Lucius II

Lucius II (Gerardo Caccianemici dell'Orso, Gherardo Caccianemici dal Orso, Gherardo Caccianemici) oli paavst 1144–1145. Ta oli 166. paavst.
Gerardo Caccianemici dell'Orso ("Caccianemici" tõlkes: vaenlasi jahtima) sündis Bolognas Alberto dell'Orso peres.
Caccianemici dell'Orso ühines nooruses augustiini regulaarkanoonikutega. Kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel sai ta Lucca San Frediano kongregatsiooni kanoonikuks. Salvador Miranda arvates asus ta aga Bologna Santa Maria in Reno kloostrisse.
Calixtus II määras Caccianemici dell'Orso detsembris 1122 Santa Croce in Gerusalemme kardinalpreestriks. Ta oli 1125 legaat Saksamaal, kus osales Lothar III valimisel Saksa kuningaks. 1126 osales ta Saksamaal Norberti määramisel Magdeburgi peapiiskopiks ja Würzburgi piiskopiga seotud tüli lahendamisel. Ta oli legaat Saksamaal 1127–1128, 1130–1131, 1133–1134 ja 1136.
Caccianemici dell'Orso oli 1128 või 1130 Benevento rektor (kuberner). Ta osales vaidluses Monte Cassino kloostri abti määramise üle. Innocentius II nimetas ta 1141 või 1143 kantsleriks ja raamatukoguhoidjaks.
Kardinal Caccianemici dell'Orso osales 4 paavsti valimistel 1124–1144.
1144. aasta paavsti valimised.
Lucius II valiti paavstiks 9. märtsil 1144 Roomas San Gregorio al Celio kloostris ja pühitseti ametisse 12. märtsil Rooma Peetri kirikus. Ta võttis nime Lucius I järgi. Paavsti valimistel osales 42 kardinali.
Sisepoliitika.
Rooma kodanikud kuulutasid välja kommuuni, soovides ilmaliku ja kirikliku võimu eraldamist ning määrates patriitsiks vastupaavst Anacletus II venna Giordano Pierleoni. Sõjalist abi leidmata otsustas Lucius II endale ustavate vägedega rünnata veebruaris 1145 Kapitooliumi, kus paiknes Rooma kodanike senat.
Paavst sai rünnakus raskesti vigastada.
Suhted Portugaliga.
Lucius II tunnustas Portugali iseseisvumist.
Suhted Prantsusmaaga.
Lucius II taastas mais 1144 Toursi metropoliidi jurisdiktsiooni Bretagne'is.
Suhted Saksamaaga.
Lucius II otsis Rooma sisepoliitilise kriisi lahendamiseks abi Saksa kuningalt Konrad III-lt.
Suhted Sitsiiliaga.
Lucius II kohtus juunis 1144 Cepranos Sitsiilia kuninga Ruggero II-ga (Roger II), sõlmides seitsmeaastase vaherahu. Kuningas lubas mitte korraldada rüüsteretki Kirikuriigi aladele, kuid ei tagastanud varem vallutatud alasid.
Suhted Tšehhiga.
Lucius II kutsus Olomouci piiskopi Jindřich Zdíki Rooma.
Suhted Hispaania piiskoppidega.
Lucius II kinnitas Toledo peapiiskopi Pürenee poolsaare alade priimaseks.
Suhted Itaalia piiskoppidega.
Lucius II rajas 1145 Lesina piiskopkonna.
Munklus.
Lucius II palvel saatis Cluny kloostri abt Petrus Venerabilis Rooma 13 munka, kelle käsutusse andis paavst 19. jaanuaril 1145 San Sabba kloostri.
Onupojapoliitika.
Lucius II määras juunis 1144 kardinaliks oma sugulase Ubaldo Caccianemici.
Uued kardinalid.
Lucius II määras 9 uut kardinali.
Lucius II kultuuriloos.
Lucius II lasi kardinalina renoveerida Rooma Santa Croce in Gerusalemme kiriku.
Lucius II ajal saabus Rooma teoloog Robert Pullen, kelle paavst määras kantsleriks.
Surm.
Lucius II sai kroonik Godefriduse andmetel veebruaris 1145 Kapitooliumil asunud mässuliste Rooma kodanike vastases rünnakus kiviheitemasinast heidetud kivist raskelt vigastada ja suri saadud haavadesse 15. veebruaril Roomas San Gregorio al Celio kloostris.