Eesti Punane Rist

Eesti Punane Rist (lühend EPR) on 1919. aastal asutatud humanitaarabiorganisatsioon, millel on Eestis 17 kohalikku seltsi. EPR on osa rahvusvahelisest Punase Risti liikumisest, mis tegutseb 192 riigis 14 miljoni vabatahtlikuga. 
Eesti Punasel Ristil on palju tegevusvaldkondi. See
Ajalugu.
Punase Risti loomise idee tekkis 1859. aastal Solferino sõjatandril, kus noor Šveitsi ärimees Jean Henri Dunant kogus kokku haavatud ning organiseeris kohalikest külanaistest kannatanute abistamiseks erapooletu abistamise grupi. Tagasi kodulinnas Genfis kirjutas noor šveitslane raamatu “Solferino mälestus”, mille viimases peatükis seisab üleskutse luua vabatahtlikest koosnevaid erapooletuid abistamise gruppe ka teistes riikides. Raamat nägi trükivalgust 1862. aastal ning Punase Risti loomise idee oligi sündinud. 1863. aastal tuli Genfis kokku , mis aasta hiljem võttis vastu I Genfi konventsiooni “Haavatute abistamine sõjaväljal”.
Eestimaal asutati esimene Punase Risti eelkäija-organisatsioon Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjameeste Hooldamise Ühingu Eestimaa Daamide Komitee 5. detsembril 1872. 
Eesti Punane Rist asutati 24. veebruar 1919, kui I diviisi arsti Hans Leesmenti koostatud põhikirja kinnitas Eesti valitsus. Eesti Punane Rist allus esialgu Sõjaväe Tervishoiu Valitsuse ülemale, dr Arthur-Aleksander Lossmannile. 25.02.1922 võeti Eesti Punane Rist vastu Rahvusvahelise Punase Risti Seltside Liiga liikmeks ja 11.04.1922 tunnustas Rahvusvaheline Punase Risti Komitee EPRi kui rahvusvahelise Punase Risti Liikumise täieõiguslikku liiget. 
Järgnenud Eesti Punase Risti rahuaegne tegevus oli väga laialdane, loodi invaliidide- ja lastekodusid, sanatooriume ja suvekodusid, korraldati abiandmist maanteedel ja veekogudel, organiseeriti sanitaartransporti, elanikele õpetati esmaabiandmist, abistati puudust kannatajaid ja vanureid. 25. juunil 1919 avati Tabasalus varjupaik sõjainvaliidide ja sõjas kannatada saanud perekondade lastele. 1. septembrist 1921 alustas Virumaal endises Aaspere mõisas tööd EPR lastekodu. 1. juunist 1922 töötas Nõmmel Pääskülas EPR väikelaste varjupaik, 1. jaanuarist 1938 alustas samas tööd ka kehaliste puuetega laste koolkodu. 1. märtsil 1938 alustas tööd Konstantin Pätsi nim. EPR Vabaõhukool Kose-Lükatil.
1920. aasta juunis asutas Punane Rist Tallinnas sõjainvaliidide kodu. 1920. aasta 23. oktoobril viidi see Tapa lähedale Imastu mõisa, kuhu Imastu sõjainvaliidide kodu invaliidide väljaõppeks loodi kingsepa-, foto- ja raamatuköitmise töökojad. 1922. aasta juunis avati Kindral Laidoneri nim. Eesti Punase Risti sanatoorium Haapsallu, Sadama tänav 21. 1936. aastal vanad amortiseerunud majad lammutati ja arhitekt August Volbergi projekti järgi ehitati uus 72-kohaline sanatooriumihoone. 
Nõukogude perioodil (täpsemalt 1944–1991) kandis Eesti Punane Rist nime Eesti NSV Punase Risti Selts. Aastal 1991 ennistati algupärane nimi Eesti Punane Rist.
Põhimõtted.
Punase Risti Liikumise, sealhulgas ka Eesti Punase Risti põhimõtted on järgmised.
Seltsid ja regioonid.
Eesti Punane Rist tegutseb kõikjal Eestis.
Selts on organisatsiooni väike üksus, mis asub maakonnas.
Regioon on laiem üksus, mis jaotab organisatsiooni neljaks osaks tegutsemisala poolest.