Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituut

Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituut on instituut Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonnas. 
Instituudi õppehoone, mis on tuntud kui von Bocki maja, varem kõnekeeles ka Marksu maja, asub Tartu südalinnas aadressil Ülikooli tänav 16. Samas majas taasavati 1802. aastal Tartu Ülikool.
Kultuuriteaduste instituut moodustati 2007. aastal Tartu Ülikooli struktuurireformi käigus, kui senine osakondade süsteem korraldati ümber instituutideks. Selle käigus liitusid kirjanduse ja rahvaluule osakond, ajaloo-osakonna etnoloogia õppetool ning kunstide osakond (kuni 31.08.2017).
Praegu on instituudil kolm osakonda: kirjanduse ja teatriteaduse, eesti ja võrdleva rahvaluule ning etnoloogia osakond. Kultuuriteaduste instituudi juurde kuulub ka vabade kunstide professuur, mida ülikool kutsub igaks kalendriaastaks täitma mõne silmapaistva loovisiku. Samuti orientalistikakeskus, vaimse kultuuripärandi rakendusuuringute UNESCO õppetool ja arktika keskus. 
Tartu Ülikoolis on 11 rahvusteaduste professuuri, mille eesmärk on edendada eestikeelset haridust, kaasa aidata keele ja kultuuri säilimisele ning säilitada ülikooli rahvuslikku kultuuripärandit. Kolm rahvusteaduste professuuri on kultuuriteaduste instituudis – eesti ja võrdleva rahvaluule, eesti kirjanduse ning etnoloogia professuur.
Instituudi juhtimine.
Instituuti juhib juhataja, kelle valib instituudi nõukogu kolmeks aastaks instituudi töötajate hulgast, kes on või on olnud valitud professori ametikohale või kellel on doktorikraad või sellele vastav kvalifikatsioon. Instituudi juhataja täidab oma ülesandeid instituudi juhina lisaülesande korras. 
Instituudi esimene juhataja oli toonane eesti kirjanduse professor Tiina Ann Kirss, kellelt 2009. aasta kevadel võttis järje üle etnoloogia professor Art Leete. Aastail 2016–2018 oli instituudi juhatajaks eesti ja võrdleva rahvaluule professor Ülo Valk. 2019.-2024. aastatel juhtis instituuti taas Art Leete. Alates aastast 2025 juhib instituuti teatriteaduse kaasprofessor Hedi-Liis Toome.
Erialad.
Bakalaureuseastmes saab õppida kirjanduse ja kultuuriteaduste õppekaval, kus on võimalik spetsialiseeruda kirjanduse, teatriteaduse, folkloristika või etnoloogia suunale. 
Kirjanduse erialal õpitakse tundma, kuidas inimesed keelt kasutavad ning mis on keelelise tegevuse esteetilised tähendused. Sel erialal õpitakse mineviku ja oleviku tekste tõlgendama, looma ning neist aru saama. Oluline rõhk kirjanduse kursustes langeb eesti kirjanduse ja kultuuri seostamisele maailmakirjanduse nähtustega, maailmakirjanduse (eeskätt lääne kirjanduse) retseptsiooni käsitlemisele.
Teatriteaduse eesmärk on anda süvateadmisi eesti ja maailmateatri ajaloost ning draamakirjandusest. Samuti omandada etendusanalüüsi oskused ning õppida tundma ja rakendama mitmesuguseid teatriteoreetilisi meetodeid (teatrisemiootika, retseptsiooniteooria jne). Teatriuurimine võimaldab teatritekstide analüüsimise ja etenduste vaatamise kaudu näha teatri laiemat tähendust ühiskonnas ning kirjeldada teatrilaval toimuvat süsteemselt ja mõtestatult.
Etnoloogia erialal tehakse sissevaade inimeste igapäevaellu. Täpsemalt pööratakse tähelepanu sellele, kuidas kultuuri luuakse, selles kultuuris elatakse ning kuidas kultuur inimtegevuse tulemusena muutub. Selle eriala õppimine tähendab õppida mõistma kultuuriprotsesside tekke- ja muutumismehhanisme, neid märkama, kirjeldama, analüüsima ja võrdlema. Kuna etnoloogia on üks kultuuriteadus teiste seas, siis on etnoloogi jaoks oluline orienteeruda ka lähedastes distsipliinides, näiteks ajalugu, folkloristika, semiootika, sotsioloogia.
Folkloristikat saab erialana Eestis õppida ainult Tartu ülikoolis. Üliõpilaste kasutada on Eestis ainulaadne erialaraamatukogu, praktikate käigus tutvutakse Eesti rahvaluule arhiivi talletatud pärimusega ning käiakse ekspeditsioonidel mujal Eestis. Sel erialal õpitakse tundma Eesti ja sugulasrahvaste rahvajutte, -laule ja -usundit ning mütoloogiat. Folkloor on justkui side, mille kaudu antakse edasi sageli nähtamatut, igapäevast kultuuri, mis kujundab nii mineviku kui ka praegusaja inimeste mõttemaailma nii suulises, kirjalikus kui ka digitaalses vormis. Folkloristika suunab avatud pilgu sellele, mis inimesi liidab ja mis lahutab, kuidas kujuneb identiteet ja maailmapilt, kuidas tavad muutuvad ja püsivad. 
Magistriastmes on neli õppekava: kirjandus- ja teatriteadus, kultuurikorraldus, etnoloogia, folkloristika ja rakendusantropoloogia ning folkloristika ja pärandirakendused (inglise keeles). 
Doktoriõppes on kirjandus ja kultuuriteaduste õppekava, mis võimaldab valida viie eriala vahel: eesti ja võrdlev rahvaluule, eesti kirjandus, etnoloogia, maailmakirjandus ja teatriteadus. Lõpetamisel omandatakse filosoofiadoktori kraad. 
Instituudi juurde kuuluvad üksused.
Orientalistikakeskus.
Orientalistikakeskus loodi Tartu Ülikooli 17. juunil 1994. Selle eelkäijateks olid orientalistika laboratoorium (1991–1994), ajaloo ja semiootika laboratoorium (1983–1991) ja orientalistika kabinet (1955–1994). Aastatel 1994–2007 kuulus keskus ajaloo osakonna, 2007–2010 ajaloo ja arheoloogia instituudi koosseisu. Alates aastast 2011 on orientalistika keskus kultuuriteaduste instituudi koosseisus.
Keskuse eesmärk on orientalistikaalase teadus- ja õppetöö korraldamine ja läbiviimine ning orientalistika arendusprojektide koordineerimine.
Vaimse kultuuripärandi rakendusuuringute UNESCO õppetool.
Kultuuriteaduste instituudi juures tegutseb vaimse kultuuripärandi rakendusuuringute UNESCO õppetool, mida juhatab kultuuriteaduste professor Kristin Kuutma.
Viimase 15 aasta jooksul on väga paljud maailma riigid ühinenud UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse konventsiooniga. Sellega koos on hüppeliselt kasvanud vajadus spetsialistide järele, kes mõistavad kultuuripärandi olemust, sellega seotud ühiskondlikke protsesse ning sotsiaalset ja majanduslikku konteksti. Vaimse kultuuripärandi rakendusuuringute UNESCO õppetooli eesmärk on neid protsesse toetada ja jälgida: luua teadusuuringutega uusi tõlgendusi, valmistada üliõpilasi ette tööks selles kiiresti arenevas valdkonnas ning luua juba tegutsevatele praktikutele võimalusi kogemusi vahetada ja uuemate uurimistulemustega kursis olla.
UNESCO õppetoolid edendavad kõrgharidust ja teadustööd UNESCO jaoks olulistel teemadel. Vaimse kultuuripärandiga seotud õppetoole on maailmas praegu kaheksa. UNESCO õppetoolide võrgustikku tervikuna kuulub üle 860 õppetooli 115 riigist.
Vabade kunstide professuur.
Tartu Ülikooli liikmeskonna vaimsuse ja loovuse mitmekülgseks arendamiseks on humanitaarteaduste ja kunstide valdkonnas loodud vabade kunstide professori ametikoht, kuhu kutsutakse igal aastal üks silmapaistev Eesti loovisik. 
Esimesena oli vabade kunstide professor 1993. aastal eesti luuletaja ja kirjastaja Hando Runnel. Järgnevalt on seda ametikohta pidanud Madis Kõiv, Jaak Rähesoo, Jüri Arrak, Veljo Tormis, Jaan Kross, Elmo Nüganen, Jaan Kaplinski, Leonhard Lapin, Ain Kaalep, Tõnu Õnnepalu, Tiit Pääsuke, Mati Unt, Vilen Künnapu, Andres Ehin, Helena Tulve, Arvo Valton, Ene-Liis Semper, Vello Salo, Sirje Helme, Arvo Pärt, Merle Karusoo, Kristiina Ehin, Valdur Mikita, Peeter Laurits, Ilmar Raag, Kärt Summatavet, Olga ja Priit Pärn, Hasso Krull, Reet Aus ning Peeter Jalakas. Kolmekümne kolmas vabade kunstide professor on Kadri Voorand.
Arktiliste kultuuride keskus.
Arktiliste kultuuride keskus rajati 2021. aastal. Keskuse üheks oluliseks eesmärgiks on Arktikaga seotud teadus- ja arendustöö kontsentreerimine ja antud valdkonna spetsialistide olemasolu parem teadvustamine rahvusvaheliselt. Arktiliste kultuuride keskuses tegutsevad hetkel kultuuriteaduste instituudi teadlased, kes on juba kaua põhjarahvaid uurinud. Arktiliste kultuuride keskus on väljaspool Venemaad sellel alal maailma suurim keskus. Keskus on lisaks teadustegevusele oluline partner ka Eesti Välisministeeriumile, mille eestvedamisel püüab Eesti saada Arktika Nõukogu vaatlejaliikmeks.