tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Püha õhtusöömaaeg (Leonardo da Vinci)

"Püha õhtusöömaaeg" on üks kuulsamaid Leonardo da Vinci maale, mis valmis aastatel 1495–1498. Maali mõõtmed on 420 x 880 sentimeetrit. See on maalitud Milano Santa Maria delle Grazie kiriku söögisaali seinale.
Kuna teost on sajandite jooksul korduvalt restaureeritud, on da Vinci originaalist säilinud vaid fresko kompositsioon ning mõned väikesed originaalvärvi laigukesed. Lisaks algelistele restaureerimistehnikatele on pildi halvas säilimises süüdi Leonardo da Vinci kasutatud uuenduslik värv, marodöörid ja 1945. aasta sõjapurustused. Originaalteose seisund halvenes juba pärast valmimist kiiresti. 1642. aasta ülestähendustes on märgitud, et pildist on alles ainult kontuurid, millest on väga raske aru saada.
Milano söögisaalides oli püha õhtusöömaaeg traditsiooniline temaatika, ent Leonardo da Vinci teostas oma nägemuse märksa realistlikumalt ning sügavama alatooniga kui üldiselt tavaks oli. Söögisaali laes moodustab kolmevõlviline lagi otsekui kuusirbi ning sinna on maalitud Sforza suguvõsa vapid. Vastassein on kaetud Donato Montofano freskoga, millele Leonardo lisas temperatehnikas figuure Sforza perekonnast. Ka need figuurid on ajahamba poolt rohkem puretud, kui ülejäänud teos. 
Maalil on kujutatud hetke, mil Jeesus avaldab apostlile, et üks nende seast reedab ta. Apostlite erinevad reaktsioonid on väga detailselt edasi antud – emotsioonid varieeruvad vihast ehmumiseni.
Kaua aega olid kindlalt identifitseeritud ainult apostlid Juudas, Peetrus, Johannes ja Jeesus. 19. sajandil leitud käsikirjast (Leonardo da Vinci märkmiku 232. leheküljelt) leiti kõikide kujutatud apostlite nimed. Selle järgi asuvad freskol vasakult paremale järgmised apostlid:
Sandra (laulja)

Sandra Lauer (sünninimega Sandra Ann Lauer, hiljem Sandra Cretu ja Sandra Menges; sündinud 18. mail 1962 Saarbrückenis Saksamaal) on saksa laulja ja laulukirjutaja, kes praegu elab Eivissal (Hispaanias). 
Pärast mõningast edu esilauljana diskotrios Arabesque alustas Sandra 1984. aastal oma soolokarjääri. Teda võib müstilise naishäälena laulmas kuulda tollase abikaasa Michael Cretu loodud ansamblis Enigma.
Tema meeskonda kuuluvad veel Hubert Kemmler (laulja ja laulukirjutaja), Markus Löhr, Klaus Hirschburger, Armand Volker, Frank Peterson, Andy Jonas (laulja) ja Jens Gad (laulukirjutaja, kaasprodutsent).
2. augustil 2014 esines Sandra Pärnu Vallikäärus.
Karbamiid

Karbamiid ehk uurea ehk kusiaine on orgaaniline ühend süsinikust, lämmastikust, hapnikust ja vesinikust, keemilise valemiga CON2H4 või (NH2)2CO. Normaaltingimustel on see valge, lõhnatu, tahke, vees hästi lahustuv aine.
Elusorganismid toodavad karbamiidi ammoniaagist, viimane tekib lämmastikainevahetuse mürgise jääkproduktina.
Karbamiidi avastas uriinist hollandi teadlane Herman Boerhaave mõnda aega enne 1727. aastat, millele ta andis nimetuseks "sal nativus urinae", kuigi mitmed allikad nimetavad avastajaks prantsuse keemikut Hilaire Rouelle'i, kes isoleeris karbamiidi 1773. aastal.
Looduslikku päritolu karbamiid.
Looduslikult leidub karbamiidi kui biokeemilise nn uurea tsükli ühe saadusena kõige rohkem lindude väljaheites ja loomade uriinis, samuti teiste organismide jäänustes.
Looduses lagundavad karbamiidi uurea- ehk urobakterid. Seda protsessi nimetatakse urolüüsiks ja see toimub peamiselt mullas ja merevees.
Karbamiidi süntees.
See oli esimene orgaaniline ühend, mis anorgaanilistest lähteainetest kunstlikult sünteesiti, mis omakorda aitas kummutada vitalismi teooriat. Karbamiidi sünteesiga pani Friedrich Wöhler 1828. aastal aluse orgaanilisele keemiale, valmistades uureat mitmete reaktsioonidega, sh kaaliumtsüanaadi (KCNO) ja ammooniumsulfaadi [(NH4)2(SO4)] reaktsioonil. Kuigi Wöhler üritas saada ammooniumtsüanaati (ainet siiski tekib ebapüsiva vaheühendina), sai ta hoopis karbamiidi ning kummutas tahtmatult vitalismi teooria, mille kohaselt elusorganismide kemikaalid erinevad fundamentaalselt elutust ainest.
Tööstuslikult toodetakse karbamiidi ammoniaagi reageerimisel süsinikdioksiidiga kõrge rõhu ja temperatuuri all, mille järel tekkivat ammooniumkarbamaati lagundatakse kuumutamisel karbamiidiks (Bosch–Meiseri menetlus). 
2NH3 + CO2 ⇌ NH4(NH2COO) 
NH4(NH2COO) ⇌ CO(NH2)2 + H2O 
Varem, enne kui Haberi-Boschi menetlus võimaldas hakata kasutama odavat ammoniaaki, toodeti uureat tsüanamiidi hüdreerimisel (mida omakorda saadi kaltsiumtsüanamiidist).
CaCN2 + H2O + CO2 → CNNH2 + CaCO3
CNNH2 + H2O → CO(NH2)2
Töönduslik tähtsus.
Karbamiid on lämmastikku sisaldav keemiatööstuse saadus, mida maailmas toodetakse umbes 100 000 000 tonni aastas.
Karbamiidi toodetakse kommertseesmärkidel sünteetilisest ammoniaagist ja süsinikdioksiidist. Karbamiidi toodetakse graanulitena, helvestena, kristallidena ja lahustena.
Rohkem kui 90% toodangust kasutatakse väetisena. Karbamiid on suurima lämmastikusisaldusega (46,4%) lämmastikväetis.
Karbamiidi kasutatakse ka mitmete plastide, ravimite, kosmeetikavahendite ja sünteetiliste vaikude toorainena.
Ballett

Ballett (itaalia keelest "ballo", 'tantsin') on Euroopa tantsukunsti klassikaline vorm. 
Ballett on ka sellises klassikalises vormis lavateos.
Balletiteos põhineb koreograafial, selle sisu väljendatakse balleti reeglitele vastava tantsu ja muusika abil. Balletist võib leida ka pantomiimi elemente.
Balleti aluseks on libreto, mille järgi kirjutatakse muusika, seejärel seatakse tantsud, valmistatakse lavakujundus ja kostüümid.
Ballett algab avamänguga, järgnevad tantsunumbrid.
Esimesed balletietendused toimusid 16. sajandil Itaalias ja Prantsusmaal. Algul olid tantsunumbrite vahel laulud ja luuletused. 
Balleti esitaja on balletitantsija, naistantsijat nimetatakse baleriiniks.
Klassikaline ballett on mis tahes traditsiooniline ballett, mis kasutab ainult klassikalist balletitehnikat. Eristakse stiililiselt prantsuse, vene, inglise ja itaalia balletti.
Ruutmeeter

Ruutmeeter (tähis m²; kasutatud ka qm) on pindalaühik, mis võrdub 10 000 ruutsentimeetriga:
1 m2 = 100 × 100 cm = 10 000 cm2.
Üheruutmeetrine pindala on ruudul, mille külje pikkus on 1 meeter.
Deep Forest

Deep Forest on prantsuse ansambel, mis esitab maailmamuusikat, kus etnilised helid on segatud elektroonilistega. Ansambli moodustavad Eric Mouquet ja Michel Sanchez. 
Ansambel oli 1993. aastal Grammy auhinna nominent parima maailmamuusika plaadi kategoorias ning 1996. aastal võideti auhind plaadi "Boheme" eest. Nende albumeid on maailmas müüdud kokku üle 10 miljoni eksemplari ning osa saadud tulust on annetatud heategevuseks.
Sakrament

Sakrament ehk salasus on kristluses riitus, mis teeb nähtava märgina või nähtava tegevusena kohalolevaks Jumala nähtamatu tegelikkuse ning võimaldab sellest osa saada. 
Sõna "sakrament" tuleb ladina sõnast "sacramentum", mis tähendab püha toimingut, vannet. 
Sakramentide nimekiri.
Enamiku koguduste ja kirikute poolt tunnustatavad ühised sakramendid on ristimise sakrament ja armulaua sakrament ehk euharistia sakrament.
Lisaks neile kahele on veel viis sakramenti:
Eestikeelses õigeusu kirjanduses on sakramente nüüdisajal nimetatud ka salasusteks, selle sõna kasutamist on propageerinud eelkõige ülempreester Mattias Palli.
Luteri kirikus on sakramentideks (kitsamas tähenduses) ristimine, meeleparandus (piht) ja armulaud. Laiemas mõttes käsitlevad luterlikud usutunnistuskirjad sakramentidena ka näiteks ordinatsiooni ja abielu, kusjuures sakramentide hulgast olulisem on, et neid mõistetakse vastavalt Pühakirjale.
Luteri kirik.
Luterluses on sakrament "Kristuse seatud püha toiming, milles Jumal annab oma Sõna ja sellega ühendatud kiriklike atribuutidega meile armu, mille Kristus on ära teeninud"
Vera Poska-Grünthal

Vera Poska-Grünthal, ka Veera Poska-Grünthal (25. märts 1898 Tallinn – 29. jaanuar 1986 Stockholm), oli eesti õigusteadlane, naisõiguslane ja ajakirjanik, Eesti riigimehe Jaan Poska tütar.
Lõpetanud Tallinna Gümnaasiumi, alustas ta 1915. aastal õigusteaduse õpinguid Peterburis ja astus 1917. aastal EÜS Põhjala liikmeks. Sõja ja revolutsioonilise tegevuse tõttu katkenud õpinguid jätkas ta Tartu Ülikoolis ning lõpetas ülikooli 1925. aastal. Ta kaitses 1938. aastal magistritöö ja sai magistrikraadi õigusteaduses.
Tema algatusel kutsuti ellu Tartu Emadekaitse Ühing ja ulualuseta emadele mõeldud Emadekoda. Ta osales mitme rahvusvahelise naisorganisatsiooni tegevuses, sealhulgas Rahvusvahelise Naisliidu korraldatud I sotsiaaltöö kongressil Pariisis 1928, kus tema ettepanekul asutati Rahvusvaheline Naisjuristide Organisatsioon. Vera Poska-Grünthali eestvedamisel asutati naisteajakiri Triinu ja ta oli pikka aega selle toimetaja. 
1944. aastal põgenes Poska-Grünthal perega Rootsi. Ta töötas kuni pensionile minekuni arhiivis, mis oli Rootsis pagulastest haritlaste tavaline saatus. 
Isiklikku.
Vera Poska-Grünthal oli vandeadvokaat Jaan Poska tütar. Tema abikaasa oli jurist Timotheus Grünthal. Neil oli tütar Constancia Grünthal (ka Tanni Kents; jurist, 22. juuli 1920 – 17. jaanuar 2005), poeg Ivar Grünthal (kirjanik ja pagulaspoliitik, 8. juuni 1924 Tartu – 14. veebruar 1996 Göteborg), tütar Vera Grünthal (1925–2018) ja poeg Timotheus Grünthal noorem (1. juuli 1930 – 6. jaanuar 2008). Tema lapselaps (Timotheus noorema poeg) Raoul Grünthal (sünd. 1966) on töötanud Põhjamaade suurimas meediakontsernis Schibsted ja olnud 15 aastat Schibstedi Rootsi haru peadirektor.
Andrus Ansipi valitsus

Andrus Ansip on olnud mitme valitsuse peaminister:
Pete Sampras

Pete Sampras (sündinud 12. augustil 1971 Washingtonis) on USA tennisist.
Pete Sampras alustas oma tennisekarjääri väga noorelt, kõigest kolmeaastaselt. Oma esimese reketi leidis poiss garaažist ja otsustas proovida palli vastu garaaži seina lüües. Kui Pete Sampras oli garaaži ukse palliauke täis peksnud, leidsid vanemad, et poiss tuleks treeneri käe alla anda. Sampras armastas tennist väga. 
1990. aastal võitis Pete Sampras 19-aastaselt USA lahtised meistrivõistlused, hiljem aga seitse Wimbledoni turniiri, neljad USA lahtised meistrivõistlused ja kahed Austraalia lahtised meistrivõistlused.
Samprase mängustiil.
Pete Samprasel on väga võimsad servid ja väga hea võrgumäng. Sampras läheb igat mängu võitma. Ta on igaks mänguks valmis ja teda ei sega ümbritsev suur rahvamass. Ta on võisteldes "mullis, kus saab mõelda ainult mängule" – nii on ta end ise kirjeldanud.
Iseloomult on Sampras väga rahulik, kannatlik. Ta ei märatse kunagi väljakul, ei näita vastasele oma emotsioone.
Miltiades (paavst)

Miltiades (ka Melchiades) oli paavst 311–314. Ta oli 32. paavst.
Miltiades oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Rooma riigi Aafrika provintsist ("natione Afer"), kuigi kirikuajaloolane J. N. D. Kelly eeldab tema pärinemist Roomast. Enne Miltiadest sai Aafrika provintsi asukatest paavstiks Victor I, pärast teda on saanud paavstiks Gelasius I. 
Miltiades oli enne paavstiks saamist üks mõjukamaid presbütereid. Donatistid süüdistasid teda pühakirjade üleandmises võimudele koos Marcellinusega kristlaste tagakiusamise ajal.
"Liber Pontificalise" järgi pühitseti Miltiades paavstiks 2. juulil 311. Tema valitsemisaja algusena on pakutud ka aastat 310, kuid kuna 30. aprillil 311 andis keiser Galerius välja edikti, mille alusel lõppes kristlaste tagakiusamine, võib hilisem kuupäev olla tõenäolisem.
Miltiades reorganiseeris tagakiusamise ajal kannatada saanud kiriku tegevust. Ta saatis diakonid Strato ja Cassianuse Rooma prefekti juurde, et nõuda tagasi tagakiusamise ajal kirikult võõrandatud varasid. Seetõttu sai 13. aprillil 312 üle pika aja tähistada ülestõusmispühi avalikult. Miltiades lasi Sitsiiliast tagasi tuua oma eelkäija Eusebiuse säilmed, mis maeti 26. septembril 311 Roomas ümber.
Miltiades kohtus pärast 28. oktoobrit 312 Milvianuse silla juures Constantinus Suure ja Maxentiuse vahel peetud lahingut Constantinusega, kes kinkis kirikule keisrinna Fausta palee (Lateraani palee), millest sai paavsti residents. Veebruaris 313 andsid Constantinus ja Licinius välja Milano edikti, millega tunnustati kristluse eksisteerimist Rooma riigis.
Seoses kiriku varade tagasiandmisega tekkis Põhja-Aafrikas vaidlus donatistidega. Kartaagos valiti 311 piiskopiks Cæcilianus, kuid donatistid tunnustasid piiskopina Majorinust. Vaidluse lahendamiseks pöörduti Constantinuse poole, kes volitas keiserliku mandaadiga Miltiadest asja uurima. Miltiades kutsus Lateraani paleesse kokku sinodi, millel otsustati oktoobris 313 toetada Cæcilianust ja Majorinuse järglane Donatus Magnus ekskommunitseeriti. Donatistid polnud sinodi otsusega rahul ja kaebasid taas keisrile, kes kutsus 1. augustiks 314 kokku Arles'i kirikukogu.
Miltiades alustas "Liber Pontificalise" järgi oblaatide pühitsemist. Ta sätestas, et pühapäev ja neljapäev pole paastupäevad. Ta kohustas austama märtreid Claudiust, Nicostratust, Simpronianust, Castoriust ja Simplicitust. Tema ajal tulid Rooma esimesed maniluse esindajad. Ta teatas Hispaania piiskoppidele, et nii ordinatsioon kui ristimine on mõlemad olulised sakramendid. Ta taunis hasartmänge. Tema ajal viibis Roomas Antiookia Timoteus.
Ta ordineeris 7 preestrit, 5 diakonit ja 12 piiskoppi.
Miltiades suri "Liber Pontificalise" järgi 2. jaanuaril 314, kuid "Liberiuse kataloogi" järgi 10. jaanuaril 314, samas kui "Depositio Episcoporum" pakub tema surmakuupäevaks 11. jaanuarit 314. "Liber Pontificalise" järgi oli ta ametis 3 aastat 7 kuud ja 12 päeva, "Liberiuse kataloogi" järgi 3 aastat 6 kuud ja 8 päeva. Miltiades maeti "Liber Pontificalise" järgi San Callisto katakombidesse. Teda austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on katoliku kirikus 10. detsember, õigeusu kirikus 10. aprill.
Mana

Mana on eesti keeles kasutusel mitmes tähenduses:
Camembert

 
Camembert on vald Prantsusmaal Normandia piirkonnas Orne'i departemangus. 
Sealt on pärit kamambäär.
Sally Stuudio

Sally Stuudio on 1991. aastal loodud avalikes huvides tegutsev mittetulundusühing ja kunstikool kui kunstiteadlikkuse keskus, mille missioon on aidata kaasa tähelepanelikuma ja hoolivama ühiskonna loomisele panustades kunsti võimele muuta maailma. Sally Stuudio ambitsioon on uuesti leiutada kunstikool. Kui 1990. aastate alguses oli põhirõhk kaasaegse kunsti tutvustamisel ja autentsusel kunstiväljal toimuvaga, siis täna on sellele lisandunud teadlik tähelepanu pööramine kestlikkuse teemadele ja ringmajanduslike praktikate rakendamine. 
Nime sai Sally Stuudio dogi Sally (1991–2002) järgi.
Sally Stuudio korraldab mitmesuguseid projekte ja näitusi, sh temaatilisi aastanäitusi, mis uurivad eri kultuuri- ja eluvaldkondade seoseid: "Lapsed ja moodne kunst" (1995–1997), "Tallinna Punane Raamat" (2000), "Eesti märk" (2001), "Kingitused tulevikku" (2003). Rahvusvaheliselt kõige tuntum projekt on koolinoorte kaasaegse kunsti triennaal "Eksperimenta!", mis toimus esmakordselt Tallinnas 2011. aastal ja pälvis 2014. aastal Kultuuri Koja ja Kultuuriministeeriumi Kultuuri Teo auhinna. Järgmine "Eksperimenta!" toimus 2017. aasta sügisel Tallinna Kunstihoones. 
Aastatel 2005–2017 tegutses stuudio juures laste ja noorte Kunstiteadlikkuse Keskus, mis korraldas näitusi, avatud töötube, keskkonna- ja ühiskonnatundlikke projekte ning koolitusi, samuti teabevahendust. 2001. aastal avati kunstiharidusportaal Kunstikeskus.ee.
Alates 2016. aastast on Sally Stuudio Tallinna Kunstihoone haridusprogrammide partner ja töötab välja "Vaatamise kooli" programmi üldhariduskoolide õpilastele.
Vano Allsalu

Vano Allsalu (sündinud 21. märtsil 1967 Tartus) on eesti kunstnik.
Elukäik.
Kunstihariduse omandas Vano Allsalu aastatel 1985–1991 Tallinna Kunstiülikoolis, mille lõpetas maalikunsti erialal. Veel enne õpingute lõppu alustas ta tööd õppejõuna, olles aastatel 1990–1992 Tallinna Kunstiülikooli maalikunsti lektor ja hiljem, aastatel 1992–1996 Tartu Ülikooli maalikunsti professori kohusetäitja. 2011. aastast on ta maalieriala dotsent Eesti Kunstiakadeemias.
Vano Allsalu on mittetulundusühingu Sally Stuudio asutajaliige ja õppejõud aastast 1991. Aastatel 1996–1997 juhtis ta Sally Stuudio nüüdiskunsti programmi "Lapsed ja moodne kunst", oli seejärel reklaamibüroo ZOOM loovdirektor ja aastatel 1999–2000 kirjastuse Uniprint peatoimetaja. Ühtlasi oli ta perioodil 1998–2003 Sally Stuudio juhatuse esimees. Alates 2001. aastast on ta Eesti kunstiportaali kunstikeskus.ee toimetaja.
Eesti Kunstnike Liidu liikmeks astus Vano Allsalu 1992. aastal. Aastatel 1993–1995 ja taas alates aastast 2012 on ta olnud Eesti Maalikunstnike Liidu juhatuse liige, 1996–1998 Tartu Kunstnike Liidu eestseisuse liige ja 1998. aastal Eesti Kunstnike Liidu asepresident. Aastatel 2013–2019 oli ta Eesti Kunstnike Liidu president, seejärel on jätkanud liidu asepresidendina.
2012. aastast on ta Tartu Kunstikooli nõukogu liige.
Looming.
Vano Allsalu on eelkõige tuntud abstraktsionistliku maalikunstnikuna. Eestis on tema isikunäitusi korraldatud alates 1984. aastast, ülevaatenäitustel on tema töid eksponeeritud alates 1985. aastast. 
Tartus on tal olnud kolm isikunäitust: 1993. aastal “Must ja valge” Tartu Kunstnike Majas, 1994. aastal “Vaikelu” Rüütli galeriis ja 2004. aastal “Maal on maastik” Tartu Kunstimuuseumis. Tallinnas on tal olnud üle kümme isikunäituse, sh “Kena ilm” 1995. ja “Leitud ilu” 1997. aastal Vaal Galeriis, "Värvine valgus" 2001. aastal Deco Galeriis, 2004. aastal ülevaatenäitus Eesti Panga kuppelsaalis, 2005. aastal "Armas aeg" Haus galeriis ja väljapanek Riigikogu hoone kunstisaalis, 2008. aastal "Öine Ikaros" Vaal Galeriis, 2010. aastal "Süütuse aeg" Hobusepea galeriis ning 2012 "Igati" Haus galeriis ja "Unepaanika" Draakoni galeriis.
Allsalu on ise jaganud oma teoseid kolme tüüpi: (1) maalid, mida läbib silmapiiri meenutav horisontaal; (2) motiivid, mis meenutavad muust pildipinnast eraldatud, esile tõstetud objekte; (3) tööd, mida vaadates tundub nagu jälgiks vaataja turisti mobiiltelefoni videoülekannet, kui too lennukilt alla uperpallitab. Viimasesse, kolmandasse tüüpi kuuluvad tööd on talle kõige iseloomulikumad.
Tema teoseid leidub Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Panga, Eesti Rahvusraamatukogu, ES Sadolini ja Swedbanki kunstikogus ning mitmes erakogus Eestis, Rootsis, Saksamaal, Soomes, Belgias, Luksemburgis, Suurbritannias ja Austraalias.
Isiklikku.
Maalikunstnik Efraim Allsalu (1929–2006) oli tema onu.
Marek Marksoo

Marek Marksoo (sündinud 5. mai 1993) on eesti tennisist.
2006. aastal sõlmis ta sponsorluslepingu Eagle Visioni optikasalongide omanikfirma AS Lupreega. 
Marksoo õpib Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumis.
Nümfomaania

Nümfomaania ehk furor uterinus ehk andromaania on naistel ülemäärane ja kompulsiivne vajadus seksuaalvahekorra järele. Selle häirega naisi nimetatakse nümfomaanideks. 
Tänapäeva meditsiinis räägitakse nümfomaania ("nymphomania") asemel hüperseksuaalsusest, mis hõlmab ka meestel esineva satüriaasi. 
Nümfomaania mõiste on üle kantud ka emasloomadele.
Sündimus

Sündimus ehk fertiilsus on sündide esinemine mingi piirkonna rahvastikus või selle osas (või ka mingis perekonnas). Tavaliselt mõeldakse sündimuse all elussündide esinemist. 
Sündimust iseloomustavad demograafiliste näitajate seas sündide arv ja elussündide arv mingis ajavahemikus (tavaliselt aastas) ning sündimuskordajad, sealhulgas sündimuse üldkordaja.
Piirkond

Piirkond ehk regioon on geograafias maa-ala, mida eristatakse ümbritsevatest aladest teatud looduslike või ajaloolis-kultuuriliste tunnuste alusel. Piirkond võib olla väiksete alade kogu (nagu Lähis-Ida riigid) või suure ala osa (nagu Ida-Aasia).
Piirkonnad (liigist sõltumata) on hierarhilise iseloomuga: neid võib jagada alampiirkondadeks ja ühendada ülempiirkondadeks.
Piirkondade olemust on uurinud geograafid David Harvey ja Peter Haggett.
Liigid.
Geograafias jagatakse piirkonna liike järgmiselt:
Biogeograafias eristatakse zoogeograafilisi ja fütogeograafilisi regioone.
Eesti piirkonnad.
Eestit on läbi aegade jagatud erinevateks piirkondadeks. Arengutasemelt on erinevused suured Põhja- ja Lõuna-Eesti vahel ning Lääne- ja Ida-Eesti vahel. Olulised erinevused Põhja- ja Lõuna-Eesti vahel tulenevad looduslikest tingimustest ja ajaloolisest arengust.
Suremus

Suremus ehk mortaalsus (ladina keeles "mortalitas") on surmajuhtude esinemine mingi piirkonna rahvastikus või selle osas (või ka mingis perekonnas) kindla ajaühiku jooksul.
Tavakasutuses aetakse see mõiste tihti segi surmavusmääraga, millega väljendatakse indiviidi riski pärast haigestumist haigusse surra, ja ka haigestumusega, millega väljendatakse haigusjuhtude suhtelist hulka rahvastikus.
Suremust iseloomustavad demograafiliste näitajate seas surmajuhtude arv mingis ajavahemikus (tavaliselt aastas) ning suremuskordajad, sealhulgas suremuse üldkordaja.
Suremuse üldkordaja

Suremuse üldkordaja (lihtsustatult "suremuskordaja") on mingi piirkonna surmajuhtude arv 1000 inimese kohta aastas. Mõõtühikuna kasutatakse promilli (‰).
Suremuskordaja võimaldab võrrelda eri rahvaarvuga riikide suremust.
LKA andmetel on suurima suremuse üldkordajaga riigid 2013. aastal alljärgnevad.
 
Suurimad suremuskordajad on Lõuna-Aafrika riikides – Svaasimaal – 29,74 ‰, Botswanas – 29,50 ‰  ja Lesothos – 28,71 ‰. 
Kõige väiksemad suremuskordajad on Lähis-Ida riikides – Kuveidis – 2,41 ‰  Saudi Araabias – 2,58 ‰ ja Jordaanias – 2,65 ‰.
Eesti suremuse üldkordaja oli 2018. aastal 11,91 ‰.
Sündimuse üldkordaja

Sündimuse üldkordaja (seda nimetatakse sageli lihtsalt sündimuskordajaks) on mingi piirkonna kogu rahvastiku või mõne selle osa elussündide arv mingis ajavahemikus jagatuna vaatlusaluse rahvastiku keskmise suurusega selles ajavahemikus.
Tavaliselt väljendatakse sündimuse üldkordajat promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse üks aasta.
Riikide sündimuskordajad.
Suurimad sündimuse üldkordajad on Lääne- ja Kesk-Aafrika riikides: Nigeris 50,73‰, Malis 49,82‰ ja Ugandas 47,35‰.
Kõige väiksemad sündimuse üldkordajad on Lääne-Euroopa riikides: Saksamaal 8,25‰, Andorras 8,71‰ ja Itaalias 8,72‰.
Erik Aunapuu

Erik Aunapuu (sündinud 30. jaanuaril 1992) on eesti tennisist.
Ta on lõpetanud 2011. aastal Audentese Spordigümnaasiumi. Pärast seda õppis Ameerika Ühendriikides Chicagos Lewise ülikoolis rahvusvahelist ärikorraldust.
Aunapuu treenis US Tenniseakadeemias (Urmas Sõõrumaa Tenniseakadeemias). Tema treenerid olid Brett Bridel (USA) ja Ain Suurthal (EST).
Tema sponsorid olid Adidas ja Head.
Töötab LHV-s kliendihaldurina.
Loomuliku iibe kordaja

Loomuliku iibe kordaja (ka: suhteline loomulik iive; inglise keeles "crude rate of natural increase") on mingi piirkonna loomuliku iibe ja rahvastiku keskmise suuruse jagatis mingis ajavahemikus. 
Loomuliku iibe kordaja võrdub sündimuse üldkordaja ja suremuse üldkordaja vahega.
Marat Safin

Marat Safin (tatari Марат Мөбин улы Сафин, Marat Möbin ulı Safin, vene Марат Мубинович Сафин; sündinud 27. jaanuaril 1980 Moskvas) on tatarlasest Venemaa endine tennisist, Venemaa teeneline meistersportlane.
Marati ema Rauza Islanova oli Nõukogude Liidu paremikku kuuluv tennisist. Marat treenis ema käe all seitse aastat, misjärel sai ta kutse USA Tenniseakadeemiasse.
Ta oli maailma esireket kaks nädalat, 20. novembrist 3. detsembrini 2000.
Isiklikku.
Elukoht: Monte Carlo
Pikkus: 193 cm
Kaal: 91 kg
Perekonnaseis: vallaline
Keeled: inglise ja hispaania
Mängustiil: paremakäeline
Hobid: jalgpall ja hoki
Atmosfäärirõhk

Atmosfäärirõhuks nimetatakse planeedi atmosfääri rõhku.
Maa atmosfääri keskmine rõhk merepinnal (normaaltingimustel) on 101 325 Pa = 101,325 kPa = 1 013,25 hPa ehk 1 baar ehk 760 mm Hg.
Süsihape

Süsihape on anorgaaniline ühend molekulivalemiga H2CO3. See on nõrk hape. 
Ta saadakse oma happeanhüdriidi süsinikdioksiidi ehk süsihappegaasi (CO2) reageerimisel veega. 
Süsihape on kaheprootoniline hape, mille soolasid nimetatakse karbonaatideks ja vesinikkarbonaatideks.
Ka süsihappe estreid võidakse nimetada karbonaatideks, kuid nende õige nimetus on süsihappe estrid. 
Tehniline tähtsus on süsihappe polüestritel, mida nimetatakse polükarbonaatideks. 
Süsihappeks nimetatakse mõnikord ka süsinikdioksiidi vesilahust, mis sisaldab väheses koguses süsihapet. Süsihappegaasi lahustumisel vees tekib tasakaalureaktsioon:
CO2 + H2O &lt;=&gt; H2CO3
Puhast süsihapet on toatemperatuuril peaaegu võimatu saada. Teoreetilised arvutused on näidanud, et juba üheainsa vee molekuli juuresolekul hakkab süsihape veeks ja süsihappegaasiks lagunema. Puhast süsihapet on siiski saadud niimoodi, et vee ja süsihappegaasi külmutatud segu hakatakse soojendama ning ühtlasi kiiritatakse seda tugeva kiirgusega. Kiirgusega antakse molekulidele omavaheliseks reaktsiooniks vajalikku energiat ja ühtlasi eemaldatakse liigsed vee molekulid.
Niisugune saamisviis on andnud alust arvata, et süsihapet võiks leiduda kosmoses, kus vee ja süsihappegaasi molekulid pole liiga haruldased. Kosmoses on temperatuurid valdavalt väga madalad ja mitmesugune kosmiline kiirgus on võrdlemisi levinud.
Andrus Ansipi teine valitsus

Andrus Ansipi teine valitsus nimetati president Toomas Hendrik Ilvese poolt ametisse 4. aprillil 2007. Valitsuse liikmed andsid ametivande ja astusid ametisse 5. aprillil 2007. 
45. Eesti valitsuse moodustasid Eesti Reformierakond, Erakond Isamaa ja Res Publica Liit ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond. Valitsus sai ametisse XI Riigikogu valimiste tulemusel.
Barbara McClintock

Barbara McClintock (sünninimi Eleanor McClintock; 16. juuni 1902 – 2. september 1992) oli ameerika geneetik, üks maailma tunnustatumaid tsütogeneetikuid, Nobeli auhinna laureaat. 
Ta pälvis 1983. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna transponeeruvate elementide avastamise eest.
1972. aastal sai ta Cornelli Ülikoolis doktorikraadi botaanikas. Seal oli tal juhtiv roll maisi tsütogeneetika uuringutes. See valdkond jäi tema huviorbiiti kogu töökarjääri jooksul. 1920. aastate lõpus uuris McClintock kromosoome ja nende käitumist maisi paljunemisel. Tema töödel oli teedrajav roll: ta töötas välja tehnika, et nähtavaks teha maisikromosoomid, ja kasutas mikroskoopilist analüüsi, et demonstreerida paljusid geneetika alusideid, kaasa arvatud ristsiirde käigus toimuvat geneetilist rekombineeriumist, mis leiab aset meioosis, kus kromosoomid vahetavad omavahel juppe. McClintock lõi esimese maisi geneetilise kaardi, ühendades kromosoomiregioonid füüsiliste tunnustega, ning ta näitas telomeeride ja tsentromeeride rolli – kromosoomi piirkonnad, mis on tähtsad geneetilise informatsiooni säilitamiseks.
Annika Lall

Annika Lall (sündinud 19. juulil 1962 Tartus) on eesti kriminalist ja kergejõustiklane. 
Ta on õppinud Tartu 8. Keskkoolis ning lõpetanud 1981. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1989. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 2007. aastal kaitses kriminalistikateemalist väitekirja Peterburi Siseministeeriumi Akadeemias. 
Tema treenerid on olnud Tiiu Jurkatamm ja Toomas Merila. 
Töötas 1983–1991 militsionääri ja politseinikuna (kriminalistikaeksperdina), aastast 1997 politsei juhtivinspektorina. Aastatel 1991–2008 oli Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse komissar ja Põhja Politseiprefektuuri kriminalistikatalituse vanemkomissar. 2008–2009 oli Sisekaitseakadeemia kriminoloogia ja kriminalistika õppetooli juhataja, dotsent, 2010–2011 Sisekaitseakadeemia Politsei- ja Piirivalvekolledži kriminoloogia ja kriminalistika õppetooli juhataja, dotsent ning aastast 2012 süüteomenetluse õppetooli dotsent (politseikolonelleitnant). 
Tööga seoses on osalenud Soome katastroofiohvrite tuvastamise üksuse liikmena Tais 2004. aasta tsunamiohvrite tuvastamise missioonil. Saanud osa 1990. aastate alguses Eestis vohanud kuritegeliku maailma arveteklaarimiste uurimisest. 
2007. aasta aprillirahutuste ajal tegeles kaevetöödega Tõnismäel. 
Temalt on ilmunud teadusartikleid ja kaks õpikut. 
Aastatel 1978–1981 võitis Nõukogude Liidu noorte ja juunioride meistrivõistlustel 5 medalit, sealhulgas 2 kulda. Eesti meistrivõistlustel on võitnud 7 medalit (1985. aastal kulla). Isiklik rekord odaviskes – 56.08 – on püstitatud 1985. aastal. Alates 1993. aastast on ta tulnud mitu korda seenioride maailmameistriks politseinike ja tuletõrjujate maailmamängudel.
Nõo sovhoos

Nõo sovhoos oli sovhoos Eesti NSV-s. 
Alates 1970. aastate keskpaigast oli see sovhoos vabariigi 20 suurema riikliku majandi hulgas. 1987. aasta seisuga hõlmas sovhoos 13100 hektarit, sellest haritav maa 7100 hektarit. 
Majandi keskus oli kuni 1987. aastani Lukel, Tartust 23 km. Alates 1987. aastast peale uue kontor-klubi valmimist oli Nõo sovhoosi keskus Nõos, Tartust 17 km praeguses Nõo vallamajas.
Põhilistest põllumajanduslikest tootmisharudest tegeleti Nõo sovhoosis teraviljakasvatuse, kartulikasvatuse, piima- ja lihatootmisega. 
1986. aastal alustati sovhoosi juhtkonna poolt sovhoosi muutmist kolhoosiks. Põhjuseks suurem vabadus kolhooside majandustegevuses. Riiklik ettevõte reorganiseeriti kolhoosiks ehk kollektiivmajandiks 1987. aastal. Kollektiivmajandina tegutseti kuni likvideerimiseni 1992. aastal.
Püha õhtusöömaaeg

Püha õhtusöömaaeg on evangeeliumites kirjeldatud sündmus, kus Jeesus einestab viimast korda koos oma jüngritega. 
Püha õhtusöömaaja käigus annab Jeesus jüngritele mõista, et nende hulgas on äraandja (Juudas Iskariot). Jeesus ennustab, et Peetrus teda peatselt maha salgab. Jeesus murrab leiba ja pakub veini, öeldes, et see on tema ihu ja veri. 
"Ja ta võttis leiva, tänas ja murdis ja andis neile, öeldes: "See on minu ihu, mis teie eest antakse. Seda tehke minu mälestuseks!"" (Luuka 22:19)
Nendel sõnadel põhineb armulaua sakrament.
Enn Roos

Enn Roos (20. september 1908 Tambovi kubermang – 15. juuli 1990 Tallinn) oli eesti skulptor.
Ta kuulus 1939. aastast kunstiühingusse Pallas ja oli 1943. aastal asutatud Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu üks asutajaid.
Elukäik.
Enn Roos asus vanematega Eestisse 1912. aastal. Lõpetas 1927. aastal Tallinna Peetri erakooli, õppis aastatel 1926–1928 Ants Laikmaa ateljeekoolis ja 1927–1928 Jaan Koorti ateljees. 1935. aastal astus Pallase Kõrgemasse Kunstikooli, mille lõpetas 1939. aastal skulptorina.
Ta mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse, tegutses aastatel 1942–1944 skulptorina Moskvas.
Enn Roos töötas aastatel 1947–1983 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis õppejõuna klaasehistöö, keraamika ja skulptuuri kateedris. Ta oli 1958. aastast professor ja aastatel 1962–1977 skulptuurikateedri juhataja.
Looming.
Enn Roos on loonud monumentaalskulptuuri ja arhitektuuriplastikat. Viljelenud vabaplastikat, modelleerides portreid, olustikulisi kompositsioone, naisakte ja loomaskulptuure. Materjalidest eelistas ta pronksi kõrval ka mattglasuuriga keraamikat, šamotti, terrakotat ning hilisemal ajal ka polüestervaiku.
1930. aastatel modelleeris hulgaliselt portreeskulptuure riigitegelastest (sh Jaan Poska, August Rei, Otto Tief ja Artur Sirk). Samas on Enn Roos ka joonistanud ja illustreerinud ajakirja Vallatu Magasin 1937 aasta nr 2 esikaane. Sõja ajal Moskvas viibides võttis ta osa Suure Isamaasõja kunstinäitusest ning 1944. aastal toimunud Jüriöö ülestõusu kunstinäitusest. Sellesse perioodi kuuluvad tema teosed "Eesti partisanid", "Isa ja poeg – rahvatasujad" ning "Granaadiheitja".
Pärast sõda valmisid Enn Roosil mitmefiguurilised skulptuurigrupid ("Laulvad lapsed", "Akrobaadid"), portreed kultuuritegelastest ("Richard Sagrits", "Ants Laikmaa") ning hulgaliselt pisiplastikat ("Mängivad karud", "Lammas talledega" jt). Tema tuntumad monumentaalskulptuurid on Tõnismäe haljakul asunud nn Tallinna vabastajate monumendi langetatud peaga sõduri pronksist kuju (nn pronkssõdur, mis nüüd asub Kaitseväe kalmistul) ning Harjumäel asunud Viktor Kingissepa pronksfiguur (nüüd Ajaloomuuseumis Maarjamäel).
Teosed.
Tema tuntuim teos on nn pronkssõdur, mis valmis 1947. aastal (koostöös Arnold Alasega).
Pärnu Koidula Gümnaasium

Pärnu Koidula Gümnaasium on riigigümnaasium Pärnus aadressil Metsa tänav 21.
Kooli asutas 1918. aastal Pärnumaa Rahvahariduse Selts eestikeelse tütarlaste koolina. Kooli eelkäijaks peetakse Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi, mille ajalugu ulatub aastasse 1733. Koidula nimi on koolile antud aastatel 1854–1861 Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis õppinud Lydia Koidula mälestuseks.
Ajalugu.
Pärnu Tütarlaste Gümnaasium evakueeriti sügisel 1916 Venemaale Tveri linna ja aastatel 1916–1917 koolitöö Pärnus seisis. Aastatel 1917–1918 töötas venekeelne tütarlaste gümnaasium linnavalitsuse eraalgatusel. Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal töötas Pärnus saksakeelne tütarlaste lütseum.
Eestikeelse tütarlastekooli asutas 9. novembril 1918 Pärnumaa Rahvahariduse Seltsi, esimene koolipäev oli 11. novembril 1918. Algul töötas kool Rüütli tänaval kohalikus Kooliseltsi majas. Detsembris 1918 koliti Aadressil Nikolai tänav 26 asunud Pärnu tütarlaste gümnaasiumi hoonesse. Juunis 1919 andis Pärnumaa Rahvahariduse Selts kooli Pärnu linna omavalitsusele üle.
1940. aastal nimetati Pärnu II Gümnaasium Pärnu II Keskkooliks. 19. augustist 1940 vabastati Pärnu I Gümnaasiumi direktori ametikohalt Georg Köösel. Esimene ettepanek anda koolile Lydia Koidula nimi tehti 1943. aastal. Koidula nimi anti koolile 26. detsembril 1944 ENSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega.
1951. aastal alustas koolis tööd üks esimene klass ja 1. septembril 1952 muudeti kool segakooliks.
1966. aastal avati koolis matemaatikakallakuga klass, 1969. aastal asendati see matemaatika-füüsika eriklassiga.
1979. aastal valmis uus koolihoone Pärnu äärelinnas Metsa tänaval. Kooliga liideti Pärnu VIII 8-klassiline kool, mille tõttu suurenes õpilaste ja õpetajate arv oluliselt.
Esimene bioloogia-keemia klass moodustati 1989. aastal ja 2005. aastal alustas tööd esimene reaalklass.
2014. aastal korraldati Pärnu linna koolivõrk ümber. Muu hulgas eraldati põhikoolid gümnaasiumiastmest. Seetõttu jätkas kool ilma põhikooliastmeta. 2015. aastal sai koolist riigigümnaasium ja sellega seoses renoveeriti täielikult Metsa tänava koolimaja.
Tunnuslause

Tunnuslause on lause või fraas, millest tuntakse organisatsiooni, ettevõtet, toodet, kampaaniat vm. Näiteks Prantsuse revolutsiooni aegsest loosungist "Vabadus, võrdsus, vendlus" sai Prantsusmaa kui riigi tunnuslause. 
Tunnuslause võib välja kujuneda pärimuslikul teel või olla sihipäraselt konstrueeritud. Näiteks New Yorgi tunnuslauseks on kujunenud "Linn, mis kunagi ei maga" ("The city that never sleeps"); Tartu linna tunnuslauseks valiti 1999. aastal konkursi käigus "Heade mõtete linn". Läti riigi tunnuslause on "Maa, mis laulab". 
Tunnuslausega analoogiline on juhtlause (moto, deviis), mis väljendab organisatsiooni, suguvõsa, riigi, ettevõtmise vms põhiväärtusi, eesmärke, põhimõtteid, traditsioone, eripära ja tähendust. Näiteks Turu ülikooli moto on "Vaba rahva and vabale teadusele". Euroopa Liidu moto on "Ühinenud mitmekesisuses". Nõukogude Liidu moto (on Kommunistlike parteide moto käesoleva ajani) oli "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" 
Äriettevõtetel ja nende toodetel on tunnuslausega sarnased reklaamlaused (inglise keeles "slogan"), näiteks Nike'i "Just do it", Nokia "Connecting people" jne. Reklaamlauseid kasutavad ka mitmed riigid näiteks enda kui turismisihtkoha tutvustamiseks. Näiteks on Malaisia reklaamlause "Tõeline Aasia" ("Truly Asia").
Rene Busch

 
Rene Busch (sündinud 19. juulil 1971 Tallinnas) on Eesti tennisist ja tennisetreener. Ta on Rene Buschi Tennisekooli omanik ja peatreener.
Haridus.
Busch omandas keskerihariduse Tallinna Spordikolledžis. Ta on täiendanud end mitmes riigis toimunud koolitustel ja seminaridel.
Karjäär.
Busch on kuulunud Nõukogude Liidu noortekoondisse ja Eesti koondisse, aastatel 1993–2002 mängis ta Davise karikavõistlustel Eesti koondises. 1995–2002 mängis Busch Saksa klubiliigas eri klubide esinumbrina. Karjääri jooksul on ta osalenud paljudel rahvusvahelistel turniiridel.
Tegevus treenerina.
Busch asus abitreenerina tööle 1991. aastal, olles USA spordiakadeemias praktikal. Alates 1996. aastast on ta treenerina tegutsenud Eestis. 1998 asutas ta tenniseklubi TC 2000 ja samast aastast korraldab tennisekoolitust lastele. 2003. aastal asutas ta omanimelise tennisekooli, kus hakati 2005. aastal tennisekoolitust andma ka täiskasvanutele.
Tema õpilased on olnud näiteks Anett Schutting, Anja Maskaljun, Jakov Tsirkin ja Danil Proskura.
Nivelliir

Nivelliir on instrument, mis tööasendis tagab horisontaalse viseerimiskiire (niitristi keskmine horisontaalniit).
Sõltuvalt konstruktsioonist võib eristada elevatsioonikruviga ehk silindrilise vesiloodiga nivelliire ja kompensaatoriga nivelliire. Nivelleerimislattidelt tehtud lugemite vahe (erinevus) annab maastikupunktide (latipunktide) kõrgusliku erinevuse ehk kõrguskasvu.
Digitaalnivelliirid on kompensaatori, sisearvuti ja mäluga. Need võimaldavad automaatset lugemite tegemist koodlatilt, kõrguskasvu arvutust ja salvestamist. Lisaks saadakse ka kaugus instrumendist latini, samuti on võimalik automaatne projektkõrguste väljamärkimine.
Lasernivelliir.
Lasernivelliir on mõõtmistel ja ehitustel kasutatav laseritaseme juhtimisseade, mis koosneb laserkiireprojektorist ja statiivist.
Laserkiireprojektor kinnitatakse statiivile vajalikule kõrgusele. Siis lülitatakse seade sisse ja projitseeritakse fikseeritud punane või roheline valgusvihk horisontaal- ja / või vertikaalteljele.
Meie isade lipud

"Meie isade lipud" on filmiauhinnale Oscar nomineeritud 2006. aasta USA sõjafilm.
Filmi lavastas Clint Eastwood. Stsenaarium, mille kirjutasid William Broyles, Jr. ja Paul Haggis, põhineb samanimelisel raamatul, mille autorid on James Bradley ja Ron Powers. 
Film räägib Iwo Jima lahingust ja ajalugu teinud fotost, millel kuus meest püstitavad mäetippu USA lippu. Kolme ellujäänut – John Bradleyt (Ryan Phillippe), Ira Hayesi (Adam Beach) ja Rene Gagnoni (Jesse Bradford) – kasutati kodumaale jõudes propagandavahendina ja moraalitõstjatena, aga sisimas ei suutnud nad sõjakoledusi unustada ning tundsid, et osa nende hingest jäi maha Iwo Jima pinnale.
Eastwood lavastas ka Iwo Jima lahingut jaapanlaste vaatenurgast kajastava filmi "Kirjad Iwo Jimalt".
Kirjad Iwo Jimalt

"Kirjad Iwo Jimalt" (jaapani keeles 硫黄島からの手紙) on filmiauhindadega Oscar ja Kuldgloobus pärjatud USA sõjafilm, mille lavastas Clint Eastwood.
Film räägib Iwo Jima lahingust USA ja Jaapani vahel Teise maailmasõja ajal ja vaatab seda kahe jaapani sõjaväelase vaatenurgast, kes peavad abitult pealt vaatama, kuidas nende kaasvõitlejad üksteise järel lahingus hukkuvad.
Mandy Moore

Amanda Leigh Moore (sündinud 10. aprillil 1984 Nashuas New Hampshire'is) on Ameerika Ühendriikide poplaulja ja näitleja. 
Elulugu.
Ta kasvas üles Florida osariigis. Ta pälvis tähelepanu 2000. aastate algupoolel teismelistele orienteeritud popmuusikaalbumitega "So Real", "I Wanna Be With You", "Mandy Moore" ja "Coverage". 
2002. aastal mängis ta populaarses noortefilmis "A Walk to Remember", hiljem on ta kaasa teinud vähem tuntud filmides. Filmides "American Dreamz" ja "Saved!" mängib ta võrreldes eelmiste rollidega pahatahtlikumaid tegelaskujusid. 
2007. aastal ilmus Moore'i album "Wild Hope".
Alates 2016. aastast mängib Mandy Moore NBC draamasarjas "This is Us" ("Meie elu") Rebecca Pearsoni. 
2019. aastal sai ta omanimelise tähe Hollywoodi kuulsuste alleel. 
Isiklikku.
Moore'i sõprussuhted tennisemängija Andy Roddicki, näitleja Wilmer Valderrama ja Zach Braffiga on meedias palju kõneainet pakkunud.
18. novembril 2018 abiellus ta Taylor Goldsmithiga. Veebruaris 2021 sündis neil poeg.
John McEnroe

John Patrick McEnroe Jr. (sündinud 16. veebruaril 1959 Wiesbadenis Saksamaal) on USA endine tipptennisist. Ta on olnud maailma esinumber nii üksik- kui ka paarismängus.
Elulugu.
Tema lapsepõlv möödus New Yorgis Queensi linnaosas. Tema nooremast vennast Patrick McEnroest sai samuti elukutseline tennisist.
Juba 18-aastaselt jõudis John Wimbledoni poolfinaali.
Ta oli tugev nii üksik- kui paarismängus. Karjääri lõpetas ta 104 turniirivõiduga üksikmängus (neist 77 ATP turniirid) ja 71 võiduga paarismängus (viimastest 51 koos Peter Flemingiga). Sealjuures oli Fleming oma rolli suhtes tagasihoidlik. "Maailma parim meespaar on John McEnroe ja keegi teine," ütles ta.
Suure slämmi turniiridel jõudis McEnroe üksikmängus 11 korda finaali ja võitis neist 7. Meespaarismängus on ta jõudnud finaali 12 korda ja võitnud neist 9. Korra, 18-aastaselt, on ta finaali pääsenud ka segapaarismängus ja selle võitnud.
McEnroe ja Stefan Edberg on ainsad tennisemängijad, kes on saanud maailma esinumbriks nii üksik- kui ka paarismängus. McEnroe on kõige kauem (257 nädalat) paarismängus maailma esinumbriks olnud tennisist. Maailma esinumber on ta olnud 14 korda ja kokku 170 nädalat, millega on maailmas läbi aegade 5. kohal.
McEnroe parimaks hooajaks jäi 1984. Ta alustas seda 42 järjestikuse võiduga, mis on tänapäevani maailmarekord, ja kaotas kogu hooaja jooksul üksnes 3 mängu – võiduprotsent 96,5% (82 võidu juures) on samuti tänini maailmarekord.
Tennisest loobus McEnroe sportlasena 1992, kuid jäi endiselt tennisega seotuks. 1999–2000 oli ta 14 kuu jooksul USA Davise karika meeskonna kapten, aga astus tagasi pärast 3:2 võite Zimbabwe ja Tšehhimaa üle ning 0:5 kaotust Hispaaniale. Kapteni koha võttis üle noorem vend Patrick.
2006 naasis McEnroe tennisesse mängijana ja osales koos rootslase Jonas Björkmaniga kahel turniiril paarismängus, millest ta ühe võitis. Ta on ainus, kes võitnud ATP turniiri neljal aastakümnel.
2017. aastal valmis film tema ja Björn Borgi ajaloolisest duellist 1980. aasta Wimbledoni turniiril.
Suure slämmi turniirid.
John McEnroe teenis profitennisistina 12 539 622 dollarit auhinnaraha.
Läänemere kilu

Läänemere kilu, balti kilu ehk kilu ("Sprattus sprattus balticus" või "Clupea sprattus balticus") on väike, saleda kehakujuga sinakasrohelise seljaga hõbedane kala heeringaliste seltsis, euroopa kilu ("Sprattus sprattus") alamliik. Kõiki väikseid heeringalisi nagu "kilu" ja "anšoovis" nimetatakse mõnikord ka üldnimetusega "sardiinid" (eriti toodete nimedes), kuigi "sardiinid" on eraldi alamperekonnad "heeringaliste" seltsis.
Levik.
Läänemere kilu leidub Atlandi ookeani kirdeosas ning suuremas osas Läänemerest (teda ei leidu Põhjalahes ja Soome lahe idaosas). Läänemeres on kilu rohkem avameres, Soome lahe lääne- ja keskosas ning Riia lahe lääneosas, muudes piirkondades on selle arvukus üsna madal.
Püügist.
Püütud saaki hoitakse puhastamata ca 2–3 päeva, et kalakehade seedeelundkond saaks tühjeneda. Peale selle tuleb kalu kiirelt töödelda, et ei hakkaks domineerima ensüüm katalaas. Selleks kalad kas külmutatakse või toimetatakse kuivale maale rajatud töötlemistehastesse või viiakse otse tarbijatele – näiteks restoranidele ja turgudele jne. Kuna kilu leidub palju avameres, siis püütakse seda sageli traallaevadega.
Kulinaaria.
Kalakehad on inimtoiduks olnud sajandeid. Seega on välja kujunenud ja kodumajapidamistes tarvitusel hulganisti kilukehade kulinaarseid retsepte ja erinevaid valmistamisviise. Tuntumad neist: külmutamine, soolamine, kuivatamine, praadimine, keetmine, suitsutamine, marineerimine, grillimine ja aurutamine.
Kilu soolamine.
Kilu soolasid meie esivanemad peaasjalikult sügisperioodil. Kilu jäetakse rookimata, soovi korral üksnes pestakse kergelt. Nõrutatakse ning nõrgunud kilud laotakse õhukindlatesse nõudesse, näiteks klaaspurkidesse, kõhud ülespoole. Kilukihtide vahele raputatakse soola ja vürtsisegusid ning mõni loorberileht iga üle paari kilukihi. Soolatud kilud koos soolamisnõuga paigutatakse kindlasti jahedasse, muidu hakkavad kilud lagunema, mitte soolduma. 
Kilude soolamise retsept aastast 1927 
40 naela kilu, 5-7 naela peent inglise soola, 3 loodi vürtsi, 2 loodi pipart, 1 lood muskaatõit, 1/2 loodi muskaatpähklit, 1/2 loodi ingveri, 1 lood kaneeli, 1/2 loodi nelki, 1/2 loodi koriandrit, 4 loodi salpeetrit, 1/4-1/2 naela suhkrut ja mõned loorberi lehed. 
Kõik nimetatud vürtsid peale loorberilehtede tuleb peeneks jahvatada.
Kilukehade keemiline koostis.
Nimetus ja kogus
Rasvhapete sisaldus.
Rasvhapete koostis ja kogus sõltub aastaaegadest merekeskkonnas: enne talve ehk oktoobris-novembris säilitavad kilud söögi olemasolu korral rohkem rasvu, millest kala talvekuudel elatub. Rasvhapete sisaldus on esitatud protsentides. 
Küllastunud rasvhapped kokku 27,7
Monoküllastamata rasvhapped 42,8
Polüküllastamata oomega-3-rasvhappeid kokku 24,2
Polüküllastamata oomega-6-rasvhappeid kokku 1,6
Aminohapped g/100 g.
Proteiini indeks (aluseks 100) 128
Süsivesikud 0 g /100 g kohta.
Glükeemiline indeks (GI aluseks suhkur 100) 0
Põletiku soodustamise indeks (päevas neto 50) - 186, keskmiselt põletikku soodustav
Ryan Gosling

Ryan Thomas Gosling (sündinud 12. novembril 1980 Londoni linnas Ontario provintsis Kanadas) on Kanada näitleja, režissöör, kirjanik ja muusik. 
Ta karjäär sai alguse lastesarjast "Mickey Mouse Club", kus ta hakkas mängima juba 13-aastaselt. Edasi mängis sellistes koguperesarjades nagu "Are you afraid of dark?", "Goosebumps", "Breaker High" ja "Young Hercules". Esimese peaosa sai ta filmis "Fanaatik" (2001), järgnesid peaosad filmides "Mõrva ABC" ja "Hädatapp". 
Avalikkuse tähelepanu alla sattus ta rolliga filmis "Päevaraamat", võites kokku viis auhinda. Järgmises filmis, "Halva Haardes" mängis ta narkosõltlasest ajalooõpetajat, ning filmis "Lars ja nukk" sotsiaalselt saamatut erakut – mõlema filmiga oli ta esitatud kandideerima auhindadele, mida ta ei võitnud. Pärast kolmeaastast näitlemispausi mängis ta filmis "Kurb valentinipäev", millega võitis jälle auhinna. Aasta 2011 osutus tema jaoks pöördeliseks: ta mängis peategelast kolmes filmis: romantilises komöödias "Rumal pöörane armastus", poliitilises draamas ja märulis "Ohtlik sõit". 
Lapsepõlv ja noorus.
Gosling on sündinud Londoni linnas Ontario provintsis Kanadas, kuid kasvas üles hoopis Inglismaal Cornwallis. Tema mormoonidest vanemad lahutasid, kui Ryan oli alles laps, ja ta jäi elama koos emaga. Lapsena ei olnud tal sõpru ning koolikiusamise pärast algkoolis õppis ta aasta aega koduõppes.
Esinema hakkas ta noorelt, lauldes oma vanema õe Mandiga pulmades ja arendades juba lapsena välja isikupärase aktsendi. Gosling on hiljem selgitanud: "Lapsena arvasin ma, et Kanada aktsent ei kõla piisavalt karmilt; poisid peaksid kõlama nagu Marlon Brando. Niisiis on mul nüüd võlts aktsent, millest ma lahti ei saa – enam see polegi nii võlts." 17-aastaselt jättis Gosling keskkooli pooleli, et pühenduda näitlejakarjäärile.
Isiklikku.
Gosling elab New Yorgis oma segaverelise koera Georgiga.
Aastatel 2003-2004 oli ta suhtes näitleja Sandra Bullockiga, kellega koos ta näitles filmis "Mõrva ABC". Aasta 2005 keskpaigast kuni 2007 keskpaigani käis ta "Päevaraamatu" kaasstaari Rachel McAdamsiga. 2008 avalikustasid nad, et on taas koos, kuid läksid hiljem siiski lahku. 
Aastast 2011 on ta suhtes näitleja ja modelli Eva Mendesega. 12. septembril 2014 sai paar esimese tütre.
Peter O'Toole

Peter Seamus O'Toole (sünninimi Peter James O'Toole; 2. august 1932 Iirimaa – 14. detsember 2013) oli Kuldgloobuse ja Emmy auhinnaga pärjatud iiri näitleja.
Lisaks nomineeriti ta kaheksal korral filmiauhinnale Oscar osatäitmise eest filmides "Araabia Lawrence" (1962), "Becket" (1964), "Lõvi talvel" (1968), "Hüvasti, mr. Chips" ("Goodbye, Mr Chips", 1969), "The Ruling Class" (1972), "The Stunt Man" (1980), "My Favorite Year" (1982) ja "Venus" (2006).
Will Smith

Will Smith (kodanikunimega Willard Christopher Smith; sündinud 25. septembril 1968 Pennsylvania osariigis Philadelphias) on filmiauhinna Oscar pälvinud USA filminäitleja ja mitu Grammyt saanud hiphoplaulja (räpparina kasutas ta nime The Fresh Prince). 
Tema tuntuimad rollid on filmides "Mehed mustas", "Mehed mustas 2", "Ali", "Iseseisvuspäev", "Õnne otsinguil", "Ma olen legend" ja "", mille eest ta pälvis 2022. aastal parima meespeaosatäitja Oscari. Ta on tuntud ka teleseriaalist "Bel Airi prints".
Isiklikku.
Will Smith oli aastail 1992–1995 abielus Sheree Zampinoga. Neil on poeg Trey Smith (õieti Willard Carroll Smith III, sündinud 1992), kes on kaasa teinud isa muusikavideos "Just the Two of Us".
1997. aastal abiellus Will Smith näitleja Jada Koren Pinkettiga. Neil on poeg Jaden Smith (sündinud 1998) ja tütar Willow Smith (sündinud 2000), kes tegelevad samuti näitlemise ja muusikaga.
Romantik

Romantik on romantismi ideaali püüdlev või sellele vastav isiksusetüüp.
Romantik võib olla ka romantismi kui kunstistiili ajalooline esindaja.
Stereotüüp.
Klassikaline pilt romantikust on suure salliga maailmavalus tuberkuloosihaige ja õrnahingeline luuletaja, kellel pole pennigi raha, aga kes on väga andekas ja hea fantaasiaga. Romantik õhkab taga ja eelistab ulmelist fantaasiailma tegelikule maailmale, mille suhtes ta on irooniline.
Sündimuskordaja

 
Sündimuskordaja ehk sündimuskoefitsient on mis tahes näitaja, mis saadakse, kui mingi piirkonna kogu rahvastiku või selle osa elussündide arv või sündide arv mingil ajavahemikul jagatakse vastava rahvastiku keskmise suurusega sellel ajavahemikul. 
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.