tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicholas Maxwell

Nicholas Maxwell (3. juulil 1937 – 11. jaanuar 2025) oli Briti teadusfilosoof.
Ta õpetas teadusfilosoofiat University College Londonis ning oli seal emeriitprofessor. Ta avaldas 15 raamatut ja üle 80 publikatsiooni filosoofia, teadusfilosoofia ning füüsika teemadel.
Elukäik.
Nicholas Maxwelli karjäär sai alguse soovist universumi olemust mõista. Väikse poisina sattus ta vaimustusse teoreetilisest füüsikast. Noorena mõistis ta vajadust mõista peale universumi ka inimeste sisemaailma. Vanemate soovil astus ta University College Londonisse matemaatikat õppima, kuid polnud erialaga rahul ning pärast teist ülikooliaastat otsustas astuda sõjaväkke. Pärast sõjaväge suundus Maxwell Manchesteri ülikooli filosoofiat õppima.
Maxwell otsustas hakata päevikut pidama, kuhu tähendas üles kõik oma mõtted ja tunded. Hiljem sai ta päevikusissekannetest inspiratsiooni oma magistritöö kirjutamiseks. Tema suurimad eeskujud olid Karl Popper ja J. J. C. Smart.
Saanud Karl Popperi seminaridest innustust, asus Nicholas Maxwell peale magistritöö kirjutamist õpetama teadusfilosoofiat, kõigepealt aasta Manchesteri ülikoolis ning siis University College Londonis, kuhu jäi pensionini. Pensionipõlve otsustas ta pühendada tööle filosoofia vallas.
Brezoi

Brezoi on linn Rumeenias Vâlcea maakonnas. 
Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Râmnicu Vâlceast ligikaudu 28 kilomeetrit põhjaloodes. 
Linn asub Lotru jõe suubumiskohas Olti.
Linna haldusalasse kuulub kaheksa küla: Călinești, Corbu, Drăgănești, Golotreni, Păscoaia, Proieni, Valea lui Stan ja Văratica.
Brezoid on esmamainitud 1575. aastal, linnaõigused sai 1968. aastal.
Kiisler

Kiisler on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiisler 184 inimesel: 89 mehel ja 95 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kiisler meeste puhul 970. kohal ja naiste puhul 999. kohal.
Kiisler oli levinumaks nimeks vanuserühmas 15–19, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,54. Perekonnanimi Kiisler oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 10,07 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Viljandi maakonna Helme kihelkonna Helme, Vanamõisa ning Riidaja mõisavaldades, samuti Järva maakonna Koeru kihelkonna Kapu mõisavallas talupoegadele perekonnanimeks Kiesler, Kiessler, Kiestler, Kissler (Kiisler).
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanime Kiisler kahel korral - uuteks võetud nimedeks olid Altvee ja Kaldoja.
Risto Lillemets

Risto Lillemets (sündinud 20. novembril 1997) on eesti kümnevõistleja.
2021. aasta kergejõustiku sise-EM-il sai Lillemets seitsmevõistluses 6055 punktiga viienda koha.
Olles neli aastat (2018–2022) treeninud Art Arvisto juhendamise järgi, alustas Risto 2022 lõpus treenimist Erki Noole käe all.
2023. aastal saavutas ta Istanbulis toimunud Euroopa kergejõustiku sisemeistrivõistlustel seitsmevõistluses 6079 punktiga kolmanda koha.
Haridus.
On lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi ja omandanud TTÜ-s tootearendus-robootika eriala.
Schweder

Schweder on Pommerist Köslinist pärit rae- ja aadlisuguvõsa.
Dumbrăveni

Dumbrăveni (kuni 1945. aastani Ibașfalău, saksa keeles "Elisabethstadt", ungari keeles "Erzsébetváros") on linn Rumeenias Sibiu maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas Târnava Mare jõe ääres, Mediașist ligikaudu 19 km idakirdes ja maakonnakeskusest Sibiust umbes 59 km kirdes.
Linna haldusalasse kuulub kaks küla: Ernea ("Ehrgang", "Argung", "Szászernye") ja Șaroș pe Târnave ("Scharosch", "Šuerš", "Szászsáros").
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 71,1%, mustlasi 18,4%, ungarlasi 9,2% ja sakslasi 1%.
Asulat on esmamainitud 1332. aastal.
Linnas asub aastatel 1552–1563 ehitatud Apafi loss. Dumbrăveni vaatamisväärsuste hulka kuulub ka 18. sajandil rajatud barokkstiilis armeenia kirik.
Parima naiskõrvalosatäitja Oscar

Parima naiskõrvalosatäitja Oscar (inglise keeles "Academy Award for Best Supporting Actress") on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia parimat naisnäitlejat, kes mängis kõrvalosa filmis, mis esilinastus eelneval kalendriaastal. Auhinnatseremoonial annab auhinna võitjale üle traditsiooni kohaselt eelneva aasta parima meeskõrvalosatäitja Oscari võitja.
Esimest korda anti auhinda välja üheksandal Oscari tseremoonial 1937. aastal, kui võitis näitleja Gale Sondergaard rolli eest filmis "Anthony Adverse". Algselt said võidukad näitlejad nii nais- kui ka meeskõrvalosatäitja kategoorias kuju asemel mälestustahvli, 1944. aasta Oscari tseremooniast alates on võitjad saanud täissuuruses kuju.
2022. aasta seisuga auhinda välja antud 84 näitlejale. Dianne Wiest ja Shelley Winters on kahe auhinnaga selle kategooria edukaimad näitlejad. Kuus korda ehk enim on auhinnale nomineeritud Thelma Ritter, kuigi ta ei võitnud ühelgi korral. Noorim auhinna võitja on Tatum O'Neal, kes võitis kümneaastaselt rolli eest filmis "Paberist kuu". Vanim auhinna laureaat on Peggy Ashcroft, kes võitis 77-aastaselt rolli eest filmis "A Passage to India".
Chișineu-Criș

Chișineu-Criș (ungari keeles "Kisjenő") on linn Rumeenias Aradi maakonnas. Linn asub ajaloolises Krisaania piirkonnas Crișul Albi jõe ääres, Ungari piirist 14 km kaugusel, maakonnakeskusest Aradist ligikaudu 40 km põhjakirdes.
Linna haldusalasse kuulub üks küla: Nădab ("Nadab").
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 73,5%, ungarlasi 19,3% ja mustlasi 6,3%.
Asulat on esmamainitud 1202. aastal.
Seini

Seini (saksa keeles "Leuchtenburg", ungari keeles "Szinérváralja") on linn Rumeenias Maramureși maakonnas. Linn asub ajaloolises Marmaatia piirkonnas, maakonnakeskusest Baia Marest ligikaudu 24 km lääneloodes.
Linna haldusalasse kuulub kaks küla: Săbișa ("Kissebespatak") ja Viile Apei ("Apahegy").
Asulat on esmamainitud 1334. aastal, linnaõigused sai 1988. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 78,01%, ungarlasi 15,43%, mustlasi 2,13% ja teistest rahvustest inimesi 0,38%. 4,02% inimeste rahvus oli teadmata.
Asia (maasikasort)

'Asia' on aedmaasika sort, mis aretati Itaalias 2005. aastal.
Kirjeldus.
Viljad on ühtlase kujuga, säravpunased nii väljast kui seest, suured, meeldiva maitse ja aroomiga, piisava kastmisega südamik ilma õõnsusteta. Saagikus 1–1,2 kg põõsa kohta. Keskmiselt varajane sort: kannab vilja juuni algusest. Sorti iseloomustab pikk viljaperiood. Viljaaja lõpuks väikseid marju ei ole. Asia õied õitsevad veidi lehestiku all, suured viljad annavad suure korjamiskiiruse.
Puhmik on jõuline, suurte lehtedega. Lehed on laiad, erkrohelised, heledad, kergelt kortsuvad. Tupplehed on püstised. Saagikas ja hea säilivusega. Taim on vastupidav juurehaigustele, kuid tundlik kloroosi, jahukaste ja antraknoosi suhtes. Lumeta talvel on kasutatakse selle sordi kasvatamisel talvekatet. ‘Asia’ ei talu hästi katteloori, aga ilma selleta saavad õied kahjustada ja hiljem tekivad deformeerunud viljad.
Kasutamine.
Asia sorti maasikad sobivad kohe söömiseks, aga ka tortide kaunistamiseks ning töötlemiseks. Sort kannatab transport ning säilib mõõdukal temperatuuril ka pikemalt.
Juha Jokela

Juha Petteri Jokela (sündinud 7. jaanuaril 1970 Tamperes) on soome teatrilavastaja, näitekirjanik ja stsenarist.
Ta lõpetas aastal 1989 Tamperes lütseumi. Aastatel 1990–1994 õppis ta Helsingi ülikoolis üldist kirjandust ja teatriteadust.
Ta on aastast 1994 Helsingi Teatriakadeemia õppejõud.
Aastal 2021 esietendus Von Krahli Teatris tema näidend "Fundamentalist". Lisaks ilmus aastal 2007 Kalju Kruusa tõlkes komöödia "Mobile horror".
Isiklikku.
Ta on abielus näitleja Mari Lehtoneniga, neil on kaks tütart.
Parima animafilmi Oscar

Parima animafilmi Oscar (inglise keeles "Academy Award for Best Animated Feature") on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia aasta parimat animafilmi. Akadeemia defineerib "animafilmi" kui filmi, mille kestus on rohkem kui 40 minutit, mille tegelaskujude esitus on animeeritud, kasutades "frame-by-frame"-animatsioonitehnikat, mille märkimisväärne kogus tegelaskujusid on animeeritud ja mille animeeritud tegelaskujud on esindatud vähemalt 75% filmi vältusest.
Esimest korda anti auhinda välja 2002. aastal, kui võitis animafilm "Shrek".
Kolm korda ehk enim on auhinna võitnud Pete Docter, Docter on ka enim nomineeritud nelja nominatsiooniga. Kaks korda on võitnud Brad Bird, Byron Howard, Jonas Rivera, Clark Spencer, Andrew Stanton ja Lee Unkrich.
Filmistuudiotest on edukaim Pixar üheksa võidu ja 16 nominatsiooniga.
Onești

Onești (aastatel 1965–1990 "Gheorghe Gheorghiu-Dej", ungari keeles "Ónfalva") on linn Rumeenias Bacău maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas, maakonnakeskusest Bacăust ligikaudu 37 km lõunaedelas.
Linna haldusalasse kuuluvad Slobozia ja Borzești külad.
Onești küla on esmamainitud 1458. aastal. 1952. aastal alustati Oneștisse naftakeemiatehase ehitamist. Onești sai linnaõigused 1956. aastal.
Oneștis on sündinud viiekordne olümpiavõitja võimleja Nadia Comăneci.
Câmpina

Câmpina on linn Rumeenias Prahova maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Ploieștist ligikaudu 31 km loodes.
Câmpinat on esmamainitud 1503. aastal. Kuni 1840. aastani asus Câmpinas tollipunkt. Raudteeühenduse sai Câmpina 1879. aastal.
1897. aastal rajati Câmpinasse naftarafineerimistehas Steaua Română, mis läks 2021. aastal pankrotti.
Mitino kalmistu

Mitino kalmistu (vene keeles Митинское кладбище) on kalmistu Moskvas Looderingkonnas Mitino rajoonis Pjatnitskoje maanteel.
Mitino kalmistu pindala on 108 hektarit.
Mitino kalmistu on rajatud 1978. aastal. Kalmistul on ka moslemite sektor.
1985. aastal ehitati kalmistule krematoorium. Kalmistule on rajatud ka kolumbaarium.
Mitino kalmistule on maetud 28 tuletõrjujat, kes osalesid 26. aprillil 1986 Tšornobõli tuumaelektrijaama kustutustöödel. Neile on püstitatud mälestussammas.
Atlandi divisjon (NHL)

Atlandi divisjon (inglise keeles "Atlantic Division") on Põhja-Ameerika hokiliiga NHL-i üks neljas divisjonist ja kuulub Idakonverentsi. Divisjon koosneb kaheksast meeskonnast, mille kodulinnad asuvad USA-s ja Kanadas Atlandi ookeani ranniku piirkonnas.
Klubid.
Alates 2021. aastast kuuluvad Atlandi divisjoni järgmised klubid:
Metropolitani divisjon

Metropolitan divisjon (inglise keeles "Metropolitan Division") on Põhja-Ameerika hokiliiga NHL-i üks neljast divisjonist ja kuulub Idakonverentsi. Divisjon koosneb kaheksast meeskonnast, mille kodulinnad asuvad peamiselt USA idaranniku suuremates suurlinnapiirkondades.
Osakond asutati 2013. aastal, et järgida NHL-i meeskondade ümberkorraldamisel vana Atlandi divisjoni. See on ainuke NHL-i divisjon, kus ei mängi ükski Kanada meeskond. Metropolitani divisjoni viis meeskonda asuvad kas New Yorgi suurlinnapiirkonnas või Pennsylvania osariigis ning kolm meeskonda Ohios, Põhja-Carolinas ja Washingtonis.
Keskdivisjon (NHL)

Keskdivisjon (inglise keeles "Central Division") on Põhja-Ameerika hokiliiga NHL-i üks neljast divisjonist, mis asutati 1993. aastal Läänekonverentsi osana.
Aastatel 2013–2020 oli divisjonis seitse meeskonda, erinevalt teiste divisjonide kaheksast. Arizona Coyotes liitus divisjoniga hooajal 2021/2022, kui Vaikse ookeani divisjonis asus kohale laiendusmeeskond Seattle Kraken.
Vaikse ookeani divisjon (NHL)

Vaikse ookeani divisjon (inglise keeles "Pacific Division") on Põhja-Ameerika hokiliiga NHL-i üks neljast divisjonist ja kuulub Läänekonverentsi. Divisjonis on kaheksa meeskonda, mille kodulinnad asuvad Vaikse ookeani rannikul, Ameerika Ühendriikides ja Kanadas. Vaikse ookeani divisjon on NHL-is ainus, millel pole ühtegi "Original Six"i meeskonda.
Kui hooajal 2021/2022 hakkas mängima laiendusmeeskond Seattle Kraken, liitus see Vaikse ookeani divisjoniga. Meeskondade seisu viigistamiseks siirdus Arizona Coyotes Keskdivisjoni.
Idakonverents (NHL)

Idakonverents on Põhja-Ameerika jäähokiliiga NHL-i üks kahest konverentsist Läänekonverentsi kõrval. See koosneb 16 meeskonnast, mis on jagatud Atlandi divisjoni ja Metropolitani divisjoni vahel. Konverentsi võitjat autasustatakse Prince of Wales Trophy'ga ja ta läheb Stanley karika finaalis igal aastal vastamisi Läänekonverentsi meistriga.
Idakonverentsi seni viimane meister on Tampa Bay Lightning (hooajal 2019/2020). Montreal Canadiensil on enim võite, kokku 25.
Konverentsi tunti aastatel 1974–1993 kui Walesi printsi konverentsi. 1993. aastal muudeti konverentside ja divisjonide nimesid, et paremini kirjeldada meeskondade geograafilist asukohta ning sündisid Ida- ja Läänekonverents.
Läänekonverents (NHL)

Läänekonverents on Põhja-Ameerika jäähokiliiga NHL-i üks kahest ​​konverentsist Idakonverentsi kõrval. See koosneb 16 meeskonnast, millest kaheksa kuuluvad Vaikse ookeani divisjoni ja kaheksa Keskdivisjoni. Konverentsi võitjat autasustatakse Clarence S. Campbell Bowli auhinnaga ja ta läheb igal aastal Stanley karika finaalis vastamisi Idakonverentsi meistriga.
Läänekonverentsi seni viimane meister on Dallas Stars (hooajal 2019/20). Edmonton Oilersil ja Chicago Blackhawksil, mõlemal seitse, on enim võite.
Konverentsi tunti aastatel 1974–1993 Clarence Campbelli konverentsi nime all. 1993. aastal muudeti konverentside ja divisjonide nimesid, et need kajastaksid paremini meeskondade geograafilist asukohta ning sündisid Lääne- ja Idakonverents.
Sunrise

Sunrise on linn USA-s Florida osariigis Browardi maakonnas ja osa Miami-Fort Lauderdale'i-West Palm Beachi suurlinnapiirkonnast. 2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 97 335 elanikku. Aastal 2010 oli elanikke 84 439.
Sunrise asutati 1960. aastate alguses, kui kinnisvaraarendaja Norman Johnson ostis Browardi maakonnas 2650 aakri suuruse maa-ala. Algselt kandis see nime Sunrise Golf Village. Praeguse nime sai linn 1971. aastal.
Sunrise'is asuvad Lõuna-Florida suurim äripark Sawgrass International Corporate Park, enam kui 350 kauplusega Sawgrass Mills ja FLA Live Arena, kus asub NHL-i hokiklubi Florida Panthersi koduväljal. Linna loodepiirist algab Evergladesi märgala.
Ukraina Kommunistlik Partei (Nõukogude Liit)

Ukraina Kommunistlik Partei ehk UKP (ukraina keeles "Комуністична партія України"), 1952. aastani Ukraina Kommunistlik (bolševike) Partei (UK(b)P), oli Ukraina NSVs ainuke ametlikult riigivõimu teostav erakond ning ainus lubatud partei. UKP rajati 1918. aastal ning oli suurema osa oma ajaloost allutatud Nõukogude Liidu Kommunistlikule Parteile, moodustades NLKP territoriaalse allüksuse Ukrainas. 
UKP järgis marksistlikku ideoloogiat ja seadis eesmärgiks oma poliitilise programmi kohaselt Ukrainas kommunismi üles ehitamise. Ukraina Kommunistlik Partei keelustati Ukrainas pärast augustiputši 1991. aastal. Keelustamise ajal oli erakonnas üle kolme miljoni liikme.
Nikolaus Michalek

Nikolaus Michalek (sündinud 5. aprillil 1940) on Austria notar ja parteitu poliitik.
Nikolaus Michalek lõpetas Viini Ülikooli juristina 1962. aastal. 1962. aasta juulis sai ta ühe Viini notari juurde notarikandidaadiks. Notarieksami sooritas ta 1965. aastal kiitusega. Aastatel 1963–1964 sooritas ta ajateenistuse Austria armees. Alates 1965. aastast oli ta Notarikandidaatide Ühingu eestseisuse liige. Alates 1970. aastast oli ta Austria Notarite Koja liige ja 1978. aastast selle asepresident. Tegutses Viinis notarina alates 1976. aastast.
Nikolaus Michalek oli 17. detsembrist 1990 kuni 4. veebruarini 2000 Austria justiitsminister.
Taifun-K

Taifun-K või KamAZ-63968 (vene keeles "Тайфун-К" või "КамАЗ-63968" või "Камаз-63968 Тайфун") on Venemaal valmistatud soomusauto.
Dragomir Zakov

Dragomir Zakov (bulgaaria keeles Драгомир Заков; sündinud 24. juulil 1975) on Bulgaaria diplomaat ja poliitik.
Dragomir Zakov lõpetas 1999. aastal Sofias Rahvusliku ja Maailma Majanduse Ülikooli magistrikraadiga rahvusvaheliste majandussuhete erialal.
Aastatel 2001–2002 töötas ta erasektoris. 2002. aasta märtsis asus ta tööle Bulgaaria Välisministeeriumisse. 29. märtsist 2002 kuni 15. veebruarini 2008 oli ta Bulgaaria kaitseatašee NATO peakorteris. Samal ajal oli ta 16. veebruarist 2004 kuni 15. maini NATO juures oleva Bulgaaria delegatsiooni kolmas sekretär. 16. maist 2008 kuni 9. jaanuarini 2011 töötas ta Bulgaaria Välisministeeriumi NATO ja rahvusvahelise julgeoleku direktoraadi OSCE ja regionaalse julgeoleku osakonna teise sekretärina. 10. novembrist 2011 kuni 17. augustini 2014 oli ta Genfis Bulgaaria esinduses ÜRO juures esimene sekretär. 18. augustist 2014 kuni 31. juulini 2016 oli Zakov Bulgaaria Välisministeeriumi ÜRO ja globaalsete probleemide direktoraadi relvastuskontrolli ja tuumarelva leviku tõkestamise osakonna juhataja. 1. augustist 2016 kuni 31. jaanuarini 2017 oli ta Bulgaaria Välisministeeriumi NATO ja regionaalse julgeoleku direktoraadi direktor. 1. jaanuarist 2017 kuni 24. märtsini 2019 oli ta Bulgaaria Välisministeeriumi Julgeolekudirektoraadi poliitikadirektori asetäitja.
Alates 25. märtsist 2019 oli ta Bulgaaria alaline esindaja NATO juures.
Alates 2022. aasta 1. märtsist kuni 2. augustini oli Dragomir Zakov Bulgaaria kaitseminister.
AS-90

AS-90 ("Artillery System for the 1990's") on Suurbritannias valmistatud liikurhaubits.
Elutöö Kuldlõvi

Elutöö Kuldlõvi (itaalia keeles "Leone d'oro alla carriera") on Veneetsia filmifestivali elutöö auhind väljapaistva karjääri eest filmitööstuses. Auhind loodi ametlikult 1971. aastal, kuigi juba 1969. ja 1970. aastal tunnustati isikuid austusavalduse näol.
Parima naispeaosatäitja Oscar

Parima naispeaosatäitja Oscar (inglise keeles "Academy Award for Best Actress") on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia naisnäitlejat, kes mängis peaosa filmis, mis esilinastus eelneval kalendriaastal. Auhinnatseremoonial annab auhinna võitjale üle traditsiooni kohaselt eelneva aasta parima meespeaosatäitja Oscari võitja.
Selles kategoorias auhinnatakse näitlejaid alates esimesest Oscari-tseremooniast 1929. aastal. Esimesena võitis auhinna Janet Gaynor rollide eest filmides "7th Heaven", "Street Angel" ja "".
Enim ehk neli auhinda on võitnud Katharine Hepburn. Rekordilised 17 korda on auhinnale nomineeritud Meryl Streep.
26. suurtükiväebrigaad

26. kindral-horunžõi Roman Daškevõtši nimeline suurtükiväebrigaad (ukraina keeles "26-та артилерійська бригада імені генерал-хорунжого Романа Дашкевича") on Ukraina maavägede väeüksus.
Ajalugu.
Väeosa sai 2019. aastal lisanimetuse: kindral-horunžõi Roman Daškevõtši nimeline.
2022. aastal võttis brigaad enda relvastusse Poola liikursuurtüki AHS Krab. 2022. aasta oktoobris tutvustas brigaad PzH 2000 kasutamist.
Eberhard Zorn

Eberhard Zorn (sündinud 19. veebruaril 1960 Saarbrückenis) on Saksamaa sõjaväelane (kindral).
Sõjaväeteenistus.
Alates 2018. aasta aprillist kuni märtsini 2023 oli ta Bundeswehri peainspektor ehk Saksamaa relvajõudude juht.
Kiivit

Kiivit on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiivit 139 inimesel: 66 mehel ja 73 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kiivit meeste puhul 1449. kohal ja naiste puhul 1427. kohal.
Kiil oli levinuim nimi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,28. Nime kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Audru, Paistu, Helme, Rannu, Rõngu, Sangaste, Otepää, Rõuge, Vastseliina, Karula, Jüri, Suure-Jaani ja Audru kihelkonna 17 mõisavallas perekonnanimeks Kiwit, Kiwwit ja Kywit (Kiivit).
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kiivit uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimest Kivit.
Perekonnanimi Kiivit vahetati välja neljal korral vastavalt nimede Harju, Kalde ja Kiivet (2 juhtu) vastu.
Mia Kankimäki

Mia Kankimäki (sündinud 1971 Helsingis) on soome kirjanik.
Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli, kus ta õppis üldist kirjandusteadust filosoofia magistrikraadiga.
Ta on töötanud kirjastustes reklaami- ja kirjastusajakirjanikuna. Tema hobide hulka kuulub Jaapani kultuur ning ta on lõpetanud Sogetsu Ikebana kooli õpetajana.
Aastal 2013 ilmus tema esikteos "Asioita jotka saavat sydämen lyömään nopeammin"; aastal 2018 ilmus raamat Triin Taeli tõlkes pealkirja Asjad, mis panevad südame kiiremini põksuma all. Raamat kujutab tuhat aastat tagasi Kyotos elanud Jaapani õukondlast ja autorit Sei Shōnagonit. Aastal 2018 ilmus tema teine raamat "Naiset joita ajattelen öisin"; aastal 2020 ilmus raamat Triin Taeli tõlkes pealkirja Naised, kellest ma öösiti mõtlen all. Raamatus rändab ta inspireerivate ajalooliste naiste jälgedes Aafrikas, Itaalias ja Jaapanis.
Sagedusjagur

Sagedusjagur on elektroonikalülitus, mis vähendab vahelduvvoolu või vooluimpulsside sagedust kindla arvu kordselt.
Vahelduvvoolu sageduse jagamise lülitustes kasutatakse harilikult trigerit, mille väljundsagedus on sisendsagedusest 2 korda väiksem, seega jagamistegur on 2. Kui ühendada järjestikku "n" sellist trigerit, on lülituse jagamistegur 2"n".
Impulsisageduse jagurid põhinvad enamasti loendurite kombinatsioonil.
Sageduskordisti

Sageduskordisti on elektroonikalülitus, mis suurendab sisendsignaali sagedust "n"-kordselt. Enamasti on need sageduse kahekordistid ("n" = 2).
Signaali sageduse "f" kahekordistamiseks on mitmeid võimalusi.
Kompander

Kompander (inglise keeles "compander", sõnadest compressor" ja "expander) on süsteem audiosignaali dünaamikaulatuse komprimeerimiseks (kokkusurumiseks) edastamise või salvestamise jaoks ja selle ekspandeerimiseks (taastamiseks) taasesitamise jaoks. Seda süsteemi kasutatakse peamiselt telefonsides, sest võimaldab parandada signaali-müra suhet edastuskanalis ja vähendada ületüürimist (signaalitippude kärpimist). Kompandeerimist kasutatakse ka näiteks professionaalsetes juhtmevabades mikrofonides, et parandada mikrofoni dünaamikaulatust (mikrofoni dünaamiline ulatus on parem kui edastuskanali dünaamiline ulatus).
Kuna kõnesignaali sageduskarakteristikut on analoogsete vahenditega keeruline töödelda, tehakse seda pärast signaali digiteerimist. Seejuures muudetakse kvantimise sammu sõltuvalt võnkumise amplituudist. See sõltuvus on enamasti logaritmiline. Telefonitehnikas on analooghelisignaali jaoks kasutusel nn μ-seaduse meetod (USAs) ja A-seaduse meetod (Euroopas).
A-seaduse meetod on standarditud Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu.poolt. Signaal kvanditakse digiteerimisel vastavalt mittelineaarsele A-karakteristikule. Eesmärgiks on saavutada võimalikult ühtlane signaali-müra suhe sel teel, et suuri signaali kõrvalekaldeid keskmisest tasemest esitatakse jämedamalt (suurema kvantimissammuga) ja väikseid peenemalt.
Analoog-digitaalmuundur töötab 12-bitise täpsusega, mis vastab dünaamikaulatusele 72 dB. A-seaduse rakendamine vähendab amplituudivahemikku ±42 dB-ni, mistõttu saab andmeid edastada 8-bitise täpsusega. Sihtkohas teisendatakse andmed esmalt algse 12-bitise täpsuseni ja seejärel muundatakse digitaalne signaal digitaal-analoogmuunduri abil tagasi kõnesignaaliks.
Viitliin

Viitliin (inglise keeles "delay line") on seade, mille väljundsignaalil on sisendsignaali suhtes kindel ajaline nihe – viivitus ehk hilistus.
Analoogtehnilised viitliinid võivad olla elektrilised (nt pikkliin, lainejuhe), elektroonilised (CCD ja FIFO põhimõttel) või siis elektroakustilised. Sel juhul muundatakse elektrisignaal piesoelektrilise muunduriga vastavaks akustiliseks võnkumiseks, mis levib sobivas helijuhis (nt kvartsis), kus tekib levimisteekonna ja helikiirusega määratud viivitus; saadud signaal muundatakse helijuhi lõpus taas elektriliseks. 
Digitaalne viitliin on digitaalfiltrite teoorias diskreetelement, mis võimaldab signaali viivitada vastavalt diskreetide (ingl "sample") arvule. Kui ühe diskreediga tekitatud viivitus on formula_1 ja diskreetide arv formula_2, siis tekitab element hilistuse formula_3, tulenevalt z-teisenduse osast digitaalsete filtristruktuuride kirjeldamisel.
Balti noorte mitmevõistluse meistrivõistlused

Balti noorte mitmevõistluse meistrivõistlused (varem maavõistlus) on Balti riikide vaheline võistlus mitmevõistluses. 
Arvestust peetakse U-20, U-18 ja U-16 vanuserühmas ning võidab lõppkokkuvõttes enim punkte teeninud riigi koondis.
Deluviaalmuld

Deluviaalmuld ehk pealeuhtemuld on muld kõrgendike lagedelt ja nõlvadelt erosiooni teel alla kandunud mullast moodustunud deluviaalse huumushorisondiga muld kõrgendike jalameil ja nõgudes. Deluviaalmuld kuulub erosioonist mõjutatud ehk erosiooniala muldade hulka. Nende sügavamates horisontides on mullad, mis olid seal enne deluuviumi kuhjumist. 
Deluviaalmulda leidub haritavatel aladel, mis on avatud vihmavee erosioonile. 
Deluviaalmullad ei ole iseloomult kuigi viljakad, kuid korraliku majandamise korral on võimalik enamik neist muuta viljakaks. 
Tekke tingimused.
Deluviaalmullad tekivad kallakuliste põllumaade positiivsete pinnavormide jalamil või nõgudes, kuhu kuhjub haritava maa ärauhutud pindmine mullakiht. Nõlvasetetest settivad kõigepealt välja suuremad fraktsioonid, kuhjudes kõrgematele nõlvaosadele. Peened fraktsioonid kantakse madalamal asuvatele deluviaal-gleimuldadele.
Viljakus.
Niisked ja parasniisked deluviaalmullad on hea viljakusega ja sobivad hästi põllumaaks (43–55 hindepunkti). Alaliselt liigniisked deluviaalsed mullad sobiksid looduslikuks rohumaaks, nendel muldadel kasvavad rohumaad on suure saagikusega. Alaliselt liigniisked deluviaalsed mullad võivad ühtlasi talitleda ka veekogude kaitseribadena. 
Erodeeruvate ja deluviaalsete muldade vaheldumist on märgata ka põllukultuuride kasvamisel: küngaste ülemistel osadel on taimestik nõrgem, alumistel osadel lopsakas. 
Levik.
Kogu Eesti muldkattest moodustab deluviaalmullad umbes 1% ja põllumaast 2,4%. Rohkesti leidub neid Otepää, Haanja ja Karula kõrgustikul.
Deluviaalmuldade liigitus.
Deluviaalmuld liigitatakse niiskusrežiimi või gleistumistunnuste esinemise järgi järgmiselt:
Deluviaalse pealeuhtekihi tüseduse järgi eristatakse mullad veel omakorda nõrgalt (Ad 30–50 cm), keskmiselt (Ad 50–80 cm) ja tugevasti pealeuhutunuteks (Ad &gt; 80 cm).
Inhulets

Inhulets (ukraina keeles "Інгулець") on jõgi Ukrainas. 
Kirjeldus.
Jõgi algab Dnepri kõrgustikult, voolab valdavalt lõunasse ning suubub paremalt Dneprisse. Inhuletsi pikkus on 549 km.
Inhuletsil asub mitu veehoidlat. Jõe ääres asuvad Krõvõi Rih ja Oleksandrija.
Jõe valgla pindala on 13 700 km².
Zbrutš

Zbrutši jõgi (ukraina keeles "Збруч") on Dnepri jõe vasakpoolne lisajõgi, mis voolab läbi Lääne-Ukraina. Zbrutš on 244 kilomeetrit pikk ja voolab mööda Hmelnõtski oblasti ja Ternopili oblasti piiri, olles sellega looduslikuks piiriks oblastite vahel. Ülem-Zbrutš on 5–10 meetrit ja Alam-Zbrutš 15–20 meetrit lai, kõige laiemas punktis on jõgi 50 meetri laiune. Jõe keskmine sügavus on 1,5–2 meetrit. Zbrutši jõgi on tähelepanuväärne oma loogete poolest. Jõel asuvad veehoidla ja väike hüdroelektrijaam. 
Zbrutš on olnud pikka aega piirijõeks. 1772–1917 moodustas Zbrutš Austria Galiitsia ja Vene impeeriumi idapiiri. Pärast esimest maailmasõda sai jõest piir Poola ja Nõukogude Liidu liiduvabariigi Ukraina NSV vahel (1921–1939). 1939. aastast on tegemist Ukraina sisejõega.
Niyazi Kızılyürek

 
Niyazi Kızılyürek (sündinud 19. veebruaril 1959 Potamias) on Küprose türklasest politoloog ja poliitik, ta on Töörahva Progressiivse Partei liige. Ta on aastast 2016 Küprose ülikooli poliitilise ajaloo professor ja spetsialiseerunud Türgi ja Küprose poliitilisele ajaloole. Ta oli aastatel 2019–2024 Euroopa Parlamendi liige. Europarlamendis kuulub ta Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni.
Ta sündis aastal 1959 Potamias, kuid põgenes aastal 1964 koos perega kogukondadevahelise vägivalla tõttu Louroujinasse. Pärast keskkooli lõpetamist Põhja-Küprosel asus ta õppima Bremeni ülikooli, kus omandas aastal 1983 bakalaureusekraadi ja magistrikraadi sotsioloogias, poliitikas ja majanduses. Samas ülikoolis kaitses ta ka PhD kraadi väitekirjaga Küprose vaidlusest.
Ta produtseeris koos Panicos Chrysanthouga dokumentaalfilmi "Meie müür", hiljem võitis selle dokumentaalfilmi eest 1997. aastal Apdi İpekçi rahuauhinna. 1995. aastal asus ta tööle Küprose ülikooli õppejõuna. Sisseastumisel langes ta fašistide, natsionalistlike poliitikute ja meedia sihikule, silmitsi aastapikkuse kampaaniaga tema ülikoolist väljaheitmiseks. Ta osutas töökaaslaste ja ülikooli toel vastupanu ning jäi oma töökohale. Ta rääkis, et aastatega muutus töökeskkond palju vähem vaenulikuks. 2013. aastal valiti ta humanitaarteaduste kooli dekaaniks. 2014. aastal sai tast geostrateegilises nõuandekomisjonis üks president Nicos Anastasiadese nõunikke Türgi küsimustes.
Aastatel 2019–2024 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Europarlamendis kuulub ta Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni.
Ta on kirjutanud umbes 20 raamatut, sealhulgas "Glafkos Clerides: The Path of a Country". Ta on kolumnist vasakpoolses Küprose türgi ajalehes Yeni Düzen ja parempoolses Küprose kreeka ajalehes Simerini. Ta valdab türgi, kreeka, inglise, saksa ja prantsuse keelt.
Gustav Seen

Gustav Seen (30. märts 1871 – 11. aprill 1943) oli eesti jurist ja ühiskonnategelane.
Seen oli Urvaste kihelkonna Mälle taluperemehe Kusta (Gustav) Seene ja Ann Seene poeg. Ta lõpetas Tartu Aleksandri Gümnaasiumi 1890. aastal ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna "cand. jur." astmega 1894. aastal. 
Ta oli Riia Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat aastatel 1895–1896, notar Viljandis kuni 1918. aastani, Viljandi-Pärnu Rahukogu esimene esimees, Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni esimees 1927–1928 ning vandeadvokaat Viljandis alates 1928. aastast kuni surmani. Ta oli Asutava Kogu liige.
Üliõpilaspõlves oli ta agar vanavara ja rahvaluule koguja Jakob Hurdale. Viljandis elades aktiivne ja juhtiv liige haridus-kultuurilistes ühingutes ja ettevõtteis. Oli Viljandi Tuletõrje Seltsi esimees ja kauaaegne linnavolinik. Viljandi Haridusseltsi asutaja ja juhatuse liige. Eriliseks huviks oli aiandus, kus ta aretas võõramaa taimesorte. 
Gustav Seene vend Arthur Albert Seen oli raudteeinsener, kes rändas 1917. aasta segastel aegadel Galápagose saarestikku San Cristobali saarele ja elas seal üksiku eestlasena elu lõpuni.
Geta (täpsustus)

Geta võib tähendada järgmist:
Taishō ajastu

Taishō ajastu oli periood Jaapani ajaloos aastatel 1912–1926 keiser Taishō valitsemisajal.
Mood Taishō ajastul.
Taishō ajastule oli iseloomulik avatus läänemaadele ja riigis leviv demokraatia, mille mõjud tugevasti kujundasid Jaapani riideid ja selle aja moodi. Jaapani rõivad hakkasid vastavalt läänestumise trendidele muutuma. Üha tavalisemaks muutus lääne rõivaste kandmine. Lääne rõivaste kandmine oli modernsuse sümboliks ja väljendas liberaalset mõttemaailma. Just tänu lääne mõjule Taishō ajastul ilmnesid julged moetrendid, mis tänu keemilistele värvidele, sünteetilistele kiududele ja mehaanilise protsessi levikule tegid uudsed esemed paremini kättesaadavaks laiemale elanikkonnale. Esimesena kandsid lääne riideid ainult kõrgklassi mehed ja ärimehed, kuid järk-järgult levisid need ka teistesse klassidesse. Ilmusid "moodsad tüdrukud" keda kutsuti "moga"deks. Nad järgisid läänelikku moodi ja liberaalset läänemaalist elustiili ning neid tihti kutsuti ka Jaapani "flapper"iteks. Nad sümboliseerisid seksuaalselt vabanenud linnatarbijat, vabadust ja vabanemist minevikust. Nende eesmärgiks oli vabaneda vanadest traditsioonidest ja tavadest. Noored generatsioonid kandsid segamini nii traditsioonilisi riideid kui ka lääneriideid. Vanem generatsioon aga kandis ainult traditsioonilisi riideid. Tänavatel võis nähe mõlemat stiili segamini. Populaarne oli kanda "flapper-"stiilis kleite pikkade pärlikettidega ja mütse. Kanti aksessuaare nagu kindaid, kotte ja päevavarje. Koolitüdrukud kandsid "hakama"sid koos "hakamashita"dega. Mehed kandsid tavaliselt kas ülikonda või kimonot. Võis ka näha nende kahe segu. Näiteks kanti "hakama"t koos kimono ja läänemaa pärase särgi ja kaabuga. Populaarne oli ka kanda "haori"t koos "himo" lipsudega. Jalas kanti läänepäraseid nahast jalanõusid või traditsioonilisi "geta"sid . Koolivormiks oli alguses hakamad, aga Taishō ajastu lõpus hakkasid poisid kandma "gakuran"e koos "geta"dega. Koolitüdrukute seas oli populaarne kanda nahksaapaid ja juustes suuri lipsukesi.
Kimono.
Taishō ajastul arenes materjal nimega "meisen", mis tõi esmakordselt paljudele naistele kättesaadava kaasaegse kimonomoe. Jõukamad jaapanlannad ja kaasaegsed töötavad naised kandsid neid igapäevaseks linnariietuseks. Maatüdrukutel oli võib-olla ainult üks, mida erilistel puhkudel kanda. "Meisen"i siidi kujundused ja mustrid olid algstaadiumis üsna lihtsad nagu triibud, rist, noolesuled ja väikesed korduvad mustrid. Hiljem muutusid traditsioonilised mustrid stiliseeritud ja suurte lillede ja maastike vastu ning Taishō ajastuks tulid erksad, suured ja dünaamilised kujundused, mis olid inspireeritud Euroopa kunstiliikumisest, nagu "art deco" ja "art nouveau", ekspressionism ja konstruktivism.
Centralia

Centralia on kummituslinn ja endine kaevanduslinn Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis Columbia maakonnas.
18. sajandi lõpus avastati, et selles piirkonnas on antratsiidi lade. Söe kaevandamist alustati ja asula tekkis 19. sajandi keskel, kui valmis piirkonda läbiv raudtee. Asula nimetati Centraliaks 1865. aastal. Esimene söekaevandus alustas tööd 1856. aastal. 1890. aastaks oli linna elanike arv kasvanud 2760-ni, linnas oli seitse kirikut, viis hotelli, kaks teatrit, pank ja postkontor. Kivisöe kaevandamise tipp saavutati Esimese maailmasõja ajal. Must neljapäev 24. oktoobril 1929 tabas ka Centralia kaevandusi ja osa kaevandusi suleti. 25. märtsil 1947 plahvatas kaevanduses söetolm. Kaevanduses oli sel ajal 142 meest, hukkus 111. Kaevandus jätkas tööd ka pärast õnnetust, aga söe kaevandamine jätkus vähenenud mahus. 1950. aastaks oli linna elanike arv vähenenud kahele tuhandele. 
1962. aasta mais kaevandus süttis. Tuli levis kuni 90 meetri sügavustes kaevanduskäikudes, mille kogupikkus on üle 13 km umbes 15 km² suurusel alal Centralia linna all. Tulekahju põhjust pole suudetud kindlaks teha. Arvatakse, et tuli levis allmaakaevandusse, kui põletati mahajäetud karjääri veetud prügi.
1962. aasta augustiks oli vingugaasi tase kaevanduse piirkonnas kasvanud nii suureks, et kaevandus suleti. Tulekahju kustutamise katsed ei õnnestunud ning lõpetati 1963. aastal. Järgneva kahe aastakümne jooksul tehti veel mitmeid ebaõnnestunud katseid põleng kustutada, aga siis loobuti. Kasvava maapinna temperatuuri ja õhusaaste tõttu hakkasid elanikud linnast lahkuma. 1992. aastal tunnistati kõik Centralia majad elamiskõlbmatuks ja 2009. aastal sundis omavalitsus kõiki elanikke linnast lahkuma ning enamik maju lammutati. 2020. aasta rahvaloenduse andmetel elas endises linnas veel 5 inimest.
Centralia kaevanduse tulekahju on levinud ka naaberasula alla, kust niisamuti elanikud lahkusid. Hinnatakse, et põleng võib kesta veel 250 aastat.
Biljana Borzan

Biljana Borzan (neiuna Biljana Čupurdija; sündinud 29. novembril 1971 Osijekis) on Horvaatia poliitik ja arst. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige. Ta oli ka Horvaatia parlamendi liige aastatel 2007–2014. Ta esindab Horvaatia Sotsiaaldemokraatlikku Parteid. Europarlamendis kuulub ta Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni.
Ta lõpetas aastal 1997 Zagrebi ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli spetsialiseerunud töötervishoiule ja spordimeditsiinile. Ta töötas aastani 2007 Osijekis tervisekeskuse arstina. Ta osales Osijeki kohalikus poliitikas aastatel 2001–2013. Ta oli aastatel 2004–2005 Osijeki linnavolikogu esimees ja 2008–2009 abilinnapea. Ta valiti Horvaatia parlamenti aastatel 2007 ja 2011. Viimasel ametiajal juhtis ta tervishoiu- ja sotsiaalpoliitika komisjoni.
Ta oli üks Horvaatia vaatlejatest Euroopa Parlamendis, aastast 2012 (riigi Euroopa Liiduga ühinemise ajal ja enne riigi esimesi Euroopa Parlamendi valimisi). Ta valiti Euroopa Parlamenti aastal 2013, misjärel astus ta Horvaatia parlamendist tagasi. Uuesti valiti ta Euroopa Parlamenti aastatel 2014 ja 2019. Lisaks valiti ta aastal 2019 Euroopa Parlamendi Sotsialistide ja Demokraatide fraktsiooni üheks aseesimeheks.
Ta käivitas ja rahastas aastal 2017 avaldatud uuringut, millest selgus, et osa Horvaatias müüdavaid tooteid on madalama kvaliteediga kui Lääne-Euroopas müüdavad, samade kaubamärkide tooted. Ta on eriti kriitiline imikutoidu ja imikutoitude oomega-3 taseme erinevuste suhtes, mis uuringus leiti. Tema sõnul on see ka võrdsuse küsimus, kuna tema sõnul ei taha idaeurooplased Euroopa Liidus kohelda neid teise klassi kodanikena.
Aastal 2017 oli ta Euroopa Parlamendi raporti raportöör, mille kohaselt Euroopa Liit peab seadma eesmärgid toidujäätmete vähendamiseks. Tema sõnul on toidu raiskamisel oluline, negatiivne mõju majandusele ja keskkonnale ning selle vähendamine eeldab valdkonnaülest koordineerimist Euroopa Liidu ja liikmesriikide vahel. Pärast seda, kui Euroopa Liidu Nõukogu keeldus raporti eesmärke täitmast, väljendas ta oma pettumust ja ütles, et Euroopa Liit on lõhestunud: "üks viskab toitu minema" ajal, mil "inimesed nälgivad".
Ta on kutsunud üles tegema muudatusi toidu toitumisalase teabega märgistuses. Tema sõnul ei ole toitumisalane teave piisavalt selgelt märgistatud ning seadusandjate kohus on survestada toiduainetööstust, et see oleks tervislik. Tema sõnul on suur osa vähijuhtudest tingitud valest toitumisest. Tema sõnul võiks tubakaseadus olla eeskujuks muu hulgas alkoholi, suhkru ja soola reguleerimisel.
Isiklikku.
Ta sündis Horvaatia serblaste perekonnas. Tema isa Jovo oli Horvaatia Kommunistide Liiga liige ja ema Rosa töötas riiklikus julgeolekuteenistuses. Ta on abielus gastroenteroloog Vladimir Borzaniga, neil on kaks poega. Perekond elab Osijekis. Vabal ajal armastab ta maalida, laulda, lugeda ja õmmelda endale riideid. Peale emakeele räägib ta inglise, saksa ja vene keelt.
Henry Martín

Henry Josué Martín Mex (sündinud 18. novembril 1992 Méridas) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib ründajana Mehhiko kõrgliigaklubis Club América ja Mehhiko jalgpallikoondises.
Mehhiko kõrgliigas debüteeris ta 2014. aastal Club Tijuana meeskonnas.
2017. aasta detsembris liitus ta Club Américaga. 2018. aasta Apertura-hooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.
Mehhiko jalgpallikoondises tegi Martín debüüdi 4. septembril 2015 sõprusmängus Trinidadi ja Tobago vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Costa Rica vastu. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali.
Kalamees (perekonnanimi)

Kalamees on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kalamees 325 inimesel: 158 mehel ja 167 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kalamees meeste puhul 431. kohal ja naiste puhul 440. kohal.
Kalamees oli levinumaks nimeks vanuserühmas 15–19 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,92. Perekonnanimi Kalamees oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 8,80 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Karksi, Paistu, Helme, Palamuse, Tartu-Maarja, Viru-Nigula, Rakvere, Ambla, Kursi, Äksi, Valjala ja Jõelähtme kihelkonna 13 mõisavallas talupoegadele perenimeks Galomees, Kallamees ja Kalamees.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kalamees uueks nimeks kokku üheksal korral, kui loobuti nimedest Balanov, Druzinin, Fischer, Ivanov, Kallam, Kolomõtsev, Rõbakov, Visser, Zimm.
Šveitsi pommitamine

Episoodiline Šveitsi pommitamine liitlaste poolt Teise maailmasõja ajal leidis aset aastatel 1940–1945. 
Ametlikult selgitati pommide sattumist neutraalse Šveitsi Konföderatsiooni territooriumile navigatsioonivigadega. Samas on avaldatud kahtlust, et pommitamise tegelikuks põhjuseks võisid olla Schweizerische Industrie-Gesellschafti ja teiste Šveitsi ettevõtete relvatarned Kolmandale riigile.
Kronoloogia.
Kokku suri Šveitsis Teise maailmasõja ajal Briti ja Ameerika pommide all 84 inimest.
1941. aastal pommirünnakuid Šveitsi territooriumil praktiliselt ei fikseeritud, muu hulgas tänu Saksa diplomaatilise surve all rakendatud pimestamismeetmetele, mis raskendasid liitlaste lenduritele orienteerumist. 1942. aasta vältel võttis pommitamine taas hoogu juurde.
1943. aasta oktoobrist jõustas Šveitsi õhuvägi taas, samuti Saksa surve all, 1940. aasta juunis kehtestatud tõrjumismeetmed; ennekõike püüti liitlaste pommitajaid Šveitsi territooriumil maanduma sundida.
Reparatsioonid.
Juba 1944. aastal maksid ameeriklased Šveitsile pommitamise tekitatud kahjustuste eest 4 miljonit dollarit. 21. oktoobril 1949 sai Šveits USAlt hüvitisena veel 62 176 433,06 Šveitsi franki (14 392 692,82 dollarit) juurde.
Kristaps Eklons

Kristaps Eklons (sündinud 4. augustil 1971) on Läti tuletõrje- ja päästetöötaja ning poliitik.
Kristaps Eklons lõpetas Jūrmalas asuva Lielupe keskkooli 1989. aastal. 1992. aastal lõpetas ta Lvivis tuleohutuse kooli ja 1997. aastal Moskva Tuleohutuse Akadeemia magistrikraadiga tehnikateaduste erialal. Alates 1995. aastast töötas ta Läti Tuletõrje- ja Päästeteenistuses. 2006. aasta märtsist kuni 19. detsembrini 2011 oli ta Läti Tuletõrje- ja Päästeteenistuse operatiivjuhatuse juhataja asetäitja. Alates 19. detsembrist 2011 oli ta Läti Tuletõrje- ja Päästeteenistuse juhataja asetäitja.
Alates 26. maist kuni 14. detsembrini 2022 oli ta Läti siseminister.
Rodolfo Cota

Rodolfo Cota Robles (sündinud 3. juulil 1987 Mazatlánis) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib väravavahina Mehhiko kõrgliigaklubis Club León ja Mehhiko jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Pachucas, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2007. aastal. Aastatel 2014–2015 mängis ta Pachucast laenul Pueblas 2015–2018 Guadalajaras. 2017. aasta Clausura-hooajal tuli ta Guadalajaraga Mehhiko meistriks. 2018. aastal võitis ta Guadalajaraga CONCACAF-i Meistrite Liiga ja Cota valiti Meistrite Liiga hooaja parimaks väravavahiks.
2018. aasta mais liitus ta Leóniga. 2020. aastal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.
2007. aastal osales ta Mehhiko kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. Mehhiko jalgpallikoondises tegi Cota debüüdi 1. juunil 2017 sõprusmängus Iirimaa vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil.
Rodolfo Pizarro

Rodolfo Gilbert Pizarro Thomas (sündinud 15. veebruaril 1994 Tampicos) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Ateena AEK ja Mehhiko jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Pachucas, debüteerides Mehhiko kõrgliigas 2012. aastal. 2016. aasta Clausura-hooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.
2016. aasta detsembris siirdus ta Víctor Guzmáni vastu Guadalajarasse. Guadalajaraga tuli ta Mehhiko meistriks 2017. aasta Clausura -hooajal ja võitis 2018. aastal CONCACAF-i Meistrite Liiga.
2018. aasta juunis liitus ta Mehhiko kõrgliigaklubiga Monterrey. 2019. aasta Apertura-hooajal tuli Pizarro Monterreyga kolmandat korda Mehhiko meistriks.
2020. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Major League Socceri klubiga Inter Miami. 2022. aastal naasis ta laenule Monterreysse.
2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ateena AEK-ga.
Mehhiko jalgpallikoondises tegi Pizarro debüüdi 29. jaanuaril 2014 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. veebruaril 2016 sõprusmängus Senegali vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2017., 2019. ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil. Lisaks kuulus ta 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Mehhiko olümpiavõistkonda.
Sergei Medvedev

Sergei Aleksandrovitš Medvedev (Сергей Александрович Медведев; sündinud 20. detsembril 1966 Moskvas) on Venemaa juhtiv opositsiooniline ajakirjanik, tele- ja raadiosaatejuht, politoloog.
Elulugu.
Medvedev sündis Moskva intellektuaalide peres. Tema vanaisa Viktor Sergejevitš Medvedev (1895–1990) oli ehitusinsener, lennuprojektide instituudi asutaja, keda represseeriti Nõukogude ajal kaks korda, aastatel 1937 ja 1948, ning veetis 17 aastat Gulagis. Tema isa Aleksander Viktorovitš Medvedev (1927–2010), muusikateadlane ja publitsist, oli pikka aega Suure Teatri muusika- ja kirjandusosakonna juhataja ning juhtis korduvalt rahvusvahelise Tšaikovski konkursi pressikeskust. Tegi tihedat koostööd heliloojate Dmitri Šostakovitši ja Mieczysław Weinbergiga, kellele kirjutas viie ooperi libreto. Ema Svetlana Jurjevna Medvedeva (sünd. 1938), keeleteadlane, töötas pikka aega NSV Liidu Teaduste Akadeemia Ühiskonnateaduste Teadusinfo Instituudis.
1988. aastal lõpetas Medvedev kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna (1984–1987 ajakirjanduspraktika Kaug-Põhjas (Tšukotka, Kamtšatka, Kolõma)), 1987–1988 õppis vahetusüliõpilasena Praha Karli Ülikoolis. 1989–1990 New Yorgi Columbia ülikoolis Mortimer Zuckermani stipendiaat. 1995. aastal kaitses Venemaa Teaduste Akadeemia Euroopa Instituudis doktoritöö teemal "Euroopa projekt ja paavst Johannes Paulus II Euroopa poliitika", aastatel 1991–1993 oli tal paavstiga kaks isiklikku audientsi.
1993–1994 töötas ta külalisteadurina Rahvusvaheliste Suhete Instituudis Roomas.
1994–1996 oli külalisteadur Ebenhausenis (Saksamaa) asuvas Teaduse ja Poliitika Fondis. 1996–1999 oli ta Helsingi Rahvusvaheliste Suhete Instituudi teadur ja Venemaa programmi juht. 1999–2004 George G. Marshalli nimelise Euroopa Julgeoleku-uuringute Keskuse professor Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis.
2004. aastal naasis Medvedev Venemaale. Aastatel 2004–2020 oli ta Moskvas asuva Rahvusliku Uurimisülikooli "Kõrgem Majanduskool" professor, politoloogia spetsialist, riigipoliitika rakendusteaduskonna rahvusvaheliste suhete asedekaan. Ta õpetas kursusi "Vene riik ja Vene ruum", "Sotsiaalpoliitiliste transformatsioonide teooriad: modernne ja postmodernne" jt.
Ta on teinud kaastööd telekanalitele Kultura, Dožd ja Nastojaštšeje Vremja, raadiojaamadele Finam FM/Stolitsa FM ja Vabadus, ajakirjale Forbes, ajalehele Vedomosti ning veebiväljaandele SLON/Republic.
2018. aastal andis kirjastus Individuum välja tema esseede raamatu Putini Venemaast “Krimmi perioodi park. Kolmanda perioodi kroonikad". Raamat ilmus Venemaal mitmes trükis ja tõlgiti kaheksasse keelde. Cambridge'is asuv Polity Press avaldas selle 2020. aastal inglise keeles pealkirjaga "The Return of the Russian Leviathan." Raamat sai Briti Puškini maja raamatuauhinna kui aasta parim Venemaa-teemaline mitteilukirjanduslik teos.
Alates 15. märtsist 2022 elab välismaal.
Medvedev valdab kuut võõrkeelt: inglise, prantsuse, saksa, tšehhi, poola, itaalia.
Astilbe

Astilbe ("Astilbe") on kivirikuliste sugukonda kuuluv perekond, kuhu kuulub 18 liiki risoomilisi õistaimi. Astilbed on madala juurestikuga ja puituva risoomiga. Astilbe pärineb Aasia ja Põhja-Ameerika mägedest ja metsadest.
Neid mitmeaastaseid ja vastupidavaid rohttaimi kasvatavad aednikud nende suure ja ilusa, tihti sõnajalakujulise lehestiku ning tihedate ja sulgjate õisikute pärast. Astilbed kohanevad hästi varjuliste ja niiskete tingimustega ning seepärast istutatakse neid tihti tiigikallastele. Nad taluvad hästi ka saviseid muldi. Neist on aretatud palju hübriidsorte. Nii mõnedki astilbeliigid on meeldiva aroomiga. Mõnda liiki kasutatakse ka rahvameditsiinis, näiteks ojaastilbet ("Astilbe rivularis").
Liigid.
Perekonda kuuluvad järgmised liigid:
Sordigrupid.
Üldtunnustatud kultivaride rühmad:
Érick Aguirre

Érick Germáin Aguirre Tafolla (sündinud 23. veebruaril 1997 Felipe Carrillo Puertos, Michoacáni osariigis) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib kaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Monterrey ja Mehhiko jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Morelias, debüteerides Mehhiko kõrgliigas 2014. aasta augustis.
Aastatel 2016–2021 mängis ta Mehhiko kõrgliigaklubis Pachuca. 2017. aastal võitis ta klubiga CONCACAF-i Meistrite Liiga.
2021. aasta juulis liitus ta Monterreyga. Samal aastal võitis Aguirre Monterreys mängides teist korda CONCACAF-i Meistrite Liiga.
2013. aastal saavutas ta Mehhiko kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel teise koha. Mehhiko jalgpallikoondises debüteeris ta 11. septembril 2018 sõprusmängus USA vastu. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali. Mehhiko olümpiakoondises osales ta 2016. aasta suveolümpiamängudel.
Inza rajoon

Inza rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Uljanovski oblasti lääneosas. Piirneb põhjas Mordva Vabariigiga ja läänes Penza oblastiga. Rajooni pindala on 2019,1 km², ulatus põhjast lõunasse 100 km ja läänest itta 80 km.
Rajooni suurim jõgi on Sura, selle suurim lisajõgi on Inza jõgi.
2020. aasta seisuga oli rajooni elanike arv 28 508. Elanikest olid 2010. aastal 85,8% venelased, 8,4% mordvalased ja 3,3% tatarlased. 2021. aastal sündis rajoonis 174 last, suri 788 inimest. Loomulik iive oli -614.
Rajoonis on 8 kohaliku omavalitsuse üksust. Rajooni 67 asulast on 1 linn ja 1 alev. Halduskeskus on Inza linn.