Habsburgide monarhia

Habsburgide monarhia kattis riigina ja hilisema keisririigina territooriumi, mida valitses aastatel 1526 – 1867/1918 Habsburgide dünastia noorem Austria haru (1278–1780) ja siis järglasdünastia Habsburgid-Lotringid (aastast 1780). Keiserlik pealinn oli Viin, v.a aastatel 1583–1611, kui see viidi Prahasse. Aastatel 1804–1867 valitsesid Habsburgid Austria keisririiki ja aastatel 1867–1918 Austria-Ungarit.
Habsburgide dünastia pea oli tavaliselt ka Saksa-Rooma riigi valitseja aastast 1440 kuni selle lõpetamiseni aastal 1806. Siiski ei langenud kaks asja kokku, kuna Habsburgide keisririik kattis palju maid väljaspool Saksa-Rooma riiki ja mitte kogu Saksa-Rooma riik ei olnud "de facto" Habsburgide otsese kontrolli all. Mõnes kontekstis võib mõiste "Habsburgide keisririik" viidata ka laiendatud Habsburgide perekonna valdustele, mida kord üksi valitses Karl V, või Hispaania koloniaalimpeeriumile, mida valitsesid Hispaania Habsburgid.
Habsburgide perekond pärines Habsburgi linnusest tänapäeva Šveitsis ja pärast 1278. aastat asus valitsema Austrias ("Habsburgide pärusvaldused"). Habsburgide perekond kasvas Euroopa tähtsaimaks keiser Maximilian I abielu- ja adopteerimislepinguga Esimesel Viini kongressil aastal 1515 ning sellele järgnenud adopteeritud kuninga Lajos II surmaga aastal 1526.
Austria ertshertsog Ferdinand, Saksa-Rooma keisri Karl V noorem vend, valiti järgmiseks Tšehhi ja Ungari kuningaks pärast Lajos II surma Mohácsi lahingus türklaste vastu.
Terminoloogia.
Territooriumi nimed, millest (mõne erandiga) lõpuks sai Austria-Ungari:
Keisririigi Ungari osad olid "István Püha Ungari krooni maad" või "István Püha krooni maad" ("Länder der Heiligen Stephans Krone"). Tšehhi maad olid "Püha Václavi krooni maad" ("Länder der Wenzels-Krone").
Väiksemate territooriumide nimed:
 Viin, Austria pealinn, sai osariigiks 1. jaanuaril 1922, olles olnud sajandeid Habsburgi monarhide Austria keisririigi residents ja pealinn ("Reichshaupt und Residenzstadt Wien"). Ajaloolised Ülem- ja Alam-Austria jagati "Austria sealpool Ennsi" ja "Austria siinpool Ennsi" (Ennsi jõgi on Ülem- ja Alam-Austria vahel piiriks). Ülem-Austria suurenes pärast "Baieri pärilussõja" järgset Těšíni rahu (1779) niinimetatud Innvierteli ("Inni veerandik") võrra, mis varem oli Baieri osa.
Territooriumid.
Erinevate harude valitsetavaid territooriume muudeti sajandite jooksul, kuid tuum koosnes alati neljast plokist: 
Ajaloo jooksul olid muud maad mõnikord Austria Habsburgide võimu all (mõned nendest territooriumidest olid secundogeniturid, s.o neid valitsesid Habsburgide dünastia teised liinid):
Mõne territooriumi piirid erinesid esitatud ajavahemikel ja teisi valitsesid alluvad (secundogenitur) Habsburgide liinid. Habsburgid kandsid ka Saksa-Rooma keisri tiitlit aastatel 1438–1740, ning taas aastatel 1745–1806.
Omadused.
Habsburgide valdused ei moodustanud mitte kunagi tegelikult ühtset riiki – iga provintsi valitseti vastavalt selle kindlatele tavadele. 17. sajandi keskpaigani ei pruukinud kõiki provintse valitseda isegi sama isik – perekonna nooremad liikmed valitsesid sageli pärusvalduste osi kui isiklikku elatisvara. Tõsised tsentraliseerimise katsed algasid Maria Theresia ja eriti tema poja Joseph II ajal 18. sajandi lõpus, kuid paljudest neist loobuti seoses suurenenud vastupanuga Josephi palju radikaalsematele reformipüüetele, kuigi ettevaatlikum tsentraliseerimise poliitika jätkus revolutsioonide ajastul ja sellele järgnenud pikal Metternichi ajastul.
Isegi suurem tsentraliseerimise püüe algas aastal 1849 pärast 1848. aasta revolutsioonide mahasurumist. Esmakordselt püüdsid ministrid muuta monarhiat Viinist valitsetavaks bürokraatlikuks tsentraliseeritud riigiks. Eelkõige Ungari kuningriik lakkas olemast eraldi üksus, olles jagatud mitmeks piirkonnaks. Pärast Habsburgide kaotust 1859. ja 1866. aasta sõdades sellest poliitikast loobuti ja pärast mitut aastat eksperimenteerimist 1860. aastate alguses jõuti kuulsa Austria-Ungari kompromissini, millega loodi niinimetatud Austria-Ungari kaksikmonarhia. Selles süsteemis anti Ungari kuningriigile suveräänsus ja parlament, ainult personaaluniooni ning ühise välis- ja sõjanduspoliitikaga, mis ühendas seda teiste Habsburgide maadega. Kuigi Habsburgide mitte-ungari maade kohta öeldakse sageli, kuid ekslikult "Austria", nad said oma keskse parlamendi ("Reichsrat") ja ministeeriumid, samuti ametliku nime – "Keiserlikus Nõukogus Esindatud Kuningriigid ja Maad" – näis, et nad jäid millegiks vähemaks, kui tõeliselt ühtne riik. Kui Bosnia ja Hertsegoviina annekteeriti (pärast pikka aega okupeerimist ja administreerimist), ei liidendatud neid monarhia kummagi poolega. Selle asemel valitseti neid ühise rahandusministriga.
Austria-Ungari kukkus kokku mitmete lahendamata rahvusprobleemide raskuse all, mis süvenesid seoses kaotusega Esimeses maailmasõjas. Järgnenud rahulepinguga loovutati olulisi territooriume Rumeeniale ja Itaaliale, loodi uued Austria (pärusvalduste Saksa-Austria territooriumid) ja Ungari (vana kuningriigi Ungari tuumik) vabariigid ning ülejäänud monarhia territoorium jagati uute riikide Poola, Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigi (hilisem Jugoslaavia) ja Tšehhoslovakkia vahel.
Habsburgide territooriumid väljaspool Habsburgide monarhiat.
Habsburgide monarhiat ei tohiks segamini ajada mitmete teiste territooriumidega, mida valitsesid eri aegadel Habsburgide dünastia liikmed. Habsburgide vanem Hispaania liin valitses Hispaania ja mitmete teiste territooriumide üle aastast 1516 kuni hääbumiseni aastal 1700. Noorem liin valitses Toscana üle aastatel 1765 –1801 nimg taas aastatel 1814–1859. Toscanast väljaaetuna valitses see liin Salzburgis aastatel 1803–1805 ja Würzburgis aastatel 1805–1814. Veel üks liin valitses Kaugemat Austriat aastatel 1803–1805 ja Modenat aastatel 1814–1859, samas Napoleoni teine naine ja Austria keisri Franzi tütar Marie Louise valitses Parma hertsogkonda aastatel 1814–1847. Ka Teist Mehhiko keisririiki valitses aastatel 1863–1867 keiser Franz Joseph I vend Maximiliano.
Ajalugu.
Ajaloolise ülevaate artikleid: