tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Euroskleroos

Euroskleroos on 1970. aastatel ja 1980. aastate alguses kasutatud termin, millega kirjeldati nii poliitilist ajajärku kui ka Euroopa majanduse struktuuri, vihjates meditsiinilisele terminile skleroos.
Majanduses kasutati seda kirjeldamaks riike, kus oli majanduskasvust hoolimata kõrge töötuse tase ning kus uusi töökohti väga kiiresti juurde luua ei suudetud. Seda erinevalt Ameerika Ühendriikidest, kus sarnasel majanduskasvu perioodil saatis majanduse laienemist suur uute töökohtade arvu tõus.
Poliitilises kontekstis kasutati terminit "euroskleroos" kirjeldamaks märgatava paigalseisu ajajärku Euroopa integratsioonis. Euroliidu laienemise aeglane tempo, demokraatia puudumise tunnetamine ning majandusprobleemid tähendasid, et leidus palju negatiivset ja ükskõikset suhtumist Euroopa Majandusühendusse.
Wilfried Martens, Belgia peaminister aastatel 1981–1992, väidab enda 2008. aastal avaldatud memuaarides, et "euroskleroos" sai lõpu 1986. aasta ühtse Euroopa aktiga, mis taaskäivitas liikumise integreerumise poole, töötades välja majandusühenduse ühtse turu.
Majandusliku terminina on "euroskleroosi" hiljem kasutatud laiemalt viitamaks igakülgsele majandusseisakule.
Soolehatud

Soolehattudeks (ladina ains "villus intestinalis"; mitm "villi intestinales") nimetatakse osade selgroogsete loomade peensoole ringkurdudes ("plica circularis") paiknevaid limaskestajätkeid. 
Soolehattude areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Soolehatud sisaldavad rohkelt vere- ja lümfisooni ning närvikiude ja on kaetud arvukate mikrohattudega. 
Funktsioon.
Soolehattude ülesandeks on peensoole imendumispinna suurendamine. 
Skeem.
Soolehatus paiknevad perifeerselt arteriool ning tsentraalselt lümfikapillaar ja veenul. 
Soolehatu tipul voolab veri anastomoosi kaudu arterioolist veenulisse. 
Imetajatel.
Inimestel.
Inimeste peensoole hatud on erineva kõrgusega, kuid harilikult on need 0,3–1,5 mm kõrgused limaskesta väljasopistised. Normaalselt elunevas peensooles on soolehattusid ühel ruutmillimeetril 20–40 ja terves peensooles seega u 5 miljonit.
Soolehattude kuju on varieeruv ja oleneb paljudest teguritest, enamik soolehatte on silinderjad. 
Soolehattude vahel paiknevad soolenäärmete suudmed, mille ülesandeks on ka soolenõre eritamine.
Edgar Väär

Edgar Väär (23. august 1929 Kuressaare – 18. jaanuar 2014 Toronto) oli eesti rahvusest Kanada krimireporter ja dokumentaalfilmioperaator.
Ta sündis ja kasvas Kuressaares. 1944. aastal põgenes tema perekond Austria kaudu Saksamaale, kus ta õppis Geislingeni Eesti Gümnaasiumis.
Saksamaalt siirdus ta Kanadasse, kus töötas algul maalrina. Hiljem töötas ta filmioperaatorina Canadian Broadcasting Corporationis. Ta on filminud tuntud poliitikuid, kultuuri- ja sporditegelasi üle maailma. Samuti on ta jäädvustanud sadu eesti ühiskonna olulisemaid üritusi. Tema suurim ja tuntuim teos oli 1972. aastal I ESTO päevade (1972. aasta Ülemaailmsete Eesti Päevade) dokumentaalfilm.
Isiklikku.
Tema abikaasa Yvonne on lätlannast fotograaf.
Mazsalaca muinaslinnus

Mazsalaca muinaslinnus oli noorema rauaaja linnus tänapäeva Põhja-Läti Valmiera piirkonna Skaņkalne valla territooriumil Salatsi jõe vasakul kaldal. Linnus paiknes Lībieši ehk Mazsalaca (varasema nimega Skulberģi ehk Kolbergi) linnamäel – Salatsi jõkke suubuva Dambjupīte oja kõrval oleval kaldaastangul. Arheoloogilisi väljakaevamisi seal tehtud pole, kuid näha olevate kindlustuste ja välimuse järgi paigutatakse linnuse ehitamine 10.–12. sajandisse, mil see piirkond jäi Metsepole liivlaste asualale. Ebakorrapärase kujuga 70 m pikal ja 30–60 m laial linnamäel asunud oletatavalt puidust linnust kaitsesid Mazsalaca jõe ja Dambjupīte oja kaldaastangud ning 3–5 m kõrgune ja 70 m pikkune vall.
Hilisemates saksakeelsetes allikates on Mazsalacat nimetatud Salisburgiks, mille tähendus ("burg" "linnus, kindlustatud koht") viitab linnuse olemasolule. Kuna puuduvad kindlad andmeid, et Liivi ristisõja käigus antud territooriumi oma valdusse saanud Riia piiskop või pärast seda Liivi ordu oleks sinna linnuse rajanud, siis võib see tähendada, et uus võim kasutas vana kindlust mõnda aega ka oma tugipunktina.
Mazsalaca linnus

Mazsalaca linnuseks võidakse nimetada:
Anne Laantee

Anne Laantee (neiuna Anne Reintamm, ka Anne Reintamm-Laantee; 1. juuni 1930 Tallinn – 31. oktoober 2013 Tallinn) oli eesti geoloog.
Ta alustas oma kooliteed aastal 1938 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis. Aasta 1944 sügisel põgenes perekond Rootsi, kus ta lõpetas aastal 1950 Stockholmi Eesti Gümnaasiumi. Aastal 1957 lõpetas ta filosoofia litsentsiaadina Stockholmi Ülikooli, kus ta pühendas end geoteadustele, eeskätt paleontoloogiale ja kvaternaargeoloogiale. Aastal 1965 kaitses Uppsala Ülikoolis filosoofia litsentsiaadi väitekirja. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Ta töötas aastatel 1953–1966 ja 1973–1994 Rootsi Geoloogiakeskuses (rootsi keeles "Sveriges geologiska undersökning"), lisaks töötas ta aastatel 1973–1975 Rootsi loodusajaloo muuseumis. Aastatel 1966–1970 töötas ta (seoses abikaasa ametiga) geoloogina USA-s ja Peruus ning aastatel 1970–1973 Uruguays.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1965 abielus kirikuõpetaja, ajakirjaniku ja politoloogi Karl Laanteega, neil oli tütar ja nende poeg on praegune Eesti Vabariigi peakonsul Peterburis Carl Eric Laantee Reintamm.
Tuscaloosa

Tuscaloosa on linn Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
2012. aastal elas linnas 93 357 inimest. 2018. aastal oli elanikke 101 113.
Linnas asub Alabama Ülikool ja Mercedes-Benzi USA tehas.
Palmer

Palmer on linn Ameerika Ühendriikides Alaska osariigis, Matanuska-Susitna maakonna halduskeskus.
Palmer asub Anchorage'ist 68 km kaugusel kirdes Glenni maantee ääres.
2012. aastal elas linnas 6335 inimest.
Euroopa Liidu kirjandusauhind

Euroopa Liidu kirjandusauhind on 2009. aastal asutatud kirjanduspreemia, mille eesmärk on esile tõsta Euroopa nüüdiskirjanduse rikkust ja loomejõudu, toetada kirjandusteoste levikut Euroopas ning kasvatada huvi teiste riikide kirjanduse vastu. 
Kuni 2013. aastani rahastati auhinda Euroopa Liidu programmist "Kultuur", alates 2014. aastast aga uue programmi "Loov Euroopa" vahenditest. Auhinna väljaandmist korraldab Euroopa Komisjoni moodustatud konsortsium, kuhu kuuluvad Euroopa Raamatumüüjate Föderatsioon, Euroopa Kirjanike Nõukogu ja Euroopa Kirjastajate Föderatsioon., Konsortsium moodustab riiklikud žüriid ja korraldab auhindade üleandmise.
Igal aastal saab auhinnale kandideerida 11 või 12 riiki ning neist iga jaoks valitakse oma žürii, kes selgitab välja võitja. Kolme aastaga saavad kõik riigid kandidaatide hulgas olla. Osaleda saavad järgmised riigid:
Auhinna saaja peab olema selle riigi kodanik, kes ta auhinna saamiseks üles seadis, ning ta peab olema avaldanud 2–5 raamatut. Auhinna vääriliseks tunnistatud raamat peab olema ilmunud mitte varem kui viis aastat tagasi.
Iga võitja saab auhinnaks 5000 eurot. Lisaks kutsutakse raamatute kirjastajaid üles taotlema Euroopa Liidult toetust, mille abil tõlkida võiduteosed teistesse Euroopa keeltesse.
Eestist on selle auhinna võitnud Tiit Aleksejev (2010), Meelis Friedenthal (2013), Paavo Matsin (2016), Mudlum (2020) ja Tõnis Tootsen (2023).
Laureaadid.
2009.
2009. aasta võitjad kuulutati välja sama aasta novembris.
2010.
2010. aasta võitjad kuulutati välja sama aasta 18. novembril Brüsselis.
2011.
2011. aasta auhindade saajad kuulutati välja sama aasta 11. oktoobril Frankfurdi raamatumessil.
2012.
2012. aasta auhinnatseremoonia toimus 22. oktoobril Brüsselis.
2013.
2013. aasta võitjad kuulutati välja 26. septembril, tseremoonia toimus 26. novembril.
2014.
2014. aasta auhinnatseremoonia toimus 18. novembril Brüsselis.
2015.
2015. aasta auhinnatseremoonia toimus 23. juunil Brüsselis.
2016.
2016. aasta auhinnatseremoonia toimus 31. mail Brüsselis.
2017.
2017. aasta võitjad kuulutati välja 21. aprillil, auhinnatseremoonia toimus 23. mail Brüsselis.
2019.
2019. aasta võitjad kuulutati välja 24. mail 2019.
2020.
2020. aasta võitjad kuulutati välja 19. mail 2020.
2021.
2021. aasta võitjad kuulutati välja 18. mail 2021.
2022.
2022. aasta võitjad kuulutati välja 22. aprillil 2022.
2023.
2023. aasta võitjad kuulutati välja 28. aprillil 2023.
2024.
2024. aasta võitjad kuulutati välja 4. aprillil 2024.
2025.
2025 aasta võitjad kuulutati välja 6. märtsil 2025.
Lümfisüdamed

Lümfisüdameteks ehk lümfipumpadeks (ladina "cor lymphaticum") nimetatakse osade selgroogsete loomade lümfisüsteemi (lümfoid(-immuun)süsteemi) elundeid.
Lümfisüdamete ülesandeks on lümfivoolu tagamine ja juhtimine veenidesse, see toimub vöötlihaskoest lihaste kontraktsioonide abiga. 
Lümfisüdamete kontraktsioone koordineerib lümfisüdame rõhk. 
Lümfisüdameid esineb sõõrsuudest kuni lindudeni, kuid inimestel neid ei esine. 
Lümfisüdamete areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Lümfisüdamete arv varieerub, nii arvatakse et mõnel kahepaiksel on paarsada lümfisüdant.
Lümfisüdamesein koosneb kolmest kestast: sise-, kesk- ja väliskestast.
Lindudel.
Lindudel paikneb lümfisüda sabalülidel ja tema ülesandeks on lümfipumbana suguti erektsiooni tagada ja vererõhku reguleerida. 
Roomajatel.
Madudel.
Lümfisüdamed kuuluvad ka madude lümfisüsteemi. Kuid nende paiknemise ja hulga kohta on andmed vastakad, osad autorid kirjeldavad lümfisüdametena üksnes ühte paari lümfisüdameid vaagna ja tagajäsemete jäänuste vaagnakannuste piirkonnas. Vahel aga loetakse lümfisüdamete hulka ka lümfisoonte seintel paiknevad lümfiklapikud.
Lümfisüdame lihaste kokkutõmbeid koordineerivad paljuski seljaaju närvikiududest saabuvad impulsid. 
Lümfisüdamerütm ei lange kokku südame löögisagedusega.
Hemiaspis

Hemiaspis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hemiaspis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid võib kohata Austraalias Uus-Lõuna-Walesis ja Queenslandis.
Hemibungarus

Hemibungarus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hemibungarus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid võib kohata Filipiinidel Luzoni, Mindoro, Cebu, Negrose, Panay ja Polillo saarel.
Loveridgelaps

Loveridgelaps on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Loveridgelaps" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid võib kohata Saalomoni Saartel.
Micropechis

Micropechis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Micropechis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid võib kohata Uus-Guineas, Aru saartel, Paapua Uus-Guineas ja Indoneesias.
Kokkupuuted inimestega.
Perekonda "Micropechis" liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib keskmise kuni raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Andrei Anissimov

Andrei Anissimov (sündinud 1943. aastal Moskvas) on Eesti kunstnik, näitekirjanik ja lavastaja. 
Tema teosed on ilmunud peamiselt Venemaal.
1980. aastal kolis Anissimov Kohilasse ning mõni aasta hiljem avas Tallinnas autorikeraamika salongi. Sel perioodil avaldas ta esmakordselt oma proosateoseid Eesti venekeelsetes kirjandusajakirjades Vikerkaar ja Tallinn.
2006. aastal ilmus kirjastuses Aleksandra tema põnevusromaan "Nudistid golfi ei mängi" (eesti keelde tõlkinud Tiito Himma). Selle romaani järgi on tehtud 16-osaline teleseriaal "Kaksikud", mida on näidatud mitu korda nii Venemaal kui ka muudes riikides. Usbekistanis keelati film ideoloogilistel kaalutlustel ära.
Talle meeldib kalal käia.
Endogeensed retroviirused

Endogeensed retroviirused (ERV-d) on genoomis esinevad endogeensed viraalsed elemendid, mis meenutavad või mida saab tuletada retroviiruste DNA-st. Neid esineb rohkelt lõugsuuste genoomides ja nad moodustavad inimgenoomist 4,9%. ERV-d on teatud tüüpi genoomi piires liikumisvõimeliste ehk genoomis ümberpaiknemis võimeliste geenide – transposoonide – alamklass. Neil on oluline roll geenide ekspressioonil ja regulatsioonil.
Tartu Lastekunstikool

Tartu Lastekunstikool on vanim kunsti-huvihariduskool Eestis. Koolis saab süvendatult õppida mitmesuguseid kunstiaineid alates joonistamisest ja maalimisest kuni fotograafia ja tänavakunstini. 
Tartu Lastekunstikooli asutas 1957. aastal kunstipedagoog Aleksander Remmel. Esialgu õppis koolis kunstniku ja luuletaja Aleksander Suumanni käe all vaid paarkümmend õpilast joonistamist. Ajapikku suurenes õpilaste arv ning õppekavva lisati kompositsiooni- ja maaliõpetus.
Direktor Enn Tegova ajal kolis Tartu Lastekunstikool Jakobi tänav 52 majja. Uus avarate ruumidega koolimaja meelitas kohale veelgi õppureid, õpetajaskond kujunes linna nooremast kunstnikkonnast. Täiendati skulptuuri õpetamise metoodikat (plastiliin asendati saviga), loodi graafikaklass, raamatukogu ja Lastekunstikooli galerii – Jakobi galerii.
Alates 2005. aastast tegutseb Tartu Lastekunstikool kahes majas – Tiigi 61 asuvas peamajas ja Jakobi 52 korporatsioonile Fraternitas Liviensis kuuluvas majas.
Tegutsevad laste kunstistuudio (5–8-aastastele), eelkool (9–10-aastastele), kunsti põhiõpe (11–16-aastastele), stuudioõpe (11–16-aastastele) ja noorte kunstistuudio (16–26-aastastele). Lisaks klassikalistele kunstiainetele nagu joonistamine, maalimine, kompositsioon ja vormiõpetus õpitakse koolis ka selliseid tänapäevaseid distsipliine nagu arvutigraafika, fotograafia, tänavakunst, loovus- ja disainiõpetus.
Flüügelhorn

Flüügelhorn (saksa keeles "flügelhorn" 'tiivasarv') on vaskpuhkpillide hulka kuuluv trompetilaadne koonusjalt laieneva toruga puhkpill.
Tsirkus (lauamäng)

"Tsirkus" on klassikaline nuppude ja täringutega lauamäng.
Mängu käik.
Mängus on palju järjekorra järgi nummerdatud välju. Neid võib olla nii selliseid, kus ei juhtu mängijatega midagi kui ka selliseid, kust saavad mängijad minna kiiremini üles või alla tagasi sattuda. Võidab see mängija, kes pääseb esimesena lõppu. Matemaatikud on tõestanud, et tõenäoliselt võidab alustav mängija.
Till (perekond)

Till ("Anethum") on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Klassifikatsioon.
Tillide perekond liigitatakse järgmised taimeliigid:
Chantal Mouffe

Chantal Mouffe (sündinud 1943 Charlerois Belgias) on Belgiast pärit poliitteoreetik.
Mouffe õppis Louvainis, Pariisis ja Essexis ning on töötanud ülikoolides Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Ladina-Ameerikas. 1989–1995 töötas ta Pariisis kolledži College International de Philosophie programmijuhina. Pärast seda on ta olnud Suurbritannias Westminsteri Ülikooli poliitika ja rahvusvaheliste suhete osakonnas poliitilise teooria professor ja juhib sealset demokraatiauuringute keskust ("Centre for the Study of Democracy").
Mouffe’i tuntuim teos on Ernesto Laclauga kahasse kirjutatud "Hegemony and Socialist Strategy: Towards a Radical Democratic Politics" (1985). Raamat kuulub diskursusanalüüsi Essexi koolkonda, mis on Gramscist, poststrukturalismist ja identiteediteooriatest mõjutatud postmarksistlik vasakpoolsust radikaalse demokraatia suunas ümber defineeriv poliitilise diskursuse uurimissuund.
Mouffe on pälvinud tähelepanu "deliberatiivse demokraatia" (eriti selle Rawlsi ja Habermasi versioonide) kriitikuna. Alternatiivina pakub ta välja agonistliku pluralismi – Mouffe kutsub üles demokraatiat radikaliseerima. Strateegiaks oleks laiendada demokraatia vabadusel ja võrdsusel põhinevat liberaalset definitsiooni nii, et see hõlmaks ka erinevusi. Mouffe ja Laclau väidavad, et liberaalse ja deliberatiivse demokraatia püüded konsensust saavutada rõhuvad teistsuguseid arvamusi, rasse, klasse, sugusid ja maailmavaateid. Radikaalne demokraatia mitte vaid ei aktsepteeri erinevusi, lahkarvamusi ja antagonisme, vaid ka sõltub nendest. Ehitades demokraatia ümber erinevuste ja eriarvamuste, saab ühiskonnas eksisteerivad rõhuvad võimusuhted avalikuks muuta, misjärel neid saab ka vaidlustada.
Mouffe ja Laclau käisid 2012. aastal Tallinna Ülikooli revolutsioonide teemalises suvekoolis "Revisiting the Revolution: Past, Present, Perspectives" ja esinesid ka avalikul loengul. Loengust jäi kõlama, et poliitikasse oleks vaja rohkem kirge (s.t rahvas peaks poliitikasse kirglikumalt ja isiklikumalt suhtuma) ja parempopulismi kõrvale oleks vaja ka vasakpopulismi. Poliitika peaks ka liikuma eemale keskpaigast – peaks olema selgem vasakpoolsus ja selgem parempoolsus, et oleks, mille vahel valida. Ühes intervjuus on Mouffe öelnud: "Valida tsentris oleva vasakpoolsuse ja tsentris oleva parempoolsuse vahel on peaaegu nagu valida Coca-Cola ja Pepsi-Cola vahel."
Isiklikku.
Chantal Mouffe'i elukaaslane oli Argentina poliitikafilosoof Ernesto Laclau.
Joel Haahtela

Joel Kauko Kallevi Haahtela (sündinud 10. septembril 1972 Helsingis) on soome psühhiaatriadoktor ja kirjanik.
Haahtela on Olvi kirjanduspreemia laureaat ja Finlandia kirjandusauhinna nominent. Kaks tema teost – romaanid "Liblikakoguja" ja "Elena" – on tõlgitud ka saksa keelde.
Piret Saluri Joel Haahtelast (Loomingu Raamatukogu 4-5/2014): Nüüdseks juba tunnustatud, hinnatud ja auhinnatud kirjanik, peab ta arstiametit edasi, kinnitades, et tema psühhiaatri­praksis ja kirjanikutöö on mingil moel seotud, ilma et ta selle seose üle täpsemalt järele mõelda tahaks.
Elu ja inimese mõtteilm ongi seletustest keerukamad. Ning huvitavamad. Ka oma teostes jätab Joel Haahtela lugejale võimalusi tõlgendusteks ja tähendusteks, kinnitades, et uut teost alustades ta ei teagi alati, kuhu lugu välja jõuab. Kirjanikule endale avanevat raamat sageli alles aastate pärast ja see, mida ta oma raamatute kohta arvustustest või kirjandusblogidest loeb, on talle vahel ka suur üllatus.
Haahtela tegelastel on enamasti mingi mure, mingi kida minevikust, millest tuleks kui mitte vabaneda, siis vähemasti teada, mis see õieti on. Haahtela tegelane tahab midagi üles leida, sest ilma ta ei saaks olla ega elada.
Joel Haahtelal on 2023. aasta seisuga ilmunud 14 raamatut, nende seas näiteks "Kaks korda kadunud" (Kaksi kertaa kadonnut, Otava, 1999), "Naised vaatavad vastu valgust" (Naiset katsovat vastavaloon, Otava, 2000), "Tule kell seitse ristteele" (Tule risteykseen seitsemältä, Otava, 2002), "Elena" (Otava, 2003; e. k. Hea Lugu, 2013, tlk. Hille Lagerspetz), "Liblikakoguja" (Perhoskerääjä, Otava, 2006; e. k. Hea Lugu, 2012, tlk. Hille Lagerspetz), "Lumepäevik" (Lumipäiväkirja, Otava, 2008), "Kadumispunkt" (Katoamispiste, Otava, 2010; e. k. LR 2014, nr. 4/5, tlk. Piret Saluri), "Traumbach" (Otava, 2012), "Täheselge, lumivalge" (Tähtikirkas, lumivalkea, Otava, 2013; e. k. Hea Lugu, 2014, tlk. Hille Lagerspetz).
Kirjanik Haahtela eelistab lühivormi: novelli, lühiromaani. Tema tekst on hõrk ja peen, palju jääb ridade vahele, kõik autori arvates ülearune on välja kärbitud. Siit leiame ka põhjuse, miks on nüüd eesti keeles ilmunud "Kadumispunkti" aineks Raija Siekkise elukäik ja õnnetu surm. Kuid sellest kirjutab Joel Haahtela lähemalt oma järelsõnas teose eestikeelsele tõlkele.
Ivanivtsi (Litõni rajoon)

Ivanivtsi (ukraina "Іванівці") on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 322. Pindala on 0,117 km².
Lümfokiinid

Lümfokiinideks nimetatakse vahel selgroogsete loomade lümfisüsteemi T-lümfotsüütide poolt komplekteeritavaid ja vabastatavaid väikesemolekulilisi (~12–30 kDa) lahustuvaid valke.
Lümfokiinid potentseerivad teiste lümfotsüütide funktsioone ja jagunemist ning aktiveerivad makrofaagide liikumist põletikukoldesse, abistavad B-lümfotsüüte antikehade komplekteerimisel. 
Lümfokiinid liigitatakse tsütokiinide rühma interleukiinide hulka.
 Tähtsaimad T-abistajarakkude poolt komplekteeritavad ja eritatavad lümfokiinid tänapäeval on IL-2, IL-3, IL-4, IL-5, IL-6, G-CSF – granulotsüütide ja makrofaagide (monotsüütide) kolooniat stimuleeriv faktor, interferoon-gamma. 
Tuumorinekroosifaktor.
Lümfokiinide hulka liigitatakse ka makrofaagide sünteesitud lümfokiin tuumorinekroosifaktor (TNF), mis aktiveerib koos IL-1-ga lümfotsüüte ja kutsub esile rakkude apoptoosi.
Katre Riisalu

Katre Riisalu (kuni 1993. aastani Katre Linnas; sündinud 23. septembril 1966 Tallinnas) on eesti raamatukogundustegelane.
Haridus.
1973–1976 õppis ta Lelle 8-klassilises koolis, 1976–1981 Valtu 8-klassilises koolis ja 1981–1984 Rapla Keskkoolis. Seejärel jätkas õpinguid Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogilises Instituudis raamatukogunduse ja bibliograafia erialal.
2000. aastal kaitses Katre Riisalu Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö "Eesti muusikabibliograafia arengujoonte teemal".
Töökäik.
Tööülesanded on peamiselt seotud lugejateeninduse ja kogudega. Vastutusvaldkond on lai ning hõlmab kõiki peamisi kasutajatele mõeldud tegevusi: kirjandus- ja kultuuriüritused, kogudel põhinevad näitused, aga ka erialaterminoloogia, e-keskkondadesse sissepääsu arendamisega seonduv, raamatukapid, otsinguportaali arendus, autoriseeritud töökohad, Byrokrati arendus, erilaadide (noodid, heli- ja videosalvestised, maakaardid, linnaplaanid, postkaardid, plakatid, kunst) kogude kujundamine ja kirjeldamine, helisalvestiste säilituseksemplari hankimine, isikuarhiivid ja harulduste kogu.
Koostatud väljaanded.
Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing: eilsest tänasesse (2023). Tallinn. 208 lk.
Eesti vinüülplaatide diskograafia 1954–2010" (2011).Tallinn. 331 lk.
Voldemar Panso bibliograafia (2010). Tallinn. 262 lk.
Teater.Muusika.Kino koondsisukord 1982-2001 (2004). Tallinn. 447 lk.
Eesti noodid 1918-1944 : bibliograafia. I-II. (2001).Tallinn.
Kureeritud näitused Eesti Rahvusraamatukogus.
2019 Laulupeoraamatukogu : Eesti laulupidu sõnas, pildis ja helis.
2017 Sissevaade Neeme Järvi loomingulisse arhiivi Rahvusraamatukogus.
2015 „Teele, teele kurekesed…” : muusikaõpetusest Eesti koolides enne 1940.
2013 Ümbermaailmareis Neeme Järviga : kontserdiplakateid Neeme Järvi arhiivist.
2012 Eesti kirjandus kinolinal.
2011 Eesti vinüül 1959 – 2011
2011 Eesti heliplaat 110 : ülevaatenäitus Eesti heliplaadi ajaloost.
Charente-Maritime'i departemangu haldusüksuste loend

Charente-Maritime'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 27 kantonit. Kõikide kantonite halduskeskus kattub kantoni nimega. Vald La Rochelle (kogupindalaga 28,43 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Jonzac.
Archiac'i kanton 17 02 
Jonzac'i kanton 17 11 
Mirambeau' kanton 17 16 
Montendre'i kanton 17 17 
Montguyoni kanton 17 18 
Montlieu-la-Garde'i kanton 17 19 
Saint-Genis-de-Saintonge'i kanton 17 27 
Rochefort.
Aigrefeuille-d'Aunis' kanton 17 01
Le Château-d'Oléroni kanton 17 06
Marennes'i kanton 17 14
Rochefort-Kesk kanton 17 47 
Rochefort-Lõuna kanton 17 21
Rochefort-Põhja kanton 17 22 
Royan-Ida kanton 17 25 
Royan-Lääne kanton 17 43 
Saint-Agnant'i kanton 17 26 
Saint-Pierre-d'Oléroni kanton 17 31
Surgères'i kanton 17 37 
Tonnay-Charente'i kanton 17 39 
La Tremblade'i kanton 17 40
La Rochelle.
Ars-en-Ré kanton 17 03
Aytré kanton 17 46
Courçoni kanton 17 07
La Jarrie' kanton 17 10
Marans'i kanton 17 13
La Rochelle 1. kanton 17 23 
La Rochelle 2. kanton 17 24 
La Rochelle 3. kanton 17 41 
La Rochelle 4. kanton 17 42 
La Rochelle 5. kanton 17 44 
La Rochelle 6. kanton 17 45 
La Rochelle 7. kanton 17 48 
La Rochelle 8. kanton 17 49 
La Rochelle 9. kanton 17 50 
Saint-Martin-de-Ré 17 30 
Saintes.
Burie' kanton 17 05
Cozes'i kanton 17 08
Gémozac'i kanton 17 09
Ponsi kanton 17 20
Saint-Porchaire'i kanton 17 32
Saintes-Ida kanton 17 51
Saintes-Põhja kanton 17 34
Saintes-Lääne kanton 17 35
Saujoni kanton 17 36
Saint-Jean-d'Angély.
Aulnay' kanton 17 04 
Loulay' kanton 17 12 
Matha kanton 17 15 
Saint-Hilaire-de-Villefranche'i kanton 17 28 
Saint-Jean-d'Angély kanton 17 29 
Saint-Savinien' kanton 17 33 
Tonnay-Boutonne'i kanton 17 38
Lümfifolliikul

Lümfifolliikulid ehk lümfinääpsud (ladina "folliculus lymphaticus", "lymphonodulus", "nodulus lymphaticus") on paljude selgroogsete lümfisõlmede kooreosas või limaskestas paiknevad lümfisõlmekesed. 
Lümfinääpsude areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Lümfifolliikulid on perifeersed lümfoidsed elundid ja kuuluvad lümfisüsteemi.
Liigitus.
Eristatakse :
Imetajatel.
Inimestel.
Inimestel paiknevad lümfifolliikulid nii seedekulgla, hingamiselundkonna elundite kui ka kusepõie limaskestas. 
Põrna valge pulp ("pulpa lineis alba") koosneb lümfifolliikulitest.
Masateegid

Masateegid on indiaanirahvas, kelle asuala on Mehhikos Oaxaca osariigis Sierra Mazateca piirkonnas. Kogukonniti elavad nad ka lähedastes Puebla ja Veracruzi osariigis. 
Nad kutsuvad end masateegi keel "has shuta enima", mis tähendab kultuuri või traditsioonidega inimesi. Nimetus 'masateek' tuleb nahua keele sõnast "mazatec", mis on tuletatud kohanimest "Mazatla", mis tähendab ligikaudu 'hirvede maa'. 
Keel.
Masateegi keel kuulub popoloka keelkonda, mis omakorda kuulub oto-mange hõimkonda. 
Masateegid kasutavad lisaks tavakeelele ka vilekeelt.
Religioon ja rituaalid.
Masateekide religioosses maailmapildis on segunenud kristlik religioon ja nende enda põliskultuurilised uskumused. Näiteks kasutavad masateegi šamaanid oma rituaalides ja spiritualistlikel eesmärkidel psühhoaktiivseid taimi ja seeni, seostades neid kristlike pühakutega. Rituaalides võib olla ka teisi kristlikke elemente. Psühhoaktiivsete taimede-seente hulka kuuluvad psilotsübiinseened, psühhoaktiivsete lehtertapuliste seemned (näiteks liikide "Ipomoea tricolor" ja "Turbina corymbosa") ja luulusalvei ("Salvia divinorum"). Luulusalveid nimetavad masateegi šamaanid kristliku pühaku neitsi Maarja järgi näiteks "ska María Pastora".
Masateegi indiaanlastest ja nende spirituaalsetest praktikatest on hispaanlaste saabumise eelse aja kohta vähe teada.
Mitmed uurijad on märkinud, et masateekitelt on nende šamanistliku kultuuri kohta raske informatsiooni saada, kuna nad kipuvad olema sel teemal salatsevad.
Üks tuntumaid masateegi šamaane oli María Sabina.
Enn Kokk

Enn Kokk (19. juuni 1937 Juminda – 19. august 2019 Öregrund) oli eesti rahvusest Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik ja ajakirjanik.
Ta sündis 1937. aastal Juminda kalurikülas. 1944. aastal põgenes ta koos vanematega Rootsi ja kasvas üles Stockholmis. Ta lõpetas Uppsala Ülikooli.
Ta kuulus aastatel 1961–1962 Rootsi Sotsialistlike Üliõpilaste Liidu juhatusse. Ta töötas ajakirja Side toimetuses. Aastatel 1961–1964 kuulus ta Vaba Eesti toimetuse kolleegiumi. 1968. aastast töötas ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei keskjuhatuses, oli üks erakonna peamisi ideolooge. Aastatel 1974–1983 oli ta rootsikeelse ajakirja Aktuellet i Politiken peatoimetaja. Seejärel oli ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei asesekretär. Alates 1989. aastast viibis ta partei ülesandel sageli Balti riikides.
Ta on toimetanud rootsi keeles "Töölisliikumise lauluraamatu" (1960), "Joe Hilli laulud" (1969), "Vasakpoolsuse teed" (1973), "Parempoolsed jõud Rootsis" (1973, lisatrükk 1975), "Tülitsevad vasakparteid" (1975), "Kas paremjõud kujundavad Rootsit?" (1976) ja muud poliitilist kirjandust. Ta tegi kaastööd raamatule "Vaba Eesti tähistel" (2000). 
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. 1986. aastal abiellus ta Rootsi sotsiaaldemokraatliku poliitiku Birgitta Dahliga, nad elasid Uppsalas.
Salu tee (Tallinn)

Salu tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Salu tee algab Keskteelt, ristub Heki teega ja lõpeb Hõbekuuse teel. Salu tee on peaaegu edela–kirdesuunaline ja ligikaudu 270 meetri pikkune.
Salu tee sai nime 1924. aastal.
María Sabina

María Sabina (u 1894? – 23. november 1985) oli masateegi šamaan-ravitseja ("curandera"), kes elas Mehhikos Sierra Mazateca piirkonnas. Tema šamanistlikud ravitsemismoodused põhinesid psilotsübiinseente ("Psilocybe mexicana") ja psühhoaktiivsete taimede kasutamisel.
Elulugu.
María Sabina sünnikoht asub Sierra Mazateca piirkonnas Huautla de Jimenezi linna lähedal. Sünniaasta pole täpselt teada. See võis olla 1894, kuigi Sabina ise polnud selles päris kindel. Ta vanemad olid tagasihoidlikud maainimesed ("campesinos" – talupojad). Ta ema María Concepcion ja isa Crisanto Feliciano surid, kui ta oli kolmeaastane. Tal oli ka noorem õde María Ana. Ta isapoolne vanaisa ja vanavanaisa olid olnud samuti "teadjad" ehk šamaanid, kes kasutasid jumalaga suhtlemisel psühhoaktiivseid seeni. Pärast Sabina isa surma asus ta ema elama oma vanemate juurde ning Sabina kasvas üles oma emapoolsete vanavanemate juures.
Rutt Enok

Rutt Enok (aastani 1975 Traksi; sündinud 18. mail 1948 Metskülas) on eesti raamatukoguhoidja.
1955–1963 õppis ta Järva-Jaani Keskkoolis ja 1963–1966 V. Kingissepa nimelises Tallinna 20. Keskkoolis. 1970. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas raamatukogunduse ja bibliograafia eriala.
1970–1972 töötas ta Raasikul Harju Rajooniraamatukogus. 1972. aastast alates töötab ta Harju Maakonnaraamatukogus.
Adeele Jaago

Adeele Jaago (kuni 2019. aastani Adeele Sepp; sündinud 10. novembril 1989 Kuressaares) on eesti näitleja ja laulja. 
Haridus.
Adeele Jaago on lõpetanud 2008. aastal Tõrva Gümnaasiumi ja õppinud aastatel 2008–2009 Tartu Ülikoolis semiootikat. 2013. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitleja ja lavastaja erialal (9. lend) "cum laude". 
Lauluõpinguid alustas ta Tõrva Laulustuudios Maie Kala ja Novella Hansoni juhendamisel. Teatrikoolis õppis muusikat Leelo Talviku ja Peeter Konovalovi käe all. 2022. aastast on ta õppinud laulmist WAF-i laulukoolis.
Töö ja looming.
Näitleja ja lavastajana.
2013. aastast töötab ta Ugala teatris näitlejana. Ühtlasi töötas ta aastatel 2014–2016 Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias teatrikunsti eriala õppejõuna.
Aastatel 2013–2015 mängis ta telesarjas "Kättemaksukontor" Kirke Kleini. Ta on mänginud peaosa filmis "Tudengimuusikal" (2009) ja kõrvalosa mängufilmis "Võta või jäta" (2018).
2016. aasta sügishooajal võistles Adeele Sepp laulva näitlejana TV3 meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", kus saavutas kaheksa võistleja hulgas kolmanda koha.
Lavastajana on ta lisaks paarile muule lavastusele toonud lavale ka enda kirjutatud teosed "Y-generatsioon" (2013) ja "Naiste tuum, meeste kuub" (2023, Kondase Keskuses).
Jaago on lugenud Eesti Pimedate Raamatukogu tarbeks sisse audioraamatuid. 
Ta oli üks Tartu kui 2024. aasta Euroopa kultuuripealinna saadikuid.
Laulja ja kultuurikorraldajana.
Adeele Sepp on osalenud 2007. aastal ETV noorte lauljate võistlusel "Kaks takti ette" ning olnud ETV meelelahutussaates "Laululahing" (2009) Tõrva Laulustuudio neidudekoori solist, tema soleerimist võib kuulda ka "Laululahingu" paremate palade helipaatidel "Üks, mis seob" (Eesti Rahvusringhääling, 2009). 
Ta on eksperimentaalse kontsertlavastuse "Sounditoorium" (2017, Pärimusmuusika Aidas) idee autor, solist ja üks korraldajaid.
Solistina on Adeele andnud Eesti eri paigus kammerlikke kontserte, kus laulab enda kirjutatud eestikeelseid laule ja loeb luulet. Tema singel "Meredel meri" ilmus 2018. aastal, singel "Emani" 2020. aastal ja esimene ingliskeelne singel "Grow" 2023. aastal.
Adeele Jaagol on oma saateansambel, mille esimene täispikk kontsert sai teoks 15. juulil 2018 Võrumaal Südamemuusika festivalil.
Liikmesus.
Ta on 2013. aastast Eesti Teatriliidu ja Näitlejate Liidu liige. Aastatel 2015–2023 oli ta ka Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige.
Isiklikku.
Adeele Jaago oli aastatel 2019–2024 abielus muusik Jaan Jaagoga. Neil on 2018. aastal sündinud tütar ja 2020. aastal sündinud poeg.
Nelli Abašina-Melts

Nelli Abašina-Melts (sündinud 1944 Zlatoustis Venemaal) on Eesti tõlkija ja kirjastaja.
Ta on pärit Baškortostani Abdrezjaki külast. Eestisse tuli ta 1964. aastal. Ta on lõpetanud Tartu Ülikoolis vene filoloogia eriala.
Ta on töötanud ajalehes tõlkijana ja kirjastuses Eesti Raamat toimetajana. Ta juhib kirjastust Aleksandra. 1995. aastast on ta ajakirja Tallinn peatoimetaja.
1982. aastast on ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige. 
Ta on vene keelde tõlkinud Jaak Jõerüüdi, Rein Põderi, Mats Traadi, Andrus Kiviräha jt teoseid.
Lembit Tõemäe

Lembit Tõemäe (11. detsember 1949 Tallinn – 27. veebruar 2014 Põlva) oli eesti maadleja ja maadlustreener.
Ta lõpetas 1969. aastal Pärnu internaatkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Sport ja treeneritöö.
Ta hakkas maadlusega tegelema 1967. aastal. Aastatel 1978–1983 töötas ta kalatööstuskoondises Ookean ja Tallinna Laevaremonditehases. 1983. aastast töötas ta Põlva Spordikoolis vabamaadlustreenerina (EKR 4. kutseaste (2013)) ja alates 1999. aastast maadlusklubis Lapiti. 1987–1991 organiseeris suvist töö- ja treeningulaagrit Hiiu Kaluri kolhoosis. Lembit Tõemäe algatas Põlvasse spordikooli juurdeehituse maadlussaali jaoks ning vastukaaluks Serviti võistkonnale asutas 1999. aastal Põlva Maadlusklubi Lapiti. Ta tegutses maadluskohtunikuna.
Õpilasi: Jaanus Kala, Marko Troon, Tarmo Vikat, Indrek Nõmm, Jaanus Kiik
Sirje Nilbe

Sirje Nilbe (sündinud 23. mail 1955 Tartus) on eesti raamatukogundustegelane ja pedagoog.
Ta õppis aastatel 1962–1966 Kiidjärve Algkoolis, aastatel 1966–1970 Vastse-Kuuste 8-klassilises Koolis, 1970–1973 Põlva Keskkoolis. 1978. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna eesti keele ja kirjanduse erialal. Samas osakonnas õppis ta veel 1981. aastani aspirantuuris. Aastatel 1995–2004 õppis Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppes infoteadust.
1981–1986 oli ta Tartu ülikoolis õpetaja, seejärel töötas 1999. aastani Tartu Ülikooli Raamatukogus, kus 1994. aastal alustati liigitamisosakonnas tema ja Helgi Laanese juhtimisel universaalse märksõnastiku INGRID loomist. 1997–2013 töötas ta Eesti Rahvusraamatukogus, kus ta juhtis normandmete osakonda ja oli Tallinnas koostatud "Eesti üldise märksõnastiku" (EÜM) haldur. 1997. aastast on ta ka Eesti Keele Instituudi vanemtoimetaja, 1998. aastast annab tunde Tallinna Ülikooli infoteaduse erialal. Seoses üleminekuga ühisesse raamatukogusüsteemi INNOPAC/Millennium ühendati aastal 2009 märksõnastikud INGRID ja "Eesti üldine märksõnastik" (EÜM) ning tesauruse nimeks sai "Eesti märksõnastik" (EMS). EMSi haldurina ja koos teiste tesauruse koostajatega pälvis Sirje Nilbe Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auhinna "Aasta tegu 2009 teadusraamatukogus". Aastal 2013 tunnustati tema tegevust Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsiumi aastaauhinnaga ESTER!.
Eesti Kultuuri Koda

Eesti Kultuuri Koda on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab loomingulise tausta või huvidega era- ja juriidilisi isikuid. Kultuurikoja partnerite seas on Eesti Arhitektide Liit, Eesti Disainerite Liit, Eesti Kunstnike Liit, Eesti Tantsukunstnike Liit, Eesti Sisearhitektide Liit, Eesti Ajakirjanike Liit ja paljud teised.
Eesti Kultuuri Koda asutati 22. veebruaril 2011 kinos Sõprus. Kultuurikoda peab oma ülesandeks valdkonnaülest arutelu kultuuri ja loomingu üle, kultuurivaldkonda puudutava seadusloome edendamist ning oma liikmete huvide kaitset.
Eesti Kultuuri Koja esimene juhatuse esimees oli Peeter Jalakas.
Eesti Kultuuri Koda korraldab alates 2014. aastast konverentse ning annab välja aastaauhinda Kultuuri Tegu.
Edward T. Hall

Edward Twitchell Hall, Jr (16. mai 1914 Webster Groves, Missouri osariik – 20. juuli 2009 Santa Fe) oli USA antropoloog ja kultuuridevaheliste erinevuste uurija.
Hall võttis kasutusele prokseemika mõiste, kirjeldamaks inimeste kultuurist sõltuvalt erinevat ruumikasutust. Eriliselt rõhutas Hall ruumikasutust isikutevahelises suhtluses.
Elulugu.
1933–1937 jälgis Hall navaho ja hopi indiaanlaste elu Arizona reservaatides ja kirjutas kogemustest autobiograafilise teose "West of the Thirties". 1942 sai ta doktorikraadi Columbia Ülikoolist ("Columbia University") ning jätkas välitöid ja teiste kultuuridega seotud kogemuste kogumist Euroopas, Lähis-Idas ja Aasias (näiteks teenis ta Teise maailmasõja ajal USA armees Euroopas ja Filipiinidel). 1950. aastatel töötas ta USA välisministeeriumis Välisteenistuse Instituudis ("Foreign Service Institute", FSI) õpetades välisteenistuse personalile kultuuridevahelise kommunikatsiooni nippe. Hall kirjutas mitu populaarset raamatut praktiliste nõuannetega kultuuridevahelise kommunikatsiooni situatsioonides hakkama saamiseks ja teda peetakse kultuuridevahelise kommunikatsiooni kui akadeemilise distsipliini rajajaks. Elu jooksul õpetas Hall ka mitmes ülikoolis.
Olulisemad teosed.
Raamatus "The Hidden Dimension" kirjeldas ta kultuurist tingitud ajalisi ja ruumilisi mõõtmeid, mis meid kõiki ümbritsevad (näiteks füüsiline kaugus, mida inimesed erinevates olukordades hoiavad – ühtedes kultuurides vajavad inimesed enese mingis olukorras mugavalt tundmiseks suuremat isiklikku ruumi kui teistes). Raamat valmis CIA rahalise toetusega.
Raamatus "The Silent Language" võttis Hall kasutusele termini ’polükrooniline’ (ka 'polükroonne), kirjeldamaks inimeste võimet tegelda samaaegselt mitme tegevusega. ’Monokroonilised’ (ka 'monokroonsed') inimesed ja kultuurid seevastu teevad asju pigem järgemööda.
Raamatus "Beyond Culture" tarvitas Hall mõisteid ’tugeva kontekstiga kultuur’ (ka ’kõrge kontekstiga kultuur’) ("high-context culture") ja ’nõrga kontekstiga kultuur’ (ka ’madala kontekstiga kultuur’) ("low-context culture"). Kultuurist sõltub, kas inimesed kasutavad tavaolukordades pigem tugeva või nõrga kontekstiga sõnumeid. Tugeva kontekstiga kultuurides jäetakse paljud asjad ütlemata – informatsioon sisaldub kontekstis, nii et verbaalne sõnum võib sisaldada vähem infot. Seega saab tugeva kontekstiga kultuuris sõnavalik väga oluliseks, kuna sisegrupile ("in-group") saab keerulise sõnumi edastada efektiivselt ka väheste sõnadega. Nõrga kontekstiga kultuurides peab kõneleja seevastu palju eksplitsiitsem olema (asjast otse rääkima) ja ühe sõna tähendus ei ole nii oluline.
Ivanivtsi

Ivanivtsi on mitme koha nimi:
5,8S rRNA

5,8S ribosomaalne RNA (5,8S rRNA) on eukarüootide ribosoomi suure alaüksuse 60S-alaüksuse üks rRNA-molekulidest, RNA komponent ning seetõttu oluline translatsioonil.
5,8S rRNA-d transkribeerib RNA polümeraas I, kui osa 45S prekursorist, mis sisaldab ka 18S ja 28S rRNA järjestusi. Selle rRNA funktsiooniks arvatakse olevat ribosomaalne translokatsioon.
Teatakse ka, et 5,8S rRNA seondub kovalentselt kasvaja supressorvalgu p53-ga.
5,8S rRNA-d leidub ka arhedel.
5,8S rRNA-d kodeerib 5,8S rDNA.
60S-alaüksus.
Suur alaüksus 60S-alaüksus sisaldab lisaks 5,8S rRNA molekulile veel ka 5S rRNA-d ja 28S rRNA-d.
Tehtaankatu

Tehtaankatu (rootsi keeles Fabriksgatan; 'Tehase tänav') on ida–läänesuunaline tänav Soome pealinna Helsingi kesklinna lõunaosas. Tänav kulgeb Eirast ja Punavuorist läänes Kaivopuistoni idas. Selle lääneosa peetakse piiriks Eira ja Punavuori vahel, idaosa eraldab Ullanlinna ja Kaivopuisto asumeid.
Alates Teise maailmasõja lõpust asub Tehtaankatul algselt Nõukogude Liidu ja nüüd Venemaa saatkond. Kõnekeeles viidatakse tänava nimega tihti Vene mõjule Soomele, eriti Nõukogude ajal.
Tähtsamad hooned.
Idast läände:
Hiiela tee

Hiiela tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Hiiela tee algab Viimsi teelt ja lõpeb Keskteel. Hiiela tee on edela–kirdesuunaline ja ligikaudu 200 meetri pikkune.
Hiiela tee sai nime 1924. aastal.
Viirpuu tee

Viirpuu tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Viirpuu tee algab Viimsi teelt ja lõpeb Hõbekuuse teel. Viirpuu tee on paralleelne Ranna teega. Viirpuu tee on lõunaedela-põhjakirde suunaline ning ligikaudu 230 meetri pikkune.
Alates 1924. aastast oli tänava nimi Eha tee. Praeguse nime sai Viirpuu tee 25. septembril 1959.
Aia tee

Aia tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Aia tee algab Merivälja teelt, ristub Viimsi tee ja Keskteega ning lõpeb Heki teel. Aia tee on edela–kirdesuunaline ja ligikaudu 610 meetri pikkune.
1924. aastal sai tänav nimeks "Aia tee". 2. juulil 1987 muudeti tänava nimi "Aiatee tänavaks", et vältida segiminekut Vanalinna Aia tänavaga. 2014. aastal ennistati nimi "Aia tee".
Haaviku tee

Haaviku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Haaviku tee algab Ranniku teelt, ristub Haaviku põigu ja Tõusu teega ning lõpeb Keskteel. Haaviku tee on lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 280 meetri pikkune.
Haaviku tee 10 asub Merivälja Lasteaed.
Ajalugu.
Varem oli see Lepa tee, kuid nimi muudeti 13. aprillil 1954 korduvate tänavanimede kaotamise käigus, sest ka Maarjamäel ja Männiku asumis olid samanimelised tänavad.
ESTDCU

ESTDCU (lühend sõnadest "Estonian Digital Camo Uniform" – 'eesti digitaalse maskeeringuga vorm') on Eesti kaitseväes ja Kaitseliidus alates 2010. aastate algusest kasutatav välivormiriietus. 
Digitaalse maskeerimismustri väljatöötamist alustati 2005. aastal. Esialgne versioon oli pisut heledama tooniga ja seda valmistati piiratud kogus. Heledama tooniga mustriga vormikomplektide partii anti 2008. aasta paiku peamiselt kaitseliidu kasutusse. Kaitseväes mindi täielikult üle uuele välivormiriietusele 2011.–2012. aastal. Lisaks mustrile uuendati ka vormi lõiget.
Selliseid vorme valmistatakse metsamaastiku- ja kõrbeversioonis.
18S ribosomaalne RNA

18S ribosomaalne RNA (18S rRNA) on eukarüootse ribosoomi väikese subühiku (40S) strukturaalne RNA komponent. 18S-is olev S tähistab Svedbergi ühikut.
Eukarüootide 18S rRNA homoloog prokarüootidel ja mitokondritel on 16S ribosomaalne RNA.
Geen, mis kodeerib 18S rRNA-d nimetatakse 18S rDNA. 18S rRNA-le vastavat DNA järjestust kasutatakse laialdaselt molekulaarse analüüsi meetoditega organismide evolutsioonilise ajaloo koostamisel.
Kruusa tänav

Kruusa tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis. Kruusa tänav algab Vabaduse puiesteelt, ristub Taara tänavaga ja lõpeb Vanemuise tänaval. Kruusa tänav on loode-kagusuunaline ja ligikaudu 420 meetri pikkune.
Kruusa tänav sai nime 8. novembril 1927 sealse endise kruusaaugu järgi. Lühikest aega aastatel 1940–1941 kandis tänav nime Kallaku tänav.
Ribosomaalne DNA

Ribosomaalne DNA (rDNA) on DNA järjestus, mis kodeerib ribosomaalset RNA-d. Nagu pildilt näha siis eukarüootide rDNA segment on tandeemselt korduv operon, ehk ühise regulatoorse signaali või promootori poolt kontrollitud geeniklaster, mis koosneb NTS, ETS, 18S, ITS1, 5.8S, ITS2, ja 28S lõikudest. Enamiku eukarüootide genoomides on lisaks veel ka geen, mis kodeerib 5S rRNA-d. 5S rDNA esineb tandeemsete kordustena ka äädikakärbestel ("Drosophila").
rDNA moodustab rakutuumas visuaalselt erineva piirkonna, mida nimetatakse tuumakeseks. Kuna selle regioon tõttu tekib rakutuumas eristatav tuumake siis kutsutakse rDNA regiooni ka tuumakese organisaator piirkonnaks. Inimgenoomis on 5 kromosoomi, mis sisaldavad tuumakese organisaator piirkonda: akrotsentrilised kromosoomid 13,14,15,21 ja 22.
Hiidtamme tänav

Hiidtamme tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Raudalu asumis. Hiidtamme tänav on Viljandi maanteelt algav edela–kirdesuunaline, ligikaudu 75 meetri pikkune umbtänav.
Tänava varasem nimi oli Tamme tänav. Praeguse nime sai Hiidtamme tänav 16. mail 1958. Tänav on saanud nime sealse suure tamme järgi. Tänav paikneb endise Raudalu kõrtsi maa-alal.
Aavo Kimmel

Aavo Kimmel (23. oktoober 1925 Tartu – 4. veebruar 2014 Toronto) oli eesti majandustegelane Kanadas.
Ta õppis Tartu 16. Algkoolis ja Tartu Poeglaste Gümnaasiumis. 
1943. aastal tegutses ta Elva Omakaitses. 1944. aastal värvati ta Eesti diviisi tagavararügementi, septembris 1944 siirdus üksusega Saksamaale ja läbis väljaõppelaagri Sileesias Neuhammeris. Mais 1945 liitus ta perekonnaga Baieris, seejärel lõpetas Memmingenis Memmingeni Eesti Gümnaasiumi ja teenis Ameerika töökompaniis Heidelbergis. Suvel 1950 siirdus ta Kanadasse ning õppis Toronto Ülikooli inseneriteaduskonnas, magistrikraadi sai 1974. aastal Waterloo Ülikoolis tööga "Majanduslikud kaalutlused õlitorustiku ehitamisel tundras". Ta oli 1955. aastast korporatsiooni Sakala liige.
Hiljem töötas ta Ottawas majandusministeeriumis.
Isiklikku.
Ta oli 1983. aastast abielus Kersti Kimmeliga, kes oli Michigan-Detroidi koguduse hingekarjane.
Interferoonid

Interferoonideks (inglise keeles "interferons", lühend IFN) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kehas mitmesuguseid rakkude komplekteeritavaid ja vabastatavaid valke, mille ülesandeks on immuunvastus.
Interferoone komplekteerivad lümfotsüüdid ja fibroblastid.
Interferoonid soodustavad antiviraalset (Th1 tüüpi) immuunvastust ja evivad pahaloomuliste kasvajarakkude paljunemise vastast ja viirustevastast toimet.
Nad suurendavad T-rakkude tsütotoksilisust ja õgirakkude fagotsütoosivõimet.
Interferoonid liigitatakse tsütokiinide hulka.
Interferoonide retseptorid, geenid, rakud ja signaalirajad võivad erineda nii liigiti kui indiviiditi.
Klassifikatsioon.
Eristatakse kolme liiki interferoone: 
Komplekteerimine.
Interferoone on võimelised tootma, erinevates mahtudes, enamik tuumaga rakke. Nii näiteks toodavad viirusnakkuste korral:
Viirusevastane toime.
Interferoonide toimel püütakse muuta veel nakatumata rakud viiruse suhtes resistentseks ning juba viirusega nakatunud rakkudes püütakse indutseerida viiruse genoomi ja valkude lagundamist.
Nii näiteks indutseerivad interferoonid gripiviiruse infektsiooni algfaasis 
tsütokiinide (TNFα, TNFβ, IL-6, IL-8, MIP-1a) komplekteerimist.
Viiruste vastutoime.
Mitmed viirused on omandanud resistentsuse interferoonidele, nii pidurdab näiteks gripiviiruse mittestruktuurne valk (NS1) interferooni antiviraalset mõju ja aitab seega kaasa gripiviiruse levikule peremeesorganismis.
Viirused, nagu gripiviirus, marutõveviirus, vesikulaarstomatiidi viirus ja Ebola viirus suudavad inhibeerida rakusisese viiruse signaliseerimisrada blokeerides signaalijana toimiva RIG1-geeni, mille ülesandeks on interferooni IFN-α/β sünteesi käivitamine.
Ebola viirus.
Uurijad on tuvastanud, et Ebola viiruse valgud "VP24" ja "VP35" blokeerivad peremeesorganismi interferooni (IFN)-alfa/beeta sünteesi ja signaali edastamist IFN-alfa/beeta ja IFN-gamma retseptoritele ning takistavad bioloogiliste vahendajaainete signaalide saatmist rakutuuma ja osalevad seeläbi kaasasündinud immuunsuse inhibeerimises.
Interferoonid ravimitena.
Geneetiliselt muundatud soolekepikesed.
1983. katsetati interferoonide tootmist geneetiliselt muundatud soolekepikestega ("E.coli") 
Immunostimulaatorid.
Interferoone toodetakse biotehnoloogilistel meetoditel ja kasutatakse ka inimeste ja loomade immunoteraapias (ATC-kood: L03AB–immunostimulaatorid).
Arizonaaspiid

Arizonaaspiid ("Micruroides") on maoperekond.
Roomajate andmebaasi klassifikatsioon.
Arizonaaspiidide perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid võib kohata Ameerika Ühendriikides Arizona, New Mexico ja Texase osariigis ning Mehhikos Chihuahua, Sonora ja Sinaloa osariigis.
Kokkupuuted inimestega.
Arizonaaspiide perekonda liigitatud madu on inimeste suhtes mürkmaoks liigitatav, kuna tema hammustus võib esile kutsuda keskmise astmega mürgistusseisundeid.
Kui tuuled pöörduvad

"Kui tuuled pöörduvad" on Sandra Nurmsalu esitatud laul. Loo autor on Sven Lõhmus. Laul osales laulukonkursil Eesti Laul 2014.
Sven Lõhmus ise on liigitanud selle laulu maailmamuusika žanrisse. See on inspireeritud selliste Aasia ja Okeaania riikide muusikast nagu Uus-Meremaa, Tonga, Indoneesia, Malaisia ​​ja Sri Lanka.
Korallmadu

Korallmadu ("Micrurus ") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Korallmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid võib kohata Ameerika Ühendriikides.
Kokkupuuted inimestega.
Korallmadude perekonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib keskmise (vahel raske) astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
5S ribosomaalne RNA

5S ribosomaalne RNA (5S rRNA) on nii prokarüootide (50S) kui ka eukarüootide (60S) suurte ribosomaalsete alaühikute komponent. 5S rRNA on ligikaudu 120 nukleotiidi pikk, mis on küllaltki lühike võrreldes teiste ribosomaalsete RNA-dega. 5S rRNA-d ei leidu seente mitokondriaalsetes ribosoomides.
Eukarüootset 5S rRNA-d sünteesib RNA polümeraas III, samas kui enamik teisi eukarüootseid rRNA-sid toodetakse 45S prekursorilt, mida transkribeerib RNA polümeraas I. On näidatud, et "Xenopus"'e ootsüütidel üheksa tsink-sõrmelise transkriptsiooni faktori TFIIIA sõrmed 4–7 võivad seonduda 5S RNA tsentraalse piirkonnaga. Seondumine 5S rRNA ja TFIIIA vahele aitab nii represseerida edasist 5S RNA geeni transkriptsioon kui ka stabiliseerida 5S RNA transkripti nii kaua kui seda on vaja ribosoomi moodustumisel.
Interaktsioonid valkudega.
5S rRNA seondub prokarüootidel ribosomaalsete valkudega L5, L18 ja L25. Eukarüootidel seondub 5S rRNA ainult ribosomaalse valgu L5-ga.
Avastamine.
5S ribosomaalse RNA esmaleidjate sekka kuulub Artur Lind Tartu Riiklikust Ülikoolist.