La Geria

La Geria on veinipiirkond ja looduskaitseala, mis asub Lanzarote saare loodeosas (Kanaari saared, Hispaania). Piirkonna pindala on 5255 hektarit. La Geria on kuulus vulkaanilise maastiku ja kohandatud põllumajandustehnikate poolest, mis võimaldavad viinamarju kultiveerida tuulistes ja kuivades tingimustes.
Hispaaniakeelne mõiste "la geria" pole igapäevases keelekasutuses kuigi laialt tuntud, kuid arvatakse, et see tuleneb vanast terminist, mis viitab viljatule, kivisele maale. Lanzarote kontekstis on see omandanud konkreetsema tähenduse, viidates piirkonnas kasutatavale traditsioonilisele viinamarjakasvatuse meetodile.
Geograafia ja maamärgid.
La Geria asub Timanfaya rahvuspargi piirkonnas, kus aastail 1730–1736 toimus mitu vulkaanipurset. Need pursked katsid suure osa Lanzarotest vulkaanilise tuhaga, mida kohalikud nimetavad ""picón" või "rofe". Tuha poorne olemus võimaldab säilitada niiskust vähestest sademetest (Lanzarotel sajab keskmiselt vaid 150 mm vihma aastas), luues keskkonna, kus viinapuud saavad kasvada minimaalse niisutusvajadusega.
La Geria looduskaitseala loodi 1987. aastal ja see hõlmab mitmeid väikeseid asulaid, sealhulgas Masdache, Vega de Tegoyo, La Asomada, Conil, Mozaga, La Geria ja El Islote-Casa de la Florida. Lisaks külgneb see linnukaitsealaga (ZEPA) ning sisaldab loodusmälestist Cueva de los Naturalistas, suurt looduslikku vulkaanilist tunnelit.
Veinikasvatuse tehnoloogia ja viinamarjasordid.
La Geria viinamarjaistandustes kasutatakse erilist kasvatamismeetodit, mis on kohandatud saare äärmuslike tingimuste järgi. Iga viinapuu istutatakse eraldi madalasse kraatritaolisse lohku (nn "geria", läbimõõduga 3–4 m ja sügavusega 2–3 m), mis on kaevatud vulkaanilisse tuhka, et jõuda viljakama mullani. Kuna piirkonda iseloomustavad tugevad kirdepassaadid, on viinamarjakasvatuses hädavajalik tuulekaitse. Seepärast ümbritsetakse augud poolringikujuliste kivimüüridega, mida nimetatakse "zoco" või "goro"". Tulemuseks on visuaalselt omapärane maastik, mis on kaetud kraatritaoliste lohkudega, kusjuures iga lohu põhjas on üksik viinapuu. Seepärast pole viinapuude tihedus pindala kohta kuigi suur: kui tüüpilises Euroopa viinamarjaistanduses kasvab 3000–7000 viinapuud hektari kohta ja Lanzarote põhjaosas 900 viinapuud hektari kohta, siis La Geria jaoks on vastav näitaja kõigest 300.
La Geria levinuim viinamarjasort on Malvasía Volcánica ehk Malvasia viinamarja hübriid, mis on kohanenud saare vulkaanilise pinnasega. Sellest viinamarjasordist toodetakse aromaatseid valgeid veine, millele anti 1996. aastal kaitstud päritolunimetus D.O. Lanzarote (D.O – "Designation of Origin"). Teised viinamarjasordid, mida La Gerias kasvatatakse, on Listán Negro (kasutatakse punaste veinide valmistamiseks) ja Listán Blanco (kasutatakse valgete veinide valmistamiseks, enamasti segatuna teiste viinamarjasortidega). Võrreldes teiste Hispaania veinidega, on Lanzarote La Geria piirkonna veinid statistiliselt oluliselt suurema raua- ja alumiiniumisisaldusega (suuremast sisaldusest on teatatud vaid Gran Canaria veinide puhul) ning ühe uuringu kohaselt ka Euroopa Liidus lubatust suurema elavhõbeda- ja niklisisaldusega. Need eripärad on tingitud La Geria mineraalirikkast vulkaanilisest pinnasest.
La Geria kaks suurimat veinikoda ("bodega") on Bodega La Geria (asutatud 1888. aastal, tootmismaht ligi 400 000 liitrit veini aastas) ja Bodega El Grifo (asutatud 1775. aastal, tootmismaht ligi 300 000 liitrit veini aastas).