tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Melissa Horn

Astrid Melissa Edwarda Horn Weitzberg (sündinud 8. aprillil 1987), tuntud kui Melissa Horn, on rootsi muusik. Ta on laulja Maritza Horni tütar.
Elulugu.
Ta sündis Maritza Horni (sündinud 1951) ja praeguse anestesioloogiaprofessori Edvard Terrence Weitzbergi (sündinud 1955) peres Södermalmis. Tal on viis venda. Vanemad ostsid talle kitarri, kui ta sai 16, ning varsti pärast seda kirjutas ta oma esimese laulu. Ta võttis laulutunde, leidis produtsendi ja sai plaadilepingu veel enne keskkooli lõpetamist. 2010. aasta aprillis rajas ta firma Edward AB.
Muusikakarjäär.
Melissa Horni debüütalbum "Långa nätter" ilmus 30. aprillil 2008. Sellele järgnes "Säg ingenting till mig" 14. oktoobril 2009, mis tõi talle suure publiku ja Grammy nominatsioonid. Kolmas album "Innan jag kände dig" ilmus 16. septembril 2011 ja püsis esimeste nädalate jooksul Rootsi edetabelite tipus. Plaadiesitlusturnee toimus Rootsis, Norras ja Taanis. Album "Om du vill vara med mig" tuli välja 2. oktoobril 2013 ja viies album "Jag går nu" ilmus 27. novembril 2015. Kõik laulud on rootsi keeles.
Horn laulis laulu "Kungsholmens hamn" 2011. aasta Norra terrorirünnakute ohvrite mälestustseremoonial.
Haansalu

Haansalu oli küla Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Küla lähedal asub Viru-Kabala küla.
Hardu

Hardu oli küla Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. Tänapäeval on endisaegse küla kohal Vidruka küla.
Härmamäe

Härmamäe (ka "Hermamäe") oli küla Virumaal Vaivara kihelkonnas. Tänapäeval on endisaegse küla kohal Soldina küla.
Inju-Aru mõis

Inju-Aru mõis (saksa keeles Arrohof) oli poolmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1848 Inju mõisast eraldatud alast.
Immersoo mõis

Immersoo mõis (saksa keeles "Immesso") oli Kulina mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Aruküla küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Karila mõis

Karila mõis (saksa keeles "Karlshof") oli Roela mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Puka küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Männikvälja mõis

Männikvälja mõis (saksa keeles "Männikowälja") oli Põlula mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Männikvälja küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Põlula-Uuemõisa mõis

Põlula-Uuemõisa mõis (saksa keeles "Neu-Poll") oli Põlula mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Rasivere mõis

Rasivere mõis (saksa keeles Rassiwer) oli Roela mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Rosentali mõis

Rosentali mõis (saksa keeles "Rosenthal") oli Roela mõisa kõrvalmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Vana-Aru mõis

Vana-Aru mõis, ka Vana-Aru karjamõis, Kulina Vana-Aru karjamõis (saksa keeles "Alt-Arro, Marienhof") oli Kulina mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Võhu mõis

Võhu mõis (saksa keeles "Wöhho") oli Küti mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Võhu küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Puka mõis (Viru-Jaagupi)

Puka mõis (saksa keeles "Pucka") oli Kulina mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Kulina küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Roosna mõis (Viru-Jaagupi)

Roosna mõis (saksa keeles "Rosna") oli Rägavere mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Uuemõisa mõis (Viru-Jaagupi)

Uuemõisa mõis (saksa keeles "Neuhof") oli Kulina mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Aruküla küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Trapetsvalem

Trapetsvalem ehk kvadratuurvalem on seos määratud integraali lähendamiseks .
Määratud integraal lähendatav trapetsi pindalast
formula_1
Integraal koosneb formula_2 ja formula_3 summast
formula_4
Summeeritud trapetsvalem on kujul
formula_5
kus formula_6 ja formula_7 on andmepunktide koguarv vahemikus formula_8.
Tukajevi rajoon

Tukajevi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Naberežnõje Tšelnõ.
Rajoonis on 23 külaasundust.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 39 731. 2010. aasta seisuga olid elanikest 71,07% tatarlased, 24,26% venelased ja 1,48% tšuvašid.
Kodasoo vald

Kodasoo vald (saksa keeles "Kotzum") oli vald Harjumaal Kuusalu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Jõelähtme vallaga.
1917. aastal eraldati Jõelähtme vallast Kodasoo kogukond ja Saunja küla ja nendest moodustati uuesti Kodasoo (Kodasu) vald.
Valla alal asus Kodasoo mõis. Vallamaja asus Kodasoo külas.
Hõbeda vald

Hõbeda vald (saksa keeles "Hoebbet") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja seejärel liideti see 1893 Aaspere vallaga.
17. oktoobril 1866 liideti Hõbeda vallaga Vatku vald, ent 27. oktoobril 1866 liitmisotsus tühistati.
Valla alal asus Hõbeda mõis.
Pada vald

Pada vald (saksa keeles "Paddas") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939 Vallamaja asus Kabala külas.
1891. aastal liideti Pada vallaga Samma, Ulvi ja Varudi vald.
1939. aasta vallareformiga läksid Pada valla Uljaste, Nüri, Vana-Sonda, Päsula ja Puisma külade, Ilmaste ja Satsu asunduste ning Sonda aleviku maa-alad uue Erra valla koosseisu; Toomika, Võrkla, Metsavälja, Aru, Pada, Varudi ja Kassamäe külade, Pada, Samma ja Varudi asunduste ning Varudi asunduse talude lahus-heinamaatükkide maa-alad Mahu valla koosseisu; Urtja, Põdri ja Haansalu külade, Aaria ja Kabala asunduste, Prüningi ja Lilleoru talude maa-alad ning raudteemajade piirkond Rägavere valla koosseisu; Varudi-Altküla ja Varudi-Vanaküla maa-alad Sõmeru valla koosseisu.
Georg Friedrich Rogall

Georg Friedrich Rogall (14. aprill 1701 Königsberg – 6. aprill 1733 Königsberg) oli saksa luterlik teoloog, pietismi teerajaja Ida-Preisimaal. 
Elulugu.
Rogall kasvas üles Königsbergis. Ta õppis 1722. aastani Königsbergi ülikoolis evangeelset teoloogiat ning 1722/23 Frankfurdi ülikoolis Oderi ääres. Aastal 1723 läks ta üle Halle ülikooli, kus ta kuulas muu hulgas Christian Wolffi loenguid filosoofiast, füüsikast ja matemaatikast. Halles puutus Rogall kokku August Hermann Franckega, kes avaldas talle sügavat muljet; ta sai tema sõbraks ja lauakaaslaseks. Francke orbudekodus tegutses ta katehheedina. Aastal 1723 sai ta magistrikraadi ning 1724 läks Königsbergi tagasi. Aastal 1724 sai ta magistriks.
Ta pidas 1724 suure innu ja menuga Uue Testamendi loenguid. Aastal 1725 sai ta teoloogiadoktoriks ning ta määrati hoolimata usuteaduskonna dekaani Johann Jakob Quandti vastuseisust kuningas Friedrich Wilhelm I käsul Königsbergi ülikooli korraliseks filosoofiaprofessoriks ja erakorraliseks teoloogiaprofessoriks. Aastal 1727 või 1728 sai Rogall pietistliku Collegium Fridericianumi inspektoriks ja jutlustajaks; 1729 sai ta direktori kohusetäitjaks, 1731 direktoriks. Tema direktoriajal võeti kooli vastu Immanuel Kant.
Aastal 1729 sai konsistooriuminõunikuks, 1731 korraliseks teoloogiaprofessoriks, 1731 Königsbergi toomkoguduse pastoriks ja Königsbergi toomkooli inspektoriks. Aastal 1732 suri ta "kurnatusse".
Tegevus.
Rogall tõi koos professorite Abraham Wolfi ja Johann David Kypkega Ida-Preisimaale Halle pietismi vaimu, millele oli seal teed rajanud juba Philipp Jacob Speneri õpilane Heinrich Lysius. Ortodokssed luterlased, nagu kindralsuperintendent Johann Jakob Quandt, osutasid pietistidele ägedat vastupanu. Rogall tõi Königsbergi samuti Halles hariduse saanud Franz Albert Schultzi, kes jätkas pärast Rogalli surma tema tööd, sealhulgas Collegium Fridericianumi juhina. 
Rogall andis välja lauluraamatu "Kern alter und neuer Lieder" (Königsberg 1731), mis oli Ida-Preisimaal pikka aega kasutusel. Iga lauluga käib seal kaasas sisukokkuvõte ("Kernspruch"). Ta kirjutas ka teoloogilisi askeetlikke kirjutisi.
Rogall kaebas Königsbergi ülikooli erakorralise professori Christian Gabriel Fischeri peale Christian Wolffi filosoofia avaliku pooldamise eest pärast seda, kui Wolff oli Preisimaalt pagendatud ja tema filosoofia õpetamine keelustatud. Selle peale pagendati ka Fischer Preisimaalt.
Aabrami

Aabrami on paikkond Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Soldina külas. Eesti esimesel iseseisvusajal oli see üks Vaivara kihelkonna külasid. 1940. aastal kuulus Aabrami küla Alutaguse valda Virumaal.
Kaste küla

Kaste (ka "Kasteküla") oli küla Tartumaal Äksi kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tartu maakonnas Tabivere vallas Voldi küla kohal. 
Küla on mainitud 16. sajandil (Kastiküll).
Poldark

"Poldark" on Suurbritannia draamasari, mille tegevus toimub peamiselt Cornwallis.
Seda näitas esmakordselt telekanal BBC One 8. märtsil 2015. Kaheksaosaline seriaal (Ameerika Ühendriikides seitsmeosaline) põhineb Winston Grahami 12 raamatust koosneva romaanisarja "Poldark" kahel esimesel raamatul. 8. aprillil 2015 teatas BBC, et sarjale lisandub teine hooaeg.
Winston Grahami romaanisarja "Poldark" nelja esimese raamatu põhjal on varem loodud samanimeline seriaal "Poldark", mis oli BBC One'i eetris aastail 1975–1977.
Sari oli esimest korda ETV eetris alates 12. märtsist 2016 kaheksa nädala vältel. Hiljem on ETV sarja näidanud ka 2018. ja 2019. aastal.
Christian Gabriel Fischer

Christian Gabriel Fischer (10. august 1686 Königsberg – 15. detsember 1751) oli saksa õpetlane.
Ta sündis Königsbergi kaupmehe Gabriel Fischeri (1656–1699) perekonnas.
Ta õppis Altstadti koolis. Ta õppis Königsbergi ülikoolis teoloogiat ja idakeeli (immatrikuleerus 31. märtsil 1703) ja Rostocki ülikoolis teoloogiat ning sai 12. augustil 1710 Jena ülikoolist magistrikraadi.
Ta oli Königsbergi ülikoolis 28. juulist 1711 filosoofia eradotsent, ja 1715. aastast loodusõpetuse erakorraline professor. Ta oli Melchior Philipp Hartmanni sõber ning aitas tal merevaigukollektsiooni korrastada ja kataloogida.
Ühes 1717. aasta loengukuulutuses nimetas ta end empiirikuks. Aastani 1721 oli ta Leibnizi-Wolffi filosoofia kartesiaanlik vastane. Aastal 1721 pidas ta loenguid Wolffi raamatu järgi. Ta võttis oma loodusõpetuse loengutes kasutusele eksperimentaalse meetodi ja hakkas lähtuma ratsionalismist. Aastal 1723 ilmunud raamatus paistab ta juba Christian Wolffi filosoofia pooldajana. Kui pietistid olid Wolffi 1723 Hallest välja ajanud ja teised Königsbergi professorid vaikisid, esines Fischer väljakutsuvalt Wolffi filosoofia pooldajana ning ründas pietiste; kuningas Friedrich Wilhelm I kabinetikäsuga 15. novembrist 1725 pidi Fischer 24 tunni jooksul Königsbergist ja 48 tunni jooksul Preisimaalt lahkuma. Pealekaebaja oli Georg Friedrich Rogall. Ta läks algul Danzigisse, kust ta asjatult palus luba tagasi tulla. Asja läbivaatamise eeldusena pidi ta oma usutunnistuse kirja panema. 1. novembriga 1726 dateeritud dokumendis kinnitas ta, et pole luterlikust usust kunagi kõrvale kaldunud ning pooldab seda ka praegu. Danzigi magistraat andis talle loa avalikke loenguid pidada. Jacob Theodor Klein palkas ta korrastama oma suurt loodusloolist kollektsiooni. Aastal 1727 läks ta noorte danziglaste Nathanael Jakob Gerlachi ja Samuel Huwerti saatjaks palgatuna reisile läbi Saksamaa, Itaalia, Prantsusmaa, Hollandi ja Inglismaa. Kui 1737 Wolffi filosoofiat jälle lubati, sai ta abikaasa abiga Fischer loa Königsbergi naasta, kuid ainult tingimusel, et ta elab seal eraisikuna ning jääb Piibli ja usutunnistuste puhta õpetuse juurde. Aastal 1743 anonüümselt ilmunud ja tavalist tsensuuri vältivas kirjutises "Vernünftige Gedanken von der Natur, was sie sey etc." esitas ta spinozistliku vaatekoha ning tõlgendas mitu põhilist dogmat ratsionalistlikult ümber. Algatati juurdlus, mille käigus ta tunnistas oma autorsuse üles, aga eitas tsensuurikohustust. Et usuteaduskond tunnistas ta ketseriks ja kirikutes jutlustati tema vastu, kaebas ta jutlustajate peale konsistooriumi. Et pietistide võim oli juba murtud, elas ta kuni surmani puutumatult Königsbergis.
Kaali (Karksi)

Kaali oli küla Viljandimaal Karksi kihelkonnas, hiljem nii Karksi vallas kui ka Polli külanõukogus. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulusid küla alad Karksi valda. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb küla ala Viljandimaale Mulgi valda Oti küla alale.
Küla kaotati 1977. 
Küla kirdepiiril voolab Kõpu jõgi.
Jugumõtsa

Jugumõtsa (ka "Jugumetsa") on paikkond Võrumaal Rõuge vallas Jugu külas. Enne 1997. aastat oli Jugumõtsa küla staatuses.
Robert Fico valitsus

Robert Fico on olnud kolme Slovakkia valitsuse juht:
Veenuse vöö

Veenuse vöö on optikanähtus, mida võib näha teatud ajavahemiku jooksul enne päikesetõusu ja pärast päikeseloojangut. Tegu on roosakalt kumava ribaga taevas, mis ulatub umbkaudu 10–20° horisondist ülespoole.
Veenuse vöö tekib, kuna peened tolmuosakesed kõrgel atmosfääris hajutavad murdunud päikesevalgust. Tihti on Veenuse vöö eraldatud horisondist tumeda ribaga, mida nimetatakse Maa varjuks. Veenuse vöö heleroosa värvus tuleneb loojuvalt või tõusvalt Päikeselt pärit punaka valguse hajumisest.
Veenuse vööga väga sarnast efekti võib näha täieliku päikesevarjutuse ajal.
Sodiaagivalgus, mida põhjustab päikesevalguse peegeldumine planeetidevaheliselt udult Päikesesüsteemis, on samuti sarnane nähtus.
Stałovičy

Stałovičy (transkribeerituna Stalovitšõ, ka Сталавічы (Stałavičy, Stalavitšõ)) on agrolinnake (endine alev ja linn) Valgevenes Bresti oblasti Baranavičy rajoonis. Asula on Stałovičy külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles "Stołowicze". Agrolinnake asub merepinnast 193 meetri kõrgusel.
Stałovičys on kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastail 1736–1743 ja 1907–1911 püstitatud katoliku kirikud ning XX sajandi alguses ehitatud veski. 
Agrolinnakeses sündis Karnel Pialikša, kes osales Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusus.
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud XIV sajandil, mil see kuulus riigile. XV sajandi algul müüdi see Nemiradele, hiljem läks Stałovičy abielu kaudu aga Czartoryskite valdusse.
XVI sajandil sai Stałovičyst alev. See asus Navahradaki vojevoodkonnas, kuuludes seal Navahradaki maakonda. Toona olid selle omanikud Radziwillid. Aastal 1609 asutati seal Malta ordu tugipunkt, mille juurde kerkis puidust katoliku kabel. Aastal 1639 ehitati selle asemele kivist kabel, kivist kiriku ehitamist alustati aga aastal 1736. 
Aastal 1771 toimus alevi juures Bari konföderatsiooni ja Aleksander Suvorovi juhitud Venemaa vägede vahel Stołowicze lahing. Aastal 1793 sai asulast linn. Aastast 1795 (pärast kolmandat Poola jagamist) Venemaa koosseisus. Seal sai linnast taas alev, kus paiknes Venemaa sõjaväeosa. Aastal 1868 kohalikult katoliiklaste koguduselt kirik ja see läks Moskva patriarhaadile. Aastal 1900 peeti Stałovičys kaks korda aastas laata.
Pärast esimest maailmasõda kuulus Stałovičy Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Alevist sai seal küla. Kool tegutses asulas aastani 1953, seejärel viidi see aga üle lähedal asuvasse Akciabrski külla.
Gale'i kraater

Gale'i kraater asub Marsil. See tekkis 3,5 kuni 3,8 miljardit aastat tagasi meteoriidikokkupõrke tagajärjel. Kraatri diameeter on 154 km ning see on nimetatud Austraalia amatöörastronoomi Walter Frederick Gale'i järgi, kes uuris Marssi hilisel 19. sajandil. Kraatri keskel asub mägi nimega Aeolis Mons. Mäe kõrgus on 5,5 kilomeetrit. Aeolis Monsi põhjapoolse jalami ning Gale'i kraatri põhjakülje vahel asub tasandik nimega Aeolis Palus.
Marsikulgur Curiosity maandus Aeolis Paluse tasandikule 6. augustil 2012. Kulguri eesmärgiks seati Aeolis Monsi ning seda ümbritsevate alade uurimine.
John Dos Passos

John Roderigo Dos Passos (sünninimi John Roderigo Madison 14. jaanuar 1896 Chicago – 28. september 1970 Baltimore) oli ameerika kirjanik.
Ta sündis aastal 1896 Chicagos Virginia aristokraatlikust perest pärit Lucy Addison Spriggs Madisoni vallaslapsena; tema isa "John Randolph Dos Passos" oli New Yorgi äriringkondades hinnatud advokaat, isapoolne vanaisa "Manuel Joaquim Dos Passos" oli väljarännanu Ponta do Solist Madeiralt. Ta õppis "John Roderigo Madison"i nime all mitmes koolis ja asus aastal 1912 Harvardi ülikooli humanitaarteadusi õppima.
Suhka

Suhka oli küla Võrumaal Rõuge vallas. Tänapäeval asuvad küla maad Ala-Suhka ja Mäe-Suhka küla alal. 
Küla kaotati 1997.
Peräjärve

Peräjärve (ka "Perajärve") oli küla Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rõuge vallas Simula küla kohal.
Küla on ametlikult mainitud 1970.
Vaeselapse tänav

Vaeselapse tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Karja tänavast, ristub Moonalao tänavaga ja lõpeb Vestervalli tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 140 meetrit.
1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi Сиротская улица, 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel vastavalt Waestelaste tänav ja Vaeselapse tänav. 
Alates 1952. aastast kandis tänav nime Liza Tšaikina tänav (улица им. Лизы Чайкиной) Nõukogude kangelase Liza Tšaikina järgi. 1986. aasta linnaplaanil see tänav puudub. 
19. mail 2005 nimetati linnavalitsuse korraldusega samas kohas paiknev uus tänav Vaeselapse tänavaks.
Oletatavalt on tänav saanud nime keskaegse linna põhjaosas asunud vaeslaste maja järgi.
Nakatu

Nakatu on paikkond Valgamaal Valga vallas Ringiste külas. 
Paikkonna järgi on nimetatud Ringiste külas asuv Nakatu turismitalu.
Alizava

Alizava on alev Leedus Kupiškise rajoonis, Alizava valla halduskeskus. Alev asub Pyvesa jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1856. aastal valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
XVI sajandi alguses kuulus piirkond Zasinyčiai mõisale. Asula tekkis Kalkėnai, Kalkeliai, Kalkiemise või Kalnakiemise küla asemele, mida on esmamainitud 1690. aastal. Kuni XVIII sajandini kandis paik nime "Pakape", kuna seal asusid vaid kalmistu ja kõrts. Aastail 1793–1794 laskis kohalik mõisnik Antanas Koscialkovskis sinna puust kiriku ehitada ja selle juurde tekkinud kirikuküla nimetas ta oma poja Aloyzi auks Alizavaks.
1894. aastal asula põles. XIX sajandi alguses sai külast alev. 1926. aastal sai alevist ka kohaliku kihelkonna keskus. Juunis 1941 loodi seal kohalike metsavendade salk, mis tegutses 1951. aastani. Pärast Teist maailmasõda sai Alizavast kohaliku kolhoosi keskasula.
Kitse (paikkond)

Kitse on paikkond Põlva maakonnas Kanepi vallas Pikajärve külas. Varem oli Kitse Kanepi kihelkonnas küla staatuses.
James Levine

James Lawrence Levine (23. juunil 1943 – 9. märts 2021) oli USA dirigent ja pianist. 
Aastatel 1976–2016 oli ta Metropolitan Opera muusikadirektor.
Fredric Jameson

Fredric Ruff Jameson (14. aprill 1934 – 22. september 2024) oli ameerika kirjanduskriitik ja marksistlik poliitikateoreetik. Ta on eelkõige tuntud tänu kaasaja kultuuritrendide analüüsile. Ta on kirjeldanud postmodernismi kultuuri ruumistamisena organiseeritud kapitalismi survel. Jamesoni tuntuimad teosed on "Postmodernism, or, the Cultural Logic of Late Capitalism", "The Political Unconscious" ja "Marxism and Form".
Marie Laurencin

Marie Laurencin (; 31. oktoober 1883 Pariis – 8. juuni 1956 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik ja graafik. Ta kuulus kubistina Section d'Origa seotud Pariisi avangardistide hulka.
Elukäik.
Laurencin sündis Pariisis, kus elas enamiku oma elust. 18-aastaselt õppis ta Sèvres'is portselanimaali, naasis seejärel Pariisi ja jätkas kunstiõpinguid Académie Humbertis, kus keskendus õlimaalile.
20. sajandi alguses oli Laurencin Pariisi avangardi tähtis kuju. Ta kuulus nii Pablo Picasso ringi kui ka Section d'Origa seotud kubistide (Jean Metzinger, Albert Gleizes, Robert Delaunay, Henri le Fauconnier ja Francis Picabia) hulka, osaledes viimaste näitustel. 
Laurencinil oli lähisuhe Guillaume Apollinaire'iga, kelle muusaks naist sageli on peetud. Tal olid ka sidemed USA päritolu kirjaniku Natalie Clifford Barney kirjandusliku salongiga. Tal oli nii hetero- kui ka homoseksuaalseid suhteid.
Esimese maailmasõja ajal suundus Laurencin koos oma toonase abikaasa, Saksamaal sündinud parun Otto von Waëtjeniga eksiili Hispaaniasse, kuna abielu kaudu oli ta kaotanud Prantsusmaa kodakondsuse. Hiljem elas paar lühikest aega Düsseldorfis. Pärast lahutust 1929. aastal naasis Laurencin Pariisi, kus saavutas kunstnikuna materiaalse edu, mis kestis kuni 1930. aastate majanduslanguseni. 1930. aastail töötas ta erakoolis kunstiõpetajana.
Looming.
Laurencini loomingu hulka kuuluvad õlimaalid, akvarellid, joonistused ja graafilised lehed. Ta on üks väheseid tuntud naissoost kubiste Sonia Delaunay, Marie Vorobieffi ja Franciska Clauseni kõrval. Tema loomingule on mõju avaldanud Pablo Picasso ja Georges Braque, ent Laurencini iseloomustab isikupärane abstraktne stiil, mis ei mahu täiesti kubismi reeglite alla. Enamasti kujutab ta naiste gruppe ja portreid, kasutades pastelseid värve ja kumeraid vorme.
1983. aastal avati Laurencini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks Jaapanis Nagano prefektuuris Marie Laurencini muuseum, kus on hoiul kunstniku arhiiv ja üle 500 tema teose.
Kaeva mõis

Kaeva mõis (saksa keeles "Kaewa") oli Einmanni mõisa kõrvalmõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.
Metsamõisa mõis

Metsamõisa mõis (saksa keeles "Karlsbrunn") oli poolmõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, nüüdse haldusjaotuse järgi Järsi külas Lääne-Virumaal.
Mõis rajati 1847 Võhmuta mõisast eraldatud alast. Enne seda oli Metsamõisa mõis Võhmuta mõisa karjamõis.
Pähu mõis

Pähu mõis (saksa keeles "Pähho") oli eramõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.
Mõisast on teateid alates 1586. aastast.
Türje mõis

Türje mõis (saksa keeles "Türjel") oli Võhmuta mõisa kõrvalmõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.
Koeru kirikumõis

Koeru kirikumõis (saksa keeles "Pastorat St. Marien-Magdalenen") oli kirikumõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Karlsruue mõis

Karlsruue mõis (saksa keeles "Karlsruh" või "Carlsruh") oli poolmõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Mõis rajati 1869 Aruküla mõisast eraldatud alast.
Pedaniku mõis

Pedaniku mõis (saksa keeles "Peddanik") oli Aruküla mõisa kõrvalmõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Vahu mõis

Vahu mõis (saksa keeles "Wöhho") oli poolmõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Mõis rajati 1823 Preedi mõisast eraldatud alast.
Tammiku mõis (Koeru)

Tammiku mõis (saksa keeles "Tammik") oli poolmõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Mõis rajati 1851 Ervita mõisast eraldatud alast.
Santovi mõis

Santovi mõis (ka "Santhofi mõis", "Sandhofi mõis", saksa keeles "Sandhof") oli Preedi mõisa karjamõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.
Nurtu mõis

Nurtu mõis (saksa keeles "Nurms") oli eramõis Vigala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.
Mõis rajati 17. sajandil Valgu mõisast eraldatud alast.
1788. aastal asutati Nurtu mõisas klaasimanufaktuur, osa toorainest sai see ettevõte kohapealt, osa tuli muretseda Peterburist ja Tallinnast. 1805. aastall valmistati manufaktuuris aastas 500 kasti aknaklaasi. Manufaktuuris töötas 20 inimest, nende hulgas 2 välismaalast-meistrit, 5 vaba inimest palgalistena ja 13 pärisorja. 1818. aastal oli aknaklaasi toodang tunduvalt suurenenud ning peale selle valmistati ka väikesi peegleid. Töötajate arv oli kasvanud 24-ni, nende hulgas 7 meistrit ja 17 muud töötajat. 1826. aastal on teated, et Nurtu manufaktuur on sulgetud.
Keelitse mõis

Keelitse mõis (saksa keeles Keelitze) oli Vana-Vigala mõisa kõrvalmõis Vigala kihelkonnas Läänemaal.
Pöide kirikumõis

Pöide kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Peude") oli kirikumõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
Keskvere mõis (Pöide)

Keskvere mõis (saksa keeles "Keskfer") oli riigimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1715–1731, Uuemõisa kõrvalmõisana Uuemõisa mõisast eraldatud alast.
Mamadõši rajoon

Mamadõši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Mamadõš.
Rajoonis on 1 linn ja 28 külaasundust, kus on kokku 129 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 43 458. 2010. aasta seisuga olid elanikest 76,3% tatarlased, 20,1% venelased, 1,4% marid ja 1,3% udmurdid.
Aktanõši rajoon

Aktanõši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Aktanõš.
Rajoonis on 26 külaasundust, kus on kokku 86 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 30 831. 2010. aasta seisuga olid elanikest 96,9% tatarlased, 1,6% marid ja 0,6% venelased.
Baltassi rajoon

Baltassi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Baltass.
Rajoonis on 17 külaasundust, kus on kokku 77 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 33 741. 2010. aasta seisuga olid elanikest 85% tatarlased, 11,9% udmurdid ja 1,7% venelased.
Koidula tänav (Narva)

Koidula tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Vestervalli tänavalt, ristub Suure ja Viru tänavaga ning jätkub Pimeaia tänavana. Tänava pikkus on umbes 465 m.
1900. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi "Горная улица" ja selle jätk "Бульварная улица", 1905. aasta linnaplaanil vastavalt "Горная улица" ja "Садовая улица". 1912. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi "Aia tänav" ja 1927. aasta linnaplaanil "Mäe tänav", mis jätkus "Koidula puiesteena". 
Pärast teist maailmasõda kandis tänav nime "L. Koidula tänav" ("улица Л. Койдула") eesti luuletaja Lydia Koidula järgi. 27. septembril 1995 muudeti linnavolikogu määrusega L. Koidula tänava nimi "Koidula tänavaks".
Hoonestus.
Elamud aadressil Koidula 3a ja 6 kuuluvad arhitektuurimälestiste hulka.
Aadressil Koidula 3a asub 17. sajandi keskel ehitatud kahekorruseline maja. 1649. aastal oli selle omanik Eric Kulka. Alates 1684. aastast oli selles hoones 4-klassiline Narva saksa kool. 18. sajandil olid selles hoones tõenäoliselt koolipersonali eluruumid. Teise maailmasõja ajal sai hoone kannatada, kuid taastati pärast sõda. 1970. aastate teisel poolel hoone restaureeriti ja seal paiknesid Vabariikliku Restaureerimise Valitsuse Narva osakonna töö- ja eluruumid. Hoones on 17. sajandi raidkiviportaal. Koidula 3a asub osa Viru ringkonnaprokuratuurist.
Aadressil Koidula 6 asuv hoone on arvatavasti rajatud 17. sajandi viimase veerandi alguses. Juba 17. sajandi lõpus oli see halvas seisukorras. 18. sajandi lõpus oli hoone 2-korruseline ja kasutusel elumajana. 18. sajandi lõpust asus seal nn "Grigorjevi pärijate trükikoda", kus trükiti eesti-, saksa- ja venekeelseid raamatuid, sealhulgas ka ajalehti Wirulane ja Kiir. Trükikoda asus hoones ka 20. sajandi esimesel poolel ning pärast teist maailmasõdagi.
Hoone aadressil Koidula 8, kus tegutses Loodearmee juures ilmunud ajaleht Prinevski Krai ("Приневскiй край"), lehetoimetus ja vene kirjanik Aleksandr Kuprin.
Koidula tänaval ehitati Narvas, teise maailmasõja järel (1955), esimesed neli tüüpprojekti järgi ehitatud kortermaja.
Peeter I ausammas

Venemaa keisrile Peeter I-le püstitatud ausambaid:
Antašava

Antašava (poola keeles "Antoszew") on alev Leedus Kupiškise rajoonis Kupiškise vallas. Alev asub Pyvesa jõe kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1862 valminud katoliku kirik, Antašava mõisa hoonetekompleks ja park, pastoraadihoone, surnuaia väravad ja seal asuv kabel.
Ajalugu.
Aastal 1595 mainiti esimest korda Papyvesyse mõisa. Mõisa juures asus ka küla, mis kandis nime Papyvesys. XVIII sajandil hakkas porutšik Hiacintas Antoševskis (Antašauskis) sealse piirkonna aadlikelt maid kokku ostma. Aastail 1782 ja 1784 ostis ta ka osa Pavyvesise mõisa maadest ja rajas sealse karjamõisa asemele Antašava mõisa. Nii sai ka asula omale uue nime. Antoševskis soovis, et asulast saaks alev ja nii lasi ta sillutada Kupiškisesse viiva tee ja ehitada kõrtsi, aastal 1793 aga ehitas kalmistule kabeli. 1812. aasta sõja ajal ta haigestus ja suri, mõisa päris aga tema vennapoeg.
Aastal 1850 suri ka vennapoeg Kazimierz, jättes nüüd juba alevi staatusega asula oma perele (kokku oli pärijaid 12). Alevis oli toona ligi 200 elanikku. Aastal 1863 osalesid alevi elanikud ülestõusus Vene võimude vastu, paljud neist langesid alevi lähistel toimunud lahingus, paljud neist aga küüditati, nende seas ka mõisa omanikud Jonas ja Aleksandras. Ülejäänud omanikelt konfiskeeriti mõis aastal 1865, nende pärijad said asula oma valdusse aga alles aastal 1873. XIX sajandi teisel poolel oli Antašavasse jäänud alla 100 elaniku.
XX sajandi alguses oli asula omaniks Stanislovas Šimonis, kelle surma järel mõis tükeldati. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Aastal 1949 sai Antašavast kohaliku kolhoosi keskasula.
Samma vald

Samma vald (saksa keeles "Samm") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891–1892 Pada vallaga.
Valla alal asus Samma mõis.
Unukse vald

Unukse vald (saksa keeles "Unnuks") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Kalvi vallaga.
Valla alal asus Unukse mõis.
Aseri vald (Viru-Nigula kihelkond)

Aseri vald (saksa keeles "Asserien") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Kalvi vallaga.
Valla alal asus Aseri ja Koogu mõis.
Lembit Tähepõld

Lembit Tähepõld (kuni 10. märtsini 1937 Lembit Sternfeld; 27. märts 1929 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 30. aprill 1995 Tartu) oli eesti meditsiiniteadlane, biokeemik.
1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ja asus tööle TRÜ biokeemia kateedri õppejõuna. 1957. aastal sai ta TRÜ-s meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Процессы образования и связывания аммиака в печени и мозгу в зависимости от возбуждения и торможения центральной нервной системы при длительном действии снотворных". 1975. aastal kaitses ta TRÜ-s meditsiiniteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Участие обратимого амидирования белков мозга в метаболизме аммиака и его токсичности".
1963. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogilise keemia kateedri juhataja. Aastatel 1965–1969 oli ta arstiteaduskonna teadusprodekaan. 
1978. aastast oli ta biokeemia kateedri professor, 1993. aastast Tartu Ülikooli biokeemiainstituudi juhataja, 1995. aastast emeriitprofessor.
Tema uurimisteemade hulka kuulusid uinutite toime aju ainevahetusse, ajukoe ja seedenäärmete lämmastikuainevahetus, ensüümisüsteemid ja adenosiintrifosfataas.
Aastatel 1979–1989 oli ta Eesti Biokeemia Seltsi president. Ta oli ka NSV Liidu Üleliidulise Biokeemia Seltsi Kesknõukogu liige.
Ta on maetud Tartus Raadi kalmistule.
Tatjana Kazankina

Tatjana Kazankina (sündinud 17. detsembril 1951 Petrovskis Saratovi oblastis) on Nõukogude Liidu endine kergejõustiklane (jooksja) ja Venemaa sporditegelane.
Szigeti festival

Szigeti festival on iga-aastane muusikafestival, mis toimub Ungaris Budapesti kesklinna lähistel Óbudai saarel.
Festivali korraldatakse 1993. aastast. 
Esialgu kandis see üritus nime Diáksziget, aastail 1996–2002 oli festivali peasponsor Pepsi ja üritus kandis nime Pepsi Sziget, aastast 2002 on festivali ametlik nimetus Szigeti festival (Sziget Fesztivál; tõlkes 'saare festival'). 
See on üks suuremaid muusikafestivale Euroopas. Aastatel 2014 ja 2015 külastas festivali üle 400 000 inimese. Aastail 2000–2013 oli külastajaid üle 300 000.
Aastal 2012 ja 2015 sai Sziget parima Euroopa festivali tiitli (Best European Major Festival Award). 
Szigeti festivalil on esinenud teiste seas Iron Maiden, Muse, Faithless, Manic Street Preachers, Nine Inch Nails, Robbie Williams jpt.
Elita Veidemane

Elita Veidemane (sündinud 9. detsembril 1955 Riias) on läti ajakirjanik, ajakirjanik ja endine ühiskonnategelane.
Elita Veidemane õppis Jūrmala Majori Põhikoolis ja Jūrmala 4. Keskkoolis. 1980. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Ülikooli läti keele ja kirjanduse erialal. 
1980–1981 töötas ta Jūrmalas läti keele ja kirjanduse õpetajana. 1981–1988 töötas ta ajakirjanikuna ajalehe Padomju Jaunatne toimetuses. 1988–1992 oli ta Läti Rahvarinde ajalehe Atmoda peatoimetaja. 1991–1996 oli ta ajalehe Atmoda Atpūtai toimetaja. Seejärel töötas ta kirjastuses Artava, ajakirjas Melnā Pantera, ajalehes Vakara Ziņas, portaalis Apollo, ajakirjas Septiņi. 2007–2009 oli Elita Veidemane ajalehe Vakara Ziņas peatoimetaja. Alates 2009. aastast on ta ajalehe Neatkarīgā Rīta Avīze peatoimetaja asetäitja.
1995. aastal saavutas ta skandaalse kuulsuse artiklitesarjaga "Vīrieši manā mūžā" ("Mehed minu elus"), mis ilmus raamatuna 2001. aastal.
Aksubajevo rajoon

Aksubajevo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Aksubajevo alev.
Rajoonis on 1 alev ja 20 külaasundust, kus on kokku 79 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 29 782. 2010. aasta seisuga olid elanikest 44% tšuvašid, 38,5% tatarlased ja 16,8% venelased.
Ekaterina Dafovska

Ekaterina Dafovska (bulgaaria keeles Екатерина Дафовска; sündinud 28. novembril 1975 Chepelares) on endine Bulgaaria laskesuusataja.
Ekaterina Dafovska on Bulgaariale võitnud kõigi aegade esimese ja seni (seisuga 25. märts 2016) ainsa kuldmedali taliolümpiamängudel. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos võitis ta kuldmedali 15 km distantsil ja sprindidistantsil sai ta 29. koha.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys sai ta 15 km distantsil 5. koha ja 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos 12,5 km ühisstardiga sõidus 8. koha.
Aastal 1998 valiti ta Bulgaaria aasta sportlaseks.
Ekaterina Dafovska on abielus ja tal on kaks last.
Maailma karikasarja üldkohad:
Pestretsõ rajoon

Pestretsõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Pestretsõ.
Rajoonis on 21 külaasundust, kus on kokku 73 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 32 266. 2010. aasta seisuga olid elanikest 57% tatarlased ja 40,2% venelased.
Anna vald

Anna vald (enne 1916. aastat Purdi vald (saksa keeles "Noistfer")) oli vald Järvamaal Anna kihelkonnas ja Järva maakonnas. Vallamaja asus Purdi külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Anna, Mäo, Esna, Väätsa, Kirna ja Kuksema vallast, Paide vald.
Timok

Timok (ladina keeles "Timacus") on jõgi Serbia idaosas ning Bulgaarias, Doonau parempoolne lisajõgi. Timok kannab eri piirkondades eri nimesid (Beli Timok, Crni Timok, Svrljiški Timok, Trgoviški Timok), alamjooksul Veliki Timok). Jõe pikkus alates Svrljiški Timoki lähtest kuni suubumiseni Doonausse on 203 km (sellest viimased 15 kilomeetrit Serbia ja Bulgaaria piiril). Jõe suue asub merepinnast 28 meetri kõrgusel, ühtlasi on see ka Serbia kõige madalam punkt. Timok kuulub Musta mere valglasse, selle vooluhulk suudmes on 24 m³/s, aga mõningatel aastatel võib keskmine vooluhulk olla ka 40 m³/s. Jõgi on Serbias viimane ja Bulgaarias esimene Doonau lisajõgi.
Timoki laius on 35 ja sügavus 0,5–1,5 meetrit. Pärast seda, kui sellesse suubub suurim vasakpoolne lisajõgi Vražogrnačka jõgi (45 km), läbib jõgi Vražogrnačka kuru, mille sügavus on 150–240 meetrit, pikkus aga 4,5 kilomeetrit. Seejärel on jõel erosiooni teel tekkinud laiem koht Trnaveci küla lähistel, siis läbib aga jõgi Sokolovica mäestikus Suure kuru, kus jõel on arvukalt meandreid. langus on 39,7 m ja lang on 0,22 m/km. Neist tuntuim on Straževica (endine meander, mis asub Timoki paremal kaldal). Seejärel voolab jõgi mööda 300 kuni 100 meetrit laia lammiorgu, kuni jõuab Veljkovo küla all Doonau alluviaaltasandikule, mida mööda Timok voolab viimased 18 kilomeetrit.
Timok voolab Doonausse 10 kilomeetrit Negotinist ida pool Serbia kõige madalamas maanurgas ja on viimased 15,5 kilomeetrit Serbia ning Bulgaaria piirijõeks. 
Veliki Timoki pikkus on 88 kilomeetrit ja valgla 1222 km². Koos Beli ja Trgoviški Timokiga on selle pikkus 201,7 kilomeetrit ja valgla 4630 km². Selle maksimaalne vooluhulk suudmes on 300 m³/s, aga kuivemal ajal vaid 3 m³/s, mis näitab jõe suurt sõltuvust sademetest. Koos Beli ja Trgoviški Timokiga on selle pikkus 201,7 kilomeetrit ja valgla 4630 km². Beli Timoki pikkus on 51 kilomeetrit, Trgoviški Timoki pikkus 45 kilomeetrit ja Svrljiški Timoki pikkus 64 kilomeetrit.
Timok on andnud nime piirkonnale, kust see läbi voolab (Timočka Krajina), aastal 1883 toimunud ülestõusule Milan Obrenovići vastu (Timoki mäss), sellesse piirkonda VII sajandil elama asunud slaavlaste hõimule (timotšaanid), aga ka ühele antiikaja traaklaste suguharule (timahhid).
Majanduslik tähtsus ja reostatus.
Čokonjari küla lähistel asub jõel väike hüdroelektrijaam, mille ehitus kestis aastast 1947 kuni aastani 1951. Selle hüdroenergeetilist potentsiaali kasutatakse ära vaid osaliselt. Selle paisjärv on ammu setetega täitunud ja elektrijaam toodab energiat vaid vastavalt jões olevale veehulgale.
Viimastel aastakümnetel on jõkke sattunud Borski basseinist reostust, mis omakorda põhjustab seda, et Timoki suudmest allavoolu on Doonau vesi saastatud vase, plii ja kaadmiumiga. 
Jõe orgu läbib suur maantee ja Niši–Prahovo raudtee. 
Tähtsamad asulad Timoki ääres on Serbias Svrljig, Knjaževac ja Zaječar, Bulgaarias jääb Timoki kaldale aga Bregovo linn.
Ondrej Nepela

Ondrej Nepela (22. jaanuar 1951 Bratislava – 2. veebruar 1989 Mannheim) oli slovaki päritolu Tšehhoslovakkia koondises võistlev iluuisutaja.
Ondrej Nepela esines oma esimestel olümpiamängudel 1964. aastal Innsbruckis, kui ta oli vaid 13-aastane, ja sai seal 22. koha. 
Ta tuli olümpiavõitjaks meeste üksiksõidus 1972. aasta Sapporo olümpiamängudel. Iluuisutamise maailmameistrivõistlustel võitis ta kolm kulda (1971, 1972 ja 1973) ja kaks hõbemedalit (1969 ja 1970). Viiel korral tuli Euroopa meistriks.
Tšehhoslovakkia meister iluuisutamises aastatel 1965–1969 ja 1971–1973.
Aastal 1973 lõpetas oma sportlaskarjääri, aastail 1973–1986 osales jäälavastustes "Holiday on Ice" ja hiljem juhendas treenerina mitmeid iluuisutajaid. Tema kuulsaim kasvandik on 1989. aasta Euroopa meister Claudia Leistner.
Ondrej Nepela suri 2. veebruaril 1989 38-aastaselt lümfivähki. 
Tema nime kannab Ondrej Nepela Arena jäähall. Aastast 1993 korraldatakse Bratislavas Ondrej Nepela mälestusvõistlust iluuisutamises (Memoriál Ondreja Nepelu).
Bugulma rajoon

Bugulma rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Bugulma linn.
Rajoonis on 1 linn ja 17 külaasundust, kus on kokku 65 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 107 829. 2010. aasta seisuga olid elanikest 56,6% tatarlased, 35,5% venelased, 2,5% tšuvašid ja 2,3% mordvalased.
Pest

Pest on Ungari pealinna Budapesti idapoolne peamiselt lausik osa, mis moodustab linna pindalast ligikaudu kaks kolmandikku. Doonau jõgi eraldab Pesti pealinna teisest osast Budast.
Linnaosa kõige märkimisväärsemate osade hulka kuulub Kesklinn koos seal asuva Rahvuskogu, Kangelaste väljaku ("Hősök tere") ja Andrássy avenüüga. Ungari kõnekeeles kasutatakse nime Pest sageli kogu pealinna kohta.
Nimi.
Nimi "Pest" tuleb slaavikeelsest sõnast, mis tähendab "tulekolle", "ahi" (bulgaaria keeles "пещ" (['peʃt]), serbia keeles "пећ", horvaadi keeles "peć"), mis omakorda on seotud sõnaga "пещера" ehk "koobas", viidates ilmselt piirkonnas asunud koopale, kus põletati tuld.
Ajalugu.
Pest oli algselt eraldiseisev sõltumatu linn, millele viidatakse kirjalikes allikates juba aastal 1148. Sellele eelnenud sajanditel olid seal piirkonnas muistsed keltide ja roomlaste asulad. Vahemikus 11. kuni 13. sajandini sai Pestist oluline majanduslik keskus. Linn hävitati aastal 1241, mil mongolid olid Euroopasse tunginud.
Aastal 1838 ujutas Doonau linna üle: osa linnast oli kuni 2,5-meetrise veekihi all ja üleujutus hävitas või kahjustas tugevalt kolmveerandit linna hoonetest. Aastal 1849 rajati linna esimene rippsild: üle Doonau jõe Budat ja Pesti ühendav Széchenyi kettsild. Aastal 1873 ühendati kaks linna Óbuda linnaga, nii et moodustus ühine suurlinn Budapest.
Kliima.
Aasta kõige külmem kuu on jaanuar, mil keskmine temperatuur on vahemikus -7 kraadist -1 kraadini. Aasta kõige soojemal kuul juulis jäävad temperatuurid aga vahemikku 18 kuni 26 plusskraadini. Kõige sademetevaesem kuu on aprill (keskmiselt 26 mm) ja kõige sademeterohkem kuu on august (keskmiselt 89 mm).
Kuulsaid inimesi.
Pestist on teiste seas pärit kirjanik ja riigimees László Teleki, ajakirjanik ja sionismi rajaja Theodor Herzl ning mustkunstnik Harry Houdini.
Marija Šestić

Marija Šestić (sündinud 5. mail 1987 Banja Lukas) on Bosnia ja Hertsegoviina laulja.
Tema isa Dušan Šestić on Bosnia ja Hertsegoviina hümni "Intermeco" viisi autor.
Marija Šestić esindas lauluga "Rijeka bez imena" Bosniat ja Hertsegoviinat 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Helsingis. Laul pääses finaalvõistlusele ja sai seal 24 osaleja seas 11. koha.
Jelabuga rajoon

Jelabuga rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Jelabuga linn.
Rajoonis on 1 linn ja 15 külaasundust, kus on kokku 50 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 85 162. 2010. aasta seisuga olid elanikest 51,7% venelased, 42,6% tatarlased 1,2% marid ja 1% tšuvašid.
Kremnica mäestik

Kremnica mäestik (slovaki keeles "Kremnické vrchy", ungari keeles "Körmöci-hegység", saksa keeles "Kremnitzer Berge") on vulkaanilise päritoluga mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki keskmäestikust. Mäestiku pindala on 488 km².
Asend.
Kremnica mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Pinnavormid.
Mäestiku kõrgemad tipud: 
Mäestikus on arvukalt sadulaid:
Mäestikus eristatakse mitmeid piirkondi. Loodes asub Kunešova mägismaa, edelas aga Jastrabá mägismaa. Mäestiku kesk- ja põhjaosas asub Flochová ahelik, lõunas asub Turová eelmäestik, idas aga Malachovi eelmäestik.
Loodus.
Kremnica mäestik on tekkinud vulkaanilise tegevuse tagajärjel ja selle moodustavad laavakuplid. Algselt katsid mäestikku pöögi ja nulu metsad; tänapäeval on nende asemel paljudes kohtades rohumaad. Lisaks kasvad seal vahtrad ja jalakad, madalamates kohtades ka jugapuud. Taimestik on üldiselt üsna ühesugune, suuremat varieeruvust on vaid mäestiku äärealadel ja kõrgematel tippudel, kus esineb ka alpitaimi. Mäestiku metsades elavad karud, ilvesed ja nugised. 
Ainus suurem vooluveekogu on Hron, mida toidavad mäestikust algavad arvukad ojakesed.
Mäestik asub parasvöötmes. Talvised temperatuurid jäävad vahemikku –2 kuni –5 °C, suvised aga vahemikku 16–18 °C. Lumikattega päevi on 60–100, suvepäevi aga 30–50.
Kremnica mäestiku mitmekesine loodus on muutnud selle populaarseks turismipiirkonnaks. Peamised vaatamisväärsused asuvad kahel looduskaitsealal: Boky ja Harmanecká tisina looduskaitsealal. Tähtsamad loodusobjektid on Turovský sopúch Turová küla juures, Jastrabská skala ja Čertova skala.
Talisport.
Kremnica mäestik on oluline talisportlastele. Sealsed talispordikeskused:
Haldusjaotus.
Mägedes asuvad Kremnica linn ja kolme ringkonda kuuluvad 25 valda. Vallad:
Stellarium

Stellarium on vabavaraline planetaariumitarkvara. Tarkvara on saadaval operatsioonisüsteemidele BSD, Linux, Windows ja Mac OS X ning on GNU Üldise Avaliku Litsentsi all. Stellarium kasutab OpenGL-i, et kuvada reaalajas realistlikku taeva kujutist.
Stellariumi lõi prantsuse programmeerija Fabien Chéreau. Ta lansseeris projekti 2001. aasta suvel. Teiste projektis osalenud tarkvaraarendajate hulgas on Robert Spearman, Johannes Gajdosik, Matthew Gates, Nigel Kerr ja John Meuris.
Stellarium oli 2006. aasta mais veebisaidi SourceForge kuu projekt.
Ajalugu.
2006. aastal võitis Stellariumi versioon 0.7.1 kuldmedali Les Trophées du Libre vabavaralise tarkvara võistlusel hariduse kategoorias. Modifitseeritud Stellariumi versiooni kasutatakse MeerKATi projektis.
2011. aasta detsembris lisati Stellarium Ubuntu Software Centeris kategooriasse "featured application".
Jaak Seeru

Jaak Seeru (6. märts 1902 Vana-Suislepa vald, Viljandimaa – 19. juuli 1972) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
1924. aastal lõpetas ta Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1924–1935 õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat ja 1936–1942 õigusteaduskonnas. Ta kuulus Üliõpilaste Seltsi Raimla.
1938. aastal töötas ta Tartu 8. Algkooli õpetajana ja oli Tartu Õpetajate Seltsi asjaajaja. Aastatel 1935–1939 tegutses ta ka laste suvelaagri juhatajana Kukulinnas.
Aastatel 1940–1941 oli ta Tartu Veeriku Kooli direktor. 
Saksa okupatsiooni ajal oli vangis.
Pärast sõda oli ta Tartumaa Täitevkomitee Kaadriteosakonna juhataja, aastatel 1945–1946 Tartu Linna haridusosakonna juhataja. Aastatel 1944–1949 oli ta Tartu 6. Keskkooli (Tartu Tamme Gümnaasium) direktor. 
1949. aastal ta arreteeriti, teda süüdistati riigi vara riisumises ning karistati vabadusekaotusega koos vara konfiskeerimisega, aastatel 1950–1953 viibis vangistuses.
Hiljem oli ta kuni surmani Uderna Algkooli direktor.
Salamiestis

Salamiestis (poola keeles "Sołomieść", vene keeles Соломесць on alev Leedus Kupiškise rajoonis Alizava vallas. Alev asub Pyvesa jõe lähistel.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsused on 1826. aastal valminud katoliku kirik, 1830. aastal valminud kalvinistide kirik ja XIX sajandil rajatud Salamiestise mõisa hoonetekompleks.
Ajalugu.
Salamiestise kalvinistide kihelkonda oni esimest korda mainitud 1583. aastal, mil piirkond koos ülejäänud Biržai ümbruskonnaga oli kalvinistlik. Praegune kirik valmis 1832. aastal, kuid 1830. aastal ehitati see tundmatuseni ümber. Praeguseks on sealne kalvinistlik kihelkond üks väiksemaid Leedus. 
Esimene katoliku kirik ehitati Salamiestisesse aastal 1690. Selle lasi rajada Moriconide suguvõsa, kelle valdusse asula toona kuulus. Algselt kuulus sealne kirik Vabalninkase kihelkonda, aga pärast praeguse kihelkonna valmimist sai Salamiestisest uue kihelkonna keskus.
XIX sajandil rajati Salamiestisesse ka mõis, mis kuulus Tyskiewiczitele.
Tetjuši rajoon

Tetjuši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Tetjuši linn.
Rajoonis on 1 linn ja 32 külaasundust.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 23 141. 2010. aasta seisuga olid elanikest 32,7% tatarlased, 35,7% venelased, 20,9% tšuvašid ja 9,6% mordvalased.
Katusekivi

Katusekivid on ehituskivid, mida kasutatakse katuse detailidena.
Neid valmistatakse traditsiooniliselt kohalikult kättesaadavatest materjalidest, nagu (põletatud) savi, kiltkivi ja paekivi. Nüüdisaegsed materjalid, nagu betoon ja plast, on samuti kasutusel ning mõnda liiki savist katusekivid kaetakse veekindla glasuuriga.
Katusekivid kinnitatakse katusekarkassile naelte abil. Need paigutatakse tavaliselt paralleelridadena, kusjuures iga rida katab osaliselt alumist rida, et vihmavesi ei satuks kivide vahele ja alumise rea kinnitusnaelad oleksid peidetud. On olemas katusekivid eriliste positsioonide jaoks, näiteks selliste kohtade jaoks, kus langevad kokku katuse erinevate kallete tasandid. Nende seas on katuseharjakivid, harja otsakivid ja neelukivid. Neid võib sättida ja suunata tsemendimördi abil või fikseerida mehaaniliselt.
Sarnaselt katuse katmisega võib katusekividega ilmastikukindluse saavutamiseks katta ka puitkarkassiga ehitise seinu. Sel juhul riputatakse need karkassile naelutatud lattidele, sealjuures kivid on spetsiaalselt vormitud, katmaks nurkasid ja piitasid. Sagedasti on sellistel kattekividel kujundatud nähtav osa andmaks dekoratiivset efekti. Veel üheks vormiks on nn. matemaatiline kattekivi, mis riputatakse lattidele, naelutatakse ja krohvitakse. Selline kivikatte vorm tekitab müürsepatöö imitatsiooni ning oli arendatud telliskivi välisilme andmiseks, kuid samas 18. sajandil kehtinud telliskivimaksu vältimiseks.
Paekivist valmistatud katusekivid olid traditsiooniliselt kasutuses nendes piirkondades, kus oli kättesaadav vastav toormaterjal. Need katusekivid olid õhukesed ja kerged, mida oli võimalik tagada pärast paekivi lõhestamist loomulikeks kihtideks. Tänapäeval pole paekivi enam odav materjal ning selle kasutamine ei ole nii laialdaselt levinud nagu varem.
Kujud (profiilid).
Katusekivide kujusid (profiile) on väga palju. Need hõlmavad näiteks järgmisi profiile:
Magdolna Rúzsa

Magdolna Rúzsa; ka Magdi Rúzsa (sündinud 28. novembril 1985 Verbászis) on Ungari laulja.
Magdi Rúzsa esindas lauluga "Unsubstantial Blues" Ungarit 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Helsingis. Laul pääses finaalvõistlusele ja sai seal 24 osaleja seas 9. koha.
Tjuljatši rajoon

Tjuljatši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Tjuljatš.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 14 018. 2010. aasta seisuga olid elanikest 89,2% tatarlased ja 10,2% venelased.
Nurlati rajoon

Nurlati rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Nurlati linn.
Rajoonis on 1 linn ja 26 külaasundust, kus on kokku 83 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 58 290. 2010. aasta seisuga olid elanikest 52% tatarlased, 25% tšuvašid ja 21% venelased.
Vidadi Mamedov

Vidadi Veysalli Mamedov (sündinud 3. septembril 1959) on Eesti aserbaidžaanlasest keelemees ja kultuuritegelane. 
Mamedov oli 1989. aasta detsembris ilmuma hakanud ajalehe Odžag ("Kolle") peatoimetaja. Ta on koostanud „Aseri-eesti sõnaraamatu” (2000) ja „Eesti-aserbaidžaani sõnaraamatu” (2006). Koos Annely Pekkoneniga tõlkis ta eesti keelde aserbaidžaani rahvuseepose "Dädä Gorgudi raamat".