Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste üksikmängu võitjate nimekiri

Prantsusmaa lahtised tennisemeistrivõistlused meeste üksikmängus, lühidalt ka "Roland Garros", on iga-aastane tenniseturniir, mis toimub üle kahe nädala mais ja juunis. Asutatud 1891. aastal ja turniir toimub alates 1928. aastast Prantsusmaal Pariisis Stade Roland Garrose välistingimustes punase saviga väljakutel. Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused on alates 1925. aastast üks neljast igal aastal mängitavast suure slämmi turniirist, ülejäänud kolm on Austraalia lahtised meistrivõistlused, Wimbledon ja USA lahtised meistrivõistlused. Fédération Française de Tennis (FFT) korraldatud Prantsuse lahtised meistrivõistlused on aasta neljast suure slämmi turniirist kronoloogiliselt kolmandad. 1968. aastal oli see esimene suure slämmi turniir, mis oli avatud ka elukutselistele tennisistidele.
Meeste üksikmängu võitja saab Prantsuse tennise nelja musketäri järgi nime saanud Coupe des Mousquetaires: Jean Borotra, Jacques Brugnon, Henri Cochet ja René Lacoste. Turniiri ei korraldatud aastatel 1915–1919 Esimese maailmasõja tõttu ning see toimus mitteametlikult Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1945, Teise maailmasõja ajal. 
Rafael Nadal on tulnud Prantsusmaa meistriks tennises kolmeteist korda (mis on rekord ka kõigi mängijate, nii meeste kui ka naiste arvestus, neljal suurturniiril) ning omab ka lahtiste meistrivõistluste ajastu järjestikuste võitude rekordit, viiega aastatel 2010–2014. Max Decugis võitis enne lahtiste meistrivõistluste ajastu (Open Era) algust kaheksa Prantsusmaa meistrivõistlust. Michael Changist sai lahtiste meistrivõistluste ajastu noorim mängija, kes võitis Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, kui ta võttis selle turniiri 1989. aastal 17 aasta, 3 kuu ja 20 päeva vanuselt. Seevastu Andrés Gimeno on lahtiste meistrivõistluste vanim meister. Kui ta 1972. aastal võitis, oli ta 34 aastat ja 9 kuud vana. Prantsuse tennisistid on tulnud enim Prantsusmaa meistriks 38 võiduga, neile järgnevad Hispaania (19) ja Austraalia tennisistid (11). Praegune meister on Rafael Nadal, kes võitis 2020. aasta finaalis Novak Djokovici, et võita 13. korda Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused.
Ajalugu.
Prantsuse lahtisi meistrivõistlusi hakati pidama 1891. aastal. Algul olid need Prantsusmaa meistrivõistlused. Turniiril said osaleda ainult Prantsuse tennisistid või välismängijad, kes kuulusid Prantsuse klubisse selle esimese 34 aasta jooksul. Meistrivõistluste esimeseks võitjaks tuli Suurbritannia mängija H. Briggs, klubisse Stade Français kuuluv liige, mis andis talle õiguse võistelda. Turniiri mänge mängiti kolme seast parima formaadiga kuni 1902. või 1903. aastani, mil võeti kasutusele viiest parimast seeria. Turniiri algusaastatel domineerisid Prantsusmaa mängijad, eriti Max Decugis, kes võitis enne Esimese maailmasõja puhkemist kaheksa turniiri. Aastatel 1924–1932 võitis selle turniiri The Four Musketeeri liige. Parimaid mängijaid hakkasid meistrivõistlused meelitama pärast seda, kui sellest sai 1925. aastal rahvusvaheline võistlus, mille võitis René Lacoste. Prantsusmaa võit 1927. aasta Davis Cupil suurendas huvi turniiri vastu ja nõudis uue staadioni ehitamist. Varem oli turniir korraldanud Racing Clubi ja La Faisanderie, enne kui Stade Roland Garros 1928. aastal ehitati. Esimese turniiri võitis uues kohas Henri Cochet.
Jack Crawfordi võit 1933. aastal oli pärast 1891. aastat esimene kord, kui turniiri võitis välismaalane. Pärast tema võitu ei võitnud ükski Prantsusmaa mängija seda tiitlit kuni 1940. aastani, kui turniir peatati pärast Teise maailmasõja puhkemist. Don Budge'i võit 1938. aastal oli märkimisväärne, kuna ta võitis aasta jooksul kõik suure slämmi turniirid. Ehkki turniir peatati 1940. aastal, toimus see mitteametlikult Tournoi de France'i varjus. Esimesed kaks üritust võitis Bernard Destremau, 1942–1945 aga Yvon Petra kolm. FFT ega muud suuremad rahvusvahelised organisatsioonid ei tunnusta neid tulemusi ja neid peetakse mitteametlikeks. Esimese tiitli võitis pärast sõja lõppu 1946. aastal Marcel Bernard; ta oli ainus prantslane, kes võitis selle võistluse enne lahtiste meistrivõistluste ajastu saabumist 1968. aastal.
Sellel perioodil ei domineerinud ükski mängija. Ainult viis mängijat, Frank Parker, Jaroslav Drobný, Tony Trabert, Nicola Pietrangeli ja Roy Emerson, võitsid turniiri mitu korda. Turniirist sai 1968. aastal avatud võistlus, kuna profimängijatel lubati võistelda amatööridega, varem said suure slämmi turniiridel võistelda ainult amatöörid. Austraallase Ken Rosewalli võidetud turniir oli esimene suure slämmi turniir, mis mängiti avatud ajastul. 
Rootslane Björn Borg võitis suurema osa turniiridest lahtiste meistrivõistluste algusaastatel. Ta võitis järjest 1974. ja 1975. aasta turniiri, enne kui võitis järjest neli turniiri aastatel 1978–1981. Esimese prantslasena võitis Yannick Noah turniiri alates 1946. aastast, kui ta 1983. aastal võitis. Ivan Lendl tuli esimest korda Prantsusmaa meistriks 1984. aastal, enne kui kaotas finaalis järgmisel aastal Mats Wilanderile ning tuli Prantsusmaa meistriks 1986. ja 1987. aastal. Michael Changist sai noorim mees, kes võitis Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, kui ta 1989. aastal võitis Stefan Edbergi. 
Ameeriklane Jim Courier võitis turniiri järjest 1991. ja 1992. aastal, enne kui hispaanlane Sergi Bruguera kordas seda saavutust 1993. ja 1994. aastal. Gustavo Kuerten võitis turniiri kolm korda: 1997., 2000. ja 2001. aastal. 2005. aastal tähistati Rafael Nadali esimest Prantsuse lahtist turniiri võitu; aastatel 2005–2008 võitis ta neljal aastal järjest. Nadali võitis 2009. aasta turniiri kaheksandikfinaalis Robin Söderling, kes kaotas finaalis Roger Federerile. Nadal tuli taas meistriks 2010. aastal ja kaitses oma võitu aastatel 2011, 2012, 2013 ja 2014. 2015. aasta võistlusel kukutas tema veerandfinaalis välja Novak Djokovic, kes kaotas lõpuks finaalis Stan Wawrinkale.
Vaata ka.
Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste muud võistlused
Suure slämmi turniiride meeste üksikmängu võitjate nimekirjad