tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Summaator

Elektroonikas kasutatakse summaatoreid kahendarvude aritmeetiliseks liitmiseks.
Summaatorite tüübid.
Summaatorid liidavad kahendarve biti kaupa. Sellejärgi kas summaator arvestab võimalikku ülekannet madalamast bitis, jagatakse summaatorid kaheks
Poolsummaator.
Poolsummaator ei arvesta võimalikku madalamast bitist tulnud ülekannet. Poolsummaatoril on kaks sisendit "A" ja "B", ning kaks väljundit, summa "S" ja ülekanne "C".
"S" on "A" ja "B" vahel tehtava XOR tehte tulemus, "C" on "A" ja "B" vahel tehtava NING tehte tulemus. Võib öelda, et poolsummaator liidab kaks ühebitilist arvu kahebitiliseks, kusjuures "C" on MSB.
formula_1
formula_2
Poolsummaatori väärtusi näitav tabel:
Täissummaator.
Teine tüüp summaatoreid on täissummaatorid ehk lihtsalt summaatorid. Täissummaator liidab korraga kokku kolm bitti, nii saab arvesse võtta ka nooremast bitist tulnud võimaliku ülekannet. Ühendades mitu täissummaatorit, saab liita mitmekohalisi kahendarve.
Sisendisse tulevat ülekannet tähistatakse "Ci" või "Cin" väljuvat ülekannet aga "Co" või "Cout".
formula_3
formula_4
Täissummaatorid võib vaadelda kui kahte ühendatud poolsummaatorit.
Ehituse järgi jagunevad summaatorid järgmiselt:
Jadasummaator – mitmekohalised arvud liidetakse bitikaupa. 
*Jadaülekandega – ülekandeväljundid ühendatakse kõrgemate naaberkohtade ülekande sisenditega, tulemus on aeglustub jada kasvades.
Rööpsummaator – liidetakse kõik bitid korraga paralleelselt. 
*Rööpülekandega – ülekandesignaal jõuab kõigisse ülekandega haaratud pesikuisse praktiliselt üheaegselt, lahendus nõuab palju riistvara.
Lagrange'i keskväärtusteoreem

Lagrange'i keskväärtusteoreem on üks matemaatilise analüüsi põhilisi tulemusi. Kõlab ta järgnevalt: kui funktsioon formula_1 on pidev lõigus formula_2 ning tal leidub lõplik tuletis vahemikus formula_3, siis leidub formula_4 nii, et formula_5.
Tõlgendusi.
Geomeetriline tõlgendus.
Geomeetriliselt ütleb Lagrange'i keskväärtusteoreem, et kui funktsioon formula_1 on pidev mingis lõigus formula_2 ning diferentseeruv vahemikus formula_3, siis leidub formula_9 ja formula_10 vahel niisugune arv formula_11, et funktsiooni formula_1 graafiku puutuja kohal formula_11 on paralleelne punkte formula_14 ning formula_15 läbiva lõikajaga.
Füüsikaline tõlgendus.
Lagrange'i keskväärtusteoreemi eeldustel leidub niisugune formula_4, et "funktsiooni formula_1 väärtuse muutumise kiiruseks" punktis formula_11 on teatavas mõttes "funktsiooni formula_1 väärtuse keskmine muutumise kiirus" lõigus formula_2.
Olgu näiteks funktsiooniks formula_1 auto läbitud teepikkuse sõltuvus ajast. Eeldame, et autol on igal ajahetkel olemas lõplik hetkkiirus (s. t. funktsioon formula_1 on kõikjal diferentseeruv; diferentseeruvusest järeldub ka pidevus). Lagrange'i keskväärtusteoreem ütleb nüüd, et kui auto keskmine kiirus teekonna jooksul oli 60 km/h, siis mingil ajahetkel selle teekonna jooksul oli auto hetkkiiruseks 60 km/h.
Tõestus.
Olgu täidetud Lagrange'i keskväärtusteoreemi eeldused. Määratleme lõigus formula_2 uue funktsiooni formula_24. Paneme tähele, et siis formula_25 ning funktsioon formula_26 on lõigus formula_27 pidev ja omab vahemikus formula_28 lõplikku tuletist, kusjuures iga formula_29 korral formula_30. Rolle'i teoreemi põhjal leidub seega formula_31 nii, et formula_32 ehk formula_33, m. o. t. t.
Rites of Spring

Rites of Spring oli Ameerika Ühendriikide punkansambel. Kuigi bändi liikmed ise end emožanrisse ei lahterda, peetakse seda üheks esimeseks emobändiks. Tihtipeale minnakse isegi nii kaugele, et nimetatakse neid emožanri alusepanijateks.
Ansambel sai nime Igor Stravinski sümfoonilise balleti "Püha kevad" (ka "Kevadpühitsus"; inglise keeles "The Rite of Spring") järgi. 
Kuna nad lavalaudadel eriti tihti ei käinud ja olid omal ajal tuntud energiliste ja emotsionaalsete esinemiste poolest, said nende esinemised omaette legendaarseteks sündmusteks.
Kuigi bändi juured asuvad kiires ja lärmakas "hardcore punk"'i stiilis, arendasid nad žanrit edasi ning lõhkusid "hardcore"-muusika tüüpilised mallid. Näiteks nende laulude temaatika ei olnud harilik "hardcore punk"'ile omane ühiskonna ja valitsuse kriitika, vaid laulusõnad olid väga individualistliku suunaga ning rääkisid indiviidi isiklikest probleemidest.
Räsna (Tapa)

Räsna on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Ajalooliselt asus küla Ambla kihelkonnas ja külas oli Räsna mõis.
Haavapää

Haavapää (ka: Havapää) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel voolab Haavapää oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Korkeakoski

Korkeakoski on Soome kõrgeim juga. Asub Põhja-Savo maakonnas Maaninka vallas.
Kõrgus 46 meetrit.
Kosk sai Soomes tuntud vaatamisväärsuseks pärast Zacharias Topeliuse tehtud joonistuste ilmumist (1845–1852).
Mikojan-Gurevitš MiG-17

Mikojan-Gurevitš MiG-17 (vene keeles МиГ-17; NATO koodnimi "Fresco") on Nõukogude Liidus ehitatud ühekohaline reaktiivhävituslennuk.
Lennuki arendus algas 1949. aastal Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos. Võrreldes MiG-15-ga pidi uus lennuk olema suuremate kiiruste ja paremate lennuomadustega. Prototüüp valmis 1950. aastal, sarjana ehitamist alustati 1951. aastal ja 1955. aastal võeti see lennuväes relvastusse. Aegade jooksul ehitati NSV Liidus kokku ligikaudu 6000 MiG-17, viimane seda tüüpi lennuk valmis 1958. aastal.
Ajalugu.
MiG-17 Nõukogude Liidu väeosadesse saabumise ajaks oli Korea sõda just lõppenud, Vietnami sõjas oli MiG-17 Põhja-Vietnami lennuväe enim kasutatud hävituslennuk.
Praegu on veel mõni üksik lennuk relvastuses Põhja-Koreas, kokku oli MiG-17 ligikaudu 30 riigi lennuväe koosseisus.
Filmilint

Filmilint ehk film on fotograafias ja filmide tegemiseks kasutatav õhuke elastne lint. Eristatakse mustvalgeid ja värvilisi positiiv- ja negatiivfilme ning värvilisi pöördfilme.
Filmilindi alus on õhuke läbipaistev elastne lint, mida nimetatakse põhimikuks ja mis oli esialgu valmistatud nitrotselluloosist, tänapäeval atsetüültselluloosist või polüestrist. Põhimik on kaetud valgustundliku kihiga, mida nimetatakse emulsiooniks.
Filme toodetakse eri riikides erinevate standardite järgi (GOST, DIN, ASA, ISO).
Levinumad filmilintide laiused on 8, 2×8, 16, 35, 60 ja 70 mm. Fotograafias kasutatakse tavaliselt 35 ja 60 mm laiusi filme ning tasafilmi ehk fotoplaate mõõtudes 9×12, 10×15, 13×18, 18×24, 24×30 ja 30×40. Tasafilm on kasutusel ka meditsiinis, röntgenipiltide tegemisel.
Fotoaparaadis või filmikaameras säritatud (valgustatud) ja hiljem laboratooriumis keemiliselt töödeldud filmilinti nimetatakse ilmutatud negatiiv- või positiivfilmiks ehk diapositiivfilmiks ehk slaidifilmiks sõltuvalt filmi lähtematerjalist.
Pöördfilmi erimenetlus võimaldab sama filmimaterjali nii ilmutada negatiivfilmiks kui pöörata positiivfilmiks. Diapositiivfilmide filmimaterjal on tavaliselt pöördfilm.
Filmilint on tavaliselt ühest või mõlemast äärisest perforeeritud, kuid toodetakse ka perforeerimata filmilinte (60 mm). Filmitööstuses lisatakse perforatsiooniaukude ja kaadri vahele jäävale alale heliribad.
Ajalugu.
Hannibal Williston Goodwin patenteeris tselluloidist fotofilmi 13. septembril 1898.
Esimesena hakkas läbipaistvat ja painduvat filmilinti tootma Eastman Kodak 1889. See oli valmistatud tselluloidist. Samal aastal valmistas Kodak esimesed fotograafilised filmid. Nendes ei vahetunud kaadrid automaatselt, vaid neid tuli ükshaaval eraldi vahetada.
Thomas Henry Blair oli Kodaki esimene konkurent. Blair hakkas filmilinti tootma 1891. 5 aasta jooksul varustas Blair filmilindiga ka Thomas Alva Edisoni tema eksperimentides kinetoskoobiga. Patendivaidluste tõttu kolis Blair 1893 Suurbritanniasse ja jätkas tegevust seal, varustades filmilindiga Euroopa filminduse pioneere, sealhulgas vendi Lumiere'e.
Alates 1895 tootis Kodak filmirulle, kus oli 20 m filmilinti, aga Blair 23 m pikkuse filmilindiga filmirulle. Praktiliseks kasutamiseks jäid need kiiresti lühikeseks. American Mutoscope and Biograph hakkas 1899 tootma filmirulle, milles oli 300 m filmilinti.
Katseid toota filmilinti värvifilmi jaoks hakati tegema juba 19. sajandi lõpus, aga müügiks hakati seda tootma alles 1908. Laiatarbekaubaks muutus see alles siis, kui Kodak tõi 1935 turule 16 mm ja 1936 8 mm filmilindi Kodachrome.
Euroopa Liidu poliitika

Euroopa Liidu aluseks on kolm põhilist poliitikavaldkonda, mida nimetatakse ka kolmeks sambaks. Esimene sammas on ühenduse valdkond, mis hõlmab enamikku ühispoliitikaid, kus otsused langetatakse ühenduse meetodil ja milles osalevad Euroopa Komisjon, Euroopa Parlament ja nõukogu. 
Teine sammas on ühine välis- ja julgeolekupoliitika, kus otsuseid langetab vaid nõukogu. 
Kolmas valdkond on politsei- ja õigusalane koostöö kriminaalasjades, kus taas langetab otsuseid vaid nõukogu. 
Esimese samba raames võtab nõukogu otsused vastu kvalifitseeritud häälteenamusega.
Teiste sammaste puhul peab nõukogu otsus olema ühehäälne ning igal riigil on seega vetoõigus.
Nõukogu võib otsustada kasutada sillaklauslit ning siirata teatavad küsimused kolmandast sambast esimesse.
Euroopa Liidu sünnipäevaks peetakse 9. maid 1950, kui Prantsuse välisminister Robert Schuman pidas kuulsa kõne, milles tõi esile Euroopa lõimumise kui tee, mis tagab sõjajärgsele Euroopale rahu ning viib õitsengule. Tema ettepanekud panid aluse praegusele Euroopa Liidule.
Stsenarist

Stsenarist on stsenaariumi (filmi, balleti, pantomiimi, telesaate stsenaariumi) autor. 
Stsenaristi ülesanne on kirjutada valmis teose sisu – tegevustik, dialoogid jne. Stsenaristile kuulub stsenaariumi autoriõigus, millest sellest tulenevalt on temal õigus käsikirjas muudatusi ja parandusi teha.
Stsenaarium

Stsenaarium on filmi, balleti, pantomiimi, tseremoonia, massiürituse, kombetalituse sündmustiku ja vajadusel ka selles kasutatavate kunstiliste ja tehniliste võtete üksikasjaline kirjeldus, kavand. Stsenaariumi mõistet (täpsemalt tulevikustsenaarium) kasutatakse ka futuroloogias.
Filmistsenaarium on üsna kindlate ülesehitusreeglite ja põhimõtetega jutustus filmi sisust. Rahvusvaheliselt on paika pandud isegi filmistsenaariumi kirjutamise formaat (s.t tähe suurus, kirjastiil jne). Filmistsenaarium erineb (juba paikapandud formaadi tõttugi) suuresti tavalisest romaanist, jutustusest jm, sest on eeskätt töövahend filmi loomiseks.
Filmistsenaariumi kirjutamine on mitmeastmeline protsess. Alustatakse filmi lühikokkuvõttest ehk "sünopsisest", mis on lühike, sageli paarist lausest koosnev filmi idee kirjeldus. Järgneb laiendatud esildis (inglise keeles "treatment"), milles tehakse paarileheküljeline kokkuvõte filmist.
Kui filmitootmisfirma otsustab idee käiku lasta, alustab stsenarist päris stsenaariumi kirjutamist (kui stsenaarium pole enne valmis). Tehakse stsenaariumi esimene versioon, vahel eelneb sellele ka kirjanduslik (tavalise jutustuse vormis) stsenaarium. Esimese stsenaariumi versiooni arendustest sünnib (sageli pärast mitmekordset uuesti läbikirjutamist) tööversioon, mille põhjal tehakse spetsiaalsed stsenaariumid: režiistsenaarium, valgusstsenaarium jne.
Režiistsenaarium

Režiistsenaarium on stsenaariumi versioon, kus kogu tegevustik on kaadrite kaupa välja joonistatud (nn "storyboard"), lisatud on kaadri pikkus; märkused heli, kasutatava tehnika ja palju muu kohta. Selle eesmärk on aidata filmivõttemeeskonnal mõista, mis visuaalselt ja tehniliselt filmitavas kaadris toimub ehk kuidas üht või teist lõiku täpselt filmida. Kuna stseene filmitakse sageli üsna kaootilises järjekorras, siis aitab see ka keerulisel võtteperioodil meeskonnal olukorda kontrolli all hoida. Operaator juhindub näiteks suuresti just režiistsenaariumist.
Filmitehnika

Filmitehnika on filmimisel kasutatavad seadmed. 
Filmimisel talletatakse vastavalt süžeele või filmija soovile kõik nähtav andmekandjale, mida tehakse filmikaameraga. Tavaliselt võetakse professionaalse mängufilmi tegemisel heli eraldi andmekandjale ja selle eest vastutab helirežissöör. Filmimisel kasutatakse spetsiaalseid valgusteid filmitava objekti, tausta jne valgustamiseks.
Veel on professionaalse mängufilmi juures väga palju eritehnikat vastavalt vajadusele. Sageli ehitatakse kallimate filmide jaoks näiteks eriefektide tehnika lausa eritellimusel.
Helirežissöör

Helirežissöör on heli salvestamise ja töötlemise ning helikujunduse eest vastutav spetsialist. 
Helirežissöörid töötavad helistuudiotes, filmistuudiotes, televisioonis, raadiotes, teatrites jne.
Olukorrast riigis

 
"Olukorrast riigis" on üks vanimaid järjepidevalt eetris olnud arvamussaateid. See sai alguse aastal 1995. Saate esimesed saatejuhid olid Raadio 2s Anvar Samost ja Hannes Rumm (kuni aastani 2001), saatejuhtide hulka on kuulunud ka Kalle Muuli (alustas 2001), Allar Tankler (2014-2015), Ahto Lobjakas (2015-2019), Andrus Karnau, Harry Tuul, Hindrek Riikoja ja Indrek Lepik. 
"Olukorrast riigis" oli varem eetris pühapäeva keskpäeval Raadio 2 eetris. Aastal 2024 jätkas saade taskuhäälinguna ning seda saab kuulata Eesti Raadio mobiiliäpist, Raadio 2 veebilehelt ja enamlevinud "podcast"'ide platvormidelt.
Saade on pealkirja saanud peaminister Tiit Vähi kõne "Olukorrast riigis" järgi.
Alates 2024. aastast juhivad saadet ERRi ajakirjanikud Marju Himma ja Sandra Saar. 
Formaat.
Saate pikkus on keskmiselt 55 minutit. Saade algab nädala viie tähtsama sündmuse edetabeliga. Seejärel käsitlevad saatejuhid vabas vormis keskmiselt viit-kuut lõppeva nädalaga seotud aktuaalset teemat.
Aasta viimane saade on traditsiooniliselt kahetunnine tagasivaade lõppevale aastale, kusjuures saates osaleb lisaks kahele saatejuhile ka külaline (eri aastatel erinev).
Ajalugu.
Saate asutasid 1995. aastal Anvar Samost ja Hannes Rumm, kes jäid ka saadet juhtima. Saate tempo oli kiire; tollast saadet on kasutatud Eesti kodakondsuse taotlejate eesti keele eksamil eestikeelsest kõnest arusaamise kontrollimisel.
Anvar Samost teatas oma lahkumisest saate "Olukorrast riigis" saatejuhi kohalt 4. veebruaril 2014. Uueks saatejuhiks Anvar Samosti asemele asus Allar Tankler .
Vahel on püsisaatejuhte asendanud teised ajakirjanikud, teiste hulgas Janek Luts ja Urmet Kook.
Aastalõpusaate külalisteks on teiste seas olnud Tiit Vähi, Mihkel Mutt (2006 ja 2007), Daniel Vaarik (2013. ja mõnel varasemal aastal), Kersti Kaljulaid. 
Signatuur.
Saate alguses kõlavas saate signatuuris on kombineeritud helilõike Eesti poliitika kuulsate lausetega:
Signatuuri on kasutatud hiljemalt aastast 2003.
Ajalootund

"Ajalootund" oli raadiosaade, milles Hillar Palamets kõneles ajaloo teemadel.
Esimest korda oli saade eetris 1. novembril 1993. Saade oli tunniajane ja Raadio 2 eetris laupäeviti kell 9:00.
16. juunil 2003 läks eetrisse 500. saade. Peaaegu kõik saated on Palamets teinud Tartust, kahasse Allan Roosilehega.
15. novembril 2008 läks eetrisse 750. saade. Sünnipäevasaate puhul valmistas Palamets ette mälumängu kõigi varasemate saadete kohta.
Viimase, 888. saate luges Palamets linti 20. märtsil 2012.
Rahva oma kaitse

"Rahva oma kaitse" Raadio 2 huumorisaade, mis põhineb Mart Juure ja Andrus Kivirähki improviseeritud dialoogil. Vahele mängitakse muusikat. 
Tavaliselt kommenteeritakse ajakirja Kroonika, Eurovisiooni lauluvõistlust ja presidendi vastuvõttu. 
Saade on eetris kord nädalas teisipäeviti, kordussaade on pühapäeviti.
Digitund

"Digitund" on infotehnoloogiasaade Kuku Raadios. 
Tunniajane saade on alates 2010. aasta septembrist eetris kord nädalas esmaspäeviti kell 11. Seda juhivad portaali Geenius.ee ajakirjanikud Henrik Roonemaa ja Hans Lōugas. Saate põhifookuses on olmerakendused (vidinad), internet, mobiilimaailm jne.
Sõnasõda

"Sõnasõda" oli 2007. aastal eetris olnud Raadio 2 väitlussaade, kus arutleti noori puudutavate probleemide üle. 
Saadet juhtis Reimo Sildvee.
Metallion

"Metallion" on Raadio 2 kahetunnine hevimuusikasaade. 
Saatejuhid on Madox ja DJ MOP.
Saade on eetris kolmapäeviti kell 22.
Vibratsioon (saade)

"Vibratsioon" on alternatiivse muusika saade, mida juhib Raul Saaremets. 
Saade alustas aastal 1993 jaamas Raadio 2. Aastast 2024 on saade IDA raadio programmis.
Kahetunnised saated on eetris igal teisel neljapäeval.
Tehnoabi

"Tehnoabi" oli Raadio 2 tunniajane teknomuusikasaade. 
Saade oli eetris 2005. aastal ning seda juhtisid Punch ja Random.
Tallinn-Express

Tallinn-Express on Raadio 2 kahetunnine "house"-muusikasaade. Seda juhivad Meelis Meri ja P. Julm (Priit Juurmann).
Saade on eetris laupäeviti kell 19.
Programm (saade)

"Programm" on Raadio 2 hiphopmuusikasaade. Saatejuhid on DJ Critikal, Paul Oja ja Quest.
"Programm" sai alguse 28. augustil 2002, toona valdavalt ingliskeelse programmiga raadiojaamas Energy FM, kus saate pealkiri oli algul "The Program". 
2003. aasta alguses said saatejuhid pakkumise teha hiphopmuusikasaadet reedeõhtuti Raadio 2-s. Algselt kolmetunnine "Programm" oli Raadio 2 kavas alates 7. veebruarist 2003, saade oli eetris kella 23–2 reedeti. Alates 2005. aastast on saade kavas esmaspäevaõhtuti.
Reggae Power

"Reggae Power" on Eesti Raadio teise programmi Raadio 2 saade, kus tutvustatakse ja mängitakse "reggae"-stiilis muusikat. Saade läheb eetrisse neljapäeviti kell 20.00-21.00.
Saatejuhid Ringo Ringvee, Dice Rudy ja Tarrvi Laamann.
Etnokonservid

"Etnokonservid" on Raadio 2 tunniajaline etnomuusikasaade.
Esimene saade läks eetrisse 2014. aastal. Saatejuht on Aimar Ventsel.
Saade on eetris pühapäeviti kell 19.
Kurisu neeluauk

Kurisu neeluauk (ka: "Kurisu koobas") on Hiiumaal, Kurisu küla lähistel olev karstilehter.
Lehtri ülemine serv on umbes 32-meetrise läbimõõduga, alumises osas kitseneb see 12 meetrini ja sügavus 6,2 meetrit. Selles kaob Pihla soost tulev oja maa alla. Suvel, kui oja on väike, võib näha kurisu põhjas paljandumas paest aluspõhja ja mustendamas väikest koopaava. Laskunud järsust nõlvast alla, ilmneb, et koopaava on just nii suur, et saab hädavaevu maa alla roomata. Algul on koopa põhi 3 meetri ulatuses veidi kaldus, tagapool aga horisontaalne. Koopa pikkus on vaid 6 meetrit, kõrgus 0,7 meetrit ja laius ava lähedal 2,7 meetrit. Tagapool laius väheneb ja 6 meetri kaugusel, kust edasi on juba võimatu saada, on laius 0,4 meetrit. Üsna koopaava lähedal jaguneb urgas kaheks: peakäik viib Otste küla suunas, väiksem pöörab täisnurga all paremale. Koobas läheb üle kitsaks lõheks asimuudiga 320 kraadi. 
Kurisu koobas olnud vanasti poole laiem. Nüüd on see osalt mulda ja prahti täis. Neeluaugu põhja võib täielikult näha vaid südasuvel kuivaga.
Kevadise suurvee ajal kandub sinna kokku nii palju pinnavett, et kogu lehter on veega täidetud, osa veest voolab ümbrusse laiali ning kogu koht meenutab väikest järve. Ojadel, mis järvekesest välja voolavad, merre väljapääsu ei ole. Suurvee vähenedes nende vool pöördub ja vesi voolab neeluauku tagasi. Mõnel päeval neeluauk täitub, öösel voolab aga tühjaks. Kui vett on juba parasjagu vähe, hakkab vesi vooluaugus keerlema. Kurisusse kaduv vesi tuleb taas maapinnale 3 km kaugusel Pihla küla vanal karjamaal.
Suure neeluaugu ümbruses on mitu väikest karstiava, kus vett neeldub maa sisse veel siis, kui suur lehter on juba kuivaks jäänud.
Legend.
Kord olnud põuane suvi, siis aga tulnud suur sadu ja vesi tõusnud jões kõrgele. Neeluaugu lähedal kündnud vaimutüdruk härgadega põldu. Ta viinud härjad kurisule jooma, kuid need libisenud ja kukkunud vette, tõmmates kaasa ka tüdruku. Suurvesi neelanud nad kõik. Hiljem leitud Pihla küla juurest ojast tüdruku punane juuksepael. Sellest peale hakatud neeluauku nimetama "kurjaks suuks", millest aegade jooksul kujunenud sõna "kurisu". (Aitsam, 1937)
Kurisu neeluauk on looduskaitse all.
Rock Hotel

Rock Hotel oli eesti rokkansambel, mis tegutses aastatel 1978–2022.
Ansambli tegevus.
Ansambli lõid muusikud, keda ühendas huvi 1950. aastate "rock'n'roll"i vastu. Keskne asutajaliige oli Heigo Mirka, kelle isiklikku mahukat plaadi- ja lindikogu kuulamas käinud noored muusikud asutasidki uue ansambli. Muusikakogu helindid olid aluseks kaverite loomisel. 
Ansambli esimene avalik esinemine toimus 20. oktoobril 1978 kunstiinstituudi üliõpilaste peol, siis esineti veel nimeta kollektiivina. Mängiti neljakesi (Ivo Linna, Heigo Mirka, Andres Põldroo, Harry Kõrvits), puudus klahvpillimängija. Ansambel kutsus ennast toona ""rock'n'roll"i austajate sektiks". 1979. aasta alguses lõi kampa klahvpillimängija Margus Kappel. Ansamblile nime panemisel võeti esimene pool lähtuvalt rokkmuusikast kui stiilist ja kuna kõik olid mänginud Viru hotelli varietees, siis sealt tuli nime teine pool. 
Eesti Televisiooni ekraanil oli ansambel 9. veebruaril 1979 saatesarja "Muinaslood muusikas" saates "Rock". Teledebüüt tehti nime Harry &amp; Rock Hotel all. Sama aasta detsembris esineti ETV ja Soome Yleisradio koostöösaates "Õhtutäht – Iltatähti". Esimesed eestikeelsed lood, "Kikilips" ja "Aeg meid muutnud on" lindistati 1980. aastal. Rock Hoteli kuulsus hakkas kasvama: kui 1979. aastal oli neil 21 esinemist, siis 1982. aastal juba üle 200. Eesti Raadio noortesaate "Soovid, soovid, soovid" kuulajad hääletasid Rock Hoteli viis aastat järjest (1980–1984) Eesti parimaks ansambliks.
Nõukogude Liidus hakati kontserte andma 1981. aastal. Esineti Venemaal, Leedus, Lätis, Moldaavias ja mujal. 1985. ja 1986. aastal võimaldati ansamblil esinemine Moskvas Kesktelevisioonis, mida loeti tollal populaarsuse ja edukuse näitajaks. Esimene välisreis tehti 1987. aastal Angolasse, 1989. aastal musitseeriti Los Angeleses, 2007. aastal oldi esinejad eestlaste jaanipeol Brüsseli lähedal.
Aastatel 1986–1988 tegi ansamblis kaasa saksofonist Ülari Kirsipuu. Aastatel 1986–1987 esines koos põhikoosseisuga puhkpillikvartett koosseisus Jaan Rajala (trompet), Tarmo Marken (trompet), Ülari Kirsipuu (tenorsaksofon), Sulev Sommer (tenorsaksofon) ja Väino Põllu (tromboon). Puhkpillirühmast loobuti majanduslikel põhjustel.
Oktoobris 2008 tähistas ansambel 30. tegutsemisaastat raamatu ilmumise ja juubeliturneega. 
2022. aasta seisuga oli Rock Hotel kõige kauem samas koosseisus mänginud Eesti ansambel. Viimase kontserdi andis Rock Hotel 15. veebruaril 2022 Kõue mõisas.
Mihkel Ratt

Mihkel Ratt (sündinud 15. juunil 1986) on eesti laulja ja 2005. aasta Eesti meister käsipallis.
Ta oli saate "Eesti otsib superstaari" finalist. Mihkel langes välja esimeses finaalsaates 22. aprillil 2007. Ta osales ka saates "Kaks takti ette", kus ta oli superfinalist, jäädes alla Margus Vaherile. 
7. veebruaril 2008 jõudis tema esimene singel "Teeskluste veetlus" raadiotesse. Juuni lõpus jõudis raadiotesse tema teine singel "Kes me olime varem?".
Rudolph Said-Ruete

"Sayyd" Rudolph Said-Ruete (13. aprill 1869 Hamburg – 1. mai 1946 Luzern) oli Saksa sõjaväelane, majandustegelane ja ajakirjanik.
Saksa kaupmehe Rudolph Heinrich Reute ja Sansibari printsessi Salama bint Sa'id poeg, teenis Preisi sõjaväes (viimati leitnant 15. suurtükiväe rügemendis) ja mitmesugustes koloniaalettevõtetes. 1932 sai isikliku (mitte päriliku) Sansibari printsi ("Sayyd") tiitli. Naturaliseerunud Briti kodanik alates 26. novembrist 1934.
Himmiste (Räpina)

Himmiste on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla piirneb idast Võhandu jõega. 
Himmistes on 11. augustil 1992 mõõdetud mitteametlik Eesti kuumarekord 38,0 kraadi. Registreeritud näitu ei ole absoluutse rekordina kinnitatud, kuna on mõõdetud hüdromeetriajaamas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Jõevaara

Jõevaara on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Ajalugu.
1866 oli Pääsna külas Võhandu paremkaldal krunditud kolm Vaara nimelist talu. Et need asusid Pääsna tuumikust üle jõe, hakati seda külaosa varakult kutsuma Jõevaara külaks. 1977 –1998 oli Jõevaara ametlikult Mõtsavaara küla osa.
1998. aasta asulareformiga eraldati Jõevaara küla Metsavaarast.
Endise Veriora valla alal kutsutakse Jõevaara küla endistviisi ka lihtsalt Pääsnaks.
Jõeveere

Jõeveere (ka: Vastse-Koiola) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas on asunud Vastse-Koiola mõis.
Kikka

Kikka on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas asub Ilumetsa raudteepeatus.
Kirmsi

Kirmsi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla läbib Võru–Räpina maantee.
Kirmsi külas on sündinud põllumajandusteadlane Richard Kalmet.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Minu väike paradiis

"Minu väike paradiis" on 1995. aastal ansamblilt Terminaator ilmunud album. Sellel albumil on natuke karmimad lood kui eelmisel albumil "Lõputu päev". Albumi esitluskontsert toimus 2. Novembril 1995 klubis Bonnie &amp; Clyde. Plaadi üks tuntumaid lugusid "Juulikuu lumi" ilmus 1995. juulis.
Koolma

Koolma (kohalik hääldus Kuulma, kasutatakse ka nimesid Kolma ja Jõeveere-Koolma) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas asub looduskaitse all olnud Koolma tamm.
Romeo &amp; Julia (album)

"Romeo &amp; Julia" on 2006. aastal ilmunud "soundtrack" Terminaatori muusikalile "Romeo &amp; Julia".
Koolmajärve

Koolmajärve (kohalik hääldus Kuulmajärve) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Kunksilla

Kunksilla (ka: Kungsilla) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Rõuge kihelkonda.
Pühertoonia

"Pühertoonia" on 1997. aastal ansamblilt Terminaator ilmunud album. Lood "Muinasjutu mets" ja "Ingli puudutus" ilmusid juba 1996. aastal.
Laho (Räpina)

Laho on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla on kuulunud Räpina kihelkonda.
Singapur (Terminaator)

"Singapur" on ansambli Terminaator album, mis ilmus 1998. aasta novembris.
Lood.
Kõik lood on kirjutanud Jaagup Kreem, välja arvatud, kus on märgitud.
Leevi küla

Leevi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel paikneb Leevi veskijärv. 
Asukoht.
Leevi küla asub Põlva maakonna lõunaosas, Võhandu jõe keskjooksul. Leevi külgneb läänes Jõeveere ja Himmiste külaga, põhjas Vareste, Süvahavva ja Vinso külaga, idas Nohipalo ja Lihtensteini külaga, lõunas Võru maakonna Võru valla Paidra ja Pindi külaga. 
Ajalugu.
Esmateated asulast pärinevad 1582. aastast Poola revisjonist (Lewykull). Alates 17. sajandist oli praeguse küla territoorium jaotatud kolme kihelkonna, Rõuge (Leevi mõis), Põlva (Vastse-Koiola mõis) ning Räpina kihelkonna (Palo mõis) vahel. Külas on olnud Leevi mõis, millest on tänapäevani säilinud vaid mõisa peahoone (tugevasti ümber ehitatuna), kus tegutses 2006. aastani Leevi Põhikool. Teistest mõisatest on säilinud vaid kõrval- ja abihooneid või nende varemeid ja Vastse-Koiola mõisa park.
Mõisasüdame lähedus ja soodne asukoht Võru–Räpina maanteel aitasid kaasa, et Leevi sai 20. sajandi algul alevikuks. 1939–1950 oli Leevi vallakeskus, hiljem külanõukogu asupaik.
13.–15. augustil 1944 pidasid Leevi metsas raske lahingu taanduvad Saksa ja ründavad Vene väed. Pärast Teise maailmasõda oli Leevi ümbrus aktiivse metsavendluse ala, 28. septembril 1978 langes Leevi lähistel võitluses KGB operatiivtöötajatega Eesti viimane metsavend August Sabbe. 
17. oktoobrini 2017 kuulus küla Veriora valda.
Küla tänapäev.
Külas tegutsevad hooldekodu, kauplus, rahvamaja ja raamatukogu ning seal on Võhanduveere vabaajakompleks koos laululavaga. Võhandu jõel töötab 2002. aastast hüdroelektrijaam. 1970. aastatest on Leevi olnud ka Võhandu süstaslaalomi läbiviimise paik.
Tuntud isikuid.
Leevilt olid pärit astronoom Hugo Raudsaar ja matemaatik Gerhard Rägo.
Ussa (Volga)

Ussa on jõgi Euroopas, Venemaal. Algab Volga kõrgustikult. Ülemjooksul voolab lõunasse. Keskjooksul pöördub itta, eraldatud Volgast kitsa maakitsusega, mis ühendab Žiguli mägesid Volga parema kaldaga. Alamjooksul voolab põhja, suubub paremalt Volgasse.
Jõe pikkus on 76 km ja valgala 2240 km².
Wuyi mäed

Wuyi mäed (hiina 武夷山, "Wǔyí Shān") on mäestik Hiinas. Kulgeb edela-kirde suunas. Kõrgus kuni 2158 meetrit. Kogupindala 60 km².
Mona saar

Mona on saar Lääne-Indias Haiti ja Puerto Rico vahel. Pindala 57 ruutkilomeetrit. Saar on lame lubjakivilava, mida ümbritsevad pangad kõrgusega kuni 80 meetrit. 
Saar on asustamata.
Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Mõtsavaara

Mõtsavaara (kohalik hääldus Vaara, kasutatakse ka nime Metsavaara) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Verioramõisa

Verioramõisa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Männisalu

 
Männisalu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla on kuulunud Räpina kihelkonda.
Süvahavva

Süvahavva on küla Põlva maakonnas Räpina vallas, Võhandu jõe ääres. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla lähedal asub Süvahavva soo. Seal asuvad suurimad Võhandu jõe liivakivipaljandid, näiteks Viira veskimüür.
Külas asub Uku koobas.
Nohipalo

Nohipalo (kasutatakse ka nime Nohipalu) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel paiknevad Nohipalu järved ja Nohipalu soo. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Pahtpää

Pahtpää on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel voolab Pahtpää jõgi.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Pahtpääl on Otsi talu kalmistu.
Esimesed teated Pahtpää küla kohta on 1582. aastast.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Sarvemäe

Sarvemäe (kohalik hääldus Sarvõmäe) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Soohara

Soohara (kohalik hääldus Suuhara) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Timo

Timo on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel paikneb Timo soo ja Timo Mustjärv; voolab Timo oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas oli Timo mõis.
Viira (Räpina)

Viira on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas on olnud Viira mõis. 
Külas asub ristipuu.
Küla asubVõhandu jõe ääres ning seal ja lähikonnas paikneb mitmeid liivakivipaljandeid, nagu näiteks Viira veskimüür.
Vareste

Vareste (kohalik hääldus Varõstõ, kasutatakse ka nime Varaste) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Rituaal

Rituaal (ladina sõnast "ritualis" 'tavandikohane') on mingi usutalituse, tava või kombe kindlakskujunenud kord, tseremoonia või ka kombetalitus ise.
Rituaal võib koosneda riitustest.
Viluste

Viluste (kohalik nimevariant Viruskülä) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla kuulus Räpina kihelkonda. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Viluste külgneb põhjas Veriora ja Mõtsavaara külaga, idas Vändraga, lõunas Verioramõisaga, edelas Vinsoga, läänes Haavapää ja Laho külaga.
Loodus.
Viluste külast voolab läbi Pahtpää jõgi. Küla lääneossa jääb Haidrasuu.
Taristu.
Viluste küla läbivad Võru–Räpina maantee (65), Viluste–Lindora tee (18199) ja Viluste–Metsavaara–Adleri tee (18230). 
Tartu-Petseri raudtee Veriora raudteejaam on Vilustest umbes 2 kilomeetri kaugusel.
Külas asub Viluste Põhikool.
Ajalugu.
Esimesed kirjalikud teated Viluste küla ("Willusth") kohta on 1582. aastast.
1769. aastal asutati Viluste külakool.
Nõukogude perioodil asus Vilustes Veriora sovhoosi keskus.
Tuntud isikuid.
Vilustes on sündinud ihtüoloog, bioloogiadoktor Linda Rannak, veterinaariateadlane Hanno Kübar ning narodnik ja kirjamees Jaan Sibul (alias Ivan Narodny).
Vinso

Vinso on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda, külas oli Vinso karjamõis.
Ristimine

Ristimine on kristlik sakrament, mis patu mahapesemise läbi ühendab inimese Kristuse kirikuga: "Püha ristimine on kogu kristliku elu alus, avatud värav eluks Vaimus ("vitae spiritualis ianua") ja teiste sakramentide juurde. Ristimise läbi vabastatakse meid pattudest ning me sünnime taas Jumala lastena, me saame Kristuse liikmeteks, siseneme Kirikusse ning osaleme Tema läkituses (vrd Firenze Kirikukogu: DS 1314; CIC can. 204, par. 1; 849; CCEO can. 579, par. 1): “Ristimine on vee ja Sõna kaudu taassünni sakrament” (Catechismus Romanus, 2,2,5)." 
Ristimist tunnistavad sakramendina kõik kristlikud kirikud.
Ristimise lähtealuseks on pärimuslikud puhastusrituaalid. Algset vettekastmist praktiseerivad veel vaid õigeusklikud ja baptistid. Teistes kirikutes praktiseeritakse veega piserdamist.
Juulis 2017 pühitseti Tartus Eesti esimene ujuv ristimiskabel.
Riigikord

Riigikord on riigi võimukorraldus, peamiselt mõeldakse sellega riigivõimu- ja valitsemisorganite suhteid, struktuuri ja pädevust. Sõna "riigikord" kasutatakse ka riigivormi tähenduses.
Riigivorm

Riigivorm on riigi võimu korraldamise viis. Selle peamised elemendid on riigivalitsemise vorm ja riigi haldusliku korralduse vorm.
Riigivalitsemise vormid:
Riigikorralduse põhivormid:
Lünen

Lünen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Unna kreisis. Asub Lippe jõe ääres.
Lünenit on esmamainitud 9. sajandi lõpus. 1341. aastal sai linnaõigused. 1512. aastal hävis suurem osa linnast tulekahjus.
1914., 1923. ja 1928. aastal liideti linnaga linnalähedasi asulaid. 1928. aastal sai Lünen kreisivabaks linnaks. 1975. aastal liideti linnaga Altlüneni vald ja Lünenist sai Unna kreisi osa.
Lünen on endine kaevanduslinn, kus tänapäeval on suur tööpuudus.
Kristadelflased

Kristadelflased (inglise "Christadelphians"; kreeka keele sõnadest "vennad Kristuses") on kristlik usulahk, mis ei tunnista kolmainsust. Kristadelflaste liikumisele pani aluse 19. sajandil Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides tegutsenud vaimulik John Thomas. Tänapäevane kristadelflaste kogukond on rahvusvaheline – neil on hinnanguliselt 55~60 000 liiget, kes tegutsevad 130 riigis üle maailma.
Uskumused.
Kristadelflaste usu aluseks on üheksa põhiseisukohta:
Traditsioonilistest kristlikest kirikutest eristab kristadelflasi kolmainsuse ja surematu hinge eitamine. Kuna nad ei tunnista elu pärast surma, siis ei usu nad ka põrgusse – Piiblis tähendab sõna "põrgu" nende hinnangul "hauda". Peaaegu kõigist muudest kristlikest liikumistest eristab kristadelflasi õpetus, mille kohaselt Saatan ei ole isik, vaid inimeste kurjuse ja patususe sümbol ehk võrdkuju.
Aktiivset osalemist ühiskonnaelus ei pea kristadelflased kristlastele kohaseks. Nad ei osale poliitikas ja keelduvad teenistusest sõjaväes.
Nende peamised uskumused on summeeritud üheteistkümnest peatükist koosnevas teoses "Piibli alused".
Riitused.
Kristadelflased kohtuvad regulaarselt, et leiva murdmise tseremoonial Jeesuse surma mälestada. Tavaliselt kohtuvad nad pühapäeviti kodudes või väikestes saalides. Kogudusehooneid reeglina ei ole. Nende teenistused on lihtsad ja püüavad jäljendada kristliku algkiriku teenistusi.
Organisatsioon.
Kristadelflastel puudub neid ühendav ülemaailmne organisatsioon ja sellest tulenevalt ei ole ka keskset juhtimist. Iga kogudus ehk ekleesia on autonoomne. Kogudusi juhivad demokraatlikult valitud komiteed. Palgalised vaimulikud puuduvad, õpetajate ja jutlustajatena võivad tegutseda kõik koguduste meesliikmed, kellel on selleks piisavalt teadmisi ja oskusi.
Oma tegevuse paremaks korraldamiseks on nad asutanud ühinguid ja liite. Regulaarselt ilmuvad mitmed ajakirjad nagu The Christadelphian (aastast 1864) The Testimony (aastast 1931). Glad Tidings (aastast 1956).
Eestis on kristadelflaste kuulutustööd korraldanud peamiselt Suurbritannia päritolu Kristadelflaste Piiblimisjon ("Christadelphian Bible Mission"), mis viib läbi regulaarseid kokkusaamisi Tallinnas, Tartus ja Pärnus.
Kristadelflasi on eelkõige kritiseeritud kolmainsuse eitamise pärast, mistõttu on neid vahel nimetatud ka sektiks .
Shiretoko rahvuspark

Shiretoko rahvuspark (jaapani keeles 知床国立公園 "Shiretoko-kokuritsukōen") on rahvuspark Jaapanis Hokkaidō saarel. Ta hõlmab suurema osa Shiretoko poolsaarest, mis asub saare kirdetipus. Sõna "shiretoko" tuleb ainu sõnadest "sir etok", mis tähendab 'maailma lõpp'.
See asutati 1. juunil 1964 ja hõlmab 386,33 km².
Shiretoko poolsaar on Jaapani üks kõige eraldatumaid piirkondi. See on ligipääsetav jalgsi või paadiga. Poolsaarelt avanevad vaated Venemaale kuuluvale Kunaširi saarele, mida Jaapan endale nõudleb.
Rahvuspargis on mitu vulkaani ja Shiretoko 5 järve. Seal elab Jaapani suurim pruunkarude asurkond. Ainulaadne on Kamuiwakka kuumaveeallikast alguse saav kuumaveejuga. Ainu keeles tähendab "kamui wakka" 'vete jumal'.
Shiretoko rahvuspargi metsad on parasvöötme ja mägimetsad. Peamised puuliigid rahvuspargis on sahhalini nulg "Abies sachalinensis", kivikask "Betula ermanii" ja amuuri tamm "Quercus mongolica". Metsapiirist kõrgemal on kääbus-seedermänni "Pinus pumila" läbipääsmatud tihnikud.
2005. aastast kuulub Shiretoko rahvuspark UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kivimurru männik

Kivimurru männik on männimets Jõgevamaal Jõgeva vallas Mustveest ligi 2 km kaugusel loodes vanade liivaaukude ümbruses.
Kivimurru männiku kaitseala loodi 1968. aastal, selle pindala oli 54 ha. 2013. aastal moodustati senise kaitseala piirides Kivimurru looduskaitseala.
Atlantis

Atlantis on müütiline, katastroofi järel merre vajunud võimas, rikas ja imeline maa ja riik.
Pärimus on meieni jõudnud Vana-Kreeka filosoofi Platoni teoste "Timaios" ja "Kritias" järgi (kirjutatud umbes 360 eKr). Platon tegeles palju Atlantise küsimusega. Pärimus jõudis Platonini ilmselt kas tema õpetaja Sokratese kaudu, kes oli seda kuulnud Solonilt, või said selle aluseks Platoni kätte sattunud Soloni ülestähendused. Solon käis isegi Egiptuses Saisi templis sellekohaseid ülestähendusi uurimas ning alustas sellest poeemi "Atlantikos" kirjutamist.
Siiani pole sellest tsivilisatsioonist kindlaid jälgi leitud.
Atlantist on paigutatud näiteks Vahemerre, Atlandi ookeani, Sumatra saarele ja India ookeani.
Pole täpselt teada ka Atlantise eksisteerimise aeg. See on paigutatud aega kuni 12 000 aastat eKr. Platoni dialoogides paigutatakse Ateena ja Atlantise vaheline sõda 9000 aastat Solonist varasemasse aega.
Film

Film on filmikunsti salvestatud teos, mille andmekandjaks on filmilint ning kus on visuaalselt nähtav kaadrite esitus, standardsena 24 kaadrit sekundis. Filmi iseloomustab liikumine ajas ning tavaliselt ka ruumis, eristudes sellega fotograafiast.
Kitakyūshū

Kitakyūshū on linn Jaapanis Fukuoka prefektuuris. Asub Kyūshū saare põhjatipus.
Kitakyūshū linn loodi 10. veebruaril 1963. aastal viie linna (Moji, Kokura, Tobata, Yahata ja Wakamatsu) liitmise teel.
Jaguneb seitsmeks linnarajooniks ("ku").
Mikojan-Gurevitš MiG-19

Mikojan-Gurevitš MiG-19 (vene keeles МиГ-19) (NATO koodnimega Farmer) on Nõukogude Liidus Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos projekteeritud ülehelikiirusel lendav hävituslennuk.
MiG-19 oli mitmeotstarbeline lennuk, mida kasutati hävitus-, ründe- ja luurelennukina. Lennukist oli ka kahekohaline treeninglennuki modifikatsioon.
MiG-19 oli arendus lennukist MiG-17. Uuendusena oli kaks keres asuvat telgkompressor-reaktiivmootorit ja suurema noolsusega tiib, saavutamaks suuremat lõppkiirust. MiG-19 oli Nõukogude Liidu esimene relvastusse võetud ülehelikiirusel lendav lennuk.
Prototüübi esmalend toimus 5. jaanuaril 1954. Tootmisse läks see 1955. aastal, kokku valmistati ligikaudu 8500 lennukit. Litsentsi alusel valmistati MiG-19 ka Hiinas Shenyang J-6 nime all.
MIG-19 relvastus varieerus. Uuendusena oli MiG-19PM relvastatud esimeste Nõukogude Liidu juhitavate õhk-õhk tüüpi rakettidega.
Teenistus.
MiG-19 kuulus Egiptuse, Hiina, Ida-Saksamaa, Kuuba, Põhja-Vietnami, Põhja-Korea, Pakistani ja Poola õhujõudude relvastusse.
Põhja-Vietnami õhujõududes kasutati MiG-19 ka Vietnami sõjas. Samuti kasutati MIG-19 edukalt pommitajana maapealsete sihtmärkide ründamiseks. Sõja hilisemas faasis aga tulistati see enamasti USA õhujõudude hävituslennuki McDonnell F-4 poolt alla.
Nõukogude Liidus vahetati MiG-19 1960. aastate alguses MiG-21 vastu välja, teistes Varssavi pakti riikides toimus väljavahetamine 1970. aastate alguseni.
Võika

Võika on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel voolab Võika oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Väike-Veerksu

Väike-Veerksu (kohalik hääldus Väiku-Viirksu, kasutatakse ka nime Veerksu) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda. 
Külas asub looduskaitse all olnud Kübara kattai.
Vändra (Räpina)

Vändra (kohalik hääldus Vändrä, kasutatakse ka nime Vändramaa) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Allergeen

Allergeen on allergiat tekitav aine.
Allergeenideks osutuvad ained varieeruvad eri inimestel (ja ka teistel loomadel). Mõne inimese jaoks on keskkonnas allergeene palju, teise jaoks vähe.
Allergeeniks võivad olla näiteks tolmulesta eritis, tolmuterad, loomakarvad jne. Toiduallergiad pole nii tavalised kui teatud toiduainete talumatus, kuid mõned toiduained, näiteks pähklid, võivad olla väga tugevaks allergeeniks.
Karl Benz

Karl Friedrich Benz (hilisem nimekuju "Carl"; sündinud kui Karl Friedrich Michael Vaillant 25. november 1844 Mühlburgis Karlsruhe lähedal Badeni Suurhertsogiriigis – 4. aprill 1929 Ladenburgis, Saksamaal) oli saksa leidur, bensiinimootoriga auto leiutaja, auto Mercedes-Benz looja. 
Eraelu.
Carl Benz abiellus 20. juulil 1872 Bertha Ringeriga. Peres oli viis last. 
Müüt: Carl Benz ja bensiin.
Üks legend, mis paistab eriti populaarne olevat ingliskeelsete riikide mälumängijate seas, väidab, et bensiin on samuti nime saanud Carl Benzi järgi, kes olevat seda esimesena autokütusena kasutanud. See pole tõsi – sõna «bensiin» on saksa keelde jõudnud ladinakeelsest bensoest (benzoë), mille eeskujuks oli omakorda araabiakeelne luban jawi, mis algselt tähistas bensoevaiku. Termini bensiin (Benzin) võttis laiemalt kasutusele saksa keemik Eilhard Mitscherlich (1794–1863).
Carl Benzi esimeste autode mootorites oli kütusena kasutusel hoopis ligroiin ehk toorbensiin, mida tol ajal müüdi apteegis. Heidelbergi lähedal asuv Wieslochi apteek, kust Bertha Benz 1888. aastal läbi sõites ligroiini ostis, reklaamib end tänapäeval maailma esimese tanklana.
Charles Vyner Brooke

Sir Charles Vyner de Windt Brooke (26. september 1874 London – 9. mai 1963 London) oli kolmas ja viimane Sarawaki valge radža 17. maist 1917 kuni 1. juulini 1946.
Ta oli teise Sarawaki radža Charles Anthony Johnson Brooke'i ja viimase abikaasa Margaret Alice Lili de Windti poeg, kuulutati isa poolt troonipärijaks 31. juulil 1891 ja järgnes troonil tema surma järel 17. mail 1917.
21. veebruaril 1911 abiellus Brooke Sylvia Brettiga.
25. detsembrist 1941 kuni 11. septembrini 1945 oli Sarawak okupeeritud Jaapani poolt, sel ajal oli radža eksiilis Austraalias. Brooke'ide võim taastati 14. aprillil 1946, kuid sama aasta 1. juulil loovutas ta Sarawaki Briti kroonile ja temaga lõppes valgete radžade dünastia.
Abhaasid

Abhaasid (abhaasi keeles "аҧсуаа") on Kaukaasia rahvas.
Abhaasid kõnelevad abhaasi-adõgee keelte hulka kuuluvat abhaasi keelt, mis on tuntud oma väga keerulise konsonantide süsteemi poolest. Abhaasid on etniliselt tihedas sidemes tšerkessidega.
Rahvaarv.
Seoses Abhaasia vallutamisega Venemaa poolt 1864. aastal toimusid abhaaside ülestõusud. Nende mahasurumise järel 1867. aastal toimus moslemitest abhaaside massilise väljasaatmine Osmanite riiki (umbes 20 000 inimest). Pärast Vene-Türgi sõda (1877–1878) toimus Vene võimude poolt "reeturlike abhaaside" ulatuslik küüditamiste laine, millega kaasnevalt lahkus erinevail hinnanguil Türgisse 120 000–200 000 abhaasi. 1886. aasta seisuga oli Venemaa Keisririigi andmetel Abhaasias 118 000 abhaasi. Türgis arvatakse elavat praegu kuni 600 000 abhaaside järeltulijat, kes on nüüdseks üldiselt assimileerunud. 
Nõukogude Liidu lagunemise alguses 1989. aastal, oli abhaaside arv umbes 93 000 (18% Abhaasi ANSV elanikkonnast), samas kui grusiinidest elanikke oli 240 000 (45%). Suur oli ka armeenlaste (15% kogu elanikkonnast) ja venelaste (14%) arv. Pärast 1992.–1993. aastal toimunud Abhaasia sõda, suurenes abhaaside arv piirkonnas teiste rahvaste väljarännete arvel ligikaudu 45%-ni elanikkonnast.
Abhaasias elas rahvaloenduste andmetel 2003. aastal 94 600 ja 2011. aastal 122 175 abhaasi. Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 11 249 abhaasi, Gruusias 3 527 abhaasi (2008). Suurim diasporaa asub praegu Türgis, kus võib abhaasia keelt kõnelevaid inimesi olla mitukümmend tuhat, väiksemad rühmad elavad Süürias (5000–10 000) ja Jordaanias. 
Eestis elas 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 25 abhaasi, 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 13 abhaasi ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 15 abhaasi.
Religioon.
Abhaasid jagunevad põhiliselt Abhaasia õigeusu kristlasteks ja sunniitlikeks moslemiteks (elavad peamiselt Türgis). Kristlus sai 6. sajandil Bütsantsi keisri Justinianus I valitsemisajal abhaaside domineerivaks religiooniks ning seda järgiti ka keskajal. Osmanid tutvustasid islamit 16. sajandil ja piirkonna moslemite arv suurenes pidevalt kuni nende väljasaatmisteni 19. sajandi teises pooles.. Kolm neljandikku Abhaasia abhaasidest on kristlased, veerand islamiusulised.
Charles Anthony Johnson Brooke

"Sir" Charles Anthony Johnson Brooke (3. juuni 1829 – 17. mai 1917) oli Sarawaki teine valge radža 11. juunist 1868 kuni surmani.
Kirikuõpetaja Francis Charles Johnsoni ja viimase abikaasa Emma Frances Brooke'i (esimese radža James Brooke'i õde) poeg, nimetati Charles Anthony Brooke 1865 oma onu poolt troonipärijaks ja järgnes talle troonil 11. juunil 1868.
28. oktoobril 1869 abiellus Charles Anthony Johnson Brooke Margaret Alice Lili de Windtiga.
14. juunil 1888 sai Sarawakist Briti protektoraat.
James Brooke

"Sir" James Brooke (29. aprill 1803 – 11. juuni 1868) oli esimene Sarawaki valge radža 18. augustist 1842 kuni surmani.
James Brooke teenis pikka aega Briti Ida-India Kompanii sõjaväes Birmas.
1835 ostis ta saadud päranduse eest kuunari "The Royalist" ja sõitis sellega Kalimantani põhjarannikule, kus ta aitas Brunei sultanil pärismaalaste ülestõusu maha suruda. Sultan määras ta oma vasalliks ja Sarawaki radžaks, mille eest ta pidi sultanile maksma 500 naelsterlingi aastas.
Abissaare

Abissaare (ka Abisaare ja Pusu, kohakääne Abissaarde) on küla Põlvamaal Kanepi vallas.
Küla läbib Kanepi–Võru maantee. Külas asub Abissaare karjäär.
Kohta on esmamainitud 1503. aastal kujul "Abisar". Järgnesid mainimised 1506 kujul "Abiſar", 1582 kujul "Awistfer", 1601 kujul "Awisaar" ja 1839 nimetati karjamõisa "Abbisaar". Küla asus Kambja kihelkonnas ja kuulus Veski mõisale.
Nime algusosa tuleb tõenäoliselt isikunimest. Pikemalt räägitakse sellest artiklis Abikülä.
Erandlik kirjapilt "Awistfer" on moodustunud osistest "Abi" + "-ste" + "-vere".
19. sajandil asendus Abissaare kohanimena Pusuga. Külas asusid Pusu karjamõis ja kõrts. Seda kohanime mainiti 1796 kujul "Pussu" ja 1839 kujul "Pussi". 1923. aasta andmeil oli Pusu niihästi küla kui asundus. Pusu on tänini säilinud bussipeatuse nimena. Külas on ka Pusu tee.
Abissaare nimi võeti Pusu asemel kasutusele taas pärast teist maailmasõda, 1945. 1977 liideti Abissaarega lõunas olnud ja kunagi Kanepi kihelkonda kuulunud Reinu küla ja läänes olnud Nõoste ehk Tigase küla.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valgjärve valda.
Aiaste

Aiaste on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valgjärve valda. 2021. a elas Aiaste külas 61 inimest. 
Küla kuulus Otepää kihelkonda.
Hauka

Hauka on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valgjärve valda. 2021. aastal elas Hauka külas 21 inimest. 
Küla kuulus Kanepi kihelkonda.