tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wilhelm Schilling

Wilhelm Schilling oli Liivi ordu liige ja viimane Sēlpilsi foogt aastatel 1547–1559.
Wilhelmi vanemad olid Wilhelm Schilling von Gustorf ja Adelheid von Epseldorf. Tema vend Adolf oli samuti orduvend. Tema perekond pärines Jülichist, kus see kuulus maa-aadli sekka. Wilhelm ja ta vend sündisid Gustorfis Grevenbroichi ja Neussi lähedal.
1532. aastal on Wilhelmi märgitud rüütelvennana. 1541. aastal sai temast Võnnus linnusekomtuur ("Hauskomtur"), kellena allus otseselt ordumeistrile ja 1547. aastal Sēlpilsi foogt. Sellest ametist loobus ta 1559. aasta 30. detsembril, mil linnus läks poolakate kontrolli alla. 1560. aastal on teda märgitud endise foogtina. Seejärel teated temast lõppevad.
Dietrich Wrede

Dietrich Wrede (ka "Vrede", "Verde") oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt.
Dietrichi vanemaid pole teada. Ta pärines Kölni lähistelt Vestfaalist, tõenäoliselt oli tema sünnikohaks Reigern Arnsbergi lähedal. Ta pärines väikeaadlike hulgast. Varem oli Liivi ordusse kuulunud ka Gerhard Wrede, kes oli 1417–1420 maamarssal.
1521. aastal sai Wredest Võnnu linnusekomtuur ("Hauskomtur"), 1532. aastal aga Bauska foot, kes ta oli kuni 1551. aastani. Seejärel teated temast puuduvad.
Jobst von Walrave

Jobst von Walrave (ka "Jost", "Justus"; surnud tõenäoliselt 1566) oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt.
Jobsti vanemad olid arvatavasti Jasper Walrave ja Margarethe von Harmen. Ta pärines Marki krahvkonnast Marki kihelkonnast, mis jääb tänapäeval Hammi linna territooriumile. Tema suguvõsa oli Marki rüütelkonnas, kuid ei omanud erilist tähtsust.
1531. aastal sai temast Kuldīgas kumpan, 1538–1549 oli ta Miitavis peamees (linnusepealik). 1551. aastal sai temast Bauska foogt, kelleks ta oli kuni Liivi sõja alguseni. Pärast foogtiametist loobumist elas ta vähemalt kuni 1561. aastani Mežotnes. 1566. aastal on teda mainitud surnuna, tõenäoliselt suri ta samal aastal.
Vladimir Ivanov

Vladimir Ivanov (sündinud 10. aprillil 1987) on Eesti tennisist.
Seisuga 17. juuli 2017 on Vladimir Ivanov ATP edetabelis 403. kohal, tema senine parim koht on 310 (27. juuli 2015).
Klaus von Streithorst

Klaus von Streithorst (ka "Claes", "Claus"; surnud 1579) oli Liivimaa ordu liige ja viimane Grobina foogt.
Klausi vanemad olid Hermann von Streithorst ja Gertrud von Bornhausen. Tema vend Heinrich oli samuti Liivimaa ordu liige. Ta sündis Streithorstis Hunteburgi lähedal. Tema suguvõsa kuulus Osnabrücki kandi väikeaadli hulka ega omanud kuigi suurt tähtsust.
Aastatel 1539–1550 oli Streithorst Tallinna linnusekomtuuriks ("Hauskomtur"). 1551. aastal sai temast aga Grobina foogt, Kuramaal. 1560. aastal pidi ta ametist lahkuma, sest foogtkond panditi Preisimaa hertsogiriigile. 
Pärast Liivimaa orduriigi lagunemist abiellus ta 1562. aastal Anna von Oldenbockumiga (Altenbockumiga), sai Kuramaal mitmeid läänivaldusi ja elas Kuramaal. 1571. aastal naasis ta Vestfaali, kus kaheksa aastat hiljem ka suri.
Johann von Erwitte

Johann von Erwitte oli Liivi ordu liige, Narva ja Vasknarva foogt.
Tema vanemad olid Dietrich von Erwitte zu Welschenbeck ja Elisabeth von Landsberg. Ta sündis Welschenbeckis Arnsbergi lähedal. Tema suguvõsa oli üks mõjukamaid Vestfaalis.
Võimalik, et Johanni on märgitud ilmikuna juba aastatel 1480–1486, ent see pole päris kindel. 1524. aastal oli ta Narvas linnusekomtuuriks ("Hauskomtur") ning 1533. aastal sai samas foogtiks. 1545. aastal nimetati ta aga Vasknarva foogtiks, kelleks ta oli järgmised viis aastat. Seejärel teated temast lõppevad.
Ernst von Schnellenberg

Ernst von Schnellenberg oli Liivi ordu liige ja viimane Narva foogt.
Ernsti vanemad olid tõenäoliselt Hermann von Schnellenberg ja Margarete von Hanxleden. Ta sündis Vestfaalis Arnsbergi lähedal Schnellenbergis. Tema suguvõsa sai lääne nii Arnsbergi ja Marki krahvidelt kui ka Kölni peapiiskopilt.
1541. aastal oli Schnellenberg Karksis kumpan ja 1545. aastal sai ta Narva foogtiks. 1558. aastal, kui venelased Narvat piirama asusid, lahkus Schnellenberg linnast ja läks Tallinna. Tema arglik käitumine tõi talle ordus palju vastaseid ning 1561. aastal naasis ta Vestfaali.
Christoph von Syburg zum Busch

Christoph von Syburg zum Busch (ka "Siborch"; surnud 2. augustil 1560) oli Liivi ordu liige ja viimane Kandava foogt.
Tema vanemad olid Hermann von Syburg zum Busch ja Anna von Vietinghoff-Schell. Christophi onupojad olid samuti Liivi ordus karjääri teinud vennad Georg, Jasper ja Eberhard von Syburg zu Wischlingen. Christoph sündis Marki krahvkonnas Buschi majas Hageni lähedal. Tema suguvõsa oli Vestfaalis küllaltki mõjukas.
1551–1556 oli Christoph tõenäoliselt linnusekomtuur ("Hauskomtur") Võnnus, 1557. aastal sai temast aga Kandava foogt. Ta võttis osa Härgmäe lahingust, kus ka langes.
Heinrich von Kaltenbach

Heinrich von Kaltenbach oli viimane Toolse foogt.
Tema vanemad olid tõenäoliselt Albert von Kaltenbach zu Overbach ja Sybilla von Mosbach-Breidenbach, Heinrichi vend Wilhelm oli samuti Liivi ordu liige. Heinrich pärines Bergi hertsogkonnast Overbachist Siegburgi lähedalt. Tema perekond kuulus väikeaadli hulka.
1546. aastal oli Kaltenbach Paide linnusekomtuur ("Hauskomtur"). 1555. aastal sai ta Toolse foogtiks ja oli seda kuni linnuse vallutamiseni venelaste poolt 1558. aasta sügisel. Tema edasine saatus on teadmata.
Bremeni komtuur

Bremeni komtuur oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Bremeni komtuurkonda.
Bremeni komtuurkond oli üks olulisemaid Liivi ordu välisvaldusi, mis anti Liivi ordumeistri võimu alla tõenäoliselt 1330. aastatel. Esimene komtuur, kes oli varem juba tegutsenud Liivi ordus, on nimeliselt teada 1339. aastast. Viimane komtuur, Franz von Dumstorp, pidi ametist loobuma komtuurkonna müümise tõttu Bremeni linnale.
Bremeni komtuurid pärinesid enamasti kohapealt ega olnud kuigivõrd seotud Liivi ordu poliitikaga Liivimaal, jäädes pelgalt oma valduse haldajateks.
Anne Applebaum

Anne Elizabeth Applebaum (sündinud 25. juulil 1964 Washingtonis) on Poola-Ameerika ajakirjanik ja ajaloolane, kelle peamised uurimissuunad on Ida-Euroopa ja kommunismi ajalugu. Tal on USA ja aastast 2013 Poola kodakondsus.
Anne Applebaum sündis ameerika-juudi perekonnas.
Ta on õppinud ajalugu ja kirjandust Yale'i Ülikoolis ning rahvusvahelisi suhteid õppeasutuses London School of Economics.
Anne Applebaum on abielus Poola endise välisministri Radosław Sikorskiga ja elab 2006. aastast Poolas, neil on kaks poega.
Wasilla

Wasilla on linn USA-s Alaska osariigi lõunaosas Matanuska-Susitna maakonnas. Asub Matanuska ja Susitna jõe oru vahel 48 km Anchorage'ist põhjaloodes.
Wasilla on maakonna suurim linn. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Wasillas 5469 inimest, 2005. aasta hinnangul 8471 inimest ja 2010. aasta rahvaloenduste andmetel 7831 inimest.
Wasilla on Anchorage'i eeslinn.
Endine Alaska kuberner Sarah Palin on endine Wasilla linnapea.
Krankowi komtuur

Krankowi komtuur oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Krankowi komtuurkonda.
Komtuurkond, mis asus Mecklenburgi hertsogkonna valdustes, läks Liivi ordu kätte 13. sajandi teisel poolel. Nimeliselt on teada ainult neli komtuuri, neist esimene 1268. ja viimane 1355.–1356. aastast.
Gregorius XVI ametisse nimetatud kardinalid

Paavst Gregorius XVI pühitses kardinaliks 75 isikut 26 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Pius IX. Lisaks itaallaste said kardinalideks 4 prantslast, 2 portugallast, 1 austerlane, 1 belglane ja 1 inglane. Seni polnud ükski paavst pidanud kardinalide pühitsemiseks nii arvukalt konsistooriume. Hiljem on veel rohkem konsistooriume pidanud Leo XIII. Gregorius XVI pühitses 35 kardinali in pectore, kuid jättis avaldamata 6 kardinali, keda ta pühitses "in pectore".
Årsta komtuur

Årsta komtuur oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Årsta komtuurkonda Rootsis.
Komtuurkond loodi küll juba 1260. aastatel, kuid esimene komtuur on nimeliselt teada alles 1308. aastast. Komtuurkonnas rajati ka 14. sajandil Årsta loss. 
Viimane teadaolev komtuur loobus ametist 1465. aastal. Komtuur oli vaid kohaliku valduse valitseja ja Liivimaa asjadesse ta sekkuda ei saanud.
Ykemele

Ykemele oli Liivi ordu rüütelvend 13. sajandi teisel poolel.
Ykemele oli tõenäoliselt liivi päritolu. Ta on ainus teadaolev Baltimaade põlisrahvaste esindaja Liivi ordus, kuid temast pole peale nime ja fakti, et ta oli 1272. aastal rüütelvend Riias, midagi rohkemat teada.
Iraagi okupatsioon Kuveidis

Iraagi okupatsioon Kuveidis kestis 2. augustist 1990 26. veebruarini 1991.
Iraagi vägede sissetungiga Kuveiti sai alguse Lahesõda. Sama sõja raames toimunud operatsiooni "Kõrbetorm" käigus ka Kuveit vabastati.
Georg von Brabeck

Georg von Brabeck oli Liivi ordu liige ja viimane Sigulda komtuur.
Georgi vanemad olid Georg von Brabeck ja Adelheid von Schonebeck. Ta sündis Bottropi lähedal. Tema suguvõsa pärines Werdeni kloostri ministeriaalide seast. 
Brabeck oli 1549–1560 Dünamünde linnusekomtuur ("Hauskomtur"). See valdus kuulus Liivi ordu maamarssali valduste hulka, kui aga viimane marssal Philipp Schall von Bell Härgmäe lahingus venelaste kätte vangi langes ja hukati, siis jaotas ordumeister Gotthard Kettler tema valdusi ümber ning taastas muuhulgas ka Sigulda komtuurkonna, mille haldajaks ta Brabecki määraski.
1562. aastal, kui ordu likvideeriti, abiellus Brabeck Elisabeth von Plettenbergiga ja elas ka veel 1568. aastal Liivimaal.
Superintendent

Superintendent (ladina keeles "superintendens") oli reformatsiooni järgse protestantliku kiriku teatava ringkonna vaimulik juht. Eestimaa ja Liivimaa aladel oli pärast Rootsi võimu kehtestamist kõrgeimaks piirkondlikuks vaimulikuks ja kirikuelu korraldajaks.
Superintendendid valitsesid piiskoppidest väiksemaid maa-alasid provintsides: Eestimaal, Liivimaal, Saaremaal, Ingerimaal, Pommernis ning Bremeni ja Verdeni piiskopkondades. Neil olid üldjoontes samasugused õigused nagu Rootsi ja Soome piiskoppidel.
1832. aasta 28. detsembril võeti Venemaa keisri Uus evangeelse luteri kiriku seadus, millega kõik varasemad luterlikku kirikukorraldust reguleerinud seadused ja korraldused kuulutati kehtetuks ja millega Peterburis asutati Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium, millele allutati kõik Läänemere kubermangude, Soome ja Venemaa luterlikud konsistooriumid ja kogudused. Eesti ala on jaotatud nelja evangeelse konsistooriumi vahel: Eesti-, Liivi- ja Saaremaa ning Tallinna linn. Konsistooriumi juhtis ilmalik eesistuja, kelle määras keiser. Konsistooriumi abipresidendiks määrati kubermangu kõrgeim vaimulik: Eestimaa ja Liivimaa kindralsuperintendent.
Eestimaa.
Eestimaa superintendent.
Eestimaa superintendent tegutses lühikest aega aastatel 1622 kuni 1638.
Liivimaa.
Liivimaal tegutsesid superintendendid alates 1622. aastast ja kindralsuperintendendid 1675. aastast.
Riia superintendent.
, "Riia konsistooriumiringkond"
Otradnoje

Otradnoje on linn Venemaal Leningradi oblastis Kirovski rajoonis. 
Asub 40 km Peterburist idas Neeva jõe vasakul kaldal. Läbi linna voolavad ka Tosna ja Svjatka jõgi.
Katariina II omandas 1784. aastal tänapäeva linna alal maavalduse, mille nimetas Makedoonia pealinna järgi Pellaks. Aastal 1785 hakati ehitama paleed, mille ehitus jäi pooleli. Lähedusse tekkinud asula sai nimeks Otradnoje.
Linn moodustati 1970. aastal Otradnoje alevi, Ivanovskoje alevi ja Ust-Tosno liitmise teel. 
Linna läbib Peterburi-Volhovi raudtee ning seal on Ivanovskaja ja Pella raudteejaam.
Otradnojes asub paadi- ja kaatritehas "Pella", kus toodetakse Pella paate.
Harilik mudatupp

Harilik mudatupp ehk harilik mudatuplane ("Tubifex tubifex") on mudatuplaste sugukonda kuuluv väheharjasuss. 
Mudatuped on levinud Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas.
Mudatuped asustavad erinevaid veekogusid, eelistades eriti reostunuid. Indikaatoriliigina näitabki nende olemasolu inimtegevusest tugevasti mõjutatud veekogu.
Nad on umbes 4 cm pikkused.
Erno Paasilinna

Erno Antero Paasilinna (14. märts 1935 Petsamo – 30. september 2000 Tampere) oli soome kirjanik ja ajakirjanik.
Erno Paasilinna sündis Petsamo vallas politseiniku peres. Kui ta oli nelja-aastane, puhkes Talvesõda ning pere oli sunnitud evakueeruma Norrasse Narvikisse, kust hiljem koliti Rootsi ja pärast sõda Soome. 
Kirjanduslikke katsetusi alustas ta romaanivõistlustel osalemisega. Paasilinna töötas mitmes ajalehes ajakirjaniku ja peatoimetajana, seejärel kirjastuses; pärast oma teise romaani ilmumist hakkas aga vabakutseliseks kirjanikuks.
Erno Paasilinna esimene romaan "Kylmät hypyt" ilmus 1967. aastal. Tema teoseid iseloomustab ühiskonnakriitiline hoiak ja satiiriline stiil. Paasilinna osales muu hulgas väitlejana ka paljudes televisiooni arutussaadetes.
Tema loomingut on tõlgitud vähemalt 13 keelde.
Tunnustus.
1984. aastal sai Paasilinna oma esseekogumikuga "Yksinäisyys ja uhma" esimeseks Finlandia auhinna laureaadiks. Samal aastal sai ta ka Eino Leino auhinna. 
1996. aastal sai ta Aleksis Kivi auhinna ja Pro Finlandia teenetemärgi. 
Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Erno Paasilinna 89. koha.
Isiklikku.
Erno Paasilinna vennad on poliitik Reino Paasilinna ning kirjanikud Arto Paasilinna ja Mauri Paasilinna.
Arvi Lind

Arvi Kullervo Lind (sündinud 21. detsembril 1940 Lauritsalas) on soome endine ajakirjanik ja teadustaja. 
Arvi Lind alustas tööd Yleisradio televisiooniuudiste toimetajana 1965. aastal. Tema viimast uudistesaadet 2003. aastal jälgis 1,6 miljonit televaatajat. Ta on muu hulgas mänginud mitmes filmis iseennast ning pärast pensionile jäämist esinenud ülikoolides televisioonitööteemaliste loengutega.
Tema poeg Juha Lind on nii Soome koondises kui ka NHL-is mänginud jäähokimängija. Ka Arvi Lind on jäähokit harrastanud.
Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Arvi Lind 85. koha. Teda on korduvalt nimetatud ka Soome kõige usaldusväärsemaks inimeseks.
Arvi Lindi karjäär algas ajakirjanikuna Yleisradio teleuudistes 15. oktoobril 1965. Esmalt töötas ta subtiitrite valmistajana ning alates 1967. aastast kodumaise reporteri ja uudisteankruna. Tema viimane uudistesaade oli eetris kolmapäeval, 15. oktoobril 2003 kell 20.30, misjärel ta lahkus uudisteankruna töötamisest 2004. aasta alguses. [ 1 ] Hüvastijätusaadet vaatas 1,6 miljonit soomlast. Tol ajal peeti teda oma karjääri põhjal maailma kogenuimaks uudisteankruks. Sellest ajast alates on Lind, keda on kirjeldatud kui "Soome usaldusväärseimat meest", pidanud ülikoolides loenguid televisioonitööst. 2005. aasta alguses nimetas ajaleht Keskisuomalainen Lindi kaheaastaseks ametiajaks oma lugejaesindajaks .
Jorma Ollila

Jorma Jaakko Ollila (sündinud 15. augustil 1950 Seinäjoel) on soome majandustegelane ja tippjuht.
Jorma Ollilal on nii ühiskonnateaduste ja majandusteaduse magistrikraadi kui ka inseneri eriala. 
1985. aastal asus Ollila tööle Nokias, kus hakkas 1990. aastal juhtima mobiiltelefonide tootmist. Aastatel 1992–2006 oli Jorma Ollila Nokia tegevjuht. Tema juhtimisel sai Nokiast maailma suurim mobiiltelefonide tootja.
Pärast Nokia tegevjuhi ametist lahkumist sai Ollilast Royal Dutch Shelli juhatuse esimees. Ta on esimene Shelli juhatuse esimees, kes pole Suurbritannia ega Hollandi kodakondne. Shelli juhina lõpetas ta tuuleenergia arendamise projektid, sest ei näinud, kuidas need end ära tasuksid. Ollila lahkus Shelli juhi kohalt 2015. aastal.
Ta kuulub veel mitme ettevõtte ja organisatsiooni juhtkonda.
Jorma Ollilat on tunnustatud paljude aumärkide ja -nimetustega, sealhulgas Valgetähe III klassi teenetemärgiga 1995. aastal.
Ollila keeldus mäenõuniku tiitlist, mis on Soome kõrgeim tööstusjuhtidele antav aunimetus.
Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Jorma Ollila 51. koha.
Ants Piibu valitsus

Ants Piibu valitsus tegutses 26. oktoobrist 1920 kuni 25. jaanuarini 1921. See oli viimane Asutava Kogu valitsus Eestis. Asutavas Kogus hääletasid Tööerakonna valitsuse poolt ka sotsiaaldemokraadid. Isesseisvad sotsialistid ja Kristlik Rahvaerakond olid vastu. Rahvaerakond ei hääletanud ja Maaliit oli erapooletu ("Kaja" 27. oktoober 1920).
27.–29. novembrini toimusid I Riigikogu valimised ja 20. detsembril 1920 lõpetas Asutav Kogu tegevuse. Esimest korda tuli I Riigikogu kokku 4. jaanuaril 1921 Tallinnas Toompea lossi Valges saalis. Riigikogu esimeheks valiti Otto Strandman. 25. jaanuaril 1921 kinnitas Riigikogu ametisse Konstantin Pätsi juhitava valitsuse.
Pentti Saarikoski

Pentti Ilmari Saarikoski (2. september 1937 Impilahti – 24. august 1983 Joensuu) oli soome kirjanik ja tõlkija, teise maailmasõja järgse Soome kirjanduse silmapaistvamaid esindajaid.
Saarikoski luuletusi hakkas trükis ilmuma alates 1950. aastatest. Läbimurde saavutas ta 1962. aastal ilmunud luulekoguga "Mitä tapahtuu todella?", milles ta pani aluse nn osalusluulele. Ta tõlkis soome keelde antiikkirjandust (sealhulgas Homerose "Odüsseia"), James Joyce'i "Ulyssese", Aristotelese "Luulekunstist" ning mitu Saul Bellow', Henry Milleri ja Philip Rothi teost. 
Ta kirjutas varjunime Nenä ('nina') all ka vesteid ajalehtedele Ylioppilaslehti, Uusi Suomi ja Kansan Uutiset. Ta pilkas kirikut, sõjaväge, poliitikat ja kõike konservatiivset ning parodeeris osavalt Soome poliitikute kasutatavat kantseliiti.
Saarikoski oli aktiivne kommunist ja kandideeris korduvalt Eduskunna liikmeks, kuid ei osutunud valituks.
Pentti Saarikoski on maetud Heinävesi Valamo kloostri surnuaiale.
Isiklikku.
Ta oli neli korda abielus. 1975. aastal kolis ta oma neljanda naise Mia Berneriga Rootsi, kus elas Göteborgi lähedal Tjörni saarel. Tema isiksusele ja loomingule avaldas suurt mõju rohke alkoholitarbimine. 1968. aastal sattus ta deliiriumis haiglaravile, kuid jätkas ülemäärast alkoholitarbimist surmani. Kireva eraelu tõttu jälgiti tema tegemisi pidevalt ajakirjanduses.
GeoEye-1

GeoEye on kõrglahutusega Maa kaugseire kommertssatelliit. GeoEye-1 viidi 681 km kõrgusele polaarorbiidile 6. septembril 2008.
Satelliit edastab 1,65 m lahutusega spektraalseid kujutisi neljas spektraalkanalis (450–510 nm, 510–580 nm, 655–690 nm, 780–820 nm) ja 0,41 m lahutusega pankromaatseid (450–800 nm) kujutisi. Vaatevälja ulatus on 15,2 km nadiiris, võimalus vaadata kuni 60° orbiidi tasandist kõrvale, mis tagab vaatlusintervalli vähem kui kolm päeva. Piltide dünaamiline diapasoon on 11 bitti piksli kohta. Satelliit kaalub 1955 kg ja viidi orbiidile raketiga Delta II Vandenbergi baasist Californias. Kavandatud eluiga on rohkem kui 7 aastat, kütusevaru on 15 aastaks.
Jaan Tõnissoni teine valitsus

Jaan Tõnissoni teine valitsus oli Eesti Vabariigi Valitsus 30. juulist 1920 kuni 26. oktoobrini 1920.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
Enno Penno valitsus

Enno Penno valitsus oli ametis 20. juunist 1990 kuni 15. septembrini 1992.
Enno Penno valitsus otsustas 16. juulil 1992 lõpetada oma tegevuse üheaegselt VII Riigikogu esimese istungjärgu algusega 5. oktoobril samal aastal. Kuid sel päeval selgus valitsusele ebameeldiva üllatusena, et majandusminister Mihkel Mathiesen, kes oli tegevuse lõpetamise vastu protesteerinud juba 16. juulil, on 15. septembril nimetanud uue valitsuse.
Rein Kruus

Rein Kruus (11. mai 1957 Tallinn – 25. aprill 1992 Tallinn) oli eesti–vene kirjandus- ja kultuurisuhete uurija, Igor Severjanini loomingu asjatundja.
Elukäik.
Rein Kruus õppis aastail 1964–1975 Tallinna 7. Keskkoolis ja 1976–1982 Tartu Riikliku Ülikoolis vene keelt ja kirjandust (kaugõppes). Aastatel 1974–1977 töötas ta ENSV Teaduste Akadeemia raamatukogus, 1978–1983 Eesti NSV Kirjastuskomitees. Ta on töötanud ka Eesti NSV Riiklikus Kunstimuuseumis, ENSV Teaduste Akadeemia Ühiskonnateaduste Infokeskuses ja Keele ja Kirjanduse Instituudi grammatikagrupis.
Rein Kruusi aktiivne loomeperiood kestis veidi üle kümne aasta. Toomas Haugi sõnul oli Rein Kruusil "tugev sotsiaalne närv. Kogu tema paljuharuline kirjanduslooline tegevus oli "summa summarum" alternatiivse väärtussüsteemi ülesehitamine kivistunud süsteemi sees, ja ta kasutas selleks nii ajaloolisi täpsusuuringuid kui ka paroodilisi lavastusi ja karnevalilikku maskimängu. – – Rein armastas lavastada. Tema kirjutised olid tihti verbaalsed intriigid ja kavalalt läbimõeldud etendused. – – Temas oli nooruslikku radikaalsust, isegi midagi (veneliku taustaga?) kirjanduslik-huligaanlikku, aga samas ka varatarka skepsist. Ja tema iroonilis-mängulise vaimulaadi põhjas asus väga range eetiline normistik. See oli õnnestunud vaimukooslus kirjandusloo uudseks elluäratamiseks, aga ka nn piiripealseks mänguks tsensuurivõimuga." 
Rein Kruus huvitus dissidentlikust põrandaalusest kirjandusest nagu "Lisandusi uudiste vabale levikule Eestis". Vallandatud Endel Sõgeli juhtimisel töötavast Keele ja Kirjanduse Instituudist, sai Kruus 1985. aastal koha Kalle Kure peatoimetatava ajakirja Looming kriitika ja kirjandusteaduse osakonnas, töötas seal aastani 1990, mil ta siirdus Eesti Rahvusraamatukogu bibliograafiks, kellena töötas surmani. Rein Kruus avaldas artikleid 20. sajandi eesti ja vene kultuuri ning nendevaheliste kohtaktide kohta, aga ka arvustusi ja informatiivset materjali kirjanduselu kohta. Rein Kruus suri 34-aastaselt, jõudmata kaitsta isegi magistrikraadi, kuigi temalt on ilmunud 269 publikatsiooni eesti, inglise, saksa, läti ja vene keeles. 
Ta oli kirjandusrühmituse Wellesto liige.
Rein Kruus on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Aastatel 1993, 1994, 2002 toimus Tallinnas ja Tartus Rein Kruusi mälestuseks kolm konverentsi ja seminari.
LiAZ-677

LiAZ-677 (slaavi transkriptsioon ЛиАЗ-677) on Likino Autobussitehases aastail 1967–1994 (Venemaa autoremonditehastes koostekomplektidest 2000. aastateni) toodetud suure mahutavusega eesmootoriga linnaliinibuss.
Ajalugu.
Autobuss töötati Likino Autobussitehase, Moskva Lihhatšovi-nimelise autotehase (ZIL) ja Lvovi Autobussitehase (LAZ) koostöös välja 1960. aastate alguses-keskpaigas eesmärgiga asendada Likinos seni toodetud linnabussimudel ZiL-158. Esimene prototüüp valmis 1962. aasta sügisel ning osales sama aasta Likino-Duljovo linna oktoobripühade demonstratsioonil.
1964. aastal läbisid kaks LiAZ-677 prototüüpi edukalt Sotši linnaliinidel peetud katsetused, samuti toimus samal aastal katsesõit marsruudil Moskva-Harkov-Novosibirsk-Sotši-Tbilisi-Jerevan-Ordžonkidze-Moskva. Kaks aastat hiljem läbis mudeli 677 prototüüp edukalt NSV Liidu autotööstusministeeriumi korraldatud katsetused ning sai soovituse tootmisse võtmiseks.
Esimene katsepartii valmis aastal 1966, väikeseeriatootmist alustati 1967 ning suurseeriasse läks mudel aasta 1968 alguses. Samal ajal lõpetati Likinos ka mudeli ZiL-158V tootmine ning tehas spetsialiseerus täielikult uue mudeli tootmisele.
LiAZ-677 oli esimene NSV Liidu suurseeria-autobuss, millel kasutati automaatkäigukasti. Bussi jõuallikaks oli sõiduki ninas asuv 7-liitrine V8-bensiinimootor ZiL-375 (180 hj), telgede vahes paiknes kahekäiguline automaatkäigukast, veojõud kanti üle tagaratastele. Kolme uksega (juhiuks ja kaks reisijateust) vagunkere mahutas 25 iste- ja kuni 110 seisukohta.
Järgnenud aastakümnetel muutus LiAZ-677 NSV Liidu suuremate linnade levinuimaks linnaliinibussiks. 1972. aastal anti mudelile Leipzigi messi kuldmedal ja 1. järgu diplom. Suurimad muudatused tulid 1978, mil mõnevõrra muudeti mudeli välimust ning mudeli tähiseks sai LiAZ-677M.
LiAZ-677M oli Likinos seeriatootmises aastani 1994, mil LiAZ läks lõplikult üle diiselmootoriga mudeli LiAZ-5256 tootmisele, mõningates NSV Liidu / Venemaa autoremonditehastes (Jahroma, Bor, Orehhovo-Zujevo, Tosno) komplekteeriti mudelit 677M siiski veel 2004. aastani. Kokku toodeti 27 aasta jooksul Likinos 194183 seda tüüpi bussi, millest eksporditi 7133 (16 eri riiki).
Endise NSV Liidu linnades kasutati LiAZ-677 tüüpi busse 2000. aastate esimese pooleni, viimastel aastatel on antud mudel käigust võetud näiteks Moskva (2004), Peterburi (2006), Kiievi (2004) ja Minski (2007) linnaliinidelt. Väiksemates kohtades on käesolev bussitüüp siiski veel siin-seal kasutuses.
Eestis leidsid LiAZ-677 versioonid laialdast kasutamist Ida-Virumaa linnades (põhiliselt Kohtla-Järvel ja Narvas), mujal Eestis kasutati antud bussitüüpi suhteliselt vähe. Mudeli mitte just kõige parema maine põhjusteks Eestis olid vilets koostekvaliteet, janune (reaalne kütusekulu üle 50 l/100 km) bensiinimootor ZiL-375, eesmootori tõttu ebaefektiivne ruumikasutus ning lärmakas ja väikest lõppkiirust lubav kahekäiguline automaatkäigukast. Oma rolli mängisid seal ka Ida-Virumaa bussiettevõtete head sidemed Venemaaga. Samuti kasutati mõnel pool Eestis LiAZ-677M busse kauplusautona.
Ado Birki valitsus

Ado Birki valitsus oli Eesti Vabariigi Valitsus 1920. aasta 28. juulist kuni 30. juulini.
Ado Birki valitsus oli vormiliselt ametis 28.–30. juulini 1920. Sisuliselt oli Birki valitsus tegev aga vaid 40 minutit: Asutava Kogu hääletamisest kuni Birki teateni, et valitsus ei saa töötada ja soovituseni Tõnissonil uus valitsus teha. Ametlikult anti Tõnissonile korraldus valitsus moodustada järgmisel päeval.
Ajalugu.
1. juulil tegid Asutava Kogu sotsiaaldemokraadid otsuse oma liikmed valitsusest ära kutsuda. Peaminister Jaan Tõnisson üritas küll uusi ministreid leida, kuid see ei õnnestunud. Siis üritas uut valitsust moodustada tööerakondlane Ado Anderkopp, siis Juhan Kukk, kuid kumbki ei saanud ministreid kokku ja siis tehti ettepanek rahvaerakondlasele Birkile. 22. juulil võttis välisminister Ado Birk pakkumise vastu. 
28. juuli Asutava Kogu istungil teatasid mitu erakonda, et nemad uue valitsuse poolt ei hääleta. 120-liikmelise Asutava Kogu hääletusel sai uus valitsus 18 poolhäält (rahvaerakond ja kristlased) ja 3 vastuhäält (iseseisvad sotsialistid), teised jäid erapooletuks. Pärast 40-minutilist istungivaheaega teatas Birk, et valitsus ei saa töötada, ja soovitas Tõnissonil uus valitsus teha. Pärast uut vaheaega tegi rahvaerakond ettepaneku Tõnissoni valitsuse jäämiseks, aga see ei läinud hääletusele ja Birki valitsus jäi püsima. Asutava Kogu 29. juuli istungil anti Tõnissonile siiski voli riigi asju kuni kriisi lõpuni edasi ajada. 30. juulil tegi Tõnisson teatavaks uue valitsuse koosseisu.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
Parasitoloogia

Parasitoloogia on teadus parasiitidest ja parasitismist eluslooduses. 
See on arenenud peamiselt kui meditsiini ja veterinaaria eriharu, käsitledes vastavalt inimese või koduloomade sise- ja välisparasiite, nende bioloogiat, profülaktikat ja ravi. Ent samuti on ta bioloogia haru, haarates parasitismi uurimist kõigis elusolendirühmades.
Parasitoloog on parasiitide määramise, ohjamise või uurimisega tegelev arst, veterinaar või teadlane.
Maailma Arstid Tuumasõja Vastu

Maailma Arstid Tuumasõja Vastu (inglise keeles "International Physicians for the Prevention of Nuclear War" (IPPNW)) on 60 meditsiiniorganisatsiooni rahvusvaheline ühendus. IPPNW korraldab uuringuid, koolitusi ja teavitust, et tuumasõda ära hoida ning hävitataks kõik tuumarelvad. 1980. aastate keskel oli IPPNW liikmeskonnas umbes 145 000 liiget ja 1990. aastate alguses umbes 200 000 liiget, kes asusid rohkem kui 60 riigis. Organisatsiooni peakorter asub Ameerika Ühendriikides Cambridge'is.
IPPNW asutasid 1980. aasta detsembris kardioloog Bernard Lown, kes töötas instituudis Harvard School of Public Health, ja Jevgeni Šazov, kes töötas NSV Liidu Kardioloogia Instituudis. Toetudes uurimustele, avaldasid nad "meditsiinilise hoiatuse inimkonnale" meditsiinilistest ja keskkonnaohtudest, mis kaasnevad tuumasõjaga.
IPPNW sai 1984. aastal UNESCO rahuhariduse auhinna ja 1985. aastal Nobeli rahuauhinna.
Commerzbank

Commerzbank AG on 1870. aastal Hamburgis asutatud kommertspank. Tänapäeval on tegu Deutsche Banki järel suuruselt teise pangaga Saksamaal, mille peakorter asub Frankfurdis (Commerzbank Toweris).
Commerzbank tegeleb nii äri- kui ka eraklientide teenindamisega. 
Saksamaal on Commerzbankil enamusosalus pankades Comdirect, Essen Hyp ja Eurohypo, mis on Euroopa üks juhtivaid kinnisvaralaene pakkuv pank. Pangal on osalus finantsettevõtetes Hispaanias, Luksemburgis ja Poolas; samuti kuulub neile Balkani maades tegutsev Prokredit Bank. Ukrainas kuulub Commerzbankile 60% Forum Banki aktsiatest, Venemaal 15,32% Promsvjazbanki aktsiatest.
31. augustil 2008 sõlmis Commerzbank Saksamaa finantskontserniga Allianz lepingu alates 2001. aastast Allianzile kuulunud kommertspanga Dresdner Bank ostuks. Tehingu väärtuseks kujunes 9,8 miljardit eurot.
2007. aastal oli kontsernis kokku 36 767 töötajat. Töötajate arvu poolest on Commerzbank Saksamaa suuruselt kolmas finantsettevõte. Aastast 2001 on panga juhatuse esimees Martin Blessing.
Elutsükkel

Elutsükkel ehk arengutsükkel on mingi organismi (või ka populatsiooni) elujärkude (põlvkondade, elufaaside) kindlasuunaline tsükliline järgnevus, mida iseloomustab ajaperiood mingi organismi teatud elujärgust kuni tema järglaste sama elujärguni. 
Looma- ja taimeriigis võivad elutsüklid olla väga varieeruvad. Elutsüklite eristamiseks on mitmeid viise: lähtudes ploidsusest, morfoloogiast, füsioloogiast, reproduktsioonitüübist (suguline, suguta) jne. 
Elutsüklid rakkude ploidsusest lähtuvalt.
Sõltuvalt raku kromosoomistikust eristatakse diploidset, haploidset ja vähem levinud haplodiploidset elujärku. 
Paljudel protistidel, rohevetikatel, sammaldel ja enamikul seentel koosneb elutsükkel haploidsetest (n) rakkudest; seevastu enamikul loomadel, mõnedel pruunvetikatel, kõrgematel taimedel (alates sõnajalgtaimedest) ja mõnedel seentel on elutsükkel diploidne (2n).
Vytautas Landsbergis

Vytautas Landsbergis (sündinud 18. oktoobril 1932 Kaunases) on Leedu poliitik, pianist ja muusikateadlane; taasiseseisvunud Leedu Vabariigi esimene riigipea (1990–1992).
Landsbergis on lõpetanud 1955. aastal Leedu Konservatooriumi klaveri erialal. 
Saanud 1969. aastal doktorikraadi, töötas ta aastaid muusikaõppejõuna ja oli aastatel 1978–1990 konservatooriumi professor. Teadlasena on ta uurinud peamiselt leedu helilooja Mikalojus Konstantinas Čiurlionise elu ja loomingut.
Ta oli Leedu taasiseseivumise protsessis osalenud poliitilise rahvaliikumise Sąjūdis üks asutajaliikmeid. 1988. aastal kandideeris ta NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi ja osutus valituks, osaledes kongressis muu hulgas Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide hukkamõistu arutanud komisjonis.
Aastatel 1990–1992 oli ta taasiseseisvunud Leedu Vabariigi esimene riigipea ja parlamendi (ülemnõukogu) esimees.
1993. aastal asutas ta koos Gediminas Vagnoriusega uue erakonna Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid ("Tėvynės Sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai") ja oli selle esimene esimees.
Aastatel 1996–2000 oli Vytautas Landsbergis taas Leedu parlamendi esimees. 1997. aastal kandideeris ta presidendivalimistel, kuid sai vaid 15,9 protsenti häältest ja jäi selle tulemusega kolmandaks.
Alates 2004. aasta valimistest 2014. aastani oli Landsbergis Euroopa Parlamendi liige.
Isiklikku.
Landsbergise abikaasa Gražina Ručytė-Landsbergienė on samuti pianist ja muusikaõppejõud, poeg Vytautas V. Landsbergis aga filmilavastaja, näitleja ja laulja. Pojapoeg Gabrielius Landsbergis on tipp-poliitik, kes kuulub vanaisa asutatud erakonda Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid ja oli aastatel 2015–2024 selle esimees ning on olnud ka Euroopa Parlamendi liige (2014–2016) ja Leedu välisminister (2020–2024).
Yousaf Raza Gillani

Yousaf Raza Gillani (sündinud 9. juunil 1952 Karachis) on Pakistani poliitik, aastatel 2008–2012 Pakistani peaminister.
Ta omandas kõrghariduse ajakirjanduse alal Pandžabi Ülikoolist.
Gillani on alates 1988. aastast Zulfikar Ali Bhutto asutatud Pakistani Rahvapartei liige ja alates 1998. aastast ühtlasi selle partei aseesimees.
Ta kuulus ministrina Pakistani valitsusse ka aastatel 1985–1986 ja 1988–1990. Aastatel 1993–1997 oli Gillani Pakistani parlamendi alamkoja esimees.
25. märtsil 2008 sai Gillanist Pakistani peaminister.
19. juunil 2012 otsustas Pakistani ülemkohus, et kuna Gillani on jätnud täitmata kohtu korraldused alustada korruptsioonijuurdlust president Asif Ali Zardari vastu ja pole esitanud apellatsiooni selle eest langetatud varasema süüdimõistva otsuse peale, on ta diskvalifitseerinud ennast peaministri ametist. Kohus tühistas Gillani volitused valitsusjuhina tagasiulatuvalt 26. aprillist 2012. Samal päeval langetas riiklik keskvalimiskomisjon ülemkohtu otsusele tuginedes samasuguse otsuse ka tema parlamendiliikme staatuse osas.
Bundesnachrichtendienst

 
Bundesnachrichtendienst ("Föderaalne Teabeteenistus"; lühend BND) on Saksamaa Liitvabariigi välisluureteenistus.
BND 78-hektariline peakompleks asub algusaastatest Baieri liidumaal Müncheni lähedal Pullachis. 2006. aastal alustati uue peamaja ehitust Berliin i Lichterfelde linnaossa.
Ajalugu.
Saksamaa Liitvabariigi luureteenistuse eellaseks oli 1947. aastal Saksa maismaa sõjajõudude Wehrmahti Maavägede staabi Idarinde sõjaväeluure pikaaegse juhi Reinhard Gehleni poolt Ameerika Ühendriikide sõjaväeluurega loodud ja Ameerika valitsuse poolt finantseeritud Gehleni organisatsioon, mis 1956. aastal pärast Saksamaa Liitvabariigi moodustamist reorganiseeriti Saksamaa Liitvabariigi välisluureteenistuseks.
Pärast Reinhard Gehleni ametist lahkumist 1968. aastal viis tema järglane president Gerhard Wessel läbi organisatsioonilised muudatused luureteenistuse koosseisus ning moodustas alljärgneva asutuse struktuuri:
Allikas...
Teaduslik uurimistöö

Teaduslik uurimistöö (inglise "scientific research") on metoodiline, süstemaatiline ja loominguline tegevus uute teadmiste saamiseks ning nendele teadmistele uute rakendusalade leidmiseks. Teaduslikule uurimistööle kehtivad kindlad standardid. Erinevates teadusharudes võivad need standardid teatud määral erineda. Näiteks reaalteadustes ja humanitaarteadustes kasutatakse sageli erinevaid uurimismeetodeid. Teadusliku uurimistöö raames viiakse läbi uurimusi ja uuringuid, mille tulemused avaldatakse kas eraldiseisva teosena või teadusartiklina teadusajakirjas.
Sündinud 3. septembril

"Siin on loetletud 3. septembril sündinud inimesi.
Askaridoos

Askaridoos ehk askaridaas ehk solgetõbi on solkmete ("Ascaris lumbricoides") tekitatud helmintoos ehk usstõbi.
Kuldīga komtuurkond

Kuldīga komtuurkond oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles "Gebiet").
Moodustamine.
Kuldīga komtuurkond moodustus Kuramaa keskossa pärast selle vallutamist 13. sajandi keskel. See kujunes peagi üheks olulisemaks orduvalduseks ja Kuldīga komtuur oli tähtsaim orduametnik Vana-Liivimaa lääneosas. Komtuurkonna keskus olnud Kuldīga sai 14. sajandil ka linnaõigused ja kuulus Hansa Liitu.
Asend.
Kuldīga komtuurkond piirnes põhjas, läänes ja lõunas Kuramaa piiskopi valdustega ehk Piltene stiftiga, lõunas Grobiņa foogtkonna, põhjas Vindavi komtuurkonna, kirdes Kandava foogtkonna ning idas Dobele komtuurkonna ja Liivi ordu maameistri valdustega.
Valitsemine.
Komtuurkonda valitses komtuur, kellele kuulus komtuurkonnas kõrgeim kohtu-, haldus- ja sõjaline võim. Lisaks talle on nimeliselt teada ka teisi ametnikke, näiteks linnusekomtuurid ("Hauskomtur"id), moonamuretsejad ja teised majandustegelased. Samuti on teada neli Kuldīga foogti, kes tõenäoliselt tegelesid kohtumõistmisega ja allusid komtuurile.
Kiriklikult kuulus Kuldīga Kuramaa piiskopkonda ja jagunes kihelkondadeks, mille piirid ei pruukinud ühtida poliitilistega.
Halduslikult jagunes komtuurkond ordu- ja vasallimõisateks, mis kogusid makse ja mõistsid kohalikul tasandil kohut.
Likvideerimine.
Et Kuldīga asus Kuramaal, ei puudutanud Liivi sõda seda alguses otseselt. Kuid 1560. aastal langes Härgmäe lahingus viimane komtuur Werner Schall von Bell venelaste kätte vangi ja hukati. Uut komtuuri enam ametisse ei seatud ja 1562. aastal liideti endised komtuurkonna alad Kuramaa hertsogiriigiga ning Kuldīgast sai selle esimene pealinn.
Pärnu komtuurkond

Pärnu komtuurkond oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles "Gebiet"). 
Moodustamine.
Pärnu komtuurkond loodi varasema Sakala muinasmaakonna läänerannikule, mõnevõrra võis ta hõlmata ka Alempoisi ja Läänemaa osi. Tõenäoliselt kuulusid need valdused esmalt Viljandi komtuuri võimu alla, kuid pärast Uus-Pärnu linna loomist 1265. aastal tekkis ilmselt ka komtuurkond. Hiljem liideti sellega ka Lihula komtuurkond, mis asus Saare-Lääne piiskopi valduste keskel Lääne-Eestis. 
Asend.
Komtuurkond piirnes läänes Saare-Lääne piiskopkonna, põhjas Tallinna komtuurkonna, idas Viljandi komtuurkonna ja kagus Karksi foogtkonna, hiljem ordumeistri valdustega. Komtuurkonna eraldiseisvaks osaks oli endine Lihula komtuurkond, mis piirnes mere ja Saare-Lääne piiskopkonnaga.
Valitsemine.
Komtuurkonda valitses komtuur, kes omas selles kõrgeimat kohtu-, haldus- ja sõjalist võimu. Lisaks temale oli seal ka teisigi ametnikke, kuid kuna keskaegne linnaarhiiv pole Pärnus säilinud, siis on nimeliselt teada vaid kaks linnusekomtuuri ("Hauskomtur"i): Dietrich Vincke von Ostenfelde (1457–1458) ja Dietrich Schenking (1558–1562). 
Halduslikult jagunes komtuurkond ordu- ja vasallimõisateks, mis teostasid maksukogumist ja kohalikku kohtumõistmist.
Kiriklikult kuulus komtuurkonna põhiosa Tartu piiskopkonda, endine Lihula komtuurkond aga Saare-Lääne piiskopkonda. Need alad jagunesid ka kihelkondadeks, mille piirid ei pruukinud ühtida poliitilistega.
Likvideerimine.
Liivi sõja alguses otsene sõjategevus komtuurkonna maadele ei ulatunud, kuid hertsog Magnus haaras peagi Lihula ja seda ümbritsenud Pärnu komtuurkonna alad enda kätte. 1560. aasta suvel toimus Pärnus viimane Liivimaa maapäev, mis lõpetas ordu ja Magnuse relvakonflikti, kuid komtuurkond Lihulat tagasi ei saanud. 1560. aasta järel, mil venelased vallutasid Viljandi, ulatus nende võimuala juba komtuurkonna piirideni, kuid selle eksistentsi nad siiski ei ohustanud. Nii kestis Pärnu komtuurkond kuni ordu likvideerimiseni 1562. aastal, misjärel see liideti Poola valdustega.
Järva foogtkond

Järva foogtkond oli algul Taani, hiljem mõõgavendade ordu ja seejärel Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles "Gebiet").
Moodustamine ja olulisemad muudatused.
Järva foogtkond hõlmas üldiselt muistse Järvamaa territooriumi, mis 1222. aastaks oli langenud Taani võimu alla. Ent selle esimene foogt Hebbe tapeti 1223. aastal ja pärast eestlaste vastupanu mahasurumist vallutas Järvamaa Mõõgavendade ordu. Teatud aja kuulus Järvamaa ka paavsti legaadi poolt moodustatud vaheriiki, kuid hiljemalt 1233. aastaks oli tegelik võim seal taas mõõgavendade käes. Nende esimene ja ainus foogt on teada 1234. aastast. Stensby lepingu kohaselt säilitas oma võimu Järvamaal ka Liivi ordu, kuid ei tohtinud sinna Taani kuninga loata ehitada linnuseid ja pidi kuningat abistama sõjaretkedel venelaste vastu. Seetõttu on ka arvatud, et Järvamaa jäi ametlikult Taani võimu alla ja ordu oli seal kuninga vasall. See arvamus ei tundu aga siiski päris tõele vastavat.
14. sajandil eksisteeris mõnda aega ka Paide komtuurkond, mis hõlmas tõenäoliselt sama ala, mis foogtkondki. Nii eksisteeris Järvamaal kaksikvõim, mis osutus aga ebamõistlikuks. Umbes sajandi keskpaiku ühendati see aga Järva foogtkonnaga.
Asend.
Järva foogtkond piirnes esialgu läänes, põhjas ja idas Taani valdustega, lõunas aga Viljandi komtuurkonna ja Põltsamaa foogtkonnaga. Pärast Põhja-Eesti minekut ordu kätte piirnes foogtkond läänes ja loodes Tallinna komtuurkonna ja kirdes ning idas Rakvere foogtkonna ja osaga Toolse foogtkonnast.
Valitsemine.
Foogtkonna eesotsas oli foogt, kellel oli seal kõrgeim kohtu-, haldus- ja sõjaline võim. Lisaks talle oli seal ka teisi ametnikke, kellest nimeliselt on teada mitmeid linnusekomtuure, kumpaneid ja teisi ametimehi.
Foogtkonna keskuseks oli Paide.
Halduslikult jagunes foogtkond ordu- ja vasallimõisateks, mis tegelesid maksude ja kohaliku kohtumõistmisega.
Kiriklikult kuulus Järva foogtkonna ala Tallinna piiskopkonda ja seega ka Lundi peapiiskopkonda. Tema ala jagunes kihelkondadeks, mille piirid ei ühtinud täpselt poliitilistega.
Likvideerimine.
Järvamaa sattus Vene vägede rünnaku alla juba Liivi sõja alguses, 1558. aasta sügisel. Siiski ei läinud venelastel korda Paidet ei sel aastal ega ka 1560. aastal vallutada. Viimane foogt Bernd von Smerten foogtkonnas küll ei viibinud, kuid see-eest tegutses edukalt tema asetäitja Caspar von Oldenbockum. Seetõttu eksisteeris foogtkond kuni 1562. aastani, mil ordu likvideeriti ja selle alad liideti Poolaga, ent langesid peagi Rootsi kätte.
Salv

Salv (ladina "unguentum") on rasvataolise konsistentsiga nahale, limaskestale või haavale kantav pehme ravimivorm. Salv koosneb toimeaine(te)st ja salvialusest.
Pasta (salv)

Pasta (ladina "pasta") on farmaatsias üle 25%, kuid mitte üle 65% pulbrilisi aineid sisaldav salv.
Suposiit

Suposiit (ladina "suppositorium") ehk ravimküünal on kehaõõnde manustatav ravimvorm, mis on toatemperatuuril tahke ja kehatemperatuuril sulab ja imendub verre. 
Suposiit koosneb doseeritud toimeaine(te)st ja alusest. Suposiidid jagunevad manustamiskoha järgi rektaalsuposiitideks (pärakuküünal) ja vaginaalsuposiitideks (tupeküünal). Rektaalsuposiidid manustatakse pärasoolde, vaginaalsuposiidid ehk gloobulid tuppe.
Liniment

Liniment (ladina "linimentum") on viskoosne vedelik või kehatemperatuuril sulav geel-tarretis, mida kasutatakse naha kaudu sissehõõrumiseks. 
Linimendid on üleminekuvorm vedelate ja pehmete ravimvormide vahel.
Mikstuur

Mikstuur (ladina "mixtura") on seespidine kombineeritud vedel ravimivorm, mis võib sisaldada lahustunud ja lahustumatuid aineid: leotisi, keediseid, tinktuure, ekstrakte.
Kapsel (farmaatsia)

Kapsel ("capsula") on mahuti pulbrite, graanulite ja vedelate ravimite doseerimiseks seespidisel manustamisel. 
Kasutusel on želatiinkapslid, mida täidetakse tehastes.
Tablett

Tablett (ladina "tabuletta") on kõva doseeritud ravimivorm, mida saadakse toime- ja abiainete pressimisel. Tabletid võivad olla kaetud või katmata.
Graanulid (ravimvorm)

Graanulid ("granulae") on doseerimata ravimvorm. Kujult ümmargused, silinderjad või korrapäratud terakesed ravimi seespidiseks tarvitamiseks. 
Graanulid koosnevad toime- ja abiainetest.
Utria dessandi mälestustahvel

Utria dessandi mälestustahvel on mälestusmärk 17. jaanuaril 1919 Eesti Vabadussõjas toimunud Utria dessandi auks.
Avamine.
Utria dessandi mälestustahvel paigaldati Utria muusikaühingu "Olew" algatusel 24. juunil 1939 Utria mererannas kohta, kus maabusid esimesed dessandist osavõtjate paadid. Avasõnad olid "Olewi" ja korraldava toimkonna esimehelt Aleksander Rautsolt (Raudsoo). Mälestustahvli avas Eesti Vabadussõjas merejõudude ülemjuhataja, dessandi organiseerija admiral Johan Pitka. Mälestustahvli õnnistas Narva koguduse õpetaja A. Ingmann. Lisaks said avamisl sõna ka dessandist Narva koolipoisina osa võtnud major J. Lootsaar, Narva linnapea E. Soomuste, reservohvitseride kogu nimel F. Kaba ning veel neli dessandist osavõtnut ja kohalike seltside esindajad.
Mälestustahvlil oli tekst: "SIIN RANDUSID 17. JAANUARIL 1919.A. UDRIA DESSANDI ESIMESED PAADID EESTI JA SOOME VABATAHTLIKEGA VÕITLUSES ENAMLASTE VASTU".
Lõhkumine.
4. novembril 1940, proovis Ridakülast pärit Juhan Oksman mälestusmärki õhku lasta, kuid lõhkelaeng tekitas suurde kivisse, millel plaat asus, ainult mõra. Kuna õhkimine ebaõnnestus, tagus ta plaadi suure haamriga kildudeks.
Ennistamised.
Mälestusmärk taastati 2. juunil 1990 Vaivara kihelkonna päevade raames. Plaadi modelleeris Udria Rautsodest pärinev skulptor Jüri Ojaver, kaasa aitas ka kunstnik Mati Rautso. Plaat valati pronksist Tallinnas ARSi valukojas. Valamist toetas Virumaa Fond, paigaldustööd tegi skulptor tasuta.
Taastatud mälestustahvli tekst oli sama, mis esialgsel mälestustahvlil.
Plaat oli kadunud 1991. aastaks.
Kolmas kord avati plaat Utria dessandi 80 aastapäevaks sõjalis-sportliku mängu "Udria dessant 99" raames 16. jaanuaril 1999. Plaadi avamisel viibisid ja kõnelesid kaitseminister Andrus Öövel ja Soome sõjaväe atašee Eestis Kenneth Nyholm. 
Kolmanda mälestustahvlil on tekst: "SIIN MAABUSID MERELT/ 17. JAAN. 1919/ EESTI JA SOOME VAPRAD POJAD/ ÜHISEKS WÕITLUSEKS/ WABA EESTI EEST/ UDRIA MUUSIKAÜHING/ ENNISTATUD JUULI 1991". Kahetsusväärselt on plaadi taastamist organiseerinud inimeste eksituse tõttu sattunud plaadile vale tekst. Tekst on pärit Utria dessandi mälestussambalt, mis asub külakeskuses ja avati 1933. aastal ning taastati 1991. aastal. 
Peale kolmandat avamist võeti plaat kivi küljest maha ning viidi Vaivara vallamajja hoiule, et selle saaks pidulikel puhkudel jälle tagasi panna. 
Neljandat korda avati mälestustahvel 1. augustil 2015 Udria Muusikaühingu ja MTÜ Muuseumi Sõprade Klubi poolt. Ka neljandal mälestustahvlil on kirjas sama tekst, mis oli kolmandal.
Richard Säägi

Richard Säägi (31. märts 1925 Nõmmküla – 23. mai 2013 Leicester) oli Eesti sõjaveteran.
Richard Säägi võitles Eesti Leegioni 45. rügemendis, mis osales 1944. aasta varasügisel Narva jõe ääres, Auveres, Sinimägedes ja Kambja all toimunud lahinguis.
Ta oli üks kahest eestlasest, kellele on korraga antud II ja I klassi Raudrist. 1998. aastal pälvis ta Kotkaristi IV klassi teenetemärgi.
Soome jalgpallikoondis

Soome jalgpallikoondis on Soome koondvõistkond jalgpallis. Soome on alates 1904. aastast FIFA ja alates 1957. aastast UEFA liige.
2020. aasta Euroopa meistrivõistlused on esimene jalgpalli suurturniir, kuhu Soome kvalifitseerus.
Koondise peatreener on alates 2025. aasta jaanuarist Jacob Friis. Koduväljak on Helsingi Olümpiastaadion. Soome jalgpallikoondises on kõige rohkem mänge (137) mänginud Jari Litmanen ja kõige rohkem väravaid (42) löönud Teemu Pukki.
Praegune koosseis.
Soome koondis 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Kohtumised Eesti koondisega.
Eesti jalgpallikoondis on Soomega kohtunud 35 korda (seisuga mai 2021), millest 17 korda on võitnud Soome, 8 korda Eesti ning kümme korda on mänginud viiki. Soome oli esimene FIFA liikmesriik, kellega Eesti koondis ametliku kohtumise pidas.
Kursi komtuurkond

Kursi komtuurkond oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles "Gebiet").
Moodustamine.
Komtuurkond asus endise Mõhu muinasmaakonna kaguosas ja Jogentagana loodeosas. Võimalik, et Kursi komtuurkond loodi 1343. aastal, sest sellest ajast on teada esimene komtuur, seega võib see olla seotud ka Jüriöö ülestõusu ja ordu plaanidega Põhja-Eesti enda kätte saamiseks. Komtuurkond oli pindalalt üks väiksemaid orduvaldusi ja komtuur polnud kunagi kuigi oluline orduametnik.
Asend.
Komtuurkonnast idas oli Viljandi komtuurkond, põhjas kuni 15. sajandi lõpuni Põltsamaa foogtkond, seejärel liideti see Viljandiga. Läänes piirnes Kursi Tartu piiskopkonnaga.
Valitsemine.
Komtuurkonda juhtis komtuur, kellel oli selles kõrgeim kohtu-, haldus- ja sõjaline võim. Halduslikult jagunes see ordu- ja vasallimõisateks, mis tegelesid maksude ja kohaliku kohtumõistmisega. Kiriklikult kuulus see Tartu piiskopi diötseesi ja jagunes kihelkondade vahel.
Kursi komtuurkond suutis oma väiksusele ja tähtsusetusele vaatamata üle elada Liivi ordu sisesed muudatused ja mitmete olulisemategi valduste likvideerimised. Seda tõenäoliselt seetõttu, et ordul oli vaja piirkonda, kuhu saaks erru saata mõnel kõrgemal positsioonil mingil põhjusel kõlbmatuks muutunud käsknikku.
Likvideerimine.
Kursi komtuurkonna ala langes Vene vägede kätte Liivi sõja alguses, tõenäoliselt 1558. aasta sügisel. Siis kaotas oma ameti viimane Kursi komtuur, kelle nime pole küll teada, kuid kes on leidnud mainimist Johannes Renneri kroonikas.
Kalamiit

Kalamiit ("Calamites") oli väljasurnud puukujuliste praegustele osjadele lähedane kivisöeajastu ja varajase Permi taimede perekond osjalaadsete seltsi sugukonnast "Calamaceae".
Kaless

Kaless (saksa sõnast "Kalesche") on kerge neljarattaline ja neljaistmeline hobusõiduk. Kalessil on allalastav kate. Istmed on paigutatud vastamisi.
Kondoom

Kondoom on kotikujuline kummist või soolest preservatiiv, mis kaitseb eostumise, suguhaiguste edasikandumise ja nakkushaiguste eest. See pannakse enne suguühet erekteerunud sugutile.
Kondoome tehakse tavaliselt lateksist. On ka polüuteenist ja polüisopreenist kondoome.
Naiste kondoom on polüuretaankest rõngastega mõlemas otsas, mille naine saab panna oma tuppe kuni 8 tundi enne sugulist vahekorda. See pakub kaitset nii raseduse kui ka sugulisel teel levivate haiguste eest ning sellel pole teadaolevaid kõrvaltoimeid. Suurimaks eeliseks on see, et ta annab naisele kontrolli oma seksuaalse tervise üle. Siiski on see märksa kallim kui meeste kondoom ning pole veel laialdaselt kättesaadav.
Present

Present (hollandi keeles "presenning", inglise keeles "tarpaulin" ehk "tarp") on veekindlaks ja kõdunemiskindlaks impregneeritud jäme labase sidusega linane või poollinane riie. 
Presendist tehakse esemete katteid, inimeste vihmakatteid, telke ja töörõivaid. 
Presendiks nimetatakse ka presendist katet.
Reeder

Reeder ehk laevaomanik on ettevõtja, kes valdab laeva ja kasutab seda oma nimel ning on kantud vastavasse laevaregistrisse. Reederina käsitatakse ka isikut, kes on võtnud laeva omanikult lepinguga kohustused ja vastutuse laeva meresõiduohutuse alase korraldamise ja tehnilise teenindamise eest.