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Mileišiškės piirneb lõunas Sapieginėga, läänes Antakalnisega, kagus Rokantiškėsega, kirdes Kalnaiga, põhjas aga Saulėtekise ja Pylimėliaiga.
Linnaosa jääb Piliakalnise, Rokantiškėse ja Šveicarija parkmetsade vahele. Mileišiškėse lõunapoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki, samuti Iškartose maastikukaitsealale.
Linnaosa on valdavalt aianduskooperatiivide piirkond, ent seal asub ka individuaalelamuid.
Aastal 1931 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, mis kandis nime Mileišiškėse koloonia, Toona oli seal 50 elanikku.
Saulėtekis

Saulėtekis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Saulėtekis piirneb lõunas Mileišiškėsega, läänes Antakalnisega, loodes Valakampiaiga, põhjas Aukštagirisega ja kagus Pylimėliaiga.
Saulėtekise lõunapoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki.
Linnaosa koosneb Niujorkase ja Kamčiatka üliõpilaslinnakust. Seal asub Gediminase-nimeline Vilniuse Tehnikaülikool, ka on seal mitmed Vilniuse ülikooli teaduskonnad ja üliõpilastele mõeldud spordirajatised.
Pylimėliai

Pylimėliai (poola keeles "Pilimiele") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Pylimėliai piirneb lõunas Mileišiškėsega, loodes Saulėtekisega, põhjas Aukštagirisega, idas aga Kalnaiga.
Linnaossa jäävad Aukštagirise ja Piliakalnise parkmetsad.
Pylimėliai lähistele jääb Plytinė kartodroom. Linnaosas on valdavalt uuselamud ja ridaelamud.
Pylimėliai on kujunenud samanimelise küla aladele. Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, toona oli seal 70 elanikku. Tsaariajal kasutati küla kohta venekeelseid nimekujusid "Пелемели" ja "Пилимеле". Aastal 1931 oli Pylimėliais 126 elanikku.
Hjalmar Collin

Hjalmar Collin (1891–1987) oli Taani diplomaat.
Ta teenis Taani täievolilise ministrina Hiina Vabariigi juures. Kuigi ta oli alguses akrediteeritud rahvuslaste Kuomintangi valitsuse juurde, mida juhtis Chiang Kai-shek ja mis asus siis Chongqingis, sundisid Taanit okupeerinud Saksa võimud teda 1941. aasta augustis tunnustama Nanjingis asunud Jaapani-meelset nukuvalitsust "Hiina Reorganiseeritud Rahvuslik Valitsus". Seega töötas Collin Taani esindajana Wang Jingwei režiimi juures Nanjingis kuni Teise maailmasõja lõpuni septembris 1945.
Melanhoolne depressioon

Melanhoolne depressioon ehk melanhoolsete tunnustega depressioon on kliinilise depressiooni alamtüüp.
Nähud ja sümptomid.
Diagnoosimiseks peab esinema vähemalt üks järgnevatest sümptomitest:
Ja vähemalt kolm järgmistest:
Melanhoolsed tunnused kehtivad depressiooni episoodi kohta, mis esineb osana depressioonist või I või II tüüpi bipolaarsest häirest.
Põhjused.
Arvatakse, et melanhoolset tüüpi depressiooni põhjused on enamasti bioloogilised tegurid; häire võib olla päritav. Stressirohked olukorrad võivad vallandada melanhoolse depressiooni episoode, kuigi stress on antud häire puhul pigem soodustav tegur, kui vajalik või piisav põhjus. Ka psühhootiliste sümptomitega inimesed on melanhoolse depressiooni suhtes vastuvõtlikumad. Häiret esineb sageli vanemas populatsioonis ja tihti peetakse sümptomeid ekslikult dementsuseks — depressioon on eraldi seisund, mis võib eakatel dementsusega kaasneda.
Ravi.
Melanhoolset depressiooni peetakse sageli isiku bioloogilises eripäras põhinevaks ja eriti raskeks depressiooni vormiks. Ravi hõlmab antidepressante, elekterkrampravi või muud empiirilist ravi (kognitiivset käitumisteraapiat ja interpersonaalset teraapiat). 2008. aasta unipolaarset depressiooni käsitlevas uuringus leiti melanhoolsete tunnuste esinemissageduseks 23,5%. Melanhoolne depressioon oli esimene põhjalikult uuritud depressiooni alatüüp.
Esinemissagedus.
Melanhoolse depressiooni esinemissagedus paistab populatsioonis kasvavat, kui piirkonna temperatuur on madal ja/või päikesevalgust on vähe. Vastavalt DSM-IV-le ("Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders") võib "melanhoolsete tunnuste" spetsifikatsiooni rakendada ainult järgmiste häirete puhul:
Isokyrö vald

Isokyrö (rootsi keeles "Storkyro") on vald Lääne-Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Vald piirneb Vaasa ja Seinäjoki linnaga.
Vallas elab 4475 inimest (2021). Umbes 98,3% inimestest on soome keelt rääkivad, 0,8% on soomerootslased ja 0,9% kõnelevad muud keelt.
Kesksaksa keel

Kesksaksa keel (saksa keeles "Mitteldeutsch", "mitteldeutsche Dialekte" või "mitteldeutsche Mundarten") on rühm kõrgsaksa murdeid, mida räägitakse Reinimaalt läänes kuni Saksamaa endiste idapiirkondadeni.
Kesksaksa keel jaguneb kaheks alarühmaks: läänekesksaksa ja idakesksaksa murreteks.
Idakesksaksa murded on kõrgsaksa keelele (peamiselt kirjakeelele) lähedasimad, tänapäevane k'rgsaksa keel arenes välja peamiselt idakesksaksa (eriti saksi) murretest tänu Martin Lutheri, Johann Christoph Gottschedi ja Johann Christoph Adelungi tegevusele Saksimaa kuurvürstiriigis.
Saksamaa endised idapiirkonnad

Saksamaa endised idapiirkonnad (saksa keeles "Ehemalige deutsche Ostgebiete") viitavad kunagistele Saksamaa piirkondadele, mis asusid tänastest piiridest (vt Oder–Neisse'i joon) idas. Need piirkonnad, mis asuvad suuresti tänastes Poola piirides, kaotati pärast Teise maailmasõja lõppu.
Nõndaläinu

Nõndaläinu (sanskriti ja paali keeles "tathāgata"; tiibeti keeles "de bzhin gshegs pa"; hiina keeles 如來 "rulai"; jaapani keeles "nyorai") on Buddha Šākjamuni ja teiste budade epiteet, mis viitab pöördumatule virgumisele ja on seotud nõndasuse mõistega.
Paali kaanoni tekstides kasutab Buddha seda sõna enda kohta.
Sõna "tathāgata" võib interpreteerida kaheti: "tathā-gata" ‘nõnda läinu’ ja "tathā-āgata" ‘nõnda tulnu’. Mõiste tiibetikeelne tõlge põhineb esimesel, hiinakeelne teisel tõlgendusel.
Kohtla-Järve Politseiprefektuur

Kohtla-Järve Politseiprefektuur oli 1990–1991 tegutsenud politseiprefektuur. 
Prefektuur asus Kohtla-Järve linnas.
Kohtla-Järve rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1965–1989. Kohtla-Järve rajoon moodustati 15. detsembri 1964 otsusega alates 1. jaanuarist 1965. Seoses maakondade taastamisega nimetati Kohtla-Järve rajoon Kohtla-Järve maakonnaks ja seoses ajaloolise nime taastamisega 26. märtsil 1990 nimetati Kohtla-Järve maakond Ida-Viru maakonnaks.
Novembris 1990 loodi 19 Eesti Politsei politseiprefektuuri, aga juba 1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Ida-Viru Politseiprefektuuri tööpiirkond oli Ida-Viru maakond, välja arvatud Narva linn, Narva-Jõesuu linn, Sillamäe linn ja Vaivara vald.
Sillamäe Politseiprefektuur

Sillamäe Politseiprefektuur oli 1990–1991 tegutsenud politseiprefektuur. 
Prefektuur asus Sillamäe linnas.
1947–1991 oli Sillamäe kinnine linn. Sillamäe sai iseseisvaks linnaks Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 29. juuni 1957. aasta otsusega ja muudeti vabariikliku alluvusega linnaks. Seoses maakondade taastamisega nimetati Kohtla-Järve rajoon Kohtla-Järve maakonnaks ja seoses ajaloolise nime taastamisega 26. märtsil 1990 nimetati Kohtla-Järve maakond Ida-Viru maakonnaks.
Novembris 1990 loodi 19 Eesti Politsei politseiprefektuuri, aga juba 1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Ida-Viru Politseiprefektuuri tööpiirkond oli Ida-Viru maakond, välja arvatud Narva linn, Narva-Jõesuu linn, Sillamäe linn ja Vaivara vald.
Patukahetseja varas

Patukahetseja varas, tuntud ka kui Hea varas, Tänulik varas või Varas ristil, on üks kahest nimetamata varastest, kes on Luuka jutustuses Jeesuse ristisurmast Uues Testamendis. Luuka evangeelium kirjeldab teda, kui ta palub Jeesusel tema kuningriiki jõudes "teda meeles pidada". Teine, kui parandamatu varas Gestas, esitab Jeesusele väljakutse päästa ennast ja mõlemad, et tõestada, et ta on Messias.
Teda austatakse ametlikult katoliku kirikus. Rooma martüroloogia asetab oma mälestuspäeva koos kuulutamispühaga 25. märtsile, mil iidse kristliku traditsiooni kohaselt Kristus (ja patukahetseja varas) löödi risti ja suri täpselt Kristuse kehastumise aastapäeval.
Nikodemose evangeeliumis on talle antud nimi Dismas ja katoliku traditsioonis on see traditsiooniliselt tuntud kui püha Dismas (mõnikord Düsma ; hispaania ja portugali keeles Dimas). Teised traditsioonid on andnud teisi nimesid:
Enesetapurünnak

Enesetapurünnak ehk enesetapurünne on kaasinimes(t)e vastu suunatud mis tahes vägivaldne rünnak (XX–XXI sajandil tavaliselt seotud lõhkeaine kasutamisega), mille toimepanija aktsepteerib rünnaku tagajärjena ka iseenda surma.
Parandamatu varas

Parandamatu varas on mees, keda on kirjeldatud Uue Testamendi jutustuses Jeesuse ristilöömisest. Evangeeliumi jutustuses lüüakse Jeesuse kõrval risti kaks kurjategijat. Kahes esimeses evangeeliumis (Matteus ja Markus) ühinevad nad mõlemad rahvahulgaga, et teda mõnitada. Luuka evangeeliumi versioonis aga mõnitab üks Jeesust, et ta ei päästa ennast ja neid, teine (tuntud kui patukahetseja varas) palub armu.
Apokrüüfsetest tekstidest on parandamatule vargale antud nimi Gestas, mis esimest korda esineb Nikodeemuse evangeeliumis, samal ajal kui tema kaaslast nimetatakse Dismaseks. Kristlik traditsioon väidab, et Gestas oli Jeesuse vasakul ristil ja Dismas Jeesuse paremal. Jacobus de Voragine'i "Kuldlegendis" on parandamatu varga nimi Gesmas. Vastupidi heale vargale nimetatakse mõnikord parandamatut varast "halvaks vargaks".
Apokrüüfne araabia varajane evangeelium viitab Gestasele ja Dismale vastavalt kui Dumachus ja Titus. Traditsiooni kohaselt, mida on nähtud näiteks Henry Wadsworth Longfellow' poeemis "Kuldne legend" oli Dumachus üks röövlitest, kes ründasid Egiptusse rännakul püha Joosepit ja püha perekonda.
Loo kõige varasemaks versiooniks loetakse seda, et Markuse evangeeliumis tavaliselt dateering umbes 70. aastal pKr. Autor ütleb, et kaks bandiiti löödi risti koos Jeesusega, üks kummalgi pool teda. Möödasõitjad ja ülempreestrid mõnitavad Jeesust, et too väitis end olevat Messias, kuid ei suuda siiski ennast päästa, ning kaks koos temaga risti löödut ühinevad. (Markus 15:27–32) Mõned tekstid sisaldavad viidet Jesaja raamatule, viidates sellele kui ennustuse täitumisele (Isaiah 53:12 : "Ja ta ... loeti üleastujate hulka"). Umbes 85. aastal kirjutatud Matteuse evangeelium kordab samu üksikasju. (Matteus 27:38–44)
Luuka evangeeliumi versioonis on aga umbes 80–90 üksikasjad erinevad: üks bandiitidest noomib teist Jeesuse mõnitamise eest ja palub Jeesusel teda meeles pidada, „kui sa tuled oma kuningriiki”. Jeesus vastab, lubades talle, et ta on temaga samal päeval paradiisis. (Luukas 23:33–45) Traditsioon on andnud sellele kurjategijale kahetseva varga ja teisele karistamatu varga nime.
Ka Johannese evangeeliumis, mis arvati olevat kirjutatud 90–95 pKr, öeldakse, et Jeesus löödi risti koos kahe teisega, kuid selles kirjelduses ei ole neid kirjeldatud ega neist ei räägita. (John 19:18–25)
Filipiinide kõnepruuk.
Filipiinide katoliiklaste seas hüütakse seda nime rahvapäraselt kui "Hudas, Barabas, Hestas!", termin, mida kutsutakse pettumuse või karistuse hüüatuseks, mainides Gestast koos Juudas Iskarioti ja Barabbasega. See fraas saavutas tähelepanu 1973. aasta filipiinlaste telesarjas "John En Marsha" (1973–1990), kus näitleja Dolphy mängis koos näitlejate Nida Blanca ja Dely Atay-Atayaniga. Seda populariseeris koomik Chichay.
Leida Vinkel

Leida Vinkel (31. mail 1930 Albu vald – 19. september 2018) oli eesti põllumajandus- ja parteitöötaja, kes sai 1950. aastatel tuntuks eesrindliku lüpsjana.
Leida Vinkel töötas aastatel 1949–1959 Tapa rajoonis eksisteerinud Kaardiväelase kolhoosis lüpsjana. Tõusis 1950. aastatel põllumajanduseesrindlaseks (lüpsis 1957. aastal lehma kohta 5523 kg 3,4% rasvasisaldusega piima). 
Vinkel valiti 1954. aastal NSV Liidu Ülemnõukogu IV koosseisu saadikuks. 1955. aastal astus ta NLKP liikmeks. 1958. aastal valiti ta NSV Liidu Ülemnõukogu V koosseisu saadikuks (1958–1962). 1963. aastal edutati Vinkel parteitööle. Ta oli aastatel 1963–1974 EKP Paide Rajoonikomitee instruktor ja alates 1974. aastast Aravete kolhoosi parteibüroo sekretär.
1976. aastal valiti Leida Vinkel EKP Keskkomitee liikmekandidaadiks (1976–1981).
Markus Villig

Markus Villig (sündinud 17. detsembril 1993) on eesti ettevõtja. Ta on tehnoloogiaettevõtte Bolt kaasasutaja ja tegevjuht.
Ta on üks Eesti jõukamaid inimesi. 2022. aasta septembris hindas Äripäev tema vara väärtust 1,1 miljardile eurole. Aasta varem oli Villigu vara hinnatud 694 miljonile eurole. Äripäeva 2025. aasta rikaste edetabelis paigutus ta 1,16 miljardi euroga 3. kohale.
Haridus.
Markus Villig on õppinud Tallinna Inglise Kolledžis ja lõpetanud 2013. aastal Tallinna Reaalkooli. Seejärel alustas ta Tartu Ülikooli arvutiteaduse instituudis bakalaureuseõpinguid. 
Isiklikku.
Markusel ei ole autojuhiluba, ta käib jalgsi tööl ja näitab eeskuju, kuidas jagatud transpordilahenduste kasutajana hakkama saada. 
Tema vend on Bolti kaasasutaja Martin Villig.
Tarmola

Tarmola (rootsi keeles "Östermalm") on linnaosa Porvoos. See asub paari kilomeetri kaugusel Vana Porvoost.
Brunbergi šokolaadivabriku kauplus asub Tarmolas.
Transport.
Tarmola asub piirkondliku maantee 170 ääres, kiirteest paar kilomeetrit lõuna pool.
Norwichi katedraal

Norwichi katedraal ("The Cathedral Church of The Holy Trinity") on Kolmainsusele pühitsetud katedraal Inglismaal Norfolkis Norwichis. See on Inglismaa kiriku Norwichi piiskopkonna katedraalkirik ja osa Norwichi ajaloolisest arhitektuuripärandist.
Ajaloost.
Katedraali ehitust alustati 1096. aastal. See on ehitatud mördiga seotud ränirikkast kivist ja kaetud kreemika Caeni lubjakiviga. Ehitis valmis 1145. aastal romaani stiilis nelitistorniga, mida katab puidust ja pliikatusega tornikiiver. Kiriku idaosa ehitati kahjustuste tõttu hilisemal ajal ümber, samuti torn, mis lõpetati 1480. aastal, kuid hilisemal ajal muutus hoone välisilme vähe.
Arhitektuur.
Norwichi katedraal on romaanipärane 14-võlvikuline külglöövide kohal asuvate empooridega, eenduva ristlöövi ja kooriümbriskäiguga basiilika, olles üks terviklikumaid näiteid Inglismaa romaanikast ("Norman style"). 141 meetrit pikk ja 54 m lai ehitis on suurim hoone East Anglias. Aastail 1446–1472 asendati kesklöövi ja risthoone lame puulagi lehvikvõlvlaega, milles igale piilarile toetub 15 roiet. Suur aken läänefassaadil on samuti hilisgooti stiilis. 
Interjööris moodustavad kesklöövi seina kaks ülestikku asetsevat ühetaoliselt kujundatud kaks arkaadi, külglöövide ja empoorikorruse oma. Arkaadide piilarid on ümbritsetud saledatest turpadest, millel pole struktuurset funktsiooni, vaid mis elustavad lamedaid müüripindu. Külglööviga sama laiad ja ristservjoonvõlvidega kaetud empoorid olid Inglismaa romaanikas tavalised, samuti Prantsusmaal, näiteks Toulouse'i Saint-Sernini basiilikas. Selgesti eristuva ristlöövi idaküljes asuvad eenduvad kabelid. Külglöövid avanevad ümber kooriruumi kulgevasse kooriümbriskäiku, millesarnane lahendus esines ka Prantsusmaa palverännukirikutes ja hiljem gooti katedraalides. 17. sajandil varises sisse 14. sajandil ehitatud Maarja kabel ja see ehitati alles 20. sajandil uuesti. 1362. aastal kõrgendati tugevasti kooriruumi aknaid ja kujundati need hilisgooti stiilis ümber, samuti varustati kooriosa tugipiilaritega.
Võimsa nelitistorni ülakorrus on hilisromaani stiilis, kivist tornikiiver gooti vormides – see ehitati pärast 1169. aastal juhtunud välgutabamust ja põlengut osaliselt ümber. Torn on 96 m kõrge ja sellega kõrguselt teine Inglismaal. Sel on ka Inglismaa vanim astronoomiline kell.
Kiriku juurde kuulub suur ristikäik, mille võlvides on üle tuhande päiskivi, mõnisada neist kaunistatud polükroomse raiddekooriga. Ristikäik on Inglismaal suuruselt teine Salisbury katedraali ristikäigu järel. Katedraali maa-ala (ingl "cathedral close") on üks suurimaid Euroopas.
Muud.
Arvo Pärt lõi 1996. aastal Norwichi katedraali 900. aastapäeva tähistamiseks kooriteose segakoorile "a cappella" "I Am the True Vine". Teose esiettekanne toimus 22. juunil 1996 Norwichi katedraali koori esituses David Dunnetti juhatusel.
Välislingid.
Katedraali veebileht
Jumalariik

Jumalariik või Taevariik on mõiste aabrahamlikes religioonides (judaismis, kristluses ja islamis), mis tähistab ülimat või kõrgeimat olekut või saavutust. 
Tanahis esineb mõiste "Issanda riik" kahes kohas, kuid enamasti on kasutusel mõisted "Tema riik" või "Sinu riik".
Sünoptilistes evangeeliumites räägib Jeesus sagedasti Jumalariigist, ometi ei selgita ta kuskil selle tähendust, mistõttu arvatakse, et see oli tol ajal sagedasti tarvitusel olev mõiste, mis ei vajanudki selgitust. 
Apokrüüfilises Tooma evangeeliumis ütleb Jeesus: „Kui need, kes teid juhivad, ütlevad teile: „Näe, kuningriik on taevas,“ siis taevalinnud ennetavad teid. Kui nad ütlevad teile: „See on meres,“ siis kalad ennetavad teid. Kuningriik on hoopis nii teie sees kui teie ümbruses. Kui õpite end tundma, siis hakatakse teidki tundma, ning siis mõistate, et olete Elava Isa lapsed. Kuid kui te ei õpi end tundma, siis elate vaesuses ning teie ise oletegi vaesus.“ Ja teises kohas ütleb ta: "Kuningriik on hoopis laiali laotatud maale ning inimesed ei näe seda.“ 
On tähelepanu juhitud, et kuigi inimesed võivad mõista "Jumalariiki" intuitiivselt, puudub uurijatel selle suhtes üksmeel. Arvatakse, et see võib tähendada kristlikku elukorraldust, teed maailma uuendamiseks, eriliste võimete avastamist või hoopis tulevast maailma.
Roheline mees

 
Roheline mees on antropomorfne lehtedega kaetud maski meenutav dekoorielement, mis esineb põhiliselt keskaja ja varauusaja arhitektuuris. Motiiv kujutab endast mehepead, väga harva naisenägu, kelle pea- ja näokarvad lähevad üle lehtedeks ja vahel kasvavad lehtedega taimeväädid välja ka maski suust. Esineb nii kiriku- kui ka ilmalikus arhitektuuris. Näo kujutusviisis on teatud sarnasust metsmehe motiiviga.
Břidličná

Břidličná (kuni 1950. aastani Frýdlant nad Moravicí, saksa keeles "Friedland an der Mohra") on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Bruntáli ringkonnas. Břidličná asub Bruntálist umbes 11 km edelas ja Ostravast ligikaudu 64 km läänes.
Břidličná asub merepinnast 535 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1320. aastal. Linnaõigused sai Břidličná 1973. aastal.
Punane sibul

Punane sibul ("Genus-Allium") on õistaim, mis kuulub laukude perekonda ning on tuntud oma väävlit sisaldava aminohapete suure koguse poolest.Kuiv punane sibul on lillaka punase naha ja valge viljalihaga ning maheda ja magusa maitsega. 
Punast sibulat on hea süüa toorelt, kasutada salatile värvi lisamiseks ning grillida või kergelt küpsetada koos teiste toitudega. Punane sibul on saadaval aasta läbi ning parimaks hoiustamiseks tuleb seda hoida jahedas kuivas kohas näiteks korvis, kus saab kindlustada piisava õhuringluse. Punane sibul erineb harilikust sibulast maitselt ja värvuselt ning selle lõikamine ei pane inimest nutma.
Punase sibula perekonda on põhjalikult uuritud tänu selle kaitsvale mõjule degeneratiivsete haiguste eest, sealhulgas ka vähiga võitlemisel. Punasel sibulal on palju tervendavaid toimeid ning see sisaldab palju kasulikke aineid, mineraalained, vitamiine ja happeid.
Toiteväärtus.
Punane sibul sisaldab:
Tal on ka suur polüfenoolide ja flavonoidide sisaldus. Sealhulgas suur kogus kvertseniini, mis pakub antioksüdantseid omadusi, et parandada üldist tervist ja väävlit, mis soodustab põletikuvastaseid protsesse kehas.
Tervisliku toiduainete turu populaarsus on kasvanud ja sellega kasvab ka punase sibula kasutus igapäevaelus, kuna tarbijad õpivad aina rohkem sibula eelistest teiste köögiviljade seas.
Punase sibula mõju inimese tervisele.
Punane sibul sisaldab tervist parandavaid ühendeid, mis võimendavad inimese üldist immuunsust. Ainuüksi punase sibula kõrge väävlisisaldus toetab keha loomulikku võimet end mürkidest vabastada.
Samuti seostatakse punast sibulat vererõhu alandamisega, verevoolu soodustamisega, ateroskleroosi takistamisega ning lisaks aitab see reguleerida rasvarakkude moodustumist
Kes lisab oma menüüsse punase sibula, see haigestub tõenäoliselt vähem kroonilistesse haigustesse.
Ajalugu.
Punane sibul on pärit kolmest erinevast piirkonnast:
Alates nende kultuurilisest päritolust on loodud põhja-, lääne- ja lõunapoolkeral istutuspiirkonnad kogu Ameerikas ja Euroopas. Tänapäeval on punane sibul saadaval põllumajandustootjate turgudel, toidukauplustes ja supermarketites Põhja-Ameerikas, Kesk-Ameerikas, Lõuna-Ameerikas, Euroopas, Aasias ja Austraalias.
Persenbeugi kindlus

Persenbeugi kindlus (saksa keeles "Schloß Persenbeug") on Alam-Austria kindlus, mis asub Persenbeug-Gottsdorfi vallas. Selle kõrgus merepinnast on 239 meetrit.
Valakampiai

Valakampiai (ka Valakupia, poola keeles "Wołokumpie") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Valakampiai piirneb idas Aukštagirisega ja Turniškėsega, lõunas Antakalnisega, läänes Antakalnisega ja üle Nerise Žirmūnaiga, põhjas asub Nerise teisel kaldal Verkiai, läänes aga Trinapolis ja Kalvarijos.
Linnaossa jääb Valakampiai parkmets. Sinna jääb Valakampiai paljand, linnaosas on ka kaks supelranda. Linnaossa on rajatud eramaju, villasid, suvilaid.
Česlovas Kudaba arvates sai piirkond nime Nerise looke ("kampas") järgi, mis omal ajal andis ka selle sisse jäävale alale nime. Ajaloolistes allikates on kasutatud nimekujusid "Walakapie" ja "Walakupie". Selle põhjal on arvatud, et ala on nime saanud kolmeväljasüsteemile üleminekul kujunenud maaüksuse "valakas" piirikupitsa järgi, mis tähistas maavalduse nurka. Keeleteadlane Jonas Jurkstas leiab aga, et tegemist on hüdronüümiga. Nimi tulenevat seal kunagi voolanud ojast, mis eraldas kaht maatükki. "Valakas" ja oja leedukeelne nimetus "upė" andsid siis kokku oja nime Valakupė, mis muutus hiljem Valakampiaiks.
Sealsetesse männimetsadese on läbi aegade suvekodusid rajatud. 1905. aastal oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, mis kandis nime Valakupiai. Seal oli 36 elanikku. Toona oli linnaosa aladel veel teinegi asula nimega Tartaks, kus oli 8 elanikku. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid "Волокумпе" ja "Волокупя". 1931. aastaks oli Valakampiai kujunenud külaks, kus oli 155 elanikku. Nõukogude perioodil rajati sinna ka suviseid puhkelaagreid. Tänapäeval on Valakampiaisse rajatud arvutikunstiga tegelevaid ettevõtteid.
Aukštagiris

Aukštagiris (poola keeles "Auksztagiry") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Aukštagiris piirneb läänes Valakampiaiga, põhjas Turniškėsega, kirdes Smėlynėga, idas Baniškėsega, kagus Dvarčionysiga ja lõunas Saulėtekisega.
Linnaossa jäävad Aukštagirise ja Valakampiai parkmetsad. Aukštagiris jääb osaliselt Aukštagirise geomorfoloogilisele kaitsealale, osalt aga Valakupia lohkude geomorfoloogilisele kaitsealale.
Linnaossa on rajatud eramaju, seal asuvad haigla ja turg.
Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, kus oli 17 elanikku. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid Аукштогеры ja Аукштагеры. Asula oli Hohenlohede valduses. Aastaks 1931 oli asulas 37 elanikku.
Aukštagirisest idas asuvale künklikule maastikule rajati kahe maailmasõja vahel Vinlniuse kindlustusvööndi pioneeriväeüksused. sinna rajati ka aerodroom, mis suleti aastal 1940.