tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sõstar

Sõstar ("Ribes" L.) on sõstraliste sugukonna ainus perekond. Mõned autorid paigutavad sõstra kivirikuliste sugukonda.
Sõstra perekonda kuulub umbes 150 liiki . Eesti flooras esineb neist 5 liiki . 
Ogadega kaetud liike nimetatakse tavaliselt karusmarjadeks ehk tikriteks ning ogadega katmata liike sõstardeks.
Mõnesid liike ja sorte kasvatatakse marjapõõsastena, mõnesid ilupõõsastena.
Levik.
Sõstar on levinud põhjapoolkera parasvöötmes ning Kesk- ja Lõuna-Ameerika mäestikes.
Nomenklatuur.
Nimetus "Ribes" pärineb araabia sõnast "ribās" ühe Liibanoni rabarberiliigi kohta; selle võtsid kasutusele keskaja botaanikud.
Botaaniline kirjeldus.
Vegetatiivsed tunnused.
Sõstrad on enamasti heitlehised, harva igihaljad ("Ribes viburnifolium") või peaaegu igihaljad ("Ribes speciosum") põõsad, mis kasvavad 1 kuni 1,5 m kõrguseks, või harva väikesed puud. Mõned vähesed liigid on epifüüdid. Enamasti moodustuvad lühivõrsed ja pikkvõrsed. Osa liike on kaitstud ogadega. Pungadel on paberjad kuni rohtjad soomused; lehed on neis enamasti. Vahelduva ja spiraalse või harva männaselise leheseisuga lehed liigenduvad leherootsuks ja lehelabaks. Lehelaba on lihtne ("Ribes speciosum", "Ribes viburnifolium"), sageli kolmeti kuni viieti lõhine; mõnel liigil on sel tuntav lõhn. Abilehed enamasti puuduvad.
Kukerpuu (perekond)

 
Kukerpuu ("Berberis" L.) on kukerpuuliste sugukonda kuuluv heitlehiste ja igihaljaste mitmeaastaste põõsaste perekond.
Eestis on pärismaisena levinud ainult harilik kukerpuu ("Berberis vulgaris" L.). 
Ilupuuna on levinud Thunbergi kukerpuu ("Berberis thunbergii DC.") sordid.
Kuslapuu

Kuslapuu ("Lonicera") on uniohakalaadsete seltsi kuslapuuliste sugukonda kuuluv põõsaste perekond.
Teaduslikult kirjeldas kuslapuud esimesena Carl von Linné. Ladinakeelse nime on ta saanud saksa botaaniku Adam Lonitzeri (1528–1586) järgi, kes avaldas oma teosed ladina keeles Adamus Loniceruse nime all.
Maailmas kasvab umbes 180 liiki kuslapuid, neist sadakond Hiinas. Euroopas, Indias ja Põhja-Ameerikas kasvab igaühes looduslikult umbes 20 liiki kuslapuid.
Mitut liiki kuslapuid kasvatatakse ilutaimena. Eriti mõjusad on nad rühmades, näiteks alleena.
Mõned kuslapuud on muutunud invasiivseks, kui neid on viidud kasvama väljapoole looduslikku levilat, näiteks Põhja-Ameerikasse või Uus-Meremaale. Niisugused on näiteks jaapani, Maacki, Morrow' ja tatari kuslapuu.
Kuslapuu (harilik kuslapuu ja sinine kuslapuu) oli Eesti 2016. aasta puu.
Kuslapuu perekonnas on kaks alamperekonda :
Välimus.
Kuslapuu lehed on 1–10 cm pikad, lihtsad ja ovaalsed. Leheseis on vastak. Enamik taimi on heitlehised, aga mõned, mis kasvavad ilma talveta kliimas, on ka igihaljad. Vastakuti asuvad lehed võivad omavahel kokku kasvada.
Paljudel kuslapuudel on magusalt lõhnavad kahekülgse sümmeetriaga õied, mis sisaldavad magusat söödavat nektarit. Õied on heledad: valged, roosad, kollased või helesinised. Õielehti on viis. Enamik õisi kasvab kahekaupa ja sellepärast paiknevad ka valminud viljad oksal tavaliselt kahekaupa. Pole haruldane, et naaberviljad omavahel kokku kasvavad.
Kuslapuu vili on punane, sinine või must kerajas või pikergune mari, milles on mitu seemet. Enamik kuslapuid on mürgiste või mittesöödavate viljadega. Erandiks on sinine kuslapuu, mis kasvab looduslikult ka Eestis.
Atlas (mütoloogia)

Atlas on vanakreeka mütoloogias üks titaanidest.
Algselt oli Atlas tuntud taevast toetavate sammaste valvurina, kuid hiljem seostati teda taeva enda hoidmisega. 
Ta etendas olulist osa Titanomahhias – kümneaastases sõjas titaanide ja olümposlaste vahel. Atlasest sai titaanide juht, kui Kronos lahingutest väsis. Kuigi Atlase püüdis titaanide jõude koondada, said Zeusi juhitud olümposlased lõpuks oma paremate relvade ja koletu jõuga vanadest jumalatest võitu. Atlase venda Menoitist tabas lahingus välgunool ja ta langes Tartarosse. Enamik ellujäänud titaanidest heideti Tartarose sügavikku, kus neid valvasid sajakäelised koletised hekatonheirid.
Titaanide väejuhile Atlasele määrati karmim karistus: ta pidi igavesti oma õlgadel taevavõlvi kandma. See müüt seletas, miks taevas maale ei lange. 
Ühe legendi järgi tekkisid tema järgi nime saanud Atlase mäed Põhja-Aafrikas, kui Perseus näitas Atlasele gorgo Medusa pead ning Atlas muutus kiviks. Pärast seda jaksas Atlas taevast toetada.
Hesperiidide õunad.
Üheteistkümnenda vägitööna käskis kuningas Eurystheus Heraklesel tuua kolm õuna Hera kuldselt õunapuult, mis kasvas aias Atlase mäe nõlvadel. Puu eest hoolitsemine oli usaldatud Atlase kolmele tütrele, hesperiididele. Kui Hera avastas, et näitsikud olid seda usaldust reetnud ja õunu varastasid, pani ta puu eest hoolitsema valvsa draakoni Ladoni. Heraklesele anti nõu ise mitte õunu noppida, vaid paluda seda teha Atlasel. Olles imelise puuvilja leidnud, lasi Herakles Ladoni noolega maha ja pakkus, et hoiab taevast, kuni titaan õunu korjab. Atlas rõõmustas, et vabaneb oma koormast tunniks ajaks, ning anus Heraklest, et see lubaks tal endal õunad Eurystheuse kätte toimetada. Herakles nõustus, kuid tüssas Atlast, paludes tal korraks koormat kanda, kuni tema midagi pehmenduseks pea peale paneb. Kui kergeusklik Atlas koorma võttis, võttis Herakles õunad ja kõndis minema.
Leeder

Leeder ("Sambucus" L.) on kuslapuuliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Levik.
Pärit Euraasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmest, kuid osaliselt ka Põhja-Aafrikast.
Kirjeldus.
Leedri perekonda kuuluvad kõrged põõsad, madalad puud või rohttaimed, millel on paaritusulgjad vastakuti liitlehed. Leedri võrsetel ja okstel on lai ning pehme säsi. Õied on väikesed, kolmetised, neljatised või viietised. Õied asetsevad rohkeõielistes ebasarikates või pööristes. Vilju kuulub luuviljade klassi. 
Liigid.
Leedri perekonda kuulub umbes 40 liiki.
Eesti liigid.
Eestis kasvatatakse ilupõõsana kaht liiki, mis on juba 17. sajandist metsistunud ja naturaliseerunud:
Paljundamine.
Leedrit saab paljundada seemnetega või vegetatiivselt - puitunud pistikutega ja haljaspistikutega.
Murakas

Murakas ("Rubus" L.) on roosõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Muraka perekonda kuulub umbes 400 liiki. Eestis kasvab looduses kuus liiki: lisaks harilikule vaarikale Lääne-Eestis levinud põldmari ehk põldmurakas, harva esinev kitsemurakas, rabamurakas, haruldane mesimurakas ja lillakas. Põhja-Ameerikas kasvav mustade viljadega mägimurakas ("Rubus allegheniensis") on väga lähedane liik Eesti põld- ja kitsemurakale. Mägimurakast aretatud kultuursorte nimetatakse aedmurakaks ehk pampliks.
Klassifikatsioon.
Klassifikatsiooni järgi teatakse 13 muraka perekonna alamperekonda. Suurim neist on pärismuraka alamperekond "Rubus" (varem "Eubatus"), mis on omakorda jaotatud 12 sektsiooniks. Pärismuraka alamperekonda kuulub Euroopas vaid üks sektsioon "Rubus".
Siin on nimetatud ainult esindajate näited, tegelikult on liike rohkem.
Gryllefjord

Gryllefjord on kaluriküla Norras Tromsi maakonnas Senja saarel, endise Torskeni valla halduskeskus. Küla paikneb Gryllefjordeni fjordi lõunakaldal.
2009. aastal elab külas 379 inimest.
Ühendus mandriga on meritsi ja mööda 86. maanteed. Maantee on järskude tõusude-langustega ja mägiteedele omaste järskude kurvidega ning kohati nii kitsas, et ainult üks auto saab sel korraga liikuda, mistõttu talviti võib liiklus sellel teel olla oluliselt raskendatud.
Ernst Sebastian von Manstein

Ernst Sebastian von Manstein (vene Себастьян Эрнст фон Манштейн; surnud 1747) oli sõjaväelane Peeter I teenistuses.
Ta teenis välja kindralleitnandi (kindralporutšik) auastme ja oli Vene-Türgi sõja ajal Tallinna komandant ("Befehlshaber in Reval") ning kuberneri puudumisel aastail 1736–1738 Eestimaa kuberneri kohusetäitja.
Ta rentis vürst Aleksandr Menšikovilt 1727. aastal ära võetud Lagedi ja Saha kroonumõisa Harjumaal, mille rentnikuks peale tema surma jäi kuni 1757. aastani lesk Dorothea Manstein (sünd von Dittmar) ja mis seejärel 1758 keisrinna Jelizaveta Petrovna ja senati ukaasiga Tallinna kubernerile Holstein-Becki hertsog Peter August Friedrichile igaveseks valduseks kingiti.
Perekond.
Ta oli abielus Dorothea von Ditmariga. Abielust sündisid:
Heino Villum

Heino Villum (5. veebruar 1931 Tallinn – 22. oktoober 1988 Elva) oli eesti poksija ja poksitreener.
Villum poksis aastatel 1947–1958. Ta alustas poksimist Tartus kutsekoolis õppides, kus tema treener oli Enno Laineste. Pärast kooli lõpetamist 1949. aastal poksis ta Tallinna Tööjõureservides, kus tema treener oli Vello Aedmäe ning hiljem Dünamos, kus tema treener oli Nigul Maatsoo.
Villum oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1952,1953 ja 1956) ja I keskkaalus (kuni 71 kg) Eesti NSV meister (1957).
Villum sai Tööjõureservide üleliidulistel noorte meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57,2 kg) esikoha (1947). Ta sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) esikoha (1955 ja 1956).
Villum sai NSV Liidu meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) IV koha (1955). Ta sai 1956. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks.
Villum oli hiljem Tallinna Dünamos poksitreener.
Ta suri oma kodumajas Elvas 1988. aastal vingumürgistusse.
Rajalt maas

"Rajalt Maas" on Gunnar Grapsi 2003. aasta album. Albumi tootis MFM Records. See oli viimane Grapsi eluajal ilmunud album.
Albumi lugude muusika ja sõnade autor oli Gunnar Graps, neid esitas koos Magnetic Bandiga (Erki Sepp – kitarrid, Jüri Roosa – basskitarr, Raimond Vahter – löökriistad).
Kõik albumi lood olid varem salvestamata. Mitu laulu on Graps kirjutanud oma Ameerikas elamise perioodil. Üks lugu valmis 1970. aastate alguses. Albumilt ilmus singel "Kaotan". Plaadiesitluskontserdid toimusid 2004. aasta alguses Tartus, Viljandis, Tallinnas.
Gryllefjorden

Gryllefjorden on fjord Norra läänerannikul Tromsi maakonnas.
Fjordi suudmest Ravnerevna ja Juldagsneseti vahel kuni fjordi sisemaaotsani (Gryllefjordbotn) on 7,5 km. Suudmest kulgeb fjord põhja poole ja umbes 1 km järel pöörab järsult itta.
Fjordi lõunakaldal suudme lähedal asub Gryllefjordi kaluriküla. Fjordi lõuna-, ida- ja põhjakaldal kulgeb maantee nr 86.
Muul (loom)

Muul ("Equus asinus × caballus; Equus mulus") on emase hobuse (-mära) ja isase eesli (-täku) järglane. 
Hobune ja eesel on erineva kromosoomide arvuga liigid. Eeslitel on 62 kromosoomi, hobustel 64. Muulal on 63 kromosoomi.
Muula tuleks eristada hobueeslist, mis on eeslimära ja hobusetäku ristand. Siiski nimetatakse kõnekeeles muulaks igasugust hobuse ja eesli värda.
Muulad on reeglina suguvõimetud. Sellepärast on nende saamiseks vaja alaliselt pidada hobust ja eeslit. Siiski on läbi aegade teada mitukümmend juhtumit, kus emane muul on poeginud. Isased muulad ruunatakse sageli, et muuta nad rahulikumaks ja vähem tujukateks veoloomadeks. 
Muul ei häälitse täpselt hobuse ega eesli moodi. Üldiselt sarnaneb tema hääl pigem eesli omaga, aga ta võib ka hobuse moodi hirnuda. Sageli juhtub, et tema häälitsus algab hobuse hirnumise moodi, aga lõpeb eesli ii-aaga. Mõnikord muulad niutsuvad.
Muula eelised seisnevad selles, et ta on sama vähenõudlik kui eesel, aga tubli hobuse jõuga. Tänapäeval kasutatakse Pakistani armees muulasid, kes vastavalt määrustikule peavad olema võimelised kandma 72 kg raskust koormat ilma puhkamata 26 km. Üldreeglina suudab muul kanda 20% oma kehamassist "surnud koormat", aga hobune 30% oma massist "elusat koormat", näiteks ratsanikku. Kuid muul on hobusest vastupidavam ja vajab vähem toitu kui sama suur hobune. Muul on suure koorma kandmisel kannatlikum kui hobune, tema nahk on kõvem ja vähem tundlik, mistõttu muul talub paremini vihma ja päikesepaistet. Nende kabjad on tugevamad kui hobustel ning nad on vastupidavamad haigustele ja putukatele. Savisel pinnasel on muulad ka künniloomadena paremad kui hobused.
Muul oli tuntud juba Homerose ajal. Minevikus oli muulakasvatus eriti heal järjel Prantsusmaal, Kreekas, Itaalias, Ees-Aasias ja Lõuna-Ameerikas, kus neid kasvatati miljoneid.
2003. aastal oli maailmas kõige rohkem muulasid Hiinas (4 194 000). Järgnesid Mehhiko ja Brasiilia, neljandal-viiendal kohal olid Colombia ja Maroko, kuuendal-seitsmendal Peruu ja India, kaheksandal Etioopia.
Sõnastik

Sõnastik on andmebaas, mis sisaldab tähestikulises järjestuses või muu reegli järgi järjestatud või elektroonselt otsitaval kujul sõnu või muid keelendeid ning nende tähendusi sõnaseletustena või tõlkevasteid.
Raamatukujulise sõnastiku sünonüüm on sõnaraamat. 
Sõnastiku liike.
Eristatakse näiteks oskus-, murde-, slängisõnastikke.
Aguuti

Aguuti ("Dasyprocta") on näriliste perekond aguutilaste sugukonnast. 
Nad on levinud Lõuna-Ameerika põhjaosas, Kesk-Ameerikas, sealhulgas Lääne-Indias (Kariibi mere saartel). Nende algne levila ulatub Lõuna-Mehhikost Põhja-Argentinani.
Nende kehapikkus on kuni 42–62 cm ja kaal 1,5–4 kg. 
Nad elavad olenevalt liigist troopilises vihmametsas või savannis ning viimasel ajal ka põldudel. 
Aguutid on põhiliselt taimtoidulised loomad, kes ei ole toidu suhtes eriti valivad. Nad söövad puuvilju, pähkleid, lehti, varsi ja ka juuri. Neid on nähtud söömas ka linnumune ja mererannas koorikloomi. 
Aguutide tiinus kestab kolm kuud.
Hinggan

Hinggan on aimakk (2. järgu haldusüksus) Hiina Rahvavabariigis Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas. Asub piirkonna idaosas, piirneb läänes Mongooliaga.
Aimakk on nime saanud Suur-Hingani mäestiku järgi, mis läbib aimakki kirdest edelasse.
Haldusjaotus.
Hinggan jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks, üheks maakonnaks ja kolmeks hošuuniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas aimakis 1 588 787 inimest, kellest 53,67% olid hiinlased, 41,06% mongolid, 4,51% mandžud ja 0,39% korealased.
Hulunbuir

Hulunbuir (hiina 呼伦贝尔) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. Piirneb idas Mongooliaga ja põhjas Venemaa Taga-Baikali kraiga. Hulunbuir on pindalalt maailma suurim linn.
Haldusüksuse keskus on Hailari linnarajoon. 
Hulunbuiris asub Hulun Nuri järv ja osaliselt Bujr nuuri järv, mille suurem osa jääb Mongooliasse.
Haldusjaotus.
Hulunbuir jaguneb 13 maakonna tasemel haldusüksuseks: 4 hošuuniks, 3 autonoomseks hošuuniks, 1 linnarajooniks ja 5 maakonnaõigustega linnaks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid Hulunbuiri elanikest 81,85% hiinlased, 8,6% mongolid ja 4,13% mandžud.
Türi Ganvix JK

Türi Ganvix JK on 2004 asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Türi. Ganvix on Paide Linnameeskonna tütarklubi.
Türi Ganvixi esindusmeeskond mängib alates 2005. aastast Eesti liiga süsteemis. Seal alustati V liiga Lääne/Lõuna piirkonnas kust tõusti mõne hooajaga II liiga Lääne/Lõuna piirkonda. Sealt on praeguseks langetud III liiga Põhi piirkond. Lisaks oli Türi Ganvixil ka 2016. aastal duubel nimega Türi Ganvix JK II. Nad mängisid ühe hooaja IV liiga Põhja/Ida piirkonnas. Kesmine kodumängude pealtvaatajate arv 2025. hooajal on 61 inimest. Türi Ganvixi rivaal on FC Järva-Jaani kelle vastu mänge nimetatakse Järva "derby-"ks
Staadion.
Türi linnastaadion asub Tolli 51,Türi. Sellel on looduslik muru ja kolm tribüüni, ning kaks katusega kaetud pinki meeskondadele. Staadionihoones on kolm riietusruumi. See on ehitatud aastal 2004 ja renoveeritud aastal 2015. Väljaku pikkus on 96 meetrit ja laius 64 meetrit.
Elmar Järvesoo

Elmar Järvesoo (kuni 1935. aastani Elmar Gerberson, 22. märts 1909 Saarde vald, Pärnumaa – 7. detsember 1994 Ormond Beach, Florida) oli Eesti poliitik ja põllumajandusteadlane. 
Elulugu.
Lõpetas Pärnu Linna Poeglaste Gümnaasiumi. 1928. aasta kevadel siirdus vabatahtlikuna kaitseväkke, kus teenis pioneeripataljonis. Ta lõpetas Sõjakooli aspirantide klassi. Reservi arvati 1930. aastal ja ülendati tehnilise väe lipnikuks gaasiasjanduse erialal.
Õppis Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, ülikooli lõpetas 1934. aastal. Põllutööpraktikal oli Taanis. Töötas Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi stipendiaadina Soomes ja oli Tartu Ülikooli kultuurtehnika ja geodeesia kabineti assistendiks kuni asus 1937. aasta sügisel Põllutööministeeriumi stipendiaadina end täiendama agraarökonoomilistes ja eriti talutööde ratsionaliseerimise küsimustes Berliini ülikooli juurde. 1939. aasta sügissemestril täiendas end Rootsi Põllumajandusülikooli Ultuna kampuses. 
Elmar Järvesoo kaitses doktoriväitekirja Berliinis 1939. aastal Friedrich Wilhelmi Ülikoolis. Dissertatsiooni teemaks oli "Voraussetzungen und Richtlinien zur Mechanisierung der Landwirtschaft in Estland" ehk Eesti põllumajanduse mehhaniseerimise eeldusi ja sihtjoon. Juhendajateks professorid Deneker (põllumajandusmasinad ja -riistad) ja Ries (talutööde ratsionaliseerimine). Viibis teadustööl stipendiaadina mitmes välisriigis. Väitekirja kaitsmisjärgselt oli ta Põllumajandusliku Uurimise ja Katsemajanduse Komitee teaduslik sekretär. 
Kuni 1944 lahkumiseni oli Järvesoo Põllumajandusliidu peanõunikuna Põllumajanduse Mehhaniseerimise Keskühistu nõukogu liige. 
Pärast sõda täiendas end Massachusettsi riigiülikoolis Amherstis USA-s (1950–1953), Põhja-Carolina põllumajandusülikoolis (1960–1961) ning Harvardi ülikoolis Bostonis (1968–1969). Järvesoo oli 1966. a. sügissemestril Soomes Fulbright professorina, õpetades seal Helsingi kaubanduskoolis ning Svenska Handelsskolas majandust. 1971/72 õppeaastal oli vahetusprofessorina Freiburg/Breissau ülikoolis Lääne-Saksamaal. 
Tema abikaasa oli eesti kunstipedagoog, maalikunstnik ja kodukaunistaja, avalikkusele Eesti suurima eraannetajana tuntud Aino Järvesoo. Nende toetusel osteti Tartusse Baeri tänavale maja üliõpilasseltsile Liivika, mille liige oli Elmar Järvesoo 1937. aastast kuni surmani.
Kuulus haridusministrina Heinrich Marga valitsusse.
Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige 1930. aastast ja auliige 1990. aastast. Ta oli seltsi teadusajakirja Agronoomia toimetuse sekretär oktoobrist 1932 kuni veebruarini 1935.
Pariisi metroo

Pariisi metroo (prantsuse "Métro de Paris") on metroo Pariisis.
Metroo avati 19. juulil 1900. See on vanuselt neljas metroo maailmas.
Pariisi metrool on 16 liini ning kokku 320 jaama. Metroo kogupikkus on 245,6 km. Pariisi metroos tehakse päevas üle 9 miljoni sõidu.
Metroo on avatud kella 5-st hommikul kuni südaööni.
Londoni metroo

Londoni allmaaraudtee (inglise keeles "London Underground", ka "the Tube" ja "the Underground") on metroovõrgustik, mis teenindab Londoni linna ja mõnda külgnevat maakonda. 
See on maailma vanim allmaaraudtee. Selle esimene liin avati 10. jaanuaril 1863. 
Londoni metrool on 11 liini ja 273 jaama ning on jagatud 6 tsooniks. Tänapäeval teenindab Londoni metroo kuni 5 miljonit reisijat päevas. 
1. jaanuaril 1948 Londoni metroo riigistati.
Harilik kukehari

Harilik kukehari ("Sedum acre") on paksuleheliste sugukonda kukeharja perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Samasse perekonda kuulub veel umbes 53 liiki.
Rahvapärased nimetused.
Rahvasuus kutsutud kukemari, maoajaja, kiigemääre, lambamarjad, müüripipar.
Kirjeldus.
Väike sukulent – taimed on 3–15 cm kõrged. Peenest juurest kasvab välja palju harunevaid varsi, mis on kaetud ruljate tipust ahenevate lihakate lehtedega. Kollased õied on peaaegu raota, moodustades tiheda õisiku. Tupplehti ja kroonlehti on kumbagi 5. Õietupe läbimõõt on 2–5 mm, õie läbimõõt 6–8 mm. Tolmukaid on 10. Õitseb kevadest suve keskpaigani. Seemned pisikesed. Taim levib suurepäraselt ka vegetatiivselt: lehtedega, pungadega või varre osadega, mis kiiresti juurduvad. 
Levila ja kasvukohad.
Harilik kukehari kasvab Euroopas. Ta on naturaliseerunud Põhja-Ameerikas. Soomes kasvab ta kuni Salpausselkäni, hajusalt ka pisut põhja poole. Eestis on harilik kukehari sage.
Eelistab kasvada kuivadel hõreda taimestikuga päikeselistel, liivastel või kivistel kohtadel, kus vahel üldse muu taimestik puudub. Ta on võimeline kasvama väga kehvadel pinnastel ja kasvõi müüripragudes, kuid ta ei talu varju ja veepuudust. 
Kasutamine ja mürgisus.
Lihakatesse lehtedesse kogub taim palju toitaineid. Seal on kuni 3% alkaloide, suhkrut, vaha, parkaineid, õunhapet, piimhapet ja C-vitamiini, seetõttu on kasutatud ravimtaimena. 
Taime kasvatatakse sageli ka ilutaimena miniaedades, samuti surnuaedadel. Taim juurdub kergesti, kui tal seda lubatakse, kuid sama kerge on teda välja kitkkuda, sest tema juured on madalal. 
Harilik kukehari on ka hea meetaim. Ühelt hektarilt võib saada kuni 35 kg mett. Mesi on kuldkollane ja meeldiva lõhnaga.
Taime mahl sisaldab mürgist alkaloidi semadiini ja glükolsiide, mis võivad olla nahale satudes ärritava toimega.
Talvik (Norra)

Talvik (kveeni keeles "Talmulahti", põhjasaami keeles "Dálbmeluovta") on küla Norras Finnmargi maakonnas Alta vallas.
Küla paikneb Altafjordeni läänekaldal, Altast linnulennult umbes 20 km loodes (mööda maanteed 36 km).
2006. aastal elas Talvikis 452 inimest.
Harilik talvik

Harilik talvik ("Chimaphila umbellata") on taimeliik kanarbikuliste sugukonnast talviku perekonnast.
Harilik talvik on Eestis ainuke oma perekonna esindaja.
Ta kasvab Eestis hajusalt palumetsades.
Turu lennujaam

 
Turu lennujaam (soome "Turun lentoasema", rootsi "Åbo flygplats") on lennujaam Soomes Turus. 
See asub umbes 8 km Turu kesklinnast põhja pool. 
Lennujaam teenindab aastas umbes 350 000 reisijat ja on seega suuruselt neljas lennujaam Soomes.
Gustaf Banér

Gustav Axelsson Banér (1547 Djursholmi loss, Danderyd, Uppland Rootsi – 20. märts 1600 Linköping Östergötland Rootsi) oli Rootsi riigitegelane.
Ta oli riiginõunik (1570), Tallinna ja Eestimaa kuberner (rootsi k. "överståthållaren (guvernören)") aastatel 1588–1590.
Gustaf Banéri ajal toimus Tallinnas, 1589. aastal augustis Rootsi kuninga (1568–1592) Johan III ja tema poja Poola kuninga ja Rootsi troonipärija Zygmunt III Wazai kohtumine. Kohtumise ajaks ehitati Toompea lossi riigisaal. Pärast oma isa Johan III surma (1592) sai Sigismund ka Rootsi kuningaks. 
Gustaf Banér hukati koos Erik Sparre ja venna Sten Banériga Linköpingi veresauna ajal, kui hukati Stångebro lahingus vangistatud Karl IX vastased aadlikud, ning maeti Uppsala katedraali.
9. augustil 1582 kinkis kuningas Johan III talle Uexküllide Virtsu vasallilinnuse ümbruses asunud Virtsu ("Werder") mõisa Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Perekond.
Tema vanemad olid rüütel Axel Nilsson Banér (1513–1554) ja Margareta Pedersdotter Bjelke (1510–1557). 
Ta abiellus 8. oktoobril 1581 Stockholmis Kristina Svantesdotter Sturega (1559–1619), kes oli riiginõunik ja riigimarssal krahv Svante Sture (1517–1567) ja Märta Eriksdotter Leijonhufvudi (1520–1584) tütar. Abielust sündisid:
20. detsembril 1651 said tema poegade Svante, Pederi, Axeli ja Karli pojad vabahärratiitli ja introdutseeriti 1652. aastal nr. 22 all Rootsi rüütelkonda.
Lappeenranta lennujaam

Lappeenranta lennujaam (soome keeles Lappeenrannan lentoasema) (IATA: LPP – ICAO: EFLP) on rahvusvaheline lennujaam Soomes Lappeenrantas, kesklinnast 2 km kaugusel. 
See on Soome vanim praegugi töötav lennujaam, alustas tegevust aastal 1918. Aastal 2011 läbis lennujaama umbes 116 000 reisijat. Lennujaamas on ka Karjala lennundusmuuseum. 
2009–2010 teenindas liini Tallinn–Lappeenranta airBaltic.
Statistika.
Aastatel 2006–2009 aset leidnud reisijate arvu vähenemise põhjus on peamiselt uue raudtee otseliini Lahti–Kerava avamine septembris 2006. Otsetee lühendas sõiduaega Helsingisse ja tõi kaasa Helsingi lennuliini sulgemise. Märtsist 2010 alustas Ryanair lende Lappeenrantast. AirBaltic lendas novembrist 2009 jaanuarini 2014 Lappeenranta lennujaamast.
Maapealne transport.
Lappeenranta lennujaam on ühendatud linna ja kohaliku raudteejaamaga neljanda bussiliini abil, mis väljub lennujaama terminali eest. Raudteejaam asub lennujaamast 2,5 km kaugusel. Toimib ka taksoteenus.
Trieste

Trieste on linn ja vald Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas Sloveenia piiri ning Aadria mere Trieste lahe ääres. See on Trieste provintsi keskus.
Elanike arv on 204 338 (1. jaanuar 2018).
Tartu ühistranspordiliinid

Tartu ühistranspordiliinid on 2024. aasta seisuga ainult bussiliinid. Linnasisene rongiliiklus Aardla/Kirsi raudteepeatuse ja Tartu raudteejaama vahel on olemas, kuid see ei moodusta eraldi transpordiliine. Ühistranspordi eesmärgil linnasisest laevaliiklust ei toimu. Trammiliini rajamine Tartusse on olnud küll korduvalt arutusel ja trammikordior ootab täitmist, end oma hinna pärast ikkagi tagaplaanile jäänud.
Bussiliinid.
31. juulist 2023 on Tartus 17 linnaliini, kaks ööliini ja üks kommertsliin. Tartus on kokku 294 bussipeatust. 
Tartu linnaliine teenindab AS GoBus, kellega Tartu linn sõlmis 24. jaanuaril 2018 lepingu aastateks 2019-2029. 2020. aasta keskpaiga seisuga teenindab liine 64 madalapõhjalist bussi, mis sõidavad keskkonnasäästliku biogaasiga. Tartu linnale kuuluvad bussiliinid on tasulised, piletisüsteeme haldab AS Ridango. Lisaks sõidab Lõunakeskuse Ekspress kommertsliin 69 tasuta linna ja kaubanduskeskuse vahel. Tartu linna ja Ülenurme lennuvälja vahelt sõidab lennujaama ekspress E1. Enne bussiliinide reformi 2019. aastal, mil ringliinid asendati pendelliinidega, oli Tartus 29 bussiliini, millest 2 olid kommertsliinid. Liine haldas AS Sebe, samuti oli tasuta Sõbra tänava Prisma vahet kurseeriv eraliin.
Vanad bussiliinid.
Enne 2019. aasta bussiliinide reformi.
Cirrus

Cirrus on ladinakeelne sõna, mis terminina võib tähendada: 
Cirrus on kõrghoone Helsingis.
Hermann von Radingh

Hermann Gustav von Radingh (ka Rading; vene Герман Иванович фон Радинг 14. veebruar 1753 – 10. märts 1827 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane.
Ta oli riiginõunik (1799), Eestimaa kubermangu asekuberner 11. septembrist 1797 kuni 6. jaanuarini 1809, tõeline riiginõunik, Minski tsiviilkuberner 1810. aastast kuni 21. maini 1813 ja Vene-Ameerika kompanii nõukogu liige 1826–1828. 
Perekond.
Tema vanemad olid Liivimaa Koknese kihelkonna Rīteri (Grütershof) ja Lapa (Lapinsky) mõisnik Hermann Johann von Radingh (1724–1790) ja Skrīveri (Rēmera muižā, "Römershof") mõisast pärit Anna Rosina Schultz von Ascheraden (1727–1802). Tema vanaisa oli Venemaa kindralmajor Justus Heinrich von Radingh (1665–1742).
Ta abiellus Tallinnas 30. augustil 1808 Emilie Dorothea von Pistohlkorsiga (1790 Kuremaa – 1854 Peterburi), kes oli Kuremaa mõisaomaniku Moritz von Pistohlkorsi (1767–1826) ja Eestimaa Kandle mõisast pärit Henriette Friederike von Hastferi (1771–1805) tütar.
Dmitri Glinka

Dmitri Glinka (vene keeles Дмитрий Фёдорович Глинка; 1749 – 20. jaanuar 1808) oli Venemaa keisririigi riigitegelane. 
Ta oli alampolkovnik, Voznesenski asehaldurkonna asekuberner 1795, tõeline riiginõunik (5. aprill 1795), Eestimaa kubermangu asekuberner 30. maist kuni 10. septembrini 1797, Arhangelski tsiviilkuberner 31. augustist 31. detsembrini 1797, Novgorodi tsiviilkuberner 5. aprillist 22. detsembrini 1798 ja Peterburi tsiviilkuberner 22. detsembrist 1798 kuni 2. märtsini 1800. 17. märtsil 1800 sai ta salanõunikuks ja senaatoriks.
Ta oli abielus, kuid järglasi ei saanud.
Džavahhethi

Džavahhethi (gruusia: ჯავახეთი) on ajalooline piirkond Gruusia lõunaosas, Samtshe-Džavahhethi provintsi territooriumil. Piirkonna elanike seas moodustavad enamuse armeenlased.
Piirkonna armeenlased kurdavad diskrimineerimise ja alaesindatuse üle avaliku elu kõigis sfäärides ja vähemalt osa neist taotleb autonoomiat.
Esimest korda mainiti Džavahhethit 785 eKr Urartu kuninga Argišti I dokumentides Zabahha nime all.
11.–13. sajandil kuulus Džavahhethi Gruusiale. See oli majandusliku tõusu periood, kus ehitati sildu, kirikuid, kloostreid ja losse. Seejärel Gruusia keskvõim nõrgenes ja riik killustus.
16. sajandil vallutas ja liidendas Džavahhethi Osmanite riik. Vallutusega kaasnes etniline puhastus ja paigalejäänud elanike usuvahetus. 19. sajandi alguses vallutas js liidendas selle piirkonna Venemaa.
Mihhail Golitsõn

Vürst Mihhail Nikolajevitš Golitsõn (vene кн. Михаил Николаевич Голицын; 1756 – 20. jaanuar 1827) oli Venemaa riigitegelane. Keiser Aleksander I lähedase sõbra, 1. klassi tõelise salanõuniku, vürst Aleksander Golitsõni (1773–1844) poolvend.
Ta oli riiginõunik, Jaroslavli asekuberner 23. detsembrist 1793 kuni 30. jaanuarini 1797, Eestimaa kubermangu asekuberner 30. jaanuarist kuni 30. maini 1797, Jaroslavli tsiviilkuberner 10. juunist 1801 kuni 12. jaanuarini 1817 ja tõeline riiginõunik.
Perekond.
Ta oli abielus Natalja Ivanovna Tolstajaga (1774–1841), kes oli kindralporutšik Ivan Matvejevitš Tolstoi (1746–1808) ja Agrafena Ilijnitšna Bibikova tütar, insenerkindralporutšik Ilja Bibikovi (1698–1784) tütretütar, jalaväekindral krahv Aleksandr Osterman-Tolstoi (1771–1857) õde ja saksa päritolu vene poliitiku Heinrich Johann Friedrich Ostermanni (1687–1747) järeltulija.
Abielust sündisid:
Betty White

Betty Marion White (17. jaanuar 1922 Oak Park, Illinois – 31. detsember 2021 Los Angeles, California) oli USA näitleja ja saatejuht. 
Tema kõige tuntum roll on Rose Nylund komöödiasarjas "Kullakesed" aastatel 1985–1992. Ta mängis muu hulgas ka Elka Ostrovskyt seriaalis "Kaunitarid Clevelandis".
Ta pälvis viis Emmy auhinda ning arvati 2013. aastal kõige pikema televisioonikarjääriga naisena Guinnessi rekordite raamatusse. Alates 1995. aastast kuulus ta televisioonikuulsuste halli.
Betty White oli esimene naine, kes produtseeris omaenda situatsioonikomöödia ("Life with Elizabeth").
Daniel Woodrell

 
Daniel Woodrell (sündinud 4. märtsil 1953 Springfieldis Missouri osariigis) on USA kirjanik.
Daniel Woodrelli loetakse "noir"-kriminaalromaani viljelejaks. "Noir"-romaanides pole peategelane mitte roima uurija, vaid selle sooritaja, ohver, kahtlustatav. Woodrelli romaane liigitatakse nn kantri-"noir"'iks ja teda peetakse koguni selle žanri loojaks.
Daniel Woodrell elab Missouri osariigi lõunaosas 11 000 elanikuga West Plainsi linnas keset Ozarki mägismaad. Tema esivanemad olid jõudnud sinna juba enne Ameerika Ühendriikide kodusõda. Sündinud on ta West Plainsis 4. märtsil 1953. Et ta isa kaotas töö, oli pere sunnitud kolima tööotsinguil Missouri loodeossa Kansas City linnastusse. Sealne elu tüütas Danieli ära, ta jättis kooli pooleli ja läks 17aastaselt merejalaväkke.
Merejalaväes tekkisid Woodrellil pahandused ning Vietnami sõdima ta ei jõudnudki, ehkki ta sinna soovis. Selle asemel jätkas ta õpinguid, omandas 27aastaselt Kansase Ülikoolis bakalaureusekraadi ja lõpetas seejärel Iowa Ülikooli kirjanike seminari kaunite kunstide meistrina. Seminaris tutvus ta oma tulevase abikaasa ja romaanikirjaniku Katie Estilliga. Ta võitis üheks aastaks James A Micheneri stipendiumi, mis on mõeldud kirjutavatele üliõpilastele.
Daniel Woodrell on tänaseks kirjutanud kaheksa romaani, esimene neist ilmus 1986. Teine romaan oli 1987. aastal trükivalgust näinud "Häda ellujäänuile" ("Woe to Live On") – Woodrelli loomingus erandlik, sest kirjanik siirdub Ameerika Ühendriikide kodusõja aega ning kujutab sissivõitlusi Missouris. Selles naturaalsete stseenidega romaanis pole häid ega pahasid, vaid on ehk pisut rohkem ja veidi vähem pöörased – julm ja armutu võitlus on kallutanud kõigi selles osalejate mõtlemist. Daniel on öelnud, et ta kirjutas romaani, et tunnetada ja mõista, millised asjaolud just viisid Lawrence’i veretööni (1863).
Kaks järgmist teost ei leidnud tunnustust, kuid 1996 ilmunud "Give Us a Kiss: A Country Noir" ("Suudle meid: maanoir") kujunes menukaks. Eriti hästi hakkas Daniel Woodrellil minema siis, kui lavastaja Ang Lee otsustas teha romaani "Häda ellujäänuile" põhjal filmi, mis valmis 1999 ja sai pealkirjaks "Ride with the Devil". Film oli Woodrellile nii rahalisest kui ka moraalsest küljest tugev turgutus. Ehkki sellest ei saanud teatud põhjustel kassahitti, väärivad märkimist näitlejate hea töö, ehtsad lahingustseenid, romantiliste hetkede esiletoomine kesk julma tegelikkust. Eestis on filmi levitatud pealkirja "Kuradiga sadulas".
1999 sai Woodrell romaani "Tomato Red" ("Tomatpunane") eest USA PENi ilukirjandusauhinna, 2000 esitati ta Dublini IMPACi rahvusvahelise kirjandusauhinna kandidaadiks. 2008 oli ta Ameerika kriminaalkirjanike Edgari preemia nominent lühijutuga "Uncle" ("Onu").
55-aastasel Daniel Woodrellil olevat pilkumatu silmavaade ning ta vältivat avalikku tähelepanu. Woodrell leiab, et tema koht on just väikelinnas Ozarki mägismaal, ega plaani sealt kuhugi mujale elama siirduda.
Inturist

Inturist (vene keeles Интурист, lühend sõnadest 'иностранный турист') on Venemaa turismiagentuur. 
Agentuuri asutas 1929. aastal ÜK(b)P KK peasekretär Jossif Stalin, töötajaskond oli seotud OGPU-NKVD-KGB-ga ja see organiseeris suurema osa välisturistide liikumisi Nõukogude Liidus. 
Erastati 1992. aastal. Kuulub 66 protsendi ulatuses holdingkompaniile Sistema.
Inturisti Tallinna osakond.
Agentuuril oli Eesti NSV ajal ka osakond Tallinnas, mis allus Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuvale Välisturismi Valitsusele. Inturisti Tallinna osakonnale kuulusid hotellid Viru ja Tallinn.
Ruslan Hasbulatov

Ruslan Hasbulatov (vene Руслан Имранович Хасбулатов; 22. november 1942 Groznõi – 3. jaanuar 2023 Možaiski rajoon, Moskva oblast) oli tšetšeeni päritolu Venemaa majandusteadlane ja endine poliitik, viimane Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu esimees 1991–1993.
Sündis 1942 Grožnõi lähedal Doikur-Aulis. 1944. aasta tšetšeenide ja inguššide küüditamisega viidi Kesk-Aasiasse. Lapsepõlv ja noorus möödusid Kasahstanis. 1962 asus ümber Moskvasse, lõpetas 1965 Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna; 1970 lõpetas sama ülikooli majandusteaduskonnas (välisriikide majanduse kateedris) aspirantuuri. 
Juunis 1990 sai Hasbulatov Boriss Jeltsini soovitusel Ülemnõukogu esimeseks aseesimeheks. Pärast Jeltsini valimist Venemaa presidendiks juulis 1991 sai Hasbulatovist Ülemnõukogu esimehe kohusetäitja ning sama aasta oktoobris esimees. 
1991. aasta augustiputši päevil oli Hasbulatov Jeltsini liitlane, kel oli oluline roll putši lämmatamisel. Peagi sai temast presidendi põhioponent, kes süüdistas teda avalikult joomarluses. Hasbulatovist sai üks olulisemaid tegelasi 1992.–1993. aasta konstitutsioonilises kriisis, mil Jeltsin püüdis riiki valitseda dekreetidega ning Ülemnõukogu ignoreerida, samas kui Ülemnõukogu üritas reformikurssi pidurdada ja Jeltsini volitusi vähendada. 1993. aasta oktoobris lõppes kriis tankirünnakuga parlamendihoonele, Hasbulatovit hoiti veebruarini eeluurimisisolaatoris ja vabastati seejärel Riigiduuma amnestiaga.
Naasis akadeemilise tegevuse juurde. Tegi 1994. ja 1995. aastal mõned edutud katsed organiseerida Venemaa võimude ja Džohhar Dudajevi vahelisi läbirääkimisi.
Thomas Drenteln

Thomas von Drenteln (maetud 1657 Tallinnas) oli Tallinna kodanik, kaupmees, Mustpeade vennaskonna liige 1606, Tallinna raehärra ja bürgermeister (1647–1657).
Thomas Drenteln sündis kaupmees Carsten Drentelni ja Gertrud Boismanni pojana.
1633. aastal asutas ta kaubafirma, mis hiljem sai nimeks Thomas Clayhills &amp; Son.
Perekond.
Thomas von Drenteln oli abielus Ebba Rodega (maetud 1621 Tallinnas). Abielust sündisid:
Kiudpilved

Kiudpilved (ladina keeles cirrus, mitmus "cirri", lühend Ci) on pilvede põhiliik, kuhu kuuluvad pilved aluse kõrgusega üle 6 km maapinnast. Nad on valged või valkjad pilved tavaliselt kiulise ehitusega ega põhjusta pilvevarjusid. Kiudpilved on eelkõige ilmamuutuse tunnuseks (seda seoses pilvisuse tihenemisega). Kui kiudpilved hakkavad tihenema, võivad nad areneda kiudkihtpilvedeks, mis võib tähendada juba suuremat vihma ja pilvitust.
Et sellel kõrgusel on õhutemperatuur alati alla 0 °C, siis nad koosnevad jääkristallidest ja on puhtad jääpilved. Isegi kui kiudpilved annavad sademeid, ei jõua need enamasti maapinnani.
Kiudpilved paistavad väikeste isoleeritud säravvalgete siidiselt kumavate õrnade niitide või kitsaste paeltena. Nende ääred enamasti narmendavad jugavoolude toimel.
Kiudpilved esinevad sageli koos kiudrünkpilvede või kiudkihtpilvedega. Sel juhul on oodata sooja fronti.
Estonian Literary Magazine

Estonian Literary Magazine (ELM) on eesti kirjanduse teemaline ingliskeelne ajakiri, mida annab alates 1995. aastast välja Eesti Instituut. 
Kaks korda aastas (kevadel ja sügisel) ilmuv ajakiri tutvustab välislugejale eesti kirjanikke ja luuletajaid ning uusi raamatuid.
Ajakirja levitatakse rahvusvahelistel kirjandusmessidel ja Eesti välisesindustes, Eestis on väljaanne saadaval suuremates raamatukogudes ja Eesti Instituudi Tallinna-büroos (Suur-Karja 14).
Ajakirja toimetaja on Berit Kaschan. Toimetuskolleegiumi kuuluvad Tiit Aleksejev (Eesti Kirjanike Liit), Adam Cullen (Eesti Kirjanike Liit), Ulla Saar (Eesti Lastekirjanduse Keskus), Ilvi Liive (Eesti Kirjanduse Teabekeskus), Helena Läks (Eesti Kirjanike Liit), Mart Meri (Eesti Instituut) ja Piret Viires (Tallinna Ülikool).
Estonian Art

Estonian Art on eesti kunsti teemaline ingliskeelne ajakiri, mida annab 1997. aastast välja Eesti Instituut. 
Kaks korda aastas ilmuv ajakiri kajastab tänapäevaseid suundumusi Eesti kujutavas kunstis ja arhitektuuris, lisaks on leida kunstiajaloolisi kõrvalepõikeid. 
Ajakirja toimetaja on Stacey Koosel.
Toimetuskolleegiumi kuuluvad Marten Esko (Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum), Katrin Maiste (Eesti Instituut), Elin Kard (Eesti Kunstnike Liit), Kadri Laas (Eesti Kaasaegse Kunsti Arenduskeskus), Kadi Polli (Kumu), Triin Ojari (Arhitektuurimuuseum), Elnara Taidre, Taaniel Raudsepp (Tallinna Kunstihoone).
Ajakirja levitatakse rahvusvaheliste kunstiinstitutsioonide vahendusel ja Eesti välisesindustes enam kui 20 riigis, Eestis on väljaanne saadaval kunstiasutustes ja Eesti Instituudi Tallinna-büroos (Suur-Karja 14).
Shanghai World Financial Center

Shanghai World Financial Center (hiina 上海环球金融中心 Shànghǎi huánqiú jīnróng zhōngxīn) on pilvelõhkuja Hiinas Shanghais, mis valmis 2008. aastal. Sel on 101 korrust, katus asub 487,4 m kõrgusel ja koos antennidega on hoone kõrgus 494,4 m. 
Shanghai World Financial Center asub Pudongi linnaosa Lujiazui linnaosas. Selle projekteeris USA arhitektibüroo Kohn Pedersen Fox. Ehitama hakati 1997. aastal ja arvatav maksumus oli 1,2 miljardit USD.
Hoones asuvad bürooruumid, kauplused ja Shanghai Park Hyatti hotell. Seal on ka kolm vaateplatvormi, millest kõrgeim asub 474 m kõrgusel 100. korrusel. 
Põrandapinda on 377 300 m².
Tiina Randviir

Tiina Randviir (Tiina Laats; sündinud 12. augustil 1952) on eesti tõlkija ja ajakirjatoimetaja.
Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal.
Ta on tõlkinud kirjandust itaalia keelest eesti keelde, samuti tõlgib eesti keelest inglise keelde.
Ta on ajakirjade Estonian Literary Magazine ja Trames toimetaja.
Tema isa oli Jüri Randviir. Ta oli abielus Alar Laatsiga, abielust sündis kaks poega.
Trames

Trames (täisnimega Trames. A Journal of the Humanities and Social Sciences) on rahvusvaheline avatud juurdepääsuga ingliskeelne Eesti Teaduste Akadeemia ja Tartu Ülikooli humanitaar- ja sotsiaalteaduste ajakiri, mida koostöös Tallinna Ülikooliga annab välja Teaduste Akadeemia Kirjastus.
Ajakiri asutati 1997. aastal, kui liideti Tartu Ülikooli toimetiste humanitaarteaduste sari Acta et Commentationes Universitatis Tartuensis (Dorpatensis) – Humaniora (asutatud 1893) ja Teaduste Akadeemia toimetiste humanitaar- ja sotsiaalteaduste sari (asutatud 1952).
Ajakirja Trames nime tähendus ladina keeles on "rada", "teerada" või "jõe voolusäng".
Ajakiri Trames avaldab artikleid paljudest humanitaar- ja sotsiaalteaduste valdkondadest, eelistades laiema teoreetilise hoiaku ja interdistsiplinaarse lähenemisega töid. Trames ei avalda töid, mis ei ole suunatud laiemale lugejaskonnale, mis on spetsiifilised ja/või kohalikud juhtumipõhised uuringud või meetodite adaptatsioonid ja lokalisatsioonid. Samuti ei avaldata uurimusi, milles uuritakse lasteaialapsi, kooliõpilasi, üliõpilasi või nende vanemaid.
Ajakiri Trames ilmub neli korda aastas. Kõik ilmunud kaastööd läbivad kahekordse topeltpimeda eelretsenseerimise. Saabunud kaastööde tagasilükkamise protsent on 94.
Ajakirja kajastavad teadusveeb Clarivate Web of Science, Scopus, EBSCO jpt. Ajakirja Trames sisu on vabalt kasutatav vastavalt litsentsile Creative Commons Attribution 4.0 International Licence CC BY 4.0.
Jüri Randviir

Jüri Randviir (28. mai 1927 – 8. august 1996) oli Eesti maletaja ja maleajakirjanik.
Aastatel 1947, 1949, 1950 ja 1954 tuli ta Eesti meistriks males.
Isiklikku.
Tema isa oli näitleja Aleksander Randviir.
Tema õde on baleriin ja balletipedagoog Tiiu Randviir; tütar on tõlkija ja toimetaja Tiina Randviir.
Piimhappebakterid

Piimhappebakterid on bakterid, kes anaeroobses keskkonnas süsivesikute käärimisel annavad piimhappe. 
Piimhappebakterid põhjustavad piima hapnemist. 
Piimatööstuses kasutatakse peamiselt piimhappebaktereid "Lactobacillus lactis", "Lactobacillus bulgaricus" ja "Lactobacillus casei".
Piimhappebakterid toimivad leivatainas, hapukurgis ja -kapsas ning silos.
Nad moodustavad seltsi "Lactobacillales".
Suislepa vald (1935–1939)

Suislepa vald oli vald Viljandimaal aastail 1935–1939.
Suislepa vald moodustati Vana-Suislepa ja Uue-Suislepa valla ühendamisega siseministri 1935. aasta 11. aprilli otsusega, millele eelnes Viljandi ajutise maavalitsuse otsus 25. veebruarist 1935. Ühinemine jõustus 1. mail 1935.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Suislepa valla koosseisu, välja arvatud Väike-Sälgu ja Väike-Vooru külade ning Musti, Karuküla, Lahastiku, Kaubi, Jüri, Kuru, Lepiku, Vana-Saarde, Nopsi, Varese ja Tuuri talude maa-alad, mis läksid Põdrala valda.
Suislepa vald

Suislepa vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Suislepa valla maa-alast, välja arvatud Väike-Sälgu ja Väike-Vooru külade ning Musti, Karuküla, Lahastiku, Kaubi, Jüri, Kuru, Lepiku, Vana-Saarde, Nopsi, Varese ja Tuuri talu maa-alad.
1939. aastal oli vallas 2062 elanikku.
Esimene vallavanem oli Herman Seemen. 26. jaanuaril 1940 kinnitas siseminister uueks vallavanemaks Johan Nurme.
Vald kuulus Riigivolikogu 64. valimisringkonda, kust oli valitud Mihkel Hansen.
Paistu vald (1939)

Paistu vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Paistu valla maa-alast, välja arvatud Rahetsema veski maa-ala.
1939. aastal oli vallas 2157 elanikku.
Esimene vallavanem oli Hans Ulk (valiti tagasi 6. detsembril 1939, kinnitatud 19. jaanuaril 1940). 
Vald kuulus Riigivolikogu 62. valimisringkonda, kust oli valitud Tõnis Kint.
Karksi vald (1939)

Karksi vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Karksi valla maa-alast; senise Polli valla maa-alast; senise Pöögle valla maa-alast.
1939. aastal oli vallas 4777 elanikku.
Esimene vallavanem oli Johan Palu, kes valiti 15. aprillil 1939 ka Viljandi maavolikogu liikmeks. Kuna oktoobris 1939 valitud vallavolikogu ei suutnud vallavanemat valida, määras siseminister 19. jaanuaril 1940 uueks vallavanemaks Hans Kõiva.
Vald kuulus Riigivolikogu 62. valimisringkonda, kust oli valitud Tõnis Kint.
Vald kuulus algul Abja, alates 1940. aastast Paistu põllumeeste konvendi tegevuspiirkonda.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Polli külanõukogu, Pöögle külanõukogu, Sudiste külanõukogu ja Äri külanõukogu.
Valjala vald (1939)

Valjala vald oli vald Saaremaa maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Valjala külas.
Vald moodustati senise Valjala valla maa-alast, välja arvatud Ranna küla ja Rõõsa asunduse piirkonnad; senise Pihtla valla Võrsna küla piirkonnast.
Esimene vallavanem oli August Ots. Valjala vald kuulus Riigivolikogu 40. valimisringkonda, kust oli valitud Otto Pukk.
Valjala valda kuulusid: Kalju, Jõõri, Jõelepa, Jursi, Lõõne, Kiriku, Võrsna, Ariste, Rahu küla, Kõnnu, Kalli, Vüidu, Mäe, Haeska ja Kuremaa külad ning Jõõri asundus ja Haeska asundus, Põllu, Tõnija, Kogula, Männiku, Veeriku küla, Koksi, Kõriska, Kuiste, Vene küla, Väkra, Ure, Lübi, Siiksaare, Viira, Turja, Nurme, Võhksa, Ranna küla, Välja, Sakla, Türgi külad, Vana-Lõve asundus.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kallemäe külanõukogu, Sassi külanõukogu ja Valjala külanõukogu.
Oskar Metsavaht

Oskar Metsavaht (sündinud 1961 Caxias do Sulis) on eesti päritolu Brasiilia arst ja moelooja ning Eesti aukonsul Rio de Janeiros.
Oskar Metsavahi vanaisa Oskar Leonhard oli Rakvere kandis tegutsenud optik. Ta lahkus Eestist 20. sajandi esimesel poolel ja jõudis koos oma venna Jakob Johannesega Brasiiliasse 1925. aastal. 
Oskar Metsavahi isa Renato oli aastaid Brasiilia arstide liidu president. Tema ema Maria on Itaalia päritolu psühholoogiaprofessor. Oskari vend Leonardo on arst, õde Ana Amelia kunstnik ja disainer ning õde Henriette ülikoolis kunstiõpetaja.
Oskar Metsavaht on lõpetanud Rio de Janeiro ülikooli arstiteaduskonna ja töötanud enne moeloojaks hakkamist spordiarstina.
Oskar Metsavaht on loonud ülemaailmset menu nautiva moebrändi Osklen, mis esitleb tippversiooni cariocade lume- lainelaua- ja rulakultuurist. 
Oskar Metsavaht on olnud Brasiilia esindaja UNESCO-s ja on aastast 2008 Eesti aukonsul Rio de Janeiros. Peale tema on aukonsulid ka Jüri Saukas São Paulo ja Paraná osariikides Flemming Patrick Rickfors Santoses ning Almir Maestri Santa Catarina ja Rio Grande do Suli osariikides.
2011. aasta kevadel avaldas USA juhtivate äriajakirjade hulka kuuluv Fast Company avaldas nimekirja "100 kõige loomingulisemat inimest äris", kus 73. kohale on paigutatud Oskar Metsavaht.
Kihelkonna vald (1939)

Kihelkonna vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kihelkonna külas.
Vald moodustati senise Kihelkonna valla maa-alast, välja arvatud Kuusiku ja Kõõru külade ning Kõnnu asunduse maa-alad ja osa Pidula asunduse maa-alast; senise Lümanda valla Tammiku, Lillepa, Audako ja Vahtrasoo talude maa-aladest.
Esimene vallavanem oli Konstantin Sepp, ta vabastati ametist ja tema asemele määrati ajutiseks vallavanemaks Priidu Tamm. 20. detsembril 1939 valiti vallavanemaks Jaan Pank. 1939. aasta detsembris määrati vallavanema palgaks 50 krooni.
Vald kuulus Riigivolikogu 41. valimisringkonda, kust valiti August Mälk.
Vald kuulus Kihelkonna põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
1940/41. aasta eelarve oli tasakaalus 24 182 krooni, millest tuluna kogukonnamaksu oli ette nähtud 1334 krooni. Kogukonnamaksu maksjaid oli vallas 1424, maksu suurus oli 5–20 krooni.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kihelkonna külanõukogu ja Tagamõisa külanõukogu.
Beatrice Arthur

Beatrice Arthur (ka Bea Arthur; sünninimi Bernice Frankel; 13. mai 1922 New York – 25. aprill 2009 Los Angeles) oli juudi päritolu USA näitleja ja laulja. 
Tema tuntumad rollid olid komöödiasarjas "Maude" aastatel 1972–1978 ja Dorothy Zbornaki roll sarjas "Kullakesed" aastatel 1985–1992.
Snæfellsnesi maakond

Snæfellsnesi maakond ("Snæfellsnes- og Hnappadalssýsla", "Snæfellsnessýsla") on maakond Islandi lääneosas Vesturlandi piirkonnas Norðvesturkjördæmi valimisringkonnas.
See maakond hõlmab suurema osa Snæfellsnesi poolsaarest.
Maakonna pindala on 1468 või 2163 km² ja elanike arv oli 2006. aasta andmetel 4003.
Maakonna keskus on Stykkishólmur.
Sinna kuuluvad järgmised vallad:
Hnappadalur asub Mýrari maakonna Borgarbyggði vallas (varem Kolbeinsstaðiri vallas).
Suuremad asulad on Stykkishólmur, Grundarfjörður ja Ólafsvík.
August Kivi

August Kivi (15. oktoober 1891 Lohusuu – 21. september 1974 Edmonton, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
6. Üksiku Jalaväepataljoni ülem.
Svante Stålarm

Svante Eriksson Stålarm (surnud 1585 või 1589) oli Rootsi riigitegelane.
Ta teenis Erik XIV ihukaitses ja oli hiljem Tallinna (1580–1581) ja Stockholmi asehaldur. 28. maist 1582 Viiburi asehaldur ja 1583 aastast esimene rootslasest Koporje linnuse ja lääni asehaldur Ingerimaal.
Talle kuulus Kiiala mõis (Kijala; soome keeles "Kiialan kartano" ()) Porvoo (Borgå) lähedal.
Perekond.
Tema vanemad olid Kiiala mõisnik, Porvoo kihelkonnakohtunik ja Viiburi linnuselääni laaman Erik Olofsson Stålarm (surnud u 1566) ja Karin Persdotter Fleming. Tema ema oli Eestimaa asehalduri admiral Herman Persson Flemingi (surnud 1583) õde. 
Ta oli abielus Brita Margareta Göransdotteriga Högsjögårdi perekonnast (Gyllenmåne). Abielust sündisid:
Sugupuu.
Viited:
Aral

Aral (haldusüksusena uiguuri قاراماي شەھرى (Aral Xahiri), hiina 阿拉尔市 (Ālā'ěr Shì)) on maakonna (allringkonna) õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas. Asub Tian Shani lõunanõlval Tarimi jõe ülemjooksul.
Valdav osa elanikest on hiinlased, vähemusrahvusi on 5,3%.
Linna haldusalas on 3 paisjärve kogupindalaga 248,8 km². Aral on põllumajanduspiirkonna keskus, linna lähedal kasvatatakse puuvilla, nisu ja puuvilju.
John Wiley &amp; Sons

John Wiley &amp; Sons (sageli lihtsalt Wiley) on rahvusvaheline kirjastus, mis on spetsialiseerunud akadeemilisele kirjandusele.
Kirjastus loodi 1807. aastal New Yorgis. Tänapäeval asub kirjastuse peakorter Hobokeni linnas New Jersey osariigis Ameerika Ühendriikides.
Kirjastus on avaldanud 350 Nobeli auhinna laureaadi teoseid.