tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vaida–Urge tee

Vaida–Urge tee (teeregistri number 11202) on 27,0 km pikkune kõrvalmaantee Rae, Kose ja Kohila vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 20. kilomeetril Suuresta küla ja Vaida aleviku piiril. Tee kulgeb läbi Vaidasoo, Aruvalla, Saula, Tuhala, Tammiku, Pahkla, Angerja, Salutaguse ja Urge küla ning Vaida ja Prillimäe aleviku. Tee lõpeb Tallinna–Rapla–Türi maantee 27. kilomeetril Urge külas. Vaida aleviku piires oli tee varem eraldi kõrvalmaantee (Innu–Saare tee).
Tee ületab üht silda (Otiveski sild üle Pirita jõe tee 11. kilomeetril) ja 18 truupi. Teele jääb bussipeatust: Väljaotsa, Ellaku, Aruvalla, Tuhala tee, Otiveski, Tuhala, Metsaküla, Nõmme, Laagri, Salutaguse, Prillimäe, Urge.
Teega ristuvad 1. ja 7. kilomeetril Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee, 3. kilomeetril Vaida tee, 6. kilomeetril Aruvalla–Jägala tee, 10. kilomeetril Saula tee, 14. kilomeetril Kurna–Tuhala tee, 17. kilomeetril Kolu–Tammiku tee ning 24. kilomeetril Seli–Angerja tee.
Tee on vähemalt Kolu–Tammiku teeristini mustkattega (alates 2007. aastast). Tee 20. kilomeetril on lühike asfalteeritud lõik, millele järgneb pinnatud kruusatee. Alates 23. kilomeetrist kuni lõpuni on tee mustkattega. Kuni 6,9 kilomeetrini ning alates maakonna piirist kuni tee lõpuni on tee klassita, vahepeal on tee klass V. Liiklussagedus on kuni Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteeni 200–500 autot ööpäevas, kuni Kolu–Tammiku teeni kuni 200 autot ööpäevas, kuni Seli–Angerja teeni 200–500 autot ööpäevas, kuni 23. kilomeetrini 500–1000 autot ööpäevas ja tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas. Tee 20. ja 21. kilomeetril on kiiruspiirangud 50 ja 70 km/h. Prillimäe aleviku piirkonnas on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
El Paso

El Paso on linn Ameerika Ühendriikide Texase osariigis, El Paso maakonna keskus. Linn asub Mehhiko piiri kõrval Rio Grande ääres. Teisel pool piiri asub Mehhiko suurlinn Ciudad Juárez.
Linnas tegutseb Texase Ülikool El Pasos. Ülikool võõrustab ülikoolide Ameerika jalgpalli meeskondade hooajajärgset mängu Sun Bowl.
Rahvastik.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 678 815. Aastal 2010 oli elanikke 649 121. El Paso on elanike arvult Texase osariigi kuues ja USA 23. linn.
2020. aasta seisuga moodustavad 81,25% elanikkonnast ladinaameeriklased. El Paso on San Antonio järel USA suuruselt teine linn, kus ladinaameeriklased on enamuses.
Majandus.
2008. aastal oli El Paso linnastuala SKP 26,353 miljardit USA dollarit.
Lihtne õiekate

Lihtne õiekate ehk perigoon on üks kahest õiekattetüübist (teine on kaheli õiekate). Sel puhul on taime õiekate moodustunud üksnes kas tupp- või kroonlehtedest või viimaste taolistest lehtedest.
Punapõsk-bülbül

Punapõsk-bülbül ("Pycnonotus jocosus") on bülbüllaste sugukonda kuuluv värvuline. 
Lind on levinud Aasias Indiast Kagu-Aasia ja Hiinani. Inimene on teda introdutseerinud Uus-Lõuna-Walesi, Los Angelesse, Mauritiusele ja Floridasse.
Punapõsk-bülbüli elupaigaks on hõredad puistud ja põõsastikud. Pesa ehitab ta põõsasse, kurnas on 2–3 muna.
Lind toitub puuviljadest, nektarist ja putukatest.
Kaheli õiekate

Kaheli õiekate on üks kahest õiekattetüübist (teine on lihtne õiekate). Sel puhul katavad taime õit nii tupp- kui ka kroonlehed.
Õiekate

Õiekate ehk periant on õie vegetatiivne (suguta) osa, mis ümbritseb tolmukaid ja emakaid ning hiljem vilja. Koosneb kas tupp- ja kroonlehtedest (kaheli õiekate) või ainult ühesugustest õielehtedest (lihtne õiekate). Võivad olla rohelised või muud värvi. Vahel on õielehed omavahel kokku kasvanud, nii et õis meenutab putke või kellukat.
Luure Peavalitsus

Luure Peavalitsus (vene keeles Главное разведывательное управление), lühend GRU (vene keeles ГРУ), on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi välissõjaväeluure agentuur. Alates 2010. aastast on selle ametlik täisnimi Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Peavalitsus (vene keeles Главное управление Генерального штаба Вооружённых Сил Российской Федерации).
Ajalugu.
Venemaa sissetung Ukrainasse.
GU üksused võtsid 2022. aastal osa Venemaa sissetungist Ukrainasse.
Organisatsioon.
Luure Peavalitsuse juht allub otse Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi ülemale ning on ka kindralstaabi ülema asetäitja, olles traditsiooniliselt vähemalt kindrali auastmes.
NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsuse kohta on kasutatud ka hüüdnimesid Akvaarium, Keskus ja Metroo ("Аквариум, Центр, Метро").
Luure Peavalitsuse peakorter asus Teise maailmasõja eel ja ajal Moskva linnas aadressil Znamenka tänav 19, 2006. aastal lõpetati Venemaa sõjaväeluure peakorteri spetsiaalse hoonetekompleksi ehitus Hodõnka väljaku piirkonda Moskva lähedal, aadressil Horoševka mnt 76.
Organisatsiooni struktuur.
Kuigi sõjaväeluure keskasutuse organisatsiooni struktuur ja isikkoosseisu kohta käivad andmed on Venemaa riigisaladus, on meedias avaldatud andmete kohaselt GRU keskaparaadi ülesehitus järgmine:
Tugivalitsused ja osakonnad:
Õppeasutused.
Sõjaväeluure ohvitsere õpetatakse välja Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjaväe Akadeemias (endise nimega Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjaväediplomaatia Akadeemia). Õppetöö toimub kolmes põhiteaduskonnas:
Sõjaväeluure kõrgkooli ehk "konservatooriumi" teaduskondades valmistatakse ette sõjaväeluurajaid kahes liinis: "pintsakuid" ("«пиджаков»"), kes tegutsevad Venemaa ametiasutuste ja diplomaatiliste esinduste "kattevarju" all ning "mutte" ("«кротов»"), keda valmistatakse ette illegaalseks infiltreerumiseks välisriikidesse. Akadeemiasse valitakse õppima ohvitsere, kes on üldjuhul teeninud vähemalt viis aastat. 
Sõjaväeluure Peavalitsuse koosseisus on ka kaks Teadusliku Uurimise Instituuti: 6. ja 18.
Eriotstarbelised üksused ("spetsnaz").
2014. aastas seisuga allus GRU 5. valitsusele seitse eriotstarbelist brigaadi ja umbes 19 pataljoni.
Rohttaimed

Rohttaimed ("herbae") on sõnajalg- ja õistaimed, mille võsud taime elutsükli vältel ei puitu.
Rohttaimede maapealsed võsud võivad püsida kas ühe või mitu vegetatsiooniperioodi- ehk kasvuperioodi, pärast viljumist võsud sageli surevad.
Taime elukestuse järgi eristatakse üheaastasi rohttaimi, kaheaastasi rohttaimi ja mitmeaastasi rohttaimi ehk püsikuid.
Viinamarjapress

Viinamarjapress on tööriist, millega pressitakse viinamarju. Viinamarjade pressimise eesmärk on saada marjast kätte mahl ja viljaliha. See protsess aitab kaasa pärmiseene paljunemisele, värvainete eraldumisele ja virde õhustumisele. 
Pressid on kujult erinevad. Kõige traditsioonilisem on korvpress, mida Champagne'is kasutatakse veel praegugi ja mis sobib kiireks, kuid õrnaks pressimiseks. Uuemal ajal on leiutatud vaslinpress, silinder, mille otsakettad metallkettidega kokku tõmmatakse, nii et need viinamarju pressivad. Raskete kettide liikumine pressi kokkutõmbumise ja avanemise ajal purustab viinamarjakesti ja teeb pressimise kergemaks.
Tänapäeval on kõige harilikum lõõtspress. Viinamarjad pannakse silindrisse, mille põhjas on paks kummimembraan. Õhk siseneb membraani altpoolt, surudes vastu viinamarju ja surudes mahla kokkusurumise teel välja.
Malolaktiline kääritamine

Malolaktiline kääritamine on veinivalmistamisel kasutatav töötlus, millega muudetakse õunhape palju mahedamaks piimhappeks. Selle läbivad peaaegu kõik punased veinid ja ka mõned täidlasemad valged veinid. Selle käigus ei toimi pärmiseened, vaid bakterid. 
Selleks kasutatakse piimhappe baktereid (näiteks "Oenococcus oeni"), kes kasutavad õunhapet energiaallikana.
Veini virde ülepumpamine

Veini virde ülepumpamine on meetod punase veini kääritamisprotsessis, mis aitab fenoole paremini kätte saada. Selleks pumbatakse vein kääritamisankru põhjast üles.
Utah' lipp

Utah' lipp on Utah' osariigi lipp. 
Lipp võeti kasutusele 16. veebruaril 2011. Tumesinisel taustal on kujutatud Utah' vappi, mida ümbritseb kuldne rõngas.
Osariigi eelmine lipp oli kasutusel alates 1913. aastast. See sarnaneb praeguse lipuga.
Lõuna-Dakota lipp

Lõuna-Dakota lipp on Ameerika Ühendriikide Lõuna-Dakota osariigi lipp.
Lipu taevasinise tausta keskel on versioon osariigi ümmargusest vapist, mida ümbritsevad päikesekiiri sümboliseerivad kuldsed kolmnurgad. Lipul on tekst "SOUTH DAKOTA THE MOUNT RUSHMORE STATE". Lipp on praegusel kujul kasutusel alates 1992. aastast.
Mõrv sai teoks

"Mõrv sai teoks" (originaalpealkiri "Murder, She Wrote") on USA kriminaal-telesari, mille peategelasena lahendab krimilugusid saladuslik kirjanik ja harrastusdetektiiv Jessica Fletcher. 
Sarja toodeti aastatel 1984–1996 kokku 264 osa. 
Eestis on seda sarja näidanud TV3.
Angela Lansbury

Angela Brigid Lansbury (16. oktoober 1925 London – 11. oktoober 2022) oli Suurbritannia päritolu USA näitleja ja laulja. 
Tema ema oli Põhja-Iirimaalt pärit näitleja Moyna MacGill, isa ettevõtja Edgar Lansbury ning vanaisa endine leiboristide liider George Lansbury. 
Angela Lansbury mängis 264-osalise kriminaal-telesarja "Mõrv sai teoks" peategelast Jessica Fletcherit.
"Sarja „Murder, She Wrote”" lõid Peter S. Fischer , Richard Levinson ja William Link , kes olid varem "Columboga" edu saavutanud , ning Fletcheri rolli pakuti esmakordselt Jean Stapletonile , kes sellest keeldus.  Pilootosa „Sherlock Holmesi mõrv” esilinastus CBS-is 30. septembril 1984, ülejäänud esimene hooaeg oli eetris pühapäeviti kell 20–21. Kuigi kriitikute arvustused olid erinevad, osutus see väga populaarseks, kusjuures pilootosakul oli Nielseni hinnang 18,9 ja esimene hooaeg oli oma ajavööndi kõrgeima hindega.  See oli mõeldud kahjutuks perevaatamiseks, kuna vaatamata teemale vältis sari vägivalda või verd, järgides pigem „ chhoduniti ” formaati kui enamiku tolleaegsete USA krimiseriaalide formaati.  Lansbury ise kommenteeris: „Mis kõige parem, selles pole vägivalda. Ma vihkan vägivalda.” 
Lansbury andis loomingulist panust Fletcheri kostüümide, meigi ja soengu loomisel ning lükkas tagasi telekanali juhtide surve tegelaskuju suhtesse panna, uskudes, et tegelane peaks jääma tugevaks vallaliseks naiseks.  Kui ta uskus, et stsenarist oli pannud Fletcheri tegema või ütlema asju, mis ei sobinud tegelase isiksusega, tagas Lansbury stsenaariumi muutmise.  Ta nägi Fletcherit eeskujuna vanematele naisvaatajatele, kiites tema "tohutut, universaalset ligitõmbavust – see oli saavutus, mida ma poleks kogu oma elus oodanud".  Edelman ja Kupferberg kirjeldasid sarja kui "televisiooni verstaposti" USA-s, kuna selle peategelane oli vanem naistegelane, sillutades teed hilisematele sarjadele nagu "The Golden Girls" .  Lansbury kommenteeris, et "ma arvan, et see on esimene kord, kui sari on tõeliselt suunatud keskealisele publikule"  ja kuigi see oli kõige populaarsem pensionäride seas , võitis see järk-järgult ka noorema publiku; 1991. aastaks oli kolmandik vaatajatest alla viiekümneaastased.  See saavutas suurema osa oma eetriajast pidevalt kõrgeid reitinguid, edestades oma ajavööndis konkurente, näiteks Steven Spielbergi saadet "„Amazing Stories”" NBC -s .  1987. aastal toodeti kõrvalsaade "„The Law &amp; Harry McGraw”" , kuigi see osutus lühiajaliseks.
Eebenipuu

Eebenipuu ehk diospüür ("Diospyros" L.) on lehtpuude perekond eebenipuuliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 450–500 liiki, mille hulgas on nii igihaljaid kui ka heitlehiseid puid. Suurem osa liikidest kasvab troopilistel aladel. 
Mõnel eebenipuu liigil on söödavad viljad (idadiospüür, virgiinia diospüür, mehhiko diospüür, harilik diospüür, filipiini diospüür, teksase diospüür), mida nimetatakse kas hurmaaks, maboloks või persimoniks. 
Eebenipuit.
Osal liikidest on väärtuslik puit, mis võib olla must (must eebenipuu, mauriitsiuse eebenipuu, bombei eebenipuu, lagose eebenipuu, gaboni eebenipuu), roheline (rohe-eebenipuu), punane (punane eebenipuu), pruun (virgiinia diospüür) või vöödiline (makassari eebenipuu, karune eebenipuu, koromandeli eebenipuu). 
Eebenipuude puit on sirgekiuline, peene ühtlase tekstuuriga, läikiv; ilma tuntava lõhna ja maitseta.
Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev

Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev (lühend EÜE) oli noorte vabatahtlik töökoondis, kuhu võisid astuda üliõpilased ja keskeriõppeasutuste õpilased. Malevat juhtis ELKNÜ Keskkomitee juures olev EÜE Keskstaap. Malev korraldas suvevaheajal oma liikmete tööd ja puhkust. EÜE algüksus oli rühm, mille eesotsas seisis komandörist, komissarist ja meistrist koosnev staap. EÜE sõlmis ettevõtetega töölepinguid. Vabal ajal harrastati taidlust ja sporti, korraldati ekskursioone, kohtumisi teiste rühmadega. EÜE-l oli oma lipp, vormirõivastus, liikmepilet, embleem ja rinnamärk. Oma sümboolika oli ka EÜE rühmadel.
Loomine.
1956. aastal osales 120 TRÜ üliõpilast uudismaaprogrammis Kasahstanis, mis pani aluse EÜE tekkele. EÜE alguseks peetakse siiski 1964. aastat, kui Kasahstani Kotorkuli rajooni ehitustöödel osales 125 Eesti üliõpilasest koosnenud rühm. Alates 1966. aastast tegutsesid selle rühmad peamiselt Eestis. 1966. aasta on ka EÜE ametlikuks alguseks. Sellele eelnes üliõpilaste ehitusmalevate koondamine ühe katusorganisatsiooni – Üleliidulised Üliõpilaste Ehitusmalevad – alla. Selle keskstaap loodi komsomoli keskkomitee juurde.
Tegevus.
1967. aastast hakkas ilmuma maleva häälekandja, ajaleht Noorte Hääl Eesti Üliõpilaste Ehitusmalevas, millest 1988. aastast sai Malevaleht.
1981. aastal oli EÜE-s umbes 2500 malevlast, tööd tehti 6,4 miljoni rubla eest.
Mõned rühmad saadeti tööle teistesse NSV liiduvabariikidesse (nt Vene NFSV-sse Karjalasse, Jakuutiasse ja Kamtšatkale), vahetuse korras ka Euroopa sotsialismimaadele.
EÜE viimane kokkutulek oli 1993. aastal. Koos kolhooside-sovhooside, MEKide ja KEKide lagunemisega kadus vajadus EÜE järele. 1996 toimus Intsikurmus "kõigi aegade ehitusmalevlaste kokkutulek".
Jaan Kreuks

Jaan Kreuks (; 5. detsember (vkj)/ 17. detsember 1891 Rooküla, Alavere vald, Kose kihelkond, Harjumaa – 28. märts 1923 Tallinn) oli eesti kommunist, EKP Keskkomitee liige.
Elulugu.
Kreuks sündis Rooküla mõisa sulase Jüri Kreuksi peres.
Jaan Kreuks alustas tööd Tallinnas lukksepa õpilasena, oli meremees ja pottsepa õpilane, aastatel 1911–1912 töötas Peterburis, kus Kreuks võttis alates 1911. aastast osa revolutsioonilisest liikumisest. 1914. aastal mobiliseeriti ta Venemaa keiserlikku sõjaväkkeja teenis Austria piiril 34. diviisis sanitarina ja staabi kirjutajana.
1918. aastal astus VSDT(b)P liikmeks, Saksa esimese okupatsiooni ajal lahkus Eestist. 1919. aastal organiseeris ta Tallinnas raudteelaste streigi, mille eest vallandati töölt ning ta hakkas end varjama. 
Kreuks oli Eestimaa Kommunistliku Partei organisatsiooni Tallinna ja Harjumaa parteiorganisatsiooni vastutav organisaator ja võttis osa Tallinnas 5. novembril 1920 EKP asutamisest. Ta oli eesti raudteetehaste ametiühingu esindaja Eestimaa ametiühingute I kongressil ja valiti ametiühingute kesknõukogusse. Ta oli EKP I, II ja III kongressi delegaat Tallinna organisatsiooni poolt ning valiti EKP I kongressil 1920. aastal ja EKP III kongressil 1923. aastal EKP Keskkomiteesse. Kreuks oli ka EKNÜ asutajaid ja valiti EKNÜ I kongressi KK liikmeks.
1922. aastal oli Kreuks EKP delegaat Kommunistliku Internatsionaali Kommunistliku Internatsionaali IV kongressil Moskvas. 
1923. aastal seati Kreuksi kandidatuur üles II Riigikogu valimistel. Kuid 28. märtsil 1923 said Kaitsepolitsei ametnikud Heinrich Siirma ja Paul Malsvell Tallinnas Jaan Kreuksi jälile ja püüdsid teda vahistada, viimane aga osutas relvastatud vastupanu. Nii lasti ta Tatari tänaval maha.
Isiklikku.
Jaan Kreuks on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. 9. veebruaril 1958 paigaldati tema hauasambale büst. Praegu on see eemaldatud, kiviosa on aga alles. 
Tema noorem vend Georg Kreuks oli samuti aktiivne kommunist.
Mälestuse jäädvustamine.
Jaan Kreuksi nime kandsid Tallinnas aastatel 1940–1941 ja 1944–1989 Kentmanni tänav ning Kentmanni põik, 1981–1990 Tallinna 37. Keskkool ning Mustpeade majas asunud "Noorsoo Kultuuripalee".
Kohtla-Nõmmel kandis Kreegi tänav tema nime. 
Eesti NSV ajal paigaldati tema hukkumise kohale Tatari ja Veerenni tänava nurgamajale (tänapäeval Tatari ja Vana-Veerenni tänava nurgal maja aadressiga Tatari tänav 54) mälestustahvel kirjaga "Siin tänava nurgal mõrvati 28. märtsil 1923 kodanliku Kaitsepolitsei agendi poolt revolvri lasuga selja tagant EKP Keskkomitee liige JAAN KREUKS".
Jõgeval tegutses aastatel 1932–1935 Jaan Kreuksi nimeline parteiorganisatsioon. 
Tema järgi on nime saanud mootorlaev Jaan Kreuks.
Rudolf Pälson

Rudolf Pälson (24. juuni 1900 Kudina vald, Tartumaa – 7. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti poliitik (kommunist), 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu ja Eesti töölisliikumise liige.
Rudolf Pälson sündis Tartumaal kehviku peres ning hakkas osalema illegaalses poliitilises (kommunistlikus) tegevuses alles pärast Eesti iseseisvumist, ta astus Eestimaa Kommunistliku Noorsooühingu liikmeks ja valiti ka EKNÜ Keskkomitee liikmeks. Peale illegaalsete kommunistlike organisatsioonide oli R. Pälson ka Tartu Maatööliste Liidu ja Tartu Töölisühingute Kesknõukogu sekretär ja ka Kesknõukogu kultuuriosakonna juhataja.
1923. aastal valiti Pälson Töörahva Ühise Väerinna nimekirjas II Riigikogu liikmeks, astus tagasi 22. märtsil 1924, teda asendas Adolf Zillmer. 1923. aastal valiti Pälson ka Eesti Iseseisvast Sotsialistlikust Tööliste Parteist moodustatud Eestimaa Töörahva Partei Tartu osakonna esimeheks.
1924. aasta 21. jaanuaril kaitsepolitsei poolt läbi viidud vahistamisi riigipöördekatset ettevalmistavate kommunistide seas, õnnestus Rudolf Pälsonil end varjata ja ta jätkas riigipöördekatse ettevalmistamist ning osales ka ise 1. detsembri riigipöördekatses Tallinnas politsei ratsareservi vallutamise katses. 
Pärast riigipöördekatse läbikukkumist varjas Pälson end Tallinnas koos Georg Kreuksi, Vladimir Bogdanoviga Vilmsi tänava (end. Riisenkamfi tänav) majas nr 50, kus hukkus 7. detsembril 1924 politseiga nende kinnipidamisel peetud tulevahetuses.
Eesti filosoofia aastakonverents

Eesti filosoofia aastakonverents on Eesti akadeemiliste filosoofide iga-aastane konverents, mis toimub alates 2005. aastast.
Esimene aastakonverents toimus Tartu Ülikooli filosoofia osakonna ja Tartu Ülikooli eetikakeskuse eestvedamisel 2005. aasta 26.–28. mail. Konverentsi teemaks oli "Filosoofia võimus ja võimutus" ning selle programmi kuulusid plenaarettekanded, temaatilised ettekandesektsioonid, ümarlauad ning näitus eestikeelsest filosoofiakirjandusest.
Eesti filosoofia aastakonverentsil on traditsiooniliselt osalenud Tallinna ja Tartu ülikoolide õppejõud, kraadiõppurid ja üliõpilased ning külalisesinejad välisülikoolidest, konverentsi üks taotlusi oli esialgu Tallinna ja Tartu filosoofiliste ringkondade läbikäimise tihendamine. Konverentsi on seni korraldanud Tartu Ülikooli filosoofia osakond/Tartu Ülikooli eetikakeskus, Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituut (alates 2015. aastast TLÜ Humanitaarteaduste instituut) ja Tallinna Tehnikaülikooli filosoofia õppetool.
Tartu Ülikooli filosoofia osakond

Tartu Ülikooli filosoofia osakond on Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi allüksus, kus õpetatakse filosoofia eriala (bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes) ning pakutakse filosoofialoenguid teiste erialade üliõpilastele kõrvaleriala, vaba- või valikainetena.
Filosoofia osakond avati 1992. aastal filosoofiateaduskonna koosseisus. Enne seda oli Tartu Ülikoolis filosoofia kateeder. 
Alates 2007. aasta juunist on filosoofia osakond ühendatud semiootika osakonnaga ning eetikakeskusega struktuuriüksuseks, mis kannab nime Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut.
Filosoofia kateedri juhatajad.
Kateeder kandis algul nime dialektilise ja ajaloolise materialismi kateeder. Ehkki 1946. aasta märtsis anti korraldus luua kateeder kolmeliikmelisena, moodustus see tegelikult üksnes Arkaadi Uibost, kes oli ühtaegu kateedri juhataja ja ainus liige. Pärast Uibo lahkumist 1948. aastal Tartust lakkas kateedri tegevus kaheks aastaks. 1950. aasta septembris komplekteeriti dialektilise ja ajaloolise materialismi kateeder uuesti ja seda asus juhtima D. Šardin, kuid tekkinud konflikti tulemusel saadeti kateeder laiali ning 1951. aasta septembris alustati uues koosseisus G. Sapožnikovi juhtimisel.
Vene Koorikapell

Vene Koorikapell on 1974. aasta märtsis Tallinnas asjaarmastajate segakoorina loodud koor.
Koori looja ja esimene koorijuht oli tuntud eesti dirigent John Tungal. Koori on juhatanud Uno Järvela ja Raul Talmar. Rohkem kui 15 aastat seisab koori eesotsas Eesti Muusikaakadeemia dotsent Olga Tungal. Koori repertuaaris on vene, eesti ja lääne heliloojate klassika, vene vaimulik muusika ja rahvalaulud. Kooris osaleb 30 lauljat, kelle keskmine vanus on 30 aastat. 1975. aastast on koor osa võtnud kõigist üldlaulupidudest, esinenud Tallinna vanalinna päevadel, Narva festivalidel "Kevadine võti", Tallinna õigeusumuusika festivalidel "Credo".
Koor on laulnud Eesti parimatel lavadel: Mustpeade maja saalis, Estonia Kontserdisaalis, Tallinna Raekojas, Matkamajas, Ajaloomuuseumi saalis, Niguliste ja Püha Vaimu kirikus, Tartu Ülikooli aulas.
Koor on käinud kontserdireisidel Lätis, Valgevenes, Gruusias, Usbekistanis, Karjalas, Ukrainas, Rootsis, kaks korda Saksamaal, Austrias rahvusvahelisel Schuberti konkursil, Norras. Koor on teinud koostööd selliste Eesti tuntud muusikutega nagu Ivari Ilja, Mati Palm, Leili Tammel ja Teo Maiste.
Ääsmäe mõis

Ääsmäe mõis (saksa keeles "Essemäggi") oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Harju maakonna Saue valda, tänapäeva Ääsmäe küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas.
Ajalugu.
1569. aastal panditi Johan Berendesele Rootsi riigile antud laenu tagatiseks Ääsmäe piirkond ja Rahula küla. 9. augustil 1574 tõsteti Johan Berendes aadliseisusse ning talle läänistati truu teenistuse eest Ääsmäe ja "Rauke" (Rahula) päruseks.
Ääsmäe mõis rajati 1663. aastal, mil see eraldati Voore mõisast. Mõisa esimene omanik oli Johan III sekretäri ja Tallinna asehalduri Johan Berendesi (surnud 1612) pojapoeg, kindralmajor, vabahärra Fabian Berendes (1610–1678), kelle perekonna valdusse jäi mõis 1690. aastani, mil selle ostis Ebba Mörner.
18. sajandil vahetas mõis tihti omanikke. 1770.–1780. aastatel, mil mõis kuulus Tollidele, rajati kahekorruseline barokne peahoone.
1814. aastal sai Ääsmäe mõisa omanikuks Karl Otto von Lilienfeld-Glasenapp. 1859. aastal sai mõisaomanikuks tema tütar Caroline de Rossillon. 1874. aastal ostis mõisa Hugo Borgeest.
Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik enne 1919. aasta maareformi oli Hugo Raudith.
Mõisakompleks.
18. sajandi lõpul rajatud baroksel mõisahoonel oli algselt kõrge kelpkatusning hoonet ilmestavad liseenidega jaotatud fassaad ning nikerdustega välisuks. Hoone keskrisaliidi kohal paikneb ovaalaknaga kolmnurkfrontoon.
Härrastemaja interjöör oli rikkalikult kaunistatud. Säilinud on vestibüüli barokkstiilis trepp ning saali stukkseinad.
Kõrvalhooned paiknesid peamiselt mõisaesise auringi ümber. Mõisakeskuseni viis pikk allee. Säilinud on hulk kõrvalhooneid kuid enamikus ümberehitatud kujul.
1921. aastal asus peahoonesse kool, mis tegutses seal 1988. aastani. 1950. aastatel toimunud tulekahjus hävis hoone algne katus ning saali stukklagi. Praegune katus on tunduvalt lamedam kui eelmine.
Tänapäeval on mõisakeskus eravalduses.
Final Fantasy I

"Final Fantasy" (ファイナルファンタジー, "Fainaru Fantajī") on konsooli arvuti-rollimäng, mille töötas välja Jaapani tarkvarafirma Square (nüüd Square Enix) 1987. aastal. USA-s välja antud 1990. aastal Nintendole. See on firma esimene mäng "Final Fantasy" mängude sari. Lugu algab, kui ilmub välja 4 noorukit, keda hüütakse "light warrior"'ideks. Igaühel on kaasas kera ühe elemendiga nende maailmast. Koos alistavad nad kurjuse ja päästavad maailma. "Final Fantasy I" on üks populaarsemaid mänge Nintendole.
Tartu Ülikooli semiootika osakond

Tartu Ülikooli semiootika osakond avati 1992. aastal. Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna loomisel sai ta selle osaks. Alates 2007. aasta juunist kuulub semiootika osakond filosoofiateaduskonna koosseisu. Semiootika osakond ja filosoofia osakond moodustavad koos Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi. Osakond kuulus Kultuuriteooria Tippkeskusesse.
Õppekavad.
Semiootika osakonna koordineerida on semiootika ja kultuuriteooria õppekava, mis on olemas nii eestikeelsena bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe tasemel kui ka ingliskeelsena magistri- ja doktoriõppes.
Ruumid.
Osakond paiknes esialgu keeleteaduste majas Tartu Ülikooli peahoone kõrval Ülikooli tänaval. Alates 1996. aastast asus osakond sotsiaalteaduskonna hoones Tiigi tänav 78. Alates 2011. aasta augustist ollakse kesklinnas hoones Jakobi tänav 2.
Jätkväljaanded.
Semiootika osakond annab välja ajakirja "Sign Systems Studies" ja raamatusarja "Tartu Semiotics Library". Doktoriväitekirjad publitseeritakse seerias "Dissertationes Semioticae Universitatis Tartuensis". Raamatusari "Approaches to Culture Theory" on algatatud ja kaastoimetatud osakonna poolt, samuti Eesti Semiootika Seltsi väljaanne "Acta Semiotica Estica".
Final Fantasy II

"Final Fantasy II" (ファイナルファンタジーII, Fainaru Fantajī Tsū) on konsooli arvuti-rollimäng, mille töötas välja Square (nüüd Square Enix) 1988. aastal Nintendo perearvutile (ingl Nintendo Family Computer). Mäng on "Final Fantasy" sarja teine osa. Kõigepealt ilmus mäng ainult Jaapanis, kuid uusversioonid anti välja ka Põhja-Ameerikas ja PAL-i regioonis. Kõige uuem uusverioon on tehtud 2007. aastal PSP-le.
Mängu lugu keskendub neljale noorukile, kelle vanemad tapeti sõjaväe invasiooni ajal. Invasiooni juht, keiser, vallutab maailma, kasutades koletiste ja deemonite abi. Noorukid ühinevad vastuhakuga, mille eesmärgiks on lõpetada keisri sõda.
"Final Fantasy II" tutvustab uuendusi, mis esinevad ka tulevates mängudes, näiteks tegelane Cid, Chocobo.
Guajaana hoovus

Guajaana hoovus on hoovus Atlandi ookeanis. Hoovab mööda Lõuna-Ameerika kirdekallast loodesse. Läbinud Väikesed Antillid, muutub Kariibi hoovuseks. 
Tempereatuur 27–28 °C, kiirus 0,5–0,8 m/s.
Ratmanovi saar

Ratmanovi saar ehk Suur Diomid ehk Nunarbuk (eskimo nimi on Imaqliq – 'veega ümbritsetud') on saar Beringi väinas, läänepoolne kahest Diomidi saartest. 
Pindala umbes 29 km². Saar on künklik, kõrgus umbes 400 m (Skalistaja sopka – 513 m). Kuulub Venemaa Tšuktši autonoomse ringkonna koosseisu, on Venemaa kõige idapoolsem punkt. 
Saarel asub Venemaa piirivalvekordon. 
Saar on saanud nime mereväeohvitser Makar Ratmanovi auks.
Kolu–Tammiku tee

Kolu–Tammiku tee (registrinumber 11203) on 7,1 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee kolmekümne neljandal kilomeetril Kolu ja Saula küla piiril. Tee kulgeb läbi Kolu, Saula, Nõrava, Oru, Kata ja Tammiku küla. Tee lõpeb Vaida–Urge tee neljateistkümnendal kilomeetril Tammiku külas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga üheksa truupi. Teele jääb kolm bussipeatust: Sepiku, Oru, Pärtlimägi.
Teega ristub esimesel kilomeetril Kolu–Habaja tee.
Tee on mustkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Tee lõpukilomeetril on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kompassi väljak

Kompassi väljak (2010. aastani Kompassi plats) asub Tallinna kesklinnas Kompassi asumis Maneeži, Villem Reimani ja Gonsiori tänava ristmel.
2004. aastal valati väljaku keskele betoonist ringikujuline istemüür. Betoonmüüri külgedel oli märgitud tähtedega kaheksa ilmakaart. Väljaku viimase korrastustöö käigus 2019 istemüür eemaldati.
Kompassi väljak ei ole aadressikoht. Väljak rajati pärast sõda asumi nende majade kohale, mis olid sõjas kannatada saanud. 1957. aastal valmis väljaku äärde ühiselamu (Gonsiori 9), mis nüüd on renoveeritud hotelliks "Ambassador".
Kolu–Habaja tee

Kolu–Habaja tee (registrinumbriga 11204) on 13,9 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 32. kilomeetril. Tee ristub 2. kilomeetril Kolu–Tammiku ja Kolu–Kurena teega. Tee kulgeb läbi Saula, Kolu, Kanavere, Kirivalla, Alansi ja Äksi küla. Tee lõpeb Kose–Purila maantee kümnendal kilomeetril Äksi külas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 13 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee esimene kilomeeter on mustkattega, ülejäänud on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus on tee esimesel kahel kilomeetril 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kuivajõe – Kose-Uuemõisa tee

Kuivajõe – Kose-Uuemõisa tee (registrinumbriga 11205) on 2,0 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril Kuivajõe ja Krei küla piiril (samas algab ka Kose–Jägala maantee). Tee kulgeb läbi Kuivajõe ja Krei küla ning Kose-Uuemõisa aleviku. Tee lõpeb Kose-Uuemõisa aleviku südames.
Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Teele jääb kaks bussipeatust: Kuivajõe ja Krei.
Tee on mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Kose-Uuemõisa alevikus (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Aglais ichnusa

Koerliblikas Aglais ichnusa (sünonüüm Nymphalis ichnusa) või Aglais urticae ichnusa on päevaliblikate liik koerlibliklaste sugukonna koerliblika perekonnast või alamperekonnast või koerliblika alamliik. 
Nomenklatuur ja süstemaatika.
Liigi esmakirjeldaja on Jacob Hübner ("Sammlung europäischer Schmetterlinge" [1823-1824]). Ta kasutas nime "Papilio ichnusa".
Franco Andrea Bonelli kirjeldas liiki "Papilio ichnusa" või "Vanessa ichnusa" nime all 1826: "Memorie R. Acc. Sci. Torino" 30: 174, 186, pl. 2, f. 2.
Seda taksonit käsitletakse ka koerliblika alamliigina "Aglais urticae ichnusa" (inglise keeles "Corsican Small Tortoiseshell"). 
Levik.
"Aglais ichnusa" on Korsika ja Sardiinia endeem. 
Elupaik.
Laialt levinud erinevates elupaikades tasandikust kuni mägedeni kuni 1500 m üle merepinna. 
Valmik.
Välimus.
Esitiiva pikkus on 22...24 cm.
Vardja–Ravila tee

Vardja–Ravila tee (registrinumbriga 11206) on 3,1 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee neljakümne neljandal kilomeetril Sõmeru ja Vardja küla piiril. Tee kulgeb läbi Sõmeru ja Vardja küla ning Ravila aleviku. Tee lõpeb Kose–Ravila–Nõmbra tee kolmandal kilomeetril Ravila alevikus.
Tee ületab ühe silla (Ravila sild üle Pirita jõe tee kolmandal kilomeetril) ja 4 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Ravila tee ja Vardja.
Tee katte ja klassi kohta andmed puuduvad. Kuni Ravila alevikuni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas, alevikus pole liiklussagedus teada. Ravila alevikus on kiiruspiirangud 70 ja 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Önoloogia

Önoloogia (kreeka οἶνος ("oinos") 'vein' ja sufiks -λογία, (-"logia") 'õpetus millestki') on teadus veinidest ja veinivalmistamisest.
Ilomantsi vald

Ilomantsi (karjala keeles "Il'manči" või "Ilomančči") on vald Soomes Põhja-Karjala maakonnas.
Seal asub nii Soome kui Euroopa Liidu mandriosa kõige idapoolsem punkt ehk Hattuvara küla (veel kaugemal idas asub vaid EL-i kuuluv Küpros).
Vald on üsna hõredalt asustatud ning suure osa selle territooriumist moodustavad metsad ja sood. Seal asuvad mitmed looduskaitsealad, näiteks Petlkeljärvi ja Patvinsupo rahvuspargid.
Asend ja suurus.
Ilomantsi on Soome ja kogu Euroopa Liidu mandripiirkonna kõige idapoolsem vald.
Selle naabervallad on Joensuu ja Lieksa. Idas on Ilomantsi vallal ligi 100 km pikkune piir Venemaa Föderatsiooni Karjala Vabariigiga.
2011. aastal oli ta pindalalt Soome valdade seas 19. kohal, kuid elanike arvult 169. kohal. Valla pindala on 3172,69 km², millest 409,01 km² moodustavad siseveekogud. Teise maailmasõja järel läks Ilomantsi pindalast 1489 km² Nõukogude Liidule.
Loodus.
Valla territooriumist 409,28 km² moodustavad erinevad veekogud, neist suurimad on Koitere (Soome pindalalt 12. suurim järv) ja Nuorajärvi järved ning Koitajoki jõgi.
Seal asuvad Petkeljärvi ja Patvinsuo rahvuspargid ning Koivusuon looduskaitseala.
Rahvastik.
2010. aastal oli valla elanikest 11,0% vanus alla 14 aasta, 60,1% olid vanuses 15–64 ja 28,9% üle 64 aasta. 97,9%-l elanikest on soome keel emakeel.
Et 17,4% Ilomantsi elanikest on õigeusklikud, on see Soome kõige õigeusklikum vald.
Transport.
1967. aastal avati Joensuu-Ilomantsi raudteeliin, tänapäeval kasutatakse seda vaid kaubaveoks.
Juuka vald

Juuka on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas.
Naabervallad on Kuopio linn, Kaavi vald, Kontiolahti vald, Lieksa linn, Nurmes, Polvijärvi vald ja Rautavaara.
Juuka vald on asutatud 1868. aastal.
Kesälahti vald

Kesälahti oli vald Soomes Põhja-Karjala maakonnas. 1. jaanuaril 2013 liideti see Kitee linnaga.
Liperi vald

Liperi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas.
Liperi vald on asutatud 1875. aastal.
Polvijärvi vald

Polvijärvi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas.
Naabervallad on Juuka vald, Kaavi vald, Kontiolahti vald, Liperi vald ja Outokumpu.
Pyhäselkä vald

Pyhäselkä on endine vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas.
1. jaanuaril 2009 liitus Pyhäselkä vald Joensuu linnaga.
Tohmajärvi vald

Tohmajärvi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. Tohmajärvi vald on asutatud 1869. aastal.
Vald on saanud nime Tohmajärvi järgi.
Ökofüsioloogia

Ökofüsioloogia on bioloogias teadus organismide (või üldisemalt biosüsteemide) talitlustest seoses keskkonnatingimustega. Ta on ökoloogia ja füsioloogia piiriteadus.
Ökofüsioloogia keskseks valdkonnaks on organismide adaptatsioonide uurimine.
Taimede ökofüsioloogia rajajate hulka kuulub Ernst Stahl (1848–1919).
Loomade ökofüsioloogia rajajate hulka kuulub George A. Bartholomew (1919–2006). Mereselgrootuid uuris ökofüsioloogiliselt aga juba ka Jakob von Uexküll (1864–1944).
Ökofüsioloogia Eestis.
Taimede ökofüsioloogia vallas uuris taimepigmentide ökoloogilist funktsiooni Teodor Lippmaa. 1970.–1980. aastail moodustus ökofüsioloogia uurimisgrupp Zooloogia ja Botaanika Instituudis, kus puude ökofüsioloogiaga tegelesid Andres Koppel, Olevi Kull jt. 1984. moodustati samas ökofüsioloogia labor (juhataja Kalevi Kull). 1992. aastal moodustati Tartu Ülikoolis ökofüsioloogia õppetool, mida on juhatanud ökofüsioloogia professor Kalevi Kull (1992–1998), rakendusökoloogia professor Olevi Kull (1998–2007) ja professor Krista Lõhmus (2007–2017) ning ökofüsioloogia professor Arne Sellin (alates 2017). Õppetoolis tehtav teadustöö hõlmab peamiselt kolme valdkonda: "klassikaline" taimede ökofüsioloogia, metsaökosüsteemide süsinikuringe ja globaalsete kliimamuutuste mõju taimkattele.
Loomade ökofüsioloogia uurimiseks rajas Jüri Keskpaik Puhtu bioloogiajaama lindude ökofüsioloogia labori. Lindude ökofüsioloogiat on hiljem uurinud ka füsioloogilise ökoloogia professor Peeter Hõrak. Putukate ökofüsioloogiat on uurinud Aare Kuusik, Anne Luik ja Alo Vanatoa Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning hiljem Maaülikoolis.
Valtimo vald

Valtimo oli vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. 1. jaanuaril 2020 liideti vald Nurmese linnaga.
Valtimo vald asutati 1910. aastal.
Toomas Haug

Toomas Haug (sündinud 1. mail 1956 Tallinnas) on eesti kirjandusloolane ja kirjanik. 
Ta sündis insener-tehniliste teenistujate peres.
Toomas Haug oli Eesti Vabariigi Kodanike Peakomitee ja Eesti Kongressi liige. 
On olnud Isamaa ja Res Publica Liidu ning enne selle moodustamist aastatel 1994–2016 Isamaaliidu liige.
Haridus.
Toomas Haug õppis Tallinna 20. Keskkoolis (1963–1966) ning lõpetas 1974. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal.
Töö.
Toomas Haug töötas aastatel 1978–1983 Friedebert Tuglase majamuuseumis vanemteadurina. Alates 1983. aastast töötab ta ajakirja Looming toimetajana, 1990. aastast peatoimetaja asetäitjana. Aastatel 1990–2003 oli Raadio Vaba Euroopa kaastööline kultuuri- ja sisepoliitika vallas.
Isiklikku.
Tema järeltulijad on Liina Särkinen, Joonas Hellerma ja Juhan Hellerma. Toomas Haugi praegune elukaaslane on Maarja Vaino.
Kittilä vald

Kittilä on vald Soomes Lapi maakonnas. Kittilä naabervallad on Enontekiö vald, Inari vald, Kolari vald, Muonio vald, Rovaniemi linn ja Sodankylä vald.
Vald asutati 1854. aastal.
Külad.
Ala-Kittilä, Alakylä, Hanhimaa, Helppi, Hormakumpu, Hossa, Kallo, Kaukonen, Kelontekemä, Kittilä (kirikuküla), Kiistala, Kinisjärvi, Kuivasalmi, Köngäs, Lehmilehto, Lintula, Lompolo, Maunujärvi, Molkojärvi, Pokka, Pulju, Raattama, Rauhala, Rautuskylä, Sirkka, Sätkenä, Tepsa, Tepasto, Veitservasa
Le Mansi 24 tunni võidusõit

Le Mansi 24-tunnine võidusõit (prantsuse keeles "24 Heures du Mans") on sportautode vastupidavusvõistlus, mis toimub igal aasta alates 1923. aastast Prantsusmaal, Sarthe'i departemangus, Le Mans'i linna lähedal. See on tuntud kui vastupidavuse "grand prix"-võistlus. Võistluse korraldaja on Automobile Club de l'Ouest (ACO) ja seda sõidetakse publikule suletud ringrajal, mis on mõeldud mitte ainult auto ja võidusõitja kiiruslike oskuste näitamiseks, vaid ka selleks, et näidata nende vastupidavust 24 tunni vältel.
Sõidus on korraga umbkaudu 50 osalejat. Lubatud on mitte rohkem kui kaks istet; avatud kokpitiga autol ei ole vaja uksi.
Vaatamata sellele, et kõik autod võistlevad samal ajal, peetakse arvestust võistlusklasside kaupa. Autasustatakse nii võistlusklasside võitjaid kui ka üldvõitjat.
Kárášjohka vald

Kárášjohka vald (norra "Karasjok", soome "Kaarasjoki") on Norra suuruselt teine vald, mis asub Finnmargi maakonnas. Seal elab 2786 inimest.
Pilar von Pilchau

Pilar von Pilchau (vene: "Пиллар фон Пильхау") oli Sileesia Cieszyni hertsogkonnast pärit baltisaksa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esimeseks teadaolevaks esindajaks oli 17. sajandi keskel Eestimaal elanud Rootsi ooberst ja Narva komandant Wenzel Pilar von Pilchau (1606–1675). 
Suguvõsa kanti 1746. aastal Eestimaa ja 1797. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 1855. aastal said suguvõsa liikmed parunitiitli.
Mõisavaldused.
 eri aegadel Eestimaal Vaida ("Wait"), Oru ("Orrenhof"), Meremõisa ("Merremois"), Raasiku ("Rasik"), Palivere ("Pallifer"), Orkse ("Orks"), Loodna ("Pall"), Kääsla ("Käsal"), Reopalu ("Reopall"), Lehtse ("Lechts"), Velise ("Schloß Felks"), Karjaküla ("Karjaküll"), Eivere ("Eyefer"), Kulina ("Kullina"), Enivere ("Sternberg"), Kirna ("Kirna"), Vardi ("Schwarzen"), Valgu ("Walck"), Nurtu ("Alt-Nurms"), Ravila ("Meks"), Palvere ("Pallfer"); Liivimaal Halinga ("Hallick"), Uulu ("Uhla"), Lelle ("Lelle"), Vecsalaca ("Alt-Salis"), Audru ("Audern"), Are ("Arrohof") ja Lindi ("Woldenhof") ning Saaremaal Haeska ("Hasik"), Oriküla ("Orriküll") ja Sandla ("Sandel") mõis.
Muscat

"Muscat" on iseloomuliku tsitruselis-vürtsika lõhnaga väga levinud viinamarjasort. Temast valmistatakse erinevaid veine alates kuivadest ja lõpetades magusatega. Oma parimal kujul ("muscat blanc à petits grains") alusmaterjal Alsace'i kuivadele aromaatsetele veinidele, heale Itaalia Asti vahuveinile ja suurepärastele kangendatud veinidele Lõuna-Prantsusmaal ning Austraalias.
Malbec

"Malbec" on oluline punase viinamarja sort Argentinas. Väheoluline Edela-Prantsusmaal.
See on üks kuuest viinamarjasordist, mis on bordoo veini lubatud koostisosa.
Enamik selle sordi istandusi Prantsusmaal asuvad tänapäeval Cahorsi piirkonnas, kus seda kutsutakse ka nimedega "Auxerrois" või "Côte Noir". Bordeaux's kaotas sort oma populaarsuse, kui 1956. aastal võttis seal külm ära 75% saagist.
Cabernet Franc

"Cabernet Franc" on punase viinamarja sort, mis etendab olulist osa Bordeaux' veinides ja sellest valmistatakse huvitavaid, kuid alaväärtustatud veine Loire'i orus.
MTV3

MTV3 on Soome telekanal. Esimene ametlik proovisaade oli eetris 13. augustil 1957.
Telekanali omanik on Telia. Lühend MTV tähistab nime Mainostelevisio ("mainos" – 'reklaam'), telekanal saab oma tulu reklaami näitamisest. Number '3' lisati hiljem, kui kanal sai tuntuks "kolmanda kanalina" Yle TV1 ja Yle TV2 kõrval.
Kanalil on umbes 500 töötajat.
Äriühingu nimed on olnud Oy Mainos-TV-Reklam Ab (1957) ja MTV Oy (1982).
A-Rühm

"A-Rühm" (originaalpealkirjaga "The A-Team") on USA seiklus- ja märuliseriaal väljamõeldud endistest Ameerika Ühendriikide eriüksuslastest, kes töötavad palgasõduritena. Samal ajal jälitavad neid sõjavägi ja politsei "kuritöö eest, mida nad ei sooritanud". 
A-Rühm loodi stsenarist Frank Lupo ja produtsent Stephen J. Cannelli koostöös. Seriaal jooksis viis hooaega telekanalil NBC (23. jaanuarist 1983 kuni 30. detsembrini 1986, oli ka üks jagu 8. märtsil 1987, mida teleekraanidel ei näidatud), kokku 98 jagu.
Hoolimata palgasõduriametist, olid A-Rühma liikmed alati heade meeste poolel ja aitasid rõhutuid. Seriaal jääb kindlasti popkultuuri ajalukku oma joonisfilmides näidatavaga sarnaneva ja ülepakutud vägivallaga (inimesed said üldse väga harva raskelt vigastada) ja väidetavalt ühesuguste jagudega, kus pidevalt vanadest relvade ja sõidukite osadest ehitati uued relvad ja sõidukid. Seda on parodeeritud lugematud kordi veebisaitidel nagu Newgrounds ja ka teistes teleseriaalides, nagu näiteks "Robot Chicken", "Family Guy" ja "Spaced". See seriaal sai samuti hüppelauaks Mr. T-le, kes kehastas B. A. Baracust, kelle ümber see seriaal tegelikult kokku ehitati. Mõned selle seriaali hüüdlaused, nagu "I love it when a plan comes together" ja "I aint gettin' on no plane!" on samuti leidnud enda tee T-särkidele ja muule müügikaubale.
"Kuritegu, mida nad ei sooritanud".
Vietnami sõja ajal käskis A-Rühma komandör, kolonel Morrison palgasõduritel Hanois panka röövida, et aidata sõda kiiremini lõpetada. Nende missioon õnnestus, kuid kui nad neli päeva pärast sõja lõppu baasi tagasi jõudsid, oli Morrison Việt Cộngi poolt tapetud ja tema peakorter maha põletatud. Seetõttu polnud ühtegi tõestust, et nad täitsid käsku ja sõjakohus saatis nad vanglasse. Nad viidi Fort Braggi, kust nad enne kohtuprotsessi põgenesid.
Jelena Tomašević

Jelena Tomašević (serbia keeles Јелена Томашевић, sündinud 1. novembril 1983 Kragujevacis Jugoslaavias) on serbia laulja.
Ta esindas lauluga "Oro" Serbiat 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgradis, kus ta saavutas 160 punktiga kuuenda koha.
Maria Mittet

Maria Haukaas Mittet (sünninimi Maria Haukaas Storeng; sündinud 3. augustil 1979) on Norra poplaulja.
Ta esindas lauluga "Hold On Be Strong" Norrat 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgradis. Laul sai finaalkontserdil 182 punktiga viienda koha. Ta on proovinud hiljemgi pääseda Eurovisioonile, ent seni pole see õnnestunud.
Pääsuloend

Arvutiturbes tähendab pääsupiiramisloend (ACL, ehk "Access Control List") objektidele kaasatavaid õiguste loendeid. Loendis määratletakse, kellel või millel on õigus objektidele ligi pääseda ning mida on sellega lubatud teha. Tavapärases pääsupiiramisloendis määratletakse igas kirjes isik ja toimetus: näiteks, kirje (Liisi, delete) faili XYZ pääsupiiramisloendis annab Liisile õiguse faili XYZ kustutamiseks. 
Pääsupiiramisloenditel põhinevad turvamudelid.
Kui pääsupiiramisloendil põhinevas turvamudelis saadetakse objektile päring mingisuguse toimingu läbiviimiseks, siis leitakse esmalt loendist vastavad kirjed, ning seejärel otsustatakse toimetuse jätkamise üle. Peamine küsimus pääsupiiramisloendil põhineva turvamudeli määratlemisel tekib loendite muutmisel – kellel on õigus seda teha ning millised muudatused on lubatud.
On kahte liiki pääsupiiramisloendeid kasutavaid süsteeme: valikulised (ingl.k. "discretionary") ja kohustuslikud (ingl.k. "mandatory"). Kui süsteemil on valikuline pääsupiirang, siis on selle tekitajal või omanikul õigus täielikult piirata ligipääsu sellele objektile, muuhulgas niiviisi, et ligipääs lubatakse kõikidele teistele. Süsteemil on kohustuslik pääsupiirang siis, kui see allub üle terve süsteemi kehtivatele piirangutele, mis on pääsupiiramisloendis määratletud õigustest tähtsamad.
Harilikud pääsupiiramisloendite süsteemid määravad õiguseid üksikutele kasutajatele, mis võib suure kasutajahulga puhul tülikaks osutuda. Uuemas, rollidel põhinevas pääsupiirangus, antakse õiguseid rollidele, ning rolle jaotatakse omakorda kasutajatele.
Failisüsteemide pääsupiiramisloendid.
Failisüsteemides on peamiseks piiramise vahendiks kasutajatunnus (POSIX-is jõus olev UID).
Loend on andmestruktuur, harilikult tabel, mis sisaldab kirjeid üksikute kasutajate või rühmade õigustest kindlatele süsteemiobjektidele, nagu programmid, protsessid, või failid. Linux-is, Mac OS X-is, OpenVS-is, ning Windows-is nimetatakse neid kirjeid pääsupiiramiskirjeteks (ingl.k. "Access Control Entries"). Igal ligipääsetaval objektil on selle pääsupiiramisloendile suunav tunnus. Kindlaid ligipääsuõiguseid määravad õigused: näiteks kas kasutajal on lubatud objektist lugeda, sinna kirjutada, ning seda käivitada. Mõningad pääsupiiramisloendid on võimelised piirama seda, kas kasutajal või nende rühmal on lubatud objekti pääsupiiramisloendit muuta.
Pääsupiiramisloendite ideed on mitmetes erinevates operatsioonisüsteemides erinevalt teostatud, kuigi on olemas ka POSIX-i "standard". (POSIXi turvavisandid .1e ja .2c võeti tagasi, kui selgus, et need kujuneksid liiga laiahaardeliseks, tööd ei saadud valmis, kuid rohkem väljakujundatud pääsupiiramisloendeid määratlevasid osasid on laialt teostatud, ning neid tuntakse POSIX pääsuloenditena.)
Viinapuu

Viinapuu ("Vitis") on viinapuuliste sugukonda kuuluv puitliaanide ja lehtpõõsaste perekond. 
Selle koosseisu kuulub umbes 70 liiki, mis kasvavad peamiselt põhjaparasvöötmes.
Viinapuu viljaks on munakujuline ja mahlakas mari ning seda nimetatakse viinamarjaks. Viinamarja värv sõltub suuresti nii liigist kui sordist ja võib olla kollane, roheline, tumesinine, lilla või must. Viinamarjad sisaldavad suhkruid, happeid ja vitamiine. Neid kasvatatakse peamiselt veini, mahla ja rosinate tegemiseks ning värskelt söömiseks. Mitmel pool maailmas, näiteks Vietnamis ja Kesk-Aasia maades, süüakse ka viinapuulehti.
Kõige levinum on harilik viinapuu ("Vitis vinifera"), mis on iidne kultuurtaim. Temast on aretatud tuhandeid sorte; mõnda neist saab kasvatada ka Eestis.
Viinapuuliike on küll palju, kuid nad on üksteisele lähedased ja võivad moodustada viljakaid hübriide. Sel põhjusel ei ole ka täpne liikide arv teada. Eriti vähe andmeid on Aasia viinapuuliikide arvu kohta. Hübriidid on vastuvõtlikumad külmale ja haigustele.
Üldiselt on viinapuuliikidel 38 kromosoomi, aga alamperekonnal "Muscadinia" on 40 kromosoomi.
FrameMaker

FrameMaker on Adobe Systemsi tekstitöötlus- ja küljendusprogramm. FrameMaker on mõeldud eeskätt keerulise ja mahuka tehnilise dokumentatsiooni, teadusartiklite, väitekirjade ja muude pikkade dokumentide ja trükiste töötlemiseks, küljendamiseks ning trükiettevalmistuseks.
El Beni departemang

El Beni departemang (vahel ka "Beni") on Boliivia 1. järgu haldusüksus. See asub riigi kirdeosas ja piirneb Brasiilia Rondônia osariigiga.
Departemang on nime saanud Beni jõe järgi.
Kliima on troopiliselt soe ja niiske. Departemangus on palju jõgesid ja järvi, suuremad jõed on Mamoré ja Beni jõgi. Valdav osa pindalast on kaetud troopiliste vihmametsade või rohumaadega.
Inimasustus on hõre (1,9 inimest/km²).
Halduslikult jaguneb kaheksaks provintsiks:
Paunküla–Vetla tee

Paunküla–Vetla tee (registrinumbriga 11207) on 13,9 km pikkune kõrvalmaantee Anija ja Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 48. kilomeetril Sae ja Rõõsa küla piiril Kose vallas. Tee kulgeb läbi Sae, Paunküla, Leistu, Laane, Voose ja Vetla küla. Tee lõpeb Perila–Jäneda tee 20. kilomeetril Vetla külas Anija vallas.
Tee ületab ühe silla (Paunküla sild üle Pirita jõe tee teisel kilomeetril) ja üheksa truupi. Teele jääb Voose bussipeatus.
Teega ristub 12. kilomeetril Alavere–Voose tee.
Tee on kruusatee. Alavere–Voose teeristi piirkonnas on kilomeetrine lõik mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Alavere–Voose teeristi piirkonnas (30, 40, 60 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
T-37A

T-37A on Nõukogude Liidus aastatel 1933–1936 toodetud amfiibtank (kergetank).
Eellugu.
1932. aastal valmis Leningradi tehases "Nr. 174" uue ujuvtanki T-37 prototüüp, mis võeti relvastusse 11. augustil 1933, kuid seeriatootmisse see ei läinud. Seeriatootmisse läks hoopiski Moskva tehase "Nr. 37" tank, millel oli T-37 veermik, kuid tanki T-41 kujundus ning masina konstrueerimiseks oli kasutatud auto GAZ-AA (Ford-AA) agregaate. Uus masin sai tähistuseks T-37A.
Aastatel 1933 – 1936 toodeti kokku 2627 masinat. Tuleb märkida, et seeriatootmises olevad masinad erinesid teineteisest korpuste ja tornide poolest. Asi oli selles, et tanke pandi kokku tehases "Nr. 37", kuid korpused ja tornid valmistati kahes erinevas tehases, Podolski ja Izorski tehastes.
T-37A sõjategevuses.
Tank T-37 osales konfliktis Halhin Goli jõel Mongoolias, Lääne-Ukrainas ja Nõukogude-Soome sõjas. Peaaegu kõik masinad kaotati Suure Isamaasõja alguses, allesjäänud masinaid aga kasutati kuni sõja lõpuni õppemasinatena.