Harilik tatar

Harilik tatar ("Fagopyrum esculentum") on tatraliste sugukonda kuuluv üheaastane põõsjas taim.
Levila ja kasvukoht.
Taim pärineb Kesk-Aasiast, tema kodumaaks peetakse Tiibetit. Tatart on kasvatatud Hiinas ja mujal idamaades alates 10.–13. sajandist, kust ta Türgi ja Venemaa kaudu jõudis Mandri-Euroopasse. Tänapäeval kasvatatakse tatart Euroopas (ka Eestis), Indias, Lõuna-Aafrikas, Lõuna-Ameerikas, Venemaal ja Jaapanis. Taim ei talu hästi külma, seetõttu külvatakse teda Eestis mai lõpus – juuni alguses. Tatrataime õitsemisaeg on juulis ja kestab 30–50 päeva.
Morfoloogia.
Tatar on üheaastane 15–50 cm kõrgune rohttaim. Õied on valkjasroosad kobarad. Õitest arenevad välja helekollased, kolmnurksed, teravate äärtega väikesed viljad, mida katavad tumepruunid kestad.
Tootmine.
2012. aastal toodeti maailmas 2,3 miljonit tonni tatart, 2017. aastal 3,8 miljonit tonni.
Kasutamine.
Meetaimena.
Tatra õied sisaldavad rikkalikult nektarit ja õietolmu, tehes tatrast hea meetaime – ühelt hektarilt saavad mesilased keskmiselt 70–90 kg mett.
Ravimtaimena.
Rahvameditsiinis kasutatakse tatart veenide ja arterite tugevdamiseks, samuti veenilaiendite puhul. Viljadest tehtud tõmmis soodustab rinnapiima teket. Homöopaatias tarvitatakse mõne nahahaiguse ning sügeluse ja peavaluga kaasnevate maksahaiguste puhul.
Tatar on tervendava toimega kõhunäärme ning mao- ja soolestikuhaiguste, astma, rasvumise, suhkurtõve, ekseemi, skleroosi, aneemia, reuma, artriidi, haavandite, allergiate, prostatiidi, leukeemia ja depressiooni puhul.
Tatrale on omistatud palju ravivaid omadusi:
Droog.
Droogiks on ürt, mida kogutakse enamasti juulis (50–60 päeva pärast külvi) ning kuivatatakse kiiresti 20–40 minuti jooksul 105–135 °C juures, et taimes sisalduva flavonoid rutiini (P-vitamiini) kadu oleks võimalikult väike.Õitsemise ajal korjatakse tatrataime pea- ja kõrvalkõrte ülemisi osi koos lehtedega, kuivatatakse varjus või spetsiaalses kuivatis 40 °C juures, jahvatatakse pulbriks ning valmistatakse erinevaid preparaate.
Keemiline koostis.
100 grammi tatart sisaldab vitamiine: B1 (0,4–0,8 mg), B2 (0,2 mg), B3 (4,2 mg), B6 (0,4 mg), B9 (0,03 mg), E (2–6 mg), A (0,01 mg), P (8000 mg), C, K, aminohappeid (sh arginiin, gistidiin, tsüstiin, trüptofaan, kõige rohkem lüsiini ja metioniini, makro- ja mikroelemendid: boor (0,75 mg), fluor (0,03 mg), fosfor (350 mg), jood (5 mg), kaalium (530 mg), kaltsium (120 mg), kloor (94 mg), koobalt (4 mg), magneesium (250 mg), mangaan (1,7 mg), naatrium (40 mg), raud (16 mg), räni (120 mg), tsink (2,8 mg), väävel (80 mg); orgaanilisi happeid: maleiin-, menoleen-, sidrun-, õun- ja oblikhape.
Vastunäidustused.
Raviannustes ohutu, suurtes kogustes on antratseenide tõttu ohtlik kariloomadele, muutes nende naha valgustundlikuks.
Toiduks.
Tatart kasutatakse toiduks – tatrast valmistatakse tangu ja jahu. Selleks peab tatraterad enne kroovima ehk kestadest puhastama. Selleks terad pestakse ja sorteeritakse suuruse järgi ning seejärel eemaldatakse kahe veskikivi vahel purustades väliskest tera ennast kahjustamata. Mida tumedamat värvi on tatrast jahvatatud jahu, seda rohkem sisaldab see mineraalaineid ja vitamiine, seega seda suurem on selle toiteväärtus. Tatratangu turustatakse kas toorelt või röstitult.
Muu kasutamine.
Tatrakestadest ja -teradest valmistatakse patju ja massaaživahendeid.