tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alfa1-retseptor

Alfa1-retseptor ehk α1-retseptor ehk alfa1-adrenergiline retseptor ehk α1-adrenergiline retseptor ehk alfa1-adrenoretseptor ehk α1-adrenoretseptor on adrenoretseptorite hulka kuuluv G-valguga seotud retseptor, milles virgatsaineks on adrenaliin või noradrenaliin.
α1-adrenoretseptoril on homoloogsed alatüübid α1A, α1B, α1D ja α1L.
Triin Ella

Triin Ella (sündinud 29. aprillil 1969) on eesti laulja (metsosopran).
Haridus.
Triin Ella on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuritöö ja koorijuhtimise erialal (1993), Eesti Muusikaakadeemia klassikalise laulu erialal (2001) ja omandanud samas magistrikraadi kammerlaulu erialal (2004, professor Mati Palm). Lisaks on ta end täiendanud Leipzigi Felix Mendelssohn Bartholdy nimelises Muusika- ja Teatri Kõrgkoolis professor Regina Werner-Dietrichi juhendamisel (2003–2004).
Töö lauljana teatris.
2001. aastast töötab Triin Ella rahvusooperi Estonia kooris ja tema repertuaari kuuluvad ka solistirollid ooperites, operettides ja muusikalides:
Tegevus kammerlauljana.
Triin Ella on esinenud mitme kammermuusikakavaga:
Vaimuliku muusika kavadega on Triin Ella esinenud nii Eestis kui ka välismaal. 
Muu erialaga seotud tegevus.
Triin Ella on täiendanud end nii laulja kui ka lauluõpetajana Soomes ja Saksamaal ning on mitme koori hääleseadja. 2010. aastast on ta hääleseade ja laulu eriala õpetaja Tallinna Muusikakeskkoolis.
Triin Ella on näidelnud teleseriaalis "Kelgukoerad" ja mitmes reklaamklipis Soomes. 
Aastatel 2007–2009 juhtis ta Jaak Jõekaldaga Klassikaraadios saadet "Meloodia võluvõim" ja 2013–2016 muusikasaadet "Nostalgia" .
Harrastused.
Talle meeldib ujumine.
Ortostaatiline hüpotensioon

Ortostaatiline hüpotensioon on madala vererõhu alavorm, mida RHK-10 järgi kodeeritakse I95.1
Ortostaatilisele hüpotensioonile on iseloomulik järsk vererõhu langus, kui inimene tõuseb kiiresti istuvast või lamavast asendist püsti. Kiire vererõhu languse tulemusena võib inimene minestada.
Vladimír Páral

Vladimír Páral (sündinud 30. augustil 1932 Prahas) on tšehhi kirjanik. Ta on avaldanud romaanisarjad "Must pentaloogia" ja "Valge pentaloogia", aga ka ulmekirjandust ja satiiri.
Cibulka nimekirja järgi oli ta Tšehhoslovakkia julgeolekuameti (Státní bezpečnost) kaastöötaja.
Teoseid.
"Must pentaloogia":
"Valge pentaloogia":
Estonian Dream Big Band

Estonian Dream Big Band on Eesti džässmuusikakollektiiv. 
Ansambel loeb oma sünniajaks 17. märtsi 1998. Ansambli asutas ja selle esimene dirigent oli Jüri Leiten. Estonian Dream Big Bandi on teiste seas juhatanud ka sellised nimekad dirigendid nagu Eero Koivistoinen ja Örjan Fahlström. Praegune peadirigent on Siim Aimla. Estonia Dream Big Band oli ka Popkooripeo saateansambel. 
Estonian Dream Big Band on esinenud koos paljude tuntud lauljate ja muusikutega Eestist ja välismaalt. Näiteks Eesti muusikutest on bigbändi solistina esinenud Lembit Saarsalu, Paul Mägi, Silvi Vrait, Tõnis Mägi, Hedvig Hanson ja Mart Sander. 
2002. aastal andis Big Band koostöös Riho Sibulaga välja plaadi "Riho Sibul &amp; Estonian Dream Big Band". Koostöös Hendrik Sal-Salleriga ilmus 2005. aastal plaat "Hendrik Sal-Saller &amp; Estonian Dream Big Band". 
Välismaa muusikutest on koos bigbändiga üles astunud Frank Foster, Lew Soloff, Ray Anderson, Irina Rodiles, Tim Hagans, Randy Brecker, Jukka Linkola, Ulf Wakenius, Marzi Nyman jpt.
Andres Raudsepp

Andres Raudsepp (sündinud 1957) on eesti tõlkija ja filoloog.
Ta on tõlkinud eriti prantsuse keelest.
Milhouse Van Houten

Milhouse Van Houten on tegelane animasarjas "Simpsonid". 
Ta käib Springfieldi Gümnaasiumi neljandas klassis, tema parim sõber on Bart Simpson, kuigi Bart teeb tihti tema kulul nalja (Milhouse on Barti tõttu sattunud isegi CIA tagaotsitavate nimekirja).
Milhouse Van Houteni teksti loeb Pamela Hayden.
Grzegorz Schetyna

Grzegorz Juliusz Schetyna [gž'egoš juliuš shet'õna] (sündinud 18. veebruaril 1963 Opoles) on Poola poliitik. Ta oli alates 22. septembrist 2014 kuni 16. novembrini 2015 Poola välisminister.
1990 lõpetas ta Wroclawi ülikooli filosoofia-ajalooteaduskonna. Ülikoolis oli ta valitseva võimuga opositsioonis ja juhtis mitu aastat üliõpilaste sõltumatut assotsiatsiooni.
1991–1992 oli ta Wroclawi vojevoodi asetäitja. Ta on Alam-Sileesias tegutseva raadiojaama kaasasutaja ja korvpalliklubi Wroclawi Śląsk omanik.
Schetyna valiti Poola Seimi liikmeks neli koosseisu järjest ja ta oli seimi liige 1997–2011. Alates 2001 kuulus ta Kodanikeplatvormi ja on olnud selle erakonna peasekretär, aga alates 2006 selle erakonna Alam-Sileesia piirkonna juht. 2005 sai ta Kodanikeplatvormi nimekirjas kandideerides 14 978 häält. Pärast Poola 2007. aasta parlamendivalimisi, kus ta kogus 54 345 häält, sai ta Donald Tuski valitsuses sise- ja haldusministriks ning ühtlasi peaministri asetäitjaks. Nendel kohtadel töötas ta 16. novembrist 2007 kuni 14. oktoobrini 2009. Pärast ametist lahkumist sai temast Kodanikeplatvormi seimi fraktsiooni juht.
8. juulil 2010 valiti ta Bronisław Komorowski asemele Poola Seimi eesistujaks 277 häälega 121 vastu 16 erapooletu hääle juures. Kuna pärast Lech Kaczyński surma ei olnud veel valitud uut presidenti, sai Schetyna ametikohast tulenevalt ühtlasi Poola presidendi kohusetäitjaks. 6. augustil 2010, mil Komorowski vannutati Poola presidendiks, lakkas ta olemast presidendi kohusetäitja ja oli sellest ajast kuni 2011 üksnes Seimi eesistuja.
Erakonna Seadus ja Õiglus liikme Beata Kempi sõnul on Schetyna Kodanikeplatvormi üks väheseid liikmeid, kes tervitab koridoris ega hoia käsi taskus, kui naisega räägib.
Franz Gotthilf Friedrich Asverus

Franz Gotthilf Friedrich Asverus (13. september 1747 Weimar – 15. juuli 1818 Torma) oli Eesti vaimulik.
Asverus lõpetas Weimaris gümnaasiumi. Ta astus 1765 Jena ülikooli usuteaduskonda. 1769–1775 töötas ta koduõpetajana Eestimaal ja Liivimaal. Ordineeriti 8. oktoobril 1775 õpetajaks.
1775–1818 töötas ta (introdutseeriti 8. novembril 1775) Torma ja Lohusuu koguduse õpetajana, olles 1803–1814 Tartu praostkonna praost.
Asverus asutas mitu kooli ja astus tihti välja rahva kaitseks. Ta andis Lutheri katekismuse välja kolmes trükis, esimene trükk aastal 1790. Samuti tegi ta kaastööd Tartu Eesti kalendrile - Eesti-Ma Rahwa Kalender.
Lääne-Viru maakonna veekogude loend

Lääne-Viru maakonna veekogude loend loetleb veekogusid Länne-Viru maakonnas
Valter Hohlfeldt

Valter Hohlfeldt (2. jaanuar 1898 Aarike veski, Kodijärve vald, Tartumaa – 24. august 1940 Königsberg) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas 1918. aastal Tartus gümnaasiumi, õppis aastatel 1920–1926 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja täiendas end 1927. aastal Berliinis. Aastatel 1930–1931 õppis didaktika-metoodika seminaris ja sooritas gümnaasiumiõpetaja eksami. Prooviaastal oli 1928. aastal Tartus. Ordineeriti 13. aprillil 1930 Tartus õpetajaks.
Ta oli Noorte Meeste Kristliku Ühingu Saksa osakonna juhataja.
1939. aastal põgenes Saksamaale. Alates 1940. aastast elas ja oli pastor Königsbergis, kus ta ka suri.
Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded

Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded oli Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli poolt välja antud kunstiteaduslik ajakiri, mis ilmus aastatel 1937–1940.
Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded hakkasid ilmuma 1937. aastal kunstiajaloo professor Sten Karlingi initsiatiivil. Ajakirja eesmärgiks oli kunstiajaloo kabinetis tehtava teadustöö publitseerimine ja rahvusvaheline levitamine. 
Ajakirja ilmus aastatel 1937–1940 kokku 8 numbrit: 1937. aastal ilmus 3 numbrit, 1938. aastal 2 numbrit, 1939. aastal 1 number ja 1940. aastal 2 numbrit. 1940. aasta viimased kaks numbrit kandsid pealkirja "Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi väljaanded", sest 1939. aastal nimetati kunstiajaloo kabinet ümber Kunstiajaloo Instituudiks. 1938. aasta 4. number kandis prantsuskeelset pealkirja "Publications du Cabinet d'Histoire de l'Art de l'Université de Tartu".
Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaannete traditsiooni jätkab 2009. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloo professor Juhan Maiste initsiatiivil ellu kutsutud ajakiri Baltic Journal of Art History.
Ellen Hansen

Ellen Hansen (kuni 1931. aastani Ellen Kont; 18. juuli 1910 Tallinn – 27. september 2012 Tallinn) oli eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik.
Ellen Hansen lõpetas 1931. aastal Riigi Kunsttööstuskooli tikandi- ja pitsitöö erialal ning oli 1948. aastal esimene Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi lõpetaja tekstiili erialal.
Aastatel 1949–1964 töötas ta Tallinna Kunstitoodete Kombinaadis dekoratiivkudumise- ja tekstiiliateljee kunstilise juhina ning seejärel oli vabakutseline kunstnik.
Looming.
Ellen Hansen on loonud seina- ja kattevaipu, dekoratiivkangaid, lavaeesriideid, tekstiiliansambleid avalikku ruumi. 1957. aastal loodud vaip "Rahvuslikud nukud" pälvis kunstitoodete kombinaadi eksponaadina Brüsseli maailmanäitusel kuldmedali. 1960. aastatel lõi ta suurepäraseid rüiutehnikas vaipu, kus domineeris motiivistiku jõuline abstraktne stiliseering, maaliline ja julge värvikäsitlus. 1970.–1980. aastatel muutus kujundi- ja värvikeel vaoshoitumaks ja peenemaks. 
Tuntumad avalikku ruumi valminud tööd on Estonia kontserdisaali lavaeesriie (1962) ja Vanemuise teatri lavaeesriie (1967).
Alates 1949. aastast kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu, oli ka Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Tekstiilikunstnike Liidu auliige. 1964. aastal anti talle Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetus.
Näitused.
Ellen Hanseni loometeed iseloomustavad arvukad esinemised tarbekunstinäitustel Eestis ja välismaal, samuti isikunäitused Eesti Kunstimuuseumis (1962), Moskva KF näitusesaalis (1963), Tartu Kunstimuuseumis (1964), Läti Ajaloomuuseumis Riias (1964), Tallinna Linnagaleriis (1996), Chaplini keskuses Pärnus (1998), Eesti Tarbekunstimuuseumis (1999), Eesti Rahva Muuseumi Näitusemajas ja Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis (2007-2008, 2010), Estonia Talveaias (2005 ja 2008). 
Isiklikku.
Metalli- ja puitehistöökunstnik Albert Hansen oli Ellen Hanseni abikaasa. Arhitekt Tiit Hansen on nende poeg. Tekstiilikunstnik Aet Ollisaar on tema tütretütar.
The Vampire Bat

"The Vampire Bat" on 1933. aasta USA õudusfilm.
Süžee.
Kleinschlossi külas toimuvad mõrvad, mis viitavad vampiirlusele. Ainus kahtlusalune kohtlane nahkhiirearmastaja Herman hukub tagaajamise käigus, kuid mõrvad sellega ei lõppe. Süüdlaseks osutub elu loomise plaanidega doktor, kes püüab oma kurje toimetusi Hermani süüks ajada.
Nuku‘alofa

Nuku‘alofa on Tonga pealinn ja suurim linn.
Nuku‘alofa asub Tonga suurima saare Tongatapu põhjarannikul. Seal elab veerand riigi elanikest.
Linnas asuvad riigi parlament ja kuningapalee.
Ajalugu.
Esimese eurooplasena jõudis Nuku'alofasse James Cook 10. juunil 1777. Ta kirjeldas Nuku'alofa lahte ja tema joonistatud kaardi põhjal võib järeldada, et ta pidi olema saarel randunud ja ööbinud. Cook nimetas mitut kohanime saarel, kuid mitte Nuku'alofat, kuigi ta seal maabus.
Teise eurooplasena jõudis Nuku'alofasse misjonär George Vason 1797. 1810 avaldas ta maailma esimese Tongat käsitleva raamatu, kus esimest korda Euroopa ajaloos mainiti kohanime Nuku'alofa (kujul Noogollefa).
Kolmanda eurooplasena jõudis Nuku'alofasse William Mariner 1806, kes esimese eurooplasena jäi saarele pikemaks ajaks. Nimelt elas ta Tongal 1810. aastani Finau 'Ulukalala lapsendatud pojana. Tol ajal käis Tongal kodusõda. Pärast 11 aastat kestnud sõda ja piiramist õnnestus 'Ulukalala sõdalastel Nuku'alofa vallutada. Selleks kasutasid nad Marinerilt saadud Port-au-Prince'is toodetud kahureid. 1817 avaldas Mariner maailma teise Tongat käsitleva raamatu, kus Tonga pealinna on nimetatud Nioocalofaks.
1826 saabusid saarele esimesed misjonärid, kes saarele pikemaks ajaks jäid. Need olid pärit Londonist ja rahvuselt tahitilased. Nad olid teel Fidžile, kuid pealik Tupou ei lasknud neil teekonda jätkata. Järgmisel aastal saabus saarele veel kaks metodistidest misjonäri. 1. juunil 1828 laskis pealik Tupou end ristida. Nuku'alofa muutus kiiresti kristluse levitamise keskuseks Tongal. Ühtlasi koostasid misjonärid tonga kirjakeele, mida kasutatakse tänapäevani.
Nuku‘alofa on Tonga pealinn alates 1845. aastast. 4. novembril 1875 võeti vastu Tonga põhiseadus, mis sätestab Tonga pealinnaks Nuku'alofa.
Halduslikult koosneb Nuku'alofa kolmest osast: Kolomotu'a (tõlkes 'vanalinn'), Kolofo'ou (tõlkes 'uuslinn') ja Ma'ufanga. Neist viimane asub linna idaosas ja liideti pealinnaga viimasena, kuid küla oli seal juba Cooki ajal.
2006. aasta rahutuste käigus rüüstati ja hävitati suur osa linna äripiirkonnast.
Bruno Hörschelmann

Bruno Hörschelmann (9. september 1889 Kose – 28. juuli 1946 Regis-Breitingen) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1909–1916 Tartu ülikoolis matemaatikat ja usuteadust. Lõpetas ülikooli teoloogiakandidaadi astmega. Oli prooviaastal Lüganuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 14. juulil 1918 Tallinna Toomkirikus.
Oli aastal 1918 Lüganuse koguduse õpetaja Carl Ferdinand Sigismund Waltheri isiklik adjunkt, 1920–1939 Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1940 pastor Altfeldes Danzigi lähedal (praegu Stare Pole Malborki kreisis Pomorze vojevoodkonnas) ning 1940–1942 pastor Jeschaus Schwetzi kreisis (praegu Jeżewo Świecki kreisis Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas) 
Jäi aastal 1942 emerituuri, elades Regis-Breitingenis (Saksimaal). Seal ta ka suri aastal 1946.
Isiklikku.
Tema isa oli Kose, Kihelkonna ja Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) õpetaja Christfried Otto Hörschelmann, vanaisa Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Ta oli kaks korda abielus, pärast esimese naise surma abiellus tolle õega, nende isa oli Iisaku koguduse õpetaja Carl Albert Intelmann. Abikaasade vend Reinhold Carl Intelmann oli Iisaku koguduse adjunktõpetaja, vend Carl Helmut Intelmann oli Varbla koguduse õpetaja.
Karl Laantee

Karl Laantee (2. oktoober 1927 Elva – 13. mai 2007 Tartu) oli eesti ajakirjanik ja vaimulik, raadiojaama Ameerika Hääl eestikeelsete saadete tegija.
1955. aastast oli ta kirikuõpetaja USA-s, Argentinas, Rootsis, Peruus, Uruguays ja Kanadas ning alates 1993. aastast ka Eestis. Ta teenis usuliselt põlisameeriklasi USA Virginia osariigis, rajas luterliku koguduse Buenos Aireses, teenis eri viisil eestikeelseid kogudusi Rootsis, Taanis ja Kanadas. 
Elulugu.
Karl Laantee sündis Tartumaal Elva vallas Tigase talus Ketneri külas viielapselise pere vanima pojana.
1944. aastal siirdus ta 16-aastaselt lennuväe abiteenistuse koosseisus Saksamaale. 
Ta õppis mitmes ülikoolis Saksamaal, USA-s ja Rootsis. 1966. aastal sai magistrikraadi politoloogias ja teoloogias. Kuulus korporatsiooni Rotalia.
Organiseerimisvõimelise inimesena töötas ta Ameerika Ühendriikide ametnikuna Ladina-Ameerikas poliitika vallas. Kui Peruus oli tema töö populaarne kohalikegi seas, siis Uruguays olid tema ülesanded poliitilistel põhjustel komplitseeritud.
Aastatel 1979–1988 oli Karl Laantee Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuse juht. Seejärel tegi ta USA-s usutööd. 
Laantee naasis Eestisse 1993. aastal ja asus elama Tartusse, töötas Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sotsiaalteaduskonnas lektorina. 
Ta kirjutas ajalehtedele poliitikakommentaare. 
Ameerika Hääles.
Laantee juhatas Ameerika Hääle Eesti osakonda külma sõja lõpukümnendil, alates 2. detsembrist 1979 kuni 8. aprillini 1988. 
Tema tööleasumise järel suurenes selle raadiojaama eestikeelsetes saadetes Eesti ajalugu ja kaasaegset vastupanuliikumist käsitlevate esinemiste hulk.
Isiklikku.
Ta oli 1965. aastast abielus geoloog Anne Reintamm-Laanteega (1930–2013), neil oli tütar ja nende poeg on hilisem Eesti Vabariigi peakonsul Peterburis Carl Eric Laantee Reintamm.
Pühalepa valla vapp

Pühalepa valla vapp on Hiiu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pühalepa valla vapp.
Tumesinisel hõbedaga ääristatud vapikilbil on hõbedane ruut, mille sees hõbedane päikeseratas, mille sees neli kollast segmenti. Kilbi allosas on hõbedane siniste täpikestega liilia. Päikeseratas sümboliseerib päikest, elu ja õnne, ruut tähendab saart. Liilia on puhtuse, lootuse ja pühaduse sümbol. Kollased segmendid väljendavad valla ühtsust ja struktuuri: Hellamaa, Suuremõisa, Palade, Kärdla piirkonda. Sinine värvus sümboliseerib laiduderikast sooja liivapõhjalist merd ning taevast.
Lumekelluke

Lumekelluke on mitme taime rahvapärane nimetus:
Shaoxing

Shaoxing on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. 
Tänapäeva linna kohal asus 4. sajandil eKr Yue kuningriik.
Linnas toimus 2010. aastal 6. ülemaailmne kooriolümpia.
Haldusjaotus.
Shaoxingi linn jaguneb 6 maakonna tasemel haldusüksuseks (1 linnarajoon, 3 maakonna õigustega linna ja 2 maakonda):
Jiaxing

Jiaxing on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Piirneb kirdes Shanghai Shiga.
Linnas räägitakse uu keelt.
Haldusjaotus.
Jiaxingi linn jaguneb seitsmeks maakonna tasemel haldusüksuseks (kaks linnarajooni, kolm maakonna õigustega linna ja kaks maakonda):
Zhoushan

Zhoushan on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Asub Ida-Hiina meres Hangzhou lahe saartel. Piirkond hõlmab 1390 saart ning 3306 laidu ja kari. Aasta läbi on asustatud 103 saart. Vaid 15 saarel elab üle 10 000 inimese.
Haldusjaotus.
Zhoushan jaguneb 4 maakonna tasemel haldusüksuseks (2 linnarajooni ja 2 maakonda):
Kärdla lennujaam

Kärdla lennujaam (IATA lennujaamakood: KDL, ICAO lennujaamakood: EEKA) on Kärdlast 6 km ida pool asuv Hiiu maakonna ainuke lennujaam. Lennujaama terminal asub idarannikul Hiiessaare külas.
Lennujaamas on asfaltkattega 1520 meetri pikkune ja 30 laiune maandumisrada suundadel 14 ja 32. 
Ajalugu.
Aastatel 1945-1962 paiknes Hiiumaa lennujaam Käinas. Kärdla lennujaam avati 1963. aastal, esimene lend toimus 21. aprillil. 1971 maandus esimest korda reaktiivlennuk Jak-40. 1979. paigaldati lennuväljale maandumisradar OPRL-4 (tootja TESLA a.s.), mis oli kasutusel aastani 2010. Aastatel 1988-1989 ehitati juurdeehitusena lennujaamahoonele kolmekorruseline torn ja ühekorruseline tiib ametiruumidega.
Toimusid regulaarlennud Tallinna, Haapsallu, Vormsile, Kuressaarde, Riiga, Pärnusse, Viljandisse ja Tartusse ning tšarterlennud Murmanskisse, Vilniusse ja Kaunasesse. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist 1991. aastal vähenes oluliselt nii sihtkohtade kui ka reisijate arv, näiteks 1995. aastal läbis lennujaama vaid 727 inimest. Kuid lennuliiklus elavnes uuesti ning näiteks 2010. aastal läbis lennujaama 10 551 reisijat.
1998. aastal toimus lennuraja remont, see pikendati 1280 meetrilt 1520 meetrile, laiust vähendati samas 40 meetrilt 30 meetrini. 2006. paigaldati lennujaama kauguse mõõtmise seade DME (kutsung KRD; sagedus 117,600 MHz) ning ehitati välja väikelennukite perroon. Aastal 2018 uuendati rajakatted ning tuledesüsteem. 
Kärdla lennupäevad toimusid juunis 1999 , 3.-4. augustil 2001, 3.-4. augustil 2002 ning 2. ja 3. augustil 2003 . Eralenduritele mõeldud Kärdla Fly-Inid leidsid aset augustil aastatel 2004-2009.
Lennufirmade teenused.
Peale lisatud talvine 2022/2023
Õnnetused.
23. novembril 2001 kukkus Palade lähedal alla 17 reisijaga pardal Tallinnast Kärdlasse suunduv ELK Airwaysi lennuk Antonov An-28 ES-NOV. 17 pardalolijast (3 meeskonnaliiget, 14 reisijat) hukkus 2 reisijat. Uurimine tuvastas mitmeid pilootide juhtimisvigu.
Christfried Otto Hörschelmann

Christfried Otto Hörschelmann (15. juuli 1858 Kose – 17. oktoober 1939 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1871–1876 Tallinna Rüütli- ja Toomkoolis. Aastatel 1877–1882 õppis ta Tartu Ülikoolis, ajaloo- ja usuteaduskonnas, lõpetas ülikooli cand theol astmega. Prooviaastal oli ta Peterburi Anna koguduses Konrad Freifeldti juures. Ordineeriti 13. novembril 1883 õpetajaks.
Hörschelmann oli 1883–1887 Kose Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, 1887–1905 Kose koguduse pastor, aastal 1906 oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1907–1908 oli Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) vikaarõpetaja, 1908–1933 õpetaja. 
Emerituuri jäi ta 12. detsembril 1933. Aastast 1935 elas ta poja juures Lüganusel. Ta suri aastal 1939 Tallinnas ja ta maeti Kose kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause kogudus õpetaja, vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, äi Carl Friedrich Sigismund Walther oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann oli mitme Krimmi koguduse pastor, suri Minussinskis, naisevend Carl Ferdinand Sigismund Walther oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja, õemees Adam Rudolf Winkler oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja, poeg Bruno Hörschelmann oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja.
Jetstream 31/32

Jetstream 31/32 (Inglismaa) on väike alltiivaline, kahe turbopropollermootoriga, survestatava kerega regionaalne liinilennuk, mis konstrueeriti USA kohalike lennuliinide turu jaoks.
Lennukit kasutavad firmad.
Ülemaailmselt rohkemat kui viit Jetstream lennukit kasutavad firmad on:
Eestis kasutavad Jetstream 31/32 lennukeid:
Bulgaaria lennufirmade loend

See on Bulgaaria lennufirmade loend.
Riigireiting

Riigireiting on reitinguagentuuri antud hinnang valitsuse võimele ja soovile tulevikus riigi võetud võlakohustusi täita. 
Riigireiting on üldjuhul ka kõigi riigis asuvate ettevõtete reitingu ülempiiriks ning määrab laenuraha hinna. Reitinguagentuurid hindavad eraldi riigi võimet täita oma kohustusi välisvaluutas ning kodumaises valuutas. Kohaliku valuuta reiting võib olla välisvaluutareitingust kõrgem, sest võib eeldada, et riigil on oma rahas nomineeritud kohustuste täitmiseks võimalik tõsta riigisiseseid makse või raha juurde trükkida. 
Rahvusvaheliselt on oluline siiski riigi välisvaluutakohustuste reiting ja riigireitingust rääkides peetakse tavaliselt silmas just seda.
Suurimad reitinguagentuurid on Standard &amp; Poor (S&amp;P Global Ratings), Moody (Moody’s Corporation) ja Fitch (Fitch Ratings). Lisaks neile kolmele tunnistab Euroopa Keskpank ka DBRS (DBRS Morningstar) reitinguid. S&amp;P ja Fitch kasutavad ühesugust tähestikulist skaalat, Moody skaala tasemete tähistused on veidi erinevad. Pikaajaliste riigireitingute tasemete tähistused on järgnevas tabelis. Lisaks hinnatakse ka väljavaadet -- kas stabiilne, positiivne või negatiivne.
Eesti majandust hakkasid reitinguagentuurid hindama 1997. aastal. Järgnevais tabeleis on Moody, S&amp;P ja Fitchi Eestile antud riigireitingud.
Carl Anton Ferdinand Hörschelmann

Carl Anton Ferdinand Hörschelmann (9. jaanuar 1819 Viru-Jaagupi – 20. detsember 1892 Kose) oli Eestimaa vaimulik.
Õppis 1836–1839 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1839–1844. 1844–1845 töötas ta koduõpetajana. Õpetajaks ordineeriti ta 17. mail 1845.
Oli aastatel 1845–1886 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja.
Asutas 27. septembril 1847 Kose abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Ta ei pooldanud kihelkonnas talurahvakoolide loomist ning arvas, et iga ema peaks ise oma last voki kõrval lugema õpetama.
Isiklikku.
Isa oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja Friedrich August Hörschelmann, poeg Christfried Otto Hörschelmann oli Kose, Kihelkonna ja Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) õpetaja, poeg Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann oli luterlik pastor Tbilisis ja paaris Krimmi koguduses, väimees Adam Rudolf Winkler oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja.
Poeg, Emil August Ferdinand von Hörschelmann (1851-1933), insener ja Ernst August Wilhelm Hoerschelmann (1868-1945), arst - Kuusalu kihelkonnaarst, Räpina kihelkonna ja paberivabrikuarst, arst Pärnus.
Hofbräuhaus

Hofbräuhaus (õieti Staatliches Hofbräuhaus in München) on Saksamaal Münchenis tegutsev õlletootja.
Selle omanikuks on Baieri liidumaa valitsus ja selle nimi pärineb ajast, kui see oli Baieri kuningriigi õukonna ("hof") pruulikoda.
Pruulikojal on Münchenis õllerestoranid Hofbräuhaus am Platzl ja Hofbräukeller ja üks suuremaid telke Oktoberfestil.
Hofbräuhaus toodab mitmesugust õlut traditsiooniliste retseptide järgi.
Puksiirauto

Puksiirauto on sõiduk, mis on mõeldud teise sõiduki teisaldamiseks.
Puksiirautod teisaldavad tavaliselt avariilisi või tehnilise rikkega sõidukeid.
Armunool

Armunooled on mitmel kopstigude alamklassi kuuluval maismaateol esinevad lubjast või kitiinist teravad noolekujulised jätked. Need tungivad paaritumise ajal partneri kehasse .
Armunooli ei ole kõikidel kopstigudel. Need puuduvad näiteks sugukonna "Patulidae" esindajatel ja röövtigudel. Röövteod ei kuulu kindlasse loomarühma, vaid paljudesse üksteisest vahel kauges suguluses olevatesse sugukondadesse. 
Armunooled on olemas vaid suguküpsetel isenditel. Neid kasutatakse kopulatsioonieelses käitumises.
Alles hiljaaegu on suudetud armunoole vajalikkust paremini selgitada. Vanasti oletati, et armunoole kasutamine võib kopulatsiooni muuta teo jaoks meeldivamaks, samuti on oletatud, et see võib sümboliseerida pulmakinki. Need mõlemad oletused on osutunud vääraks. Armunool on kaetud erilise limaga, mis sisaldab hormoonisarnaseid aineid. See aine ergutab armunoolega "läbitorgatud" teo emaspoole paljunemissüsteemi ja võimaldab suuremal hulgal spermal ellu jääda. Niimoodi suureneb oluliselt viljastumise tõenäosus.
Paarituvad teod tõusevad teineteise najale püsti, surudes tallad vastamisi ja toetudes karbile. Nad kompavad teineteist kombitsate ja suusagaratega. Lühikese aja pärast need liigutused lakkavad, teod langevad maha ja jäävad veerand- või pooltunniks liikumatuks, surudes endistviisi taldu vastamisi. Pärast puhkeperioodi armumäng jätkub. Kogu protsess kestab umbes 2 tundi. Kui ühe looma erutus läheneb tipule, torkab ta oma armunoole oma partneri kehasse ja see suurendab mõlema partneri erutust veelgi. Pärast lühikest pausi toimub suguühe, kus kumbki pool on nii isase kui ka emase osas. Suguühe kestab viinamäeteol mõne minuti, kuid mõnel liigil võib väldata tunde. Pärast kulub veel hulk aega, kuni juba täiesti jõuetud loomad spermatofoore vahetavad. Pärast seda roomavad nad lahku, kuid veel kaua kulgevad tigudel piki jalga tugevad kokkutõmmete lained. 
Nähtavasti kurnab kopulatsioon tigusid tugevasti. Näiteks nende nälkjate eluiga, kes pole paaritunud, võib olla paar aastat pikem paaritunud nälkjate elueast.
Linor Abargil

Linor Abargil (heebrea: לינור אברג "יל, mõnikord ka Linor Aberjil; sündinud 17. veebruaril 1980 Nentayas Iisraelis) on Iisraeli modell, kes võitis Miss Worldi iludusvõistluse 1998. aastal (novembris).
Linor Abargil on markolase ja juudi järeltulija. Pärast ise kogetud seksuaalset vägivalda on ta vägistamisohvrite eestkõneleja.
Vägistamisjuhtum.
1998. aasta oktoobri alguses (vaid seitse nädalat enne Miss Worldi võistlust) langes Linor Abargil Itaalias modellitööl viibides vägistamise ja pussitamise ohvriks, kui neiut teenindanud reisiagent Uri Shlomo Nur pakkus Linorile abi kojusõidu korraldamisel ning lubas naise viia Rooma, kuhu ta ise pidi äriasjus suunduma. Rooma asemel sõitis aga Shlomo metsa, kus ähvardas naist noaga, tekitas naisele mitu kerget haava rindu ja kõhtu ja sidus naise kinni. Seejärel vägistas mees neiut oma auto tagaistmel mitu tundi. 
Abargil tegi selle vägivallateo kohta avalduse politseisse. Iisraeli kohus mõistis Shlomo süüdi vägistamises, inimröövis ja mõrvakatses ning määras talle 16-aastase vanglakaristuse. 
2008. aastal teatas Abargil plaanidest teha seksuaalse vägivalla ohvritest enda vägistamise juhtumi näitel ja sellele järgnenud aktivismist dokumentaalfilm. Film "Brave Miss World" (režissöör Cecilia Peck) esilinastus 2013. aastal ning oli nomineeritud Emmy auhinnale. 
Eraelu.
Abargil abiellus Leedu korvpalluri Šarūnas Jasikevičiusega Barcelona lähedal juulis 2006. Paar lahutas abielu 2008. aastal.
Vang

Vang on vastu tema tahtmist vabadusest (enamasti vähemalt liikumisvabadusest väljaspool määratud territooriumi) ilma jäetud isik.
Kriminaalõiguses on vang vanglas karistust kandev või eelvangistuses viibiv isik.
Eesti vangistusseadus räägib vangide asemel kinnipeetavatest ja vahistatutest. Kinnipeetav erineb vahistatust selle poolest, et viimane kannab vanglas eelvangistust ning tal on rohkem õiguseid. Vahistatust saab kinnipeetav, kui tema osas jõustub süüdimõistev kohtuotsus ja karistus pööratakse täitmisele.
Suurim vangide suhtarv.
Enim vange populatsiooni kohta oli 2021. aastal Ameerika Ühendriikides: üle kahe miljoni vangistatu, 639 vangi 100 000 elaniku kohta ehk ligi üks protsenti elanikkonnast on vangistuses. USA vangide hulk moodustab 20% maailma vangidest, kuigi samal ajal USA elanikke on 4% maailma elanikest.
Amy Johnson

Amy Johnson (1. juuli 1903 – 5. jaanuar 1941) oli inglise naislendur, kes lendas 1930. aastal üksinda Inglismaalt Austraaliasse.
Ta hukkus Teise maailmasõja ajal lennuõnnetuses.
The Devil Bat

"The Devil Bat" on 1940. aasta USA õudusfilm.
Süžee.
Hullumeelne doktor kasvatab eksperimendi käigus hiiglaslikke nahkhiiri, kes ründavad inimesi, kelle lõug lõhnab doktori loodud lõhnavee järele.
Interpol

Interpol (inglise keeles: "International Criminal Police Organization", lühend ICPO), rohkem tuntud kui INTERPOL või Interpol, on rahvusvaheline kriminaalpolitseiorganisatsioon, mis aitab koostöös vähemalt 188 riigi politseiga tabada rahvusvaheliselt tagaotsitavaid isikuid. Interpol asutati 1923. aastal "International Criminal Police Commission"i (ICPC) nime all. Praeguse nime sai organisatsioon 1956. aastal.
Interpoli peakorter asub Lyonis Prantsusmaal. Interpol on liikmete arvult teine rahvusvaheline organisatsioon ÜRO järel.
Ajalugu.
Esimesed sammud Interpoli asutamiseks tehti 1914. aastal, kuid organisatsioon asutati alles 1923. aastal Viinis. Asutajaliikmed olid Poola, Austria, Belgia, Hiina, Egiptus, Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka, Ungari, Itaalia, Rumeenia, Rootsi, Šveits ja Jugoslaavia. USA liitus Interpoliga 1923.
Pärast anšlussi 1938. aastal langes Interpol Natsi-Saksamaa kontrolli alla ja 1942. aastal kolis peakorter Berliini.
Pärast II maailmasõda koliti peakorter Cloudi Pariisi lähedal ja 1989. aastal Lyoni. 
Embleem.
Interpoli praegune embleem võeti kasutusele 1950. aastal. Embleemi sümboolika:
Vennad Voitkad

Vennad Voitkad on Ülo Voitka ja Aivar Voitka. Nad olid Eesti metsavennad 1986–2000.
21. märtsil 1986 läksid vennad Aavo ja Aivar Voitka hirmust teenistuse ees Nõukogude sõjaväes metsa peitu, järgmisel päeval liitus nendega Ülo Voitka. Aivar Voitka arreteeriti 28. märtsil 1986. 20. augustil 1986 karistati Aavo Voitkat 3 aasta ja 6 kuu vabadusekaotusega, ta oli vangis Venemaal ja Patarei vanglas kuni 1993. aastani, mil naasis isakoju. Aivar Voitkat karistati 20. jaanuaril 1987 3-aastase vabadusekaotusega tingimisi ühes kohustusliku töölesuunamisega. 30. aprillil 1987 lasti ta puhkusele ja ei pöördunud tagasi. Seejärel varjasid Ülo ja Aivar Voitka end Lõuna-Eestis ja Lätis. Nad rajasid metsadesse punkreid, mis olid hoolega maskeeritud. Esimene punker avastati alles siis, kui traktoriratas vajus punkri laest läbi. Vendade metsavendlusest kasvas legend, nad suutsid ennast 14 aastat metsas varjata, 3 politseinikku pidid oma relvad ja laskemoona neile loovutama.
Voitkad tabati 29. veebruaril 2000, kui politsei sai teate metsatööliselt, kes nägi Viljandimaal Viiratsi vallas Viiratsist kaks kilomeetrit eemal Mäeltkülas kaht kahtlast meest Kangrumatsi talumaja poole minemas. Vennad olid varjunud sauna ehitatud peidikusse. Pärast tund aega kestnud läbiotsimist leidsid politseinikud peidiku. Vennad tulistasid ka politseinike suunas, kuid ei tabanud kedagi. Politseinikud piirasid maja ümber, lisaks toodi Tallinnast appi ka K-komando. Kell 14:30 andis Ülo Voitka alla, 15:45 andis ka teine vend Aivar alla.
Ningbo Shi

Ningbo on allprovintsilinn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Tartu partnerlinn aastast 2011. 
2009. aastal oli elanikke 5 710 000, 2010. aasta lõpus omavalitsuses 5,764 miljonit ja linnas 2,247 miljonit.
Kliima.
Ningbos on niiske lähistroopiline kliima. Aastas sajab keskmiselt 1418 mm. Kõige sajusemad kuud on juuni (203 mm) ja september (189 mm), kõige kuivemad kuud on detsember (46 mm) ja jaanuar (58 mm). Aasta keskmine õhuniiskus on 80%. Kõige kõrgem on see juunis (86%) ja kõige väiksem detsembris (75%) ja jaanuaris (76%). Sajupäevi on aastas keskmiselt 158, kõige rohkem märtsis (17,1) ja juunis (16,5), kõige vähem detsembris (8,7) ja novembris (8,8).
Keskmine õhutemperatuur on aastas +17,0 °C, juulis +29,0 °C ja jaanuaris +4,8 °C. Öökülmavaba periood kestab 230–240 päeva aastas.
Päike paistab päevas keskmiselt 1910 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on juuli (244 tundi) ja august (238 tundi), kõige vähem päikest paistab veebruaris (108 tundi) ja märtsis (122 tundi).
Haldusjaotus.
Ningbo linn jaguneb 6 maakonna tasemel haldusüksuseks (6 linnarajooni, 3 maakonna õigustega linna ja 2 maakonda):
Haridus.
Ningbos tegutseb neli ülikooli: Ningbo Ülikool, Zhejiang Wanli Ülikool, Nottinghami Ülikooli Ningbo haru, Zhejiangi Ülikooli Ningbo Tehnoloogiainstituut.
Ajalugu.
Ningbo on üks Hiina vanemaid asulaid. See oli asustatud juba Hemudu kultuuri ajal 4800 eKr.
Ningbo oli Siiditee otspunkt ja kaubalinn juba 2000 aastat tagasi. Ta oli tähtis sadam nii Tangi kui ka Songi dünastia ajal.
Portugal hakkas Ningbo kaudu kauplema 1522. aastal. 1524. aastaks oli linnas juba märkimisväärne portugallaste kogukond. Kuid eurooplased tegelesid lisaks kauplemisele veel inimeste ja kaupade röövimisega ümberkaudsetest küladest, mistõttu provintsi kuberner kogus 60 000-mehelise sõjaväe, mis likvideeris eurooplaste asunduse, tappis 800 portugallast ja hävitas palju nende laevu.
Esimese oopiumisõja ajal vallutas Suurbritannia 1841. aasta oktoobris Ningbo. 10. märtsil 1842 toimus Ningbo lahing, kus britid lõid tagasi katse linna vallutada. Lahingus ei saanud ükski Suurbritannia sõdur surma ja 5 sai haavata, hiinlasi hukkus 500–600. Kui Hiina sai sõjas lüüa, pidi ta Nanjingi rahuga avama 5 sadamat vabakaubanduseks. Ningbo oli üks nendest.
1864 hoidsid taipingid Taipingide ülestõusu ajal Ningbod 5 kuud enda käes.
Hiina-Prantsuse sõja ajal 1885. aasta märtsis blokeeris admiral Amédée Courbet' laevastik linna lähedal lahes mitu Hiina sõjalaeva ja avas tule kaldakindlustuste pihta.
1940. aastal laskis Jaapan lennukitelt linna peale hulganisti muhkkatkuga nakatatud kärbseid. Operatsiooni valmistas ette kindral Shirō Ishii, kelle vastu loobus USA pärast sõja lõppu süüdistuste esitamisest inimsusvastastes kuritegudes vastutasuks inimkatsete tulemuste üleandmise eest.
Viiesajakroonine pangatäht

Viiesajakroonine pangatäht oli 1992. aasta rahareformiga Eestis kasutusele võetud pangatäht, mis oli käibel kuni ühisvaluuta euro kasutuselevõtuni 1. jaanuaril 2011. Rahatähe väärtus eurodes oli ligikaudu 32 eurot.
Kujundus.
500 kroonise põhitoon oli lilla ja selle esiküljel oli kujutatud Carl Robert Jakobsoni ning tagaküljel suitsupääsukest Eesti maastiku taustal.
Pangatähe mõõtmed olid 140 x 69 mm.
Lelulugu

"Lelulugu" ("Toy Story") on Disney ja Pixari animastuudiote täispikk joonisfilm, mis valmis aastal 1995. Eestis esilinastus see 6. septembril 1996.
Mänguasjade seiklusi kajastavale linaloole on valminud ka mitu järge. Teine film valmis 1999. aastal (Eestis esilinastus 17. märtsil 2000. Kahe esimese filmi režissöör oli John Lasseter. Kolmas film valmis 2010. aastal (Eestis esilinastus 16. juulil 2010) Lee Unkrichi käe all.
Regatt

Regatt (ladina k. "regatta" – paat) on veesõidukite laevastiku võistlus, spordiüritus, mille eesmärgiks on selgitada võistluse eeskirjade järgi parim alus ja selle võistkond.
Regatte korraldatakse nii korrapäraselt, näiteks Kieli ("Kieler Woche") ja Cowesi nädal ("Cowes Week"), kui ka tiitlivõistlustena, näiteks MM, OM, EM jne.
Enne 1940. aastat korraldati ka Tallinna nädalat.
Eesti suurimad iga-aastased purjeregatid on Muhu väina regatt ja Watergate'i regatt.
SWAT

SWAT (lühend inglise sõnadest "special weapons and tactics") on nimetus USA-s politsei koosseisu kuuluvatele eriüksustele, mille liikmed on eriväljaõppega ja kasutavad automaatrelvi, täitmaks ülesandeid, mida peetakse tavapolitseile liiga keerulisteks ja/või ohtlikuks.
SWAT rühmade tegevusvaldkondadeks on tavaliselt ohtlike kurjategijate kinnipidamine, pantvangikriiside lahendamine, terrorismivastane võitlus ja muud eriväljaõpet nõudvad ülesanded.
Nimetust SWAT kasutatakse üle kogu maailma, aga sagedamini USA politsei eriüksuste kohta.
Põlva kirik

Põlva Maarja kirik on kirik Põlvas.
Kirik ehitati algkujul aastatel 1460–1470 ning seda laiendati aastatel 1841–1845.
Kirikus asub altarimaal "Kristus asub maale" (1845), mille tegi Friedrich Ludwig von Maydell. Oreli valmistas Willhelm Müllverstedt aastal 1833. Kirikukell valati 1868. aastal Saksamaal Bochumis. Kirikutorni kõrgus on 36,5 meetrit..
Kirik on külastajatele tasuta avatud esmaspäevast reedeni kell 9-13, samuti pühapäeviti enne ja pärast jumalateenistust.
Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse jumalateenistused peetakse Põlva kirikus pühapäeviti kell 11.
Legend.
Legendi järgi taheti eestlaste vanasse hiide ehitada kirik. See ei meeldinud eestlastele. Igal hommikul olid päeval ehitatud müürid kokku langenud ja nii kestis see pikka aega. Siis mindi nõu küsima targalt ja tark oli vastanud: "Kiriku seinad jäävad püsima siis, kui müürida elusalt sisse üks süütu tütarlaps põlvili asendis – vaid see on pääsetee."
Koguduses valiti välja Maarja-nimeline tüdruk. Müüri sisse tehti auk, kuhu Maarja põlvili sisse mahtus ja see suleti suure kiviga. Teise augu kaudu anti talle leiba ja vett, et ta elus püsiks. Seejärel suleti ka see auk ja müürid hakkasid kandma. Et Maarja oli müüris põlvili, hakati seda kohta ja kirikut kutsuma Põlvaks.
Regatt (täpsustus)

Regatt on mitmetähenduslik sõna.
KS-19

KS-19 oli Nõukogude Liidus toodetud 100 mm õhutõrjekahur, mis võeti kasutusele 1948. aastal koos 130 mm õhutõrjekahuriga KS-30.
KS-19 on raske õhutõrjekahur, mis tänapäevaks on põhirelvastusest suuresti kadunud, sest kasutusele on võetud tõhusamad maa-õhk tüüpi raketid. KS-19 on välikahur, millel puudub oma mootor. Kahuri vedamiseks kasutati tavaliselt keskmist AT-S või rasket AT-T tüüpi suurtükitraktorit. 15-liikmeline meeskond koos laskemoonaga sõitis samal traktoril. Laskemoon oli ühes tükis ja hästi treenitud meeskond saavutas maksimaalseks laskekiiruseks 15 lasku minutis. Tule täpsus on oluliselt suurem, kui seda kasutada koos tulejuhtimisradariga (näiteks SON 9) ja tulesuunajaga PUAZO-6/19.
Kahurit KS-19 saab kasutada ka maapealsete sihtmärkide laskmiseks. Kahuri tarbeks on välja töötatud ka kaks soomust läbistavat mürsku (AP-T ja APC-T), millest AP-T suudab väidetavalt läbistada 185 mm soomust 1000 meetri kauguselt.
Õhutõrjekahuri KS-19 kaliiber on 100 mm ja raua pikkus on 60,7 kaliibrit ehk 6,07 m. Paigaldatud kahuri mass on 9,35 t. Mürsu mass on 15,88 kg ja see väljub kahuritorust kiirusega 900 m/s. Mürsk võib lennata 15,4 km kõrgusele. Kahuri tõstenurk on −3...+89° ja laskesektor on 360°.
Kahuri väljatöötamine käis üsna kiiresti. Katseseeria valmis 1947. aasta septembris ja samal kuul läbis ta katsetused tehases. Detsembris läbis kahur katsed polügoonil 3653 lasuga ja üht eksemplari veeti ringi 1506 km, et näha, kuidas ta transpordile vastu peab. Suuri vigu välja ei tulnud, väikesed parandati. NSV Liidu Ministrite Nõukogu otsusega 2. märtsist 1948 võeti KS-19 NSV Liidu relvajõudude koosseisu ja NSV Liidu sõjatööstusministeeriumi käsuga 22. märtsist algas kahuri masstootmine. Esimene partii anti tellijale üle 1. septembril 1948.
KS-19 peakonstruktor Lev Ljuljev pälvis kahuri väljatöötamise eest samal aastal Stalini preemia esimese järgu.
Pärast sõjaväest mahakandmist on kahurid KS-19 kasutusele võetud mägedes laviinidega võitlevates organisatsioonides. Seal kasutatakse neid tänapäevani. Suuri lumemassiive tulistatakse kahurist, püüdes vallandada väikesi laviine, mille toimumise koht ja aeg on sel juhul täpselt teada. Sel juhul jäävad suured laviinid harvemaks ja laviinide tekitatav kahju samuti väiksemaks.
2007. aasta seisuga kasutatakse kahureid KS-19 14 riigis, millest Euroopas on Venemaa ja Bulgaaria, Ameerikas Kuuba ning ülejäänud 11 asuvad Aasias ja Põhja-Aafrikas. Kõige rohkem on neid kahureid Egiptuses (300) ja Alžeerias (150), ülejäänud maades alla 30.
Hiina Rahvavabariigis toodeti õhutõrjekahureid Tüüp 59, mis olid KS-19 koopiad.
Trk retseptorid

Trk retseptorid (Tropomüosiin retseptor kinaas) on retseptorid, mis kuuluvad RTK klassi. Trk retseptorite ülesandeks on reguleerida sünaptilist plastilisust ja postsünaptilist potentsiaali imetajate närvisüsteemis.
Aastal 2010 on teada 3 trk retseptorite tüüpi – TrkA, TrkB ja TrkC.
Sodiaagimärk

Sodiaagimärk on üks ekliptika (sodiaagi) kaheteistkümnest osast; selle sümbol.
Omikron

Omikron (suurtähena Ο, väiketähena ο, vanakreeka "ὄ μικρόν", uuskreeka "Όμικρον" 'väike o') on kreeka tähestiku 15. täht. Omikroni väärtus kreeka numbrina on 70. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /ajin/. 
Omikronist pärineb ladina täht o ja kirillitsa täht о.
Sigma

Sigma (suurtähena Σ, väiketähena σ, sõna lõpus ς, kreeka "Σίγμα") on kreeka tähestiku 18. täht. Sigma väärtus kreeka numbrina on 200. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /šin/.
Sigmast pärineb ladina tähestiku täht S ja kirillitsa täht С.
Fii

Fii (suurtähena Φ, väiketähena φ, vanakreeka "φῖ", uuskreeka "φι") on kreeka tähestiku 21. täht. Fii väärtus kreeka numbrina on 500. 
Klassikalises vanakreeka keeles hääldus fii aspireeritud klusiili p-na [ph]. 
Fiist pärineb kirillitsa täht Ф.
Hii

Hii (suurtähena Χ, väiketähena χ, vanakreeka "χῖ", uuskreeka "χι") on kreeka tähestiku 22. täht. Hii väärtus kreeka numbrina on 600. 
Klassikalises vanakreeka keeles hääldus hii aspireeritud klusiili k-na [kh]. Koinees hakkas see häälduma frikatiivina. Mõnedes murretes tähistati hiiga häälikuühendit /ks/.
Hiist pärineb ladina tähestiku täht X ja kirillitsa täht Х.
Kõštõmi plahvatus

Kõštõmi plahvatusena tuntakse 29. septembril 1957 Tšeljabinski oblasti keemiakombinaadi Majak radioaktiivsete jäätmete hoidla plahvatust.
Tehas asus kinnises linnas Tšeljabinsk-40 (aastail 1966–1994 Tšeljabinsk-65), mida polnud tollastel kaartidel. Kõštõm oli plahvatuskohale lähim kaartidele kantud nimi, muud seost Kõštõmil plahvatusega pole. Tšeljabinsk-40(65) kannab praegu nime Ozjorsk ja kanti kaartidele 1990.
Jäätmehoidla plahvatus oli rahvusvahelise tuumaintsidentide skaala järgi 6. taseme õnnetus. 
Vedelaid radioaktiivseid jäätmeid hoiti tehasest 2 km kaugusel maa-aluses betoonkanjonis roostevabast terasest 300-kuupmeetristes konteinerites. Konteineri nr 14 jahutussüsteem riknes ja lülitati 1956. aastal välja. Arvati, et konteineri edasine jahutamine pole vajalik. Üle 300 °C kuumenenud jäätmed kuivasid ning konteineris tekkinud aur soodustas nitraatide ja atsetaatide teket jäätmete pindmises kihis ja õhus. Konteineri jälgimisseadme sädemest tekkis umbes 70–100 tonni TNT ekvivalendine plahvatus, mis paiskas hoidlast välja 70–80 tonni radioaktiivseid jäätmeid koguaktiivsusega 740 PBq (20 MCi). Sellest kogusest umbes 10% kanti tuulega minema. Laialikantud radioaktiivse aine kogus oli umbes 20 korda väiksem kui Tšornobõli katastroofis 1986.
Radioaktiivselt saastati 300–350 km pikkune ja kümmekonna kilomeetri laiune ala kogupindalaga üle 800 km². Rahvusvaheliselt on see ala tuntud kui Ida-Uurali radioaktiivne jälg. Ala on saastatud peamiselt tseesium-137 ja strontsium-90-ga. Umbes 600 elanikku evakueeriti saastatud alalt nädal-kaks pärast plahvatust. Poolteist aastat hiljem evakueeriti veel 10 180 elanikku, ehitised, vara, vili ja kari hävitati. Elamis- ja põllumajanduskõlbmatuks muutus 590 km² Tšeljabinski oblastis ja 470 km² Sverdlovski oblastis.
Juba eelnevalt oli piirkonnas tugevalt radioaktiivselt saastatud Tetša jõgi, kuhu tehasest Majak lasti radioaktiivseid heitmeid 1949. aasta märtsist 1951. aasta novembrini nii plaaniliselt kui avariiliselt. Jõe kallastelt evakueeriti kahekümnest asulast umbes 8000 elanikku. 1967. aasta kevadel lisandus piirkonnas tugevate tuultega Karatšai järve kaldalt keskmise radioaktiivsusega jäätmete hoidlast laiali kantud radioaktiivne saaste, mis levis 2700-le ruutkilomeetrile, kus 68-s asulas elas kokku 42 000 elanikku.
Lääne avalikkus sai Ida-Uurali "tsoonist" teada vene dissidendilt Žoress Medvedevilt 1979. aastal. Vene võimud tunnistasid Ida-Uurali "tsooni" olemasolu 1989. aastal.
1968 moodustati saastatud alal Ida-Uurali looduskaitseala, mille pindala oli 1978. aastal veel 220 km². Looduskaitseala külastamine on kõrge radioaktiivsuse tõttu keelatud.
Ülo Luht

Ülo Luht (sündinud 24. veebruaril 1949 Voldis) on eesti rahvatantsujuht. Ta oli 2009. aasta XVIII üldtantsupeo "Meri" üldjuht-pealavastaja.
Haridus.
Ülo Luht lõpetas 8-klassilise Saadjärve kooli. Tantsualase hariduse on ta saanud Viljandi kultuuriharidustöö koolist ja Tallinna Pedagoogilisest Instituudist. Need on ta lõpetanud vastavalt 1969. aastal kultuuritöötaja-tantsujuhina ja 1982. aastal kultuuritöötaja-näitejuhina.
Tegevus tantsujuhina.
1972. alustas Luht tööd Uhtna klubis, kus hakkas juhendama naisrühma ja tööveteranide tantsurühma. Pooleteiseaastase tööga suutis ta rühmad nii heale tasemele viia, et naisrühm tuli üleliidulise maataidlusülevaatuse Eesti voorus kolmandaks ja tööveteranid esimeseks. 
Aastatel 1974–1999 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi (hiljem Tallinna Tehnikaülikooli) tantsuansambli Kuljus kunstiline juht. 1999. aastast on ta olnud samas vilistlasrühmade juht ja kunstilise juhi assistent. Aastatel 1985–2006 oli ta Eestimaa tantsujuhtide rahvatantsurühma juhendaja.
Luht on kaheksal korral olnud tegev üldlaulupidude lavastusrühmas ja kolmel korral noorte tantsupidude lavastusrühmas. Ta on olnud üldjuht-pealavastaja (2009), üldjuht-lavastaja (1990), kolmel korral liigi üldjuht (1977, 1982, 2014), peo üldjuhi assistent (2007) ja viiel korral liigi üldjuhi assistent (1970, 1975, 1981, 1985 ja 1994).
Aastatel 1988–1993 oli Luht Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi kaasesimees.
Ülo Luht oli 12. juunil 2011 Jõgeval toimunud Eesti esimese naiste tantsupeo ja 12. juunil 2016 II Eesti naiste tantsupeo pealavastaja ja kunstiline juht.
Looming.
Luht on koos abikaasa Pill Luhaga loonud tantse solistidele ning sega- ja naisrühmadele. 
XVIII üldtantsupeol tulid esitamisele tema koreograafiaga tantsud "Algumeri", "Kalamehe jutt", "Armastus jääb..." ja "Merepidu".
Γ-aminovõihape

γ-aminovõihape ehk gammaaminovõihape ehk GAVH (ka GABA; inglise keelest lühendatuna "Gamma-AminoButyric Acid") on peamine pidurdusvirgatsaine imetajate kesknärvisüsteemis. GABAt leidub ja seda sünteesivad peaaegu kõik organismid.
Mihkel Jürmann

Mihkel Jürmann (ka Michael Jürmann; 18. jaanuar 1853 Vana-Põltsamaa vald – 17. september 1932 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1863–1867 Põltsamaa kihelkonnakoolis, 1867–1868 Saksa elementaarkoolis, 1868–1871 Põltsamaa Karlhofi eragümnaasiumis ja 1871–1872 Tartu Aleksandri Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1872–1876. Prooviaastal oli Paide, Karuse ja Haapsalu koguduses. Ordineeriti õpetajaks 18. septembril 1877.
Jürmann oli aastatel 1877–1878 Eestimaa vikaar ja vanglaõpetaja. Aastatel 1878–1883 oli ta Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja (introdutseeriti ametisse 19. veebruaril 1878). Aastatel 1883–1923 oli ta Tarvastu Peetri koguduse õpetaja (introdutseeriti ametisse 20. veebruaril 1883) ja aastatel 1898–1920 Viljandi praostkonna praost. Jäi emerituuri 20. veebruaril 1923. Aastal 1923 asutas ta Tallinna Kopli koguduse ja oli selle hooldajaõpetaja.
Mihkel Jürmann oli aastatel 1875–1876 esimese illegaalselt tegutseva eesti üliõpilaste koondise esimees ja korraldas (ise ka kõnesid pidades) Vanemuises kõneõhtuid. Oli 1881. aastani Eesti Kirjameeste Seltsi eestseisuse liige. 1897. aastal oli ta Viljandi praostkonna vaimulik koolide revident ning praostina Pärnu-Viljandi kreismaa-kooli-kohtu ja ülemkirikueestseisja-ameti liige. Ta oli ka 1899. aastal asutatud Tarvastu Põllumeeste Seltsi liige.
Mihkel Jürmann on maetud Tallinnas Rahumäe kalmistule.
Isiklikku.
Tema vennatütar oli Eduard Vilde abikaasa Linda Vilde.
Neurotrofiinid

Neurotrofiinid on rühm valke, mis reguleerivad närvirakkude eksistentsi, arengut ja talitlust.
Klassifikatsioon.
Tänapäeval teatakse mitut tüüpi neurotrofiine: