tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paul Vent

Paul Vent VR II/3 (11. veebruar 1900 Ahja vald – november 1944 Lõuna-Eesti) oli Eesti (major) ja Saksa sõjaväelane (kolonelleitnant, "Obersturmbannführer").
Paul Vent oli kogenud ja hea juhtimisvõimega rindemees. Vent teenis välja nii Vabadusristi kui ka Raudristi.
Elukäik.
Vent omandas üldhariduse Tartu Reaalkoolis, kust ta 1917. aastal astus vabatahtlikult Vladimiri sõjakooli. Kommunistide riigipöörde tõttu jäi ta ohvitseriks ülendamata. Vabadussõja tegi kaasa vabatahtlikuna 2. Ratsarügemendi koosseisus, lahingutes ülesnäidatud vahvuse eest ülendati lipnikuks. Vent võttis osa lahingutest lõunarindel, Landeswehri vastu ja Läti vabastamisel. Ta oli pikka aega Ratsarügemendis tegev varustusalal ning tagalaülemana. 1940. aastal oli Vent major.
Teine maailmasõda.
Kui Kaitsevägi muudeti Punaarmee 22. Territoriaalkorpuseks, siis nimetati Vent 182. Diviisi (Tartus) tagalaülemaks. Kui diviis saadeti 1941. aastal Pihkva taha, jäi Vent Eestisse ning varjas ennast Otepää kandis kuni sakslaste tulekuni. Olles Otepää sõjaväekomandant, määras ta komitee, kes hakkas korraldama legendaarsete Otepää markide väljaandmist. 
1944. aastal juhatas Vent 45. SS-Vabatahtlike Grenaderirügementi. Sakslased ülendasid ta 30.01.1944 "Obersturmbannführeriks". Venti rügement võttis osa lahingutest Vepsküla ja Siivertsi juures. Tihti võitlusväljal viibides sai ta näidata oma oskust operatsioone otstarbekohaselt juhtida. Oma vaprusega oli Vent kõigile alluvatele eeskujuks. Nende lahingute eest anti Ventile 11. märtsil 1944 üle I klassi Raudrist.
1944. aasta aprillist juhatas Vent 45. SS-Vabatahtlike Grenaderirügemendi asemel 47. Relva-SS Grenaderirügementi.
14. augustil 1944 sai Vent võitlusgrupi Vent ülemaks ja saadeti Tartu rindele. Võitlusgrupp taganes lahingutega Emajõeni ja jäi seal kaitsele.
Tema surma kohta liigub kaks versiooni. Ühe järgi langes ta lahingus 17. septembril 1944, teise järgi tegutses ta Lõuna-Eestis metsavennana ning langes lahingus 1944. aasta novembris.
Martin Hunt

Martin Hunt (23. aprill 1915 Soosaare vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 25. juuli 1944 Riigiküla) oli Eesti (nooremleitnant, 1939), Nõukogude Liidu (nooremleitnant) ja Saksamaa (Obersturmführer) sõjaväelane.
1944. aasta märtsis Narva lahingutes rünnakul Vepsküla juures juhtis Hunt esialgu oma 46. rügemendi 6. kompaniid ja tungis sellega umbes pool kilomeetrit edasi. Hiljem sulasid kompaniid kokku väheste meesteni ning paljud juhid langesid välja; Hunt liitis ohvitserideta jäänud mehed oma kompaniiga ning jätkas rünnakut, oma isikliku eeskuju ja juhtimisvõimega mehi ikka jälle kaasa kiskudes. Väheste meestega jõudis ta juba 4. märtsil Narva jõe kaldale vahetult Vepsküla ees. 60-tunnise rünnaku kestel ei kõhelnud Hunt sillapea vallutamisel kordagi rünnakut isiklikult edasi viimast, kuigi oldi vaenlase tugeva tule all.
Tunnustus.
Raudristi I klass anti Hundile üle 20. märtsil 1944.
Dokumendihaldus

Dokumendihaldus on dokumentide loomise, saamise, kasutamise ja säilitamise korraldamine ning selleks loodud süsteem. Dokumendihaldussüsteemi eesmärk on tagada väärtuslikku teavet tagavate dokumentide säilimine ja kättesaadavus.
Dokumendisüsteem.
Dokumendisüsteem on infosüsteem, millega hõlmatakse ja hallatakse dokumente ning võimaldatakse neile pidev juurdepääs. Dokumendisüsteem peab tagama, et dokumentide ja arhiivi haldamine toimuks süstemaatiliselt ja et kõik dokumentidega tehtavad toimingud oleksid tuvastatud.
Dokumendisüsteem peab:
Dokumendisüsteem peab lähtuma asutuse vajadustest ja toetama selle tegevuse eesmärke. Seega peab kõigepealt kindlaks määrama, missuguseid dokumente asutus vajab ning millal, kuidas ja kus tuleb need dokumendid süsteemi hõlmata.
Dokumendihaldusprotsessid.
Dokumendisüsteemis toimuvad dokumentidega järgmised põhilised protsessid:
Suuremates asutustes on dokumendihalduse korraldamiseks ametis dokumendihaldur – väljaõppe saanud isik, kes peab tagama organisatsiooni tegevuse nõuetekohase dokumenteerimise, dokumentide haldamise ja säilimise.
Dokumentide haldamist reguleerivad normatiivaktid.
Üldised Eestis dokumendihaldust reguleerivad normatiivaktid.
Rahvusvahelised standardid.
Rahvusvahelise standardis "Informatsioon ja dokumentatsioon. Dokumendihaldus" on sõnastatud dokumentide haldamise juhised. Selle standardi järgi on dokumendihaldus "halduse ala, mis tegeleb dokumentide loomise, saamise, alalhoidmise, kasutamise ning eraldamise tõhusa ja süstemaatilise ohjega, sealhulgas organisatsiooni tegevust ja toiminguid kajastava tõestusmaterjali ja informatsiooni dokumendisüsteemi hõlmamise ning dokumentidena alalhoidmisega". See standard defineerib dokumenti kahe termini abil, milleks on inglise keeles "document" ja "record", kuid mida eesti keeles tuleb tõlkida ühe ja sama sõnaga "dokument".
ISO standardi järgi dokumentide haldamine hõlmab:
Dokumendihalduse (lühi)ajalugu.
Esimesed teadaolevad dokumentide registrid koostati 13. sajandil Itaalias. Dokumente märgistati erinevate indeksitega. Algelised dokumentide nimistud tekkisid 1313. aastal Inglismaal.
16.-17. sajandil hakkas tekkima koloniaalsüsteem ja see tõi kaasa oma dokumendiloome koos spetsiaalsete arhiivide asutamisega. Venemaa tsaaririigis töötati asjaajamise ühtsed alused välja 1720. aastal.
Eestis on asjaajamine reglementeeritud alates 1924. aastast, kui kehtima hakkas registriraamat. Selles registreeriti sissetulnud ja väljaminevad kirjad. Kasutati ka andmeraamatuid ehk tänapäevaselt nimetatuna andmekogusid. Ühe asja kohta käivad dokumendid registreeriti sama numbri all.
Dokumendihaldus kui distsipliin arenes välja 20. sajandil kantselei töö tõhustamise programmidest ja ühest vanemast distsipliinist – arhiivindusest. 20. sajandi keskpaigaks olid dokumendihaldurid palgatud avaliku sektori arhiiviinstitutsioonide poolt, eesmärgiga kontrollida "kaasaegsete dokumentide" sissevoolu ajaloolistesse arhiividesse.
Dokumendihaldus hõlmab dokumentide haldamist vaatamata nende eale, rahuldamaks avaliku- ja erasektori dokumentide organisatsioonilisi vajadusi ning teenides kogu ühiskonna huve.
East Riding of Yorkshire

East Riding of Yorkshire on tseremoniaalkrahvkond Inglismaa põhjaosas Põhjamere ääres. Krahvkond jaguneb kaheks tervikomavalitsuseks: East Riding of Yorkshire ja Kingston upon Hull.
Marek Kamiński

Marek Kamiński (sündinud 24. märtsil 1964 Gdańskis) on Poola rännumees, polaaruurija, mitme raamatu autor, fotograaf ja ettevõtja. Ta on esimene ning seni ainus inimene maailmas, kes on ühe aasta jooksul ilma kõrvalise abita vallutanud maakera mõlemad poolused – 23. mail 1995 jõudis ta koos Wojciech Moskaliga põhjapoolusele ja 27. detsembril 1995 vallutas iseseisvalt ka lõunapooluse.
Marek Kamiński kasvas üles Pommerimaal Połczynie-Zdroj’s. 1982 lõpetas ta Koszalinis Władysław Broniewski nimelise II Üldharidusliku Lütseumi ning õppis seejärel Varssavi Ülikoolis filosoofiat ja füüsikat. Ta on firma Invena S.A. asutaja ja kaasomanik, samuti Marek Kamiński Fondi asutaja, mille eesmärgiks on puuetega inimeste toetamine.
Valdab kaheksat võõrkeelt: inglise, saksa, itaalia, prantsuse, hispaania, norra, vene ja jaapani. Marek Kamiński elab koos abikaasa Katarzyna ja tütre Polaga Sopotis.
Teosed.
Raamatud.
Marek Kamiński on järgmiste reisiteemaliste raamatute autor:
ning järgmiste raamatute kaasautor:
Lisaks sellele on tema artikleid ja fotosid avaldanud paljud ajakirjad, sealhulgas National Geographic ja Voyage.
Loengud.
Marek Kamiński on pidanud palju loenguid nii Poolas, USA-s kui ka mujal, sealhulgas isegi Antarktikas. Tema multimeedialoengud koos värvikate fotodega oma paljudest ekspeditsioonidest on köitvad ja inspireerivad. Teemad:
Ta korraldab ka töötube ja muus vormis koolitust Poola ja välismaa suurkontsernide, pankade ja kindlustusseltside töötajatele.
Marek Kamiński fond.
Marek Kamiński fond asutati 1996. aastal. See tegeleb koolitusprogrammide koostamise ja koordineerimisega, samuti raha kogumisega proteeside ostmiseks inimestele, kes neid vajavad ning intergatsioonilaagrite korraldamiseks puuetega inimestele. Põhikirjaliste eesmärkide hulka kuuluvad ka toetused polaaralade ning teiste maakera piirkondade uurimiseks, samuti polaaruuringute, looduskaitse ja ökoloogia propageerimine ning ekspeditsioonidest osalenud noorte osavõtjate tutvustamine. 
Fondi suurimad saavutused on:
Joaquim Chissano

Joaquim Alberto Chissano (sündinud 22. oktoobril 1939) on Mosambiigi poliitik, Mosambiigi president 1986–2005. 
Ta on FRELIMO asutajaliige. 2003–2004 oli ta Aafrika Liidu esimees.
2006. aastast on ta ÜRO erisaadik Põhja-Ugandas ja Lõuna-Sudaanis.
Obersturmbannführer

Obersturmbannführer ehk SS-Obersturmbannführer oli sõjaväeline auaste Kolmanda Riigi SS-is, SA-s ja SD-s, mis vastas teiste riikide relvajõududes kolonelleitnandi auastmele, Wehrmachtis "Oberstleutnant"'ile.
"Obersturmbannführer" oli üks auaste "Standartenführer"'ist madalamal ja üks aste "Sturmbannführer"'i auastmest kõrgemal.
Oberführer

Oberführer ehk SS-Oberführer oli SS-i (Schutzstaffel) ja SA (Sturmabteilung) sõjaväeline auaste Kolmandas Riigis. 
"Oberführer"'i auaste oli madalaim SS-kindrali auaste, millel puudus Wehrmachti ja teiste armeede auastmestikus vaste. "Oberführer"'i auaste loodi 1929. aastal.
"Oberführer"'i auaste oli ühe astme võrra kõrgem "Standartenführer"'ist ning ühe astme võrra madalam "Brigadeführer"'ist.
Mitmekesisus

"Mitmekesisus" on mitmetähenduslik sõna:
Ökoloogias võib mitmekesisus ehk diversiteet tähendada:
Mitmekesisust mõistetakse harilikult kvalitatiivse mitmekesisusena, s.o. üksteiseks mittekonventeeritavate kvaliteetide rohkusena. Sellest hoolimata saab mitmekesisust ka kvantitatiivselt iseloomustada; selleks on välja töötatud mitmeid indekseid, näiteks Shannoni indeks.
"Mitmekesisus" ehk pluralism on mitmesuguste ideede, arvamuste ja organisatsioonide olemasolu ühiskonnas.
Väärtused

Väärtused (ka sotsiaalsed väärtused, ühiskondlikud väärtused) on ühiskonnas väljakujunenud arvamused hea ja halva kriteeriumitest, nende hinnangute alusel juhinduvad inimesed igapäevaelus valikute tegemisel ning otsuste langetamisel. Erinevalt sotsiaalsetest normidest, mis reguleerivad käitumist teatud kindlates olukordades, on väärtused kindlate olukordade ülesed. Väärtused omandatakse sotsialiseerumise käigus.
Shalom Schwartzi (1992) määratluse kohaselt on väärtused veendumused või mõtted, mis on seotud soovitavate tagajärgede või käitumisviisidega, on konkreetsetes olukordades püsivad, suunavad käitumise, inimeste või sündmuste valikut ning järjestuvad suhtelise tähtsuse järgi.
Väärtusteks võidakse nimetada ka konkreetseid või abstraktseid objekte ja protsesse, millele on omistatud kas positiivne või negatiivne väärtus.
Ühiskond ja väärtused.
Ühiskondlikud (sotsiaalsed) väärtused kujundavad ühiskonna keskseid tõekspidamisi ja eesmärke. 
Kuigi paljud väärtused on ühiskonna toimimise seisukohalt olulised, kaitsevad nad tihti ka kehtivat võimu ja laiemalt ühiskondlikku "status quo"-d, takistades nii oluliste muudatuste tegemist. Kehtivate väärtuste juurde jäämine võib tuleneda pigem pragmatismist ja mugavusest, mitte sügavast veendumusest väärstuste õigsuses. 
Mõnikord hinnatakse väärtuste tähtsust ühiskonna püsimisel ka üle, sest ühiskond võib püsida ka konsensuseta ning selle juhtimine toimub poliitilise ja majandusliku võimu kaudu. 
Jätkusuutliku arengu propageerijad väidavad, et jätkusuutliku ideoloogia juurutamisel on määrava tähtsusega ühiskondlike väärtuste muutmine vajalikus suunas.
Väärtuste klassifikatsioon.
Louis P. Pojmani valdkondlik klassifikatsioon.
Louis P. Pojmani järgi saab väärtused jagada nelja rühma:
Erik Ahlmani ja Ilkka Niiniluoto valdkondlik klassifikatsioon.
Soome filosoofid Erik Ahlman ja Ilkka Niiniluoto jagavad väärtused üheteistkümnesse rühma:
Väärtused kui moraaliga seotud ja sidumata voorused.
Voorused on väärtused, mida iseloomustab iseloomutäius, sisseharjunud käitumiskalduvused ning mille tulemuseks on ühiskonna poolt oodatud harjumuspärased teod. Voorused jagunevad moraaliga seotuteks ja mitteseotuteks: 
Väärtused Eesti haridussüsteemis.
Väärtused koolieelses lasteasutuses.
Vastavalt Koolieelse lasteasutuse riikliku õppekava paragrahvidele 4 ja 5 on koolieelses lasteasutuses kehtivateks väärtusteks:
Põhihariduse alusväärtused.
Vastavalt Põhikooli riikliku õppekava paragrahvile 2 on eesti põhihariduse väärtused
Gümnaasiumihariduse alusväärtused.
Vastavalt Gümnaasiumi riikliku õppekava paragrahvile 2 on gümnaasiumihariduse väärtused:
Brigadeführer

Brigadeführer (SS-Brigadeführer või SA-Brigadeführer) oli SS-i (Schutzstaffel) ja SA (Sturmabteilung) sõjaväeline auaste Kolmandas Riigis. Auaste vastas Wehrmachti ja teiste armeede kindralmajori auastmele. "Brigadeführer"'i auaste loodi 1932. aastal.
"Brigadeführer"'i auaste oli ühe astme võrra kõrgem "Oberführer'"ist ning ühe astme võrra madalam "Gruppenführer"'ist.
Alates 1933. aastast dubleeriti SS-kindrali auastmega isiku määramisel politseitööle SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega "SS-Brigadeführer und der Generalmajor der Polizei."
Alates 1939. alates dubleeriti SS-kindrali auastmega isiku määramisel relvajõududesse SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega "SS-Brigadeführer und der Generalmajor der SS".
Alates Relva-SS-i (Waffen-SS) moodustamisest dubleeriti "Brigadeführer"'i auastmega isiku määramisel relvajõududesse SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega "SS-Brigadeführer und Generalmajor der Waffen-SS".
Ainus "Brigadeführer"'i auastme saanud eestlane oli Johannes Soodla.
Aare Mäemets

Aare Mäemets (kuni 1936 Harry Michelson; 18. jaanuar 1929 Tallinn – 24. november 2002) oli eesti hüdrobioloog, zooloog, limnoloog, ökoloog ja loodusfotograaf. 
Elukäik ja teadustöö.
Aastal 1949 lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli (6. lend). Aastal 1954 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Bioloogiakandidaat 1961.
Aastatel 1955–1999 töötas ta EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis (aastast 1961 Võrtsjärve Limnoloogiajaamas), 1986. aastast vanemteadur. 
1955–1984 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni aseesimees. 
Ta uuris põhjalikult vesikirbulisi, koostas kaks üldtunnustatud Eesti järvede tüpoloogiat ("resp". 1965 ja 1974).
Isiklikku.
Ta oli abielus hüdrobotaanik Aime Mäemetsaga. Tema tütar on Helle Mäemets.
Päikeseplekk

Päikeseplekk ehk Päikese laik on tumedam, ümbrusest umbes 1000 kelvini kraadi võrra jahedam piirkond Päikese nähtaval pinnal (fotosfääris). Päikeseplekid on põhjustatud magnetilistest protsessidest Päikese fotosfääri ehk nähtava "pinna" all. 
Päikeseplekkide arv ja suurus iseloomustavad Päikese aktiivsuse taset, nende hulk muutub Päikese 11-aastase aktiivsustsükli käigus oluliselt. Päikese aktiivsuse hindamisel kasutatakse traditsiooniliselt Wolfi arvuks nimetatavat süsteemi.
Sarnaselt Päikesega on plekid ka paljudel teistel tähtedel, kuid erinevalt Päikesest võivad need olla väga suured, kattes suure osa tähe ühest poolkerast.
Regioonide nummerdamise süsteem.
Individuaalseid päikeselaike ei nummerdata ega registreerita, küll aga peetakse arvestust päikeselaikude kogumike üle. Neid nimetatakse Päikese aktiivseteks regioonideks ja neile antakse numbrid sellises järjekorras, nagu nad Päikese Maa-poolsel kettal nähtavale ilmuvad. Näiteks "AR5128" tähendab "aktiivne regioon number 5128".
Päikese aktiivseid regioone hakati loendama 5. jaanuaril 1972. 14. juunil 2002 jõuti nende loendamisega arvuni 10 000. Praktilistel põhjustel jätkati regioonide üles tähendamist neljakohaliste arvudena, näiteks "aktiivse regiooni number 10030" kirjutati üles kujul "AR0030".
Enne, kui aktiivne regioon saab järjekorranumbri, peab selle vaatlust kinnitama vähemalt kaks observatooriumit.
Päike teeb ühe täispöörde ligikaudu 27 päeva jooksul (ekvaator pöörleb kiiremini kui poolused), seega võib üks ja sama regioon olla vaadeldav mitu korda. Iga kord, kui regioon ilmub päikesekettal uuesti nähtavale, antakse sellele uus number.
Reaktsioon

Reaktsioon (ladina sõnast "reactio") on vastuaktsioon, vastutoime, vastumõju, vastus, reageerimine.
Selle mõiste tähendused on erinevates valdkondades erinevad.
Reaktsionäär

Reaktsionäär (prantsuse keeles "réactionnaire") ehk tagurlane on reaktsioonilise poliitika pooldaja. Sõna "reaktsionäär" kasutatakse mõnikord ka "konservatiivi" sünonüümina. Reaktsionääri vastandiks on revolutsionäär.
Malbork

Malbork (saksa keeles "Marienburg") on linn Poola põhjaosas Pomorze vojevoodkonnas Nogati jõe ääres 7–30 m kõrgusel merepinnast, Malborki maakonna keskus. Linnas elas 2005. aasta seisuga 40 100 inimest. 
Malborki linnus.
Malborki linnus oli aastast 1309 Saksa ordu keskus (ordumeistri residents). Selle linnuse ümber kerkiski tänapäevane linn.
Linna ajalugu.
Malbork oli hansalinn. Ta hoidis enda kontrolli all liiklust ja eriti merevaigukaubandust kogu jõel ning kogus tollimakse. Korduvalt peeti Malborkis hansalinnade tippkohtumisi. Linnus pidas suurmeistri Heinrich von Plauen vanema juhtimisel edukalt vastu Jogaila vägede piiramisele pärast Grünwaldi lahingut 1410.
Kolmeteistaastase sõja ajal müüsid Böömi kuninga sõdurid, kes pidid linna kaitsma, Malborki ja veel kaks linnust 190 000 kuldtüki eest Poola kuningale Kazimierz IV-le. Hädavaevu suutis kuningas selle summa kokku saada. 6. juunil 1457 sisenesid Poola väed eesotsas kuningaga linna. 
Orduväed said seepeale üle kogu Preisimaa hulgaliselt abi. 28. septembril 1457, kui kuningas oli lahkunud, võtsid orduväed Malborki üllatusrünnakuga tagasi. Kogu Poola garnison peale selle ülema hukati. Linnapea Bartholomäus Blume juhtimisel pidas linn kolm aastat poolakate rünnakutele vastu. 5. juulil 1460 Malbork vallutati. Blume poodi reeturina, sest ta oli 1457. aastal vandunud Poola kuningale truudust. Teise Thorni rahuga 1466 läks Malbork Poola koosseisu.
Kuni Esimese Poola jagamiseni 1772. aastal oli Malbork Poola kuningate üks residentse.
Esimeses maailmasõja järel korraldati piirkonnas rahvahääletus, kas Malbork peaks minema Saksamaale kuuluva Ida-Preisimaa või Poola alluvusse. Saksamaa poolt anti 9641 häält, Poola poolt 165 häält. Seega anti Malbork Preisimaale.
Teise maailmasõja lõpupoole kuulutas Saksamaa väejuhatus Malborki kindluseks ja tsiviilelanikud evakueeriti (u 4000 inimest jäeti). Lahingud lõppesid 9. märtsil 1945. 
Juunis 1945 anti piirkond üle Poola võimudele. Selgus, et vahepeal on kogu tsiviilelanikkond piirkonnast lihtsalt kadunud. Malbork taasasustati poolakatega, kellest paljud olid Ida-Poolast Nõukogude võimude poolt välja aetud. Juba 1946. aastal oli linnas 10 017 elanikku.
1996. aastal leiti piirkonnast massihaud 178 surnuga, 2005. aastal teine massihaud 123 surnuga ja oktoobris 2008 kolmas massihaud 2505 surnuga. Haudades oli mehi, naisi ja lapsi, nad olid kõik alasti ja umbes kümnendikku neist oli tulistatud pähe. Poola Rahvusliku mälu komisjon uurib selle massimõrva üksikasju.
1975–1998 kuulus Malbork Elblągi vojevoodkonda, pärast seda Pomorze vojevoodkonda.
Sõpruslinnad.
Malborki sõpruslinnad on Margny-lès-Compiègne (Prantsusmaa), Monheim am Rhein (Saksamaa), Nordhom (Saksamaa), Sölvesborg (Rootsi) ja Trakai (Leedu).
Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit

Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit on mittetulundusühing, mis tegeleb sõjahaudade hooldamisega. See asutati 21. augustil 1993 Pärnus ning registreeriti 7. septembril Kaitseministeeriumis. 
Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit asutati Ali-Rza Kulijevi eestvõttel, kes oli kuni oma surmani liidu president. Praegu on liidu tegevdirektor Tiina Tojak. Liidu juhatusse on kuulunud ka Küllo Arjakas, Eerik-Niiles Kross, Ants Laaneots, Raul Luks, Tõnis Nõmmik ja Trivimi Velliste.
Lech Wałęsa

Lech Wałęsa [lehh vau'ensa] (sündinud 29. septembril 1943) on Poola riigi- ja ühiskonnategelane; Poola president aastail 1990–1995.
Lech Wałęsa töötas Gdański laevatehastes elektrikuna. Aastast 1978 organiseeris ja juhtis ta Ida-Euroopa esimest sõltumatut ametiühinguliikumist Solidaarsus ("Solidarność"). Wałęsa sai Solidaarsuse juhiks, kuna 1980. aasta Poola laevatehase üldstreigi korraldaja Bogdan Borusewicz otsis streigi eestkõnelejat, keda laevatehase töölised kuulaksid, ning otsingute tulemusena valis Borusewicz streigi eestkõnelejaks Wałęsa. 
Ta oli 22. detsembrist 1990 kuni 22. detsembrini 1995 Poola president.
1983. aastal sai Lech Wałęsa Nobeli rahuauhinna.
Wałęsa katkestas pärast 1986. aastat kõik suhted kommunistliku julgeolekuteenistuse Służba Bezpieczeństwa (SB). Tema seost SB-ga mainitakse ka poola ajaloolaste 2008. aastal välja antud raamatus.
2006. aastal külastas Lech Wałęsa Eestit, kus sai Eesti presidendilt Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Sotsioloogia mõisteid

"Siin on loetletud sotsioloogia mõisteid.
Elektrostal

Elektrostal on linn Moskva oblastis, Moskvast 58 km idas.
1916. aastal hakkas "AS Elektrostal" ehitama Zatišje külla metallurgiatehast. 1928. aastal nimetati küla Elektrostaliks. 1938. aastal sai Elektrostal linnaõigused.
Tänapäeval on Elektrostal Moskva eeslinn, kus on metallurgia- ja masinaehitusettevõtted. Elektrostalis asub Venemaa suurim tuumkütusetootja Elemaš.
Orehhovo-Zujevo

Orehhovo-Zujevo on linn Venemaal Moskva oblastis. Asub Kljazma jõe ääres, Moskvast 90 km idas. 
Linn on asutatud 1917. aastal, kui liideti Orehhovo, Zujevo, Nikolskoje ja Dubrovka küla.
Orehhovo-Zujevos on pedagoogiline instituut.
Linn on raudteede ristumiskoht.
Venedikt Jerofejev

Venedikt Jerofejev (vene keeles "Венедикт Васильевич Ерофеев"; 24. oktoober 1938 – 11. mai 1990) oli vene kirjanik.
Elulugu.
Venedikt Jerofejev sündis Murmanski oblastis. Ta isa oli jaamaülem, kes represseeriti 1939. aastal.
Venedikt Jerofejev õppis Moskva ülikoolis filoloogiat, hiljem ka Orehhovo-Zujevo, Kolomna ja Vladimiri pedagoogilistes instituutides, kuid neist kõigist eksmatrikuleeriti ta enneaegselt. 1958–1975 elas sissekirjutuseta ja töötas erinevatel töökohtadel (laotöölisena, taarapunktis, katlakütjana, miilitsa korrapidajana, raamatupidajana, laborandina jne).
Ta suri kõrivähki.
Kljazma

Kljazma (vene "Клязьма") on jõgi Venemaal Moskva, Nižni Novgorodi, Ivanovo ja Vladimiri oblastis. Jõe ääres asuvad Pavlovski Possadi, Orehhovo-Zujevo, Vladimiri, Kovrovi ja Vjazniki linn. Suubub vasakult Okasse. 
Suuremad lisajõed on Nerl, Uvod ja Teza.
Pikkus on 686 km ja valgala 42 500 km².
Jämsä

Jämsä on linn Soomes Lääne-Soome läänis Kesk-Soome maakonnas.
Asub Päijänne kaldal. Jämsä naabervallad on Juupajoki, Keuruu linn, Jyväskylä linn, Kuhmoinen, Luhanka, Mänttä-Vilppula linn, Orivesi linn ja Petäjävesi vald.
Jämsä asutamisaastaks loetakse 1866. aastat, kui kogunes esimene omavalitsuslik nõukogu. Linnaõigused sai Jämsä 1977. aastal. 1. jaanuaril 2009 liitus Jämsäga Jämsänkoski.
Linnal on raudteeühendus Jyväskylä ja Tamperega.
Jämsäs asub Himose suusakeskus ja Patria lennukitehas.
Jää jumalaga puberteet

"Jää jumalaga puberteet" on ansambli Singer Vinger 1989. aastal ilmunud album (LP).
Reanimatsioon (Singer Vinger)

"Reanimatsioon" on ansambli Singer Vinger album aastast 1995.
Ré

Ré on saar Prantsusmaa ranniku lähedal Biskaia lahes. Saar on 30 km pikk ja 5 km lai ning on eraldatud põhjas mandrsit Bretooni väinaga ja lõunas Oléroni saarest Antioche'i väinaga. Kuulub Charente-Maritime'i departemangu.
Ré on ühendatud mandril asuva La Rochelle'i linnaga 1988. aastal valminud 2,9 km pika sillaga.
Saarel elab 16 000 püsielanikku, kuid suvel elanike arv kümnekordistub.
Elanikud tegelevad peamiselt kalapüügi ja turismindusega.
Amneesia (Singer Vinger)

"Amneesia" on ansambli Singer Vinger album aastast 1996.
Amneesia

Amneesia on teatud sündmuste mittemäletamine ajukahjustuse tõttu või psüühilistel põhjustel.
Liigid.
Suuna järgi:
Anterograadne ja retrograadne amneesia võivad esineda koos.
Ulatuse järgi:
Mäluliigi järgi:
Amneesia võib hõlmata ühte või mitut mäluliiki korraga, olla anterograadne või retrograadne, osaline või täielik.
Ajalise gradiendiga retrograadse amneesia korral mälukahjustus erineb sõltuvalt sellest, kui palju aega enne traumat mälestus loodi. Näiteks võivad enim kahjustunud olla mälestused vahetult enne traumat, keskmiselt kahjustunud päevi või kuid enne traumat ja peaaegu kahjustamata aastaid enne traumat mällu salvestatu.
Meeksi valla lipp

Meeksi valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Meeksi valla lipp.
Lipp on kinnitatud 23. oktoobril 2002.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp on jaotatud lainelõikeliselt kaheks horisontaalseks laiuks. Ülemine, sinine on laiusega 5 ühikut ja alumine, valge on laiusega 2 ühikut. Sinise laiu keskel on valge majakas kollase tulega. Valgel laiul on kaks sinist kala reas. 
Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ühikut.
Rannu valla lipp

Rannu valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Rannu valla lipp.
Lipu on kinnitanud riigisekretär 21. juunil 1994, ning pühitsetud Rannu Püha Martini kirikus Rannu vallapäeval ning võidupüha 75. aastapäeval 23. juunil 1994.
Rannu valla lipu kavandi autor on Arvi Sepp.
Lipu kirjeldus.
Rannu valla lipp on ristkülik kolme horisontaallaiuga, mille laiused on: valge 2,5 ühikut, kollane 1 ühik ja roheline 2,5 ühikut. Lipu vardapoolses osas on sinine võrdhaarne kolmnurk, mille tipp ulatub kollase laiu keskele 3 ühiku kaugusele ning haarad ulatuvad lipu vardapoolsetesse nurkadesse.
Lipu normaalmõõtmed on 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 2:3.
Põhjendus.
Valge sümboliseerib lootust, roheline loodust – kauneid Võrtsjärve-äärseid metsi, kollane on kuldse vilja värv ja sinine tähistab Võrtsjärve.
On ka teine tõlgendus: neli värvi tähistavad aastaringi, kus sinine sümboliseerib kevadet – märtsikuu lume- ja taevasina ning jäävangist vabanevat vett, roheline on suvi, kollane – sügis, valge aga talve lumevalevus.
Singer Vinger (album)

"Singer Vinger" on ansambli Singer Vinger 1988. aastal ilmunud album. Album ilmus ainult kassetina.
Ärq ei lääq

"Ärq ei lääq" on ansambli Singer Vinger album aastast 2003.
Jaroslavl

Jaroslavl on linn Venemaal, Jaroslavli oblasti keskus. Asub Volga jõe ääres, 280 km Moskvast kirdes.
Ajalugu.
Jaroslavl on väidetavalt asutatud Jaroslav Targa poolt 1010. aastal, esimesed kirjalikud teated on linnast 1071. aastast. 1218. aastast oli iseseisva Jaroslavli vürstiriigi pealinn, 1463. aastal liideti Moskva suurvürstiriigiga.
1612. aastal, kui Poola väed olid Moskva vallutanud, oli Jaroslavl Moskva suurvürstiriigi pealinnaks. 1658. aastal hävisid tulekahjus peaaegu kõik linna puitehitised.
Teise maailmasõja ajal märtsis 1942 asutati Jaroslavlis NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu Kunstide Komitee otsusel Punaarmee rindeüksuste ja tagala teenindamiseks Eesti NSV Riiklikud Kunstiansamblid.
Tänapäeval on Jaroslavl suur tööstuskeskus, raudteede ja maanteede sõlmpunkt.
Linnas on palju vanu kirikuid ja kloostreid, teiste seas Issanda Muutmise katedraal ("Спасо-Преображенский собор"). Jaroslavli vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Sport.
Linna jäähokilubi Lokomotiv mängib Kontinentaalses Hokiliigas (KHL) ja jalgpalliklubi Jaroslavli Šinnik mängib Venemaa esiliigas.
Novokuznetsk

Novokuznetsk on linn Venemaal Kemerovo oblastis. Asub Tomi jõe mõlemal kaldal.
Asutatud 1618. aastal kasakate poolt Kuznetski kindlusena. Linnaõigused sai 1931. aastal. 1932–1961 kandis nime "Stalinsk".
Novokuznetsk on tähtis tööstus- ja söekaevanduskeskus (Kuzbass), Kemerovo oblasti suurim linn. 
Elanike arv on 563 300 (2005), 547 900 (2010).
Liechtensteini vürstide loend

Liechtensteini vürstide loend esitab Liechtensteini vürstide täielikku nimistu alates esimesele Liechtensteinide perekonna liikmele vürstitiitli omistamisest 1608. aastal. Samuti on nimistus ära toodud regendid, kes valitsesid tavaliselt vürstide alaealisuse või kõrge vanuse tõttu.
Enne 18. sajandi algust ei kuulunud tänased Liechtensteini alad, tollased Schellenbergi ja Vaduzi krahvkonnad Liechtensteini vürstidele.
Liechtensteinist sai vürstiriik 23. jaanuaril 1719. Esialgu oli see üks arvukatest väikeriikidest Saksa Rahvuse Püha Rooma Keisririigi koosseisus.
Alates 12. juulist 1806 on tegu sõltumatu riigiga.
Zephyrinus

Zephyrinus oli paavst aastatel 199–217. Ta oli 15. paavst.
"Liber Pontificalise" järgi sündis Zephyrinus Roomas vaeses peres. Tema isa oli Habundius. Ta oli "Liber Pontificalise" järgi ametis 17 aastat 2 kuud ja 10 päeva, saades ametisse aastal 203.
Zephyrinuse tegemistest on teada presbüter Hippolytuse radikaalse kirjutise "Philosophymena" kaudu. Hippolytus iseloomustab teda lihtsameelse, harimatu, kogenematu ja kitsi mehena. Seda iseloomustust on kirikuloolased tõlgendanud ka nii, et teoloogilisi teadmisi rõhutava Hippolytuse jaoks olid Zephyrinuse praktilised eesmärgid teisejärgulised. Hippolytus taunis ka seda, et Zephyrinus määras oma nõunikuks endise orja Calixtuse, kelle ta määras Rooma kogudusele kuuluva kalmistu kuraatoriks ja pühitses ülemdiakoniks, volitades teda administreerima alamvaimulikkonda.
Zephyrinuse ajal puhkesid Rooma koguduses tõsised tülid kolme sektantliku usuliikumisega: adoptsionismiga, montanismiga ja modalismiga.
Adoptsionistide juhid Theodotus ja Asclepiodotus määrasid Zephyrinuse ajal ametisse vastupaavst Nataliuse, kellele adoptsionistid maksid igal kuul 170 denaari palka. Natalius olevat aga seejärel näinud hoiatavaid unenägusid, millele ta ei pööranud esmalt tähelepanu, kuid prohvetlike unenägude jätkudes tõlgendas ta neid jumalike märkidena ning otsustas Zephyrinusega ära leppida. Pärast patukahetsust võeti Natalius uuesti Rooma koguduse osadusse.
Hippolytus süüdistas Zephyrinust modalismis, kuna ta ei mõistnud hukka modalismi juhtide Praxease, Sabelliuse ja Noetiuse tegevust.
Tertullianuse järgi võis üks Rooma piiskop (kas Zephyrinus või Victor I) soosida Montanuse prohvetikuulutusi, kuid Praxease õhutusel ei tunnustanud ta montanismi.
Zephyrinuse ajal külastas Roomat Origenes.
"Liber Pontificalis" omistab Zephyrinusele kaks dekreeti, neist üks Rooma kirikute liturgia, teine ordineerimise kohta. Ta lubas ekskommunitseeritud patustanutel pöörduda pärast sätestatud patukahetsust tagasi kirikusse. Ta sätestas, et vähemalt 14-aastased võivad saada ülestõusmispühade ajal armulauda, seda sätet reguleeris alles Pius X. "Liber Pontificalise" järgi kasutati tema ametiajal klaasist pateeni. Ta kohustas ka, et ordineerimine peab aset leidma avalikult.
202. või 203. aastal kiusati Aleksandrias ja Kartaagos kristlasi taga, sest kristlased olid keeldunud osalemast Rooma keiser Septimius Severuse auks korraldatud pidustustel.
Ta ordineeris üheksa presbüterit, seitse diakonit ja kaheksa piiskoppi.
Zephyrinust on renessansikunstis kujutatud mõõgaga.
Zephyrinus suri 20. detsembril 217 ja Liber Pontificalise järgi maeti Calixtuse katakombidesse. Teda austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on 26. august. Alates 1969. aastast ei ole katoliiklased enam kohustatud seda pidama, sest Paulus VI üleskutsel tehtud kaanoni revideerimisel selgus, et Zephyrinus oli üks neist pühakutest, kelle pühategude kohta polnud säilinud piisavalt ajaloolisi andmeid.
Litoloogia

Litoloogia ehk settekivimiteadus (inglise "lithology") on peamiselt settekivimite kirjeldamisega tegelev teadusharu.
Litoloogia tegeleb settekivimite kirjeldamise ja uurimisega. Litoloogia sarnaneb petrograafiaga, mis tegeleb kristalsete kivimite kirjeldamisega. 
Litoloogia on tihedalt seotud sedimentoloogiaga.
Termin "litoloogia" võib tähendada ka kivimi, eeskätt settekivimi, makroskoopilist kirjeldust. Näiteks värvus, mineraalne koostis ja terasuurus moodustavad kivimi litoloogia.
Južno-Sahhalinsk

Južno-Sahhalinsk (vene "Южно-Сахалинск", jaapani 豊原 (Toyohara)) on linn Venemaal Sahhalini oblastis. Asub Sahhalini/Karafuto saare lõunaosas, Sussuja jõe kaldal. Geograafilised koordinaadid on 46° 57′ N, 142° 44′ E.
Jaapani valitsusajal asus linn Karafuto prefektuuris Toyohara alamprefektuuri (豐原支廳) Ōtomari ringkonnas.
Ajalugu.
Južno-Sahhalinsk/Toyohara asutati algselt Vladimirovka külana 1882. aastal, mille asutasid sunnitöölised 1882. aastal. 1905. aastal, Portsmouthi rahuga, mis lõpetas 1904.–1905. aasta Vene-Jaapani sõja, loovutati Sahhalini saare lõunapoolne osa Jaapanile. Vladimirovka nimetati ümber Tojoharaks (tähendab "külluslik tasandik") ja sellest sai Jaapani Karafuto prefektuuri pealinn.
1945. aasta augustis ründasid ja okupeerisid linna Nõukogude väed.
Demograafia.
Elanike arv oli 2005. aastal 173 600, 2010. aastal 181 700 (rahvaloendus) ja 2012. aastal 186 267 (linnaringkonnas 193 235).
Kliima.
Južno-Sahhalinskis valitseb parasvöötme mussoonkliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on 2,8 °С. Kõige külmema kuu, jaanuari keskmine temperatuur on –12,2 °С, kõige soojema kuu, augusti keskmine temperatuur on 17,3 °С. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum on 34,7 °С, mis registreeriti 1999. aasta augustis, õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –34,8 °С, mis registreeriti 2001. aasta veebruaris. Sademeid on keskmiselt 861 mm.
Välissuhted.
Linnas asuvad Hokkaidō prefektuuri ja Alaska osariigi esindus. Asuvad järgmiste riikide peakonsulaadid:
Õhik

Õhik (inglise "thin section") on kivist tema mikroskoopiliseks uurimiseks valmistatud 0,03 mm paksune plaadike.
Õhikuid uuritakse polarisatsioonimikroskoobiga, et teha kindlaks kivimi mineraloogiline koostis ning vaid mikroskoopiliselt äratuntavad struktuurid. Kivimi mikroskoopilist kirjeldamist nimetatakse petrograafiaks.
Õhikuks nimetatakse nii kivist valmistatud õhukest plaadikest kui ka kogu mikroskoobipreparaati, mis koosneb alusklaasist, katteklaasist ning spetsiaalse palsamiga nende vahele kleebitud kiviliistakust.
Troinoi

Troinoi ehk kolmekordne (vene keeles Тройной одеколон "Troinoi odekolon", 'kolmekordne odekolonn') on odekolonn (näovesi). Seda toodetakse Moskvas Genrihh Brokari asutatud ettevõttes, mis Nõukogude ajal sai nimeks Novaja Zarja. Nimi tuleneb sellest, et odekolonnis on kasutatud kolme õli: sidruni-, bergamoti- ja pomerantsiõli.
Troinoi ja teiste piiritust sisaldavate parfümeeriatoodete müük ja tarbimine on põhjustanud endises Nõukogude Liidus ja praegusel Venemaal probleeme, sest neid tarvitatakse laialdaselt joomiseks (alkohoolse joobe saavutamiseks). 
Troinoi on müügil ka Eestis. Et seda turustatakse parfümeeriatootena, on kontroll selle turustamise ja tarbimise üle võrreldes alkohoolsete jookidega väga leebe.
Org

Org on mitmesuguse suuruse ja enamasti pikliku kujuga negatiivne pinnavorm.
Termin "org" ei oma kindlat geomorfoloogilist definitsiooni. Orul ei ole ei suuruse alam- ega ka ülemmäära, ehkki on mõistetav, et saja ruutmeetri suurust karstilehtrit või miljonite ruutkilomeetrite suurust ookeanibasseini me oruks nimetada ei saa. Orgude süsteemi nimetatakse orustikuks.
Org on ala, mis on ümbritsetud kõrgemate aladega, ehkki mitte alati igast küljest, sest tihti voolab läbi oru jõgi või oja. Orgude teke ongi tavaliselt jõgede erosiooni tulemus. Peale jõgede võivad orge uuristada ka liustikud, peamiselt pikad alpi liustikud. Kolmas põhiline võimalus orgude tekkeks on läbi murrangute tekke. Sellised on näiteks riftiorud või muud väiksemad alangud.
Iquique

Iquique on linn Tšiili põhjaosas, Tarapacá piirkonna keskus. Asub Vaikse ookeani rannikul, Atacama kõrbest läänes. Geograafilised koordinaadid on 20°13′S, 70°10′W.
16. sajandil rajasid hispaania konkistadoorid linna, kuigi asustus on sel kohal olnud vähemalt 9000 aastat. 1835. aastal külastas linna Charles Darwin. Linn kuulus alguses Peruule, kuid 19. sajandi lõpus toimunud Salpeetrisõja käigus läks Tšiili valdusse.
Linn on oluliselt kannatanud mitmes maavärinas. Sealhulgas 1868, 1877, 2005 ja 2014.
2002. aastal elas seal 164 396 elanikku ning 2017. aastal 191 468 elanikku.
Seal asub üks kahest Tšiili vabasadamast.
Trapets

Trapets (ladina keeles "trapezium", mis tuleneb kreeka sõnast "trapezion" 'lauake') on kumer nelinurk, mille kaks külge on omavahel paralleelsed ja kaks külge mitte.
Trapetsi paralleelseid külgi nimetatakse alusteks ja ülejäänud kaht külge "haaradeks". Aluste vahelist kaugust nimetatakse trapetsi kõrguseks. Trapetsi haarade keskpunkte ühendavat lõiku nimetatakse trapetsi kesklõiguks.
Omadused.
Tippude A ja D, samuti B ja C juures olevate nurkade summa on 180°.Trapetsi haara lähisnurkade summa on 180°.
Üldjuhul ei ole trapetsil siseringjoont ega ümberringjoont. Küll on võimalik iga trapetsi ümber ja sisse joonestada ellips.
Pindala.
Trapetsi pindala on 
 formula_1
kus "a" ja "b" on aluste pikkused ja "h" on trapetsi kõrgus. Trapetsi pindala saab arvutada ka valemist
 formula_2
kus "k" on trapetsi kesklõigu pikkus.
Tallinna Peeteli kogudus

EELK Tallinna Peeteli Kogudus on Tallinnas tegutsev luterlik kogudus.
Kogudus kasutab Tallinna Peeteli kirikut.
Koguduse asutasid 90 liiget 23. aprillil 1927 Tallinna Linnamisjoni majas Kentmanni tänav 6. Jumalateenistusteks kasutati Rootsi Mihkli kirikut ja vahepeal Timuti 26 asunud endise makaronivabriku hoonet. 1920. aastate lõpuks kasvas kogudus rohkem kui 400-liikmeliseks. Kogudus sai Rahumäe kalmistul omaette matmispaiga ja 1938. aastal ka kirikuhoone.
1962. aastal ühendati Tallinna Linna Töörahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsusega Peeteli kogudus Tallinna Toomkogudusega ning Peeteli kirik anti kasutada Eesti Telefilmile.
1993. aastal kogudus taasasutati. Lühikest aega oli koguduse õpetajaks kõigepealt Gustav Piir, seejärel Jaak Aus. Aastatel 1996–2016 oli koguduse õpetaja Avo Üprus, 2016–2019 Alo Martinson.
2021. aasta oktoobri seisuga on täieõiguslikke koguduseliikmeid, kes 2021. või 2020. aastal teinud liikmeannetuse ja vastu võtnud armulaua, 70.
Koguduse õpetaja on alates 10. oktoobrist 2019 Aare Luup. Koguduse organist ja koorijuht on Eve Padar. 
1962. aastal ühendati Peeteli kogudus Tallinna Toomkogudusega
Enklaav

Enklaav on riik või selle osa, mida ümbritseb täielikult teise riigi territoorium.
Enklaavid on näiteks Lesotho, Vatikan, San Marino.
Normaalmurrang

Normaalmurrang (inglise "normal fault") on kaldmurrang, mille lasuv tiib on laskunud lamava tiiva suhtes allapoole.
Normaalmurrangud võivad tekkida siis kui maakoores valitsevad venituspinged. Normaalmurrangute teke võib olla seotud riftistumisega, näiteks Ida-Aafrika riftivöönd.
Haldusjaotus

Haldusjaotus ehk administratiivne jaotus on riigi territooriumi jagunemine osadeks (haldusüksusteks) selleks, et hõlbustada territooriumi valitsemist.
Haldusjaotuse järgi moodustatakse riigi- ja kohaliku võimu valitsemise organid.
Riikide territooriumid võivad haldusjaotuse alusel olla jaotatud provintsideks, läänideks, oblastiteks, kantoniteks, departemangudeks, kraideks, rajoonideks, valdadeks jne.
Haldusjaotus on enamasti hierarhiline: 1. järgu haldusüksused jagunevad 2. järgu haldusüksusteks jne.
Eesti.
Eesti alal on kasutusel olnud väga palju haldusjaotuse vorme. Muinasajast alates – maakond, muinaskihelkond, kirikukihelkond, lään, foogtkond, komtuurkond, kubermang, kreis, kommuun, oblast, rajoon, külanõukogu, vald.
Praegu on Eesti haldusüksusteks maakonnad, vallad ja linnad.
Maakonnas kuulub haldusvõim riigile. 2017. aastani oli maakonnas võimukandjaks riigi määratud maavanem.
Maakond jaguneb valdadeks ja linnadeks.
Vallas ja linnas kuulub võim kohaliku omavalitsusüksuse volikogule, mille on valinud kohalikud elanikud.
Valdade koosseisus võivad olla linnad, alevid, alevikud ja külad.
Milano edikt

Milano edikt (313) oli proklamatsioon, mis kehtestas ristiusu Rooma riigis sallitud usuks. Nüüdsest peale olid kristlastel samad õigused nagu teiste religioonide järgijatel.
Milano edikt tulenes poliitilisest leppest, mille sõlmisid Mediolanumis (tänapäeva Milano) 313. aasta veebruaris keisrid Constantinus Suur ja Licinius.
John Coltrane

John William Coltrane (23. september 1926 Hamlet, Põhja-Carolina – 17. juuli 1967 New York) oli ameerika džäss-saksofonist, helilooja ja ansamblijuht.
Coltrane astus 1945. aastal mereväkke. Ta teenis Havai saarestikus mereväe džässorkestris, kellega tegi ka oma esimesed salvestised. 1946. aastal pöördus ta tsiviilellu tagasi. Ta mängis 1940. aastate lõpus ja 1950. aastate alguses Jimmy Heathi, Dizzy Gillespie ja Duke Ellingtoni ansamblites. 1955. aasta lõpus palkas ta Miles Davis, mis džässimaailmas tähendas tõelist läbilööki.
Ansambli liidrina osales Coltrane vähemalt 50 salvestusel. Ta on mänginud paljudel teistegi muusikakollektiivide albumitel ning eriti tähelepanuväärsed on neist esinemised trompetimängija Miles Davise ja pianist Thelonius Monkiga.
Alates 1948. aastast oli Coltrane heroiinisõltlane ja alkohoolik. Kuid 1957 sai ta ilmutuse, mis aitas tal (väidetavalt päevapealt) sõltuvusest vabaneda. See spirituaalne ärkamine kajastus tema loominguski.
1955. aastal abiellus Coltrane Juanita Naima Grubbsiga, kes oli islamisse pöördunud. Tema kaudu tutvus Coltrane islamiga, uuris ka hinduismi ja budismi, kabalat ja Aafrika ajalugu, ent jäi kristlaseks. 1963. aasta suvel asus Coltrane Naimast lahku elama. Lapsi neil polnud. Lahutus vormistati 1966. Samal aastal abiellus Coltrane Alice McLeodiga. Alice'iga sündisid tal pojad John (1964), Ravi (1965) ja Oranyan (1967).
Coltrane suri 40-aastaselt maksavähki. Muusikute seas oli see suur üllatus, sest nad polnud tema olukorrast teadlikud. Miles Davis kommenteeris: "Coltrane'i surm šokeeris igaüht, oli igaühe jaoks üllatus. Ma teadsin, et ta ei näe väga hästi välja ... Aga ma ei teadnud, et ta oli nii haige – või et ta üldse haige oli."
Pärast Coltrane'i surma hakkas San Franciscos asuva Yardbirdi templi kogudus Coltrane'i jumala taaskehastusena kummardama. Tempel ise nimetati ümber Charlie Parkeri järgi, kelle nad võrdsustasid Ristija Johannesega. See tekitas kogudusele probleeme, kui tahtis astuda Aafrika ortodoksse kiriku liikmeks. Lõpuks pidi kogudus tagandama Coltrane'i jumala taaskehastusest pühakuks ja vastutasuks tunnustas Aafrika ortodoksne kirik Coltrane'i kõigi kunstnike kaitsepühakuna. Kogudus nimetas end ümber Püha John Coltrane'i Aafrika ortodoksseks kirikuks ning ta kasutab oma jumalateenistustel Coltrane'i muusikat ja tema kirjutatud laulutekste.
Weezer

Weezer on 14. veebruaril 1992 Los Angeleses loodud USA rokkansambel.
Ansambli ajalugu.
Kõigepealt hakkasid nad lugusid kirjutama ja püüdsid muusikamaailmas läbi lüüa, esitades oma loomingut kohalikes klubides. Algus oli raske ja edu polnud märgata, ent poisid ei andnud alla. Pärast 16 koos oldud kuud, mil nende muusikukarjäär piirdus mõne esinemise ja demode salvestamisega New Yorgis, avastas nende andekuse plaadifirma Geffen Records, kellega neil õnnestus sõlmida ka leping. Bänd kolis üle New Yorki, kus nad hakkasid koostöös produtsent Ric Ocaseciga lugusid salvestama. Sel perioodil toimus ka esimene bändiliikmevahetus. Nimelt otsustas Jason pühenduda oma tulevase naise eest hoolitsemisele, kes kandis nende esimest last. Jasoni kohale asus bassist Brian Bell, kes varem oli tegutsenud bändis Carnival art.
Weezeri esimene omanimeline album ("Weezer" ehk "The Blue Album") ilmus 10. mail 1994 ja sai kohe hitiks. Sellelt albumilt ilmus kolm singlit: "Undone – The Sweater Song", "Buddy Holly" ja "Say it ain't so". "Buddy Holly" pälvis sel aastal mitmeid MTV auhindu, mis tõi bändile nende esimese topeltplaatinaplaadi.
Pärast mõnda ringreisi USA-s ja mujal maailmas otsustas bänd aja maha võtta. Bändi hing, solist, lugude autor ja kitarrist Rivers Cuomo otsustas jätkata oma haridusteed Harvardis. Matt ja Patrick töötasid uue bändi The Rentals kallal ning Brian pöördus tagasi oma endise bändi The Space Twins juurde.
1995. aasta talvel ja 1996. aasta suvel sai bänd taas stuudios kokku. Seekord otsustasid nad produtsendi töö enda kanda võtta. 24. septembril 1994 ilmus nende teine album "Pinkerton", mis oli sootuks erinev nende esimesest albumist. Nende pillimänguoskus oli parem, sõnadel oli sügavam mõte ja tähendus ning bänd oli tunduvalt küpsem. "Pinkertonilt" ilmus kolm singlit: "El Scorcho", "The Good Life" ja "Pink Triangle", need tõstsid albumi müügiedetabelite tippu.
Pärast "Pinkertoni" ilmumist saabus bändi madalhooaeg. Bassist Matt Sharp lahkus, et pühenduda täielikult oma bändile The Rentalsile. Tema kohale asus Bostonist pärit Mikey Welsh, ent paari järgmise aasta jooksul oli bänd muusika loomisel üsna passiivne. Olukord kestis nii 2000. aasta kevadeni, mil Weezer otsustas taas jala muusikamaailma ukse vahele panna. Korraldades mõned kontserdid, said nad suure üllatuse osaliseks, kui kõik kontserdipiletid silmapilkselt läbi müüdi. Fännide vastukaja ja selleks ajaks taas kogunenud rikkalik muusikamaterjal tähendas vaid üht: Weezer oli tagasi! Järgnes tohutul hulgal esinemisi, mille vahel leidis bänd siiski aega tegeleda ka kolmanda albumi, "The Green Albumiga".
2001. aasta suvel leidis taas aset muutus bändi ridades, mil Mikey vahetas välja praegune Weezeri bassist Scott Shriner.
2002. aasta mais ilmus Weezeri neljas album "Maladroit". Pärast seda võttis bänd taas veidikeseks aja maha, kuid mitte kauaks. 5. oktoobril 2005 ilmus poodidesse ka nende viies album "Make Believe", millelt ilmus singel "Beverly Hills".
Pärast 2005. aasta turneed võttis bänd taas mõneks ajaks aja maha.
Forssa

Forssa on linn Soomes Lõuna-Soome läänis Kanta-Häme maakonnas. Asub mõttelise kolmnurga Tampere-Helsingi-Turu keskel, Loimijoki jõe kaldal. Elanike arv on 17 900 (2008) ning rahvastiku tihedus 72 in/km².
Forssa areng algas 1847. aastal, kui rootsi tööstur Axel Wilhelm Wahren asutas sinna ketrusvabriku.
Tekstiilitööstus oli linna suurim tööandja 1970. aastateni. Linnaõigused sai 1964. aastal.
Keeled.
Forssas räägitakse põhiliselt soome keelt. Võrreldes 1990. aastaga on aga soome keele kõnelejate arv vähenenud 99,4%-lt 95,5%-ni.
Belmopan

Belmopan on Belize'i pealinn. Asub riigi keskosas, Belize'i jõe ääres, umbes 80 km kaugusel rannikust ja endisest pealinnast. Linna ümber on troopiline džungel.
Belmopani hakati rajama 1970. aastal, pärast seda, kui 1961. aasta tornaado oli peaaegu hävitanud riigi endise pealinna Belize'i. 1971. aastal sai Belmopan Briti Hondurase halduskeskuseks ja pärast riigi iseseisvumist 1981. aastal Belize'i pealinnaks.
Hetäär

Hetäär (vanakreeka keeles ἑταίρα 'kaaslane', mitm. ἑταῖραι) oli Vana-Kreekas vabade elukommetega kunstihuviline vallaline naine.
Paljud hetäärid olid hea haridusega: õppinud muusikat, kirjandust ja filosoofiat. Seetõttu olid mõned neist ühiskonnas mõjukad.
Nende vastandid olid kõige kehvemini tasustatud pornaid. Hetäärid võisid ainsate naistena viibida väga tähtsate meeste pidudel.
Tuntumate hetääride hulka kuulusid väejuht Periklese sõbratar ja hilisem abikaasa Aspasia, Makedoonia Aleksandri kindrali ja hilisema Egiptuse kuninga Ptolemaios I konkubiin Thaïs, skulptori Praxitelese muusa ja modell Phryne ning Menandrose armastatu Glykera.
Hetääre on kujutatud skulptuuris, reljeefides ning eriti 6. ja 5. sajandi eKr vaasimaalidel, kus vabaarmastust on sageli kujutatud looduslähedases vormis. Hetäärid on tegelased uusatika ja rooma komöödiais, Lukianose "Hetääride kõnelustes" ning Alkiphroni "Hetääride kirjades".
Ivan Jefremov kirjutas Thaisi elust rääkivas ajaloolises romaanis "Thais – Ateena tütar" ():
«See, kellest sa räägid, pole hoor, nagu teie seda mõistate, see tähendab, ta pole teatud tasu eest igaühele kättesaadav. ... Hetäärid tunnevad mitmeid kunste: nad oskavad tantsida ja riietuda, oskavad meeliköitvalt vestelda ja deklameerida, nad on võimelised juhtima sümpoosionil ...»
«Kuid nad võtavad ju armastuse eest raha!»
«Ja kui palju veel! Pikaaegne väljaõpe ja omandatud oskused on kallid, algupärane anne veelgi kallim, ning meie mõistame seda hästi. Meeste valikul on hetääril aga täiesti vabad käed. Ta võib anduda kalli raha eest, võib ära öelda, võib ka igasugusest tasust loobuda. Thaisi pole igatahes võimalik sel kombel saada ...»
Hetääride auväärsust on hinnatud vastavalt kehtivatele moraalinormidele. Mõnes ühiskonnas polnud midagi hetäärisarnast ja seal kiputi hetääre prostituutidega samastama.
Jaapanis vastab hetäärile geiša, samuti kultuurihuviline vabade elukommetega naine, kelle töö hulka ei kuulu seksuaalteenuste osutamine, isegi kui mõned neist seda teevad.
Puškin

Puškin (vene "Пушкин") on linn Venemaal, Peterburi eeslinn. Kuulub Peterburi haldusalasse ja asub Peterburist 20 km lõunas.
Linn nimetati 1937 ümber Aleksandr Puškini järgi, kes käis seal koolis. Enne seda kandis aastani 1918 nime "Tsarskoje Selo" ja aastail 1918–1937 "Detskoje Selo".
Esimest korda on praeguse linna kohal olevat küla mainitud Novgorodi allikates Vadja viiendiku koosseisus. Venekeelne nimi "Sarskaja mõza" on läänemeresoome päritolu. Boriss Godunovi jaoks tehtud kaartidel on Saritsa-nimeline koht. Hiljem kasutati nime "Saarskoje Selo" ja siis Tsarskoje Selo. Kohalikud ingerisoomlased on paika kutsunud nimega "Saari".
24. juunil 1710 kinkis Peeter I küla oma kallimale Marta Skawronskale, kellega 1712 abiellus ja kellest hiljem sai Katariina I. Alates 1716. aastast rajati seal tsaarile mõeldud paleede kompleksi. Romanovite dünastia kasutas seda oma suveresidentsina.
1837. aastal rajati Peterburi ja Tsarskoje Selo vahele Venemaa esimene raudtee.
Elanike arv on 84 600 (2003).