tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Air France

Air France (varem "Société Air France") on Prantsusmaa rahvuslik lennuettevõte ja üks suurimaid lennufirmasid maailmas. See on Air France-KLM Grupi tütarettevõte ja lennufirmade ühenduse SkyTeam asutajaliige. Air France teenindab 32 sihtkohta Prantsusmaal ja opereerib 178 ülemaailmset reisijate-ja kaubatranspordi sihtkohta 89 riigis. Air France'i kodulennujaam on Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam.
Töötajate arv Air France's on 2015. aasta 31. detsembri seisuga 62 885.
Air France on Aerofloti järel üks maailma ohvriterohkemaid lennufirmasid. Sellega on kokku hukkunud 1783 reisijat.
Air France ja KLM ühinemine.
30. septembril 2003 kuulutasid Air France ja Hollandi lennufirma KLM Royal Dutch Airlines oma ühinemisest, uue firma nimeks sai Air France-KLM. Ühinemine sai teoks 5. mail 2004. Air France-KLM on maailma suurima sissetulekuga lennufirma ja kolmas (Euroopas suurim) reisijate läbitud vahemaa poolest. Hoolimata sellest, et mõlemad lennufirmad kuuluvad ühe ja sama firma alla, otsustasid nad siiski lennata oma brändi nimedega.
Lennukipark.
Air France'ile kuuluvad järgmised reisilennukid (5. juuni 2010 seisuga):
Air France lennukite keskmine vanus on 9,1 aastat (13. aprilli 2010 seisuga).
Geosünklinaal

Geosünklinaalide hüpotees on vananenud kontseptsioon, mis kirjeldas maakoore vertikaalset liikumist. Laamtektoonika on selle tänapäeval kõrvale tõrjunud. Geosünklinaalideks loeti maakoore ulatuslikke suhteliselt liikuvaid ja tugevasti liigestatud väljavenitatud kujuga alasid, mida iseloomustab settekivimite suur paksus, aktiivne seismilisus, magmatism ja metamorfism. Nad asetsevad suhteliselt jäikade maakoore massiivide – platvormide – vahel või nende piiril. Geosünklinaali arengus võib esile tõsta kahte põhilist arenguetappi – vajumist (settekompleksi kuhjumist) ja kerkimist (orogeneesi). 
Esimesel etapil kujutab geosünklinaal endast süvaveelist merelist settimisbasseini. Vastavalt merepõhja vajumisele kuhjuvad selles väga suure paksusega settekivimid (kuni 25 km). Vajumisele kaasneb kohati aktiivne magmaline ja vulkaaniline tegevus, kusjuures maakoort läbivate süvalõhede kaudu võib tungida merepõhja vulkaaniline laava või tuhk.
Teisele etapile iseloomulikuks, kerkimisega kaasnevaks nähtuseks on settekivimite kurrutumine, hiljem ka lõhestumine murrangutega ning magma tungimine lõhestunud settekivimite plokkide vahele.
Ida-elupuu

Ida-elupuu ("Platycladus orientalis", sünonüümid "Thuja orientalis" L.; "Biota orientalis"; ka "Platycladus stricta", "Thuja chengii") on taimeliik okaspuude seast. 
Kui ta on arvatud perekonda "Platycladus", siis on selle perekonna ainus liik. Tihti arvatakse aga teda perekonna "Thuja" liigiks.
MoldovaGaz

MoldovaGaz on 62% ulatuses Gazpromile kuuluv ettevõte, mis varustab gaasiga Moldovat ja Transnistriat.
Tuvilased

Tuvilased ("Columbidae") on lindude sugukond tuviliste seltsist.
Kõik liigid peale turteltuvi elutsevad asulate läheduses. 
Tuvid pole küll rändlinnud (v.a turteltuvid), kuid nad on kodutee leidmises väga osavad (nt kodutuvi).
Tuvid toituvad enamjaolt teraviljast, kuid söövad ka lehti, marju ja mugulaid.
Tuvi hääl on nagu kumedalt kõlavad "kuu"-silbi variatsioonid, turteltuvi aga nurrub ja kaelus-turteltuvi häälitsus kõlab veidi oigavalt.
Pesitsemine.
Tuvidel on elu jooksul vaid üks paariline. Nad pesitsevad paarikaupa ja kindlal maa-alal (territoriaalselt). 
Tuvide pesa meenutab okstest tehtud hõredat lasundit, milles on tavaliselt kaks muna. Üles kasvatatakse 2–3 pesakonda aastas, ent 4 või 5 pole ebatavalised ja ette võib tulla ka 6 pesakonda. Mõlemad vanemad hooldavad ja toidavad poegi, haududes vaheldumisi 16–18 päeva.
Perekonnad.
Tuvilased jaotatakse järgmiste perekondade vahel:
Kõik Eestis elavad tuvilased on perekondadest tuvi ("Columba") ja turteltuvi ("Streptopelia").
RosUkrEnergo

RosUkrEnergo on Šveitsis registreeritud ettevõte, mis tegeleb maagaasi transpordiga Türkmenistanist Ida-Euroopa riikidesse. 50% ettevõttest kuulub Šveitsis registreeritud Rosgas Holding A.G. kaudu Gazpromile ja teine 50% samuti Šveitsis registreeritud Centragas Holding A.G.-le, mis esindab Ukraina ärimehi Dmõtro Firtašit ja Ivan Fursinit.
RosUkrEnergo asutati 2004. aasta juulis, neli päeva enne Vladimir Putini ja Leonid Kutšma kohtumist, mille eesmärgiks oli sõlmida uus kokkulepe Naftogazi ja Gazpromi vahel ning luua Ukrainasse ja sealt edasi Euroopasse gaasi tarnimiseks kahe riigi ühisettevõte.
Kuni 2006. aastani oli RosUkrEnergo Türkmenistani gaasi vahendajaks Ukrainasse. 2006. aastast 2009. aasta jaanuarini vahendas ettevõte kogu Kesk-Aasiast ja Venemaalt Ukrainasse (Naftogaz Ukrajinõle) imporditava gaasi. 2008. aasta sügisel Gazpromi ja Naftogazi vahel sõlmitud lepingu kohaselt hakkas Naftogaz Venemaa gaasi saama kõrgema hinna eest otse Gazpromilt ja RosUkrEnergo lülitati vahendusahelast välja.
Karl Friedrich Särg

Karl Friedrich Särg (10. märts 1900 Uderna – 26. veebruar 1971 Göteborg) oli eesti vaimulik.
Karl Friedrich Särg osales vabatahtlikuna Vabadussõjas ja kuna ta isa suri varakult, pidi ta kandma koduseid kohustusi. Siiski lõpetas ta gümnaasiumi ja astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1937. aastal. Oli prooviaastal Puhja koguduses. Ordineeriti õpetajaks 26. detsembril 1938.
Aastatel 1939–1940 oli ta Puhja koguduse adjunkt ja 1940–1944 oli Puhja koguduse õpetaja.
1944. aastal emigreerus ta Rootsi, kus oli aastatel 1944–1957 Rootsi kiriku teenistuses. Aastatel 1957–1971 oli ta Gävle, Halmstadi ja Göteborgi koguduse õpetaja ning 1959–1964 ühtlasi ka Rootsi praostkonna abipraost.
Meeme Veisson

Meeme Veisson (sündinud 22. mail 1953 Pärnus) on eesti geoloog, fotograaf ja ettevõtja. 
Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1976. aastal geoloogia erialal. 
Ta oli 1998–2006 oli Pärnus asuva taastusravikeskus Sõpruse direktor.
Poliitiline tegevus.
Eesti Reformierakonna liige alates 8. maist 2007. Kuulub Reformierakonna volikogusse. On olnud Pärnu linnavolikogu liige.
USA Esimene praostkond

USA Esimene praostkond oli EELK praostkond USA-s.
Seisuga jaanuar 1991 olid EELK USA Esimeses praostkonnas järgmised kogudused:
Hiljem oli see EELK Välis-Eesti piiskopkonna koosseisus. 2013. aastal praostkond kaotati ja moodustati USA praostkond. Bergen County, Lakewoodi Püha Vaimu, Los Angelese, New Yorgi Pauluse, Connecticuti ja Buffalo kogudus arvati EELK-st välja.
USA Chicago praostkond

USA Chicago praostkond oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku praostkond USA-s.
Seisuga jaanuar 1991 olid E.E.L.K. USA Chicago praostkonnas järgmised kogudused:
Olnud kogudused
Hiljem allus praostkond EELK Välis-Eesti piiskopkonnale.
2013. aastal praostkond kaotati ning kogudused läksid USA praostkonna koosseisu. Chicago Esimene kogudus arvati EELK koosseisust välja.
Šeremetjevo rahvusvaheline lennujaam

Šeremetjevo rahvusvaheline lennujaam (Международный аэропорт Шереметьево) on Moskvast 29 kilomeetrit loodes asuv lennujaam, Aerofloti reisilendude keskus, üks kolmest suurest Moskvat teenindavast lennujaamast.
Šeremetjevo on Domodedovo järel Venemaa suuruselt teine lennujaam.
2009. aastal teenindas Šeremetjevo 14 764 000 lennureisijat ja 158 606 lendu.
Aastail 1991–2015 teenindas liini Estonian Air, alates 2012. aastast ka Aeroflot.
Otto Woldemar Ludwig Schultz

Otto Woldemar Ludwig Schultz (23. detsember 1864 Tallinn – 19. veebruar 1929 Pärnu-Jaagupi) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tallinna toomkooli. Õppis aastatel 1884–1889 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end 1890–1891 Saksamaal. Oli prooviaastal Koerus ja Narvas. Ordineeriti vaimulikuks 1. märtsil 1892.
Oli aastal 1892 Pärnu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1893–1895 oli Pärnu-Jakobi koguduse adjunktõpetaja, 1895–1929 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja.
Asutas Pärnu-Jaagupi kirikumõisa talus debiilsete laste kasvatusasutuse "Nain" ja Libatse tuberkuloosihaigete ravila. 
Isiklikku.
Otto Woldemar Ludwig Schultzi isa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde koguduse pastor ja hilisem Eestimaa kindralsuperintendent, emapoolne vanaisa Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Alūksne ja Tallinna Oleviste koguduste vaimulik. Pojad Johannes Reinhold Schultz ja Kurt Rudolf Schultz hakkasid vaimulikeks. Tema äi Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema naisevend Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja.
Sakrebulo

Sakrebulo (gruusia keeles საკრებულო) on Gruusias kohaliku omavalitsuse esindusorgan.
Sakrebulod loodi Gruusias 1991. aasta reformide käigus Nõukogude Liidust iseseisvumise järel.
RC Cola

RC Cola (või Royal Crown Cola) on karboniseeritud koolajook. Eestis turustab RC Colat A. Le Coq.
RC Cola on maailma kolmas koolajoogibränd Coca-Cola ja Pepsi-Cola järel . Seda müüakse ja toodetakse 60 riigis ning 2010. aasta juunist on see saadaval Eestiski.
RC Cola leiutas farmatseut Claude Hatcher, kes hakkas 1904. aastal USA Georgia osariigis oma pere elumaja keldris karastusjooke valmistama. Esimene koola kandis nime Chero Cola. 1925. aastal hakkas ettevõte oma toodangule värvi- ja lõhnaaineid lisama ning võttis ettevõtte uueks nimeks Nehi Corporation. 1934 muudeti see Royal Crown Colaks ehk RC Colaks. 1964. aastal sai RC Colast esimene karastusjook, mida hakati müüma alumiiniumpurgis.
Zamfara osariik

Zamfara on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi loodeosas. 
Kuni 1996. aastani oli piirkond osa Sokoto osariigist. Zamfara piirneb põhjas Nigeriga, lõunas Kaduna, idas Katsina ning läänes Sokoto ja Nigeri osariigiga.
Zamfara osariik jaguneb 14 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Gusau. Teised suuremad asulad on Kaura Namoda, Gummi ja Talata Mafara.
Zamfara oli aastal 2000 esimene Nigeeria osariik, kus hakkas kehtima šariaat.
Osariiki läbib Zamfara jõgi.
Osariigis kasvatatakse peamiselt hirssi, maisi, riisi, maapähkleid, puuvilla, tubakat ja ube.
Piirkonnas on suured kulla ja pliimaagi leiukohad. Kevadel 2010 hukkus illegaalse kullakaevandamise käigus saadud pliimürgistuse tagajärjel üle 160 inimese.
Osariigi jalgpallimeeskond Zamfara United F.C. mängib Nigeeria kõrgliigas.
Noynoy Aquino

Benigno Simeon Cojuangco Aquino III (8. veebruar 1960 Manila – 24. juuni 2021) oli Filipiinide poliitik. Ta oli alates 30. juunist 2010 kuni 30. juunini 2016 Filipiinide president.
Aquino on neljandat põlve poliitik. Tema vanavanaisa Servillano Aquino oli 1896–1898 toimunud Filipiinide revolutsiooni ajal Filipiinide kindral ja pärast Filipiinide esimese parlamendi liige. Tema vanaisa Beningno Aquino vanem oli palju kordi parlamendi liige ja 1943–1944 parlamendi spiiker. Isa Benigno Aquino noorem oli senaator ja presidendi Ferdinand Marcose vastase opositsiooni liider ning mõrvati 1983. Ema Corazon Aquino oli Filipiinide president 1986–1992.
Ta on õppinud majandusteadust. Ta lõpetas eraülikooli Manila Ateneo Ülikool 1981 ja läks seejärel USA-sse, kus tema perekond eksiilis oli. 1983 naasis isa kodumaale ja tapeti president Marcose käsilaste poolt. Sellegipoolest läks temagi samal aastal kodumaale tagasi ja töötas erasektoris mitmes ametis.
Noynoy Aquino kuulus Liberaalsesse Parteisse. Samasse erakonda kuulus ka tema isa, kuid mitte ema ja vanaisa. Aastatel 1998–2007 oli ta parlamendi alamkoja liige ning seejärel, kui ta enam alamkotta kandideerida ei tohtinud (oli seal juba liiga kaua olnud), kandideeris ta ülemkotta ja sai senaatoriks.
Kui tema ema 1. augustil 2009 suri, hakkasid paljud soovima, et Aquino kandideeriks ka ise presidendiks. 9. septembril 2009 teataski ta ametlikult, et kandideerib Filipiinide 2010. aasta presidendivalimistel. 10. mail 2010 valiti ta 42,08 protsendiga häältest presidendiks. Tema peamine vastaskandidaat oli Joseph Estrada, asepresident 1992–1998 ja president 1998–2001, kes oli varem kohtu poolt korruptsioonis süüdi mõistetud. Estrada kogus 26,25% häältest. Kuid asepresidentide valimisel läks vastupidi ja asepresidendiks ei saanud Aquino soosik Mar Roxas, vaid Estrada kandidaat Jejomar Binay.
Liberaalne Partei

Liberaalne Partei on mitmes riigis:
Vaba Eesti Sõna

Vaba Eesti Sõna on New Yorgis välja antav eestikeelne ajaleht. 
Ajaleht asutati aastal 1949. Paberil ilmus leht kord nädalas. Lehte trükiti ja saadeti laiali Ameerika Ühendriikides. Alates 2017. aastast ilmub digitaalsena. Lehe toimetaja Kärt Ulman elab Eestis.
New Yorgi Eesti Maja

New Yorgi Eesti Maja (inglise keeles New York Estonian House) on Ameerika Ühendriikides New Yorgi peamises kesklinnas Midtown Manhattanil asuv Eesti Maja.
East Riveri läheduses asuv hoone paikneb aadressil 243 East 34th Street. Hoone ostsid väliseestlased seltsi- ja kultuurielu alalhoidmiseks 1946. aastal.
Organisatsioonid.
New Yorgi Eesti Majas asub mitmeid eestlaste organisatsioone:
Hoone ajalugu.
Arhitektuur.
Uusbarokses prantsuse "beaux-arts"-stiilis maja projekteeris Brooklyni arhitekt Thomas Grey ja see ehitati aastatel 1898–1899.
Ajalugu.
Maja valmis Kodanikuklubi (Civic Club) jaoks, mille oli asutanud kohalik sotsiaalelu reformija Frederick Norton Goddard (1861–1905), et vähendada ümbruskonnas vaesust ja võidelda mängurlusega. Pärast tema surma lakkas klubi olemast, aga maja jäi Goddardi perekonna kätte, kuni Nortoni lesk müüs selle 1946. aastal 25 000 USA dollari eest New Yorgi Eesti Haridusseltsile, kellele New Yorgi Eesti Maja tänapäevalgi kuulub.
Restaureerimine.
1992. aastal restaureeri hoonet 100 000 dollari eest.
Varia.
Hooneesine tänav on hea koht niinimetatud Manhattani pööripäeva vaatlemiseks.
Eesti Elu

Eesti Elu on väliseesti ajaleht, mida aastast 2002 annab välja Kanadas Torontos Tartu College'i Kirjastuskomitee.
Kui varasemate ajalehtede Vaba Eestlane ja Meie Elu tulevik oli ohus, ostis Tartu College mõlema lehe tellijaskonnad ja ajalehed koondusid ühise nime alla Eesti Elu. Eesti Elu ilmub kord nädalas, peatoimetaja on Kai Kiilaspea. Ajalehes ilmuvad ka ingliskeelsed küljed päisega Estonian Life, mille artiklid eestikeelse osaga ei kattu.
Ross Thomas

Ross Thomas (19. veebruar 1926 – 18. detsember 1995) oli ameerika kriminaalromaanide autor. Ta kasutas pseudonüümi Oliver Bleeck. 
Elulugu.
Teise maailmasõja ajal võitles Filipiinidel. Enne kirjanikuks saamist töötas Thomas suhtekorraldajana, reporterina, ametiühingu pressiesindajana ja poliitilise analüütikuna. Esikromaan "The Cold War Swap" (1966) võitis 1967. aastal Edgar Allan Poe auhinna parima debüütromaani kategoorias. 
Ross Thomas suri kopsuvähki kaks kuud enne oma 70. sünnipäeva.
101 Eesti...

"101 Eesti..." on kirjastuse Varrak Eesti-teemaline raamatusari, mida ilmub aastast 2010. Iga sarja raamat kirjeldab mingi valdkonna 101 Eestiga seotud objekti.
Jaan Vaabel

Jaan Vaabel (sündinud 23. juunil 1982) on eesti koolitaja ja jurist, endine noorpoliitik. 
Ta on ühenduse Noored Rohelised asutajaliige ja oli NR juhatuse esimees aastail 2007–2010.
Jaan Vaabel oli erakonna Eestimaa Rohelised Tallinna piirkonna juhatuse liige ning ajavahemikul 29. mai 2010 – 4. aprill 2013 erakonna juhatuse liige.
Jaan Vaabel on töötanud alates 2003. aastast tarkvarakasutajate koolitaja ja lektorina. Omab andragoogi kutsetunnistust. Alates 2013. aastast on ta Eesti Juristide Liidu liige.
Ta kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Harju ja Rapla maakonnas ning sai 37 häält.
Isiklikku.
Jaan Vaabel on abielus, tal on kaks tütart ja poeg.
Security Assertion Markup Language

Security Assertion Markup Language (SAML) on XML-põhine standard, vahetamaks autentimise ja autoriseerimise infot turvadomeenide vahel. Selle on tootnud OASIS Turvateenuste Tehnilise Nõukogu ("Security Services Technical Committee").
SAMLi põhieesmärk on lahendada SSO ("Single Sign On") probleem.
Zoran Đinđić

Zoran Đinđić (serbia keeles Зоран Ђинђић; 1. august 1952 – 12. märts 2003 Belgrad) oli Serbia poliitik, peaminister 25. jaanuarist 2001 kuni surmani.
1979 kaitses ta Konstanzi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi.
Đinđić kuulus Demokraatliku Partei taastajate hulka (1989) ning sai 1994 partei juhiks. 1997. aasta veebruarist detsembrini oli ta Belgradi linnapea.
Đinđićist sai Slobodan Miloševići vastase opositsiooni juhte ja pärast Miloševići kukutamist peaminister. Ta kuulutas soovi korraldada demokraatlikke reforme ja seadis eesmärgiks Serbia liitumise Euroopa Liiduga.
Kuigi Jugoslaavia tollane president Vojislav Koštunica süüdistas korduvalt Đinđićit sidemetes organiseeritud kuritegevusega, rõhutas Đinđić alati, et soovib Serbia kuritegevusest puhastada. Ta lõi tunnistaja kaitse programmi, et oleks võimalik kuritegude olulisi tunnistajaid enne kohtuprotsessi, selle ajal ja/või pärast seda kaitsta. See ärritas maffia liidreid ja nendega seotud Serbia salapolitsei töötajaid, kes olid endiselt lojaalsed kukutatud presidendile Miloševićile. Salapolitsei eriüksuse ülem Milorad Ulemeki käsul tappis tema alluv Zvezdan Jovanović 12. märtsil 2003 Belgradis Đinđići. Jovanović tulistas teda kell 12.23, mil Đinđić tööle saabus, valitsushoone trepil lähedaloleva maja 3. korruse aknast. Đinđić sai ühe kuuli rindu ja suri peaaegu hetkeliselt.
Serbia president Nataša Mićić kuulutas riigis välja erakorralise seisukorra. Demokraatliku Partei juhiks valiti Zoran Živković.
23. mail 2007 mõisteti Đinđići mõrvas süüdi 12 meest, sealhulgas Ulemek, kes vahistati 2004. aasta mais. 3 meest mõisteti süüdi tagaselja.
Blessthefall

Blessthefall on USA "metalcore"-bänd, mis asutati 2004. aastal. Nende debüütalbum "His Last Walk" ilmus 10. aprillil 2007.
Diskograafia.
Stuudioalbumid
Mulgi rattamaraton

Mulgi rattamaraton on 2001. aastal alguse saanud ja sarja Estonian Cup kuuluv rattaspordi üritus Viljandis, mis toimub nüüd MTBest rattamaratonide sarja etapina. Võistluse start antakse Viljandi linnastaadioni kõrval oleval parkimisplatsilt, kust saab alguse ka Suurjooks ümber Viljandi järve.
Ajalugu.
Aastal 2005 toimunud võistluste tulemused tühistati ja neid ei arvestatud Elion Estonian Cup üldarvestuses. 15 km enne raja lõppu olid pealtvaatajat muutnud raja tähistust. Selle tulemusena sõitsid ligi 75 ratturit lühemat teed pidi finišisse.
Intiimsuhted

 
Intiimsuhted on väga lähedased, usalduslikud, puhtisiklikud, eraelulised, teiste eest varjatud suhted.
Intiimsuhted haaravad ka romantilisi suhteid, armusuhteid, erootilisi ja seksuaalsuhteid.
Mesinädalad

Mesinädalad on abielu esimesed nädalad .
Sageli on see noorpaari intensiivse armuelu aeg, mil armunud pühendavad suure osa ajast intiimsuhtele. Tihti on mesinädalate aeg seotud pulmareisiga.
Pulmad

Pulmad ehk pulmapidu on traditsiooniline abiellumise puhul toimuv pidu, mis võib hõlmata ka eri usulisi või maagilisi kombetalitusi ja rituaale (sh siirderiitusi). 
Pulmade rituaalses osas on säilinud rohkesti ürgseid elemente (võitlus ja liit kahe kogukonna vahel, sigivus-, õnne-, tõrjemaagia jne), mis on segunenud uuemate tavadega.
Pulmad tähendasid ühtlasi kahe kogukonna sõprusvahekorda ja liitu astumist, millega kaasnesid mõlemapoolsed huvid ja kohustused uue loodava pere suhtes.
Eesti pulmakombed.
Eesti pulmakommetest kõneldes peetakse sageli silmas eelkõige 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul etnograafide kirjeldatud pulmakombeid (Eesti talupojapulm). Tavad on viimase sajandi vältel suuresti muutunud. Ehkki praktikas on eri traditsioonid läbi põimunud, võib eristada tänapäevaseid eesti pulmakombeid, traditsioonilisi eesti pulmakombeid, nende vahele asetuvaid eesti maausuliste pulmakombeid, eesti luterlikke ja õigeusklikke pulmakombeid. Oma tavad on ka teistel Eestis elavatel rahvastel.
Kosjad olid mitmeastmelised ning neile järgnesid mitmepäevased pulmapeod. Seejuures ei olnud pulmad seotud kirikurituaaliga, vaid toimusid paar päeva kuni mitu nädalat pärast laulatust, kus pruutpaar käis vaid tunnistajatega. Enamasti peeti vanu eesti pulmi alguses pruudi kodus ja pärast peigmehe kodus (n-ö kahe otsaga pulmad). Talupojapulmad olid ka nn laulupulmad: laul saatis kombetalituse kõiki lõike neid seletades või kommenteerides. Vana regilaul on elavana säilinudki kõige kauem pulmades (Setumaal ja Kihnus tänapäevalgi).
Kesksel kohal eesti tänapäevastes pulmakommetes on pulmapidu. Kuna kiriklikke laulatusi on vähe, täidab enamasti laulatuse aset abielu registreerimine ilmalikult nn õnnepalees. Põhiliselt tähistatakse pulmi siiski pulmapeol, mis toimub kas abiellunute uues kodus või selleks eraldi valitud paigas. Tavaliselt on pulmapeol tähtis pidulaud söögi-joogiga, kuid jätkuvalt harrastatakse ka ühismänge ja -laulmisi pulmaliste lõbustamiseks (nt "Pruudipärg" ja mitmesugused osavusproovid). Pulma võib juhtida pulmavanem (pulmaisa), kes on üldjuhul kas pruutpaari meessoost sugulane, sõber või kutseline peojuht. Pruuti saadavad pruutneitsid, peigmehe poolt aitab pulma korraldada isamees.
Elmar Pähn

Elmar Pähn (18. november 1908 Rõuge kihelkond – 5. november 1991 Toronto) oli eesti vaimulik.
Õppis Nursi valla algkoolis ja Rõuge kihelkonnakoolis. Lõpetas aastal 1930 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1931–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal August Pähna (venna) juures Koeru ja Tallinna Jaani koguduses praost Hans Kubu juures. Ordineeriti õpetajaametisse Tallinnas 14. aprillil 1935.
Oli aastal 1935 Tallinna Jaani koguduse õpetaja Hans Kubu isiklik adjunkt, aastal 1936 oli ta Tõstamaa Maarja koguduse asetäitja õpetaja. 1936–1944 oli ta Urvaste koguduse õpetaja. Aastal 1936 oli ta veel Kaitseliidu Antsla malevkonna vaimulik.
Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Oli 1944–1945 eestlaste õpetaja Schwerinis ja Mecklenburgis. Aastal 1945 oli ta Briti tsooni eesti põgenike õpetaja, hiljem Bocholti laagris. Aastal 1950 saabus ta USA-sse. Oli 1950–1952 Baltimore'i Markuse koguduse organiseerija õpetaja. 1952–1958 teenis ta Buffalo Pauluse koguduses. Chicago Pauluse koguduse õpetaja oli ta aastatel 1957–1978, Chicago Esimest kogudus teenis ta 1975–1978, Cleveland-Ohio kogudust 1954–1978.
Aastal 1978 jäi ta emerituuri, kuid ta jutlustas edasi, kuhu kutsuti. Et talle polnud ükski koht kauge, hüüti teda lendavaks pastoriks.
Isiklikku.
Elmar Pähna vend August Pähn (1904–1963) oli samuti kirikuõpetaja.
Artjom Vargaftik

Artjom Mihhailovitš Vargaftik (Артём Михайлович Варгафтик; sündinud 2. juulil 1971 Moskvas) on Venemaa muusikakriitik, muusikaajaloolane ja tšellist.
Ta on juhtinud muusikasaateid mitmes raadiojaamas ja televisioonis ning esinenud muusikateemade kommentaatorina.
2006. aastal tema raamat "Partiturõ tože ne gorjat" ("Партитуры тоже не горят").
Petropavl

Petropavl (kasahhi keeles Петропавл, mitteametlikult Кызылжар) on linn Kasahstanis, Põhja-Kasahstani oblasti keskus.
Petropavl asub Išimi jõe ääres Venemaa piiri lähedal.
Petropavlis on sündinud Lydia Auster.
Kliima.
Petropavli kliima on mandriline. Talv on pakaseline, vähese lumega ja kestab 5 kuud. Suvi on suhteliselt palav, ilm on siis selge ja sageli põuane. Kõige soojemad kuud on juuli (keskmiselt +19,7 °C) ja juuni (keskmiselt +18,4 °C), kõige külmemad kuud on jaanuar (–15,6 °C) ja veebruar (–14,9 °C). Aasta keskmine temperatuur on +2,2 °C.
Keskmine sademete hulk Petropavlis on 345 mm aastas, õhuniiskus on 73,8% ja tuule kiirus 4,3 m/s.
Püha Peetruse kindlus.
28. veebruaril 1740 kiitis tsaarivalitsus heaks projekti, mille kohaselt Venemaa keisririik rajas uue kindlustatud liini lõuna poole varasemast Išimi kindlustusvööndist. Uus liin oli 558 km pikk ja kulges Omskist (Irtõši ääres) Kurgani kanti (Toboli ääres). See liin pidi takistama kasahhide ja teiste rändhõimude rüüsteretki paiksete venelaste asulatele.
Kuigi Senat oli rõhutanud uue kindlustusvööndi ehituse alustamise möödapääsmatust, saabus umbes 2000-meheline sõjaväeüksus Petropavli kanti alles 1752. aasta juunis. Kindluse nimeks sai Püha Peetruse kindlus. Kindluse asutamise kuupäevaks loetakse 12. juuli 1752. Oktoobris ehitustööd katkestati, neid jätkati kevadel ja 1753 loeti kindlus valminuks. Raske töö, halva toidu ja varakult saabunud külmade tõttu tekkisid sõduritel kiiresti terviseprobleemid. Sõdurid olid haiged, mitmed neist surid, esines deserteerumist.
Kindlus asus Išimi paremal kaldal kohas, kus jõgi oli kuni 47 m lai. Kindlust piirasid kaks looduslikku jäärakut. Kindlus oli kuusnurkse põhiplaaniga ja ehitatud puust, selle ümbermõõt oli üle 1,3 km ja pindala umbes 2 ha. Kindluse bastionides asusid kahurid ning kindluse sees olid kasarmud, hobusetallid, ohvitseride elamud, garnisoni kirik, püssirohuladu jne.
Kindlus asus strateegiliselt soodsas kohas ning sai varsti piirkonna poliitiliseks ja majanduskeskuseks. Lähedusse asusid talupojad, sest sõduritele oli vaja toitu ja riiet. Kindlusse asusid elama kaupmehed. Juba 1759 avati esimene kool sõdurite lastele. Puitkindlustused asendati muldkindlustustega, rajati niinimetatud saadikumaja Kokandi khaaniriigi esindajate vastuvõtmiseks. 1772. aastal oli väljaspool kindlust juba kaks eeslinna.
10. detsembril 1804 avaldas Seant oma ukaasiga nende linnade loendi, kus asuvad kindlused. Nende hulgas oli ka Püha Peetruse kindlus. 1807 nimetati kindlus Petropavlovskiks, talle anti linna õigused ja ta määrati Tobolski kubermangu. 7. septembril 1807 määrati Petropavlovski esimene linnapealik palgaga 300 rubla aastas. Selleks sai erumajor Levašov.
Petropavlovsk

Petropavlovsk on mitme linna endine nimi: 
Seda nime kandis ka sõjalaev (Petropavlovsk).
Ernst Wilhelm Woldemar Schultz

Ernst Wilhelm Woldemar Schultz (5. detsember 1813 Tartu Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 21. september 1887 Tallinn Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tartus gümnaasiumi ja õppis aastatel 1832–1836 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli aastal 1837 Gaujiena mõisas koduõpetaja. 1838–1839 õppis Halle ja Berliini ülikoolides filoloogiat ja usuteadust. Oli 1840–1842 koduõpetaja mõisarentnik Guleke juures Sigulda mõisas. Ordineeriti 25. jaanuaril 1842 kirikuõpetajaks.
Oli 1842–1846 Pärnumaa Saarde Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1846–1863 oli Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, ühtlasi 1856–1863 Pärnu praostkonna praost.
Woldemar Schultz oli Eestimaa kindralsuperintendendiks, Eestimaa konsistooriumi asepresidendiks ja nimetati 26. aprillil 1863 Toomkiriku koguduse ülempastoriks. Neisse ameteisse introdutseeriti ta 30. juulil 1863. Oli Eestimaa pastorite sinodi eestseisja, Tallinna Toomvaestekooli ja sellega seotud vaesteasutuse direktor ja Eestimaa pastorite kassa asepresident.
29. oktoobril 1883 sai ta Tartu Ülikooli "theol. dr. honoris causa" tiitli.
Osales mitmete vaimulike seltside, nagu Piibliseltsi ja Evangeeliumi Seltsi töös, kuulus ülemkoolikomisjoni, vangla- ja statistikakomiteesse. Eestikeelsete kooliraamatute autor ja vaimulike laulude eesti keelde tõlkija. Andis aastatel 1847–1849 koos Karuse koguduse õpetaja Friedrich Wilhelm Anton Hasselblattiga vaimulikku ajakirja Leiwakorwikenne. Avaldas paljude pastorite jutlused aastal 1877 ilmunud jutluseraamatus. Ei pooldanud teoloogilise kõrgharidusega eestlaste vaimulikku ametisse saamist, samas oli eestlaste vabatahtliku saksastamise idee toetaja.
Isiklikku.
Tema isa, Johann Ludwig Schultz (1779–1830) oli Tartu kodanik ja kaupmees.
Ta oli kolm korda abielus. Tema poeg (teisest abielust) Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Tema teise ja kolmanda abikaasa isa Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Alūksne ja Tallinna Oleviste koguduse vaimulik. Tema väimees Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent ja konsistooriumi asepresident.
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskond

Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskond oli Tartu Ülikooli teaduskond, mis loodi 1992. aastal ja eksisteeris kuni aastani 2010. 
Selle loomise initsiaatorid olid Jüri Kärner ja Rein Taagepera.
2010. aastal liideti sotsiaalteaduskond ja haridusteaduskond sotsiaal- ja haridusteaduskonnaks. 
1. jaanuaril 2016 moodustati sotsiaal- ja haridusteaduskonnast, õigusteaduskonnast, majandusteaduskonnast, ühiskonnateaduste instituudist, haridusteaduste instituudist, psühholoogia instituudist, Johan Skytte poliitikauuringute instituudist, Narva kolledžist ja Pärnu kolledžist Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkond.
Johannes Reinhold Schultz

Johannes Reinhold Schultz (19. september 1905 Pärnu-Jaagupi – 1. aprill 1941 Tuszyn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1915–1924 Tallinna Toomkoolis. Õppis 1924–1927 usuteadust Tartu Ülikoolis, täiendas end Tübingenis, sai aastal 1927 mag. theol. kraadi Tartu Ülikoolist. 1928–1931 oli ravil Šveitsis sanatooriumis. Ordineeriti Tallinnas 5. veebruaril 1933 õpetajaks.
Oli ametis 1933–1938 Tallinna Toompea saksa koguduses (käis koos Tallinna Niguliste kirikus). 1938–1939 oli dotsendi ametikohal Tartu Lutheri Erainstituudis, elas haigena Elvas.
Põgenes Saksamaale Ostrowosse (praegu Ostrów Wielkopolski Suur-Poola vojevoodkonnas), suri 1941. aastal Tuschinis (praegu Tuszyn Łódźi vojevoodkonnas).
Isiklikku.
Tema isa Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Eestimaa kindralsuperintendent, teine vanaisa Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema onu Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Kurt Rudolf Schultz oli Muhu-, Pöide ja Saaremaa Jaani koguduste õpetaja, hiljem oli pastoriks Tüüringi ja Saksi-Anhalti liidumaal ning oli Eichsfeld'i kirikuringkonna superintendendiks.
Bülletään

Bülletään (prantsuse sõnast "bulletin") on väljaanne, mis ilmub kindlate küsimuste või teemade kohta mingi inimeste sihtrühma (asjatundjate, teiste kasutajate) informeerimiseks. Bülletään hõlmab tavaliselt aktuaalse temaatilise informatsiooni valimikku.
Bülletäänid ilmuvad trüki- või elektroonilise väljaandena. Need võivad olla spordi, teadusliku jms temaatikaga.
Kurt Rudolf Schultz

Kurt Rudolf Schultz (16. juuli 1901 Pärnu-Jaagupi – 26. detsember 1979 Heiligenstadt) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1912–1919 Tallinna Toomkoolis ja 1920–1925 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Pärnu-Jaagupis ja Pärnus. Ordineeriti 11. juunil 1926 Viljandis õpetajaametisse.
Oli aastal 1926–1927 Viljandi Pauluse koguduse abiõpetaja. Teenis aastatel 1927–1939 Muhu, Pöide ja Saaremaa Jaani kogudust, olles 1931–1935 Saaremaa praostkonna abipraost.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1945 vaimulik Eichstädtis (praegu Dąbie Suur-Poola vojevoodkonnas) ja 1945–1947 Dingelstädtis (Eichsfeldi maakonnas Tüüringi liidumaal). 1947–1949 teenis vaimulikuna Helbras (Eislebeni lähedal Mansfeld-Südharzi maakonnas Saksi-Anhalti liidumaal). 1949–1969 oli õpetaja Heilbad Heiligenstadtis (Eichsfeldi maakonnas Tüüringi liidumaal), olles samaaegselt Eichsfeldi kirikuringkonna superintendent. Emerituuri jäi ta 1. septembril 1969. Heiligenstadtis ta ka suri.
Isiklikku.
Tema isa Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Eestimaa kindralsuperintendent, teine vanaisa Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema onu Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Johannes Reinhold Schultz oli Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja ja Tartu Lutheri erainstituudi dotsent.
Eduard Kokoitõ

Eduard Kokoitõ (osseedi keeles "Кокойты Джабейы фырт Эдуард", vene keeles: "Эдуард Джабеевич Кокойты", gruusia keeles "ედუარდ კოკოითი"; sündinud 31. oktoobril 1964 Tshinvalis) oli Lõuna-Osseetia president 2001–2011.
Nooruses oli Kokoitõ Nõukogude Liidu maadluskoondise liige. 1980. aastatel oli ta Tshinvalis komsomolisekretär. 1992. aastal kolis ta Moskvasse, kus asus tegelema äriga.
Lõuna-Osseetiasse naasis Kokoitõ 2001. aastal. Samal aastal valiti ta teises hääletusvoorus 53% toetusega Lõuna-Osseetia presidendiks. Ametisse asus ta 18. detsembril.
2006. aasta 12. novembril valiti Kokoitõ ametisse tagasi. Samal päeval valiti Gruusia poolt kontrollitud Osseetia aladel presidendiks endine Lõuna-Osseetia peaminister Dmitri Sanakojev.
2011. aasta novembris valiti uus president, Kokoitõ kolmandaks ametiajaks kandideerida ei saanud. 9. detsembril astus ta ennetähtaegselt ametist tagasi.
Karulauk

Karulauk ("Allium ursinum") on mitmeaastane sibultaim liilialiste sugukonnast laugu perekonnast.
Karulauk on maitse- ja ravimtaim.
Süstemaatika.
Taime on kirjeldanud Plinius Vanem entsüklopeedilises loodusloos "Naturalis historia".
Carl von Linné (1707–1778) süstematiseeris karulaugu oma 1753. aastal avaldatud taimeliikide raamatus "Species Plantarum".
Rahvapäraseid nimetusi.
Karulauku nimetatakse ka metsikuks küüslauguks.
Levik.
Karulauk kasvab peaaegu terves Euroopas.
Eestis kuulub ta III kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka. Ta kasvab kõige meelsamini niiskes lehtmetsas, eelistab varjulist kasvukohta.
Taim kasvab 20–50 cm kõrguseks. Lehed on õhukesed, kuni 20 cm pikkused, selgelt eristatava rootsuga. Taim õitseb mais-juunis. Õievarred on lehetud. Õisik on valgete tähekujuliste õitega sarikas.
Karulaugu saadused.
Karulaugu kuivatatud lehti ("folia Allii ursini") ja kogu ürti ("herba Allii ursini") kasutatakse ka droogina.
Kasutamine kulinaarias.
Karulauku kasutatakse maitsetaimena. Teda kasvatatakse ka aedades püsikuna. Taime osad sisaldavad erinevates kontsentratsioonides küüslaugulõhnalisi eeterlikke õlide komponente, nagu allitsiin, alliin jpt. Söödavad on nii lehed, varred, sibulad kui ka õied.
Ohud söömisel.
Normaalse füsioloogiaga inimesel karulaugu tarvitamine söögiks mürgistusseisundeid esile ei kutsu, küll aga võib taimeosade söömine olla toksiline osadele loomadele.
Karulaugu lehtede korjamisel ja söögiks ettevalmistamisel tuleb neid hoolikalt puhastada ja pesta, et mitte nakatuda selliste inimestele ohtlike haigusetekitajatega nagu "Echinococcus multilocularis".
Sarnaste lehtedega taimed.
Karulaugu lehed sarnanevad inimorganismile mürgise piibelehe ja hariliku sügislille lehtedega, mistõttu nõuab karulaugu korjamine head taimetundmist.
Punapiir

Punapiir on kvantoptikas väikseima sagedusega valgus, mis võib tekitada fotoefekti ehk tõrjuda ainest välja elektroni.
formula_1
kus f-punapiiri sagedus, millest väiksema sagedusega valgus ei tekita fotoefekti; A-elektroni väljumistöö; h-Plancki konstant
Transformmurrang

Transformmurrang on nihkemurrang, mille korral kaks laama liiguvad horisontaalselt teineteisest mööda.
Transformmurrangud jagunevad vasaku- ja paremakäelisteks.
Transformmurrangud esinevad nii mandrilises kui ka ookeanilises maakoores.
Näiteks San Andrease murrang on mandriline transformmurrang.
Arnold Trossin

Arnold Trossin (Arnold Johan Wilhelm Trossin, 29. mai 1875 Jäneda – 31. oktoober 1942 Würzburg) oli eesti apteeker, Nõmme Vana Apteegi asutaja.
Trossin sündis pottsepa pojana Jänedal. Vanemate perekonnanimed (ema neiuna Burova) lubavad eeldada vene päritolu. Nähtavasti on tegemist luteri usku üle läinud sisserändajatega, kes peagi hakkasid saksastuma.
1879. aastal siirdusid Trossinid Tallinna ja panid end hingekirja Niguliste (saksa) kogudusse. Pärast kooliaastaid Nikolai gümnaasiumis asus Arnold Trossin apteekriõpilasena tööle Rakveres. Sooritanud Tartus 1895. aastal abiliseeksami, töötas ta vaheaegadega kuni 1900. aasta sügiseni Tallinna Väikeses apteegis, tegi järgmise aasta hakul Moskva ülikoolis proviisorieksami ning võttis vastu koha Raeapteegis. Töökas ja asjalik proviisor võitis peagi Carl Rudolf Lehberti usalduse ja tõusis tema alaliseks asendajaks.
5. jaanuaril 1910 saatis Trossin kubernerile palve seada sisse uus maa-apteek Nõmme suvituskohas Jälgimäe mõisa piirides Tallinna kreisis, linnast 7 versta kaugusel. Kuberneri resolutsioon 31. maist 1910 lubas alustada tööd aadressil Mai (endine Apteegi) tn 4. Maja, mille Trossin üüris, oli mõeldud suvilaks. Aastaid hiljem, juba omanikuna, lasi ta teha majale juurdeehitise. Nii töötas apteek 30 aastat, kandes Arnold Trossini nime. Oma algse omaniku valdusse jäi apteek 1940. aastani.
Nõmme vana apteek

Nõmme vana apteek oli apteek Tallinnas Nõmme linnaosas aadressil Mai tänav (endine "Apteegi") 4 Nõmme raudteejaama lähedal. Apteegi Nõmmel avas proviisor Arnold Trossin 1910. aasta mais. 1940. aasta sügisel apteek natsionaliseeriti.
1992. aasta märtsis muutus apteegi omandivorm ja moodustati AS Nõmme Vana Apteek. Alates 19. aprillist 2006 kuulus Nõmme Vana Apteek Koduapteegi osaühingule.
Aastast 1995 on Nõmme vanima apteegi hoone muinsuskaitse all.
2011. aasta märtsis kolis apteek äsja valminud Nõmme Tervisekeskuse hoonesse.
15. mail 2013 müüs Tallinna linn apteegi endised ruumid ehk Mai tänav 4 hoone esimese korruse 121 061 euro eest kinnisvarafirmale TCM Grupp. TCM Grupp võõrandas 139 ruutmeetril asuva korteriomandi edasi eraisikule.
Nõmme vana apteegi läheduses asub Mai park.
Kultuuriselts

Kultuuriselts on selts, mille liikmete üks ühine liitev eesmärk on mingi kultuuritegevuse korraldamine, arendamine vms.
Selts

Selts on vabatahtlik organisatsioon, mis taotleb ühiskondlikke, kutsealaseid ja kultuurilis-seltskondlikke eesmärke.
Seltsi on defineeritud ka nii: on juriidiline isik (nt MTÜ), mille liikmed tegutsevad ühise eesmärgi nimel.
Mittetulundusühingu nimi ei pea sisaldama täiendit mittetulundusühing, kuid seadus nõuab, et tema nimes oleks eestikeelne täiend, mis viitab sellele, et tegemist on isikute ühendusega. Selliseks täiendiks võib olla näiteks ühing, selts, kogu, koda, klubi, föderatsioon, liit, keskliit, ring, sõpruskond, erakond, korteriühistu jne.
Juba 19. sajandil oli vabatahtlikku ühingut tähistava saksakeelse sõna "Gesellschaft" vasteks eesti keeles kujunenud sõna "selts". Seltsi nime kandvate ühingute hulgas on tuntud nt Õpetatud Eesti Selts (asut. 1838) ja Estonia Selts (asut. 1865). Selts on traditsiooniline ja praegugi tavapärane osa seltsingu või mittetulundusühingu nimest; katusorganisatsiooni nimeks võib olla ka keskselts. (Mikko Lagerspetz, Kodanikuühiskonna lühisõnastik, 2007)
Aimi Hiir

Aimi Hiir (neiuna Aimi Paas, 17. detsember 1902 Kambja vald – 9. detsember 1988 Tallinn) oli eesti bibliograaf. 
Aastal 1926 oli ta palgata praktikant ning ajutine abitööline Tartu Linnaraamatukogus, lühikest aega ka ülikooli raamatukogus.
Aastal 1927 oli ta Tartu Linna Keskraamatukogu I Haruraamatukogu ja II Lugemislaua juhataja, laenutaja ja koristaja. 
Aastatel 1931–1932 kuulas vabakuulajana bibliograafialoenguid Tartu Ülikoolis ja 1935 sooritas I järgu raamatukogujuhataja kutseeksami ning asus tööle linna keskraamatukogus.
Detsembrist 1940 juulini 1941 oli ta Tartu Linna Keskraamatukogu juhataja; seejärel novembrini 1944 evakuatsioonis Nõukogude Venemaal.
Jaanuarist 1945 kuni maini 1951 oli ta uuesti Tartu Linna Keskraamatukogu juhataja, seejärel kuni juunini 1962 Tartu Riikliku Ülikooli Pearaamatukogu (alates 1958 TRÜ Teaduslik Raamatukogu) direktor.
Aastatel 1965–1968 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu laenutus- ja hoiuosakonna juhataja.
Isiklikku.
Aimi Hiir oli abielus kirjanik Erni Hiirega. Nende tütrepoeg on Karl Martin Sinijärv.
Poeg Randar sündis 1928. aastal ja tütar Lili Ann 1948. aastal.
Cookies

Cookies on eesti "metal"-ansambel.
Cookies'e tuntuim liige on ilmselt laulja Venno Loosaar. Ansambel sai nime selle järgi, et erinevalt paljudest teistest bändidest tarbivad selle liikmed suure koguse õlle asemel limonaadi ja küpsiseid. Karske bänd tegi 2004. aastal ka narkoennetustööd Tallinna koolides.
2007. aastal ilmus bändi esimene album Cookies.
2015. aasta suvel avaldas bänd singli ja muusikavideo Tee ennast korda!.
Russin

Russin (läti "Rūsiņš"; surnud 1212, Henriku Liivimaa kroonikas "Russinus") oli üks latgalite vanemaid 13. sajandi alguses.
Kogu info Russini kohta pärineb Henriku Liivimaa kroonikast. Tema nime etümoloogilise allikana on nähtud Venemaad ("Русь") tähistavat sõna, mis võib viidata ta slaavi päritolule, aga ka lätikeelset sõna "rusgans", "rūsans" "punakaspruun". Russini residents asus Tālava maakonnas Sotecle linnuses. Tal oli vend, kes langes Karedal 1220. aastal toimunud lahingus saarlastega.
Russin koos mitmete teiste Tālava vanematega, kes olid eestlaste käe läbi kannatanud, sõlmis 1208. aastal nende vastu võitlemiseks liidu Mõõgavendade ordu ja Riia piiskop Albertiga. Ugandi-vastase sõjakäiguga alanud sõjalist konflikti, millesse Ugandi poolel astusid ka Sakala vanemad, iseloomustasid vastastikused rüüsteretked, kus Russin oli sage osaleja. Kõigepealt on teda, kroonika järgi "latgalitest vapraimat", nimeliselt mainitud esimesel Sakalasse suundunud retkel, kus olevat tapetud "300 Sakala maakonna parematest meestest ja vanemaist, peale selle lugematuid teisi, kuni tapjate väsinud käed ja õlavarred juba jõuetuks jäid suurest rahva mõrvamisest". Tagasi Tālavasse jõudnud Russin olevat öelnud, et "mu lapselapsed kuulutavad oma lastele kolmandast ja neljandast põlvest saadik seda, mis Russin on korda saatnud sakalaste peiedel". Ajaloolased on pidanud selliseid väiteid siiski tugevalt liialdatuteks.
Teada on ka Russini osalemine 1209./1210. aasta talve sõjakäigul Ugandisse. Kui pärast seda enamus liivlaste ja latgalite juhtidest Ugandiga rahu sõlmis, siis Russin koos Võnnu ordumeistri Bertoldiga keeldus sellest ja valmistus edasiseks võitluseks. 1210./1211. aasta talvel tegi ta kaasa ristisõdijate ja nende liitlaste esimese sõjakäigu Soontaganasse. Järgnevalt võttis ta osa Viljandi linnuse piiramisest, kus ta olevat seesolijaid keelitanud kristlusse astuma vastutasuks rahu lubades. Kui need piiravat väge pilgates pakutust loobusid, tappis ta vangivõetud sakalased ja ähvardas seesolijatega sama teha. Hiljem samal aastal tungis ugalaste ja sakalaste vägi latgalite aladele, tappes paljusid Russini kaaskonnast. Kättemaksuretkel Ugandisse tappis Russini vägi seal kõik kättesaadud mehed, sh osa neist elusalt praadides.
1212. aastal, kui tekkis tüli liivlaste ja latgalite ning Mõõgavendade ordu vahel, toetas Russin ülestõusnuid ning langes mässu keskuseks kujunenud Satesele linnuse piiramisel. Vastaspoolel olnud Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu väe juhile Bertoldile kui endisele sõbrale linnuse kindlustuselt kiivrit peast võttes rahuettepaneku teinud Russin sai ammukütilt noole pähe ja suri hiljem.
Piirivalve teeneterist

Piirivalve teeneterist on 1997. aastal asutatud kolmeklassiline teenetemärk, millega Politsei- ja Piirivalveamet tunnustab inimesi teenete eest piirivalve ees.
Teenetemärgid valmistab AS ARS Vasetööd.
Rein Neggo

Rein Neggo (13. mai 1918 Kõljala mõis, Pihtla vald, Saaremaa – 12. märts 2007 Los Angeles) oli eesti vaimulik.
Rein Neggo õppis Kaarma koolis ja lõpetas 1937. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Sama aasta sügisel asus ta elama Tartusse, töötas linnavalitsuses ja õppis samaaegselt Tartu Ülikooli usuteaduskonnas kuni selle sulgemiseni Nõukogude võimu poolt. Hiljem õppis ta paar aastat Tartu Kõrgema Muusikakooli lauluklassides.
Muusikakool jäi tal sõja tõttu siiski lõpetamata. Ta laulis koorides, mängis mitmes orkestris trombooni ja teisi puhkpille ning juhatas segakoori Los Angeleses ja ühendkoore Lääneranniku eesti päevadel. Samuti tegutses ta noorkotka ja skaudina alates 1932. aastast. Astmelt kotkajuht (n-skm). Oli Los Angelese eesti skautüksuse asutajaid, skautkomitee liige ja rühmavanem.
Esimese jutluse pidas ta aastal 1937 jõulude ajal Kaarma kirikus, kutsujaks toonane Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja Elmar Tõldsepp.
Aastal 1944 põgenes ta koos perekonnaga Saksamaale, kus viibis Murnau ja Geislingeni laagris, töötas pikemat aega Eesti Kooride Keskuses, lühemat aega töökompaniis ja lõpupäevil Rahvusvahelise Põgenikeorganisatsiooni (International Refugee Organization, IRO) ametnikuna.
Emigreerus sügisel 1949 Ameerika Ameerika Ühendriikidesse ning asus elama Los Angelesse. Seal töötas ta algul masinistina metallivabrikus ja hiljem joonestajana. Oli EELK Los Angelese koguduse organiseerijate seas. Ühendriikides elades ja töötades õppis ta usuteadust konsistooriumi moodustatud komisjoni järelevalvel, kuhu kuulusid Tartu ülikooli endised õppejõud Johan Kõpp, Jaak Taul ja Arthur Võõbus. Pärast prooviaastat ja konsistooriumi eksamite sooritamist ordineeriti ta peapiiskop Johannes Oskar Lauri poolt Stockholmis 20. märtsil 1966 Los Angelese koguduse õpetajaks. Ta töötas Los Angelese koguduse õpetajana 15. jaanuarini 1991, mil ta vabastati ametist tervislikel põhjustel, kuid täitis ajutiselt koguduseõpetaja kohuseid novembrini 1994.
Nikita (Dobronravoff)

Nikita (vene keeles Никита; kodanikunimega Oleg Stanislavovitš Dobronravoff; sündinud 1. jaanuaril 1962 Muromis Vladimiri oblastis) on Vene Õigeusu Kiriku munk, vaimulik (iguumen), teoloog, jutlustaja ning publitsist.
Moskva Vaimulikku Seminari lõpetamise järel jätkas Nikita õpinguid Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas 1998. aastal. Õpingute ajal pühitses patriarh Kirill ta 15. aprillil 2000 Smolenskis munkdiakoniks ja sama aasta 29. aprillil munkpreestriks. 28. augustil 2006 ülendati ta Iguumeniks.
Ta on raamatute "Old believers in China 1917-1958" (NY., 2007), "Historien om översättning av ortodoxa liturgiska texter till svenska" (Åbo, 2008), "Den ortodoxa kyrkan i Sverige" (Åbo, 2009) toimetaja.
Telia Eesti

Telia Eesti AS (varem "AS Eesti Telekom") on ettevõttele Telia Company AB kuuluv telekommunikatsiooniettevõte, üks suuremaid selle valdkonna ettevõtteid Baltimaades. Asutatud 1997. aastal. 
Kuni septembrini 2014 oli Eesti Telekom valdusfirma, mille tütarettevõtted Elion Ettevõtted AS ja AS EMT pakkusid telekommunikatsiooni teenuseid. Telia Company kontserni restruktureerimise käigus ühendati 1. septembril 2014 Eesti Telekomi senised tütarettevõtted Elion ja EMT valdusfirmaga ning ühendettevõte jätkas tegutsemist AS Eesti Telekomi nime all. Brändid Elion ja EMT jäid sealjuures endiselt alles.
20. jaanuaril 2016 muutis Eesti Telekom oma ärinime Telia Eesti AS-iks ning asendas ka senised brändid Elion ja EMT Teliaga.
AS Telia Eesti aktsiakapital koosneb 137 954 528 nimiväärtuseta lihtaktsiast. Kõik aktsiad kuuluvad ettevõtte omanikfirmale Telia Company AB. 
2010. aasta alguseni olid Eesti Telekomi aktsiad noteeritud Tallinna börsil. Ettevõtte börsilt äraviimise algatas TeliaSonera pärast Eesti Telekomi vähemusosaluste omandamist Eesti riigilt ja väikeaktsionäridelt.
Ettevõte on Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu liige.
7. juunil 2023 müüs Telia Eesti nii Microlingilt 2001. aastal ostetud online.ee-lõpulised kui ka Elioni hot.ee- ja suhtlus.ee-lõpulised tasuta hallatud meiliaadressid Fjordmail Technologies ASile, mis muutis augustis 2023 nime, see on Inbox.Com AS. 8. augustil 2023 korraldatud meiliaadresside üleandmine ebaõnnestus nii suures ulatuses, et Telia Eesti oli sunnitud uuesti meiliklientidega tegelema.
Ernst Lootsma

Ernst Lootsma (1. oktoober 1908 Narva-Jõesuu – 16. aprill 1991 London, Ontario provints, Kanada) oli eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1928 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta aastal 1934. Oli prooviaastal Pilistvere Andrease koguduses praost Bernhard Steinbergi juures ja Tartu Ülikooli koguduses professor Johan Kõppu juures. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 14. aprillil 1935 Tallinna Toomkirikus.
Pärast ordineerimist teenis vikaarõpetajana Mõisaküla kogudust, kuni 15. detsembrini 1935, mil ta valiti Rõngu Mihkli koguduse õpetajaks. Rõngu kogudust teenis ta aastani 1944.
Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Pärast sõda oli Lübecki Eesti koguduse õpetajaks, pidades jumalateenistusi alul Rootsi meremisjoni kirikus ja hiljem kaasmaalaste poolt sisustatud laagrikirikus, olles ühtlasi usuõpetajaks Lübecki Eesti Gümnaasiumis. Oli veel Lübecki NMKÜ esimees ja Eesti Punase Risti hoolekande õpetajaks. Siirdus aastal 1947 Rootsi, kus töötas AEG elektritarvete vabrikus, olles ühtlasi Stockholmi Jakobi koguduse noorsootöö ja Södertälje pihtkonna õpetajaks.
Märtsis 1950 emigreerus Kanadasse. 1950–1959 teenis Eesti pagulasi Londoni, St. Catharinesi ja Amherstburgi linnades Ontarios. 1959–1976 teenis (Missouri Sinodi koosseisus olevaid) Kanada kogudusi. Läks aastal 1976 emerituuri, kuid teenis surmani emeeritusena Londoni Pauluse kogudust.