tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Pemberton

John Stith Pemberton (8. juuli 1831 – 16. august 1888) oli ameerika farmatseut, kes leiutas karastusjoogi Coca-Cola.
Keemikuna ja farmatseudina hakkas ta töötama kokapõõsast ja koolapähklist koosneva joogi kallal. Seda pidi kasutatama peavalude leevendamiseks ja rahustamiseks. Tema assistent soovitas jooki segada jääveega ning seda külmutada, kogemata lisati aga karboniseeritud vett. Nad otsustasid seda müüa joogifontäänidest.
Tamsi (Rapla)

Tamsi on küla Rapla maakonnas Rapla vallas. 
Aastatel 1993–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kaiu vallas.
Kirill Raudsepp

Kirill Raudsepp (5. aprill 1915 Tallinn – 5. september 2006 Haabneeme, Viimsi vald) oli eesti dirigent. 
Raudsepp lõpetas 1934. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1939. aastal Tallinna Konservatooriumi klaveri erialal Artur Lemba klassis ning õppis konservatooriumis aastatel 1946–1949 kompositsiooni Heino Elleri klassis. Ta täiendas end dirigeerimise alal Moskva Suures Teatris ja külastas Moskva konservatooriumis dirigeerimistunde. 1941. aastal oli ta Tallinna Töölisteatris pianist, aastatel 1942–1949 Estonia pianist-repetiitor, 1944–1986 dirigent (tõi välja üle 70 lavastuse), 1951–1963 peadirigent ja 1978–1987 konservatooriumi ooperiklassi õppejõud. 
Tema juhatusel on helisalvestisi mitmekümnel heliplaadil, ta oli hinnatud orkestreerija nii sümfoonia- kui ka puhkpilliorkestrile.
Gryffindor

Gryffindor on üks neljast Sigatüüka majast. Seal õpivad ka Harry Potter ning tema sõbrad Ron Weasley ja Hermione Granger.
Gryffindori maja on saanud nime ühe kooli asutajaliikme Godric Gryffindori järgi. Gryffindori majas on alati väärtustatud julgust ja vaprust.
Gryffindori maskott on lõvi, värvideks sarlakpunane ja kuldne, elemendiks tuli. Teadaolev ese, mis kuulus Godric Gryffindorile, oli tema mõõk, mille suudab sõõlamiskübarast välja võluda vaid tõeline Gryffindorlane. Harry võlus selle kübarast välja teises osas ja tappis sellega basiliski. 
Gryffindori majavanem on Minerva McGonagall ja majavaim Peaaegu Peata Nick.
Gryffindori maja asub Sigatüüka lossi kõige kõrgemas tornis. Pääsu Gryffindori torni valvab Paks Naine, parooli teadmata ei pääse keegi temast mööda.
Tuntumad Gryffindori majja kuulunud tegelased:
Lapetukme

Lapetukme on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Valguta

Valguta on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Valgutast on pärit eesti luuletaja Ernst Enno.
1977. aastal liideti Valguta külaga Lobjaku.
Koruste

Koruste on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Koruste küla asub Rõngu–Pikasilla tee ääres ning ulatub lääneservaga Võrtsjärveni, kuhu suubub ka piiriks olev Rõngu jõgi. Lõunanaabriks on Puka valla Aakre küla. Suurt osa pinda katab Salulaane ulatuslik metsamassiiv.
Koruste küla on mainitud juba 13. sajandil. Seal asub mitmeid kalmeid (Jaasil, Kingul, Kalmemäel jm). Iidsest asustusest annavad tunnistust põllutöödel ilmsiks tulnud peitleiud. 
Koruste hästi säilinud vallakoolihoone on ehitatud 1900. aasta paiku. Ühekorruselise laudvoodriga kaetud palkhoone ühes otsas oli klassiruum ja internaat, teises otsas õpetaja eluruumid. Praegu asub seal Koruste raamatukogu (asutatud 1948). Maja ümbritseb park, maanteele viib puiestee. Selles koolis on õppinud kunstnik Elmar Kits (1913–1972), kelle sünnikodu asus Koruste Linajärve ääres Sutil ja skulptor Juhan Paberit.
Koruste küla lõunaserval oli luuletaja Ernst Enno (1875–1934) noorusmaa. Soosaarele tuli Enno 1884. aastal ja jäi selle kohaga seotuks veerandsajandiks. Tänapäeval on tema kodutalust alles vaid hoonete asemed.
Koruste küla äärel Jukal elas neli viimast eluaastat helilooja Aleksander Läte (1860–1948). Juka eluhoonel on mälestustahvel. Aida taga kasvab Juka tamm, mis koos sealt 0,6 km loodesse jääva Tondikiviga olid helilooja meelispaigad. 
Rahn on seotud muistendiga, mille järgi kivi heitnud sinna Tont, kes võistelnud kiviheitmises Vanapaganaga. Vanapagana heidetud kivi kukkunud Võrtsjärve. Teise muistendi järgi toimunud kiviviskamine Sortsi ja Kalevipoja vahel Kikepera rabast. Tondikiviga on seotud muidki jutustusi (nõiakivi, maa-aluse käigu algus, rahapada, jaaniööl põlevad tulukesed jt).
Jukalt 0,5 km idas elas metsaonnis August Toomingas (Kusta Toom, 1892–1973). Omapärane kirjamees elas erakuna Salulaanes pool sajandit alates 1917. aastast.
Salulaas on suur metsamassiiv Tartu maakonna edelapiiril Võrtsjärve rannamail. Salulaane metsad ja Väikse Emajõe kaldamaad said raskete lahingute tallermaaks 15.–17. septembril 1944, mil hävisid Pikasilla asula, sild ja metsad.
Salulaanes Pühastel on ajakirjanik Peeter Grünfeldti sünnikoht.
Korustest on pärit tuntud põllumajandusteadlased Kristjan Jaama (1904–1996), Arthur Jaama (1914–1995) ja Enn Jaama (1934–2021).
2025. aasta 25. augustil lõhkes küla juures põllul arvatavalt Peterburi kursilt kõrvale kaldunud ründedroon.
Teedla

Teedla on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Kirepi

Kirepi on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Tammiste (Elva)

Tammiste on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Lossimäe

Lossimäe (enne 1977 "Suure-Rõngu") on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Küla alal on Lossimäe veehoidla.
Tilga (Elva)

Tilga on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Külas asub Rõngu mõisa kalmistu.
Raigaste

Raigaste on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Kalme (Elva)

Kalme (kohanimi Kalmele) on küla Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Küla on hiline ja tekkis ametlikult 1939. aastal, kui Uderna küla nimetati ümber, eristamaks seda samanimelisest asundusest. TEA entsüklopeedia järgi nimetati küla seal varem asunud Kalmemäe (mis aja jooksul on tee-ehitusteks ära veetud) järgi. Kuid külas on Kalme talu ja pigem sai küla nime talu järgi, mis võis küll künka järgi nime saanud olla. Lauri Kettunen tuletas kohanime sõnast "kalm : kalmu~kalma", mis tähendas (pühitsemata) hauakohta, paganlikku matuse- või ohverduskohta, mitmuse omastavas käändes.
Kohanimekartoteegi andmeil on küla nimetatud ka Kirepi-Uderna ja Pimsi külaks. Viimane seostub Uderna mõisa varasema eestikeelse nimega – 1796. aastal on seda nimetatud "Pinski" mõisaks. Mõis asus Rõngu kihelkonnas.
Kalme piiresse jääb Kanepi karjamõis, mille nimi oli saksa keeles "Kanepäh", eesti keeles on seda 1839. aastal mainitud nimega "Kanepä".
Aastail 1766–1973 tegutses külas Uderna kool. Hiljem on samas hoones tegutsenud Uderna muuseum.
1977. aastal liideti Kalmega osa Lauri ja Leivaste külast.
Küla lääneosa läbib Jõhvi–Tartu–Valga maantee ja mööda idaosa kulgeb Tartu–Valga raudteelõik. Külas asus Uderna raudteepeatus, kus peatus viimane reisirong 2008. aastal ja mis suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.
Kõduküla (Elva)

Kõduküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Külas asus Rõngu Hiietamm.
Kõduküla

Kõduküla on mitme Eesti küla nimi:
Uderna

Uderna on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Uderna külas asus Uderna mõis, selle hoonetes asub nüüdisajal Uderna hooldekodu.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Udernas tegutses 1890. aastate lõpus kaheklassiline ministeeriumikool.
Rannaküla (Elva)

Rannaküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Käo (Elva)

Käo on küla Tartu maakonnas Elva vallas, ajaloolises Puhja kihelkonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Käo külas oli 2006. aasta seisuga 52 elanikku. Koos elukohana registreerimata elanikega ulatub küla elanike arv 70–80 inimeseni, ajuti võib see ulatuda sadakonna inimeseni. Talusid ja majapidamisi on külas umbes 24. Küla ise on Eestile tüüpiline hajaküla.
Küla nimi pärineb ilmselt seal asunud kunagiselt Käo karjamõisalt, mis omakorda kuulus Väike-Konguta mõisa juurde. Mõisakompleksi hooned on nüüdseks tugevalt lagunenud, aga siiski osaliselt veel säilinud. Mõisapargist, mis looduskaitse all, on säilinud mitmeid eakaid puid.
Keskkonnaregistri andmeil on pargi pindala 2,4 ha ja seal kasvab 36 liiki puid.
Looduslikult asub küla põhiliselt savisel, moreenirikkal alal, kuid Elva kandile omaselt on pinnamood väga vaheldusrikas. Kunagised põlisemad metsatukad raiuti juba esimese Eesti Vabariigi algusaegadel (mõisaomanik H. Mühlen) ning kännustik müüdi hiljem kruntideks. Seetõttu võib leida vaid metsastuvaid või nooremapoolse metsaga alasid. Endisele metsamaale rajasid uued maaomanikud mitmeid talusid, kuid neist vaid vähestest kujunesid uustalude moodi üksused. Põhjuseks Teine maailmasõda, kus hukkusid ja pillutati laiali paljud küla elanikud ning järgnev nõukogude aeg ei soosinud talumajapidamiste arengut. Teiste hulgas ehitas toona sinna oma eramu ka Tartu Ülikooli professor Nuudi, kelle maja (hävis 2004. aasta talvel tulekahjus) järgi on saanud nime üks külas asuv bussipeatus. Rohkesti on külas ka põlde ja põllumaad, millest suurem osa kuulub praegugi küla põlistaludele.
Kultuurimälestiste registri andmeil Käo külas kultuurimälestisi pole, kuid küla läbib ajalooline Puhja kihelkonna ja Rõngu kihelkonna piir.
Suurematest teedest läbivad küla Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee ja Elva–Rannu kõrvalmaantee, mille ristumiskoht jagab küla neljaks mõtteliseks osaks.
Küla läbib Käo-Kingsepa oja, millel on küla piires olnud kunagi rajatud ka pais.
Varia.
Tuntud inimestest pärineb Käo külast Jaan Kärner (1891–1958), kelle noorpõlv möödus seal Käo-Kingsepa talus.
Suurim ettevõte külas on Waide motell.
Seoses punaarmee invasiooniga 1940. aastal viidi osa Eesti ratsarügemendist Käo mõisa.
Teise maailmasõja käigus toimusid augustis 1944 Käo küla territooriumil taganevate sakslaste ja punaarmeelaste vahel mõned kergemad kokkupõrked, kus oli ka ohvreid.
Piigandi

Piigandi on küla Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda.
Käärdi

Käärdi on alevik Tartu maakonnas Elva vallas. Paikneb Elva linna lõunapiiril ja on kokku kasvanud Elva linnaga.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Rõngu valda.
Kuni 1972. aastani kuulusid Elva ümbruse Leivaste (praegu Käärdi), Käo, Uderna, Kalme, Illi, Uuta ja Laguja küla ning Peedu Elva külanõukogu koosseisu. 1958. aastal liideti Peedu Elva linnaga. Käärdi ühendati 1972. aastal Rõngu külanõukoguga. 1976. aastal liideti Leivaste, Metsakuru ja Kaseküla (viimasest on säilinud vaid ühe tänava nimi: Kaseküla tee) ning tekkis uus haldusüksus Käärdi alevik. Sinna koondus toonase Elva sovhoosi keskus.
Nimi pandi Eesti esimese doktorikraadiga põllumehe Aleksander Jakob Peeter Eisenschmidti (1876–1914) kodutalu Käärdi järgi, mis paiknes praeguse aleviku piirimail.
Alevikku ümbritsevad Uderna, Käo, Kalme ja Kurelaane küla ning Elva linn. Vallakeskus asus varem Rõngus, 14 km kaugusel.
Endise Elva sovhoosi keskasula projekteeris 1970. aastal arhitekt Aino Iila.
Alevikus tegutseb kaks seltsi ja viis korteriühistut. MTÜ Käärdi selts asutati 2006, MTÜ Käärdi Arendusselts 2008.
Suuremad ettevõtted on Elta Ehitus OÜ, Respom Auto OÜ, AS RPM, AS Terrax ja OÜ Mano Grupp. Käärdi inimeste töökohad asuvad põhiliselt Elvas ja Tartus.
1. jaanuaril 2008 elas rahvastikuregistri andmetel Käärdi alevikus 492 inimest, neist tööealisi 310, pensionäre 109, kooliealisi lapsi 60 ja eelkooliealisi 13. Kuna aga alevikule lähim lasteaed asub Elvas, siis eelistavad paljud lapsevanemad end valda mitte sisse kirjutada, mistõttu ei pruugi rahvastikuregistri andmed näidata tegelikku seisu.
Muud.
Käärdil, täpsemalt Kasekülas, kunagise Käo mõisa omanikelt kingituseks saadud villas elas Elva linna aukodanik Kalev Päid. 
Käärdi elanikud on juba aastaid taotlenud Käärdi liitmist Elva linnaga, siiani pole see Rõngu valla vastuseisu tõttu õnnestunud.
Rõngu

Rõngu (saksa "Ringen") on alevik Tartu maakonnas Elva vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Rõngu valla halduskeskus.
Asulas paikneb Rõngu kirik.
Vaatamisväärsused.
Rõngu lossivaremed.
Praegused varemed on 14. sajandi alguses rajatud nn vasall-lossi, s.o väiksema, suuremateks sõjalisteks operatsioonideks mitte mõeldud kindluse nähtavad jäänused. Ehitatud Dorpati piiskopkonna edelaossa, oli see tõenäoliselt sealse piiskopkonna piiri kontrolli all. Lossi keskpunkt oli ristkülikukujuline siseõu, mida ümbritsesid tiivad. Väravat, mille jäänused on tänapäeval kõige silmapaistvamad, tugevdas väravahoone, mille teisel korrusel asus ka kabel. Liivi sõja ajal rüüstasid lossi Vene väed. Pärast 1583. aastat, kui ala läks Poola-Leedu Ühenduse mõju alla Liivimaa hertsogkonnana, oli see endiselt kasutusel, siia aga kohalike jesuiitide poolt. Jesuiidid lasid lossi õhku sündmuste ajal, mis viisid Altmarki vaherahuni ja sellele järgnenud piirkonna liidendamisele Rootsi Liivimaaga.
Rõngu kirik.
Kuigi kirik pärineb 14. sajandi lõpust, on algsest hoonest säilinud vaid fragmendid, kuna kirik laastati nii Liivi sõja kui ka Põhjasõja ajal. Nüüdisajal kasutatav kirik on põhjalikult ümber ehitatud uusgooti stiilis ehitis, mis sai praeguse väliskuju 19. sajandi lõpus.
Eesti maastikuline liigestus

Eesti maastikuline liigestus on Eesti territooriumi jaotamine maastike (pinnamoe, mullastiku, veestiku ja taimestiku) erinevuste alusel.
Eesti territoorium jagatakse maastikuprovintsideks ja allprovintsideks, valdkondadeks, rajoonideks ja paikkondadeks.
Eesti maastikuline liigestus:
Madal-Eesti allprovints:
Kõrg-Eesti allprovints:
Peipsi nõo allprovints:
Sept Îles

Sept Îles ('seitse saart') (bretooni keeles "Seniz") on saar Prantsusmaal Bretagne'i lõunarannikul Morbihani lahes.
Halduslikult kuulub ta Morbihani departemangu Badeni valda. 
Teda ühendab maismaaga liivatee, mis tõusu ajal üle ujutatakse.
Sept-Îles

Sept-Îles (prantsuse keeles 'seitse saart') ehk Uashat on linnaks nimetatav haldusüksus Kanadas Québeci provintsi idaosas Côte-Nordi halduspiirkonnas Sept-Rivièresi piirkondlikus maakonnamunitsipaliteedis. 
Elanike arv on 25 081 (2020).
Loomaks moondumine

Loomaks moondumise võime on niisama vana nagu legendid. Keldi mütoloogias on hirvesokkudeks, metskultideks, luikedeks, kotkasteks ja kaarnateks moondumine harilik nähtus. Põlisameerika legendides kehastuvad šamaanid tihti loomadeks või lindudeks.
Kreeka mütoloogias oli loomaks muutumise võime võlur Proteusel. Ta oli merejumal Poseidoni teener. Üks tema ainuomastest annetest oli mineviku, oleviku ja tuleviku tundmine. Paraku tähendas see, et tal paluti ühtepuhku ennustada. Et tülitajate käest pakku pääseda, moondus ta välkkiirelt loomaks või hirmuäratavaks koletiseks. Mitmepalgelist kujumuutjat nimetatakse praegugi proteuslikuks olendiks.
Türgi kirjandus

Türgi kirjandus on türgi keeles kirjutatud kirjandus.
Viru lavamaa

 
Viru lavamaa (varasemas eesti keeles kasutatud ka nime "Kirde-Eesti lavamaa") on maastikurajoon, mis asub Soome lahe rannikumadaliku ja Alutaguse madaliku vahel ning kulgeb alates Narva jõest kitsa ribana, kuni Loobu jõeni.
Maastikuliselt on Viru lavamaa tasane paeplatoo, mida läbivatel jõgedel esinevad kosed ja joad . Samuti esineb üksikuid oose ning otsamoreene näiteks Sinimäed ja esinevad ka karstialad.
Lavamaa

Lavamaa ehk platoo on mis tahes kõrgem võrdlemisi tasase reljeefi ning ulatusliku pindalaga ala.
Termin ei oma täpset definitsiooni, mistõttu kasutatakse teda küllaltki erinevate nähtuste nimetamiseks. Üldjoontes loetakse lavamaa absoluutseks või suhteliseks (kui platoo on kõrgem ümbritseva ala suhtes) kõrguseks vähemalt 150...300 meetrit. Siiski eristavad maastike klassifitseerijad ka Eestis mitmeid lavamaid, mis sellele tingimusele ei vasta. Lavamaa on tihti vähemalt ühest küljest piiratud järsema nõlvaga. Näiteks Viru lavamaa põhjapiiriks on Balti klint. Lavamaa reljeef on enamasti võrdlemisi tasane, kuid mõnikord lõikavad teda sügavad vooluveetekkelised orud, sest platoodel voolavate jõgede erosioonibaas on madalal. Tasandikust eristab platood enamasti suurem absoluutne kõrgus ning mõnevõrra liigestatum reljeef. Sageli ongi platoo ja tasandiku ainus vahe selles, et üks on kõrgemal kui teine. Platood võivad tekkida väga erinevate geoloogiliste protsesside tagajärjel, mistõttu ei peeta platoost rääkides silmas selle geneesi, vaid ainult pinnamoodi.
Harju lavamaa

Harju lavamaa ehk Põhja-Eesti lavamaa on maastikurajoon, mis piirneb Põhja-Eesti pankranniku, Kõrvemaa ja Lääne-Eesti madalikuga.
Maastikuliselt esineb soid, paetasandikke ja lavajaid paekõrgendikke ning karsti ja liivatasandikke.
Umbes poole Harju lavamaa pindalast hõlmavad paekühmudega (eriti Kernu, Rapla ja Varbola ümbruses) ja kohati ka voorelaadsete künnistega (Märjamaast kagus, Raasikul) rähksed moreenitasandikud. Teistel andmetel, näiteks geograaf Endel Varep märgib, et Raasiku ümbruses on arvukalt väikevoori.
Jämesoole mikrofloora

Jämesoole mikrofloora on jämesooles elavate mikroorganismide kogum. Jämesoole mikrofloora on võrreldes organismi teiste piirkondadega kõige rikkalikum, inimese jämesoolest on leitud kuni 400 mikroobiliiki. Ühes grammis jämesoolesisaldises võib leida 1011–1012 mikroobirakku. Tavaliselt on anaeroobseid mikroobe 100–1000 korda rohkem kui aeroobseid. Jämesoole residentmikrofloorasse võivad kuuluda praktiliselt kõik anaeroobsed organismile omased mikroobid ja paljud fakultatiivsed anaeroobid:
Jämesoole transiitmikrofloorasse võib kuuluda soolenakkuste tekitajaid, samuti tuberkuloosi, gaasgangreeni, teetanuse ja botulismi tekitajaid.
2006. aasta Läti parlamendivalimised

2006. aasta Läti parlamendivalimised toimusid 7. oktoobril 2006. Osales 19 parteid ja valimisliitu.
Kõik eelmises seimi koosseisus esindatud parteid said tagasi parlamenti järgmiste tulemustega:
Elu teke

Elu tekke ehk biopoeesi all mõeldakse bioloogilise elu teket mittebioloogilistest nähtustest. 
Elu tekkimist nimetatakse ka keemiliseks evolutsiooniks.
Elu tekke aeg, koht ning viis on teadusliku uurimise teema.
Elu päritolu kohta Maal on kaks peamist arusaama. Esimese arusaama järgi on elu Maale jõudnud kosmosest (panspermia), teise arusaama järgi aga on elu Maal tekkinud abiogeneesi teel ehk eluta ainest moodustunud.
Üldiselt on pooldatud pigem abiogeneesi teooriat.
Elu tekke eeldused ja esimesed eluvormid.
Elu tekkis veekeskkonnas.
On arvatud, et esimesed isepaljunevad ehk replitseeruvad molekulid olid RNA-molekulid, kuna teatud RNA järjestused omavad autokatalüütilist toimet ja mõned neist järjestustest töötavad kui polümeraasid. Nõnda võisid nukleotiididest tekkida biopolümeersed RNA-molekulid. Isereplitseerumise võime oli elu tekkimise võtmeküsimus.
Kõikide elusorganismide ühine eellane andis alguse kolmele erinevale organismide domeenile:
Arhed ja eukarüoodid on omavahel lähedalt seotud, mida näitab translatsiooniprotsessi sarnasus nende vahel. Samal ajal on aga genoomi organisatsioon ja transkriptsiooniprotsess prokarüootidel ja eukarüootidel erinevad. Sellest järeldatakse, et ühine eellane oli RNA-põhine ja see andis kaks erinevat liini, mille DNA genoom moodustus üksteisest sõltumata. Seepärast on nende liinide transkriptsioonimehhanismid evolutsioneerunud eraldi.
Esimesed tekkinud rakud olid anaeroobid, sest keskkonnas vaba hapnik puudus. Ilmselt olid nad termofiilsed ja võimelised teatud ainevahetuseks, nagu käärimine. 3,5 miljardi aasta vanused kivimid sisaldavad taolisi bakterite kolooniaid. Ainuraksed loomad ilmusid umbes 1,5 miljardit ja seened umbes 900 miljonit aastat tagasi.
Elu tekke uurimine.
Elu tekke teadusliku uurimise alguseks on peetud 15. mail 1953 ilmunud teadusartiklit, kus Stanley Miller tõestas, et ürgsel Maal valitsenud tingimustes said tekkida aminohapped jt eluks vajalikud ained.
Meditsiiniline biokeemia

Meditsiiniline biokeemia on biokeemia haru, mille ülesanneteks on raku ehituskomponentide koosseisu, struktuuri ning funktsioonide iseloomustamine molekulaartasemel ning selle info seostamine inimorganismi normaalse ja patoloogilise seisundiga. 
Meditsiinilise biokeemia praktilise meditsiini jaoks otseste väljundite seas on:
Meditsiiniline biokeemia uurib biokeemilise indiviidi biomolekule järgnevalt:
Riigi Ringhääling

Riigi Ringhääling oli 1. juulil 1934 riigistatud O/ü Raadio Ringhäälingu tegevust Fred Olbrei juhtimisel jätkanud ringhääling Eestis. See kuulus ühena üheksast asutusest Teedeministeeriumi koosseisu. Riigi Ringhääling lõpetas tegevuse 1941. aastal. Riigi Ringhääling on praeguse Eesti Rahvusringhäälingu eelkäija.
O/ü Raadio Ringhäälingule, mille kontsessioon lõppes 30. juunil 1934, maksti varade eest 110 000 krooni.
Riigi Ringhäälingul olid saatjad Tallinnas Lasnamäel (lainepikkus 219,6 m) ja Tartus (lainepikkus 586 m), uus saatja ehitati Türile (lainepikkus 410,4 m), kasutusele võeti moodne reportaažiauto. Vabariigi Valitsuse otsusega 5. detsembrist 1938 tunnustati vajalikuks raadiohoone ehitamine Kreutzwaldi tänava ja Faehlmanni tänava nurgale Tallinnas.
Keskmine saatekava kestus päevas oli 1938. aastal 8 tundi 51 minutit.
1939. aastal hakkas senise kolme raadioajakirja asemel ilmuma Raadioleht.
1. mail 1940 oli raadioabonente 93 514, kellest asus linnades 48 649 ja maal 44 865.
Kolonel Friedrich Olbrei vabastati omal soovil Riigi Ringhäälingu direktori ametikohalt, arvates 21. augustist 1940 ja Riigi Ringhäälingu direktoriks, arvates 21. augustist 1940 nimetati Paul Uusmann
Rasvlahustuvad vitamiinid

Rasvlahustuvate vitamiinide puhul tähistab üks ja seesama suur täht (A, E, K, F, D) väga sarnase ehituse ja toimega ühendite gruppi, mille üksikesindajat nimetatakse vitameeriks.
Oluline on nende puhul meeles pidada, et kuna nad on rasvlahustuvad, siis nende imendumine, varude salvestumine ja talitlus organismis sõltuvad toiduga saadavate lipiidide (rasvade) olemasolust ja organismi rasvkoe hulgast. Enamikku neist saab ainult loomsetest toiduainetest: liha, piim, munad, kala jne.
Inimestel, kes peavad rasvavaest dieeti, ei tarbi liha- ega piimatooteid või nälgivad ja kelle organismi rasvaprotsent on alla optimaalse taseme, on tõsine oht nende vitamiinide defitsiidi tekkeks. 
Ekstreemsematel juhtudel võib see põhjustada probleeme kogu organismi ainevahetuses ja talitluses. 
Rasvlahustuvad vitamiinid.
Algselt vitamiinide nomenklatuuri arvatud rasvlahustuvatest vitamiinidest omavad osad A-vitamiinid ja K-vitamiinid vesilahustuvaid derivaate, mida kasutatakse terapeutilistel eesmärkidel ja toidulisaainetena.
Passau

Passau on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Austria piiri ääres Doonau, Inni ja Ilzi jõe ühinemiskohas.
Passau oli 739. aastast alates piiskopi asukoht. 1225. aastal sai linnaõigused.
1552. aastal sõlmiti seal Passau rahu Saksa-Rooma keisri Ferdinand I ning protestantlike vürstide vahel, millega sisuliselt tunnistati protestantide usuvabadust.
1978. aastal avati Passau Ülikool.
Silikaltsiit

Silikaltsiit on liivast ja lubjast erimenetlusel valmistatud tsemendivaba ehitusmaterjal, mis on rahvusvaheliselt tuntud kui "laprex". 
Silikaltsiiti saadakse aluseliste ja happeliste ainete ning vee segu aktiveerimisel desintegraatoriga (varrastega purustusseade). Seejärel pannakse need autoklaavi ja kivistatakse hüdrotermiliselt.
Silikaltsiidist valmistatakse kive ja paneele.
Silikaltsiidi leiutas 1950. aastatel tehnikateadlane Johannes Hint. 
Nõukogude ajal oli Eestis kaks silikaltsiiditehast: Paliveres ja Aravetel.
Aovere

Aovere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Arupää

Arupää on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Erala

Erala on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Külas asub Savikoja paisjärv.
Haava (Tartu)

Haava on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Haava külas asuvad kunagise Haava mõisa varemed.
1977. aastal liideti Haava külaga Engevere.
Haava

Haava on perekonnanimi.
Haava on mitme Eesti küla nimi:
Igavere (Tartu)

Igavere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Küla on kujul "Igeteveri" mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille kohaselt ristis 1220. aastal Jogentaganas ringi liikunud Läti Henrik koos oma kaaspreestriga seal kohalikke inimesi. Nimi "Igeteveri" sisaldab tõenäoliselt isikunime, mis on olnud tuntud nii eestlaste, liivlaste kui soomlaste juures ("Igate", "Ikade", "Ygade", "Jakob Ykato").
Jõusa

Jõusa on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Kastli

Kastli on küla Tartu maakonnas Tartu vallas. Külas asus aastani 2001 Sootaga raudteepeatus.
Kikivere

Kikivere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Kobratu

Kobratu on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Kukulinna

Kukulinna on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Kärkna

Kärkna on küla Tartu maakonnas Tartu vallas Amme jõe põhjakaldal.
Mööda küla idapiiri kulgeb Tapa–Tartu raudtee. Külas asub Kärkna raudteejaam.
Naaberkülla Lammikule jäävad Kärkna ehk Valkena mungakloostri varemed.
Raudtee ääres asub Terminal Oili kütusehoidla. Ettevõte on registreeritud samasse külasse ja on üks maakonna suurema käibega ettevõtteid.
Kükitaja

Kükitaja (kohakääne Kükitajale) on küla Tartumaal Tartu vallas.
Seda kohanime on esmamainitud 1839. aastal "Kiketaga" kõrtsi nimena. Kõrts asus Tartu-Maarja kihelkonnas kas Taabri või Tammistu mõisas.
Kükitaja on hiline küla. 1923. aastal on seda mainitud asumina. Tänapäevast nimekuju Kükitaja on esmamainitud alles 1935.
1977. aastal liideti Kükitaja külaga Saarde küla ja Tordi küla. Omaette külaks on peetud ka Saarde ja Tordi küla vahel asuvat Korbi küla.
Lauri Kettunen on oletanud, et külanimi tuleb rahvapärasest linnunimest "kükitaja", mis tähendab väikekoovitajat. Tema meelest tuli kohanimi talunimest, mis omakorda sai nime linnult. Kui see tõesti nii oli, oleks talu järgi pidanud nime saama kõigepealt kõrts. Samanimelisi kõrtse oli Eestis mujalgi ja tänapäevalgi asub Tallinna–Tartu maantee ääres Kükita grill.
Lammiku

Lammiku on küla Tartu maakonnas Tartu vallas. 
Paikkonna kuulsaim vaatamisväärsus on Amme jõe alamjooksule, Tartu–Põltsamaa muinasmaantee äärde püstitatud tsistertslaste Kärkna ehk Valkena mungaklooster. 1220. aastatel asutatud kloostri purustasid Vene väed 1559. aastal. Hiljem on selle varemeid paljus lammutatud ja ehitusmaterjalina ära veetud (eriti 18. sajandil Tartu ehitamise tarbeks).
Lombi

Lombi on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Küla piires asub Vasula järv.
Maramaa

Maramaa on küla Tartu maakonnas Tartu vallas. Aastani 2001 asus seal Vasula raudteepeatus.
Metsanuka

Metsanuka on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Möllatsi

Möllatsi on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Nigula (Tartu)

Nigula on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Nõela

Nõela on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Puhtaleiva

Puhtaleiva on küla Tartu maakonnas Tartu vallas, Tartust umbes 15 kilomeetrit Jõgeva pool. 
Rahvapärimuse järgi olnud rootslaste võimu ajal seal ainus talu Eestimaal, kus kuningas saanud läbisõidul maitsta ilma aganateta tehtud puhast leiba. Selle järgi saanud nime nii talu kui hiljem ka küla. 
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 81 inimest.
Küla on esmamainitud 1582. aastal (Puchta).
Pupastvere

Pupastvere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Küla on mainitud esimest korda 1426. aastal ("Puppestevere").
Pupastvere on Vooremaale tüüpiline ahelküla, mis tekkis talude kruntiajamise tagajärjel Pupastvere voorele ridastikku krunditud taludest, samas kui vana küla lammutamisel jäänud endisele kohale ainult neli talu. Voore harjal asuv kuue kilomeetri pikkune Pupasvere on umbküla – ainus külla viiv tee lõpeb sohu. Maastikulise iseärasuse tõttu on rahvasuus Pupastvereks kutsutud ka Sandiväsitajaks.
Pupastveres Ülalt-Pursti (Mäelt-Pursti) talus on sündinud skulptor Jaan Koort, kelle "Ema portree" on maalitud 1911. aastal samas Ülalt-Pursti kodus. Alt-Pursti talus pidas töökoda-ateljeed skulptor Herman Halliste.
Pupastveres on elanud kergejõustiklane ja põllumajandustegelane Ursel Teedemaa.
Pupastvere küla lõunaservas Orge pargis asunud Orge külakoolis on õppinud kunstnik Jaan Koort (1893–1896) ja kirjanik Mait Metsanurk (1889–1893).
Ärkamisajal tegutses Pupastveres Orge koolmeister Paul Bergmanni asutatud Orge-Kärkna pasunakoor, mis lisaks Eesti linnadele käis esinemas ka Peterburis ja Soomes.
Saadjärve

Saadjärve (ka "Saadre") on küla Tartumaal Tartu vallas Saadjärve kirdekaldal.
Külas asuvad Saadjärve ohvrikivi ja Noorema Kalevipoja kivi.
Saadjärve naaberkülad on loodes Valgma, kirdes Soitsjärve, kagus Salu ja lõunas Kukulinna.
Küla on nimetatud Saadjärve järgi. Seda on mainitud 1220. aastal kujul "Sadegerwe", 1500 "Sadeyerve", 1582 "Soterf" ja 1758 "Sadjerw". Viimane kujuneski küla saksakeelseks nimeks. Küla asus Äksi kihelkonnas.
Saadjärve mõisa ("Brackelshof") keskus, mis varem asus Praaklima külas, viidi 1687. aastal Saadjärve külla.
1920. aastast oli Saadjärve asundus; 1977. aastal sai külaks ja sellega liideti Vanakubja küla.
Salu (Tartu)

Salu on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Külas asub Saadjärve mõisa kalmistu.
Soeküla

Soeküla on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Soitsjärve

Soitsjärve on küla Tartumaal Tartu vallas.
Küla kirdeosas asub Soitsjärv.
Sojamaa

Sojamaa on Tartumaal Tartu vallas asuv küla.
Tõenäoliselt esimest korda mainiti seda nime 1689. aasta kaardil, kus Kärkna mõisast kirdes asus talu "soia clas", mis viitab Soja Klaasi või Klausi nimelisele isikule. Siis puudub see kohanimi kaartidel poolteist sajandit, mistõttu Valdek Pall on seadnud kahtluse alla talu seose tänapäeva külaga. Talu asus Tartu vallas ja kuulus Kärkna mõisale.
Uuesti näib talu olevat tekkinud hiljemalt 19. sajandi keskel: 1855–1959 mainiti Сояма talu. Kohanimi pärineb loodusnimest, näiteks 1930. aastate katastrikaardil nimetatakse seda Soojamaaks. Samal ajal nimetati küla põhjaosa samanimeliste talude järgi ka Saare külaks. Sojamaa küla moodustati ametlikult alles 1977. aastal Mõisaküla põhjaosast.
Sootaga

Sootaga on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Asulas asus Tartu linnale kuulunud Sootaga mõis, millest sai hiljem Sootaga sovhoosi esialgne keskus (hiljem viidi see Lähtele). 
Ümber ehitetuna on Sootaga mõisa peahoone säilinud tänini, kuigi suuremalt jaolt hüljatud. Sootaga voore (kõrgus 60 m Amme jõe tasemest) harjal asuvas asulas on lisaks mõisa peahoone varemetele ja mõisasüdamesse viivale alleele sovhoosi tööliste elamud ja hüljatud põllumajandushooneid, mis kokku moodustavad nauditava mägikülaliku terviku. Vanade puude vahelt avanevad avarad vaated ümbruskonnale.
Taabri

Taabri on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Tammistu (Tartu)

Tammistu on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
2015. aasta augustis avas Eesti Agrenska Fond Tammistu mõisas Tammistu perekeskuse erivajadustega noortele ja nende peredele.
Koorijuht ja muusikapedagoog Uno Uiga (1925–2017) sündis Tammistus.
1977. aastal liideti Tammistu külaga Lüüsa.
Tila

Tila on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Vesilahustuvad vitamiinid

Vesilahustuvad vitamiinid on koondnimetus vitamiinide rühmadesse kuuluvate vees lahustuvate ja vitamiinilaadset toimet omavate erinevate vitameeride ja derivaatide kohta.
Vesilahustuvad vitamiinid on enamasti temperatuuri-, õhu- ja valgustundlikud, väga erineva struktuuriga orgaanilised ained ning bioaktiivsed ühendid, mis on aktiivsed üksnes väga väikestes kogustes. 
Vesilahustuvatel vitamiinidel on elusorganismides hulgaliselt biofunktsioone, nad osalevad enamikus bioloogilistes protsessides ning on vajalikud ka kui koensüümid. Paljudel neist on oluline roll ka mitmete haiguslike seisundite ennetamisel ja ravis. Vesilahustuvate vitamiinide täielik puudumine (ka bioaktiivsuse minetanuna) toidus või organismi kestev vitamiinivaegus võib põhjustada näiteks hüpovitaminoosi ja avitaminoosi. 
Võrreldes rasvlahustuvate vitamiinidega on nende varud organismis suhteliselt väikesed, mistõttu peaks neid iga päev saama toiduga.
Algselt vitamiinide nomenklatuuri arvatud vesilahustuvatest vitamiinidest omavad osad B-rühma vitamiinid ja C-vitamiin rasvlahustuvaid derivaate, mida kasutatakse terapeutilistel eesmärkidel ja toidulisaainetena.
Toolamaa (Tartu)

Toolamaa on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Vahi (Tartu)

Vahi on alevik Tartu maakonnas Tartu vallas.
Ajalugu.
Külas asus Vahi mõis ning 1918–1944 tegutses mõisahoonetes Vahi põllutöökool (hilisema nimega Vahi aiandus-mesinduskool). 2003. aastal algas Vahi TP ehk Vahi tööstuspargi rajamine.
24. juulini 2011 oli Vahi küla staatuses. 2022. aastast kuulub Vahi aleviku senine kaguosa Raadi alevi koosseisu.
Tänavad.
Vahi alevikus asuvad järgmised tänavad:
Vedu

Vedu on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Külas asub Riibaku pärn ja Vedu mõisa kalmistu.
Vesneri

Vesneri on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Viidike

Viidike on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Vilussaare

Vilussaare on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Võibla

Võibla on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Väägvere

Väägvere on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Väägveres tegutseb alates 1839. aastast Väägvere pasunakoor.
Väägveres tegutsevad ka Väägvere külateater ja Väägvere külakapell.
Õvi

Õvi on küla Tartu maakonnas Tartu vallas.
Kõrveküla

Kõrveküla on alevik Tartu maakonnas, Tartu valla keskus.
Kõrveküla asub 5 km Tartust põhja pool. 
Kõrvekülas on Kõrveküla põhikool, lasteaed, Kõrveküla raamatukogu ja Härma raamatukogu. Vana koolimaja hoone, mis on eravalduses, on helilooja ja koorijuhi Miina Härma sünnikodu. Vanas koolimajas ka Miina Härma elukäiku tutvustav muuseum (Miina Härma nimeline klass-muuseum). Samuti paikneb alevikus kultuurimälestis Kõrveküla asulakoht, mille vanus on kultuurimälestiste registrile teadmata.
Alevikust 2 km loodes on Vasula järv ja 3 km kagus endine Raadi sõjaväelennuväli. 2 km Narva suunda jääb kruusakarjääri tõttu osaliselt hävinud Inglimägi (86 m).
Kõrveküla nime on mainitud ürikuis aastast 1582 ("Korwa" nime all), alevik aastast 1977.
Lähte

Lähte on alevik Tartumaal Tartu vallas.
Alevikus asub Lähte Ühisgümnaasium.
Ajalugu.
Lähtet on esmamainitud 1688. aastal kujul "Lechteküll" ja 1796. aastal kujul "Lechte". Küla asus Tartu vallas ja kuulus Kärkna mõisale.
Nimi pärineb samast sõnatüvest kui lõunaeesti "läte : lätte" 'allikas'. Põhjaeesti keeles on nüüdseks hääbunud sõna "lähe : lähte" 'allikas'. Nime algkuju oli "läktegen". 
Juba varem, 1638. aastal on mainitud Hookatsi külas elavat isikut "Lette Pap". Kui Hookatsi peaks olema Lätte varasem nimi, on seda küla mainitud 1582. aastal kujul "Holkacz", 1584. aastal kujul "Hokacz", 1627. aastal kujul "Hohekatz" ja 1638. aastal kujul "Hoyekatz".
Nime käänatakse väliskohakäänetega (nt Lähtele). 
Lähte õigeusu kalmistu juures paiknes kunagi õigeusu kirik, millest on säilinud vaid vundament.
797

797. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 792 793 794 795 796 - 797 - 798 799 800 801 802
796

796. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 791 792 793 794 795 - 796 - 797 798 799 800 801
Phrynichos

Phrynichos oli vanakreeka luuletaja. Ta oli varane tragöödiakirjanik, Thespise õpilane. 
Ta võitis esmakordselt tragöödiavõistlusel 511 eKr.
Tema näidend "Mileetose vallutamine" etendus varsti pärast seda, kui pärslased olid Mileetose, mis oli Ateena koloonia, vallutanud. Phrynichost trahviti selle eest, et ta tõi lavale kodumaa õnnetusi kajastava näidendi.
Franz Defregger

Franz Defregger (30. aprill 1835 Ederhof – 2. jaanuar 1921 München) oli Austria maalikunstnik. Ta maalis peamiselt žanri- ja ajaloomaale.
Defregger sündis Ida-Tiroolis jõuka talumehe pojana. 1860, pärast isa surma, müüs ta talu maha ja maksis oma õdedele nende pärandussumma välja. Algul plaanis ta kolida USA-sse, kuid sellest ei tulnud midagi välja.
Selle asemel läks ta Innsbrucki, kus hakkas skulptor Michael Stolzi juures õppima. 1861 läbis ta sisseastumiseksamid Müncheni kunstiakadeemiasse ning õppis Hermann Dycki, Hermann Anschützi ja Peter Josef von Korneliuse juures. 1863 sõitis ta Pariisi, kus jätkas iseõppijana, harjutades figuurimaale ning külastades muuseume, kunstinäitusi ja töökodasid. 1865 naasis ta Münchenisse, kus töötas 1867–1870 koos Hans Makarti ja Gabriel Maxiga ajaloomaalija Karl Theodor von Piloty juures.
Defreggerist sai üks juhtivaid Müncheni žanrimaalijaid. 1878–1910 oli ta Müncheni Kunstiakadeemia ajaloomaaliprofessor. 1906 esines ta Berliinis saksa kunsti 100. aastapäeva tähistaval ülevaatenäitusel.
Ta maalis meeleldi portreid, talupoegade eluolu ja dramaatilisi stseene Tirooli vabadusvõitlusest 1809. aastal. 
Aastal 1883 tõsteti ta aadliseisusse ja tema nime ette lisandus sõna "von".
Defregger suri 85-aastaselt ja maeti Münchenisse Nordfriedhofi kalmistule.
Quo vadis

Quo vadis on ladinakeelne fraas, mis tähendab 'kuhu lähed' või 'kuhu sa lähed'. 
See fraas on saanud kõnekäänuks, mis vihjab Johannese evangeeliumile (16:5), kus Jeesus ütleb jüngritele: 
 "Aga nüüd ma lähen tema juurde, kes minu on saatnud, ja keegi teist ei küsi minult: "Kuhu sa lähed?" 
Ladinakeelses "Nova Vulgatas" kõlab see kirjakoht nii: 
 "At nunc vado ad eum, qui me misit, et nemo ex vobis interrogat me: "Quo vadis?"."
Michael Prince

Michael Prince (30. september 1922 Pittsburgh, Pennsylvania – 19. veebruar 2000 West Hollywood, California) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Tanja Chub

Tanja Chub (tegelikult Tatyana Chub; eesti keeles ka kujul Tatjana Tšub; ukraina Тетяна Чуб ; sündinud 16. mail 1970) on ukraina päritolu Hollandi kabetaja. 
Ta tuli 2002. aastal Euroopa meistriks. Hollandi meistriks on ta tulnud viiel korral (1998, 2001, 2005, 2007 ja 2008).
Naftokinoonid

Naftokinoonid ehk K-vitamiinid hõlmavad antihemorraagilise toime ja sarnase ehitusega rasvlahustuvaid ühendeid. Vitamiinsed on
Puhtsünteetiline ehk kunstlikult toodetud vesilahustuv K3-vitamiin ehk menadioon alküülitakse inimorganismis K2-vitamiiniks.
Saamine ja depood.
Inimene saab K-vitamiini järgmiselt. Taimsetes ja loomsetes saadustes seedekulglasse sattuv ja peensoole mikrofloora toodetav K-vitamiin imendub peensoole ülaosas. Imendumine sõltub toidulipiididest, sapphapetest ja pankrease lipaasist. Toidurasvade kestev vaegus, imendumishäired ja sapivaegus tekitavad kiiresti ka K-vitamiini vaegust.
Imendumist häirivad lahtistitena kasutatavad mineraalõlid, tsefalosporiinid (teatud antibiootikumid), aspiriin ja rääsunud rasvad.
Seedekanalist lümfi imendunud K-vitamiin transporditakse külomikronitega maksa, kus on tema põhidepoo. Mõningal määral talletatakse teda ka põrnas, südamelihases ja skeletilihases. Selle väikesed varud maksas ammenduvad kiiresti. Inimorganismi keskseks vitameeriks on K2. K-vitamiini kataboliidid väljutatakse sulfaatide ja glükuroniididena.
Allikad: kalasaadused, roheline tee, kapsas, herned, spinat, linnaseleib.
Vaegus.
K-vitamiini vaegust täiskasvanutel tavaliselt ei teki, sest selle vajadus on väike, see on laialt levinud taimsetes ja loomsetes saadustes ning seda toodab normaalses olukorras rohkelt ka peensoole mikrofloora.
Kui tarvitada pikemat aega antibiootikume ja toituda tasakaalustamata menüüga, on K-vitamiini teatud vaeguse teke reaalne.
Vaegus kujuneb kestval rasvavaese toidu söömisel, pankrease talitlushäirete, sapiteede haiguste ja peensoole limaskesta atroofia korral.
Vaeguse tunnused:
Avitaminoosi tunnused: verevalumid ja vere hüübimishäired.
Erinevalt täiskasvanutest kujuneb vastsündinutel vaegus kergesti, sest nende soole mikrofloora pole sünnijärgselt piisavalt väljakujunenud ja võimas, platsenta ei lase seda raseduse ajal piisavalt lootesse ning rinnapiimas on seda liiga vähe. Seetõttu esineb vastsündinutel tihtipeale 2–3 päeva peale sündi K-vitamiini teatud vaegusest tingitud vastsündinute hemorraagia.
Manustamine.
RDA (soovitatav päevane koguannus):
K-vitamiini on hädavajalik manustada selle vaeguse sümptomite korral. Oskuslik/adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne hemorraagiate, osteoporoosi, Crohni tõve (regionaalse enteriidi), hepatiidi, alkoholismi, menstruatsioonihäirete ja muude haiguste korral. Selle vajadus on akuutne enneaegselt sündinute puhul.
K-vitamiini normaalset talitlust organismis takistavad tema antimetaboliidid: Need on normaalsete metaboliitide struktuuranaloogid, mis asendavad metaboliiti seondumises vastava ensüümiga, kuid ei suuda täita normaalse metaboliidi rolli. K-vitamiini antimetaboliidid on kumariinid, mis blokeerivad mitmete verehüübimisfaktorite tööd.
Toksilisust normaalsel tarbimisel ei esine. Päevane ohutu koguannuse ülempiir on korduval manustamisel 400–500 μg ja seda ei tohiks ületada. K-vitamiin on üldiselt mittetoksiline, kuid selle megaannuste pikaajalisel tarbimisel avaldub toksiline toime: tekkida võib hemolüütiline aneemia ja neonataalne tuumakollatõbi.
Ibrāhīm ibn Ya‘qūb

Ibrāhīm ibn Ya‘qūb (إبراهيم بن يعقوب) ehk Avraham ben Ya‘akov oli Tortosas sündinud juudi kaupmees Córdoba kalifaadist, kes 10. sajandil tegi reisi mööda Euroopat. 
Aastatel 960–970 tegi ta Córdoba kaliifi käsul reisi orjadega kauplemiseks ja audientsiks Saksa-Rooma keisri Otto I juures. 
Bordeaux' ja Noirmoutiers' kaudu jõudis ta Iirimaale. Seejärel läbis ta Saksa-Rooma riigi põhjast lõunasse, külastades Utrechti, Mainzi ja Fuldat, käies Tšehhi kuninga maadel ning kaubalinnas Krakówis. Euroopa-reis lõppes Sitsiiliaga. 
Tema reisiaruanne on esimene ürik, kus mainitakse Prahat, Krakówit ja Vinetat. Seal kirjeldatakse üksikasjalikult slaavlaste elu ja kombeid.
Claude Debussy

(Achille) Claude Debussy [klood döbüss'ii] (22. august 1862 Saint-Germain-en-Laye – 25. märts 1918 Pariis) oli prantsuse helilooja. Teda peetakse impressionismi rajajaks muusikas ja üheks esimeseks modernistlikuks heliloojaks. Koos Maurice Raveliga on ta üks impressionistliku muusika juhtfiguure, kuigi Debussyle ei meeldinud, kui tema teoseid impressionistlikeks tituleeriti. Prantslaste austust Debussy vastu väljendab tema hüüdnimi "Claude de France".
Looming.
Debussy kirjutas peamiselt programmilist muusikat, eelkõige klaveripalu. Ta püüdis jäädvustada õrnhapraid hetkemeeleolusid ja pakkuda kuulajale ilunaudingut. Debussy teosed peegeldasid sageli tema eraelu. Tema muusikale on iseloomulik tundlikkus ning vormiline, helistikuline ja helikõrguslik vabadus. Debussy muusika märgib üleminekut hilisromantilisest muusikastiilist 20. sajandi modernismi.
Helilooja tõi oma teostega kaasa uuendusi harmoonias. Ta hakkas kasutama täistoonlaadi (helirida, mis koosneb vaid astmetest, mille vahel on täistoonid). Täistoonlaad esineb näiteks tema ooperis "Pelléas ja Mélisande". Debussy armastas ka noonakordi ja kvardi-kvindi kooskõla, mida ta on kasutanud näiteks oma programmilises klaveriprelüüdis "Uppunud katedraal". Samuti kasutas ta oma teostes pentatoonilist helirida.
David Hilbert

David Hilbert (23. jaanuar 1862 Königsberg – 14. veebruar 1943 Göttingen) oli saksa matemaatik. Teda peetakse üheks 19. ja 20. sajandi tähtsamaks matemaatikuks. Ta töötas paljudes matemaatika valdkondades, sealhulgas arvuteooria, algebraline geomeetria ja eukleidiline geomeetria.
Aastal 1900 esitas ta nimekirja 23 matemaatika tähtsamast probleemist, mille lahendamine jääb 20. sajandi matemaatikute ülesandeks (Hilberti probleemid). Mõned nendest probleemidest on tänapäevani lahendamata.
Tema järgi on nimetatud Hilberti ruum.
Kuradikivi (Urvaste)

Kuradikivi on Võru maakonnas Antsla vallas Uhtjärvel asuv rändrahn. 
Rahn asub Uhtjärve lääneotsa lõunakaldal, Neeve talust 500 m loodes.
Rahnuga on seotud mitmeid kohapärimusi ja legende, näiteks: 
 "Elas kord Vanapagan. Ta elas Riias. Kord tahtis ta Riiast visata kivi Tallinna, aga kivi kukkus Urvastesse Nõiariigis asuvasse järve. Seetõttu hakati seda kivi kutsuma Kuradikiviks."
Adolf Friedrich

Adolf Friedrich, Mecklenburgi hertsog (10. oktoober 1873 – 5. august 1969) oli Saksamaa maadeuurija ning spordi- ja riigitegelane, 1918. aastal esitatud Balti Hertsogiriigi riigipea kandidaat, 
Aastal 1910–1911 juhtis ta ekspeditsiooni Tšaadi järve äärde, Niiluse vesikonna keskossa, Kongo jõe vesikonna põhjaossa, Lõuna-Kameruni ja Guinea lahe saartele. Selle ekspeditsiooni põhjal kirjutas ta raamatu "Kongost Niiluse ja Niigerini", mis on väljapaistev oma detailsuse ja piltide poolest.
Aastatel 1912–1914 oli ta Saksamaa keisririigi koloonia Togo kuberner. Ta oli Togo viimane kuberner ja Togo iseseisvaks kuulutamise aukülaline 1960. Togost sai Saksamaa Keisririigi protektoraat, kui 4. juulil 1884 kirjutasid Togo kuningas Mlapa III koos Saksamaa esindajaga alla dokumendile, mis määras ära, et varasema iseseisva kuningriigi valduses lähevad Saksamaa kontrolli alla ja kohalik kuningas ja muud pealikud säilitavad kohaliku võimu. 
Esimeses maailmasõjas teenis ta 1915 Austria-Ungari ja 1916 Osmanite riigi armees.
1918 esitati Adolf Friedrich Balti Hertsogiriigi riigipea kandidaadiks. Selle ettepaneku tegi Saksamaa poolt okupeeritud Balti provintside regentnõukogu, mida juhtis Adolf Pilar von Pilchau. Balti Hertsogiriiki tunnustas Saksa keiser Wilhelm II 22. septembril 1918. Hertsogiriigi valitsus eksisteeris formaalselt 5.–28. novembrini 1918. Adolf Friedrich ei asunud ametisse ja ükski maailma riik peale Saksamaa seda valitsust ei tunnustanud.
Adolf Friedrich oli Saksamaa Liitvabariigi olümpiakomitee esimene president 1949–1951 ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige 1926–1956.
Adolf Friedrich oli kaks korda abielus. 24. aprillil 1917 abiellus ta Reuss-Schleizi printsessi Viktoria Feodoraga, kes suri 18. detsembril 1918 nädal aega pärast nende ainsa lapse ja pärija, hertsoginna Woizlawa Feodora sündi. 15. oktoobril 1924 abiellus ta oma poolvenna hertsog Johann Albrechti lese, Stolberg-Rossla printsessi Elisabethiga, kes suri kolm nädalat pärast oma abikaasat.
Schlei

Schlei (vanaalamsaksa, vanataani ja ladina keeles "Slia", alamsaksa keeles "Sli", taani keeles "Slien") on Saksamaal Schleswig-Holsteinis paiknev kirde-edela-suunas sügavale maismaasse ulatuv jõetaoliselt kitsas Läänemere laht.
Schlei pikkus on 42 km. Tema laius on keskmiselt 1,3 km ja sügavus keskmiselt 3 m. 
Schlei jaotab maismaa Angelni poolsaareks (lääne pool) ja Schwanseni poolsaareks (ida pool). 
Schlei suudme juures on Schleimünde poolsaar. Suudmest lõunas on Kappelni linnaosa Olpenitz ja põhjas Maasholmi vald. 
Schlei möödub Kappelni ning Arnise linnast ning lõpeb Schleswigi linna juures. Seal on ka väike saar Möweninsel.
Teke.
Schlei kujunes viimasel jääajal (Weichseli jäätumise ajal) Skandinaaviast lõuna poole liikunud liustike jää sulamise tagajärjel. See tekkis liustikualuste surveliste vooluvete erodeeriva tegevuse tagajärjel ning kujutab endast üleujutatud tunnelorgu. Selle poolest erineb ta näiteks Flensburgi ja Kieli lahest, mis on liustikutekkelised ehk uuristatud jää poolt.
Maastik.
Schlei moodustab palju väikesi looduslikke lahtesid. 
Kõige laiem on ta Missunde ja Schleswigi vahel, kus paiknevad Große Breite ja Kleine Breite. Mõlemad on head purjetamis- ja aerutamiskohad.
Schlei vesi on riimvesi, mille soolsus Schleimündest Schleswigini aina väheneb. 
Nii vasakul kui ka paremal on moodustunud Schleist peaaegu täielikult lahutatud järved ("Noor"'id), sealhulgas Haddeby järv ja Windeby järv.
Kalad.
Schleile on iseloomulik siia alamliik "Coregonus lavaretus balticus". 
Viimased Schlei kalurid on Schleswigis Holmis oma sajanditepikkuse traditsiooni säilitanud. 
Ajalugu.
Keskaegne kaubatee.
Keskajal oli Schlei tähtis kaubatee. Schleswigist Treene jõeni, mille kaudu pääseb Põhjamerre, oli ainult 16 km maateed. Juba Adam Bremenist (1075) nimetab Hedebyd, viikingite asulat Schleswigi lähedal meresadamaks ("portus maritimus"), millest väljuvad laevad Rootsi ja Kreekasse. 
14. sajandi suuremate laevade (näiteks hansakoge) jaoks oli Schlei liiga madal ja Schleswig Läänemerest liiga kaugel. Nii kaotas Schlei kaubateena tähtsuse.
Erik IV surm.
Taani kuningal Erik IV-l raiuti 9. augustil 1250 ühel saarel Schleswigi lähedal pea maha ja tema keha uputati Schleisse.
Turism.
Schlei suudme juures on asustamata poolsaar Schleimünde, millel on tuletorn. 
Schlei piirkond on Kieli ja Hamburgi elanike populaarne puhkeala.