tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Muru küla

Muru on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Nurme (Rakvere)

Nurme on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Küla asub Rakvere ja Kunda vahel ning seda piirab idast Toolse jõgi ja läänest Rakvere-Kunda raudtee.
Nurme piirneb Ubja külaga ja selle territooriumile jääb Ubja põlevkivikarjäär.
Näpi

Näpi on alevik Lääne-Virumaal Rakvere vallas Rakverest kirdes.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Sõmeru valda.
Näpi nimetati alevikuks 2007. aastal.
Seal asub Top Marine OÜ tootmine. 
Alevikus asub üks kahest Stora Enso saeveskist Eestis – Näpi saeveski. Ettevõte plaanib selle sulgemist 2023. aasta lõpuks.
Alevikku läbivad Tallinna–Narva raudtee ja Rakvere–Kunda raudteelõik.
Papiaru (Rakvere)

Papiaru on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Tsensor (Vana-Rooma)

Tsensor (ld "CENSOR") oli Vana-Roomas ametiisik, kes korraldas tsensust: ta tegi kindlaks inimeste varandusliku seisundi ning kehalise ja moraalse kõlblikkuse sõjaväeteenistuseks, määrates sellega ka nende maksukohustused. Samuti jagas ta kodanikud vara, elukoha ja sünnipära alusel sadakondadesse ja hõimudesse. Tsensor nimetas ja tagandas senaatorid ja ratsanikud.
Ühtlasi oli tsensoril õigus karistada kodanikke mitmesuguste halbade kommete eest nii häbistamise, hääleõiguse piiramise kui ka maksude suurendamisega. Samuti rentis tsensor välja rahva vara ja juhtis infrastruktuuriprojektide rajamist, nt Via Appia ehitust.
Raudlepa

Raudlepa on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Raudvere

Raudvere on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Roodevälja

Roodevälja on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Seal tegutseb AS Rakvere Lihakombinaat.
Rägavere (Rakvere)

Rägavere on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Külas asub Rägavere mõisa kalmistu.
Küla järgi on nime saanud Rägavere kihistu.
Sooaluse

Sooaluse on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Sämi

Sämi on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Sämi-Tagaküla

Sämi-Tagaküla on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Toomla

Toomla on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Ubja

Ubja on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Ubjas toimis 1926–1959 maa-alune põlevkivikaevandus. Küla lähedal asub ka 2005. aastal rajatud Ubja põlevkivikarjäär.
Küla läbib Rakvere–Kunda raudteelõik.
Uhtna

Uhtna on alevik Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Sõmeru valda.
Uhtnas asub Uhtna mõis. Alevit läbib Kunda jõgi.
Uhtna nimetati alevikuks 2007. aastal.
Ussimäe

Ussimäe on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Vaeküla

Vaeküla on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Aastatel 1959–1977 tegutses külas Vaeküla Internaatkool.
Varudi-Altküla

Varudi-Altküla on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Külas asub Varudi-Altküla Hiiekivi.
Varudi-Vanaküla

Varudi-Vanaküla on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Varudi ümbruses on arheoloogiamälestistena kaitse all kaks kivikalmet, kaks kultusekivi, kaks pelgupaika Varudi soos (Suur ja Väike Hiis), asulapaik ja Varudi-Vanaküla ohvriallikas.
1973. aasta sügisel avastati Varudi Vanakülas ehitustööde käigus aardeleid, milles peale hõbeehete oli meie aladel haruldane hõbekang – grivna, mida Vana-Venes kasutati rahaühikuna. 2015. aastal avastati Varudi-Vanaküla aardeleid.
Rägavere (Tapa)

Rägavere on küla Lääne-Virumaal Tapa vallas.
Kaeva

Kaeva on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Kerguta

Kerguta on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Koiduküla

Koiduküla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Koplitaguse

Koplitaguse on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Kuie

Kuie on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Külas asub Kuie ohvrikivi ja hiiemägi.
Külas tegutses Kuie vallakool.
Kullenga

Kullenga on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Kursi (Tapa)

Kursi on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Lemmküla

Lemmküla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Loksa (Tapa)

Loksa on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Metskaevu

Metskaevu on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Türje

Türje on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Külas asus aastani 1972 Võhmuta raudteepeatus.
Vadiküla

Vadiküla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Sääse alevik

Sääse oli alevik Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Alevikus asus üks maakonna tähelepanuväärsemaid 20. sajandi arhitektuuri esindajaid – omaaegse Põdrangu sovhoosi (hilisem AS Põdrangu) elegantne lõõtsakujuline keskusehoone (ehitatud 1974–1975, arhitekt Maara Metsal). Hoone juures on eriliselt väärtuslikud saali seinu katvad sgrafiitotehnikas illusoorsed maalingud (kunstnik Eva Jänes).
25. septembril 2021 liideti Sääse alevik Tamsalu linnaga.
Imastu

Imastu on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
1920. aastatel moodustati Imastu mõisa maadest asundus. Hiljem moodustati mõisasüdame aladest asunduse kõrvale ka asund. 1977 ühendati asundus ja asund külaks.
Jootme (Tapa)

Jootme on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Karkuse (Tapa)

Karkuse on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Külas asub Karkuse ohvrikivi ja hiiekaev. Külas on asunud Karkuse hiiemägi.
Kõrveküla (Tapa)

Kõrveküla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Küla territooriumile jääb Rehessaare rändrahn.
Rehessaares asus kunagi Jäneda mõisale kuulunud tellisevabrik, kus toodeti telliseid nii mõisa kõrvalhoonete kui ka häärberi ehitamiseks.
Linnape

Linnape on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Moe

Moe on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Moe asub Tapa linnast umbes 3,5 km kaugusel kagus, Valgejõe ääres. Moelt möödub Pärnu–Rakvere maantee (nr 5), edelas piirneb Tallinn–Tapa–Tartu raudteega. 2011. aasta rahvaloenduse järgi oli asula elanikkond 206. 
Küla järgi on nime saanud Pirgu lademe Moe kihistu.
Ajalugu.
Moe küla on esmamainitud 1447. aastal. Moe mõisat on esmamainitud 1500. aastal, mil see kuulus Hermann Rothasele. 1688. aastal oli küla nimekuju Mohoküla ning 1870. aastate esimesel poolel välja antud kaartidel esines nimekuju Moä. 
Moe mõis (Muddis) rajati millalgi aastatel 1500–1566. 1919. aastal rajati mõisa maadele asundus ning 1950. aastatel loodi piiritusevabriku lähedale Moe asundus, seejärel liideti mõlemad küla koosseisu 1977. aastal. 
Moe vallakool asutati 1846. aastal ning koolimaja ehitati 1867. aastal. 1911. aastal õppis koolis 18 õpilast, kelle õpetajateks olid Jaan Muusikant ja Jaan Einberg. 
Lisaks oli aastatel 1884–1886 Moel paemurd, kust võeti ehitusmaterjali piiritustööstuse jaoks, ning lubjapõletamise ahi.
1887. aastal anti Peterburist ehitusluba ning sama aasta novembri lõpul alustasid Moel tegevust moodne piiritustehas ja õlletehas.
Tänapäev.
Moel tegutseb Moe Muuseum ja Külastuskeskus, mis tutvustab Eesti piiritustööstuse ajalugu ja traditsioone. 1971. aastal avati siiani tegutsev Eesti Piiritusmuuseum.
Moel on säilinud mitmeid ajaloolisi hooneid, nagu 18. sajandist pärit viinaköök ning 19. sajandi lõpust pärit piirituse-, õlle- ja likööritehas. Nõukogude ajast on säilinud ka destilleerimistorn, katlamaja ja kontorihoone.
Lisaks on avatud ka vanas õllekeldris Moe Krog ehk kõrtsituba ning endises väravaputkas asub vabrikupood.
Moe paemurd on nüüdseks suletud ja maetud olmeprügi alla.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas asulas 206 inimest.
Külas tegutseb Saksi raamatukogu.
Nõmmküla (Tapa)

Nõmmküla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Näo

Näo on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Inimesed.
Näo külas sündis ja kasvas eesti looduskirjanik Edgar Kask.
Saiakopli

Saiakopli on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Saiakopli läänepiirile jääb Tapa–Tartu raudteelõik, kus asub ka küla territooriumile jääv Nõmmküla raudteejaam.
Saksi

Saksi on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Küla oli kuni 2005. aastani Saksi valla keskus. Külas asub Saksi mõis.
Vahakulmu

Vahakulmu on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Ajalugu.
Vahakulmu ("Wahakulmu, Wahakalmu") maad ostis Kadrina kihelkonnas Saksi mõisalt eesti soost taluperemees Vahakulmu Andres ("Wahhakurmo Andreas") 130 taalri eest 1641. aastal. "Saksi mõisa priitalu" püsis nende omanduses 300 aastat. Priitalu maad asuvad tänapäeval Priitalu küla maadel.
Vahakulmus Valgejõe ääres asus ka Saksi mõisa Vahakulmu vesiveski.
1977. aastal liideti Vahakulmu külaga Koluotsa.
Sulev Oll

Sulev Oll (sündinud 17. märtsil 1964 Aseris) on eesti ajakirjanik ja luuletaja, Eesti Kirjanike Liidu liige. 
Ta on lõpetanud 1982. aastal Aseri Keskkooli. Aastatel 1982–1987 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, lõpetas ajaloolase, ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana "cum laude", diplomitöö teema "Eesti Vabariigi sportlaste maavõistlused aastatel 1920–1940". Õppis ajakirjandust Tartu Ülikoolis aastatel 1989–1993, lõpetas kaugõppes "cum laude", diplomitöö teemaks "Talumõtte areng ning selle kajastumine Eesti põllumajandusajakirjanduses aastatel 1987–1993". 
Ta on töötanud aastatel 1987–1993 Haljala Keskkoolis ajalooõpetajana ja ajakirjanduses (Maaleht, Äripäev, Postimees), olnud aastatel 2014–2017 Eesti Ajalehtede Liidu Pressinõukogu liige. Alates 2015. aastast oli ta Tallinna Ülikooli kommunikatsioonijuht, alates 2021. aastast Tallinna Tehnikaülikooli strateegilise kommunikatsiooni juht. 
Avaldanud luulekogud "Öö mõte on kuus" (fotograaf Anti Kuus, 2008), "Hea tuju kuju" (kunstnik Reti Saks, 2008), "Vana sõna vallatused" (kunstnik Catherine Zarip, 2010), "Printsessi voodikohendaja päevaraamat" (kunstnik Mari Kanasaar, 2010), "Päevad käivad päripäeva" (kunstnik Urmas Viik, 2012), "Sõnad iseeneses" (kunstnik Jüri Arrak, 2012), "Lootuste leksikon" (kunstnik Tiiu Pirsko, 2015), "Mis mulle meeldib" (kunstnik Ott Vallik, viisid luuletustele Urmas Lattikas, 2015), "Hoia end" (kunstnik Kristjan Kalde, 2022) ja "Lõppeva päeva lõoke" (kujundaja Lembit Lõhmus). 
Koos abikaasa Teaga avaldanud aabitsa neile, kes veel koolis ei käi ("Siili-aabits", 2008). 
2011. aastal ilmus Sulev Olli romaan "Põrgupõhja viimane Jürka", 2017. aastal lühijutukogu lastele ja vanavanematele "Virumaa viguriga lood" (kunstnik Ülle Meister).
Avaldanud portreeraamatud "Indrek Neivelt, Hansapanga juht" (2001), "Aeg annab kõik" (intervjuu Heidy Tammega, 2010) ja "Keskmaajooks. Eesti kergejõustiku kultusala" (koos Tiit Läänega, 2000).
Sulev Olli ja helilooja Rasmus Puuri koostööna valmis 2019. aastal kantaat "Vabaduse tuul, tarkuse tuul". Juhan Trump on loonud tema sõnadele laulu "Hooli ja hoia". Ta on ka 2019. aasta laulu- ja tantsupeo "Minu arm" tantsupeotekstide autor.
Koulikoro piirkond

Koulikoro piirkond on piirkond Malis.
Geograafia.
Piirneb põhjas Mauritaaniaga, läänes Kayesi piirkonnaga, edelas Guineaga, lõunas Sikasso piirkonnaga ja idas Ségou piirkonnaga.
Piirkond on jõgederikas. Suurimad nende hulgast on Nigeri jõgi, Baoulé jõgi, Sankarani jõgi, Baogé jõgi, Bani jõgi ja Bafingi jõgi. 
Kliima on sarnaselt Kayesi piirkonnaga lõunas sademeterikas, põhjas aga tunduvalt kuivem.
Piirkonna suuremad linnad peale Koulikoro on Kati, Kolokani, Nara, Banamba ja Dioïla. 
Piirkonnas asub osaliselt Boucle du Baoulé rahvuspark ja kolm looduskaitseala: Fina, Kongossambougou ja Badinko looduskaitseala. Seal kaitstakse metsikut loodust ja loomi.
Peamised rahvusgrupid on bambarad, malinked ja somonosid. 
Ajalugu.
Koulikoro piirkond on kuulunud Ghana riigi, Sosso impeeriumi ja Mali impeeriumi koosseisu.
Kultuur.
Nagu enamik Malit, on piirkonna elanikud valdavalt islamiusulised, kuid endiselt on külades ka vanausulisi.
Suurim keel piirkonnas on bambara keel.
Piirkond on tuntud ka oma traditsioonilise nukuteatri poolest. Igal aastal toimub mitu nukufestivali.
Transport ja majandus.
Piirkonnast saab alguse Dakari–Nigeri raudtee. Transpordi seisukohast on oluline Nigeri jõgi, mille ääres paikneb mitu suurt jõesadamat. 
Nagu Malis üldiselt, on ka Koulikoro piirkonnas valdavaks majandusharuks põllumajandus. Piirkonnas on Sélingué hüdroelektrijaam, kullatööstus ja -kaevandus Kangaba ümbruses ja riigi suuruselt teine puuvillatööstus Fanas.
Valitsemine.
Koulikoro piirkond jaguneb seitsmeks "cercle"iks, mis omakorda jagunevad 106 vallaks. Piirkonna "cercle"'id on järgmised:
Jasper Linde

Jasper Linde (surnud 29. juunil 1524) oli Riia peapiiskop aastatel 1509–1524.
Linde oli, nagu enamik Liivi ordu liikmeid, pärit Vestfaalist Camenist Reini ääres ning sai ordumeister Wolter von Plettenbergiga hästi läbi. Linde oli ise ka Saksa ordu preestervend. 
1509. aasta veebruaris valiti Linde Riia peapiiskopiks. Seejärel käis ta Roomas, kus sai paavstilt 23. mail konfirmatsiooni (ametliku kinnituse) peapiiskopi ametile. Teel Rooma ja tagasi külastas ta ka Saksa Ordu kõrgmeistrit Preisimaal.
Tema ametiaja esimesel poolel valitses Vana-Liivimaal suhteline rahu, kuid ametiaja lõpus jõudis Liivimaale reformatsioon, mis vapustas kõige enam just katoliiklikke kõrgvaimulikke. 
Jasper Linde püüdis levitada katoliku usku maarahva seas, selleks kavandas ta Liivimaa 1512., 1513. ja 1514. aasta maapäeval Valmieras partikulaarkoolide asutamist linnades ja maapiirkondades, kuid ei saavutanud linnade toetust. 
1522. aastal sõlmisid Liivimaa linnad ja vasallid maapäeval Valmieras liidu ning ordumeister ja piiskopid ei suutnud neid lepitada. 
1524. aastal kuulutas Riia linn end avalikult protestantlikuks ja püüdis Riia peapiiskopi võimu alt vabaneda. Linde suri enne, kui suutis midagi selles suhtes ette võtta, ning reformatsiooniprobleemid langesid tema järglase ja veendunud katoliiklase Johann Blankenfeldi kaela, kes oli 1523. aasta lõpus saanud tema koadjuutoriks.
Linde püüdis 1513. aastal sundida endale kuulekusvannet andma ka Preisimaa sufragaanpiiskoppe (Ermlandi, Kulmi, Pomesaania ja Samlandi piiskoppe), kuid edutult.
Ségou piirkond

Ségou piirkond on piirkond Malis.
Piirneb lõunas Sikasso piirkonnaga, idas Tombouctou ja Mopti piirkonnaga, kagus Burkina Fasoga ja läänes Koulikoro piirkonnaga.
Piirkonna kliima on lähisekvatoriaalne. Aasta keskmine sademete hulk 513 millimeetrit on umbes sama mis Eestis. Piirkonda läbivad mitmed jõed, millest tähtsaim on Nigeri jõgi.
Elanikest peaaegu pool on alla 15 aasta vanad. Aastane iive on 2,1% (1998). 79% elanikest on maaharijad.
Piirkond jaguneb 7 "cercle"'iks, 118 vallaks ja 2166 külaks. "Cercle"'id on järgmised:
Suurimad linnad on Ségou, San, Niono, Dioro ja Markala.
Piirkonnas asus 18. sajandi lõpuni Bambara impeeriumi keskus. 1860. aastatel vallutas piirkonna Toucouleuri impeerium ja 1890. aastatel Prantsuse koloniaalarmee.
Johannes VI Ambundi

Johannes VI Ambundi (ka "Johann VI Ambundii", "Abundi", "Ambundij", "Habundi" jne; surnud 16. juunil 1424) oli Riia peapiiskop aastatel 1418–1424.
Johannes Ambundi oli katoliku kiriku hierarhias küllaltki olulistel kohtadel juba enne Riia peapiiskopitoolile asumist, osaledes ka Konstanzi kirikukogul, kus saavutas ka enda peapiiskopiks määramise. Sellele ametikohal püüdis ta igati tugevdada enda positsiooni ordu suhtes, kutsudes ellu ka Liivimaa maapäeva, mida püüdis ära kasutada ordumeistri vastu.
Kōsei Matsui

Kōsei Matsui (松井康成 "Matsui Kōsei", 20. mai 1927 – 11. aprill 2003) oli Jaapani keraamik, "nerikomi"-tehnika viljeleja.
1946. aastal alustas ta keraamikaõpinguid. 1957. aastal sai temast Getsusoji templi preester. Sellesse templisse ehitas ta 1960. aastal keraamikapõletusahju ja alustas Hiina, Korea ja Jaapani keraamika alaseid uuringuid. 1993. aastal kuulutati ta "". 1993. aastast oli Kōsei Matsui samuti Jaapani keraamikakomitee liige.
Kosei Matsui poeg Koyo Matsui (1962– ) alustas 1985 aastal isa juures õpipoisina õppimist. Koyo Matsuist on tänaseks saanud samuti tunnustatud "nerikomi"-tehnika viljeleja.
Kimpei Nakamura

Kimpei Nakamura (sündinud 1935) on jaapani keraamik.
Sodeisha grupi liige.
Shōji Hamada

Shōji Hamada (jaapani keeles 濱田 庄司 "Hamada Shōji"; 9. detsember 1892 Misonokuchi Kanagawa prefektuur – 5. jaanuar 1978 Mashiko Tochigi prefektuur) oli jaapani keraamik.
Shōji Hamada õppis keraamikat Tōkyō tehnikainstituudis Kawai Kanijiro käe all. Varsti pärast seda kohtus ta inglise keraamiku Bernard Leachiga, kellega koos reisiti 1920. aastal Inglismaale. Ta naasis Jaapanisse 1923. aastal.
1955. aastal kuulutas Jaapani valitsus ta elavaks rahvusaardeks.
Kura laht

Kura laht (leedu "Kuršių marios", vene "Куршский залив", Kuršski zaliv) on Läänemere kagusopis asuv magedaveeline laht, mis on laguunne ehk madal, loodeteta ja poolsuletud. Nemunase jõest lähtub Rusnė alevi lähistel kahe jõeharuna põhiline sissevool. Klaipėda linna läbib ainuke väljavool merre, suudmes piiritlevad vaid paarisaja meetri laiust voolusängi nii vasakult kui ka paremalt muulid. Avamerest on laht täies ulatuses eraldatud sadakonna kilomeetri pikkuse ja võrdlemisi kitsa luitelise Kura maasäärega, sellepärast on veetase lahe poolel 12–15 cm kõrgem.
Kura lahe põhjapoolne osa kuulub Leedule ja lõunapoolne osa Venemaale.
Suur Soolajärv

Suur Soolajärv (ka "Soolajärv", inglise "Great Salt Lake") on soolajärv Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis. Selle pindala on 4400 km², millega on see suurim soolajärv läänepoolkeral.
Suur Soolajärv on jäänukjärv palju suuremast Bonneville'i järvest, mis pärast jääaega aurustuma hakkas.
Järve suubuvad Beari jõgi, Jordani jõgi ja Weberi jõgi. Vee väljavool järvest ei ole võimalik, kuna järv asub Suures nõos.
Järvest jääb läände Bonneville'i soolatasandik.
Ookeaniline mägi

Ookeaniline mägi ehk veealune mägi on ookeanis paiknev veealune mägi, mille tipp on võrreldes lameda tipuga gaiotitega teravam.
Ookeaniliste mägede tipud on gaiotitega võrreldes teravamad, sest nad pole kunagi üle merepinna ulatunud ega merelainete poolt erodeeritud. Ookeanilised mäed on kuuma täpi vulkanismi saadus. Aktiivse vulkanismi korral võivad nad aja jooksul saada ookeanilisteks saarteks. Tavaliselt peetakse ookeanilise mäe nime vääriliseks vaid neid merepõhja pinnavorme, mis tõusevad ümbritsevast alast rohkem kui 1000 meetrit kõrgemale.
Ookeanilised mäed esinevad peamiselt Vaikses ookeanis.
Abüssaalne tasandik

Abüssaalne tasandik ehk abüssaalitasandik on tasane ala ookeani põhjas.
Abüssaalset tasandikku defineeritakse tavaliselt kui ookeanipõhja, mille nõlva kalle on väiksem kui 1:1000. Abüssaalne tasandik moodustab vähem kui poole ookeanide põhjast. Abüssaalne tasandik paikneb ookeanilisel maakoorel. Tasandiku aluspõhi koosneb peamiselt aluselistest vulkaanilistest kivimitest, mida katavad merelised setted. Tasandikku katkestavad ookeani keskahelikud, gaiotid, ookeanilised mäed, süvikud jms. Mandrile lähenedes läheb abüssaalne tasandik üle mandrijalamiks. Abüssaalse tasandiku sügavus on kuni 5,5 kilomeetrit.
Halmstadi vald

Halmstadi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Hallandi läänis.
Palma de Mallorca

Palma (ametlikult "Palma de Mallorca") on linn Hispaanias Mallorca saarel, Baleaaride autonoomse piirkonna keskus.
Biogeenne kivim

Biogeenne kivim on settekivim, mis on osaliselt või täielikult moodustunud organismide elutegevuse tulemusel tekkinud materjalist.
Selliseks materjaliks, neist moodustunud kivimeiks või moodustisteks võivad olla turvas, biogeense tekkega lubimuda, korallrahud, põlevkivi, biogeense tekkega fosforiit, kriit jne.
Lubimuda

Lubimuda on kaltsiumkarbonaadist rikastunud muda.
Lubimuda võib tekkida kaltsiumkarbonaadi keemiliselt veest väljasadenemise teel, näiteks allikalubi, aga ka kaltsiumkarbonaadist toesega organismide (foraminifeerid, kokolitofoorid jms) hukkumisjärgse veekogu põhja vajumise läbi. Merelist biogeense tekkega lubimuda nimetatakse tavaliselt pelaagiliseks lubimudaks. 
Lubimudast moodustub kivistumisel lubjakivi.
Aino Seep

Aino Seep-Breede (25. veebruar 1925 Tartu – 8. juuli 1982) oli eesti laulja (sopran). 
1949. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli (praegu Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool) ning hakkas Vanemuise ooperi- ja operetisolistiks.
Isiklikku.
Aino oli abielus eesti sõjaväelase Ago Breedega. 
Koorijuht Lauri Breede on nende poeg.
Õigusinformaatika

Õigusinformaatika on teadusharu, mis uurib infotehnoloogia rakendamise võimalusi õigusteaduses.
Konverentsid.
22.–24. veebruar 2007
IRIS 2007
21.–23. veebruar 2008
IRIS 2008Internationales Rechtsinformatik Symposion
Universität Salzburg
12.–13. november 2009
XXIV Nordiske konferanse i rettsinformatikk
Artiklid.
Õigusinformaatikast polaarjoone taga. H.Pisuke Eesti Jurist 1992 nr 2.
Aragoniit

Aragoniit on karbonaatne mineraal.
Aragoniidi keemiline valem on CaCO3 (kaltsiumkarbonaat). Aragoniit on looduses vähem levinud kui temaga polümorfne kaltsiit.
Aragoniit esineb peamiselt karbonaatsetes sinikildafaatsiese moondekivimeis ja settekivimeis. Normaaltingimustel on aragoniit metastabiilne ning kristalliseerub aja jooksul ümber kaltsiidiks. Aragoniidist ehitavad oma toese paljud merelised organismid. Näiteks pärlid koosnevad aragoniidist.
Mopti piirkond

Mopti piirkond on piirkond Malis.
Piirneb põhjas Timbuktu piirkonnaga, kagus Ségou piirkonnaga ja edelas Burkina Fasoga.
Loodus.
Läbi piirkonna voolab Nigeri jõgi, millega ühineb Mopti linna juures Bani jõgi.
Piirkonda jäävad Nigeri jõe delta Mopti linna ümbruses, kivine tasandik Bankassi läheduses Burkina Faso piiri ääres ning Mali kõrgeim punkt Hombori mäel (1153 m) Hombori linna lähistel.
Rahvastik.
Peamised rahvusgrupid on bozod, songaid, dogonid, fulbed ja bambarad.
Piirkonna suurimad linnad on Mopti, Sévaré, Djenné, Bandiagara, Bankass ja Youvarou.
Majandus.
Transpordis on tähtis koht piirkonda läbivatel jõgedel.
Nagu Malis üldiselt, on majanduse aluseks põllumajandus, kuid Mopti piirkonna elanikele on oluline ka kalandus ja turism. Piirkonna tähtsaim vaatamisväärsus on maailma suurim mudast ehitis Djenné suur mošee.
Haldusjaotus.
Mopti piirkond jaguneb kaheksaks "cercle"'iks, mis jaotatakse 108 vallaks. "Cercle"'id on järgmised:
Oaas

Oaas on kõrbest ümbritsetud piiratud ulatusega viljakas ala.
Oaasid paiknevad tavaliselt seal, kus põhjaveehorisont lõikub maapinnaga ja kus seetõttu tekivad allikad ja järved. 
Kõrbi läbivad kaubateed kulgesid enamasti läbi oaaside.
Praegu asuvad neis kohtades linnad.
Juan Fernándeze saarestik

Juan Fernándeze saarestik on Tšiilile kuuluv saarestik Vaikses ookeanis. Selle pindala on 185 ruutkilomeetrit. Saarestiku suurimad saared on Robinson Crusoe saar, Alejandro Selkirki saar ja Santa Clara saar. Saared on mägised, kõrgus kuni 1650 meetrit.
Saared on peamiselt tuntud selle poolest, et alates 1704. aastast elas seal šotlasest mereväelane Alexander Selkirk. Selkirki elu saarel võis inspireerida inglise kirjanikku Daniel Defoed kirjutama teost "Robinson Crusoe". Enamik saarestiku praegustest elanikest elab Robinson Crusoe saarel ja peamiselt pealinnas San Juan Bautistas, mis asub Cumberlandi lahe ääres saare põhjarannikul.
Saarterühm on osa Tšiili Valparaíso piirkonnast (mis hõlmab ka Lihavõttesaart) ja moodustab koos Desventuradose saartega ühe Valparaíso provintsi üheksast kommuunist. Saared on nime saanud 1570. aastatel need avastanud maadeavastaja Juan Fernándeze järgi.
Hombori mägi

Hombori mägi on mägi Malis Mopti piirkonnas, Hombori linna lähistel. Kõrgeim punkt (1153 meetrit) on ühtlasi Mali kõrgeim punkt. 
Oluline arheoloogiline piirkond, mis asustati umbes 2000 aastat tagasi.
Hasongad

Hasongad (prantsuse keeles "Khassonkés") on etnos Malis Kayesi piirkonnas. Hasongad räägivad mande keelte hulka kuuluvat hasonga keelt, mis sarnaneb bambara keelega.
Neil on omapärased traditsioonilised muusikainstrumendid: "dundunba" (suur silindriline trumm, kahe nahaga), "jingò" (väike silindriline trumm, kahe nahaga); "tantanwò" (väike trumm), "tamandinwo" ja mitmesugused jahiviled.
Republican

Republican on jõgi Põhja-Ameerikas Suurel tasandikul. 
Voolab valdavalt ida ja kagu suunas. Ühinedes Smoky Hilli jõega, moodustab Kansase jõe.
Jõe pikkus on 729 km.
Penniini Alpid

Penniini Alpid (prantsuse keeles "Alpes valaisannes", saksa keeles "Walliser Alpen" ('Valais' Alpid')) on mäestik Euroopas Šveitsi ja Itaalia piirialal, osa Lääne-Alpidest. Kulgeb ida-lääne suunas. Kõrgus kuni 4634 meetrit (Monte Rosa massiivi tipp Dufourspitze, Šveitsi kõrgeim tipp ja Lääne-Euroopas teine Mont Blanci järel). 
Samasse ahelikku kuulub ka teravatipuline Matterhorn.
Senegali jõgi

Senegali jõgi on 1790 kilomeetri pikkune jõgi Lääne-Aafrikas. 
Jõgi moodustub Bakoy ja Bafingi jõe liitumise tulemusena Bafoulabé linna juures Malis. Jõgi suubub Atlandi ookeanisse. 
Senegali jõgikonna pindala on 483 181 ruutkilomeetrit, aastane vooluhulk 8 miljonit kuupkilomeetrit.
Eurooplastele oli jõgi tuntud juba antiikajal. Plinius Vanem on seda nimetanud Bambotuse jõeks, Klaudios Ptolemaios Niase jõeks. Arvatavasti käis mööda jõge tihe kaubavahetus Kartaagoga kuni Kartaago langemiseni 146 eKr.
Andres Ojamaa

Andres Ojamaa (3. august 1969 Tartu – jäi 8. augustil 1993 teadmata kadunuks) oli eesti sulgpallur.
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu 5. Keskkooli.
Oli aastatel 1986–1993 13-kordne Eesti NSV ja Eesti mester: 6 korda üksik-, 4 korda meespaaris- ja 3 korda segapaarismängus.
Kuulus 1987–1989 NSV Liidu noortekoondisse ning 1986–1992 Eesti NSV ja Eesti koondisse.
Mäetipp

Mäetipp on mäe suurima absoluutse kõrgusega punkt.
Mäetippu ümbritsev mäeosa võib olla nii lauge kui ka järsu kaldega. Järsud kaljused mäetipud tekivad tavaliselt mitme liustike erodeeriva tegevuse tulemusel tekkinud tsirkusoru liitumise teel. Lamedad mäetipud võivad olla näiteks vulkaanilistel mägedel, kus kõrgemaks punktiks võib olla kraatri serv.
Suurima absoluutse kõrgusega mäetipp Maal on Džomolungma mäel Himaalajas (8848 m). Eesti kõrgeim punkt on Suure Munamäe tipp (318 m).
Mäetippe eristatakse välise kuju järgi: koonus, püramiid, kuppel, torn, sarv, hammas, nõel. Laugete mägede kõrgeim osa võib olla ka tipuplatoo, kus täpse kõige kõrgema punkti leidmine on raske.
Paljudel mägedel on mitu tippu. Neid nimetatakse tihti ilmakaarte järgi. Näiteks Rootsi kõrgeimal mäel Kebnekaisel on lõuna- ja põhjatipp. Nende omavaheline kõrgus sõltub aastaajast ja lumeoludest - lumine lõunatipp on kevadel põhjatipust kõrgem, suvel aga lumi sulab ja kõrgemaks saab kaljune põhjatipp. Sama mäe eri tippe võib käsitleda nii eraldi mägedena kui sama mäe eri osadena.
Hombori

Hombori on linn Malis Mopti piirkonnas. Linn on üks maailma kuumimaid paiku. Temperatuur on ööpäev läbi 30 kraadi ümbruses.
Linna lähedal asub Hombori mägi, mis on populaarne mägironijate hulgas. Mäel asub Mali kõrgeim punkt (1153 meetrit).
Kati

Kati on linn Malis Koulikoro piirkonnas, Bamakost 15 kilomeetrit põhja pool. Linn on Kati "cercle"'i keskus.
Linnas on sõjaväehaigla ja tsiviilhaigla.
Kati asub Dakari-Nigeri raudtee, Bamako-Kolokani maantee ning Kati-Négéla-Kita maantee ääres.
Elanikkonna enamik on moslemid. Linnas on ka väike kristlaste kogukond.
Enamik elanikest räägib bambara keelt.
Puteaux Prantsusmaal on alates 1985. aastast Kati sõpruslinn.
Kati cercle

Kati "cercle" on "cercle" Malis Koulikoro piirkonnas.
Rahvaarv on 948 128 (2009). "Cercle"'i halduskeskus on Kati. 
Koosneb 37 vallast:
Kéniéba

Kéniéba on linn Malis Kayesi piirkonnas, Kéniéba "cercle"'i keskus.
Kéniéba cercle

Kéniéba "cercle" on "cercle" Malis Kayesi piirkonnas. Ta kaguneb 12 vallaks:
Territoorium on kullarikas.
Kidal

Kidal on linn Mali põhjaosas, Kidali piirkonna ja Kidali "cercle"'i halduskeskus. Elanikud on valdavalt tuareegid.
Kidali cercle

Kidali "cercle" on "cercle" Malis Kidali piirkonnas.
Halduskeskus on Kidal.
Kolokani

Kolokani on linn Malis Koulikoro piirkonnas, Kolokani "cercle"'i halduskeskus.
Kolokani cercle

Kolokani "cercle" on "cercle" Malis Koulikoro piirkonnas. 
Koosneb 10 vallast:
Sergej Stanišev

Sergej Dmitrievič Stanišev (venepäraselt Sergei Dmitrijevitš Stanišev; bulgaaria ja vene keeles "Сергей Дмитриевич Станишев"; sündinud 5. mail 1966 Hersonis) on Bulgaaria poliitik, peaminister 17. augustist 2005 kuni 27. juulini 2009, Bulgaaria Sotsialistliku Partei esimees.
Ta sündis Ukraina NSV-s Hersoni linnas. Tema isa oli endine Bulgaaria Kommunistliku Partei Keskkomitee sekretär Dimitǎr Jakov Stanišev (1924–2000), kes vastutas Bulgaaria Kommunistliku Partei rahvusvaheliste suhete eest, ja ema Sofia Ülikooli slaavi filoloogia professor Dina Sergejevna Muhhina (1927–2015). Tal on vanem vend, arhitekt Georgi Stanišev (sündinud 1952). 
Ta lõpetas Sofias keskkooli, mis praegu on Dobri Vojnikovi nimeline 35. Keskkool. 1989. aastal lõpetas ta kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. 1994. aastal kaitses ta seal doktoriväitekirja teemal "Kõrgemate tsiviilauastmete teenistusliku edutamise süsteem Venemaal ja selle evolutsioon 19. sajandi teisel poolel". 
Aastatel 1994–1995 töötas Stanišev vabakutselise ajakirjanikuna. Ta on avaldanud üle 50 välispoliitikateemalise artikli Bulgaaria ja välismaa ajakirjandusväljaannetes. 
1995. aastal määrati ta Bulgaaria Sotsialistliku Partei Ülemnõukogu peanõunikuks. Aastatel 1996–2001 töötas ta sealsamas osakonnajuhatajana.
1998. aastal õppis ta politoloogiat (Moskva Poliitiliste Uuringute Kool) ja 1999–2000 rahvusvahelisi suhteid ("London School of Economics"). 
Mais 2000 valiti ta Bulgaaria Sotsialistliku Partei Ülemnõukogu liikmeks. Juunis 2001 valiti ta 19. Ruse mitmemandaadilisest valimisringkonnast Bulgaaria parlamenti (Rahvakogusse). Detsembris 2001 valiti ta Bulgaaria Sotsialistliku Partei Ülemnõukogu esimeheks ning fraktsiooni Koalitsioon Bulgaaria Eest esimeheks. 
2005. aasta valimistel 25. juulil valiti ta saadikuks 2. Burgase mitmemandaadilisest valimisringkonnast. Tema partei sai 31% häältest. Enne peaministriks valimist oli ta fraktsiooni Koalitsioon Bulgaaria esimees Rahvakogu 40. koosseisus. 16. augustil 2005 valiti ta 168 rahvaesindaja häältega Bulgaaria Vabariigi peaministriks ning asus ametisse 17. augustil. Tema koalitsioonivalitsusse kuulusid Koalitsioon Bulgaaria Eest, Rahvuslik Liikumine Simeon Teine ja Liikumine Õiguste ja Vabaduste Eest. 
2014. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige.
Isiklikku.
Sergej Stanišev sai Bulgaaria kodakondsuse alles 1996 (enne seda oli tal Nõukogude Liidu ja Venemaa kodakondsus). 
Kuigi tema isa on bulgaarlane, kannab ta endiselt venepärast isanime. 
Tema elukaaslane on ajakirjanik Elena Jončeva. Lapsi ei ole. 
Ta armastab sõita mootorrattaga. 2002. aastal hämmastas ta erakonnakaaslasi, sõites Buzludža mäele erakonna nõupidamisele mootorrattal ja kandes nahktagi kirjaga seljal "Kui sa näed seda kirja lugeda, siis peab Elena olema tagant maha kukkunud."
Ivan Kostov

Ivan Jordanov Kostov ("Иван Йорданов Костов"; sündinud 23. detsembril 1949 Sofias) on Bulgaaria poliitik, peaminister 27. maist 1997 kuni 24. juulini 2001.
Stefan Sofijanski

Stefan Antonov Sofijanski (ka "Stefan Antonov Sofiyanski"; bulgaaria "Стефан Антонов Софиянски"; sündinud 7. novembril 1951 Sofias) on Bulgaaria poliitik, peaminister 13. veebruarist 1997 kuni 21. maini 1997.
Žan Videnov

Žan Videnov (ka "Zhan Vasilev Videnov"; bulgaaria "Жан Василев Виденов"; sündinud 22. märtsil 1959 Plovdivis) on Bulgaaria poliitik, peaminister aastatel 1995–1997.
Reneta Indžova

Reneta Ivanova Indžova (ka "Reneta Ivanova Indzhova"; bulgaaria "Ренета Иванова Инджова"; sündinud 6. juulil 1953 Nova Zagoras) on Bulgaaria poliitik, Bulgaaria peaminister 1994–1995.
Ljuben Berov

Ljuben Borisov Berov (ka "Lyuben Borisov Berov"; bulgaaria "Любен Борисов Беров"; 6. oktoober 1925 Sofia – 7. detsember 2006 Sofia) oli Bulgaaria majandusteadlane ja poliitik, kes oli riigi peaminister aastatel 1992–1994.
Berov ei kuulunud ühegi erakonna ridadesse ning oli ametisse nimetamisel sõltumatu kandidaat. Tema valitsus kujunes pärast poliitilist kriisi, mis järgnes Bulgaaria esimese demokraatlikult valitud presidendi Želju Želevi ametiaja algusele ja valitsuskoalitsiooni lagunemisele. Berovit toetasid parlamendis erinevad poliitilised jõud, sealhulgas Bulgaaria Sotsialistlik Partei.
Tema peaministriaega iseloomustasid majanduslikud raskused ja reformikatsed, sealhulgas üleminek plaanimajanduselt turumajandusele, kuid ka poliitiline ebastabiilsus ja korruptsioonisüüdistused. Ta astus tagasi 1994. aasta lõpus.
Filip Dimitrov

Filip Dimitrov Dimitrov (bulgaaria "Филип Димитров Димитров"; sündinud 31. märtsil 1955 Sofias) on Bulgaaria poliitik, Bulgaaria peaminister 1991–1992.
Rahvusvaheline temperatuuriskaala

Rahvusvaheline temperatuuriskaala ehk praktiline temperatuuriskaala on praktilistel kaalutlustel loodud temperatuuri mõõtmise skaala. Esimene praktiline temperatuuriskaala kinnitati 1927. aastal, selle aluseks võeti Celsiuse skaala.
Praegu kehtiv rahvusvaheline praktiline temperatuuriskaala ITS-90 ("International Temperature Scale of 1990") võeti vastu 1990. aastal ning see on järjekorras seitsmes. 
Rahvusvahelise temperatuuriskaala sisuks on 17 loodusliku etaloniga tagatud püsipunkti (referentspunkti) olemasolu vahemikus 3 K – 1358 K, mis on sobitatud 17 punktis Celsiuse skaalasse. Püsipunktideks on madalatel temperatuuridel gaaside kolmikpunktid ja kõrgetel temperatuuridel metallide sulamistemperatuurid. 
Temperatuuriskaala ITS-90 defineerib nii rahvusvahelise kelvini temperatuuri, mille tähis on formula_1 (ühiku kelvin tähis K) kui ka rahvusvahelise Celsiuse temperatuuri formula_2 (°C). Ühtlasi seotakse Kelvini ja Celsiuse skaala väärtused omavahel:
formula_3
Dimitǎr Popov

Dimitǎr Iliev Popov ("Димитър Илиев Попов"; 26. juuni 1927 – 5. detsember 2015) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 7. detsembrist 1990 kuni 8. novembrini 1991.
Ta oli Bulgaaria esimene valitsusjuht pärast kommunistliku režiimi kokkuvarisemist.
Andrej Lukanov

Andrej Karlov Lukanov ("Андрей Карлов Луканов"; 26. september 1938 Moskva – 2. oktoober 1996 Sofia) oli Bulgaaria poliitik, peaminister (1990).
Lapsepõlv.
Lukanov sündis Moskvas Nõukogude liidus Bulgaaria immigrantide peres. Kui Bulgaarias 1944. aastal kommunistlik pööre toimus, kolis pere tagasi Bulgaariasse. Lukanovi isa Karlo Lukanov oli parteis tähtis isik ja aastatel 1956–1961 Bulgaaria välisminister.
Peaminister.
3. veebruarist kuni 7. detsembrini 1990 oli ta Bulgaaria peaminister.
Atentaat.
2. oktoobril 1996 tulistas palgamõrvar Lukanovit kodumaja uksel rindu ja pähe. Mees suri saadud vigastustesse. Teda tulistanud mees põgenes ja teda pole tabatud. Pärast mõrva arreteeriti kinnisvaraärimees Angel Vassilev, aga ta mõisteti hiljem mõrva tellimises õigeks.
Georgi Atanasov

Georgi Ivanov Atanasov (bulgaaria keeles "Георги Иванов Атанасов"; 10. juuni 1933 – 31. märts 2022) oli Bulgaaria poliitik, peaminister aastatel 1986–1990. 
1992. aastal mõistis kohus Atanasovi finantskuritegude eest 10 aastaks vangi, kuid 1994. aastal andis president talle armu.
Griša Filipov

Griša Filipov (õieti Georgi Stančev Filipov; "Георги (Гриша) Станчев Филипов"; 13. juuli 1919 Kadijevka, Ukraina – 2. november 1994) oli Bulgaaria peaminister 16. juunist 1981 kuni 21. märtsini 1986. 
Pärast kommunismi langemist 1989. aastal ta vangistati. Ta suri vanglas enne kohut.
Amarillo

Amarillo on linn USA-s Texase osariigis, Potteri maakonna halduskeskus. Osa linnast jääb Randalli maakonda. Linnast 27 km põhja poole jääb USA ainus tuumarelvi valmistav tehas Pantex.
Stanko Todorov

Stanko Todorov (õieti Stanko Todorov Georgiev, "Станко Тодоров Георгиев"; 10. detsember 1920 Klenovik – 17. detsember 1996) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 7. juulist 1971 kuni 16. juunini 1981.
Sélingué hüdroelektrijaam

Sélingué hüdroelektrijaam on hüdroelektrijaam Malis Koulikoro piirkonnas Sankarani jõel, Mali suurim elektritootmisettevõte.
Jaam ehitati 1976–1981. Tööle hakkas see enne lõplikku valmimist 1980. aastal. Ehitise kogumaksumuseks kujunes 140 miljonit USA dollarit. 
Tammi kõrgus on 25 meetrit. 
Jaama võimsus on 44 megavatti. Tunnis toodetakse keskmiselt 200 miljonit kilovatti energiat.
Sélingué hüdroelektrijaamast saavad energiat Bamako, Kati, Koulikoro, Ségou, Fana, Dioïla, Yanfolila ja Kalana.
Paisjärve pindala on 430 km². Järvest püütakse kala.
Jaama renoveeriti 1996 ja 2001.
Anton Jugov

Anton Tanev Jugov ("Антон Танев Югов"; 15. august 1904 – 6. juuli 1991) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 17. aprillist 1956 kuni 1962. aastani.
Vǎlko Červenkov

Vǎlko Velev Červenkov ("Вълко Велев Червенков"; 6. september 1900 – 21. oktoober 1980) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1950. aastast kuni 17. aprillini 1956 ja Bulgaaria Kommunistliku Partei Keskkomitee liige.
Isiklikku.
Vǎlko Červenkov oli abielus Elna Dimitrovaga, kelle vend oli Georgi Dimitrov, kommunistliku liikumise juhtorgani Kominterni juhtiv tegelane, Bulgaaria poliitik, Bulgaaria Rahvavabariigi peaminister 1946. aastast kuni surmani 1949.
Vasil Kolarov

Vasil Petrov Kolarov ("Васил Петров Коларов"; 16. juuli 1877 – 23. jaanuar 1950) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1949–1950.
Georgi Dimitrov

Georgi Dimitrov (õieti Georgi Dimitrov Mihajlov, "Георги Димитров Михайлов"; ka Georgij Mihajlov Dimitrov, "Георгий Михайлов Димитров"; 18. juuni 1882 – 2. juuli 1949) oli kommunistliku liikumise juhtorgani Kominterni juhtiv tegelane, Bulgaaria poliitik, Bulgaaria Rahvavabariigi peaminister 1946. aastast kuni surmani 1949. aastal. 
Tema järgi on nimetatud Dimitrovgrad Venemaal Uljanovski oblastis.
Tarmo Linnas

Tarmo Linnas (sündinud 29. juunil 1962) on eesti vaimulik, muusik, näitleja.
Lõpetas aastal 1980 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 2000 Tartu Teoloogia Akadeemia. Ordineeriti 11. mail 2002 diakoniks, 5. juunil 2007 õpetajaks.
Ta oli aastatel 2002–2007 Viru-Jaakobi koguduse diakon; aastast 2007 on ta Viru-Jaakobi koguduse õpetaja ja aastast 2011 veel Viru vangla vanemkaplan. Oli Tartu Teoloogia Akadeemia heebrea keele ja Vana Testamendi eksegeesi õppejõud. Ta on Martin Lutheri Ühingu liige.
Toomas Nigola

Toomas Nigola (sündinud 10. jaanuaril 1981 Pärnus) on EELK vaimulik, assessor, aastast 2024 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning aastast 2025 Pärnu praostkonna praost. 
Ta lõpetas aastal 1998 Pärnu Koidula Gümnaasiumi. Aastatel 1998–2003 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 2003–2007 bakalaureuseõppes EELK Usuteaduse Instituudis teoloogiat ning aastatel 2015–2017 Tartu Ülikooli Ühiskonnateaduste Instituudis kommunikatsioonijuhtimise erialal. Ordineeriti 13. aprillil 2003 diakoniks, 9. märtsil 2007 õpetajaks. 
Aastatel 2001–2005 teenis ta jutlustajana ja diakonina Kambja koguduses, 2002–2003 Tartu vangla kaplanina, 2004–2005 Rahvusvahelise Vanglakaplanite Assotsiatsiooni Euroopa osakonna juhatuse täitevsekretärina. 
Ta on läbinud politseikaplani väljaõppe Ameerika Ühendriikides ning osalenud politseikaplanaadi loomisel Eestis. 2006. aastal kirjutas ta Usuteaduse Instituudi diplomitööna "Kristliku politseikaplani käsiraamatu", mida hiljem on täiendatud Tõnis Nõmmiku jt poolt. Abipolitseinikuna tegutseb Nigola 2007. aasta "pronksiööst" alates ning oli aastatel 2016–2018 ka Eesti Abipolitseinike Kogu juhatuse liige. 
2005. aasta septembrist viidi Nigola üle Pärnusse, kus ta teenis esmalt diakonina, seejärel abiõpetajana EELK Pärnu Eliisabeti kogudust, samuti Sindi ja Vändra koguduste hooldajaõpetajana. 
1. juulil 2007 valis Põlva Maarja koguduse nõukogu ta koguduse uueks õpetajaks seni kogudust teeninud, kuid pereprobleemide tõttu vaimulikutööst vabastatud Üllar Kase asemele. 
2018. aastast kuulub Nigola ajalehe Eesti Kirik kolleegiumisse. 
2021. aastal valiti ta Võru praostkonna esindajana EELK XXXI Kirikukogu liikmeks. 
Alates 2015 töötas Nigola EELK konsis­too­riumi avalike suhete assistendina. Alates 2023. aasta novembrist on ta EELK konsistooriumi avalike suhete juht. 30. aprillil 2024 valis Kirikukogu ta EELK assessoriks. 
2021–2023 oli ta MTÜ Tartu Luterlik Peetri Kool juhatuse liige. 
2021. aasta lõpust on Toomas Nigola Põlva vallavolikogu Isamaa fraktsiooni esimees ning kuulub volikogu sotsiaalkomisjoni ja turvalisuse komisjoni. 
2023. aastal valiti ta Põlva Jakobi Kooli Sihtasutuse nõukogu esimeheks, kuid andis sama aasta novembrist ameti üle Priit Sibulale. 
22. septembril 2024 valiti Nigola Pärnu Eliisabeti koguduse õpetajaks, ta alustas tööd Pärnu koguduse õpetajana alates 1. novembrist ja seati ametisse 3. novembril. 
11. aprillil 2025 valis Pärnu praostkonna sinod Nigola EELK Pärnu praostkonna praostiks.
Etnos

Etnos (kreeka keeles ἔθνος "ethnos" 'rahvas') on inimeste kogum, mida iseloomustab ajalooliselt kujunenud ühine kultuur. 
Etnos võib esineda erinevates vormides: hõimuna, hõimuliiduna, rahvana, rahvusena. Kuna etnos on pidevas arengus, võib selle vorm muutuda: näiteks rahvas võib areneda rahvuseks.
Kui rahvuse puhul on oluline selle enese määratletud identiteet, siis etnos võib olla määratletud ka teiste poolt.
Etnoseteooria.
Etnoseteooriat on arendatud peamiselt Venemaal. Termini võttis tänapäevases tähenduses kasutusele Sergei Širokogorov, kes pani aluse ka etnoseteooriale. Ta pidas etnost lokaalsete rühmade põhiliseks olemisvormiks ning pidas etnose põhitunnuseks päritolu, kommete, keele ja elulaadi ühtsust. 
Julian Bromlei pani ette eristada etnikosi (etnos kitsamas mõttes), millel on ühine keel, kultuur ja eneseteadvus, ja etnosotsiaalseid organisme (etnos laiemas) mõttes, millel on ühine territoorium ja riik või haldusüksus ning mis on ühiskonna arengu makroüksused; need on vastavalt ühiskondlik-majanduslikule formatsioonile hõimud, rahvad või rahvused. Bromlei klassifitseeris ka etnilisi protsesse. 
Sergei Arutjunov ja Nikolai Tšeboksarov vaatlesid etnoseid kui eriti tiheda info alasid. Nad pöörasid tähelepanu eriti põlvkondadevahelisele infoedastusele, mis tagab etnose järjepidevuse ja stabiilsuse. Hõim, rahvas ja rahvus on infotiheduse tüübid. 
Lev Gumiljovi järgi on etnosed etnosfääri elemendid. Etnos võib olla persistentses (tsüklilises) või dünaamilises seisundis. Viimasesse jõuab ta passionaarse tõuke toimel. Etnos läbib teatud arengustaadiumid ja lõpuks sureb.
Kolme Kuristiku pais

Kolme Kuristiku pais (kasutatakse ka nimekuju "Kolme Kuru tamm"; lihtsustatud hiina kirjas 长江三峡大坝; traditsioonilises hiina kirjas 長江三峽大壩; pinyin: Chángjiāng Sānxiá Dàbà) on Jangtse jõel asuv, maailma suurimate hulka kuuluv pais. Asub Hubei provintsi Yichangi ringkonna õigustega linnas.
Paisu ehitamist alustati 1994. aastal ja see sai täielikult valmis ning avati pidulikult 2012. aastal.
Paisu tekitatud veehoidla jätab vee alla 1000 km2. Üleujutatavate alade tõttu pidi elukohta vahetama 1,9 miljonit inimest.
Kolme Kuristiku tamm on Hiinas Suure Hiina müüri järel suuruselt teine ehitis. Samuti on hiiglaslik ehituse eelarve, 60 miljardit USA dollarit. Paisu pikkus on 2335 meetrit ja kõrgus 101 meetrit. Pais asub merest 1500 km kaugusel.
Paisu kasutava hüdroelektrijaama võimsus 2006. aastal oli 9,8 GW. Pärast täielikku valmimist 2012. aastal on võimsus kasvanud 22,4 GW-ini ja see on suurim hüdroelektrijaam maailmas.
Paisu rajamisega loodetakse reguleerida jõe voolurežiimi. Ainuüksi 20. sajandil hukkus Jangtse üleujutustes üle 300 000 inimese. Samuti loodetakse parandada laevaliiklust.
Ajalugu.
1919. aastal tuli Sun Yat-Senil mõte ehitada Kolme Kuristiku Tamm. Ta väitis, et tamm suudaks toota 22 gigavatti elektrit. Eeltööd hakati tegema 1932. aastal, kuid sõja tõttu jäid tööd pooleli.
1944. aastal tegi John L. Savage nn Jangtse jõe projekti ettepaneku. 54 Hiina inseneri viidi Ameerika Ühendriikidesse tammiehitust õppima, aga rahutuste tõttu jäi ka see pooleli. 
Jangtse jõel oli 1954. aastal järjekordne suur üleujutus, kus hukkus 33 000 inimest. Pärast katastroofi tõusis tammi ehitamise plaan jälle päevakorda. 
Kolme Kuristiku Tammi ehitamine kiideti heaks Hiina 1992. aasta rahvakongressil ning ehitust alustati 1994. aastal. 
Probleemid.
Suurim oht on jõe võimalik kinnikasvamine. Keskkonnakaitsjad hoiatavad tohutu saastumise eest, kuna vee alla jäi sadu asulaid ja tehaseid. Samuti kardetakse maalihkeid ja isegi kliima muutumist.
Probleeme võib tekitada ka tammi taha kogunev muda, nagu on toimunud Aswāni HEJ puhul Niiluse jõel. Seoses muda voolu takistamisega jäävad ka suured põllumassiivid ilma looduslikust väetisest ehk mudast nagu juhtus Egiptuses.
Hiina riigimeedia teadete järgi (2010. aasta suvi) koguneb tammi taha vihmaperioodiga tohutu hulk prügi, millest päevas suudetakse kokku koguda 3000 tonni. Prügikiht veepinnal on rohkem kui poole meetri paksune ja ähvardab ummistada lüüside väravad ning seab ohtu laevaliikluse jõel.
Tammi peetakse üheks põhisüüdlaseks järvevaala väljasuremisel.
Eesmärgid.
1. Üleujutuste vähendamine. Jangtse jõel on olnud mitmeid üleujutusi, kus on hukkunud tuhandeid ja tekkinud suurt rahalist kahju. Pais hoiaks üleujutusi ära 22.15 miljardi kuupmeetri suuruse veehoidla abil. 
2. Elektrienergia tootmine. Tänu paisule ei pea Hiina nii palju tuginema kivisöest toodetud energiale, mis omakorda vähendab kasvuhoonegaaside teket. 
3. Navigeerimine. Pais aitab laevadel liigelda üles- ja allavoolu, see tagab transpordi mereni välja. 
4. Turism. Kolme Kuristiku Tamm on saanud turistide seas kuulsaks vaatamisväärsuseks oma massiivsuse tõttu. 2015. aastal külastas tammi üle 2 miljoni turisti.
Konstantin Muraviev

Konstantin Vladov Muraviev (bulgaaria keeles Константин Владов Муравиев; 5. märts 1893 Pazardžik – 31. jaanuar 1965 Sofia) oli Bulgaaria peaminister lühikest aega septembris 1944. 
5. septembril 1944 võttis tema valitsus vastu otsuse lõpetada juutide tagakiusamine. 8. septembril kuulutas sõja Saksamaale. Tõugati võimult riigipöördega 9. septembril 1944.
Ivan Bagrjanov

Ivan Ivanov Bagrjanov (29. oktoober 1891 – 1. veebruar 1945) oli Bulgaaria peaminister 1944. 
26. augustil 1944 kuulutas Bulgaaria käimasolevas Teises maailmasõjas neutraalseks, ning alustas rahuläbirääkimisi liitlastega.
Pärast kommunistide võimuletulekut hukati.
Dobri Božilov

Dobri Božilov (13. juuni 1884 Kotel – 1. veebruar 1945) oli Bulgaaria peaminister 1943–1944. 
Hukati 1. veebruaril 1945. aastal.
Petǎr Gabrovski

Petǎr Gabrovski (bulgaaria keeles Петър Димитров Габровски; 9. juuli 1898 – 1. veebruar 1945) oli Bulgaaria peaminister 9. septembrist kuni 14. septembrini 1943. 
Hukati 1. veebruaril 1945.
Bogdan Filov

Bogdan Dimitrov Filov (9. aprill 1883 – 2. veebruar 1945) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1940. aastast kuni 9. septembrini 1943. 
Bogdan Filov hukati 2. veebruaril 1945.
Petǎr Zlatev

Petǎr Ivanov Zlatev (2. november 1881 – 24. juulil 1948) oli Bulgaaria sõjaväelane, peaminister 1935. aastal.
Ratsaväekindral Zlatev oli parempoolse Sõjalise Liidu liige, kellest pärast 1934. aasta riigipööret sai kaitseminister. Pärast uut riigipööret määras Boris III ta 22. jaanuaril 1935 peaministriks. Kui Boris III oli võimu riigis kindlalt enda kätte saanud, vallandas ta Zlatevi peaministri kohalt.
Nikola Mušanov

Nikola Mušanov (12. aprill 1872 – 10. mai 1951) oli Bulgaaria peaminister 12. oktoobrist 1931 kuni 1934. aastani.
Kaotas võimu sõjaväelise riigipöörde tagajärjel.
Andrej Ljapčev

Andrej Ljapčev (30. november 1866 Resen – 6. november 1933 Sofia) oli Bulgaaria riigitegelane ja poliitik, kes oli Bulgaaria peaminister 12. jaanuarist 1926 kuni 29. juunini 1931.
Ta kuulus Demokraatlikku Parteisse (Демократическа партия), mis oli üks olulisemaid liberaal-demokraatlikke jõude Bulgaarias 20. sajandi alguses.
Ljapčevi valitsus püüdis leevendada eelnevate repressiivsete režiimide tagajärgi, andes poliitilisi amnestiaid ning taastades järk-järgult kodanikuvabadusi. Tema valitsemisaega iseloomustasid pingutused riigi rahanduse korrastamiseks ja välisvõla ümberstruktureerimiseks, samuti mõõdukas suhtumine opositsiooni.
Tema valitsuskoalitsioon sai siiski kriitikat majandusraskuste, sotsiaalsete pingete ja paremäärmuslaste surve tõttu. 1931. aastal kaotas Ljapčev parlamendivalimised ja taandus poliitilikast. 
Andrej Ljapčev suri 66-aastaselt 1933. aastal Sofias.
Aleksandǎr Stambolijski

Aleksandǎr Stambolijski (1. märts 1879 – 14. juuni 1923) oli Bulgaaria peaminister 14. oktoobrist 1919 kuni 9. juunini 1923.
Kukutati 1923. aastal sõjaväelise riigipöördega. Teda piinati ja seejärel hukati.