Eduard Kull

Eduard Kull (12. november (vkj)/ 25. november 1905 Orava vald, Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 6. oktoober 1988) oli eesti pedagoog ja majandusteadlane.
Tema isa oli talupidaja Wilhelm Kull.
Haridus.
Lõpetas Petseri Gümnaasiumi 1926; õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1926–1928, seejärel omandas Tallinna Õpetajate Seminari pedagoogilistel kursustel algkooliõpetaja kutse (29. septembril 1928 algkooliõpetaja kutsetunnis).
Õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas majandust aastatel 1929 ja 1934/1935, Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonnas aastatel 1940/1941 ja 1944–1947, lõpetas TPI tööstusökonoomika erialal.
Majandusteaduste kandidaat 1952 (NSV Liidu TA Majanduse Instituut); majandusteaduste doktor 1965 (Eesti NSV TA, kinnitatud 1966).
Töökäik.
Ülikooliõpingute ajal oli Petserimaal Krabilovo Algkooli õpetaja 1. september 1927 – 30. september 1928, Krabilova algkooli juhataja 1. juuli 1929 – 30. september 1930; teenistus Eesti kaitseväes 1. oktoober 1928 – 19. juuni 1929; Saatse Algkooli juhataja 1. oktoober 1930 – 31. juuli 1937; Hiiu Algkooli õpetaja 1. juuli 1937 – 21. november 1940; Tallinna 20. Algkooli juhataja 22. november 1940 – 28. juuli 1941; Tallinna 28. Algkooli õpetaja ajutine kt 1. oktoober 1941 – 1. juuli 1942; Tallinna 28. Algkooli juhataja abi 1. juuli 1942 – 5. juuli 1942 (5. juuli 1942 palus end vabastada seoses teisele tööle minekuga).
Tallinna Veskite Keskuse arve- ja finantsala juhataja; Jahu- ja Leivatööstuse Peavalitsuse töö- ja palgaosakonna juhataja 1942–1944; Eesti NSV Ministrite Nõukogu Eesti Majanduse Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur 1947–1950; Eesti NSV TA Majanduse Instituudi vanemteadur, tööstusökonoomika sektorijuhataja ja instituudi asedirektor 1951–1965.
Aastatel 1965–1988 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi tootmise ökonoomika ja organiseerimise/tööstusökonoomika kateedris professorina (1965–1980) ja konsultantprofessorina (1980–1988).
Teadustöö.
Põhisuunad: tööstusettevõtete spetsialiseerumine, majanduslik efektiivsus ja ratsionaalne paigutus, tehnilise kaadri (inseneride ja ökonomistide) perspektiivne vajadus.
Temalt ilmus üle 150 publikatsiooni, sealhulgas monograafiaid, õpikuid ja populaarteaduslikke artikleid. Tema juhendamisel kaitstud 10 kandidaadiväitekirja.
Teadusorganisatoorne ja erialane tegevus.
Juhtis uurimistöid tootmise korraldamise, töö tehnilise normimise ja raamatupidamisarvestuse alal Tallinna tööstusettevõtetes 1950–1960; uuringute laienemisel Baltikumi majanduspiirkonnale koordineeris arendamis- ja paigutuskava Läti ja Leedu NSVs; 1970. aastatel oli TPI masina- ja metallitööstuse tootmise planeerimise ning arendamise teaduslike aluste uurimissuuna juhendaja ja vastutav täitja; mitme majandusalase nõukogu ja eksperdikomisjoni liige, nt Eesti NSV Plaanikomitee masinaehitustööstuse arendamise eksperdikomisjoni esimees.
Osales Eesti NSV riiklike teaduse-, tehnika- ja majanduspreemiate määramise komisjoni töös; ühingu Teadus lektor 1950–1975; TPI kogumiku "Õppemetoodika küsimusi" toimetuskolleegiumi esimees 1966–1977; tegeles juhtiva majanduskaadri koolitamisega Eesti NSV Ministrite Nõukogu korraldatud kursustel; Tallinna Majanduse Rahvaülikooli juhataja 1966–1977; Tallinna Teadlaste Maja liige.
Muu tegevus ja eneseharimine.
Teda iseloomustas teadmishimu, ta võttis osa väga paljude täienduskursuste tööst:
Satserinnas juhtis ta haridusseltsi laulukoori ja keelpilliorkestrit ning mängis ise noorkotkaste orkestris okariinpillidel. Ta oli orkestrijuht ka Hiiu koolis.
Tema lahkumine pedagoogiliselt töölt 5. augustil 1942 võis olla seotud tema avaldusega Tallinna Linna Koolivalitsuse juhatajale 15. augustil 1940: "Olen tuttav dialektilise ja ajaloolise materialismi põhialustega ning olen pidevalt jälginud Nõukogude Liidu pedagoogilist kirjandust, mille tõttu arvan end suuteline olevat Eesti NSV koolide juhtimiseks ja ülesehitamiseks marksismi-leninismi vaimus".