Indutseeritud endometrioos

Indutseeritud endometrioos on teaduslik meetod, mille käigus tekitatakse ehk indutseeritakse katseloomal endometrioosisarnane seisund. Tegemist ei ole looduslikult esineva haigusega, vaid teadlaste poolt loodud teadusliku mudeliga, mida kasutatakse laboratoorsetes uuringutes, et mõista inimese endometrioosi tekkepõhjuseid, arengut ja leida sellele uusi ravimeid.
Kuna endometrioosi varajast arengut inimestel on eetilistel ja praktilistel põhjustel võimatu uurida, pakuvad loommudelid ainulaadse võimaluse jälgida haiguse progresseerumist kontrollitud tingimustes ja testida uute ravimite toimet enne kliiniliste uuringute alustamist inimestel.
Eesmärk ja olulisus teadustöös.
Indutseeritud endometrioosi mudelid on teadustöös asendamatud ja neid kasutatakse mitmete oluliste küsimuste uurimiseks:
Indutseerimise meetodid.
Endometrioosi esilekutsumiseks loomadel kasutatakse peamiselt kahte meetodit.
Autotransplantatsioon.
Autotransplantatsioon on kõige levinum meetod näriliste (hiired, rotid) puhul. Protsess koosneb järgmistest etappidest:
Selle meetodi eeliseks on see, et kasutatakse looma enda kudesid, mistõttu ei toimu immuunreaktsiooni ja äratõuget.
Heterotransplantatsioon.
Heterotransplantatsiooni meetodi puhul siirdatakse inimeselt pärinevat endomeetriumi või endometrioosi kude immuunpuudulikkusega loomale, näiteks "SCID"-hiirele ("Severe Combined Immunodeficiency"). Kuna nendel loomadel puudub toimiv immuunsüsteem, ei tõrju nad võõrast, inimeselt pärinevat kude ära.
Selle mudeli suurim eelis on see, et see võimaldab uurida otse inimese kudede käitumist ja reaktsiooni ravimitele elusorganismis, mis on inimese haigusele lähedasem kui närilise enda koest loodud mudel.
Kasutatavad loommudelid.
Erinevate loommudelite valik sõltub uurimisküsimusest, eelistest ja piirangutest.
Närilised (rotid ja hiired).
Rotid ja hiired on endometrioosi uurimisel kõige sagedamini kasutatavad mudelid.
Täiuslikumaks autotransplantatsiooni vormiks on süngeenne mudel ("syngeneic model"), kus endomeetriumi kude siirdatakse doonorloomalt geneetiliselt identsele sama liini retsipientloomale. See meetod välistab kirurgilise trauma doonori emakale ja võimaldab kasutada standardiseeritud koetükke, mis parandab katsete korratavust ja usaldusväärsust.
Geneetiliselt muundatud mudelid.
Lisaks standardsetele närilistele kasutatakse üha enam geneetiliselt muundatud hiireliine (GEMM, "Genetically Engineered Mouse Models"), et uurida spetsiifiliste geenide rolli endometrioosi arengus. Nendes mudelites on teadlased "sisse" või "välja" lülitanud geene, mis on seotud näiteks immuunvastuse, hormoonide signaaliradade või rakkude kasvuga. See võimaldab täpselt kindlaks teha, millised molekulaarsed mehhanismid soodustavad haiguse teket ja progresseerumist, avades potentsiaalselt uusi sihtmärke ravimiarenduseks.
Primaadid (paavianid, reesused).
Primaadid, eriti paavianid, on füsioloogiliselt inimesele kõige lähedasemad mudelid endometrioosi uurimiseks.
Kaasaegsed lähenemised ja uued uurimissuunad.
Mitteinvasiivne kuvamine.
Traditsiooniliselt hinnati endometrioosikollete suurust ja arvu uuringu lõpus pärast looma surmamist. Kaasaegsed meetodid võimaldavad aga haiguse arengut jälgida mitteinvasiivselt looma eluajal. Selleks kasutatakse näiteks bioluminestsents-kuvamist (BLI). Meetodi puhul kasutatakse geneetiliselt muundatud loomi, kelle emakakude toodab valgust tekitavat ensüümi (lutseferaas). Pärast koe siirdamist kõhuõõnde saavad teadlased spetsiaalse kaameraga mõõta kolletest eralduva valguse intensiivsust, mis on otseses seoses kolde suurusega. See võimaldab jälgida sama looma peal haiguse arengut ja ravivastust pikema aja jooksul, mis vähendab oluliselt vajaminevate katseloomade arvu.
Mikrobioomi rolli uurimine.
Viimastel aastatel on hakatud loommudelite abil aktiivselt uurima ka mikrobioomi rolli endometrioosi arengus. Uuringud on näidanud, et soolestiku mikrobioomi muutused võivad mõjutada immuunsüsteemi ja hormonaalset tasakaalu, soodustades seeläbi endometrioosi teket. Näiteks on hiiremudelites läbi viidud fekaalse mikrobioota siirdamise (FMT) katseid, mis on kinnitanud, et spetsiifilised soolebakterid võivad haiguse kulgu mõjutada. See avab tulevikus potentsiaalseid uusi ravivõimalusi, mis on suunatud mikrobioomi tasakaalustamisele.
Piirangud ja eetilised kaalutlused.
Mudelite piirangud.
Kuigi loommudelid on teadustöös hindamatud, ei ole ükski neist täiuslik. Peamised piirangud on:
Eetilised kaalutlused.
Nagu kõikide loomkatsete puhul, on ka indutseeritud endometrioosi mudelite kasutamisel esikohal eetilised põhimõtted. Teadustöös järgitakse rangelt 3R-printsiipi:
Ajalugu.
Esimesed katsed luua endometrioosi loommudeleid tehti juba 20. sajandi keskpaigas, kuid laialdasemalt hakati neid arendama ja kasutama alates 1980. aastatest, mil tekkis sügavam huvi haiguse tekkemehhanismide ja uute ravivõimaluste vastu.