tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lõuna tänav (Rakvere)

Lõuna tänav on tänav Rakveres, paiknedes linna kaguosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 1,2–1,5 km.
Tänav on 349 meetrit pikk, umbes 10,5 meetrit lai ning asub Seminari linnaosas. Lõuna tänav saab alguse Piiri tänavalt ja on suunaga kagu poole, olles paralleelne Vabaduse tänavaga ning lõpeb Lõuna põigust lõunas. Tänav ristub lääne poolt Kagu ja Päeva tänavaga.
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud koos abihoonetega, hooned on rajatud 20. sajandi teises pooles. Tänava lõpus
(Lõuna põik 1) asub Rakvere Haigla AS-le kuuluv kinnistu (4,6 ha) ning hoonete kompleks, mille uus peahoone avati 1986. aastal ja selle moodne juurdeehitis 2013. aastal.
Brüsseli börs

Brüsseli börs, ametliku nimega Euronext Brussels, on Belgia väärtpaberibörs, mis tegutseb Brüsselis. Börsi operaatorettevõte on Euronext N.V. ja see on osa Euronexti börsist.
Brüsseli börsil saab kaubelda seal noteeritud aktsiate, investeerimisfondidega, börsil kaubeldavate fondidega (ETF) ja võlakirjadega. Börsil kaubeldakse eurodes.
Brüsseli börsile teostab järelevalvet kaks asutust: Belgia Keskpank (inglise keeles: "the Belgian National Bank (BNB)") ja Finantsteenuste ja Finantsturgude Amet (inglise keeles: "Financial Services and Markets Authority (FSMA)").
Brüsseli börsi suurus.
2020. aasta detsembris tehti Brüsseli börsil päevas tehinguid keskmiselt 345,8 miljoni euro väärtuses ning börsil noteeritud ettevõtete koguväärtus (turuosa) oli 305,7 miljardit eurot. See moodustab umbes 4% Euronexti börsil tekkivast päevasest käibe mahust ja 7% Euronexti börsi turuosast. Aastaga vähenes börsi turuosa 8,8%. Tegemist on suuruselt neljanda Euronexti sisebörsiga.   
31. detsembri 2020. aasta seisuga oli Brüsseli börsi reguleeritud turul noteeritud 133 ettevõtte aktsiad, Euronext Growthi turul 7 ettevõtte aktsiad, 97 investeerimisfondi osakud, 17 ETFi osakud ja 1135 võlakirja.
Aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid.
BEL 20 – hõlmab 20 enim kaubeldud ettevõtte aktsia hinnaliikumisi. Indeks on kasutusel alates 1990. aasta 30. detsembrist. Indeksi baasväärtus on 1000. Indeksis olevaid ettevõtteid vaadatakse üle korra aastas (veebruaris).
2020. aastal vähenes indeksi väärtus aasta alguse 3955,83 punktilt aasta lõpu 3621,28 punktini (–8,5%). Indeksi väärtus oli 2020. aasta kõrgeim 17. veebruaril, mil indeksi väärtus oli 4201,35 punkti ja madalaim 17. märtsil, mil indeksi väärtus oli 2406,75 punkti.
Enim kaubeldud aktsiad.
2020. aastal kaubeldi börsil enim järgmiste ettevõtete aktsiatega (käibe alusel, enim kaubeldud aktsia on toodud esimesena):
Kastanpruun

Kastanpruun ehk kastanikarva on üks pruunidest värvitoonidest, kastani või hobukastani viljade värvi punakas pruun värvus.
Sõna kasutatakse sageli juuksevärvuse või juuksevärvi tooni kirjeldamisel.
Variatsioonid.
Ernst Friedrich Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab kastanpruuni ("Kastanienbraun") puhtaimaks pruuniks ja toob värvuse näitemineraaliks egiptuse jaspise ("Aegyptische Jaspis").
Loodusteadlaste ja linnuvaatlejate tarbeks koostatud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." õpetab punakat kastanpruuni ("Maroon") segama lillast krapplakist, karmiinlakist ja kinaverist ja pruunimat kastanpruuni ("Chestnut") põletatud umbrast ja kinaverist.
RAL Classic värvikaardi tooni RAL 8015 "Kastanienbraun" värvus on sügav lillakaspruun.
Pantone värvitoon 18-1619 TCX "Maroon" on murtud punakasviolett, 19-1118 TCX "Chestnut" on sügav jahe tumepruun.
Veebivärv "Maroon" on üks kuueteistkümnest eeldefineeritud värvist sRGB värviruumis, mida tunnevad kõik veebisirvijad. See saadakse, kui punase lähtevärvuse küllastatus ("value") on pool võimalikust.
Kõue tänav (Tallinn)

Kõue tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas.
Kõue tänav algab Raudtee tänavalt ja lõpeb Idakaare tänavaga.
Kikkapuu tee

Kikkapuu tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas.
Kikkapuu tee algab Jugapuu põik tänavaga ja jätkub Lodjapuu teega.
Vahe tänav (Tartu)

Vahe tänav on tänav Tartus Tammelinna linnaosas.
Vahe tänav algab Elva tänavalt ja suundub Tamme puiesteele. Tänava pikkus on umbes 190 meetrit.
Akvarelli tänav

Akvarelli tänav on tänav Tartus Ihastes.
Tänav algab Molberti tänavalt ja suundub itta, lõppedes Lohkva-Kabina-Vanamõisa teel.
Tänav on umbes 190 meetri pikkune.
Bukas

Bukas on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Mālpilsi vallas. Küla jääb Riiast 61 kilomeetri kaugusele Suda jõe kaldale.
Küla on tekkinud endise Mālpilsi kihelkonna Bukase mõisa juurde. Seal asub Bukase tiik. Mõisakompleks on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all. 
Külast põhjas asub Mālpilsi lennuväli; külas asub Bukase bussipeatus.
Koingnaas

Koingnaas on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Kamiesbergi vallas.
Koingnaas asutati teemandikaevanduse asulana 1970. aastal. Vahepeal elas asulas umbes 1000 inimest, piirkonnas teemendikaevandamise lõpetamise järel on enamus elanikke lahkunud.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Koingnaasi elanikest värvilisi 63,81%, valgeid 31,43%, India või Aasia päritolu inimesi 0,95% ja teisi 3,81%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 99,05% inimesi ja inglise keelt 0,95%.
Vite

Vite on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Mālpilsi vallas. 
Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel Mergupe jõe kaldal. Vite jääb valla keskusest Mālpilsist 46 ja Riiast 54 kilomeetri kaugusele. Külla jääb Vite bussipeatus.
Aastal 2008 oli külas 53 elanikku.
Lõunameresinine

Lõunameresinine ehk laguunisinine (prantsuse keeles "bleu des mers du sud", "bleu lagon") on heledam erk-rohekassinine särav ja küllastatud värvitoon. Seda võidakse kasutada türkiissinise sünonüümina.
Värvus seostub läbipaistvuse, selguse, soojuse, puhkuse ja lõõgastusega.
Kasutatakse eelkõige moe kontekstis tekstiilide värvuse iseloomustamiseks, aga võidakse kasutada ka muude tarbeesemete puhul. Eesti moesõnavaras on "lõunamere sinine" olemas juba 1930. aastatel.
Ebenhaeser

Ebenhaeser (ka Ebenhaezer) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Matzikama vallas.
Ebenhaeser on rajatud 1831. aastal misjonijaamana.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ebenhaeseri elanikest värvilisi 99,16%, India või Aasia päritolu inimesi 0,38%, mustanahalisi aafriklasi 0,31% ja valgeid 0,15%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 97,47% inimesi, inglise keelt 1,99% ja tsvana keelt 0,38%.
Kühtai

Kühtai on talispordiküla Stubai Alpides Kühtaisatteli kurus Nedertali oru (läänes) ja Sellraini oru (idas) vahel. See kuulub Silzi valda Imsti ringkonnas Austria Tirooli liidumaal.
Asukoht ja rahvastik.
Küla asub merepinnast umbes 2020 m kõrgusel ja on üks kõrgemaid suusakeskusi Austrias.
Ajalugu.
Algselt oli seal "schwaighof", "Chutay" ('lehmade alpi aas'). Seda on esmamainitud 1280. aasta paiku Tirooli krahvide urbariumis. 1497. aastal anti hilisemale keisrile Maximilian I-le Kühtai piirkonnas jahipidamise õigus. 1622. aastal muutis ertshertsog Leopold V "schwaighofi" jahimajaks ja 1624. aastal ehitati Sellrainist sinna tee. Keiser Franz Joseph I ostis jahimaja 1893. aastal tagasi ja kasutas seda baasina alpi ümisejate küttimiseks. Valdus läks tema lapselapse Hedwigi kaudu Stolberg-Stolbergi krahvidele, kes tegid sellest talispordi hotelli. Uued omanikud renoveerisid seda 2016. aastal.
Juba 1930. aastatel peatusid Kühtais mägironijad ja suvitajad. Jahimaja muudeti 19. sajandil "schloss-"hotelliks. 20. sajandi alguses kasvav suusatajate arv jõudis peagi Austria-Ungarisse ja koos sellega Kühtaisse. Keiserlik-kuningliku Töö- ja põllumajandusministeeriumi ("Arbeits- und Ackerbauministerium") juhtimisel avati paik 1909. aastal suusakeskusena. Pärast Teist maailmasõda kasvas Kühtai kiiresti hotellkülaks ning on tänapäeval populaarne matka- ja suusapiirkond. 1976.–1977. aastal ehitati kirik.
2012. aasta noorte taliolümpiamängude raames võõrustas küla lumelauasõidu ja vabatehnika võistlusi. 2014. aasta detsembri lõpus toimus seal esimest korda naiste 2014.–2015. aasta maailma karikasari mäesuusatamises (asendusena tühistatud võistlusele Semmeringis).
Louisvale

Louisvale on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis ZF Mgcawu ringkonnas Dawid Kruiperi vallas. Louisvale asub Oranje jõe paremal kaldal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Louisvale elanikest värvilisi 85,17%, mustanahalisi aafriklasi 7,63%, India või Aasia päritolu inimesi 1,39%, valgeid 0,95% ja teisi 4,86%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 92,93% inimesi, tsvana keelt 2,65%, venda keelt 0,88%, inglise keelt 0,63% ja pedi keelt 0,63%.
Mereroheline

Mereroheline on sinise ja rohelise vahel paiknev värvitoon, mere värvi sinakasroheline, see võib olla nii küllastatud värvus kui ka hallika nüansiga.
Kasutatakse moesõnavaras ja sisekujunduse kontekstis rõiva- ja kodutekstiilide, sisustusesemete ning dekoori kirjeldamiseks.
Värviõpetuses.
Mereroheline värvinimena leidub juba Isaac Newtoni Cambridge'i optikaloengutes "De Colorum Origine" (1772) - sinise jaoks kasutas ta kreeka algupäraga sõna "cyaneus" ning eraldi nimetusi üleminekutoonide jaoks: rohelise suunas sõna "thalassinus" 'merevärvi' ja violetse suunas "indicus".
Ostwaldi värvisüsteemis on mereroheline ("Seegrün"), külm keskmise tumedusega roheline, üks kaheksast põhivärvist, selle komplementaarvärvus on roosakas karmiinpunane.
Variatsioonid.
Loodusteadlaste ja linnuvaatlejate tarbeks koostatud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." soovitab mererohelist ("Sea green") segada kroomhüdroksiidrohelisest ja Preisi sinisest, saadud toon on sügav sinakasroheline.
J. L. Kingi värvisegamise õpik aastast 1923 soovitab mererohelist ("Sea Green") segada valgest värvist, Preisi sinisest ja naturaalsest sieenast ning halli mererohelist ("Sea Green neutral") murdes Preisi sinist helepunasega; sinise ja rohelise segamise korral soovitab ta võtta ühe osa sinise kohta kolm osa rohelist.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" loeb mererohelist ("Sea Green") keskmiseks roheliseks või keskmiseks sinakasroheliseks, mereveerohelist ("Sea Water Green") aga keskmiseks soojaks roheliseks ("Moderate Yellow Green").
Veebivärv "Sea Green" on keskmise tumedusega roheline, veebivärv "Light Sea Green" on türkiissinise poole kalduv heledam rohekas toon (ligikaudu lõunameresinine).
José Luis Ábalos

José Luis Ábalos Meco (sündinud 9. detsembril 1959 Torrentis) on Hispaania poliitik, ta on Hispaania Sotsialistliku Tööpartei liige. Ta oli 7. juunist 2018 kuni 13. jaanuarini 2020 Hispaania arenguminister. 13. jaanuarist 2020 kuni 14. juulini 2021 oli ta Hispaania transpordi-, liikuvus- ja linnapoliitikaminister.
Ta on lõpetanud Valencia ülikooli. Ta on elukutselt algklasside õpetaja.
Ta oli 1976. aastast Hispaania Noorte Kommunistide Liidu liige, 1978. aastal astus ta Hispaania Kommunistlikku Parteisse, 1981. aastast on ta Hispaania Sotsialistliku Tööpartei liige.
2009´. aastast on ta Hispaania parlamendi liige. 7. juunist 2018 kuni 13. jaanuarini 2020 oli ta Hispaania arenguminister. 13. jaanuarist 2020 kuni 14. juulini 2021 oli ta Hispaania transpordi-, liikuvus- ja linnapoliitikaminister.
Bujar Osmani

Bujar Osmani (makedoonia keeles "Бујар Османи"; sündinud 11. septembril 1979 Skopjes) on albaania rahvusest Põhja-Makedoonia arst ja poliitik. Ta oli aastatel 2008–2011 Makedoonia tervishoiuminister. 1. juunist 2017 kuni 31. augustini 2020 oli ta Põhja-Makedoonia asepeaminister euroopa asjades. Alates 31. augustist 2020 kuni 23. juunini 2024 oli ta Põhja-Makedoonia välisminister.
Ta lõpetas aastal 2004 Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli arstiteaduskonna.
Nurganaine

Nurganaine (Tartu murdes "nukanaine", Võru murdes "nulganaine") oli vanemal ajal lapsevoodis olev naine, sünnitaja või äsja sünnitanu.
Nurganaine pidi ennast pärast sünnitust eriti hoidma, selleks tuli loobuda igasugusest raskest tööst. Oma tervise taastamiseks ja hoidmiseks teostati mitmesuguseid maagilisi toiminguid kurjade jõudude vastu. Nurganaise ase ("nurgavoodi") oli enamasti toa kaugemas nurgas.
Priežlejas

Priežlejas (ka Priežulejas või Zundagi) on küla ("ciems") Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub valla loodeosas, merepinnast 5 meetri kõrgusel Riia ja Carnikava valla vahele jäävas metsaribas. Priežlejas jääb valla keskusest Berģist 11 ja Riia keskusest 17 kilomeetri kaugusele.
Küla moodustus 1950. aastatel ja 1960. aastate alguses. Ametlikult sai Priežlejas külaks 2003. aastal.
Suži (Garkalne piirkond)

Suži on küla ("ciems") Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub Riia linna kirdepiiril, merepinnast 1 meetri kõrgusel. Suži jääb valla keskusest Berģist 5,6 ja Riia keskusest 17 kilomeetri kaugusele.
Küla moodustus 1980. aastatel. Toona eraldati Sužis paikneva Nõukogude armee sõjaväebaasi teenindavale personalile, sõjaväelastele ja nende peredele 480 suvilakrunti. Kuigi sealsed maad olid madalad ja soised, hakati selle piirkonna kõrgemasse lõunaossa XX sajandi lõpus ja XXI sajandi algusaastatel siiski ka elumaju rajama.
Angola vabadussõda

Angola vabadussõda (portugali keeles "Guerra de Independência de Angola", Angolas "Luta Armada de Libertação Nacional" (rahvusliku vabaduse relvastatud võitlus)) oli aastatel 1961–1974 toimunud sõda, mis algas puuvilla sundkasvatamise vastastest meeleavaldustest. Meeleavaldus arenes võitluseks Portugali meretaguse Angola provintsi üle. Sõda lõppes aprillis 1974, kui Lissabonis toimus vasakpoolne riigipööre ning Estado Novo diktatuur lõppes. Uus võim lõpetas Aafrika kolooniates sõjategevuse ning asus kolooniate iseseisvumist toetama.
Angola kodusõda peetakse osaks suuremast Portugali koloniaalsõjast, mille käigus võitlesid endale iseseisvuse ka Guinea-Bissau ja Mosambiik. Tegu oli sissisõjaga, Portugali armee ja julgeolekujõud sõdisid peamiselt hõredaltasustatud maapiirkondades tegutsenud mässuliste vastu. Kõik konflikti osapooled saatsid korda sõjakuritegusid, sõjalises mõttes olid konflikti lõpuks võidukad Portugali jõud.
Pärast Portugali vägede lahkumist puhkes erinevate mässuliste grupeeringute vahel Angola kodusõda. Kodusõda lõppes "de jure" jaanuaris 1975, kui Portugali valitsus, UNITA, MPLA ja FNLA allkirjastasid Alvori lepingu. "De facto" jätkus kodusõda juba mais 1975, kokkupõrked toimusid nii Luanda tänavatel kui pealinna ümbritsevates külades.
Eesti Laul 2022

Eesti Laul 2022 oli 14. Eesti Laulu võistlus ja 29. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor.
Uuendusena toimusid Eesti Laulu konkursil 4 veerandfinaali vahemikus 20. november – 11. detsember 2021. Poolfinaalid toimusid 3. ja 5. veebruaril, finaal 12. veebruaril. Igas veerandfinaalis osales 10 laulu, kust edasi pääses 5 parimat. Mõlemast poolfinaalist pääses finaali 5 laulu, seega finaalis osales kokku 10 laulu.
Võistluse võitis Stefan Airapetjan lauluga "Hope", mis esindas Eestit 2022. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Veerandfinaalid.
1. veerandfinaal.
Esimene veerandfinaal toimus 20. novembril ETV stuudios. Saatejuhid olid Eda-Ines Etti ja Tanel Padar. Žürii koosseisu kuulusid: Sissi, Synne Valtri, Egert Milder, Maiken, Olav Osolin, Bert Järvet, Vaido Pannel ja Andres Puusepp.
2. veerandfinaal.
Teine veerandfinaal toimus 27. novembril ETV stuudios. Saatejuhid olid Uku Suviste ja Tanja Mihhailova-Saar.
3. veerandfinaal.
Kolmas veerandfinaal toimus 4. detsembril ETV stuudios. Saatejuhid olid Ott Lepland ja Laura Põldvere.
4. veerandfinaal.
Neljas veerandfinaal toimus 11. detsembril ETV stuudios. Saatejuhid olid Jüri Pootsmann ja Getter Jaani.
Poolfinaalid.
1. poolfinaal.
Esimene poolfinaal toimus 3. veebruaril Saku Suurhallis. Saatejuhid olid Priit Loog, Maarja-Liis Ilus ja Jüri Pootsmann.
2. poolfinaal.
Esimene poolfinaal toimus 5. veebruaril Saku Suurhallis. Saatejuhid olid Priit Loog, Maarja-Liis Ilus ja Jüri Pootsmann.
Finaal.
Eesti Laulu finaalvõistlus toimus 12. veebruaril 2022 Saku Suurhallis. Saatejuhid olid Maarja-Liis Ilus ja Priit Loog ning Jüri Pootsmann "green room"'is.
Andres Sarapuu

Andres Sarapuu (sündinud 31. oktoobril 1978 Võhmas) on endine vang, Tiktoki suunamudija, taara- ning minimaja ärimees.
Ekskursioonid suletud Murru vanglasse.
Andres Sarapuu korraldab 2020. aastast ekskursioone Murru vanglasse. 
 
Raamat "Purelevad koerad".
Sarapuu raamat "Purelevad koerad" ilmus kirjastuselt Gallus 2021. aasta novembris.
Raamatu kaasautorid on Lennart Käämer ja toimetaja Loone Ots, illustreerinud Mari-Liis Bassovskaja. 
Raamat on eluloolise joonega vanglajutustus, kus kirjeldatakse ühe inimese sisemist võitlust – just nagu purelevad koerad ühe inimese sees, must ja valge koer.
Esitantsija

Esitantsija (inglise keeles "principal dancer"; vene keeles "премьер" ja "прима-балерина") on balletis peaosi tantsiv solist, ka balletisolistile antav kõrgeim kutsealane kategooria.
Mitteametlikult nimetatakse esitantsijatare ka priimabaleriinideks.
Balletitruppe ja -teatreid.
Royal Ballet‎.
Royal Ballet‎'s oli 2021. aasta seisuga 19 esitantsijat, teiste seas Akane Takada, Fumi Kaneko, Sarah Lamb ja Natalia Osipova.
Varasemaid esitantsijaid: Sergei Polunin (2010–2012). Polunin sai Royal Ballet' esitantsijaks 19-aastaselt. Ta oli noorim, kes selle kategooria kunagi on Royal Ballet'st saanud. 
American Ballet Theatre‎.
American Ballet Theatre‎s oli 2021. aasta seisuga 16 esitantsijat, teiste seas Christine Shevchenko, Herman Cornejo, Isabella Boylston, Skylar Brandt ja Misty Copeland.
Inglise Rahvusballett.
Inglise Rahvusballetis‎ oli 2021. aasta seisuga 10 esitantsijat, neist 8 juhtivat esitantsijat ("lead principal dancer") 2 esitantsijat ("principal dancer").
Juhtivaid esitantsijaid 2021. aastal: Erina Takahashi, Isaac Hernández jt.
1990. aastail oli Inglise Rahvusballeti esitantsijate seas ka Eestist pärit balletitantsijad Toomas Edur ja Agnes Oaks.
Suur Teater‎.
Suure Teatri‎ balletitrupis oli 2021. aasta seisuga 16 esitantsijat, neist 8 priimabaleriini (ametlik kategooria nimetus "baleriin") ja 8 "premjeeri" (meessoost esitantsija).
Esitantsijaid 2021. aastal: Mihhail Lobuhhin, Jevgenija Obraztsova, Svetlana Zahharova, Artjom Ovtšarenko, Olga Smirnova, Vjatšeslav Lopatin, Anastassija Staškevitš jt.
Varasemaid tuntud esitantsijaid: Nikolai Tsiskaridze ("premjeer" 1992–2013) jt. 
Ukraina rahvuslik ooperi- ja balletiteater‎.
Tarass Ševtšenko Ukraina Rahvusliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri‎ balletitrupis oli 2021. aasta seisuga 16 esitantsijat, neist 8 priimabaleriini (ametlik kategooria nimetus "baleriin") ja 8 "premjeeri".
Esitantsijaid 2021. aastal: Natalija Matsak, Hrõstõna Šõšpor jt.
Eesti Rahvusballett.
Eesti Rahvusballeti trupis oli 2021. aasta seisuga viis esitantsijat (Alena Shkatula, Ami Morita, Anatoli Arhangelski, Jevgeni Grib ja Sergei Upkin).
Reet Klettenberg

Reet Klettenberg (sündinud 19. veebruaril 1981) on eesti filoloog, kes on tõlkinud peamiselt ungari kirjandust. 
Ta lõpetas aastal 1999 Suure-Jaani Gümnaasiumi. Aastal 2004 lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe ja aastal 2007 magistriõppe.
Budapestis eesti keele lektorina töötatud aastatest pajatab ta raamatus "Minu Ungari: välismaalasest pärismaalaseks".
Gootide reduut

Gootide reduut on Põhjasõja ajal Toompea lääneküljel 1704. (1710) aastaks ehitatud Tallinna muldkindlustusvööndi osa. Gootide reduut (rootsi keeles "Redouten Giötha") kujutas endast viisnurkset muldkindlustust eskarpmüüri ja kaitserinnatisega väliskülgedel, reduudi siseküljel paiknes kahepoolne trepp ja rajatise peale mahtus kümmekond suurtükki. 
Tallinna muldkindlustusvööndi osana plaaniti algselt Götamaa ehk Gootide bastioni, mida aga Põhjasõja tõttu ette võtta ei jõutud. Bastioni ehitust alustati 1690. aastatel, Rootsi riigi kindlustustööde juhi Erik Dahlbergi projekti järgi, kui kaevati lahti pooles ulatuses bastioni eskarpmüüri vundamendikraav, kuid seejärel ehitus peatus. 
Rootsi Sõjamuuseumis säilinud andmete kohaselt valmis reduut 1704. aastal ja kujutas endast viisnurkset muldkindlustust, millele mahtus kümme suurtükki ja mida ümbritses varjatud tee glassiivalliga. Reduudi väliskülgedel oli pinnasega täidetud eskarpmüür ja avatud siseküljel kahepoolne trepp. Reduut on saanud nimetuse Rootsi lõunaosa ajaloolise nime Götamaa järgi.
Venemaa keisririigi ajal 1740. aastail täiendati reduuti ja ehitati välja külgnevad muldvallid koos vallikraaviga, mis ulatusid ümber reduudi.
Aastatel 1905–1907 lammutati aga reduudi põhjakülg valli peale viiva jalgtee rajamiseks, üle vallikraavi ehitati sild ja reduudile istutati puid. 1920.–1930. aastatel täideti vallikraav ja osale lagunenud müürist laoti uus fassaad.
2020. aastal avati Toompargis Gootide reduut restaureerituna, millega jõudis lõpule üks oluline osa Snelli tiiki ümbritseva Toompargi korrastamistöödest. Reduudi korrastamise käigus taastati algsel kujul vallid ja kolm seal paiknenud suurtükiambrasuuri, samuti restaureeriti müürid ning paigaldati neile valgustid. 
Gootide reduudi (Nunne 17) restaureerimisprojekti ja tööde järelevalvet teostasid arhitekt Olavi Nõmmik ning restaureerimisettevõte Oma Fassaad OÜ.
Esopus Meadowsi tuletorn

Esopus Meadowsi tuletorn (inglise keeles "Esopus Meadows Lighthouse") on tuletorn New Yorgi osariigis Hudsoni jões Kingstoni lähistel. Seda hakati rajama 1838. aastal.
Tarrytowni tuletorn

Tarrytowni tuletorn (inglise keeles "Tarrytown Light") on tuletorn USA-s New Yorgi osariigis Hudsoni jões Sleepy Hollow' küla lähedal.
Tuletorn ehitati 1880. aastate alguses, et hoiatada laevu Hudsoni jõel asuva leetseljaku eest. Tuletorn pandi tööle 1883. aastal ning see töötas kuni 20. sajandi keskpaigani.
29. mail 1979 kanti Tarrytowni tuletorn ajaloolise tähtsusega mälestiste registrisse National Register of Historic Places.
Stony Pointi tuletorn

Stony Pointi tuletorn (inglise keeles "Stony Point Light") on tuletorn New Yorgi osariigi linnas Stony Point. Seda hakati rajama Erie kanali valmides 1825. aastal. See on vanim tuletorn Hudsoni jõe ääres.
Habicht (perekonnanimi)

Habicht on saksa ja eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Habicht 39 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult on Habicht meeste puhul 2877. ja naiste puhul 3881. kohal.
Perekonnanime Habicht kandja on keskmiselt 45 aasta vanune (mediaanvanus on 45). Kõige levinum on perekonnanimi Habicht vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,03.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Habicht Helme, Pärnu-Elisabethi ja Varbla kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud. Küll aga vahetati perekonnanimi Habicht perekonnanimede Aaviste, Haableht, Haabmäe, Haabniit, Haabpiht, Haave, Koitjärv, Laanemets ja Põldma vastu.
Jeffrey's Hooki tuletorn

Jeffrey's Hooki tuletorn (inglise keeles "Jeffrey's Hook Light") on tuletorn New Yorgis Hudsoni jõe ääres Upper Manhattanil. Seda hakati rajama 1889. aastal.
Antero

Antero on soome päritolu mehenimi, väga harva naise eesnimi.
Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Antero 69 mehel. Antero on populaarsuselt 902. mehenimi.
Vanim Antero on vanuserühmas 55–59, noorim vanuserühmas 0–4. Antero on keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus on 30). Kõige populaarsem on eesnimi Antero vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,96. Kõige rohkem on eesnimega Antero sündinuid aprillis, kokku 7.
Antero Habicht

Antero Habicht (sündinud 15. juunil 1980 Tallinnas) on Eesti jurist ja riigiametnik, Riigikogu Kantselei direktor.
Cuernavaca katedraal

Cuernavaca katedraal (hispaania keeles "Catedral de la Asunción de María") on roomakatoliku kirik Mehhikos Morelose osariigis Cuernavacas, Cuernavaca piiskopkonna keskus.
Kirjeldus.
Kirik koos seda ümbritseva kloostriga asub Popocatépetli vulkaani nõlval ja on üks 16. sajandist pärinevaid varaseid kloostreid ja misjonikeskusi Ameerikas. Frantsisklaste kolmanda ordu Maarja taevaminekule pühitsetud klooster ja kirik ehitati vallutusejärgseks asteekide riigi põliselanike ristiusustamiseks. Alles 18. sajandil sai kirikust linnakirik ja 19. sajandi lõpus katedraal. Erinevalt paljudest Mehhiko katedraalidest ei asu see mitte peaväljaku ääres, vaid kloostrimüüridega ümbritsetuna linna lõunaosas.
Kiriku välimus on lihtne ja fassaad kaunistusteta, kõrgete sakmeliste müüridega ühe tervikkompleksina püstitatud ehitis ehitati Cortesi käsul kindluskirikuna kaitseks kohaliku rahva eest. Frantsisklased alustasid Mehhiko ühe varasema misjonikeskuse ehitamist 1526. aastal, kasutades kohalike tööjõudu ja ehituskive Cuauhnáhuaci (Cuernavaca) kivimurrust. Müüride sees on peale katedraali kaks väiksemat sakraalhoonet, üks on roosa 18. sajandi barokkstiilis fassaadiga Templo de la Tercera Orden de San Francisco, teine 19. sajandist pärinev Capilla del Carmen, kus on tavaks paluda tervenemist haigustest. Katedraali külguks põhjaseinas on sissepääs kloostrikompleksi ja selle dekoor on segu kohalikust ja Euroopa traditsioonist. Kolp ja kondid ehisviilu tipus on frantsisklaste ordu sümbol. 20. sajandi algul avastati kiriku siseruumist 17. sajandi freskod, mis kujutavad esimese mehhiklasest pühaku, Aasia misjonäri Felipe de Jesúse ja tema kaaskannatajate misjonit ja märtrisurma Jaapanis. Katedraali vasakus tiivas asub väike kirikukunsti muuseum Museo de Arte Sacro, mis asutati 2018. aastal ja milles on eksponeeritud 92 usuteemalist maali, skulptuuri ja kaunistust 16.-20. sajandist.
Katedraalist paremal asub varaseim ehitis kogu kloostris, Püha Joosepi kabel (Ladina-Ameerika traditsiooni kohaselt avatud kabel, "capilla abierta").
Roostoja (perekonnanimi)

Roostoja on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Roostoja alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Perekonnanimede levikult on Roostoja meeste puhul 31429. ja naiste puhul 33222. kohal.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimed Roostar ja Roosvalt perekonnanime Roostoja vastu. Samas, nime Roostoja mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud.
Üllar Roostoja

Üllar Roostoja (sündinud 22. detsembril 1957 Kohtla-Järvel) on Eesti jurist, kohtunik.
1981–1993 töötas ta majandusettevõttes alul juristina, hiljem osakonnajuhatajana..
5. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Üllar Roostoja esimese astme kohtunikuks Põlva Maakohtusse.
29. oktoobril 1998 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Roostoja teise astme kohtunikuks Tartu Ringkonnakohtusse. Ta töötab siiani Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
2020. aasta kohtunike täiskogul valiti ta kolmeks aastaks Riigikohtu juures asuva distsiplinaarkolleegiumi liikmeks.
Parrest

Parrest on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Parrest 8 mehel ja 9 naisel. Perekonnanimede levikult on Parrest meeste puhul 14993. ja naiste puhul 14586. kohal.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Paukson perekonnanime Parrest vastu. Samas, nime Parrest mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud.
Indrek Parrest

Indrek Parrest (sündinud 16. veebruaril 1977) on Eesti jurist, kohtunik.
2001. aastal lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna bakalaureuseõppe ja 2005. aastal samas kõrgkoolis magistriõppe. 
21. novembril 2005 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Indrek Parresti esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Harju Maakohtusse.
2. juunil 2014 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Parresti teise astme kohtunikuks alates 18. augustist 2014. Algul töötas ta Tallinna Ringkonnakohtus, aga 2020. aastast Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
Ingeri (eesnimi)

Ingeri on naise eesnimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ingeri 9 naisel. Ingeri on populaarsuselt 2914. naisenimi.
Ingeri Tamm

Ingeri Tamm (sündinud 1. novembril 1958 Võru rajoonis) on Eesti jurist, kohtunik.
Aastatel 1984–1994 töötas ta Tartu uurimisbüroos alul uurijana, hiljem abidirektorina.
16. novembril 1994 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Ingeri Tamme esimese astme kohtunikuks Tartu Linnakohtusse.
2020. aastal sai temast Tartu Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi kohtunik.
Kerstna

Kerstna on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kerstna 19 mehel ja 18 naisel. Perekonnanimede levikult on Kerstna meeste puhul 6525. ja naiste puhul 7539. kohal.
Perekonnanime Kerstna kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 43). Kõige levinum on perekonnanimi Kerstna vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,90. Perekonnanimi Kerstna on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 0,60.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Kerstna Võnnu kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Vaks (perekonnanimi)

Vaks on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis perekonnanimi Vaks 109 inimesel (53 mehel ja 56 naisel). Perekonnanimede levikult on Vaks meeste puhul 1915. ja naiste puhul 2015. kohal.
Perekonnanime Vaks kandja on keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Vaks vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,51. Perekonnanimi Vaks on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,56.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Vaks Äksi, Põlva, Kose, Kirbla, Karuse, Reigi ja Järva-Madise kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Vaks järgmiste perekonnanimede vastu: Vahalaid, Vallimäe, Veeväli. Samas, perekonnanimi Veerbaum vahetati omakorda nime Vaks vastu.
Kersti Kerstna-Vaks

Kersti Kerstna-Vaks (sündinud 12. augustil 1964 Tartus) on Eesti jurist, kohtunik.
1982 lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1987 Tartu Riikliku Ülikooli.
1987–1993 töötas ta majandusjuristina. 1993. aastal oli ta ka veel Nõo vallavalitsuse jurist.
5. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kersti Kerstna-Vaksi esimese astme kohtunikuks Tartu Linnakohtusse.
12. detsembril 2011 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kerstna-Vaksi teise astme kohtunikuks Tartu Ringkonnakohtusse alates 2. jaanuarist 2012. Ta töötab siiani Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis. 2012–2019 oli ta sama ringkonnakohtu esimees.
2020. aasta kohtunike täiskogul valiti ta kohtunikueksamikomisjoni liikmeks.
Aaro Mõttus

Aaro Mõttus (sündinud 4. oktoobril 1972) on Eesti jurist, ametilt ülikooli õppejõud, endine riigiametnik.
Columbia ringkonna hääleõiguslikkuse põhiseadusparandus

Columbia ringkonna hääleõiguslikkuse põhiseadusparandus oli Ameerika Ühendriikide põhiseaduse redaktsioon, mis küll kiideti heaks, kuid ei jõustunud, sest nõutaval arvul osariike ei ratifitseerinud seadust.
Õigusakti kohaselt saanuks Columbia ringkond täieliku esindatuse Kongressis, presidendi ja asepresidendi valimiskogus (Electoral College) ning õiguse osaleda põhiseadusparanduste menetlemisel.
Parandus võeti vastu Kongressis 22. augustil 1978. Seaduse jõustumiseks olnuks tarvis, et selle ratifitseeriksid 38 osariiki. Kuna 22. augustiks 1985 oli õigusakti heaks kiitnud üksnes 16 osariiki, siis jäi põhiseadusparandus jõustumata.
See on ühtlasi viimane põhiseadusparandus, mille Kongress on heaks kitnud.
Crown Pointi tuletorn

Crown Pointi tuletorn (inglise keeles "Crown Point Light") on endine tuletorn New Yorgi osariigis Champlaini järve ääres. Seda hakati rajama 1858. aastal. Tänapäeval mälestab see Samuel de Champlaini avastusi.
Goku

Son Goku (孫 悟空) on anime ja manga "Dragon Ball" üks peategelasi. 
Ta on pärit Planet Vegeta. Ta on saiyan. Ta sünnipäev on 16. aprill, ta kaalub 62 kg ja ta on 175 cm pikk. Ta parim sõber on Krillin.
Konstantin Jireček

Konstantin Josef Jireček (24. juuli 1854 Viin – 10. jaanuar 1918 sealsamas) oli tšehhi päritolu Austria-Ungari ajaloolane, poliitik, diplomaat ja slavist. Ta oli Balkani uuringute ja Bütsantsi uuringute rajaja ning kirjutas palju tollase Bulgaaria ja Serbia ajaloost. Jireček oli samuti paar aastat Bulgaaria vürstiriigi valitsuse minister.
IV liiga 2021

IV liiga 2021 on Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga, IV liiga 2021. aasta hooaeg, mis jagunes nelja tsooni – põhi/ida, põhi, põhi/lõuna ja põhi/lääs.
Quod licet Iovi, non licet bovi

Quod licet Iovi, non licet bovi on ladinakeelne väljend, mis otsetõlkes tähendab "Mis on lubatud Jupiterile, ei ole lubatud härjale."
Selle fraasi lõi vanarooma näitekirjanik Terentius, millega vihjatakse kaksikmoraalile, mis lubab mistahes tegusid sotsiaalselt kõrge staatusega ja eesõigustega isikutele (ehk "eliidile"), küll aga on keelatud teistele (ehk "pööblile").
Balkani uuringud

Balkani uuringud või balkanoloogia või balkanistika on Kagu-Euroopat uuriv teadusharu. Selle eesmärk on teaduslikult ja erialaselt uurida Balkani poolsaare kultuure nende keelelistes ja keelevälistes ilmingutes rahvuste ja keeleperekondade lõikes ning interdistsiplinaarsel ja integreerival viisil. Erilise vaatluse all on sealsete rahvaste ja riikide arheoloogia, geograafia, folkloor ja ajalugu.
Balkanistika aluseks on olnud bulgaristika. 
Lingvistika.
Keeleliselt ühiseid jooni leidub peamiselt kreeka, albaania, ja mustlaskeeles ning idaromaani ja lõunaslaavi keeltes. 
Teadusasutused.
1964. aasta jaanuaris asutati Bulgaaria Teaduste Akadeemia juures Balkani Uuringute Instituut ja 1966. aastal toimus Sofias Esimene Rahvusvaheline Balkani Uuringute Kongress. 2010. aastal alustas Balkani Uuringute Instituudis tööd Trakoloogiakeskus.
Jordan Ivanov

Jordan Ivanov Nikolov (bulgaaria keeles "Йордан Иванов Николов"; 6. jaanuar 1872 Kjustendil – 29. juuli 1947 Sofia) oli bulgaaria kirjandusloolane, arheoloog ja folklorist, kes oli spetsialiseerunud Bulgaaria keskaegsele kirjandusele ja kultuurile. Ta oli Bulgaaria Teaduste Akadeemia täisliige aastast 1909, samuti ta oli bogomiilide kirjandus- ja kultuuripärandi ekspert.
Kunstiteoste tellimise seadus

Kunstiteoste tellimise seadus (KTTS, ka protsendiseadus) on aastast 2011 kehtiv seadus, mille eesmärk on rohkema kunsti toomine avalikku ruumi ja avaliku ruumi esteetiliselt rikkamaks muutmine. Seaduse järgi on avaliku otstarbega hoone ehitamise lahutamatu osa sobiva kunstiteose või -teoste tellimine. Tellitava kunstiteose hind ilma käibemaksuta peab olema vähemalt 1% ehitusmaksumusest, kuid mitte üle 110 000 euro. Konkursile esitatud teoste kavandeid hindab vähemalt viieliikmeline žürii, mille liikmetest 2/3 nimetavad Eesti Kunstnike Liit ja Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing.
2021. aasta seisuga oli erinevatesse asutustesse tellitud peaaegu 100 kunstiteost. Vähemalt üks teos on tellitud igasse Eesti maakonda ja lisaks on tellitud töid Eesti Vabariigi suursaatkondadesse ja riigi alalisse esindusse Euroopa Liidu juures.
Oguusi keeled

Oguusi keeled on Turgi keelkonna alamharu, mida kõneleb ligikaudu 108 miljonit inimest. Kolm suurima kõnelejate arvuga keelt on türgi, aserbaidžaani ja türkmeeni, mis kokku moodustavad rohkem kui 95% kõnelejatest.
Karahaniidide õpetlane Mahmud al-Kašgari, kes elas 11. sajandil, väitis, et oguusi keel oli türgi keeltest kõige lihtsam.
Rootsi turkoloog ja keeleteadlane Lars Johanson märgib, et oguusi keeled moodustavad turgi keelkonnas selgelt eristatava ja tihedalt seotud bloki, kuna oguusi keelte kõnelejate kultuuriline ja poliitiline ajalugu on neid tihedamalt sidunud kuni tänapäevani.
Terminoloogia.
Mõistet "oguusi" kasutatakse turgi keelte edelaharu kohta. See on viide oguusidele, kes rändasid 8. sajandil Altai mägedest Kesk-Aasiasse ning laienesid eraldi hõimudena Lähis-Itta ja Balkanile.
Klassifikatsioon.
Praeguräägitavad oguusi keeled on nende tunnuste ja geograafia põhjal liigitatud kolme kategooriasse: lääne, ida ja lõuna.
Veel kaks keelt, krimmitatari ja urumi, on kõptšaki keeled, kuid oguusi keeled on neid tugevasti mõjutanud.
Väljasurnud petšeneegi keel oli tõenäoliselt oguusi keel, kuid kuna see on halvasti dokumenteeritud, on seda raske oguusi keelerühmas edasi liigitada; seetõttu jäetakse see tavaliselt klassifikatsioonist välja.
1961. aasta Berliini kriis

1961. aasta Berliini kriis (saksa keeles "Berlin-Krise") oli poliit-sõjaväeline kriis, mis leidis aset 4. juunist 9. novembrini 1961. Tegu oli külma sõja viimase suurema Berliini ja teise maailmasõja järgset Saksamaad puudutava vahejuhtumiga. Berliini kriis algas, kui Nõukogude Liit seadis kõikide sõjavägede Berliinist väljaviimiseks ultimaatumi. Selle alla kuulusid ka lääneriikide väed Lääne-Berliinis. Kriis kulmineerus Berliini lõhenemisega, kuna Ida-Saksamaa ehitas linna Berliini müüri.
Kriisi ajal toimus Moskvas NLKP 22. kongress, mis oli viimane, kus osales ka Hiina Kommunistlik Partei.
Passarowitzi rahu

Passarowitzi rahu (Požarevaci rahu) sõlmiti 21. juuli 1718 Požarevaci linnas ja see lõpetas Austria-Türgi (1716–18) ning Veneetsia-Türgi sõja (1714–18). Selle tulemusel kaotas Osmanite riik suuri alasid ja lõppes ka Osmanite ekspansioon läänsuunal.
1715. aastal sundisid türklased Veneetsiat loovutama Moreat (Peloponnese poolsaart), mis oli suurim võit, mille Veneetsia saavutas 1699. aastal Karlowitzi rahuga. Lisaks ohustas Türgi Veneetsia valdusi Dalmaatsias ja Joonia saartel. Nendesse sündmustesse sekkus Austria, kes lõi 1716. aastal ühise liidu Veneetsiaga. Järgnenud Austri eestvõttel toimunud vaenutegevuses kandsid türklased mitmeid suuri kaotusi. Sõjategevus segas kaubategevust Vahemere idaosas, eriti mõjutas see Suurbritanniat ja Hollandit. Nende kahe riigi initsiatiivil jõuti 1718. aastal Passarowitzi rahuni.
Rahu tulemused.
Sõlmiti 24-aastane rahu Türgi ja Austria vahel, millega Türgi loovutas Austriale Banaati, Põhja-Serbia, Põhja-Bosnia ja osa Valahhiat. Austria ja Türgi sõlmisid ka omavahel kaubanduslepingu, mis andis Austriale kaubanduslikud privileegid Türgis.
Veneetsia pidi loovutama Türgile Morea (Peloponnese poolsaar), kuid säilitas Joonia saared ja sai kasu Dalmaatsiast.
Votiivkirik

Votiivkirik (ladina keeles "votivus" 'pühendatud') või votiivand (ladina "ex voto") on tänu või vandetõotuse märgiks jumalale määratud pühendkink. Komme antiigist, mis levis ka kristlusse.
Votiivand laiemalt tähendab kirikule või kloostrile haiguse ajal või muus raskes olukorras lubatud ja seisukorra paranemisel üle antud ohvriandi (maali, skulptuuri, kroonlühtrit või näiteks mudellaeva merehädast pääsemisel). Vana-Egiptuses ja Vana-Kreekas annetati mälestustahvleid, mis kujutasid paranenud kehaosa.
Kõptšaki keeled

Kõptšaki keeled on turgi keelte haru, mille keeli kõneleb ligikaudu 28 miljonit inimest peamiselt Kesk-Aasias ja Ida-Euroopas, ulatudes Ukrainast Hiinani. Mõned selle rühma enimräägitavad keeled on kasahhi, kirgiisi ja tatari.
Kõptšaki keeled emakeelena.
Turgi keeled on keelkond, mis koosneb vähemalt 35 dokumenteeritud keelest, mida räägivad turgi rahvad. Kõnelejate arv tuletati statistikast või hinnangutest (2019) ja ümardati:
Klassifikatsioon.
Kõptšaki keeled võib geograafia ja ühiste tunnuste põhjal jagada nelja rühma (rasvases kirjas keeli räägitakse ka tänapäeval):
Graham Carey

Graham Carey (sündinud 20. mail 1989 Blanchardstownis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Bulgaaria kõrgliiga klubis Sofia CSKA.
2005. aastal liitus ta Šotimaa klubi Celticu noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas pääses ta väljakule vaid ühes UEFA Euroopa Liiga kohtumises 2009. aasta detsembris. Celticust oli ta 2009. aastal laenul Iirimaa kõrgliiga klubis Bohemians, hooaja 2009–10 teises pooles Šotimaa kõrgliiga klubis St Mirren ning hooajal 2010–11 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Huddersfield Town.
Aastatel 2011–2013 mängis ta taas St Mirrenis, 2013–2015 Šotimaa kõrgliiga klubis Ross County ja 2015–2019 Inglismaa klubis Plymouth Argyle. Hooajal 2015–16 valiti Carey Plymouth Argyle'is mängides fännide poolt Inglismaa League Two hooaja parimaks mängijaks ja hooajal 2016–17 liiga sümboolsesse koosseisu. Carey valiti Plymouth Argyle'i aasta parimaks mängijaks 2016 ja 2018.
2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu Sofia CSKA-ga.
Aastatel 2009–2010 mängis Carey kuuel korral Iirimaa kuni 21-aastaste koondises.
Geferson

Geferson Cerqueira Teles (sündinud 13. mail 1994 Lauro de Freitases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Bulgaaria kõrgliiga klubis Sofia CSKA.
Aastatel 2002–2010 kuulus ta Brasiilia klubi Vitória noorteakadeemiasse. 2011. aastal liitus ta Internacionaliga. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta Internacionali meeskonnas 2015. aastal. 2017. aastal oli ta laenul Vitórias.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Sofia CSKA-ga.
Geferson kuulus Brasiilia jalgpallikoondisse 2015. aasta Copa Américal. Ta nimetati koondisse pärast seda, kui Marcelo jäi vigastuse tõttu turniirilt eemale. Geferson ei pääsenud turniiril üheski kohtumises väljakule ja hiljem ei ole teada koondisse enam kutsutud.
III liiga 2021

III liiga 2021 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga, III liiga 2021. aasta hooaeg, mis jagunes nelja tsooni – ida, põhi, lõuna ja lääs.
Amos Youga

Amos Christopher Youga (sündinud 8. detsembril 1992 Villeurbanne'is) on Prantsusmaal sündinud Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Bulgaaria kõrgliiga klubis Sofia CSKA ja Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Hooajal 2013–14 debüteeris ta Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Vannes. Aastatel 2014–2017 kuulus ta Ajaccio Gazéleci meeskonda, mängides hooajal 2015–16 klubiga Prantsusmaa kõrgliigasse. Aastatel 2017–2020 mängis Youga Prantsusmaa esiliiga klubis Le Havre.
2020. aasta juunis liitus ta Sofia CSKA-ga.
Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises debüteeris Youga 15. juunil 2013 MM-i valikmängus Botswana vastu.
Tema vend Kelly Youga on endine jalgpallur. Ta on Prantsusmaa noortekoondistes mänginud jalgpalluri Willem Geubbelsi onu.
Capilla abierta

Capilla abierta on vaid Mehhikole iseloomulik kristlik sakraalehitise tüüp, mis kujutab endast avatud ruumiga vabaõhukabelit. Kabeli ruum koosneb ainult mõned astmed maapinnast kõrgemal asuvast ja vaateplatsi suunas avanevast altariruumist ja vahel selle kõrvalruumidest ning mõnikord on nende ees arkaaditaoline transeptiga võrreldav lahtine sammaskoda. Neid ehitisi püstitati valdavalt 16. sajandil pärast Mehhiko vallutamist ja nende eesmärgiks oli võimaldada teenida missat ja õpetada kristlikke dogmasid korraga suurele hulgale põliselanikele; traditsioonilised kirikud osutusid selle jaoks liiga väikesteks, need olid ette nähtud hispaanlastele ja nende perekondadele ning "capillas abiertas" oli selle kitsaskoha lahendus.
"Capilla abierta"'t on peetud kohalikele tavadele kohandatud ruumiks selles mõttes, et nii vabaõhukabeli missa puhul kui ka teokalli platvormil läbi viidavas tseremoonias toimub kogu rituaal lageda taeva all, ainult rituaali läbi viiv preester üksi jääb ehitise katuse alla, ja usklikud on kogunenud toimuvat jälgima sakraalhoone esisele platsile.
Põhja-Dobrudža

Põhja-Dobrudža (rumeenia keeles "Dobrogea de Nord" või lihtsalt "Dobrogea"; bulgaaria keeles "Северна Добруджа" 'Severna Dobrudzha') on Dobrudža osa Rumeenia piirides. See asub Doonau alamjooksu ja Musta mere vahel ning lõunas piirneb Lõuna-Dobrudžaga, mis on osa Bulgaariast.
Tšagatai keeled

Tšagatai keeled (ka karluki keeled, karluki rühm) on turgi keelkonna alamharu, mis arenes välja karlukkide kunagi kõneldud keelest.
Paljud kesktürgi teosed kirjutati nendes keeltes. Karahaniidide khaaniriigi keel oli tuntud kui "turki, ferghani, kašgari" või "khaqani." Tšagatai khaaniriigi keel oli tšagatai keel.
Karluki keeli kõneldi Karahhaniidide khaaniriigis, Tšagatai khaaniriigis, Jarkandi khaaniriigis ning usbekikeelsetes Buhhaara khaaniriigis, Buhhaara emiraadis, Hiiva khaaniriigis ja Kokandi khaaniriigis.
Emakeelena kõnelejate arv.
Turgi keeled on keelkond, mis koosneb vähemalt 35 dokumenteeritud keelest, mida räägivad turgi rahvad. Kõnelejate arv tuletati statistikast või hinnangutest (2019) ja ümardati:
Jirečeki joon

Jirečeki joon on mõtteline lääne-idasuunaline joon, mis jagab Balkani poolsaare kaheks, eeldades, et kuni 4. sajandini domineeris põhjapoolsete rahvaste kultuuris ladina keel ja lõunapoolsete rahvaste omas kreeka keel. See kulgeb tänapäeva Laçi linnast Sofiasse ja murdub sealt mööda Balkani mägede harjasid Musta mereni.
Teooria käis 1911. aastal välja tšehhi slavistika uurija Josef Konstantin Jireček. Piiri tõmbamisel võttis ta arvesse arheoloogiliste väljakaevamiste tulemusi ja lähtus oma idees leitud raidkirjadest.
Jirečeki liini tähendus ja arvestamine on Balkani rahvaste (peamiselt rumeenlaste, arumeenlaste ja albaanlaste) etnogeneesi uurimisel hädavajalik.
Laç

Laç on linn Albaanias Lezhë maakonnas.
Konstantin Wilcken

Konstantin Wilcken oli Eesti arhitekt ja ehitusmeister.
Konstantin Wilcken oli ehituskontori juhataja, kes ehitas eelkõige historitsistlikke puitmaju. Ta võttis ehitada ka muid hooneid, ka neid, mille projekt toodi kusagilt väljastpoolt (näiteks Riiast). 
Looming, Elamud.
1890. aastate lõpus – 1900. aastate alguses tegi Wilcken järelevalvet rohkem kui sajale eraehitusele aastas, nende seas oli ka hulk suuremaid kivist elamuid (Sakala 9, Narva mnt 20, Toompuiestee 7, Ravi tänaval jt). ja puitelamutele (, Tartu mnt 31, Tatari tänav 32 (1899), Luise tänav 19 (1895), Tööstuse tänav 26 (1902), Telliskivi tänav 31 maja (1898), Wismari tänav 28 (1898) ja Wismari 31 (1895), Sügise tänav 6 (1903), Tehnika tänav 3 ja Tehnika 5 (1903), Koidu tänav 59 (1900), J. Vilmsi tänav 33 (1902)).
Baptistide Kalju-koguduse palvela.
1902. aastal valmis Wilckeni arhitektitööna kahekorruseline klombitud paekivist Baptistide Kalju-koguduse palvela Tallinnas Kalamaja linnaosas Soo ja Kalju tänava nurgal.
Vasalemma mõisa peahoone.
Arhitektuuriajaloolase Juhan Maiste andmeil oli arhitekt Wilcken projekteerinud uusgootika silmapaistvamaid ja hilisemaid näiteid Eesti mõisaarhitektuuris Vasalemma mõisa peahoone (ehitusaastad 1890–1893). 
Arhitektuuriajaloolane Karin Hallas-Murula leiab, et Wilckeni autorsus on küllaltki oletuslik ning põhineb analoogsete hoonete võrdlemisel, mis ei ole siiski ammendav tõestus.
Tõnismägi 10.
1888. aastal valmis Karin Hallase andmeil Wilckeni tööna Tallinnas Tõnismägi 10 eramu (hilisem Läti saatkonna maja) – 19. sajandi lõpu historitsismi näide, iseloomuliku vabamahulise kompositsiooniga. 
Hiljem leidis Hallas (nüüd Hallas-Murula), et kuigi projekt kannab Wilckeni allkirja, ei pruugi see tähendada tema autorsust, sest projektile ei pidanud alla kirjutama arhitekt, vaid ehitusjärelevalve eest vastutaja. 
Kiriku tänav 2.
Toomkiriku põhjaküljel asuva Kiriku tänav 2 hoone ümberehituste käigus arhitekt Konstantin Wilckeni algatusel nihutati 1889. aasta ümberehituse käigus hoone peasissepääs keskteljelt läänepoolsesse otsa. Sellega koos ehitati suurejooneline peatrepikoda külluslikult nikerdatud paraadtrepiga.
Peterburi tsiviilinseneride instituut

Keiser Nikolai I Tsiviilinseneride Instituut (vene keeles "Институт гражданских инженеров императора Николая I") oli tehnikakõrgkool Venemaa Keisririigis Peterburis (1914. aastast Petrogradis), kus koolitati tsiviilehituse insenere (ehitusinsenere) ja arhitekte. 
1832. aastal asutati Tsiviilinseneride Kool, millest sai 1842. aastal Ehituskool. 1883. aastal kujundati ümber instituudiks (Tsiviilinseneride Instituut). Alates 1892. aastast Keiser Nikolai I Tsiviilinseneride Instituut. 
1892. aastal oli instituudis üle 50 õppejõu, sealhulgas viis professorit. Üliõpilasi oli samal aastal 222.
Pärast Vene impeeriumi kukkumist jätkas instituut nime all Petrogradi Tsiviilinseneride Instituut.