tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antonín Zápotocký

Antonín Zápotocký (19. detsember 1884 Zákolany – 13. november 1957 Praha) oli Tšehhoslovakkia kommunistlik riigi- ja ametiühingutegelane.
Antonín Zápotocký oli pärit tšehhi töölisliikumise tegelase Ladislav Zápotocký perekonnast. Ta õppis müürsepaks, kuid 20. sajandi algusest tegutses hoopis Sotsiaaldemokraatliku Partei funktsionääri ja ajalehetoimetajana. Ta võttis Austria-Ungari armee koosseisus osa Esimesest maailmasõjast. Tšehhoslovakkia iseseisvumise järel oli ta üks sotsiaaldemokraatide vasakpoolse tiiva juhtivaid tegelasi. 1920. aastal võttis ta osa Kominterni teisest kongressist. 1921. aasta oli Antonín Zápotocký üks Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei asutajatest ja 1922–1925 peasekretär. 1930. aastatel oli ta üks kommunistliku ametiühinguliikumise juhte Tšehhoslovakkias. 
Saksa okupatsiooni ajal vahistati ta 1939. aasta aprillis, kuni sõja lõpuni hoiti teda vangistuses Sachsenhauseni koonduslaagris. Pärast vabanemist määrati ta 1945. aastal ametiühingute kesknõukogu juhiks.
15. juunist 1948 kuni 21. märtsini 1953 oli Antonín Zápotocký Tšehhoslovakkia valitsuse esimees (sisuliselt peaminister) ja 14. märtsist 1953 kuni 13. novembrini 1957 Tšehhoslovakkia president.
Zápotocký eelistas humaansemat valitsusviisi, kuid jäi alla stalinistlikule partei peasekretär Antonín Novotnýle.
Mais 1953 toimunud rahareformiga kaotasid ühtviisi nii talunikud kui ka kõrgema sissetulekuga töötajad peaaegu kõik oma säästud, toimusid rahutused kommunistliku süsteemi vastu. See andis Novotnyle eelise. Moskvas toimunud koosolekul anti Zápotockýle käsk alluda "kollektiivsele juhtimisele" ehk teisisõnu anda võim Novotnyle.
Törölä

Törölä ehk Terelevo (ka Tereleva, vana nimetus Savela, vene "Терелево") on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Kargino jõe ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub see ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino valla territooriumil.
Küla nimi Törölä tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Törö nimest.
1676. aastal on küla mainitud kui "Savala" ning see kuulus Dudergofi pogostisse ("Duderhoffskoj Pogost").
1817. aastal oli külas (toonase nimega "Терилoво") 10 talu.
1831. aasta oli külas (toonase nimega "Терелево") 10 talu. 
1838. aastal elas külas (toonase nimega "Терелевa") 39 inimest, kellest 14 olid mehed ja 25 naised.
1848. aastal elas külas (toonase nimega "Sawela") 72 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 34 olid mehed ja 38 naised. Küla kuulus Hietamäki kihelkonda Oranienbaumi maakonnas Peterburi kubermangus.
1856. aastal oli külas (toonase nimega "Терелевa") 14 talu 34 meeshingega.
1860. aastal oli külas (toonase nimega "Терелево") 15 talu. 
1880–1890. aastail oli külas (toonase nimega "Терелево") 23 talu. 
1913. aastal oli külas (toonase nimega "Терелево") 23 talu. 
Aastatel 1917–1928 kuulus küla Pigelevo külanõukokku (1922–1923, 1924–1926 Šundorovo külanõukogu) ning aastatel 1928–1941 Finno-Võssotskoje külanõukokku.
1941. aastal oli külas (toonase nimega "Рахия") 20 majapidamist.
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud Saksa vägede poolt. Küla hävis Teises maailmasõjas.
Mario Lemina

Mario René Junior Lemina (sündinud 1. septembril 1993 Libreville'is) on Gaboni jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Wolverhampton Wanderers.
Koondisekarjäär.
Kuigi Lemina mängis Prantsusmaa noortekoondistes ning tuli 2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Prantsusmaa koondisega maailmameistriks, otsustas ta täiskasvanute seas hakata esindama Gaboni.
Debüüdi Gaboni rahvuskoondises tegi ta 9. oktoobril 2015 sõprusmängus Tuneesia vastu. Samas mängus lõi ta ka oma esimese värava rahvuskoondises.
Ta kuulus Gaboni koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Koondisekarjääri lõpetas ta 2022. aasta jaanuaris. 24 mänguga lõi ta Gaboni koondises kolm väravat.
Halla (ettevõte)

Halla Oy oli metsatööstusfirma, mis tegutses aastatel 1875–1932 Soome Kymi vallas. Sellele kuulus mitu saeveskit. 
Firma algsed omanikud olid Norrast, kuid 1916. aastal läks see Kymi Oy kätte, sest omanikud tahtsid loobuda aastaid kahjumis olnud ettevõttest. 1933. aasta alguses liideti Halla Oy Kymi Oy-ga.
Ajalugu.
Halla Oy sai alguse, kui norralane Aslak Holmsen 1873. aastal rentis 50 aastaks Halla saare Kymijoki suudmes. Holmsen koos kaheksa kompanjoniga sai 1875. aastal Soome senatilt loa asutada aurusaeveski ning see hakkas Halla saarel tööle 1876. aastal. Saeveski töötas 1986. aastani. 
Halla Oy ehitas 1910. aastal puidu transportimiseks parvetustee Saimaalt Kymijokini. Tee sai alguse Savitaipale vallast ning kulges Mäntyharju valla ja Vuohijärvi kaudu Verlasse ning edasi Voikkaasse. Orraintaipales, Honkataipales, Voikoski juures, Verlas ja Voikkaas veeti palke maad mööda. Maismaateede seas pikim oli Honkataipale raudteelõik, millel kasutati auruvedureid. Järvedel veeti palgiparvi puksiiridega. Halla parvetustee oli kasutusel 1976. aastani. 
Halla Oy omanduses olid Halla ja Jumalniemi saeveski Kotka lähedal, Saksala ja Otava saeveski Mikkeli maavallas, Mäntuharju saeveski (1918–1938) ning Karhonsaari saeveski Kuopio lähedal. Otava saeveski müüdi 1910. aastal Tuukkalan Höyrysaha Oy-le ja Karhosaari saeveski lõpetas 1911. aastal töö. Firmal oli ka Halla tselluloosivabrik Halla saarel, mis suleti, kui 1938. aastal hakkas tööle Sunila tselluloosivabrik. Metsa oli Halla Oy omanduses umbes 112 000 ha. Aastal 1907 oli firmal umbes 1500 töötajat.
Stephan Lichtsteiner

Stephan Lichtsteiner (sündinud 16. jaanuaril 1984 Adligenswillis) on endine Šveitsi jalgpallur (paremkaitsja).
Aastatel 2011–2018 mängis ta seitse hooaega Itaalias Juventuses, kellega tuli kõigil neil hooaegadel ka Itaalia meistriks. Hooajal 2018–2019 mängis ta Inglismaa Premier League'i klubis Arsenal. Lichtsteineri klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Saksamaa kõrgliiga klubi Augsburg.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Šveitsi rahvuskoondises tegi Lichtsteiner 11. novembril 2006 sõprusmängus Brasiilia vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 11. oktoobril 2011 EM-i valikmängus Montenegro vastu.
Ta kuulus Šveitsi koondisse 2008. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2010., 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Vodja raudteejaam

Vodja raudteejaam oli raudteejaam Türi–Paide–Tamsalu raudteel. Tänapäeval jääb jaam Järva maakonna Paide linna Viisu küla territooriumile. Vodja küla asub u 2,5 km ida suunas. Jaam asus raudtee 22. kilomeetril.
Vodja naaberjaam Türi suunal oli Mäo raudteepeatus ja Tamsalu suunal Esna raudteejaam (kaardil aastast 1938 on Vodja ja Esna vahele märgitud veel Öötla raudteepeatus). Avamisel jäi Vodja Peetri kihelkonda Vodja mõisa maadele. Jaam suleti 1972. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega.
Raudteejaamas on filmitud stseen esimesest Eesti täispikast 1951. aasta värvifilmist "Valgus Koordis".
Jaamahoone.
Vodja traditsionalistlikus stiilis jaamahoone valmis 1924. aastal Leon Johansoni projekti järgi ning on algupärasel kujul säilinud tänaseni. 
Jaamahoone on rahuldavas seisus ja praeguseks eraomanduses. Vodja kaubaait on kohandatud lehmalaudaks.
Annino

Annino ehk Annamoisio (vene "Аннино") on alev ja samanimelise valla keskus Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis. Ajalooliselt kuulus küla Kesk-Ingerimaale Hietamäki kihelkonda ning oli asustatud ingerisoomlaste poolt. 2010. aastal elas alevis 3558 inimest.
1676. aastal on küla mainitud kui "Aimamoisio" ning see kuulus Dudergofi pogostisse.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui "Аннинa") 15 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui "Аннинa") 16 talu. 
1838. aastal elas külas (nimetatud kui "Анниной") 44 inimest, kellest 25 olid mehed ja 19 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui "Annamoisio") 116 ingerisoomlast (50 meest ja 66 naist), kellest 4 olid äyrämöised ja 112 savakod. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui "Аннинa") 18 talu 55 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui "Аннинo") 28 talu. 
1876. aastal avati külas esimene kool.
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui "Аннинo") 25 talu. 
1913. aastal oli külas (nimetatud kui "Аннинo") 40 talu. 
Aastatel 1917–1951 kuulus küla Šundorovo külanõukokku.
1924. aastal soomekeelsel Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui "Annamoisio".
1928. aastal elas külas 289 inimest.
1941. aastal oli külas (nimetatud kui "Аннинo") 46 majapidamist.
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt. 
1947. aastal rajati küla territooriumile "Võit" nimeline kolhoos.
1970. aastatel ehitati esimesed viiekorruselised eluhooned, keskkool, kultuurimaja.
Rodoljub Roki Vulović

Rodoljub Vulović (sündinud 1. mail 1955 Bijeljinas Jugoslaavias) on serbia laulja ja koolijuht.
Elulugu.
Vulović sündis 1955. aastal Bijeljinas. 1972. aastal andis ta välja oma esimesed lood "Kristina" ja "Napustićeš me ti". Pärast 1988. aasta albumi "Paša" väljaandmist ta läks ringreisile just neisse riikidesse, kus elab rohkesti serblasi. Varsti pärast seda andis ta välja veel viis albumit. Seejärel tuli pikk vahe: alles 2017. aasta alguses ilmus tema seitsmes album. 
Ta on töötanud Bijeljinas asuva Põllumajanduse ja Meditsiini Keskkooli professori ja direktorina, 2020. aastatel on pensionil.
Sõda.
Jugoslaavia sõdade ajal oli Bijeljina kesklinn täiesti lõhutud ja Vulovići maja Gavrilo Principi tänavas samuti kahjustatud. Vulović oli vabatahtlik 1. Semberska kergjalaväe brigaadis, millest tuleneb album "Semberski junaci". Mõned laulud olid pühendatud tema sõpradele, mõned olid tema kaaslastele ning mõned tema ülematele. Kogu tulu albumite müügist maksti haavatud sõdurite paranemiseks. Pärast esimese albumi edu läks Vulović edasi Garda Panterisse, kus ta oma ülema Pero Čolići algatusel andis välja albumi 1993. aastal. See album oli otsustav sõdurite jaoks, et anda jaksu ja motivatsiooni edasi võidelda, samal ajal tegi see Vulović kuulsaks. "Crni bombarder" (1995) oli viimane sõja jooksul tehtud album, pärast seda andis Vulović välja armastuslugude albumi "Zbog tebe".
Isiklikku.
Vulovići isa sõdis Teises maailmasõjas, võeti kinni ja saadeti Kolmandasse Riiki, kust ta naasis sõja lõpul. Vulovići vanaisa on Montenegrost.
Vulovići filoloogist abikaasa Jelica on paljude tema laulude kaasautor. Vulovićil on tütar ja poeg. Ta valdab vabalt itaalia ja prantsuse keelt ning saab hakkama ka saksakeelse vestlusega.
Kogu tema elu ja turneede jooksul on Vulović käinud paljudes Lääne-Euroopa riikides. Ta sooviks ka Venemaale minna. Ainus suur riik Lääne-Euroopas, kus ta ei ole käinud, on Hispaania.
Tähelepanuväärne on asjaolu, et 1990. aastatel lükati tema taotlus USA kodakondsuse jaoks mitu korda tagasi. Üks põhjuseid USA saatkonna sõnul on see, et ta laulis "revolutsioonilisi" ja NATO-vastaseid laule.
Vaated.
Vulović arvab, et nii venelased kui ka kreeklased on Serbia suurimad sõbrad. Ta ütleb, et bosnialased on üldiselt head inimesed, juhul kui neid ei "torgita". Ta arvab, et tšetnikud ja ka partisanid on teise maailmasõja kangelased, kuigi mõlemad osapooled sooritasid tsiviilisikutevastaseid kuritegusid.
Josip Broz Tito ja Vladimir Putin on vaid üksikud näited inimestest, keda Roki Vulović austab. Ta ei toeta Serbia taotlust Euroopa Liitu astumiseks ning ütleb, et mõlemad Serbia presidendid Boris Tadić ja Tomislav Nikolić ei kuulanud rahva mõtteid selle teema kohta.
Kirna raudteepeatus

Kirna raudteepeatus oli raudteepeatus Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudteel. 
Peatus jäi avamise ajal Türi kihelkonda Kirna mõisa maadele. Peatuse asukoht jääb Türi valda Kirna külla.
Kirna jaamahoonest on tänapäeval säilinud üksnes vundament. Varisemisohtlik hoone lammutati 1990. aastate alguses.
Võhmuta raudteepeatus

Võhmuta raudteepeatus oli raudteepeatus Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudteel Tapa vallas Türje küla põhjaservas. Peatus asus raudtee 45. kilomeetril. 
Võhmuta peatus jäi avamisel Järva-Jaani kihelkonda Võhmuta mõisa maadele. Peatus suleti ühes raudteega 1972. aastal. Säilinud on selle juures asuv raudteetööliste maja, mille juures seisab kuurina kasutatav puidust külmvagun.
Kauguri vald

Kauguri vald (läti keeles "Kauguru pagasts") on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Brenguļi ja Kocēni vallaga ning Valmiera linnaga, lisaks Cēsise piirkonna Liepa ja Mārsnēni vallaga.
Valla pindala on 89 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1480 inimest. Valla keskus on Mūrmuiža küla.
Ajalugu.
Agraarreformi eel oli Kauguri mõisa ("Kaugershof") pindala 1212 hektarit. 1935. aastal liideti sellest moodustatud vallaga Mūrmuiža vald. 1935. aastal oli valla pindala 91 km², elanikke oli seal 976. 1945. aastal moodustati vallas Mūri ja Kauguri külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1954. aastal liideti Kauguri külanõukoguga likvideeritav Mūri külanõukogu. 1977. aastal liideti osa külanõukogu maadest Valmiera linnaga. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Beverīna piirkonda.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Mūrmuiža vasallilinnus ja linnamägi Pekas Kalns. Regionaalse kaitse all on Beitese muinaskalmed. Avotiņi muinaskalmed on kohaliku kaitse all.
Loodus.
Valla suurim jõgi on valla loodepiiril voolav Koiva jõgi, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Miegupe. Looduskaitse all on Jaunzemi pärn, Vanagi mänd, Vecjandavase pärn, Rūņi tamm, Ķeiši mänd, Līči künnapuu (liigiliselt on tegemist jalakaga), Kaijase tamm, Līči kihtide paljand, Gaiķēni saar, Daudzieši tamm ja Gaiķēni tamm. Valla põhjaosa asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul, valla lääneosa jääb aga Gauja rahvusparki.
Asustus.
2011. aastal elas vallas 1266 lätlast, 106 venelast, 25 valgevenelast, 5 ukrainlast, 6 poolakat ja 7 leedulast.
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Lamantiin

Lamantiin ehk aafrika lamantiin ("Trichechus senegalensis") on suur vees elutsev, peamiselt taimetoiduline mereimetaja, üks kolmest lamantiini perekonda kuuluvast liigist.
Lamantiinid kasvavad kuni 4 meetri pikkuseks ja kaaluvad kuni 590 kg. Lamantiinidel on aerukujulised lestad. 
Välimus ja kehaehitus.
Lamantiinid kaaluvad 400–550 kg ja on keskmiselt 2,8–3 meetrit pikad, harva võivad kasvada ka 4,6 meetri pikkuseks ja 1775 kg raskuseks. Emased isendid on tavaliselt suuremad kui isased. Vastsündinud pojad kaaluvad keskmiselt umbes 30 kg.
Lamantiinil on suur, paindlik ja tundlik ülahuul, mida ta kasutab toidu korjamiseks ja söömiseks ning suhtlemiseks. Lamantiinide silmad on väikesed ja laia vahega. Täiskasvanutel pole lõikehambaid ega silmahambaid, on ainult hulk põskhambaid. Neid hambaid kasvab kogu elu jooksul juurde, suu tagaosas kasvavad uued hambad, kui vanad vajuvad suus ette poole välja. Mõlemal lõualuul pole kunagi rohkem kui kuus hammast. Lamantiini saba on aerukujuline just nagu vaaladel. Emasel lamantiinil on kaks nibu, üks kummagi uime all.
Lamantiinil on teiste imetajatega võrreldes ebatavaline see, et tal on ainult kuus kaelalüli, mis võib olla tingitud homootiliste geenide mutatsioonist. Kõigil teistel imetajatel on seitse kaelalüli, välja arvatud kahe- ja kolmevarbalistel. Sarnaselt hobusega on lamantiinil pikk peensool, mis seedib palju taimestiku. Tavaliselt on tema soolestik umbes 45 meetrit pikk, mis on lamantiini suuruse looma kohta ebatavaline.
Eluviis.
Lamantiinid söövad troopilistes vetes veetaimi. Vaatamata oma massile on nad graatsilised ujujad. Tänu tugevale sabale liiguvad lamantiinid tavaliselt 8 km tunnis, kuid suudavad lühiajaliselt ka kuni 25 km tunnis liikuda. Lamantiine nähakse tavaliselt üksinda, paarikaupa või väikestes rühmades, kus on kuni kuus isendit. Veepinna kohal on sageli ainult näha looma nina ja ninasõõrmed. Lamantiinid ei lahku kunagi veest, kuid nagu kõik mereimetajad, peavad ka nemad pinnalt õhku hingama. Puhkav lamantiin võib jääda vee alla kuni 15 minutiks, kuid ujumise ajal peab ta pinnale tõusma iga kolme või nelja minuti järel.
Järglased.
Lamantiinid sünnivad vee all. Emad peavad mõnikord oma vasikad pinnale aitama, et nad saaksid enda esimesed hingetõmbed teha, tavaliselt saavad imikud iseseisvalt ujuda juba tund peale sündi. Lamantiinivasikad joovad oma ema piima, kuid täiskasvanuna söövad nad veetaimi ja vetikaid. Lamantiin suudab kümnendiku oma massist ära süüa vaid 24 tunniga.
Aígina

Aígina on linn Kreekas, samanimelise saare loodeosas Peloponnesose poolsaare kirderannikul. 2021. aasta rahvaloenduse andmeil oli linnas 6633 elanikku.
1820. aastatel oli Aígina lühemat aega iseseisva Kreeka pealinn. Tänapäeval on see Aígina saare keskus. Aígina on Tartu linna partnerlinn.
Akhisar

Akhisar on linn Türgis Manisa provintsis, Akhisari maakonna keskus. 2014. aasta haldusreformi järel langevad linna ja maakonna piirid kokku. Haldusüksuse pindala on 1754 km² ja elanike arv 164 557 (2015).
Antiikajal asus samas Lüüdia Thyatira linn. 1307. aastal läks linn otomanide valdusse. 1922 vallutasid linna Türgi natsionalistid, kes tapsid umbes 7000 kohalikku kreeklast. Pärast seda ei ole linnas kristlaste kogudust. 1914. aastal oli linnas 12 000 elanikku, kellest umbes kolmveerand olid muslimid. 
Akhisar on tähtis kaubanduslinn. Olulised müügiartiklid on tubakas, puuvill ja oliivid. Linna lähedal kaevandatakse mangaanimaaki.
Linna jalgpalliklubi Akhisar Belediyespor mängib Türgi kõrgliigas Süper Lig.
Darrell Sweet

Darrell Antony Sweet (16. mai 1947 Bournemouth – 30. aprill 1999 New Albany, Indiana) oli šoti trummar, ansambli Nazareth asutajaliige.
Ta suri 51-aastaselt südamerabandusse vahetult enne albumi "Boogaloo" USA turneed.
Mai 2017

Mai 2017, kroonika
2017. aasta mai algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.
WeMos D1 Mini

D1 Mini on Hiina tootja WeMos valmistatud arendusplaat, mis on populaarne eelkõige oma hinna ja sisseehitatud WiFi-võimekuse tõttu. D1 Mini baseerub populaarsel ESP-8266 mikrokontrolleril, mille tõttu on tema sisend- ja väljundviigud vastavusse seatavad ESP-8266 viikudega.
Tehnilised andmed.
WeMos D1 Mini töövool on 3,3 V, kuid tänu pingeregulaatorile saab seda toita ka 5 V vooluga.
D1 Mini-l on 11 digitaalset sisend- ja väljundviiku ning 1 analoogsisend.
Taktsignaal on valitav 80 MHz või 160 MHz ja välkmälu on 4 MB.
D1 Mini on 25,6 mm lai, 34,2 mm pikk ja kaalub umbes 10 g.
Komponendid.
WeMos D1 Mini plaadil paiknevad ESP-12S moodul, mida juhib ESP-8266EX mikrokontroller, CH340G USB-UART kiip, Micro-USB pesa, pingeregulaator, lüliti (reset), LED, kaks transistori ja hulk passiivseid komponente.
Sisend- ja väljundviigud.
D1 Mini viigud on vastavuses ESP-8266 kiibi viikudega vastavalt alltoodud tabelile. Enamikul viikudel on lisaks GPIO funktsioonile ka lisafunktsioon. Kõik viigud töötavad 3,3 voldil ja kõigil peale D0-i on olemas katkestuste, PWM-i, I2C ja ühejuhtmelise suhtluse võimekus.
Programmeerimine.
D1 Mini on võimalik programmeerida kasutades populaarset Arduino IDE-d või NodeMCU-d. Õpetused mõlemas alustamiseks on võimalik leida WeMos-i kodulehelt.
Erinevalt näiteks Arduino plaatidest tuleb D1 Mini programmeerimisel ja plaadi külge ühenduste tegemisel jälgida ka teatud viike, mis mõjutavad plaadi töörežiimi ("boot mode").
Peeter Saan

Peeter Saan (sündinud 16. aprillil 1959) on Eesti dirigent, klarneti- ja saksofonimängija ning arranžeerija. 
Alates 1996. aastast on ta Kaitseväe orkestri peadirigent.
Saan oli XXIV üldlaulupeol (2004) kutseliste puhkpilliorkestrite üldjuht ja XXV üldlaulupeol (2009) puhkpilliorkestrite liigijuht.
Tal on kolonelleitnandi auaste.
Ta leiab, et olukord, kus kaitseväe orkestri baaseelarve väheneb poole võrra ja suurem osa orkestrante hakkab tööle osakoormusega, pole lahendus kaitseväe orkestri tulevikule. Tema hinnangul toob see kaasa suure kaadrivoolavuse ja seab muusikud olukorda, kus neil tuleb äraelamiseks töötada mitmel töökohal.
Tegevus poliitikas.
Saan kuulub aastast 2024 erakonda Isamaa. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuste volikogude valimistel Mustamäe linnaosas, sai 47 häält ning ei osutunud valituks.
Tekla

T(h)ekla (vanakreeka keeles Θέκλα (Thékla); 30 pKr – 1. sajand pKr) oli varakristlik pühak, kes arvatavasti oli apostel Pauluse järgija. Talle on antud apostlisarnase nimetus, samuti peetakse teda esimärtriks naiste seas.
Roomakatoliku kirik tähistab tema päeva 23. ja õigeusu kirik 24. septembril.
Tekla (eesnimi)

Tekla on naisenimi, mis on variant kreeka päritolu nimest Thekla.
Nimi on levinud läti, poola, gruusia, ukraina ja skandinaavia keeleruumis.
Eestis oli 2024. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Tekla 15 naisel. Tekla oli levikult 2241. naisenimi.
Tapeetimine

Tapeetimine ehk tapetseerimine on seina (harvem ka muu pinna) katmine tapeediga.
Tapeedi paigaldajat nimetatakse tapeetijaks ehk tapetseerijaks.
Tapeet kinnitatakse seinale kliistri või spetsiaalse tapeediliimiga.
Mustoja (Värska laht)

Mustoja (ka Värska oja) on oja Võru maakonnas Setomaa vallas. Oja on 14 km pikk. Oja suubub Värska lahega ühenduses olevasse Õrsava järve.
Maire Forsel

Maire Forsel (sündinud 21. juulil 1963) on eesti ettevõtja, sotsioloog ja ettevõtluskoolitaja.
Ta on mikroettevõtjate eestkõneleja, kes propageerib maaelu ja innustab inimesi looma oma ettevõtteid.
Ta sai laiemalt tuntuks jaanuaris 2015, kui avaldas oma mikroettevõtte Leisi Lapikoja Facebooki lehel loo ausa ettevõtluse hinnast. Postitus jõudis lühikese ajaga rohkem kui saja tuhande Facebooki kasutajani ning selle avaldasid või seda refereerisid paljud ajakirjandusväljaanded (Äripäev, Maaleht, Õhtuleht, Meie Maa, Eesti Päevaleht Rootsis jt). Kirjutisele järgnes mitu järellugu ja debatt Eesti toonase rahandusministri Maris Lauriga Kuku raadios. Sestpeale on Forselist saanud omamoodi mikroettevõtjate eestkõneleja, kes propageerib maaelu ja innustab inimesi looma oma ettevõtteid ning mitte ootama, et riik neile heaolu kandikul kätte tooks.
Tema mikroettevõte Leisi Lapikoda tootis kunstnik Hege Runneli disainiga käsitööpatju. 
2019. aastast tegeleb Forsel kirjastamise, kirjutamise ja ettevõtluskoolitustega.
Isiklikku.
Maire Forsel on kahe täiskasvanud tütre ema.
Niukkasi

Niukkasi ehk Niukuzi (vene "Ниукузи", "Ниуккузи", "Ниуккaзи") on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino alevi territooriumile.
Nimetus tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Niukkanen nimest.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui "Нюкaзи") 11 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui "Ниукузи") 14 talu. 
1838. aastal elas külas (ekslikult nimetatud kui "Жаукази") 97 inimest, kellest 57 olid mehed ja 40 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui "Niukkasi") 74 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 36 olid mehed ja 38 naised. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui "Ниукузи") 14 talu 37 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui "Ниуккaзи") 18 talu. 
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui "Ниуккaзи") 20 talu. 
1913. aastal oli külas (nimetatud kui "Ниукaзи") 26 talu. 
Alates 1917. aastast kuulus küla Šundorovo külanõukokku.
1941. aastal oli külas (nimetatud kui "Ниукaзи") 27 majapidamist.
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt.
Kroncong

Kroncong (indoneesia keeles "keroncong", hollandi keeles "krontjong") on ukuleletaolise muusikainstrumendi nimetus ja tähistab ka Indoneesia muusikastiili, kus kroncong kasutust leiab.
Kroncong on saanud nime pilli tüüpilise kõla (chrong-chrong-chrong) järgi. Kroncongi orkestrisse või ansamblisse kuulub ka flööt, viiul, rütmi kitarr, tšello ("pizzicato") kontrabass ja mees- või naislaulja.
Ernest Cline

Ernest Christy Cline (sündinud 29. märtsil 1972 Ashlandis Ohio osariigis USA-s) on Ameerika noorsookirjanik ja stsenarist. 
Peamiselt tuntakse teda ulmeromaanide "Valmistub esimene mängija" ("Ready Player One", 2011, eesti keeles 2016), "Armaada" (2015) ja "Valmistub teine mängija" ("Ready Player Two", 2020) autorina. Cline kirjutas ka stsenaariumi "Valmistub esimene mängija" 2018. aastal linastuvale filmiversioonile, mida lavastab Steven Spielberg.
Prins

Prins on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Prins 23 mehel ja 19 naisel. Perekonnanimede levikult on Prins meeste puhul 5283. ja naiste puhul 7113. kohal.
2007. aastal oli Prins Hollandi perekonnanimede sagedusnimekirjas 48. kohal (15 361 kandjat).
Eve-Liis Roosmaa

Eve-Liis Roosmaa (sündinud 30. aprillil 1980) on eesti sotsioloog. 
Roosmaa peamised uurimissuunad on elukestev õpe, haridussotsioloogia ja töösotsioloogia. 
Töökäik.
Magistriõpingutest saati on ta töötanud vaid Tallinna Ülikoolis: 2005–2006 assistendina, 2006–2010 Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi Sotsiaalse stratifikatsiooni osakonna teadurina, 2006–2015 sama instituudi lektorina, 2012–2015 Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi Sotsiaalse stratifikatsiooni osakonna nooremteadurina, 2015–2017 ühiskonnateaduste instituudi nooremteadurina. 2015. aastast töötab ta Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi lektorina ja 2017. aastast lisaks ühiskonnateaduste instituudi teadurina. Ta on ka bakalaureuse õppekava kuraator.
Teever

Teever on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamine käigus anti 1939. aastal perekonnanimi Teever isikule, kelle varasem nimi oli olnud Teveer.
Seisuga 1. jaanuar 2018 kannab perekonnanime Teever Eestis 30 meest ja 33 naist. Levinuim on nimi Põlvamaal.
Arvu Sild

Arvu Sild (9. juuni 1944 Ruila – 28. aprill 2017) oli eesti jalgpallur ja insener.
Ta lõpetas aastal 1967 Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Sild mängis jalgpalliklubis Tallinna Dünamo.
1965. aastal osales ta Nõukogude Liidu meistrivõistluste I liigas Dünamo esindusmeeskonna ridades. Sild on olnud Eesti NSV koondise liige.
1970. aastal sai temast Tallinna Norma ridades Eesti NSV meister. Normas mängides võitis ta kolm korda Eesti NSV karika. Eesti NSV meistrivõistlustel võitis neli korda hõbemedali.
1977. aastal asutas Arvu Sild jalgpallimeeskonna, mis on FC Flora eelkäija.
Sild taasasutas 1988. aastal Eesti Jalgpalli Liidu. Ta oli veteranide jalgpallielu eestvedaja ning tegeles ka ettevõtlusega.
2014. aastal avaldas Arvu Sild autobiograafilise raamatu "Jalgpalliga läbi elu".
28. aprillil 2017 suri Sild raske haiguse tõttu. Sama aasta 28. ja 29. aprillil algasid Silla mälestuseks Premium liiga 9. vooru mängud leinaseisakuga.
Päikesepealinn

Päikesepealinn on Kuressaare sümboolne nimetus alates 30. aprillist 2017. 
Eesti päikesepealinnaks kuulutas Kuressaare linnapea Madis Kallas, toetudes ilmateenistuse andmetele, mille järgi viimase viie aasta jooksul paistis päike Eesti linnadest kõige rohkem just Kuressaares.
30. aprillil jagati kõigile elanikele päevalilleseemneid, et suvel ja sügisel oleks linnas ülekaalus kollane värv.
Brenguļi

Brenguļi on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Brenguļi valla halduskeskus. Küla asub Abulsi jõe kaldal, merepinnast 53 meetri kõrgusel. Brenguļi asub piirkonna keskusest Mūrmuižast 14 ja Riiast 116 kilomeetri kaugusel. Valga–Riia raudteeliinil asub küla lähistel Brenguļi raudteejaam.
Asula tekkis Jaunbrenguļi ("Neu-Wrangelshof") ja Vecbrenguļi ("Alt-Wrangelshof") mõisakomplekside juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.
Lisaks vallamajale asuvad seal rahvamaja, kohalik põhikool, raamatukogu ja postkontor. Brenguļis on pruulikoda, kus valmistatakse õlut.
Külla jäävad Brenguļi ja Brenguļu centrsi bussipeatus.
Ajalugu.
Brenguļit on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1424, mil toonane Liivi ordu maameister Bernhard von der Borch läänistas sealsed maad Wrangellidele. Aastal 1788 jagas Katariina II Brenguļi mõisa kaheks. Jaunbrenguļi mõis ("Neu-Wrangelshof") läks Osten-Sackenite valdusse, Vecbrenguļist ("Alt-Wrangelshof") sai aga riigimõis. Aastal 1817 omandasid esimese mõisa Transehed. Aastal 1920, mil viidi läbi agraarreform, kuulus see ornitoloog Nikolai Heinrich von Transehele.
Mõlema mõisasüdame juurde tekkisid asulad ("Vecbrenguļi" ja "Jaunbrenguļi"), mis olid eraldi külad veel aastal 1940. Aastal 1924 rajati Abulsi jõele hüdroelektrijaam. Nõukogude ajal sai Brenguļist külanõukogu ja kolhoosi Abuls keskasula.
Grundzāle vald

Grundzāle vald (läti keeles "Grundzāles pagasts") on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Bilska, Palsmane, Koivaliina ja Vireši vallaga ning Valka piirkonna Zvārtava ja Vijciemsi vallaga.
Valla pindala on 130 km². 2016. aasta seisuga elas seal 908 inimest. Valla keskus on Grundzāle küla, vallamaja asub aadressil Tilta 5. Vallavanem on Alda Zvejniece.
Ajalugu.
Grundzāle mõis kujunes Riia ja Pihkva vahelise kaubatee äärde. 1897. aastal liideti sellest tekkinud mõisavald Koivaliina vallaga, ent hiljem eraldus see taas. 1935. aastal oli valla pindala 37,4 km², elanikke oli seal 706. 1945. aastal moodustati valda Grundzāle külanõukogu, mis aga kaks aastat hiljem likvideeriti. Aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult ja külanõukogu moodustati taas. Aastal 1960 liideti külanõukoguga likvideeritavate Vizla ja Aumeisteri külanõukogu territooriumid. Aastal 1979 liideti külanõukoguga osa Zvārtava külanõukogu maadest, aastal 1981 liideti osa külanõukogu maadest aga Vireši külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda.
Loodus.
Vald asub suuremalt jaolt Tālava madalikul, osalt ka Vidzeme kõrgustikul. Valla territooriumile jääb kavandatav Dzeņi karjäär, kust plaanitakse murda Pļaviņase lademe dolomiiti. Olulisemad jõed on Vija jõgi, Stepupe, Vecpalsa, Vizla, Palza ja Vidaga jõgi. Valda jäävad ka neli väikest järve: Bezdibenis, Baltezers, Vizla veskijärv ja Duņķis.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Aumeisteri mõisa hoonetekompleks (tallid, kutsari maja, elumaja, mõisavalitseja maja, häärber, palkidest ait, maneež, kõrts) ja park. Regionaalse kaitse all on Jaunbemberi ja Ozoliņi muinaskalmed ning Liepiņi keskaegne kalmistu. Looduskaitse all on Apsīši õunapuu, Aumeisteri mõisa tamm, Aumeisteri vaher, Gobase tamm, Mucenieki tamm, Grundzāle mõisa haab, Grundzāle mõisa lehis, Palejase tamm, Bindese tamm, Atvasese tamm, Caunese kask, Caunese jalakas ja Vērzemnieki tammed.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 869 lätlast, 12 venelast, 4 valgevenelast, 1 ukrainlane, 3 poolakat ja 1 leedulane.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Kansakoulu

Kansakoulu (sõna-sõnalt 'rahvakool') oli Soomes kuueaastane algkool. Neid hakati rajama 1866. aasta rahvakoolidekreedi põhjal ja need kaotati 1970. aastatel seoses põhikoolireformiga.
Rahvakoolis sai igaüks õppida oma emakeeles. See oli oluline uuendus eriti soomekeelsetele inimestele. 
Rahvakoolide teke ja levik.
Esimesed rahvakoolid asutati Soomes 1850. aastatel. Koole algatasid tavaliselt haritud ja ettenägelikud mõisnikud ja töösturid. 19. sajandi teisel poolel olenes rahvakoolide asutamine valdadest, kuigi riigilt oli võimalik abi saada. Koole asutati laisalt, sest rahva hulgas peeti kiriklikku rändkooli ("kiertokoulu") tavalise inimese hariduseks piisavaks. Arvati, et neljaaastane rahvakool õpetab lapsed laisaks ning harjutab neid füüsilise töö asemel raamatutega. Linnades asutati rahvakoole aktiivsemalt, sest tööstus vajas arvutada ja lugeda oskavaid inimesi ning lapstööjõu kasutamise vähenedes polnud lapsi ka millegi muuga hõivata.
Espressif Systems

Espressif Systems on Hiina ettevõte, mis toodab pooljuhtelektroonikat. Laialdasemalt tuntud ESP8266 loomise tõttu.
Ettevõte loodi 2008. aastal Shanghais.
Virķēni

Virķēni on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas Vilpulka vallas. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel, Riiast 155 ja piirkonna keskusest Ruhjast 6 kilomeetri kaugusel.
Küla tekkis endise Virķēni mõisa ("Würken") juurde. Mõis rajati 1520. aastal. 1921. aastal rajati mõisa peahoonesse Ruhja põllumajanduskooli osakond. 
1937. aastal avati küla lähistel Virķēni raudteepeatus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas kasvav Virķēni mõisa tamm on looduskaitse all.
Cuba Gooding vanem

Cuba Gooding Sr. (27. aprill 1944 New York – 20. aprill 2017 Los Angeles, California) oli USA laulja ja näitleja.
Ta sai tuntuks laulusolistina soulmuusikat viljelenud ansamblis The Main Ingredient, mis lõi 1970. aastatel laineid looga "Everybody Plays the Fool".
Tema ja ta abikaasa Shirley said kokku neli last, kelle hulka kuuluvad näitlejad Cuba ja Omar. Paar läks 1974. aastal lahku, ent abiellus 1995. aastal uuesti.
Ilja Mussin

Ilja Mussin (vene Илья Александрович Мусин; 6. jaanuar 1904 (vkj. 24. detsember 1903) Kostroma – 6. juuni 1999 Peterburi) oli Vene dirigent, pedagoog ja dirigeerimisteoreetik.
Alates 1932. aastast oli Mussin üle 60 aasta dirigeerimise õppejõud Leningradi konservatooriumis. Tema klassis õppisid näiteks Valeri Gergijev, Vassili Sinaiski, Rudolf Barshai jt. 
Mussini käe all on haridust saanud ka mitu Eesti dirigenti, näiteks Jüri Alperten ja Anu Tali.
Gottfried Huth

Johann Sigismund Gottfried Huth (2. mai 1763 Roßlau (Elbe) – 28. veebruar (12. märts) 1818 Tartu) oli füüsik ja matemaatik. 
Ta töötas füüsika- ja matemaatikaprofessorina Frankfurdi (Oderi ääres) ülikoolis, kus tema õpilaste seas oli Heinrich von Kleist.
Hiljem töötas ta Tartu ülikooli professorina, lugedes astronoomiakursust. Üheks tema õpilaseks oli Wilhelm von Struve.
Ta on maetud Vana-Jaani kalmistule.
Grundzāle

Grundzāle (vanasti ka Dzeņi) on küla ("ciems") Lätis Smiltene piirkonnas, Grundzāle valla halduskeskus. Küla asub Vecpalsa jõe kaldal, merepinnast 80 meetri kõrgusel. Grundzāle asub piirkonna keskusest Smiltenest 25 ja Riiast 145 kilomeetri kaugusel. 
Lisaks vallavalitsusele on külas veel põhikool, rahvamaja, raamatukogu ja postkontor. Grundzāles asuvad Grundzāle ja Grundzāles skola bussipeatus. 
Asula tekkis Dzeņi ("Dsenne") nime kandva asulana Riia ja Pihkva vahelise maantee äärde. Nõukogude ajal oli seal Grundzāle sovhoosi keskasula.
Külas kasvav pärn ümbermõõduga 3,74 m on looduskaitse all.
Dzeņi

Dzeņi on/oli mitme Läti asula nimi:
Aumeisteri

Aumeisteri (vanasti ka Serbigale, Aumeistari, Aumeisters või Aumeisteris) on küla ("ciems") Lätis Smiltene piirkonnas Grundzāle valla põhjaosas.
Asula tekkis Aumeisteri mõisa hoonetekompleksi juurde. Mõisat on esmamainitud 1533. aastal, mil Riia peapiiskop Thomas Schöning andis Smiltene lossile kuulunud Serbigali maad õuemeistrile Meinhard von Schierstädtile. Selle viimase saksakeelsest ametinimetusest "Hofmeister" sai mõis ka ühe oma saksakeelsetest nimevariantidest, millest hiljem on tulenenud lätikeelne Aumeisteri. Agraarreformi järel rajati sealse mõisa peahoonesse kool.
Küla oli Aumeistri kihelkonna keskuseks. 1944. aasta septembris toimusid piirkonnas pealetungiva Punaarmee ja Saksa vägede vahel ägedad lahingud, mille käigus hävis ka sealne kirik.
Külas asub Aumeisteri bussipeatus. 
Külas kasvavad Aumeisteri mõisa tamm, Aumeisteri vaher ja Gobase tamm on looduskaitse all. Aumeisteri mõisa hoonetekompleks (sealhulgas tall, tallid, kutsari maja, elumaja, mõisavalitseja maja, häärber, kellaga ait, maneež, kõrts) ja park on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Jussi Vares

Jussi Valtteri Vares on Reijo Mäki loodud tegelaskuju tema romaanides ja nende põhjal tehtud filmides.
Vares tegutseb detektiivina Soomes Turu linnas.
Oper

Oper on perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Oper Eestis 52 mehel ja 64 naisel.
Bilska vald

Bilska vald (läti keeles "Bilskas pagasts") on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Grundzāle, Launkalne, Smiltene ja Palsmane vallaga, Valmiera piirkonna Plāņi vallaga ning Valka piirkonna Vijciemsi vallaga.
Valla pindala on 161 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1242 inimest. Valla keskus on Bilska küla. Vallavanem on Linda Karlsone.
Ajalugu.
Bilska vald kujunes Bilska, Jaunbilska ja Mēri mõisa mõisavaldade liitumisel. Agraarreformi ajal oli Vecbilska mõisa ("Alt-Bilskenshof") pindala 522 hektarit, Jaunbilska mõisa ("Neu-Bilskenshof") pindala 538 hektarit, Rauda mõisa ("Raudenhof") pindala oli 294 hektarit, Bānūži mõisa ("Bahnus") pindala oli 275 hektarit, Pāpiņase mõisa oma ("Papenhof") 175 hektarit ja Zeltiņi mõisa oma ("Selting", "Seltingshof") 77 hektarit.
Aastal 1935 oli valla pindala 92,6 km², elanikke oli seal 1448. 1945. aastal moodustati valda Bilska ja Kalnāji külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Bilska külanõukoguga likvideeritav Kalnāji külanõukogu. Aastal 1961 liideti külanõukoguga Aumeisteri külanõukogu Blāzma kolhoosi maad ja Lobērģi küla. Aastal 1971 liideti Birzuļi külanõukoguga Draudzība kolhoosi maad, ent aastal 1977 Birzuļi külanõukogu likvideeriti ja selle maad liideti Bilska külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda.
Loodus.
Vald asub suuremalt jaolt Tālava madalikul, lõunaosas ka Vidzeme kõrgustikul. Suurim kõrgus on 121,3 meetrit. Olulisemad jõed on Vija jõgi ja selle lisajõed Kamalda ning Pubuļupe.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Kalnaegļi ohvritamm, Panderi ohvrikivi ja ohvrimägi. Regionaalse kaitse all on Līdaciņi, Dzirkaļi, Panderi ja Vecruikase muinaskalmed, Pakuļi keskaegne kalmistu ning muistne pühapaik Līdaciņi Jaanimägi koos sealsete kividega. Kohaliku kaitse all on Piltiņi muinaskalmed, Kalnaegļi ja Piltiņi linnamäed, ning Lāčkalni muinaskalmed
Looduskaitse all on Raudiņase tammed, Iekari jalakas, Krijupise tamm, Krijupise mänd, Kalējiņi tamm, Lobērģi mänd, Vīriņi mänd, Vaiņagi elupuu, Pāpiņi pärnad, Ozoliņi mänd, Zaļkalni tamm, Jaunmājase tamm, Jaunegļi mänd, Muižnieki tamm, Mazraibi tamm, Jaunraibi tamm, Asari kuusk, Asari tamm, Mēri hiidtamm, Siliņi mänd, Vecmiķeļi mänd, Strautiņi elupuu, Purgaiļi elupuu, Inči elupuud, Mēri mõisapargi elupuud, Euroopa seedermänd, Jaunkūjiņase pärn, Virveņi tamm, Jaunkūjiņase tamm, Mežvidi mänd, Ieži tamm, kaks Euroopa lehist, Siberi lehis, Bānūzi saar ja Bānūzi tamm.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1143 lätlast, 30 venelast, 9 valgevenelast, 4 ukrainlast, 2 poolakat ja 4 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Mēri

Mēri (vanasti ka Mēris, Nõukogude ajal Birzuļi) on küla ("ciems") Lätis Smiltene piirkonnas Bilska vallas. Külas asub Smiltene piirkonna muuseum.
Asula tekkis Mēri mõisa hoonetekompleksi juurde. Külas sündis Läti kunstnik Rūdolfs Pērle. Nõukogude ajal oli seal kolhoosi Draudzība keskasula.
Mēris asub üks kahest Bilska valla avalikust raamatukogust. Külas asuvad Mēri bussipeatused. 
Mēri mõisapargi seitse elupuud, kaks pargis kasvavat lehist (üks neist ümbermõõduga 3,24 m) ja Mēri hiidtamm on looduskaitse all.
Birzuļi

Birzuļi on küla ("mazciems") Lätis Gulbene piirkonnas Ranka vallas.
Küla asub valla lõunaosas Azanda jõe kaldal. Asulas on Azanda bussipeatus.
2007. aastal oli külas kaheksa elanikku.
Varem on Birzuļi nime kandnud ka Mēri küla.
Bilska

Bilska (vanasti ka Vecbilska) on küla ("ciems") Lätis Smiltene piirkonnas, Bilska valla halduskeskus. 
Bilska asub piirkonna keskusest Smiltenest 9,5 ja Riiast 142 kilomeetri kaugusel merepinnast 76 meetri kõrgusel. Lisaks vallavalitsusele on külas veel põhikool, raamatukogu ja postkontor. Külas asuvad Bilska, Bilska 2 ja Vimbase bussipeatus. 
Asula tekkis Vecbilska mõisa ("Alt-Bilskenhof") hoonetekompleksi juurde. Nõukogude ajal oli seal kolhoosi Druva keskasula.
Külas asub looduskaitsealune pärnaallee, mille koosseisus kasvavad ka saared ja vahtrad. Kolm selle allee pärna on looduskaitse all.
Nekouzi rajoon

Nekouzi rajoon (vene keeles "Некоузский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Jaroslavli oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Novõi Nekouzi küla.
Rajoon piirneb põhjas Breitovo rajooniga, idas Rõbinski rajooniga, lõunas Mõškini rajooniga ja läänes Tveri oblastiga.
Rajooni pindala on 1954,3 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 688. 2002. aastal oli elanikke 19 756 ja 1989. aastal 23 931.
Haldusjaotus.
Nekouzi rajoonis on 386 asustatud punkti, mis kuuluvad nelja külaasunduse koosseisu.
Michael Mantenuto

Michael Mantenuto (13. mai 1981 Holliston, Massachusetts – 24. aprill 2017 Des Moines, Washingtoni osariik) oli USA näitleja. 
Mantenuto mängis Maine'i ülikoolis õppimise ajal hokit.
Mantuneto tegi enesetapu, lastes end maha.
Ahjupera

Ahjupera on perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Ahjupera Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Horvaatia Teaduste ja Kunstide Akadeemia

Horvaatia Teaduste ja Kunstide Akadeemia (horvaadi keeles "Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti"; akronüüm HAZU) on Horvaatia teaduste akadeemia, riigi tähtsaim teadusasutus.
Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühenduse ALLEA liige. Ta asutati 1866. aastal Zagrebis piiskop Josip Juraj Strossmayeri eestvedamisel esialgse nimega Jugoslaavia Teaduste ja Kunstide Akadeemia. Akadeemia esimene president (1866–1886) oli ajaloolane Franjo Rački. Sõltumatu Horvaadi Riigi ajal (1941–1945) kandis akadeemia nimetust Horvaatia Teaduste ja Kunstide Akadeemia. Jugoslaavia Föderatiivse Rahvavabariigi koosseisus tegutses akadeemia vana nime all edasi.
Akadeemia liikmeskond.
Akadeemia liikmeskonda kuuluvad tegevliikmed (piirarv 160), assotsieerunud liikmed (100) ja välisliikmed (160). Varem valiti akadeemiasse ka auliikmeid. Akadeemia liikmeskond on jagatud teadusvaldkondade alusel 9 osakonda:
The Shell Company of Estonia Ltd

The Shell Company of Estonia Ltd oli inglise kapitalil põhinev ettevõte, mis tegutses Tallinnas. Ettevõte asutati 1928. Ettevõte kauples naftasaadustega.
Tiina (eesnimi)

Tiina on eestipärane naisenimi. Tiina on eestipärane lühend naisenimest Kristiine. Tiina võib olla lühend nimest Kristina, Albertina, Faustina jt.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Tiina 5488 naisel. Tiina on Eestis populaarsuselt 12. naisenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Tiina vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 105,41 ning Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 54,85. Tiina on keskmiselt 51 aasta vanune (mediaanvanus on 51). 
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Tīna 664 inimesel.
Akadeemiline Kooperatiiv

Akadeemiline Kooperatiiv oli Eesti ettevõte, mis asutati 1929 Tartus. Ettevõtte tähtsaim tegevusala oli eestikeelsete ülikooliõpikute soetamine ja võõrkeelse teaduskirjanduse kirjastamine.
Ettevõttel olid järgmised allasutused: raamatu- ja kirjutusmaterjalide kauplus, Akadeemilise Kooperatiivi Ajalehe-väljalõigete Büroo, üliõpilaste korteribüroo ja paljundusbüroo.
Ettevõttes tegutsesid akadeemilise taustaga inimesed.
Toitlusministeerium

Toitlus(tus)ministeerium oli Eesti ministeerium, mis tegutses 1918–1921. 
Ministeeriumi ülesanne oli Eesti elanikkonda varustada toiduainetega. 1918. aasta 19. novembril välja antud põllutöö- ja toitlusministri määrustega asuti toidujagamist ja müümist korraldama: keelati riigi piirest toiduainete väljaviimine, alkoholi valmistamine ning piimast juustu valmistamine. Samas lubati vaba kauplemine piimaga, piimasaadustega, munade ja lihaga, vorsti lubati ka valmistada, kuid ainult hobuselihast. Ülejäänud toiduainetega jätkuvalt kaubelda ei tohtinud ja Saksa okupatsiooniaegsed piirangud jäid kehtima.
Vabariigi tasemel toitlusolukorra reguleerimiseks rajati kõrgem toitlusasutus toitlusministeeriumi toitlusosakonna näol; kohapeal vastutasid rahva toitmise eest linnade, valdade ja maakondade omavalitsused, mille juurde asutati toitlusosakonnad.
Eesti Ajutise Valitsuse Maanõukogu (Maapäev) 24. novembri 1918. aasta otsusega lahutati Põllutöö- ja Toitlusministeerium Põllutööministeeriumiks ja Toitlusministeeriumiks. Põllutööministriks määrati Otto Strandmann ja toitlusministriks Jaan Raamot. 27. novembril loodud Konstantin Pätsi kolmandas ajutises valitsuse koosseisus oli eraldatud esimest korda toitlusministeerium põllutööministeeriumist. 
1918. aasta detsembris olid ministeeriumi osakonnad:
Tollipunkt

Tollipunkt on tolliasutus, kus viiakse läbi tollikontrolli. Tollipunkt asub enamasti piiripunkti juures.
Eesti endisi tollipunkte: Ikla tollipunkt.
Palsmane vald

Palsmane vald (läti keeles "Palsmanes pagasts") on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Grundzāle, Launkalne, Variņi, Bilska ja Vireši vallaga.
Valla pindala on 100 km². 2016. aasta seisuga elas seal 911 inimest. Valla keskus on Palsmane küla. Vallavanem on Tigna Podniece.
Ajalugu.
Vald moodustati aastal 1920. Aastal 1935 oli valla pindala 169,8 km², elanikke oli seal 2716. 1945. aastal moodustati valda Palsmane ja Sebri külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Palsmane külanõukoguga likvideeritav Sebri külanõukogu. Aastal 1974 liideti külanõukoguga osa Birzuļi külanõukogu maadest, aga aastal 1979 osa Launkalne külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Samal aastal eraldati vallast endise kolhoosi Oktobris alad ja moodustati Variņi vald. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda.
Loodus.
Vald asub suuremalt jaolt Tālava madalikul, osalt ka Vidzeme kõrgustikul. Suurim kõrgus on 137,6 meetrit, madalaim koht 96,3 meetrit. Olulisemad jõed on Vecpalsa ja selle lisajõgi Rauza, samuti ka Vizla jõgi ja selle lisajõgi Palsa ning Vidaga jõgi.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on regionaalse kaitse all Palsmane luteri kirik ja selle orel ning Cauņi linnamägi. Vaatamisväärsusteks on veel Palsmane mõis ja selle juures asuv park, Rauza veski ja Rauza ning Palsmane veskijärved. Looduskaitse all on Jaunieži mänd, Rauza mänd, Kalnamālejase mänd, Āzītise mänd, Lankaskalnsi mänd, Kalnagrīvase mänd, Jaunmačāni tamm, Palsmane park, Mālejase tamm, Mālejase Rootsi mänd, Stabukalnsi saar, Traški mänd, Kadokase mänd, Cepļi pärn, Rootsi remmelgas, Mačāni mänd ja Kadokase tamm. Valda läbib Rauza hoiuala, valla lõunaosa jääb aga osaliselt Šepka hoiualale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 871 lätlast, 13 venelast, 7 valgevenelast, 4 ukrainlast, 4 poolakas ja 1 leedulane.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Talat Xhaferi

Talat Xhaferi (makedoonia keeles Талат Џафери; sündinud 15. aprillil 1962 Forinos) on albaania rahvusest Põhja-Makedoonia poliitik, ta kuulub makedoonia albaanlaste erakonda "Demokraatlik Liit Integratsiooni eest" (albaania keeles Bashkimi Demokratik për Integrim, makedoonia keeles Демократска унија за интеграција). Ta oli aastatel 2013–2014 Makedoonia kaitseminister. 27. aprillist 2017 kuni 25. jaanuarini 2024 oli ta Makedoonia parlamendi spiiker.
Ta sündis aastal 1962 Forinos Gostivari omavalitsuses. Ta lõpetas Čegranes algkooli, keskhariduse sai ta Belgradis sõjaväelises gümnaasiumis. Seejärel õppis ta Jugoslaavia Rahvaarmee Sõjaväeakadeemias Belgradis ja Sarajevos. Aastatel 1985–1991 oli ta Jugoslaavia Rahvaarmee ohvitser, aastatel 1992–2001 oli ta Makedoonia Vabariigi Armee ohvitser.
Aastal 2001 Makedoonia konflikti ajal, kui albaanlastest mässulised võitlejad ründasid Makedoonia Vabariigi Armee julgeolekujõudusid, oli ta vanemohvitser Tetovo kasarmute juures. 28. aprillil 2001 (Vejce veresauna toimumise ajal) oli ta oma kohuseid täitmas kasarmute juures. Mõni päev hiljem deserteerus ta Makedoonia Vabariigi Armeest, minnes üle albaanlastest koosnevasse Rahvusliku Vabastusarmee ridadesse, ta oli komandöriks 116. brigaadis, hüüdnimega Forino komandör. Pärast Ohridi kokkulepet (13. augustil 2001) ta amnesteeriti.
Aastatel 2002–2004, 2008–2013 ja 2014–2016 oli ta Makedoonia parlamendi liige. Aastatel 2004–2006 oli ta Makedoonia asekaitseminister; 18. veebruarist 2013 kuni 19. juunini 2014 oli ta Makedoonia kaitseminister Nikola Gruevski kolmandas valitsuses. 27. aprillist 2017 kuni 25. jaanuarini 2024 oli ta Makedoonia parlamendi spiiker.
Isiklikku.
Usutunnistuse poolest on ta moslem.
Palsmane

Palsmane (vanasti ka Palsmanis) on küla ("ciems") Lätis Smiltene piirkonnas, Palsmane valla halduskeskus. 
Palsmane asub Palsa jõe ja selle Kļavaisa nime kandva lisajõe ühinemispaigas, piirkonna keskusest Smiltenest 22 ja Riiast 142 kilomeetri kaugusel merepinnast 105 meetri kõrgusel. Lisaks vallavalitsusele on külas veel põhikool, internaatkool, kultuurimaja, raamatukogu ja postkontor. Seal asuvad Darbnīcase, Pagastmāja ja Palsmane bussipeatus.
Asula tekkis Palsmane mõisa ("Palzmar") hoonetekompleksi juurde. Vaatamisväärsusteks on veel sealsed kaks kirikut, mõisa häärber ja looduskaitse alune park. Ka pargis kasvavad pärn ja suurelehine pärn, Kalnagrīvase mänd ning saar ümbermõõduga 3,63 m on looduskaitse all. Palsmane luteri kirik ja selle orel on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Palsmanes asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu. Ka asub seal mälestusmärk sõjas hukkunud valla elanikele.