Jalgpalli fännilaulud

Jalgpalli fännilaulud on jalgpalli juurde kuuluv meelelahutuslik võte, millega fännid väljendavad mängu ajal kaasaelamist ja toetust oma lemmikklubi jalgpalluritele ning mis mängib tähtsat rolli klubi identiteedi ehitamisel ja säilitamisel.
Fännilaulud on fännikultuuri üks olulisemaid ja väljapaistvamaid komponente. Fännilaulude ajalugu ulatub juba Vana-Roomasse, kus gladiaatoreid motiveeriti, et nad võidaksid. (Pardane ja Raamat 2018)
Psühholoogilisi takistusi ületav psühholoogiliselt mõjuvõimas vahend.
Fännid saavad uued laulud selgeks tribüünil ja üldiselt läbi kogemuse. Paljudes lauludes on märkimisväärne tagapõhi, mis hõlmab fänniklubi traditsioone ja on osa fännidest endist. Paljude inimeste jaoks on avalik laulmine tihtipeale piinlik, kuid tänu jalgpallile suudetakse sellest tundest üle olla, kuna väljakud on suured ja seal on lihtsalt nii palju fänne, kes kaasa laulavad. Näiteks Manchesteri tribüünil on paar tuhat meest, kes teevad häält ja siis on ka julgem ise kaasa laulda ning mingil hetkel avastadki enda hääle ka sealt. See on väga huvitav psühholoogiline takistus, mis inimestel kipub olema. (Schoonderwoerd, 2011, lk 120–141)
Kui staadionil laulab tohutu suur hulk inimesi, siis neil pole ainult lauljate identiteet, vaid ka ühine kogukonna identiteet. Kui tuhanded hääled laulavad unisoonis üht viisi, tekitab see inimestes väga võimsa ühtekuulumistunde. (Power, P. 2011, lk 96–112)
Fännilaulud kui uue aja rahvalooming.
Fännid esitavad oma lemmikklubi repertuaari peamiselt tribüünil. Laulude põhiline eesmärk on innustada ja tunnustada sportlasi. Fännide jaoks on selline tegevus meelelahutuslik ja lõbus ajaviide. Tribüünidel lauldakse tuntud viisijuppe ja kohandatud poplaule, millele on ise sõnad kirjutatud. Tavaliselt kiidetakse ühte mängijat, pannes selle mängija nime laulu sisse. Laulude laulmise juures on väga tähtis roll inimesel, kes laule eest võtab ja kõike koordineerib. Väga palju võib samastada tribüünilaulu ja regivärsilist rahvalaulu esituse poolest. Mõlemal juhul on tegemist eeslaulja ja kaaslauljate koostööga. (Voolaid 2002) 
Schoonderwoerdi on öeldud, et fännilaulud on monotoonsed, kuna seal on ainult üks meloodialiin. Viidates enda teoses Warnerile, kelle sõnul luuakse kompositsioone spetsiaalselt n-ö "töölisklassile" ehk jalgpallifännidele. Jalgpalli fännilaulud on lihtsad ja tuginevad suuresti põhistruktuuridele ja lihtsatele rütmikombinatsioonidele. Tihti on laulud inspireeritud vastumeelsetest fännidest ja lauldakse vastasmeeskonnast negatiivse varjundiga. Tähelepanu tuleks pöörata laulude kasutamisele mängu ajal konkreetsete punktide juures. Tuleks hinnata laulude ülekandumist kultuuri piires, kuna meeskonnad laienevad. (Schoonderwoerd 2011, lk 120–141)
Fännilaulule iseloomulikke omadusi.
Laul aitab emotsioonidega toime tulla ning loob uusi, häid emotsioone.
Urmas (2018) on öelnud, et tribüünil lauldavatel lauludel on teraapiline efekt. Laulud aitavad fännidel emotsioone välja elada. Emotsioon laulu sees, kas siis rõõm või frustratsioon, on parem väljendusvahend kui näiteks tribüünilt lendav õlletops või sissepoole elatud pettumus. Paljud mängijad Floras on öelnud, et kui tribüünilt kostab raskel hetkel toetavaid laule, siis see annab lisajõudu sooritamaks soovitud tulemust (Paimal 2018).
Fännilaulud lisavad mõnusa atmosfääri ja tekitavad mängijatele hea tunde, et nende mäng läheb kellelegi korda. Alati võib ka nii minna, et fännid lähevad üle piiri ja võivad hoopis mängu kvaliteedi alla viia. (Raamat 2018)
Valida saab olukorrast sõltuva tempo või sobiva tempoga laulu.
Fännilaule on väga erinevaid, on rahulikke ja on kiiremaid laule. Üks kuulsamaid fännilaule, mida Liverpooli fännid laulavad, on "You Never Walk Alone", mis on väga meloodiline. Fännilaule esitatakse vastavalt olukorrale, näiteks kui võistkonnal läheb halvasti, siis peaks talle lohutuseks laulma midagi aeglasemat. Aga samas kui võistkond peaks vajama ergutust, sobivad kiiremad lood. (ibid)
Kaasa laulma kutsub laulu lihtsus, löövus ja kõlavus.
Nõmme Kalju fännikoordinaatori arvates peaksid fännilaulud olema lihtsad ja kõlavad. Inimesed, kellel pole muusikalist tausta, peavad olema võimelised need ära laulma. Mida vähem sõnu on lauludel, seda suurem hulk inimesi oskab kaasa laulda. Tihti peale lauldakse sõnade asemel hoopis silpe või häälikuid, näiteks "la-la-la" või "sha-la-la-la", ning vahel lisatakse fraasi lõppu klubi nimi.
Maailmas on sama viisiga fännilaule päris palju, aga neid lauldakse erineval moel. Paimali (2018) arvates peaks fännilaul olema sujuvate sõnade ja mõnusa meloodiaga. Ühelt fännilaulult teisele üleminekul kasutatakse vahel ka skandeerimist.
Nalja lisavad kupleelikud pilkelaulud.
Kui näiteks Flora fännide repertuaari kuuluvad pigem oma võistkonda toetavad laulud, siis välismaa võistkondade fännidel esineb ka väga palju pilkavaid laule.
Tihti tehakse laule poliitilistest päevasündmustest või tuuakse välja vastaste probleemsed kohad. Näiteks on juhtumeid, kus vastase meeskonnas on keegi sõidukit juhtides kiirust ületanud ja hiljem pannakse see laulu sisse. (Paimal ja Schwede 2018)
Esitusviisi varieerimine pakub vaheldust.
Laule lauldakse ka regilaulu stiilis ehk eeslaulja laulab ruuporiga ees ja kogu ülejäänud seltskond laulab järgi. (Pardane 2018)
Fännilaulud on üldiselt ühehäälsed, kuna suurem osa fänne ei pruugi olla klassikalise lauluga kokku puutunud ja mitmehäälsus võib raskeks osutuda. Kuigi on tehtud kahekõnelaadset laulmist, kus ühel pool olevad fännid hõiskavad ühte ja neile vastavad teised. Näiteks paremal pool olevad fännid karjuvad "Welco" ja vasakul pool olevad karjuvad "Elekter". (Raamat 2018)