Kenny Rogers

Kenneth Ray Rogers (21. august 1938 Houston, Texas – 20. märts 2020 Sandy Springs, Georgia) oli USA kantrilaulja ja laulukirjutaja.
Rogers kasvas üles kaheksalapselises perekonnas. 1956. aastal keskkoolis õppides pani ta kokku oma ansambli, mis kandis nime The Scholars. Aasta hiljem esitas ta väga populaarses muusikasaates "American Bandstand" oma esimest soolosinglit "That Crazy Feeling". 1958. aastal sõlmis ta lepingu vähetuntud plaadifirmaga Carlton Records.
1966. aastal liitus Rogers 1961. aastal Randy Sparksi loodud folkansambliga The New Christy Minstrels. Aasta hiljem moodustas ta koos mitme ansamblikaaslaga oma ansambli, mis kandis algselt nime The First Edition. Rogers tõusis ansamblis kiiresti esile ja peagi sai ansambli tuntuks nime all Kenny Rogers and the First Edition. Ansambel esitas segu kantrist, popist ja psühhedeelsest muusikast ning sellel oli paar hitti, sealhulgas "Just Dropped In (To See What Condition My Condition Was In)", "Ruby, Don't Take Your Love to Town", "Reuben James" ja "Something’s Burning". Ansambel juhtis oma telesaadet "Rollin' on the River", kus astusid üles mitmed tuntud muusikud, teiste seas Kris Kristofferson, B.B. King ja Al Green.
1970. aastatel saavutas Rogers edu sooloartistina. 1977. aastal sai hitiks "Lucille", mis tõi talle ka Grammy auhinna kategoorias "Best Male Country Vocal Performance". Academy of Country Music ja Country Music Association valisid selle aasta singliks ning see jõudis edetabelite tippu nii USA-s ja Kanadas kui ka mitmel pool Euroopas ja Austraalias. 1978. aastal andis ta välja albumi "The Gambler", mille nimilaulu eest pälvis ta taas Grammy. Singel "The Gambler" ja selles räägitud lugu osutusid nii populaarseteks, et selle põhjal tehti 1980. aastal telefilm, mille peaosas Rogers mängis. Filmis mängib Rogers kogenud mängurit, kes õpetab oma noorele kaaslasele erinevaid kavalusi. Film sai neli järge, mille kõigi peaosas Rogers mängis.
Rogers tegi kaastööd paljude teiste kantrimuusikutega, teiste seas Dottie Westiga, kellega ta laulis duetid "Every Time Two Fools Collide" (1978), "All I Ever Need Is You" (1979) ja "What Are We Doin’ in Love" (1981), ning Dolly Partoniga; nende duett "Islands in the Stream" (1983) jõudis edetabelite tippu üle maailma. Partoniga tegi ta uuesti kaastööd 2013. aastal, kui laulis temaga oma albumi "You Can’t Make Old Friends" nimilaulu. Ta salvestas ka koos Kim Carnesiga ("Don’t Fall in Love with a Dreamer; 1980) ja Sheena Eastoniga ("We’ve Got Tonight"; 1983). Ronnie Milsapiga lauldud "Make No Mistake, She’s Mine" (1987) jõudis Billboardi kantrisinglite edetabelis esikohale.
1990. aastatel jäi tal hitte vähemaks, kuid ta jätkas regulaarselt salvestamist ja andis peaaegu iga aasta välja uue albumi. 1998. aastal asutas ta oma plaadifirma Dreamcatcher Entertainment, mis andis järgmisel kümnendil tema albumid välja. 2011. aastal muutis ta oma muusikat mitmekesisemaks ja andis välja gospeli stiilis albumi "The Love of God".
Muusika loomise ja esitamise kõrvalt andis ta koos Len Epandiga välja eneseabiraamatu "Making It with Music: Kenny Rogers’ Guide to the Music Business" (1978). Aastal 2012 andis ta välja autobiograafia "Luck or Something Like It—A Memoir".
2016. aastal alustas ta hüvastijätutuur, mis pidi lõppema 2018. aasta augustis. Rogers oli sunnitud halva tervise tõttu tuuri 2018. aasta aprillis pooleli jätma. Ta suri 2020. aasta märtsis 81-aastaselt. 2023. aasta juunis ilmus postuumselt tema 29. stuudioalbum "Life Is Like a Song", mis sisaldas muuhulgas tema kaheksat aastatel 2008–2011 salvestatud seniavaldamata laulu.
Rogersil oli Billboardi kantrisinglite edetabelis kokku 21 esikohasinglit. 2013. aastal võeti ta Kantrimuusika Kuulsuste Halli liikmeks. Samal aastal andis Country Music Association talle Willie Nelsoni-nimelise elutööpreemia. Tema plaate on maailmas müüdud üle 100 miljoni eksemplari, millega ta kuulub läbi aegade edukamate artistide sekka.