tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frederick Law Olmsted

Frederick Law Olmsted (26. aprill 1822 Hartford, Connecticut – 28. august 1903 Belmont, Massachusetts) oli Ameerika Ühendriikide maastikuarhitekt, kes projekteeris mitu silmapaistvat avalikku parki, millest kõige märkimisväärsemaks võib pidada New Yorgis asuvat Central Parki. 
Elulugu.
Frederick Law Olmsted sündis 1822. aastal Hartfordi linnas Connecticuti osariigis. Tema isa John Olmsted (1791–1873) ja ema Charlotte Law Hull (1800–1826) abiellusid 1921. aastal. 1825. aastal sündis pere teise pojana John Hull Olmsted. 14-aastaselt sai Olmsted sumahhi mürgistuse, mis kahjustas ta nägemist ja piiras tema haridusvõimalusi. 1837. aastal takistas haigus tal Yale'i Ülikoolis õpingute jätkamist pärast esimest semestrit. Järgnenud aastakümned möödusid Olmstedil reisides ning töötades talupidaja, kirjaniku, ajakirjaniku ja ärimehena. Frederick Law Olmsted abiellus 1859. aastal Mary Cleveland Perkins Olmstediga. Neil sündis neli last, kellest kaks surid enne esimest eluaastat.
Karjäär.
Olmstedi karjäär maastikuarhitektina algas 1857. aastal, kui ta koos Calvert Vaux’ga võitis New Yorgi Central Parki kujundamise konkursi. Järgnevate aastate jooksul oli ta pargi peaarhitekt, samuti töötas lühidalt kodusõja ajal Ameerika Ühendriikide sanitaarkomisjoni direktorina ning suure kullakaevanduse juhina Californias. Alles 1865. aastal, kui Olmsted oli 43-aastane, tegi ta lõpliku otsuse pühenduda maastikuarhitektuurile. 
1873. aastal andis Ameerika Ühendriikide Kongress Olmstedile ülesandeks Kapitooliumi laienenud alade kujundamise. Pärast 1886. aastat oli Olmsted suuresti hõivatud Bostoni ja Brookline'i linna parkide rajamisega ning Bostoni sadama maastiku parandamise kavaga. 1888. aastal sai Olmsted ülesandeks kujundada Biltmore’i ümbruskond Lõuna-Carolina osariigis, mis kuulus George W. Vanderbiltile (raudteemagnaadi Cornelius Vanderbilti pojapoeg). Biltmore’i majamuusemi välialade kujundamine oli Olmstedile üks viimaseid suuri projekte maalilisemas stiilis.
Olmsted valiti 1893. aastal Chicagos toimunud maailmanäituse maastikuprojekti juhiks. Hiljem kujundas Olmsted ala praeguseks Jackson Parkiks. Olmsted rõhutas alati, et tähtis on koostöö teiste erialade spetsialistidega, eriti inseneride, taimekasvatajate ja arhitektidega.
Frederick Law Olmsted läks pensionile 1895. aastal. Pärast Olmstedi surma 1903. aastal jätkasid ta lapsed Frederick Law Olmsted Jr. ja John Charles Olmsted isa tööd maastikuarhitektuuribüroos Olmsted Brothers. 
Põhiprintsiibid.
Olmsted oli esimene, kes kasutas sõna "maastikuarhitekt" ametinimetusena ja uskus, et maastikuarhitektuur on kui kunstiteos, mille eesmärk on mõjutada emotsioone, lähtudes inimese psühholoogia aluspõhimõtetest.
Olmstedi väljatöötatud disaini põhiprintsiibid olid järgmised:
Egiptuse khedivaat

Egiptuse khedivaat (araabia keeles الخديوية المصرية, osmanitürgi keeles خدیویت مصر) oli1867. aastast Osmanite riigi autonoomne andamiriik, mis loodi pärast Prantsusmaa Esimese Vabariigi lühiajalist Alam-Egiptuse okupatsiooni. Napoléon Bonaparte'i kaotuse ja tema vägede väljaajamise järel valitses riiki Muhammad Ali dünastia. 
1882. aastal korraldas sissetungi ja võttis selle ala oma kontrolli alla Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik. 
1914. aastal osmanite võim lakkas seoses Esimese maailmasõjaga, mille asemele lõi Britannia protektoraadi – Egiptuse sultanaadi.
Fortune'i hosta

Fortune'i hosta ("Hosta fortunei") on liilialiste sugukonda hosta perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Fortune'i hosta põhiliik on hävinud ja iluaianduses kasutatakse sorte.
Iseloomustus.
Mullasisesteks organiteks on lühikesed risoomid, millel arenevad lihakad juured. Lehed paiknevad taimel juurmise kodarikuna. Lehed on enamasti olenevalt sordist lainjad või tekstuursed, sügavrohelised, kujult südajad kuni odajad, teravatipulised ja sageli ka valge-rohelise, valge-kreemja või valge-kollasekirjud. Kahvatulillad kuni lavendliroosad õied on lehterjad, valged või helelillad, asetsevad varre tipus olevas ühekülgses kobaras. Õiekate on lihtne, kuue perigoonilehega. Vili on kupar. Õisikud võivad saavutada õitsedes kuni 100 cm kõrguse. On aretatud palju haljastuses kasutatavaid ja hinnatud sorte. ’Albomarginata’ – laiuvad rohelised valgete servadega lehed; ’Aureamarginata’ – tekstuursed südajad lehed kollaste ebakorrapäraste äärtega, ’Gold Standard’ – lavendliroosade õitega, lehed keskel ebakorrapäraste kollaste üleminekutega sügavroheliseks ; ’Minuteman’ – säravrohelised laisüdajad lehed ebakorrapäraste kreemikate rantidega; ’Obscura’ – piklike, sooniliste lehtedega ; ’Spinners’ – lehed südajad, matid, tumerohelised ebakorrapäraste hallikasroheliste ja kreemikasvalgete rantidega, mis hiljem valgeks pleekivad, õied lavendlisinised ; ’Whirlwind’ – tekstuursed värskerohelised laiuvad lehed keskel kollaka laia märgisega. 
Levik ja kasvukoht.
Hosta on ka Eesti iluaianduses levinud, enamasti lehtdekoratiivse taimena kasvatatav püsilill. Varjuaedade üks põhilisi taimi. Kasvatatakse peamiselt varjulistel aladel, et säiliks nende lehtdekoratiivsus. Väga mõjuv on ta suuremates rühmades korraga. Hea taustataim varjulistel piiridel, varjuaedades või metsaaladel. Hostad on külmakindlad ja väga hea kohanemisvõimega. Nad kasvavad hästi nii mõõduka kliimaga piirkondades kui ka lähistroopikas, kuid vajavad talvist puhkeperioodi, kus temperatuur oleks alla +4,5 °C vähemalt 3-4 nädalat aastas. Hostad vajavad toitainerikast ja vett hästi läbilaskvat mulda.
Kahjurid ja haigused.
Varjulise ja niiskema kasvukoha tõttu ahvatleb lehestik nälkjaid ja tigusid, kes närivad lehtedesse sakilisi auke, mis võivad kontrolli alt väljudes tekitada lühikese aja jooksul tõsiseid kahjustusi. Nematoodid, kes toituvad lehtedest, põhjustavad lehtede pruuniks minemist. Harvemini põhjustavad probleeme lehelaigud ja võramädanik. Rahetormid võivad tugevalt kahjustada lehti, eriti katmata taimedel. Lehti söövad metsloomad võivad tekitada taimedele kahjustusi.
Egiptuse sultanaat

Egiptuse sultanaat (araabia keeles السلطنة المصرية) oli lühiajaline protektoraat, mille Ühendkuningriik aastatel 1914–1922 Egiptuse üle kehtestas.
Egiptuse iseseisvus.
Britannia teostas Egiptuse iseseisvuse ühepoolset deklaratsiooni alates 28. veebruarist 1922. Sultan Ahmad Fuadist sai kuningas Fu'ād I ning tema poeg Fārūq nimetati troonipärijaks.
Harilik kurekell

Harilik kurekell ("Aquilegia vulgaris") on kurekella perekonda ja tulikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. 
Nomenklatuur.
Lille nimetus pärineb ladina keelest, milles "aquila" tähendab 'kotkast' - kroonlehtede kuju meenutab kotka tiibu. Liigiepiteedi "vulgaris" tähendus on 'tavaline'.
See on ainuke Eestis looduslikult leitav liik, keda võib kohata valgusküllastes lehtmetsades, puisniitudel, võsastikes, teda kasvavatakse ka aedades ilutaimena. Taim on tugevavarreline, 45-90 cm kõrgune, laius 40–50 cm. Liigi levila hõlmab Euroopa kesk- ja lõunapiirkondi, Skandinaaviat. Õitseb kuu aega juunis-juulis.
Kasvutingimused.
Kergesti kasvav, kasvab nii päikesepaistel kui varjus. Kurekell on mullastiku ja hoolduse suhtes leplik ning talvekindel. Talub mitmesuguseid muldasid, välja arvatud rasked, halvasti kuivendatud mullad. Eelistab rikkaid ja niiskeid muldasid, mis on osaliselt varjus. Kurekell on talvekindel, võib jätta samale kasvukohale mitmeks aastaks, kuid ta on suhteliselt lühiealine taim, eluiga on 5-7 aastat.
Mürgisus.
Taimel on mürgised seemned ja nektar (võib ärritada nahka).
Ilutaim.
Tihti kasutatakse kurekellasid aedades dekoratiivtaimena. On aretatud palju aiavorme, mis erinevad õite kuju ja värvi poolest. Õie värvus on varieeruv: valge, kollane, sinine, roosa või punane.
Hariliku kurekella peamised vormid ja sordid:
'Nora Barlow'- õied on heleroosat värvi, jagatud tumerohelised lehed, taime kõrgus on 70-80 cm.
'Nivea'- sinilillad õied valgete triipudega, taime kõrgus on 60-80 cm.
'Ruby Port'- tumepunased õied, taime kõrgus on 60-90 cm.
'Winky'- tumeroosad, punased õied valgete triipudega, taime kõrgus on 30-40 cm. Taim on kompaktne ja sobib konteineris kasvatamiseks.
'Green Apple' – valkjasrohelised õied, taime kõrgus on 50-75 cm.
Paljundamine.
Paljundada saab kurekellasid puhma jagamise teel ja seemnetega. Seemnetega paljundamisel õitsevad kurekellad teisel aastal, seeme idaneb 3-4 nädalat. Juurepuhma jagamise teel paljundades saab õisi näha juba sama aasta suvel.
Kahjurid ja haigused.
Tõsiseid haigusi taimel ei esine, kuid taimi võivad kahjustada lehekaevurid, kühvid, ämblikulestad, lehetäid, nematoodid, hallmädanik, rooste ja jahukaste, mis on selle taime kõige tavalisem haigus.
Piet Oudolf

Piet Oudolf (sündinud 27. oktoobril 1944) on hollandi aiakujundaja, puukooli pidaja ja erialaste raamatute autor. 
Ta on liikumise New Perennial juhtfiguur. Ta kasutab aiakujunduses mitmeaastasi rohttaimi, mis valitakse tekstuuri ja õite värvuse järgi. 
Elukäik.
Oudolfi sõnul oli ta algul „tavaline Hollandi aiakujundaja“, kelle suurim eeskuju oli Mien Ruys, kes oli ainuke tolleaegne aiakujundaja, kes rõhutas taimede tähtsust. Oudolfi karjääri pöördepunktiks sai 1970. aastatel toimunud reis Inglismaale, mis ergutas teda looma eri stiilis aedu. 
1980. aastatel kolis Oudolf koos abikaasa Anjaga Hummelo kodukoha lähistel asuvasse Hummelo külla. Nendel aastatel külastasid nad mitut riiki, kust tõid kaasa rohkesti eri liiki taimi, mida varem polnud Hollandis kasvatatud. 1984. aastal korraldasid nad avatud uste päeva, kuhu nad kutsusid kõiki huvilisi taimekasvatajad taimi ostma ja müüma. Midagi sellist polnud varem Hollandis korraldatud, kus inimesed saaksid kokku tulla, osta ja müüa taimi ning taimekasvatajad said omavahel suhteid luua. Pärast üritust hakkas Oudolf taimedega mitmesuguseid katsetusi tegema, mille tulemusena on ta aretanud ja nimetanud üle 70 uue taimeliigi, millest suuremat osa kasutatakse tänapäeval aedades üle maailma. 
Aiakujunduspõhimõtted.
Oudolf kasutab aiakujunduses peamiselt püsikuid. Tema aiakujundusprojektid on inspireeritud loodusest. Kujundamisel paigutab ta eri taimesorte läbisegi, mis muudab aia üldmulje metsikuks ja looduslähedaseks. Oudolf on öelnud, et kui taimed meelitavad ligi putukaid ja linde, on tegu tõsiselt hea taimega.
Kalevi tänav (Kunda)

Kalevi tänav on tänav Kunda linna keskosas.
Tänava pikkus on 438 meetrit, tänava-ala laius on 21 meetrit.
Kalevi tänav saab alguse Rahvamaja tänava, Rakvere maantee ja Posti tänava ristmikult. Lääne poole suundudes ristub ta Kungla, Turu, Lembitu ja Staadioni tänavaga ning lõpeb Koidu tänava ristmikul.
Kalevi ja Lembitu tänava ristmikul, aadressil Lembitu 2 paikneb endine Kunda Leivatehas. Hoonesse rajati 2010. aastal noorte poolt siseekstreempark, mis tegutses mõnda aega. Hiljem on korraldatud tühjalt seisvas tootmishoones ka nädalavahetuse pidu (ööklubi-disko).
Lembitu tänava ääres paiknevad alguses kahekorruselised korterelamud, keskosas pereelamud ning lääne pool on hoonestamata rohealad. Põhjapoolsel küljel asub jalgtee, paigaldatud on tänavavalgustus.
Vegard Forren

Vegard Valgermo Forren (sündinud 16. veebruaril 1988 Kyrksæterøras) on Norra jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Norra kõrgliiga klubis Brann.
Suurema osa klubikarjäärist on Forren mänginud Moldes, mille meeskonnas debüteeris ta Norra esiliigas 2007. aastal. Alates 2008. aastast mängis ta klubiga Norra kõrgliigas. Moldes on ta mänginud kokku 12 hooaega. Norra kõrgliigas on ta Molde meeskonnas mänginud 286 korral, millega on ta Daniel Berg Hestadi järel klubis teisel kohal. Aastatel 2011, 2012, 2014 ja 2019 tuli ta Moldega Norra meistriks. 2012. aastal valiti Forren Norra kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks.
2013. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Southampton, kuid ta ei pidanud klubi põhimeeskonnas ühtegi mängu ja naasis sama aasta juulis Moldesse. 2017. aasta märtsis liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Brighton &amp; Hove Albion, kuid jällegi ei mänginud ta klubi esindusmeeskonnas kordagi ja naasis seejärel Moldesse.
2020. aasta juunis sõlmis ta lepingu Branniga.
Norra jalgpallikoondises tegi Forren debüüdi 18. jaanuaril 2012 mängus Tai vastu. Koondisekarjääri seni ainsa värava on ta löönud 3. septembril 2015 EM-i valikmängus Bulgaaria vastu.
Lütfi Elvan

Lütfi Elvan (sündinud 12. märtsil 1962 Ermenekis) on Türgi poliitik, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli aastatel 2013–2015 Türgi transpordiminister. Aastatel 2016–2018 oli ta Türgi arenguminister. 11. novembrist 2020 kuni 2. detsembrini 2021 oli ta Türgi rahandusminister.
Ta sündis aastal 1962 Ermenekis Karamani provintsis. Ta lõpetas aastal 1983 Istanbuli Tehnikaülikooli mäeinseneri erialal. Seejärel sai ta stipendiumi edasiseks õppimiseks välismaal. Ta jätkas magistrikraadi omandamist mäetehnika ja operatsiooniuuringute alal väitekirjaga "Optimaalsete tootmissüsteemide määramine lühiajalises kaevandustootmise planeerimises", mille kaitses Leedsi Ülikoolis Inglismaal 1986. aastal. Teise magistrikraadi sai ta aastal 1995 majandusteaduses Delaware'i ülikoolist.
1989. aastal siirdus ta Riiklikusse Planeerimisorganisatsiooni (DPT) ja töötas kuni 1996. aastani spetsialistina. Ametisse nimetatud arenguprioriteetidega piirkondade osakonnajuhatajaks 1996. aastal, töötas ta sellel ametikohal kuni 2002. aastani. 2002. aasta novembris edutati ta DPT asekantsleri asetäitjaks. Aastal 2007 lahkus ta Riiklikust Planeerimisorganisatsioonist, minnes poliitikasse.
Aastal 2007 astus ta Õigluse ja Arengu Partei liikmeks. 2007. aasta Türgi parlamendivalimistel kandideeris ta Õigluse ja Arengu Partei nimekirjas Türgi Suure Rahvuskogu ridadesse. Ta oli aastatel 2007–2018 Türgi Suure Rahvuskogu liige.
26. detsembrist 2013 kuni 7. märtsini 2015 oli ta Türgi transpordiminister. 24. maist 2016 kuni 10. juulini 2016 oli ta Türgi arenguminister. 11. novembrist 2020 kuni 2. detsembrini 2021 oli ta Türgi rahandusminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Vene-Tadžiki (Slaavi) ülikool

Vene-Tadžiki (Slaavi) ülikool (tadžiki Донишгоҳи славянии Русияву Тоҷикистон) on kõrgem õppeasutus Tadžikistanis. Ülikool asub Dušanbes ja alustas tegevust 1996. aastal.
Valery Vodovozov

 
Valery Vodovozov (sündinud 14. oktoobril 1949 on vene/eesti tehnikateadlane ja professor. 
Haridus.
Lõpetas Vologda Polütehnilise Instituudi 1972; aspirantuur Leningradi (Peterburi) Elektrotehnika Ülikoolis 1976–1979. 
Doktorikraad (Управление взаимосвязанными электроприводами, juh Artjom Basharin), Peterburi Elektrotehnika Ülikool 1979; professor 2009. 
Töökäik.
Õppejõud Peterburi Elektrotehnika Ülikoolis 1980–2008;
Tallinna Tehnikaülikoolis 2007–…: energeetikateaduskonna elektrotehnika instituudi elektriajamite ja elektrivarustuse õppetooli dotsent 2007–2009, professor 2009–2016; inseneriteaduskonna elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudi professor 2017, vanemlektor 2017–2022, aastast 1923 tööstusrobootika peaspetsialist. 
Teadustöö põhisuunad.
Loodusteadused ja tehnika. Elektrotehnika ja elektroonika. Elektriajamid.
Avaldanud üle 300 teaduspublikatsiooni, sh 18 monograafiat. Tema juhendamisel on kaitstud 7 magistri- ja 6 doktoritööd.
Teaduskorralduslik tegevus.
Moritz Hermann Jakobi Eesti Seltsi liige 1997–...; paljude rahvusvaheliste energeetika-alaste konverentside organiseerimiskomitee liige alates 2007; IEEE, MERLOT (Multimedia Educational Resource for Learning and Online Teaching), IIIS (The International Institute of Informatics and Systemics), TxIS Global Research Alliance, EUROSIS (The European Multidisciplinary Simulation Society) liige alates 2009; toimetaja rahvusvahelistes ajakirjades The American Journal of Electrical and Electronic Engineering, RTU Electrical, Control and Communication Engineering Journal, Recent Advances in Educational Technologies (USA), Computers and Technology in Modern Education (Malaisia) alates 2013; toimetaja eriväljaandes Education Sciences (Open Access Journal) 2020–…; akadeemiline toimetaja ja toimetuskolleegiumi liige ajakirjas Energies (Open Access Journal).
HC TPS

HC TPS on Soome spordiklubi Turu Palloseura jäähokiosakond, mis tegutseb Turus. Klubi mängib Soome kõrgliigas.
1922. aastal asutatud spordiklubis avati jäähokiosakond 1929. aastal.
TPS on tulnud Soome meistriks 11 korda. Praegune jäähokiliiga on võidetud kümme korda, millega on see Tappara järel Soome teine kõige edukam klubi. Peatreener Hannu Jortikka juhtimisel tuli TPS aastatel 1989–1991 ja 1999–2001 kuus korda Soome meistriks. Vahepealsetel aastatel võitis TPS kaks meistritiitlit vene peatreeneri Vladimir Jurzinovi juhendamisel. 1994. aastal võitis TPS Euroopa karika ja 1997. aastal Euroopa superkarika.
Klubi peab kodumänge Gatorade Centeris, mis mahutab 11 820 pealtvaatajat.
Klubi peatreener on Tommi Miettinen.
Klubi naiskond mängib Soome naiste kõrgliigas Naisten Liiga.
2022. aastal valiti NHL-i "draft"is esimese valikuna TPS-i mängijana Juraj Slafkovský, kellest sai üldse esimene Soome kõrgliiga mängija, kes on NHL-i "draft"is esimesena valitud.
Praegune meeskond.
"Seisuga hooaeg 2023/24"
"Vaata ka ".
STMicroelectronics

STMicroelectronics (sageli lihtsalt ST) on Prantsuse ja Itaalia rahvusvaheline ettevõte, mis arendab, toodab ja turustab elektroonilisi kiipe (pooljuhte). See on käibelt suurim pooljuhtide tootja Euroopas.
Ettevõtte peakorter asub Šveitsis Genfi lähedal Plan-les-Ouatesis, kuid ettevõte on aktsiaseltsina registreeritud Hollandis. USA osakonna peakontor asub Texase osariigi Dallase maakonna Coppelli linnas, Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna peakontor asub Singapuris, Korea ja Jaapani piirkonna peakontor Tōkyō prefektuuris ning Hiina regiooni peakontor Shanghais.
STMicroelectronics on noteeritud Pariisi börsil ja arvatud CAC 40 indeksi koosseisu.
Kadrina Kunstidekool

Kadrina Kunstidekool on huvikool Kadrina alevikus aadressil Rakvere tee 4.
Kadrina Kunstidekool loodi 1989. aastal tollase Kadrina Keskkooli direktori Otto Ameri eestvõttel. 1992. aastast haldab kooli kohalik omavalitsus. Algusest peale on kooli direktor olnud muusikaõpetaja ja dirigent Eve Vunk.
Kool annab muusika- ja kunstiõpet (kunstiõpet ei toimunud aastatel 1994–1999). Aastatel 1990–2011 oli õppekavas ka tantsukoolitus ja siis tegutsesid ka rahvatantsuringid.
Volgogradi Riiklik Ülikool

Volgogradi Riiklik Ülikool (vene keeles Волгоградский государственный университет) on Venemaa föderaalülikool Volgogradis; ühtlasi üks suurimaid ja tähtsamaid Volgogradi oblasti ülikoole, asutatud 1980. aastal.
Eduard Oskar

Eduard Oskar VR II/3 (12. august (vkj)/ 24. august 1891 Siimusti küla, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 9. oktoober 1964 Põltsamaa, Jõgeva rajoon) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser, alates 1939 nooremseersant) ja põllumees.
Osales Esimeses maailmasõjas 13. tragunipolgus.
Vabadussõjas osales 24. detsembrist 1918 mobiliseerituna. Alates 1. jaanuarist 1919 oli reamees Kuperjanovi partisanide salga (hilisem Kuperjanovi Partisanide Pataljon) 4. roodus. Ülendati märtsis 1919 kapraliks, oli aprillist 4. roodus jaoülem.
Sai 13. aprillil 1919 lahingus haavata. Mai keskel määrati 5. roodu. Ülendati oktoobris 1919 nooremallohvitseriks ning nimetati 5. roodus rühmaülemaks. Võttis osa lahingutest punaväe ja landesveeri vastu Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis. Demobiliseeriti aprillis 1920.
Ehitas Puurmanni vallas saadud talumaale hooned. Müüs siis aga talu ära ja asus elama Põltsamaale, kuhu ostis krundi ja ehitas maja. Töötas Põltsamaal voorimehena. Pärast Teist maailmasõda tegeles aiandusega ning elatas end aiasaaduste müügist.
Oli VRVÜ Viljandi osakonna liige.
Kaukaasia lumeroos

]Kaukaasia lumeroos ("Helleborus orientalis") on lumeroosi perekonda tulikalaadsete seltsi tulikaliste ("Ranunculaceae") sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on tuntud ka kui paastu roos, jõuluroos.
Kirjeldus.
Kaukaasia lumeroos on ehituselt kompaktne, tugevate varte ja tiheda lehestikuga. Taim on talihaljas-s.t haljas aasta ringi. Lehed on sõrmjad, sakilise serva ja terava tipuga ning kinnituvad 7-9 kaupa. Taim kasvab puhmana, mille kõrgus on keskmiselt 30-45 cm ja laius umbes 45 cm. Kaukaasia lumeroosi õied on väga õrnad, rohekaskollased või kollakasvalged, kollase südamiku ja tolmukatega. Kaukaasia lumeroosist on aretatud väga laia värvigammaga sorte, õite värvus võib olla roheline, valge, kollane, roosa, purpurne või kirju. Nad on head lõikelilled ja võivad vaasis püsida mitu nädalat. Taimed on mürgised inimesele, lindudele ja loomadele. Mürgised on kõik taime osad.
Levila ja kasvukoht.
Kaukaasia lumeroos pärineb Kreekast ja Türgist. Kaukaasia lumeroos õitseb hilistalvel ja kevadel, ta on üks varaseim kevadine õitseja. Kui talv on soe võib ta õitseda juba ka märtsis, kusjuures ei pruugi taime esimesel aastal õisi üldse tekkida või siis on õisi esialgu vähe. Kasvukohaks eelistab poolvarjulist või varjulist kohta ning viljaka huumusrikka ja parasniiske pinnasega mulda. Päikeselisel kasvukohal võib kasvada ainult siis, kui pinnas on piisavalt niiske, kuid ta ei talu pikaajalist liigniiskust. Taime varajane õitsemine tuleb kasuks ka talveunest vast ärganud mesilastele. Külma talve korral on soovitatav taimi katta, puistades neile puulehti, mis hiljem kõdunevad orgaanilise väetisena mulda.
Allikad.
__SISUKORDEES__
Sauga sild

Sauga sild on sild Pärnus Lennuvälja teel üle Sauga jõe. 
Sauga sild rajati 2012. aastal seoses Pärnu läänepoolse ümbersõidu ehitusega. Sild on 70 meetri pikkune, sellel on kaks sõidurida autodele ning nelja meetri laiue kergliiklustee. Silla ehitas konsortsium, kuhu kuulusid Lemminkäinen Eesti AS, AS TREF ja AS Teede REV-2.
Gailbergi sadul

Gailbergi sadul (saksa: "Gailbergsattel") (981 m) on kõrge mäekuru Austria Alpides Kärnteni liidumaal.
See ühendab Oberdrauburgi põhjas Kötschach-Mautheniga lõunas. See viib Dolomiitidele lõunas.
Reiu raudteesild

Reiu raudteesild on endine kitsarööpmelise raudtee sild Pärnus üle Reiu jõe. Tänapäeval kulgeb üle silla terviserada.
Reiu raudteesild rajati 1927. aastal seoses Lelle–Papiniidu raudteelõigu ehitusega. Esialgne sild hävis 1944. aastal.
Sild renoveeriti 2010. aastal ja avati vaid kergliiklejatele. See oli esimene etapp Reiu-Paikuse tervisekeskuse rajamisel.
Egiptuse kuningriik

Egiptuse kuningriik (araabia keeles المملكة المصرية) oli 1922. aastal Ühendkuningriigi poolt ühepoolselt iseseisvaks kuulutatud Egiptuse riik, mille valitsemist jätkas Muhammad Ali dünastia. 1936. aasta Inglise-Egiptuse lepinguni oli kuningriik ainult nominaalselt sõltumatu, kuna inglased säilitasid kontrolli välissuhete, sidepidamise, sõjaväe ja Inglise-Egiptuse Sudaani üle. Fārūq I valitsemise ajal aastatel 1936–1952 jätkasid britid sõjalise kohaloleku ja poliitiliste nõustajate säilitamist vähendatud tasemel.
Fārūq I loobus peagi troonist oma väikelapse Fu'ād II nimel. Siiski kaotati 1953. aastal ametlikult monarhia ja loodi Egiptuse Vabariik. Sudaani õiguslik staatus lahenes alles 1954. aastal, kui Egiptus ja Britannia leppisid kokku, et 1956. aastal tuleks sellele iseseisvus anda.
Bekir Pakdemirli

Bekir Pakdemirli (sündinud 10. novembril 1973 İzmiris) on Türgi poliitik ja ettevõtja, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 10. juulist 2018 kuni 4. märtsini 2022 Türgi põllumajandus- ja metsandusminister.
Ta õppis Bilkenti Ülikoolis (asub Ankaras) ärijuhtimist, kust sai bakalaureusekraadi. Seejärel õppis ta Başkenti Ülikoolis (asub samuti Ankaras) ja sai ärijuhtimise alal magistrikraadi. Hiljem kaitses ta doktoriväitekirja Celal Bayari Ülikoolis (asub Manisas Manisa provintsis).
Bekir Pakdemirli on töötanud ettevõtjana toiduainete, põllumajanduse, loomakasvatuse, tehnoloogia ja autotööstuse valdkonnas. Ta on asutanud mitu ettevõtet ja neid ise juhtinud. Olnud ka suurettevõtte ja riikliku toiduettevõtte peadirektor. Pärast rahvusvahelise toiduettevõtte kõrgema juhtkonna ametit töötas ta samas ettevõttes ka konsultandina. Ta oli mobiilsidevõrguoperaatori Turkcell, sooduskaupluste keti BİM ja panga Albaraka Türk juhatuse liige.
10. juulist 2018 on ta Türgi põllumajandus- ja metsandusminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kolm last. Tal on merekapteni, õhusõiduki piloodi ja harrastusraadiooperaatori tegevusluba.
Goderdzi Ahaladze

Goderdzi Ahaladze (sündinud 25. juulil 1963) on endine Nõukogude Liidu sõjaväelane ja endine Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Esimestel vabadel Eesti NSV Ülemnõukogu valimistel 1990. aastal oli Nõukogude armee esindajatele reserveeritud neli saadikukohta (valimisringkonnad nr 45–48). Ta valiti Eesti NSV Ülemnõukogu kaheteistkümnenda koosseisu valimistel 46. (NSV Liidu relvajõudude) valimisringkonnast. 
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja kuulus ülemnõukogu väliskomisjoni. 11. märtsist 1992 lõpetati tema (ning ka Zijautdin Abdurahmanovi, Sergei Volkovi ja Jevgeni Kotšegarovi) kui võõrriigi sõjaväelase saadikuvolitused.
Ortogonaalne sagedusjaotusega hulgipöördus

Ortogonaalne sagedusjaotusega hulgipöördus (ingl "Orthogonal_Frequency-Division_Multiple_Acess", lühend OFDMA) on digitaalse andmeedastuse modulatsioonimeetodi ortogonaalne sagedustihendus (OFDM)) edasiarendus, mis suudab andmeid edastada mitmele kasutajale korraga. OFDMA modulatsioonis jagatakse andmepakett väiksemateks osadeks, mis asuvad lähestikustel ribalaiustel ning iga kasutaja saab endale vastavalt nõudlusele teatud arvu andmepaketi osasid informatsiooni vahetamiseks. See võimaldab väiksemal andmeedastuskiirusel teenindada mitut seadet korraga. 
Tööpõhimõte ja karakteristikud.
Kasutajatele andmepakettide osade määramine toimub adaptiivselt kanali kasutatavuse tagasiside põhjal. Kui paketi osade määramine toimub piisavalt kiiresti siis suurendab see OFDMi kindlust feedigu ning kattuvate kanalite interferentsi suhtes, samuti süsteemi spektraalset efektiivsust. Iga kasutaja saab endale erineva arvu andmepaketi osasid. Kasutajale määratud osade arvust sõltub ühenduse andmekiirus ning vigade esinemise tõenäosus. 
OFMDAd võib vaadata kui alternatiivi OFDMi kombinatsioonile ajajaotusega hulgipöördusega (TDMA) või statistilise hulgipöördusega. Väikese andmeedastuskiirusega kasutajad saavad saata informatsiooni pidevalt, kasutades saatmisel ühtlast väikest võimsust (pulseeriva suure võimsuse asemel). See tagab ühenduses lühikese ja ühtlase viivituse. 
OFDMAd peetakse kõige sobilikumaks lairibaliste traadita internetiühenduste jaoks, kuna see suudab efektiivselt ära kasutada skaleerimist kogu ribalaiuse ulatuses ja mitut antenni. Samuti on OFDMA võimeline ära kasutama kanali sageduse selektiivsust.
OFMDA omadused.
OFDMA eelised OFDMi ees:
OFDMA head omadused:
OFDMA puudused:
Kasutusvaldkonnad.
OFDMAd kasutatakse: 
OFDMA on lisaks neile ka IEEE 802.22 WRAN ("Wireless Regional Area Networks") standardi kandidaat. WRAN on kognitiivne raadiotehnoloogia, mis kasutab televisiooni sagedusspektri valgeid alasid. Samuti on OFDMA esitatud ka DECT-5G spetsifikatsiooni meetodiks. See spetsifikatsioon peaks vastama eriti töökindlale madala latentsusega (URLLC) rakendustele.
Külvikord

Külvikord on pikemaks ajaks ette planeeritud põllumajanduskultuuride(ka mustkesa) paiknemise ja järgnevuse süsteem külvikorraväljadel. Kultuuride süsteemikindel paiknemine ruumiliselt ja järgnemine üksteisele ajaliselt kindlal maa-alal moodustabki külvikorra.
Külvikordade jaotus.
Põllukülvikorrad – peamiselt teraviljakallakuga külvikorrad, kus kasvatatakse ka heintaimi, rapsi ja rühvelkultuure. 
Rohumaa külvikorrad – nende ülesanne on toota peamiselt loomadele sööta (niidu- ja karjamaakülvikorrad). 
Eriotstarbelised külvikorrad – tegeletakse kas seemnekasvatuse, köögiviljakasvatusega, kultuuridega mille kasvatamise tehnoloogia erineb oluliselt tavaliste põllukultuuride agrotehnikast. 
Kasulikud mõjud.
Hästi kavandatud külvikord muudab maa nii tootlikumaks kui ka keskkonnasäästlikumaks. See parandab põllumajandusettevõtte finantsilist elujõulisust, suurendades tootlikkust ja vähendades samal ajal kemikaalide sisendkulusid. Külvikordade peamised eelised on: 
Kultuuride valimine.
Edukas külvikord eeldab teie talule sobivate põllukultuuride valimist. Erinevatel kultuuridel on erinevad valguse, vee, toitainete, õhu ja temperatuuri nõuded ning seetõttu peab külvikord tagama, et iga põllukultuuri puhul rahuldatakse kõik põhivajadused. 
Külvikordade kavandamisel tuleks arvestada:
Växjö Lakers

Växjö Lakers Hockey Club on Rootsi jäähokiklubi, mis tegutseb Växjös.
Klubi on asutatud 1997. aastal. Rootsi jäähoki kõrgliigas Svenska Hockeyligan (SHL) mängib see alates hooajast 2011–12.
Aastatel 2015, 2018, 2021 ja 2023 on klubi tulnud Rootsi meistriks. 2015. aastal alistati Rootsi meistrivõistlustel finaalis Skellefteå mängudega 4:2, 2018. aastal taas Skellefteåd mängudega 4:0 ja 2021. aastal Rögle mängudega 4:1. Hooajal 2017–18 jõudis Lakers Jäähoki Meistrite Liiga finaali, kus kaotati Soome klubile JYP tulemusega 0:2.
Kodumänge peab klubi Vida Arenal, mis mahutab 5750 pealtvaatajat.
Klubi peatreener on Sam Hallam
Praegune meeskond.
"Seisuga hooaeg 2022/23"
Puishortensia

Puishortensia ehk sile hortensia ("Hydrangea arborescens") on õistaim, mis kuulub Hortensiate perekonda. 
Tegemist on uhkete õisikute ja kiirekasvulise heitlehise põõsaga, mis on pärit Ameerika Ühendriikide idaosast. Ameerikas kutsutakse teda ka seitsmekoorseks (ingl. k. "seven barks") eri värvi koorekihtide tõttu, mis eralduvad üksteisest hästi. 
Puishortensiad on keskmise suurusega: põõsa kõrgus ja laius on 80–150 cm. 
Omadused.
Taim moodustab tiheda ja ümara põõsa. Õisik on kumer. Kaunid valged poolkerakujulised lõhnatud õiekobarad (20–30 cm) kaunistavad põõsast juulist septembrini. Lehed on helerohelised, suured (8–18 cm pikad), südamekujulised ja asetsevad vastakuti.
Alumine lehepind on paljas või silmatorkamatu peene karvaga.
Koorel on omapärane omadus kooruda mitmes järjestikuses õhukeses ja erinevat värvi kihis. Puishortensia püstised, jämedad helepruunid võrsed muutuvad vanemas eas halliks. 
Levila ja elupaik.
Puishortensia ehk sile hortensia avastati 1900. aastal Põhja-Ameerika idaosast Ohiost. 
Sile hortensia on laialt levinud kogu Ameerika Ühendriikide idaosas: New Yorgi lõunaosast Floridasse, Oklahoma idaosast kuni Kagu-Kansasesse. Seda taime leidub peamiselt niiskes pinnases lehtpuumetsade võra all ja see on sageli levinud metsamaa tee äärtes ja ojade kallastel. 
Kasvatamine.
Puishortensiat, mis on ameerika ühendriikides kui metsik taim, kasutatakse Eestis ja mujal maailmas üha enam aedade ja haljasalade kujundamisel. Taim on väga efektne nii üksikpõõsana kui ka põõsagruppidena, hekina. 
Soovitatav on jätta taimele ruumi oma täissuurusesse kasvamiseks. 
Puishortensia kasvukohaks sobib kõige paremini poolvari. Kui istutusala on otsese päikese käes, peab mullakiht olema piisavalt paks. Põuaperioodil tuleb taime rohkesti kasta. Puishortensia kasvab kõige paremini happelise reaktsiooniga, niiskes ja toitainerikkas ning koheva mullakihiga kasvupinnases. 
Puishortensiat lõigatakse tagasi varakevadel, enne uute lehtede puhkemist. Alles tasuks jätta 1-2 pungarida, et taim hakkaks varem õitsema. Tagasilõikamisel võib ka lumehangest väljaulatuvad külmunud oksad eemaldada. Puishortensia talub hästi tagasilõikamist, sest moodustab palju külg- ja juurevõrseid. 
Kasutus.
‘Annabelle' on selle liigi tuntuim sort, see on üks kõige külmakindlatest hortensiatest. Suurbritannias on see pälvinud Kuningliku Aiandusseltsi aiateenete auhinna. 
Puishortensia juurt kasutasid ka põlisameeriklased neeru- ja põiekivide raviks. Kuigi vanarahvas kasutas puishortensiaid ravitsemise eesmärgil, on praeguseks leitud, et taim on inimestele ja loomadele kergelt mürgine.
Christian Folin

Carl Christian Folin (sündinud 9. veebruaril 1991 Kungsbackas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda.
Ta alustas jäähoki mängimist Rootsis Frölunda noortevõistkondades. 2010. aastal siirdus Põhja-Ameerikasse, mängides esmalt United States Hockey League'is ja seejärel North American Hockey League'is. Aastatel 2012–2014 mängis ta kaks hooaega Lowelli Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2014. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Minnesota Wild. NHL-is debüteeris ta sama aasta 10. aprillil mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2017–18 mängis ta NHL-is Los Angeles Kingsi ridades. 2018. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Philadelphia Flyersiga. 2019. aasta veebruaris siirdus ta Montreal Canadiensi.
2020. aasta detsembris naasis ta Rootsi, sõlmides lepingu Växjö Lakersiga. 2021. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. 2021. aasta mais liitus ta Frölundaga.
Publicis

Publicis Groupe on Prantsuse kommunikatsioonigrupp, mille asutas 1926. aastal Marcel Bleustein-Blanchet ja kelle peamine aktsionär on tema tütar Élisabeth Badinter. Arthur Sadouni halduses on see käibe järgi üks kolmest peamisest suhtlusgrupist maailmas, mis tegutseb sajal maal viiel mandril ja annab tööd umbes 80 000 töötajale.
Benátky nad Jizerou

Benátky nad Jizerou (saksa keeles "Benatek") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mladá Boleslavi ringkonnas. Benátky nad Jizerou asub Jizera jõe ääres, Mladá Boleslavist umbes 15 km lõunaedelas ja Praha kesklinnast ligikaudu 37 km kirdes.
Vanim kirjalik ülestähendus Benátky nad Jizerou kohta pärineb 1052. aastast, mil mainiti Obodři küla, mis on tänapäeval osa linnast. Dražice loss ehitati Benátkyst põhja poole enne 1264. aastat. Lossi varemed on tänini säilinud Jizera jõe kohal asuval kivisel nõlval. Millalgi enne 1346. aastat anti luba lähedusse Nové Benátky linna rajamiseks. 1349. aastal ehitati klooster koos Neitsi Maarja Sündimise kirikuga. Hussiitide sõdade ajal hävinud kloostri asemele rajati 16. sajandil renessanss-stiilis Benátky loss. 1599–1601 elas ja töötas lossis taani astronoom Tycho Brahe. Saksa okupatsiooni ajal 1944. aastal ühendati Nový Benátky ja Starý Benátky ning Obodra, moodustades tänapäevase Benátky nad Jizerou linna, millega hiljem liideti Kbeli ja Dražice küla.
Benátky nad Jizerou vanalinn on alates 1990. aastast ajalooline linnakaitseala.
Benátky nad Jizerous on sündinud tšehhi viiuldaja, dirigent ja helilooja Georg Anton Benda (1722–1795).
Prospect Park

Prospect Park on Brooklyni linnapark New Yorgis. See asub Park Slope'i, Prospect Heightsi, Prospect Lefferts Gardensi, Flatbushi ja Windsor Terrace'i naabruskonna vahel. Selle kõrvale jäävad Grand Army Plaza, Brooklyni muuseum ja Brooklyni botaanikaaed. 
213 hektari suurune park on Marine Parki järel linnaosa suuruselt teine ​​avalik park.
Grand Army Plaza (Brooklyn)

Grand Army Plaza on väljak New Yorgis Brooklynis Prospect Parki haljasala põhjanurgal Plaza Street Westi ja Plaza Street Easti tänava vahel.
Unibail-Rodamco-Westfield

Unibail-Rodamco-Westfield on maailma juhtiv börsil noteeritud ärikinnisvarakontsern, mis tegutseb 13 riigis ja mille varade portfell on 31. detsembri 2020 seisuga 56,3 miljardit eurot. Grupp loodi 1968. aastal ja sellel on 2021. aastal 3100 töötajat. Ta on spetsialiseerunud Euroopa ja Ameerika Ühendriikide suuremates linnades, suurtes büroohoonetes ning Pariisi piirkonna konverentsi- ja messikeskustes asuvate suurte kaubanduskeskuste haldamine, reklaamimine ja investeerimine.
Grupil on 2020. aastal 87 kaubanduskeskust.
August Sipsakas

August Sipsakas (20. märts 1903 Narva – 3. juunil 1975 Tallinn) oli pedagoog ja professor. 
Haridus.
Õppis Narva kirikukoolis 1913–1916, Eesti Töölisfakulteedis Petrogradis 1919–1921, Eesti Pedagoogilises Instituudis Petrogradis 1921–1924; Leningradi Punase Professuuri Instituudi aspirant 1934–1937; õppis militaarkursustel Leningradis 1940.
Täiendusõpe.
NLKP KK Ühiskonnateaduste Akadeemias 1948–1949. 
Teaduskraad ja kutse.
Dotsent 1925; professor 1945. 
Teenistus.
Töötas Kreenholmi Manufaktuuris 1916–1917; õppejõud Nõukogude Parteikoolis ja mitmes tehnilises õppeasutuses Leningradis, dotsent Industriaalinstituudis 1925–1940; ajalehe "Kommunist" toimetaja.
TTÜs 1940–1941, 1944–1953: marksismi-leninismi aluste kateedri juhataja 1940/41, 1945; poliitilise ökonoomia kateedri juhataja ja professor 1946–1953; majandusteaduskonna dekaan 1945–1953. 
Organisatoorne ja -administratiivne tegevus.
EK(b)P KK otsusega 20.09.1940 määrati ajalehe Kommunist toimetuskolleegiumi liikmeks, 08.05.1941 otsusega kinnitati EK(b)P KK agitatsiooni-propagandasekretäriks. EK(b)P KK büroo otsusega 19.06.1941 kinnitati A. Sipsakas poliitilise ja teoreetilise ajakirja “Bolševik” vastutava toimetaja kohale, vabastades selle kohalt Neeme Ruusi. EK(b)P KK büroo otsusega 10.07.1942 vabastati A. Sipsakas EK(b)P KK propagandasekretäri kohalt. Sipsakas ei olnud EK(b)P KK liige ja ta koopteeriti
EK(b)P KK propagandasekretäriks aprillis 1941. aastal. Tema koopteerimine ei olnud kinnitatud EK(b)P KK pleenumil, kuna sõja puhkemise pärast seda ei toimunud - Faktiliselt Sipsakas juba alates augusti lõpust 1941. aastast ei teotsenud EK(b)P KK sekretärina.
Teise maailmasõja-aastail oli 7. Eesti Laskurdiviisi sõjakomissar, ohvitseride täiendusõppustel ja diplomaatilistel täienduskursustel. EK(b)P KK otsusega 16.09.1946 kinnitati TPI poliitilise ökonoomia kateedri juhatajaks ja EK(b)KK otsusega 10.09.53 vallandati kateedrijuhataja ametikohalt, heideti parteist välja (ebaparteiline suhtumine kriitikasse ja oma vigade mittetunnistamine, alkoholilembus). A-ni 1970 oli ühingu Teadus aktiivne lektor ettevõtetes ja kolhoosides.
Bystřice nad Pernštejnem

Bystřice nad Pernštejnem (saksa keeles "Bistritz ob Pernstein") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Žďár nad Sázavou ringkonnas. Bystřice nad Pernštejnem asub Žďár nad Sázavoust umbes 23 km idas, Brnost 44 km põhjaloodes ja Jihlavast ligikaudu 51 km idakirdes.
Bystřice nad Pernštejnem paikneb merepinnast 535 meetri kõrgusel.
Asulat, mis kandis tol ajal nime Bystřice, on esmamainitud 1298. aastal. Linnaõigused omandas Bystřice 1580. aastal. 1881. aastal sai linn nimeks Bystřice nad Pernštýnem. Alates 1925. aastast on linna nimi Bystřice nad Pernštejnem.
Bystřice nad Pernštejnemis on sündinud juudi rahvusest Tšehhi arhitekt Otto Eisler (1893– 1968).
Emma Gaggiotti Richards

Emma Gaggiotti Richards (1825–1912) oli Itaalia maalikunstnik, kes tegutses ühtlasi ka Inglismaal. Ta valmistas viis maali kuninganna Victoria ja prints Albertile.
Elu.
Ta oli Camillo ja Angelina Gaggiotti tütar. Sündinud 1825. aastal Roomas, kasvas ta üles Anconas. Teda õpetas maalima Nicola Consorti. Tema isa Camillo Gaggiotti oli sõjaminister. 
15. veebruaril 1849 abiellus ta ajakirjanik Alfred Bate Richardsiga.
1850. aastal kinkis prints Albert kolm maali: "Usk", "Lootus" ja "Heategevus" oma naisele kuninganna Victoriale. Arvatakse, et kuninganna nägi kunstniku autoportreed 1851. aastal Kuninglikus Akadeemias näitusel ja tellis teise autoportree, mille ta kinkis 1853. aastal jõuludeks prints Albertile. Järgmisel aastal naasis Richards Itaaliasse, kus ta jätkas maalimist. Üks tema töödest oli Alexander von Humboldti portree. 
Aastatel 1865–1904 elas kunstnik Firenzes.
Richards kolis 1904. aastal Velletri ja suri seal 1912. aastal.
Pärand.
Inglise kuninglikus kunstikogus on viis tema maali ja kolm neist, "Usk", "Lootus" ja "Heategevus", on välja pandud Osborne'i majas. Teine tema maal on välja pandud Londonis riiklikus portreegaleriis.
Malika Kalontarova

Malika Kalontarova (tadžiki keeles Малика (Мазол) Қаландарова, "Malika (Mazol) Qalandarova"; sündinud 2. septembril 1950 Dušanbes) on Tadžikistani näitleja ja tantsija, kes alates 1993. aastast elab ja töötab New Yorgis (Ameerika Ühendriigid). Tema tütar Samira (endine Artur) on transseksuaalne naine.
Shuhrat Saʼdiyev

Shuhrat Saʼdiyev (sündinud 25. mail 1970) on Usbekistani maadleja. Ta võitis 1999. aastal Aasia meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.
Sadijev

Sadijev (Садиев) on perekonnanimi.
Digestaat

Digestaat on orgaanilise aine kääritusjääk, mis tekib anaeroobse käärimise käigus biogaasi kõrvalsaadusena. Kääritatav lähteaine on enamasti sõnnik, söödajäägid, rasvad ja õlid, tööstuslikud orgaanilised jäägid ja reoveesete. Digestaat tekib nii käärimise teises etapis ehk atsidogeneesis kui ka viimases etapis ehk metanogeneesis. Digestaadi omadused on etapiti erinevad.
Atsidogeneesis toodetud digestaat.
Atsidogeneesis toodetud digestaat on stabiilne orgaaniline materjal, mis koosneb enamasti ligniinist ja tselluloosist. Materjal sarnaneb koduse kompostiga ning seda saab kasutada väetisena või madala kvaliteediga ehitusmaterjalide, näiteks kiudplaadi tootmiseks.
Metanogeneesis toodetud digestaat.
Metanogeneesis toodetud digestaat on olekult mudasarnane materjal. See on toitaineterikas ning sisaldab suures koguses lämmastikku ja fosfaati.
Kasutus.
Digestaati kasutatakse väetisena mulla füüsikaliste omaduste parandamiseks. Atsidogeneesis toodetud digestaat parandab mulla veepidavust ning viib mulda orgaanilist ainet. 
Metanogeneesis toodetud digestaat viib mulda taime kasvuks vajalikud toitained. Samuti pakub see kaitset erosiooni eest. 
Digestaadi kasutamine pärsib taimehaigusi ning suurendab mulla bioaktiivsust. 
Digestaadi kasutamist kitsendavad piirangud.
Anaeroobse lagundamise teel toodetud digestaadi kvaliteeti saab hinnata kolme kriteeriumi järgi: keemilised, bioloogilised ja füüsikalised omadused. Keemilist kvaliteeti tuleb arvestada raskmetallide ja muude anorgaaniliste saasteainete, püsivate orgaaniliste ühendite ning makroelementide nagu lämmastik, fosfor ja kaalium sisalduse osas. Sõltuvalt allikast võivad biojäätmed sisaldada patogeene, mis võivad põhjustada inimeste, loomade või taimede haiguste levikut, kui neid ei hallata nõuetekohaselt.
Füüsikalised standardid on enamasti välimus ja lõhn, mis inimesele kahju ei tekita, kuid võivad jätta avalikkusele halva mulje.
Toolse tee

Toolse tee on tänav Kunda linnas, see paikneb linna loodeosas.
Tänav on 1192 meetrit pikk, tänava-ala laius alguses ligi 21 meetrit ja lõpuosas ligikaudu 11 meetrit.
Toolse tee tänav saab alguse lõuna poolt Koidu tänava ristmikult ning suundub loode poole, ristudes Lepiku tee ja Eha tänavaga. Keskosas, jõudes klindiastangu äärde, pöördub lääne suunas piki klinti ning lõpeb umbtänavana Kunda metskonna kinnistu piiril. Enne lõppu teeb Toolse tee poolkaare ümber ühepereelamute piirkonna.
Tänava alguses ja keskosas on tänava ääres pereelamud ja haljasalad. Lõpuosa kulgeb mööda Kronkskalda pangaastangut, kust avaneb vaade Soome lahele. Seal paiknevad ringtee ääres pereelamud. Kõnniteed puuduvad, paigaldatud on tänavavalgustus.
Aadressil Toolse tee 15, astangu serval, tegutses varem Nõukogude Liidu okupatsioonivägede piirivalvekordon. Praegu asuvad seal Politsei- ja Piirivalveameti Ida prefektuuri Rakvere politseijaoskonna patrullitalituse merepääste- ja patrulligrupi, samuti piirkonnapolitseiniku ametiruumid.
Poděbrady

Poděbrady (saksa keeles "Podiebrad") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Nymburki ringkonnas. Poděbrady asub Elbe (Laba) jõe ääres, Nymburkist natuke rohkem kui 7 km kagus ja Praha kesklinnast ligikaudu 50 km idas.
Poděbradyt on esmamainitud 1223. aastal, linnaõigused sai 1472. aastal.
1905. aastal avastati Poděbradys mineraalveeallikad. Esimene kuurorthooaeg oli linnas 1908. aastal. Esimese maailmasõja järel muutus linn kiiresti kuurortlinnaks. Alates 1926. aastast on spaad olnud spetsialiseerunud südame- ja veresoonkonnahaiguste ravile.
Poděbrady kesklinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Kyllike Sillaste-Elling

Kyllike Sillaste-Elling (sündinud 5. novembril 1971 Torontos Kanadas) on Eesti diplomaat.
2024. aastast on ta Eesti suursaadik Euroopa Liidu juures.
Plöckeni kuru

Plöckeni kuru (saksa: "Plöckenpass", itaalia: "Passo di Monte Croce Carnico") on kõrge mäekuru Karni Alpides Austria Kärnteni liidumaa ja Itaalia Friuli-Venezia Giulia piirkonna vahelisel piiril. See ühendab Kötschach-Mautheni turulinna Kärnteni Gaili orus Paluzza vallaga Friuli Carnia piirkonnas.
Mõni kilomeeter läänes piki harja on Hohe Warte mägi (2780 m), Karni ja Gailtali Alpide kõrgeim tipp. Enne ülemisse Gaili orgu jõudmist ületab kurutee põhjas ka madalama Gailbergi sadula (981 m).
Ajalugu.
Itaaliakeelne nimi tuleneb ladina keelest "Monte Crucis" ("ristimägi"), mis tähistas kuru keskajal. Gaili jõe org oli asustusalaks olnud neoliitikumi ajastust saati ja arvatavasti oli ratsarada juba pronksiajal. Rooma väed kindral Tiberiuse juhtimisel ehitasid raja teeks ümber pärast Noricumi provintsi liidendamist 15. aastal eKr, et jõuda Itaaliast äsjavallutatud maadele Karni Alpidest põhjas.
Hästiehitatud tee oli kasutuses kogu keskajal Aquileia ja Salzburgi vahelise kaubatee osana, ka pärast seda, kui Veneetsia vabariik vallutas 1420. aastal Carnia piirkonna lõunas. Endise "mansio" Timaus ("Tischelwang", tänapäeval Paluzza osa) kurust lõunas asustasid Kärnteni kaevurid, tänaseni on see saksakeelne enklaav Itaalia territooriumil.
1809. aasta Schönbrunni rahuga ületasid Napoleoni väed Plöckeni kuru, et hõivata Ülem-Kärnteni maad Villachi ümbruses, mis loovutati Prantsuse keisririigile osana Illüüria provintsidest. Esimeses maailmasõjas muutus kuru 1915.–1918. aasta Itaalia kampaania teatriks, kui Itaalia Alpini väed üritasid tungida põhjasuunas Kärntenisse, kuigi tulutult. Kuna mõlemad pooled keskendusid peagi kurnamissõjale, ehitati arvukalt punkreid ja tunneleid, mille jäänuseid on tänapäevalgi näha.
Coglians

Cogliansi mägi (itaalia: "Monte Coglians"; friuli: "Coliàns"; saksa: "Hohe Warte") on kõrgeim mägi Karni Alpides Itaalia (Udine provints) ja Austria (Kärnten) vahelisel piiril, Monte Croce Carnico kurust (Plöckeni kuru) läänes. Kõrgusega 2780 m on see kõrgeim tipp Itaalia Friuli-Venezia Giulia piirkonnas ning Karni ja Gailtali Alpides.
Cogliansi iseloomustab karst.
Pavel Varunin

Pavel Varunin (sündinud 12. mail 1961 Tartus) on illustraator, kirjanik ja ikooninikerdaja. Ta on 1998. aastast Eesti Vanausuliste Koguduste Liidu ning Eesti Vanausuliste Kultuuri- ja Arendusühingu juhatuse esimees.
Haridus.
14-aastaselt hakkas Varunin graveerimist õppima Tartus graveerija ja peenmehaaniku Elmar Allekande juures. 1978. aastast töötas graveerijana Tartu Aparaaditehases. 1986. aastal lõpetas ta Moskvas Kunsti Kaugõppe Rahvaülikoolis graafiku eriala, kus oli õppinud 1982. aastast.
Erialane tegevus.
Varunin on raamatuid illustreerinud 2004. aastast. Varunini raamatute illustratsioonid on lubokid, mille näitusi on tehtud nii Eestis, Leedus, Lätis kui ka Venemaal.
2020. aastal avati Varunini initsiatiivil Peipsimaa Külastuskeskuses lubokiõu, kus on üleval nii Varunini näitused kui ka Varunini enda valmistatud käsitrükipress õpitubade tegemiseks ja lubokikunsti tutvustamiseks.
Esimene Varunini autoriraamat on 2010. aastal ilmunud "Родное слово детей староверов Эстонии". Varunini tuntuimaks ilukirjandusteoseks nii Eesti kui ka välismaa venekeelses kogukonnas võib pidada 2018. aastal ilmunud raamatut "Славка и страна Древлесловия" ("Slavka ja Vanakeele maa"), millega Varunin pälvis 2019. aastal Eesti Kultuurkapitali venekeelse autoripreemia.
Eesti- ja venekeelses kogukonnas on üsna hästi tuntud ka vanausuliste pärimuskultuuri tutvustav nn Rääbu lugude sari, mis on ilmunud nii vene kui ka eesti keeles. Sarja esimene raamat "Ряпуша. Причудская сказка с причудами" ilmus 2012. aastal (Peeter Volkonski tõlkes "Rääbu. Peipsiveere muinasjutuveeretus", 2014), teine raamat "Ряпуша и Белое Причудье" ilmus 2014. aastal (Volkonski tõlkes "Rääbu ja Valge Peipsimaa", 2015) ja kolmas raamat "Ряпуша и Чугунная Голова" ilmus 2020. aastal (Volkonski tõlkes "Rääbu ja Malmpea", 2021). 
Hea vastuvõtu on pälvinud vanausuliste kogukonnas 2015. aastal ilmunud "Lesenka dobrodeteli", mis räägib vanausuliste usualustest.
1998. aastast hakkas Varunin tegema vanausuliste puunikerdatud ikoone ning on 2020. aastaks teinud enam kui 40 ikooni. Varunini ikoone leiab näiteks Eestis Kallaste vanausuliste palvemajast, Mustvee vanausuliste palvelast ja Tallinna vanausuliste palvelast, kolm ikooni on Riias Pomoorlaste Jumala ilmumise koguduse palvelas (Рижская Богоявленская Поморская община), Leedus, mitmetes Venemaa vanausuliste palvelates (Pustozersk, Novgorod jne) ning paljudes erakogudes.
Varunini jaoks on kõige olulisemad Venemaal Pustozerski kabelisse tehtud ikoonid "Protopop Avvakum", "Preester Lasar", "Diakon Feodor" ja "Munk Epifani".
Varunin on ainus Eesti puunikerdatud trükipaku pärandtehnoloog. Puunikerdatud trükipakke hakkas Varunin valmistama 2012. aastal ning tema trükipakkudega trükitakse kangaid Peipsimaa Külastuskeskuse Sinilniku töökojas. Aastatel 2012–2021 on Varunin teinud üle saja trükipaku. Euroopas (sh Eestis) ja Venemaal valmistati 20. sajandi alguseni traditsiooniliselt kolmekihilisi puulõikelisi ja/või vasktihvtidega trükipakke, kuid tänapäeval oskavad neid valmistada üsna vähesed meistrid.