tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Endel Põldsalu

Endel Põldsalu (sündinud 18. augustil 1955, Röa külas, Väätsa külanõukogus) on Eesti tõstja ja jõutõstja.
Ta on võitnud tõstmises veteranide vanusekategoorias kaks maailmameistrivõistluste medalit aastatel 2021 ja 2024. Euroopa meistrivõistlustelt on ta võitnud pronks medali aastal 2019.
Haridustee.
Ta õppis Väätsa 8 - klassilises koolis aastatel 1962 -1968. Õppinud Lähte keskkoolis 1969 aastal. Ta on lõpetanud Varal, Kaarli 8 - klassilise kooli 1971 aastal. Õppinud Kehtna Näidissovhoostehnikumis 1972 aastal. Tartu Kunstikoolis 1973 -1979, kus omandas kunstilise kujunduse eriala. Tartu Avatud Ülikoolis, Sotsiaal - ja haridusteaduskonnas, kus omandas 2015 aastal, kutseõpetaja bakalaureusekraadi.
Läbinud Soomes, abiõpetaja kursuse 2012 aastal ning koolitatud massööri kursused 2019 aastal.  
Treenerid.
Tema treeneriteks on olnud Kalev Pensa, Rein Meister, Endel Kaasik, Taimu Viir, Arne Heinlaid ja Tarmo Mitt.
Rekordid.
Tõstmine.
Soome rekordid M65 vanusekategoorias 96 kg kehakaalus: tõukamises 105 kg ja kogusummas 177 kg ( "2.6.2021" ).
Jõutõstmine.
Tema nimel on jõutõstmises 2024 aasta seisuga 8 Eesti rekordit veteranide vanusekategoorias. Aastal 2017 püsitas ta rekordi jõutõmbes saades tulemuseks 212,5 kg, kükis 187,5 kg ja kogusummas 515,0 kg. Aastal 2018 püsitas ta rekordi kükis saades tulemuseks 200,0 kg M2 ning M3 vanusekategoorias, lamades surumises 108 kg ja kogusummas 518 kg. Aastal 2023 püstitas ta rekordi jõutõmbes tulemusega 210,5 kg. Aastal 2025 püstitas ta rekordi kükis 170,0 kg; jõutõmbes 191,0 kg ja kogusummas 451,0 kg M70 vanusekategoorias. 
Välislingid.
Prillitoos (689. osa) intervjuu Endel Põldsaluga - https://arhiiv.err.ee/video/vaata/prillitoos-689
Õhtuleht (20 okt 2024): "TEHKE JÄRELE: kahekümneselt tõstis pea kohale 130 kilo, pool sajandit hiljem 108" (autor Arvo Uustalu) - https://www.ohtuleht.ee/1116722/tehke-jarele-kahekumneselt-tostis-pea-kohale-130-kilo-pool-sajandit-hiljem-108
== Kasutatud materjalid =
Bœ̆ng Méaléa

Bœ̆ng Méaléa (khmeeri keeles ប្រាសាទបឹងមាលា) on liivakivist ehitatud tempel, mis asub Kambodžas asuvast Ângkôri peamisest templirühmast 40 km idasuunas. 
Bœ̆ng Méaléa oli algselt hinduistlik tempel, kuid mõned nikerdused hoone müüridel kujutavad budistlikke motiive. Arhitektuuristiili järgi, mis on identne Ângkôr Voătti omaga, eeldavad teadlased, et see ehitati kuningas Suryavarman II valitsemisajal 12. sajandi alguses.
Bœ̆ng Méaléa, mis on väiksem kui Ângkôr Voătt, kuulub sellegipoolest Angkori impeeriumi suuremate templite hulka: templi väliskesta moodustav galerii on 181 x 152 m suurune. See oli linna keskus, mida ümbritses 1025 m × 875 m suurune ja 45 m laiune vallikraav.
Bœ̆ng Méaléa lisati UNESCO maailmapärandi esialgsesse nimekirja 27. märtsil 2020.
Filmivõtted.
Bœ̆ng Méaléa on Jean-Jacques Annaud' seiklusdraama "Kaks venda" (2004) üks tegevuspaiku.
Rochefort (Charente-Maritime)

Rochefort on linn ja vald Prantsusmaal Charente-Maritime'i departemangus. 
Linn asub Charente'i jõe estuaari paremkaldal 16 km kaugusel Biskaia lahest.
Ajalugu.
Rocheforti lähedal, Île-d'Aixi saarel oli Napoleon Bonaparte lootusega põgeneda Ameerikasse veetnud mitu päeva, kuid alistus 17. juulil 1815 Bellerophoni kapten Frederic Lewis Maitlandile, lõpetades sellega "sada ajalooliselt kuulsat päeva".
Filmivõtted.
Rochefort on Jacques Demy muusikalfilmi "Rocheforti tüdrukud" (1967) tegevuspaik, mille peaosades mängisid Catherine Deneuve, Françoise Dorléac, Michel Piccoli ja Gene Kelly.
Katya Virshilas

Katya Virshilas (sündinud 10. septembril 1983 Klaipėdas Leedu NSV-s) on Leedust pärit Kanada tantsija ja filminäitleja.
Ta on sündinud Leedus juudi perekonnas. 1990 kolis perega Iisraeli. 1996. aastal läks elama Vancouverisse. 
2001. aastal võitis Virshilas koos elukaaslasega Kanada ladinatantsu meistrivõistlused; ta osales ka 2003. aasta MM-il. 
Alates 2004. aastast on ta osa võtnud erinevates teletantsuprojektides.
Virshilas on mänginud filmides kõrvalosi. Ta tantsis 2006. aastal tangot koos Antonio Banderasega filmis "Rütm kisub kaasa". Ta õpetas Richard Gere'i ja Jennifer Lopezi tantsima, kui ta mängis koos nendega filmis "Kas tantsime?".
Möirgavad kahekümnendad

Möirgavad kahekümnendad (inglise keeles "roaring twenties") hõlmab aastaid 1920–1929, perioodi ajaloos, kus toimusid suured sotsiaalsed, majanduslikud ja poliitilised muutused. See mõjutas Ameerika Ühendriike ja ka teisi lääneriike. Ameerika Ühendriikides elas esimest korda ajaloos inimesi rohkem linnas kui maal.
Majandus.
1920. aastatel tõusid aktsiahinnad kiiresti ja paljud investorid uskusid, et aktsiatesse investeerimine on kindel viis kasumi teenimiseks. Selleks laenati sageli raha, et veelgi rohkem aktsiaturule investeerida.
Tehnoloogia.
Majanduse kasv ja areng tõid kaasa inimeste soovi mugavuse ja vaba aja järele. Selle tulemusena keskendusid paljud 1920. aastate leiutised meelelahutuse pakkumisele ja koduse elu lihtsamaks tegemisele. Need leiutised ei mõjutanud üksnes 1920. aastaid, vaid kujundasid ka tulevasi põlvkondi ja maailma.
Oluliste leiutiste hulka kuuluvad näiteks raadio, pesumasin, külmkapp, tolmuimeja ja helifilmide tehnoloogia.
Muusika.
1920. aastad on tuntud ka kui džässiajastu (inglise keeles "jazz"). Džässmuusika sai kiiresti populaarseks tänu oma hoogsale rütmile. Muusikal oli võime panna kuulajad kaasa tantsima ning õppima uut tantsu, charlestoni.Fonograaf ja raadio tegid muusika kättesaadavamaks kui kunagi varem. Plaadimängijad said Ameerikas väga populaarseks.
Mood.
Roaring twenties kõige populaarsem naistemoe trend oli flapper-stiil. Kuid 1920. aastate moes toimus mitmeid stiilimuutusi. Pärast sõda kogesid paljud inimesed majanduslikku jõukust ja hakkasid eelistama valmiskleite, mis olid nii lihtsad kui ka mugavad.
Oskar Lehemaa

Oskar Lehemaa (sündinud 14. aprillil 1988 Tallinnas) on eesti režissöör ja stsenarist.
Afganistani kunst

Afganistani kunst on välja kujunenud mitmete sajandite jooksul eri kultuuride ja usundite koosmõjul. Vastupidi oma iseseisvusele ja isolatsioonile viimastel sajanditel oli iidne ja keskaegne Afganistan pikka aega erinevate suurte impeeriumide osa, mis hõlmasid enamasti ka osa tänapäeva Pakistanist, Põhja-Indiast ja Iraanist. Suurem hulk Afganistani linnu kuulusid Kušaani riigi ja Suurmogulite riigi pealinnade või peamiste linnade hulka. Lisaks läbisid mõned Hiina Siiditee marsruudid Afganistani, tuues mõjutusi nii idast kui ka läänest.
Üks olulisemaid Afganistani kunstiperioode on 1.–7. sajandini viljeletud Gandhāra kunst, mis arenes välja kreeka-budistlikust kunstist. Islami saabudes kuulus Afganistan pikka aega Pärsia riikide hulka ning tema kunst oli sageli Pärsia kunsti ja üldse islami kunsti oluline osa.
Alates 1900. aastatest hakkas rahvas kunstis kasutama lääne tehnikaid. Algselt tegelesid kunstiga meediakanalites ainult mehed, kuigi naised olid suurel määral seotud muu meediaga. Hiljem see muutus, kui Kabuli Ülikooli kunstierialadele hakkasid kandideerima peamiselt naised. Pärast Ţālebāni võimuletulekut 2021. aasta augustis on naistel keelatud kunstiga tegeleda.
Afganistani kunsti on eksponeeritud Kabulis Afganistani rahvusmuuseumis, Afganistani rahvusgaleriis ja Afganistani rahvusarhiivis.
Riigis oli enne Ţālebāni võimuletulekut mitu kunstikooli. Kõige märkimisväärseim neist Kabulis asuv Afganistani Kaasaegse Kunsti Keskus (dari keeles:مرکز هنرهای معاصر افغانستان), mis andis noortele võimaluse õppida kaasaegset maalikunsti. Pärast riigikorra vahetumist tegelevad afgaanid oma kunsti loomega peamiselt paguluses.
Viimastel aastakümnetel on sõda ja äärmusrühmituste ikonoklasm ​​põhjustanud Afganistani kunstipärandi suuremahulist hävingut.
Lucian Blaga

Lucian Blaga (9. mai 1895 – 6. mai 1961) oli rumeenia luuletaja, filosoof, luuletõlkija, näitekirjanik ja romaanikirjanik.
Ta sündis 9 mail 1895 Lancramis, mis oli rumeenia küla tol ajal Austria-Ungarile kuulunud Transilvaanias.
Tema Isa nimega Isidor Blaga oli külapreester, kes õppis õigeusu teoloogi kui ka saksa filosoofiat. Isidor sai preestriks kui tema enda isa suri kelle nimeks oli Simon Blaga ,kes oli tol ajal lancara külapreester. Simoni surma tõttu jäi preestri koht aga vabaks. Isidoril polnud finatsiniselt stabiilne, et oma haridusega jätkada ja pidi minema preestriks kuigi tal olid teised eesmärgid. Lucian ema nimi oli Ana moga.
Ta oli abielus Corneliaga ning neil oli üks tütar nimega Dorli .
Ta oli koolidatud välja ida-õigeusu teoloogias kui ka klassika filosoofias. Temast sai Kultuurifilosoofia liige, kui ta õpetas Babeș-Bolyai Ülikoolis. Ta kõrgaegne karjääar langes II maailmasõja ajal, kui Nõukogude väed okupeerisid Rumeenia, kes seadsid sisse sotsialistliku valitsuse. Uus valitsus kõrvaldas Blaga ja paljudki teised professorid ülikooli ametikohtadelt. Kuigi Blagal oli keelatud õpetada ja avaldada teoseid, jätkas ta ikka õppimist ja kirjutamist, avaldades 34 teost.
Lucian suri 6. mail 1961 pärast seljaaju kasvaja diagnoosi.
Tai omaladina

Tai omaladina (tai keeles: หลักเกณฑ์การถอดอักษรไทยเป็นอักษรโรมันแบบถ่ายเสียงของราชบัณฑิตยสถาน) on ametlik süsteem, mille abil esitatakse taikeelseid sõnu ladina tähtedega. Selle süsteemi avaldas Tai Kuninglik Selts 1917. aasta alguses, kui Tai kandis nime Siam.
Tai omaladina põhist transkribeerimist kasutatakse liiklusmärkidel ja valitsuse väljaannetes ning see on Tai transkriptsioonistandarditele kõige lähedasem meetod, kuid selle süsteemi kasutamine on isegi valitsuse poolt ebajärjekindel.
Tai omaladina on peaaegu identne ISO 11940-2 standardiga määratletud süsteemile.
Lühifilm

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;parentid&gt;6789305&lt;/parentid&gt;
 &lt;timestamp&gt;2025-06-19T03:17:43Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;InternetArchiveBot&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;comment&gt;Lisatud 0 allikale arhiivilink ja märgitud 1 mittetöötavaks.) #IABot (v2.0.9.5&lt;/comment&gt;
 &lt;origin&gt;6906897&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Lühifilm on lühikese kestusega film. Ameerika filmikunstide ja -teaduste akadeemia määratleb lühifilmi kui "originaalfilmi, mille kestvus koos kõigi tiitritega ei ületa 40 minutit". 
Maailma vanimate lühifilmifestivalide hulgas on Clermont-Ferrandi rahvusvaheline lühifilmide festival Prantsusmaal (alates 1979), Tampere filmifestival Soomes (alates 1969) ja rahvusvaheline lühifilmide festival Oberhausen Saksamaal (alates 1954). Neid kõiki peetakse siiani kõige tähtsamateks lühifilmide festivalideks maailmas.
Eesti filmifestivalidest näitavad lühifilme võistlusprogrammides näiteks PÖFF Shorts, Valga Hot Shorts, Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festival, Pärnu filmifestival.
Alates 2020. aastast korraldab Eesti Filmi Instituut ülilühikeste, vaid ühe minuti pikkuste filmide konkurssi.
Anton Karas

Anton Karas (7. juuli 1906 Viin, Austria-Ungari – 10. jaanuar 1985 Hietzing, Viin) oli Austria kandlemängija ja helilooja.
Ta on tuntud oma rahvusvaheliselt kuulsa heliriba poolest Carol Reedi 1949. aastal valminud mängufilmile "Kolmas mees". Filmi tiitrites on kirjas: "Tsitrimuusikat esitab Anton Karas". Karase seos filmiga tekkis juhusliku kohtumise tulemusena selle režissööriga. Filmi edu ja selle tunnusmuusika kestev populaarsus muutsid Karase elu.
"Kolmanda mehe teema".
Filmivõtted toimusid teise maailmasõja järgse liitlasvägede okupeeritud Viinis. Režissöör Carol Reed rabatuna Viini ühes kõrtsis kuuldud lihtsatest kandlemeloodiatest küsis selle esitajalt, kas too oleks nõus looma tema filmile muusika. Nii sündis Anton Karase nimiteos "The Third Man Theme" ("Kolmanda mehe teema"), mis tõusis 1950. aastal (mõni kuu pärast filmi linale toomist) rahvusvahelistes muusikaedetabelites esikohale, tuues seni tundmatule esinejale rahvusvahelist kuulsust.
Film oli edukas ja Karase elu muutus drastiliselt. Seetõttu tuuritas ta ülemaailmselt ja esines paljudele kuulsustele, sealhulgas Briti ja Rootsi kuningliku perekonna liikmetele ning paavst Pius XII enda ees.
Anton Karas suri jaanuaris 1985 ja on maetud Viinis Sieveringeri kalmistule.
Iraagi ja Levandi Islamiriik – Khorāsāni provints

Iraagi ja Levandi Islamiriik – Khorāsāni provints (araabia keeles: الدولة الاسلامية – ولاية خراسان, pärsia keeles: دولت اسلامی – ولایت خراسان, rahvusvaheliselt lühendatud kui ISIS–K, IS–K, IS–KP) on sunniitliku islamistliku terroriorganisatsiooni Islamiriik piirkondlik haru, mis tegutseb Kesk-Aasia lõunapoolel, peamiselt Afganistanis ja Pakistanis. Islamiriik püüab destabiliseerida ja asendada praeguseid valitsusi ajaloolises Khorāsāni piirkonnas eesmärgiga luua Lõuna- ja Kesk-Aasias kalifaat, mida juhitakse rangelt tõlgendatud islami šariaadiseaduse alusel, seda kavatsetakse võidu puhul laiendada ka antud piirkonnast väljapoole.
ISIS-K vastutab arvukate rünnakute eest tsiviilelanike vastu Afganistanis ja Pakistanis, peamiseks sihtmärgiks on olnud šiiidid, poliitikud ja valitsustöötajad.
Bengalid

Bengalid (bengali keeles বাঙ্গালী, বাঙালি ("baŋgali", "baŋali")) on rahvas Bengali piirkonnas Lõuna-Aasias. Bengali elanikkond on jagunenud kaheks peamiseks piirkonnaks: iseseisev riik Bangladesh ning mõned India osad (Lääne-Bengal, Tripura, Baraki org, Goalpara, Andamanid ja Nicobarid ning osad Meghalaya, Manipuri ja Jharkhandi osariikidest. Enamik bengaleid räägib bengali keelt, mis kuulub India keelte hulka. Bangladeshi põhiseaduse artikli 6 lõike 2 kohaselt nimetatakse Bangladeshi elanikke rahvusena bengaliteks ja kodanikena bangladeshlasteks.
Bengalid on maailmas suuruselt kolmas rahvas pärast hiinlasi ja araablasi. Nad on suurim indoeuroopa keelt kõnelev rahvusrühm. Maailma bengali diasporaa on välja kujunenud ka Lähis-Idas, Pakistanis, Myanmaris, Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides, Malaisias, Itaalias, Singapuris, Maldiividel, Kanadas, Austraalias, Jaapanis ja Lõuna-Koreas.
Bengalid on religioosselt mitmekesine rühm. Umbes 70% neist on moslemid, lisaks on suur hindude vähemus ning märkimisväärsed kristlaste ja budistide kogukonnad. Bengali moslemid, kes elavad peamiselt Bangladeshis, kuuluvad peamiselt sunni harusse. Bengali hindud, kes elavad peamiselt Lääne-Bengalis, Tripuras, Assamis Baraki orus, Jharkhandis ja Andamani ja Nicobari saartel, järgivad tavaliselt šaktismi või višnuismi, kummardades ka kohalikke jumalusi.&lt;ref name="Frawley https://books.google.com/books/about/What_Is_Hinduism.html?id=5x9vDwAAQBAJ&amp;PA26 26"&gt;&lt;/ref&gt; Samuti on olemas väike arv bengali kristlasi, kellest paljud on portugallastest meresõitjate järeltulijad, ning bengali budiste, kellest enamik kuulub Chittagongi ja Arakani baruate gruppi.
Gabriel Yared

Gabriel Yared (araabia keeles جبرائيل يارد; sündinud 7. oktoobril 1949 Beirutis Liibanonis) on Liibanonist pärit Prantsusmaa filmihelilooja.
Yared on muusika kirjutanud rohkem kui 130 filmile. Saanud arvukalt filmiauhindu, sealhulgas Anthony Minghella filmidele tehtud muusika eest nomineeriti teda kolmel korral Oscarile (üks neist võitis).
Karistusjärgne kinnipidamine

Karistusjärgne kinnipidamine on isikule määratav vangistus, kelle puhul peetakse tõenäoliseks, et vabaduses olles saadaks ta korda süütegusid. Tavaliselt määratakse see oma vanglakaristuse ära pidanud kriminaalile, kelle vabadusse laskmist hinnatakse liiga ohtlikuks.
Eestis oli karistusjärgne kinnipidamine karistusseadustiku järgi legaalne lühikest aega aastatel 2009–2011. Juunis 2011 tunnistas Riigikohus karistusjärgse kinnipidamise põhiseadusvastaseks. Karistusseadustiku § 872 lg 1 järgi oli karistusjärgne kinnipidamine mittekaristuslik mõjutusvahend, mille peamine eesmärk on takistada uute kuritegude toimepanemist teise isiku füüsilist, psüühilist või seksuaalset puutumatust raskelt ohustanud või kahjustanud kuriteos süüdi mõistetu poolt, kelle puhul on alust arvata, et ta võib vabaduses viibides panna toime uusi samalaadseid kuritegusid.
Philippe Sarde

Philippe Sarde (sündinud 21. juunil 1948 Neuilly-sur-Seine'is Hauts-de-Seine'i departemangus) on prantsuse filmihelilooja.
17-aastaselt lavastas ta 35-millimeetrise kaameraga filmitud mustvalge lühifilmi "Florence", millele ta komponeeris muusika ja palus Vladimir Cosmal aidata tal seda muusikaliselt vormistada. Seejärel kõhkles ta, millises suunas jätkata – oli vaja valida filmi tegemise ja muusika vahel. Pärast seda, kui ta palus viiekümnel inimesel enda ümber oma äsjatehtud lühifilmi vaadata ja pärast nende imetlemist tema muusikaliste annete üle otsustas ta valida filmihelilooja elukutse.
Sarde on muusika kirjutanud rohkem kui 220 filmile.
Stephen Warbeck

Stephen Warbeck (sündinud 21. oktoobril 1953 Southamptonis) on Briti filmihelilooja.
Warbeck on muusika kirjutanud rohkem kui 140 filmile.
Ta on proovinud kätt ka lavastajana. Tema režissööridebüüt oli 2020. aastal valminud komöödia elementidega teekonnafilm "Mütsiga mees".
ZFB-05

ZFB-05 Xinxing (hiina keeles 新星, "Xīnxīng" ('uus täht')) on Hiina soomustransportöör. See konstrueeriti Rahvavabastusarmee maavägede, Rahva Relvastatud Politsei, politseijõudude, Hiina ÜRO rahuvalve ja ekspordi jaoks. 
Tegu on lihtsa ehitusega ja üsna odava masinaga. Auto kere on soomustatud ning peab vastu käsitulirelvadele ja suurtükikildudele.
Rips-viltvahelik

Rips-viltvahelik ("Ripartites tricholoma") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente liik.
Seen kasvab muuhulgas kõduneval põhul, on maheda maitsega ja selle eospulber on valge.
Machine Girl

Machine Girl on Ameerika elektroonilise muusika duo.
Stiil ja teemad muusikas.
Veebiajakiri "Kerrang!" nimetas Machine Girli üheks "hardcore'i definitsiooni laiendavatest bändidest" ja kirjeldas projekti kui "eriti pungilikku ja raevukat tõugu breakcore’ist" (elektroonilise muusika alamžanr). Veebiajakiri "Pitchfork" kirjeldas nende stiili kui "halastamatu pungi, grindcore'i, reivi, industriaalmuusika ja muu killustiku kokku löömist". Veebipõhine plaadipood "Bandcamp" on Machine Girl'i kohta kirjutanud: "Võtke meie tänapäeva maailma viha ja valu, kiirendage seda ning lisage bassivõimendit – just selline tunne on Machine Girl'i kuulates. See on kõla, mis on täpselt nii kaasaegne kui see on ülifuturistlik."
Machine Girli muusikas leiduvad sõnad ja sämpelid, mis kritiseerivad kapitalismi ja uurivad vaimset tervist, soolist identiteeti ning seksuaalsust. Duo muusikas on libahundid ja koerad läbiv lüüriline ja esteetiline teema, mida kasutatakse agressiivsuse ja metsikuks olemise kirjeldamiseks. Projekt on oma nime saanud 2008. aasta Jaapani filmi "The Machine Girl" järgi, mida nad ka oma 2014. aasta albumil "WLFGRL" sämpeldasid.
Fromhold von Ungern

Fromhold von Ungern (tapeti 1602) oli Liivimaa aadlik ja Poola-Leedu ning Rootsi sõjaväelane
Ungernite suguvõsast põlvnev Fromhold von Ungern sündis Aderkaši ("Fistehl") ja Patkule ("Gilsen") mõisniku Fromhold von Ungerni ja Magdalene von Tiesenhauseni pojana.
Fromhold von Ungern võitles "truult ja vapralt" Liivi sõjas, ning kui kuningas Stefan Batory külastas 1582. aastal Riiat, lootis Ungern saada temalt kuninglikku kinnitust oma isa Patkule mõisale. Kuigi kuninglikku kinnitust saada ei õnnestunud, väljastas asehaldur Mikołaj Radziwiłł Rudy talle 5. septembril 1582 tõendi, mis kinnitas, et Ungern võib loota kuninglikule heatahtlikkusele oma truu ja vapra teenistuse eest. Kuningliku kinnituse Patkule mõisale sai ta alles 1589. aastal, misjärel omandas oma vennalt mõisa. 
Kui Poola-Rootsi sõja ajal tungis hertsog Karl oma vägedega Liivimaale, ning poolakad hakkasid vägesid koguma, pani Ungern oma Patkule mõisast välja kaks ratsanikku. Peagi aga vahetas Fromhold von Ungern oma venna eeskujul poolt ning astus rootslaste teenistusse, mispeale Karl määras ta Alūksne linnusepealikuks. Kui krooni suurkantsler Jan Zamoyski alustas 1602. aastal vastupealetungi, piiras ta sisse ka Alūksne ja garnison oli peagi sunnitud nälja tõttu poolakatele alistuma. Suurkantsler võimaldas Ungernile alistumise eest vaba läbipääsu Rootsi aladele ning andis talle ka vastavasisulise turbekirja. Ungern soovis ratsutada Pärnusse, kuid Alūksne ja Antsla vahel tungisid talle ja tema saatjatele kallale Poola kasakad ning tapsid Fromhold von Ungerni, Christoph Korffi ja veel üheksa inimest. Lisaks võtsid nad vangi Ungerni alaealise poja ning põletasid maha tapetute peatuskohaks olnud majad. Kantsler avaldas vahejuhtumi osas nördimust, ning algatas uurimise, mis küll tagajärjetuks jäi.
Perekond.
Fromhold von Ungern oli abielus Anna Gutsleviga, kes oli Puikule mõisniku Jürgen Gutslevi tütar ja "Fege" mõisniku Reinhold von Tiesenhauseni lesk. Abielust sündisid:
Niit-võlvnutt

Niit-võlvnutt ("Cuphophyllus virgineus") on šampinjonilaadsete seltsi limanutiliste sugukonda kuuluv seen.
Seen kasvab muuseas muruplatsidel ja on söödav.
Nino Rota

Giovanni Rota Rinaldi, tuntud ka kui Nino Rota (3. detsember 1911 Milano, Itaalia Kuningriik – 10. aprill 1979 Rooma, Itaalia) oli itaalia helilooja.
Rota sündis Milanos muusikuperekonnas. Ta oli imelaps – oma esimese oratooriumi "L'infanzia di San Giovanni Battista" kirjutas ta 11-aastaselt ning seda esitati Milanos ja Pariisis juba 1923. aastal; tema lasteooper Hans Christian Anderseni muinasjutu "Seakarjus" ainetel "Il Principe Porcaro" sai komponeeritud, kui ta oli kõigest 13-aastane ja ilmus 1926. aastal. 
Oma pika karjääri jooksul oli Rota erakordselt viljakas helilooja, seda eriti filmimuusika alal. Ta kirjutas muusika rohkem kui 180 filmile. Lisaks sellele komponeeris ta kümme ooperit, viis balletti ja kümneid muid orkestri-, koori- ja kammerteoseid.
Rota tegi ta koostööd paljude rahvusvaheliselt tuntud režissööridega, nagu Luchino Visconti, King Vidor, Eduardo De Filippo, Mario Monicelli, René Clément, Franco Zeffirelli, Federico Fellini ja Francis Ford Coppola (kelle jaoks kirjutas muusika filmidele "Ristiisa" ja "Ristiisa II").
Claude Agostini

Claude Agostini (21. jaanuar 1936 Pariis – 29. oktoober 1995 Pariis) oli prantsuse filmioperaator.
Ta oli filmioperaatori Philippe Agostini poeg.
Agostini oli operaatorina filminud üle 40 mängufilmi, sealhulgas kolm Jean-Jacques Annaud' filmi (" Must ja valge värvides", 1976; "Coup de tête", 1979; "La guerre du feu", 1981).
Robert Fraisse

Robert Fraisse (sündinud 1940 Pariisis) on prantsuse filmioperaator.
Ta on lõpetanud Pariisis filmikooli École nationale supérieure Louis-Lumière.
Fraisse on operaatorina filminud üle 50 mängufilmi. Ta on olnud režissööride Jean-Jacques Annaud' ja Nick Cassavetesi regulaarne koostööpartner.
Tonino Delli Colli

Tonino Delli Colli (20. november 1923 Rooma – 16. august 2005 Rooma) on itaalia filmioperaator.
Delli Colli on operaatorina filminud üle 60 filmi, sealhulgas filmis 1952. aastal Itaalia esimese värvilise filmi "Totò a colori".
Ta töötas koos mitmete tunnustatud ja eriilmeliste režissööridega, sealhulgas Sergio Leone, Roman Polański, Louis Malle, Federico Fellini (kelle kolme viimase filmi operaator ta oli) ja Jean-Jacques Annaud ("Roosi nimi"). 
Välislingid.
Jean-Marie Dreujou

Jean-Marie Dreujou (sündinud 18. juulil 1959 Toursis) on prantsuse filmioperaator.
Ta on lõpetanud 1979. aastal Pariisis asuva kõrgema kinematograafiakooli École supérieure d'études cinématographiques.
Dreujou on operaatorina filminud üle 60 filmi, sealhulgas Jean-Jacques Annaud' kaks filmi ("Kaks venda", 2004 ja "Notre-Dame brûle", 
2022).
Juta Vahtramäe

Juta Vahtramäe (25. märts 1924 – 12. märts 2004) oli eesti ehte- ja metallikunstnik. Ta sündis Viljandimaal taluniku perekonnas. 1953. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi metallehistöö kateedri. Seejärel suunati Tallinna Juveelitehasesse teostuskunstnikuks. 1958. - 1968. töötas Eesti NSV Kunstifondi Kunstitoodete Kombinaadis metallehitööde ateljees kunstilise juhina. Jätkas samas kuni 1981. aastani teostuskunstnikuna. 1981. aastas kuni surmani vabakunstnikuna. Kunstnike liidu liige aastast 1954.
Juta Vahtramäe oli ehtekunstnik, kes valdas meisterlikult paljusid tehnikaid ja tehnoloogiaid. Loomingu alguses teostas ja kujundas palju töid eesti filigraani tehnoloogias. Juba õppimise perioodil oli kasutama hakanud emailimist. Hiljem keskendus loomingus rohkem metalli modelleerimisele. Paistis silma unikaalse pärlmutri graveerimisega. 1960. aastate lõpust alates rõhutas enda töödes pool- ja vääriskivide erilisust. Kujundas ehtekompositsiooni vastavalt kivi värvile, kujule, suurusele. On töötanud palju kullaga ja loonud suursuguseid ehtekomplekte.
Loomingu paremikku säilitatakse Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis, samuti on tema loomingut ka teistes Eesti muuseumites. Nõukogude perioodil jõudsid tema tööd ka Moskva ja Peterburi muuseumitesse.
Kimberley

Kimberley või Kimberly võib tähendada järgmist:
Henoteism

Sõna henoteism tuleb kreekakeelsest sõnast "hen", mis tähendab ühte. Henoteismis kerkib üks jumal esile, jättes teised varju - näiteks Marduk, Amon Ra, Imti või Jahve. See on tihti faas, mis kujuneb monoteismiks.
Anastassija Dmõtruk

Anastassija Dmõtruk (ukraina keeles Анастасія Дмитрук; sündinud 31. jaanuaril 1991 Nižõnis) on vene ja ukraina keeles kirjutav ukraina luuletaja. Ta kirjutab luuletusi ja on pärast Kiievi Polütehnilise Instituudi lõpetamist töötanud infoturbe spetsialistina. Tema enim tsiteeritud luuletuseks on saanud vene keeles kirjutatud „Me ei ole enam kunagi vennad“.
Kalamaja Blues

Kalamaja Blues on 2023. aastal esilinastunud Eesti-Soome veebipõhine lühiseriaal, mis valmis koostöös Ylega.
Sarja esimene hooaeg räägib teismelise tüdruku Manna (Grete Alavere) ja tema kunstitudengist täditütre Olli (Annabel Tanila) seiklustest Kalamajas ühe hilissuvise päeva jooksul.
2024. aastal kuulutati välja teine hooaeg, mis esilinastus Eesti Rahvusringhäälingu Jupiteri veebikanalil 2025. aasta veebruaris. Teises hooajas teeb kaasa muusik Inger, kellega koostöös loodi sarjale uusversioon Singer Vingeri laulust "Ära jahtu".
Malaparte auhind

Malaparte auhind (itaalia keeles "Premio Malaparte") on Itaalia kirjandusauhind, mis antakse igal aastal ühele välisautorile. Selle asutasid 1983. aastal Graziella Lonardi Buontempo, Alberto Moravia ning ühendus Amici di Capri. Auhind on saanud nime kirjaniku ja ajakirjaniku Curzio Malaparte järgi ja auhinnatseremoonia toimub Capril. 
Auhinna väljaandmine katkes 1998. aastal, kuid see käivitati taas 2012. aastal.
Barnumi efekt

Barnumi efekt ehk Foreri efekt või vähem levinud terminiga Barnumi–Foreri efekt on levinud psühholoogiline nähtus, kus inimesed hindavad väga täpseks väidetavalt just neile loodud isiksusekirjeldust, mis on tegelikult nii üldine ja ebamäärane, et sobib peaaegu kõigile inimestele. See efekt võib osaliselt selgitada mõne paranormaalsee uskumuse ja praktika laialdast aktsepteerimist, näiteks astroloogia, ennustamine, aurakirjandus ja teatud tüüpi isiksustestid.
Psühholoog Bertram Forer kirjeldas seda algselt isikliku kinnituse eksimõttena. Termini "Barnumi efekt" võttis kasutusele psühholoog Paul Meehl 1956. aasta essees "Wanted – A Good Cookbook" ("Otsides head kokaraamatut"), sest ta leidis, et teatud n-ö pseudo-edukate psühholoogiliste testide ebamäärased isiksusekirjeldused sarnasesid šõumehe P. T. Barnumi kirjeldusega. 
Ülevaade.
Barnumi efekt avaldub vastuseks väidetele, mida nimetatakse "Barnumi väideteks". See tähendab, et inimene tajub teda kirjeldavaid üldisi iseloomustusi tõepärasena, hoolimata sellest, et väited on nii üldistatud, et võivad kehtida peaaegu kõigi inimeste kohta. Selliseid tehnikaid kasutavad ennustajad, astroloogid ja teised, veenmaks kliente selles, et neil on tegelikult paranormaalne anne.
Dion Beebe

Dion Beebe (sündinud 18. mail 1968 Brisbane'is) on Austraaliast pärit Lõuna-Aafrika Vabariigi filmioperaator.
Ta kolis 1972. aastal oma perega Austraaliast Queenslandist Lõuna-Aafrikasse Kaplinna. 
Aastatel 1987–1989 õppis ta Sydneys asuvas Australian Film, Television and Radio Schoolis filmioperaatoriks.
Beebe on operaatorina filminud üle 50 filmi.
Ricardo Aronovich

Ricardo Aronovich (sündinud 3. jaanuaril 1930 Buenos Aireses) on Argentina filmioperaator.
1969. aastal kolis ta Pariisi, kus töötas paljude tuntud režissööride, nagu Alain Resnais', Miguel Littíni, Costa-Gavrase, Hugo Santiago, Louis Malle ja Ettore Scola filmide loomisel.
Aronovich on operaatorina filminud üle 90 filmi.
Dean Cundey

Dean Raymond Cundey (sündinud 12. märtsil 1946 Alhambras California osariigis) on Ameerika Ühendriikide filmioperaator.
Cundey on operaatorina filminud üle 100 filmi. Ta on töötanud paljude tuntud režissööride, nagu John Carpenteri, Steven Spielbergi, Robert Zemeckise ja Ron Howardi filmide loomisel.
Elliot Davis

Elliot Davis (sündinud 23. mail 1948) on ameerika filmioperaator.
Davis on lõpetanud Virginia Techi bakalaureusekraadiga arhitektuuris ja California Ülikooli Los Angeleses magistrikraadiga filmikunstis.
Davis alustas filmitegija karjääri 1970. aastate keskel. Operaatorina on ta filminud üle 60 filmi. Ta on filminud sealhulgas selliste režissööride juures nagu Steven Soderbergh ("King of the Hill", "The Underneath", "Gray's Anatomy", "Üle mõistuse"), Catherine Hardwicke ("Kolmteist", "Dogtowni peremehed", "Sündimise lugu", "Videvik") ja Jessie Nelson ("Mina olen Sam", "Peab armastama jõule").
Pawel Pogorzelski

Pawel Pogorzelski (sündinud 30. juulil 1979 Włocławekis) on poola päritolu Kanada filmioperaator.
Pogorzelski kolis kaheaastaselt koos perega Kanadasse Montreali.
Ta on lõpetanud Concordia Ülikooli bakalaureusekraadiga meediakommunikatsiooni erialal. 2008. aastal alustas ta õpinguid Los Angeleses AFI Conservatorys.
Pogorzelski on operaatorina filminud üle 60 filmi. Sagedasem koostöö on tal olnud ameerika režissööri Ari Asteriga, kellega koos valmis viimati (2023. aastal) sürrealistlik tragikomöödia sugemetega õudusfilm "Kõik Beau hirmud". 2021. aastal oli ta Ilja Naišulleri märulifilmi "Eikeegi" operaator.
Mikael Salomon

Mikael Salomon (sündinud 24. veebruaril 1945 Kopenhaagenis) on Taani filmioperaator, filmirežissöör ja produtsent.
Pärast pikka aega operaatorina töötamist Taani filminduses siirdus Salomon 1980. aastate lõpus Hollywoodi filmitööstusesse. Kokku on ta operaatorina filminud üle 50 ja režissöörina lavastanud üle 40 filmi. 
Välislingid.
Tony Pierce-Roberts

Tony Pierce-Roberts (sündinud 24. detsembril 1944 Birkenheadis) on Briti filmioperaator.
Ta on operaatorina filminud üle 60 filmi.
Darius Khondji

Darius Khondji (pärsia keeles داریوش خنجی; sündinud 21. oktoobril 1955 Teheranis) on iraani päritolu Prantsusmaa filmioperaator.
Khondji on operaatorina filminud üle 80 filmi. Ta on töötanud paljude tuntud režissööride, nagu David Fincheri, Woody Alleni, Jean-Pierre Jeunet' ja James Gray filmide loomisel.
Ramariopsis subtilis

Ramariopsis subtilis on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Emmanuel Lubezki

Emmanuel Lubezki Morgenstern (sündinud 30. novembril 1964 Mexico Citys) on Mehhiko filmioperaator ja filmiprodutsent.
Lubezki on operaatorina filminud üle 50 filmi. Ta on töötanud koos paljude tunnustatud režissööridega, sealhulgas Mike Nicholsi, Tim Burtoni, Michael Manni, Joel ja Ethan Coeni, David O. Russelliga ning sagedaste koostööpartnerite Terrence Malicki, Alfonso Cuaróni ja Alejandro González Iñárrituga. 
Ta on proovinud kätt ka filmirežissöörina. Tal on valminud mitu lühifilmi. 
Välislingid.
Ghislain Cloquet

Ghislain Cloquet (18. aprill 1924 Antwerpen, Belgia – 2. november 1981 Montainville, Yvelinesi departemang) oli prantsuse filmioperaator.
Ta oli lõpetanud 1947. aastal Pariisis asuva filmikooli Institut des hautes études cinématographiques (IDHEC). Aastatel 1954–1962 ja 1975–1979 töötas ta IDHEC-is õppejõuna. 
Cloquet oli operaatorina filminud üle 60 filmi. Tema tuntuimad filmitööd olid Woody Alleni "Love and Death" (1975), Jacques Demy "Rocheforti tüdrukud" (1967) ja Roman Polański film "Tess" (1979), kuhu teda kutsuti asendama tuntud Briti operaatorit Geoffrey Unsworthi, kes suri kolmandal võttenädalal südamerabandusse.
Välislingid.
Allen Daviau

John Allen Daviau (14. juuni 1942 New Orleans – 15. aprill 2020 Los Angeles) oli ameerika filmioperaator.
Daviau oli operaatorina filminud üle 40 filmi. Ta on tuntud oma koostööst Steven Spielbergiga.
Geoffrey Unsworth

Geoffrey Gilyard Unsworth (26. mai 1914 Atherton, Suur-Manchester – 28. oktoober 1978 Pariis) oli Briti filmioperaator.
Unsworth oli operaatorina filminud üle 90 filmi, sealhulgas sellised filmid nagu Stanley Kubricku "", Bob Fosse "Kabaree", Sidney Lumeti "Mõrv Idaekspressis", Richard Donneri "Superman" ja Richard Lesteri "Superman 2". 
Ta suri 28. oktoobril 1978 pärast südamerabandust Roman Polański filmi "Tessi" võtteplatsil; tema tööd jätkas Ghislain Cloquet.
Brian Tufano

Brian Richard Tufano (1. detsember 1939 London – 12. jaanuar 2023) oli inglise filmioperaator.
Tufano oli operaatorina filminud üle 80 filmi. Tema tuntuimate teoste hulka kuuluvad Trainspotting, Ebatavaline elu ja Billy Elliot.
Andrew Lesnie

Andrew Lesnie (1. jaanuar 1956 Sydney – 27. aprill 2015 Sydney) oli Austraalia filmioperaator.
Lesnie oli operaatorina filminud üle 50 filmi. Ta on eelkõige tuntud kui Peter Jacksoni triloogia "Sõrmuste isand" (2001–2003) ja selle eelloo "The Hobbit" (2012–2014) peaoperaator.
Madis Ajaots

Madis Ajaots (22. aprill 1966 – 12. oktoober 2024) oli eesti agronoom ja põllumajandusettevõtja. 
Pärast Konguta sovhoosi pankrotistumist lõi Madis Ajaots 1993. aastal põllumajandusettevõtte "Rannu Seeme". Esialgseks plaaniks oli kasvatada ligi sajal hektaril kartulit, kuid aastate jooksul laienes OÜ Rannu Seeme ligi 2500 hektarile, kus kasvatatakse 60 erinevat kultuuri ja sorti, alustades kohalikust talirüpsist ja sojaoast ning lõpetades Indiast Eestisse toodud kiker- ehk põishernega. 
Ajaots suri 58-aastaselt raske haiguse järel.
Tunnustus.
2010. aastal nimetati Ajaots Eesti aasta põllumeheks.
Põllumajandus-Kaubanduskoda kinkis mehele auhinnaks ajaloolise «Külvaja» kuju vähendatud koopia ning Swedbank andis koolitustoetuseks 30 000 krooni. Konkursi korraldajate hinnangul on Ajaots tõusnud aastatega suurte saakide meistriks, koristades viies vallas asuvatelt maadelt igal aastal 7000-8000 tonni teravilja. Tema rekordsaak oli kaheksa tonni teravilja ühelt hektarilt, keskmine saagikus aga viis tonni hektarilt. 
2017. aastal sai Ajaots aasta taimekasvataja auhinna.
Jean Rabier

Jean Rabier (16. märts 1927 Villers-Bretonneux, Somme'i departemang – 15. veebruar 2016 Port-de-Bouc, Bouches-du-Rhône'i departemang) oli prantsuse filmioperaator.
Rabier oli operaatorina filminud üle 70 filmi, sealhulgas paljud Claude Chabroli filmid. Tema tuntuim operaatoritöö on "Cherbourgi vihmavarjud" (1964; filmirežissöör Jacques Demy).
Turg

Turg on protsesside ja institutsioonide kogum, mis võimaldab kokku saada majandusliku hüve pakkumisel ja nõudlusel.
Juhan Karma

Juhan Karma (24. jaanuar (vkj)/ 5. veebruar 1889 Kudina vald, Maarja-Magdaleena kihelkond, Tartumaa – 1968) oli eesti õpetaja ja koduloolane.
Alghariduse sai ta Maardla külakoolis ja Palamuse kihelkonnakoolis. Lõpetas 1911. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Täiendas end suvistel keskkooliõpetajate ettevalmistamise kursustel Tartu Ülikooli juures. 
Töötas õpetajana mitmes koolis. Oli aastatel 1918–1920 Palamuse algkooli juhataja. Alates 1920. aastast oli ta õpetaja Tartu Linna 15. Algkoolis, hiljem oli ta taas Palamuse koolis. Õpetajana oli tema peamine huviala looduseõpetus ja maateadus ning ta oli selle alal uuenduste taotlejate esirinnas. 
Oli Tartu Pedagoogilise Muuseumi kaastööline.
Isiklikku.
Tema pojad olid keeleteadlane Tõnu Karma ja arhitekt Jüri Karma.
Hunditootem (film)

"Hunditootem" (originaalpealkirjad: "Le dernier loup" / 狼图腾; pinyin: "láng túténg") on 2015. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud draamafilm. Stsenaariumi kirjutasid Jean-Jacques Annaud, Alain Godard, John Collee ja Lu Wei hiina kirjaniku Jiang Rongi 2004. aastal ilmunud romaani "Hunditootem" alusel. Filmioperaator oli Jean-Marie Dreujou ja muusika kirjutas filmile James Horner.
Sünopsis.
Hiina üliõpilane Chen Zhen (Feng Shaofeng) saadetakse 1967. aastal Sise-Mongoolia kõrbesse rändkarjuste juurde. Seal peaks ta neile lugemist ja kirjutamist õpetama. Kuid ta mõistab kiiresti, et tema tõeline kirg seisneb loomas, keda nomaadid kardavad, kuid samal ajal austavad: hundis. Seega eirab Chen Zhen kõiki hoiatusi ja vihjeid ning jälgib salaja hundikarja metsikuid rüüste. Kaunite ja samas väga ohtlike loomade majesteet puudutab teda sügavalt. Sellegipoolest peetakse neid ametlikult inimestele ja loomadele ohtlikuks ning seetõttu tuleb Pekingist peagi käsk hävitada kõik hundid. Chen Zhen päästab seejärel noore hundi ja kasvatab ta üles. Kuigi mehe ja väikese hundi vahel tekib sügav sõprus, püüab hundikari neilt äravõetud kaaslase tagasi saada. 
Yang Ke rollis Shawn Dou, Gasma rollis Ankhnyam Ragchaa ja Biligi rollis Batdorj-in Baasanjab.
Tootjariigid ja filmiauhinnad.
See mandariinikeelne film oli Prantsusmaa ja Hiina filmitootjate koostöö. "Hunditootem" filmiti Sise-Mongoolias. 
Film pälvis mitmeid auhindu, sealhulgas võitis Pekingi rahvusvahelisel filmifestivalil kaks auhinda (parima filmirežissööri ja parimate eriefektide auhind). Paljude nomineerimiste seas olid ka nominatsioon Pekingi filmifestivali parima filmi auhinnale ning Hong Kong Film Awardsi auhindade jagamisel nominatsioon parimale Mandri-Hiinas ja Taiwanis tehtud hiinakeelsele filmile.
Must kuld (film, 2011)

"Must kuld" (originaalpealkiri "Black Gold") on 2011. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud eepiline ajaloofilm. Stsenaariumi kirjutasid Jean-Jacques Annaud, Menno Meyjes ja Gérard Brach Šveitsi kirjaniku Hans Rueschi 1957. aastal ilmunud romaani "" alusel. Filmioperaator oli Jean-Marie Dreujou ja muusika kirjutas filmile James Horner.
Peaosades Tahar Rahim, Mark Strong, Antonio Banderas, Freida Pinto, Riz Ahmed, Corey Johnson ja Liya Kebede.
Väljamõeldud süžee keskmes on kaks tülitsevat kuningriiki Araabia poolsaarel, mis võitlevad 20. sajandi alguses naftarikka piirkonna pärast. Film põhineb Hans Rueschi romaanil. 
See ingliskeelne film oli Prantsusmaa, Itaalia, Tuneesia ja Katari filmitootjate koostöö. "Must kuld" filmiti põhiliselt Kataris ja Tuneesias.
Wings of Courage

"Wings of Courage" on 1995. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud draamafilm. Stsenaariumi kirjutasid Alain Godard ja Jean-Jacques Annaud.
Filmioperaator oli Robert Fraisse ja muusika kirjutas filmile Gabriel Yared.
1930. aastal püüdis Lõuna-Ameerikas väike rühm prantsuse piloote eesotsas lennunduse pioneeri Antoine de Saint-Exupéryga (Tom Hulce) tõestada, et nad suudavad pakkuda Andide kohal usaldusväärset lennupostiteenust. Kui üks noortest lennupostipilootidest Henri Guillaumet (Craig Sheffer) Andides sellisel lennul alla kukub, alustatakse tema otsinguid. Henri püüab iseseisvalt tsivilisatsiooni rüppe naasta. 
Henri abikaasa Noelle'i rollis Elizabeth McGovern, lennupostipiloodi Jean Mermozi rollis Val Kilmer.
See ingliskeelne film oli Prantsusmaa ja Ameerika Ühendriikide filmitootjate koostöö.
Armuke (film)

"Armuke" (originaalpealkiri "L'Amant") on 1992. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud romantiline draamafilm. Stsenaariumi kirjutasid Jean-Jacques Annaud ja Gérard Brach prantsuse kirjaniku Marguerite Durasi 1984. aastal ilmunud romaani "Armuke" alusel. Filmioperaator oli Robert Fraisse, monteerija Noëlle Boisson ja muusika kirjutas filmile Gabriel Yared.
Durasi romaanil põhinev film kirjeldab1929. aasta Prantsuse Indohiinas teismelise prantsuse tüdruku ja jõuka hiinlase vahelist ebaseaduslikku suhet. Peategelast kehastab Jane March ja tema väljavalitut Tony Leung Ka-fai.
See ingliskeelne film oli Prantsusmaa ja Suurbritannia filmitootjate koostöö. "Armuke" filmiti Vietnamis ja Prantsusmaal. 
Film pälvis mitmeid auhindu, sealhulgas sai nominatsiooni parima operaatoritöö Oscarile ning võitis parima filmimuusika Césari ja sai kuus nominatsiooni Césari auhinnale.
Tiina Pajuste

Tiina Pajuste (sündinud 27. juulil 1984 Tallinnas) on eesti õigusteadlane ja õppejõud. 
Tiina Pajuste on Euroopa Rahvusvahelise Õiguse Seltsi liige ja aidanud Eestis edendada Rahvusvahelise Õiguse Tudengite Seltsi korraldatavat 
Teadustöö.
Ta lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 2007. aastal sai ta Helsingi Ülikoolist rahvusvahelise õiguse magistrikraadi ning 2009. aastal rahvusvahelise õiguse diplomi Cambridge’i ülikoolist.
2012. aastal kaitses ta Cambridge’i ülikoolis õigusteaduse alal doktoriväitekirja „Accountability Mechanisms for International Organisations“ (juhendaja James Crawford) ja sai doktorikraadi.
Teadlasena on Tiina Pajuste uurimistegevusel kolm põhilist suunda:
Kõigil uurimissuundadel on ühine laiem fookus – uurida (rahvusvaheliste) institutsioonide rolli rahvusvahelises suhtluses ja koostöös, mis oli traditsiooniliselt riikide pärusmaa. Tema uurimistegevuse fookuseks on viimase viie aasta jooksul olnud inimõigused ja nende muutused, vaadeldes rahvusvaheliste organisatsioonide tegevuse efekti antud küsimusele. Lisaks on ta uurinud rahvusvaheliste organisatsioonide ja rahvusvahelise õiguse rolli sõjaliste konfliktide lahendamisel, mis mõjutab nii rahvusvahelist julgeolekut kui ka konflikti osapoolte kodanike inimõigusi. 
Ta on osalenud mitmes rahvusvahelises teadus- ja arendusprojektis, millest olulisemad on COSTi projekt CA19143 – Global Digital Human Rights Network (2020–2024), Horizon2020 Twinning project HURMUR – Human Rights, Mutually Raising Excellence (2016–2018) ning Ühendkuningriigi Majandus- ja Sotsiaal-teadusuuringute Nõukogu rahastatud projekt Legal Tools for Peace-making (2014–2017). 
Töökäik.
Aastail 2007–2008 töötas ta teadurina Helsingi Ülikooli Erik Castréni Rahvusvahelise Õiguse ja Inimõiguste Instituudis. 
2011–2012 töötas ta professor James Crawfordi uurimisassistendina Cambridge’i ülikooli õigusteaduskonna Lauterpachti Rahvusvahelise Õiguse Keskuses.
2012–2016 töötas ta teadurina Cambridge’i Ülikooli õigusteaduskonna Lauterpachti Rahvusvahelise Õiguse Keskuses ja 2014–2016 ka poliitika ja rahvusvaheliste suhete osakonna seotud lektorina.
Alates 2014 töötab ta Tallinna Ülikoolis õppejõuna, 2014–2020 lektorina, 2020–2021 dotsendina. Alates 2021. septembrist on ta Tallinna Ülikooli rahvusvahelise õiguse ja julgeoleku professor.
2012–2016 oli ta osa Cambridge’i ülikooli projekti "Legal Tools for Peacemaking" meeskonnast, kes arendas välja analüütilise rahulepingute andmebaasi Languageofpeace.org.
2017–2018 viis ta läbi erinevad isikuandmete kaitse koolitusi andmekaitsespetsialistidele ja ettevõtetele.
Spordikohtunikuna.
Tiina Pajustel on must vöö karates ning ta on rahvusvaheline karatekohtunik, omades kumite ja kata kohtuniku litsentsi nii Euroopa (EKF) kui ka Maailma Karateföderatsioonis (WKF).
Vida Movahed

Vida Movahed (pärsia keeles: ویدا موحدی; sündinud 1985 Teheranis) on Iraani inimõiguslane, keda peetakse hidžaabi kandmise vastase liikumise algatajaks Iraanis.
Ta alustas protestimist 27. detsembril 2017, kui võttis Teheranis Enghelabi tänaval sümboolselt peast valge pearäti, et protesteerida Iraanis kohustusliku hidžaabi kandmise vastu. Sellest avaldatud foto "Tüdruk Enghelabi tänavalt" kogus laiemat tuntust.
Esimene protest.
27. detsembril 2017 seisis Vida Movahed ilma pearätita elektrikapil, et protesteerida kohustusliku hidžaabi kandmise vastu. Ta sidus pearäti pulga otsa ja kasutas seda lipuna. Movahed arreteeriti kohe ning vabastati 27. jaanuaril pärast kuu aega vahi all viibimist.
Teine protest.
29. oktoobril 2018 hoidis Movahed käes mitmeid õhupalle ja läks Enghelabi väljaku türkiissinise kupli tippu, et protesteerida hidžaabi kandmise kohustuse vastu. Seejärel arreteeriti ta uuesti ja mõisteti üheks aastaks vangi, kuna leiti, et ta õhutas hidžaabi eemaldamise tõttu inimesi korruptsioonile ja prostitutsioonile.
La Guerre du feu

"La Guerre du feu" on 1981. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud draamafilmi elementidega seiklusfilm. Stsenaariumi kirjutas Gérard Brach Belgia kirjaniku J. H. Rosny vanema 1911. aastal ilmunud romaani "Võitlus tule pärast" alusel. Filmioperaator oli Claude Agostini ja muusika kirjutas filmile Philippe Sarde. Filmi jumestuskunstnikud olid Sarah Monzani ja Michèle Burke.
Peaosades Everett McGill, Rae Dawn Chong, Ron Perlman ja Nameer El-Kadi.
Filmi tegevus toimub eelajaloolisel ajal. Kui koopainimeste suguharus võitluses vaenlastega kustub tulekolle, saadetakse mitu noort julget ettevõtlikku suguharu liiget uut tuld otsima.
See prantsuskeelne film oli Prantsusmaa ja Kanada filmitootjate koostöö. "La Guerre du feu" filmiti Šoti mägismaal, Keenias Tsavo rahvuspargis ja Kanadas. Mõned mammutitega seotud stseenid filmiti Islandil. Erilised keelevormid lõi romaanikirjanik Anthony Burgess, liikumis- ja žestimustrid aga antropoloog Desmond Morris.
Tunnustus.
Film pälvis mitmeid auhindu, sealhulgas võitis parima jumestuse ja soengu Oscari ning Césari auhinna parima filmi ja parima filmirežissööri kategoorias.
2024.–2025. aasta maailma karikasari mäesuusatamises

2024.–2025. aasta maailma karikasari mäesuusatamises on Rahvusvahelise Suusaliidu (FIS) korraldatav karikasari, mis toimub 59. korda nii meestele kui ka naistele.
Hooaeg peaks algama 26. oktoobril 2024 Austrias Söldenis ja lõppeb 27. märtsil 2025 Ameerika Ühendriikides Sun Valleys toimuval finaalil.
Eelmise hooaja valitsevad meistrid on Marco Odermatt (meestest) ja Lara Gut-Behrami (naistest), mõlemad on Šveitsist.
Hooaeg jääb veebruaris pausile, kuna Austrias Saalbachis toimuvad 4.–16 veebruarini 2025. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused.
Ajakava ja tulemused.
Mehed.
Edetabelid.
Üldkarikas.
 CUP STANDINGS
Kiirlaskumine.
 CUP STANDINGS
Ülisuurslaalom.
 CUP STANDINGS
Suurslaalom.
 CUP STANDINGS
Slaalom.
 CUP STANDINGS
Auhinnaraha.
 PRIZE MONEY
Naised.
Edetabelid.
Üldkarikas.
 CUP STANDINGS
Kiirlaskumine.
 CUP STANDINGS
Ülisuurslaalom.
 CUP STANDINGS
Suurslaalom.
 CUP STANDINGS
Slaalom.
 CUP STANDINGS 
Auhinnarahad.
 PRIZE MONEY
Rahvaste karikas.
Üldkarikas
&lt;br&gt;
 NATIONS CUP OVERALL
Mehed
&lt;br&gt;
 NATIONS CUP MEN
Naised
&lt;br&gt;
 NATIONS CUP WOMEN
Tüüp 08

Tüüp 08 (hiina keeles 08式轮式装甲车族, "Líng bā Shì lúnshì zhuāngjiǎchē zú" ("Tüüp 08 ratastel soomukite seeria")) on Hiina soomuk. See on kaheksaveoline, amfiibne, modulaarse konstruktsiooniga ning seda toodab sõjaväetööstusettevõte Norinco. Soomukit kasutatakse tuletoetuseks, logistikaks ja kiirreageerimisüksuste ümberpaigutamiseks. Tüüp 08 konstrueeriti 2000. aastate alguses ning seda on toodetud üle 6000. Masin on laialdases kasutuses Hiina maaväes ja merejalaväes. Kuna see on modulaarse kujundusega, saab seda lihtsasti ümber ehitada laia valiku ülesannete jaoks, nagu soomustransportöör, pioneersoomuk, miinitõrjesoomuk, liikursuurtükk, õhutõrjesoomuk, luuresoomuk, juhtimissoomuk jne.
Cheilymenia granulata

Cheilymenia granulata on liudikulaadsete liik.
Seen kasvab lehmasõnnikul.
Roquetoire

Roquetoire on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Roquetoire asub u. 12 km Saint-Omerist kagus teede D195 ja D187 ristumiskoha ümbruses.
Myochromella

Myochromella on kobarheinikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.
Wittes

Wittes on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Wittes asub 14 km Saint-Omerist kagus, teede N43 ja D197 ristumiskoha ümbruses ning Lysi väikese lisajõe Melde jõe kallastel.
Harbin Z-9

Harbin Z-9 (NATO koodnimi Haitun (hiina keeles 海豚 ehk "Delfiin")) on Hiina sõjaväehelikopter. Selle relvastatud varianti toodab ettevõte Harbin Aircraft Industry Group. See on litsentsi alusel valmistatud koopia Prantsuse kopterist Eurocopter AS365 Dauphin.
Audincthun

Audincthun on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Audincthun asub 32 km Montreuil-sur-Merist kirdes, teede D92 ja D133 ristumiskoha ümbruses.
Avroult

Avroult on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Avroult asub 16 km Saint-Omerist edelas, teede D928 ja D133 ristumiskoha ümbruses.
Kühmkantarellik

Kühmkantarellik ("Cantharellula umbonata") on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Seen kasvab samblases metsas ja on söödav.