Peetruse salgamine

Peetruse salgamine on kõigis neljas kanoonilises evangeeliumis (Mt 26:69–75, Mk 14:66–72, Lk 22:55–62, Jh 18:15–18, 25–27) jutustatud episood, milles Peetrus pärast Jeesuse kinnivõtmist salgas teda, nagu Jeesus oli ette kuulutanud. Peetrus salgas Jeesust kolm korda hirmust, et ka tema võetakse kinni. Kui ta kuulis kuke kiremist, tulid tal õpetaja sõnad meelde ja ta puhkes kibedalt nutma.
Kõik neli evangeeliumi väidavad, et pühal õhtusöömaajal kuulutas Jeesus ette, et Peetrus salgab, et ta teda tunne, öeldes, et Peetrus ütleb temast lahti, enne kui kukk järgmisel hommikul kireb. 
Pärast Jeesuse kinnivõtmist salgas Peetrus kolm korda, et ta teda tunneb. Pärast kolmandat salgamist kuulis ta kuke kiremist ja talle tuli meelde Jeesuse ettekuulutus, samal ajal kui Jeesus pöördus ja vaatas talle otsa. Seepeale puhkes Peetrus kibedasti nutma. Seda viimast episoodi nimetatakse Peetruse kahetsuseks.
Episood on osa Kristuse kannatusloost ja järgneb Jeesuse kinnivõtmisele Ketsemanis pärast Juuda suudlust. See toimus ööl vastu reedet.
Seda teemat on hiljem kujutatud muu hulgas varajastes oratooriumides ja kujutavas kunstis, näiteks itaalia kunstniku Caravaggio 1610. aastal valminud õlimaalil "Püha Peetruse lahtiütlemine" ("Negazione di San Pietro"). Peetruse salgamise ja hilisema kahetsuse tormilised tunded on sajandeid olnud suurte kunstiteoste teemaks. Nende seas on Caravaggio maal "Püha Peetruse lahtiütlemine", mis asub Metropolitani Kunstimuuseumis. Nendel sündmustel põhinevad ka stseenid filmides Jeesuse Kristuse elu ja surma kohta (näiteks filmis "The Passion of the Christ", kus Peetruse rollis on Francesco De Vito). Neile viitavad heliteosed, nii religioossed kui ka ilmalikud. 
Kukest on saanud üks Peetruse atribuutidest kristlikus kunstis (vt pühakute atribuudid).
Kujutamine Piiblis.
Kannatusloos jutustavad evangeeliumid, et Jeesus kuulutas kinnivõtmise eel pühal õhtusöömaajal või teel Õlimäele ette, et tema lähedane jünger Peetrus salgab ta samal ööl, enne kui kukk kireb, kolm korda. Peetrus eitas seda ja kinnitas hoopis, et jääb oma Issandale tema kannatuste teel truuks ning on vajaduse korral valmis tema eest isegi surema. "Ja Jeesus ütles neile: „Teie kõik taganete minust, sest kirjutatud on: "Ma löön karjast, ja lambad pillutatakse laiali." Kuid pärast minu ülesäratamist lähen ma teie eele Galileasse.” Aga Peetrus vastas talle: „Kui ka kõik taganevad, siis mina küll mitte!” Ja Jeesus ütles talle: „Tõesti, ma ütlen sulle, täna, selsamal ööl, enne kui kukk kaks korda laulab, salgad sina mu kolm korda ära. Aga tema ütles eriti kindlalt: „Kui ma ka peaksin koos sinuga surema, mina ei salga sind mitte!” Nõndasamuti ütlesid ka kõik teised." (Mk 14:27–31) "Siis ütles Jeesus neile: „Teie kõik taganete minust täna öösel, sest kirjutatud on: "Ma löön karjast, ja karja lambad pillutatakse laiali." Kuid pärast oma ülesäratamist lähen ma teie eele Galileasse.” Aga Peetrus kostis: „Kui ka kõik taganevad sinust, ei tagane mina eluilmaski!” Jeesus lausus talle: „Tõesti, ma ütlen sulle, täna öösel, enne kui kukk laulab, salgad sina mu kolm korda ära.” Peetrus ütles talle: „Kui ma ka peaksin koos sinuga surema, mina ei salga sind mitte!” Samamoodi ütlesid ka kõik teised jüngrid." (Mk 26:31–35) "Siimon, Siimon, vaata, saatan on väga püüdnud sõeluda teid nagu nisu! Aga mina olen sinu pärast Jumalat palunud, et su usk ei lõpeks. Ja kui sa ükskord pöördud, siis kinnita oma vendi!” Peetrus ütles talle: „Issand, ma olen valmis minema sinuga niihästi vangi kui surma!” Jeesus aga ütles: „Ma ütlen sulle, Peetrus, kukk ei laula täna enne, kui sa oled kolm korda salanud, et sa mind tunned!”" (Lk 22:31–34) "Siimon Peetrus küsis temalt: „Issand, kuhu sa lähed?” Jeesus vastas: „Kuhu mina lähen, sinna ei saa sina mulle praegu järgneda, aga sa järgned hiljem.” Peetrus ütles talle: „Issand, miks ma siis praegu ei saa sulle järgneda? Ma annan oma elu sinu eest.” Jeesus vastas: „Kas sina annad oma elu minu eest? Tõesti, tõesti, ma ütlen sulle, kukk ei laula enne, kui sina oled mind juba kolm korda salanud." (Jh 13:36–38) Luuka evangeelium lisab salgamisennustuse ette kaks salmi, kus Jeesus ütleb Peetrusele, et kõik jüngrid on Saatana poolt ohustatud, ent ta on palvetanud, et Peetruse usk ei lakkaks; ja kui Peetrus uuesti pöördub, peab ta oma vendi kinnitama (Lk 22:31–32).
Et Jeesuse vangivõtmist ära hoida, tõmbas Peetrus Jh 18:10 järgi mõõga ja raius ülempreestri teenril Malkusel kõrva ära: "Siimon Peetrus, kellel oli mõõk, tõmbas selle nüüd välja ning lõi ülempreestri orja ja raius ära ta parema kõrva; orja nimi oli Malkus." Kõrva äraraiumist mainitakse ka Mk 14:47, kuid seal ei nimetata selle teo toimepanijat: "Ent üks juuresolijaist tõmbas mõõga ja lõi ülempreestri sulast ning raius ta kõrva ära." Jeesus taunis seda vägivaldset tegu: "Siis ütles Jeesus talle: „Pista oma mõõk tuppe tagasi, sest kõik, kes mõõga tõmbavad, mõõga läbi hukkuvad!" (Mt 26:52) "Aga Jeesus kostis: „Jätke see!” Ja ta puudutas tema kõrva ja tegi ta terveks." (Lk 22:51) "Jeesus ütles siis Peetrusele: „Pista mõõk tuppe! Eks ma pea jooma sellest karikast, mille Isa mulle on andnud?”" (Jh 18:11). Nagu kõik teised jüngrid, põgenes ka Peetrus: "Aga see kõik on sündinud, et prohvetite kirjad läheksid täide. Siis põgenesid kõik jüngrid, jättes tema maha." (Mt 26:56)
Kolm salgamist.
Salgamiste kirjeldus evangelistidel.
Luuka evangeelium kujutab Peetrust Markuse evangeeliumiga võrreldes mõnevõrra leebemalt: ta ei lase tal salgamisel kasutada vandevormeleid ning mainib ainsana, et pärast kolmandat salgamist Jeesus pöördus ja heitis Peetrusele meeldetuletava pilgu.
Peetruse kahetsus.
Siis puhkes Peetrus nutma ja väljendas sellega oma sügavat kahetsust.
Peetrus ei unustanud kunagi oma reetmist. Tema õpilane püha Klemens jutustab, et kogu ülejäänud elu jooksul laskus Peetrus kesköise kukekiremise ajal põlvili ja kahetses oma salgamist, uputades end pisaratesse, kuigi Issand ise oli talle varsti pärast ülestõusmist juba andestanud.
On säilinud ka pärimus, mille järgi apostel Peetruse silmad olid sagedasest ja kibedast nutust punased..
Andestus.
"Kui nad nüüd olid einet võtnud, ütles Jeesus Siimon Peetrusele: „Siimon, Johannese poeg, kas sa armastad mind rohkem kui need?” Peetrus ütles talle: „Jah, Issand, sina tead, et sa oled mulle armas.” Jeesus ütles talle: „Sööda mu tallesid!” Tema ütles talle veel teist korda: „Siimon, Johannese poeg, kas sa armastad mind?” Ta vastas talle: „Jah, Issand, sina tead, et sa oled mulle armas.” Jeesus ütles talle: „Hoia mu lambaid kui karjane!” Tema ütles talle kolmandat korda: „Siimon, Johannese poeg, kas ma olen sulle armas?” Peetrus jäi kurvaks, et Jeesus küsis temalt kolmandat korda: „Kas ma olen sulle armas?” Ja ta ütles temale: „Issand, sina tead kõik, sina tead, et sa oled mulle armas.” Jeesus ütles talle: „Sööda mu lambaid!"
Peetrus mõistis Jeesuse küsimusi alguses etteheitena oma kolme salgamise eest (ka sellepärast, et Jeesus kasutas tema vana nime Siimon. Hiljem hakati seda võtma Jeesuse lunastava teona, mis võimaldas Peetrusel kaasjüngrite ees tunnistada, et ta tõepoolest armastab oma Issandat, ning nii taastada täielikult oma koha usukogukonnas.
Otto Böcheri arvates tekitas Pauluse kõrval kõige tähtsama Jeesuse Kristuse apostli läbikukkumine algkristluses veel kümneid aastaid hiljemgi sellist pahameelt, et seda tuli teoloogiliselt töödelda näiteks selle stseeni lisamisega. 
Pavel Florenski kritiseerib lõigu Jh 21:15–17 katoliiklikku tõlgendust Peetruse apostliseisuse taastamisena või talle teiste apostlite seas erakorraliste volituste andmisena. Ta märgib, et algtekstis räägitakse Kristuse kahes esimeses küsimuses armastusest agaape (üldinimliku armastuse) mõttes, kolmandas "philía" (sõbrakiindumuse) mõttes. Florenski teeb järelduse, et see kirjakoht räägib Kristuse isiklikest suhetest Peetrusega, kes oli oma salgamisega tema sõbraarmastuse reetnud ja kellele ta nüüd andeks andis..
Taust.
Suure osa neist kolmest aastast, mil Jeesus tegi oma kuulutus- ja õpetamistööd ning kogus ja õpetas jüngreid, oli ta õpetlaste ja preestrite tähelepanu all, nad kritiseerisid ja ahistasid teda. Tema õpetust peeti mõnikord hereetiliseks ning sellel, et ta kogus enda ümber jüngreid, kahtlustati poliitiliseks motiivi. Jeesuse kinnivõtmine ja kohtumõistmine tema üle olid selle vaenulikkuse kulminatsioon.
Peetrus oli üks Jeesuse kaheteistkümnest kõige lähemast jüngrist. Ta salgas Jeesust siis, kui teda süüdistati selles, et ta oli olnud "Jeesusega". See tähendab, et ta oli olnud Jeesuse jünger. Matteuse evangeelium ütleb, et Peetrus salgas Jeesust "kõigi ees", st ta andis avaliku tunnistuse ja kinnitas seda vandega (Mt 26:72: "Ja taas salgas ta vandega: „Ma ei tunne seda inimest!”"). Matteus rõhutab kogu oma evangeeliumis avalikku tunnistamist kui jüngriks olemise olemuslikku osa, öeldes (Mt 10:32–33): "Igaüht nüüd, kes mind tunnistab inimeste ees, teda tunnistan ka mina oma Isa ees, kes on taevas. Aga igaühe, kes iganes minu ära salgab inimeste ees, tema salgan ära ka mina oma Isa ees, kes on taevas." Peetruse salgamises on otsene vastuolu jüngriks olemise olemusega, nagu Matteus seda kirjeldab.
Matteus on juba ülalpool edasi andnud ka Jeesuse õpetuse, mis keelab vandumist: "Veel olete kuulnud, et muistsele põlvele on öeldud: „Sa ei tohi valet vanduda!” ja „Issandale antud vandeid tuleb pidada!” Aga mina ütlen teile: Ärge vanduge üldse, ei taeva juures, sest see on Jumala troon, ega maa juures, sest see on tema jalgealune järg, ega Jeruusalemma juures, sest see on suure Kuninga linn! Ära vannu ka oma pea juures, sest ise ei saa sa ühtegi juuksekarva valgeks või mustaks teha! Iga teie „jah” olgu „jah” ja iga „ei” olgu „ei”, aga mis üle selle, see on kurjast." (Mt 5:33–37)
Ajaloolisus.
Mõned teadlased ja teoloogid kahtlevad Peetruse salgamise loo ajaloolisuses. Mõned eksegeedid peavad seda mitteajalooliseks teoloogiliseks väiteks, mis ei pärine jumalikust ilmutusest ega ole ka muul moel autoriteeti. Sel juhul tekib küsimus, kes ja miks selle loo välja mõtles ja evangeeliumidesse lisas.
Seda, et Peetruse salgamine oli põhijoontes ajalooline sündmus, oletavad teiste seas Otto Böcher ja Lothar Wehr. 
Mõnede uurijate arvates on selle episoodi ajaloolisus kahtlane, kuid see arvamus ei ole läbi löönud.
John P. Meier väidab, et piinlikkuse kriteeriumi järgi on selle loo autentsus tõenäoline, kuid see võis ka olla asendus Peetruse mingile veel suuremale eksimusele.
Teoloogilised kommentaarid.
Peetruse salgamist ja sellest tulevat hingepiina on kajastatud teoloogilistes kommentaarides. Kirjeldades Peetruse saabumist ülempreestri majja, tõstatab Lopuhhini Piibli-kommentaar juba enne salgamissündmuse käsitlemist küsimuse apostli hingeseisundist: "See, mis toimus seespool, Peetruse hinges, jäi kõigile märkamatuks; väliselt oli näha ainult seda, et ta soojendas end tule ääres! Loomulikult pidi Peetrus füüsilise leegi läheduses oma sisemist leeki jõuliselt summutama ja vaos hoidma, lihtsalt selleks, et mitte reeta ennast ja oma kavatsusi. Ta oli olukorras, milles on inimene, kes kaldal näeb uppujat, ilma et tal oleks jõudu ja vahendeid, et teda kuidagi aidata. See heade ja armastavate inimeste üks piinavamaid seisundeid. See, milliseid hingepiinu Peetrus tule ääres läbi elas, jääb inimeste silmade eest varjatuks.".
Theophylaktos Ohridist peatub üksikasjalikult Peetrust paljastada püüdva teenijatüdruku kujundi tõlgendusel: "Peetruse paljastab teenijatüdruk, st inimlik nõrkus, midagi madalat ja orjadele sobivat."
. Peetrusele aru pähe pannud kukk on Theophylaktose arvates "Kristuse sõna, mis ei luba meil end lõdvaks lasta ega magama jääda, vaid ütleb: "valvake" ja "tõuse üles, magaja!".
Evangelistid asetavad Peetruse salgamisstseeni erinevalt Suurkohtu kohtumõistmise sündmuste konteksti erinevalt. Sünoptilised evangeeliumid esitavad kõik kolm salgamist järjest, ilma vahepausideta (ainult Luukas märgib, et teise ja kolmanda salgamise vahel möödus umbes tund: Lk 22:59: "Ja umbes tund aega hiljem kinnitas seda keegi teine: „Tõepoolest, ka tema oli Jeesusega, ta on ju galilealane.”"). Seejuures paigutab evangelist Luukas salgamise ülempreestri juures toimuva Kristuse üle kohtumõistmise ette, Markus aga selle järele. On märgitud, et Luuka versioon on usutavam: "Tõenäoliselt toimus enne Peetruse salgamine ning alles seejärel Kristuse hukkamõistmine, sest vaevalt oleks sellise otsuse saanud teha enne hommikut: Suurkohtu liikmetel läks tarvis aega, et piisavas koosseisus koguneda ja nii tähtsat asja korralikult arutada."
Uue Testamendi kirjeldused Peetruse salgamisest rõhutavad sündmuse dramaatilist kulgu. Algul küsitleb Peetrust üks teenijatüdruk ja lõpuks rahvahulk. Tema salgamine viitab alguses teadmatusele, kellest on jutt, seejärel lisab ta salgamisele vande ja lõpuks eitab sajatamisega täielikult, et on Jeesust kunagi tundnud.
Luuka evangeeliumi jutustus rõhutab sündmuste loogilist järgnevust ja näitab Jeesuse ja Peetruse emotsionaalset ühendust pilgu kaudu, mis viib jüngri kahetsuseni. Iga evangelist esitab sündmused oma vaatenurgast, tuues välja erinevaid üksikasju, mis rikastavad terviku mõistmist. "Mõtlen sageli, mu Kristus, kui magusad ja kui armsad paistavad Sinu silmad sellele, kes Sind armastab, ja Sina, mu aare, tahad vaadata armastusega. Mulle tundub, et üksainus kord seda nii tasast pilku hingedele, keda Sa pead omaks, on küllaldane tasu paljude aastate teenimise eest. Peetruse pisarad on loomulik reaktsioon õilsatel südametel, keda liigutab Jumala arm. Katoliku kiriku õpetuses nimetatakse seda südamekahetsuseks: "Hinge valu ja tehtud patu vihkamine koos otsustavusega enam mitte pattu teha."
Rääkides Peetruse pisaratest meeleparanduse sakramendi kontekstis, ütles püha Ambrosius: "Kirikus on vesi ja pisarad: ristimise vesi ja patukahetsuse pisarad". Traditsiooniliselt on kahetsuspisarad hakanud sümboliseerima nii leina kui ka lohutust, nii patukahetsust kui ka andekspalumist.
Justus Knecht ütleb: "Peetruse langemise põhjused olid järgmised: 1. 
Ta ei vältinud patu lähedasi ajendeid, sest langemise ajal oli ta Jeesuse vaenlaste seltskonnas. Kui ta oleks nende hulgast lahkunud juba pärast esimest salgamist, poleks ta nii sügavale langenud. "Kes armastab hädaohtu, see hukkub selles" (Jeesus Siirak 3:27). 2. Ta oli pööranud liiga vähe tähelepanu meie Issanda hoiatussõnadele: "saatan on väga püüdnud sõeluda teid nagu nisu! … kukk ei laula täna enne, kui sa oled kolm korda salanud, et sa mind tunned!"; ja ta usaldas liiga palju iseennast: ""Kui ka kõik taganevad, siis mina küll mitte! ... Ma annan oma elu sinu eest." Kui ta need sõnad ütles, mõtles ta neid tõsiselt, sest Peetrusel oli väga kindel usk meie Issandasse ja tuline armastus Tema vastu; kuid ta ei oleks tohtinud unustada, et ta on nõrk inimene ja ilma Jumala armuta ei suuda ta ustavaks jääda. Üsna pisut aega enne seda oli meie Issand öelnud talle, kui nad kõndisid Õlimäele: "„minust lahus ei suuda te midagi teha“". 3. Seega langes ta liialdatud enesekindluse tõttu ja sellepärast, et ta eiras meie Issanda manitsust: "„Valvake ja palvetage, et te ei satuks kiusatusse!“""
Roger Baxter ütleb: "Mõne tunni eest oli Peetrus öelnud: „Kui ma ka peaksin koos sinuga surema, mina ei salga sind mitte!”, kuid nüüd, oh häda, salgab ta juba ühe naise esimese sõna peale häbi ja hirmu tõttu, et on Jeesust kunagi tundnud. Kui palju on tänapäeval inimesi, kes mitte mingist alandlikkusest, vaid puhtalt kartusest, mida maailm ütleb, kardavad tunnistada mingitki kristlikku või vooruslikku tegu ja end Kristuse järgijaks tunnistada!"
Palve.
Piiskop Lancelot Andrewes koostas järgmise palve: "Issand Jeesus Kristus, vaata meie peale nende silmadega, millega Sa vaatasid Peetrust kojas, et me kahetseksime nagu Peetrus ja saaksime sama armastuse läbi andeks, Sinu lõputu halastuse nimel. Aamen."
Traditsioonid.
1991. aastal Johannes Paulus II poolt sisse seatud pühakirja ristiteel, mis on ristitee üks versioon ja mida käiakse igal vaiksel reedel Roomas Colosseumis, on neljas peatus Peetruse salgamine.
Jeruusalemmas peatutakse suure nädala ajal mõnel vigiilial kohas, mida traditsiooniliselt peetakse Peetruse kahetsuse paigaks. See asub ülempreester Kaifase maja lähedal.
Gnostitsism.
Kolm "eitust" esinevad ka Nag Hammadi kirjade hulka kuuluvas gnostilises Peetruse ilmutuses, kuid rollid on ümber pööratud: need on asetatud meditatsiooni ja Meistri sisemise nägemise konteksti. Jeesus eitab seal Peetrust apokalüpsises "kolm korda sel ööl", öeldes, et ta ei ole veel valmis sisemiseks nägemiseks (72,5). Nii "kolm korda" eitamise kui ka motiiv "sel ööl" viitab kanoonilisele Peetruse salgamisele.
Kunstis.
Sel teemal on sajandeid loodud kunstiteoseid. Seda on kujutatud mitmesugustes meediumites ja tehnikates alates 6. sajandi mosaiigist Ravenna Sant'Apollinare Nuovo basiilikas kuni Vene ikoonide ja paljude vanade meistrite õlimaalideni. See teema esines mõnikord Kristuse elu tsüklites (vt Kristuse elu kunstis) ja Kristuse kannatusloo tsüklites, sageli ainsa stseenina, kus Kristust pole kujutatud.
Üks teostest sel teemal on Terrassa Santa Maria kiriku apsiidi seinamaal.
Rembrandti 1660. aasta maal "Peetrus salgab Kristust" (Rijksmuseum, Amsterdam), mida mõjutasid gravüürid Gerard Seghersi (umbes 1623) maali järgi, kujutab teenijatüdrukut, kes tunneb Peetruse ära, valgustades küünlaga tema nägu. Kaks sõdurit vaatavad rääkivat Peetrust kahtlustavalt, kaugemalt on näha Jeesust, kes pöörab end Peetruse poole, käed seljataha seotud. Peetrus pöörab Jeesusele selja ja žestikuleerib vasaku käega, kuid tema näoilmes ei ole trotsi.
Caravaggio maal "Püha Peetruse lahtiütlemine" (1610) asub Metropolitani Kunstimuuseumis New Yorgis. George Weatherhead imetleb, kuidas Caravaggio kujutatud Peetrus väljendab oma ebakindlal ilmel kõhklevat värinat, olles teadlik vääritust valest, mille ta lausub. Tema huuled värisevad ja pilk on otsiv, kuid ta ei suuda leida tõe kindlust.
Sellel maalil oli teenijatüdruku modell sama naine, keda Caravaggio kasutas ka maalil "Ristija Johannese pea mahavõtmine".
Peetruse kahetsuse teema ei olnud eriti levinud enne vastureformatsiooni kunsti, kus see muutus populaarseks vastusena protestantide rünnakutele meeleparanduse sakramendi vastu. Sellele aitas kaasa Roberto Bellarmino mõjukas raamat. Pildil on tavaliselt pisarates Peetrus, poolpikkuses portreena, ilma teiste tegelasteta, sageli käed palveasendis ja mõnikord kukk tagaplaanil. Sageli oli see paaris kahetseva Maarja Magdaleenaga, teise eeskujuga Bellarmino raamatus.
Georges de La Tour kasutas seda patukahetsuse ikonograafiat teoses "Kahetsev püha Peetrus" (1645), lisades Peetruse jalgade juurde laterna ja kuke kohale rippuva viinapuu. Need vihjed Peetruse salgamisele kui teelt eksimisele ja jüngrisidemete katkestamisele on veel selgemad Georges de La Touri teoses "Püha Peetruse salgamine" (1650).
Muusikas.
Orlando di Lasso komponeeris Luigi Tansillo poeemi "Lagrime di San Pietro" põhjal samanimelise seitsmehäälses vaimulike madrigalide tsükli. See avaldati Münchenis 1594.
Marc-Antoine Charpentier on kirjutanud samanimelise oratooriumi (1704). 
Peetruse salgamise episoodi esitab Johann Sebastian Bach nii Matteuse passioonis kui ka Johannese passioonis väga liigutavalt. John Eliot Gardiner ütleb: "Me kannatame vältimatult koos Peetrusega, kuid ebamugav küsimus, mille üle Bach palub meil mõelda, on see: kas keegi meist oleks tema katsumusest edukamalt välja tulnud?"
Ansambli Twenty One Pilots laulus "Ode To Sleep" on viide Peetruse salgamisele.
Lady Gaga viitab Peetruse kolmele salgamisele laulus "Judas".
Ilukirjanduses.
Luigi Tansillo kirjutas monumentaalse luuletsükli "Lagrime di San Pietro" ("Peetruse pisarad"), milles on 15 laulust ja 1277 stroofi; see avaldati täismahus postuumselt 1585. aastal Napolis.
Charles Baudelaire avaldas oma nägemuse Peetruse salgamisest teoses "Kurja lilled" (1857).
Peetruse salgamise motiivi kasutab Anton Tšehhov lühijutus "Üliõpilane".
Antropoloogias ja sotsioloogias.
Teoses "Le Bouc émissaire" ("Patuoinas") annab René Girard Peetruse salgamisele antropoloogilise ja sotsioloogilise tõlgenduse, nähes selles mitte argust, vaid inimesele omast raskust seista vastu rahvahulga survele.