tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jõhvi kihelkond

Jõhvi kihelkond (lühend Jõh; saksa keeles "Kirchspiel Gewi", hiljem "Kirchspiel Jewe") oli umbes 1250. aastal Alutaguse ajaloolise muinaskihelkonna alale moodustatud kirikukihelkond. Jõhvi kirikukihelkonda on ajalooürikutes esmamainitud 1354. aastal.
Piirkonna ajalugu.
Jõhvi kirikukihelkonna ala 13. sajandil oli enam-vähem endise Iisaku, Jõhvi ja Mäetaguse valla ala. Osaliselt kuulusid Jõhvi kihelkonda Alajõe, Illuka, Kohtla-Nõmme, Kohtla ja Toila valla ala. Osa Alajõe, Illuka ja Toila valla alast kuulus Vaivara kihelkonnale (sellel ajal Narva kihelkond), osa Kohtla-Nõmme ja Kohtla valla ala Lüganuse kihelkonnale.
1491. aastal on kirjalikus allikas esmamainitud Jõhvi mõisa, mille omanik oli Narva ordufoogt.
Jõhvi kihelkonna ala oli läänistamata. Kirikukihelkonna tähtsamad asulad olid Jõhvi ja Kurtna ordumõis. Tallinna–Narva sõjatee äärde rajati Edise ja Järve vasallilinnus. Enamik Jõhvi kihelkonna mõisu rajati enne 1558. aastat alanud Liivi sõda.
Liivi sõja ajal peeti kihelkonna maa-alal ägedaid lahinguid. Jõhvi kindluskirik vallutati 1558. aastal alles pärast teist rünnakut. Kihelkond laastati.
1581 vallutasid rootslased Alutaguse kihelkonna. Muutes haldussüsteemi Rootsi omale vastavaks, moodustati Jõhvi ordumõisa baasil Jõhvi lään. 1654 eraldati Jõhvi kihelkonnast selle lõunaosa ja koos Vasknarva foogtkonna maadega moodustati Iisaku kihelkond. 1774. aastal jaotati Iisaku kihelkond uuesti Jõhvi ja Viru–Jaagupi kihelkonna vahel.
Põhjasõja ajal (1700–1721) toimusid uuesti ägedad lahingud, põletamised ja laastamised.
Venemaa keisririigi koosseisu kuulus piirkond Eestimaa kubermangu Viru kreisi koosseisu.
1782 asutati Jõhvi postijaam, tänu millele hakkas Jõhvi arenema. 1825 peeti Jõhvis esimene laat. Avati esimesed poed. 1852 avas pastor Friedrich Ferdinand Meyer kirikukooli, mis kümme aastat hiljem muudeti kihelkonnakooliks, tegutsedes sellisena 1883. aastani. 1865 korraldati Jõhvi kihelkonna laulupidu.
1866 moodustati Jõhvi kihelkonna alale 27 valda. 1894. aastaks oli pärast valdade liitmist järel 6 suurt valda, mis püsisid kuni 1937.–1938. aasta reformideni.
1867 eraldati uuesti Jõhvi kihelkonna lõunaosa ning moodustati uuesti Iisaku kihelkond, kuhu läksid , Iisaku ja Illuka valla ala.
Eesti Vabariigi ajal jätkas kihelkond tööd kuni 1925. aastani, mil kirikukihelkonnad muudeti haldusterritooriumiga mitte seotuks.
12. aprillil 1917 viidi mõisamaad valdade haldusalasse.
Jõhvi kihelkonna mõisavallad.
Jõhvi kihelkonnas 19. sajandi algul moodustatud mõisavallad
Hilisema Iisaku kihelkonna mõisavallad.
Hilisema Iisaku kihelkonna 19. sajandi algul Jõhvi kihelkonnas moodustatud mõisavallad
Jõhvi kihelkonna vallad alates 1866.
1867 moodustati
1883 moodustati
1891 moodustati
1894 moodustati
Periklymenos

Periklymenos oli vanakreeka mütoloogias Messeenia prints, Neleuse ja Chlorise poeg. Ta pääses eluga, kui Herakles tema 11 venda tappis.
Periklymenos osales argonautide retkel.
Ta kaitses Teebat sõjas Seitse Teeba vastu. Seal tahtis ta tappa Amphiaraosi, kuid vahetult enne seda lõhestas Zeus oma piksenoolega maa, mis neelas tolle. Apollodorose järgi tappis Periklymenos selles sõjas Parthenopaiose. Periklymenosel oli jälle õnne, sest ta jäi ellu sõjas, kus enamik langes.
Ovidiuse järgi andis Poseidon Periklymenosele võime muuta end mistahes loomaks.
Kolmandat korda tal enam ei vedanud: Herakles tappis ta Messeenia pealinnas Pyloses. On võimalik, et Neleus oli selleks ajaks juba surnud ja Periklymenos oli pärinud tema trooni.
Ateljee

Ateljee on kunstniku või fotograafi tööruum. Ateljee iseloomulikuks tunnuseks on hea ning vajaduse järgi muudetav valgus. Ateljee on paiknenud tavaliselt suurte akendega ruumis. Tänapäeval, et mitte sõltuda loomulikust päikesevalgusest, võib ateljee asuda ka akendeta ruumis.
Moeateljee on rätsepa-, õmbleja- või kübarsepatöökoda (kübaraateljee).
Portree

Portree on teatavat isikut või isikuid kujutav kunstiteos ja -žanr skulptuuris, maalikunstis, graafikas, fotograafias. Peale välise sarnasuse püütakse sageli tabada ja edasi anda ka portreteeritava inimese psühholoogilisi iseärasusi. Portreekunsti viljelejaid nimetatakse ka portretistideks.
Portreekunst tänapäevases mõistes tekkis 16. sajandi alguses Itaalias ja Saksamaal. Barokiajastul õitses portreemaal eriti Flandrias ja Madalmaades ning 18. sajandi Inglismaal. Euroopa kuningakodade juures tegutsesid õueportretistid. 19. sajandil kaotas portreemaal fotokunsti tekkimise tõttu suuresti oma tähtsuse.
Liigitamine.
Portreid liigitatakse:
Portree võib olla idealiseeriv, realistlik, ekspressionistlik vms.
Büst

Büst on rinnakuju, inimese pea plastiline kujutis koos õlapartiiga või poole figuuriga.
Žanri esimene õitseaeg oli Vana-Roomas, keskajal oli büst eelkõige ehitusplastika osa. Tänapäeval on büst levinud ümarplastika vorme.
Autoportree

Autoportree on portreežanri alaliik, kunstniku kujutis iseendast. 
Varasemad autoportreed pärinevad 8.–9. sajandi itaalia miniatuuridelt ja reljeefidelt. Iseseisvaks žanriks arenes autoportree Lääne-Euroopas 15.–16. sajandil. Žanri esmaviljelejaks peetakse Albrecht Dürerit.
Tüpoloogiliselt võib eristada:
Mõtištši

Mõtištši on linn Venemaal Moskva oblastis, Mõtištši rajooni keskus. Asub Jauza jõe ääres 19 km Moskvast kirdes. 
1460. aastal on asulat esmamainitud kui Jauzskoje Mõtištši. 1925. aastal sai linnaõigused.
Miniatuur

Miniatuur on käsikirjalist teksti kaunistav ja selle sisu avav väikesemõõduline maal või joonistus, sageli figuraalne ja hoolimata väiksusest virtuoosselt peene teostusega. Miniatuur võib paikneda eraldi lehel või paigutatuna raamitud või raamimata kujul teksti sisse.
Etümoloogia.
Sõna "miniatuur" tuleb itaaliakeelsest sõnast "miniatura", see omakorda ladinakeelsest sõnast "minium" 'mennik'. Mennik oli levinud värv keskaegsetes käsikirjades, kuna oli suhteliselt odavam võrreldes teiste värvidega, mida tehti pulbristatud poolvääriskividest ja mineraalidest.
Tempera

Tempera (ladina keeles "temperare" "segama") on maalitehnika, mille puhul temperavärv kantakse (libe)krohvile, paberile, lõuendile või puidule. Tempera teises tähenduses on temperavärvidega tehtud maal.
Temperatehnika eeliseks on see, et värv kuivab väga kiiresti ning on kõva ja püsiv.
Tempera oli laialdaselt kasutusel keskajal ja enne õlivärvide kasutuselevõtmist. Uuemal ajal kasutatakse seda peamiselt dekoratiivmaalis.
Temperat on kasutanud sellised tuntud kunstnikud nagu Michelangelo, Piero della Francesca ja Ghirlandaio.
Ebro

Ebro (katalaani "Ebre") on jõgi Euroopas Pürenee poolsaarel. 
Jõgi saab alguse Kantaabria mägedest ja voolab peamiselt kagusse. Suubub Vahemerre, moodustades delta. Pikkus 910 km ja valgla 83 093 km². Suuremad lisajõed on Aragón, Gállego, Cinca, Jalón ja Guadalope. Ülemjooksul asub Ebro veehoidla.
Ebro ääres asuvad Logrono, Zaragoza ja Tortosa.
Guadalquivir

Guadalquivir [guadalkiv'iir] (araabia keeles 'suur jõgi') on jõgi Euroopas Pürenee poolsaarel. 
Jõgi saab alguse Cazorla mägedest ja voolab peamiselt läände ja edelasse. Suubub Atlandi ookeani Cádizi lahte, moodustades delta. 
Jõe pikkus on 657 km ja valgala 57 000 km². Suuremad lisajõed on Genil, Guadajoz, Sotillo ja Guadalmena.
Guadalquiviri ääres asuvad Córdoba ja Sevilla.
Kehtna valla lipp

Kehtna valla lipp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kehtna valla lipp.
Lipu kirjeldus.
Sinise ja valgega kaldjaotatud väljal (I) valge leegitsev karikas ja (II) must ronk. 
Kehtna valla lipp on ristkülikuline. Lipu külgede suhe on 7:11 (pikkus:laius). Tavasuuruses lipu mõõtmed on 105x165cm.
Lipp 1995–2017.
Lipp on kinnitati 27. juunil 1995. 
Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp, mille normaalmõõtmed on 105x105 cm. Valgel kangal must seisev vares, kelle keel ja silmatera on sinised. Varest ümbritsevad hajutatult seitse kaldasendis sinist pügalristi. 
Kehtna mail väga levinud vares on nii kodu-, põllu- kui ka tarkuselind. Sellena viitab ta Kehtna tuntusele nii põllutöö- kui ka hariduskeskusena, kus erilises aus kodumajanduslik õpe. Pügalristide arv lipul tähistab seitset valda, mille maalõigetest koosneb tänane Kehtna vald. 
Lipu kasutamine.
Vallalippu võib heisata järgmistel päevadel ja puhkudel:
Maapinnast tõusva lipumasti kõrgus peab olema vähemalt kuus korda suurem lipu laiusest. Heisatud vallalipul peab jääma lipukanga alumine serv vähemalt kolme meetri kõrgusel maapinnast. Lipp peab olema puhas ja terve.
Vallalipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipuvarda ülemisse otsa 100 mm laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad lipukanga alumise servani või heisatakse lipp poolde lipumasti.
Vallalipu nõuetekohase heiskamise eest vastutab heiskamist korraldav isik.
Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.
Vallalipu kasutamise korra valla, maakonna ja muudel üritustel määrab kindlaks vallavanem.
Murcia

Murcia on linn Hispaanias, Murcia autonoomse piirkonna pealinn. Asub Kagu-Hispaanias, Segura jõe ääres. 
Murcia on asutatud mauride poolt 825. aastal. Hispaaniaga liitis selle Alfonso X 13. sajandil.
Elanike arv oli 2005. aastal 410 000.
Navarra

Navarra on Hispaania autonoomne piirkond, osa ajaloolisest Baskimaast.
Haldusjaotus.
Halduslikult jaguneb Navarra 272 omavalitsuseks. Halduskeskus on Pamplona (baski keeles Iruñea, ametlikult Iruña).
Keeleliselt jaguneb Navarra kolmeks tsooniks: baskikeelseks (62 valda), kakskeelseks (48 valda) ja hispaaniakeelseks (162 valda). Esimeses kahes on ametlikud keeled nii hispaania kui baski keel, kolmandas ainult hispaania keel.
Vallad.
Navarra autonoomsesse piirkonda kuuluvad järgmised 272 liit-ja lihtvalda (hispaania keeles vastavalt "municipio compose" ja "municipio simple"), millede hulgas 60 liitvalda on tähistatud kursiiviga.
Tabelis on loetletud vallad nende ametliku nimekujude alusel mis on avaldatud Navarra ametlikus teatajas, nende artikleid arvestamata. Kui ametlikus nimes on kasutusel mõlemad keele vormid, siis teine vorm on eraldatud kaldkriipsuga.
Keeletsoonid: hispaania keele (H), baski keele (B) ja kakskeelne segatsoon (S).
¹Toodud pindala on kõikide Navarra autonoomse piirkonna valdade pindalade summa ja jätab välja alad mis ei kuulu ühegi valla koosseisu kuid kuuluvad Navarra autonoomse piirkonna koosseisu.
Kliima.
Navarra aasta keskmine temperatuur on +12,2 °C, jaanuaris +4,6 °C, augustis +20,3 °C.
Aastas sajab keskmiselt 753 mm, sealhulgas jaanuaris 77 mm ja augustis 46 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2146 tundi, sealhulgas jaanuaris 88 ja augustis 271 tundi.
Majandus.
Navarra on Madridi ja Baski autonoomse piirkonna järel rikkuselt kolmas piirkond Hispaanias (sisemajanduse kogutoodangu ostujõu pariteedi järgi).
Navarra on Euroopas esikohal taastuvate energiaallikate kasutamises. Kavas on saavutada 100% taastuvenergiale üleminek aastaks 2010. 2004. aastal pärines 61% tarbitavast energiast taastuvallikatest, sealhulgas 43,6% 28 tuulepargist, 12% üle 100 väikesest hüdroelektrijaamast ja 5,3% kahest biomassi- ja 2 biogaasijaamast. Navarras Tudelas asub ka Hispaania suurim päikeseenergiajaam võimsusega 1,2 MW.
Poliitika.
Navarra parlamendis on 50 kohta. Pärast 2007. aasta valimisi pääses parlamenti 6 valimisnimekirja esindajaid. Suuremad poliitilised jõud on Navarra Rahvaliit, baski rahvuslaste koalitsioon Nafarroa Bai ja Navarra Sotsialistlik Partei. Piirkonna kuberner on alates 1996 Miguel Sanz (Navarra Rahvaliit).
Navarra politsei Policía Foral allub piirkonna valitsusele, mitte Hispaania keskvalitsusele.
Temperavärv

Temperavärv on veega segatav pigmendist ja sideainest koosnev värv. Kuivades muutuvad temperavärvid heledamaks, annavad teosele mati pinna.
Temperavärvi sideaineks munatempera puhul on kuivav taimeõli, munavalge ja/või munakollane, kaseiintempera puhul kaseiin, polüvinüülatsetaattempera puhul sünteetiline sideaine jne.
Lõuend

Lõuend on lina-, kanepi- või džuudikiududest kootud labase sidusega riie, millele pärast alusraamile kinnitamist ja kruntimist tehakse maaling.
Lõuendile maalimine.
Alates 18. sajandist tõrjus lõuend kõik ülejäänud materjalid kõrvale ning muutus populaarseimaks alusmaterjaliks, eriti õlimaalidele. Lisaks lõuendile kasutatakse ka kartongi ja vineeri.
Lõuendi üheks eeliseks on, et maalitud lõuendi saab alusraamilt maha võtta ja kokku rullida. Samas on lõuend on kergesti lõhutav. Teda saab lõigata, läbi torgata, käristada. Lisaks reageerib lõuend õhuniiskusele ja temperatuurile.
Kõige vastupidavam on linane lõuend, sellest järgmine kanepine lõuend. Puuvillane lõuend jääb oma omadustelt eelpool nimetatuile alla. Linane lõuend võib õli toimel hapraks muutuda, kanepine kipub õhu ja niiskuse käes pruunistuma.
Heale lõuendile esitatakse kindlad nõudmised. Vastu valgust vaadates on hea lõuend igalt poolt ühtlase koega, selle pealispind ei ole liiga karvane. Niisutamine ei tohi teda tumedamaks muuta ning ta peab imema vett ühtlaselt. Tavaliselt on lõuend apreteeritud, see tähendab tärklisekliistriga läbi immutatud. Tänu sellele muutub lõuendi pind tihedamaks, tugevamaks ja siledamaks.
Enne maalima hakkamist tuleb lõuend kindlasti kinnitada alusraamile. Seda nii maalimise kergendamiseks, kui ka lõuendi paremini säilimiseks.
Tänapäeval on võimalik osta nii krunditud kui ka kruntimata lõuendeid.
Õlimaal

Õlimaal on õlivärvidega peamiselt krunditud alusele (nt puittahvlile, lõuendile, vaskplaadile, vineerile, papile vms) maalitud kunstiteos. Traditsiooniliselt kaetakse kuivanud õlimaalitöö lakiga.
Tahvelmaalis õlivärvidega maalimise tehnika töötasid välja Madalmaade kunstnikud Jan ja Hubert van Eyck (u 1390–1441). Renessansi kõrgajaks oli õlimaal välja tõrjunud temperamaali peaaegu kõikjal Euroopas. Kui varased õlimaaliteosed olid ikka veel tahvelmaalid puul, siis umbes 15. sajandi lõpus muutus lõuend populaarsemaks maali aluseks, sest see oli odavam, seda oli kergem transportida ja see võimaldas suuremate teoste maalimist. Üks järjekindlamaid õlimaali viljelejaid lõuendil oli Veneetsia koolkond, kuhu kuulusid ka näiteks Tizian ja Paolo Veronese. Veneetsia, kus purjeriie oli kergesti kättesaadav, oli juhtival kohal lõuendile üleminekul. Saksamaal hakkasid õlimaalitehnikat viljelema Albrecht Dürer ning Hans Holbein. Alates 18. sajandist on õlimaal valitsev maalikunstitehnika.
Kleopatra

Kleopatra VII (jaanuar 69 Aleksandria – 12. august 30 eKr) oli hellenistliku Egiptuse viimane valitseja aastatel 51–30 eKr. Ta on ilmselt Ptolemaioste dünastia tuntuim liige. 
Kleopatra oli Ptolemaios XII tütar ning Ptolemaios XIII ja Ptolemaios XIV õde ja nominaalne abikaasa, kuna Egiptuse traditsioonide kohaselt ei võinud kuninganna valitseda ilma meessoost kuningata.
Aastatel 55 eKr – 51 eKr oli ta isa kaasvalitseja. 48. aastal eKr tõugati ta õukonna poolt troonilt ja asendati alaealise Ptolemaios XIV-ga. 
Rooma keisririigis Julius Caesari ja alaealiste Ptolemaioste kaitsjaks Rooma senati poolt määratud Pompeiuse vahelises kodusõjas taandus Pompeius Egiptusse, kus ta aga 48 eKr tapeti ja pea saadeti Caesarile. Sõjavägedega Egiptusse saabunud Julius Caesar taastas võimule ka Kleopatra, kaitstes võimu Aleksandrias pool aastat kestnud piiramise kestel Ptolemaios XIII eest.
Julius Caesari surma järel naasis Kleopatra Roomast Egiptusse. Caesari tapjate Brutuse ja Cassiusega peetud kodusõja tulemusel sai Augustus (Octavianus) keisririigi lääneosa ja Marcus Antonius keisririigi idaosa valitsejaks.
Vendadega Kleopatral lapsi ei olnud, kuid suhtest Rooma väejuhi ja riigimehe Julius Caesariga sündis Kleopatral poeg Caesarion (ametlikult Ptolemaios XV). 
Hiljem abiellus Kleopatra Marcus Antoniusega. Neil oli kolm last: kaksikud Kleopatra Selene ja Aleksander Helios ning nende noorem vend Ptolemaios Philadelphos. Poisslaste edasine saatus on teadmata (võimalik, et nad surid juba lapseeas), Kleopatra Selene aga jõudis täisikka ja temast sai oluline poliitiline figuur. 
Kui Antonius Octavianuselt Rooma vabariigi viimase sõja (32–30 eKr) Aktioni lahingus lüüa sai, tegid Kleopatra ja Antonius enesetapu 30 eKr.
Põnevik

Põnevik () on filmi- ja kirjandusalane žanrimääratlus. Termini võttis kasutusele prantsuse filmilavastaja François Truffaut.
Nende teoste eesmärk on tekitada nii lugejates kui ka vaatajates pingelist põnevust, üllatavaid pöördeid ja närvikõdi. Peategelane tegutseb olukordades, kust väljapääs tundub esialgu võimatuna ja kangelase elu ise võib ohtu sattuda.
Tarawera

Tarawera on vulkaan Uus-Meremaa Põhjasaarel. 
Vulkaani kõrgus on 1111 meetrit.
Ron Weasley

Ronald Bilius "Ron" Weasley on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ron on Harry Potteri üks parimatest sõpradest.
Tema vanemad on Arthur ja Molly Weasley.
Weasleyde peres on seitse last: kuus poissi ja üks tüdruk. Kõige vanem Weasley'de perekonnast on Bill. Talle järgneb Charlie, siis Percy ja kaksikud Fred ja George, siis Ron ning tema õde ja noorim laps Ginny.
Ron kardab õudselt ämblikke.
Tema patronus võtab Jack Russelli terjeri kuju.
Weaslyde perekond on puhtavereline ja kaugelt suguluses Blackide ja Malfoydega, kuid on nendega riius. 
Olles elanud kogu elu oma vendade varjus, kadestab ta oma parimat sõpra Harryt ja läheb temaga tihti tülli. 
Ronile meeldib Hermione Granger, kellega ta lõpuks abiellub. Aastal 2016 on tal kaks last: Rose ja Hugo Weasley.
Filmides kehastab Roni Rupert Grint.
Amphion

Amphion oli vanakreeka mütoloogias Zethose kaksikvend, Zeusi ja Antiope poeg, Teeba kuningas ja Niobe abikaasa.
Antiope oli Teeba kuninga Nykteuse tütar, kes jäi Zeusist rasedaks. Pärast Nykteuse surma sai kuningaks tema vend Lykos. Lykose naine Dirke kohtles Antiopet väga halvasti ja kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles.
Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu lossist ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema.
Hermes õpetas Amphioni laulma ja lüürat mängima ning kinkis talle kuldse lüüra. Temast sai suurepärane muusik. Zethos oli pigem jahimees ja karjus. Kui nad hakkasid ehitama Teeba ümber müüri, oli Amphioni pillimänguoskusest rohkem kasu. Ta mängis lüürat nii kaunilt, et kivid tõusid ise maast ja asusid oma kohale müüris. Nii sai Teeba endale 7 väravaga linnamüüri.
Amphion abiellus Tantalose tütre Niobega. Nad said 7 poega ja 7 tütart, keda niobiidideks nimetatakse. Niobe kiitles nendega, pidades end paremaks jumalanna Letost, kel oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Leto lapsed Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe ja Amphioni lapsed; Apollon tappis pojad, kes osalesid parasjagu spordivõistlustel, ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti ka Chloris.
Amphion tappis end meeleheitest ise, kuid mõne autori järgi tappis Apollon ka tema. Ta maeti Zethosega ühte hauda.
Amphioni ja Zethose järel sai Teeba kuningaks Laios, Oidipuse isa.
Hamburg

Hamburg (alamsaksa keeles Hamborg [ˈhaˑmbɔːχ]) on linn Saksamaal, elanike arvult halduspiirides teine linn Berliini järel. See asub Põhja-Saksamaal Alsteri ja Bille jõe suudmes Elbe ääres.
Hamburg moodustab omaette liidumaa. Linna ametlik nimi on Freie und Hansestadt Hamburg ('vaba- ja hansalinn Hamburg').
Ajalugu.
4. sajandist eKr on teada esimesed püsivad hooned.
8. sajandil tekkis Hammaburgi linn, kuhu Frangi riigi keiser Karl Suur lasi 810. aastal ehitada kiriku. 831. aastal asutas Ludwig Vaga sinna piiskopkonna, mis sai peatselt peapiiskopkonnaks. Hamburgi peapiiskopiks nimetati samal aastal Ansgar.
Pärast Karolingide keisririigi jagamist Verduni lepinguga 843. aastal sai Ludwig Vaga poeg Ludwig Sakslane endale kõik valdused Reinist idas, Hamburgi ja Hamburg-Bremeni peapiiskopkonna ning alad Itaaliast põhja ja ida poole. Seda kutsuti Ida-Frangi riigiks. Kuid juba 845. aastal hävitas Hamburgi oma suure laevastikuga Taani kuningas Horik, laastatud Hamburg ühendati Bremeni piiskopkonnaga ning peapiiskop Ansgar kolis oma residentsi Bremenisse.
Hamburg-Bremeni piiskopkond saavutas oma suurima õitsengu peapiiskop Adalberti (1043–1072) ajal. Too oli ametis pärast Hamburg-Bremeni ülendamist Põhja patriarhaadiks. "Hamburg" lakkas olemast piiskopkonna nime osa. 1104. aastal ülendati Bremeni Lundi abipiiskopkond (Rootsi) peapiiskopkonnaks, sellele allutati kõik teised Bremeni endised abipiiskopkonnad Põhjamaades. Pärast Saksimaa hertsogkonna (7. sajand – 1180) tükeldamist 1180. aastal omandasid kõik nende abipiiskopkondade piiskopid osi piiskopkonna territooriumist ja saavutasid otse keisrile alluvate vürstlike piiskopkondade staatuse.
17. sajandil oli Hamburg Saksamaa suurim linn.
1842. aasta mais hävis suur osa linnast tulekahjus.
1943. aastal pommitasid lääneliitlased linna, see tõi kaasa tulekahju ja suur osa linnast hävines. 
Transport.
Metroo.
Hamburgi metroo ("U-Bahn Hamburg") avati 1912.
Lennujaam.
Hamburgi rahvusvaheline lennujaam (HAM) on kasutusel olevatest lennujaamadest Saksamaa vanim.
Lennujaam avati 1912 Hamburg-Fuhlsbüttelis ja asub u 8,5 km kesklinnast loodes.
Sport.
Linnas asub spordiklubi Hamburger SV.
Zethos

Zethos oli vanakreeka mütoloogias Amphioni kaksikvend, Zeusi ja Antiope poeg, Teeba kuningas.
Antiope oli Teeba kuninga Nykteuse tütar, kes jäi Zeusist rasedaks. Pärast Nykteuse surma sai kuningaks tema vend Lykos. Lykose naine Dirke kohtles Antiopet väga halvasti ja kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles. Laste nimeks said Amphion ja Zethos.
Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu lossist ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema.
Hermes õpetas Amphioni laulma ja lüürat mängima ning kinkis talle kuldse lüüra. Temast sai suurepärane muusik. Zethos oli pigem jahimees ja karjus. Kui nad hakkasid ehitama Teeba ümber müüri, oli Amphioni pillimänguoskusest rohkem kasu. Ta mängis lüürat nii kaunilt, et kivid tõusid ise maast ja asusid oma kohale müüris. Nii sai Teeba endale 7 väravaga linnamüüri.
Zethos abiellus Pandareose tütre Aedoniga, keda mõnikord ka Thebeks nimetatakse. Neil oli üks tütar Itylus.
Aedon tahtis tappa Amphioni naise Niobe poega, aga tappis kogemata Ityluse. Mõne allika järgi oli ta sellest nii löödud, et muudeti ööbikuks, sest too nutab öösiti, aga harilikult usutakse, et ööbik tekkis Proknest. Ööbiku laul ei ole ka eriti nutusarnane. Kuid ka Proknel oli poeg Itys, kelle Prokne tappis.
Oletatavasti suri Zethos loomulikku surma. Ta maeti Amphioniga ühte hauda.
Amphioni ja Zethose järel sai Teeba kuningaks Laios, Oidipuse isa.
Nižni Tagil

Nižni Tagil (vene "Нижний Тагил") on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. See asub Kesk-Uuralites Tagili jõe ääres, Euroopa ja Aasia piirist idas, Jekaterinburgist 150 km põhja pool. Geograafilised koordinaadid on 57°55'N, 59°58'E. 
Elanike arv on 377 500 (2007).
Majandus.
Nižni Tagilis toodetakse rauda ja terast (Nižni Tagili metallurgiakombinaat). 
Suur Uralvagonzavod (Уральский танковый завод № 183 им. Коминтерна, Уральский вагоностроительный завод имени И.В. Сталина) toodab kaubavaguneid, tanke (2008. aastal 175 tanki) ja muid masinaid.
Ajalugu.
Linn tekkis 1722. aastal rajama hakatud Demidovi rauatehase juurde ja kasvas Venemaa üheks tähtsamaks metallurgiakeskuseks.
1833. aastal valmis seal Venemaa esimene vedur. 
Linnaõigused sai 1919. aastal.
Vaba Hansalinn Bremen

Vaba Hansalinn Bremen (lühendatult Bremen) on Saksamaa väikseim liidumaa, mis koosneb kahest teineteisest 60 km kaugusel asuvast linnast: Bremenist ja Bremerhavenist.
Bremen asub Kirde-Saksamaal ja piirneb Alam-Saksi liidumaaga. Bremerhaven piirneb Põhjamerega ja seal asub üks Saksamaa suuremaid sadamaid. Liidumaa pealinn on Bremen, mis asub sisemaal, Weseri jõe kaldal.
2004. aastast on Bremeni raekoda ja Rolandi kuju kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Liidumaa võimujaotus.
1947. aasta põhiseaduse kohaselt kuulub seadusandlik võim Bremeni parlamendile (Bremische Bürgerschaft). Parlamendis on 84 liiget, kellest 69 on pärit Bremeni linnast ja 15 Bremerhavenist. Parlament valitakse neljaks aastaks.
Parlament valib täidesaatvat võimu teostava Senati. Kaks senaatorit valitakse linnapeadeks, kellest üks valitakse Senati presidendiks.
Ajalugu.
Bremeni linna on esmamainitud 782. aastal. Linn kuulus kõigepealt Frangi riigi, hiljem sellest välja arenenud Püha Rooma riigi koosseisu. 1303. aastal sai Bremeni linn linnaõiguse, 1358. aastal liitus linn Hansa liiduga ja 1433. aastal sai linn oma esimese põhiseaduse. Püha Rooma killustudes Bremeni vabadus suurenes ja 1649. aastal sai Bremen vabaks riigilinnaks. Püha Rooma riigi lõpetamise järel 1806. aastal sai Bremen täiesti iseseisvaks vabariigiks.
Bremerhaveniks kujunevat Weddewardenit on esmamainitud 1091. aastal. Piirkond kuulus Bremeni peapiiskopkonda, kuni see koos piiskopkonnaga läks 1648. aastal kõigepealt Rootsi, 1719. aastal Hannoveri koosseisu. Kuna 1820. aastatest oli Bremeni sadam ülekoormatud, tegi Bremen Hannoveriga leppe, mille järgi võis luua sadama endise Rootsi asula Carlsburgi juurde. 1827. aastal asutati Bremerhaven, mis oli Bremeni ja Hannoveri ühishalduses.
1815. aastal liitus Bremeni linnriik Saksa Liiduga, 1871. aastal Saksa keisririigiga. 1920. aastal sai linnriik uue demokraatliku põhiseaduse, millega loodi rahva valitav parlament. Pärast Hitleri võimulesaamist saadeti parlament laiali ja 1939. aastal liideti Bremerhaven Preisimaale kuuluva Wesermünde koosseisu.
Pärast teist maailmasõda oli Bremen Ameerika Ühendriikide okupatsioonitsoonis. 1947. aastal nimetati Wesermünde ümber Bremerhaveniks ja loodi Bremenist ning Bremerhavenist koosnev liidumaa. Samal aastal kinnitati rahvahääletusel uus liidumaa põhiseadus. 1949. aastast kuulub Bremen liidumaana Saksamaa Liitvabariigi koosseisu.
Kohila valla lipp

Kohila valla lipp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kohila valla lipp.
Lipp on kinnitatud 27. aprillil 1995.
Eesti Vabariigi Valitsuse 11. juuli 2002 määrusega moodustati senise Kohila alevvalla ja senise Kohila valla baasil uus omavalitsusüksus Kohila vald. Uue Kohila valla sümboliteks võeti endise Kohila valla vapp ja endise Kohila alevvalla ja Kohila valla ühine lipp.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp koosneb rohelisest, valgest ja mustast horisontaalsest värvilaiust, mille laiused on 1,6 + 3,8 + 1,6 ühikut. Valge laiu keskel asub Kohila valla vapi kujutis. 
Lipu normaalmõõtmed on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut.
Murcia autonoomne piirkond

Murcia on Hispaania üheprovintsiline autonoomne piirkond mis tähendab, et ta täidab ka 2. järku Hispaania haldusükse ehk provintsi funktsiooni.
Kliima.
Murcia autonoomse piirkonna aasta keskmine temperatuur on +17,7 °C, jaanuaris +10,3 °C, augustis +26,4 °C.
Aastas sajab keskmiselt 294 mm, sealhulgas jaanuaris 19 mm ja augustis 10 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2753 tundi, sealhulgas jaanuaris 162 ja augustis 304 tundi.
Haldusjaotus.
Vallad.
Murcia autonoomsesse piirkonda kuuluvad järgmised 45 valda:
"Vallad on loetletud nende artikleid arvestamata"
Prosper Mérimée

Prosper Mérimée [prosp'er merim'ee] (28. september 1803 Pariis – 23. september 1870 Cannes) oli prantsuse kirjanik, ajaloolane ja arheoloog.
Prosper Mérimée pärines jõukast ja haritud perekonnast. Tema vanavanaema oli pedagoog ja kirjanik Jeanne-Marie Leprince de Beaumont.
Kirjandusele pühendas ta end sõber Stendhali mõjul pärast õigusteadusõpingute lõpetamist. 1825. aastal andis ta Clara Gazuli nime all välja oma esimese raamatu ("Clara Gazuli teater"), jättes mulje, et on ise kõigest teose tõlkija. Paar aastat hiljem järgnes sama nime all antiikset Kreekat järele aimav luulekogu. Topeltpettus tuli välja alles hiljem. Kaks aastat enne seda, kui Victor Hugo "Cromwelli" eessõnas romantilise draama teooria sõnastas, rakendas "Clara Gazuli teater" juba samu võtteid: näidend oli kirjutatud proosas, käsitles kaasaegseid probleeme ega järginud aja ja koha ühtsuse nõuet.
1828 ilmus esimene Mérimée ajalooline teos, talumeeste ülestõusust kõnelev "Žakerii", ning aasta hiljem pärtliöö sündmusi käsitlev romaan "Charles IX valitsusaja kroonika". Romaan ühendas oskuslikult seiklusromaani armastusromaaniga ning lisas üksikasjaliku käsitluse 16. sajandi tavadest.
Oma tõelise kutsumuse leidis Mérimée aga 1829, mil ta avaldas oma esimesed jutustused ("Tamango"): nende edu oli märkimisväärne.
1834 pidas kirjanik muinsuskaitse peainspektori ametit ning kirjutas üle 20 jutustuse (1840 "Colomba"; 1845 "Carmen"). "Carmenil" oli peale kirjandusliku väärtuse ka puhtdokumentaalne väärtus: see oli ülevaade Hispaania mustlaste kommetest, iseloomust ja keelest. Kasvatatud voltäärlikus vaimus, hindas Mérimée alati loogilist mõtlemist. Ta oli liialt skeptiline selleks, et lasta tunnetel üle ääre voolata. Tema jutustustes leiab paraja annuse irooniat ning musta huumoritki. Mérimée jutustused toetuvad täpsetele seikadele ning sisaldavad tihti tähelepanekuid keele või maa ajaloo kohta. Mérimée külm, kommentaarideta stiil oli Maupassanti eelkäijaks.
1844. aastal valiti Mérimée Prantsuse Akadeemiasse. Keisrinna lähedase sõbrana pidas Mérimée mitut riigiametit korraga. See aga ei takistanud teda alates 1853. aastast pühendumast tõlkimisele. Mérimée tutvustas Prantsusmaal vene kirjandust, tõlkides Puškinit, Gogolit ja Turgenevit.
Pariisi Kommuuni ajal, mais 1871, põletati maha tema kodu koos raamatukogu ja muude kogudega.
Hotell

Hotell on kõrgeima teenindustasemega majutusettevõte. Hotellis on kindlasti üks või mitu toitlustuskohta. Suuremas hotellis on ka meelelahutusasutusi, kontserdisaale ja koosolekuruume, saunu, basseine ja garaaže.
Hotelli varustatuse nõuded Eestis.
Hotellidele esitatavad nõuded võivad riigiti erineda.
Gazprom

Gazprom (vene keeles: Газпром) on Venemaa riiklik maagaasi kaevandamis-, töötlus- ja tarneettevõte.
Gazpromi loomine.
Gazprom moodustati 1989. aastal NSV Liidu nafta- ja gaasiministeeriumi ühendamisel ja ettevõtte peamiseks tegevusalaks on maagaasi kaevandamine, töötlemine ja tarnimine. 
Gazprom kontrollib 60% kõigist Venemaa ja umbes 17% kogu maailma gaasivarudest. Gazpromi tõestatud gaasireservide suuruseks hinnatakse 29 triljonit kuupmeetrit. Tegu on suurima ettevõttega Venemaal ja maailma suurima gaasitootjaga. Ettevõtte tarnitavast gaasist sõltuvad valdava osa Ida-Euroopa ja Kesk-Euroopa riikide energiasüsteemid.
Gazprom Venemaa poliitika tööriistana.
Gazprom asutati 1989. Tänapäeval on tegu avatud aktsiaseltsiga (vene keeles: "открытое акционерное общество, OAO"), kus viimastel aastatel on taastatud riigi enamusosalus. Riigile kuulub 50% Gazpromi aktsiakapitalist pluss üks aktsia. See võimaldab ettevõtet kasutada majandusliku ja poliitilise surve avaldamiseks Venemaa naaberriikidele, mida on peetud mitme gaasitarnete konflikti põhjuseks 2006. aastast alates. Neist tuntuim on aeg-ajalt uuesti lahvatav Vene-Ukraina gaasitüli. Sarnaseid Venemaa ja tarneriikide vahelistest poliitilistest konfliktidest tingitud konflikte ja Venemaa kütusest sõltumine on teistele riikidele energiajulgeolekuaspektina olnud ka Gruusia, Aserbaidžaani ja Valgevenega.
2010. aasta aprillis avaldatud Forbesi andmete kohaselt oli Gazprom suurimat kasumit teeniv ettevõte maailmas, turuväärtuselt aga alles 31.
Firma juhatuse esimees on 2001. aastast Aleksei Miller, direktorite nõukogu juhtis aastatel 2002–2008 asepeaminister Dmitri Medvedev. (Formaalselt oli Medvedev ametis 2008. aasta juuni, mil aktsionäride koosolek kinnitas ametisse uue esimehe.) Alates 2008. aastast juhib nõukogu Venemaa esimene asepeaminister Viktor Zubkov.
Gazprom ja Eesti.
Ka Eesti gaasivajaduse katab 100%-liselt Gazpromi tarnitav maagaas, mida Eestis müüb edasi osaliselt Gazpromile kuuluv ettevõte Eesti Gaas. Kuna aga Eestil puudub alternatiivne gaasitarneallikas, siis müüdi 2010. aastal gaasi Eestisse kõrgemate hindadega kui neisse Euroopa riikidesse, kellel on võimalus hankida vedelgaasi. Venemaa ajaleht Kommersant kirjutas, et samal ajal kui Euroopa riigid maksid Gazpromile esimeses kvartalis gaasi eest 265–270 dollarit tuhande kuupmeetri eest, siis nii Eesti kui ka teised Balti riigid 318,2 dollarit.
2011. aasta septembris viis Euroopa Komisjoni konkurentsi peadirektoraat mitmes Gazpromilt gaasi importivas Lääne-Euroopa firmas läbiotsimise Kesk- ja Ida-Euroopast gaasi importimise konkurentsi reeglite võimaliku rikkumise uurimisega ning läbiotsimine toimus ka Eesti Gaasis.
Orkaan

Orkaan ehk taifuun ehk troopiline tsüklon on ekvatoriaalsetel aladel tekkinud võimas ulatuslik tsüklon (madalrõhkkond), millega kaasnevad tugevad orkaanituuled.
Troopiliste tsüklonite keskmes on registreeritud Maa atmosfääris kõige madalamad õhurõhud merepinna tasemel.
Troopilised tsüklonid saavad oma energia ookeanide kohal tekkiva võimsa konvektiivliikumise õhuniiskuse kondensatsiooni tulemusel eralduvast soojusest. Ebapüsiva tasakaaluga õhumassi tõusvates õhuvooludes hakkab üles tõusvas õhus märgadiabaatilise jahenemise protsessi käigus eralduma soojust, sest osa niiskusest õhus kondenseerub ning eraldub vihmana. Kondenseerunud auru tõttu tekib pilvisus, millega on peaaegu kogu tsükloni ala kaetud. Orkaani iseloomulikku pöörlevat spiraali meenutav pilvestruktuur on kosmosest ja kõrgel lendavatelt lennukitelt selgesti nähtavad.
Tsüklonis tervikuna valitsevad tõusvad õhuvoolud. Seevastu täpselt orkaani keskpunktis on kitsas langeva kuiva õhu vooluala. Kui orkaan on piisavalt tugev, siis eristub see ala selgelt ülejäänud orkaanist ja seda nimetatakse orkaani silmaks. Orkaani ülejäänud osa on täiesti pilves, aga silmas on taevas selge. Orkaani ülejäänud osas puhuvad ülitugevad tuuled, aga silmas valitseb tuulevaikus, ehkki merelained on silmas endiselt väga kõrged.
Silma vähim täheldatud läbimõõt on 3 km, suurim 370 km. Silm on harilikult ringikujuline, aga suuremad silmad mõnikord loperdavad ja vajuvad piklikuks (staadioniefekt). Silma ümbritsevas seinas puhuvad kõige tugevamad tuuled ja kõige suuremat kahju tekitab orkaan siis, kui silma ümbritsev sein objektidest üle läheb.
Orkaan tugevneb siis, kui ta satub sooja mere kohale. Maismaa kohale jõudes hajub ta kiiresti. Ehkki Kesk-Ameerika maakitsus pole kuigi lai, on teada vaid üksikud juhtumid, kus orkaan on jõudnud Atlandi ookeanilt Vaiksele ookeanile: enamik maakitsusele jõudnud orkaanidest laguneb ja kaob enne. Külma mere kohal ta nõrgeneb samuti.
Eestisse pole teadaolevalt veel ükski orkaan jõudnud, sest soojad, orkaanidele sobivad mered asuvad Eestist liiga kaugel.
Lodomeeria

Lodomeeria (ladina "Lodomeria", saksa "Lodomerien") on keskaegse Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi, st Volõõnia ladinapärane nimi. 
Aastatel 1772–1918 nimetati Austria kroonimaade hulka kuulunud Galiitsia alasid Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigiks. Volõõniat, st Lodomeeriat see provints ei hõlmanud.
Luule Viilma

 
Luule Viilma (6. aprill 1950 Jõgeva – 20. jaanuar 2002) oli eesti arst ja parapsühholoog, mõtteraviteemalise raamatusarja "Ellujäämise õpetus" autor. 
Tegevus günekoloogina.
Viilma lõpetas 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ning praktiseeris günekoloogina algul Rapla haiglas, hiljem Haapsalus. Internatuuri akušöör-günekoloogina läbis ta aastatel 1974−1975 Tallinnas Pelgulinna sünnitusmajas. 
Aastatel 1975–1983 töötas ta Rapla rajooni keskhaiglas ja 1983–1991 Haapsalu rajooni keskhaiglas.
Tegevus erapraksises.
1991. aastast pidas ta erapraksist naistearstina. Samal aastal puutus ta esimest korda kokku parapsühholoogiaga. Ametialaste rikkumiste tõttu tühistati 1990. aastate teisel poolel tema arstina töötamise luba. 1999. aastal taotles ta uuesti arstilitsentsi, kuid ei saanud seda tagasi.
Aastate jooksul andis ta alternatiivset tervisenõu tuhandetele inimestele ja pidas sadu loenguid.
Raamatud.
Ajapikku kujundas ta välja isikliku mõtteraviõpetuse, mida tutvustas raamatusarjas "Ellujäämise õpetus". Sarja osad ilmusid esmatrükis alates 1995. aastast ja neid on tõlgitud ka võõrkeeltesse. 
2011. aastal ilmus tema kokkuvõtlik teos "Tarkuseõpetus" (kirjastus Pegasus).
Isiklikku.
Tema vanematel oli neli last, Luule oli neist noorim. 
1971. aastal abiellus ta Arvo Viilmaga, neil sündis kaks tütart.
Luule Viilma hukkus autoõnnetuses 2002. aastal.
Ellujäämise õpetus

"Ellujäämise õpetus" on Luule Viilma eneseabiraamatute sari, mille keskmes on arusaam, et kõikidel inimestel on armastusepuudus.
Tegu on alternatiivmeditsiini valda kuuluva haiguste ravimisega mõtlemise parandamise abil (mõtteravi).
Luule Viilma õpetuse järgi on kõigi haiguste algpõhjuseks stress. Iga haigust põhjustab konkreetne stress. Haigusi saab ravida, vabastades algpõhjusest ehk stressist. Stressist saab vabastada, andestades stressi põhjustajale, andeks paludes oma keha ja haigestunud piirkonna käest ning endale andeks andes.
Sarjas ilmus kaheksa osa.
Viisnurk

Viisnurk ehk pentagoon on viie tipuga hulknurk. Korrapärase viisnurga kõik küljed on võrdsed. Sellise viisnurga diagonaali ja külje pikkuse suhe on muutumatu suurus. Diagonaali ja külje suhe on kuldlõige.
Korrapärane viisnurk tekib paberiribast lihtsõlme moodustades.
Võim

Võim on inimese "võime sundida oma tahet peale teistele inimestele,” (Max Weber).
Võim on sotsiaalne ressurss, mis on peaaegu igas inimsuhtes, grupis ja ühiskonnas ebavõrdselt jaotunud. Mõni inimene ja grupp omab otsuste tegemisel alati suuremat sõnaõigust kui teine.
Mõjuvõimu saab defineerida kui inimese võimet veenda teisi järgima tema tahet ning ta põhineb peamiselt isiklikel omadustel ja vähem sotsiaalsel staatusel. Tihti on mõjuvõimsal inimesel mingi eriline talent või erilised teadmised või on ta lähedalt seotud mõne autoriteetse inimesega.
Mary Wollstonecraft

Mary Wollstonecraft (27. aprill 1759 Spitalfields London – 10. september 1797 Somers Town, London) oli inglise kirjanik ja üks esimesi feministe. 
Ta jõudis valitud aladel tegutseda vaid üheksa aastat, sest ta suri pärast oma teise tütre, ainsa seadusliku tütre sündi sünnitusjärgsetesse tüsistustesse. Tema tütar oli Mary Shelley, kes on romaani "Frankenstein ehk Moodne Prometheus" autor. 
Mary Wollstonecrafti abikaasa William Godwin kirjutas raamatu, mis oli käsiraamatuks parlamendireformi taotlejate radikaalsele tiivale. 
Mary Wollstonecrafti tuntuim teos on 1792. aastal ilmunud raamat "Naise õiguste õigustus" ("A Vindication of the Rights of Woman"), kus ta lahkas peenelt nii poliitikat, religiooni, filosoofiat, seksuaalsust kui ka feminismi. See raamat oli esimene liberaalse feminismi avaldus. Wollstonecraft pidas naisi ratsionaalseteks tegutsejateks, kelle allutatus on tingitud peamiselt halvemast haridusest. Wollstonecraft väitis, et naistele tuleb anda meestega võrdsed võimalused. Kirjanik kirjeldas isiklike läbielamiste põhjal 18. sajandi lõpul valitsenud naiste jaoks rasket olukorda. Ta tundis muret selle pärast, kuidas ühiskond loob feminiinsust, seda eriti tüdrukute vääriti suunatud õpetamise kaudu. Wollstonecraft väitis, et pole mingit alust naisi kodanikkonnast välja jätta. 
Wollstonecraft oli ka ajakirjanik ning kirjutas reisikirju jpm.
Tõnu Kauba

Tõnu Kauba (sündinud 4. märtsil 1952) on eesti arst, poliitik ja õppejõud.
Aastal 1976 lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
Aastal 1986 kaitses Riia Meditsiiniinstituudis meditsiinikandidaadi kraadi.
Täiendanud end Grazi Ülikoolis (neuroloogia, 1986-87) ja Lübecki Meditsiiniinstituudis (neuroloogia,1992), TATA INFOTECH LTD (arvutivõrgud, 2003), GLOBAL FUND (Global Funds Monitoring and Evaluation needs, 2004).
Oli Eesti Kongressi saadik, 1995–2003 oli Riigikogu VIII, IX ja X koosseisu liige ja 1993–2005 oli Tartu Linnavolikogu liige. CCM liige 2005-2006. Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli lektor alates 2006. aastast ja dotsent 2011.
Isiklikku.
Tema isa oli Felix Kauba.
Gamalama

Gamalama on vulkaan Ternate saarel Maluku saarestikus. Kõrgus 1715 meetrit.
Vulkaan oli viimati aktiivne detsembris 2011 ja põhjustas kokku 4 inimese surma.
Thíra

Thíra [uuskreeka keeles "Θήρα" ehk "Σαντορίνη" Santoríni; Vana-Kreeka kontekstis Thera (vanakreeka keeles "Θήρα")] on väike sirbikujuline vulkaaniline saar Egeuse mere lõunaosas umbes 200 km Kreeka mandriosast kagus ja umbes 100 km Kreetast põhja pool, Küklaadide saarestiku kõige lõunapoolsem saar, Thíra saarestiku peasaar.
Saare pindala on 73 km² ja elanikke on 2011. aasta seisuga 15 550. Saare keskus on Firá.
Saar on mägine ja üle 300 meetri kõrge. See koosneb paljudest tahkunud laava kohtidest. Saare sisemine külg on kõrge ja selle harjal paiknevad suuremad asulad. Väliskülje (põhja, ida ja lõuna) suunas on saar kaldu ning väliskülje rannad on madalad ja tasased. Rannaliiva värv sõltub sellest, missugune laavaliht selles kohas paljandub: nii on saarel Punane rand, Must rand ja Valge rand. Tumedatel randadel on veetemperatuur kõrgem, sest tume liiv kogub endasse soojust.
Thíra on jäänus tohutust vulkaanilisest plahvatusest, mis hävitas varase asustuse ning tekitas praeguse kaldeera, mis hõlmab peale Thíra väiksemad saared Thirasía ja Asprónisi. Thíra vulkaanipurse hävitas II aastatuhande keskpaiku eKr oletatavasti Kreeta kõrgkultuuri. Knossose palee mattus nagu paljud teisedki toonase Kreeta asulad ja linnad paksu tuhakorra alla. Enamik asustusest kadus.
Väljakaevamised algasid 1967. aastal professor Spyridon Marinatose juhendamisel. Välja kaevati ainult suure linna (Akrotiri) lõunaserv, kuid sealt leiti mitmekorruseliste ehitiste kompleks, tänavad ja väljakud ning kuni 8 meetri kõrguse linnamüüri jäänused. See polnud palee, nagu neid on leitud Kreetal, kuid väljapaistev müürsepatöö ja kaunid seinamaalid näitavad, et seal polnud ka kaupmeeste laod. Leitud kangakudumistöökoda annab alust oletada ekspordile suunatud riidekudumist.
I aastatuhande alguses eKr sai saar uue asustuse: doorlased. Umbes 630 eKr asutasid teeralased Liibüasse Kürenaika koloonia. Kuigi saare asukad olid doorlased, kuulus Thira Ateena mereliitu. 3. ja 2. sajandil eKr oli seal Ptolemaioste laevastiku tähtsaim tugikoht. 2. sajandi alguses eKr toimus jälle vulkaanikatastroof.
Looduse ilu ja ööelu tõttu on Thíra turistide seas populaarne.
Saare varasem nimi oli Kallista ('kõige ilusam').
Leto

Leto (ladina keeles Lato, Latona) oli vanakreeka mütoloogias titaanide Koiose ja Phoibe tütar ning jumalate Apolloni ja Artemise ema. Ta sündis Kosi saarel.
Leto jäi Zeusist rasedaks. Armukade Hera saatis maokujulise koletise Pythoni teda kiusama. See jälitas Letot kõikjal ega andnud hetkekski rahu. Zeus ei aidanud Letot tema hädas kuidagi. Ükski piirkond, isegi Hüperborea, ei andnud Herat ja Pythonit kartes Letole luba seal peatuda. Ainult Delose saar, mis seni vabalt meres ringi ujus, nõustus. Pärast kaksikute laste sünnitamist sööstsid merepõhjast üles kaks või neli kaljusammast, mille otsa saar pidama jäi. Artemis oli lastest vanem ja sündis kergelt, kuid Apolloni sünnitus oli valuline ja kestis eri andmetel ühest üheksa ööpäevani, sest Hera keelas vahepeal sünnitusjumalannal Eileithyial Letot aidata. Kui Apollon oli suureks kasvanud, tappis ta Pythoni.
Teeba kuningannal Niobel oli 7 poega ja 7 tütart, keda nimetatakse niobiidideks. Niobe kiitles nendega, pidades end Letost paremaks, sest Letol oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe lapsed: Apollon tappis ta pojad, kui need spordivõistlusel olid, ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti siiski ka Chloris.
Letot austati lisaks Delosele eriti Anatoolias Lüükias ja Kosi saarel, vähem Ateenas. Sealjuures Lüükias oli keelatud püstitada Letole templeid, mida merelt näha võiks, kuna see olevat Hera keeld.
Leto järgi on nime saanud asteroid 68 Leto.
Itaalia kronoloogia

Itaalia kronoloogias on järjestatud Itaalia ajaloo sündmusi.
Nykteus

Nykteus (vanakreeka Νυκτεύς) oli vanakreeka mütoloogia järgi Teeba kuningas.
Tavaliselt on ta müütides Antiope ja Nykteise isa.
Elulugu.
Tema päritolu on segane. Erinevate legendide kohaselt on tema ja ta vend Lykos kas nümf Klonia ningHyrieuse, spard Chthoniuse, Poseidoni ja plejaad Alkyone või siis Poseidoni ning plejaad Kelaino pojad.
Nykteuse võimule pääsemiset levib mitu versiooni. Loost on mitu versiooni, aga levinuim on, et Nykteus pääses võimule teise Teeba kuninga Polydoruse surma järel, olles tema poja Labdakose regendiks uue kuninga täisealiseks saamiseni.
Labdakos abiellus Nykteuse tütre Nykteisega. Ta suri aga noorelt ja pärast kuninga surma sai võimule paari alaealine laps ja Nykteuse lapselaps Laios (Oidipuse isa). Mõned versioonid nimetavad Nykteust ja Lykost vaid regentideks, teised nimetavad neid kuningateks. Igatahes tundub, et Laios oli Teebas ka vendade võimu ajal.
Nykteuse tütar Antiope oli nii kaunis, et Zeus temasse armus. Zeus lähenes talle saatüri kujul. Sõltuvalt versioonist on tegemist vägistamisega või võrgutamisega. Antiope jäi vahekorrast rasedaks. Tema isa Nykteus soovis teda kõlvatuse eest karistada, mistõttu Antiope pages riigist. Ta leidis peidupaiga Sikyonis, kus abiellus kuninga Epopeusega.
Ühe versiooni järgi leidis Nykteus olukorra olevat sedavõrd väljakannatamatu, et ta kas suri või sooritas enesetapu. Enne surma palus ta oma vennal Lykosel Antiope tagasi tuua ja Epopeust karistada. Versioonides, kus ta oli kuningas, pärandas ta oma trooni Lykosele. Pausaniase versiooni järgi tungis reaktsioonina Nykteus sõjaväega ise Sikyoni. Lahingu võitis Teeba, kuid Nykteus sai surmavalt haavata ja tema vend Lykos juhtimise üle. Ta võitis lahingu, viis Antiope Teebasse tagasi ja sai ise kuningaks.
Lykos

Lykos (vanakreeka Λύκος) on Vana-Kreeka mütoloogias esinenud Teeba kuningas.
Tema isa oli Hyrieus ja ema nümf Klonia. Tal oli vend Nykteus, kes oli ka Antiope isa. Tema abikaasa oli Dirke.
Elulugu.
Lykose saamisest Teeba troonile on kirjas mitu versiooni. Apollodorose järgi sai Lykos võimule pärast Pentheuse mõrva. Levinum on aga versioon, et Polydoros või tema poeg Labdakos oli olnud abielus Nykteisega, Nykteuse tütrega.
Lykos sai võimule ligi pärast vana kuninga surma. Polydorose juhul oli Labdakos veel alaealine ja kuni täisealiseks saamiseni valitses tema eest regendina Lykos. Labdakose surma järel sai Labdakose poeg Laios (Oidipuse isa) troonile, kes oli samuti võimule saades alaealine. Mõni versioon väidab Lykos olevat mõlema kuninga regendiks.
Sõltuvalt versioonist asus Laiose eest valitsema kas Nykteus või juba kohe Lykos, kes valitses alaealise kuninga regendina. Sisuline võim oli aga (emma-kumma) venna käes ja osa allikaid nimetab valitsevat venda Teeba kuningaks, mitte regendiks.
Nykteuse teine tütar Antiope oli nii kaunis, et Zeus armus temasse. Zeus lähenes talle saatüri kujul ja sõltuvalt versioonist võrgutas või vägistas Antiope, kes jäi vahekorrast rasedaks. Oma isa ähvarduste tõttu pages Antiope, leides varjupaiga Sikyonis. Seal abiellus Antiope riigi kuninga Epopeusega. Abielu ärritas Nykteust nõnda, et kas sooritas enesetapu või juhtis Teeba sõjakäiku Sikyoni. Sõjakäigu puhul ei läinud see edukalt ja Nykteus sai Epopeuselt surmava löögi. Enne surma palus Nykteos oma vennal Lykosel Antiope Teebasse tagasi tuua ja nendes versioonides, kus tema oli Teeba kuningas, pärandas trooni talle.
Lykos suutis valitsejana korraldada eduka sõjakäigu Sikyoni, mille käigus Epopeus hukkus ja Antiope viidi Teebasse tagasi. Tagasiteel Teebasse sündisid Antiope kaksikud pojad Amphion ja Zethos, kelle Lykos käskis jätta Kithaironi mäele surema. Karjus leidis kaksikud ja kasvatas nad oma lastena üles.
Lykos ja tema naine Dirke hoidsid Antiopet Teebas vangipõlves ja ta koges aastaid julma väärkohtlemist. Mõned allikad viitavad Lykose seksuaalsele huvile Antiope vastu, mis põhjustas eriti karmi kiusu armukadeda Dirke poolt. Pärast aastaid kannatamist sai ta Teeba vangikongist põgenema ja ta pages Kithaironi, kus kohtus taas oma lastega. Kaksikud olid valmis ema toetama. Nad võtsid Teeba üle, hukkasid Lykose ja tema naise Dirke ning hakkasid ise riiki valitsema. Mõnes versioonis jäi Lykos Hermese sekkumise tõttu ellu, kuid ta loovutas kaksikutele oma kuningriigi.
Sümboolika.
Mitmed autorid on Lykose ja Nykteuse puhul välja toonud vanakreeka mütoloogias korduvat (kaksik-)vendade motiivi. Sellele vihjavad ka tegelaste nimed: Lykos tähendab valgust ja Nykteus viitab pimedusele.