Korpuse tuunimine

Korpuse tuunimine (inglise keeles "case modding") on arvutikorpuse või mängukonsooli korpuse muutmine. Seda teevad tavaliselt riistvaraentusiastid, et kujundada oma seadme välimust enda soovi järgi nii, et see eristuks masstoodangust ja oleks isikupärane.
Korpusi võib tuunida ka selleks, et suurendada arvuti jõudlust, kuid tavaliselt piirdub tuunimine jahutuse ja riistvara komponentide muutmisega.
Ajalugu.
Kui personaalarvutid turule tulid, ei olnud korpuste värvivalik kuigi suur. Ehkki korpustel polnud mitte midagi viga (vähemalt tavakasutaja seisukohalt), tundus nende välimus nii mõnelegi kasutajale igavavõitu ning nad hakkasid arvutikorpusi tuunima või isegi uusi ehitama.
Tootjad nägid, et tarbijad soovivad tavalistest erinevaid korpusi ning tänapäeval ongi võimalik osta väga paljudes värvitoonides ja stiilides korpusi. Korpuste tuunimisest on saanud suur äri ning maailma eri paigus peetakse sellealaseid võistlusi.
Üldised tuunimisvõtted.
Akna lisamine.
See tähendab mingi arvutikorpuse läbipaistmatu paneeli väljavahetamist aknaga, mis annab võimaluse demonstreerida arvuti sisemust. Tavaliselt vahetatakse aknaga välja korpuse vasak pool, harvemini pealmine pool. See võte oli aastatuhandevahetusel ja veidi hiljemgi nii populaarne, et ka paljud korpusetootjad hakkasid pakkuma selliseid korpusi, mille vasak paneel asemel on vahetatud aknaga. Mõned tootjad müüvad korpusi, mille kõik küljed on tehtud täiesti läbipaistvast materjalist.
Valgustuse lisamine.
See tähendab tavaliselt valgustuse paigaldamist korpuse sisse või peale. Vahepeal ühendatakse valgustid helikontrolleritega, et valguse intensiivsus muutuks vastavalt helile. 
Valgustus lisatakse tavaliselt koos korpusele akna lisamisega, et demonstreerida arvuti komponente ja valgustust. Harvemini paigaldatakse valgustus aknata korpustesse, lastes valgusel vaid korpuse avadest välja paista. Sisemistele komponentidele (näiteks toiteplokkidele ja emaplaatidele) on mõnel juhul valgustus paigaldatud juba tootja poolt.
Pihusvärviga ülevärvimine.
Korpuse ülevärvimine on üks viis, kuidas oma arvuti korpust tuunida. Seda eelistavad tavaliselt algajad tuunijad. Algajate jaoks on avaldatud palju värvimisjuhiseid. Kuigi see ei ole nii tõhus kui vinüül- või autovärvidega värvimine, on see hea viis korpuse tuunimise alustamiseks.
Vinüülvärviga ülevärvimine.
Korpuse, hiire, klaviatuuri või kõlarite värvimine vinüülvärviga on veel üks võimalus oma arvutisüsteemi teistest esile tõsta. Vinüülvärvi eelis teiste värvide ees on, et see on vastupidavam ega tule kriipides nii lihtsalt maha kui teised värvid.
Talitluse tuunimine.
Jahutuse tuunimine.
Ka jahutuse tuunimise on populaarne. Kõige tavalisem on uue ventilaatori paigaldamine või ventilaatori ees oleva võre äravõtmine. Veel on võimalus lisada vesijahutus. Vahel tekitatakse uusi õhukanaleid või pannakse õhutusavad hoopis kinni, et õhk liiguks üle soojade osade. Vahest lisatakse jahutusse süsinikdioksiidi või toiduõli, aga seda teevad peamiselt ülekiirendajad, et vähendada arvutisisest kuumust ja hoida müra kontrolli all.
Vähem levinud tuunimisvõtted.
Autovärviga tuunimine ja muud lõppviimistlusviisid.
Autovärviga tuunimine tähendab korpuse värvimist seda tüüpi värvidega, mida tavaliselt kasutatakse autode ja muude liiklusvahendite värvimiseks. Niisugune viimistlus vajab kompressori ja värvipüstoli olemasolu. See viis on kallim kui pihusvärvide kasutamine, aga kui osata neid vahendeid meisterlikult kasutada, näeb lõpptulemus välja märksa parem kui pihusvärvide kasutamisel. Põhiline eelis pihusvärvide ees on autovärvi suurem vastupidavus kriimustamisele. Korpuste tuunimisel kasutatakse ka pulbervärvimist ja isegi galvaanimist.
Pahteldamine.
Pahteldamine on kaheosaline kittimine, mille esimeses etapis kaetakse korpus pahtliga, lastakse kuivada ja hiljem kujundatakse selle abil korpuse pinnale kunstipärane reljeef või soovitud kujundid. Samas kasutatakse ka klaaskiudu, millest tehakse terve korpus.
Lisaseadmete tuunimine.
Väline tuunimine.
Arvuti lisaseadmeid, näiteks klaviatuure, hiiri ja kõlareid tavaliselt värvitakse või muudetakse selle mõttega, et need sobiksid arvutiga kokku. Mõned tuunijad lisavad vahel klaviatuuri või arvutikorpusse LCD-ekraane või muid lisasid.
Uue korpuse ehitamine.
Mõned tuunijad ehitavad endale nullist peale uue korpuse. Ühed üritavad sellest teha kunstilise meistriteose. Teiste eesmärk on aga anda korpusele hoopis mõne kodumasina või muu eseme kuju, et arvuti ei näeks välja nagu arvuti, vaid oleks hoopis näiteks mängukaru, kapi või seinariiuli moodi. Vahepeal oli korpuse tuunimise eesmärgiks, et korpus näeks välja nagu antiikese ehk klassikaks saanud "vana asi": Macintosh Plus, Atari 2600 mängu konsool või midagi muud.
Komponentide tuunimine.
Nagu nimigi ütleb, on selle tuunimise eesmärk muuta komponentide välimust ja jõudlust. Näiteks optilistel seadetel nuppude ümber tõstmine. Seda tehakse tihti koos peitmisega, mis peidab seadme ja ei ole silmale nähtavas kohas. Ekstreemsem versioon on tuunida kõvaketta välimust, pannes sellele läbipaistva korpuse, aga seda peab tegema puhasruumis, kus tolmusus on minimaalne.
Sülearvuti tuunimine.
Sülearvuteid saab tuunida nagu tavalist arvutikorpust. Kui tavaliselt piirdub sülearvuti tuunimine kleepsude kleepimise või korpuse ülevärvimisega, mõned on isegi graveerinud kujundeid korpusele (kuvari taha).
Vahel on sülearvutitest tehtud digitaalsed pildiraamid. Viimaste tuunimise probleem seisneb selles, et see rikub garantiitingimusi. Et pääseda garantiiprobleemidest, kasutatakse lihtsalt eemaldatavaid skinne ja kleepse.
Otstarbekas tuunimine.
Ebatavalised jahutusmeetodid.
Overclockijad paigutavad oma arvutisse tihti jahutussüsteeme, mille eesmärgiks on purustada rekordeid. Niisugused süsteemid kasutavad jahutuseks vett kui ka vedelat lämmastikku. Nende süsteemide peamiseks miinusteks on lärmakus, keerukus ja kõrge hind.
Võistlused.
Paljud veebilehed ja firmad peavad korpuste tuunimise võistlusi. Mõningaid võistlusi spondeerivad arvutiajakirjad ja isegi arvutikaupade jaemüüjad. Üks kuulsamaid võistluse korraldajaid on Cooler Master Co, kes peab iga-aastasi tuunimisvõistlusi, kus võivad osaleda kõik, kes soovivad.
Konsoolikorpuse tuunimine.
See tähendab peamiselt konsooli korpuse tuunimist vastavalt oma soovile. Kõige rohkem tuunitakse Xboxi ja Xbox 360 konsoole, sest nendel on sees kõige rohkem ruumi, et paigaldada tulesid, jahutusi jne. Xbox 360 vajab lisa jahutust, kuna tehas kasutab pliivaba joodist, mis ei ole võimeline kannatama kuumusi, mida tavaline joodis suudab. See konsool ja pult on väga lihtsasti lahtivõetavad. Neil, kes ei taha ise ehitada modifikatsioone, on võimalik osta poest endale sobiva kujundusega korpus, lisajahutus või valgustussüsteem.
Konsoolide korpuse tuunimine algas 1980. aastate alguses kui NES ja Sega Genesis välja tuli. Paljud omanikud panid tavalisi kleepse ja muid kaunistusi neile peale, kuni Playstation välja tuli. Paljud tuunijad hakkasid tuunima riistvara, et mängida piraatmänge (tuntakse kui "chippimine"). Kui Nintendo 64, Dreamcast ja Playstation 2 välja tulid, siis paljud kiipisid, muutsid nende välimust ja lisasid lisajahutuse. Kui Xbox Ja Xbox 360 tulid välja, hakkasid tuunijad lisama neoonvalgusteid, läbipaistvaid korpusi, ventilaatoreid ja PC kõvakettaid (Xboxi kõvaketaste asemel). Paljudele tuunijatele oli Xbox 360 sisemuse tuunimine raske, kuna seal ei olnud toitekaablit. Raskustele vaatamata leiti viis, kuidas valgustada neoone ja muid lisasid kasutades DVD-ROMi toidet. Kuna see põhjustav ebapiisava toite DVD-ROM-ile, jooksis seade tihti kokku. Üks levinud sisemise tuunimise võte on jahutuse ventilaatori toitejuhtme vahetamine jagajaga, mis võimaldab ühendada lisaseadmeid.