tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hubert Van Innis

Hubert Van Innis [hüübert fan innis] (24. veebruar 1866 Belgia – 25. november 1961) oli Belgia vibulaskja, kes võitis olümpiamängudel kokku 6 esikohta ja 4 teist kohta. Ta oli Belgia esimene olümpiavõitja ning oma aja parim vibulaskja.
1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 28. mail harjutuses "Championnat du Monde" teise koha, harjutuses "Au Cordon Doré" ( 50 m) teise koha, harjutuses "Au Cordon Doré" (33 m) esikoha, harjutuses "Au Chapelet" (50 m) neljanda koha ja harjutuses "Au Chapelet" (33 m) esikoha.
1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis võitis ta 5. augustil liikuva lindmärklaua pihta lastes lauadistantsil 28 m individuaalse esikoha (144 silma) ja võistkondliku teise koha, distantsil 33 m individuaalse (139 silma) ja meeskondliku esikoha ning distantsil 50 m individuaalse teise koha (106 silma) ja võistkondliku esikoha. 
1920. aasta mängudel lasti kullatud metallist lindude ("kukkede", "kanade" ja "tibude") pihta. Need olid kinnitatud kõrge ridva otsa või püramiidi otsa mitmel põikridval läbisegi. Meeskondlikul võistlusel asetuti ploki- või kiilukujuliselt üksteise kõrvale ja taha.
Van Innis on Belgia edukaim olümpiavõistleja, kuigi ta osales ainult kahtedel olümpiamängudel. Antwerpeni võistlustel oli meelega kavasse pandud palju vibulaskmisvõistlusi, et Belgia sportlastel oleks võimalik rohkem medaleid võita. Van Innis on olümpiamängudelt kõige rohkem medaleid saanud vibulaskja. Seda rekordit tõenäoliselt enam ei ületatagi. Tähelepanuväärne on ka tema olümpiastaaž. 
Peale selle tuli Van Innis 1933 olümpiavibuga individuaalseks ja võistkondlikuks maailmameistriks (olümpiamängudel pärast 1920. aastat kuni 1972. aasta suveolümpiamängudeni vibusport enam kavas ei olnud). 
Belgias Zemsti lähedal Elewijtis on Hubert Van Innise monument. 1995. aastal tõsteti see ajutiselt maha ning viidi Antwerpenisse sealsete olümpiamängude 75. aastapäeva pidustustele.
Honorius

Honorius (Imperator Caesar Divi Theodosii Flavius "Honorius" Augustus, 384 –423) oli Lääne-Rooma keiser 395 – 423.
Hadrianus

Hadrianus (Imperator Caesar Divi Traiani Parthici Divi Nervae Traianus "Hadrianus" Augustus; sünninimi Publius Aelius Hadrianus; 24. jaanuar 76 Italica – 10. juuli 138) oli Vana-Rooma keiser 11. augustist 117 kuni surmani.
Lisanimed, mida ta kandis (kasutas neid ainult Kreekas): Olympios (128), Panhellenios (132), Panionios (132). Tiitlid, millest ta keeldus: Optimus, Germanicus, Dacicus, Parthicus.
Hadrianuse eestkostja oli tema sugulane Traianus, kelle õe Marciana tütre Matidia tütre Sabinaga ta 100. aastal abiellus. Hadrianus osales Traianuse juhtimisel sõjas daaklaste ja partlaste vastu, oli 108. konsul, siis asehaldur Pannoonias ja Süürias. Oma naise Plotina mõjul adopteeris Traianus surivoodil Hadrianuse ja määras ta enda järglaseks.
Hadrianus ei jätkanud Traianuse vallutuspoliitikat. Ta lõpetas sõja Partiaga, loobus Armeeniast ja Mesopotaamiast ning asus kindlustama riigipiiri. 122. aastal alustati Britannias Solway lahest Tyne'i suudmeni kulgeva 17 kindluse ja 80 väravaga Hadrianuse valli ehitamist. Tugevdati Ülem-Germaania ja Reetia vahelist piirivööndit ning kindlustati Doonau piiri.
Hadrianus tegi pikki reise, mistõttu teda nimetati reisivaks keisriks. Aastatel 121–125 külastas ta ida- ja lääneprovintse ning Aafrikat, 128–132 taas idaprovintse. Aastatel 132–135 surus ta maha viimase suure juutide ülestõusu, mida juhtis Bar-Kohba.
Muud.
Hadrianus tõstis oma lemmiku, kreeka nooruki Antinouse pärast tema surma sisuliselt jumala staatusse.
Hadrianus ehitas Tivoli (Tibur) linna lähedale oma tarbeks villa ("Villa Adriana"), mis on siiani üks suuremaid villakomplekse (laiub umbes 200 hektaril). Elu lõpuaastatel valitses Hadrianus sealt ka impeeriumi. Hiljem kasutati kujusid ja marmorit Villa d'Este ehitamisel, praegu on Hadrianuse villast järel ainult varemed.
Hadrianus oli Rooma keisritest esimene, kes kandis habet (ilmselt armi peitmiseks).
Hainaut' provints

Hainaut' provints [än'oo] (hollandi keeles "Henegouwen" [heenehauen]) on prantsuskeelne provints Belgia kaguosas Valloonias, Valloonia kõige läänepoolsem ja kõige rahvarohkem provints. 
Hainaut' provints piirneb (päripäeva alates põhjast) Belgia provintside Lääne-Flandria, Ida-Flandria, Flaami Brabandi, Vallooni Brabandi ja Namuriga ning Prantsusmaaga. 
Halduskeskus on Mons (hollandi keeles "Bergen"). Teised suuremad linnad on Charleroi, La Louvière, Mouscron ja Tournai.
Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks ("arrondissements") ja 69 vallaks. 
Suurem osa praegusest Hainaut'st asetseb varasema Hainaut' krahvkonna (1071–1794) alal. 
Nii krahvkond kui provints on saanud nime Haine'i jõe järgi (saksa keeles "Henne").
Provintsi nimi vallooni keeles on "Hinnot", lääne-flaami keeles "Enegouwn", varasem ingliskeelne nimi on "Hainault". Saksakeelne nimi on "Hennegau". Venekeelne nimi on "Эно", ukrainakeelne nimi on "Ено".
Hainaut' provintsi vallad.
Märkus: loendi järjenumbrid vastavad parempoolsel kaardil toodud numbritele.
Haag

Haag on linn Hollandi lääneosas 6 kilomeetri kaugusel Põhjamerest, riigi valitsuse asupaik ja Lõuna-Hollandi provintsi halduskeskus. Kuigi Haagis asuvad nii valitsus kui ka parlament, on Hollandi pealinn siiski Amsterdam.
Haagis asuvad Hollandi parlamendi (Generaalstaatide) esimene ja teine koda (Senat ja Esindajatekoda). Ka Hollandi kuningas Willem-Alexander elab ja töötab Haagis. Samuti on seal välissaatkonnad, ministeeriumid ja Ülemkohus.
Haagis asub üle 150 rahvusvahelise organisatsiooni, teiste hulgas järgmised:
Nimi.
Hollandikeelne nimi "Den Haag" on vanem nimi. Aastast 1639 kasutatakse ka nime "'s-Gravenhage" ("Des Graven Hage") 'krahvi tara', mis on ka ametlik nimi.
Ajalugu.
Haag oli algul jahipiirkond, hiljem Hollandi krahvide halduskeskus.
Haag on olemas aastast 1248, mil Hollandi krahv Willem II laskis ehitada losskindluse luitejärve (praegune Hofvijver) äärde. Tema poeg krahv Floris V hoolitses pärast Willemi enneaegset surma Ridderzaali valmimise eest.
Ridderzaal kindlustati, ent küla ümber selle ei saanud linnaõigusi, kuigi Haagist sai Hollandi krahvide ja nende järglaste residents. Haag sai kasvada Hollandi piirkonna linnade vahelise kompromissina, ent needsamad linnad hoolitsesid selle eest, et Haagist ei saaks kindlustatud linna. Kaheksakümneaastase sõja ajal jäi Haag ka peaaegu inimtühjaks.
Alles 1806, Prantsuse võimu all sai Haag linnaõigused, ent sel ajal ei andnud linnamüür enam eelist: Haag jäigi ilma linnamüürita ning sai vabalt laieneda. Seetõttu on levinud ütlus, et Haag ei olegi linn, vaid küla.
Linna vanemates osades on tavaliselt iseloomulikult laiad ja pikad tänavad. Majad on üldiselt madalad (mitte üle 4-korruselised) ning elegantsed. Linn on avaram kui teised Hollandi linnad. Kanaleid Haagis peaaegu ei ole, sest 19. sajandi lõpus nad kõik kuivendati.
Endine Hollandi koloonia Indoneesia on linnale oma jälje jätnud. Paljud tänavad on nimetatud Indoneesia kohanimede järgi ja linnas on arvukas, kuigi kahanev indoneeslaste kogukond.
Linna elu on koondunud Hofvijveri ja Binnenhofi (parlamendi residentsi) ümber. Teine populaarne turistide sihtkoht ja noorte inimeste väljasõidukoht on Scheveningeni supelrand linna loodeosas.
Rahvastik.
Elanikke on seisuga 31. mai 2009 Statistika Keskbüroo andmetel 485 818.
Sport.
Kohalik jalgpalliklubi on ADO Den Haag, kelle koduväljak on ADO Den Haagi staadium. Linna esindusmeeskond korvpallis on The Hague Royals ja jäähokis Hijs Hockij Den Haag.
Alates 1975. aastast joostakse linnas poolmaratoni CPC Loop Den Haag.
Haagist pärit kuulsaid sportlasi:
Transport.
Trammide ja busside kohta vaata HTM Personenvervoer.
Kaks peamist raudteejaama on Den Haag Hollands Spoor (gv) ja Den Haag Centraal (gvc). Keskjaam on lõppjaam.
Hati keel

Hati keel ehk protoheti keel oli Heti riigi põlisasukate hattide keel. See oli mitteindoeuroopa päritolu.
Hati keelt kõneldi Väike-Aasia kirdeosas. Selle tõrjusid välja indoeuroopa keeled (sealhulgas heti keel) umbes 1000 eKr. 
Hati keelel oma kirjasüsteemi ei olnud. Säilinud on üksnes hatikeelsed pöördumised jumalate poole hetikeelsete kiilkirjatekstide koosseisus. Tekstid on arusaadavad ainult koos hetikeelse tõlkega. 
On oletatud hati keele sugulust abhaasi-adõgee keeltega.
Inglise keel

Inglise keel "(English)" on indoeuroopa keelkonda kuuluv läänegermaani keel, mis kujunes välja anglosakside valitsemise ajal Inglismaal. Seda räägib 380 miljonit inimest emakeelena ja umbes 600 miljonit esimese võõrkeelena. Ligikaudu 2 miljardit inimest maailmas valdab inglise keelt vähemalt elementaarse suhtlemise tasandil. 
Inglise keel on ametliku keelena kasutusel Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Austraalias, Uus-Meremaal ja Lõuna-Aafrika Vabariigis. Briti Rahvaste Ühenduse riikides kasutatakse seda ametliku või tähtsuselt teise keelena.
Inglise keel kuulub läänegermaani anglo-friisi alamrühma. Tema lähimad sugulased on šoti keel ja Põhja-Hollandis räägitav friisi keel. Mõned keeleteadlased ei pea šoti keelt eraldi keeleks, vaid inglise keele murdeks.
Veel on inglise keele lähedased sugulased ülejäänud läänegermaani keeled, mis ei kuulu anglo-friisi rühma: alamsaksa, hollandi, afrikaani ja ülemsaksa keel. Kuid inglise ja šoti keel on arenenud neist isoleeritult ja sellepärast neist tugevalt lahknenud.
Vanainglise keel ("Old English") tekkis pärast läänegermaani hõimude (anglite, sakside jt) asumist Britanniasse, seega pärast 5.–6. sajandit. 12.–14. sajandil sai inglise keel suuri mõjutusi prantsuse keelest: (laenati sõnu, grammatika muutus lihtsamaks).
Nüüdisaegne kirjakeel on kujunenud 14. sajandist alates, kui vanainglise keel arenes keskinglise keeleks ("Middle English"). Selle enam-vähem muutumatuna püsinud õigekirjutus kajastab 15.–16. sajandi hääldust.
Umbes 16. sajandil algul arenes keskinglise keel uusinglise keeleks, mis püsib tänapäevani. 
Inglise keelel on hulgaliselt häälduse ja ka sõnavara poolest erinevaid dialekte ja muid alamkeeli. Inglismaa eri krahvkondades kõneldakse murrakuid, mis võivad teise kandi inimestele olla arusaamatud. Samuti kõneldakse maailmas kümneid inglise keele kreoolkeeli.
Ivan Bunin

Ivan Aleksejevitš Bunin (vene keeles "Иван Алексеевич Бунин"; 22. oktoober (vkj 10. oktoober) 1870 Voronež – 8. november 1953 Pariis) oli vene kirjanik.
Tema raamatud on kolmel korral pälvinud Venemaa Teaduste Akadeemia väljaantava Puškini-nimelise preemia.
Aastal 1909 valis Venemaa Teaduste Akadeemia ta oma auliikmeks.
Aastal 1920 emigreerus Bunin Prantsusmaale.
Aastal 1933 anti talle Nobeli kirjandusauhind "range kunstilisuse eest, millega ta jätkas klassikalisi vene proosatraditsioone". Ivan Bunin oli Nobeli kirjandusauhinna esimene venelasest laureaat.
Bunin käis Tartus 5.–10. maini 1938. a. 
Looming.
Jutustuses "Küla" (1910) kujutas ta vene küla vaesust ja aadlimõisate laostumist. Bunini stiil on kujundirikas. Tema luules on keskne koht looduslüürikal.
Itaalia keel

Itaalia keel on indoeuroopa keelkonna romaani rühma keel, mida kõneleb umbes 61,5 miljonit inimest Itaalias, Šveitsis, kohati Aafrikas ja mujal. Itaalia keel on kujunenud rahvaladina keelest. Keele esimesed kirjalikud mälestised pärinevad 9.–10. sajandist. Kirjakeel on kujunenud Firenze ümbruse murde alusel (Dante ja Boccaccio loomingu mõjul). Itaalia keelest pärineb suur osa muusika oskussõnavarast.
Happesusindikaator

Happesusindikaator on keemiline aine, millega määratakse kindlaks lahuse pH.
pH indikaatoriks on kas nõrk alus või nõrk hape.
pH määratakse kindlaks lahuse värvi järgi peale indikaatori lisamist. 
Indikaatoreid kasutades saadud väärtused ei ole enamasti eriti täpsed.
Tuntud happesusindikaatorite sekka kuuluvad näiteks fenoolftaleiin, metüüloranž, lakmus, tümoolsinine ja universaalindikaator.
Iooniline side

Iooniline side on ioonidevaheline keemiline side, mis tekib vastasmärgiliste laengutega ioonide elektrilise tõmbumise tulemusena. Iooniline side esineb aktiivsete metallide ja (aktiivsete) mittemetallide vahel (paljud soolad, mitmed oksiidid ja hüdroksiidid). Ioonilise sideme tekkeks peab sidet moodustavate elementide elektronegatiivsuse vahe olema vähemalt 1,7.
Erakond Isamaaliit

Erakond Isamaaliit oli rahvuslik-konservatiivne kristlik-demokraatlik liberaalse majanduspoliitikaga Eesti erakond aastatel 1995–2006.
Isamaaliit loodi 2. detsembril 1995 Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei ja Rahvusliku Koonderakonna "Isamaa" ühinemise teel. Paljud nimetatud kahe partei liikmetest olid juba varem töötanud koos Eesti kodanike komiteede liikumises, Eesti Muinsuskaitse Seltsis ja Eesti Kongressis.
1995–1998 oli erakonna esimees Toivo Jürgenson, 1998–2002 Mart Laar, 2002–2005 Tunne Kelam ja aastast 2005 kuni ühinemiseni Res Publicaga Tõnis Lukas.
Isamaaliit on mänginud olulist rolli iseseisvuse taastanud Eesti elu kujundamisel, olles valitsuse juhtiverakond kolmandiku sellest ajast. Samuti oli Lennart Meri "Isamaa" kandidaadiks Eesti presidendi kohale 1992. aastal.
Isamaaliidu juures tegutsesid Rahvuslaste ühendus, Naiskogu, Ettevõtjate ühendus, Rahvuskultuuri ühendus, Sportlaste ühendus, Seeniorite kogu, mitmed toimkonnad ja töörühmad ning noorteühendus Noor-Isamaa.
2001. aasta presidendivalimistel valiti Isamaaliidu presidendikandidaadiks Peeter Tulviste.
2006. aasta jaanuari seisuga oli Isamaaliidul üle 3200 liikme.
18. märtsil 2006 võttis Eesti Demokraatliku Partei kongress vastu otsuse liituda Isamaaliiduga. 
4. aprillil 2006 teatasid erakond Isamaaliit ja erakond Res Publica kavatsusest ühineda. Sama aasta 4. juunil saavutas ühinemisotsus ka Pärnus peetud erakonna suurkogu toetuse. Ühenderakonna nimeks kinnitati ametlikult Isamaa ja Res Publica Liit. Kuni ühinemisprotsessi lõpuleviimiseni juhtisid seda kaks esimeest – Tõnis Lukas ja Taavi Veskimägi.
Illüüria keel

Illüüria keel on muistsete illüürlaste keel. Kuulub indoeuroopa keelkonna paleobalkani rühma. Kõige lähedasem on albaania keelele, ilmnevad seosed ka balti, slaavi ja germaani keeltega.
On esindatud kahe lähedases suguluses oleva variandiga – balkani-illüüria ja messapi keelega. Esimene oli levinud Balkani poolsaare loodeosas. Teateid sellest leidub antiikautoritel 7. sajandist eKr kuni 4. sajandini pKr. Tõrjuti välja ladina keele poolt. Nimede põhjal võib otsustada, et illüüria keel Balkani poolsaarel jaguneb kaheks murdevööndiks (dalmatiini ja pannooni). Balkani-illüüria keelest ei ole kirjalikke mälestisi. Jäljed sellest keelest on rekonstrueeritud paljude pärisnimede (isikunimede, kohanimede, rahvanimede) ning väheste glosside põhjal antiikautorite teostest. Messapi keelt peegeldavad umbes 350 lühikest stereotüüpset pealdist, mis on leitud Kagu-Itaaliast (6. sajand eKr – 1. sajand pKr) ja mõned glossid.
Mõlemale illüüria keele variandile on iseloomulik indoeuroopa vokaalide *"a", *"e", *"o" kolmeliikmelise süsteemi üleminek kaheliikmeliseks "e", "a"; diftongide "ai", "au", "eu" (messapi variandis ka "ou", "ei"), sonantide "l", "r", "m", "n" ja 10 konsonandi olemasolu. Konsonantismile on iseloomulik indoeuroopa *"b"/"bh", *"d"/"dh", *"g"/"gh" peegeldumine kujul "b", "d", "g".
Morfoloogiast on vähe teada. Rekonstrueeritud on käändsõnatüved, mille lõpus on -"a", -"o" või konsonant, formandid -"n"-, -"nd"-, -"nt"-, -"r"-, -"l"-, -"d"-, -"t"-, -"st"- jt. Messapi variandi puhul on rekonstrueeritud 5 käänet (nominatiiv, genitiiv, daativ, akusatiiv, instrumentaal) ning üksikud verbi aoristi-, perfekti- ja optatiivivormid.
Teadmised süntaksist on raidkirjade tekstide trafaretsuse tõttu piiratud. Pühendusraidkirjad järgivad mustrit VO (verb + objekt). Teine sagedane järgnevus on käändsõna nominatiiv + käändsõna genitiiv + verb.
Leksika koosneb pärisnimedest, mille tähendus jääb sageli segaseks. Teadaolevad üldnimed on glossid ning mõned interpreteerimisele alluvad sõnad raidkirjadelt.
Piirkonna nime "Dardania" seostatakse albaania sõnaga "dardhë" 'pirn'. Piirkonna nime "Delminium" seostatakse albaania sõnaga "delme", "dele" 'lammas'. Piirkonna nime "Dimalum" seostatakse albaania sõnadega "di" ("dy") 'kaks' ja "mal" 'mägi'. Isikunime "Barduli" seostatakse albaania nimega "Bardhyl" 'valge'.
Informaatika

 
Informaatika ehk arvutiteadus (ka "arvutiasjandus"; inglise "computer science", saksa "Informatik", prantsuse "informatique") on info struktuuri, hankimist, töötlemist ja esitamist käsitlev teaduse ja tehnika haru. Informaatikat seostatakse tänapäeval eeskätt arvutitega. 
Definitsioon.
Eestikeelsetes teatmeteostes on informaatikat defineeritud nii:
Nimetus.
Eesti keeles on informaatika kohta käibel peamiselt nimetus, mille eeskuju on võetud saksa ja prantsuse keelest. Inglise keele eeskujul moodustatud "arvutiteadus" on vähem kasutatav ning mõnikord mõistetakse selle all informaatika haru teoreetilist informaatikat. 
Sõnad "Informatik" ja "informatique" on moodustatud sõnast "Information" või "information" ("informatsioon") sõnade "Mathematik" ja "mathématique" ('matemaatika') eeskujul. Sõna võeti saksa ja prantsuse keeles kasutusele 1960. aastatel.
Inglise keeles (USA-s) ei ole sõna "informatics" laia kasutamist leidnud. Selle asemel kasutatakse otseselt arvutitele viitavat terminit "computer science". Et vältida paljude informaatikute meelest liiga tihedat sidumist arvutitega, kasutatakse ka väljendit "computing science" ('arvutusteadus'). 
Euroopa arvutiteaduse, informaatika, arvutitehnika jne instituute, teaduskondi ja uurimisasutusi koondab erialaselts Informatics Europe.. See organisatsioon annab välja ka Euroopa riikide akadeemiliste üksuste, kraadide nimetuste ja statistika ülevaateid.
Informaatika harud.
Informaatika põhiharud on teoreetiline informaatika ehk arvutiteadus kitsamas mõttes, praktiline informaatika ja tehniline informaatika ehk arvutitehnika. Kõrvalvaldkondade seas on interdistsiplinaarsed teadusharud informaatika didaktika, tehisintellekt ja sotsiaalinformaatika. 
Rakendusinformaatika hõlmab informaatika rakendusi igapäevaelus ja teistel erialadel, näiteks majandusinformaatika, geoinformaatika, meditsiiniinfomaatika.
Ingliskeelne kirjandus

Ingliskeelne kirjandus on inglise keeles kirjutatud kirjandus.
Iljušin Il-62

Iljušin Il-62 (vene keeles "Ильюшин Ил"-62; NATO koodnimi "Classic") on Nõukogude Liidus loodud neljamootoriline reaktiivreisilennuk.
Il-62 esmalend toimus 1963. aastal ning liinilendudele võeti lennuk 1967. aastal. Kuni 1990. aastate alguseni oli Il-62 ainus Nõukogude Liidu pikamaaliinide reisilennuk. Baasmudeli Il-62 täiustatud versioon oli Il-62M ja tugevdatud tiivaga variant Il-62MK. Viimane Il-62M ehitati 1993. aastal.
Il-62 lendas enamiku sotsialismimaade reisilennufirmade liinidel ning teistes nii-öelda sõbralikes riikides nagu Kuuba, Egiptus ja Mosambiik. Lennufirma LOT ja CSA lennukid Il-62 lendasid isegi Euroopa liinidel, kui oli vaja suure mahutavusega reisilennukit.
Praegu on käigus veel ainult mõni Il-62, modernsem Il-62M lendab veel mitmes lennufirmas: Aeroflot, Cubana de Aviación, Domodedovo Airlines ja Khabarovsk Air Enterprise.
Iljušin Il-86

Iljušin Il-86 on esimene Nõukogude Liidus loodud ja seeriana ehitatud nelja turboventilaatormootoriga laiakereline keskmaaliinide reisilennuk. Suuruselt on see võrreldav Ameerika Ühendriikide McDonnell Douglas DC-10 ja Lockheed L-1011-ga ega Euroopa Airbus A300-ga. Iljušin Il-86 esmalend oli 22. detsembril 1976. Liinilennukõlblikkuse sertifikaadi sai lennuk 24. detsembril 1980.
Rahvusvahelistel lennuliinidel ei olnud Il-86 konkurentsivõimeline. Mootorite kütusekulu oli 25% suurem kui teistel sama klassi lennukitel, samuti oli lennuk rahvusvaheliselt kehtestatud normidest kõrgema müratasemega. Mootorite tööressurss oli väike ja hooldusvälbad lühikesed, puudus ka vabaturumajanduses vajalik logistiline paindlikkus.
NSV Liidu Lennukitööstuse Ministeerium plaanis osta Inglismaalt kopeerimiseks Il-86-le sobiva mootori partii (8 mootorit) RB.211-22 turboventilaatormootoreid, kuid inglased seadsid tehingu tingimuseks vähemalt 100 lennuki ehk 4 x 100 mootorit ostmise. Selle tulemusena pidid venelased ehitama D-18T mootorid eelneva projekti D-36 põhjal.
Il-86 lennukit hakkas kasutama Nõukogude Liidu ainuke tsiviillennunduse organisatsioon Aeroflot. Kuigi 1990. aastate alguses loodeti lennukit müüa idabloki riikidesse, jäid need plaanid Nõukogude Liidu lagunemise tõttu katki.
26. detsembril 1980 tegi Il-86 Moskvast Taškenti oma esimese lennu reisijatega. Regulaarsetel liinidel algasid Il-86 lennud alles 1. veebruari 1981 ning seda vaid Nõukogude Liidu sisestel liinidel. Juunis 1981 lisati Il-86 lennusihtkohtade hulka Ida-Euroopa riigid, Lääne-Euroopa sihtkohad lisandusid oktoobris.
1982. aastal alustati liinilende ka Moskvast Havannasse, vahemaandumisega Shannoni lennuväljal Iirimaal ja Ganderi lennuväljal Kanadas Newfoundlandil.
Lisaks lennati Sali saare kaudu ka Lõuna-Ameerikasse – Buenos Airesesse, Montevideosse, Limasse, Rio de Janeirosse ja São Paulosse.
Il-86, mida tänaseks on ehitatud umbes 120, on endiselt kasutusel üksnes SRÜ riikides. Tänu suurele reisijate mahutavusele on Il-86-d kasutusel reisijaterohketel Nõukogude Liidu lennuliinidel.
Iljušin Il-96

Iljušin Il-96-300 (Il-96-300) on Nõukogude Liidus loodud ja praegu Venemaal ehitatav laiakereline nelja turboventilaatormootoriga kaugmaa reaktiivreisilennuk, mille esmalend toimus 28. septembril 1988.
Il-96-300 põhineb varasemal lennukil Iljušin Il-86, kuid kasutatud on uusi ehitustehnoloogiaid ja avioonikat. Lennukile on paigaldatud FlyByWire juhtimissüsteem, 6 ekraaniga EFIS ("Electronic Flight Instrument System") näidikutepaneel, säilitatud on vana kolmeliikmelise meeskonna organiseeritus. 
Arendustöö Nõukogude Liidu teise pikamaareisilennuki saamiseks algas 1980. aastate keskel. Il-96 lennukõlbulikkuse sertifikaat väljastati Venemaal 29. detsembril 1992. Esimesena sai Il-96-300 oma lennukiparki Aeroflot.
Suurendatud on tiivaulatust. Lennuki ökonoomsuse huvides, parema aerodünaamika saavutamiseks on tiiva tippudesse lisatud vingletid, muudetud on kere elemente; kasutusele võetud uuemad mootorid Solovjov PS-90A on firmalt Aviadvigatel, need turboventilaatormootorid ei ületa ICAO (International Civil Aviation Organization) kehtestatud punkti 3 mürataseme piirangu nõuet, kuid jäävad ökonoomsuselt alla Lääne sama klassi mootoritele. Il-86 mootorid ei vastanud nõutud mürataseme standarditele. 
Iljušin Il-96M ja Il-96T.
Iljušini konstrueerimisbüroos töötati välja Il-96 pikendatud kerega versioon ning varustati Ameerika Ühendriikide Pratt&amp;Whitney PW2237 mootorite ja Lääne elektroonikaga. Reisilennuki tähis on Il-96M, transpordilennukiversiooni tähis aga Il-96T.
Kui Il-96-300-st näib saavat lühikese kasutuskestusega üleminekulennuk, siis Il-96M/Il-96T-le paistab tulevik helgem. Saadud on üle 30 tellimuse.
Lennukite koguarv.
Kokku on ehitatud 16 lennukit Il-96-300: neist 6 Aeroflotile, 3 Domodedovo Civil Aviation Enterprise'ile, 2 Krasairile, 2 Cubana de Aviacionile, 2 Venemaa valitsusele ja 1 Atlant-Soyuz Airlinesile (transpordilennukiversioon).
Isabel Coixet

Isabel Coixet i Castillo (sündinud 9. aprillil 1962 Barcelona Barcelonèsis) on Hispaania filmirežissöör ja -stsenarist.
Isabeli vanaema oli Barcelonas kino piletimüüja. Isabel veetis palju aega kinos ja unistas filmiloojaks saamisest. Kui tüdruk 7-aastaselt esimest korda armulaual käis, sai ta kingituseks 8-millimeetrise filmikaamera.
Barcelona ülikoolis 18. ja 19. sajandi ajalugu õppides töötas ta reklaamikirjutajana. Reklaamiagentuurist näpatud filmile tegi ta eksperimentaalseid lühifilme. Ta hakkas ise reklaamfilme tootma, ja varsti näidati neid televisioonis kogu Euroopas.
Coixet oskab viit keelt.
Film "Mi vida sin mí" ("Minu elu ilma minuta"; 2003) räägib 23-aastasest naisest, kellel avastatakse ravimatu kõhukasvaja. Ta koostab nimekirja asjust, mida ta elus peab veel ära tegema ja kogema: leidma mehele uue naise, magama võõra mehega, kelle ta endasse armuma paneb ... Juhtub, et ta armub ise.
Tsitaate.
"Toode ei ole lihtsalt asi, see on lugu kelleltki, kes midagi vajab."
"Ma vajan igapäevaelus pisut salapära, ent ma vajan ka viisi, kuidas aru saada, mis maailmas toimub. Tõde võib alati leida, kuid kõigepealt peab olema salapära."
Aire-sur-la-Lys

Aire-sur-la-Lys on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Aire-sur-la-Lys asub 16 km Saint-Omerist kagus, mitmete teede ristumiskohtade ümbruses, Leie (prantsuse: "Lys") ja Laquette'i jõgede kallastel.
Aire-sur-la-Lysi linnapea on André Demaret.
Ajalugu.
Aire-sur-la-Lysi on esmakordselt mainitud 857. aastal. See arenes ümber "castrumi", mille ehitas Flandria krahv Baudouin II vastuseks normannide sissetungidele. Suuremale kasvule järgnes Saint-Pierre'i kollegiaalkiriku rajamine Flandria krahvi Baudouin V poolt.
Linna piirati aastatel 1127-1710 kümme korda. See eraldati 1196. aastal Flandria krahvkonnast ja liideti Artois' krahvkonnaga. Seejärel valitsesid burgundlased, seejärel Hispaania ja Austria Habsburgid.
Vauban piiras linna 1676. aastal ja võttis selle tagasi Prantsusmaale, kuigi see jäi Habsburgide valdusse kuni 14. aprillini 1713, mil see Utrechti rahuga lõpuks Prantsusmaa osaks sai.
Vaubani kindlus, mis oli strateegiline positsioon, lammutati 1893. aastal.
Vaatamisväärsusi.
Saint-Pierre'i kollegiaalkirik.
Kirik on oma imposantse stiiliga üks olulisemaid Artois' monumente. Sellel on kõik toomkirikule omased omadused, kuid piiskopi puudumisel ei saa see seda tiitlit nõuda. Romaani stiilis Saint-Pierre'i kollegiaalkirik on linna hiilguse tunnistajaks. 1492. aasta ja 18. sajandi vahel ehitatud hoone sees ja väljas võib näha 400-aastase arengu üksikasjalikult kirjeldavat nikerdust. See on olnud kihelkonnakirik 1802. aastast. 1624. aastal valminud torn varises varsti pärast seda kokku. Kümme aastat hiljem kahjustused parandati. Torni tipp taastati 2005. aasta maist 2007. aasta aprillini. Esimene korrus, lööv, koor ja kõrged kaared on sisuliselt gooti stiilis.
Hoone mõõtmed on muljetavaldavad:
See klassifitseeriti 1862. aastal ajaloomälestiseks.
"Le Bailliage".
Flaami renessanss-stiilis hoone, mis ehitati aastatel 1595–1600 linna miilitsa valveruumideks. Seda tuntakse üldiselt kui"Le Bailliage", kuna aastatel 1634–1789 oli see kohtutäiturite asukoht. 1595. aastal sai linnapea, keegi Jacques de Caverel, Brüsselist loa tõsta õlle- ja veinimakse linna turuplatsile valvemaja ehitamiseks ning monument avati 22. novembril 1600. Hoone ise on ebakorrapärane 125-ruutmeetrine nelinurk, millel on 3 fassaadi Grande Place'i, Rue d'Arrase ja tolleaegse Rue des Cuisiniersi poole. Arhitekt Pierre Framery sai inspiratsiooni Amsterdami endisest Hotel de Ville'ist. Sajandite jooksul on olnud vaja palju restaureerimisi. "Le Bailliage" on 19. ja 20. sajandil läbinud erinevaid kasutusi: valvemaja, kohtumaja, raekoda ja politsei peakorter. Alates 1970. aastast on seal turismibüroo. Ülemise korruse suurt ruumi kasutatakse näituste korraldamiseks. "Le Bailliage" on klassifitseeritud ajaloomälestiseks alates 1886. aastast.
Raekoda.
Pärast Aire'i naasmist Prantsusmaa kuningriiki Utrechti rahuga 1713. aastal andis kuningas Louis XIV loa ehitada uus ja prestiižsem raekoda, tunnustades linna kannatusi 1710. aasta piiramise ajal Hollandi okupatsiooni ajal.
Nuhu Bamalli

Nuhu Bamalli (u 1917 – 25. veebruar 2001) oli Nigeeria välisminister 1964–1966.
Sõpruse Puiestee

Sõpruse Puiestee (Friendship Boulevard) on Eesti ansambel, mis alustas aktiivset tegevust 2002. aastal Tallinnas. Idee sai alguse aastast 1992, mil ansambli ristiisa Andres Rooväli käis välja mõtte teha kerget elektroonilist muusikat, mis läheks laiadesse massidesse, kuid mille sõnum oleks varjatult sügav. Tänaseks on muusikaliste vormide piirid avardunud ja elektroonika kõrval domineerivad "klassikalised" instrumendid. 
2002. aastal tõusis kollektiiv looga "1905" eesti muusika edetabelite tippu ja püsis seal aasta, pälvides ka kohalikke muusikaauhindu, ja tunnistati ETV saatesarja "7 vaprat" läbi aegade parimaks looks.
2003. aastal ilmus ansamblil esimene kauamängiv "Mustale merele". Selleks ajaks olid kollektiiviga liitunud laulja ja ansambli peamine muusikalise loomingu autor Allan Vainola, tekstide autor Mait Vaik (ansambel on kasutanud ka luuletajate Marie Myrgi ja Kristiina Ehini tekste), klahvpillimängija Kaupo Kaldmäe, basskitarrist Andrus Uutsalu, saksofonist Mart Süda, kitarrist Alar Tammela ja trummar Villu Viirsalu. Enamik muusikutest on kaasa löönud mitmes kollektiivis, näiteks ansamblites Metro Luminal, Vennaskond, Agent M, Under Marié, Tuberkuloited, Alumiinium, Sinu Sädelev Sõber, Unenäopüüdjad jpt.
Sõpruse Puiestee esitab oma lugudes kuulajale küsimusi: "Kes ma olen", "Miks ma olen", "Miks me oleme" ja "Miks oled mu kõrval". Uudishimu ja teadasaamine on bändi üks kreedodest.
Pärast loomingulist pausi aastatel 2008–2009, kui pühenduti peamiselt kontserttegevusele, hakkas ansambel 2010. aastal taas uuele kauamängivale mõtlema. Seoses sellega valmis lugu "Rahu, ainult rahu", mis saadeti konkursile "Eesti laul 2011" ja pääses poolfinaali. Lauljana on Allan Vainola kõrval kaasatud endise kultusansambli Agent M solist Merili Varik. 
Bänd on avaldanud kaheksa albumit ja ühe DVD. Enamiku lugude muusika on loonud Allan Vainola ja tekstid kirjutanud Mait Vaik. Tuntumad lood on ja "1905" ja "Kaks meest". Aastal 2006 sai Sõpruse Puiestee telesaates "Eesti muusika karikas" teise koha.
Accra

Accra (varem eesti keeles "Akra") on Ghana pealinn ja suurim linn, Suur-Accra piirkonna halduskeskus.
Accra asutati gaa hõimu poolt 16. sajandil. 17. sajandil rajasid sinna oma tugipunktid britid ja hollandlased. 1877. aastast oli briti koloonia Kullaranniku pealinn.
Accras asub Kotoka rahvusvaheline lennuväli (IATA-kood ACC).
Conakry

Conakry on Guinea pealinn ja suurim linn. Asub Atlandi ookeani rannikul.
Prantslased vallutasid linna 1887. aastal. Conakry oli Prantsuse Guinea pealinn, 1958. aastast on iseseisva Guinea pealinn.
Panameerika meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Panameerika meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Ukko usk

Ukkousk (soome keeles: "Ukonusko") on usund, mis algatati Soomes 20. sajandi alguses. Ukkousk loodi, et taastada vana Soome muinasusundit. Ukkousk loodi ühendades vanu Soome ja teiste Põhjamaade traditsioone ning tänapäevast ettekujutlust. Probleemiks oli aga see, et usk oli liiga poliitiline, selle eesmärgiks oli Soome rahvusidentiteedi tugevdamine. Toetus usule vähenes ning see hüljati ja unustati. 
Soome uuspaganlus kannab sama nime. Usundi elustamise teeb raskeks eel-kristliku Soome kultuuri kohta käivate andmete vähesus. Peamised andmed kirjutati hilisemal ajal kristlike inimeste poolt ja seetõttu võivad nad olla ebatäpsed. Soome uuspaganluse järgijad külastavad pühasid metsasid, kus võivad olla puidust jumalakujutised või pühad kivid. Mõned tähistavad aastaringi teatud kuupäevadel näiteks lõketega, tantsimisega, ohverdamisega või teiste rituaalidega. Üheks neist rituaalideks on ka eelkäijatele omane äiksejumala Ukko (Uku) terviseks joomine jaanipäeval.
Mõned usu järgijad peavad Ásatrúd osaks nende usundist, teised aga peavad seda võõraks.
Ohta jõgi

Ohta jõgi (vene "Охта", soome "Ohanjoki") on jõgi Venemaal Leningradi oblastis. Algab Lembolovo kõrgustikult, voolab valdavalt lõunasse. Suubub Peterburis paremalt Neevasse. Suubumiskohast põhja jääb Bolšaja Ohta ja lõunasse Malaja Ohta linnaosa (kokku moodustavad need Ohta linnaosa); suudmest ülejõe – Neeva vasakkaldal asub Smolnõi.
Ohta suudmes asus Põhjasõja-eelne Nevanlinna.
Jõe pikkus on 99 km.
Ukko

Ukko (ka Äijö; Eesti mütoloogias Uku) on Soome mütoloogias taeva, ilma, saagi ja teiste looduslike asjade jumal. Ta on kõige tähtsaim jumal Soome mütoloogias ning soomekeelne sõna "ukkonen", mis tähendab äiksetormi, tuleneb tema nimest. Teda mainitakse müütides vaid loodusjõududena. Ukko tähendab soome keeles ka vana meest. Ukko sarnaneb muinaspõhja Odiniga, tal on ka Thori omadusi.
Ukko päritoluks on arvatavasti balti Perkons ning vanem Soome taevajumal Ilmarinen. Ka Ásatrú Thori seostatakse Perkonsiga. Kui Ukko sai Ilmarise koha taevajumalana, muutus Ilmarinen surelikuks sepp-kangelaseks.
Ukko relvaks oli vasar "Ukonvasara" või kirves või mõõk, millega ta ilmutas äikese. Kui Ukko oli oma naise Akkaga (mis tähendab nüüdses soome keeles vana naist) seksuaalvahekorras, tekkis äiksetorm. Äiksetorm tekkis ka siis, kui Ukko sõitis taevastes oma kaarikuga. Ukko algupäraseks relvaks oli arvatavasti kivikirves.
Rästik on äikese sümboliks. On leitud kivijooniseid, mis omavad nii madude kui ka äikese omadusi.
Ukko tõi ka head jahiõnne.
"Kalevalas".
"Kalevala" järgi oli Ukko ilmajumal, eriti pilvede ja äikese haldjas, keda üldiselt austati Karjalas ja Savos. Algupäraslet esineb ta peamiselt isikustatud loodusjõuna, harva ka kõikejuhtiva "ülijumalana". Loitsudes on temaga hiljem liitunud ka kristliku "kõikvägeva" Jumal-isa ja "kõige looja" jooni, mida Elias Lönnrot omalt poolt veelgi võimendas.
Lise Meitner

Lise Meitner (kodanikunimega Elise Meitner; 17. november (levinud on ekslik sünnikuupäev 7. november) 1878 Viin – 27. oktoober 1968) oli silmapaistev Austria tuumafüüsik, kes koos Otto Frischiga kirjeldas 1939. aasta novembris esimesena tuumalõhustumise füüsikalis-teoreetilisi aluseid.
Elulugu.
Lise Meitner sündis juudi peres kolmanda lapsena. Perekond oli tugevalt vastu tema ülikooli minekule. Hoolimata sellest astus ta 1901. aastal Viini Ülikooli, kus hakkas Ludwig Boltzmanni käe all õppima füüsikat. Õpingute lõppedes omandas ta füüsika doktorikraadi, olles esimene naine, kes selle ülikoolis on saanud. 
Aastal 1907 siirdus ta Kaiser Wilhelmi Instituuti Berliinis, kus töötas koos Otto Hahniga. Viljakas koostöö Hahniga kestis 30 aastat. Nad uurisid peamiselt radioaktiivsust ja keemiat. 
1918. aastal avastas ta koos Otto Hahniga protaktiiniumi.
1922. aastal avastas ja publitseeris Meitner nähtuse, kus aatomid emiteerivad elektrone. Selle efekti nimeks on saanud Augeri efekt või Auger-Meitneri efekt prantsuse teadlase Pierre Auger`i nime järgi, kes sõltumatult Meitnerist taasavastas ja selgitas aastal 1923 sama efekti. 
1926. aastal sai Meitnerist Berliini Ülikooli professor; ta oli esimene naine Saksamaal, kes professori ametikoha sai.
Aastatel 1917–1938 töötas Meitner Berliinis.
Kui natsid annekteerisid 1938. aastal Austria, siis veenis hollandi füüsik Dirk Coster Meitnerit põgenema Rootsi. Samal aastal põgeneski Meitner Rootsi, kus jätkas oma uurimistööd Manne Siegbahni nimelises õppeasutuses.
Aastal 1960 siirdus ta Inglismaale.
Meitneri auks on nimetatud keemiline element meitneerium.
Sali Berisha

Sali Ram Berisha (sündinud 15. oktoobril 1944 Viçidolis) on Albaania poliitik, endine president ja peaminister.
Ta lõpetas Tirana ülikooli 1967 ja spetsialiseerus kardioloogiale. Ta hakkas tööle Tirana keskhaiglas ja samal ajal töötama Tirana ülikooli abiprofessorina. Ta abiellus lastearst Liri Ramaga ning neil on tütar Argita ja poeg Shkëlzen. Ta sai ülikooli professoriks ja 1978 täiendas end 9 kuud Pariisis. Pärast tagasitulekut hakkas ta juhatama vereringe, täpsemalt hemodünaamika uurimise programmi, mis äratas tähelepanu välismaalgi. 1986 valiti ta Euroopa arstiteaduse uuringukomiteesse, kus ta töötas välja teadusuuringute strateegia "Tervis kõigile".
Berisha sai 1992. aastal Albaania esimeste demokraatlike valimiste tulemusena riigi presidendiks. Tema ametiajal viidi ellu mitmeid olulisi vabaturumajanduslikke reforme, kuid samuti lasti tegutseda spekulantidel. 1995 sai Albaania Euroopa Nõukogu liikmeks. Berisha ise sai tuntuks karmi käega valitsejana, kes nõudis opositsiooniliidri Fatos Nano vangistamist.
26. mail 1996 võitis Berisha juhitav Demokraatlik Partei valimised. Valimisi saatsid süüdistused valimistulemuste võltsimises ja opositsiooni rahumeelsete protestide vägivaldses mahasurumises. Demokraatlik Partei keeldus tühistamast valimisi, milles ametlikel andmetel oli Demokraatlik Partei saanud 80% parlamendikohtadest.
Pärast majanduslikke tagasilööke tema populaarsus vähenes ja 1997 teda enam tagasi ei valitud, kuid 2005 tõusis ta peaministrina taas Albaania poliitika tippu. Ta oli peaministri ametis 11. septembrist 2005 kuni 10. septembrini 2013.
29.–30. aprillil 2008 viibis Berisha visiidil Eestis. Ta kohtus siin presidendi Toomas Hendrik Ilvese, Riigikogu esimehe Ene Ergma ja peaminister Andrus Ansipiga.
Stop the Clocks

"Stop the Clocks" on "britpop"-bändi Oasis valikalbum. Lugude valikul on rõhk asetatud eriti bändi varasemale loomingule: albumitelt "Definitely Maybe" ja "(What's the Story) Morning Glory?" on mõlemalt viis lugu (koos nelja B-poolega). Kõigest kaks lugu on nende viimaselt albumilt "Don't Believe the Truth", albumitelt "Heathen Chemistry" ja "Standing on the Shoulder of Giants" vaid üks lugu ning album "Be Here Now" on hoopiski unustatud.
Perkons

Perkons (läti Pērkons, leedu Perkūnas, preisi Percunis, vrd slaavi Perun, skandinaavia Fjörgyn (?), hindi Parjanya (?)) – oli balti rahvaste usundis äikese, vihma ja viljakuse jumalus, ka sõjajumal, taevane õigluse kaitsja ja kurjade vaimude hävitaja.
Läti Pērkons esineb ka kui taevane sepp, kes tagus valmis päikese. Kohati oli Pērkons taeva, mägede ja tammede jumal, kes ratsutas kuldsel hobusel ja vibutas nuia. Et ta valitses loodusjõude, pikset ja välku, on oletatud, et ta kehastas taevast kitsamas mõistes. Osaliselt on ta teise taevajumalaga (Dievs) kokku sulanud, tedagi on kujutatud jumal-isana ning epiteetidega isa ja vanaisake. Osa balti mütoloogia uurijaid on pidanud piksejumalat ülemjumalale alluvaks jumalaks; teise vaatenurga kohaselt oli algselt üksainus taevast, vihma ja äikest valitsev ülemjumal, lahknemine toimus hiljem ja pikse- ning tormijumal allutati taevajumalale. Mõneti oli just tema (ja mitte 'Taevaisa') panteoni keskne tegelane. Nimi tuleneb oletatavasti indoeuroopa tüvest, mis tähendas löömist või lingutamist, kuid on oletatud ka etümoloogilist seost tamme või mäega. Mõnedes müütides on Pērkonsil abiliseks taevane sepp Kalejs (Leedu mütoloogias Kalvis), kelle puhul mõned uurijad on tõmmanud paralleele eesti Kalevi ja soome Kalevaga.
Leedu Perkūnas (ka Diviriks, Dundulis, Bruzgulis, Dievaitis, Grumutis, Dundutis, Dūdų senis, Tarškulis, Tarškutis, Blizgulis) – oli eelkristliku rahvausundi panteoni keskne kuju, Pikker, piksejumal, ka sõja- ja viljakusjumal, õigluse ja moraali kaitsja, "jumala vits". Hall vanamees, käes sarv või vasar; elab mäel või taevas, sõidab tulise kaarikuga ja heidab välgunooli, abiliseks sepp Kalvis. Ka teda ennast on kujutatud sepana; taevaseks sepaks oli ka Perkūnase antipood ja vastane Teliavelis, kelle puhul võib tugevaid ühisjooni leida hiljem kristlikuks kuradiks moondunud vembuka kurivaimu Velniasega, kellega Perkūnas paljudes müütides võitleb. Perkūnase naine oli Perkūnija; mõnedel andmetel oli neil neli poega – neli aastaaega. Ühes müüdis kavatseb Perkūnas abielluda, aga Velnias röövib tema pruudi Žemyna, kellest saab Vaiva – vikerkaar. Perkūnas ajab naise minema ja Dievas pagendab ta taevast mäe otsa, kus kasvab kõrge tamm. Tamme otsa varjub kurat, kelle pihta Perkūnas välke heidab. Mõnes müüdis on Perkūnase abikaasaks Päike, kes petab teda Kuuga, mille järel Perkūnas lööb Kuu mõõgaga pooleks. Teistes lugudes Kuu hülgab Päikese ja Perkūnas karistab teda. Perkūnas on muuhulgas madude vaenlane.
Pērkonsi-Perkūnase nimi on jätnud jälje ka soome-ugri traditsiooni: Mordvas esineb teonüüm Pirgene ja Purgine-Pas, läänemeresoomlastel moondus Pērkons aga õelaks vaimuks (vrd perkele, põrgu, pärgel).
Jamiroquai

Jamiroquai on inglise "funk"- ja "acid jazz"'i ansambel, mis on asutatud 1992. aastal. Ansambli eestvedaja on laulja Jay Kay. 
1990. aastatel oli Jamiroquai silmapaistev Londonis baseerunud "funk"'i ja "acid jazz"'i liikumises. Hiljem on ansambli muusika saanud mõjutusi rokist, diskomuusikast, elektroonilisest muusikast ja ladinaameerika muusikast. Ansambli laulud on käsitlenud sotsisaalse ja keskkonnaõigluse teemasid. Kay on olnud ansambli ainus püsiv liige kogu selle tegevusaja jooksul.
Ansambli debüütsingli "When You Gonna Learn" andis 1992. aastal välja Acid Jazz Records. Laiema edu saavutas ansambel Sony all. 1993. aastal ilmus ansambli debüütalbum "Emergency on Planet Earth", mis jõudis Briti plaadimüügi edetabelis esikohale. Kõik järgmised viis stuudioalbumit jõudsid Suurbritannias vähemalt esikolme sekka ning "Synkronized" (1999) ja "A Funk Odyssey" (2001) esikohale. Ansamblil on Suurbritannias olnud üheksa esikümnehitti. Ansambli tuntumad laulud on "Virtual Insanity" (1996) ja nende ainus esikohasingel Suurbritannias "Deeper Underground" (1998).
2017. aasta seisuga oli Jamiroquai plaate maailmas müüdud üle 26 miljoni. Ansambli kolmas album "Travelling Without Moving" (1996) on läbi aegade enimmüüdud "funk"-album (seda on müüdud umbes seitse miljonit ühikut). Selle albumi esiksingli "Virtual Insanity" muusikavideo on samuti aidanud kaasa ansambli populaarsusele. 1997. aasta MTV videoauhindade jagamisel võitis "Virtual Insanity" neli auhinda, sh aasta video auhinna. "Virtual Insanity" tõi 1998. aastal Jamiroquaile lisaks Grammy kategoorias "Best Pop Performance by a Duo or Group With Vocals" ning see on jäänud ka ansambli ainsaks Grammy-võiduks.
Avaste mägi

Avaste mägi on 23,9-meetrise absoluutkõrgusega seljandik Märjamaa valla edelaosas. Mägi on võetud 1973. aastal kaitse alla (Avaste mäe kaitseala).
Seljandik hõlmab 2 ruutkilomeetrit ning sinna ulatuvad Avaste ja Kausi küla. 
Avaste astang.
Mäe lääne- ja põhjapoolsed nõlvad on järsud ning moodustavad kulunud katkematu 3,3 km pikkuse astangu (Avaste astang), mille maksimaalne suhteline kõrgus ulatub 13 meetrini. Huviväärsed on siin-seal astangusse lõikuvad väikesed sälkorud. Avaste mäe astanguline nõlv on looduskaitse all. Avaste astang on Lääne-Eesti klindi sisemaapoolsemaid lõike.
Avaste mäe geoloogia.
Olemuselt on Avaste mägi Siluri ajastust pärit korallrahu, moodustudes tänapäeval Jaani lademe dolomitiseerunud merglist, mis allub hästi vee murendavale toimele. Avaste mägi kerkis maakerke tagajärjel Läänemere nõos olnud Antsülusjärvest laiuna, mille ühe kaldavööndi moodustas rannaastang. Hilisema maakerke tagajärjel meri eemaldus ning laid kasvas mandri külge.
Avaste mägi erineb pinnakatte ja taimestiku poolest tunduvalt muust Märjamaa valla edelaosa tasasest viirsavimaastikust. Mäest läänes paikneb ulatuslik Avaste soo.
Soome mütoloogia

Soome mütoloogial on palju ühist teiste soome-ugri rahvaste mütoloogiatega. Soome mütoloogia sarnaneb näiteks eestlaste ja ka teiste baltlaste ning skandinaavlaste mütoloogiaga. Soome ja ülejäänud läänemeresoome rahvaste mütoloogiline maailmapilt on tihedas seoses teiste soome-ugri rahvaste, sealhulgas ka saamide mütoloogiaga.
Soome mütoloogia elemendid olid suulises pärimuses aktiivselt käibel kuni 18. sajandini.
Soomlaste Peajumal Ukko (sm 'vana mees') oli alguses loodushing nagu teisedki Soome jumalused. Müüdi järgi oli karu kõige püham loom, keda peeti eelkäijate kehastuseks. Karu kutsuti ka selliste eufemismidega nagu "mesikämmen" (est 'mesikäpp'), "otso" (est 'ott') ja "kontio".
Esimesena mainis soomlaste uskumusi piiskop Mikael Agricola oma Uue Testamendi tõlke eessõnas. Soome mütoloogia üks olulisemaid uurijaid 19. sajandil on Lars Levi Laestadius. Ekspeditsioone folkloorse ainese kogumiseks, mille hulka kuulusid runo- ja rahvalaulud, korraldati peamiselt 19. sajandi jooksul. koostas Ekspeditsioonide käigus kogutud materjali põhjal koostas Elias Lönnrot Soome rahvuseepose "Kalevala".
Maailma teke ja jagunemine.
Müüdi järgi tekkis maa linnumuna lõhkemisest. Taevast peeti munakoore ülemiseks osaks või telgiks, mida toetas põhjapoolusel põhjanaela all asuv sammas.
Tähtede liikumist kirjeldati taevakupli pöörlemisega ümber põhjanaela ja iseenda. Keerlemisel tekkinud tuuleiil viis lahkunute hinged surnute maale ehkTuonelasse (est Toonela).
Maad peeti lamedaks. Maa serval asus Lintukoto (est lindude kodu) – koht, kus arvati linde talvel elavat. Sinna lendasid linnud mööda Linnunrata (est linnutee).
Linnud tõid inimesele sündides hinge ja viisid selle pärast inimese surma Toonelasse. Mõnes piirkonnas kandsid inimesed puust linnukuju, et takistada hinge äraviimist magamise ajal.
Erastvere järv

Erastvere järv on järv Kagu-Eestis Põlvamaa edelaosas Otepää kõrgustiku kagunõlval, Kanepist 1,5 km kagu pool.
Järve pindala on 15,9 ha, keskmine sügavus on 3,5 m ja suurim sügavus on 9,7 m (järve edelaosas). Erastvere järv paikneb kirde-edela suunas piklikus orus, mille veerud tõusevad kuni 15 m kõrgusele ning on kaetud segametsa ja pargiga. 
Järve kaldad on kõvad, põhi on kohati liivane, sügavamal on see väga mudane ja täis rampu.
Erastvere järv on lähtejärv, selle kirdenurgast voolab välja Ahja jõgi. Seda toidavad sademed ja põhjaallikad. Vesi on tugevasti temperatuuri ja hapniku poolest kihistunud (põhjakihid on ilma hapnikuta). Vesi on kollakasroheline ja vähe läbipaistev (1,4 m). 
Järves elab palju kalaliike: ahven, latikas, särg, haug, linask, roosärg, koger ja luts.
Erastvere järv on looduskaitse all. Seal kasvab ka haruldane lamedalehine jõgitakjas. See on tähtis puhkekoht, kus saab ujuda ja kala püüda. Järv koos pargiga on kaunis maastikuelement.
Monopol (lauamäng)

Monopoly (inglise "Monopoly") on klassikaline kinnisvaraga kauplemise lauamäng,
mis leiutati Ameerika Ühendriikides 1930. aastatel suure depressiooni ajal. See mäng käib suure raha ja kiire rikastumisvõimaluse peale.
Monopol on kõige populaarsem lauamäng maailmas. Sellest ajast kui Charles Darrow mängu 1935. aastal leiutas, on umbes 750 miljonit inimest seda mängu mänginud ja teinud selle enim müüdud ärimänguks maailmas. Mäng on kantud ka Guinnessi rekordite raamatusse.
Paisjärv

Paisjärv on vooluveekogule rajatud tehisveekogu (veehoidla).
Sageli rajatakse paisjärved elektrijaamade juurde: hüdroelektrijaama pealevoolu kindlustamiseks, soojus- või tuumaelektrijaama jahutusveega varustamiseks. Samuti rajatakse paisjärvi äravoolu piiramiseks või veetaseme hoidmiseks. Ariidsetes piirkondades kasutatakse paisjärvede vett niisutuse või pideva veevarustuse tagamiseks. 
Laevatatavatele jõgedele rajatakse laevaliikluse jaoks lüüsid. Et kalad saaksid paisuga tõkestatud jõgedel liikuda, rajatakse paisude juurde kalatreppe.
Maailma esimesed paisjärved rajati Niiluse orus 5000 aastat tagasi, sest tollal tekitas probleeme Niiluse veetaseme suur hooajaline kõikumine.
Pindalalt maailma suurim paisjärv on Volta järv Ghanas, mille pindala on 8502 km². Mahult maailma suurim paisjärv on Kariba järv, mis asub Sambesi jõel Zimbabwe ja Sambia piiril (180 km³).
Keskkonnaregistri järgi oli Eestis 2019. aasta seisuga 529 paisjärve. Eesti suurim paisjärv on Eesti suuruselt kolmas järv Narva veehoidla. Teised suuremad paisjärved Eestis on Soodla veehoidla, Vahtsõkivi järv ja Restu-Madissõ järv.
Drepung

Drepung (tiibeti (bras-spungs) (Zhaibung) on klooster ja õppeasutus Tiibetis Lhasa lähedal, mille rajas 1416. aastal Tsongkhapa lähedane õpilane Jamyang Choje. Tolle aja kohta oli see üks suuremaid kloostreid ja õppeasutusi Tiibetis, kus õppis sadu aastaid hiljem suur hulk rahvast Mongooliast, Burjaatiast, Kalmõkkiast, Hiinast ja mujalt.
 
Drepungi munkade arv kõikus pidevalt läbi aegade, keskeltläbi oli seal 3500 kuni 7000 inimest, kuid oli ka aegu, kus rahvaarv oli üle 15 000. Pärast Tiibeti okupeerimist toimub põhiline osa kloostri tegevusest India Karnataka osariigis. Tiibetis asuvasse kloostrisse on jäänud vaid mõnisada munka.
Gomangi kaitsejumalus on lõvinäoga müstiliste teadmiste esindaja (Senge gdong ma - Simhamukha ), kes kaitseb kõiki Gomangi teadmisi ja varandusi.
Teaduskonnad.
Gomang (sGo-mang), Loseling (Blo-gsal gling), Deyang (bDe-dbyangs), Shagkor (Shag-skor), Gyelwa (rGyal-ba) või Tosamling (Thos-bsam gling), Dulwa (‘Dul-ba , vinaaja) ja Ngagpa (sNgags-pa).
Shag skor ja Rgyas pa (or Rgyal ba) neis õpiti Prajñāpāramitā-t ja Madhjamaka-t.
Vinaajaa teaduskond (grwa tshang ’dul ba) oli spetsialiseerunud ’dul ba ja Hīnajaāna traditsioonile, Bde yangs oli pühendunud loogika ja epistomoologia uurimisele.
Tantrate õppimiseks oli 4 teaduskonda: Deyang, Loseling, Ngagpa ja Gomang. Neis õpetati Gelugi koolkonnas oleva kolme raevuka jumalusele pühendatud tantraid: Guhjasamādza, Yamāntaka ja Cakrasamvara.
Ajalugu.
Drepung Gomangi rajas Jamyang Choje. Gomang läbi aastasadade on olnud kuulus oma filosoofia kateedri poolest, mis on ka kõige vanem kloostri teaduskondadest
Drepung Loselingi rajas Khenpo Lekden. Selle ehitusel osalesid nii esimene kui ka teine dalai-laama.
Mustale merele

"Mustale merele" on ansambli Sõpruse Puiestee debüütalbum, mis ilmus aastal 2003. Kaasa teevad ka näitleja Jan Uuspõld ja laulja Pille Kallas. Plaadi vahelehele on kirjutanud Musta mere laevastiku tõusust ja langusest sõjaajaloolane Mati Õun.
XX sajandi lapsed

"XX sajandi lapsed" on ansambli Sõpruse Puiestee teine album, mis ilmus 2004. aasta sügisel. Kokku on sellel 13 lugu. Plaadi vahelehele on kirjutanud XX sajandi lastest ning nende lootusetusest ja lootusest teksti vaimulik Vello Salum.