tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Biomass

Biomass ehk elusaine hulk on elusaine mass. Sellega iseloomustatakse elusaine kogust.
Eristatakse toormassi ja kuivmassi. Kuivmass on elusaine mass ilma veeta. Biomassi mõõtmisel eemaldatakse vesi tavaliselt 80...95 °C juures kuivatades. Ökoloogilistel mõõtmistel eelistatakse tihti kuivmassi kui stabiilsemat, sest paljude organismide veesisaldus võib võrdlemisi suures ulatuses varieeruda.
Biomassi kaudu võidakse väljendada nii üksikute liikide kui ka mingi maa-ala või veekogu pindalaühikul (tavaliselt m² või km²) või ruumiosas elavate organismide kogust (grammides, kilogrammides jne) või ka kõikide Maal elavate organismide kogumassi. 
Maakera kõige suurema biomassiga loomaliik on tavaline hiilgevähk ("Euphausia superba"), kelle biomass on tõenäoliselt üle 500 miljoni tonni (inimeste biomass on umbes 250 miljonit tonni). Maakera kogu biomassiks arvatakse umbes 75 miljardit tonni, mis moodustab Maa kogumassist 0,00000000126%.
Arvatakse, et kõikide bakterite ja kõikide taimede biomass on ligikaudu võrdsed. 
Taimne biomass (tselluloos, hemitselluloos ja ligniin) koosneb põhiliselt taime rakukestade materjalist.
1933. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1933. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 10. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid 8.–12. veebruarini Austrias Innsbruckis. 
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 10. veebruar
50 km.
Kuupäev: 12. veebruar
4 x 10 km teatesõit.
Kuupäev: 12. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 8. veebruar
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 8. veebruar
CITES

CITESi ehk Washingtoni (1973) konventsioon (akronüüm ingliskeelsest nimetusest Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora – 'Loodusliku loomastiku ja taimestiku ohustatud liikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon') on rahvusvaheline valitsustevaheline leping, mis reguleerib ülemaailmse kaubitsemise tagajärjel ohtu sattunud liikide riikidevahelist importi ja eksporti. CITESi määratud liike (nn CITESi liigid) on umbes 33 000.
Eesti ühines CITESiga 1992. aastal. 2023. aastaks on selle konventsiooniga ühinenud enamik maailma riike - 184.
Eestis reguleerib CITESi konventsiooni täitmist Kliimaministeeriumi looduskaitse osakond. Teadusüksuseks on Eestis CITESi teaduskomitee, mida juhib Tiit Maran, liikmed on Urmas Laansoo, Eerik Leibak, Märt Kruus ja Uudo Timm. Lisaks komiteele toimivad CITESi teadusüksustena Eestis veel Tallinna Botaanikaaed, Tallinna Loomaaed, Tartu Ülikooli zooloogiamuuseum ja Eesti Loodusmuuseum.
CITESi lisad.
Konventsiooni lisades on välja toodud kolm kategooriat:
I kategooria – otseses väljasuremisohus liigid, kelle eksisteerimist ülemaailmne kaubandus otseselt või kaudselt (nahk, luud) mõjutab. 
Ühtekokku kuulub I kategooriasse umbes 800 liiki, Eestis merikotkas, rabapistrik, atlandi tuur ja euroopa saarmas.
II kategooria – liigid, mis pole otseses väljasuremisohus, kuid kes võivad selleks kontrollimatu kaubitsemise käigus saada. 
II kategooriass kuulub umbes 32 500 liiki, Eestis näiteks hunt, must-toonekurg, sookurg, apteegikaan ja orhideed.
III kategooria – liigid, millega kauplemise kvoodid sätestab konkreetne riik ise.
III kategooriasse kuulub umbes 170 liiki, Eestis pole sellesse kategooriasse kantud ühtki liiki.
Luitemaa looduskaitseala

Luitemaa looduskaitseala asub Pärnu maakonnas Saarde ja Häädemeeste valla territooriumil. Kaitseala suurus on 11301,3 ha (maismaad sellest 8722,5 ha).
Ajalugu.
Sealne piirkond võeti osaliselt kaitse alla 1939. aastal mets-kuukressi kaitseks. 1964. aastal laiendati kaitset Rannametsa luidete ja Tolkuse rabale. Aastal 2000 organiseeriti see "Rannametsa-Soometsa looduskaitsealaks" (pindala 9865 hektarit). Aastal 2006 sai eeskirjad ja piirid praegune Luitemaa looduskaitseala. 
Looduskaitsealal säilitatakse muu hulgas soo- ja metsakooslusi, rannaluiteid (seal asuvad ka Eesti kõrgeimad luited Tõotusemägi ja Tornimägi) ja kahte raba. 
Kaitsealal on mitmekesine elustik ja kaitset leiavad mitmed kaitsealused liigid, näiteks kõre, merikotkas ja musträhn. Kõrgemaid taimi on seal loendatud umbes 250 liiki.
Kaitsealal on 17 sihtkaitsevööndit ja 2 piiranguvööndit.
Kaitseala vapilill on niidu-kuremõõk, mille asurkond on sel kaitsealal tõenäoliselt Euroopa suurim.
Kobra jõgi

Kobra (vene "Кобра") on jõgi Euroopas Venemaal Komi Vabariigis ja Kirovi oblastis. Algab Põhja-Uuralist. Jõe pikkus on 324 km, valgla 7810 km2. Voolab loogeldes valdavalt lõuna suunas. Suubub paremalt Vjatkasse. Toitub peamiselt lumesulamisveest, aasta keskmine äravool Verhnije Türühhany küla ümbrustes on 55,8 m3/s. Jõgi külmub tavaliselt oktoobris-novembris ja jääb jääkatte alla kuni aprillini. Kasutatakse puidu transpordiks. Kevadel on laevatatav 90 km kaugusel jõe suudmest.
5.5mIC

5,5 m on kiiljaht, mis on ehitatud meetrivalemi kohaselt ja valemiklassijaht, mille võistlusväärtus on 5,5 meetrit või vähem.
Valem.
2007. aasta reeglites on valem kirjas sellisena:
formula_1
Ajalugu.
5,5 m jahiklassi lõi Charles Nicholson 1937 6 m jahi modifikatsioonina. Tegemist oli katsega ehitada 6 m jahile odavam alternatiiv. Esimesed 5,5 m reeglitele vastavad jahid ehitati 1949. Meeskonna suurus vähenes 5 liikmelt 3-le.
Varem kasutati 6 m jahi asenduseks 5 m jahte, mis leiutati Prantsusmaal 1929 ja mida ehitati mitusada. Ent olümpiamängudele 5 m jaht ei pääsenud. 5,5 m jahid asendasid kiiresti 5 m jahid ja nad jõudsid juba 1952. aasta suveolümpiamängudele Helsingis. Helsingis võisteldi 5,5 m jahtide kõrval veel ka 6 m jahtidel, kuid pärast kaotati 6 m jahid olümpiamängude kavast ja meetrijahtidest võisteldi vaid 5,5 m jahtidel.
1960. aastatel kritiseeriti 5,5 m jahti samadel põhjustel kui varem 6 m jahtigi: oli liiga kallis. Viimased olümpiavõitjad selles klassis olid Rootsi vennad Ulf, Jörgen ja Peter Sundelin Acapulcos 1968. 5,5 m jaht asendati olümpiakavas Solinguga, mille meeskonnas oli samuti 3 liiget.
Erinevalt mõnestki teisest paadiklassist säilis 5,5 m jahtide organisatsiooniline struktuur. See ei lasknud 5,5 m jahtidel nii-öelda välja surra. Neil korraldatakse võistlusi tänapäevani ja isegi kolmes kategoorias sõltuvalt valmistamise ajast: klassikalised jahid (kuni 1969), üleminekujahid (1970–1989) ja moodsad jahid (alates 1990).
Eestis.
Paul Butte on üks 5,5 konstruktoritest Eestis.
21. sajandi alguses on Eestis teadaolevalt üks merekõlbulik 5,5 m jaht ning paar merekõlbmatut.
Karin Knapp

Karin Knapp (sündinud 28. juunil 1987) on saksa rahvusest Itaalia naistennisist. Tema kõrgeim koht WTA edetabelis on 46. koht 2007. aasta juuli lõpus.
Saavutused.
2007. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel, oma esimesel suure slämmi turniiril, jõudis ta kolmandasse ringi, alistades Aljona Bondarenko. Kolmandas ringis kaotas ta aga Patty Schnyderile Šveitsist 6:4, 1:6, 5:7.
2007. aasta USA lahtistel meistrivõistlustel võitis ta esimeses ringis Chan Yung-jani ja jõudis teise ringi, kus pidi aga tunnistama "wild-card"'iga turniirile pääsenud ameeriklanna Ahsha Rolle'i paremust.
2008. aasta Austraalia lahtiste meistrivõistluste esimeses ringis kaotas Karin kolmesetises mängus austraallanna Casey Dellacquale.
Küberneetika mõisteid

"Siin on loetletud küberneetika mõisteid. Vaata ka Informaatika mõisteid.
Ihasalu poolsaar

Ihasalu poolsaar on poolsaar Jõelähtme vallas Harju maakonnas Ihasalu ja Kaberneeme lahe vahel. 
Poolsaar on üle 5 km pikk ja kuni 2 km lai loodesse sirutuv Põhja-Eesti rannikumadaliku osa. Valdavalt liivase pinnaga poolsaart katab enamjaolt rannaniit ja mets.
Ihasalu poolsaar hakkas merest esile kerkima saarena umbes 3500 aastat tagasi. Mandriga ühines see saar ja moodustas poolsaare umbes 2000 aastat hiljem, 3.–5. sajandil. Poolsaar on valdavalt lauge, kohati astangulise rannaga. 
Poolsaar tipneb Uitru säärega. 
Külad.
Ihasalu poolsaarel asuvad Neeme ja Ihasalu küla.
Neeme külas on säilinud fragmente traditsioonilisest rannakülast. Poolsaarelt avanevad suurepärased vaated Kolga lahe saartele ja teiselt poolt Viimsi poolsaarele.
Õllevara

Õllevara on naljaga-pooleks hüüdnimi üsna leebe kasutusõigusega tarkvara kohta.
See võimaldab tarbijal kasutada programmi või teha ükskõik mida selle lähtekoodiga, 
kui kasutaja teeb autorile õlle välja või ka joob õlut autori
auks-kuulsuseks-terviseks.
Anatoli Šmigun

Anatoli Šmigun (sündinud 5. detsembril 1952 Zlatoustis) on endine suusataja ja pikaaegne suusatreener. Ta on maailmameistri ja kahekordse olümpiavõitja Kristina Šmigun-Vähi isa ja treener. 
Haridus.
Anatoli Šmigun lõpetas 1969. aastal Ufaa Kehakultuuritehnikumi, 1977. aastal Moskva Kehakultuuri Keskinstituudi ning 1988. aastal Moskva Treenerite Kõrgkooli.
Sportlaskarjäär ja tähtsamad saavutused.
Anatoli Šmigun alustas sportimist 1965. aastal ning treenis aastatel 1969–1976 Pavel Koltšini juhendamisel.
Maailmameistrivõistlused.
1972 juunioride maailmameister 10 km distantsil ja teatesõidus
Nõukogude Liidu meistrivõistlused.
1975 hõbemedal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 70 km distantsil 
1975 pronksmedal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 15 km distantsil 
1976 Nõukogude Liidu meister 70 km distantsil 
1979 Nõukogude Liidu meister 70 km distantsil 
Dünamo meeskonna koosseisus tuli Šmigun 4 × 10 km teatesõidus meistriks aastatel 1973, 1975 ja 1976. 1979. aastal võitis ta hõbemedali ja 1974. aastal pronksi.
Eesti meistrivõistlused.
Aastatel 1977–1982 võitis Anatoli Šmigun Eesti Meistrivõistlustel individuaalselt seitse kulda, neli hõbedat ja ühe pronksi ning teatesõidus kaks hõbemedalit.
Treeneritöö.
Anatoli Šmigun alustas treeneritööd 1982. aastal Dünamo üleliidulise treenerina. Selles ametis tegutses ta 1986. aastani. Šmigun treenis nende lapsepõlvest alates oma tütreid Kristina ja Katrin Šmiguni. 2019. aastal alustas Šmigun konsultandina tööd Läti laskesuusakoondise juures, kus keskendus sportlaste suusatehnika tõhustamisele. Alates 2021. aastast on ta olnud nõu ja oskustega abiks Eesti murdmaasuusakoondise praegusele treenerile ja oma abikaasa vennapojale Aivar Rehemaale, keda Šmigun Rehemaa sportlaskarjääri jooksul ise treenis. 
Isiklikku.
Anatoli Šmigun on abielus endise murdmaasuusataja Rutt Šmiguniga (sündinud Rehemaa). Nende mõlemad tütred – Kristina Šmigun-Vähi ja Katrin Šmigun – on samuti olnud suusatajad, keda isa Anatoli Šmigun treenis.
Luuüdi

Luuüdi ehk üdi (ladina keeles "medúlla óssium") on enamiku selgroogsete toruluude diafüüside õõsi ja käsnolluse põrgakestevahelisi ruume täitev sidekoeline aine, kus leidub mitmete vererakkude tüvivorme.
Terminoloogia.
Luuüdi on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse "Terminologia Histologica" ja rahvusvahelisse inimese anatoomia standardisse "Terminologia Anatomica".
Ülesanded.
Luuüdis toimub peamine hematopoees: erütropoees, leukotsütopoees ja osaliselt ka lümfotsütopoees (hiljem küpsevad lümfotsüüdid lümfoidorganites).
Kasvamise ajal on ülekaalus aktiivne ehk punane luuüdi (ladina keeles "medúlla óssium rúbra"), millest 4.–5. eluaastaks on osa muutunud rasvastunud ehk kollaseks luuüdiks (ladina keeles "medúlla óssium fláva"). Täiskasvanul toimub hematopoees peamiselt lameluude punases luuüdis, näiteks koljuluudes, lülisamba lülides, puusaluudes, abaluudes, rinnakuluus, roietes. Toruluude epifüüsides asendub see aja jooksul mitteaktiivse ehk kollase luuüdiga. 
Luuüdi strooma ehk toes koosneb suures osas kollasest luuüdist. 
Histoloogia.
Punases luuüdis komplekteeritakse erütrotsüüte, granulotsüüte ja trombotsüüte, mis tuuakse verre arteriaalsete kapillaaride venoosurgete kaudu. Punases luuüdis asuvad osteogeensed rakud komplekteerivad uut luukudet.
Luuüdi rakkude hulka kuuluvad hematopoeetilised tüvirakud. Luuüdi strooma koosneb retikulaarsest sidekoest. Stroomas leidub lisaks retikulaarrakkudele ka muud tüüpi rakke: fibroblaste, makrofaage, adipotsüüte, osteoblaste, osteoklaste, müotsüüte, dendriitrakke ja endoteelirakke.
Delirium Ridibundus

"Delirium Ridibundus" on ansambli The Belka esimene album. See ilmus aastal 1995.
Ussilill

Ussilill ("Lysimachia thyrsiflora") on mitmeaastane õistaim nurmenukuliste sugukonnast metsvitsa perekonnast. 
Taime vars on 20...60 cm pikk ja suhteliselt paks, mistõttu seest õõnes. 
Taime pisikesed õied moodustavad õisiku. Ussilill õitseb juunist augustini.
Kaupo Kikkas

Kaupo Kikkas (sündinud 14. veebruaril 1983 Tallinnas) on eesti fotograaf ja fotograafiaõpetaja.
Haridus.
Kaupo Kikkas on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli ja õppinud Eesti Muusikaakadeemias, mis jäi lõpetamata. Samuti on Kikkal "Master of Photography" tunnistus Soomest Institute of Visual Communicationsist.
Töö ja looming.
Kikkas tegutseb fotograafi ja õpetajana Eestifoto Stuudios, põhilisteks valdkondadeks reklaami- ja portreefotod. Ta on Eesti Vabariigi Valitsuse ja Kaitseministeeriumi fotograaf ning on teinud kaastööd mitmele Eesti meediaväljaandele (sealhulgas Eesti Ekspressile, Avenüüle, Cosmopolitanile, Playboyle, Just!-ile jt). Ta on osalenud ka kümnete fotovõistluste žüriides.
Kikkas juhendab Eestifoto Stuudios kursusi, on olnud külalisõppejõud ka teistes fotokoolides, viib läbi kursusi ja eri teemadel töötubasid stuudio-, portree- ja loodusfotost.
"Fine Art" fotodega on ta kujundanud ruumiinterjööre nii eraisikutele kui ka ettevõtete büroodele.
Kikkas on kirjutanud ka fotograafiateemalisi artikleid ja reisikirju, mis on ilmunud Äripäevas, ajakirjas Kodu ja Aed, fotoajakirjas Cheese, meelelahutusajakirjas Just! ja mujal.
Loomingu näited.
Kaupo Kikkas on enim tunnustust pälvinud oma kultuuritegelasi ja poliitikuid kujutavate portreefotodega, mille seas on nii emotsionaalseid hetke- kui ka hoolikalt komponeeritud stuudio- ja keskkonnaportreid.
Välislingid.
Meedias:
Intervjuud:
Kikkas Vikerraadios:
Mesotroofid

Mesotroofid on mikroobid, kes vajavad elutegevuseks vähemalt ühte eelnevalt redutseeritud anorgaanilist ühendit. 
Mikroobide hulka kuuluvad nii organismis kui ka vees leiduvad mikroobid, näiteks enterobakterid ja pseudomonaadid.
Klamüüdia

Klamüüdia ("Chlamydia") on väikeste ainuomaselt rakusiseste mikroobide perekond, mis ühendab kolme inimpatogeenset liiki: "Chlamydia trachomatis", "Chlamydia pneumoniae" ja "Chlamydia psittaci".
Klamüüdiate ajalugu.
Esmakordselt kirjeldati klamüüdiaid 1907. aastal trahhoomihaige pisaratega nakatatud orangutani sidekesta rakkudes. Kirjelduses märgiti nende mantlitaolist paksendit ümber rakutuuma ja sellest sai ka alguse tekitaja nimetus (kreeka keeles "chlamys" 'mantel'). Esmakordselt isoleeriti klamüüdiad 1957. aastal kanaembrüotes Tang Feifani poolt.
"Chlamydia trachomatis".
"Chlamydia trachomatis" on nägemiskaotust põhjustava trahhoomi tekitaja, samuti sugulisel teel ülekantavate haiguste tekitaja, mille kaugtagajärjeks võivad olla ektoopiline rasedus ja sigimatus.
"Chlamydia pneumoniae".
"Chlamydia pneumoniae" on olmekopsupõletiku tekitaja ning tema esinemist seostatakse ka ägeda ja kroonilise südame isheemiatõvega.
"Chlamydia psittaci".
"Chlamydia psitacci" on mitteühtlane klamüüdiate grupp, mis tekitab zoonoose ja põhjustab hingamisteede infektsioone inimestel. Tegelikult põhjustavadki kõik kolm klamüüdialiiki hingamisteede infektsioone ja kõiki neid seostatakse ka südamehaigustega.
Klamüüdiate üldiseloomustus.
Klamüüdiad on liikumatud, ilma fimbriateta moodustised. Klamüüdiad esinevad kahe vormina, mis üksteisest morfoloogiliselt erinevad: väike (250–300 nm) ja rigiidne kondenseeritud moodustis ehk elementaarkehake ("elementary body"; EB), mis umbes 6–8 tunni jooksul organiseerub ümber suureks (800–1200 nm) retikulaarkehakeseks ("reticulate body"; RB), millel puudub elektrontihe nukleoid.
Klamüüdia elementaarkehake on metaboolselt inaktiivne ega pooldu kunagi. Ta sisaldab rohkesti lipiide, rakuseinas ka penitsilliini siduvaid proteiine, kuid viimased ei suuda rakuseina läbida ja samuti ei jõua ka intratsellulaarselt asuvasse parasiiti.
Klamüüdia retikulaarkehake on metaboolselt aktiivne. Rakuseinas on välismembraani proteiinid, mis võimaldavad ainete transporti, tsütoplasmas on prokarüootsed ribosoomid. Retikulaarkehakesed omavad ensüüme, nad sünteesivad endale oma DNA ja RNA, ja omavad ka proteiine ja lipiide. Neil puudub aga võime sünteesida energiarikkaid adenosiintrifosfaate (ATP-d). Seetõttu nimetatakse neid "energiaparasiitideks" ja sellepärast elutsevad nad raku sees. Bakteritega sarnaselt pärsivad mitmed antibakteriaalsed preparaadid nende kasvu.
Mükoplasma

Mükoplasmad ("Mycoplasma") on mikroorganismid, kuuluvad "Mollicutes" klassi. Nad on väikseimad looduses vabalt elavad bakterid. Neid leidub nii taime- kui ka loomariigis, kokku on neid rohkem kui 150 liiki. Inimestel põhjustavad haigestumist 16 liiki.
Mükoplasmade üldiseloomustus.
Mükoplasmad on 0,2–0,3 μm suurused pleomorfsed mikroobid, mis esinevad nii kerajate kui ka hargnenud niitjate vormidena. See on tingitud rigiidse rakuseina puudumisest. Nende mikroobide omapäraks on see, et nad suudavad läbida bakterite filtreid.
Mükoplasmadel puudub rakusein, kuid samal ajal esineb neil välismembraan ning tsütoplasma on ümbritsetud tsütoplasmaatilise membraaniga.
Rakuseina puudumise tõttu ei toimi neile antibiootikumid, mis toimivad rakuseinale, nad ei värvu Grami meetodi järgi.
Mükoplasmad paljunevad pooldumise teel, nad on fakultatiivsed anaeroobid või aeroobid ja sisaldavad steroole, erinedes sellega teistest mikroorganismidest.
Mükoplasmad on väliskeskkonna mõjudele, eriti temperatuurile, väga tundlikud. Neid on võimalik surmata praktiliselt kõigi desinfitseerivate vahenditega, nad ei talu kuivamist ning hävivad juba 45–55 °C juures 15 minuti jooksul.
Vähkide loend

"Siin on loetletud vähke ehk vähilaadseid ehk koorikloomi.
Selles nimekirjas on vähkide liigid ja teised taksonid. Muud zooloogia mõisted on loetletud loendites zooloogia mõisteid ja anatoomia mõisteid. Kogu bioloogias käibel olevad mõisted on loetletud loendis Bioloogia mõisteid.
Kui taksonil on eestikeelne nimetus, siis see on paigutatud loendisse vastavalt oma kohale tähestikus. Taksoninimetuse järel on sulgudes ladinakeelne nimetus kursiivis. Edasi tulevad lühiandmed sugukondliku kuuluvuse (sgk) ja levila kohta, samuti leviku kohta Eestis:
Emil Erlenmeyer

Richard August Carl Emil Erlenmeyer (28. juuni 1825 Taunusstein – 22. jaanuar 1909 Aschaffenburg) oli saksa keemik.
Ta on tuntud eelkõige Erlenmeyeri kolvi leiutajana.
Marek Kolk (pokkerimängija)

Marek Kolk (sündinud 8. märtsil 1971) on Eesti pokkerimängija. Ta võitis esimese eestlasena pokkeri suurturniiri UK Poker Open finaali 2006. aastal. Marek Kolk on PokerNews Eesti kaastoimetaja ning sai 2008. aastal esimese Eesti pokkerimängijana profilepingu pokkeritoaga. Leping lõppes juba poole aasta pärast, kuna sponsor (T6) sattus rahalistesse raskustesse.
Marek Kolk juhib alates 2012. aasta jaanuarist Eestis Tonybeti spordiennustust.
Type O Negative

Type O Negative oli Brooklynist pärit "gothic metal"'i ansambel. Kuigi stiililiselt liigitatakse nende muusikat peamiselt "gothic metal"'iks, hõlmavad nende viljeletud stiilid elemente ka doom- ja thrash metalist. Nende laulude lüürika põhineb väga dramaatilistel teemadel - seks, romantika, depressioon, surm jne. Type O Negative hakkas kuulsust koguma aastal 1993, kui ilmus nende esimene album "Bloody Kisses", kus põhihittideks olid "Christian Woman" ja "Black No. 1 (Little Miss Scare-All)".
Type O Negative'i liider Peter Steele'ile on omane väga must huumor ja otsekohene ütlemine. ""Biitlid oleks raskustes "Sgt Pepper" ilmutamisega tänases muusikakliimas. Kogu see muusikatööstus on niivõrd tühi, kui veel olla saab. Type O Negative pole kunagi jälginud trende ja mul pole ka tahtmist seda teha,"" ütleb Steele. Kenny Hickey lisab: "Oleme ajamasin - me ei liigu edasi, oleme need, kes me oleme. Eelistame, et meil pigem oleks kindel karjäär kui vaid hitid."
Ajalugu.
Bändi juured ulatuvad aastasse 1981, kui Peter Steele ja Josh Silver moodustasid grupeeringu Fallout, mille lagunemisel moodustas Steele grupi Carnivore. Kuid peagi sai oma lõpu ka Carnivore ja 1989. aastal saigi alguse Type O Negative. Pärast esimese demo salvestust tuli kiirelt Roadrunner Recordsi plaadileping viiele plaadile. Debüütalbum "Slow, Deep and Hard" nägi ilmavalgust 1991.aastal. Bänd saavutas laiema tuntuse 1993. aastal ilmunud albumiga "Bloody Kisses", millele järgnes kaheaastane maailmaturnee. Plaati müüdi miljoneid eksemplare ja album saavutas esimese underground metal plaadina Roadrunner Recordsi kataloogis plaatinaplaadi staatuse. 
1996. aasta album "October Rust" saavutas kuldplaadi staatuse, tõustes Billboard Top 200 42. kohale. Albumi väljalaskmise ajal elas Peter Steele läbi lähedaste sugulaste surma. Valu ja raske kaotuse vaigistamiseks uputas laulja end pudelisse. Plaadi salvestuse käigus polnud bänd sugugi rahul plaadifirmapoolse survega teha albumist kindel müügihitt. Ometigi just plaadilt "October Rust" pärineb bändi vahest kõige menukam lugu "My Girlfriends Girlfriend". 1999. aastal ilmutas Type O Negative albumi "World Coming Down", milles avaldub Peteri tolleaegne enesevihkamine ja depressioon. Plaadi läbivateks teemadeks said taas surm, uimastisõltuvus, depressioon ja suitsiid. Lood "Everyone I Love is Dead", "Everything Dies", "World Coming Down" ja "All Hallows Eve" peegeldavad Peter Steele'i tolleaegset meeleseisundit. Olenemata süngest temaatikast, jõudis plaat Billaboard Top 200 39. kohale.
2003. aastal ilmus "Life Is Killing Me", mis eelmise albumiga võrreldes sisaldas taas kaubamärgiks saanud huumorit. Eelmisel aastal ilmutas bänd teise DVD -"Symphony for the Devil", sedakorda kontsertülesvõtte 1999. aastal toimunud esinemisest Bizarre festivalil Saksamaal.
2007. aastal ilmus bändi seitsmes album "Dead Again".
14. aprillil 2010 suri Peter Steele südamepuudulikkuse tagajärjel. Pärast seda lõpetas ansambel tegutsemise.
Code One

Code One oli eesti popmuusika ansambel, mis tegutses 1995. aasta kevadest kuni 2007. aastani.
Ansambel moodustati esialgu üheks suveks, kuid tegutses pausidega kuni 2007. aastani.
Algul oli Code One trio, kuna Koit Toome ja Sirli Hiiusega oli laval süntesaatorimängija Paul Lilje. Aeg-ajalt esineti ka koos tantsutüdrukutega.
Duett osales arvukatel suveturneedel, millest esimene ja üks menukamaid oli "Kolm säravat silma" (1995, koos Jami ja Hovery Coveryga Eesti vabaõhulavadel). Edaspidi tuuritati koos Maarja-Liis Ilusaga, ansamblitega Zone, E-Miljon, Kuldsed Lindid jm.
Code One'i üheks suuremaks hitiks võib lugeda 1995. aasta jõulude eel ilmunud singlit "On küll hilja", mis püsis Eesti Televisiooni edetabelisaates "7 vaprat" järjepanu neli kuud, ja alati esikohal, enne kui lugu edetabelist välja langes.
Club Illusion

Club Illusion on Tartus asuv ööklubi, mis tegutseb alates 23. veebruarist 2006.
Club Illusion on ehitatud endise kino Illusioon ja "underground"-pidude toimumiskoha ruumidesse Raatuse tänaval Tartus. Täpne aadress on Raatuse tänav 97. Varem asus samas majas kino Komsomol.
Klubis Illusion on kaks saali: ovaalse baariga peasaal ja suur baariga rõdu. Klubi programm on mitmekesine. Selle sisustavad mitmesuguse muusikalise suunitlusega (popp, rokk, "urban", "house", "drum &amp; bass") üritused, kus võib näha ja kuulda nii välismaa kui ka Eesti DJ-sid ja bände.
Kolmapäeviti mängitakse popmuusikaklassikat üritusel "Retro".
Reedeti ja laupäeviti kuuleb tavaliselt edetabelihitte, toimuvad pop-, rokk- ja "urban"- (hiphop) muusika kontserdid ning kord kuus "drum &amp; bass"'i sari "Sin City".
Anahoreedid

Anahoreedid on erakud, kelle elukorraldus sai alguse varakristluse ajal.
Erinevalt täielikus üksinduses elanud esimestest kristlikest erakutest, eremiitidest, koondusid anahoreedid väikestesse kogukondadesse, mida juhtisid tavaliselt autoriteetsed isikud ehk Isad. Tuntuimaks anahoreetide juhiks võiks pidada Antonios Suurt. Nende elukorraldus on siiski küllaltki eraklik, ühiselt korraldati elu vaid seoses välismaailmaga, millest nad eremiitidest erinevalt polnud täiesti ära lõigatud. Anahoreedid tegutsesid esialgu Põhja-Aafrikas. Nende liikumist peetakse kloostrikorralduse eelkäijaks. Hiljem levis anahoreetlus ka mujale ning segunes osaliselt üldise kloostrikorraldusega (näiteks kartuuslaste puhul).
Anahoreetlik eluviis on säilinud tänini õigeusus ja katoliikluses. Viimases on see korraldatud katoliku kiriku 1983. aastal vastu võetud kanoonilise seaduse järgi.
Giuliano de' Medici

Giuliano de' Medici oli mitme Medicite dünastiasse kuuluva isiku poeg:
Giulio de' Medici

Giulio de' Medici nime kandsid mitu Medicite dünastia esindajat:
Club Privé

Club Privé on Tallinna vanalinnas asuv ööklubi.
Ajalugu.
Club Privé sai alguse 1999. aasta detsembris Liiva Keskuses toimunud Vibe üritusel Wipeout, kui väljakujunenud seltskond vajas privaatsemat kohta. Nii sündis kontseptsioon Pidu Peo Sees ehk Party Inside the Party ja avati Club Privé nimeline VIP-ruum.
Nagu nimigi ütleb, siis see osa peost oli privaatne ja valitud seltskonnale. Club Privés olid omal kohal muusika, kostüümid, performansid ja vabameelne õhkkond. Iga Club Privé üritust usaldati eest vedama mõni tuntud kunstnik-moelooja, kelle idee alusel loodi vastav sisekujundus, muusika valik ja programm. Väljavalituteks on aastate jooksul osutunud näiteks Raoul Kurvitz, Ene-Liis Semper, Gerly Tinn jpt.
Esimesena Eestis kehtestati üritustel kindel rõivastusstiil, mis on nüüd kasutusel ka muudel üritustel ja ööklubides.
Pärast aastatepikkust tegutsemist vanas tehasehoones koliti klubi kesklinna ja Club Privé avas uksed ööklubina Harju tänaval.
Ööklubi

Ööklubi (või lihtsalt klubi) on tantsimise ja teiste meelelahutuslike tegevuste paik, mis avatakse hilistel õhtutundidel. 
Ööklubi erineb baaridest, pubidest ja kõrtsidest peamiselt selle poolest, et seal on tantsuplats ja DJ-pult, millest mängitakse tantsu- ja popmuusikat. Enamik ööklubisid on spetsialiseerunud mingile kindlale muusikastiilile. 
Ööklubisse sissepääs on tavaliselt reguleeritud vanusepiiranguga, sageli 18. eluaastast alates.
Zombi

Zombi ehk sombi (ka "zombie") on afrokariibi mütoloogias ja voodoos nõiduse abil taaselustatud surnukeha. Sõna pärineb arvatavasti Lääne-Aafrika keeltest (kikongo keeles "zumbi" 'iidol', kimbundu keeles "nzambi" 'jumal' jt). 
Popkultuuris (õudusfilmid jms) kujutatakse zombisid elavate laipadena, kes on piiratud intelligentsiga ning tunnevad nälga elavate inimeste liha järele.
Neuroteadustes nimetatakse zombiks (zombiseisundis olevaks) inimest, kes reageerib sensoorsetele sisenditele kiirelt ja stereotüüpselt neid teadvustamata (mõtlemata). Selline seisund võib esineda nii lihtsate (näiteks liinitööl) kui ka suhteliselt keerukate (näiteks liikluses liiklemine) käitumiste korral.
Gruusia sõjatee

Gruusia sõjatee (gruusia keeles საქართველოს სამხედრო გზა "Sakharthvelos samhedro gza"; vene keeles Военно-Грузинская дорога "Vojenno-Gruzinskaja doroga") on peamine ajalooline tee Gruusiast läbi Kaukasuse Venemaale. Teised kaks on Osseetia sõjatee ja Transkam.
Gruusia sõjateed on teadaolevalt esimest korda kirjalikult mainitud Straboni "Geograafias". Tänapäevasel kujul hakkas 208 kilomeetri pikkust Gruusia sõjateed ehitama Vene armee 1799. aastal, Aleksei Jermolov, kes juhatas Vene vägesid Kaukaasia sõjas, teatas ehituse valmimisest 1817. aastal. Sõjatee ühendab Venemaal asuvat Vladikavkazi Thbilisiga. Tereki orgu Aragvi oruga ühendav tee on väga maaliline, tõuseb kuni 2379 meetri kõrgusele ning ületab oma teel mitmeid mäekurusid ja kuristikke.
Saaremaa Laevakompanii

Saaremaa Laevakompanii (SLK) oli 1992–2018 tegutsenud Eesti laevandusettevõte, mille põhitegevusala oli laevadega reisijate ja sõidukite vedu Lääne-Eesti vetes. SLK-s töötas umbes 200 inimest.
Algul vedas SLK kolme kaubalaevaga paberipuitu ja puistmaterjale, reisijaid vedas alates 1994. aasta suvest, mil võitis parvlaevaliinide operaatori leidmiseks korraldatud konkursi.
Saaremaa Laevakompaniile kuulusid 2005. aastal asutatud tütarettevõte Väinamere Liinid OÜ, mis tegeleb alates 2006. aasta oktoobrist reisijateveoga Heltermaa–Rohuküla ja Kuivastu–Virtsu ning Triigi–Sõru parvlaevaliinidel, ja 2005. aasta märtsis loodud SSC Ferries OÜ (kuni 2006. aastani SLK Ferries OÜ), mis teenindas Mõntu-Ventspilsi liini, kus 2008. aastani sõitis parvlaev Scania. Saaremaa Laevakompanii tütarettevõte Narva-Line OÜ (likvideerimisel) opereeris Sillamäe-Kotka laevaliinil.
2007. aastal tellis Saaremaa Laevakompanii kolm uut parvlaeva. Esimese uue laeva Muhumaa kiilutseremoonia peeti 21. mail 2008 Klaipedas (Leedus), Eesti lipp heisati 8. märtsil 2010 Fiskerstrand Werftis (Norras). 15. märtsil asus laev Rohuküla–Heltermaa liinile. Saaremaa alustas liinil Virtsu–Kuivastu 18. juunil 2010. Hiiumaa alustas liinil Rohuküla–Heltermaa 5. mail 2011. Uued laevad mahutasid vähemalt 160 sõiduautot ja kuni 600 reisijat, need ligi 97 meetrit pikad, 18 meetrit laiad ning nende süvis oli 4 meetrit.
2016. aastal võttis TS Laevad mandri ja Lääne-Eesti saarte vahelise laevaliikluse korraldamise Saaremaa Laevakompaniilt üle. 2018. aastal kuulutas Pärnu maakohus välja Saaremaa Laevakompanii pankroti.
Endised laevad.
Parvlaevad Vormsi, Vohilaid, Ahelaid, Harilaid, Kõrgelaid, Tehumardi, Koguva ja Hiiumaa sõitsid Lääne-Eesti saarte ja mandri vahelistel liinidel juba ajal, mil laevaühendus saartega allus Eesti Merelaevandusele. SLK omandas need laevad 1997. aastal.
Gojko Mitić

Gojko Mitić (Гojкo Митић; sündinud 13. juunil 1940) on Jugoslaavia (praegune Serbia) päritolu filminäitleja, kes on tuntuks saanud peamiselt Saksa DV indiaanifilmides indiaanlasi kehastades.
Filmid, kus ta on peaosa mänginud: "Suure Karu pojad", "Chingachgook", "Black Hillsi kuld", "Valged hundid", "Shave Head", "Tecumseh", "Apatšid", "Winnetou Apatšide pealik", "Kotka jälg", "Saatuslik eksitus" jt.
Eesti diplomaatilised esindused

Eesti diplomaatilised esindused on Eesti Vabariigi diplomaatilised esindused välisriikides.
Eesti välisesindused 1918–1940.
Eesti Välisministeeriumi esimesed diplomaatilised esindajad välismaal olid:
Enne teist maailmasõja olid Eesti saatkonnad Londonis, Roomas, Kaunases (endine Leedu pealinn), Riias, Moskvas, Varssavis, Pariisis, Stockholmis, Berliinis ja Helsingis.
Need kümme saadikut esindasid Eestit Austrias, Belgias, Hispaanias, Hollandis, Itaalias, Lätis, Leedus, Norras, NSV Liidus, Poolas, Prantsusmaal, Rootsis, Rumeenias, Saksamaal, Soomes, Suurbritannias, Šveitsis, Taanis, Tšehhoslovakkias, Ungaris, Vatikanis ja Rahvasteliidus.
Lisaks oli Eestil veel peakonsul Leningradis, konsul New Yorgis ja asekonsulid Antwerpenis, Leningradis ja Valklas.
1935. aastal said konsuli ka Budapest, Genf, Kopenhaagen ja Praha.
1939 loodi Eesti saatkond Budapestis. Seoses Austria ja Tšehhi liitmisega Saksamaaga, likvideeriti saatkonnad Viinis ja Prahas. Loodi ka Balkani saatkond, kuid see ei alustanud tööd.
1933/1934. aasta lõpuks olid Eesti konsulaaresindused 128 linnas: neist 9 peakonsulaati, 71 konsulaati, 44 asekonsulaati ja 5 konsulaaragentuuri.
Märtsis 1938 suleti NSV Liidu nõudel Eesti peakonsulaat Leningradis.
Aprilliks 1939 oli konsulaarteenuste arv 151.
Eesti välisesindused 1940–1991.
Osa diplomaatilisi ja konsulaaresindusi jätkas tegevust ka pärast 1940. aastat (tähtsaimad neist olid saatkond Londonis ja peakonsulaat New Yorgis), kuid tavaliselt suleti need asukohariigi poolt pärast viimase 1940. aastal diplomaatilist staatust omanud ametiisiku surma. Mõned riigid (Hispaania ja Prantsusmaa) võtsid Eesti Vabariigi esindajatena vastu diplomaate isikliku õiguse alusel. Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis ega Vabariigi Valitsus eksiilis ei olnud välisriikidega ametlikes suhetes.
Eesti esindused pärast 1990. aastat.
Pärast 1992. aastat, mil oli kindlustatud Eesti rahvusvaheline tunnustamine, avati esindused New Yorgis, Helsingis, Stockholmis, Kopenhaagenis, Bonnis, Pariisis ja Moskvas. Pärast taasiseseisvumist taastati oma õigused Riia, Moskva, Berliini ja Helsingi saatkonnahoonetele.
Eesti suursaatkond Vilniuses kolis uude hoonesse 1998. aastal.
Melanie South

Melanie Jayne South (sündinud 3. mail 1986 Kingstoni linnaosas Surreys) on Briti endine tennisist ja praegune tennisetreener. 
Elukutselisena mängis ta tennist aastatel 2004–2013. Üksikmängus jäi tema kõrgeimaks kohaks WTA edetabelis 99. (2. veebruarist 2009) ja paarismängus 120. koht (9. märtsist 2009).
Tipphetked.
2006. aastal pääses Melanie South tänu nn vabapääsmele ("wild card") Wimbledoni turniirile. Esimeses ringis alistas ta 11. asetusega itaallanna Francesca Schiavone, teises ringis jäi alla ameeriklanna Shenay Perryle. Võit Francesca Schiavone üle oli tennisepiiga esimene võit WTA esikahekümnes asuva mängija üle.
Isiklikku.
Melanie Southi isa John South oli jalgpallur, kes mängis Fulhami ja Brentfordi klubis aastatel 1964–1967. Melanie õppis Nonsuch High Schoolis.
Shenay Perry

Shenay Perry (sündinud 6. juulil 1984 Washingtonis) on Ameerika Ühendriikide elukutseline naistennisist. Ta resideerib Florida osariigis Coral Springsis. 
Shenay suurimateks eelisteks tennises peetakse tema tugevat ja kiiret servi. Ta eelistab mängida kõva kattega väljakutel. 
Shenay isa Ronald oli ametis tuletõrjujana, kuid kui tütrel avaldus 4-aastaselt huvi tennise vastu, pühendus ta täielikult oma tütre treenimisele. Isa oligi Shenay esimene treener. Kui Shenay oli 11-aastane, siirdus perekond Floridasse, et tütar saaks treenida tuntumates tenniseakadeemiates. 
Shenayl on vend Ronald juunior. Tema nõbu on Timothy Perry, keda peetakse meeste profitennise tõusvaks täheks.
Shenay alustas WTA karjääri 2004. aastal Aucklandi turniiril, kus ta jõudis veerandfinaali võiduga hispaanlanna Virginia Ruano Pascuali üle. 2006. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel jõudis Perry kolmandasse ringi.
Shenay Perry oli ainus Ameerika naistennisist, kes jõudis 2006. aasta Wimbledoni turniiril 16 parema hulka.
Ta lõpetas oma professionaalse tennisemängija karjääri 2010. aasta septembris. Hiljem on ta olnud Kristie Ahni treener.
Dielektrik

Dielektrik ehk isoleeraine on väga suure eritakistusega (&gt;108 Ω∙m) aine. Dielektrikud võivad olla nii tahked, vedelad kui ka gaasilised.
Dielektrikut nimetatakse ka mittejuhiks ja seda peamiselt liigituses juht – pooljuht – mittejuht.
Elektriväli tekitab dielektrikus dielektrilise polarisatsiooni. Osa välja energiast muutub soojuseks, mida väljendab dielektrikuskadu. Kui elektrivälja tugevus ületab kriitilise väärtuse, toimub dielektriku läbilöök.
Dielektrikute iseloomustussuurusi:
Dielektrikuid kasutatakse laialdaselt elektriisoleermaterjalina.
Melatoniin

Melatoniin on enamiku selgroogsete käbinäärmes sünteesitav hormoon. Inimestel reguleerib melatoniin bioloogilist ööpäevarütmi.
Melatoniini esineb bakterites, taimedes (näiteks liht-naistepunas) ja teistes elusolendites peale inimese. Melatoniin on ka tugev antioksüdant.
Melatoniini struktuur sarnaneb serotoniini struktuuriga.
Nimetused ja tähised.
IUPACi nomenklatuuri tähis: "N-[2-(5-methoxy-1H-indol-3-yl)ethyl] acetamide".
CAS-i registreerimisnumber on 73-31-4. PubChemi number on CID 896.
Farmakoterapeutiline rühm: psühholeptikumid, melatoniini retseptorite agonistid, ATC-kood: N05CH01 (nt Circadin jt)
Eestis müüakse melatoniini apteekides käsimüügis näiteks kaubamärkide "Melatonina Diet" ja "Sleep Aid" all.
Biosüntees.
Melatoniini sünteesi hulka kontrollivad hüpotalamusest algavad närviteed, mille aktiivsus sõltub reetina fotoretseptorite aktiveerumisest, ehk silmadeni jõudva valguse hulgast. Melatoniini tootmine hakkab suurenema õhtul pärast pimeduse saabumist ning saavutab maksimaalse taseme kella 2 kuni 4 paiku. Pärast seda hakkab melatoniini tootmine langema.
Melatoniini biosüntees toimub trüptofaanist mis esmalt muudetakse kindla ensüümi poolt serotoniiniks.
Kasutamine.
Melatoniini kasutatakse unehäirete ravis, 1993. aastast on see toidulisandina müügil Ameerika Ühendriikides. Paljudes maailma riikides on melatoniin käsimüügis, kuid Austraalias, Uus-Meremaal ning Euroopa Liidus kuulub see retseptiravimite hulka. Eksogeenset melatoniini kasutatakse unehäirete, ajavahestressi ning niinimetatud kevadväsimuse sümptomite ravis. Melatoniini kasutatakse tihti ATH ravis, sest viimase ravim põhjustab ligi 94% kasutajatel unetust.
Neio koolulaul &amp; Suurõq sajaq

"Neio koolulaul &amp; Suurõq sajaq" on setu rahvalaulik Anne Vabarna loodud paariseepos. Tegemist on kahe sarnase süžee, kuid erineva lõpplahendusega looga. 5580-värsiline "Suurõq sajaq" võeti esmakordselt linti 1923. aasta suvel soome folkloristi Armas Otto Väisäneni poolt.
Tümosiinid

Tümosiinid on mitmetes kudedes paiknevad, kuid biokeemiliselt ja funktsionaalselt erinevad valgud, mis evivad organismis hormoonilaadseid toimeid.
Varem liigitati tümosiinid hormoonide hulka.
Liigitus.
Tümosiinid liigitatakse kaksikiooni alusel kolme rühma: 
Funktsioonid.
Tümosiinidel on kudedes mitmeid funktsioone. Alfa- ja beetatümosiinid moduleerivad immuunvastuseid, kuid osalevad ka kasvajate patogeneesis.
Tümosiinid mõjutavad ka südame veresooni, osalevad angiogeneesis, rakkude migratsioonis, aga ka tüvirakkude diferentseerumises.
Mitmed tümosiinid osalevad T-rakkude koolitamisel ja diferentseerumisel.
Ajalugu.
Esimene tümosiin TF5 ("thymosin fraction 5") ehk tümosiin beeta-4 eraldati esmakordselt vasika tüümusest 1966. aastal, kuid hiljem on seda leitud veel muudeski kudedes.
Põrn

Põrn (ladina keeles "splen", "lien") on selgroogsete (sealhulgas inimese) kõhuõõnes paiknev immuunelund. Põrn osaleb vereloomes.
Roomajatel.
Madudel.
Madude põrn on väike punaka värvusega elund. Põrn paikneb neil sapipõie ja pankrease vahel. Maopoegadel toimub elundis vereloome (punalibled, T-rakud) ja täiskasvanud madudel punaliblede lagundamine ning vere hoiustamine (depoopõrn). 
Osade autorite arvates on 50–70% põrna lümfotsüütidest siiski pärit harkelundist.
Osadel madudel on põrn pankreasega niivõrd seotud, et kaht elundit nimetatakse põrn-pankreaseks (inglise "splenopancreas").
Põrna varustab verega põrnaarter ("arteria splenica"). Põrnaarter sisaldab valget põrnapulpi ("pulpa lineis alba") (lümfoidkude). Madudel puudub punane põrnapulp.
Imetajatel.
Koduloomadel.
Koduloomade põrna ümbritseb elastsetest ja kollageensetest kiududest paks kihn ("capsula", A13.2.01.002). Kihnust, mis on kas osaliselt või täielikult kaetud kõhukelmega, suunduvad põrna sisemusse põrnapõrgad ("trabeculae lienis", A13.2.01.003), mille sees paikneb arvukate veresoontega põrnapulp ("pulpa splenica", A13.2.01.004).
Põrnapulp koosneb:
Inimestel.
Inimestel paikneb põrn kõhuõõne vasakus ülaosas. See asetseb ühe küljega vastu diafragmat, teisega vastu mao põhja ja vastu vasakut neeru. Väljast ümbritseb teda kõhukelme. Põrn on pehme pudeda konsistentsiga piklik tumepunane elund, mis kaalub 150–200g.
Inimestel võib esineda lisaks põrnale ka lisapõrn.
Põrn mängib olulist rolli inimese immuunsüsteemis. Põrnas moodustuvate lümfotsüütide funktsiooniks on organismi kaitsmine nakkuste vastu. Põrnas lagundatakse punaliblesid.
Inimestel seostatakse põrnaga näiteks selliseid haiguslikke seisundeid nagu põrnasuurenemus, splenohepatomegaalia, splenopaatia, põrnapõletik (spleniit), põrnavähk jms.
Reet Montonen

Reet Montonen (neiupõlvenimega Reet Talussaar; 25. detsember 1959 – 27. jaanuar 2008) oli eesti psühholoog.
Ta lõpetas 1978. aastal Tartu 5. Keskkooli (õppis bioloogia-geograafia eriklassis). 
Pärast Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist töötas Reet Montonen Tartu Psühhiaatriakliinikus. Tema kitsamad erialad olid lastepsühholoogia, psühhoanalüüs ja pereteraapia. Magistrikraadi sai Reet Montonen eripedagoogika erialal.
Kookospähkel

Kookospähkel on kookospalmi ("Cocos nucifera") vili. Botaanilises mõttes ei ole tegu mitte pähkliga, vaid luuviljaga. Kookospähkli kesta kutsutakse kookoseks. 
Tootmine.
2012. aastal toodeti maailmas kokku 62,1 miljonit tonni kookospähkleid ning istandike pindala oli 12,1 miljonit hektarit. Viljadest tarbitakse ja töödeldakse peaaegu kõik tootjariigis ning vaid tühine osa (alla ühe protsendi) läheb ekspordiks.
Kasutamine.
Pärast kookospähklite koristamist raiutakse luuvilja pealt kiudkiht ära. Paljastunud luukest meenutab tõesti pähklit ja et eurooplased on näinud tavaliselt just sellist puhastatud luuvilja, siis ongi nad hakanud seda kookospähkliks nimetama. Vilja õõnsus on täidetud vedelikuga mida kutsutakse kookosveeks. Kääritanud kookosvett kasutatakse veinide, likööride ja kookosäädika valmistamisel.
Kookospähklid lüüakse pooleks ja pannakse päikese kätte kuivama. Mõne aja pärast tõmbub kõvaks kuivanud toitekude luukesta küljest lahti ja see on siis kopra. Igalt palmilt saadakse 5–30 kg koprat. Koprat kogutakse ja saadetakse maailmaturule, sellest pressitakse väärtuslikku taimeõli ning pressimisjäätmed on loomadele tunnustatud jõusöödaks.
Viljaliha toiteväärtus ja biokeemiline koostis.
Viljaliha moodustab vilja massist 52%. Kuigi kookospähkli viljaliha sisaldab vähem rasva kui teised kuivad pähklid (mandlid, maapähklid), peetakse seda ikkagi suure küllastunud rasvade sisaldusega viljaks. Samuti sisaldab kookospähkli viljaliha vähem suhkruid, kui teised puuviljad (banaan, õun), kuid on rikas raua ja fosfori sisalduse poolest.
Eesti Mälumänguliit

Eesti Mälumänguliit on mittetulundusühing, mis korraldab Eestis mälumänge ja koondab mälumängureid. 
Eesti Mälumänguliit asutati 1998. Selle mõttelised eelkäijad olid 1970. aastatest mälumängureid ühendanud klubi Meridiaan ja 1985. aastast Eesti Kilvaklubide Liit, mis kadusid NSV Liidu lagunemisega. Otsene eelkäija oli Meridiaan, mis korraldas Eesti Meistrivõistlusi ja suuremaid mänge. Eesti Kilvaklubide Liit oli Meridiaanist lahku löönud rühm, kes korraldas nn. alternatiivseid meistrivõistlusi. 
Eesti Mälumänguliit on Eesti Olümpiakomitee liikmesorganisatsioon ja sinna kuulub umbes 100 mälumängurit. Eesti Mälumänguliidu tähtsaimad ettevõtmised on korraldada meistrivõistlusi üksik- ja paarismängus ning kuni 5-liikmelistele võistkondadele, peamiselt omavalitsuste võistkondi hõlmavat üleriigilist sarja Maakilb ja 2003. aastast meistrivõistlusi koolinoortele. Pärast ühe läbi aegade edukaima mälumänguri Aare Sireli surma korraldatakse 1998. aastast temanimelist mälestusvõistlust neljaliikmelistele võistkondadele.
2013. aastal andis liit välja Enn Limbergi koostatud teose "Väike Eesti mälumängu biograafiline leksikon" (ISBN 9789949332274).
Kullerkupp (perekond)

Kullerkupp ("Trollius") on õistaimede perekond tulikaliste sugukonnast. 
Perekonda kuulub umbes 30 liiki ja see on lähedases suguluses tulika perekonnaga.
Perekonna tüüpliik on harilik kullerkupp ehk kullerkupp. Kullerkupp on levinud parasvöötme jahedama kliimaga piirkondades, eelistades niisket savikat pinnast. 
Levinumaid liike.
Karl Selter

Karl Selter (24. juuni 1898 Puhmu küla, Kapu vald – 31. jaanuar 1958 Genf) oli Eesti jurist, diplomaat ja poliitik. Ta oli 1938–1939 Eesti Vabariigi välisminister. Karl Selter on läinud ajalukku sellega, et just temal tuli 1939. aastal Moskvas kirjutada alla nn baaside lepingule.
Elulugu.
Aastal 1914 lõpetas Westholmi eraprogümnaasiumi, 1916 Peetri Reaalkooli ja 1921 Tallinna Õhtugümnaasiumi.
Osales õppursõdurina Vabadussõjas ja sai seal haavata.
1919–1921 osales vabakuulajana Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.
1921–1925 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja astus korporatsioon Vironiasse. 
Töötas mitmel ametikohal sõja- ja kohtuministeeriumis ja vandeadvokaadina.
20. oktoobrist 1933 kuni 9. maini 1938 oli majandusminister ja 9. maist 1938 kuni 12. oktoobrini 1939 välisminister. 
Aastal 1939 määrati Eesti esindajaks Rahvasteliidu juurde Genfis. Ta oli ühtlasi aastatel 1939–1940 saadikuks Vatikanis ja 1940 Šveitsis Bernis.
1936 Eesti Olümpiakomitee liige, Eesti Aeroklubi president. 1937 aastal Rahvuskogu liige, 1938 asutatud Loodusvarade Instituudi auliige.
Konstantin Päts ütles tema kohta: "Selter pole minu valitsuses mitte ainult kasvult kõige pikem, vaid ka vaimuannetelt ja võimetelt" (Minister Karl Selter †. Võitleja, veebruar 1958, nr. 2, lk. 5).
Kuni 29. novembrini 1939 I Riigivolikogu liige 74. valimisringkonnast.
Jäi elama Šveitsi ja oli Eesti mitteametlik esindaja Saksamaa LV valitsuse juures Bonnis ning Euroopa Ikestatud Rahvaste Esinduskogu Eesti delegatsiooni liige.
Tema isa oli Joosep Selter (28. oktoober 1871 Koeru, Järvamaa – 13. jaanuar 1940 Tallinn).
Sugukond

Sugukond tähistab genealoogias ühe meesisiku või esivanemate paari kõiki järglasi meesliinis, st. välja jättes naisliikmete lapsi ja nende järeltulijaid. Kui sugukonda loetakse ka naiste järglased, on tegemist suguvõsaga. Etnoloogias samastub mõiste klanniga ehk laiendatud perekonnaga, millena mõistetakse sugukonda sugukondliku korra ajal.
Haylie Duff

Haylie Katherine Duff (sündinud 19. veebruaril 1985 Houstonis) on USA näitleja ning laulja. 
Ta on tuntud Sandy osatäitjana seriaalis "Seitsmes taevas".
Tema õde Hilary on samuti näitleja.
Opava

Opava (saksa keeles "Troppau") on statutaarlinn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas, Opava ringkonna halduskeskus. Linn asub Odra lisajõe Opava ääres. 
Opava sai linnaõigused 1224. aastal Tšehhi kuningriigis. Linna on esmamainitud 1185. aastal. 
Opava on oluline liiklussõlm. 1820. aastal toimus Opavas Püha Liidu II kongress.
Paulus Orosius

Paulus Orosius (u 380–420) oli Hispaaniast pärit vanarooma ajaloolane ja ristiusu presbüter. 
Ta koostas oma õpetaja, mõjuka hilisantiigi kristliku õpetlase Augustinuse ettepanekul esimese kristliku maailmaajaloo teose "Historiarum adversus paganos libri septem" ("Ajalugu paganate vastu"). Teos käsitleb ajalugu alates maailma loomisest kuni autori kaasajani. 
Teos haarab ajavahemikku maailma loomisest piibli järgi (5199 e.m.a) kuni Rooma vallutamiseni gootide poolt (410 m.a.j). Teos levis laialt tolleaegses Lääne-Euroopas. 888.–893. aastal tõlgiti see Wessexi kuninga Alfredi ülesandel (ja tõenäoliselt tema isiklikul osavõtul) vanainglise keelde.
Pektiin

Pektiin on keemiliselt polü-D-galakturoonhape. See on taimne polüsahhariid, mis kuulub lahustumatu liitpolüsahhariidi pektoosi koostisse. Pektoosi osana kuulub ta peaaegu kõigi taimede rakukesta koostisse.
Ained, mis sisaldavad pektiine, nimetatakse pektiinaineteks.
Pektiini kasutatakse moosi tegemisel moosipaksendajana.
Pell

Pell on muistne mulgi viljakushaldjas või majavaim. Nimi on pärit kas piiblist (Baal, Bel) või läti naaberaladelt .
Pellile ohverdati peamiselt karjasaadusi; talud ohverdasid omaette kivi või puu juures, aianurgas, varemeis või ohvriaias. Pelli kummardati, et vältida õnnetusi ja haigusi.
Maavalla Koja vanem Ahto Kaasik on lugenud Pelli üles piirkondlikult tuntud maausu jumalate hulgas.
Pella

Pella oli Makedoonia pealinn 5. sajandi lõpust kuni aastani 168 eKr. Pella oli keisririigiaegse Rooma koloonia.
Roger Penrose

Roger Penrose (sündinud 8. augustil 1931) on inglise matemaatik ja füüsikateoreetik, nobelist.
Avastuse eest, et mustade aukude teke on üldrelatiivsusteooria kindel ennustus, sai ta ühe poole 2020. aasta Nobeli füüsikaauhinnast. Ta jagas auhinda Reinhard Genzeli ja Andrea Gheziga, kes avastasid meie galaktika keskmes supermassiivse kompaktse objekti.
Penrose on lõpetanud 1952. aastal University College Londoni bakalaureusekraadiga ja saanud 1957. aastal Cambridge'i Ülikoolist doktorikraadi (PhD) matemaatikas (doktoritöö "Tensor Methods in Algebraic Geometry"). Aastatel 1964–1966 oli ta Birkbeck, University of Londonis "reader" ja 1966–1973 rakendusmatemaatika professor. 1973. aastal sai ta Oxfordi Ülikoolis Rouse Balli matemaatikaprofessoriks. Emeriteerus 1998. aastal.
Roger Penrose rajas aegruumilisi singulaarsusi käsitlevate uurimustega üldrelatiivsusteoorias rakendatavate globaalmeetodite aluse. Lisaks sellele on Penrose arendanud ka nullmassiga väljade üldteooriat.
Konformne tsükliline kosmoloogia.
Penrose'i konformne tsükliline kosmoloogia (2005) on teooria, mis väidab, et kogu Universumi ajalugu sellisel kujul, nagu me seda teame, on vaid üks pideva arengu ajastu. Ühe universumi paisumine viib järgmise universumi "suure pauguni". Aeg ja ruum muudetakse ning ülimassiivsete mustade aukude vastasmõju ühes universumis jätab jälje järgmisse universumisse. Selle teooria põnev aspekt on see, et meie kosmiline taustkiirgus võib sisaldada eelmise universumi jälgi.
2010. aastal ilmus teadusartikkel, milles Penrose koos armeenia kosmoloogi Vahagn Gurzadjaniga teatasid võimalikest tõenditest, mis põhinevad kontsentrilistel ringidel, mis leiti kosmoseaparaadi WMAP-ilt saadud 
andmetes kosmilise mikrolaine taustkiirguse kohta ning mille kohaselt eksisteeris varasem universum enne meie praeguse Universumi Suurt Pauku.
Penrose populariseeris oma teooriat 2010. aastal ilmunud raamatus "".
Isiklikku.
Tal oli maletajast vend Jonathan Penrose. Vanem vend Oliver Penrose on füüsik ja õde Shirley Hodgson (sündinud 1945) on geneetik. Nende kõigi isa oli geneetik Lionel Penrose.
Ubaleht (perekond)

Ubaleht ("Menyanthes") on õistaimede perekond ubaleheliste sugukonnast.
Perekonna ainus esindaja on ubaleht ("Menyanthes trifoliata").