Sigade punataud

Sigade punataud (inglise keeles "swine erysipelas", vene keeles "рожа свиней", soome keeles "sikaruusu") on maailmas laialt levinud sigade nakkushaigus, mida põhjustab bakter "Erysipelothrix rhusiopathiae". Lisaks sigadele haigestuvad koduloomadest kalkunid, kanad, pardid, haned ja lambad. 
Vaaladel ja loivalistel põhjustab "Erysipelothrix rhusiopathiae" septitseemiat, inimestel paikset nahapõletikku ehk erüsipeloidi (ebaroos). Sageli nakatuvad punatauditekitajaga farmitöötajad ja kalatöötlejad. Haigus võib kulgeda inimesel ka septitseemiana, kroonilisel juhul septilise endokardiidi või artriidina.
Epidemioloogia ehk levik.
"Erysipelothrix rhusiopathiae" on sigala ümbruses ja keskkonnas laialt levinud bakter, mille kandvus on tervetel sigadel kuni 50%. Haigestunud siga eritab baktereid nii rooja, uriini, sülje kui ninanõrega. Haigust võivad sigalas levitada ka närilised. Roojas püsib tekitaja nakkusvõimelisena üle kuu. Bakterit on leitud mitmetest imetajatest (lammas, koer, vaal, hüljes) ja lindudest ning kaladest.
Etioloogia ehk haiguse põhjus.
Punataudi tekitab grampositiivne kepike "Erysipelothrix rhusiopathiae". Tekitaja on katalaasnegatiivne alfahemolüütiline kepike, mida rühmitatakse aglutinatsiooni reaktsiooni alusel A-, B- ja N-gruppi. A-grupi bakterid on ägeda haiguse tekitajad, B- ja N-gruppi seostatakse kroonilise haigestumisega. Bakteri rakukesta antigeenide järgi eristatakse tekitajal 22 serotüüpi, mis on erineva patogeensusega. Vähepatogeensed tüved põhjustavad subkliinilist haigestumist.
Sümptomid ehk haiguspilt.
Punataudi haigestuvad tavaliselt üle kolmekuused sead. Nooremaid sigu kaitsevad vaktsineeritud emistelt emapiimaga saadud antikehad ja seetõttu nad haigestuvad harva. Punataud kulgeb sigadel üliägedalt, ägedalt või krooniliselt.
Patogenees.
Sead nakatuvad suukaudselt, näiteks nakatunuga otsekontakti teel. Ägeda baktereemia tekib 3–18-kuustel sigadel ja ravi puudumisel on suremus suur. Septitseemiale järgneb dermatiidivorm punaste kuni lillade rombjate laikudega. Kroonilise kulu korral esineb sigadel mittemädane polüsünoviit, proliferatiivne polüartriit või endokardiit. Tabandunud liigeste kõhr hävineb, liiges muutub kuivaks ja liikumatuks. Krooniliselt haige loom tuleb hukata.
Diagnoosimine.
Sigade punataudi diagnoositakse kliinilise pildi või mikrobioloogilise uuringu leiu alusel. Punataudi tuleb eristada sigade katkust, leptospiroosist, streptokokkoosist, salmonelloosist ja Siberi katkust.
Profülaktika.
Punataudi vastu vaktsineeritakse vähemalt kaheksa nädala vanuseid kesikuid, kasutades inaktiveeritud ehk surmatud vaktsiini. Tõhusa humoraalse immuunsuse saavutamiseks revaktsineeritakse põhikarja sigu vähemalt korda aastas. Levinud on põhikarja emiste vaktsineerimine enne igat aretustsüklit ja lihasigade vaktsineerimine enne nuumaperioodi. Kuna haigustekitaja "Erysipelothrix rhusiopathiae" on looduses laialt levinud ja nakkust levitavad paljud loomad, näib punataudi likvideerimine sigalast võimatu.
Ravi.
Punataudi esmasravim on penitsilliin. Ravi kestab 3‒5 päeva, et vältida haiguse kroonilist kulgu. Haiguspuhangu korral sigalas kasutatakse ka hüperimmuunseerumit. Siga saab terveks mõne päevaga. Kroonilise kulu korral, kui esineb liigesepõletik või südameklapi kahjustus, on tervistumine lootusetu ja loom eutaneeritakse. Humaanmeditsiinis kasutatakse peale penitsilliini ka erütromütsiini, tsefalosporiini ja klindamütsiini.