Mehitamata maismaasõiduk

Mehitamata maismaasõiduk (inglise keeles "unmanned ground vehicle", lühend UGV) on maismaasõiduk, mille pardal ei ole juhti. Sõiduk töötab kas iseseisvalt või kaugjuhtimisega (ingl k "remotely operated vehicle", lühend ROV). UGV-sid on võimalik kasutada olukordades, mis oleksid juhile ohtlikud, ebamugavad või võimatud. UGV-sid kasutatakse peamiselt transpordi-, ründe-, eridemineerimis- ja luure-eesmärgil.
Liigid.
UGV-sid on võimalik liigitada nende suuruse ja otstarbe järgi. Paljud UGV-d on modulaarsed ning seetõttu saab nende otstarvet muuta ja ühel platvormil võib olla rohkem kui üks otstarve.
Juhtimine.
Kõik UGV-d võib liigitada juhtimismeetodi järgi kahte klassi: autonoomsed ja kaugjuhitavad.
Kaugjuhitavad UGV-d.
Kaugjuhitavad UGV-d on kõik sõidukid, mida juhendab operaator kaugjuhtimispuldi abil. Kõik sõiduki tegevused sõltuvad selle operaatori antud käskudest. Sõiduk võib saata operaatorile erinevate sensorite andmeid ja/või kaamerapilti.
Tänapäeval on kaugjuhitavad UGV-d levinuimad. Valdavalt kasutatakse neid inimeste asemel ohtlike ülesannete täitmiseks, näiteks lõhkeseadmete demineerimistöödel. UGV-d võimaldavad operaatoril saada ülevaadet olukorrast, kus selle operaatori kohalolek võib olla ohustatud. Näiteks 2011. aastal Jaapanis Fukushima tuumakatastroofis saadeti kõige esimesena uurima ja selle kahjusid hindama vähemalt seitse UGV-d ja kaks UAV-d (mehitamata õhusõidukit). Need olid varustatud (termo)kaameratega, kiirgusanduritega, mikrofonidega ja muude vahenditega, mis aitasid inforatsiooni ohutult koguda. Kogumine oleks muidu olnud radioaktiivse kiirguse tõttu üliohtlik.
Kaugjuhitavaid UGV-sid kaasatakse pääste- ja rahutagamisoperatsioonidel, seiretel ja patrullimistel. Politsei ja sõjavägi kasutab relvastatud UGV-sid (ehk UGCV) tulevahetustes, vähendades nii inimohvreid.
Autonoomsed UGV-d.
Autonoomset UGV-d võib käsitleda kui robotit. See ei vaja juhtimiseks operaatorit. Autonoomne UGV kasutab oma sensoreid ümbruskonna mõistmiseks ja ülesande täitmiseks. Sensor on seade, mis reageerib mingile füüsikalisele või keemilisele välistoimele ja muundab selle elektrisignaaliks, sest seda on hõlpus mõõta, võimendada, rakendada infotöötluseks või automaatseadme töölerakendamiseks. UGV-des kasutatavad sensorid on näiteks ultrahelisensor, aktseleromeeter, güroskoop, magnetomeeter ja infrapunaandur.
Autonoomsed UGV-d suudavad
Autonoomse relvastatud UGV (ehk UGCV) puhul on peamine proovikivi tsiviilisikute ja võitlejate eristamine. Seetõttu on vähetõenäoline, et lahingutes kasutatakse autonoomseid UGCV-sid, vähemalt seni, kuni leitakse töötav lahendus.
Liikumine.
UGV-d peavad olema võimelised liikuma eri maastikel ja vältima takistusi. Selleks rakendatakse eri süsteeme, mis seda võimaldavad. Sõidukid peavad olema võimelised liikuma nii tasasel kui ka ebatasasel pinnal, kaldpindadel, treppidel. Nad peavad ületama äärekive ja muid takistusi, mille ületamine on loomulik inimestele ja loomadele.
Rattad.
Rattad on vanim UGV-de liikumisviis, kuid selle võimalused on piiratud. Lisaks tavalistele ratastele kasutatakse ka näiteks Mecanumi, omni- ja Galileo rattaid. 
Roomikud.
Roomikud on levinuim UGV-de liikumisviis. Roomikutel on kõige suurem kokkupuutepind maaga ning seetõttu on ebaühtlasel pinnal sõiduk kõige stabiilsem. Seetõttu on roomikud ideaalsed EOD robotitele ja UGCV-dele.
Jalad.
Jalad on UGV-de kõige keerulisem viis liikumiseks. Sõidukiga pääseb peaaegu igale poole, kuhu on võimalik inimesel minna. Kõige enam jalgadega sõidukeid on valmistanud Boston Dynamics. Ettevõte asutati 1992. aastal ning on Google'i tütarettevõte.
Boston Dynamics jalgadega robotid: