tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juta Nugin

Juta Nugin (sündinud 20. veebruaril 1950) on Eesti pedagoog, andragoog ja koolijuht. 
Ta oli aastatel 1988–2016 Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumi (algselt Tartu Kaugõppekeskkooli) direktor ja keemiaõpetaja. Varem on ta olnud samas koolis ja Tartu 2. Keskkoolis keemia- ja füüsikaõpetaja. 
JaTa on olnud üks eestvedajaid reformis, millega arendati nõukogudeaegsetest õhtukeskkoolidest tänapäevased täiskasvanute gümnaasiumid. Koolijuhtimise kõrvalt on ta õpetanud ka vange Tartu Vanglas ning koolitanud koolidirektoreid. Nugina algatusel sai Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumist esimene enesehindamist rakendanud täiskasvanute kool Eestis. 
2003. aastal kaitses Nugin Tartu Ülikooli pedagoogikaosakonnas kutsemagistritöö "Enesehindamine Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumis" (juhendaja Tiia Tammaru).
Ene Ahven

Ene Ahven (sündinud 1. veebruaril 1948 Tartus) on eesti koorijuht, koormeister, muusikaõpetaja ja flötist.
Lapsepõlve veetis Tartust pärit Ahven Kilingi-Nõmmes ja Põltsamaal. 1965. aastal lõpetas ta Põltsamaa Lastemuusikakooli 4. lennu klaveri erialal Koorijuhtimist õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis Laine Karindi käe all, lõpetas instituudi muusikapedagoogina.
Alates 1971. aastast tegutseb Ene Ahven Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori koormeistrina. Dirigendina on ta osalenud paljudel muusikaüritustel, millelt on tema juhatatud laule salvestatud näiteks Tartu juubelilaulupeolt 1994. aastal. Tema juhatusel on muusikat salvestanud lastekoorid. 
Aastatel 1983–1984 oli Ene Ahven Tartu Noortekoori üks kahest esimesest dirigendist koos Riho Leppojaga.
2005. ja 2010. aastal nimetas Eesti Naislaulu Selts dirigentide Vaike Uibopuu ja Triin Kochi ning koormeister Ene Ahvena juhitud Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori aasta naiskooriks.
Lisaks koorijuhtimisele on Ene Ahven töötanud aastaid Tartu Tamme Gümnaasiumi (varem Tartu 5. Keskkooli) muusikaõpetajana, kus ta on juhatanud mudilas-, laste- ja poistekoori.
Ta on mänginud ka flööti Põltsamaa linna puhkpilliorkestris ja Eesti NSV ülevabariigilises puhkpilliorkestris.
Ene Ahven on Eesti Muusikaõpetajate Liidu liige.
Isiklikku.
Tema vend on Mati Ahven.
Müjde Ar

Müjde Ar (sünninimi Kâmile Suat Ebrem; sündinud 21. juunil 1954 İstanbulis) on türgi naisfilminäitleja.
Ta on õppinud İstanbuli Ülikoolis saksa keelt. Filmides näitleb 1975. aastast.
Isiklikku.
Tema ema Aysel Gürel (1929–2008) oli Türgi näitleja. Ta on 2005. aastast abielus Türgi poliitiku Ercan Karakaşega.
Kersti Heinloo

Kersti Heinloo (sündinud 6. septembril 1976 Tartus) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1994. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli. Aastatel 1995–1996 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis raadiorežii erialal ja 1996–2000 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis (19. lend).
Aastatel 1994–1996 töötas ta Pärnu Raadios. Aastatel 2000–2005 töötas näitlejana Vanemuise teatris ja 2005–2007 oli ta vabakutseline näitleja. 2007. aastast on ta Eesti Draamateatri näitleja.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus näitleja Janek Joostiga, abielust sündis kaks poega. Tema elukaaslane on teatrikunstnik Kristjan Suits, onud on mehaanikateadlane Mati Heinloo ja füüsik Jaak Heinloo.
Valge kuningas

"Valge kuningas" ("A fehér király") on Ungari kirjaniku György Dragománi 2005. aastal ilmunud romaan. Eesti keeles ilmus raamat 2012. aastal, selle tõlkis Reet Klettenberg.
Romaani peategelane on 11-aastane Djata, kes peab pärast seda, kui hallides ülikondades mehed ta isa ära viivad, võtma enda kanda perepea rolli ning täiskasvanute maailmas hakkama saama.
Neerusammas

Neerusambaks (ladina keeles ains "columna renalis", mitm "columnae renales") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel neerukoores neerupüramiidide ümber ja vahel paiknevat osa. Neerusambad sisaldavad neerutorukesi.
Neerusammaste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Süstemaatiline anatoomia.
Kehtivas loomaanatoomia standardis Nomina Anatomica Veterinaria liigitatakse neerusambad urogenitaalsüsteemi.
Nüüdisajal kehtivas inimese anatoomia standardis Terminologia Anatomica kuuluvad neerusambad kuseelundite süsteemi.
Varem liigitati neerusambad kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).
Harilik nõmmkann

Harilik nõmmkann ("Androsace septentrionalis") on taimeliik nõmmkanni perekonnast nurmenukuliste sugukonnast.
Muda-nõmmkann

Muda-nõmmkann ("Androsace filiformis") on taimeliik nõmmkanni perekonnast, nurmenukuliste sugukonnast.
See liik leiti Eestis loodusest 2014. aasta juunis Võrumaal Mõniste vallas Kalkahju juures. Varem oli teada liigi esinemine Põhja-Lätis ja Pihkvamaal.
Liik eelistab kasvukohtadena mudaseid paiku, näiteks metsaraieteid.
Liiki kirjeldas esimesena Rootsi botaanik, keemik ja entomoloog Anders Jahan Retzius.
Sünonüümne nimi on "Androsace capillaris".
Nõmmkann

Nõmmkann ("Androsace") on taimeperekond nurmenukuliste sugukonnast.
Ukraina Rahvuskaart

Ukraina Rahvuskaart (ukraina keeles "Національна гвардія України", lühend "НГУ"/NGU) on Ukraina siseministeeriumi alluvuses tegutsev sandarmeeria üksus, mis moodustati Ukraina sisevägede baasil 2014. aasta 13. märtsil.
Ajalugu.
Rahvuskaart moodustati algselt 1991. aasta 4. novembril, kuid saadeti 2000. aasta jaanuaris tollase presidendi Leonid Kutšma korraldusel "kulude kokkuhoiu" eesmärgil laiali. Aastatel 1995–2000 eksisteerisid Ukrainas üheaegselt nii Ukraina Rahvuskaart kui ka Ukraina siseväed. 2014. aastal taasmoodustatud rahvuskaardi esimeseks komandöriks sai kindralpolkovnik Stepan Poltorak, kes oli sel ametikohal kuni 14. oktoobrini 2014. 2017. aastal sai NGU rahvusvahelise sandarmeeriajõudude katusorganisatsiooni liikmeks.
Areng alates 2022. aastast.
2023. aasta alguses alustas Ukraina siseministeerium oma valitsemisalas olevate üksuste põhjal ründebrigaadide formeerimist.
Organisatsioon.
NGU tegevust reguleerib Ukraina Rahvuskaardi seadus.
Ülesanded.
NGU ülesanneteks on kaitsta Ukraina põhiseaduslikku korda ja territoriaalset terviklikkust, avaliku korra ja julgeoleku tagamine avalikel koosolekutel ja meeleavaldustel, valitsuse määratud riigiasutuste ja ametnike turvalisuse tagamine, valitsuse kinnitatud nimekirjas olevate tuumarajatiste, eriotstarbeliste saadetiste ja diplomaatiliste esinduste ja rahvusvaheliste organisatsioonide kaitse, siseministeeriumi logistikabaaside kaitse, relvastatud konfliktide lõpetamises osalemine, riigipiiri julgestamine, relvastatud ohtlike isikute tegevuse takistamine ja terrorismivastases võitluses osalemine, avaliku ja põhiseadusliku korra taastamises osalemine.
Meeli Mesipuu

Meeli Mesipuu (sündinud 28. märtsil 1975) on eesti botaanik ja looduskaitsespetsialist.
Ta õppis aastatel 1982–1990 Tallinna 1. Keskkoolis ja aastatel 1990–1993 Tallinna Lilleküla Keskkoolis. Aastatel 1993–1999 õppis ta Tartu Ülikoolis bioloogia osakonnas bakalaureuseõppes botaanika-taimeökoloogia erialal. Aastatel 2001–2004 oli ta Eesti Maaülikoolis magistriõppes, aastast 2005 on ta Eesti Maaülikoolis doktoriõppes.
Ta on töötanud Eesti Maaülikoolis ning pikemat aega pärandkoosluste kaitse ühingus.
Ta on uurinud võtmeheinu, tegelenud Eesti niitude inventeerimise ja seirega.
Mart Jürisoo

Mart Jürisoo (9. detsember 1950 Stockholm – 16. juuni 2014 Stockholm) oli eesti arst ja laulja. 
Mart Jürisoo lõpetas Stockholmis Karolinska Instituudi arstiteaduskonna; ta kaitses magistritöö Londonis. 
Pärast enam kui 20 aastat keskkonnaarstina töötas ta pikka aega organisatsioonikonsultandina eri firmades peamiselt Rootsis..
Ta on uurinud stressiga seotud teemasid.
Lauljana on Mart Jürisoo esinenud peamiselt eesti üritustel ja teinud koostööd ka teatriga Varius.
Isiklikku.
Mart Jürisoo isa Valdek Jürisoo ja ema Ingrid Seim kohtusid Stockholmis Eesti Noortekooris, tal on õde Ann Arendi. Lesk sopran Susann Végh Jürisoo laulab Rootsi Kuninglikus Ooperis. Poeg Jonatan Jürisoo töötab Rootsi esinduses ÜRO juures.
Andrés Guardado

José Andrés Guardado Hernández (sündinud 28. septembril 1986 Guadalajaras) on Mehhiko jalgpallur, poolkaitsja. Alates 2017. aastast mängib ta Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi Guardado 14. detsembril 2005 sõprusmängus Ungari vastu.
Esimese värava lõi ta Mehhiko rahvuskoondises 28. veebruaril 2007 sõprusmängus Venezuela vastu.
2007. aasta CONCACAF Gold Cupi finaalis lõi ta värava USA-le, kuid Mehhiko kaotas lõpuks 1:2. Sama aasta Copa América kolmanda koha mängus 14. juulil lõi ta värava Uruguayle.
2011. aasta CONCACAF Gold Cupi viimases alagrupimängus 12. juunil lõi ta kaks väravat Costa Ricale. 25. juunil toimunud finaalmängus lõi ta kaks väravat USA-le. Mehhiko võitis mängu lõpuks 4:2.
5. märtsil 2014 toimunud sõprusmängus Nigeeria vastu tegi Guardado Mehhiko koondises oma sajanda mängu.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 23. juunil lõi ta värava Horvaatia vastu.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi esimeses alagrupimängus 9. juulil lõi ta värava Kuubale ja viimases alagrupimängus 15. juulil värava Trinidadile ja Tobagole. 19. juulil toimunud veerandfinaalis lõi ta penaltist värava Costa Ricale ning 22. juulil kahest penalist värvad Panamale, viies Mehhiko finaali. 26. juulil toimunud finaalmängus Jamaica vastu lõi Guardado mängu esimese värava. Mehhiko võitis lõpuks 3:1. Guardado lõi turniiril kuus väravat ja valiti turniiri parimaks mängijaks.
2011. aasta CONCACAF Gold Cupil valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.
Ta on kuulunud Mehhiko koondisse lisaks 2006., 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aastal Copa América Centenariol ning 2013. ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.
Joel Campbell

Joel Nathaniel Campbell Samuels (sündinud 26. juunil 1992 San Josés) on Costa Rica jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Goianiense ja Costa Rica jalgpallikoondises.
Koondisekarjäär.
2011. aasta CONCACAF-i alla 20-aastaste meistrivõistlustel jõudis ta Costa Rica noortekoondisega finaali, kus kaotati Mehhiko eakaaslastele. Campbell oli kuue väravaga turniiri suurim väravakütt.
Debüüdi Costa Rica rahvuskoondises tegi Campbell 5. juunil 2011 CONCACAF Gold Cupi turniiri esimeses alagrupimängus Kuuba vastu. Samas mängus lõi ta ka oma esimese värava rahvuskoondises.
2011. aasta Copa América teises alagrupimängus 7. juulil lõi ta värava Boliivia vastu.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta esimeses alagrupimängus 14. juunil värava Uruguay vastu.
2021. aasta CONCACAF Gold Cup'i esimeses alagrupimängus lõi ta värava Guadeloupe'i vastu ja teises alagrupimängus värava Suriname vastu.
2023. aasta CONCACAF Gold Cup'i viimases alagrupimängus lõi ta penaltist värava Martinique'i vastu.
Bryan Ruiz

Bryan Jafet Ruiz González (sündinud 18. augustil 1985 San Josés) on Costa Rica jalgpallur, poolkaitsja, kes mängib Costa RIca kõrgliiga klubis Alajuelense. Ta on Costa Rica koondise kapten.
Aastatel 2015–2018 mängis ta Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Sporting. 2016. aastal valiti ta CONCACAF-i aasta mängijaks.
Bryani vend Yendrick Ruiz on samuti jalgpallur ja mänginud Costa Rica koondises.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Costa Rica rahvuskoondises tegi Ruiz 19. juunil 2005 mängus Hiina vastu.
Esimese värava lõi ta Costa Rica rahvuskoondises 6. juulil 2005. aasta CONCACAF Gold Cupi turniiri veerandfinaalis Hondurase vastu.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta teises alagrupimängus 20. juunil värava Itaalia vastu.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi teises alagrupimängus lõi ta värava El Salvadori vastu.
Ta on kuulunud Costa Rica koondisse veel ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2011. ja 2017. aasta CONCACAF Gold Cupil ning 2016. aastal Copa América Centenariol.
Sergei Glazjev

Sergei Glazjev (vene keeles "Серге́й Юрьевич Глазьев"; sündinud 1. jaanuaril 1961 Zaporižžjas) on Venemaa poliitik ja majandusteadlane.
Glazjev on alates 2012. aasta 30. juulist president Putini nõunik.
2014. aasta juunis BBC-le antud intervjuus nimetas ta Ukraina president Petro Porošenkot ja kogu Ukraina valitsust natsideks ning põhjendas oma arvamust. Hiljem ütles Venemaa Föderatsiooni presidendi pressiesindaja Dmitri Peskov Glazjevi avalduse selgituseks, et tegemist pole Kremli ametliku seisukohaga.
GrIStuF

GrIStuF (pikalt: Greifswaldi rahvusvaheline üliõpilasfestival) on mitmepäevane üliõpilaste üritus, mida korraldatakse Greifswaldis Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Saksamaa Liitvabariigis.
Festivali raames leiavad aset mitmesugused temaatilised töötoad, arutelud, kultuuriüritused, näitused, peod ja kontserdid. Festivali temaatika varieerub poliitilistest ja sotsiaalsetest kuni kultuuriliste ja kunstiga seotud teemadeni. Oma tiheda ja mitmekesise kavaga on GrIStuF raamistikuks, kus eri rahvustest, religioonidest ja kultuurikeskkondadest pärit noored saavad omakeskis pidada rahumeelset dialoogi.
Ajalugu.
Inspireeritud Saksamaal Ilmenaus toimuvast teisest üliõpilasfestivalist, otsustas grupp entusiastidest üliõpilasi organiseerida samasuguse ürituse Greifswaldis. Esimene festival toimus 2002. aastal.
2005. aastal asutati mittetulunduslik organisatsioon GrIStuF e.V., mis on sellest ajast peale vabatahtlike üliõpilaste abiga festivali korraldanud.
Dmitri Iljitš Uljanovi kortermuuseum

Dmitri Iljitš Uljanovi kortermuuseum oli Tartus 1982. aastal asutatud muuseum, mis oli pühendatud Nõukogude Liidu rajaja Vladimir Iljitš Lenini (Uljanovi) nooremale vennale Dmitri Iljitš Uljanovile, kes õppis 1900. aasta septembri lõpust 1901. aasta detsembri alguseni Tartu Ülikooli arstiteaduskonna viiendal kursusel. 
Muuseum reorganiseeriti aastatel 1988–1989, selle uueks nimeks sai Tudengimuuseum. 1997. aastal muuseum suleti.
Ajalugu.
Muuseum avati Tartu Riikliku Ülikooli 350. aastapäeva pidustuste raames 15. septembril 1982. See tegutses Vaksali linnaosas Nikolai Burdenko tänav (hilisem Veski tänav) 61 asuva puumaja mansardkorrusel, kus Dmitri Uljanov õpingute ajal 1900–1901 elas. Ekspositsioonis oli nii Uljanovile kuulunud kui ka ajastule tüüpilisi esemeid, mille abil tutvustati tema tegevust arstina ja revolutsioonilise liikumise osalisena: koopiad Uljanovi avaldustest Tartu ülikooli rektorile ja arstiteaduskonna dekaanile vastuvõtuks V kursusele, tema isikliku toimiku lehtede koopiad, sandarmi ettekirjutus, mis keelas osalemise mis tahes salaühingutes, eksamiprotokollid ning Dmitri Uljanovi allakirjutatud arstivanne. Muuseumi osaks oli ka nimitegelase memoriaaltuba, mis püüdis võimalikult täpselt jäljendada XIX sajandi lõpu ja XX sajandi alguse Tartu tudengi üürituba. Toa eksponaadid valiti kirjelduste põhjal, mis sisaldusid Uljanovi kirjades omastele. Lisaks tutvustati muuseumi avamisaegses ekspositsioonis laiemalt üliõpilasliikumist ja marksismi levikut sajandivahetuse Tartus ning põgusalt ka ülikooli "tänapäeva" 1982. aastal. Dmitri Uljanovi kortermuuseum oli Tartu Riikliku Ülikooli Ajaloo Muuseumi filiaal. 1988. aastal ilmunud raamatu "Tartu muuseumid" andmeil külastas muuseumi keskmiselt 10 000 inimest aastas. Aastatel 1982–1986 oli muuseumi juhataja Elli Jaska, kelle ametikoha võttis 1986. aastal üle ajaloolane Aleksei Paukson, senine muuseumi vanemteadur.
1988.-1989. aastal reorganiseeriti muuseum Tudengimuuseumiks, kus eksponeeriti tudengitoa sisustust XVII sajandil, XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses (publikule avati uus ekspositsioon detsembris 1989). 1997. aastal Tudengimuuseum likvideeriti ning varad viidi TÜ ajaloomuuseumisse Toomemäel. Ajaloomuuseumi tollane direktor Ela Martis põhjendas sulgemist ruumide kehva seisukorraga, samuti tudengite passiivsusega: ärksam osa tudengeist oli Martise sõnul koondunud organisatsioonidesse ja muuseumi ei vajanud, "tudengid, kes pole organiseerunud, ei käi niikuinii kusagil, ka nemad seda muuseumi ei vaja".
Shigeki Hakamada

Shigeki Hakamada (jaapani keeles 袴田 茂樹, "Hakamada Shigeki"; sündinud 17. märtsil 1943 Fukuyamas Hiroshima prefektuuris) on jaapani politoloog ja sovetoloog.
Ta on lõpetanud Tōkyō Ülikooli ja Moskva Riikliku Ülikooli. Ta on Aoyama Gakuini Ülikooli professor.
Isiklikku.
Tema poolõde Irina Hakamada on Venemaa poliitik. Nende isa Mutsuo Hakamada oli jaapani kommunist, kes põgenes Teise maailmasõja ajal Nõukogude Liitu.
Strazdumuiža mõis

Strazdumuiža mõis (läti keeles "Strazdumuiža", ka "Strazdes muiža") oli mõis Lätis Riia linnas Jugla asumis. Mõisa vana peahoone asus Pāles ielā 14, uus aga Juglas ielā 14. Saksa keeles oli mõisa nimi "Strasdenhof" või "Strassen Hoff".
Strazdumuiža mõisa on esmamainitud 1528. aastal. Toona said selle omanikeks Thor Avestid, kellele mõis kuulus XVII sajandi keskpaigani. Mõisaomanike nimi mugandus lätlaste ja sakslaste Strazdumuižaks.
Mõisale kuulusid kaks talukohta. Neist vanem on Odiņi talu, mis rajati Jugla järve kaldale 1510. aastal. Talunikud tegelesid kalapüügiga ja müüsid järve ääres peatuvatele Riia elanikele õlut ning piiritust.
1741. aastast kuulus mõis Budbergidele. 1770. aastal ehitas Woldemar Dietrich von Budberg vana peahoone kõrvale uue klassitsistlikus stiilis peahoone, mis on säilinud tänapäevani.
1781. aastal omandasid mõisa Fromholdid. Ilmselt rajati just tol ajal mõisa juurde Inglise park, mis on saanud nime Hermann Fromholdi lese Dorothea järgi ("Dorotheens Lustwaaldchen" või "Dorotejas līksmi", eesti keeles 'Dorothea rõõm'). 
1801. aastal ostis mõisa kaupmees Matthias Ulrich Poorten (1732−1812), aga juba 1803. aastal sai mõisa omanikuks Berens von Rautenfeld. Too oli kohaliku politseiringkonna ülem ja nii ei olnud ta rahul, et sügiseti tuleb rahvas mõisa puuvilju ning muud saaki varastama. 1805. aastal lasi ta Odiņi talu rahval rajada vanuselt teise maja mõisakompleksis – aedniku maja. Aedade valvamine jäi samuti Odiņi talu inimeste hooleks. Tema järel oli aastail 1816–1827 mõisa omanikuks Georg Ludwig Stoppelberg. 
Järgmised omanikud olid Pychlaud. Nemad avasid mõisas manufaktuuri, kus valmistati puuvillast ja villast kangast. Nende ajal ehitati peahoone uhkemaks. 1853. aastal ehitasid nad ka järve äärde uusklassitsistlikus stiilis villa, mille juurde kuulus vahepeal 6,4 hektari suurune omaette maatükk. Jugla järve äärde rajati kai, kust tehti pidude ajal väljasõite Jugla järvele.
1845. aastal eraldati Straždumuizast Krēgermuiža mõis. 1890. aastal müüsid Pychlaud manufaktuuri maha. Pychlaud olid alati olnud pimedate ühingu toetajad ja nii anti mõisa hooned Krēgermuiža mõisa omaniku Johanna Karoline soovil pimedate käsutusse. Peahoone kuulubki pimedate ühingule. Villas asus vahepeal lastekodu, aga tänapäeval asub seal pimedate raamatukogu.
Mõisa park oli rahvale avatud kuni 1920. aastani, kuni see tuli sagenenud rüüstamisjuhtude tõttu sulgeda. XX sajandi teisel poolel ehitati parki mitu korterelamut.
Erakool

Erakool on eraomandisse kuuluv kool. 
Eestis kuuluvad sellised koolid enamasti kooli haldamiseks loodud sihtasutustele või mittetulundusühingutele. Traditsiooniliselt tegutsevad erakoolidena kristlikud koolid ja enamasti ka Waldorfi koolid.
Riigiti on erakoolide levik väga erinev, näiteks USA-s on erakoolidel haridussektoris oluline osa, Rootsis aga väike (14%).
Ingliskeelsetes riikides kasutatakse erakoolide kohta eri nimetusi (nt "public school" ja "private school"), mistõttu tõlkimisel tuleb olla terminitega ettevaatlik.
Hülya Koçyiğit

Hülya Koçyiğit (sündinud 12. detsembril 1947 İstanbulis) on türgi naisfilminäitleja.
Ta sündis aastal 1947 İstanbulis, kus ta ka üles kasvas. Keskhariduse omandas ta Ankaras, kus ta õppis Atatürgi tütarlaste koolis. Koolis õppimise ajal hakkas ühines ta İstanbuli Linnateatri trupiga.
Isiklikku.
Ta abiellus aastal 1968 toonase Fenerbahçe Spor Kulübü jalgpalluri Selim Soydaniga; neil on tütar Gülşah.
Zēluste mõis

Zēluste mõis (läti keeles "Zēlustes muiža", ka "Šepmuiža" või "Ezerkrasti") oli suvemõis Lätis Riia linnas Jugla asumis. Mõisakompleks asus aadressidel Mazajā Juglas ielā 43, 45 ja 47. Saksa keeles oli mõisa nimi "Selust".
Zēluste mõis rajati XVII sajandil, mõisa vanim hoone valmis 1763. aastal. See hoone on tänapäeval heas korras, tegemist on riikliku arhitektuurimälestisega. Too hoone ehitati mitte Zēluste enda, vaid Mazā Jumpravmuiža mõisa maadele. Toona oli Zēluste omanik Vojvod.
Hiljem tekkis mõisa juurde tööstus, kus toodeti rohelist seepi ja veel hiljem ka tärklist. XIX sajandi alguses kuulus mõis Holstidele, toona rajati ka uusklassitsistlikud hooned Mazajā Juglas ielā 43 ja Mazajā Juglas ielā 47. Pärast Holste sai mõisa omanikuks endine mõisavalitseja Sheppe. Tema nime järgi sai mõis ka oma teise nimekuju.
Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasium

Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasium on Tartus Annelinnas 2014. aasta sügisest tegutsev gümnaasium, mis sündis kolme senise Annelinna kooli – Tartu Kommertsgümnaasiumi, Descartes'i lütseumi ja Kivilinna gümnaasiumi – gümnaasiumiosade liitmisel.
Gümnaasium on saanud nime Eesti luuletaja Kristjan Jaak Petersoni järgi. Kooli nimi valiti avalikul konkursil. Algul kaaluti nime Tartu Kristjan Jaagu Gümnaasium, jättes luuletaja perekonnanime välja, et kooli nimi liiga pikaks ei läheks. Õpilaste ja lapsevanemate soovil võeti kasutusele siiski täisnimi.
Türkân Şoray

Türkân Şoray (sündinud 28. juunil 1945 İstanbulis) on türgi naisfilminäitleja.
Ta on lõpetanud Fatih'i Tütarlaste Lütseumi.
Isiklikku.
Tema isa oli tšerkessi päritolu, ema oli aseri päritolu. Ta oli aastatel 1983–1987 abielus Cihan Ünaliga, neil on üks laps. 12. märtsist 2010 on ta UNICEF-i hea tahte saadik.
Neerusegment

Neerusegmendiks (ladina keeles ainsus "segmentum renale"; mitmus "segmenta renalia") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel neerude iseseiseva vereringega osa, kuhu suubuvad vastavad neeruarteri harud. 
Süstemaatiline anatoomia.
Kehtivas inimese anatoomia standardis Terminologia Anatomica kuuluvad neerusegmendid kuseelundite hulka.
Lielie kapi

Lielie kapi ('suur kalmistu'; saksa keeles "Grosser Friedhof") on 22 hektari suurune park Lätis Riia linnas Brasa asumis, mis asub Riia endise suurima kalmistu alal.
1772 keelas Katariina II surnute matmise kirikutesse, samuti andis ta korralduse, et kõik surnud tuleb vaatamata nende staatusele matta uutesse surnuaedadesse väljaspool linnade piire. Aastal 1773 rajatigi praeguse Brasa asumi aladele hilisema nimetusega Suur Kalmistu, kuhu maeti peaaegu kõik linnas surnud baltisakslased ja jõukamad lätlased. Üks esimesi, kes uuele kalmistule (ümber) maeti, oli Riia linna asutaja piiskop Albert.
Kalmistu jagunes kolme ossa: luterlikuks, õigeusu ja katoliku kalmistuks. Pärast baltisakslaste ümberasumist vähenes kalmistu tähtsus drastiliselt. Põhiliselt jäi see nende baltisakslaste matmispaigaks, kes keeldusid Saksamaale asumast. 
Pärast Nõukogude võimu kehtestamist hävitati kalmistusel hulgaliselt haudu ja lõhuti hauasambaid. Aastal 1957 suleti kalmistu, muudeti see pargiks ja lasti sel metsistuda. 
Ainult õigeusu kalmistu jäi pargi aladelt välja ja säilis paremini, kuid ka mujal on paljud hauad veel praeguseni säilinud, samuti mitu vana kabelit. Pargi maa-ala kuulub Läti luteri kirikule.
Taimestik.
Pargi territooriumil kasvab mitmeid võõrliike, nende seas ka läänepärn, jaapani lehis, hiigel-elupuu.
Millerovo lennuväebaas

Millerovo lennuväebaas on sõjalennuväli Venemaal Rostovi oblastis, Millerovo rajoonis, mõne kilomeetri kaugusel Millerovo keskusest lääneloodes, Dolotinkas, umbes 30 kilomeetri kaugusel Ukraina piirist idas.
Millerovo lennuväebaasis on paiknenud 19. ründelennuväe polk. 2014. aasta Ukraina kriisi ajal juunis maandus Ukraina allikate teatel lennuväljale täiendav hävitajaeskadrill MiG-29 reaktiivhävituslennukeid. 
2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse olevat Ukraina väed teinud eduka õhurünnaku Millerovo sõjaväelennuvälja vastu.
Süvenemise tõenäosuse mudel

Süvenemise tõenäosuse mudel ("elaboration likelihood model", ELM) on sotsiaal- ja mõjutamispsühholoogias üks veenmise kahe režiimi teooriatest. Mudelit saab nimetada ka üksikasjaliku töötluse tõenäosuse mudeliks. Süvenemise tõenäosuse mudel on hoiakute muutumise teooria, mis eeldab, et veenmise aluseks on kaks kanalit. Tsentraalses kanalis, mida kasutatakse kõige tõenäolisemalt olukorras, kui nii motivatsioon süveneda kui ka ressursid ja võimalused sõnumit töödelda on suur, pöörab sõnumi tajuja tähelepanu sõnumi sisule ning mõtleb üksikasjalikult ("elaborating") sõnumiga seotud argumentide peale ja analüüsib. Perifeerses kanalis, mida üldiselt kasutatakse juhul, kui motivatsioon ja/või võimalus sõnumisse süveneda on madal, keskendub sõnumi tajuja sõnumi välistele karakteristikutele nagu sõnumi pikkus või sõnumi edastaja usaldusväärsus.
Süvenemise tõenäosuse mudel on rakendatav hoiakute muutuse uurimiseks aidates selgitada, millistel tingimustel pööravad inimesed pigem tähelepanu sõnumi sisule versus sõnumi vormile ja stiilile.
Tsentraalses kanalis töödeldakse infot teadlikult, aktiivselt, mälus oleva materjaliga seostades ning sisemisi vastuseid genereerides. Perifeerses kanalis käivituvad erinevad automaatsed protsessid (tingimine, praimimine, heuristikud). Kanali valik sõltub süvenemise määrast ja see omakorda motivatsioonist ja võimalustest.
Tsentraalne hoiaku muutus sõltub sisemiste vastuste valentsist, kogusest ja tajutud tõepärast. Tsentraalselt muudetud hoiak on tugevam kui perifeerselt muudetud hoiak (püsivam, kindlam, kättesaadavan, käitumuslikum).
Teised veenmise kahe režiimi teooriad on heuristilise/süstemaatilise töötluse mudel ("heuristic/systematic model, HSM") ja assotsiatiivsete ja loogiliste hinnangute mudel ("associative-propositional evaluation model, APE").
Mõjutamise kahe režiimi käsitluste kriitika heidab teooriatele ette, et perifeerse mõju mehhanisme enamasti ei täpsustata ning et perifeerne mõju heuristikute kaudu ei pruugi olemuslikult erineda tsentraalsest mõjust argumentide kaudu.
Ringi tänav (Pärnu)

Ringi tänav on Pärnu kesklinnas ja rannarajoonis endise muldkindlustusvööndi alal asuv tänav. 
Tänav algab Laialt tänavalt, kulgeb kaarena ümber Pärnu vanalinna ja lõpeb Pärnu jõe kaldal Pärnu jahisadama juures. Ringi ristub veel tänavatega Pikk, Malmö (paremalt), Rüütli, Kuninga, Võimlemise (vasakult), Hospidali (vasakult), Pühavaimu, Nikolai, Vee, Paul Kerese, Lõuna (paremalt), Mere puiestee (vasakult), Muru (vasakult), Esplanaadi (vasakult), Sadama (paremalt), Muuli (vasakult) ja Lootsi põik. 
Tänav külgneb ka Martensi väljaku, Iseseisvuse väljaku, Koidula pargi, Brackmanni pargi, Munamäe pargi ja Pärnu vallikääruga. 
Ringi tänav on ligikaudu 1,7 km pikk. Malmö tänavast Kuninga tänavani on Ringi ühesuunaline. Sellel lõigul saab sõita vaid Kuninga tänava suunas. 
Nimi.
Ringi tänava ajalooline saksakeelne nimi oli "Ringstraße". 1922–1940 kandis tänav Pärnu kauaaegse linnapea Oscar Alexander Brackmanni nime.
Ajalugu.
1834. aastal kustutati Pärnu linn Venemaa kindluslinnade nimekirjast ja keiser Nikolai I kinkis kindlustusvööndi ja selle juurde kuuluvad hooned Pärnu linnale. 1860. aastal valmis Riia kindlustuste lammutustööde juhataja üleminsener C. Weyri projekt, mille alusel hakati Pärnu muldkindlustusi laiali ajama ja vallikraave täitma. Tööde käigus lammutati ka Riia ja Vee väravad. Plaani kohaselt säilitati osa vallist ja vallikraavist ning Tallinna värav.
Tasandatud maa-ala võeti esialgu kasutusele heinamaana. Ringi tänav rajati 19. sajandi viimasel veerandil endise muldkindlustuse alale.
Ringi tänava lõpeb kohas, kust viis üle Pärnu jõe kaubapraam Vana-Pärnusse. Vana-Pärnust edasi sai reisida maanteed pidi Tallinna poole. Ringi tänava lõpus asus ka tänava vanim osa ja asustus.
Esimesed hooned, mis peale tänava rajamist ehitati asusid Pika ja Kuninga vahelisel lõigul. Ringi tänava uhked villad on ehitatud aastatel 1920–1930, kuna sellel ajaperioodil said endale tänava äärde ehituskrundi omandada peamiselt rikkamad inimesed.
Ringi tänav 10 (siis Brackmanni ja Martna tänava nurgal) tegutses aastatel 1929–1941 kino Capitol, hoone hävis 7. augustil 1941, kui sai pommitabamuse.
Ringi tänav 44/1 hoones tegutses Eesti NSV ajal Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komiteepiirkondlik Pärnu osakond.
Hoonestus.
Ringi tänavaga külgnevad ka Pärnu bussijaama, Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi hoone ja Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoone territoorium.
Sloveenia veinid

Sloveenia veinid on veinid Sloveenia kolmest veinipiirkonnast, milleks on Podravje, Posavje ja Primorski. 
Varem, Austria-Ungari impeeriumi ajal, olid Sloveenia veinid väga tuntud. Kui Austriast tulid peamiselt valged veinid, siis Sloveenia tootis häid punaseid veine. Viimase sajandi poliitilised sündmused ei ole Sloveenia veinitööstusele hästi mõjunud ja see on pisut soiku jäänud. Siiski on pärast riigi iseseisvumist veinitööstus jälle arenema hakanud ja saanud ka investeeringuid lääneriikidest. Samuti on Sloveeniale hästi mõjunud asukoht nelja väljapaistva veinitootjamaa vahel (Itaalia, Austria, Ungari ja Horvaatia).
Sloveenia veinipiirkonnad.
Podravje.
Podravje veinipiirkond asub Austria piiri ääres. Viinamarjakasvatus on koondunud Maribori ja Ormozi linna ümbrusse.
Posavje.
Posavje veinipiirkonnast tulevad peamiselt veinid riigisiseseks tarbimiseks. Kvaliteeditase on suhteliselt madal.
Primorski.
Primorski veinipiirkond asub Sloveenia rannikualal ja piirneb Itaaliaga. Sealt pärit veinid on Sloveenia parimate seas. Nende ainsaks miinuseks on kallis hind.
Neerukehake

Neerukehake ehk Malpighi kehake (ladina keeles ainsus "corpusculum renae", mitmus "corpusculum renis") on paljudel selgroogsetel loomadel neerukoores olev neeruüksus. 
Neerukehake koosneb kapillaarpäsmakesest ja seda ümbritsevast päsmakesekihnust ning nende vahele jäävast kihnuvalendikust ("lumen capsulae").
Igal neerukehakesel eristatakse kahte poolust: 
Kapsli ja päsmakese vahele jääb kihnuvalendik ("lumen capsulae"), kuhu filtreeritakse esmane uriin.
Neerukehakeste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Madude nefroneid on vähe uuritud, kuid arvatakse, et need koosnevad neerukehakesest, seda ümbritsevast päsmakesekihnust ja neerutorukestest.
Sügismaraton

"Sügismaraton" on 1979. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Leningradi Riikliku Ülikooli õppejõud ja ühe Leningradi kirjastuse töötaja Andrei Buzõkin on intelligentne, andekas ja heasüdamlik inimene. Kuid ta on otsustusvõimetu ja nõrga tahtejõuga ega suuda seetõttu teha olulisi valikuid. Seetõttu satub ta igasugustesse keerulistesse olukordadesse. Ta ei suuda naisest lahku minna ega ka armukesega suhteid katkestada.
Holm (täpsustus)

Holm tähendab mitmes germaani keeles saart ja vene keeles küngast. Nimena võib see tähendada mitut asja:
Holm (perekonnanimi) on perekonnanimi.
Holm on Holm Banki bränd.
Holmi saar

Holm oli saar, mis asus Tartus Emajões praeguse Ülejõe ehk Holmi pargi kohal.
Emajõe peaharu voolas Holmi ja paremkalda vahel, kõrvalharu Koolujõgi vasemkalda pool. Holmi tõttu oli see soodne sillakoht. Teadaolevalt asus Tartu esimene sild Vene sild ülesvoolu, nüüdse Vabadussilla kandis. Holmi ühendas keskajal Tartuga Saksa sild, millele pääses linnast Saksa värava kaudu.
Vene silla juurest Holmini ulatus Ülejõel vene agul, mis osalt kattis ka Holmi, kus asus vene kaubahoov. Siit algas Narva ja Tallinna hargnev tee, samuti pääses siitkaudu linna karjamaadele.
1764. aastal hakati Toomemäele rajama uusi bastione, õgvendati tänavaid ning laiendati Tartu raekoja esist turuplatsi jõe suunas. Kivisilla ehitamise ja Holmil olnud bastioni lammutamise käigus kuhjunud jäätmetega täideti Koolujõgi, mistõttu Holm lakkas olemast saar.
Holmi järgi said nime Holmi park ja endine Holmi tänav.
Nõiakivi (telelavastus)

"Nõiakivi" on 1979. aasta Eesti Televisiooni telelavastus.
Telelavastus on valminud Heljo Männi muinasjutu "Nõiakivi" järgi. Lavastuse režissöör-lavastaja on Uno Leies, kunstnik Tiiu Übi. Muusika kirjutas Tõnis Kõrvits.
Erich Rein

Erich Rein (26. august 1932 Pärnumaa – 4. mai 2014) oli eesti lavastaja, näitleja ja telerežissöör.
Erich Rein lõpetas 1954. aastal Tallinna Õpetajate instituudi ja 1956. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio. 
Töö teatrilavastajana.
Aastatel 1962–1968 töötas ta Paul Pinna nimelise rahvateatri lavastajana. 
Töö telerežissöörina.
1968. aastast töötas ta Eesti Televisiooni muusika- ja meelelahutussaadete režissöörina, aga tegi režissöörina ka dokumentaalsaateid ja -filme.
Tema režissöörikäe all valmisid näiteks neljaosaline dokumentaalfilm "Aegade tuultes" (koos Valdo Pandiga oli ta ka kaasstsenarist), saatesarjad "Kontserdistuudio", "Muusikaelu", "Helijälg", 24-osaline saatesari Eesti heliloojatest "Lauliku lehed" jpm. Samuti oli ta telemängufilmi "Noor pensionär" teine režissöör.
Palju aastaid tegi ta režissöörina maakultuuri saatesarja "Kodukandilood" (1981–1993), aga ka portreesaateid loomeinimestest ("Onu Kalmer" (1978, Kalmer Tennosaarest), "Kolme põlve mängud" (1981, Vladimir Sapožninist) jm).
Töö näitlejana.
Juba Pinna-nimelises teatris lavastajana töötades tegi ta sealsetes lavastustes kaasa ka näitlejana, näiteks mängis peaosa lavastuses "Patuoinas". Teda peeti heaks koomikuks. 
Eesti Televisioonis töötades tegi Erich Rein rohkesti väikseid kõrvalosi telelavastustes (ERR-i arhiivis on neist säilinud vaid mõni uuem lavastus, näiteks "Nota bene! Teatriluulud") ja huumorisaadetes, tema osalusel tehtud sketše on näidatud nii aastavahetuse meelelahutusprogrammides kui ka "Estraaditähestiku" saadetes. Üks tema suuremaid telelavastuserolle, kivivalvur Ropka, pärineb lastelavastusest "Nõiakivi" (1979–1980, ETV). 
Ta mängis paljudes Eesti Raadio kuuldemängudes ("Villu" (1965), "Metsad kohavad inimestele" (1972), "Eksitused eksponaadiga" (1971), "Täisverd puhkus" (1971), "Koidu ajal" (1982) jm). 
Tema filmirollidest on ilmselt tuntuim Võrgutaja (Pukspuu teisik) telemängufilmis "Noor pensionär" (1972), aga ta on mänginud kõrvalosi ka filmides "Pimedad aknad" (I seeria, 1968), "Mehed ei nuta" (1968), "Ohtlikud mängud" (1974), "Teaduse ohver" (1981) ja "Pimedad aknad" (2004). 
Muud.
Erich Rein oli hea laulumees ja mängis mitut pilli. Eesti Televisiooni muusikarežissööride ansamblis Con Amores B. (koosseisus Kalmer Tennosaar (vokaal), Jaanus Nõgisto (kitarr), Elmo Lööve (kontrabass), Jüri Tallinn (klaver), Sulo Soo (saksofon), Eino Tandre (löökpillid), Peeter Brambat (flööt)) mängis ta akordioni.
Erich Rein läks Eesti Televisioonist pensionile 1993. aastal, kuid näitlejana tegi ka pärast seda siin-seal mõne näitlejarolli. Sh. seriaalis Õnne 13. 
Erich Rein suri 4. mail 2014 ja ta maeti 27. juunil 2014 Liiva kalmistule.
Koer kord kõndis klaveril

"Koer kord kõndis klaveril" on 1978. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Maal elav kümnenda klassi õpilane Tanja Kanareikina on huvitatud lendur Komarovist. Tanjasse omakorda on armunud naabripoiss Miša Sinitsõn.
Tatjana Samoilova

Tatjana Samoilova (vene keeles Татьяна Евгеньевна Самойлова; 4. mai 1934 Leningrad – 4. mai 2014 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja, Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik.
Tatjana Samoilova sündis Leningradis tuntud vene teatri- ja filminäitleja Jevgeni Samoilovi peres. 1937. aastal kolis perekond Moskvasse.
Koolipõlves tegeles ta balletiga ning lõpetas Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko nimelise Moskva Akadeemilise Muusikateatri balletistuudio. Aastail 1953–1956 õppis ta Boriss Štšukini nimelises Teatriinstituudis. Seal tutvus Tatjana Samoilova Vassili Lanovoiga, kellest sai tema abikaasa. See abielu kestis mõned aastad, kuid hiljem mängisid nad koos filmis "Anna Karenina". Lanovoi mängis krahv Vronskit. Hiljem abiellus Samoilova veel kaks korda ning elas abiellumata koos kirjaniku ja lavastaja Solomon Šulmaniga. Viimasest abielust Eduard Maškovitšiga sündis poeg Dmitri.
Filmidebüüdi tegi Samoilova 1955. aastal, mängides Jack Londoni jutustuse ainetel tehtud Vladimir Kaplunovski filmis "Mehhiklane". 
Rahvusvahelise tuntuse sai ta Veronika rolliga Mihhail Kalatozovi filmis "Kured lendavad". Film võitis 1958. aastal Cannes'i filmifestivali peaauhinna Kuldse Palmioksa ning Samoilova sai eriauhinna ja suure tunnustuse osaliseks. Samoilova kandideeris oma rolliga ka Suurbritannia auhinnale BAFTA parima naisnäitleja kategoorias, aga ei võitnud.
1959. aastal mängis Samoilova järgmises Kalatozovi draamafilmis "Saatmata jäänud kiri". Ka see film oli nomineeritud Kuldsele Palmioksale, kuid seekord võitu ei tulnud. Film meeldis siiski paljudele ning 1995. aastal rahastas Francis Ford Coppola filmi restaureerimist ja tõi selle USA vaatajateni. Sellele järgnesid osatäitmised kolmes filmis, mis valmisid koostöös Prantsusmaa, Ungari ja Itaaliaga. 
1967. aastal mängis ta nimiosa Aleksandr Zarhi lavastatud filmis "Anna Karenina". Aastaid hiljem tegi rolli Grigori Kromanovi filmis "Briljandid proletariaadi diktatuurile" (1975).
Aastail 1967–1992 töötas peamiselt teatrites: Majakovski nimelises teatris (1958–1959), Vahtangovi nimelises teatris (1959–1960) ja Moskva filminäitlejate teatristuudios (Государственный театр киноактёра; 1962–1992).
1990. aastal oli Samoilova aukülaline Cannes'i filmifestivalil, kus talle anti eripreemia silmapaistva panuse eest kinokunsti. 
Tatjana Samoilova suri oma 80. sünnipäeval südamehaiguse tagajärjel Moskva haiglas. Ta maeti 7. mail 2014 Novodevitšje kalmistule, ärasaatmine toimus Moskva kinomajas.
Tänaval kummutit veeti

"Tänaval kummutit veeti" on 1978. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Sisu.
Film koosneb üheksast humoristlikust ja satiirilisest filminovellist.
Surnud 4. mail

"Siin loetletakse 4. mail surnud tuntud inimesi.
2014. aasta Ukraina revolutsioon

Ukraina revolutsioon ehk Väärikuse revolutsioon (ukraina keeles "Революція гідности, Revolütsiia hidnostõ") on sündmused, mis algasid 2013. aasta 21. novembril ning kestsid kuni 2014. aasta 23. veebruarini, mille ajal toimus Ukrainas revolutsioon, mille käigus kaotas president Viktor Janukovõtš oma võimu ning põgenes riigist. 
Nimetus.
Ukrainas on tavaks nimetada neid 2013-2014. aasta sündmusi Väärikuse revolutsiooniks ("Революція гідності"). 
Põhjused.
Spontaansed protestid algasid 2013. aasta novembris Kiievis pärast seda, kui valitsus peatas ettevalmistused assotsiatsioonilepingu ja vabakaubanduslepingu allakirjutamiseks Euroopa Liiduga. Protestijad nõudsid valitsuse tagasiastumist, umbusaldushääletust president Viktor Janukovõtšile ja ennetähtaegseid valimisi. Protestijad nägid Euroopa Liiduga lõimumises lahendust kõrgele tasemele tõusnud korruptsioonile ja riigi nõrkadele institutsioonidele. 
Sündmuste käik.
Euromaidan.
2013. aasta novembris alanud Euromaidani meeleavaldajad ei läinud 2014. aastal laiali ning moodustasid Iseseisvuse väljakule alalise laagri. 2014. aasta jaanuaris toimusid meeleavaldajate vägivaldsed kokkupõrked Ukraina miilitsa ja sisevägedega.
2014. aasta veebruar.
18. veebruaril 2014 andis Ukraina miilits meeleavaldajatele korralduse laiali minna. Protestijad korraldust ei täitnud ning laagri laialiajamise käigus algasid protestijate ja miilitsa vahel vägivaldsed kokkupõrked. Riigi president Viktor Janukovõtš evakueeriti ööl vastu 23. veebruari Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude helikopteritega Krimmi, sest ta elu oli ohus kust suundus hiljem Venemaale. Ülemraada tagandas Janukovitši (kuigi see oli formaalselt konstitutsioonivastane) ja andis presidendi kohusetäitja volitused üle Oleksandr Turtšõnovile (poolt hääletas ka suur osa Regioonide Partei saadikuid ja peaaegu kõik Kompartei saadikud, olgugi et nad olid eelnevalt seisnud jäigalt vastu Maidani meeleavaldajate nõudmistele). 27. veebruaril 2014 toimus Arseni Jatsenjuki valitsuse moodustamine.
Inimkaotused.
Tervishoiuministeeriumi teatel sai 106 inimest surma ja 1811 vigastada. Vabatahtlike meedikute hinnangul sai surma või jäi kadunuks umbes 780 inimest.
Hukkunute hulgas ei olnud mitte ainult meeleavaldajad, vaid ka rida militsionääre, kelle meeleavaldajad sündmuste käigus tapsid.
Teiste riikide reaktsioonid.
Venemaa ei tunnustanud suveräänse naaberriigi valitsemiskorralduses aset leidnud muudatusi, nimetas toimunut "coup d’etat"’ks, taganes ühepoolselt endale võetud kahe- ja mitmepoolsetest kohustustest (sealhulgas 1994. aasta Budapesti memorandumiga võetud kohustustest), annekteeris 2014. aasta märtsis Krimmi ning suunas seejärel tähelepanu Ukraina lõuna- ja kaguosale.
Tagajärjed.
Nn "Väärikuse revolutsioonile" järgnesid Euroopaga lõimumist pooldava Petro Porošenko võit presidendivalimistel, dekommuniseerimine, lustratsioon ja suurem võitlus korruptsiooniga, mis paraku pole viinud olulise majanduslkiku taastumiseni.
Läti Vabariigi põhiseadus

 
Läti Vabariigi põhiseadus (, ) on Läti Vabariigis 1922. aastal vastu võetud põhiseadus, mida on täiendatud ja parandatud 2009. aastal ja 2014 lisati uus preambul.
Läti Vabariigi põhiseaduse preambuli (vastu võetud 19. juunil 2014, jõustunud 22. juulil 2014) tekst.
Läti Vabariigi Seim tegi 19. juunil 2014 Läti Vabariigi põhiseadusse muudatused, millega esitatakse põhiseaduse preambul uues redaktsioonis, asendades senise sissejuhatuse (“Läti rahvas kehtestas vabalt valitud Asutavas Kogus endale järgmise põhiseaduse”) järgmise tekstiga:
1918. aasta 18. novembril välja kuulutatud Läti riik on loodud, ühendades lätlaste ajaloolise maa-ala ning tuginedes läti rahva vankumatule omariikluse tahtele ja talle kuuluvale enesemääramisõigusele, tagamaks läti rahvuse, keele ja kultuuri säilimise ja arengu läbi sajandite, kindlustamaks Läti rahva ja igaühe vabaduse ning edendamaks heaolu.
Läti rahvas võitles oma riigi välja Vabadussõjas. Rahvas kinnitas endale riigikorra ja võttis vastu põhiseaduse vabalt valitud Asutavas Kogus.
Läti rahvas ei tunnistanud okupatsioonirežiime, seisis neile vastu ja sai jälle vabaks, taastades 1990. aasta 4. mail riikliku iseseisvuse järjepidevuse alusel. Rahvas austab oma vabadusvõitlejaid, mälestab võõraste võimude ohvreid, mõistab hukka kommunistiliku ja natsistliku totalitaarse režiimi ning nende kuriteod.
Läti kui demokraatlik, õiguslik ja sotsiaalselt vastutustundlik rahvusriik tugineb austusele inimeste vastu ja inimese vabadusele, tunnistab ja kaitseb inimeste põhiõigusi ning austab vähemusrahvusi. Läti rahvas kaitseb oma suveräänsust, Läti riigi iseseisvust, territooriumi, selle ühtsust ja demokraatlikku riigikorda.
Läti identiteeti on Euroopa kultuuriruumis ammustest aegadest peale kujundatud läti ja liivi traditsioonid, lätipärane eluhoiak, läti keel, üldinimlikud ja kristlikud väärtused. Usk Lätisse, läti keel kui ainuke riigikeel, vabadus, võrdõiguslikkus, solidaarsus, õiglus, ausus, töökus ja perekond on sidusa ühiskonna aluseks.
Igaüks hoolitseb enda ja oma lähedaste eest ning ühiskonna ühiste hüvede eest, suhtudes vastutustundlikult teistesse, järeltulevatesse põlvkondadesse, keskkonda ja loodusesse.
Läti, teadvustades oma väärtust rahvusvahelises kogukonnas, kaitseb riiklikke huve ning edendab ühtse Euroopa ja maailma jätkusuutlikku ning demokraatlikku arengut.
Jumal, õnnista Lätimaad!
Vaatleja (film)

"Vaatleja" on 1987. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm.
Süžee.
Tartu Ülikooli bioloogiaüliõpilane Peeter on praktikal Kaug-Põhjas. Ta viibib üksikul saarel koos keskealise saarevahi Aleksandraga. Vastamisi satuvad erinevad mentaliteedid ja ellusuhtumised.
Neerukoor

Neerukooreks (ladina "cortex renis"; ka "cortex renalis") nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel neeru parenhüümi osa, milles paiknevad kõik neerukehakesed. 
Neerukoorest algab neerukehakesena ka nefron. Enamik neerutorukesi suubub neerukoores paiknevatesse kogumistorukestesse. 
Neerukoor koosneb välimisest ja sisemisest "juxtamedullary zone" 'st ning neerupüramiidide vahele kiiluvatest neerusammastest. Neerukoores paikneb ka jukstaglomerulaarne aparaat (inglise "juxtaglomerular apparatus").
Neerukoores eristatakse kiirjat osa ("pars radiata") ja rullunud osa ("pars convoluta") (siin paiknevad neerukehakesed). 
Neerukoore areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Neerukoorel ja neerusäsil on erinevad funktsioonid. Neerukoores paiknevad struktuurid filtreerivad valkudest vedelikku ja elektrolüüte, reabsorbeerivad glükoosi, aminohappeid, vett ja elektrolüüte ning komplekteerivad teadaolevalt hormooni kahte hormooni: kaltsitriooli ja erütropoetiini. Lisaks komplekteerib neerukoor lämmastikoksiidi (NO).
Neerukoores sünteesitakse ja vabastatakse ka prostaglandiin E2-e.
Süstemaatiline anatoomia.
Kehtivas loomaanatoomia standardis "Nomina Anatomica Veterinaria"-s liigitatakse neerukoor urogenitaalsüsteemi.
Käesoleval ajal kehtivas inimese anatoomia standardis "Terminologia Anatomica"-s kuulub neerukoor kuseelundite süsteemi. 
Varem liigitati neerukoor kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).
Histoloogia.
Neerukoor jagatakse kaheks regiooniks: kortikaalseks labürindiks ja medullaarseteks teedeks. Kortikaalne labürint sisaldab neerupäsmakesi, proksimaalseid ja distaalseid väänilisi kogumistorukesi, kogumisjuhade algosa, interlobulaarveresooni, arterioole, kapillaare ja lümfisooni. 
Medullaarne tee sisaldab proksimaalseid ja distaalseid sirgeid torukesi ja kogunemisjuhasid. 
Nefroloogia ja uroloogia.
Patoloogia.
Inimestel seostatakse neerukoorega mitmeid haiguslikke seisundeid, nagu neeru kortikaalnekroos (kortikaalnekroosi võib põhjustada ka inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatud madude hammustuse tagajärjel tekkida võiv mürgistus) ja glomerulonefriidid, koore tsüstid, pahaloomulised kasvajad jt.
Ukraina revolutsioon

Ukraina revolutsioon võib tähendada mitut sündmust:
Christian (Braunschweig-Lüneburg)

Christian Vanem (1566–1633) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastatel 1611–1633. Ühtlasi oli ta Mindeni piiskopkonna haldur aastatel 1599–1625 ning 1617. aastal ka Grubenhageni vürst.
August I (Braunschweig-Lüneburg)

August I Vanem (1568–1636) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastatel 1633–1636 ja luterlik Ratzeburgi piiskop 1610–1636.
August oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi ja Lüneburgi vürsti 1559–1592 Wilhelm Noorema ja Taani kuninga Christian III tütre Dorothea kolmas poeg.
Friedrich IV (Braunschweig-Lüneburg)

Friedrich (1574–1648) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastatel 1636–1648.
Metametafüüsika

Metametafüüsika on filosoofia haru, mis tegeleb metafüüsika alustega. 
Metametafüüsika küsimuste hulgas on:
Permikomi sügis

"Permikomi sügis" on 2009. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.
Sisu.
Filmi võtted toimusid 2008. aasta septembris Venemaal Permi krais Permikomi ringkonnas. Filmiti peamiselt Kudõmkaris, aga ka ümbruskonna külades. Film räägib etnilisest identiteedist, assimileerumisest ja rahvuspoliitikast tänapäeva Venemaal ühe soome-ugri rahva näitel. Intervjuude ja igapäevaelustseenide kaudu dokumenteerib film nüüdisaja majanduslikku ja kultuurilist olukorda permikomide asualal, mis kuulub Venemaa Euroopa-osa vaeseimate piirkondade hulka. Püütakse leida vastust küsimusele, mida tähendab olla permikomi tänapäeva Venemaal. Üritatakse välja selgitada, miks hääletati 2003. aasta detsembris toimunud referendumil Permi oblastiga ühinemise ning ühtlasi autonoomiast loobumise poolt.
Õnne vembud

"Õnne vembud" on 1968. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Noor fotograaf Volodja Orešnikov võidab riikliku 3%-lise sisevõidulaenu obligatsiooniga 10 000 rubla. Nüüd saaks ta endale osta fotoaparaadi, millest on ammu unistanud, ja sõita koos sõbratariga ära Moskvasse. Töökaaslased korraldavad pikemalt mõtlemata tema üle ühiskondliku kohtu. Asi on selles, et 20 rubla obligatsiooni ostuks võttis Orešnikov salaja vastastikuse abistamise kassast, mille esimeheks ta on. Raha on kassas aga ühine, järelikult tuleks ka võit ühiselt jagada. Lõpuks lähevad kõik kolleegid üksteisega hirmsal kombel tülli. Alles uue aasta pidustused lepitavad teenistuskaaslased.
Tulge homme

"Tulge homme" on 1962. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Kaugest Siberi külast saabub Moskvasse lihtne ja võluv tüdruk Frosja Burlakova. Ta soovib astuda konservatooriumisse, kuid vastuvõtt sellesse õppeasutusse on juba lõppenud. Kuid Frosja ei anna alla ja püüab pääseda professori jutule. Kuna Burlakova on tõesti andekas, siis ta võetaksegi konservatooriumisse vastu.
Lennud unes ja ilmsi

"Lennud unes ja ilmsi" on 1982. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Filmi peategelane Sergei Makarov teeb neljakümnenda sünnipäeva eel kokkuvõtteid oma senisest elust. Rõõmustavat on aga vähe, heameelt ei valmista talle ei naine, armuke, töö ega sõbrad.