tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rahumäe jaamahoone

Rahumäe jaamahoone on ajalooline jaamahoone Rahumäe raudteepeatuses Tallinnas Nõmme linnaosas. Hoone on kultuurimälestis. 
Ajalugu.
Jaamahoone ehitati 1930. aastal. Enne seda (alates 1926) kasutati hoonena ümberehitatud kaubavagunit, mis uue valmimisel transporditi Kivimäe raudteepeatusse. 1932. aastal avati jaamahoones ka postiagentuur. Hoones paikneb nüüd laste mängu- ja vabaajakeskus (Rahumäe Mängujaam), kuhu pääseb ligi ka liikumispuudega inimene.
Asukoht.
Rahumäe jaamahoone asub aadressil Pärnu maantee 288b. 
Arhitektuur.
Seinad ehitati põlevkivituhktellisest, nagu Hiiu jaamahoonelgi. Hoone on ühekorruseline, põrandapinda on ligi 100 m².
Vahepeal jäi jaamahoone kasutuseta, sest raudtee otsustas piletimüügi üle viia rongidesse ja loobus jaamahoonest. Aknad ja uksed löödi kinni, seinad soditi täis, hoonet lagastati. Katus sammaldus. Algselt loodeti hoonesse rajada politseikordnikupunkt.
2004. aasta augustis hakati hoonet rekonstrueerima. 
Kinniehitatud aknaavad avati, juurdeehitatud vaheseinad võeti maha, fassaad puhastati, ümbrus korrastati.
Kultuurimälestised.
Kultuurimälestiseks (nr 8207) tunnistas hoone kultuuriminister 13. mail 1997.
Aurobindo

Sri Aurobindo Akroid Ghoshi (15. august 1872 Calcutta – 5. detsember 1950) oli India revolutsionäär, ühiskonnategelane, luuletaja, joogi ja müstik.
Ta õppis Inglismaal Manchesteris ning seejärel Cambridge'is filoloogiat ja omandas seitse Euroopa keelt. Ta võinuks asuda Indias riigiteenistusse, kuid kukkus enda väitel meelega läbi ratsutamiseksamil. 1893. aastal naasis ta kodumaale ja hakkas õpetama kolledžis, kirjutas luuletusi ning õppis India filosoofiat. 
Alates 1902. aastast lülitus ta revolutsioonilisse võitlusse India sõltumatuse eest ja ühines terroristliku rühmitusega Lootos ja oda. Kui 30. märtsil 1908 toimunud atentaadis ühe Inglise kohtuniku vastu sai surma vaid kaks kõrvalist inglast, laskis ta vennal hävitada majast pommivabriku ja kõik asitõendid, kuid ta vangistati koos saja ekstremistiga. Vanglas olles saavutas ta enda väitel samadhi – ühinemise kõikjalolevaga. 
5. mail 1909 vabanes ta vanglast ja katkestas poliitilise tegevuse. Ta sõitis prantslastele kuuluvasse Pondicherrysse ja pühendas end täielikult joogale, mille ta hiljem nimetas integraalseks joogaks. Seal asutas ta aašrami ning andis kuue ja poole aasta jooksul välja filosoofilist kuukirja Arya.
1921. aastal tuli aašramisse Mirra Richard (Alfassa), kelles Aurobindo tundis enda väitel ära šakti kehastuse ja andis talle nime Ema, mille järgi teda hiljem on tuntud. 24. novembril 1926 saavutas Aurobindo enda väitel valgustatuse ja eraldus välismaailmast, andes aašrami ja kujunenud koguduse juhtimise üle Emale.
Aurobindo rajatud aašramist on tänapäevaks arenenud linn Auroville.
Olympic Valley

Olympic Valley on talispordikeskus Truckee jõe ääres Sierra Nevada mägedega ümbritsetud California osariigis USA-s 1889 m kõrgusel merepinnast. Seal toimusid 1960. aasta taliolümpiamängud.
Mäesuusatamine 1968. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 1968. aasta taliolümpiamängudel toimus 9.–17. veebruarini Prantsusmaal Grenoble'is. Ühtlasi olid need ka 20. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. OM-i arvestuses jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala (slaalom, suurslaalom ja kiirlaskumine) nii meestele kui ka naistele). Lisaks oli maailmameistrivõistluste arvestuses kavas Alpi kahevõistlus.
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 101
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Josef Stiegler, Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 11.–12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 100
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: François Bonlieu, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 86
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Egon Zimmermann, Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Maailmameister 1966: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 49
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Christine Goitschel, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 47
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Marielle Goitschel, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 39
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Christl Haas, Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Maailmameister 1966: Marielle Goitschel, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.
Siidrimaja reeglid (film)

"Siidrimaja reeglid" (algul kasutati ka tõlget "Siidrimaja seadused") on 1999. aastal valminud draamafilm, mille lavastas Lasse Hallström. Filmi stsenaariumi kirjutas John Irving oma romaani "The Cider House Rules" (eesti keeles ilmunud pealkirjaga "Siidrimaja reeglid") põhjal.
Auhinnad.
2000. aasta Oscari auhinnad
Siidrimaja reeglid

"Siidrimaja reeglid" (inglise "The Cider House Rules") on ameerika kirjaniku John Irvingu romaan, mis ilmus 1985. aastal.
Eesti keeles ilmus romaan 2006. aastal Urve Hanko tõlkes.
Šrī

Šrī (sanskriti keeles श्री ("Śrī"), inglise keeles tavaliselt Sri) on austav sõna Indias, mis lisatakse jumalate, gurude, pühameeste või muidu austust väärivate isikute, samuti paikade ja muude nähtuste nimede ette.
Transsubstantsiatsioon

Transsubstantsiatsioon (ladina keeles "transsubstantiatio") on katoliku kiriku õpetuse kohaselt substantsi muutumine, kus armulauasakramendi pühitsemise käigus muutuvad armulaualeib ja -vein Kristuse ihuks ja vereks. 
Katoliikliku dogma kohaselt tekib armulaualeivas ja -veinis Kristuse ihu ja vere tõeline, mitte pelgalt sümboolne kohalolu. Nii jäävad leib ja vein armulaua käigus samaks üksnes välise nähtumusena, kuid selle aluseks olev substants teiseneb. 
Katoliku kiriku kõrval tunnistavad transsubstantsiatsiooni ka kreekakatoliku ("metousiosis"), õigeusu ja mitmed idakirikud, sealhulgas Assüüria idakirik, ehkki neis ei ole sellele mõistele antud samasugust dogmaatilist määratlust.
Katoliku kirik kuulutas transsubstantsiatsiooni dogmaks Lateraani neljandal kirikukogul 1215. aastal. 
Valdav osa reformatsiooni käigus sündinud protestantlikest kirikutest transsubstantsiatsiooni ei tunnista, kuigi samas tunnistavad näiteks anglikaani ja metodisti kirik Kristuse ihu ja vere kohalolu. Luterlikus kirikus esineb erinevaid seisukohti küsimuses, kas luterliku doktriini kohaselt võib armulaua käigus toimuvat nimetada konsubstantsiatsiooniks (Kristuse ihu ja vere kohaloluks samaaegselt leiva ja veiniga) või mitte; vastandina reformeeritud teoloogiale kasutab luterlik teoloogia väljendit "unio sacramentalis", mis tähistab Kristuse ihu ja vere ühinemist armulaualeiva ja -veiniga, mitte ühe substantsi teisenemist teiseks, nagu toimuvat kirjeldab katoliiklik doktriin.
Käsitulirelv

Käsitulirelv on selline tulirelv, mida jõuab kanda ja millega on võimeline tulistama üks inimene. Üldiselt on käsitulirelvadeks liigitatud relvad alla 20 mm kaliibriga tulirelvad. 
Eesti relvaseaduses ei ole relvade liigituses mõistet "käsitulirelv", Eesti Kaitseväe relvastuse liigituses on mõiste "käsitulirelvad" aga olemas.
Eesti Entsüklopeedias kirjeldatakse tulirelvade loendit mõistega "laskurrelv", mis kattub mõistega "käsitulirelv". 
Käsitulirelvi:
Mitme inimesega teenindavat või transporditavat (kantavat) relva nimetatakse relvasüsteemiks.
BRDM-2

BRDM-2 (vene keeles "БРДМ-2") ("Bojevaja Razvedovatelnaja Dozornaja Mašina" 'lahinguluure- ja patrullmasin') on Nõukogude Liidus valmistatud luuresoomuk.
Iseloomustus.
BRDM-2 on kastikujulise kerega kiirekäiguline amfiibne soomuk. Jõuseade asub tagaosas, lahingruum eespool. Kraavide ja pehmete alade hõlpsamaks ületamiseks on kahe telje keskele paigaldatud alla lastavad väiksemad abirattad. Pöördtorn koos relvastusega on üle võetud soomustransportöörilt BTR-60PB. Olemas on massihävitusrelvakaitsesüsteem.
BRDM-2 meeskonnas on viis liiget: komandör, juht, laskur ning kaks vaatlejat (parem- ja vasakpoolne).
BRDM-2 peamine voorus on hea läbivus maastikul.
BRDM-2 puudused on nõrk soomuskaitse ja sisenemis-väljumisluukide ebasoodne asukoht. Masinasse siseneda ja sealt väljuda saab ainult torni ees asuvatest katuseluukidest, mistõttu masinast väljumine lahinguväljal on praktiliselt võimatu.
Ajalugu.
BRDM-2 eelkäija oli BRDM-1. Et see ei vastanud uutele lahingulistele nõuetele (puudusid öövaatlusvahendid ja korralik relvastus), siis töötati välja uus soomuk.
Uus luuremasin BRDM-2 võeti relvastusse 1962. aastal ja seda näidati avalikult esmakordselt 1966. aastal. Soomukit toodeti Arzamassi Masinaehitustehases 1963–1989. Kokku valmistati umbes 7200 seda tüüpi soomukit.
Kasutamine.
2007. aasta seisuga oli seda soomukit 49-s riigis. 
BRDM-2 Eesti kaitsejõududes.
1990. aastate algul õnnestus kaitseväelastel ja kaitseliitlastel Eestist lahkuvalt Vene armeelt üle võtta 6–10 mitmesuguses seisukorras BRDM-2. Osa neist remonditi ja võeti kasutusele, osa jäeti seisma varuosadeks ja osa paigaldati tankitõrjesihtmärkideks. Peamiselt kasutati BRDM-2-sid Kaitseväe Lahingukoolis, kus nad etendasid peamiselt õppustel vastase soomustehnikat, ja Kalevi Üksik-jalaväepataljonis. 2 soomukit anti politseile, kus need värviti sini-valgeks. Praeguseks on kõik masinad kasutusest maha võetud. Kinnitamata andmetel on BRDM-sid olnud ka Kaitseliidus.
2008. aastal plaaniti kaitseväe soomukeid müüa interneti enampakkumisel, kuid kaitsevägi peatas tehingu.
Üks BRDM-2 (ilmselt endine politsei oma) on üle antud Eesti Vabadusvõitluse Muuseumile Lagedil.
Novodvinsk

Novodvinsk on linn Venemaal Arhangelski oblastis. Asub Dvina jõe ääres 20 km kaugusel Arhangelskist.
Asutatud 1936. aastal tselluloosi- ja paberivabriku juurde Vorošilovski külana. 1957 nimetati Pervomaiskiks. Pervomaiski sai linnaõigused 1977. aastal.
Lisaks paberivabrikule on linnas mööblikombinaat ja betoonelementide tehas.
Jamdat Naşr

Jamdat Naşr (varem eesti keeles "Džemdet-Nasr") on arheoloogiline leiukoht tänapäeva Iraagis Bābili kubernerkonnas. 
Selle leiukoha järgi on nime saanud Jamdat Naşri periood, mille õitseaeg oli 30. sajand eKr.
Višnu

Višnu on üks brahmanismi ja hinduismi peajumalaid. Ta moodustab koos Brahma ja Šivaga trimurti. Višnu ülesandeks on maailma säilitamine ja kaitsmine, selleks laskub ta aeg-ajalt avataarana maa peale. Vedadeaegses usundis oli ta päikesejumal.
Višnu on heasoovlik jumal, kelle naiseks on õnne- ja edujumalanna Šrī ehk Lakšmī.
Višnu avataarad on Kurma, Varaha, Matsja, Narasinha, Vamana, Parasurama, Rāma, Krišna, Buddha ja Kjaalki.
Annika Reinson

Annika Reinson on Inglismaal tegutsev eesti lühifilmiprodutsent.
Ta on 1990. aastate algul lõpetanud Eesti Televisiooni korraldatud režissööri assistendi kursused. 
Tema esimene assistenditöö ETV-s oli jutusaade "Talviku tund". Edasi osales ta uudistesaadete tegemisel, millele järgnesid saated "Värskelt õhus", "Tere õhtust", aastavahetusprogrammid jne. Ta on mitmel aastal olnud Eesti presidendi ja Riigikogu esimehe kõne telesaate režissöör. 
Ta on omandanud magistrikraadi filmiproduktsiooni mänedžeri erialal National Film and Television Schoolis Beaconsfieldis Inglismaal.
Aastatel 2009–2011 on Reinson osalenud mitme Suurbritannias tehtud tele- ja lühifilmi tegemisel produtsendi või režissööri assistendina.
Teda paelub Karjala ning tutvumine sealsete vaatamisväärsuste ja põlisrahvastega.
1970. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1970. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 21. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 7.–15. veebruarini Val Gardenas Itaalias. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 120
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 99
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 91
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 51
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Naised.
Slaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 55
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Marielle Goitschel , Prantsusmaa 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 54
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Nancy Greene , Kanada 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
 
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 50
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Olga Pall , Austria 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 50
&lt;br&gt;Maailmameister 1968: Nancy Greene , Kanada 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Konoša

Konoša [k'oonoša] on alev Venemaal Arhangelski oblastis, Konoša rajooni keskus. Konoša asub 400 km Arhangelskist lõuna pool ja 600 km Moskvast põhja pool. Geograafilised koordinaadid on 60°58′ N, 40°14′ E.
Asula on saanud nime Konoša jõe järgi.
Konoša asutati 1898. aastal raudtee-ehitusega seoses. Alates 1931 on ta alev.
Rahvastik.
Elanike arv oli:
Majandus.
Konoša on raudteesõlm: seal lahkneb Vologda–Arhangelski raudteelt itta raudtee Kotlase ja Vorkuta suunas.
Alevis on autotranspordiettevõte, mustmetallide töötlemise ettevõte, jahutööstus, leivatööstus, mitu saeveskit ja puidutööstust, kohalik ajaleht ja trükikoda, jõusöödatehas ja põllumajandustehnika remondiettevõte.
Šožma jõgi

Šožma (vene keeles Шожма, ka Шежма ja Шошма) on jõgi Arhangelski oblasti Njandoma rajoonis. Algab Šestiozerski juurest, Väikesest Šožma järvest, voolab läbi Suure Šožma järve ning suubub Moša jõkke, mis ise suubub Onega jõkke, mis omakorda suubub Valgesse merre.
Pikkus 54 km, valgala 140 km². 
Kohas, kus Arhangelski-Moskva raudtee ületab Šožma harujõe, Pelemski järvest algava Pelemski oja, paikneb Šožma küla.
Marielle Goitschel

Marielle Goitschel (sündinud 28. septembril 1945 Sainte-Maximes) on Prantsusmaa endine mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja seitsmekordne maailmameister. 
Goitschel võitis 1962. aasta maailmameistrivõistlustel Chamonix's kuldmedali Alpi kahevõistluses ja hõbemedali slaalomis. 1964. aasta olümpiamängudel Innsbruckis oli ta slaalomis teine oma õe Christine'i järel. Suurslaalomis oli aga seis vastupidine ja Marielle tuli olümpiavõitjaks õe ees.
Järgmistel maailmameistrivõistlustel 1966. aastal Portillos võitis Goitschel kaks kuldmedalit, olles parim nii suurslaalomis kui ka Alpi kahevõistluses. Lisaks sai ta nendelt võistlustelt hõbemedalid slaalomis ja kiirlaskumises.
Kiirlaskumises sai Goitscheli ees võidu Erika Schinegger, kes 1967. aastal osutus meheks. Schinegger loovutas enda võidetud kuldmedali Goitschelile 1988. aastal. 
Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS) ei ole siiski ametlikult kunagi Schineggeri võitu tühistanud.
Goitschel osales veel Grenoble'is toimunud 1968. aasta OM-il. Kodumaal peetud olümpiamängudel tuli ta olümpiavõitjaks slaalomis.
Maailma karikasarjas võitis Goitschel kolm karikat, millest kaks tuli slaalomis (1967 ja 1968) ja üks kiirlaskumises (1967).
Mauricio Funes

Carlos Mauricio Funes Cartagena (18. oktoober 1959 San Salvador – 21. jaanuar 2025) oli El Salvadori ajakirjanik ja poliitik, El Salvadori president aastatel 2009–2014.
Ta õppis ülikoolis kirjandusteadust ning töötas seejärel televisioonis saatejuhi ja uudistereporterina. Tal oli enne presidendivalimisi televisioonis oma jutusaade, milles ta oli eelmiste valitsuste suhtes väga kriitiline. Juba kodusõja ajal intervjueeris ta ajakirjanikuna vasakpoolsete mässuliste juhte.
28. septembril 2007 sai temast vasakpoolse partei Farabundo Martí Vabastusrinde (FMNL) presidendikandidaat. Tema vastaskandidaat oli Rahvusliku Vabariikliku Liidu kandidaat Rodrigo Ávila, endine riikliku politsei asedirektor. 15. märtsil 2009 peetud presidendivalimistel sai Mauricio Funes 51,32% häältest ja valiti presidendiks. Ta on esimene FMNL-i president, kelle valitsusajal ei ole riigis kodusõda.
Funes on lubanud tõsta rikaste kodanike makse, et rahastada vaeste inimeste tervishoidu maapiirkondades ja kuritegevuse ennetuse programme.
Poliitilised vastased kirjeldasid Funesit mehena, kes Venezuela liidri Hugo Cháveze kombel asub konfrontatsiooni USA-ga, kuid Funese sõnul on koostöö teiste Kesk-Ameerika riikidega ja suhete tugevdamine USA-ga tema välispoliitika prioriteedid ning Salvador jätkab USA dollari kasutamist riigis käibiva rahana.
Funes oli abielus Vanda Pignatoga, kes kuulus kunagi Brasiilia Tööliste Parteisse. Neil on poeg Gabriel.
Funesi vend hukkus kodusõjas. Venna vanema poja Alejandro tapsid 27-aastaselt Maroko päritolu kurjategijad Pariisis, kus Alejandro fotograafiat õppis.
Ricardo Martinelli

Ricardo Alberto Martinelli Berrocal (sündinud 11. märtsil 1952 Panamás) on Panama ärimees ja poliitik.
Ta oli 1. juulist 2009 kuni 1. juulini 2014 Panama president.
Tema vanemad on Ricardo Martinelli Pardini ja Gloria Berrocal. Ta lõpetas USA-s Stauntoni sõjaväeakadeemia. 1973 sai ta Arkansase ülikoolis ärihalduse bakalaureuseks. Hiljem sai ta ka ärihalduse magistriks.
Ta on abielus Marta Linaresega. Neil on kaks poega Ricardo ja Luis Enrique ning tütar Carolina.
Enne presidendivalimisi oli Martinelli supermarketite keti juhatuse esimees. Peale selle on ta veel vähemalt 2 ettevõtte juht ja 8 ettevõtte juhatuse liige.
President Ernesto Péreze valitsusajal oli Martinelli 1994–1996 sotsiaalkindlustuse direktor. President Mireya Moscuso valitsusajal oli ta 1999–2003 Panama kanali juhatuse esimees ja kanaliminister.
1998 asutati erakond Demokraatlik Muutus, mille juhiks ja presidendikandidaadiks Martinelli 2004 sai, kuid siis jäi tema erakond presidendivalimistel viimaseks, kogudes 5% häältest.
3. mail 2009 toimunud valimistel valiti Ricardo Martinelli presidendiks. Ta kulutas presidendivalimisteks 35 miljoni USA dollari suuruse summa. Oma kampaanias lubas ta vähendada riigis valitsevat korruptsiooni ja vägivaldset kuritegevust. Peale tema enese Demokraatliku Muutuse toetasid tema kampaaniat ka Panameñista Partei, Rahvuslik Vabariiklik Liberaalne Liikumine ja Patriootliku Liidu Partei. Arvamusuuringutes juhtis Martinelli algusest peale suure eduga ning lõpuks sai ta valimistel 60% häältest vastaskandidaadi Balbina Herrera vastu. See on suurim vahe Panama presidendivalimistel alates 1989. aastast.
Maris Jesse

Maris Jesse (sündinud 12. juulil 1968) on Eesti tervishoiuekspert ja riigiametnik.
Maris Jesse lõpetas 1986. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi eriala.
Tal on magistrikraad tervisepoliitikas ja -rahastamises õppeasutustest London School of Hygiene and Tropical Medicine ning London School of Economics and Political Science.
Ajavahemikus 1. oktoober 1996 – 9. mai 2014 kuulus ta Reformierakonda.
Töökohad.
Aastatel 1993–1994 töötas ta Riigikantselei referendina, 1994 Maailmapanga konsultandina ja 1995 sotsiaalministeeriumi välissuhete osakonna peaspetsialistina. Alates 1996. aastast töötas ta haigekassas, alates 1997. aastast Keskhaigekassa direktorina.
Ta on olnud SA PRAXIS tervishoiupoliitika analüütik.
Mais 2009 valiti Maris Jesse esimese eestlasena Maailma Terviseorganisatsiooni täitevkogu liikmeks (kuni 2012. aastani).
Aastatel 2008–2016 oli Maris Jesse Tervise Arengu Instituudi peadirektor. 
2016–2021 oli ta sotsiaalministeeriumi terviseala asekantsler. 
Ta on olnud ka Tartu Ülikooli Kliinikumi nõukogu liige. 
2022. aasta juulist töötab Jesse sotsiaalministeeriumis tervise- ja tööministri nõunikuna.
Isiklikku.
Maris Jesse abikaasa on Hannes Rumm. Neil on kaks tütart, kelle vanusevahe on 9 aastat.
Peep Jahilo

Peep Jahilo (sündinud 24. septembril 1962) on Eesti diplomaat ja riigiametnik. 
Peep Jahilo lõpetas 1980. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogina. 
Ta on töötanud välisministri kantselei direktorina ja välisministeeriumi personaliosakonna peadirektorina. Aastatel 1995–1997 oli Jahilo Eesti ajutine asjur Londonis, 2000–2004 Eesti suursaadik Norras ja Islandil. Aastatel 2004–2007 töötas Peep Jahilo välisministeeriumi siseauditi osakonna peadirektorina. 
Aastatel 2004–2009 oli Peep Jahilo Eesti suursaadik Albaanias (asus algul Tallinnas, hiljem Ateenas). Septembrist 2007 kuni maini 2009 oli ta paralleelselt ka Eesti suursaadik Kreekas ja Küprosel (resideerimisega Ateenas). 
2009–2012 oli Jahilo välisministeeriumi asekantsler, 2010. aasta detsembrist ühtlasi suursaadik Indias (resideerides Tallinnas). Aastatel 2012–2017 oli Peep Jahilo Eesti suursaadik Hollandis ja Eesti alaline esindaja OPCW (keemiarelvade keelustamise organisatsiooni) juures. 
2017. aasta suvel nimetati Jahilo avaliku konkursi tulemusena Riigikogu Kantselei direktoriks. 
17. septembril 2021 teatas valitud president Alar Karis, et määrab Vabariigi Presidendi Kantselei direktoriks Peep Jahilo. Alar Karise meeskond alustas tööd 11. oktoobril 2021. 
20. juulil 2024 sai teatavaks, et Jahilo on otsustanud välisministeeriumi tagasi pöörduda ja seal tegutseb ta alates 2. septembrist 2024 haridusküsimuste suursaadikuna, kelle ülesanne on Eesti haridusmudeli tutvustamine maailmale. 
Jahilo on reservohvitser, ta sai 1998. aastal leitnandi auastme.
Tirthankara

Tirthankara on džainismi usundis vaimne õpetaja. "Tirtha" on jõekoole või ületuskoht, aga ka püha inimene, koht või tee, mis võimaldab inimestel sansaara ahelast vabaneda ja saavutada (mokša, nirvaana). Tirthankārat peetakse seega koolmekohtade ehitajaks. Tirthankārad pärinevad kõik kšatrija seisusest. Praegusel maailmaajastul (kali juga) on kehastunud 24 tirthankārat. Kunstis kujutatakse neid kõiki ilma riieteta ja ühesugustena, erinevad vaid loomad või muud sümbolid, ja mahalangetatud pilguga, mis viitab nende eraldatusele.
Tuntuimad tirthankārad on:
Lemmo Erendy

Lemmo Erendy (sünninimi 1988. aastani Lemmo Erendi; 8. juuni 1939 Tallinn – 11. aprill 1996; jäi teadmata kadunuks) oli eesti viiuldaja ja pedagoog.
Erendi lõpetas 1962. aastal Leningradi konservatooriumi.
Nõukogude Liidu kultuuriministeeriumi abiga sai ta tööd Ecuadori Riiklikus Konservatooriumis. Tehtud töö eest aastatel 1978–1982 pälvis ta kuldmedali ja rohkelt tunnustust Ecuadori ajakirjanduses.
1988. aastal muutis ta oma perekonnanime Erendyks, kolis Soome ning töötas Vantaa muusikakoolis viiuliõpetajana.
Eesti Raadio fonoteegis on hulgaliselt Erendi salvestatud muusikateoseid.
Isiklikku.
Lemmo isa Raivo Erendi oli viiuldaja ja ema Maria oli noodikirjutaja. Vend Hanno juhtis Riikliku Akadeemilise Meeskoori tööd.
Lemmo Erendyl on kolm tütart, kellest kaks tegelevad samuti muusikaga.
Suutra

Suutra (sanskriti keeles सूत्र "sūtra"; paali keeles "sutta "’lõng’; tiibeti keeles མདོ "mdo"; hiina keeles 經 "jing"; jaapani keeles "kyō") on algupäraselt india tekstitüüp ja kirjandusžanr.
Hinduismis nimetatakse suutrateks lühikesi aforistlikke mõttesalme, aga ka mitmesuguseid käsiraamatuid, mis sisaldavad õpetusi nii religioossete rituaalide kui ka igapäevaelu korraldamiseks. Erinevatel koolkondadel on omad suutrad ehk õpperaamatud. Nii näiteks on Patandžali "Jooga Suutra" üks tähtsamaid jooga praktika alustekste; "Kama Suutra" on umbes 5. sajandil koostatud seksuaalelu käsiraamat; Pānini "Aṣṭādhyāyī"’s nimetatakse suutrateks värssidena vormistatud sanskriti keele grammatikareegleid.
Budismis tähendavad suutrad Buddha õpetussõnadel põhinevaid kanoonilisi tekste, mis on enamasti vormistatud jutluste ja vestlustena. Paali kaanonis on suutrad (paali keeles 'suttad') kogutud «Suutrate korvi» ehk Sutta Piṭakasse. Mahajaanas peetakse Buddha algupärasteks õpetusteks ka mahajaana suutraid.
Aneroidbaromeeter

Aneroidbaromeeter (a-, kreeka k. "neros" - lainjas + "eidos" - välimus) on mõõteriist õhurõhu mõõtmiseks.
Baromeetri rõhutundlikuks osaks on ringjalt lainelise gofreeringuga õhukesest metallplekist valmistatud pea-aegu õhutühi, hermeetiliselt suletud kettakujuline aneroidkarp.
Õhurõhu tõusmisel või langemisel paisuva/kokkutõmbuva karbi ringjate seinte keskpunkti on ühendatud ülekandehoovastiku üks ots, hoovastiku teise otsa külge on kinnitatud gradueeritud skaala kohal liikuv osuti.
Aneroidbaromeetri skaalajaotuses on arvesse võetud ka õhutemperatuurist sõltuvad veaparandused või baromeetri passi lisatakse veaparandustabelid.
Aneroidbaromeeter on kompaktne, kerge ning sellepärast kasutatakse seda laialdaselt lennunduses, laevanduses, ekspeditsioonidel ja olmes.
Dioptria

Dioptria (tähis dpt) on läätse optilise tugevuse mõõtühik. 
Üks dioptria on sellise läätse optiline tugevus, mille fookuskaugus on üks meeter.
Dioptria kuulub SI-ühikutega seotud piiratud kasutusalaga ühikute hulka.
Hajuv valgusvihk

Hajuv valgusvihk on valgusvihk, mis moodustub teineteisest eemalduvatest valguskiirtest. 
Valguskiired lähtuvad valgusallikast. Kui valgusallikas on väga kaugel, nagu näiteks Päike ja teised tähed, siis on valguskiirte lõikepunkt meist väga kaugel ja valguskiired on praktiliselt paralleelsed.
Paul Johannes Borkmann

Paul Johannes Borkmann VR I/3 (kuni 1935 Paul Borkmann; 15. aprill 1891 Vana-Kuuste vald, Tartumaa Liivimaa – 14. september 1936 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonel)
Elukäik.
Paul Johannes Borkmann sündis 15. aprillil (vana kalendri järgi 3. aprillil) 1891 Vana-Kuuste vallas. Paul Borkmann õppis Sipe ja Võnnu vallakoolis, aastatel 1902–1904 Sipe ministeeriumikoolis ja 1904–1910 Tartu reaalkoolis. Aastatel 1910–1914 õppis ta Riia Polütehnikumis kaubandust ning oli Eesti Üliõpilaste Seltsi ja hiljem korp! Vironia liige. 
Esimese maailmasõja alguses 1914. aastal astus P. Borkmann viimase kursuse üliõpilasena 28. juunil 1914 vabatahtlikuna sõjaväkke. Teenis 1. Kroonlinna kindluse suurtükipolgus, sooritas eksami ja ülendati 12. mail 1915 lipnikuks. 
1916. aasta jaanuarist märtsini võitles ta Venemaa keiserliku armee 5. Armee 2. Piiramise Suurtükiväe 3. Divisjoni koosseisus Jakobstadti all rindel Saksa vägede vastu. Aastatel 1916–1918 teenis ta taas Kroonlinna suurtükiväes. 
Paul Borkmann vabastati sõjaväeteenistusest 28. märtsil 1918. Teenistuse jooksul Vene armees anti talle Püha Anna 4. järgu aumärk („vapruse eest rindel") ja Püha Stanislavi 3. järgu hõbeauraha lindiga rinnal kandmiseks (hoolsuse eest). 
Teenistuskäik.
Paul Borkmann astus 16. novembril 1918 vabatahtlikuna lipniku aukraadis Eesti rahvaväkke.
August Mölder (advokaat)

August Mölder (28. september 1889 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 1974) oli Eesti advokaat.
Osales Vabadussõjas. 
Õppis 1925–1928 (lõpetas "cum laude") Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, korporatsioon Revelia vilistlane.
Alates 1934. aastast vandeadvokaat Tallinnas. Kalanduskoja liige, ajakirja Eesti Kalandus vastutav toimetaja.
Isiklikku.
Tema naise Anna (sündinud Starkopf) vend oli kujur Anton Starkopf.
Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit

Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit oli Vabadussõja veteranide ühendus Tallinnas aastail 1926–1933. 
Organisatsioon loodi 1926. aasta mais järglasena Eesti Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liidule, mis oli 1925. aastal laiali läinud.
Liit osales Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu (EVKL) moodustamisel 1929. aastal ning jäi edaspidi selle suurimaks kohalikuks ühenduseks, kus oli üle 2000 liikme. 1931. aastal moodustasid Tallinna liidu liikmed 65% kogu keskliidu liikmeskonnast.
Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit suleti Sisekaitseülem Vladimir Roobergi otsusega 11. augustil 1933.
Voldemar Neoma

Voldemar Neoma (9. august 1885 Haapsalu – 15. veebruar 1939 Tallinn). Kuni 21. maini 1935 kandis perekonnanime Neomann. Töötas tsaariajal Eestimaa kubermangu aktsiisivalitsuses alates 25. septembrist 1901 kuni 26. veebruarini 1916. Alates 15. veebruarist 1919 töötas Eesti Vabariigi Rahaministeeriumi Aktsiisi Peavalitsuses, algul I aktsiisiringkonna juhataja abina, hiljem vanema abina. Alates 3. juulist 1921 nimetati Aktsiisi Peavalitsuse nooremaks revidendiks. 10. mail 1924 nimetati Aktsiisi Peavalitsuse monopolijaoskonna juhatajaks. Määrati Majandusministeeriumi Maksudevalitsuse Piiritusmonopoli juhatajaks alates 1. juulist 1929, kus töötas kuni surmani.
Abiellus 26. augustil 1933, abikaasa Alide-Ludmilla (08.07.1898 - 29.11.1935).
Jaan Putnik

Jaan Putnik (30. november 1879 Ipiku vald, Läti – 14. veebruar 1939 Viljandi) oli eesti advokaat.
Lõpetas 1917 Moskva ülikooli, oli alates 1928. aastast advokaat Viljandis.
Tallinna Lahinguvendade Klubi

Tallinna Lahinguvendade Klubi oli admiral Johan Pitka 1931. aastal asutatud vabadussõjalaste ühendus, mis kuni lahkulöömiseni 1932. aastal kuulus Eesti Vabadussõjalaste Keskliitu.
Vladimir Bulgakov

Vladimir Bulgakov (25. juuni 1884 Tartu – 17. september 1938 Tartu) oli Eesti hambaarst.
Ta on maetud Tartu õigeusu kalmistule.
Alfred Lüüs

Alfred Lüüs (5. august 1900 Aleksandri vald, Võrumaa – 1990) oli eesti agronoom.
Õppis 1926–1934 (lõpetas) Tartu Ülikoolis.
Osales Vabadussõjas.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus

Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus on Eesti mittetulundusühing, mis koondab Teise maailmasõja ajal ja järel Nõukogude okupatsiooni vastu sõdinud veterane ja nende aatekaaslasi.
Ühenduse asutasid Vabadusristi päeval, 17. augustil 2002, Väike-Maarja vallas Ebaveres Johan Pitka talu varemete juures kümme kunagise Löögiüksuse Admiral Pitka liiget (nn pitkapoisid).
Ühenduse peakorter on Tartus. 
2004. aasta septembris moodustati Tallinna piirkond ja novembris Pärnu piirkond.
Alates 2008. aastat on ühenduse liikmeskond tõusnud üle saja, k. a noorliikmed.
Ühenduse juhiks oli asutamisest alates võrumaalasest metsavend Leonhard Pumper.
2012. aastal oli esimeheks Jüri Jahnson.
Ühing tegeleb admiral Pitkaga seotud sündmuste ja vabadusvõitluse mälestuste kogumise ja jäädvustamisega. Üks tegevuse eesmärke on mälestusmärkide paigaldamine langenud metsavendadele-vabadusvõitlejatele, kelle matmiskohad on teadmata või tähistamata.
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus teeb koostööd Kaitseliidu, Noorkotkaste jt organisatsioonidega.
Efrayim Katsir

Efrayim Katsir (ka "Efraim Katzir" ja "Ephraim Katzir"; heebrea אפרים קציר; sünninimi Efroim Katšalski "(vene Эфроим Качальский)"; 16. mai 1916 Kiiev, Venemaa Keisririik – 30. mai 2009 Reẖovot, Iisrael) oli Iisraeli biofüüsik ja vasakpoolne poliitik, neljas Iisraeli president (aastatel 1973–1978).
1922. aastal sõitis tema perekond Poolasse. 1925. aastal immigreerus koos perega Palestiinasse, mis tol ajal oli Briti mandaadi all.
Katsir on lõpetanud Jeruusalemma Heebrea Ülikooli keemia ja bioloogia erialadel. Ta sai doktorikraadi 1941. aastal. Oli üks Weizmanni Teadusliku Instituudi rajajaid (1949).
1972. aastal muutis ta perekonnanime Katšalskist Katsiriks.
Isiklikku.
Oli abielus Poolas sündinud Ninaga, kes oli inglise keele õpetaja (suri 1986. aastal). Neil oli kaks tütart, Nurit (suri lapseeas) ja Irit (sooritas enesetapu), ja üks poeg (matemaatikaprofessor).
Efrayim Katsir oli keemiaprofessor Aharon Katsiri vend, kelle tapsid 1972. aastal jaapani terroristid.
Püstolkuulipilduja

'Püstolkuulipilduja (ka automaatpüstol) on püstolipadruniga tulistav käsitulirelv, mis on valmistatud laskmiseks nii valangutega kui ka üksiklaskudega.
Püstolkuulipildujad töötavad tavaliselt püstolitega sarnasel vabaluku põhimõttel. Neid kasutatakse peamiselt jõustruktuurides ja eriüksustes, samuti nende sõjaväelaste, kelle ülesanne ei ole osaleda vahetult lahingus, enesekaitserelvana.
Laskemoon ehk padrun.
Kasutatakse sama kaliibri ja padruniga laskemoona mis püstolitel, kuid tihtipeale kohandatud püssirohuga, nn ülelaadimine, mis on tugevama paiskejõuga.
Ajalugu.
20. sajandi algul algasid katsetused laega püstolite muutmiseks poolautomaatsetest täisautomaatseteks. Püstolkuulipilduja leiutati Esimese maailmasõja lõpuaastatel sõltumatult kolmes riigis: Itaalias, Saksamaal ja USA-s. Esimene õnnestunud püstolkuulipilduja oli Saksamaal valmistatud Bergmann/Schmeisseri MP 18/I.
Paeküla raudteejaam

Paeküla raudteejaam oli raudteejaam Rapla maakonnas Märjamaa vallas Paekülas, Rapla–Virtsu raudtee 35. kilomeetril.
Raudteetammilt Virtsu poole vaadates jääb jaamahoone vasakule. See on heas korras ja kasutusel elamuna.
Sarnased olid sama raudtee ääres asunud Rumba, Rootsi ja Tuudi raudteejaama hooned.
1930. aastatel asusid Paeküla ja Vigala vahel Konovere ja Tiduvere peatused. Paekülast Rapla poole oli esimene jaam Märjamaa.
Primorski rajoon

Primorski rajoon on munitsipaalrajoon Venemaal Ida-Euroopa lauskmaal Arhangelski oblasti mandriosa loodeosas ning saartel (sealhulgas Solovetsi saared, Franz Josephi maa ja Victoria saar). Mandriosast läänes on Valge meri.
Keset rajooni, kuid väljaspool selle territooriumi paiknevad linnaringkonnad Arhangelski linn, Severodvinsk ja Novodvinski linn. Rajoon piirneb kirdes Mezeni rajooniga, idas Pinega rajooniga, kagus Holmogorõ rajooniga, lõunas Plessetski rajooniga ja Onega rajooniga.
Rajooni pindala on 46 100 km².
Loodus.
Mandriosa on tasandik, mis on kaetud peamiselt taigaga, mis koosneb põhiliselt kuuse-, vähemal määral männimetsadest, kuhu on segatud ka nulgu, lehist ning lehtpuid (põhiliselt kaske). Rajooni põhjaosas läheb taiga üle metsatundraks ja tundraks.
Rajooni territooriumil on palju jõgesid ja ojasid, mis kuuluvad Valge mere valglasse, ning paduraid ja rabasid.
Haldus.
Halduskeskus.
Rajooni halduskeskus on Arhangelsk, mis asetseb väljaspool rajooni piire.
Haldusjaotus.
Primorski munitsipaalrajooni piirid määrati algselt kindlaks Arhangelski oblasti seadusega 23. septembrist 2004. Arhangelski oblasti seadusega 3. märtsist 2005 nr 14-2-ОЗ "Muudatuste ja täienduste tegemisest oblastiseadusse "Munitsipaalmoodustiste staatusest ja piiridest Arhangelski oblastis"" rajooni territooriumi suurendati.
Arvestades munitsipaalrajooni territooriumi suurenemist 1. jaanuarist 2006, on seal 19 munitsipaalmoodustist (külaasundust).
Haldusajalugu.
Primorski rаjoon moodustati 15. juulil 1929 Põhjakrai koosseisus.
23. septembril 1937 võttis NSV Liidu Kesktäitevkomitee vastu määruse "Põhjaoblasti jagamisest Vologda ja Arhangelski oblastiks" ning Primorski rajoon läks Arhangelski oblasti koosseisu.
Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 17. detsembrist 1940 moodustati Onega ja Primorski rajooni osast Belomorski rajoon.
Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 24. detsembrist 1952 moodustati Arhangelski oblasti koosseisus Arhangelski rajoon, mille koosseisu läksid külanõukogud, mis varem olid allunud Arhangelski Linna Töörahva Saadikute Nõukogule. 7. oktoobril 1955 Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Arhangelski rajoon kaotati ning selle territoorium läks Primorski rajooni koosseisu.
Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 30. septembrist 1958 Belomorski rajoon kaotati ning selle territoorium läks Onega ja Primorski rajooni koosseisu.
Detsembris 1962 moodustati Loode majandusrajoon ning pärast rajoonide suurendamist 1. veebruarist 1963 moodustati Primorski külarajoon ning 12. jaanuarist 1965 uuesti Primorski rajoon.
Vene NFSV Ülemnõukogu seadlusega 23. märtsist 1987 moodustati Solovetsi saarte territooriumil Arhangelski oblasti kahekümnes rajoon Solovetsi rajoon, kuid 1. jaanuarist 2006 läks ta Primorski munitsipaalrajooni koosseisu.
1. jaanuaril 2006 liideti peale Solovetsi saarte Primorski rajooniga ka Franz Josephi maa ja Victoria saar. Enne seda oli rajooni pindala 21 200 km².
Rahvastik.
Elanike arv on 26 200 (2013), rahvastikutihedus 0,6 in/km².
Rajoonis on 215 asulat.
Air France'i lend 447

Air France'i lend 447 oli Prantsusmaa lennufirma Air France'i lend Rio de Janeirost Pariisi, mis lõppes õnnetusega. Lendu teenindanud lennuk kukkus 1. juunil 2009 Atlandi ookeani.
See oli Air France'i ohvriterohkeim õnnetus.
Sündmused.
Air France'i Airbus A330-200 startis kell 7.03 (kohaliku aja järgi) Rio de Janeiro-Galeão rahvusvahelisest lennujaamast. Lennuk väljus Brasiilia radarite vaateväljast kell 1.50 Fernando de Noronha saarestikust põhja pool. Viimane teade saadi kell 2.14 ja see oli automaatteavitus elektrisüsteemi rikke kohta. Lennuk jäi kadunuks Atlandi ookeani kohal 1. juunil 2.14 ja 2.29 (maailmaaeg) vahel.
Otsing.
Brasiilia õhujõud teatasid 6. juunil, et tõid ookeanist välja kahe mehe surnukehad. 7. juunil tõid Brasiilia ja Prantsusmaa sõjalaevad välja veel viieteistkümne reisija omad. 17. juuni seisuga olid juba 50 inimese surnukehad leitud, neist 49 kaldale viidud. 26. juunil teatas Brasiilia sõjavägi otsingute lõpetamisest. Kokku viidi maale 50 surnukeha. 
Mais 2011 toodi pinnale veel 77 surnukeha. Kokku on ookeanist välja toodud 127 ohvri surnukeha.
Hukkunud.
Pardal viibis 216 reisijat ja 12 meeskonnaliiget, kes kõik hukkusid. Reisijate seas oli ka üks Eesti kodanik. 216 reisija seas oli üks imik, seitse last, 82 naist ja 126 meest.
Lennukil oli kolm pilooti: 58-aastane Marc Dubois, kes läks Air France'i tööle aastal 1988 ja kel oli selja taga ligi 11 000 lennutundi (1700 tundi Airbus A330-ga); 37-aastane David Robert ja 32-aastane Pierre-Cedric Bonin. 12 meeskonnaliikmest 11 olid prantslased ja üks oli brasiillane. 
20. juunil teatas Air France, et iga hukkunu perekonnale makstakse 17 500 eurot hüvitist.
17. märtsil 2011 esitas Prantsusmaa kohus Airbusile tapmissüüdistuse.
Õnnetuse uurimine.
Esialgse uurimise tulemusel tuvastati, et lennuki andurid andsid pilootidele kiiruse kohta valeandmeid.
Pardasalvesteid, nn musti kaste otsiti allveelaeva ja kahe sondeerimislaevaga edutult kuni juuli lõpuni, kuni oli lootus tabada musta kasti signaali. 20. augustini 2009 jätkusid otsingud sonaritega, aga lennuki kere jäi leidmata. 
Järgmine otsingute faas mais 2010 jäi samuti edutuks.
Otsinguid jätkati 2011. aasta veebruaris. 3. aprillil 2011 leiti sonariga 3,8–4 km sügavuselt lennuki kere tükid. 26. aprillil leiti musta kasti tühi konteiner, musta kasti mäluplokk leiti 1. mail 2011 ja toodi pinnale. Pilootide kabiini helisalvesti leiti 2. mail ning toodi pinnale järgmisel päeval. 16. mail teatati, et ligi kaks aastat mere põhjas olnud lennuki pardasalvestite infot õnnestus lugeda.
Pardasalvestite üleskirjutused kinnitasid varasemaid kahtlusi, et lennuki kiiruseandurid andsid vigast infot. Arvatav katastroofi põhjus oli kiiruseandurina kasutatava Pitot toru jäätumine ning pilootide ebaõige reaktsioon vigaste või puuduvate kiirusenäitude korral tugeva turbulentsi tingimustes.
Komsomoletsi saar

Komsomolets (vene остров Комсомолец) on saar Põhja-Jäämeres, Severnaja Zemlja saarestiku põhjapoolseim saar.
Komsomolets on pindalalt saarestikus 3. ja maailmas 82. saar. Pioneeri saarest eraldab teda Junõi väin ning Oktoobrirevolutsiooni saarest Punaarmee väin. Saarest itta jääb Laptevite meri ja läände Kara meri.
Saare põhjapoolseim punkt on Arktiline neem (81° 13' põhjalaiust). See on ühtlasi kogu Aasia kõige põhjapoolsem punkt.
Komsomoletsi saare pindala on 9006 km², kõrgus kuni 780 m. Umbes 65% saarest on kaetud jääga. Saarel paikneb Venemaa suuruselt teine liustik Teaduste Akadeemia liustik, mille pindala on 5575 km², paksus kuni 819 m ja kõrgus merepinnast kuni 749 m. (Suurim liustik on Novaja Zemlja Põhjasaarel, umbes 20 000 km²).
Saare taimestiku moodustavad samblad ja samblikud.
Saare avastas Nikolai Urvantsevi ja Georgi Ušakovi 1930–1932 toimunud ekspeditsioon. 
Saare nimi tähendab 'kommunistlik noor (komsomoli liige)'.
Pioneeri saar

Pioneeri saar (vene остров Пионер) on saar Põhja-Jäämeres Kara meres Severnaja Zemlja saarestikus.
Teda eraldab Komsomoletsi saarest Junõi väin ja Oktoobrirevolutsiooni saarest Punaarmee väin.
Pioneeri saare pindala on 1527 km² ja suurim kõrgus on 382 m. 
Kaldad on kaljused. Saare idaosa on kaetud jääga.
Saare avastas 1932 Georgi Ušakov.
Pärnu FC Levadia

Pärnu FC Levadia oli 2000–2002 tegutsenud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn oli Pärnu. 2002 ühines Pärnu JK Vaprusega.
Oktoobrirevolutsiooni saar

Oktoobrirevolutsiooni saar (vene остров Октябрьской Революции) on saar Põhja-Jäämeres, Severnaja Zemlja saarestiku suurim saar.
Saarest läände jääb Kara meri ja itta jääb Laptevite meri. Punaarmee väin eraldab teda Pioneeri saarest ja Komsomoletsi saarest ning Šokalski väin Bolševiku saarest. 
Oktoobrirevolutsiooni saare pindala on 14 170 km². Ta on pindalalt 56. saar maailmas.
Saare kõrgus ulatub 963 meetrini (Karpinski mägi). See on ka Severnaja Zemlja kõige kõrgem tipp.
Üle poole saarest on kaetud jääga. Saarel on Vavilovi liustik, Albanovi liustik, Russanovi liustik, Karpinski liustik, Universitetski liustik jt liustikud. Jäävaba ala on külmakõrb. 
On mitu jõge: Bolšaja, Ušakovka, Ozjornaja. Need on peaaegu aasta ringi jääga kaetud.
Saare avastasid Georgi Ušakov ja Nikolai Urvantsev 1930–1932 kestnud ekspeditsiooni käigus ja nimetasid selle Oktoobrirevolutsiooni järgi.
Komsomolets

Komsomolets (vene keeles 'kommunistlik noor') on antud nimeks mitmele objektile:
Mäesuusatamine 1972. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 1972. aasta taliolümpiamängudel toimus 5.–13. veebruarini Jaapanis Sapporos. Ühtlasi olid need ka 22.maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. OM-i arvestuses jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala (slaalom, suurslaalom ja kiirlaskumine) nii meestele kui ka naistele). Lisaks oli maailmameistrivõistluste arvestuses kavas Alpi kahevõistlus.
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 72
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 73
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 55
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Maailmameister 1970: Bill Kidd, USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 42
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Marielle Goitschel, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 42
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Nancy Greene, Kanada
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 41
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Olga Pall, Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Maailmameister 1970: Michèle Jacot, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.
Mäesuusatamine 1976. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 1976. aasta taliolümpiamängudel toimus 5.–14. veebruarini Innsbruckis Austrias. Ühtlasi olid need ka 24. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. OM-i arvestuses jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala (slaalom, suurslaalom ja kiirlaskumine) nii meestele kui ka naistele). Lisaks oli veel maailmameistrivõistluste arvestuses kavas Alpi kahevõistlus.
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 93
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Francisco Fernández Ochoa, Hispaania
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 96
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Gustav Thöni, Itaalia
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 74
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Bernhard Russi, Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Maailmameister 1974: Franz Klammer, Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Barbara Ann Cochran, USA
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 45
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Marie-Theres Nadig, Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 38
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Marie-Theres Nadig, Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Maailmameister 1974: Fabienne Serrat, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.
Punaarmee väin

Punaarmee väin (vene пролив Красной Армии) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Oktoobrirevolutsiooni saart Pioneeri saarest ja Komsomoletsi saarest ning ühendab Kara ja Laptevite merd. 
Väina pikkus on umbes 110 km, laius 10 kuni 18 km. Sügavus kuni 460 m. Mägine järsk rannik on kaetud liustikega. Väin on aasta läbi kaetud jääga. 
Väinas on mitu saart: Matštovõi, Kaštanki, Võsoki, Otkrõtõi, Izvesnjakovõje saared, Kommunari saar, Sedovi saared jt.
Väinale anti nimi Punaarmee auks.
David Caruso

David Stephen Caruso (sündinud 7. jaanuaril 1956) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja produtsent.
Ta sündis itaalia päritolu isa Charlesi ja iiri päritolu ema Joani pojana. Teda kasvatati katoliiklasena ning ta omandas alg-, põhi- ja keskhariduse kirikukoolides.
Esimese filmirolli sai ta 1980. aastal. 1980. aastatel mängis ta üksnes episoodilisi rolle. Suur osa nendest olid politseinikud.
Esimese suure rolli sai ta 1993 politseisarjas NYPD Blue, kus ta mängis politseinikku John Kellyt. See roll tegi Caruso lõpuks kuulsaks.
1995. aastal lahkus ta sarjast ja mängis mõnes mängufilmis peaosa. Kriitikud võtsid tema töö hästi vastu, kuid rahaliselt olid need edutud. Ka telesarjad, milles ta pärast seda mängis, ei saavutanud edu.
Alates 2002. aastast mängib ta krimisarjas "" Horatio Caine'i.
Teisest abielust (1983–1989) Rachel Ticotiniga on tal tütar Greta (sündinud 1986). Liza Marqueziga, kellega ta pole abielus olnud, on tal poeg Marquez Anthony (sündinud 2005) ja tütar Paloma Raquel (sündinud 2007).
Kildu järv

Kildu järv (ka "Kildu veskijärv, Kildu paisjärv") on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Põhja-Sakala vallas Kildu külas endise Kildu Põhikooli lähistel.
Järve pindala on 2,4 ha, pikkus 370 m, laius 80 m, kaldajoone pikkus 1483 m ja kõrgus merepinnast 57,5 m. Valgala pindala on 28 km². Järv on paisutatud Lemmjõele.
Kildu järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Andreas Bjerre

Soren Andreas Bjerre (21. oktoober 1879 Göteborg – 22. november 1925 Thyringe) oli rootsi õigusteadlane ja psühholoog.
Ta õppis aastatel 1897–1900 Uppsala ülikoolis filosoofiat, 1900–1904 Lundi ülikoolis õigusteadust ning jätkas oma õpinguid Berliini ülikoolis 1906 aastani kriminaalõiguse sotsioloogilise koolkonna rajajaprofessor F. von Liszti juures.
Ta oli aastatel 1919–1925 Tartu Ülikooli Õigusteaduskonna kriminaalõiguse professor. Samuti nõustas ta Eesti Vabariigi kriminaalseadustiku eelnõu koostajaid. Lisaks vahendas ta Eesti valitsuse ja õiguskaitseorganite koostööd Põhjamaade vastavate struktuuridega, kaasamaks Eestit Põhjamaade ühtse seadusandluse piirkonda. 
Bjerre oli nn mõistva psühholoogia ("verstehende Psychologie") esindaja. Ta uuris selle meetoditega tapjate ja varaste hingeelu. 
Tema avaldatud monograafia "Zur Psychologie des Mordes" mõrva psühholoogiast mõjutab veel tänapäevani eriala uuringuid ja seda loetakse õiguspsühholoogia klassikasse kuuluvaks.