tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ted Lindsay Award

Ted Lindsay Award (varem Lester B. Pearson Award) on Põhja-Ameerika jäähokiliiga NHL-i iga-aastane auhind, mis antakse põhihooaja silmapaistvamale mängijale.
Pilica jõgi

Pilica on jõgi Poolas, Wisła vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi voolab läbi Małopolska kõrgustiku ja Masoovia madalikuala ning suubub Wisła jõkke Ostruweki küla lähedal.
Jõe pikkus on 333 km, valgla pindala 9258 km².
Suuremad jõeäärsed linnad on Pilica, Szczekociny, Koniecpol, Przedbórz, Sulejów, Tomaszów Mazowiecki, Spała, Inowłódz, Nowe Miasto nad Pilicą, Wyśmierzyce, Białobrzegi ja Warka. 
Aastal 1974 rajati Sulejówi linna lähedale pais, mille tulemusena tekkis 2700 ha suurune Sulejówi järv. Tomaszów Mazowiecki lähedal on allikate kaitseks loodud Niebieskie Źródła looduskaitseala.
Pilica jõgi on populaarne kajaki- ja kanuumatkajate seas.
Drawa

Drawa on jõgi Poolas, Noteći parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 192 km, valgla pindala 3291 km².
Suuremad jõeäärsed linnad on Czaplinek, Złocieniec, Drawsko Pomorskie, Drawno ja Krzyż Wielkopolski.
Gwda

Gwda on jõgi Poolas, Noteći parempoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Studnica järvest, mis asub Szczecinekist kirdes. Ülemjooksul voolab läbi mitmete järvede, läbib Piła linna ja suubub Ujście lähedal Noteći jõkke.
Gwda pikkus on 140 km, valgla pindala 4947 km².
Suuremad jõeäärsed linnad on Bobolice, Szczecinek, Czarne, Okonek, Jastrowie ja Piła.
Sputnik 2

Sputnik 2 oli kosmoseaparaat ja kosmosemissioon, mille korraldas Nõukogude Liit. See leidis aset 3. novembril 1957. 
Kosmoseaparaadis oli koer Laika, esimene elusolend Maalt, kes jõudis Maa-keskesele orbiidile. 
Aparaadi Sputnik 2 viis orbiidile Nõukogude ballistiline rakett R-7, mis oli valmistatud spetsiaalselt selle missiooni jaoks.
Sputnik 2 oli 4 m kõrgune koonusekujuline kapsel, mille aluse läbimõõt oli 2 m ja mis kaalus umbes 500 kg. See ei olnud küll konstrueeritud eralduma raketi südamikust, mis selle orbiidile tõi, mistõttu selle kogumass orbiidil oli 7,79 tonni. See sisaldas mitut sektsiooni raadiosaatjate, telemeetriasüsteemi, programmeerimisüksuse, salongi regenereerimis- ja temperatuuri reguleerimissüsteemi ning teadusinstrumentide jaoks. Eraldi suletud kajutis oli koer Laika.
Kuigi Laika suri varsti pärast orbiidile jõudmist, tähistas Sputnik 2 Nõukogude Liidule järjekordset suurt edu kosmosevõidujooksus nõukogude liidu ja ameerika ühendriikide vahel, lennutades tolle aja kohta tohutu kasuliku lasti, saates orbiidile looma ja tagastades esimest korda pikema aja jooksul teaduslikke andmeid Maa atmosfääri kohalt. Satelliit naasis Maa atmosfääri 14. aprillil 1958.
Spes, Fides ja Caritas.

Spes (Usk), Fides (Lootus) ja Caritas (Ligimesearmastus), või vanakreeka keeles Pistis, Elpis ja Agape on rühm märtrisurma surnud pühakuid, keda austatakse koos nende ema, püha Sophiaga, kes oli kristlasest lesknaine. Nad elasid Itaalias 2. sajandil.
Sophia (eesnimi)

Sophia on naisenimi.
2025. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Sophia 148 naisel. Sophia oli populaarsuselt 662. naisenimi.
Kreeka keeles tähendab "σοφία" (sophía) tarkust. 
Nimel on mitmeid vorme nagu Sofia, Sofija, Sofía jt.
Gąsawka

Gąsawka on jõgi Poolas, Noteći vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 56,97 km.
Suuremad jõeäärsed asulad on Gąsawa, Żnin, Szubin ja Rynarzewo, mille lähedal jõgi suubub Noteći jõkke.
Karl Loonurm

Siin on lõplik Wikipeedia artikli mustand Karl Loonurma kohta, kus on lisatud teave tema sünnikoha kohta:
Karl Loonurm sündis 10. augustil 1997 Pärnu linnas. 2013. aastal diagnoositi tal haruldane silmahaigus, mis põhjustas progressiivse nägemise halvenemise. Kuigi haigus muutis tema igapäevaelu oluliselt, ei lasknud see teda alla anda.
Loonurm on alates 2018. aastast tegutsenud lavatehnikuna erinevate sündmuste korraldamisel. Tema tuntumad projektid on:
- **Võiste Suvefestival** - festivali asutaja ja peakorraldaja alates 2020. aastast
- **The Clash** - võitlusspordi suursündmuse korraldaja alates 2024. aastast
- **Võiste kohvipood** - perekondlik ettevõtmine
2024. aastal osales ta koos režissööride Andres Maimiku ja Rain Simmuliga filmi "Jan Uuspõld läheb koju" kaadrite loomisel Võiste Suvefestivalil.
- 2023 - "Tegus Pärnumaa noor" tiitel
Loonurm on tuntud oma positiivse eluviisi poolest, öeldes: "Lähen alati naeratus näol võiduka lõpuni." Ta rõhutab, et raskuste korral tuleb keskenduda võimalustele, mitte piirangutele. Tema tegevus on inspireerinud teisi noori, näidates, et ka terviseraskustega inimene võib olla edukas ettevõtja ja ühiskonnaaktiivne isik.
- [Karl Loonurm: "Neile, kel on raske, naeratus näole tuleb edasi pureda ja panna taiega"](https://buduaar.tv3.ee/keha-ja-vaim/nipinurk/karl-loonurm-neile-kel-on-raske-naeratus-naole-tuleb-edasi-purgida-ja-panna-taiega/)
- [Inspireeriv noor ettevõtja: raske terviserike andis Karl Loonurme elule uue suuna](https://www.ohtuleht.ee/melu/1132424/inspireeriv-noor-ettevotja-raske-terviserike-andis-karl-loonurme-elule-uue-suuna-lahen-alati-naeratus-naol-voiduka-lopuni)
- [Lavatehnik Karl Loonurm on ehe näide](https://www.ohtuleht.ee/melu/1082021/huva-nou-lavatehnik-karl-loonurm-on-ehe-naide-et-ka-rasked-terviseprobleemid-pole-pohjus-miks-panna-tulevikuunistused-ootele)
- [The Clash peakorraldaja Karl Loonurm](https://goodfight.ee/the-clash-peakorraldaja-karl-loonurm-senikaua-kui-on-voitlejaid-ja-publikut-jatkub-ka-the-clash/)
Rega

Rega on jõgi Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas.
Rega pikkus on 188 km, valgla pindala 2767 km².
Suuremad jõeäärsed linnad on Świdwin, Łobez, Resko, Płoty, Gryfice ja Trzebiatów.
Parsęta

Parsęta on jõgi Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas.
Jõgi saab alguse soostunud alalt Parsęcko küla lähedal, mis asub Szczecineki linnast kaheksa kilomeetrit loodes. Jõgi voolab üldjoontes loodesuunas ning selle voolusäng on käänuline. Suubub Läänemerre Kołobrzegi linna juures. 
Jõe pikkus on 143 km, valgla pindala 3084 km². Jõe laius alamjooksul on umbes 20 meetrit ning voolukiirus 0,6 m/s.
Suuremad jõeäärsed linnad on Białogard, Karlino ja Kołobrzeg.
Violanta (firma)

Violanta (kreeka Βιολάντα) on kreeka küpsisefirma. Firma asutati Kreeka sisemaal asuvas Tríkala linnas. Tänapäeval kuuluvad firma alla peale Tríkalas asuva peakorteri veel üksused Lárisas, Ateenas ja Thessaloníkis.
Firma sortimenti kuulub ligikaudu 130 toodet, sealhulgas küpsised "Soft Twins", "Dubai Vibes" ja "Bianca".
Bzura

Bzura on jõgi Poolas, Wisła vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 173 km, valgla pindala 7764 km².
Suuremad jõeäärsed linnad on Zgierz, Aleksandrów Łódzki, Ozorków, Łęczyca, Łowicz, Sochaczew ja Wyszogród.
Drwęca

Drwęca on jõgi Poolas, Wisła parempoolne lisajõgi. Kulgeb Warmia-Masuuria ja Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas.
Jõgi saab alguse Dylewska mägedes 191 meetri kõrgusel merepinnast, voolab edelasse ning suubub Wisłasse 36,6 meetri kõrgusel merepinnast. Lisaks on see Elblągi kanali kaudu ühenduses Wisła lahega.
Jõe pikkus on 231 km, valgla pindala 5697 km².
Suuremad jõeäärsed linnad on Nowe Miasto Lubawskie, Brodnica, Golub-Dobrzyń ja Toruń.
Tríkala

Tríkala (kreeka keeles Τρίκαλα) on linn, mis asub Kreekas Tessaalia piirkonna loodeosas ja on Tríkala piirkonnaüksuse halduskeskus. Linn paikneb Pineiósi lisajõe Lithaíose ääres. Kreeka riikliku statistikaameti andmetel elab Tríkalas 81 355 inimest (2011), Tríkala piirkonnaüksuses kokku elab 131 085 inimest (2011).
Fusicolla

Fusicolla on seente perekond kottseente hõimkonnas.
Fusicolla merismoides

Fusicolla merismoides on seente liik kottseente hõimkonnas.
Violanta (eesnimi)

Violanta on naisenimi.
Violanta pärineb ladinakeelsest sõnast, mis tähendab kannikest ning seostub pehmuse ja õrnusega.
Statistikaameti andmeil elab Eestis Violanta-nimelisi inimesi vähem kui 5.
Januse võidukaar

Januse võidukaar ehk itaalia keeles Arco di Giano on hilisantiikne ehitismälestis Roomas, ainus säilinud neljafassaadiline võidukaar ("quadrifrons" ehk tetrapüloon). Ruudukujulise põhiplaaniga rajatis on ehitatud rooma tellistest ja rooma betoonist ning kaetud marmoriga. Võidukaar ehitati 4. sajandi alguses ristteele Forum Boariumi põhjaküljel Velabrumi piirkonnas.
Ehitis on ruudukujulise põhiplaaniga ja 16 meetrit kõrge. Nimetus "Ianus Quadrifrons" pärineb 16. sajandist. Ehitise algne funktsioon on siiamaani vaidluse objektiks, seda on varem seostatud Januse templiga, hiljem peetud Constantinus Suure auks Constantius II püstitatud võidukaareks. Ehitustehniline võrdlus Carnuntumi Heidentoriga on näidanud, et mõlemad ehitised on sama plaani ja ülesehitusega. Tänapäeval peetakse seda olulisele ristteele püstitatud tetrapülooniks, mille all tegutsesid kaubitsejad nagu muudes Rooma avalikes ruumides.
Kaart katvad marmorplaadid ja seda kaunistanud ehitusplastika olid valdavalt "spolia"-detailid. Igal fassaadil paiknesid 12 müüriorva skulptuuridega, mis on kaduma läinud. Nelja väravakaare lukukive kaunistavad ainsa säilinud raiddekoorina nelja jumalanna kujud: Roma ja Minerva ning võib-olla Juno ja Ceres.
Algselt oli ehitisel ka atikakorrus. 19. sajandil peeti seda ekslikult keskaegseks lisanduseks ja korrus lammutati, mistõttu kaar sai tänapäevase jässaka väljanägemise.
1993. aastal sai hoone kannatada Velabro San Giorgio kiriku ees toimunud autopommiplahvatuses, misjärel juurdepääs suleti.
Lauatennis olümpiamängudel

Lauatennis on olnud suveolümpiamängudel alates 1988. aastast, nii meeste kui ka naiste üksik- ja paarismängus. Lauatennises on domineerinud Hiina sportlased, kes on võitnud 42 alalt kokku 66 medalit, sealhulgas 37 võimalikust 42-st kuldmedalist, ja ainult ühel alal, 1988. aasta suveolümpiamängude meesüksikmängu võistlusel, ei õnnestunud võita ühtegi medalit.
Võistluste formaat.
Väljalangemissüsteemis turniir toimub nii meestel kui naistel, nii üksikmängus kui ka võistkonnavõistluses. Mängijad on valitud olümpiale vastavalt ITTF-i maailma edetabelile. Võistkonnavõistlus, mis alates 2008. aasta mängudest asendas paarismängu võistlusi, mängisid kolmeliikmelised võistkonnad igas ringis omavahel neli üksikmängu ja ühe paarismängu.
Hiina domineerimise tõttu lauatennises muudeti 2012. aasta olümpiamängude formaati nii, et igast riigist võib üksikmängus osaleda kuni kaks võistlejat. Kuna soolisel võrdõiguslikkusel oli suur fookus, sai segapaaride võistlus 2020. aasta suveolümpiamängude üheks üheksast uuest segapaarismängust. ROK tutvustas 2028. aasta suveolümpiamängude segavõistkondlikku võistlust, samas kui meeste ja naiste võistkondlikud alad jäetakse välja ning nende asemele taastati meeste ja naiste paarismängud.
Välislingid.
[[Kategooria:Lauatennis olümpiamängudel]]
Jürgen Joonas

Jürgen Joonas (sündinud 20. detsembril 2003) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.
Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 2 individuaalset kuldmedalit sprindidistantsil (2022 ja 2025) ning 2 kuldmedalit teatejooksus OK Võru meeskonnas (2023 ja 2025), lisaks võitnud 2 hõbedat ja 2 pronksi.
Kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel võitis ta 2024. aastal pronksi 10 km maanteejooksus ja 2025. aastal pronksi 5000 meetri jooksus. Sisekergejõustiku EMV-l võitis ta 2023. aastal pronksi 3000 meetri jooksus.
2023. aastal võitis ta Rumeenias toimunud orienteerumisjooksu juunioride MM-i sprindidistantsil pronksmedali.
2025. aastal võitis ta orienteerumisjooksu Balti meistrivõistlustel kulla tavarajal ja teatejooksus Eesti meeskonna koosseisus.
Violanta (ooper)

"Violanta", "Op." 8, on Austria helilooja Erich Wolfgang Korngoldi ühevaatuseline ooper. Libreto autor on austria näitekirjanik Hans Müller-Einigen. See on Korngoldi teine ooper, kirjutatud 17-aastaselt.
Esitusajalugu.
Ooper esietendus 28. märtsil 1916 Baieri Riigiooperis koos helilooja teise ühevaatuselise ooperiga "Der Ring des Polykrates", "Op." 7. Oopereid dirigeeris Bruno Walter. Põhja-Ameerika esietendus toimus 5. novembril 1927 New Yorgi Metropolitan Operas, kus Violantat mängis Maria Jeritza, Alfonsot Walter Kirchhoff, Simonet Clarence Whitehill, Giovannit Angelo Badà ja dirigeeris Artur Bodanzky.
Biebrza

Biebrza on jõgi Poolas, Narewi lisajõgi.
Jõgi saab alguse umbes kilomeetri kaugusel Nowy Dwórist lõunas, Valgevene piiri äärest. Białystokist loodes voolab see käänuliselt läbi Biebrza soode (poola keeles "Bagna Biebrzańskie"), mis pindalalt 1290 km² on Poola suurim sooala. Biebrza suubub Narewi jõkke Wierciszewo küla lähedal.
Jõe pikkus on 164 km, valgla pindala 7092 km².
Suuremad jõeäärsed asulad on Lipsk, Sztabin, Goniądz, Osowiec-Twierdza, Radziłów ja Wizna.
Biebrza jõe org ja ümbritsev maastik on väga mitmekesine nii taimestiku kui loomastiku poolest. Siin kasvab üle 950 soontaime liigi ja pesitseb üle 273 linnuliigi, teiste seas näiteks rohunepp, tutkas, valgetiib-viires, tarna-roolind, suur-konnakotkas, väike-konnakotkas, kääbuskotkas. Ümbritseva looduse kaitseks loodi 1993. aastal Biebrza rahvuspark.
Keskkool (ansambel)

Keskkool oli Tallinna punkbänd. Ansambel tegutses aastatel 2020–2024 ja saavutas lühikese tegutsemise jooksul suure menu– pealmiselt noorte punkarite seas.
Bändi laulutekstid on enamasti tugevalt ühiskonnakriitilised – näiteks ületarbimisest ja alkoholismist. Samuti propageeritakse tekstides "DIY–"kultuuri ja kliimateadlikust.
Bändi laulja Isabella Pragi on nimevalikut selgitanud sellega, et kõik peale kitarristi kukkusid keskkoolist välja.
Keskkool andis oma viimase kontserdi 28. detsembril 2024 Tallinnas, klubis Hall.
Laktalbumiin

Laktalbumiiniks on ajaloolistel põhjustel nimetatud kahte erinevat valkude fraktsiooni, mida on võimalik vadakust lihtsate meetodite abil isoleerida.
α-laktalbumiin on väike piimas leiduv valk, millel on oluline funktsioon piimasuhkru laktoosi sünteesil.
Albumiinid

Albumiinid on tuntuim valguperekond globulaarsete valkude seas. Kõige tüüpilisemad albumiinide esindajad on seerumalbumiinid, sealhulgas inimese seerumalbumiin ja veise seerumalbumiin..
Valguperekond

Valguperekond on rühm omavahel evolutsioonlises suguluses olevaid (homoloogseid) ja sarnase ehitusega (aminohapete järjestusega) valke.
Tavaliselt vastab valguperekonnale geeniperekond.
Homoloogia (geneetika)

Kaht geeni (või valku) nimetatakse omavahel homoloogseteks, kui need pärinevad ühisest eelkäijast.
Kui kahe geeni nukleotiidide järjestus langeb rohkem kui 30 % ulatuses kokku, siis peetakse vähetõenäoliseks, et neil ei ole ühine päritolu, ning neid peetakse homoloogseteks. Valke peetakse homoloogseteks, kui nende aminohapete järjestus langeb vähemalt 10 % ulatuses kokku.
Milvi Visnapuu

Milvi Visnapuu (sünninimi Milvi Uusmaa; sündinud 15. juulil 1946 Kuressaares) on eesti käsipallitreener ja spordipedagoog.
Milvi Visnapuu lõpetas 1964. aastal V. Kingissepa nimelise Kingissepa keskkooli (praegune Kuressaare Hariduse Kool), 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ning 2002. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna sporditeaduste magistrikraadiga. 2009. aastal omandas ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi spordipedagoogika ja sotsiaalteaduste erialal.
Käsipallurina tuli ta 1972. aastal Tartu Ülikooli naiskonnaga Eesti meistriks ning treenerina saavutas Tartu Ülikooli naiskonnaga Eesti meistritiitlid aastatel 1991 ja 1994–2000.
Mängijana kuulus ta Eesti koondisse aastatel 1967–1972 ning oli Eesti naiste käsipallikoondise peatreener aastatel 1990–1996.
Aastatel 1990–1996 oli Milvi Visnapuu Eesti Käsipalliliidu juhatuse ja 1990–2000 treenerite nõukogu liige. Ta kuulus Tartu Ülikooli Spordiklubi juhatusse aastatel 1992–1996 ja 1998–2002 ning oli Tartu Ülikooli spordinõukogu liige aastatel 1998–2002. Aastatel 2004–2021 oli ta Eesti Olümpiakomitee käsipallitreenerite kutsekomisjoni esimees.
Alates 1971. aastast töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli ning hiljem Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas. Aastatel 1971–1977 oli ta sportmängude kateedri õpetaja, 1977–1989 kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja ning vanemõpetaja. Aastatel 1989–1992 töötas ta sportmängude kateedri lektorina, 1992–1995 lektoraadi juhatajana ning seejärel treeninguõpetuse õppetooli sportmängude osakonna vastutava õppejõuna.
Isiklikku.
Tema poeg Indrek Visnapuu on korvpallur ja korvpallitreener.
Globulaarsed valgud

Globulaarseteks valkudeks nimetatakse valke, mille tertsiaar- või kvaternaarstruktuur on enam-vähem kerakujuline. 
Nende mittepolaarsed külgahelad ulatuvad molekuli sisemusse, polaarsed külgahelad väljapoole, tingides vesilahustuvuse.
Globulaarsed valgud on üks valkude põhiklasse fibrillaarsete valkude ja membraanvalkude kõrval.
Sellesse rühma kuuluvad:
Ants Vändrik

Ants Vändrik (18. aprill 1958 Tallinn – 26. mai 2025) oli eesti korvpallur ja korvpallitreener.
Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 22. Keskkooli ning 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna. 
Korvpalli õppis mängima Kalinini rajooni spordiklubis Gunnar Simsoni juhendamisel. Ta kuulus Eesti NSV noortekoondisse ning mängis aastatel 1979–1982 NSV Liidu esiliigas Ehitaja meeskonnas. 
Eesti NSV meistrivõistlustel saavutas ta Standardi meeskonnas neli kuldmedalit (1986, 1987, 1989, 1990) ning ühe hõbemedali (1985). Aastal 1979 võitis ta Metallisti meeskonna koosseisus pronksmedali.
Treeneritööd alustas mängimise ajal, oli 1982. aastast noortetreener. Aastatel 1991–1992 töötas Soomes ja juhendas Nokia võistkonna noori. Aastatel 1993–1998 juhendas ta Eesti meistrivõistlustel mänginud Rakvere Markuse ja Tallinna Kamee meeskondi ning tegeles aktiivselt ka noortekoondiste ettevalmistamisega.
Salenieki keraamika

Üldist.
Salenieki keraamika oma nime saanud Põhja-Lätis asuva Salenieki kalme järgi, kust seda tüüpi keraamikat esmakordselt suuremas koguses leiti. Tegemist on enamasti siledapinnalise nõutüübiga, mis levis nooremal rooma rauaajal ja rahvasterännuajal tänapäeva Eesti ja Põhja-Läti aladel. Oma levikult on ta nii ajaliselt kui ruumiliselt üsna piiritletud, küll aga on aja jooksul Salenieki keraamikast kujunenud teisi keraamika tüüpe.
Omadused.
Selle keraamikastiili voolimismaterjalis on rohkelt liiva ja võib esineda ka kivipurdu, kusjuures keraamika pind on sile, vahel lausa läikiv, kiilaks poleeritud. 
Salenieki stiilis keraamiliste nõude seinad on õhukesed ja kaunistusteta. 
Nõude kuju on nivendiline (ehk murdjoonelise käänukohaga nõu küljel), nõgusa võrikuga (keraamilise nõu kaela ja ülaserva vaheline osa) või sirge võrikuga ja kergelt mõhkjas ning põhi on enamasti lame või nõgus ja esineda võib põhjaranti ehk alast.
Päritolu ja levik.
Antud keraamikastiil on levinud peaaegu kõikjal Eestis, kuid nii ajas kui ruumis ebaühtlaselt. Põhiliselt leitakse seda tüüpi savinõusid või nende katkeid tarandkalmetest, vähesemal määral asulakohtadest või rahvasterännuaja linnustelt.
Varaseimad Salenieki keraamikanäited Põhja-Lätist ja Lõuna-Eesti tarandkalmetest pärinevad umbes 3.–4. sajandist pKr ning on saanud mõjutused ilmselt Läänemere ranniku kaguosast ja Masuuria järvistu piirkonnast.
Lõuna-Eestist levis selline keraamika Kesk-Eestisse, kuid pole kindel, kas ka kaugemale põhja poole. Põhja- ja Loode-Eestis levib selline keraamika alates 5. sajandi keskpaigast, kusjuures sealse keraamikamõjutused võivad pärineda ka Gotlandilt. Salenieki keraamikast on Lõuna-Eestis hiljem välja kujunenud Rõuge tüüpi keraamika ja Põhja- ning Lääne-Eestis Iru tüüpi keraamika. Kirde-Eestis on sellised nõud enne eelviikingiaega haruldased.
Aupaiste

Aupaiste ehk pühapaiste ehk nimbus (ladina keeles "nimbus" 'pilv') on religioosses kunstis esinev enamasti sõõrina kujutatud valgusala või kiirte- või leegipärg jumaliku või püha isiku kujutise ümber.
Aupaiste esineb paljude usundite kunstis alates vanaajast nii Euroopas kui ka Aasias ja sel on kindel koht ka kristlikus ikonograafias. Aupaiste võib ümbritseda nii isiku pead kui ka tervet keha (näiteks mandorla).
Elblągi jõgi

Elbląg on jõgi Põhja-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas.
Jõgi saab alguse Drużno järvest, kulgeb põhjasuunas läbi Elblągi linna ning suubub seejärel Wisła lahte.
Jõe pikkus on 14,5 km.
Narva Rootsi-Soome Mihkli kogudus

Narva Rootsi-Soome Mihkli kogudus oli luterlik kogudus Narvas.
Narva Mihkli kogudus.
Tõenäoliselt oli Narvas eesti kogudusel omaette kirik juba 16. sajandil. Kui Narva 1610. aastal suures osas maha põles, hävis ka eestlaste kirik. Uus kirik valmis 1616. aastal ja uues kirikus oli koos eesti kogudusega ka Narva soome kogudus. 17. sajandil ehitatud algne soome ja eesti (mittesaksa) koguduse puukirik hävis 1659. aastal Narva tulekahjus. Rootsiaegses Ingerimaa kubermangu keskuses, kasutas rootsi luterlik kogudus jumalateenistuseks Narva toomkirikut, kui kivikiriku, mille ehitamist soomlased olid alustanud, kinnitas Rootsi valitsus 1645. aastal Narva toomkirikuks ja andis selle rootsi kogudusele. 
Soome ja eesti kogudused liideti 1655. aastal kokku üheks soome-eesti koguduseks. Narva soome-eesti koguduse soome vaimulikena tegutsesid Michael Jacobi (1669), abipastorina Johan Peurenius (1691), Jakob Maidelin (1699), Erik Candelin (1712–1713). 2. soome-eesti koguduse kirik aga hävis 1704. aastal ning 1704–1727 pidas soome-eesti kogudus oma jumalateenistusi Narva raekoja saalis. Uue kiriku ehitamise loa sai soome-eesti kogudus 1726. aastal. 1727. aastal sai ristikujulise põhiplaaniga kirik Narva uuslinnas valmis ja see pühitseti peaingel Miikaeli päeval (mihklipäeval).
Narva Mihkli rootsi-soome kogudus.
Soome kogudusega liitusid 1708. aastal Narvast küüditatud ja asumiselt tagasi pöördunud rootslased ja 1727. aastal asutati rootsi-soome Miikaeli kogudus. Koguduses ("soome-rootsi-eesti kogudus") olid ka eesti pihtkond kuni eesti koguduse moodustamiseni Narva manufaktuuri tööliste Joaoru Aleksandri kirikus.
1797. aastal, asehalduskorra likvideerimisega anti Narva koos Ivangorodi linnaosaga, linna administreerimist silmas pidades Peterburi kubermanguga ja Narva linn jäi maakonnavaba linnana Peterburi kubermangu Jamburgi maakonna koosseisu. 
1832. aasta 28. detsembril võeti Venemaa keisri Uus evangeelse luteri kiriku seadus, millega kõik varasemad luterlikku kirikukorraldust reguleerinud seadused ja korraldused kuulutati kehtetuks ja millega Peterburis asutati Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium, millele allutati kõik Läänemere kubermangude, Soome ja Venemaa luterlikud konsistooriumid ja kogudused. Narva linnakogudused (Narva Rootsi-Soome Mihkli kogudus ja ka filiaalkogudus Kosemkinas (Narvusis) ning Narva Johannese kogudus ja ka filiaalkogudused Oudovas ja Jamburgis) kui Peterburi kubermangu piires asuvad luteriusulised kogudused allusid Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumi VELK Peterburi konsistoriaalringkonda.
Jamburgi maakonna Narva linna Mihkli rootsi-soome koguduse pastori piirkonnas oli ka filiaalkogudus Kosemkinal, mille kirikukihelkonda kuulusid : Arsiansaari, Feodormaa, Haavikko, Hakaja, Hamala, Hinnola, Joenperä, Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Korovina, Kotko, Kukkosi, Kullankylä, Kurkula, Laukaansuu, Liivakylä, Luttova, Mannakka, Narvusi, Pärspää, Ropsu, Salansuu, Struuppova, Suokylä, Sutela, Takaväljä, Tiensuu (Täyssinä), Uusi Narvusi, Uusi Struuppova, Vena, Vipiä.
Jakob Maidelin (surn. 1729), soome koguduse abipastor
Põltsamaa portselan

Portselan on hinnatud kõrgkuumutatud materjal, mille savimassi töötlemise järel saadakse tugev, veekindel ja kohati isegi läbikumav materjal. Põltsamaa portselani toodeti Põltsamaa portselanimanufaktuuris aastatel 1782–1800 ning seal toodetud koobaltsinine, harvem mitmevärviline lilledekooriga portselan on võrdlemisi haruldane.
Uurimislugu.
Portselanitootmise kohta Põltsamaal ol allikamaterjali teada suhteliselt vähe. Enam sai valdkond tähelepanu tänu Jüri Kuuskemaale, kes 1971. aastal avastas Põltsamaa linnuse hoovilt mõned portselanikillud ning korraldas 1972.–1973. aastal proovikaevamised nn meistrite maja piirkonnas.
Nende tööde põhjal, samuti avastatud praaktoodangut aluseks võttes selgitas Kuuskemaa, milliseid nõusid Põltsamaal toodeti ning kirjeldas avastatud meistrimärke. Esimeste mittearheoloogiliste kaevetöödega Põltsamaa lossihoovil tehti algust juba aastatel 1947–1952, mil Põltsamaa kogudus otsustas taastada kiriku. Erinevate ehitustööde tõttu tehti mitmeid kaevetöid ka 1970.-80. aastatel, kus mõnel juhul koguti ka portselani valmistamisega seonduvat ainest. Arheoloogilise suunitlusega välitöödeni jõuti alles 1998. aastal, mil 
väravahoones juhatas kaevamisi arheoloog Andres Tvauri.
Põltsamaa portselani iseloomustus.
Kuna suur osa väljakaevamistel ja maastikuvaatlustel leitud portselanikildudest on praaktoodang või selle osa, baseerub ka üldine Põltsamaa portselani iseloomustus nendel leidudel. Teisalt on praakmaterjal hea indikaator keraamika tootmiskoha leidmiseks.Portselani maalingute loomiseks kasutati väga erinevaid värvitoone, kuid valdava enamuse moodustas koobaltsinine värvitoon. Üldplaanis saab Põltsamaa 
manufaktuuri toodangu jagada kahe suurema kunstistiili vahel – rokokoo ja 
klassitsismi ning valdava osa toodangust moodustasid söögi- ja tarbenõud, lisaks vaasid ja pisiplastika.
Maalingute eeskujuks võisid olla "Taani lillede" temaatika (just tänu Saksa meistrite palkamisele ning viimaste kokkupuutele Taani meistritega) , kuid kindlasti mitte ainsana. Lisaks koobaltsinisele on väga palju ka kirjuvärvilist leiumaterjali, kuid nende detailne kokkupanek on keerulisem.
Portselanileiud.
Siim Pärtma on 2013. aastal koostatud bakalaureusetöös Põltsamaa portselani hulka kuuluvateks nimetanud järgmised nõuvormid: tassid, alustassid, glasuurialuse sinise maalinguga nõud, pisiplastika, tooside ja kaante nupud, figuraalplastika, statuetid, kannud jne. Oluline tunnus, mille põhjal Põltsamaa portselani teistest sarnase dekooriga nõudest eristada, on põhjamärgid (viitavad nii selle valmistanud tehasele, modelleerijale, 
dekoreerijale või ka vabriku omanikule ning loomisajale), millest Pärtma oma töös ka täpsemalt räägib. Näiteid esemetest ja esemeleidudest võib leida näiteks Põltsamaa Muuseumi eksponaatide või Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi kogude hulgast.
Vaata lisaks.
Siim Pärtma bakalaureusetöö
Heiki Einpaul

Heiki Einpaul (sündinud 22. märtsil 1962) on eesti ettevõtja.
Ta on olnud AS Hekotek omanik ja juhatuse esimees, 2024. aastast sama ettevõtte nõukogu esimees.
Isiklikku.
Jürgen Einpaul on tema poeg.
Lovise Harriette Koppel

Lovise Harriette (ka "Harriet") Koppel (sündinud 30. mail 2006) on eesti orienteeruja.
2025. aastal võitis ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel 2 kulda – sprindis ja segateatesprindis Tartu Katoliku Spordiklubi võistkonnas.
2022. aastal võitis ta suusaorienteerumise Euroopa noorte meistrivõistlustel teatesõidus Eesti naiskonnas pronksmedali.
Sergei Maasin

Sergei Maasin (varasem nimekuju Sergei Mazin; sündinud 5. septembril 1950 Tartus) on eesti laulja.
Hariduselt on Maasin insener-mehaanik. 1976. aastal lõpetas ta Riikliku Filharmoonia estraadistuudio.
Ta on laulnud Tartu kultuurimaja taidlusringis, armee taidlusansamblis, ETV laste ja noorte laulukonkursil "Kaks takti ette" (1972), Nõukogude Liidu Kesktelevisiooni muusikasaadetes, telekanali Rossija-1 2025. aasta 8. juuni muusikasaates "Песни от всей души", Moskva Riiklikus Raadios, kabareedes, ­varieteedes ja kirikukoorides, välismaal (Saksamaal, Ameerika Ühendriikides ja Hispaanias) ning ansamblites "Vana Toomas" (1976) ja "Pirita" (1976).
Ta on olnud Gershwini konkursi žürii liige.
Maasini esimesed laulud olid venekeelsed. Ta on tõlkinud tuntud vene laule eesti keelde. Laulusõnu on kirjutanud koos Margus Lepaga.
TV3 meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt" (6. novembril 2016) parodeeris Inga Lunge Sergei Maasini laulu – "Viktoria".
Ta on produtseerinud kontserti "Kauge tähevalgus".
Ta on töötanud Lindakivi kultuurikeskuse direktori asetäitjana.
Ta kuulub Eesti Keskerakonda ja on kandideerinud kohalikel valimistel Lasnamäe linnaosas.
Albumid.
Maasin on avaldanud seitse eestikeelset ja kuus venekeelset heliplaati, sealhulgas:
Isiklikku.
Tema bioloogilise isa perekonnanimi on Maasin, kasuisa on Rein Koitmets ja ema on Raissa Koitmets. Tal on kasuvend Olev Koitmets ja kasuõde Monika Tötterman.
Tema abikaasa on Svetlana. Nad kohtusid Vene Kultuurikeskuses Svetlana 55. sünnipäeval, kus Sergei esines. Nad elavad Tallinnas Lasnamäe linnaosas. Maakodu asub Kesk-Eestis.
Tema lemmiklauljad on Uno Loop, Georg Ots, Muslim Magomajev ja Filipp Kirkorov.
Esinedes hoiab lavanärvi maandamiseks sõrmes kaht kuldsõrmust.
Sergeil on poeg.
Tähtrist

Tähtrist (prantsuse keeles "étoile en croix"; saksa keeles "Sternkreuz" või "vierstrahliger Stern" 'neljatipuline täht', inglise keeles "mullet of four points") on heraldikas kasutatav kujund, nelja tipuga täht, mille iga tipp on suunatud vapikilbi ühe külje keskpunkti. Seda ei loeta heraldikas, mitte ristide, vaid tähtede hulka kuuluvaks kujundiks.
Sela (ansambel)

 
Ansambel Sela on Eesti ansambel, mis kujunes 1960. aastate lõpus Eesti Metodisti Kiriku Tallinna koguduse juures tegutsevate noorte vaimulikust liikumisest. Ansambli asutaja ja üks peamisi eestvedajaid oli Jaanus Kärner (hiljem Jon Karner), kelle juhtimisel hakati kombineerima lääne eeskujudest inspireeritud gospelmuusikat kristliku kuulutustööga. Tegemist oli esimese omalaadse kollektiiviga Nõukogude Liidus, mille tegevus keskendus evangeeliumi levitamisele muusika kaudu.
Ansambel alustas mitmehäälsete spirituaalide esitamisega, millele hiljem lisandusid instrumendid ja lavalised väljendusvahendid. Esineti peamiselt koguduste ruumides Tallinnas ja mujal Eestis. Oluliseks tegevussuunaks kujunesid regulaarsed neljapäevased noorteteenistused, palveõhtud ja palveööd. Kollektiivi mõju oli märkimisväärne nii kirikus kui ka väljaspool, olles osaliselt vastureaktsioon traditsioonilistele muusikavormidele ja ideoloogilistele piirangutele.
Ansamblisse on aastate jooksul kuulunud üle 70 isiku, kelle hulgas oli mitmeid tuntud muusikuid nagu Erkki-Sven Tüür, Marju Kuut ja Kadri Hunt. Samuti osalesid ansambli tegevuses mitmed vaimulikud nagu näiteks Joel Luhamets ja Toomas Pajusoo.
Lisaks kontserttegevusele valmisid ka mitmed temaatilised muusikalid, näiteks Erki-Sven Tüüri "Via Avium" (1976) ja "Elav vesi" (1978), milles olid ühendatud muusika, tunnistused ja lavaline liikumine. Esimeseks salvestuspaigaks ja prooviruumiks kujunes Apteegi tänaval asunud kogudusemaja keldrikorruse ruumid. "Via Avium" salvestati Tallinna Tehnikaülikooli stuudios.
Ansambli tegevust saatsid mitmed välised takistused. Nõukogude võimude vastuseis avaldus jälgimises, ülekuulamistes ja esinemispiirangutes. Sellest hoolimata jätkus Sela töö järjepidevalt ning kollektiivi tegevusel oli märgatav mõju Eesti kristliku muusikakultuuri arengule. Lisaks muusikalisele panusele osales ansambel ka vaimuliku kirjanduse ning Piiblite levitamises, mis toimus koostöös kodu- ja välismaiste partneritega.
Ansamblit Sela on peetud üheks olulisemaks evangeelse liikumise väljenduseks Eestis 20. sajandi teisel poolel. Nende pärandit on käsitletud nii suulistes mälestustes kui ka teadustöödes, sealhulgas Naatan Hollmani 2025. aasta uurimistöös .
Külaplats

Külaplats on Eesti küladele omane ühistegevuseks mõeldud väljak, kus korraldatakse kultuuri- ja spordiüritusi ning muid kogukonna ettevõtmisi. Tavaliselt haldab külaplatsi kohalik külaselts.
Kirjeldus.
Külaplatsil või selle kõrval võib asuda mõni või kõik alljärgnevad:
02.06.2025 seisuga on Maa- ja Ruumiameti aadressiandmete infosüsteemis 60 kinnistut, mille nimes on "külaplats", ja veel 11 kinnistut, mille nimes on "külakeskus", kuid külaplatside kohta võidakse kasutada ka muid nimesid.
Osakeste avastamise ajajoon

Ajajoon hõlmab kõiki osakesi, mis on praeguste teadmiste järgi elementaarosakesed, samuti kõige olulisemate liitosakeste (mitme elementaarosakese kombinatsioonid) ja antiaine avastamise aegu
Karol Nawrocki

Karol Tadeusz Nawrocki (sündinud 3. märtsil 1983 Gdańskis) on Poola ajaloolane ja poliitik. Ta valiti 2025. aasta 1. juunil Poola presidendiks ning vannutati ametisse 6. augustil 2025. 
Ta on aastast 2021 Rahvusliku Mälu Instituudi juht. Aastatel 2017–2021 oli ta Gdański Teise Maailmasõja Muuseumi direktor.
Nawrocki on uurinud kommunismivastast võitlust Poolas, organiseeritud kuritegevust Poola Rahvavabariigis ja spordiajalugu. Veebruaris 2024 kuulutas Venemaa ta tagaotsitavaks tema tegevuse tõttu Poola punamonumentide eemaldamise juures. Novembris 2024 teatas erakond Õigus ja Õiglus, et toetab parteitut Nawrockit 2025. aasta presidendivalimistel.
Tema kampaaniaplatvormi on kirjeldatud patriootliku, kristliku, NATO-meelse ning Donald Trumpi-meelsena. Ta on pigem konservatiivsete vaadetega ning on süüdistanud valitsuskoalitsiooni ja seksuaalvähemusi laste seksualiseerimises. Ta toetab Katoliku kiriku ja valitsuse lähedaste suhete jätkumist, abordi kriminaliseerimist ja on vastu homoabieludele (ning -kooseludele). Geopoliitiliselt on ta toetanud suhete arendamist Ameerika Ühendriikide ja NATO-ga, kuid olnud vastu Euroopa integratsioonile.
Heidi Iivari

Heidi Iivari (õieti Heidi Sanna Maarika Iivari; sündinud 10. aprillil 1974 Soomes) on soome päritolu soome-eesti luuletaja, tõlkija ja kultuurikorraldaja, kes alates 2006. aastast elab ja töötab Eestis.
Elukäik.
Ta on lõpetanud 2001. aastal Tampere Ülikooli magistriõppes soome kirjanduse erialal.
Heidi Iivari tutvus Eestiga sai alguse 1999. aastal, kui ta soome üliõpilasena tuli Tamperest vahetusüliõpilaseks Tartu Ülikooli ja hakkas eesti-soome kultuurisuhtluse vallas tegutsema Tartus Tampere majas. 2006. aastast elab ta püsivalt Eestis, kus on õpetanud soome keelt, tõlkinud ilukirjandust ja korraldanud kirjandusüritusi. 
Aastatel 2006–2011 töötas ta Tartus Soome Instituudis. 2010. aastatel töötas ta Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride kolledžis soome keele õpetajana ning kirjandusfestivali "Luulesõit" pressiesindajana. Soome keelt on ta õpetanud ka Tartu Rahvaülikoolis ja õpetab seda siiani mitmes vormis veebikoolitustel.
Alates augustist 2020 töötab ta Soome Instituudis programmikoordinaatorina.
Loominguline tegevus.
Enda luulet hakkas ta kultuuriüritustel esitama ja tutvustama alates 2018. aastast, kusjuures ta on teinud seda kultuurifestivalidel nii Eestis, Soomes kui ka Hispaanias. 2020. aastal sai ta kolmanda koha Eesti Luuleprõmmu finaalis ja esindas Tartut UNESCO kirjanduslinnade Slam-O-Visioni lavaluulevõistlusel. Iivari luulet on tõlgitud inglise, hispaania ja prantsuse keelde ning tema tekste saab lugeda eesti ja soome keeles veebiantoloogiates "Viron runokartta" ja "Sinisild/Sinisilta" (2020).
Teosed.
Luulekogud.
Iivarilt on 2025. aasta mai seisuga ilmunud kaks luulekogu, mille eripära on kakskeelsus:
Isiklikku.
Heidi Iivari peres on kolm last.
Iivari harrastused on lugemine, kirjutamine, jooga, kultuuriüritused, nüüdiskunst, teater ja ratsutamine. Tamperes elades tantsis ta aastaid salsat.
Bra-ket-tähistus

Bra-ket tähistus, tuntud ka kui Diraci bra-ket tähistus, on lineaaralgebra ja lineaaroperaatorite tähistus komplekssetes vektorruumides. See on loodud spetsiaalselt kvantmehaanika arvutuste lihtsustamiseks ja leiab sellel alal laialdast kasutust. Tähistus võimaldab esitada kvantolekuid ja operaatoreid.
Bra-ket tähistuse pakkus välja Paul Dirac oma 1939. aasta artiklis „A New Notation for Quantum Mechanics“, mis seadis eesmärgiks kvantmehaanika väljendamise lihtsustamise. Dirac pidas vajalikuks luua esitusviis, mis laseb lihtsasti kirja panna õigeid asju ja raskeks muuta valede üles märkimise, lisaks sellele oli uues süsteemis vaid üks viis suuruse kirja panemiseks mitme võrdväärse asemel. Tähistus sai oma nime sõnast „bracket“ (ing. k. „sulg“), sest sümbolkeel kasutab laialdaselt erinevaid sulge.
Tähistus.
Kvantmehaanikas vastab igale kvantolekule olekuvektor Hilberti ruumis. Selleks, et eristada seda sorti vektoreid muudest füüsikalistest vektorsuurustest kasutatakse vektorite asemel kete.
Kvantmehaanikas ja kvantarvutuses kasutatakse bra-ket tähistust kõikjal kvantolekute märkimiseks. See tähistus kasutab noolsulge 〈 ja 〉 ning püstkriipsu formula_1 , et koostada „brasid“ ja „kete“.
Ket esitatakse kujul formula_2, mis matemaatiliselt tähistab vektorit formula_3 kompleksses vektorruumis formula_4 ja füüsikaliselt olekut mingis kvantsüsteemis.
Bra esitatakse kujul formula_5, mis matemaatiliselt tähistab lineaarkujutust formula_6 ehk vektorruumi formula_4 iga vektori kujutust komplekstasandile formula_8. Lõplike mõõtmetega vektorruumis võib ket-vektorit vaadelda veeruvektorina ja sellele vastavat bra-vektorit hermeetiliselt konjugeeritud kujul reavektorina.
Skalaarkorrutis.
Bra- ja ket-vektorite abil saab kvantmehaanika komplekssetes vektorruumides moodustada skalaarkorrutise
formula_9,
kus esimene vektor on hermiitiliselt konjugeeritud ja seega tulemus kompleksarv. Maatriksi hermiitiliselt konjugeeritud kaasmaatriks on transponeeritud maatriks, mille elemendid on kompleksselt konjugeeritud st esialgse maatriksi kaaskompleksid formula_10. Skalaarkorrutis võimaldab kvantmehaanikas esitada tõenäosust ja võrrelda kahte olekut. Skalaarkorrutist üles märkides ei pea kirjutama kahte püstkriipsu.
Väliskorrutis.
Vastupidises järjekorras korrutades, saame väliskorrutise
formula_11,
mille tulemus on maatriks. Väliskorrutis moodustab projektsioonioperaatori, mis esindab füüsikalise suuruse mõõtmise elementaarseid sündmusi.
Norm.
Vektori norm ehk pikkus on mittenegatiivne reaalarv formula_12
Rakendused.
Kuna pea iga kvantmehaanika arvutus kasutab vektoreid ja lineaarseid operaatoreid, on bra-ket tähistus selle ala põhiliseks töövahendiks.
Lainefunktsioone ja teisi kvantolekuid saab esitada vektoritena Hilberti ruumis. Bra-ket tähistuses võib üles-spinniga elektroni olekut märkida näiteks formula_13.
Kvantolekute superpositsiooni saab esitada erinevate olekute vektorite summana. Näiteks kvantarvutuses saab olekute formula_14 ja formula_15 superpositsioonis olevat kvantbitti esitada võrdusega formula_16, kus formula_17 ja formula_18 on kompleksarvulised tõenäosusamplituudid. Kogutõenäosus formula_19.
Quetzalcoatl

Quetzalcoatl (nahuatli keeles "Quetzalcōātl" 'helendavate sabasulgedega madu', 'sulismadu') on jumal mitmes Mesoameerika kultuuris: sealhulgas tolteekidel, asteekidel ja maiadel.
Sari Multala

Sari Susanna Multala (sündinud 5. juulil 1978 Helsingis) on Soome purjetaja ja poliitik, ta on Rahvusliku Koonderakonna liige. Ta valiti 2015. aasta Soome parlamendivalimistel Rahvusliku Koonderakonna esindajana Uusimaa valimisringkonnast eduskunna liikmeks. Alates 24. jaanuarist 2025 on ta Petteri Orpo valitsuses Soome keskkonna- ja kliimaminister. Varem oli ta (20. juunist 2023 kuni 24. jaanuarini 2025) Petteri Orpo valitsuses Soome teadus- ja kultuuriminister. Ta on Vantaa linnavolikogu liige ja oli aastatel 2017–2023 Vantaa linnavolikogu esimees. Ta on kolmekordne maailmameister purjetamises.
Ta sündis aastal 1978 Helsingis. Ta on lõpetanud "Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu", kust sai ärijuhtimise magistrikraadi. Lisaks lõpetas ta aastal 2015 Kuortane lütseumi, kust sai treeneri kvalifikatsiooni.
Ta elab Kuninkaanmäkis Vantaas. Ta valiti Rahvusliku Koonderakonna kandidaadina Vantaa linnavolikokku 2012. aasta kohalikel valimistel ja eduskunda 2015. aasta Soome parlamendivalimistel Uusimaa valimisringkonnast 6118 häälega. 2019. aasta Soome parlamendivalimistel sai ta 7724 häält ja valiti teiseks ametiajaks. Ta on töötanud eduskunnas hariduskomisjonis, põllumajandus- ja metsanduskomisjonis, keskkonnakomisjonis, luurejärelevalve komisjonis ja õiguskomisjonis.
Ta oli 20. juunist 2023 kuni 24. jaanuarini 2025 Petteri Orpo valitsuses Soome teadus- ja kultuuriminister. 24. jaanuarist 2025 on ta Petteri Orpo valitsuses Soome keskkonna- ja kliimaminister.
Bandvagn 202

Bandvagn 202 (Bv 202) on amfiibne lume peal liikuv roomikutega liigendmaastikusõiduk, mille töötas välja Volvo tütarettevõte Bolinder-Munktell Rootsi armee jaoks 1960. aastate alguses.
Kirjeldus.
Sõiduk koosneb kahest kummist Kegresse roomikuüksusest, mille vahel on mitmesuunaline pöördliigend. Esiosa sisaldab mootorit ja käigukasti, mille kaudu jõuülekanne toimub esiratastele, ning pöördmehhanismis oleva kardaanvõlli kaudu ka tagumistele rööbastele. Pöördtelje hüdrauliline silinder "paindub" sõiduki keskelt, et seda juhtida – rööbasteeüksusi ei pidurdata roolimiseks nagu tavalistel roomikmasinatel. Juhtimisseadmed on tavaline rool sõiduki vasakul esiosas. See võib saavutada kiiruse 35 km/h maal ja 7 km/h (3,8 kn) vee peal.
Bv 202-l on esivagunis on juht ja komandör ning tagavagunis on kuni kaheksa sõdurit või 800 kg. Seda saab kohandada ka muudeks rakendusteks.
Tootmine algas Arvikas 1964. aastal ja lõppes 1981. aastal. Bv 202 järeltulijaks on hiljem olnud Bandvagn 206, mille konstrueeris ja ehitas Rootsi insenerifirma Hägglund &amp;amp; Söner ning mida nüüd toodab BAE Systems AB.
Bv 202 oli mõeldud vägede ja varustuse transportimiseks Põhja-Rootsi lume- või sooaladel. Viimane Rootsi üksus, mis seda sõidukit kasutas, oli ratsavägi, kelle arvates oli manuaalkäigukast Bv 202 palju vaiksem kui automaatkäigukast Bv 206.
Norra armee üksused, millel olid nii Bv 202 kui ka Bv 206, kasutasid Bv 202-t esimese sõidukina, kui lumeolud olid keerulised. Bv 202 toimis paremini sügavates ja/või keerulistes lumeoludes.
Mk1 Bv 202 jõuallikaks on 82,5-hobujõuline Volvo B18, MK2-l 97-hobujõuline (72 kW) B20. Sellel on väiksem surve maapinnale kui suusatajal ja see on täielikult amfiibne.
Bv 202-t kasutasid NATO väed ja see vahetas välja vanema Rootsi Snow Trac ST4 lumesõiduki, mida kasutas NATO alluvuses Briti merejalavägi.
Sarnased sõidukid.
Bv 202 ATV-ga sarnased sõidukid on järgmised:
Boliivia ararauna

Boliivia ararauna ("Ara glaucogularis") ehk boliivia lasuuraara on linnuliik aara perekonnast papagoilaste sugukonnast.
Boliivia ararauna on 85 cm pikk. Tiiva pikkus on 330–363 mm, saba on 422–480 mm. Kaalub 600–800 g. Suled on seljapoolel sinised ja kõhupoolel kollased. Nokk ja jalad on tumehallid. Silmad on kollased, noorlindudel pruunid. Sarnaneb araraunaga, kuid äratuntav sinise kurgualuse järgi.
Boliivia araraunad elavad ainult Kirde-Boliivias.
Elavad savannides, palmisaludes ja liigivaestes troopilistes metsades 200–300 m kõrgusel merepinnast.
Elavad paaridena. Arvatakse, et nad on vähem sotsiaalsed kui teised aarad. Pojad elavad vanemate juures lühikest aega. Parvedena nähakse boliivia araraunasid harva.
Boliivia araraunad toituvad puuviljadest, seemnetest ja lehtedest.
Võivad pesitseda koos ararauna ja rohetiib-aaraga. Pesitsevad puuõõnsustes. Kurnas on 2–3 muna. Haudeperiood kestab 26–28 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 90–94 päeva vanuselt.
Boliivia araraunad võivad elada kuni 32-aastaseks.
Ordinaarid

Ordinaarid (prantsuse keeles "pièces ordinaires") on heraldikas vappidel kasutatavad lihtsad geomeetrilised kujundid, mis tavaliselt on sirgete piirjoontega, ulatuvad vapikilbi servadeni ning enamasti hõlmavad ligikaudu kolmandiku kilbi pinnast.
Ordinaaride kitsamate ja mitmekordsete teisendite puhul kasutatakse ordinaari nimetuse deminutiivvormi (näiteks "chevron" 'sarikas' ja "chevronel", "bar" 'latt' ja "barrulet"). Ordinaaride arv ja kategoriseerimine tähtsamateks (auväärseteks) ordinaarideks (prantsuse keeles "pièces honorables") ja subordinaarideks (näiteks inglise traditsioonis loetakse sinna geomeetrilised kujundid, mis ei ulatu kilbi ühest servast teiseni) erineb eri maade heraldikatraditsioonides.
Mõned erikujud.
Iga ordinaar ja subordinaar (ja ka vapikujund) saab esineda ka õõnes kujul (prantsuse keeles "vidé", inglise keeles "voided"). See tähendab, et kujundi keskel on kujundiga samakujuline auk, millest paistab kilbi või taga oleva kujundi värvus. Kui see värvus erineb allpool asetsevast, nimetatakse see ja kirjeldatakse väiksemat kujundit suurema peal asetsevana. Samuti võib kujund olla läbistatud ehk ümmarguse auguga keskel, millest paistab tagapool asuva kilbi või kujundi värvus.
Mõnikord on läbistatud ja õõnes kujunditel oma nimetused. Inglismaa heraldikas on kaldruut ("lozenge") õõnes kujul "mascle", läbistatud kujul "rustre".
Ratsasport olümpiamängudel

Ratsasport olümpiamängudel oli esimest korda kavas 1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis. Need lisati uuesti 1912. aasta olümpiamängudele ja on sellest alates kuulunud kõikide järgnevate olümpiamängude kavva. Praegu on olümpiaratsutamise distsipliinideks koolisõit, kolmevõistlus ja takistussõit. Igal alal jagatakse nii individuaalseid kui ka võistkondlikke medaleid. Alates XV olümpiaadist Helsingis 1952. aastal võistlevad naised ja mehed võrdsetel tingimustel.
Koos moodsa viievõistluse ratsutamiskomponendiga on see ainus olümpiaala, kus osalevad loomad. 
Rahvusvaheline ratsaspordi juhtorgan on Fédération Équestre Internationale. Esimesed olümpiamängud peeti selle alluvuses 1924. aastal. Sellest ajast peale on Saksamaa ratsutamisvõistluste juhtivaks jõuks saanud.
Välislingid.
[[Kategooria:Ratsasport]]
Päis (heraldika)

Päis on heraldikas üks ordinaaridest, vapikilbi ülaosa ühest servast teiseni ulatuv horisontaalne väli või riba, mis võib katta vapi kõrgusest veerandi kuni kolmandiku. Päis võib olla tühi, üksnes mingis heraldilises värvis, või kanda vapikujundeid.
Näited.
Päis võib olla kombineeritud mõne teise ordinaariga, kuid ei ulatu üle selle. Ta võib aga vapil asetseda mõne subordinaari peal, näiteks äärisel, "orle"il või suurel siseraamil.
Päis võib olla väljaks, millel vapi omanik demonstreerib kuulumist mõnda gruppi, kas poliitilisse rühma või dünastiasse. Näiteks "chef de France" kandis kuldseid liiliaid sinisel taustal ning see esineb Bourbonide vappidel, samuti mõnede linnade vappidel; Itaalia vappidel võib päis näidata suguvõsa gvelfide või gibelliinide hulka kuulumist.
Mari-Leena Talvitie

Mari-Leena Talvitie (neiupõlvenimi Kairivaara, sündinud 11. juunil 1980 Vaasas) on Soome poliitik, inseneriteaduste magister, parlamendiliige ja Rahvusliku Koonderakonna minister. Talvitie valiti Oulu linnavolikokku 2004. aasta kohalikel valimistel ja parlamenti 2015. aasta Soome parlamendivalimistel. Alates 24. jaanuarist 2025 on ta Petteri Orpo valitsuses Soome teadus- ja kultuuriminister. Ta on olnud muu hulgas Oulu linnavolikogu, Oulu linnavolikogu ja Oulu piirkonna keskkonnakomisjoni esimees. Ta on olnud ka Tehnikaülikooli TEK (Tekniikan Akateemisten Liitto TEK ry) esimees aastatel 2020–2024.
Talvitie on pärit Ilmajoelt. Ta lõpetas Ilmajoki lütseumi 1999. aastal. Ta õppis Oulu Ülikooli Tehnikateaduskonnas protsessi- ja keskkonnatehnika osakonnas keskkonnatehnika erialal tööstuskeskkonnatehnika erialal ning lõpetas ülikooli aastal 2010 inseneriteaduste magistrikraadiga.
Ta on töötanud mitmes Rahvusliku Koonderakonna organisatsioonis. 2014. aasta suve partei koosolekul valiti ta partei nõukogu esimeheks ja 2018. aastal Rahvusliku Koonderakonna aseesimeheks, kus ta jätkas kuni 2020. aasta suveni. Aastatel 2020 ja 2021 töötas ta Rahvusliku Koonderakonna parlamendirühma 3. aseesimehena. Ta on töötanud ka Rahvusliku Koonderakonna lähedal asuva "Kansalliskustannus OY" juhatuse liige.
Munitsipaalpoliitika.
Ta viibis Ilmajoki valla omavalitsuste valimistel 2000. aastal. Ilmajoki vallas oli ta aastatel 2001-2004 keskkonna- ja ehitusnõukogu liige. Pärast Oulu õppima kolimist valiti ta 2004. aastal Oulu linnavolikogusse 283 häälega. Oma esimesel hooajal (2005-2008) oli ta Oulu piirkondliku keskkonnanõukogu esimees, Oulu piirkondliku nõukogu liige ja provintsnõukogu liige. 2008. aasta munitsipaalvalimistel uuendas ta oma kohta 518 häälega. Aastatel 2009–2010 oli ta Oulu linnavolikogu 1. aseesimees. Aastatel 2010–2012 oli ta direktorite nõukogu ja piirkondliku nõukogu liige. Parlamentaarse ametiaja lõpu poole (16. mai 2011 - 31. detsember 2012) oli ta Oulu linnavalitsuse esimees.
2012. aasta omavalitsuste valimistel valiti ta Oulu linnavolikogu liikmeks Rahvusliku Koonderakonna kõige häälte kandidaadiks ja juhatas linnavolikogu parlamendiaja algusest alates 2015. aasta juunini. 2017. aasta munitsipaalvalimistel sai ta 912 häält, kuid oma parlamendiliikme tõttu ei võtnud ta oma võtmepositsioone. 2021. aasta munitsipaalvalimistel sai ta 1232 häält ja valiti jätkuks Oulu linnavolikogusse.
Maakonna haldus.
Ta on praeguse ametiaja jooksul Põhja-Pohjanmaa maakonna nõukogu esimees. Ta oli ka kandidaat Põhja-Pohjanmaa maakonna hoolekande piirkonnas ja valiti 1168 häälega.
Eduskund.
Aastatel 2007–2011 oli ta eduskunna liikme Petri Pihlajaniemi abi. Alates 2011. aasta juunist oli ta Esko Kurvineni assistent. 2015. aasta Soome parlamendivalimistel sai ta 4556 häält ja ta sai eduskunna liikmeks. 2019. aasta Soome parlamendivalimistel sai ta 5909 häält ja ta jäi edasi eduskunna liikmeks.
Euroopa Parlament.
Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Koonderakonna/EPP nimekirjas. Ta sai valimistel 5776 häält ja ei osutunud valituks.
Alates 24. jaanuarist 2025 on ta Soome teadus- ja kultuuriminister Petteri Orpo valitsuses.