Vera Alexandrova

 
Vera Alexandrova (sündinud Lokman või Lokmin 8. septembril 1893 Moskvas, surnud 1. novembril 1968 Sigtunas) oli Venemaal sündinud rootsi tantsija, tantsuõpetaja ja kirjanik. Vera Alexandrova oli aastatel 1915–1922 abielus Oleg Bertinguga, mistõttu teda tuntakse Eestis peamiselt Vera (või Veera) Bertinguna. 
Õpingud.
Vera Aleksandrova õppis balletti, vabatantsu ja teatrit Venemaa Teatrikunsti Instituudis GITIS, mille ta lõpetas 1918. aastal. Pärast Vene revolutsiooni põgenes ta Tallinna. 
Karjäär.
Alexandriova oli Estonia tantsuteatri üks rajajaid. Ta töötas aastast 1919 Estonia esimeses palgalises balletitrupis (asutatud 1918) balletisolistina, oli aastatel 1919–20 Estonia tantsujuht ning tegutses ka koreograafina ja lavastajana. Alexandrova oli Estonia teatri ühe esimese iseseisva balletilavastuse „Koreograafiliste etüüdide õhtu” (1919) lavastaja, koreograaf ja üks osalistest. Aastal 1920 esines oma tantsuetendusega („Vera Berting dance performance”) Soome Rahvusooperis Helsingis.
1923. aastal abiellus ta rootsi inseneri Ernst Gösta Lundquistiga ja kolis Göteborgi, kus ta asutas lastele, noortele ja täiskasvanutele mõeldud tantsukooli, mis pälvis kohe laialdast tähelepanu. 1926. aastal kolis ta Östermalmi ning seejärel Sigtunasse ja Stockholmi, kus ta elas ülejäänud elu. 1920. ja 1930. aastatel oli tema tantsukool Stockholmi jõukate perede seas väga populaarne. Ta õpetas nii balletti kui ka nn plastilist tantsu. Ta õpetas mitmeid silmapaistvaid tantsijaid, koreograafe ja näitlejaid. Tema õpilaste hulka kuulusid teiste seas Birgit Cullberg, Elsa-Marianne von Rosen, Ivo Cramér ja Eva Dahlgren. Esimestel aastatel Rootsis esines ta ka ise tantsijana. Ta kirjutas arvustusi rootsi keeles, peamiselt ajakirjas Scenen. Vera Alexandrovat innustasid Isadora Duncani ideed vabatantsust ja naiste emantsipatsioonist. Alexandrova uskus, et tants võib vabastada igas inimeses, eriti lastes, peituva kunstilise ande.
1937. aastal abiellus Vera Alexandrova kirjanik Peder Sjögreniga. Järgnevatel aastatel avaldas Alexandrova mitu raamatut. Tema esimese novellikogu "Katedralen i berget" (1941) modernistlik ja unistav stiil leidis ajakirjanduses head vastuvõttu. Teoses "Maskinen och blomman" (1944) kirjeldab ta poeetiliselt ja pühendunult tööd Stockholmi tubakavabriku tehasetööliste rütmilise võimlemise õpetajana. Samal ajal ilmus melanhoolsem luulekogu "Femina sum." Raamatus "Skogen Stockholm" (1945) arendas Vera Aleksandrova edasi religioosseid teemasid, mida ta oli käsitlenud varem ilmunud teostes. Autobiograafilised romaanid "Sandal och sidensko" (1949) ja "Träduvor i parken" (1950) kujutavad tema lapsepõlve ja õpiaastaid noore tantsijana Moskvas.
Isiklikku.
Vera Alexandrova oli abielus 1915-1922 Oleg Bertinguga, 1923-1935 Ernst Gösta Lundquist'iga ja alates 1937. aastast Gösta Tage Filip Peder Sjögren'iga. 
Surm.
Vera Alexandrova suri Sigtunas 1968. aastal. Ta on maetud Stockholmi katolikule kalmistule.
Looming.
Raamatud.
"Katedralen i berget" (1941), novellikogu
"Maskinen och blomman" (1944)
"Femina sum" (1944), luulekogu
"Skogen Stockholm" (1945)
"Sandal och sidensko" (1949), autobiograafiline romaan
"Träduvor i parken" (1950), autobiograafiline romaan
Lavastused.
„Koreograafiliste etüüdide õhtu” (1919), Estonia teater 
 "Artikkel tugineb suures osas Alva Dahli tekstile" Vera Alexandrovast "Rootsi naiste biograafilisest sõnaraamatust (CC BY 4.0), vaadatud 09.09.2025, ja Eesti teatri biograafilise leksikoni tekstile Vera Bertingust, vaadatud 09.09.2025."