tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otto von Krusenstern

Friedrich Otto Axel von Krusenstern (vene keeles "Отто Акселевич фон Крузенштерн"; (vkj 21. november) 1880 Peterburi Venemaa keisririik – 9. oktoober 1935 São Paulo, Brasiilia) oli Venemaa keisririigi ja Põhjakorpuse ning Loodearmee sõjaväelane (kindralmajor) ning Klooga mõisnik.
Elulugu.
Otto von Krusenstern sündis Klooga mõisniku kindralmajor Axel von Krusensterni (1851–1913) ning vabapreili Marie von Taube (1857–1880) pojana. Tema vend Konstantin von Krusenstern ("Константин Акселевич фон Крузенштерн"; sündinud 1883) oli samuti Venemaa sõjaväelane.
Otto von Krusenstern asus õppima Paažikorpusse. Tegevteenistusse asus ta 1. septembril 1897. Paažikorpuse lõpetas ta 9. augustil 1899 korneti auastmes ning suunati teenima Ratsaväegrenaderide ihukaitsepolku. 9. augustil 1903 ülendati ta porutšikuks. 1905. aastal lõpetas Otto von Krusenstern Nikolai Kindralstaabi Akadeemia 1. järgu tulemustega. Samal aastal ülendati ta staabikapteniks ja 28. mail nimetati kindralstaabi kapteniks. 1906. aastal lõpetas ta Ohvitseride ratsaväekooli üheaastased kursused. Kohustusliku teenistusaja riviteenistuses läbis Ratsaväegrenaderide ihukaitsepolgus (2. november 1906 – 2. november 1908).
Teenistust Kindralstaabis alustas Otto von Krustenstern 1. kaardiväe ratsadiviisi vanemadjutandina (26. november 1908 – 14. august 1913). 6. detsembril 1911 ülendati Krusenstern alampolkovnikuks. 14. augustist 1913 kuni 19. jaanuarini 1914 oli ta 50. jalaväediviisi staabi vanemadjutant, misjärel oli Peterburi sõjaväeringkonna ja Kaardiväe vägede staabi juures staabi käsundusohvitser.
Võitles Esimeses maailmasõjas ning ülendati 6. detsembril 1914 polkovnikuks. Oli 11. ratsaväediviisi staabiülema kohusetäitja.
Alates 24. detsembrist 1915 oli Krusenstern Kindralstaabi ülema käsutuses ning alates 21. detsembrist 1916 Soome Suurvürstiriigis asuva Suomenlinna kindluse staabiülem.
1918. aastal pärast oktoobrirevolutsiooni ja Soome kodusõja algust saabus Helsingist Eestisse ja asus elama Tallinna.
1919. aasta aprilli lõpul Eesti kaitseväe ülemjuhataja Johan Laidoneri käskkirjaga määrati Põhjakorpuse staabiülemaks, senise Põhjakorpuse staabiülema kohusetäitja Aleksei Vandami asemele (kes keeldus avalikult tunnustamast Eesti iseseisvust).
Põhjakorpuses teenis ülemkortermeistrina ("обер-квартирмейстер"); alates aprillist 1919 Põhjakorpuse staabiülem, 25. maist 1919 Põhjakorpuse tagalaülem, alates 31. augustist 1919. aastal Loode-Venemaa valitsuse sõjaministri (Nikolai Judenitš) kantseleiülem, alates 3. detsembrist 1919 Loodearmee staabi reservis. Ülendati 25. mail 1919 kindralmajoriks.
Pärast kindral Nikolai Judenitši väljaastumist Loode-Venemaa valitsusest 3. detsembril 1919 arvati Otto von Krusenstern reservi. Pärast Tartu rahulepingu sõlmimist ja Loodearmee laialisaatmist jäi Otto von Krusenstern elama Eestisse, kust ta aga 1930. aastail sõitis Brasiiliasse, kus 1935. aastal Sao Paulos ka suri.
Perekond.
Friedrich Otto Axel von Krustenstern abiellus 1918. aastal Anna Pauline Alexandra von Grünewaldtiga. Abielust sündis 1923. aastal poeg Otto Axel Theodor Pankratius von Krustenstern.
Reagent

Reagent [reag'ent] on keemiline aine või ioon, mis võtab osa keemilisest reaktsioonist, on üks reaktsiooni lähteainetest, ja kasutatakse ära reaktsiooni käigus. Tihti kasutatakse reagendi tähenduses ka terminit agent või reaktant.
See on reagendi kõige laiem määratlus. Ka lahusti ja katalüsaator osalevad reaktsioonis, kuid neid ei nimetata reagentideks, sest nad ei kulu reaktsiooni käigus ära.
Keemilises analüüsis vaadeldakse reagendina ühte reaktsiooni lähteainet (tihti ka spetsiaalset ainete segu), mille reaktsioon määratava ainega võimaldab kindlaks teha selle oletatava aine esinemise või puudumise. Nende hulka kuuluvad näiteks lakmus ja fenoolftaleiin.
Orgaanilises keemias jagatakse tihti reaktsiooni lähteained substraadiks – see on lähteaine, mille põhistruktuur protsessis säilib – ja reagendiks – see on keemiline aine (tavaliselt anorgaaniline või suhteliselt väikese molekulmassiga orgaaniline molekul), mida kasutatakse selle orgaanilise ühendi, substraadi, keemiliseks muundamiseks. Reagendid kas on keemiliselt küllalt aktiivsed või aktiveeritakse mingi initsiaatori või katalüsaatori toimel. Orgaanilise reaktsiooni mehhanismi tüübi määrab reagendi keemiline loomus, millele vastavalt tekitatakse
Württembergi kuningas

Württembergi kuningas oli Württembergi kuningriigi valitseja tiitel kuningriigi loomisest 1806. aastal kuni likvideerimiseni 1918. aastal. Tiitlit kandsid üksnes Württembergi dünastia liikmed.
Vahur Sova

Vahur Sova (sündinud 9. aprillil 1956 Suure-Jaanis) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Vahur Sova Suure-Jaani Keskkoolis aastatel 1963–1974. Aastatel 1974–1979 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusküberneetikat. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Vahur Sova Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriosakonnas aastatel 1987–1992.
Aastatel 1979–1981 töötas Vahur Sova ENSV Rahandusministeeriumi Koosseisude Valitsuses. 1984. aastast töötas ta Kultuurimälestiste Riikliku Projekteerimise Instituudis eelarvestaja-insenerina. 1991–1995 töötas Sova E. Laansoo Arhitektuuribüroos ning aastatel 1996–1999 M. Pressi Arhitektuuribüroos. Vahepeal vabakutselise arhitektina tegutsenud Vahur Sova töötab 2009. aastal arhitektuuribüroos Teigar Sova Arhitektid OÜ.
Suure osa Vahur Sova teostest moodustavad elumajad. Suurematest ühiskondlikest hoonetest kuuluvad tema loomingusse näiteks Tartu Zeppelini keskus ja Pargi lasteaed Viimsis. Tema töödele on iseloomulik mitmekülgne materjalikasutus, põnev mahujaotus ja funktsionaalne plaanilahendus.
Muud.
Vahur Sova on 1999. aastast Eesti Arhitektide Liidu liige.
Eesti rahvaleksikon

"Eesti rahvaleksikon" (lühend ERL) oli aastail 1937–1940 Noor-Eesti Kirjastuse poolt Tartus välja antud üldentsüklopeedia ("rahvaentsüklopeedia").
Leksikoni peatoimetaja oli Jaan Roos, toimetuse liikmed Oskar Urgart, Johannes Piiper, Johannes Kiivet ja Mihkel Vellema, toimetuse sekretär Elmar Elisto, kujundaja Elmar Kits.
Leksikoni kavandatud maht oli 30 000 märksõna 1000 leheküljel 10 vihus. Tegelikult jõuti välja anda 8 vihku (768 lehekülge) kuni märksõnani "manustama".
Kalle Vellevoog

Kalle Vellevoog (sündinud 14. aprill 1963 Tallinn) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Kalle Vellevoog Tallinna 37. Keskkoolis aastatel 1970–1981 ning arhitektuurialase kõrghariduse Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Eesti Kunstiakadeemia) arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1981–1986. 
1986–1990 töötas Kalle Vellevoog projekteerimisinstituudi Tsentrosojužprojekt Tallinna filiaalis ning alates 1990. aastast arhitektuuribüroos JVR OÜ.
Kalle Vellevoogi tuntumad tööd on eramuansambel Seedri tänaval Pärnus, korterelamu Kaupmehe tänaval Tallinnas, kortermajade grupp Pähkli tänaval Tallinnas ning pansionaat Seedri tänaval Pärnus. Neid iseloomustab uusfunktsionalistlik vormikeel, hea keskkonnatunnetus ning oskuslik materjalikasutus.
Liikmesus.
Kalle Vellevoog on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1990. aastast ning kuulub liidu eestseisusse. Aastatel 1998–2002 oli K. Vellevoog Eesti Arhitektide Liidu esimees ning aastatel 2002–2004 aseesimees.
Koduhani

Koduhani ("Anser anser domesticus" või "Anser cygnoides domesticus") on kodustatud hani (kas hallhani või stepihani). 
Hanetõugudest on kõige tuntum emdeni hani. 
Hani kodustati umbes 4000 aastat tagasi.
Izmailovo kaardiväepolk

 
Izmailovo kaardiväe jalaväepolk (vene keeles "Измайловский гвардейский полк") oli Venemaa keisrinna Anna Ivanovna poolt 1730. aastal loodud sõjaväeosa.
Izmailovo kaardiväepolk loodi vastukaaluna Peeter I poolt loodud Preobraženski ja Semjonovskoje polgule, kelle ohvitserid ja juhtkond hakkasid pärast Peeter I surma osalema õukonnaintriigides ning osalesid ka paleepööretes.
Izmailovo kaardiväepolgu eripäraks loomisel oli selle suur baltisaksa osakaal ohvitserkonnas, kes olid lojaalsed keisrinna Anna Ivanovnale.
1730. aasta 31. detsembril moodustas Anna Ivanovna veel Ratsaväe ihukaardiväepolgu ("Лейб-Гвардии Конный полк"); sealgi mängisid juhtivat rolli baltisaksa päritolu ohvitserid. 
Kuulsamaid Izmailovo polgus teeninud sõjaväelasi:
Valgelaup-sifaka

Valgelaup-sifaka ("Propithecus diadema") on indrilaste sugukonda sifaka perekonda kuuluv poolahv.
Ta on kogukam kui samasse perekonda kuuluv tuttsifaka, kuid eluviisilt sellega sarnane. Ta on üks suurimaid tänapäevaseid poolahve: täiskasvanud isendi pikkus on keskmiselt 105 cm, millest poole moodustab saba. Tal on pikk ja siidine karvastik ning teda on kirjeldatud ühena kõige värvilisematest ja atraktiivsematest poolahvidest.
Ta elab Kagu-Madagaskari vihmametsades ja kuulub ohustatud liikide hulka. Valgelaup-sifakate vaatlemise kohad asuvad Mantadia rahvuspargis ja Tsinjoarivo metsades.
Ta elutseb salkades, kuhu kuulub harilikult 2–10 isendit. Salka võib kuuluda mitu täiskasvanud isast ja mitu täiskasvanud emast. Ühele salgale võib kuuluda 25–60 hektari suurune maa-ala, mille piire tähistavad lõhnanäärmete eritisega nii emas- kui isasloomad. Salk kaitseb oma maa-ala küll teiste valgelaup-sifakate eest, kuid võib seda jagada näiteks leemuritega. Selleks, et oma maa-ala piire tähistada, läbib valgelaup-sifaka suhteliselt pikki vahemaid, üle poolteise kilomeetri päevas. Seetõttu sööb ta mitmekesist ja energiarikast taimtoitu: üle 25 eri liiki taimi iga päev. Ta sööb mitte ainult puuvilju, vaid ka lilli, seemneid ja lehti. Toidu proportsioonid muutuvad aastaajati. Toidu suhtes on ta väga valiv.
Suure poolahvi kohta on valgelaup-sifaka küllaltki jõuline. Ta suudab külgsuunas läbi õhu liikuda kiirusega kuni 30 km/h. Tal on musklis jalad, millega suudab end vertikaalselt puutüvelt külgsuunas kaugele tõugata. On võimalik, ehkki tõestamata, et sellist jõudu soodustab kahe taime söömine, mis sisaldavad suures koguses alkaloide. Valgelaup-sifaka on puiseluline: maapinnal nähakse teda harva, pigem ronib ta püstise puu otsa ja hüppab külgsuunas teise puu otsa.
Tema ainsad looduslikud vaenlased on fossa ja niiluse krokodill. Kui röövloom saabub salga maa-alale, teeb valgelaup-sifaka hoiatushäälitsuse, mis meenutab suudluse heli.
Suguline küpsus saabub 2–3-aastaselt nagu teistelgi sifakatel, isastel pisut hiljem kui emastel. Nende paljunemiskäitumisest on teada vähe, kuid usutakse, et emane on selles osas vastuvõtlik üksnes paaril päeval aastas. Emasloom on domineeriv nagu teistelgi sifakatel ja paaride moodustumises on emasel suurem osa. Kopulatsioon toimub millalgi suvel (detsembris) ja üldiselt toob iga emane igal aastal ühe poja ilmale. Tiinus kestab 4 kuud nagu teistelgi sifakatel ja elu kestab kuni 18 aastat nagu teistelgi sifakatel.
Avahi

Avahi ehk pisiindri ("Avahi laniger") on indrilaste sugukonda avahi perekonda kuuluv leemur.
Avahi tüvepikkus on 30–33 cm, saba on veidi pikem (33–37 cm). Karvastik on tihe ja pehme, põhiliselt hallikaspruun, saba ja jäsemed on roostekarva. Laubal on valge vööt. Kõrvad on väikesed ja karvade sees peidus, silmad aga suured.
Täiskasvanud loom kaalub 1–1,3 kg. Tagajalad on eesjalgadest pikemad.
Avahi on suhteliselt tavaline, kuid raskesti märgatav loom.
Avahi on Madagaskari vihmametsade ööloom, kes päeval magab kerratõmbunult puu otsas, tüvest pisut eemal lehestiku varjus. Avahid elavad monogaamsete paaridena koos järglastega. Omavahel suhtlevad nad röhkimise ja pika maheda või kõrge vile vahendusel.
Elab kuni kilomeetri kõrgusel merepinnast. Perekonna koduterritoorium on 1–2 hektarit suur.
Avahi toitub lehtedest, putukatest, puuviljadest, puukoorest ja õitest.
Paaritumine toimub aprillis või mais. Septembris või oktoobris toob emasloom ilmale ühe poja. Järgmised pool aastat elab poeg ema seljas ja reisib sellega kaasa.
1889 elas üks avahi Londoni loomaaias.
Ehrenblatt des Heeres

Jalaväe Auplaat (saksa keeles "Ehrenblatt des Heeres") oli Saksamaa sõjaväeline autasu Teise maailmasõja ajal alates 22. juulist 1941. Eestlastest autasustati auplaadiga ainsana kapten Oskar Ruutu.
Nelja keisri ordu

Nelja keisri ordu ("Orden der vier Kaiser") on 6. detsembril 1768 krahv Philipp Ferdinand von Limburg Stirumi asutatud rüütiordu nelja ajaloolise Saksamaa valitseja auks (Heinrich VII, Wenzel, Sigismund ja Karl IV).
Ordenikett

Ordenikett on ordeni või teenetemärgi kõrgeim klass, mida kantakse keti otsas kaelas.
Selle juurde kuulub rinnaskantav suur täht.
Soolak

Soolak on soolalembeste taimedega maa-ala, mille mullas on palju kergesti lahustuvaid sooli. Soolakud on omased kuiva kliimaga aladele, näiteks stepile, kuivstepile, kõrbetele jt. Neis paigus on aurumise tüüpi veerežiim ehk aurumine ületab sademeid.
Soolakud võivad tekkida ka põldude ebaõigel niisutamisel, vastavaid soolakuid nimetatakse ka sekundaarseiks soolakuiks.
Sookuivendus

Sookuivendus on maaparandusvõtete kogum, mille eesmärk on märgalalt liigvee ärajuhtimine. See võimaldab uut kuivemat ala kasutada põllumajanduslikel või metsanduslikel eesmärkidel. 
Enamasti toimub sookuivendus dreenide või kraavide abil.
Sookuivenduse vastand on soode taastamine.
Sookuivendus Eestis.
Eesti alal toimusid laialdased sookuivendused Nõukogude Liidu perioodil. 
Umbes 12% Eesti soode kogupindalast on kuivendatud.
Sapropeliit

Sapropeliit on põlevmaavara, mis on tekkinud kunagi veekogu põhja settinud peamiselt madalamaist organismidest. Sapropeliidi tekke eelduseks olid veekogude põhjas valitsevad redutseerivad tingimused ehk enamasti väga hapnikuvaene põhjakeskkond.
Sapropeliidid on näiteks põlevkivi, kännelsüsi, boghed.
Thíra saared

Thíra saared ehk Santoríni saared on saarestik Kreekas Egeuse meres, Küklaadide lõunapoolseim osa. Nad jäävad Kreetast umbes 100 km põhja poole. Kogupindala on umbes 90 km²
Saarestiku peasaar on Thíra (Santoríni). 
Aastal 2001 elas saarestikus umbes 13 500 elanikku.
Saarestiku moodustab vulkaani kaldeera, mis on jäänuk tohutust vulkaanilisest plahvatusest II aastatuhande keskpaiku eKr. Saarestiku keskel Nea Kaimeni saarel asub Thíra vulkaan.
Avahi (perekond)

Avahi ("Avahi") on perekond indrilasi.
Liigid.
"Loomade elu" andmeil on avahi perekonnas üksainus liik: avahi ehk pisiindri.
Avahi cleesei

Avahi cleesei on liik avahi perekonda kuuluvaid indrilasi.
Sel liigil on väga väike areaal, teda leidub ainult Madagaskari idaosas.
Avahid on öise eluviisiga, puu otsas elutsevad loomad. Nad söövad noori võrseid, putukaid ja tõuke.
Liiginimi on pandud inglise näitleja John Cleese'i järgi.
Skafander

Skafander on suletav tehiskeskkond, mille eesmärk on kaitsta astronauti avakosmoses valitsevate tingimuste eest.
Esimesed skafandrid leiutati 1930. aastatel stratosfääris toimuvate õhupallilendude tarbeks, kuna teatud kõrgusest alates polnud lenduritel enam tavalisest hapnikumaskist kasu.
Nõuded.
Skafander peab vastama paljudele ohutusnõuetele:
Kosmose mõju ilma skafandrita.
Inimene saab avakosmoses skafandrita ellu jääda vaid lühikeseks ajaks. Rõhuta keskkonnas lahkub hapnik vereringest ja inimene kaotab umbes 15 sekundi jooksul teadvuse. Lahtised kehavedelikud (sülg) hakkavad keema, kuid keha sees paiknevad mitte, sest rakud ja nahk on piisavalt tugevad, et seista tekkivale aururõhule vastu. Loomkatsed on näidanud, et elu on võimalik päästa umbes 90 sekundi jooksul, kui ohver ei hoia hinge kinni, mis vaakumis võib lõppeda eluohtliku kopsutraumaga.
Tulevikuvisioonid.
Tänapäeval on peamiseks probleemiks skafandrite juures asjaolu, et sees paikneva ülerõhu tõttu on astronautidel end raske liigutada. Selle lahendamiseks on välja pakutud uute ("Bio-suit") skafandrite versioone, millel oleks ainult gaasiga täidetud kiiver, kuid ülejäänud kehale tagaks rõhu venivast materjalist liibuv kest. Selline skafander oleks praegustest palju kergem, võimaldaks astronautidel teha kiiremaid liigutusi ning tulevastel Marsi missioonidel keerukal maastikul töötada.
Raske vesi

Raske vesi on vesi, mille molekulis on vesiniku aatomitest üks prootiumi ja teine deuteeriumi aatom (valemiga HDO) või mõlemad deuteeriumi (D2O) aatomid. 
Raske vee füüsikalised ja keemilised omadused on küllaltki sarnased hariliku vee omadega. 
Loodusvetes on tavaliselt 1 deuteeriumi aatomi kohta 6800 vesiniku aatomit. Loodusvetes esineb valdav osa rasket vesinikku HDO kujul.
Kui vee molekulis on üks või kaks triitiumi aatomit, siis räägitakse üliraskest veest.
Sumatra ninasarvik

Sumatra ninasarvik ("Dicerorhinus sumatrensis") on ninasarviklaste sugukonda ninasarviku perekonda kuuluv kabjaline.
Sumatra ninasarvik on nüüdisaegsetest ninasarvikutest kõige vanapärasem. Ta on lähedane tertsiaaris elanud fossiilsetele liikidele. Tema kõrvadel on karvatutid ja kogu tema keha on kaetud karvadega, vaatamata soojale kliimale Sumatra saarel. Veel on tal säilinud lõikehambad, mis esinesid ninasarvikute eellastel.
Ta on väikseim ninasarvik, kelle tüvepikkus on 2,5–2,8 m ja õlakõrgus 1,1–1,5 m. Ta kaalub umbes 1000 kg.
Sumatra ninasarvikul on kaks sarve; eesmine on kuni 25 cm kõrge, aga tagumine on vaid madal kühm. 
Varem oli sumatra ninasarvik levinud laialt nii Ida-Pakistani, Ida-India, Birma, Tai, Kambodža ja Laose territooriumil, Malaka poolsaarel ning Sumatra ja Kalimantani saarel. Alles on vaid 100–150 isendit, neist Sumatral paarkümmend ja Birmas 20–25, üksikud isendid on veel Kalimantanil, Tais, Kambodžas ja Malakal.
Metsaraie ja põllumajanduskõlvikute laiendamine ning salaküttimine seavad kahtluse alla sumatra ninasarviku eksistentsi vabas looduses.
Sumatra ninasarvikud loomaaedades.
Sumatra ninasarvikuid on peetud loomaaedades ligi 150 aastat. Londoni loomaaed hankis kaks sumatra ninasarvikut 1872. aastal. Üks neist, emane Begum, püüti Chittagongist 1868 ja ta elas Londoni loomaaias 1900. aastani, mis on vangistuses elanud sumatra ninasarvikute rekord. Enne väljasuremist oli vähemalt 7 alamliigi "Dicerorhinus sumatrensis lasiotis" isendit loomaaedades ja tsirkustes.
Vangistuses pole sumatra ninasarvikute paljundamine õnnestunud. Kalkuta loomaaias sündis 1889 üks vasikas, kuid kogu 20. sajandil ei sündinud loomaaedades ühtegi sumatra ninasarvikut. 1972 suri viimane vangistuses peetud sumatra ninasarvik Kopenhaageni loomaaias.
1984–1996 püüti 40 sumatra ninasarvikut loodusest ja viidi maailma loomaaedadesse, et neid vangistuses uurida ja paljundada. 1990. aastate lõpuks ei olnud sündinud ühtegi ninasarvikut ja programm tunnistati ebaõnnestunuks. 1997. aastaks oli 20 vangistatud loomadest surnud. 
2001. aasta septembris sünnitas Los Angelese loomaaia emane sumatra ninasarvik Emi pärast hormooniravi terve isase vasika, kes sai nimeks Andalas. Andalas oli esimene vangistuses sündinud sumatra ninasarvik pärast 112 aastat. 30. juulil 2004 sündis Emil vasikas, kellele pandi nimeks Suci. 29. aprillil 2007 poegis Emi kolmandat korda, tuues ilmale isase vasika, kes sai nimeks Harapan.
Avahi betsileo

Avahi betsileo on öise eluviisiga avahiliik. 
Toitub puuviljadest, lehtedest, putukatest ja seemnetest.
Kaalub umbes 1 kg.
Üsna väikesearvuline liik.
Avahi occidentalis

Avahi occidentalis on väga haruldane avahiliik, kes elab väikestes rühmades.
Ta elab Madagaskari lääneosa kuivades heitlehistes metsades. Ta on öise eluviisiga ning toitub lehtedest.
Rānchi

Rānchi (santali: ᱨᱟᱺᱪᱤ) on linn Indias, Jharkhandi osariigi pealinn ja Rānchi ringkonna keskus. 
Rānchi on rasketööstuse keskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 1 456 528 inimest. 
Linnas asub Birla Tehnoloogiainstituut.
Rānchi Birsa Munda rahvusvaheline lennujaam asub 7 km kesklinnast lõunas.
Soome Kommunistlik Partei

Soome Kommunistlik Partei (lühend SKP; soome keeles "Suomen Kommunistinen Puolue" (1920. aastani "Suomalainen Kommunistinen Puolue")) oli Soomes tegutsenud kommunistlik partei. 
Partei asutasid 29. augustil 1918 Moskvas Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei vasakpoolse (bolševistliku) suunitlusega liikmed. Asutajate seas oli Soome kodusõja järel Soomest põgenenud punaseid, kes Venemaal olid omandanud bolševike ideed ja programmi ja soome päritolu bolševikke.
Pärast soome kommunistide kaotust Soome kodusõjas taganesid nad Petrogradi, kus tegutsesid Otto Kuusineni, Eino Rahja, Soome KP esimehe Kullervo Achilles Manneri ja Edvard Gyllingi juhtimisel.
Soome Kommunistlik Partei kuulus Kommunistlikku Internatsionaali (1919–1943). 
Aastani 1944 oli kommunistlik partei Soomes keelatud ja sajad selle liikmed olid aastaid vangis. Pärast Teist maailmasõda sai sellest kümnete tuhandete liikmetega massiorganisatsioon. 
Parteil olid väga lähedased suhted NLKP-ga. Ta järgis NLKP poliitilist ja ideoloogilist joont kuni 1960. aastateni. 1950.–1980. aastateni osaleti NLKP korraldatud nõupidamistel. 
Ta astus Soome Rahva Demokraatliku Liidu (SKDL) liikmeks ning valimistel osalesid selle liikmed SKDL-i nimekirjas.
Partei poliitiline tegevus lõppes Vasakliidu loomisega 1990. aastate algul. 1992. aastal läks partei pankrotti ja 1994. aastal lakkas olemast.
Ajalugu.
Soome Kommunistlik Partei asutati 29. augustil 1918 Moskvas. Partei asutajate seas oli pärast Soome kodusõda Venemaale põgenenud punaseid ja nende poliitilise valitsuse Kansanvaltuuskunta liikmeid, kellest osa oli olnud Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei juhtkonnas. Soome KP asutamiskoosolekul osales 23 ehk pisut üle poole sotsiaaldemokraatide Eduskunna fraktsiooni liikmetest, kes olid pääsenud vangistamisest ja hukkamisest ja kelle toimimine eduskunna liikmetena loeti lõppenuks 16. mail 1918. 
Partei oli asutamisest saadik Soomes keelatud. Paljud selle juhtidest viibisid põhiliselt Petrogradis Nõukogude Venemaal (hiljem Nõukogude Liidus). Siiski arendas partei 1920. aastate alguses välja põrandaaluse võrgustiku Soomes. Parteil oli mõju ka mitmes legaalses organisatsioonis, sealhulgas Soome Sotsialistlikus Töölisparteis. 
31. augustil 1920 püüdsid juhtkommunistide tegevuses pettunud soome reakommunistid soome kommunistide kogunemiskohas Petrogradis Kuusineni klubis tappa kommunistliku juhtkonna, kuid eksituse tõttu tapsid hoopis 8 reakommunisti.
Kommunistide valitsetavad avalikud organisatsioonid likvideeriti Eduskunna otsusega 1930.
Blobism

Blobism (inglise keeles "blob-architecture" või "blobitecture;" tuleneb sõnast "blob", mis tähendab plekki või tilka) on 20. sajandi lõpul tekkinud arhitektuuristiil, mida üldjuhul iseloomustavad orgaanilised, kumera välise kujuga vormikad hooned, millega üritatakse jäljendada amööbi kuju ja liikumist. Seda peetakse üsna tavatuks taotluseks. 
Blobism stiilina hakkas levima 1990. aastate keskpaigas, kuid mõiste defineeriti esimest korda alles 2002. aastal. Sageli kasutatakse seda ka lihtsalt mõnd muud stiili esindava ülivormika hoone kohta.
Blobismi juures on suur roll arvutitehnoloogial, kuna ilma selleta on taoliste majade projekteerimine peaaegu võimatu.
Blobismi peetakse ka väga vastandlikuks stiiliks – kui osa selles stiilis ehitatud hoonetest on lopergused, siis osa võivad olla geomeetriliselt korrapärased. Blobism on väga levinud ka tööstusdisainis, olles VW Beetle'i ja Maci kuvarite koondnimetus. 
Tuntumad blobistlikud ehitised on:
Bruce Springsteen

Bruce Frederick Joseph Springsteen (sündinud 23. septembril 1949 New Jerseys) on Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja. 
Ta on pälvinud oma loomingu eest palju auhindu, sealhulgas üheksateist Grammyt, kaks Kuldgloobust ja ühe Oscari. RIAA andmetel on Ameerika Ühendriikides müüdud Springsteeni plaate üle 65 miljoni ja maailmas üle 120 miljoni eksemplari. Tema laulud keskenduvad reeglina elu hammasrataste vahele jäänud inimestele (enamasti töölisklassist) ja nende unelmatele. Bruce Springsteen, hüüdnimega The Boss, on tuntud ka oma kontsertide poolest, mis võivad kesta koguni neli tundi.
Diskograafia.
Albumid.
Tähtsaimad stuudioalbumid (koht Billboardi top 200-s):
Isiklikku.
Ta abiellus 1985. aastal näitlejanna ja modelli Julianne Phillipsiga (mängis peaosa telesarjas "Sisters"). 1989. aastal abielupaar lahutas, kuna mees armus punajuukselisse taustalauljasse Patti Scialfasse. Nad abiellusid 1991. aastal ning neil on kolm last. Tütar Jessica sai 2020. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali ratsutamises. 2022. aastal sai Bruce Springsteen esimest korda vanaisaks.
Michael Bloomberg

Michael Rubens Bloomberg (sündinud 14. veebruaril 1942 Bostonis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide ettevõtja ja poliitik. Ta oli 1. jaanuarist 2002 kuni 31. detsembrini 2013 New Yorgi linnapea. 2020. aastal püüdis ta saada Demokraatliku Partei presidendikandidaadiks.
Michael Bloomberg on lõpetanud Johns Hopkinsi Ülikooli elektriinsenerina ning saanud ärijuhtimise magistrikraadi Harvard Business Schoolis. Ta on majandustarkvarafirma ja uudisteagentuuri Bloomberg L.P. peamine omanik. Ta on Ameerika Ühendriikides rikkuse poolest 13. inimene. 
Kuni 2001. aastani kuulus Michael Bloomberg Demokraatlikku Parteisse, kuid New Yorgi linnapeaks kandideerimise eel otsustas liituda vabariiklastega. 2001. aastal valiti ta linnapeaks ja 2005. aastal valiti ametisse tagasi. 2007. aastal otsustas ta hakata sõltumatuks. 2008. aastal õnnestus tal läbi suruda seadusemuudatus, mille tulemusel sai ta õiguse kandideerida linnapeaks ka kolmandaks ametiajaks. Ta valitigi 3. novembril 2009 uuesti ametisse tagasi. Kuigi New Yorgi linnapea kuupalk oli siis 225 000 dollarit, keeldus ta sellest ja sai oma töö eest aastas kõigest ühe dollari.
Rudolph Giuliani

Rudolph William Louis Giuliani (Rudy Giuliani, sündinud 28. mail 1944 New Yorgis Brooklynis) on Ameerika Ühendriikide jurist, ärimees ja poliitik.
Giuliani alustas poliitikas demokraadina. Ta armastas Kennedyte perekonda ja kui Robert Kennedy kandideeris presidendiks, töötas tema kampaanias vabatahtlikuna. Alates ajast, mil Gerald Ford oli USA president (1974–1977), hakkas Giuliani vabariiklastelt tööd saama ja 1975 lahkus ta Demokraatlikust Parteist. 8. detsembril 1980, kuu aega pärast Ronald Reagani valimist presidendiks, liitus ta vabariiklastega.
1983 määrati Giuliani New Yorgi lõunapiirkonna riiklikuks süüdistajaks. Süüdistajana keskendus Giuliani uimastikaubanduse, maffia ja korruptsiooni vastu võitlemisele. Ta saavutas oma ametiajal 4152 süüdimõistvat kohtuotsust, millest ainult 25 tühistati. Paljusid nendest kohtuprotsessidest kajastati ajakirjanduses laialdaselt. Ta astus ametist tagasi 1989. aasta jaanuaris pärast seda, kui Reagan ametist lahkus.
1985–1986 oli Giuliani süüdistaja suures maffiaprotsessis, kus vahistati kõigi 5 suurima New Yorgi organiseeritud kuritegeliku rühmituse juhid ja 6 nende alluvat. Kõik nad mõisteti aastakümneteks vangi. Niisugused protsessid suurendasid Giuliani tuntust ja populaarsust.
Esimest korda kandideeris Giuliani New Yorgi linnapeaks 1989, aga kaotas David Dinkinsile kõige tasavägisematel valimistel New Yorgi ajaloos. Järgmistel valimistel 1993 ta võitis Dinkinsit, keskendades oma kampaania suurele kuritegevusele linnas.
1. jaanuarist 1994 kuni 31. detsembrini 2001 oli ta New Yorgi linnapea. Linnapeana pani ta suurimat rõhku kuritegevuse vähendamisele ning juurutas niinimetatud nulltolerantsi seaduserikkumiste suhtes. See poliitika osutus üllatavalt edukaks: kui 1993, enne Giuliani linnapeaks saamist sooritati New Yorgis iga 100 elaniku kohta umbes 8 kuritegu ja USA keskmine oli pisut üle 5, siis 2003 sooritati iga 100 elaniku kohta New Yorgis 3 ja USA-s 4 kuritegu.
Tegevuse eest 11. septembri rünnakute ajal nimetas ajakiri Time Rudy Giuliani 2001. aasta inimeseks.
Aastal 2008 kandideeris ta presidendivalimistel Vabariikliku Partei eelvalimistel, kuid loobus varakult toetajate vähesuse tõttu ja asus toetama John McCaini kandidatuuri.
Plaadifirma

Plaadifirma (inglise keeles "recording company") on heli-, sealhulgas muusika salvestuse ja müügiga tegelev ettevõte, tavaliselt äriühing, mille nimi on registreeritud kaubamärgina. Eesti õigusruumis kasutatakse ka nimetust "fonogrammitootja".
Nime seotus sisuga on näha ettevõtte tootes, mis mõningatel juhtudel 21. sajandi alguses on veel plaadikujuline,
CD, DVD, Blu-ray.
Paralleelreaktsioonid

Paralleelreaktsioonid ehk konkureerivad reaktsioonid ("competing reactions") on samal ajal kulgevad keemilised reaktsioonid, millel on vähemalt üks ühine lähteaine. Harvem esineb paralleelseid reaktsioone, milles osalevad erinevad lähteained, kuid on ühine produkt. 
Iga reaktsiooni korral esineb põhimõtteliselt konkurents võimalike (mitte kõikvõimalike!) reaktsioonisuundade vahel. Oluline on, mil määral üks või teine suund realiseerub: kas 0,1 või kuni 99,9%. Näiteks elimineerimisprotsessides on E1 ja E2 mehhanismid kaks konkureerivat reaktsiooni teed. Lisaks esineb elimineerimisreaktsioonide konkurents nukleofiilse asenduse reaktsioonidega: E2 "vs" SN2 ja E1 "vs" SN1. Veelgi enam, karbokatioonsete mehhanismide korral (E1 ja SN1) võivad esineda mitmed karbokatioonidele iseloomulikud reaktsioonid, näiteks isomerisatsioon. 
Näiteid:
Kui paralleelselt kulgevad sama järku reaktsioonid, siis moodustuvate produktide X1, X2 ja X3 kontsentratsioonid igal ajamomendil on määratud vastavate produktide moodustumise kiiruskonstantidega k1, k2 ja k3:
[X1]:[X2]:[X3] = k1:k2:k3 (kehtib eeldusel, et [X1]0 = [X2]0 = [X3]0 = 0).
Neeme Katt

Neeme Katt (sündinud 21. augustil 1962) on eesti õpetaja, Jõgeva Põhikooli keemia- ja informaatikaõpetaja, õppematerjalide autor. 
Haridus.
Neeme Katt on lõpetanud 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemia erialal.
Ametialane ja ühiskondlik tegevus.
Ta on õpetanud alates 1985. aastast Jõgeva 2. Keskkoolis, hiljem Jõgevamaa Gümnaasiumis ja Jõgeva Põhikoolis. Ta on juhendanud Jõgeva 2. Keskkoolis matkaringi ja õpetab Jõgevamaa Gümnaasiumis valikkursust "Matkamise alused". Neeme Katt on ka juutuuber, tema omanimelisel Youtube'i kanalil on arvukalt keemiateemalisi videoid. Ta on koostanud mitmeid e-õppematerjale: Moodle'i kursused "Uurimistöö alused" ja "Programmeerimine I, II, III; "Informaatika 8. klassile".
Tunnustus.
Neeme Kati juhendatud õpilaste uurimistööd on korduvalt edukalt osalenud vabariiklikel ja rahvusvahelistel uurimistööde konkurssidel, töid on avaldatud õpilaste teadusajakirjas "Akadeemiake".
Isiklikku.
Ta vanemad olid õpetajad.
Tema abikaasa on Jõgeva Muusikakooli direktor ja koorijuht Merike Katt, neil on lapsed Maria, Anna ja Joosep. Huvitub matkamisest ja fotograafiast ning on korraldanud õpetajakarjääri algusest peale matku õpilastega nii mägedesse kui ka kõrbetesse. Tema kursusekaaslane oli muusik ja saatejuht Onu Bella ehk Igor Maasik. Tal on leitnandi auaste.
Rudolf Virchow

Rudolf Ludwig Carl Virchow (13. oktoober 1821 Schivelbein (praegu Świdwin, Poola) – 5. september 1902 Berliin) oli saksa arstiteadlane, patoloog, bioloog, poliitik ja antropoloog, keda peetakse üheks rakupatoloogia rajajaks ja moodsa meditsiini alusepanijaks.
Virchow oli esimene, kes sõnastas seisukoha, et kõik rakud pärinevad olemasolevatest rakkudest (ladina keeles "Omnis cellula e cellula"), mis muutis oluliselt arusaamu haiguste tekkest ning aitas kaasa kaasaegse patoloogilise anatoomia ja histoloogia arengule. Tema teadustöö hõlmas ka nakkushaigusi, kasvajalisi protsesse, vereringet ja tromboosi.
Lisaks oli Virchow aktiivne sotsiaalreformija ja poliitik, kes nägi meditsiini kui vahendit ühiskondlike probleemide lahendamiseks. Ta tegeles ka arheoloogia, antropoloogia ja rahvatervise küsimustega ning oli mitmete teadusasutuste asutaja või liige.
Jõgeva alevivolinike loend

"Siin on loetletud Jõgeva alevivolikogu volinikke."
1929.
8. ja 9. detsembril 1929 valiti Jõgeva alevivolinikeks järgmised isikud, kelle volitused algasid 1930. aasta jaanuaris.
Üürnikkude ja teenijate koonduse rühm
Alevi kõigi kodanikkude huvide kaitse rühm
Majaomanikkude ja kinnisvara pooldajate rühm
Väikemajaomanikkude ja käsitööliste rühm
Väiketöösturite ja üürnikkude rühm
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Jõgeva alevivolinikeks järgmised isikud (RTL 1934, 18):
Alevi heakorra ja õigluse pooldajate valimisliit
Ametnikkude, väikemajaomanikkude ja tööliste ühine kandidaatide valimisliit
Jõgeva alevi majaomanikkude valimisliit
Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliit
Väiketöösturite, kaupmeeste ja üürnikkude valimisliit
Vaba ruutudega valitud volinikud
Andres Alver (arhitekt)

Andres Alver (sündinud 23. detsembril 1953 Tartus) on Eesti arhitekt ja Eesti Kunstiakadeemia professor.
Keskhariduse sai ta 1961–1972 Tartu 2. Keskkoolis. Kõrghariduse arhitektuuri erialal sai ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1972–1977.
Aastatel 1977–1990 töötas ta S. M. Kirovi nimelise kalurikolhoosi projekteerimisbüroos ja 1990–2006 arhitektuuribüroos Alver&amp;Trummal OÜ. Alates 2006. aastast töötab ta arhitektuuribüroos A. Alver Arhitektid OÜ.
Looming.
Tema loomingut 1980. aastatel iseloomustab postmodernistlike ideede sidumine kohalike ehitustavadega – puhkebaas Loksal, “Toidutare” Kose-Ristil, kauplusehoone Tallinnas. 1990. aastatest alates pöördub ta kainemate modernistlike lahenduste poole. Tema tuntumad tööd on “Toidutare” Pirital, Arktikumi võistlustöö Rovaniemis, De La Gardie kaubamaja, City Plaza ning Vabaduse väljaku kujundus. Neid töid iseloomustab hea keskkonnatunnetus, innovaatiline materjalikasutus ning selge mahujaotus.
Konsekutiivsed reaktsioonid

Konsekutiivsed reaktsioonid ehk jadareaktsioonid ehk järjestikused reaktsioonid ("consecutive reactions") on keemilised reaktsioonid, milles esmase reaktsiooni stabiilne saadus on lähteühendiks teisele reaktsioonile. Näiteks metaani kloorimisel moodustuvad üksteisele järgnevalt CH3Cl, CH2Cl2, CHCl3 ja CCl4.
Siin nimetatud reaktsioone tuleb eristada astmelisetst reaktsioonidest ("stepwise reaction"), mis kulgevad üle ebastabiilsete intermediaatide.
Lihtsaim järjestikuliste reaktsioonide juht on kaks pöördumatut esimest järku reaktsiooni:
A → B → C kiiruskonstantidega k1 ja k2
Vastavad kineetilised võrrandid saame:
d[A]/dt = -k1[A]
d[B]/dt = k1[A] - k2[B]
d[C]/dt = k2[B]
algmomendil (t=0) lähtekontsentratsioonid [B]0 = [C]0 = 0
Nende võrrandite integreerimine annab kontsentratsioonid ajas:
formula_1
formula_2
formula_3
Siinjuures vahesaaduse B kontsentratsioon reaktsiooni algperioodil kasvab, kuid lõpupoole kahaneb. Selleks et saada saadus B, tuleb protsess katkestada madalal või mõõdukal konversiooni astmel.
Urvalind

Urvalind ("Acanthis flammea") on linnuliik vintlaste sugukonnast ohakalinnu perekonnast.
Rahvapäraseid nimetusi: urvalind, kasesiisike, lepavarblane, linalind.
Levila.
Urvalind elab Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Eestis on urvalind tavaline läbirändaja ja talikülaline, kelle talvist arvukust hinnatakse 10 000 – 500 000 isendile.
Ta on väga seltsiv ja tegutseb peaaegu alati salkadena. Sügisel nähakse Eestis esimesi urvalinde augustis-septembris. Suuremad parved saabuvad oktoobris ja novembris, nendest väiksem või suurem osa jääb ka talveks kohale. Kevadel nähakse meil esimesi läbirändajaid tavaliselt märtsis, läbiränne saavutab haripunkti aprillis ja vaibub mais. Urvalinde satub meile harva ka suviste invasioonide ajal.
Välimus.
Üldpikkus 12–14 cm. Koheva sulestikuga väike lind. Sulestiku värvus on muutlik. Ülapool hallikaspruun ja alapool valkjas.Tiival on kaks kitsast heledat vööti. Laubal on punane laik ja lõua all väike must tähn. Esimesel talvel võib punane laubalaik puududa. Lühike ja terav nokk on õlgkollane ja tumeda seljakuga.
Hundsulestikus isaslinnul on laup ja puguala karmiinpunased, mistõttu ta sarnaneb isase kanepilinnuga. Põhjapoolseid alamliike on raske eristada hele-urvalinnust.
Lennuhäälitsus on korratav "dje-dje-dje..." või "tšä-tšä-tšä...", tihti ka tugevakõlaline "trrrrr". Kutsehüüd on tõusva lõpuga "düüi" või "duüii". Laul on vuristav ja sidistav sädin. Laulab nii lennul kui istudes.
Elupaik ja pesitsemine.
Elab põõsastikes, tundra- ja mägikaasikutes, metsaservades ja hõredates metsades. Ehitab paksuseinalise pesa madalale puule, põõsale või kõrgele kuusele. Kurnas on 4–6 muna, mida emaslind haub umbes poolteist nädalat.
Urvalinnu esmakordne pesitsemine Eestis tõestati 2008. aastal, mil Saaremaal Loode kadastikus vaadeldi kogu pesitsusperioodi jooksul territoriaalset paari ning nähti ka poegi toitvaid vanalinde.
Toitumine.
Sööb seemneid ja putukaid. Nokib meelsasti kase- ja lepaurbasid.
Vööt-käbilind

Vööt-käbilind ("Loxia leucoptera") on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast.
Levila.
Vööt-käbilind on levinud okasmetsavööndis Põhja-Ameerikas, Alaska poolsaarel ja Aasias kuni Kirde-Euroopani. 
Siberis on ta tüüpiline taiga lind.
Eestis on ta ebajärjekindel ja harv külaline oktoobrist märtsini. Teda kohatakse enamasti kuuse-käbilindude hulgas.
Välimus.
Üldpikkus 15–18 cm. Kuuse-käbilinnust natuke väiksem ja saledama nokaga. Iseloomulikud on kaks laia valget tiivavööti ja küünarsulgede valged tipuäärised. Ka kuuse-käbilinnul võivad tiibadel olla valged vöödid, kuid need on selgelt kitsamad. Siiski on ka noorel ja esimese aasta vööt-käbilinnul kitsad tiivavöödid ja küünarsulgede tipud võivad olla täielikult kulunud. Isaslinnu sulestik on põhiliselt karmiinpunane, emaslinnul rohekaskollakas, noorlinnul tumedatriibuline. Lennul näib ta kuuse-käbilinnust sihvakam ja pikema sabaga.
Vööt-käbilind häälitseb lennul kuuse-käbilinnust kõrgemalt ja pehmemalt "khiip, khiip". Kutsehüüd on mängupasuna kõlaga ninahäälne venitatud "tööt". Laul on kiirem kui teistel käbilindudel, selles on kiireid kurinaid, sirinaid ja muud sarnast.
Pesitsemine.
Pesitsemine algab ilmselt natuke hiljem kui teistel käbilindudel, märtsis-aprillis. Pesa asetseb tavaliselt kuusel 5–10 meetri kõrgusel ja on samasugune nagu teistel käbilindudel. Kurnas on tavaliselt kolm või neli muna.
Toitumine.
Sööb peamiselt okaspuuseemneid, Siberis põhiliselt lehise, ka kuuse-, männi- ja seedermänni, Ameerikas tsuuga seemneid. Sööb ka pihlakaid ja suvel toitub palju putukatest.
Vööt-käbilinnu Haiti saare alamliik "megaplaga" arvatakse vahel liigiks "Loxia megaplaga."
Dan Lead

Daniel Müntinen (alias Dan Lead; sündinud 5. juunil 1983) on eesti animafilmirežissöör.
Ta on auhindu võitnud amatöörfilmi "Punapäine päikseloojang" autor.
2009. aastal tegutses ta stuudios Birds Of Paradise Animation.
Punapäine päikseloojang

"Punapäine päikseloojang" on eesti harrastusfilm, mis pälvis 2002. aastal toimunud 37. üleriigilisel amatöörfilmide festivalil esikoha ning samuti parima animafilmi eriauhinna. Filmi autorid olid varjunime Dan Lead kasutavad Daniel Müntinen ja Christian Kask.
Luksemburgis toimunud 54. ülemaailmsel UNICA amatöörfilmide festivalil võitis film 2002. aastal pronksmedali.
Avahi unicolor

Avahi unicolor on liik avahi perekonnast.
Elutseb Lääne-Madagaskaril.
Woldemar von Aderkas (1849–1908)

Woldemar Alexander Emanuel Viktor von Aderkas (15/27. aprill 1849 Kuressaare – 7/20. mai 1908 Riia) oli Saaremaa maanõunik, Oti ja Koigi mõisnik.
Woldemar von Aderkas sündis Pöide mõisniku Karl Wilhelm Ottokar von Aderkasi (1806–1869) ja Antoinette Amalie von Wrangelli (1821–1862) pojana.
Ta suri vallalisena ja pärandas Oti ja Koigi mõisa oma nooremale vennale Ottokarile.
Sugupuu.
Viited:
Friedrich Birkenfeldt

Friedrich Birkenfeldt (2/14. aprill 1833 Haimre – 5/17. detsember 1884 Perm) oli Eestimaa arst.
Ta õppis 1854–1859 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas, kus omandas 1860 arsti kutse, oli kuni 1876. aastani Märjamaa kihelkonna arst, seejärel asus Venemaale.
Laul

Laul (soome "Laulu", inglise keeles "song", saksa keeles "Lied") on muusikas üldmõiste vokaalmuusika žanritele, millesse kuuluvad heliteosed on loodud laulmiseks või mida esitatakse lauldes. 
Laul võib olla ühehäälne või mitmehäälne. 
Laulu esituskoosseis võib olla solist, vokaalansambel (sealhulgas duett, trio, kvartett, kvintett, sekstett, septett, oktett, nonett) või koor. Vastavalt esituskoosseisule võib laulul olla täpsustavaid nimetusi, näiteks
Laul võib olla rahvalaul või kunstlaul.
Laulu tekst võib koosneda luule- või proosavormis sõnadest. Laulu tekst võib olla nii olemasolevas kui ka väljamõeldud keeles, koosneda ainult üksikutest silpidest, foneemidest või üldse puududa. Laulu, millel tekst puudub, nimetatakse vokaliisiks.
Laul võib olla esitamiseks koos muusikainstrumentidega või ilma. Laulu võib esitada ka muusikainstrument. 
Laul võib olla erinevas muusikastiilis.
Laul võib olla iseseisev muusikažanr või osa suuremast muusikažanrist, näiteks ooperi, oratooriumi või kantaadi osa võib olla retsitatiiv või aaria.
Laulul võib olla erinevaid esituskoha, -aja ja -olukorraga seotud funktsioone, näiteks kirikulaul, töölaul, pulmalaul, massilaul, seltskonnalaul, jõululaul, joogilaul, sõjalaul jne 
Laulud võivad moodustada suurvormi, näiteks vokaaltsükli.
Laulu esitamine võib eeldada erineva vokaaltehnika kasutamist, näiteks "bel canto", kõnelaul, kõrilaul.
Laulu esitaja on laulja.
Johannes Burchart V

Johannes Burchard V (1683 Tallinn – jaanuar 1738) oli Tallinna apteeker ja linnaarst.
Ta oli apteeker Johannes Burchart IV poeg, õppis isa apteegis ja Saksamaa Halle und Jena ülikoolides (Dr. med.). 1710 määrati ta Tallinna 2. katkuarstiks. Pärast oma ema surma samal aastal võttis ta isa apteegi üle. 20/31. detsembril 1716 määrati ta Tallinna linnaarstiks.
Ta oli abielus Marie Wengleriga (12. september 1688 Lübeck – 1743 Tallinn).
Ta oli Johannes Burchart VI isa.
Johannes Burchart VI

Johannes Burchart VI (21. veebruar/4. märts 1718 Tallinn – 20/31. juuli 1756) oli Tallinna arst ja apteeker.
Ta oli Johannes Burchart V poeg.
Õppis Halle ülikoolis (Dr. med.), pöördus novembris 1745 Tallinna tagasi. 16/27. mail 1746 nimetati Tallinna linnaarstiks. 
Aastail 1745–1756 pidas ta Burchartide apteeki.
Ta oli Johannes Burchart VII isa.
Johannes Burchart VII

Johannes Burchart VII (20. juuni/1. juuli 1748 Tallinn – 26. detsember 1808/7. jaanuar 1809) oli Tallinna arst ja apteeker.
Ta oli Johannes Burchart VI poeg.
Õppis 1768–1769 Halle ja Berliini ülikoolis, 1769–1772 Leipzigi ülikoolis arstiteadust (Dr. med.), pöördus septembris 1772 Tallinna tagasi.
Ta maeti esimese Burchartina Kopli kalmistule, mitte kirikusse.
Ta oli Johannes Burchart VIII isa.
Johannes Burchart VIII

Johannes Burchart VIII (11/22. märts 1776 Tallinn – 6/18. märts 1838 Tallinn) oli Tallinna arst ja apteeker.
Ta oli Johannes Burchart VII poeg.
Ta õppis kuni 1792. aastani Tallinna toomkoolis ja 1794–1798 Jena ülikoolis (Dr. med.), töötas arstina Peterburis ja Lõuna-Venemaal, 1802 naasis Tallinna, praktiseeris seal arstina kuni 1809. aastani, pärast oma isa surma pidas Burchartide apteeki. Ta oli teenekas kollektsionäär ja antikvaar.
Ta oli Moritz Burcharti isa. Maeti Kopli kalmistule.
Moritz Burchart

Moritz Burchart (5/17. juuli 1811 Tallinn – 13/25. detsember 1836 Tallinn) oli Tallinna arsti ja apteekri Johannes Burchart VIII poeg.
Ta õppis 1830–1836 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas ja suri enne oma isa.
Kordne side

Kordne side on keemiline side, mis tekib kahe aatomi vahel mitme ühise elektronpaari abil.
Clyde'i laht

Clyde'i laht ehk Firth of Clyde on kiillaht Iiri mere põhjaosas Šotimaa rannikul. 
Laht ulatub maasse 140 km ulatuses. Selle laius on kuni 40 km, sügavus kuni 164 m. 
Clyde'i laht on läänes Põhjaväina kaudu ühenduses Atlandi ookeaniga, edelas piirneb Iirimaaga, lõunas Iiri merega ja mujal Suurbritanniaga. Lahte voolab Kesk-Šoti madalikul läbi Glasgow' linna samanimeline Clyde'i jõgi. 
Lahes on saari, sealhulgas Arran, Bute ja Cumbrae saared.
‘Eua

‘Eua on saar Polüneesias, üks Tonga saartest. Kuulub Tongale.
Saare geograafilised koordinaadid on .
Saare pindala on 87 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 312 meetrit.
Huumushapped

Huumushapped (inglise "humic acids") on keerulise ja kindla struktuurita keemilised ained. Nad on huumusainete peamine komponent. Huumushapped annavad huumusele tumepruuni värvuse.
Huumushapped leidub mullas, turbas, paljude jõgede ülemjooksu piirkondades, seisuveekogudes (eriti düstroofsetes järvedes) ja ookeanivees.
Huumushapped saab jagada humiinhapeteks ja fulvohapeteks.
LASIK

LASIK (lühend ingliskeelsest nimetusest "Laser-assisted in situ keratomileusis") on laseri ja mikrokeratoomi abil sooritatav refraktiivkirurgiline protseduur, mille eesmärk on korrigeerida silma defektidest (müoopia, hüperoopia, astigmatism) tulenevaid nägemishäireid, aga ka selleks, et inimene ei peaks pidevalt kasutama nägemisabivahendeid (prillid, läätsed).
LASIK-protseduuri eelkontroll.
Oftalmoloogid ja muud spetsialistid teevad LASIK-protseduuri eelkontrolli, mille käigus uuritakse, kas patsient on protseduuri läbiviimiseks sobiv kandidaat. 
LASIK-protseduur lühidalt.
LASIK-protseduur sooritatakse spetsiaalsetes kliinikutes ambulatoorselt. Protseduur tehakse laser- ja muid seadmeid kasutades, silma sarvkestal, muutes selle kuju nii (meetodit nimetatakse ka lihvimiseks), et silma sisenevad valguskiired saaksid koonduda võrkkestal õigesse punkti.
LASIK-protseduuri liigid.
Üldjuhul ei tehta LASIK-protseduuri ealistest muutustest tingitult halvenenud nägemisteravuse korrigeerimiseks.
Alampalk

Alampalk ehk miinimumpalk ehk minimaalpalk ehk palga alammäär (Eestis 2009. aastast kehtiva töölepingu seaduse järgi töötasu alammäär, 1994–2009 kehtinud palgaseaduse järgi palga alammäär) on madalaim palk, mida tööandja õiguslikult võib töötajale tema töö eest maksta.
Euroopa.
2014. aasta seisuga oli Euroopa Liidu 28 liikmesriigist riiklik miinimumpalk kehtestatud 21 riigis. Riiklikult kehtestatud miinimumpalka ei ole Soomes, Rootsis, Taanis, Austrias, Itaalias ja Küproses. Euroopa Liitu mitte kuuluvatest Euroopa riikidest puudub riiklik miinimumpalk Norras, Islandil ja Šveitsis. Saksamaal kehtestati miinimumpalk 1. jaanuarist 2015.
Alampalk Eestis.
Eestis kehtestab vastavalt töölepingu seadusele töötasu alammäära Vabariigi Valitsus. Valitsus kehtestab töötasu alammäära eraldi tunnitasule ja kuutasule. Vabariigi Valitsuse kehtestatud alammäärast madalamat töötasu ei või töötajale maksta.
Eestis välja kujunenud tava kohaselt lepivad riiklikus töötasu alammääras tegelikult kokku sotsiaalpartnerid – Eesti Ametiühingute Keskliit ja Eesti Tööandjate Keskliit. Valitsus on juhindunud sotsiaalpartnerite kokkuleppest ja kehtestanud töötasu alammääraks nende poolt kokkulepitu.
Ameerika Ühendriigid.
Üleriigiliselt kehtestatud tunnitasu alammäär on 7.25 USA dollarit. Paljudes osariikides ja mitmes linnas on kehtestatud kõrgem tunnitasu alammäär.
Ulrich von Sperreuter

Jakob Ulrich von Sperreuter (vene Ульрих Олафович фон Сперрейтер (Спаррейтер); 1664 Tallinn – 1750 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Rootsi, Hollandi, Inglise ja Venemaa teenistuses olnud sõjaväelane.
Ta oli 1696. aastast Vene teenistuses, langes 1700 Narva lahingus rootslaste kätte vangi, 1736 võttis Peter von Lacy juhtimisel (ülemjuhataja oli kindralfeldmarssal Münnich) suurtükiväe kindralmajorina osa Vene-Türgi sõja Azovi vallutamisest, juhtis 20. märtsil 1736 Vene Dnepri armeed Doni jõe delta mõlemal kaldal asunud vahitornide () ja Mjortvõi Donetsi (Мёртвый Донец) jõe ääres asunud Ljutiki kindluse () vallutamisel.
Eduka sõjategevuse eest Türgi vastu anti talle 2. mail 1736 Püha Aleksander Nevski orden. Seejärel oli ta samast aastast Azovi kindluse ülemkomandant, kuhu jäi ametisse kuni kindralleitnandiks ülendamiseni ja pensionile jäämiseni 14. novembril 1739. Talle määrati 1200-rublane aastapension ja ta elas lasteta Tallinna lähedal. 
Ta maeti 7. veebruaril 1750 Tallinna.
Tema lesestunud abikaasa Anna Margaretha ostis Eestimaa kuberneri vürst Vladimir Petrovitš Dolgorukovi (1696–1761) lesele, Helena Hilkovale (suri 1763), kuulunud Lubja mõisa Jõelähtme kihelkonnas.
Perekond.
Tema isa oli Tallinnas ja Riias suurtükiväeohvitser olnud ning 1694 Rootsi aadlikuks saanud Olof Sperreuter, kes 1697 immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda (nr 1307), ning abiellus algul preili Schwartziga ja hiljem Anna Elisabeth Hartmaniga, kes oli Eestimaa maa- ja sõjakomissari Engel Hartmani tütar ja Robert Lichtoni alluvuses 1681 Eestimaa reduktsioonikomisjoni esimees olnud Engel von Ehrenthali õde.
Ta abiellus esmalt 1704 Anna Margaretha von Engelhardtiga (teistel andmetel Kuramaalt pärit rittmeister Richteri tütrega), kes 16. oktoobril 1739 aga Peterburis suri.
1740. aastal abiellus ta Anna Margaretha Zöge von Manteuffeliga (1716–1785), kes oli Muuga, Kiltsi, Palvere, Liivi ja Pajaka mõisniku Eestimaa maanõuniku, hilisema riigikrahvi Gotthard Johann von Manteuffeli (1690–1763) ja Margarethe Elisabeth von Güntersbergi (1692–1780) tütar ning lesestunud abielust Kolga ja Kiiu mõisaomaniku krahv Bengt Ludwig Stenbockiga (1694–1737).
Tema sugulastest Woldemar Ulrich von Sperreuter oli suurtükiväe kindralmajor (1764) Tallinnas ja 1742. aastast abielus Orina mõisast pärit Anna Margaretha von Tiesenhauseniga (suri 1777), ning Tallinnas 1706 ristitud Johann Ulrich von Sperreuter suurtükiväe major Kiievis.
Johannes Burchart

Johannes Burchart on olnud mitme tallinna arsti ja apteekri nimi: