Elektroonikajäätmed

 
Elektroonikajäätmed ehk e-jäätmed, ka elektroonikaromu, on elektrilised ja elektroonilised seadmed, mis on tarbija või hulgitarbija poolt täielikult või osaliselt kasutuselt kõrvaldatud jäätmed, samuti praaktooted, mis on tekkinud tootmises või renoveerimis- ja remondiprotsesside käigus.
Suurema osa elektroonikajäätmetest moodustavad igapäevased olmeelektroonikaseadmed, nagu nutitelefonid, tahvelarvutid, süle- ja lauaarvutid, televiisorid. Märkimisväärse osa elektroonikajäätmetest moodustavad ka suured kodumasinad, kütte- ja jahutusseadmed.
Elektroonikajäätmete mõju.
Elektroonikajäätmete mõju keskkonnale.
Elektroonikajäätmete süsteemitu ladestamine kahjustab keskkonda ja elusolendeid, sest valesti ladestatud elektroonikajäätmetest lekivad kemikaalid, nagu dioksiinid ja polüklooritud bifenüülid, mis saastavad keskkonda ning võivad jõuda inimese toidulauale. Eestis tekib aastas umbes 9000 tonni elektroonikajäätmeid, millest ligikaudu 4000 tonni kogutakse jäätmejaamades ja kogumispunktides kokku ning suunatakse ümbertöötamisse. Maailmas tekib ühe aasta jooksul umbes 50 miljonit tonni elektroonikajäätmeid, millest vormiliselt 20% taaskasutatakse.
Elektroonikajäätmete mõju inimese organismile.
Elektroonikajäätmed koosnevad peamiselt raskmetallidest (60%) ja plastist (30%). Raskmetallid ei lagune vähem ohtlikeks jääksaadusteks ning komponendid võivad pikka aega püsida nii õhus, mullas, vees kui ka settes. Ka ümbertöötlemisel vabanevad raskmetallid nagu plii, kaadmium ja elavhõbe õhku, samuti PVC plasti sisaldavad seadmed eraldavad põletamisel õhku toksilisi dioksiine ja furaane. Eelnimetatud elektroonikajäätmete komponendid võivad põhjustada haigusi elusorganismides. Täiskasvanud ja lapsed võivad kokku puutuda mürgiste aurude ja tahkete osakeste sissehingamise, läbi naha kokkupuude söövitavate ainete ja kemikaalidega ning saastunud toidu ja vee alla neelamisel. Lapsi ohustavad ka sekundaarsed kokkupuuteviisid. Mõned ohtlikud kemikaalid võivad edasi kanduda emadelt lastele raseduse ja rinnaga toitmise ajal. Väikesed lapsed mängivad õues või looduses ja puutuvad sageli oma käte kaudu esemete ja pinnasega kokku, suurendades kokkupuute ohtu. Looted, imikud, lapsed ja noorukid on eriti tundlikud mürgiste ainetega kokkupuutest tulenevate kahjustuste suhtes. Teadusuuringud on leidnud, et reguleerimata e-jäätmed on seotud kasvava hulga kahjulike tervisemõjudega. Nende hulka kuuluvad ebasoodsad mõjud lootele ja sünnitulemustele, muutunud närvisüsteemi areng, ebasoodsad õpitulemused, DNA kahjustused, ebasoodsad mõjud lapse füsioloogilisele ja käitumuslikule arengule, kahjulikud kardiovaskulaarsed mõjud, kahjulikud mõjud hingamisteedele, kahjulikud mõjud immuunsüsteemile, nahahaigused, ebasoodsad mõjud vaimsele tervisele, kuulmislangus, ja vähk
Plii.
Plii on üks peamistest raskmetallidest, mis elektroonikajäätmetega kaasnevat saastet põhjustab. Pliid sisaldavad trükkplaadid, elektronkiiretorud, joodised ja patareid/akud ning reostus tekib peamiselt mitteametlikul elektroonikajäätmete töötlusel. Plii võib põhjustada organismi sattudes oksüdatiivset stressi, põletikku ja apoptoosi ning takistada vajalike elementide nagu kaltsiumi, raua ja tsingi omastamist. Õhus sisalduv kõrgenenud plii tase elektroonikajäätmetega kokkupuutuvates piirkondades on seotud suurema suremusega kardiovaskulaarsetesse haigustesse. Raskmetallidel on toksiline ja inhibeeriv mõju immuunsüsteemile, kokkupuude pliiga võib põhjustada närvisüsteemi häireid, hingamisteede haigusi, kahjustada reproduktiiv- ja skeletisüsteemi ning neerufunktsioone.
Elektroonikajäätmete käitlemisel ja kokkupuutel pliiga on negatiivne mõju lapse kasvule ja arengule. Piirkondades, kus on suurem kokkupuude elektroonikajäätmetega, on laste pikkus ja kaal (sh. sünnil) madalam kui muudes piirkondades. Kõrgenenud plii kontsentratsioon veres suurendab aktiivsus- ja tähelepanuhäire riski ning põhjustab madalamat keele ja kognitsiooni taset, samuti sensoorse integratsiooni probleeme ja astmat.
Kaadmium.
Kaadmium on mürgine metall, mida kasutatakse laetavates nikkel-kaadmiumakudes, trükkplaatides ja uuemates televiisorites. Kaadmium mõjutab rakkude paljunemist, diferentseerumist ja apoptoosi. Need protsessid on tihedalt seotud DNA parandamise ehk reparatsiooniga. Kaadmium seob end organismis mitokondritega, ja võib madalal kontsentratsioonil pärssida nii rakuhingamist, kui ka oksüdatiivset fosforüülimist. Tänu sellisele käitumisele mõjutab kaadmium inimorganismi potentsiaalseid mutatsioone, kromosoomide deletsioone ja mõjutab vereringlust. Kaadmiumi seostatakse tihedalt neerude ning südame- ja veresoonkonna probleemidega, kuid võib põhjustada ka osteoporoosi ja omada negatiivset mõju reproduktiivsüsteemile.
Elavhõbe.
Elavhõbedat kasutatakse fluorestsentslampides, patareides/akudes, elektri- ja elektroonikaseadmetes ning nende töötlemine on peamine allikas, kust elavhõbe vabaneb. Elavhõbe on tervisele väga kahjulik oma toksilisuse, vastupidavuse ja võime tõttu bioakumuleeruda eri vormidesse. Elavhõbe akumuleerub kalades ja muudes mereorganismides metüülelavhõbedaks ning jõuab seeläbi meie toiduahelasse. Elavhõbe võib põhjustada tõsiseid närvisüsteemi kahjustusi, neuroloogilisi ja kardiovaskulaarseid haigusi, samuti lootekahjustusi.
Elektroonikajäätmete ümbertöötamine ja taaskasutamine.
Ümbertöötamine on elektroonikajäätmete käitlemisel oluline. Kui seda on tehtud nõuetekohaselt, peaks see oluliselt vähendama mürgiste materjalide keskkonda sattumist ja leevendama loodusvarade ammendumist. Alla 20% elektroonikajäätmetest võetakse ametlikult ringlusse, 80% kas ladestatakse prügilasse või taaskasutatakse mitteametlikult – suur osa neist toimub arengumaades käsitsi, pannes töötajad kokku selliste ohtlike ja kantserogeensete ainetega nagu elavhõbe, plii ja kaadmium.
Üks peamisi väljakutseid on trükkplaatide ümbertöötamine elektroonilistest jäätmetest. Trükkplaadid sisaldavad väärismetalle (nt kuld, hõbe ja plaatina) ja mitteväärismetalle (nt vask, raud ja alumiinium). Üks elektroonikajäätmete töötlemise viise on trükkplaatide sulatamine, vasktraadi saamiseks kaabli kaitsekihi põletamine ja happes leostumine, et väärtuslikke metalle eraldada. Tavaline meetod on mehaaniline purustamine ja eraldamine, kuid selle efektiivsus on madal. Trükkplaatide taaskasutamiseks on uuritud alternatiivseid meetodeid, näiteks krüogeenset lagunemist, mõned muud meetodid on veel uurimisel. Elektroonika nõuetekohane utiliseerimine või taaskasutamine võib aidata vältida terviseprobleeme, vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid ja luua töökohti. 
Taaskasutuse eelised.
Toorainete taaskasutamine kasutuselt kõrvaldatud elektroonikast on kõige tõhusam lahendus kasvavale elektroonikajäätmete probleemile. Enamik elektroonikaseadmeid sisaldab mitmesuguseid materjale, sealhulgas metalle, mida saab taaskasutada. Lammutamise ja taaskasutusvõimaluste pakkumisega hoitakse kokku loodusressursse ning välditakse õhu- ja veereostust. Lisaks vähendab taaskasutamine uute toodete tootmisel tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Teine elektroonikajäätmete taaskasutamise eelis on see, et paljusid materjale saab ümber töötada ja uuesti kasutada. Taaskasutatavate materjalide hulka kuuluvad raud ja värvilised metallid, klaas ja mitmesugused plastmaterjalid. Värvilisi metalle, peamiselt alumiiniumi ja vaske, saab uuesti sulatada ja uuesti kasutada. Samuti saab taaskasutada selliseid mustmetalle nagu teras ja raud. Hiljutise 3D-printimise populaarsuse kasvu tõttu on mõned 3D-printerid disainitud (FDM-sort) selliste jäätmete tootmiseks, mida saab hõlpsasti taaskasutada, mis vähendab ohtlike saasteainete hulka atmosfääris. Nende printerite liigset plasti, mis tuleb välja kõrvalsaadusena, võib samuti kasutada uue 3D-prinditud materjalina.
Elektroonikajäätmete ebaõige käitlemine põhjustab märkimisväärset nappide ja väärtuslike toorainete nagu kuld, plaatina, koobalt ja haruldased muldmetallid, kadu. Praegu võib elektroonikajäätmetes sisalduda koguni 7% maailma kullast, elektroonikajäätmete tonnis on sada korda rohkem kulda kui tonnis kullamaagis.
E-jäätmed võivad olla ka majanduslikult kasulik võimalus ettevõtetele. Üldiselt on sisaldas 2019. aastal e-jäätmed 25 miljonit tonni toorainet, millest enamuse kogumassist moodustavad raud, alumiinium ja vask ning mille hinnatav koguväärtus oli ligikaudu 57 dollarit miljardit USA dollarit. Praeguse dokumenteeritud ametliku kogumise ja ringlussevõtu määraga 17,4%, potentsiaalne toorest E-jäätmetest saab taaskasutada materiaalset väärtust 10 miljardit USA dollarit ja sekundaarset 4 miljonit tonni toorainet muutuks ringlussevõtuks kättesaadavaks. Keskendudes ainult rauale, alumiiniumile ja vasele ning nende esmase toorainena kasutamisest tulenevate heitkoguste võrdlemisele, siis on 2019. aastal nende ringlussevõtt aidanud säästa kuni 15 miljonit tonni CO2 ekvivalenti heitkogused
Elektroonikajäätmete kogus maailmas.
On väga raske hinnata, kui palju toodetakse aastas elektroonikaseadmeid kuid võttes arvesse vaid internetiga ühendatud seadmeid on neid juba palju rohke kui inimesi maailmas, hinnanguliselt 25–50 miljardit seadet. E-jäätmeid peetakse "maailma kõige kiiremini kasvavaks jäätmevooks" , 2016. aastal tekkis 44,7 miljonit tonni, mis vastab 4500 Eiffeli tornile. 2018. aastal teatati hinnanguliselt 50 miljonist tonnist e-jäätmetest, seega on ÜRO antud nimetus "e-jäätmete tsunami" vägagi kohane. Mainitud koguse väärtus on vähemalt 62,5 miljardit dollarit aastas. 2021. aastal tekkis maailmas hinnanguliselt 57,4 miljonit tonni elektroonikajäätmeid. Hinnangute kohaselt Euroopas, kus seda probleemi on kõige põhjalikumalt uuritud, ei ole keskmises leibkonnas 72 elektroonikaseadmest 11 enam kasutusel või on katki. Iga kodaniku kohta kogutakse Euroopas enne kasutusest kõrvaldamist veel 4–5 kg kasutamata elektri- ja elektroonikatooteid. „E-jäätmete kogused kasvavad 3 korda kiiremini kui maailma rahvaarv ja 13 protsenti kiiremini kui maailma SKT viimase viie aasta jooksul" 
Kiired muutused tehnoloogias, muudatused meedias (lindid, tarkvara, MP3), hindade langus ja kavandatud vananemine on toonud kaasa elektroonikajäätmete kiire ülejäägi kogu maailmas. Tehnilised lahendused on olemas, kuid enamasti on enne tehnilise lahenduse rakendamist vaja juurutada õigusraamistik, kogumine, logistika ja muud teenused. 
Kuvaritel (CRT-, LCD-, LED- jms), protsessoritel (CPU, GPU või APU kiibid), mälul (DRAM või SRAM) ja helikomponentidel on erinev kasutusiga. Protsessorid on kõige sagedamini vananenud (tarkvara ei ole enam optimeeritud) ja muutuvad tõenäolisemalt "e-jäätmeteks", samas kui kuvaseadmeid vahetatakse kõige sagedamini töötamise ajal ilma paranduskatseteta, kuna jõukate rahvaste isu uue kuvatehnoloogia järele on muutunud. Selle probleemi saab potentsiaalselt lahendada modulaarsete nutitelefonidega (näiteks Phonebloksi kontseptsioon). Seda tüüpi telefonid on vastupidavamad ja neil on tehnoloogia telefoni teatud osade muutmiseks, muutes need keskkonnasõbralikumaks. Võimalus telefoni katki läinud osa lihtsalt välja vahetada vähendab e-jäätmeid. Igal aastal toodetakse hinnanguliselt 50 miljonit tonni e-jäätmeid. USA viskab igal aastal kasutuselt 30 miljonit arvutit ja Euroopas utiliseeritakse igal aastal 100 miljonit telefoni. Keskkonnakaitseagentuuri hinnangul võetakse ringlusse vaid 15–20% e-jäätmetest, ülejäänud elektroonika läheb otse prügilatesse ja põletusahjudesse 
ÜRO keskkonnaprogrammi 2010. aasta aruande "Taaskasutus – e-jäätmetest ressurssideni" kohaselt võib tekkivate e-jäätmete – sealhulgas mobiiltelefonide ja arvutite – kogus järgmise kümnendi jooksul mõnes riigis tõusta kuni 500 protsenti. nagu India. Seda trendi kinnitab ÜRO Global E-waste Monitor 2020 andmetel tekkis maailmas 2019. aastal rekordilised 53,6 miljonit tonni elektroonikajäätmeid, mis on vaid viie aastaga 21 protsenti rohkem. Antud aruandes ennustatakse ka, et ülemaailmne e-jäätmete (patarei või elektripistikuga kasutuselt kõrvaldatud tooted) ulatub 2030. aastaks 74 miljoni tonnini, mis on e-jäätmete tonnaaž peaaegu kahekordistunud vaid 16 aastaga. Aruande kohaselt tekitas 2019. aastal enim e-jäätmeid Aasias – ligikaudu 24,9 miljonit tonni, millele järgnesid Ameerika (13,1 miljonit tonni), Euroopa (12 miljonit tonni), Aafrika (2,9 miljonit tonni) ja Okeaania (0,7 miljonit tonni). 2019. aasta e-jäätmed kaalusid oluliselt rohkem kui kõik täiskasvanud Euroopas ehk koguni 350 Queen Mary 2 suuruse kruiisilaeva, millest piisab 125 km pikkuse liini moodustamiseks. Inimese kohta oli 2019. aastal ära visatud e-jäätmeid keskmiselt 7,3 kg iga mehe, naise ja lapse kohta Maal. Euroopa oli maailmas esikohal e-jäätmete tekke poolest elaniku kohta 16,2 kg elaniku kohta. Teiseks tuli Okeaania (16,1 kg), järgnesid Ameerika (13,3 kg), Aasia ja Aafrika olid aga palju madalamad (vastavalt 5,6 kg ja 2,5 kg). Alates 2014. aastast tõusid e-jäätmete kategooriad kogukaalust kõige kiiremini temperatuurivahetusseadmed (+7 protsenti), suurseadmed (+5 protsenti) ning lambid ja väikeseadmed (+4 protsenti). Aruande kohaselt on selle trendi põhjuseks nende toodete kasvav tarbimine madalama sissetulekuga riikides, kus need tooted tõstavad elatustaset. Väikesed IT- ja telekommunikatsiooniseadmed on kasvanud aeglasemalt ning ekraanide ja monitoride arv on veidi langenud (-1 protsenti), mis on suuresti seletatav kergemate lameekraanidega, mis asendavad raskeid kineskoopkuvareid ja ekraane.
Tänapäeva ühiskond keerleb tehnoloogia ümber ning pideva vajadusega uusimate ja kõrgtehnoloogiliste toodete järele, millega aitame kaasa suure hulga e-jäätmete tekkele. Heaks näiteks on mobiiltelefonid, mis on muutunud e-jäätmete peamiseks allikaks, kuna pidevalt uute mudelite välja tulemine on omaette eesmärk, et olla turul konkurentsivõimeline. Üheks peamiseks väiteks on, et mobiiltelefonifirmad toodavad mobiiltelefone, mis pole loodud kestma, eesmärgiga sundida tarbija ostma uusi telefone. Ettevõtted annavad neile toodetele nii lühikese eluea, sest nad teavad, et tarbija soovib uut toodet ja ostab selle, kui nad selle valmistavad. Samas pole see väide leidnud lõplikku tõenduspõhist kinnitust 
Elektroonikajäätmed sisaldavad ohtlikke, kuid ka väärtuslikke ja nappe materjale. Keerulisest elektroonikast võib leida kuni 60 elementi. SRÜ ja Gruusia 2021. aasta piirkondlik e-jäätmete seire aruande kohaselt võib E-jäätmete käitlemine olla majanduslik võimalus, kuna 2019. aastal tekkinud e-jäätmed sisaldasid 10 t kulda, 0,5 t haruldasi muldmetalle, 1 Mt rauda, ​​85 kt vaske, 136 kt alumiiniumi ja 0,7 kt koobaltit koguväärtus 200 miljardit Vene rubla (või samaväärne 2,6 miljardit USA dollarit) teisest toorainest. Üle 95 protsenti piirkonna e-jäätmetest ei koguta ega saadeta ESM-i rajatistele nõuetekohaseks haldamiseks. Enamik e-jäätmeid satub prügilatesse, kus mitteametlik sektor korjab mõned väärtuslikud komponendid. Ohtlikud ained e-jäätmetes, mis sisaldavad vähemalt 2,4 t elavhõbedat, 1,1 t kaadmiumi, 8,1 kt pliid ja 4 kt broomitud leeki aeglustajad – on piirkonnas halvasti juhitud ja on tõenäoliselt ravimata, tekitades erinevaid riske tervisliku keskkonna stabiilsusele. 
Elektroonikajäätmed Euroopas.
Euroopa oli maailmas esikohal e-jäätmete tekke poolest elaniku kohta 16,2 kg elaniku kohta. Ainult 42,5% e-jäätmetest Euroopa Liidus taaskasutatakse, ülejäänud on sortimata. 2017. aasta seisuga oli kõige esinduslikum riik, kes taaskasutas ligi 81% kogu elektroonikajäätmetest, Horvaatia. Kõige vähem taaskasutas neid Malta. Euroopa ainuüksi toodab aastas umbes 12 miljonit tonni elektroonikajäätmeid. Ainult Aasia maailmajagu toodab rohkem e-jäätmeid. Regioonide kaupa vaadatuna tekitavad Ida-Euroopa riigid e-jäätmeid aastas 3,2 miljonit tonni, millest 11,5 kg inimese kohta ja sellest suudetakse taaskasutada vaid 23%. Antud regioonis e-jäätmete tekitajatest on kasvavas järjestikus esikohal on Venemaa Föderatsioon, Poola ja Ukraina. Põhja-Euroopas tekitatakse 2,4 miljonit tonni ja 22,4 kg inimese kohta, millest 59% suudetakse taaskasutada. Selles regioonis elektroonikajäätmete tekitajatest on kasvavas järjekorras esikohal Ühendkuningriik, Rootsi ja Norra. Lõuna-Euroopas tekitatakse 2,5 miljonit tonni ja 16,2 kg inimese kohta, millest suudetakse taaskasutada 34%. Selles regioonis e-jäätmete tekitajatest on kasvavas järjestikus esikohal Itaalia, Hispaania, Kreeka. Lääne-Euroopas tekitatakse 4 miljonit tonni ja 20,3kg inimese kohta, millest 54% taaskasutatakse. Selles regioonis e-jäätmete tekitajatest on kasvavas järjestikus esikohal Saksamaa, Prantsusmaa ja Holland. Euroopa Liidus on üldiselt väga hästi arenenud nõuetele vastav e-jäätmete käitluse infrastruktuur e-jäätmete kogumiseks, millesse on kaasatud eraettevõtted kaupluste näol kui ka avalik sektor kohalike omavalitsuste näol.
Euroopa Komisjon võttis 2020. aastal vastu uue ringmajanduse tegevuskava, millega kehtestatakse seadusandlikud ja mitte-seadusandlikud meetmed, mis on just suunatud sellistele valdkondadele, kus Euroopa Liidu tegevus toob tõelist lisaväärtust, nagu näiteks IT ja elektroonika. Selle tegevuskavaga soovitakse luua kvaliteetsemaid, funktsionaalsemaid ja ohutumaid tooteid, mis oleksid inimestele taskukohasemad ja tõhusad, ent ka mida oleks võimalik taaskasutada. Kavaga tuuakse välja ühtne terviklik tootepoliitika raamistik, millega luua jätkusuutlikke tooteid ja muuta ka tarbimisharjumusi, et elektroonikajäätmeid ei tekiks üldse. Üheks nende eesmärgiks oleks luua telefonidele selline laadija, mis sobiks kõikidele telefonidele. Samuti soovitakse luua skeem, millega tagastada või müüa enda vana nutitelefon, laadija ja tahvelarvuti. Esimene selline tegevuskava võeti vastu aastal 2015, mille tulemusena kõik 54 eesmärki said täidetud, seal hulgas ka otsus aastaks 2021 keelata ära ühekordselt kasutatavad teatavad plasttooted. Uue tegevuskavaga võeti 2020. aasta novembris vastu esimene eesmärk, milleks on kõik Euroopa Liidu turule tulevate patareide jätkusuutlikkus, hästi toimivad, ohutud ja, et patareisid kogutaks ning uuesti kasutaks. 2020 seisuga omavad 37 Euroopa riiki riiklikku e-jäätmeid käsitlevat seadusandlust või regulatsioone. Euroopas reguleerib enamikku e-jäätmetest WEEE direktiiv (2012/19/EL). See määrus kehtib Euroopa Liidus ja Norras. Teistel riikidel, sealhulgas Islandil ja Šveitsil ning mitmel Balkani riigil, näiteks Serbial ning Bosnial ja Hertsegoviinal, on sarnased seadused. Elektroonikajäätmete direktiiv sätestab kogumise, ringlusse võtu, korduskasutamise ja taaskasutamise eesmärgid kõigi kuue e-jäätmete kategooria jaoks.
Elektroonikajäätmete utiliseerimine.
Elektroonikajäätmete kõrvaldamise meetodid.
Elektroonikajäätmete kõrvaldamiseks on mitmeid tavasid ja meetodeid. Näiteks prügilasse ladestamine, happevann ja tuhastamine, mis on tavapraktikaks.
Remontimine elektroonikajäätmete vähendamise vahendina.
Elektroonikajäätmete ringlusesse võtust tulenevate keskkonnaohtude vähendamiseks ning planeedi päästmiseks on mitu võimalust. Üks e-jäätmete probleemi süvendavatest teguritest on paljude elektri- ja elektroonikakaupade eluea vähenemine. Seda põhjustavad peamiselt kaks tegurit. Esiteks põhjustab tarbijate nõudlus odavate toodete järgi toote kvaliteeti langust ja toob kaasa toote lühikese eluea. Teiseks toetavad tootjad osades sektorites regulaarset täiendustsüklit ja võivad seda isegi sundida läbi piiratud kättesaadavuse varuosadele, hooldusjuhenditele ja tarkvarauuendustele või läbi kavandatud vananemise.
Tarbijate rahulolematus asjade sellise seisuga on toonud kaasa kasvava remondiliikumise. Remondiõiguse kontseptsioon on üldiselt tulnud Ameerika Ühendriikidest. Varaseim teadaolev avaldatud viide, milles seda väljendit kasutatakse, pärineb autotööstusest, mis pärineb aastast 2003 [23] ja USA Kongressis on korduvalt tehtud katseid seadusi vastu võtta. Sageli toimub see kogukonna tasandil, näiteks remondikohvikute või taaskäivitamisprojekti kaudu reklaamitavate "taaskäivituspidude" kaudu. Seadmete remontimise ehk juhivad USA-s põllumehed, kes pole rahul hooldusteabe, spetsiaalsete tööriistade ja kõrgtehnoloogiliste põllumasinate varuosade puudumisega. Kuid liikumine ulatub põllumajandustehnikast palju kaugemale, näiteks Apple'i pakutavad piiratud remondivõimalused saavad kriitikat. Tootjad vastanduvad sageli ohutusega seotud probleemidele, mis tulenevad volitamata remondist ja muudatustest. 
Üks viis elektroonikajäätmete jalajälje vähendamiseks on müüa või annetada elektroonilisi seadmeid, mitte neid kõrvaldada. Valesti kõrvaldatud e-jäätmed muutuvad üha ohtlikumaks, eriti kuna ajas e-jäätmete hulk suureneb. Sel põhjusel on suured kaubamärgid nagu Apple, Samsung ja teised hakanud pakkuma klientidele võimalusi vana elektroonika taaskasutamiseks. Taaskasutamine võimaldab seadmete sees olevaid kalleid elektroonilisi osi taaskasutada, mis võib oluliselt säästa energiat ja vähendada vajadust täiendava tooraine kaevandamiseks või uute komponentide tootmiseks. Kogukondlik liikumine on võtnud üha suurema rolli ka poliitikakujundamiseks, mille heaks näiteks on 2013. aastal asutatud Digital Right to Repair Coalition, tuntud ka kui The Repair Association, kasutades veebisaiti Repair.org, on juhtinud peaaegu kõiki osariigi seadusandlikke jõupingutusi Ameerika Ühendriikides ja mõjutanud sarnaselt keskendunud kaitserühmade moodustamist kogu maailmas. Koalitsioon on 501 c6 kaubandusühendus, mis on asutatud New Jerseys ja mida rahastatakse täielikult liikmemaksudest. Koalitsiooni eesmärk on toetada tehnoloogiatoodete järelturgu, propageerides remondisõbralikke seadusi, standardeid, määrusi ja poliitikaid. Sellisena tegelevad selle liikmed remondi, edasimüügi, renoveerimise, ümberkonfigureerimise ja ringlussevõtuga olenemata tööstusest
Üha rohkem on näha trendi antud lahenduse suunal ka riiklikel tasanditel. Autotööstuses võttis Massachusetts 2012. aastal vastu Ameerika Ühendriikide esimese mootorsõidukite omanike remondiõiguse seaduse, mille kohaselt peavad autotootjad müüma samu hooldusmaterjale ja diagnostikat otse tarbijatele või sõltumatutele mehaanikutele, mida nad pakuvad ainult oma edasimüüjatele. Massachusettsi põhikiri oli esimene, mis võeti vastu mitme osariigi vahel, mille tulemusel suuremad autokaubandusorganisatsioonid 2014. aasta jaanuaris kirjutasid alla vastastikuse mõistmise memorandumile, kasutades Massachusettsi seadust oma lepingu alusena kõigi 50 osariigi jaoks alates 2018. aastast.[26] ] Sarnasele kokkuleppele jõudis ka tarbesõidukite lahenduste võrgustik, mis puudutab ka veoautosid 2017. aasta juulis kiitis Euroopa Parlament heaks soovitused, mille kohaselt peaksid liikmesriigid vastu võtma seadused, mis annavad tarbijatele õiguse oma elektroonikat parandada. See on osa eelmise, 2009. aasta suuremast uuendusest, mis kutsus tootjaid üles tootma energiatõhusamaid ja puhtamaid tarbijaseadmeid. Selle tagajärjel võttis Euroopa Liit 2019. aasta oktoobris vastu õigusakti, mis kohustas pärast 2021. aastat olmeseadmete, nagu külmikud ja pesumasinad, tootjatelt tarnima kutselistele remondimeestele asendusosi kümne aasta jooksul alates valmistamisest. Õigusaktid ei käsitlenud muid remondiõigusega seotud tahke ning aktivistid märkisid, et see piiras siiski tarbija võimalusi ise remonti teha. Euroopa Komisjon võttis 2020. aastal vastu uue ringmajanduse tegevuskava, millega kehtestatakse seadusandlikud ja mitte-seadusandlikud meetmed, mis sisaldab EL-i kodanike elektroonika remondiõigust, kuna see võimaldaks seadmete omanikel kogu seadme asemel välja vahetada ainult rikkis osi, vähendades sellega elektroonikajäätmeid.
Elektroonikajäätmete taaskasutamise trendi vaates on tekkimas uued ärimudelid (Foxway, Refurbed) ja P2P müügiturud (Swappa, Black Market, Amazon Renew) mille raames suudavad ettevõtted teenida kasumit näiteks läbi elektroonika seadmete taaskasutusele võtmise ja edasimüümise kuid samas jõuda lähemale ÜRO säästva arengu eesmärkidele.
Rahvusvaheline elektroonikajäätmete päev.
Alates 2018. aastast tähistatakse iga aasta 14. oktoobril rahvusvahelist elektroonikajäätmete ehk e-jäätmete päeva.