Suguluskoefitsiendid

Suguluskoefitsiendid on ...
Indiviididevahelised suguluskoefitsiendid.
Alleele, mis on ühise eellase ühe konkreetse alleeli keemilised koopiad, nimetatakse päritolult identseteks. Taoliste alleelide esinemistõenäosused arvutatakse klassikaliste tõenäosusteooria seaduspärade kaudu, eeldades, et kehtivad Mendeli pärandumisseadused. Nende tõenäosuste abil on defineeritud erinevad indiviididevahelised suguluskoefitsiendid.
Klassikaline suguluskoefitsient.
Kahe indiviidi vaheline suguluskoefitsient (inglise keeles "coefficient of consanguinity") on defineeritud kui tõenäosus, et ühe indiviidi juhuslikult valitud lookusest juhuslikult valitud alleel on päritolult identne teise indiviidi samast lookusest juhuslikult valitud alleeliga. Klassikaline suguluskoefitsiendi võttis kasutusele 1948. aastal prantsuse statistik Gustave Malécot. 
Tähistatakse suguluskoefitsienti idiviidide formula_1 ja formula_2 vahel eri allikates tavaliselt tähega: formula_3 või formula_4 või formula_5.
Olgu antud indiviidid X ja Y genotüüpidega ühes konkreetses juhuslikult valitud lookuses vastavalt formula_6 ja formula_7. Suguluskoefitsient arvutatakse täistõenäosuse valemi abil:
 formula_8
Aditiivgeneetilise suguluse kordaja.
Klassikaline suguluskoefitsient on defineeritud vaid ühe alleeli tarvis. Tegelikult on organismis igast geenist kaks koopiat, siis on nende summaarse mõju uurimisel kasutatakse aditiivgeneetilise suguluse kordajat ("additive genetic relationship coefficient"), mis näitab nende indiviidide päritolult identsete alleelide arvu proportsiooni kõigi alleelide arvuga võrreldes ehk päritolult identsete alleelide suhtelist sagedust. 
Indiviidide X ja Y vaheline aditiivgeneetilise suguluse kordaja tähistatakse formula_9 või formula_10 või formula_11. 
Aditiivgeneetilise suguluse kordaja võrdub kahekordse klassikalise suguluskoefitsiendiga:
 formula_12
Inbriidingukoefitsient.
Indiviidi formula_13 inbriidingukoefitsient tähistatakse formula_14 ja on defineeritud kui tõenäosus, et indiviidi juhuslikult valitud lookuses paiknevad alleelid formula_15 ja formula_16 on päritolult identsed:
 formula_17
Eksisteerib seos inbriidingukoefitsiendi, aditiivgeneetilise suguluse kordaja ja klassikalise suguluskoefitsiendi vahel. Vanema formula_13 ja järglase formula_19 vaheline klassikaline suguluskoefitsient on sel juhul kujul formula_20 ning aditiivgeneetilise suguluse saab leida valemist formula_21.
Suguluskoefitsientide arvutamine.
Suguluskoefitsientide leidmiseks on mitu meetodit. 
Wrighti rajakoefitsientide meetod.
Käesolev meetod baseerub kõigi suguluses olevate indiviidide vaheliste teede läbikäimisel sugupuus. Esmakordselt tuletas seaduspärad, mille põhjal oli välja mõeldud rajakoefitsientide meetod, USA geneetik Sewall Wright (siit ka meetodi nimetus) 1921. aastal.
Olgu indiviididel X ja Y on ühine mitmete põlvkondade tagune eellane W. Siis suguluskoefitsientide arvutamiseks kasutatakse järgmised valemid:
kus formula_24 tähistab ühiste eellaste arvu, formula_25 erinevate radade arvu indiviididest formula_13 ja formula_27 ühise formula_28 eellaseni formula_29, formula_30, ja formula_31 , tähistavad vastavalt indiviidide formula_13ja formula_29 ning formula_27ja formula_29vahelist generatsioonide arvu läbi formula_36 raja ning formula_37 on formula_28 ühise eellase formula_29 inbriidingukoefitsient.
Olgu indiviid O on X-i ja Y-i järglane, siis
Hendersoni meetod.
USA farmer, geneetik ja statistik Charles Roy Henderson tuletas 1953. aastal meetodi, mis ei lähe mööda sugupuud tagasi kõige kaugemate eellasteni nagu Wrighti meetod, vaid hoopis alustab neist ja liigub ajas edasi kõige nooremate indiviidideni.
Hendersoni meetod baseerub kahel seaduspäral:
 formula_41
 formula_42