tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Püloon (lennundus)

Püloon on selline konstruktsioonielement, mis võimaldab vähendada lennuaparaadi aerodünaamilist kogutakistust ning aitab säilitada tiiva tõstejõudu. Pülooni abil kinnituvad lennuki, helikopteri vms kere või tiiva kinnituspunktide külge mootorite gondlid ja välised koormad, näiteks lisakütusepaagid, pommid, raketid, relva- (automaatkahuri, juhitamatute rakettide, kobarpommide, napalmi), elektroonika- või optikaseadmete konteinerid; ühtlasi võimaldab see hoida välised koormad eemal lennuki juhtpindadest ning asetada konteinerid lennuki raskuskeskme suhtes soodsalt.
Välise koorma (lisakütusepaagi, raketi vms) äratõukamiseks on püloonid varustatud mehaanilise või pürotehnilise päästikmehhanismiga.
Püloon (arhitektuur)

Püloon on arhitektuuris mõiste, mis tähistab monumentaalset posti või torni millegi sissepääsu markeerijana ja lähtub sõna kunagisest tähendusest väravaehitisena. Levis arhitektuuris hilisbarokis ja klassitsismis, kuid pülooni motiivi on kasutatud ka uuemal ajal. Püloonid võivad asetseda kahel pool pargi, õue, ülikoolilinnaku vm sissekäiku, kuid ka flankeerida näiteks mälestustahvlit või mälestusmärki.
Välislingid.
Püloonid-mälestusmärgid Wikimedia commonsis
Julija Kantor

Julia Kantor (vene keeles "Юлия Зораховна Кантор"; sündinud 2. augustil 1972 Leningradis) on Venemaa ajaloolane ja publitsist. Ta uurib peamiselt Suurt Isamaasõda ja Teise maailmasõja eelset perioodi.
Julia Kantor õppis aastatel 1990–1995 A. I. Herzeni nimelises Leningradi Riiklikus Pedagoogilises Instituudis, mille lõpetas 1995. aastal. 2012. aasta seisuga on Kantor Herzeni nimelise Venemaa Riikliku Pedagoogilise Ülikooli üldajaloo kateedri professor. Ta on Ermitaaži direktori nõunik ja juhtiv teaduslik töötaja.
2011. aastal ilmus Kantori sulest ulatuslik uurimus "Прибалтика: Война без правил (1939-1945)" ("Baltikum: reegliteta sõda 1939-1945"), mis käsitleb Baltimaade saatust Teises maailmasõjas.
Heino Seljamaa

Heino Seljamaa (sündinud 21. aprillil 1952 Türil) on eesti näitleja ja poplaulja. 
Haridus.
Heino Seljamaa lõpetas 1970. aastal Türi Keskkooli. Samal aastal astus Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedrisse, kuid langes sealt peamiselt kehva vene keele oskuse tõttu välja. Pärast kaheaastast sõjaväeteenistust astus 1974. aastal uuesti lavakunstikateedrisse (st tegi kõik nõuetekohased eksamid ja katsed uuesti) ja lõpetas selle 8. lennus 1978. aastal näitlejana. Aastatel 1985–1986 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis psühholoogiat.
Töö ja looming.
Teatrid.
Juba põhikooli kõrvalt käis Heino Seljamaa Türi kultuurimaja näiteringis Linda ja Nikolai Paali ning Maiu Bruki juhendamisel näitlemist õppimas. Seljamaa esimene näitemäng Türi kultuurimajas oli Lutsu "Kevade", kus koolivend Andres Oks (hilisem Ugala näitleja) mängis Tootsi ja Seljamaa oli üks saksa poistest.
Kõrgkooli lõpetanuna saadeti Heino Seljamaa riikliku suunamisega nukunäitlejaks Nukuteatrisse, kus ta töötas ligi 20 aastat. Draamanäitlejana on ta töötanud Ugala (1996–1997) ja Rakvere teatris (1997–1998). 
1999. aastast annab lasteetendusi rändteatriga Teater Kohvris ja 2019. aastast rändteatriga Kohvriteater.
Tõenäoliselt on ta ainus näitleja Eestis, kes on üht lavastust mänginud rohkem kui 2000 korda.
Telesarjad.
1980. aastatel kogus ta palju populaarsust Eesti Televisiooni lastesaatesarjas "Kõige suurem sõber" Äput mängides. 
Muusika.
Koolipõlves laulis Heino Seljamaa kooli poistekooris. 1963. aasta lõpus alanud biitlimaania vaimustas ka Türi koolipoisse. Ise tehti kitarrid, ise õpiti kuulmise järgi pilli mängima ja pandi kokku ansambel Hades. Seljamaa on kitarri mänginud ja laulnud ansamblis Juku (1968–1970), Paide restorani ansamblis ning ansamblites Andromeeda (1970) ja Kontor (1981–1985).
Isiklikku.
Heino Seljamaa on neljandat korda abielus ja tal on viis last (abielust näitleja Liina Tennosaarega on tal poeg Jass Seljamaa ja näitleja Külli Palmsaarega poeg Orm Seljamaa). Augustist 2017 on tema abikaasa raadioajakirjanik Mary-Liis Seljamaa.
Priit Aimla on tema perekonnanime kirjutanud laulu "Õpeta nagu oma last" eestikeelsetesse sõnadesse ("Keeran teil SELJA MA(A) ..."; laulu autor Chris Rea, esitajad Heino Seljamaa ja ansambel Kontor).
Arvīds Pelše

Arvīds Pelše (venepäraselt Arvid Janovitš Pelše (Арвид Янович Пельше); 7. veebruar 1899 Iecava vald, Kuramaa kubermang – 29. mai 1983 Moskva) oli läti päritolu Nõukogude Liidu ja Läti NSV kommunistliku partei ja riigitegelane ning parteiajaloolane. 
Õppejõu- ja teaduskarjäär.
Pelše lõpetas 1931. aastal Moskvas punase professuuri instituudi ajaloo erialal, seejärel õppis sealsamas aspirantuuris (1931–1933). Õppimise kõrvalt töötas partei ajaloo õppejõuna NKVD koolis (1929–1932). Õppejõuametis tegutses Pelše Moskvas ka aastail 1937–1940. 
Arvīds Pelšelt ilmus uurimusi NLKP ajaloo, parteilise organisatsioonilise ehituse, Läti revolutsioonilise liikumise ajaloo ja sotsialistliku ülesehitustöö alalt ning võitlusest kodanlike natsionalistidega.
1946. aastal asutati Läti NSV Teaduste Akadeemia. Arvīds Pelše nimetati akadeemia korrespondentliikmeks.
Liigujoomine

Liigujoomine ehk liigud on vana üleeuroopaline talurahva komme, mis tähendas mingi äritehingu või lepingu kinnitamise või mõne töö valmis saamise puhul alkohoolsete jookide joomist.
Sergei Volkov

Sergei Volkov (vene keeles Волков, Сергей Александрович; sündinud 21. mail 1952 Joškar-Olas) on endine Nõukogude Liidu sõjaväelane ja endine Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Ta on lõpetanud Mari Pedagoogilise Instituudi, aastal 1978 Kiievi Kõrgema Mereväekooli ja aastal 1990 V. I. Lenini nimelise Sõjalis-Poliitilise Akadeemia.
Ta teenis aastast 1974 NSV Liidu sõjalaevastikus. Aastal 1990 oli tema auastmeks 3. järgu kapten. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles selle väliskomisjoni liige. 11. märtsist 1992 lõpetati tema kui võõrriigi sõjaväelase saadikuvolitused (Koos Zijautdin Abdurahmanovi, Goderdzi Ahaladze ja Jevgeni Kotšegaroviga).
Avo Tölpt

Avo Tölpt (vaimuliku nimega Aabraham Tölpt, sündinud 14. novembril 1965 Tallinnas) on eesti ettevõtja, õigeusu vaimulik ja karatekohtunik. 
Ettevõtlus.
2013. aasta seisuga on Avo Tölpt Airest AS vastutav juht, Tensiotrace OÜ ja Hipobaby OÜ juhatuse liige.
Religioon.
21. juulil 2009 pühitseti Avo Tölpt Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku diakoniks, aastatel 2009–2011 teenis ta diakonina Haapsalu Maria-Magdaleena kogudust.
16. aprillil 2011 pühitseti ta preestriks ja määrati teenima Kõrgessaare Kristuse Sündimise kogudust; ühtlasi teenib ta teise preestrina Haapsalu Maria-Magdaleena kogudust ja Uue-Virtsu Kristuse Sündimise kogudust, samuti oli abipreestriks Reomäe Püha Eelkäija Skiitas.
Ta on kuulunud Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhtorganitesse, olles aastatel 2004–2010 kirikuvalitsuse liige ja alates 2010. aastast kiriku revisjonikomisjoni liige.
Harrastused.
Avo Tölpt on Herik Tölpti vend, kellega koos taasasutas 1989. aastal karateklubi Nüke (praeguse nimega Nüke Karatekool).
Harrastanud karatet aastast 1980 treener Mart Rosmanni juhendamisel. Karate kohtunikuna tegutsenud aastast 1989. Alates 2008 harrastanud ja osalenud mitmetel krossiratta maratonidel.
Aastast 2002 Euroopa Karateföderatsiooni (EKF) küljekohtuniku A-kategooria, 2006 EKF-i matikohtuniku A-kategooria ja Maailma Karateföderatsiooni (WKF) küljekohtuniku A-kategooria. Osalenud kohtunikuna 8 korda täiskasvanute EM-il, 7 korda kadettide ja juunioride EM-il ning 3 korda MM-il. Alates 2002 korraldanud kohtunike täiendusõpet.
Aastast 1999 Eesti Karate Föderatsiooni juhatuse liige, 2001 Karateföderatsiooni kohtunikekogu juhatuse liige, 2003 Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni president ja alates 2008 Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni esimees.
Helgi Viirelaid

Helgi Viirelaid (aastani 1958 Helgi Laanemäe; 27. juuli 1935 Tallinn – 23. august 2017) oli eesti pedagoog ja koolijuht ning poliitik, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1959 Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta töötas aastatel 1958–1963 Kohtla-Järve Töölisnoorte Keskkoolis bioloogia-, geograafia- ja keemiaõpetajana ning aastatel 1963–1971 õppealajuhatajana. 
Ta oli aastatel 1969–1990 NLKP liige. 
Aastatel 1971–1983 töötas ta Kohtla-Järve 1. Keskkoolis õppealajuhatajana ja aastatel 1983–1990 direktorina. Aastatel 1992–1995 töötas ta Kohtla-Järve linnavalitsuse haridusnõunikuna. 
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige; 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti Iseseisvuse taastamise poolt. Lisaks oli ta Eesti Kongressi saadik.
Ta kandideeris ka 1992. aasta Riigikogu valimistel (valimisliidu Rahvarinne ridades), kuid ta ei osutunud valituks. Samuti kandideeris ta 1996. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kohtla-Järvel (valimisliidus Koostöö), kuid ei osutunud valituks.
Helgi Viirelaid suri 23. augustil 2017 ja ta maeti 2. septembril 2017 Metsakalmistule.
Nüke Karatekool

Nüke Karatekool on Eesti karateklubi, kus õpetatakse shotokan karate-do-d. Klubi asutati 1978. aastal Tallinnas. 1984. aastal keelati Eestis karatetreeningud ning klubi loodi uuesti 1989. aastal.
Nüke asutaja ja peainstruktor Herik Tölpt on mitmekordne Eesti meister ja paljude rahvusvaheliste turniiride auhinnavõitja. Klubi kaasasutaja on tema vend Avo Tölpt.
Treeningud toimuvad Vanalinna Hariduskolleegiumi võimlas ja Kadrioru Saksa Gümnaasiumi Kivimurru tänava võimlas.
Herik Tölpt

Herik Tölpt (sündinud 17. detsembril 1966 Tallinnas) on eesti karateka ja Eesti karatekoondise treener. 
Koos vend Avo Tölptiga asutas ta 1989. aastal karateklubi Nüke, praeguse Nüke Karatekooli.
Nüke Karatekool.
Herik Tölpt on Nüke Karatekooli peainstruktor (vanemtreener VI tase) ja mitmekordne Eesti meister karates, kes on võitnud auhindu paljudel rahvusvahelistel karateturniiridel. Herik Tölpt on Eesti Karate Föderatsiooni (EKF) treenerite nõukogu liige, Eesti karatekoondise treener ja Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni peatreener.
Herik Tölpt hakkas karatet harrastama 1980. aastal treener Mart-Rein Rosmanni juhendamisel.
Õpilasi.
Tanel Pärss, Ivo Kolk, Ave Karp, Marek Lindmaa, Matthias Jaaksoo, Kati Lilium, Erko Tölpt.
Erich Udras

Erich Udras (sündinud 14. novembril 1939) on eesti mustkunstnik.
Ta on üks Eesti staažikamaid mustkunstnikke.
Ta on Eesti mustkunstnike liidu president.
Udras kuulub aastast 2008 Eesti Keskerakonda. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuste volikogude valimistel Mustamäe linnaosas, sai 14 häält ning ei osutunud valituks.
Uno Ugandi

Uno Ugandi (kuni 4. jaanuarini 1936 Uno Jürgenson; 22. juuni 1931 Tallinn – 18. mai 2020) oli eesti kirurg ja poliitik.
Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna Kehakultuuri Tehnikumi, 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ja 1962. aastal arstiteaduskonna raviosakonna.
Ta töötas aastatel 1962–1968 Saaremaal kirurgina, aastatel 1968–1977 oli ta Rapla rajooni keskhaigla kirurg (aastast 1973 osakonnajuhataja). Aastatel 1977–1990 oli ta Paide rajooni keskhaigla kirurgiaosakonna juhataja.
Poliitiline tegevus.
Ta oli Järvamaa Rahvarinde asutajaid ja aastatel 1988–1990 Järvamaa Rahvarinde eestseisuse juhataja, samuti on ta olnud Rahvarinde volikogu liige. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, ta oli sotsiaalkomisjoni aseesimees ja ta kuulus keskfraktsiooni; 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Lisaks oli ta Eesti Kongressi saadik.
18. septembrist 1991 oli ta Keskerakonna liige. 
1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Riigikogusse (Valimisliit Rahvarinde nimekirjas 8. ringkonnas (Järvamaal ja Lääne-Virumaal)), kuid ta ei osutunud valituks.
Liikmesus.
Ta on olnud Eesti Arstide Liidu volikogu liige ja revisjonikomisjoni esimees.
Kurekellukas

Kurekellukas ("Campanula rapunculoides") on kellukaliste sugukonda ja kelluka perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Kurekellukas on Eestis sage. Ta kasvab tihti asulates, teeservades, leht- ja segametsades.
Nõgeselehine kellukas

Nõgeselehine kellukas ("Campanula trachelium") on kellukaliste sugukonda ja kelluka perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Kurekellukas kasvab Eestis hajusalt. Ta kasvab eriti lehtmetsades.
Sabine Lisicki

Sabine Katharina Lisicki (sündinud 22. septembril 1989 Troisdorfis) on Saksamaa tennisist. 
Sabine alustas profitennisisti karjääri 2006. aastal. Ta elab Bradentonis USAs. Tema treenerid on Kim Clijstersi endine treener Wim Fissette ja Richard Lisicki.
Andres Jaaksoo

 
Andres Jaaksoo (12. mai 1945 Väike-Kareda küla, Koigi vald, Järvamaa – 4. mai 2021) oli eesti tõlkija, kirjastaja, lastekirjandusloolane ja polüglott. 
Ta õppis aastatel 1952–1959 Koigi 7-klassilises koolis, 1959–1963 Paide Keskkoolis ning eesti filoloogiat Tartu Riiklikus Ülikoolis 1963–1965. 
Ta rajas 1959 veel kooliõpilasena koolidevahelise õpilasajakirja Noorte Looming, mille väljaandmise pärast oli Paide keskkoolist ajutiselt kõrvaldatud ning TRÜ-st eksmatrikuleeritud. 
Jaaksoo töötas 1978. aastal UNESCO stipendiaadina Müncheni Rahvusvahelises Noorsooraamatukogus (uurimus "Sünd ja surm lastekirjanduses") ja 1979. aastal UNESCO peakorteris Pariisis (uurimus "Seks ja vägivald noorsookirjanduses").
Ta oli aastatel 1969–1973 ajakirjade Pioneer ja Täheke ühistoimetuses nooremtoimetaja, 1973–1980 ja 1989–1991 kirjastuses Eesti Raamat laste- ja noorsookirjanduse toimetuse juhataja, 1980–1989 samas tõlkelastekirjanduse toimetuse juhataja, 1991–1994 kirjastuse Tiritamm direktor, 1994–1997 Eesti Lasteraamatukogu osakonnajuhataja, 1998–1999 Eesti Lastekirjanduse Teabekeskuse tegevdirektor , seejärel aastast 1997 oli ta tegev kirjastuses Steamark; 1999–2001 oli Jaaksoo ajakirja Bookbird Balti regiooni uudiste toimetaja. 
1993–2001 oli ta Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) Eesti sektsiooni president. 
Ta on olnud Hans Christian Anderseni auhinna määramise žürii liige (seni ainsa eestlasena) 1992. ja 1996. aastal.
Looming.
Lastekirjanduslik debüüt 1964 ajakirjas Täheke, tõlkedebüüt Eesti Raadios 24. mail 1965 (Mihhail Šolohhovi "Varss"). 
Kirjastuses Eesti Raamat töötades algatas ta maailma muinasjuttude sarja "Saja rahva lood" (1973–1991). Ta ise tõlkis selle sarja jaoks armeenia (1973), jukagiiri (1978), kasahhi (1975) ja osseedi (1976) muinasjutte.
Ta on 14-köitelise "Eesti lastekirjanduse antoloogia" (ilmunud 1997–2004) koostaja. 
Ta on rokkooperi "Põhjaneitsi" libreto kaasautor (koos Leelo Tunglaga).
Keelteoskus.
Ülikooli ajal võttis eesmärgiks õppida selgeks kõik Kaukaasia keeled ja tegi selle teoks. Kokku oskas ta vähemal või suuremal määral 30–37 keelt.
Hoolimata Nõukogude ajast oli keelteoskusest igal sammul kasu. Nii näiteks on ta nooruses mänginud Venemaal 17 mängufilmis pisiosi ja töötanud Moskvas NSV Liidu Ülemnõukogu tõlgina. Hiljem aga tõlkinud näiteks gruusia, kirgiisi, kasahhi, moldova, balkaari, avaari, osseedi, bulgaaria, valgevene ja 10 raamatut armeenia keelest.
Richard Schiff

Richard Schiff (sündinud 27. mail 1955) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
2000. aastal võitis ta Primetime Emmy auhinna Toby Ziegleri rolli eest sarjas "Presidendi meeskond".
Urmas Piigert

Urmas Piigert (sündinud 5. aprillil 1978 Türil) on Eesti kaitseliitlane ja noortejuht, vanemseersant. 
1998.–1999. aastal oli ajateenija Suurtükiväegrupis, 1999–2001 tegevteenistuses Kaitseväe Keskladudes ja 2001–2004 Kaitseliidu Järva malevas. 
2004. aastast töötab Järva maleva noorteinstruktorina. 2006–2007 oli ta Noorte Kotkaste peavanema kohusetäitja.
2009–2012 oli ta Türi Vallavolikogu turvalisuse komisjoni liige, 2012. kuni 2015 oli Türi Vallavolikogu majandus- ja turvalisuskomisjoni liige
2017 kuni 2021 oli ta Türi Vallavolikogu majandus- ja turvalisuskomisjoni liige.
1. aprillist 2018 kuni 31. detsembrini 2022 oli ta Kaitseliidu Türi üksikkompanii pealik.
Urmas Piigert oli Isamaa ja Res Publica Liidu liige 2009–2016.
Juu Jääb

"Juu Jääb" on Muhus alates 1997. aastast korraldatav tulevikumuusikafestival. 
Festivali peakorraldaja on Villu Veski.
Paul Karrer

Paul Karrer (21. aprill 1889 Moskva – 18. juuni 1971 Zürich) oli Šveitsi orgaaniline keemik. 1937. aastal sai ta koos Walter Norman Haworthiga Nobeli keemiaauhinna karotenoidide, flaviinide, A-vitamiini ja B2-vitamiiniga seotud uurimistöö eest.
Ta õppis Zürichi Ülikoolis keemiat. 1911. aastal kaitses ta filosoofiadoktori väitekirja. 1912. aastal töötas ta koos Paul Ehrlichiga Maini-äärses Frankfurdis Georg Speyer Hausis keemikuna. 1919. aastal anti talle keemiaprofessori kutse ja temast sai Keemiainstituudi direktor.
Uurimistöö.
Tema kõige tänuväärsemaks tööks peetakse taimsete pigmentide uurimist. Ta selgitas ja pakkus välja karoteenide keemilise struktuuri ning lisas, et osa karotenoide muudetakse organismide sees A-vitamiiniks. 
1930. aastatel formuleeris ta esimesena A-vitamiini eelvitamiini – beetakaroteeni valemi. 
Hiljem kinnitas Karrer Albert Imre Szent-Györgyi avastatud C-vitamiini struktuuri. Veel sünteesis ta B2-vitamiini ja E-vitamiini. Tema flaviinidega seotud uurimine tuvastas, et algul B2-vitamiiniks peetud laktoflaviin on üksnes osa B2-vitamiini kompleksist.
Lisaks uuris ta selliste orgaaniliste biomolekulide nagu aminohapete, mitmete alkoloidide, letsitiinide, antotsüaniidide jpt keemilist struktuuri. 
Panus orgaanilise keemia arengusse.
Paul Karreri sünteesitud vitamiinid (osaline)
Pávlos Karrér

Pávlos Karrér (kreeka keeles Παύλος Καρρέρ; 12. mai 1829 Zákynthos – 7. juuni 1896 Zákynthos) oli kreeka helilooja. 
Tänu Kreeka-teemalistele ooperitele "Márkos Bótsaris" (1857) ja "Kyrá Frosýni" (1869) on teda kõrvuti Spyrídon Xýndasega nimetatud algupärase kreeka ooperi loojaks.
Ain Tähiste

Ain Tähiste (sündinud 17. oktoobril 1960 Suuremõisas) on Eesti jurist ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1979 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1984 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1984–1985 Hiiumaa Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitees instruktorina, aastatel 1985–1989 oli ta ajalehe Nõukogude Hiiumaa kultuuriosakonna juhataja ja aastatel 1989–1990 ühingu Hiiukoda esimehena.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles keskkonnakaitsekomisjoni sekretär ja saadikueetika komisjoni liige. Ta oli veel Eesti Muinsuskaitse Seltsi volikogu liige, Rahvarinde Hiiumaa volikogu ja Hiiu maakonna Eesti kodanike komitee liige ja Eesti Kongressi saadik. Ain Tähiste on joonistanud ka karikatuure, peamiselt "Hiiu Lehte".
Eemu tuulik

Eemu tuulik on pukktuulik Muhu saarel Linnuse külas. Tuulik on kohandatud muuseumiks, külastajatele avati see 1980. aastal.
Eemu talu juures oleva tuuliku ehitas omaaegsele tuulikuasemele uuesti üles Jüri Ling.
Eesti Piiritusetööstuse Muuseum

Eesti Piiritusetööstuse Muuseum on aastal 1971 asutatud muuseum, mis asub Tapa vallas Moe asulas.
Muuseum paikneb Moe mõisale kuulunud 18. sajandil ehitatud viinaköögis.
Muuseumis on ülevaade Eesti piirituse- ja viinatööstuse arengust 500 aasta jooksul.
Raudtee- ja Sidemuuseum

Raudtee- ja Sidemuuseum on aastal 1979 asutatud muuseum Haapsalus, üks kuuest SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid juurde kuuluvast muuseumist (varem Läänemaa Muuseumide filiaal).
Muuseumis on ekspositsioon Eesti side ajaloost. Eksponeeritud on telefoni, telegraafi, televisiooni, raadioside ja postisidega seonduvat. Muuseumis on võimalik tutvuda sajanditaguse postkontori tööga, uudistada töötavat kommutaatorit ja näha perfolindi kasutamist infovahetuses. Näitusel on väljas ka raadioaparaate ja televiisoreid ringlevi algaegadest Eestis.
Enn Tupp

Enn Tupp (sündinud 30. oktoobril 1941 Vohnja vallas Virumaal) on eesti pedagoog, sporditegelane, poliitik ja sõjaväelane.
Elulugu.
Nõukogude sõjaväes teenides lõpetas ta aastal 1962 radisti-navigaatori erialal noorema koosseisu lennukooli ja lendas lennukitel (põhiliselt An-12-l) kokku 750 tundi. Ta lõpetas aastal 1965 eksternina Tallinna Kaugõppekeskkooli ja aastal 1973 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Ta töötas 1966–1967 Dünamo suusavabrikus elektrikuna, oli 1967–1968 Võrus spordiühing Jõu suusatreener, 1968–1969 Jõu Võru Spordikooli direktor. Aastatel 1970–1974 oli ta Väimela näidissovhoostehnikumis sõjalise ja kehalise kasvatuse õpetaja, 1974–1987 Jõu Võru Rajooninõukogu esimees ja 1987–1988 Kalevi spordiehitiste tehnik.
Ta oli aastatel 1973–1988 NLKP liige.
Ta tuli 1971 Eesti NSV meistriks laskesuusatamises (4×7,5 km teatesõidus) ja 1972 laskejooksus. Ta kuulus 1969–1972 Eesti NSV laskesuusatamise koondvõistkonda.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1989–1990 oli ta valitud Võru linnapeaks. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles riigikaitsekomisjoni esimees ja haldusreformikomisjoni liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Samuti kuulus ta Põhiseaduse Assambleesse, olles põhiseaduse X peatüki – Riigikaitse – toimkonna esimees. 1987–1990 osales ta Rahvarinde tegevuses, 1987–1989 kuulus Võrumaa Rahvarinde eestseisusse.
Ta on olnud Kaitseministeeriumis kaitsepoliitikaosakonna juhataja ja 28. juunist 1994 kuni 17. aprillini 1995 kaitseminister.
1990 kuulus ta Eesti Kristlik-Demokraatlikku Liitu (Rahvusliku Koonderakonna Isamaa eelkäijasse). 1992–2011 oli ta erakond Isamaa liige. 27. jaanuarist 2011 kuni 20. novembrini 2019 kuulus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Ta kandideeris 1992. aasta Riigikogu valimistel valimisliidu Isamaa nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
1996 atesteeriti ta Eesti Kaitseväe ohvitseriks majori auastmes (Nõukogude Liidu auaste oli kapten) ja pärast vastavat väljaõpet 1997. aastal Šveitsis alustas ta sõjaväediplomaadi karjääri kaitseatašeena Lätis, Leedus ja Soomes. Akrediteerimisaja lõppedes järgnes teenistus kaitseväe peastaabis välissuhete koordinatsiooni vanemohvitserina ja 2003–2007 töötas ta jälle kaitseatašeeks akrediteeritult Taanis ja Norras. 
2008. aastal arvati ta piirvanuse täitumisel kaitseväeteenistusest erru. 
Aastatel 2015–2023 oli ta Eesti Eruohvitseride Kogu juhatuse esimees.
Juhan Telgmaa

Juhan Telgmaa (sündinud 3. jaanuaril 1946 Juurus) on Eesti põllumajandustegelane, poliitik, ühiskondliku looduskaitse edendaja. Juhan Telgmaa on Eesti Rooma Klubi liige. 
Täiendkursused USA-s Delaware'is (parlamentaarne demokraatia), Edinburghi suveülikoolis (sotsiaalajalugu ja inglise keel), Stockholmis, Reykjavikis ja Gråstenis Taanis (kohalikud omavalitsused erinevates ühiskonnamudelites), palju seminare Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee (ENPA) raames. 
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1964. aastal Kehra Keskkooli ja 1969. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. Aastatel 1969–1970 teenis aega Nõukogude armees.
Aastatel 1970–1972 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia vanemteadur, 1972–1974 Kuremaa sovhoostehnikumi peainsener ja direktori asetäitja tootmise alal, 1974–1988 Torma sovhoosi direktor, 1988–1990 Jõgeva Maakonna volikogu esimees.
Aastatel 1999–2013 oli ta Eesti Looduskaitse Seltsi (ELKS) esimees ja 2013–2018 juhatuse liige, kuni 2020. aastani nõunik. Telgmaa on ELKS auliige. 
Juhan Telgmaa algatusel moodustati 9. jaanuaril 2001 Eesti Rooma Klubi (ERK), mis saavutas tunnustuse Rooma Klubi rahvusliku ühendusena. 
Aastatel 2002–2019 oli ta Euroopa Keskkonnabüroo (EEB) juhatuse liige.
Poliitika.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, 1991. aastast maaelukomisjoni esimees. 
20. augustil 1991 ei hääletanud ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt, sest viibis Ülemnõukogu poolt lähetatuna Iirimaal ENPA Põllumajanduskomitee koosolekul. 
Aastatel 1990–1992 ja 1995–1999 oli ta Eesti parlamendi esindaja ENPA-s (Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee).1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Juhan Telgmaa valimisliidu Kindel Kodu nimekirjas ja sai 1485 häält, ei osutunud valituks. 
Aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige (1995. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Juhan Telgmaa valimisliidu Koonderakond ja Maarahva Ühendus nimekirjas ja sai 3783 häält). 
1999. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Koonderakonna nimekirjas ja sai 312 häält, ei osutunud valituks. 
Aastatel 1969–1990 oli ta NLKP liige, 1995–1999 Eesti Maaliidu aseesimees ja Eestimaa Rahvaliidu liige. 2000. aastast on ta parteitu, kuna parteilisus ei sobinud kokku ELKS esimehe positsiooniga.
Suureõiene kellukas

Suureõiene kellukas ("Campanula persicifolia") ehk kurekatel on kellukaliste sugukonda ja kelluka perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Suureõiene kellukas kasvab Eestis sageli.
Tulp (täpsustus)

Tulp tähendab mitut asja:
Chang'an

Chang'an ("Cháng'ān"; lihtsustatud hiina kirjas 长安; traditsioonilises hiina kirjas 長安) oli rohkem kui kümne dünastia vältel muistse Hiina pealinn. Tänapäeval asub Changani asukohal Xi'ani linn.
Vanahiina keeles tähendab Chang'an kestvat rahu. Xini dünastia ajal oli linna nimi lühikest aega samahäälduslik Changan tähendusega 'muutumatu rahu' ("Cháng'ān"; 常安), mis saavutati esimese märgi 長/长 'pikk, kestev' asendamisega samahääldusliku märgiga 常 cháng 'muutumatu, pidev'. Pärast Xini dünastia kukutamist 23. aastal taastati vana nimi. Mingi dünastia ajal sai linna uueks, tänapäevani kasutatavaks nimeks Xi'an (西安; "Xī'ān"), mis tähendab lääne rahu.
Rakvere–Kunda raudteelõik

Rakvere–Kunda raudteelõik on pea 20 kilomeetri pikkune (18,7 km) laiarööpmeline tööstusraudtee, mis avati 26. novembril 1896.
Ajalugu.
Raudteelõik rajati, et teenindada 1870. aastal loodud Kunda tsemenditehast.
Eesti esimesel iseseisvusperioodil ja ka 1950. aastatel sõitsid Rakvere ja Kunda vahel regulaarsed reisirongid. 
Koos haruteedega on raudtee kogupikkus tänaseks 37 km ja see kuulub ettevõttele AS Kunda Trans, kellele Eesti Erastamisagentuur müüs raudtee 1998. aasta lõpul.
2019. aasta suvel kerkis meedias esile idee müüa teelõik AS Eesti Raudteele ning taastada Rakvere–Kunda vaheline reisirongiliiklus. Samuti on jäänud üksnes idee tasandile raudtee pikendamine kuni Kunda sadamani.
2020. aasta kevadel jäi raudtee seisma seoses peamise kliendi AS Kunda Nordic Tsemendi klinkritootmise lõpetamisega. AS Kunda Transi läbirääkimised müüa raudtee tagasi Eesti riigile on siiani läbi kukkunud. Raudteed käitav ettevõte koondas sellega seoses üle 20 töötaja, kuid teatas, et kasutuseta raudteed üles võtma ei hakata.
Taylor Wilson

Taylor Ramon Wilson (sündinud 7. mail 1994) on USA tuumafüüsika huviline ja teaduse populariseerija.
2008. aastal lõi ta kõigest 14-aastaselt töötava tuumasünteesi tootva masina. 2011. aastal võitis ta aga noorteadlase auhinna enda loodud kiirgusdetektori eest, mis on analoogsetest seadmetest ligi tuhat korda odavam.
Ta on tutvustanud ka sulasoolareaktoreid, kui ohutut ja efektiivset energiatootmise viisi.
Eesti Arstiteadusüliõpilaste Selts

Eesti Arstiteadusüliõpilaste Selts (lühend EAÜS; varem Eesti Arstiüliõpilaste Liit) on arstiteaduse üliõpilaste ühendus, mis loodi 1989–1991. Eesti Arstiteadusüliõpilaste Seltsi nime kannab see 26. jaanuarist 1999.
Seltsis tegutseb üheksa töörühma: rahvatervise, seksuaaltervise, rahu ja inimõiguste, hariduse, kliinilise välisvahetuse, teaduse, spordi ja jätkusuutlikkuse töörühm. EAÜS annab välja ajakirja Curare. Seltsi keskus asub Tartus. 2011. aastal kuulus seltsi umbes 200 üliõpilast.
2011. aastast on EAÜS Eesti Arstide Liidu assotsieerunud liige ning rahvusvahelise arstiteadusüliõpilaste liidu (International Federation of Medical Students' Associations, IFMSA) liige.
Eesti Rahva Muuseumi näitusemaja

Eesti Rahva Muuseumi näitusemaja oli hoone Tartus J. Kuperjanovi 9. See ehitati Tartu Raudteelaste Klubi hoonena 1962. aastal. 1993–2015 oli see kasutusel Eesti Rahva Muuseumi näitusemajana. Hoones paiknes lisaks näitusepindadele ka Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi kontor. Maja lammutati 2024. aastal.
Hoone ajalugu.
Hoone valmis 1962. aastal Tartu Raudteelaste Klubi hoonena, arhitekt Ain Amjärve projekti järgi. 
Näitusemajana.
Eesti Raudtee andis hoone üle ERM-ile 4. jaanuaril 1993. Enne üleandmist kasutasid ruume muuhulgas ka Elu Sõna kogudus, kasutatud riiete kauplus, restoran Ararat ning arhitektuuribüroo Liivimaa arhitektid. Näitusemaja avamiseks planeeriti ERM-i 85. juubelit 14. aprillil 1994, kuid plaan viibis kuu aega ning esialgu jõuti valmis teha vaid esimene korrus. Näitusemaja esimese korruse valmimise eest vastutasid ERM-i ehitusdirektor Toomas Määrmann ning sisearhitekt Uko Künnap. Teise korruse näitusepinnad avati alles 1995. aasta sügisel.
Püsinäitus nimega "Eesti. Maa, rahvas, kultuur" avati 14. mail 1994. Selle kuraatoriks oli Vaike Reemann, kujundajaks Tea Tammelaan. Näitust hakati plaanima juba 1993. aastal, mil pinnas oli soodne isamaalise temaatika ja uuendusliku lähenemise jaoks – näitus tutvustas põhjalikult eesti rahvakultuuri ajalugu ning linnaelu ja 20. sajandiga kaasnenud muutusi. Avamisel kiideti näituse innovatiivsust sisu, kujunduse, esemete eksponeerimise, valguslahenduste jpm poolest Esialgselt plaanitud 5–7 aastase ekspositsiooni asemel jäi püsinäitus üles näitusemaja sulgemiseni 2015. aastal ning mõjutas tugevalt ka ERM-i tulevaste näituste käekirja. 
Peale püsinäituse toimusid hoones ekskursioonid, perepäevad, õpitoad, väiksemad näitused ja mitmed programmid, mis tutvustasid vanemat ja moodsamat rahvakultuuri.
Hoone pärast ERM-i.
2016. aastal kolis ERM uude majja Raadi linnaosas Tartu piiril, kus avas uksed külastajatele sama aasta 1. oktoobril, vabastades seeläbi Kuperjanovi 9 hoone.
2017. aastal pani Riigi Kinnisvara AS (RKAS) Kuperjanovi 9 hoone avalikule enampakkumisele, kuid tühistas selle. 2023. aastal korraldas RKAS uue enampakkumise alghinnaga 730 000 eurot. Võitjaks osutus Korp! Sakala Vilistlaskogu. Kinnistu on ka ajalooliselt kuulunud korporatsioon Sakala liikmetele. Sellele järgnes korruptsiooniskandaal, mille järel Tartu abilinnapea Priit Humal tagasi astus.
2024. aasta maiks oli Sakala otsustanud Tartu linnavalitsuse loal hoone lammutada, et selle asemele midagi uut ehitada. Ehitise lammutamist alustati 2024. aasta 18. novembril.
Miinimuuseum

Miinimuuseum on aastal 2002 avatud muuseum, mis asub Tallinnas, Uus tänav 37; Eesti meremuuseumi filiaal.
Muuseum asus unikaalses 1748. aastal valminud püssirohukeldris, hiljem (aastal 2012) viidi miinimuuseum Tallinna vesilennukite angaaridesse.
Muuseumis saab näha Saksa, Vene, Soome, Briti, Prantsuse ja Eesti päritolu meremiine; neid on ühtekokku peaaegu 50.
Eesti lipu muuseum

Eesti lipu muuseum on aastal 1996 asutatud muuseum, mis asub Otepääl EELK Otepää Maarja koguduse pastoraadis.
Muuseumi asukohas pühitseti 4. juunil 1884 Eesti Üliõpilaste Seltsi sini-must-valge lipp.
Muuseumi mõtte käis välja tollane Otepää Maarja koguduse õpetaja Jüri Stepanov.
Muuseumist leiab põhjaliku ülevaate Eesti lipu saamisloost.
Haamerite näitusemaja

Haamerite näitusemaja oli Eerik Haameri eramuuseum, mis tegutses aastatel 2005–2011 Kuressaares aadressil Vallimaa tänav 15a.
Maja on ehitatud kolme tuntud saarlase – insener Eugen Haameri, pastor Harri Haameri ja kunstnik Eerik Haameri – kunagise sünnikodu krundile. Idee näitusemaja avada tekkis kunstnik Eerik Haameri ja tema venna, vaimulik Harri Haameri lastel, kes otsustasid ehitada 1980. aastatel lammutatud maja asemele uue, rootsipunase ja funktsionaalse hoone, et näidata Eerik Haameri töid "kunstile soodsas, ent ühtaegu inimeselegi mugavas igapäevases elukeskkonnas". Majas eksponeeriti valikut Eerik Haameri peamiselt Rootsis maalitud teostest, sealhulgas "Kalevipoja" eeposele tehtud illustratsioone.
Maja projekteeris Aino ja Oskar Kallase vanema tütre Virve poeg Viljar Päss. See valmis 2004. aasta septembris, galerii avati 2005. aastal. Elamu kujundamisel seati eesmärgiks, et seal toimuksid näitused ja salongi­õhtud. Alumisel korrusel oli kunstigalerii, ülemisel korrusel elas Eerik Haameri tütar Liina Haamer Waller, kes juhatas ka galeriid. 2011. aastal otsustas Liina Haamer Waller tagasi Rootsi oma pere juurde kolida ja näitusemaja suleti külastajatele.
2013. aastal omandas hoone raadioajakirjanik ja kunstikoguja Tõnis Kipper, kes lubas säilitada maja senise funktsiooni. Muuseum küll suleti, kuid maja galeriiosa on siiski võimalik soovijail külastada. Seal on eksponeeritud osa Tõnis Kipperi erakunstikogust (sh Sally von Kügelgeni "Pianist Sophie Menteri (1846–1918) portree".
Lehtse koduloomuuseum

Lehtse koduloomuuseum oli 1991-2012 Tapa valla Lehtse alevikus asunud muuseum.
Muuseum asus omaaegses Lehtse Hoiu-laenuühisuse "Toetaja" pangamajas. Aastail 2010-2012 oli Lehtse koduloomuuseum Tapa Muuseumi allüksus.
Muuseumi asutaja ja juhataja (1991-2010) oli Jüri Freimann.
Sagadi muuseum

Sagadi muuseum on muuseum, mis asub Haljala vallas endisaegse Sagadi mõisa alal.
Muuseumi väljapanekuid saab näha kolmes hoones:
Lihula muuseum

Lihula muuseum on aastal 1995 avatud muuseum, mis asub Lihula linnas Lihula mõisa peahoones.
Muuseumis leiab ülevaate Lihula piiskopilinnusest, samuti saab seal näha linnuselt ja selle lähiümbrusest leitud arheoloogilisi leide. Peale selle eksponeeritakse ka Lihula piirkonna etnograafilisi esemeid: rahvariideid, vaipu, saanitekke.
Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus 2017. aastal liitusid Hanila, Koonga, Lihula ja Varbla vald. 1. detsembril 2018 viidi valla muuseumid ühtse juhtimise alla ja sellega loodi Lääneranna Muuseumid, kuhu kuuluvad Lihula muuseum ja August Tampärgi nimeline Hanila Muuseum.
Kihnu muuseum

Kihnu muuseum on aastal 1974 avatud muuseum, mis asub Kihnu saarel.
Muuseumi avamiseks kogus Kihnu kooliõpetaja Anne-Mari Buravkova kaks aastat eksponaate, mille ta sai suuremalt osalt Theodor ja Siinaida Saarelt. Väljapandud üksikobjektid pärinevad aastast 1920 kuni 2020. Muuseum asub omaaegses koolimajas ja tutvustab Kihnuga seotud pärimuskultuuri.
Muuseumi juhataja-varahoidja on Maie Aav.
Walter Norman Haworth

Sir Walter Norman Haworth (19. märts 1883 Chorley, Suurbritannia – 19. märts 1950 Birmingham, Suurbritannia) oli inglise keemik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta on edendanud orgaanilise keemia arengut. Tema panuseks loetakse selliste optiliselt aktiivsete suhkrute nagu maltoos, tsellobioos, laktoos, gentobioos, melibioos, "gentianose", raffinoos, tselluloos, glükogeen, inuliin, tärklis, "xylan" jpt struktuuri kindlaksmääramist ning sellealaseid uurimistöid.
Ta pälvis 1937. aastal süsivesikuid ja C-vitamiini käsitlevate uurimuste eest Nobeli keemiaauhinna. Samal aastal sai keemiaauhinna ka Šveitsi keemik Paul Karrer.
Haridus- ja tööeluseiku.
Haworth töötas mõnda aega isa juhitavas Rylandsi linoleumivabrikus, kuid alustas vanemate vastuseisust hoolimata keemiaõpinguid Manchesteri ülikoolis. Filosoofiadoktori kraadi omandas ta Göttingeni ülikoolis, tema õpetajaks oli Otto Wallach.
1912. aastal pidas ta loenguid Saint Andrewsi ülikoolis Šotimaal, seal asus ta lähemalt uurima ka süsivesikute keemiaga seotut.
1915. aastaks töötas ta välja suhkrute töötlemise meetodi, mida tänapäeval tuntakse Haworthi metüülimismeetodina (inglise keeles "Haworth methylation").
Esimese maailmasõja ajal organiseeris ta Saint Andrewsi ülikooli laboratooriumides kemikaalide ja ravimite tootmise.
1925. aastal määrati ta Birminghami Ülikooli keemiaprofessoriks.
1933. aastal tegeles ta koos Edmund Hirstiga C-vitamiini optilise ja isomeerilise struktuuri koostamisega Albert Imre Szent-Györgyi poolt saadetud vesilahustuva C-vitamiini ehk heksuroonhappe näidismaterjali põhjal. Samal aastal teatas ta, et koos Hirstiga õnnestus tal C-vitamiini sünteesida. Haworth ja Szent-Györgyi soovisid molekuli, mille struktuuri Gordon Cox röntgendifraktsiooni abil kinnitas, selle antiskorbuutsete omaduste tõttu ümber nimetada askorbiinhappeks ning kinnitada formaalseks keemiliseks nimetuseks L-askorbiinhape.
Rob Gonsalves

Rob Gonsalves (1959 Toronto – 14. juuni 2017) oli mustlaspäritolu Kanada kunstnik, kes töötas maagilise realismi stiilis.
Gonsalves lõi maale, graafikat ja raamatuillustratsioone. Pärast kolledži lõpetamist töötas ta mõnda aega arhitektina. Pärast edukat esinemist tänavakunsti näitusel Torontos 1990. aastal, pühendas Gonsalves end täielikult maalikunstile. Tema töödele on tugevat mõju avaldanud René Magritte'i ja M. C. Escheri looming. Gonsalvese maagiline realism on katse näidata vaatajale, et see, mis näib võimatu olevat, võib osutuda siiski võimalikuks.
Talumaa

Talumaa ehk vallamaa (saksa keeles "Bauernland") oli ajalooliselt Baltimaades mõisa territooriumile jääv ala, mida kasutasid talupojad.. 
Ajalugu.
Aastatel 1849–65 eraldati talurahvaseaduste kohaselt talumaast kvoodi- või kuuendikumaa, mis läks mõisniku valdusse. Ülejäänud talumaa osa nimetati Liivimaa kubermangus (välja arvatud Saaremaal) vakumaaks ning Eestimaa kubermangus ja Saaremaal talurendimaaks, seda võis rentida või päriseks müüa ainult talukogukonna liikmetele.
Aastatel 1919–1920 Eestis ja Lätis vastu võetud maaseadustega kaotas mõiste "talumaa" juriidilise tähtsuse.
Nõo koduloomuuseum

Nõo koduloomuuseum (ka: Nõo muuseum) oli aastal 1999 asutatud muuseum, mis tegutses Nõo vallas Voika asulas.
Muuseumis sai ülevaate Nõo kihelkonna ja Nõo valla minevikust ja kultuuriloost.
Muuseumi eestvõttel on sarjast "Lehekülgi Nõo ajaloost" välja antud kolm osa.
Muuseumi tegevus lõpetati 30. juuniks 2023 ja muuseumikogu haldamine anti üle Nõo raamatukogule.
Ruhnu muuseum

Ruhnu muuseum on aastal 1990 asutatud muuseum, mis asub Ruhnu saarel; Rannarootsi muuseumi filiaal.
Muuseumis saab näha ruhnlaste töö- ja tarbeesemeid, fotosid ja tekste Ruhnu saare ajaloo ja looduse teemal.
Võrtsjärve järvemuuseum

Võrtsjärve järvemuuseum on aastal 2006 asutatud muuseum, mis asub Elva vallas Vehendi külas.
Sompa raudteejaam

Sompa raudteejaam oli raudteejaam Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Sompa külas, raudteetsi 4 km kaugusel Jõhvist. Läbi Sompa kulgeb laiarööpmeline Tallinn–Narva raudtee. 
Naaberjaam Tallinna suunal oli Kohtla ja Narva suunal Jõhvi raudteejaam.
Sompa jaamahoone ehitati 1876 aastal, praeguseks on jaamahoone hävinud.
Rein Tamme

Rein Tamme (28. märts 1940 Rakvere – 8. oktoober 2024) oli Eesti ehitusinsener ja poliitik.
Haridus.
Ta lõpetas 1958. aastal Rakvere 1. Keskkooli, 1961. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi ning 1971. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Töö ja poliitiline tegevus.
Ta töötas aastatel 1964–1989 ETKVL-is, algul ehitusinsenerina, hiljem osakonna-, tootmisala- ja ehitusvalitsuse juhatajana ning keskasutuses Kapitaalehituse Valitsuse juhatajana.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, sealhulgas 1991. aastani riigikaitsekomisjoni esimees ja Ülemnõukogu Presiidiumi liige; 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt ja kuulus 20. Augusti Klubisse. 
Ta oli ka Eesti Kongressi saadik ja oli valitud Eesti Komiteesse; samuti kuulus ta Põhiseaduse Assambleesse. Ta oli Rahvarinde volikogu I koosseisu liige ja Eesti Vabariigi Kodanike Peakomitee aseesimees.
Aastatel 1997–2006 töötas ta Lindakivi kultuurikeskuse direktorina.
Tamme oli aastatel 1981–1989 NLKP liige. Ta oli Keskerakonna asutajaliige; hiljem on ta kuulunud Koonderakonda.
Jacek Yerka

Jacek Yerka (kodanikunimi Jacek Kowalski; sündinud 1952 Toruńis) on poola kunstnik. 
Yerka on lõpetanud 1976. aastal Toruńi Mikołaj Koperniku Ülikooli, kus ta õppis kujutava kunsti teaduskonnas graafikat. 
1980. aastast loob ta põhiliselt õlimaale. Kriitikud liigitavad Jacek Yerka loomingu realistliku sürrealismi ja fantaasia stiili alla. Tema teoseid on eksponeeritud Poolas, Saksamaal, Prantsusmaal, Monacos ja Ameerika Ühendriikides.
Rein Kirsipuu

Rein Kirsipuu (sündinud 30. juunil 1933 Tartus) on eesti jalgrattatreener ja endine jalgrattur.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu 6. Keskkooli ja on õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri.
Ta oli aastatel 1972–1988 Eesti maanteekoondise vanemtreener.
Tema õpilaste seas on olnud Aavo Pikkuus, Riho Suun, Toomas Kirsipuu ja Jaan Kirsipuu.
Isiklikku.
Tema pojad on Jaan Kirsipuu ja Toomas Kirsipuu. Tema õde oli ratsutaja ja ratsutamistreener Mall Kirsipuu (1929–2003). Tema elukaaslane on Tiia Teppan.
Rein Kirsipuu isa oli arhitekt Artur Kirsipuu.
Colini

Colini, ka Vojen Wilhelm Cech-Colini; kodanikunimega Vojen Wilhelm Čech (1924 Kolín, Tšehhoslovakkia – 2010) oli Tšehhi maalikunstnik. Colini töötas välja unikaalse stiili, millise kaubamärgiks tänapäeval on Colini. Tema piltidel loodud maagilist maailma on hakatud nimetama Colini kummastavaks maailmaks ("Haunting World of Colini").
Pärast teist maailmasõda elas Colini Šveitsis, Prantsusmaal ja Venezuelas. Venezuelast emigreerus ta Kanadasse, kus toimus tema esimene maalinäitus Torontos. Hiljem kolis Colini Ameerika Ühendriikidesse, kus elas pikemat aega New Yorgis, kuid igal aastal külastas ta Euroopat, et eksponeerida seal oma loomingut. Selle elukestva reisi jooksul puutus Colini kokku paljude kultuuride ja keeltega, mistõttu tema maalid sisaldavad rikkalikult sümbolismi. Tema kodulehel on väidetud, et "He brings to visual art, what Umberto Eco brings to literature" ("on toonud kujutavasse kunsti sama, mille Umberto Eco on toonud kirjandusse").
Canterbury Augustinus

Canterbury Augustinus (6. sajandi esimene kolmandik, Rooma – arvatavasti 26. mai 604, Canterbury) oli benediktiini munk, kellest sai 597. aastal esimene Canterbury peapiiskop.
Ta oli mungakloostri prior Roomas, kui paavst Gregorius Suur saatis ta 595. aastal misjonäride juhina Inglismaale, et ristida kuningas Æthelberht ja tema alamad, paganlikud anglosaksid. Kenti kuningriik valiti sihtkojaks seetõttu, et Æthelberhti naine Bertha oli kristlane, Frangi kuninga Charibert I tütar, kellelt oodati abikaasale mõju avaldamist. Æthelberht pöördus ristiusku, lubas misjonäridel vabalt usku levitada ja andis maad kloostri ehitamiseks. Augustinus ristis palju kohalikke, sealhulgas tuhanded 597. aasta 25. detsembril, jõulupühal.
Pärast surma kuulutati ta pühakuks.
Wadō-ryū

Wadō-ryū (jaapani keeles 和道流 "wadō-ryū"; "wa" – 'rahu, harmoonia', "dō" – 'tee, rada', "ryū" – 'koolkond, stiil') on karate koolkond. Nimetus viitab põhimõttele, et sageli on rohkem abi järeleandmisest kui toorest jõust.
Ajalugu.
Wadō-Ryū koolkonna rajaja Hironori Ōtsuka (1892–1982; 8. dan Shinto-Yoshin-Ryu jujutsu; 10. dan Wadō-Ryū karates) oli Gichin Funakoshi õpilane. Ta ühendas Funakoshi juures õpitud Okinawa karate ning Shinto-Yoshin-Ryu jujutsu põhimõtted ja tehnikad.
Dai Nippon Butoku Kai (1895) registreeris Wadō-Ryū ametlikult karate-koolkonnana Jaapanis 1. aprillil 1939. Japan Karatedo Federation (JKF) registreeris Wadō-Ryū 1964. aastal. 1981. aastal nimetas Hironori Otsuka Wadō-Ryū traditsioonide jätkajaks oma vanima poja Jiro Otsuka (sünd. 1934).
Euroopas ja Ameerikas demonstreerisid Wadō-Ryū-karated esmakordselt 1963. aastal oma kahekuusel turneel Jaapani karatekad Suzuki Tatsuo, Arakawa Toru ja Takashima Hajime. Järgmisel aastal asusid Suzuki Tatsuo ja tema assistent Shiomitsu Mifume elama Inglismaale, kus hakkasid Wadō-Ryūd õpetama. 1980. aastatel asutas kumbki oma Wadō-organisatsiooni, International Karate-Do Federation (WIKF) ja Wadō-Ryū Karate-Do Academy. Suzuki Tatsuo kutsus Euroopasse ka teisi karatekasid ja toetas nende tegevust Wadō-Ryū levitamiseks. 1965. aastal rajas Kono Teruo Hollandis Dutch Wadō-Kai Federation’i, alates 1970. aastast elas Kono Saksamaal ja juhtis seal Wadō-Ryū koolkonda. Toyama Yutaka viis Wadō-Ryū 1960. aastatel ka Itaaliasse.
Põhijooned.
Wadō-Ryūs suunatakse löögienergia eemale ja kontreeritakse (ka samaaegse) vasturünnakuga. Tehnikatele on omased järgmised põhimõtted:
Optilised erinevused võrreldes teiste koolkondadega (nagu näiteks "shotokan") on eriti selgesti näha katas: Wadō-Ryū-katade liigutused on ökonoomsemad. Kaitsetehnika suunab rünnaku kõrvale.
Kata.
Katas on rünnaku- ja kaitsetehnikad ühendatud liikumiste jadaks, kus igal liikumisel on tähendus. Ōtsuka Hironori võttis katad üle Gichin Funakoshilt.
Wadō-Ryūs harjutatakse järgmisi katasid:
Wadō-Ryūs õpetatakse katat Pinan nidan enne Pinan shodanit.
Hironori Otsuka registreeris Dai Nippon Butoku Kais 1940. aastal viis Pinan katat, Naihanchi, Kushanku, Chinto ja Seishani.
Suur Hiina kanal

Suur Hiina kanal (hiina keeles 大運河, lihtsustatud kirjas 大运河) on kanal Hiinas Pekingi ja Hangzhou linna vahel. Kanal ühendab Kollase jõe Jangtse jõega.
Suur Hiina kanal on maailma pikim kanal, selle pikkus on 1776 km.
Kanali vanimad osad ehitati 5. sajandil e.m.a., kuid lõplikult ühendati kanali osad alles Sui dünastia (581–619 pKr) ajal.
Eelija

Eelija (ka Eelijas) on Vana Testamendi 1. ja 2. Kuningate raamatus mainitud prohvet, kes ennustas ette põuda ning läks viimaks tulise vankriga taevasse.
Kristlikus mütoloogias omistatakse talle äikesevanker, äikesejumalusena kummardati teda ka mordva rahvausundis. Mormoonide õpetuse kohaselt tuli ta tagasi, et anda pitseerimisväe võtmed mormonismi loojatele Joseph Smithile ja Oliver Cowderyle.
Eesti rahvakalendris on Eelijale pühendatud eelijapäev 20. juulil.
Eelija järgi on levinud mehenimed Elias, Elijah ja Ilja.
Tartu Hansapäevad 2009

Tartu Hansapäevad 2009 toimusid 17.–19. juulil 2008 ning kandsid alapealkirja "Tarkus on enam kui rikkus". Need olid 14. Tartu hansapäevad.
Tartu 2008. aasta hansapäevade korraldustoimkonda juhtis muusik Ants Johanson.
2008. aasta Tartu hansapäevadel oli Tartu linn jagatud eri aladeks: Jaanilinn, Jõelinn, Laste- ja Tulevikulinn, Raelinn ning Hansalaat, millest igaüks kandis ühe ajalooperioodi hõngu. Jaanilinnas elustus keskaeg, Jõelinnas muinasaeg, Raelinnas tänapäev ning Laste- ja Tulevikulinn keskendus nii tänast päeva kui ka tulevikku.
Tartu Hansapäevad 2010

Tartu Hansapäevad 2010 (ka Tartu Helisevad Hansapäevad) toimusid 16.–18. juulil 2010. Need olid 15. Tartu hansapäevad.
Tartu 2010. aasta hansapäevade korraldustoimkonda juhtis muusik Ants Johanson.
2010. aasta Tartu hansapäevadel oli Tartu linn jagatud eri aladeks: Jaanilinn, Jõelinn, Raelinn, Tartumaa linn, Laste- ja Tulevikulinn ning Hansalaat.
Tartu Hansapäevadega samal ajal, 14.–18. juulil toimus Tartu rahvusvaheline puhkpillifestival "Mürtsub pill".
Ignatius

Ignatius on ladina päritolu nimi.
Ignatius (kirjutati ka kujul Egnatius) oli Vana-Rooma suguvõsanimi. Etümoloogiliselt on seda nime seostatud ladinakeelse sõnaga "ignis" ('tuli') ja arvatud, et see võiks tähendada 'tuline'.
Hilisemal ajal on see olnud kasutusel nii mehenime kui ka perekonnanimena. Eesnimena hakkas see laiemalt levima kristlaste seas 1. sajandil elanud Antiookia piiskopi Ignatiuse järgi.
Nime kreekapärane kuju on Ignátios ("Ιγνάτιος") ja venepärane kuju Ignati ("Игнатий"). Ka nende mõlema nime kandjaid on eesti traditsioonis vahel nimetatud Ignatiusteks.
Rakvere Näitustemaja

Rakvere Näitustemaja on sihtasutuse Virumaa Muuseumid hoone, mida sihtasutus kasutab näitusteks.
Hoone valmis 1786. aastal.
Pikemat aega on näitustemajas eksponeeritud Rakvere rentei (teatav rahaasutus) teemalist näitust.
Rakvere Linnakodaniku Majamuuseum

Rakvere Linnakodaniku Majamuuseum (ka: "Rakvere Linnakodaniku Maja") on aastal 1983 avatud muuseum, mis asub Rakveres; üks sihtasutuse Virumaa Muuseumid filiaale.
Muuseumis saab näha 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse linnakodaniku eluolu.
Breda

Breda on vald Madalmaade lõunaosas Põhja-Brabandi provintsis. Jaanuaris 2024 elas Bredas 188 078 inimest.
Nimi "Breda" arenes väljendist "brede Aa" ('lai Aa'), mis viitas Aa ja Marki jõe ühinemiskohale.
Kunda tsemendimuuseum

Kunda tsemendimuuseum (nimetatud ka "Kunda muuseum") on Lääne-Viru maakonnas Kundas 1967. aastal asutatud muuseum.
Muuseum asub endise Kunda tsemendivabriku kontorihoones, mis on ehitatud 1898. aastal ja kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse. Tsemendimuuseumi aadress on Jaama tänav 11.
Muuseum tutvustab tsemendi leiutamist ja kasutamist ja tsemendi tootmisprotsessi, samuti on ülevaade Kunda tsemendivabriku ajaloost.
Muuseum on selles hoones olnud 1967. aastast, 2004. aastal läks see üle sihtasutusele Virumaa Muuseumid ja muuseumi nimeks sai Kunda tsemendimuuseum. 2010. aastal läks sihtasutuselt tagasi Kunda linnale.
Evald Okase muuseum

Evald Okase muuseum on 2003. aastal asutatud eramuuseum, mis asub Haapsalus aadressil Karja tänav 24.
Muuseumi püsiekspositsioon koosneb eesti kunstniku Evald Okase teostest.
Muuseum asub 19. sajandi keskpaigas kõrtsiks ehitatud hoones.
2024. aastal avati muuseum taas külastajatele pärast kaheaastast põhjalikku renoveerimist, mis läks kokku maksma üle miljoni euro.
Põlluotsa talumuuseum

Põlluotsa talumuuseum on muuseum, mis asub Lääne-Nigula vallas Perakülas Põlluotsa talus.
Muuseumi moodustab nii Põlluotsa talu hooned kui ka muu hulgas eraldi näitus 19. sajandi talutööriistadest.
Peri koduloomuuseumituba

Peri koduloomuuseumituba on aastal 1999 avatud muuseumiruum Peri raamatukogu-külakeskuses.
Muuseumitoas on välja pandud Peri piirkonna inimeste eluolu kajastavaid esemeid, mis koguti Eesti NSV ajal, kui piirkonnas oli Eduard Vilde nimeline kolhoos.
Räpina koduloo- ja aiandusmuuseum

Räpina Koduloo- ja Aiandusmuuseum on muuseum Räpina linnas.
Muuseum tutvustab Räpina kihelkonna ja linna ajalugu, aianduskooli ning aiandust. Muuseumis on näitus ka Räpina paberivabrikust.
Villem Raid (kirjanik)

Villem Raid (pseudonüüm Villem Raidla; 13. oktoober 1884 Valgjärve vald – 14. mai 1937 Tartu) oli eesti kaupmees ja kirjanik.