Nõukogude Liidu luuretegevus Eestis

Nõukogude Liidu luuretegevus Eestis
Antud artiklis on kajastatud Venemaa FSNV ja Nõukogude Liidu poolset varjatud ja salajast andmekogumist Eesti Vabariigi territooriumil ja Eesti Vabariigi suhtes aastail 1918–1941
Luuretegevust viidi läbi järgmistes liinides:
Venemaa Föderatsiooni luure- ja vastuluureteenistuste poolt teabe hankimist Eesti ja tema partnerite suhtes julgeolekukoostöö vallas alates taasiseseisvumisest 1991. aastal vt Venemaa luuretegevus Eestis.
Esimesed katsed luurevõrgustiku loomisel.
Esmased teabehankeoperatsioonid organiseeriti Nõukogude Liidu sõjaväeluure eellase Venemaa Nõukogude Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaabi Registreerimisvalitsuse poolt 1919. aastal, kui Nõukogude sõjaväeluuresse kaasati keiser Nikolai II ja perekonna hukkamisel osalenud ja ÜK(b)P suunitlusel sõjaväeluuresse suunatud läti päritolu kommunist Jan Svikke ("Свикке Ян Мартынович"), kes pidi enne detsembrit 1918. aastal organiseerima sõjaväeluure agentuurvõrgustiku Läänemere-äärsetes riikides. Läänemere-äärsetes riikides organiseeriti 4 agentuurvõrku, mis aga "lagunesid" kuu või pooleteise jooksul.
1. märtsil 1919 saadeti bolševike sõjaväeluurega kaastööd tegev endise Venemaa keisririigi Kindralstaabi kapten Georgi Teodori eriülesandega luua teabehankeks vajalikud agentuurvõrgud Leedus, Lätis ja Põhjarindel, kuid vahistati 12. märtsil Tšekaa Eriosakonna töötajate poolt Dvinskis ning luurevõrgustiku loomise asemel paigutati Moskvas Butõrka vanglasse süüdistatuna spionaažis ja kontrrevolutsioonilise vandenõu organiseerimises, kus viibis kuni 4. jaanuarini 1921.
Plaanipärane luuretegevus Eestis.
16. veebruaril 1920 andis TTPA Välistaabi ülem käsu hakata koguma informatsiooni potentsiaalsete vaenlaste kohta. Vaenlaste nimekirjas olid: Soome, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Rumeenia, Türgi, Aserbaidžaan, Armeenia, Pärsia, Afganistan ja Jaapan.
Sõjaväeluuret Eesti suhtes hakati läbi viima juba Tartu rahulepingu läbiviimise ajal, luuretegevuse keskuseks oli Petrograd, juhtis seda eestlasest vana bolševik L. Mart, kes asus tööle 31. detsembril 1919. 17. jaanuaril 1920 oli juba valmis kava "Luuretegevuse läbiviimiseks Estlandias", mille kohaselt Eesti jaotati 5 luurepiirkonnaks. Tartu, Narva, Tallinna, Valga ja Rakvere piirkond. Iga piirkonda juhtis resident koos kolme abiga, kes pidid värbama kohapeal agentuuri.
Juunis 1920 oli Registrivalitsuse Eestivastases üksuses Petrogradi sõjaväeringkonna luureosakonnas juba 20 töötajat ning piiripunktid Jamburgis ja Pihkvas agentide saatmiseks ja vastuvõtmiseks Eesti-Vene piiril. Infot kogusid ka 2 piirkondlikku residentuuri Tartus ja Tallinnas (juht vana bolševik varjunimega "Fjodorov"), millele allus 3 residentuuri – 2 Narvas ja 1 Rakveres. Peale nende oli veel ka 6 piirkondlikku residentuuri, mis allusid otse Petrogradile. Algusaastatel ladusalt alanud töö tõkestati Eestis aga pärast 1924. aasta 1. detsembri mässu, misjärel sõjaväeluure agentuur peaaegu täielikult hävitati?. 1925. aastaks oli sõjaväeluurel Eestisse jäänud ainult 5 infoallikat.
Eestlased Nõukogude sõjaväeluures
Luuretegevuseks välismaal kasutasid Nõukogude luureorganid isikuid, kes omasid ettekujutust elust välismaal ning seetõttu olid algusaastatel eelistatud varem Euroopas elanud isikud, keda valmistati ette salajaseks luuretööks ning seejärel suunati nii Eestisse kui teistesse Euroopa riikidesse.
Plaanipärast luuretegevust Eestis alustasid Nõukogude luureasutused pärast Eesti Vabadussõja lõppu ja diplomaatiliste esinduste avamist Eestis 1920. aastal.
Tšekaa Välisluureosakond.
 ja Välisosakond
GPU ja OGPU Välisluureosakond.
 ja GPU Välisosakond
 ja OGPU Välisosakond
NKVD GUGB Välisluureosakonna 4. jaoskond.
 ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse Välisosakond, kus 4. jaoskond tegeles poliitilist ja majanduslikku olukorda kajastava teabe hankimisega Eesti ja Soome kohta.
NKVD GUGB Välisluureosakonna 5. osakond.
 ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 1. Valitsuse 5. osakonna 4. sektor.
Leningradi UGB.
e 1. osakond (vene keeles "1 или ИНО ПП ОГПУ")
Piirivalveväed.
 "Piirivalvevägede Peavalitsuse" 1. valitsuse 2. osakond, juht, Leontjev −1940-
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Leningradi ja Pihkva piirkonna Piirivalvevägede koosseisus olid Eesti piiril piirivalvesalgad ja kordonid
Narva piirkond
1930ndate keskel hakkasid NSV Liidu piirivalvurid luureandmete saamiseks röövima Peipsi ja Pihkva järvel kalastanud Eesti kalureid
21. märtsil 1939 moodustati uue NSV Liidu siseasjade rahvakomissari Lavrenti Beria korralduse alusel ja käskkirjaga nr. Э 00269 kinnitati Piirivalveringkonna vägede luureosakonna põhimäärus, Põhimääruse kohaselt oli luureosakonna ülesanneteks: luure piirivalvepiirkonnas, operatiivtöö piirialal, lahinguluure ja jälgimine, luure tehniliste vahenditega (raadioluure), teabehange küsitluste ja ülekuulamiste teel, erinevate hangitud dokumentide põhjal. Samal aastal nimetati konspiratsiooni huvides luureosakonnad ja -jaoskonnad 5. osakondadeks (jaoskondadeks).
Punaarmee Staabi Luurevalitsus ja Peavalitsus.
NSV Liidi Kaitse Rahvakomissariaadi Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Staabi Luurevalitsus nimetati ("Glavnoje Razvedovatelnoje Upravlenie") alles Teise maailmasõja ajal 1942. aastal. Luurevalitsuse töövaldkonnaks olid strateegilised sõjandusalased küsimused.
Teabehanget teostasid NSV Liidu sõjaväeluure keskaparaat GRU ametliku sõjaväeatašee ja illegaalse residentuuri kaudu.
NSV Liidu sõjaväeluure Tallinna residendid:
Punaarmee Petrogradi SVR.
Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Petrogradi sõjaväeringkonna, Leningradi sõjaväeringkonna ja Leningradi rinde Luureosakond (vene keeles Регистрационное отделение – Разведупра Петроградского ВО).
1934. aastal moodustati vastavalt Punaarmee staabiülema Jegorovi korraldusele piiriäärsetes sõjaväeringkondades diviiside sapööripataljonides "diversiooni ja sügavluure erigrupid", mida nimetati sapööri-maskeerimisroodudeks. Roodud saadeti laiali 1937. aastal NSV Liidu kõrgeima juhi Jossif Stalini poolt.
Balti laevastiku luureosakond.
Punalipulise Balti laevastiku staabi iseseisev luureosakond loodi 16. veebruaril 1929. Luureosakonna koosseisus oli 1938. aastal loodud Ranniku raadioluuresalk, mis tegeles sideluurega Läänemere piirkonnas ning moodustatud 15. üksik luurelennukpolk ("15-й отдельный дальний разведывательный авиаполк (ОДРАП)").
Staabi luureosakonna juhid ja organisatsioon 
Alates 1940. aasta juunipöördest ja Eesti annekteerimisest ja okupeerimisest asus staabi luureosakond koos PBL staabiga Tallinnas.
Staabi luureosakonnas oli kolm jaoskonda: üldosakond; raadioluurejaoskond (sh raadiopelegnaatorigrupid, mis asusid Saaremaal ja Viru Ingeris Hakaja külas ning Lätimaal, 4. ja 5. RPJaamad asusid Borovitšis ja Kroonlinnas Leningradi oblastis) ja dešifreerimisjaoskond.
augustis 1941 evakueerus staabi luureosakond koos Nõukogude vägedega ning teostas luuretegevust Leningradist.
Komintern.
Komintern ja III Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee. Kominterni Eesti sektsiooni juht Johannes Käspert (−1922-).
1924. aastal moodustati KITK juures välisriikide kodanike sõjaliseks ettevalmistamiseks Internatsionaalne Sõjakool, kus aastail 1924–1936 sai ettevalmistuse umbes 500 tulevast riigipöörajat.
Diplomaatilised esindused.
NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadi NSV Liidu täievoliline esindus ja saatkond Eestis. NSV Liidu saatkond Eestis tegutses alates Vene SFNV ja Eesti Vabariigi vaheliste diplomaatiliste suhete sisseseadmisest 1923. aastal.