tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elektritarviti

Elektritarviti on elektriseade, mis tarbib oma talitluseks elektrienergiat, muundades seda mõnda muud liiki energiaks – mehaaniliseks energiaks (elektriajamiga masinad jm seadmed), soojuseks (nt elektripliit) ja valguseks (valgusti). Elektritarvitite hulka kuuluvad ka tarbeelektroonika seadmed (tarbivad võrguvoolu sisseehitatud toiteploki abil või külgeühendatava toiteadapteri kaudu).
Francisc Vaștag

Francisc Vaștag (ungaripäraselt "Ferenc Vastag"; hüüdnimi Feri; sündinud 26. novembril 1968 Reșițas Caraș-Severini maakonnas Rumeenia Banaadi piirkonnas) on endine Rumeenia poksija, rahvuselt ungarlane.
Vaștag oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) ja I keskkaalus (kuni 71 kg) kokku viiekordne Rumeenia meister aastatel 1989–1993.
Vaștag osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Anibál Acevedole (Puerto Rico) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Vaștag võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989), I keskkaalus (kuni 71 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993) ning 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andreas Ottole (Saksamaa).
Vaștag võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993) ja 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Vaștag tegutseb alates 2000. aastast Rumeenia poksikoondise treenerina ja alates 2004. aastast ka Rumeenia Poksiliidu aseesimehena.
Mait Agu

Mait Agu (1. oktoober 1951 – 1. september 1998) oli eesti koreograaf, mitme laste- ja noorte tantsupeo üldjuht.
Lõpetas 1969. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1970 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat ja 1970–1972 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris (VI lennus). Aastal 1976 lõpetas ta Leningradi Riikliku Kultuuriinstituudi koreograafia erialal.
Töötas 1976. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna. 1992. aastast oli ta seal koreograafia õppetooli juhataja (1990 dotsent, 1994 professor). 1978. aastast (vaheaegadega) oli ühtlasi Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri lavalise liikumise ja tantsu õppejõud. 
Ta lavastas ja seadis tantse Eesti teatrites, sh Estonias, ja Eesti Televisioonis, kabareeprogrammides, Tallinnfilmis. Esines ka ise tantsijana Viru varietees ja välisriikides. Oli üliõpilaste laulu- ja tantsupeo Gaudeamus, noorte tantsupidude (1982, 1987, 1997) ja 1994. aasta üldtantsupeo üldjuht-pealavastaja. Ta oli ka 1992. aasta ESTO (New Yorgis) lavastaja. Juhtis harrastustantsurühmi Peiar, Kullaketrajad ja Soveldaja ning lõi neile ka tantse. 
Ta jõudis pealavastajana valmis teha suurema osa 1999. aasta üldtantsupeost, mille lavastamise võtsid enda kanda Mait Agu õpilased ja kaasteelised. 
Aastatel 1996–1998 oli Eesti Tantsupedagoogide Liidu esimees.
Mälestuse säilitamine.
1999. aastast antakse Tallinna Ülikooli koreograafia osakonna või õppekava initsiatiivil välja Mait Agu stipendiumi.
Isiklikku.
Koreograaf Märt Agu on tema poeg.
Mait Agu hukkus 46-aastaselt autoõnnetuses, sõites Tallinnas Laagna teel ehk Lasnamäe kanalis autoga vastu kanali betoontarindit.
Apofaasia

Apofaasia on retooriline võte, mille puhul kõneldakse millestki läbi puuduoleva.
Näiteks teoloogias eristatakse katafaatilist (ehk jaatavat) ja apofaatilist (ehk eitavat) teoloogiat – esimeses räägitakse jumalast tal olevate omaduste kaudu, teises tal puuduva kaudu.
Harmoneeritud standard

Harmoneeritud standard on eristaatusega Euroopa standard, mis kirjeldab tehnilisi lahendusi direktiivides toodud oluliste nõuete täitmiseks.
Puutepingekaitse

Puutepingekaitse hõlmab võtteid ja vahendeid, mis takistavad pingestatud osade puudutamist või muudavad puudutamise ohutuks.
Inimene võib elektripinge alla sattuda kahel viisil:
Kaitset otsepuute eest nimetatakse elektriohutusstandardites põhikaitseks ja kaitset kaudpuute korral rikkekaitseks.
Põhikaitse saavutatakse eelkõige elektriisolatsiooniga, kusjuures eristatakse põhiisolatsiooni ja kaitse- ehk lisaisolatsiooni (nt topelt- või tugevdatud isolatsioon). Puuteohtlikes tingimustes kasutatakse ka kaitseväikepinget, mille korral läbi inimkeha ei saa normaaltingimustes tekkida eluohtlikku voolu; selle pinge enimalt lubatav väärtus on vahelduvvooluahelates 50 V.
Rikkekaitset (kaitset kaudpuute korral) saab teostada
Põhi- ja rikkekaitse teostamise viiside järgi jagatakse elektritarvitid kolme klassi, vt Kaitseklass.
Apollodoros (täpsustus)

Apollodoros on mitme tuntud isiku nimi:
Jüri Rent

Jüri Rent (1. mai 1952 Tallinn – 9. juuni 2018) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1970. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1975. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise klassi.
Ta oli Tehnikaülikooli Akadeemilise Meeskoori peadirigent , Tallinna Ülikooli Meeskoori dirigent, EMLS Tallinna Meeskoori dirigent ja peadirigent aastatel 1989 - 2017.
Isiklikku.
Tema isa Harri Rent oli sõjaväelane.
Armatuurlaud

 
Armatuurlaud, ka näidikulaud või näidikupaneel, on mootorsõiduki, veoki või muu liikurmasina juhikoha ees asuv juhtpaneel, kust on jälgitavad mõõdikute näidikud ning kus asuvad paljud lülitid ja muud regulaatorid. 
Veoauto armatuurlaud asub juhikabiinis, sõiduauto armatuurlaud juhi ees salongis, võidusõiduauto armatuurlaud kokpitis jne.
Eerik Teder

Eerik Teder (28. juuni 1928 Tartu – 19. märts 2004 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane, tõlkija ja bibliofiil. Ta kasutas ka pseudonüüme Riho Mõtus, A. Laan, A. Tuvike, E. Kaderik, H. Raa, H. Salu, L. Virk, T. Eerik, Ü. Kõiv ja V. Tuul.
Teder õppis 1936–39 Tartu XV algkoolis, 1939–1944 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1944–1947 Tartu I Keskkoolis, 1950–1955 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas eesti filoloogia erialal. 1958–1961 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirantuuris.
Eerik Teder töötas 1955–1958 Tartu Riikliku Ülikooli Raamatukogus. Ta oli 1962–1963 Eesti NSV TA FR. R. Kreutzwaldi nim. Kirjandusmuuseumi vaneminsener, 1964–1965 Oskar Lutsu majamuuseumi vanemteadur ja 1967–1971 ENE peatoimetuse teaduslik toimetaja. 1966–1992 töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna, lisaks oli 1971–1975 E. Vilde ja A. H. Tammsaare Memoriaalmuuseumi vanemteadur ja 1975–1993 Keele ja Kirjanduse Instituudi teadur.
1964–1965 oli Teder Tartu luuleteatri kunstiline juht, 1979–1994 Eesti NSV Raamatuühingu juhatuse liige ning 1981. aastast Tallinna Bibliofiilide Klubi esimees.
1990. aastast kuulus Eerik Teder Eesti Kirjanike Liitu.
Tema isa Kristjan Teder oli maalikunstnik, ema Haldi Sule (1902–1993) bibliograaf. 1965. aastast oli ta abielus Mai Kiileriga, neil olid poeg ja tütar.
Eerik Teder on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Koostaja.
Eerik Teder on koostanud kogumikud "Mälestusi Oskar Lutsust" (koos Meelik Kahuga, 1966) ja "Mälestusi A. H. Tammsaarest" (1978). Ka osales ta toimetuskolleegiumi liikmena Tammsaare Kogutud teoste (18 köidet, 1978–93) koostamises ning kirjutas mitme köite järelsõna ja kommentaarid.
Alates aastast 2000 kuni oma surmani koostas ta bibliofiilide ja raamatuloolaste almanahhi "Raamat on.." (I 2000, II 2002, III 2003, IV köite kaastoimetaja Jaan Toomla, 2005).
Kuldbulla

Kuldbulla ("chrysobull") oli kuldne pitser (ladina keeles "bulla aurea"), mis kinnitati keskajal ja renessansi ajal Bütsantsi keisrite ja hiljem Euroopa monarhide poolt välja antud riiklikult tähtsatele ürikutele (bulla). Mõiste tähistas algul kuldset pitserit ennast, kuid hiljem kasutati seda kogu üriku kohta. Selliseid ürikuid tunti kuldbulladena Lääne-Euroopas, Bütsantsi keisririigis kutsuti neid "chrysobull" (χρυσός ehk "chrysos" tähendab kreeka keeles kulda).
Ligi kaheksasada aastat anti neid välja ühepoolselt, ilma kohustusteta teisele poolele. Kuid lõpuks osutus see ebasoodsaks, kui bütsantslased püüdsid talitseda võõrvõimude jõupingutusi keisririigi kahjustamisel. 12. sajandil hakkasid bütsantslased kuldbulladele lisama oma läbirääkimispartnerite kohustuste vannutatud avaldusi.
Muud Euroopa monarhid võtsid kuldbullasid vastu Bütsantsi imiteerides, kuid kasutasid neid palju säästlikumalt. Mittebütsantslike kuldbullade erandlik loomus andis neile palju suurema tähtsuse kui oli bütsantslikel originaalidel või tavalistel teadaannetel. Märkimisväärsed kuldbullad olid:
Arukas kasv

Arukas kasv ehk mõistlik kasv on planeerimispraktika, mis püüab vähendada inimasustuse mõju keskkonnale ja loodusvarade tarbimist, pakkuda kõigile taskukohast eluaset ja mitmekesist elukeskkonda, kujundada säästvat transporti ja ohjata majanduskasvuga kaasnevat negatiivset mõju ühiskonnas ning eelistada jätkusuutlikku arengut.
Arukas kasv tugineb keskkonnateadlikkusele, üldsuse kaasamisele planeerimisse ja tugeva kohaliku identiteedi loomisele.
Henno Rajandi

Henno Rajandi (kuni 14. märtsini 1935 Henno-Joonatan Rosenstrauch; 19. oktoober 1928 Tallinn – 1. märts 1998 Haapsalu) oli eesti keeleteadlane ja tõlkija.
Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 7. Keskkooli ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli prantsuse filoloogia alal. 1969. aastal kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi tööga "Eesti impersonaali ja passiivi süntaks". Ka tema teised uurimistööd on eesti keele grammatika alalt ("Some verb government rules for Estonian", 1965; "Some general properties of the Estonian negation system", 1967).
Rajandi on töötanud eri kirjastustes toimetajana, 1962–1970 ja 1975–1988 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis teadustöötajana, alates 1990. aastast Eesti Instituudis.
Rajandi tõlkis peamiselt prantsuse keelest (näiteks Anatole France'i, Albert Camus', Simone de Beauvoir', Gustave Flauberti, Émile Zola, Guy de Maupassanti, François Mauriaci, Alexandre Dumas', Maurice Druoni teoseid), kuid ka inglise keelest (näiteks Winston S. Churchilli, Robert Merle'i, Raymond Hulli, Laurence J. Peteri, John Fowlesi, Jim Hankinsoni, Henry Kissingeri, John Miltoni, Angus Wilsoni, Bel Kaufmani, C. Northcote Parkinsoni, William Goldingu, Jane Austeni, John Fowlesi, Aldous Huxley, Henry Jamesi, David Herbert Lawrence'i, Thornton Wilderi teoseid).
Mälestuse jäädvustamine.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali nõukogu on asutanud Henno Rajandi nimelise tõlkijastipendiumi. 
Isiklikku.
Tema isa oli filoloog ja nimeuurija Edgar-Adolf Rajandi, tema abikaasa tõlkija ja kooliõpetaja Lia Rajandi.
Biovesinik

Biovesinik ehk bioloogiline vesinik on (mikro)organismide abil toodetud vesinik. 
Erinevalt tavapärastest vesiniku tootmise viisidest (elektrokeemiline, fotokeemiline, termokeemiline) nõuab biovesiniku tootmine oluliselt vähem energiat ja on nendega võrreldes oluliselt keskkonnahoidlikum. 
Biovesiniku tootmisel kasutatakse sageli mikroorganisme, kes eritavad vesinikku eluprotsesside käigus, kasutades selleks taastuvaid loodusvarasid, näiteks orgaanilisi jäätmeid (eriti muda) ja päikeseenergiat. Vesiniku genereerimise meetodite seas on biofotolüüs, kaudne biofotolüüs, fotofermentatsioon ja pimefermentatsioon.
Eesti säästva metsanduse standard

Eesti säästva metsanduse standard on Metsahoolekogu (FSC) ja Metsade Sertifitseerimise Kinnitamise Programmi (PEFC) kehtestatud säästva metsanduse põhimõtete eeskujul loodud Eesti metsade säästva majandamise põhimõtete kogu, mis on vabatahtlik ja õiguslikult mittesiduv.
Riigimetsa Majandamise Keskusel (RMK) on FSC ja PEFC sertifikaat.
Rahvusvaheline korporatsioon

Rahvusvaheline korporatsioon ehk hargmaine ettevõte on ettevõte (ehk korporatsioon) või kontsern, mis tegutseb rohkem kui ühes riigis.
Sageli on rahvusvahelised ettevõtted kontsernid, koosnedes mitmetest tütarettevõtetest, mis toodavad ja turustavad enda tooteid ise. Rahvusvahelisi ettevõtteid võib pidada maailmamajanduse peamisteks kujundajateks. 
Rahvusvaheline korporatsioonina võib laiemas tähenduses käsitada ettevõtteid või kontserne, millel on võim koordineerida ja kontrollida tehinguid rohkem kui ühes riigis asuvates ettevõtetes, isegi kui valitseva mõjuga ettevõte kontrollitavaid ettevõtteid ei oma. 
Tänapäeval on 20–25% maailma kogutoodangust turumajandustes rahvusvaheliste korporatsioonide käes. 
Rahvusvahelised korporatsioonid viivad sageli oma tootmistegevuse teisele maale (tänapäeval enamasti arengumaadesse), mis võimaldab vältida imporditollide maksmist, kasutada sealset odavat tööjõudu, loodusvarasid, energiat ning leebemaid keskkonna- ja töökaitseseadusi. Need tegurid on ka olulised põhjused, miks korporatsioonid rahvusvaheliseks on muutunud.
Rahvusvaheliste korporatsioonide mõjul toimunud ülemaailmne kapitali sissetung takistab sageli põliselanikkonna väljakujunenud ja traditsioonilist arenguvõimet ühtsel ja kohalikul tasandil. See välishäiring võib takistada vastava ala säästvat arengut.
Rahvusvaheliste ettevõtete kujunemine.
Rahvusvaheliste ettevõtete laiem levik on saanud võimalikuks tänu globaliseerumise protsessile Teise maailmasõja järgsel perioodil. Tegemist on hilisindustriaalse nähtusega. RVEd viivad sageli oma tootmistegevuse teisele maale, kuna seal on odavam kaupu toota. Eesmärgiks on kasutada sealset odavamat tööjõudu, loodusvarasid, energiat, mida kohalikud leebed keskkonna- ja töökaitseseadused võimaldavad. Need tegurid on ka olulised põhjused, miks ettevõtted on rahvusvaheliseks muutunud. Rahvusvaheliste ettevõtete arengus põhjusteks eristuvad selgelt kolm etappi. Esimeseks üritasid RVEd omada juurdepääsu loodusvaradele. Teiseks laieneti uutele turgudele ja toodeti kaupasid suurtes mahtudes, et võita mastaabisäästust ning hiljem on RVEd üritanud alandada tootmiskulusid. 
Rahvusvaheliste ettevõtete tegevusvaldkonnad.
Rahvusvaheliste ettevõtete toodangus on eristatud kolm suuremat gruppi, mida kontrollivad korporatsioonid:
2012. aasta andmete põhjal olid kolm kõige edukamat rahvusvahelist ettevõtet Royal Dutch Shell, Exxon Mobil ja Wal-Mart Stores. 
Suurimad ettevõtted.
Edetabeli Fortune Global 500 andmetel oli 2013. aastal käibe suuruse poolest suurimaks hargmaiseks ettevõtteks Royal Dutch Shell, millele järgnesid Wal-Mart Stores ja Exxon Mobil.
Endel Mallene

Endel Mallene (26. veebruar 1933 – 23. detsember 2002) oli eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.
Ta lõpetas 1952. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Ta töötas ajalehe Sirp kirjandustoimetajana, Eesti Raadios ja Eesti Kirjanike Liidus.
Looming.
Tõlkija.
Ta tõlkis muuhulgas Veijo Meri, Väinö Linna, Mika Waltari teoseid.
Üleminekujuhtimine

Üleminekujuhtimine on protsessile orienteeritud juhtimisfilosoofia ja kontseptsioon pikaajalise jätkusuutlikkuse saavutamiseks. Üleminekujuhtimine on üsna uus kontseptsioon, mida praeguseks on kasutatud näiteks jätkusuutlikele energiasüsteemidele ülemineku uurimisel. 
Ülemineku hõlbustamiseks on vajalikud struktuursed ja institutsionaalsed muudatuste tegemised nii sotsiaalsetes, poliitilis-halduslikes kui ka majandussüsteemides. Need muutused võimaldavad ületada pika- ja lühiajalise mõtlemise konflikte. 
Üheks konflikti näiteks üleminekujuhtimisel on lühiajaliste poliitika eesmärkide ja tegevuste asetamine pikaajaliste (üks kuni kolm põlvkonda) eesmärkide konteksti. Nende konfliktide ületamine eeldab interaktiivset poliitikakujundamist ja kõikide huvirühmade osalemist.
Käpp

Käpp on looma (sh putuka) jala kõige alumine (küünistega) osa
Käppasid kasutab loom kõndimiseks, hõõrde suurendamiseks toetava pinnaga, saaklooma kinnihoidmiseks jne.
Käpp (täpsustus)

Sõna "käpp" võib tähendada erinevaid asju:
Július Torma

Július Torma (ungaripäraselt Gyula Torma; 7. märts 1922 Budapest – 23. oktoober 1991 Praha) oli Ungari, Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija, rahvuselt slovakk.
Torma oli kuuekordne Ungari meister aastatel 1941–1946 ning kokku kümnekordne Tšehhoslovakkia meister. Ta esindas aastatel 1942–1944 kümnel korral maavõistlustel Ungarit, 1946. aastal ühel korral Slovakkiat ja aastatel 1947–1955 kümnel korral Tšehhoslovakkiat.
Torma võitis Tšehhoslovakkia võistlejana kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks, osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Zygmunt Chychłale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Ramón Tapiale (Tšiili) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Torma osales Ungari võistlejana kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1942. aasta Euroopa meistrivõistlustel (Breslau, 1942), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Ferdinand Raeschkele (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Tšehhoslovakkia võistlejana võitis Torma kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 8. Euroopa meistrivõistlustel (Oslo, 1949) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks ning sai keskkaalus (kuni 73 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Erich Schöppnerile (Lääne-Saksamaa).
Lottsuru

Lottsuru ("Hemaris") on surulaste sugukonda kuuluv liblikaliste perekond.
Perekonda kuulub 17 liiki.
Eesti liigid.
Eestis elab kaks lottsuru liiki:
Nikolai (Leisman)

Nikolai (kodanikunimega Nikolai Leisman; 5. oktoober (23. september vkj) 1862 Neanurme – 27. aprill 1947 Penuja) oli eesti õigeusu vaimulik, Petseri kloostri ülem, Petseri vaimuliku seminari juhataja ja Petseri ülempiiskop.
Päritolu ja haridus.
Nikolai Leisman sündis Neanurme külas Lustivere õigeusu abikooli õpetaja Andrei Leismani ja tema naise Anna (sündinud Pere) pojana ning ristiti preester Aleksei Troitski poolt 7. oktoobril (vkj) Põltsamaa Pühavaimu kirikus Kuningamäel. Alghariduse omandas ta Lustivere õigeusu abikoolis ja õigeusu kihelkonnakoolis. Vaimuliku hariduse omandas ta 1873–1883 Riia vaimulikus koolis ja seminaris, lõpetades esimese järguga, ning Peterburi Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas 1887 usuteaduste magistri kraadiga . 13. septembril 1887 pühitseti ta Tallinna Issanda Muutmise kirikus diakoniks ja 14. septembril preestriks. 17. novembril 1934 valiti ta EÜS Põhjala auvilislaseks.
Teenistuskäik.
Leisman oli üks Riia Eesti Seltsi Imanta asutajaid ja liige 1881–1883 ning Peterburi Sõprade Salgakese (hilisem EÜS Põhjala) üks asutajaid ja liige 1883–1887. Ta oli 1894–1896 Haapsalu linnavolinik. Ta avaldas vaimuliku sisuga teoseid ning artikleid ajakirjades Virulane, Sakala, , Uus Elu jt.
Surm ja matus.
Nikolai Leisman suri 27. aprillil 1947 Penujal ning maeti Penuja kiriku lõunapoolse haarde seina äärde. 1979. aastal rüüstati tema haud ja tema põrm maeti ümber Penuja kalmistule.
Isiklikku.
Nikolai Leisman oli 1887. aastast abielus ülempreester Aleksander Poletajevi tütre Lidiaga. Tema vend Juhan Leisman oli õigeusu kösterkooliõpetaja ning teine vend Aleksei Leisman õigeusu preester. 2012. aastal uusmärtriks kuulutatud Nikolai Leisman oli tema vennapoeg.
Lapstööjõud

Lapstööjõud on alla 15-aastaste (Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) järgi) tööhõive ehk osalemine majandustegevuses osalise või täistööajaga. Lapstööjõud võib pärssida laste kehalist, sotsiaalset või vaimset arengut. Lapstööjõu kasutamine ohustab tulevaste põlvkondade võimet muutustega toime tulla. Eri riikides on kehtestatud erinevad vanusepiirangud, millest nooremaid lapsi tööle võtta ei tohi. Paljudes kolmanda maailma riikides on lapsed tööle võetud varases nooruses. Eriti kasutavad lapsi rahvusvaheliste korporatsioonide alltöövõtjad. Lapstööjõu kontrollimine ja reguleerimine on kolmanda maailma riikides väga raske, sest lapsed töötavad väljaspool ametlikult reguleeritud tööturgu.
Lapstööjõu kasutamine.
Kogu maailmas on 218 miljonit 5–17-aastast last. Neist 152 miljonit (88 miljonit poissi ja 64 miljonit tüdrukut) on lapstööjõu kasutamise ohvrid. Peaaegu pooled neist (73 miljonit) teevad ohtlikku tööd. Kõige rohkem kasutatakse lapstööjõudu Aafrikas (72,1 miljonit), 62,1 miljonit Aasias ja Vahemere piirkonnas, 10,7 miljonit Ameerika Ühendriikides, 1,2 miljonit Araabia maades ning 5,5 miljonit Euroopa ja Kesk-Aasia riikides. Lapstööjõudu kasutatakse eelkõige põllumajanduses (71%), mis hõlmab kalandust, metsandust, loomakasvatust, vesiviljelust kui ka elatus- ja kaubanduslikku kasvatamist; 17% teenustest ja 12% tööstussektoris.
Lapstööjõu kasutamist põllumajanduses on avastatud:
Lapstööjõu kasutamise kaotamine.
Tänapäeval on UNICEF ühinenud ILO-ga, et hoida ära laste tööjõu kasutamist. Valitsuste koostöös on UNICEF-i projekte rakendatud üle maailma. Seda selleks, et lapsed saaksid ohtlikust tööst eemalduda ja koolis käia. UNICEF töötab laste tööjõust mõjutatud riikides lapsi kaitsva keskkonna loomiseks – turvavõrgus, mis luuakse siis, kui valitsused ja kõik ühiskonnaliikmed teevad koostööd, et kaitsta lapsi igasuguse ebaseadusliku kasutamise vastu.
Bangladeshis aitas UNICEF luua keskusi, mis pakuvad tüdrukutele kooliharidust, harrastustegevusi ja tervishoiuteenuseid. Programmi põhikomponent eeldab vanemate veenmist, et toetada tüdrukute haridust ja tunnustada tulevaste kasutegurite olemasolu, koolitades sealseid inimesi sellistes asjades.
Marokos on UNICEF aidanud sadu lapsi eemaldada keraamika, vaipade kudumise ja nahktööstuse ekspluateerivast tööst.
Burkina Fasos eemaldas UNICEF kolmest kullakaevanduspiirkonnast 150 last, et õpetada peresid ja kogukondi kaevandamise ohtude eest.
UNICEF on töötanud laste tööjõu vähendamiseks ja kõrvaldamiseks, kasutades järgmisi strateegiaid:
Müoonium

Müoonium on eksootiline aatom, mis koosneb antimüüonist ja elektronist.
Ta avastati 1960. aastal ja ta keemiline sümbol on Mu. Kuna müüon on palju suurema massiga kui elektron, on müoonium ebastabiilne ja lühikese elueaga (2 µs). Selle aja jooksul suudab ta moodustada selliseid ühendeid nagu müooniumkloriid (MuCl) ja naatriummüoniid (NaMu). Tõelist müooniumit, mis koosneks müüonist ja antimüüonist, pole aga tänini avastatud.
1934. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1934. aasta maavõistlus poksis toimus 21. novembril Helsingis tollases Heimola maja saalis (praeguse aadressiga Yliopistonkatu 5; tollase aadressiga Hallituskatu 15). Soome võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Harald Freimuth (EST) – Reino Vauhkonen (FIN) 3 – 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Paavo Savolainen (FIN) – Boriss Gridin (EST) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Åke Karlsson (FIN) – Erich Taar (EST) 3 – 0
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Nikolai Stepulov (EST) – Arvo Siponen (FIN) 3 – 0
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Bruno Ahlberg (FIN) – Leopold Nieländer (EST) 3 – 0
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Aarne Järvinen (FIN) – Nikolai Kapustin (EST) KO 3
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Hannes Koivunen (FIN) – Ferdinand Koorits (EST) 3 – 0
Raskekaal (üle 79,4 kg): Bronislav Virsa (EST) – Gunnar Holmström (FIN) RSC 2
Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp

Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp on rahvastiku taastetüüp, mis on iseloomulik demograafilise ülemineku esimesele etapile. Sellisele taastetüübile on iseloomulikud suur sündimus ja suremus, loomulik iive kõigub nulli lähedal sõltuvalt loodusoludest ja haigustest. Traditsiooniline rahvastiku taastetüüp on iseloomulik primitiivsetele hõimudele ja vähim arenenud riikidele.
Nüüdisaegne rahvastiku taastetüüp

Nüüdisaegne rahvastiku taastetüüp ehk modernne rahvastiku taastetüüp on rahvastiku taastetüüp, mis on iseloomulik demograafilise ülemineku neljandale etapile. Sellisele taastetüübile on iseloomulikud väike sündimus ja suremus, loomulik iive on umbes null. Nüüdisaegne rahvastiku taastetüüp on iseloomulik Euroopa, Aasia ja Põhja-Ameerika kõrgelt arenenud riikidele.
Biograafiad (Ka)

Biograafiad (Ka) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle perekonnanimi algab tähtedega "Ka".
Biograafiad (Ma)

Biograafiad (Ma) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ma".
Rahvastiku vananemine

Rahvastiku vananemine on rahvastiku keskmise vanuse kasv laste osatähtsuse vähenemise ja vanurite osatähtsuse kasvu tõttu. 
Samuti nimetatakse rahvastiku vananemiseks demograafilise ülemineku kolmandat etappi. Sellele etapile on iseloomulikud sündimuse langus, väike suremus, mille tõttu loomulik iive väheneb peaaegu nullini. Rahvastiku vananemine on iseloomulik üsna kõrge arengutasemega arenenud maadele.
Noemi

Veronica Scopelliti (esinejanimega Noemi; sündinud 25. jaanuaril 1982 Roomas) on Itaalia laulja ja laulusõnade kirjutaja.
Orjanduslik kord

Orjanduslik kord on marksistliku teooria järgi ühiskonnakord, mis põhineb seadustatud orjusel. Terminit kasutatakse enamasti ajaloolises tähenduses, viidates eelkõige Vana-Lähis-Idale ja antiikajale. Marksistlikus ajalookäsituses on orjanduslik kord üks ühiskonna arenguetappe.
Tuntud orjanduslikud ühiskonnad on Vana-Egiptus, Sumer, Babüloonia ja Assüüria, Vana-Pärsia, Vana-Kreeka ja Vana-Rooma. Samas on orjandust praktiseeritud ka hilisematel aegadel, näiteks Ameerika Ühendriikide lõunaosariikides kuni Ameerika kodusõjani, ehkki toonast USA-d peetakse ühiskonnakorralt kapitalistlikuks. Samuti on orjandus olnud seaduslik paljudes ühiskondades, kus see oli kõrvaline ja polnud majanduse toimimise aluseks.
Pärisorjust, mis kehtestas talupoegade sunnismaisuse ning suures osas ka maaisandale kuulumise, ei peeta tavaliselt orjandusliku korra, vaid feodalismi tunnuseks.
Arabuko-Sokoke rahvuspark

Arabuko-Sokoke rahvuspark on 1990. aastal rajatud rahvuspark Keenias. See asub rannikul, 110 kilomeetrit Mombasast põhjas, ja on looduskaitse all riikliku metsakaitsealana.
6 ruutkilomeetri suurune rahvuspark moodustab vaid väikese osa Arabuko-Sokoke metsakaitsealast, mille loodeservas see paikneb. Ligi pool rahvuspargist jääb väljapoole metsakaitseala piiri, 2006–2007 rajatud elevanditara taha. Nüüdseks on selle asustanud kohaliku kogukonnad, nii et rahvuspargi piiri on raske leida. Rahvuspargist ei ole aga erilist abi metsa kaitsel, mis moodustab Ida-Aafrika rannikumetsa suurima säilinud osa (420 km²) ja kus on arvukalt endeemseid liike, sealhulgas imetajaid, linde ja taimi.
Metsakaitseala haldavad koos Keenia metsaamet (Kenya Forest Service), Keenia looduskaitseamet (Kenya Wildlife Service), Keenia rahvusmuuseum (National Museums of Kenya) ja Keenia metsauuringute instituut (Kenya Forest Research Institute) ja see on Keenia üks paremini kaitstud metsi. Algselt võeti see kaitse alla 1943. aastal Briti kroonimetsana ("Crown Forest"). Metsa ähvardab kohalike elanike maapuudus. Keenia looduskaitseamet teeb pargi kaitsel koostööd mitme kodumaise ja rahvusvahelise looduskaitseorganisatsiooniga.
Arabuko-Sokoke metsas on kolm metsatüüpi: segamets, "Brachystegia" ja "Cynometra". Igaüks neist kaitseb erinevaid taime- ja loomakooslusi.
Rahvuspargile lähim linn on Malindi.
Sokoke

Sokoke on küla Keenias Kilifi maakonnas.
Sokokest Arabukoni ulatub Arabuko-Sokoke mets.
Käsukorrapoliitika

Käsukorrapoliitika ehk top-down on ingliskeelne idioom, mis tähistab käsukorda, millele vastandub taotlus lahendada probleeme kodanike algatusel ja üldsuse osalemisel. Käsukorrapoliitika vastandnähtus on altpoolt tulev algatus ehk "bottom up".
Käsukorrapoliitika säästva arengu strateegia kontekstis tähendab valitsuse juhtrolli tugevdamist, saavutamaks näiteks soovitud eesmärke kiiremini.
Dow Jonesi jätkusuutlikkuse indeksid

Dow Jonesi jätkusuutlikkuse indeksid on 1999. aastal kasutusele võetud ülemaailmsed indeksid, mis mõõdavad jätkusuutlikkuse poole pürgivate ettevõtete finantstulemusi majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsete kriteeriumide alusel.
Valner Valme

Valner Valme (sündinud 7. juulil 1970 Paides) on eesti kultuurikriitik. 
Elulugu.
Ta on lõpetanud Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi ja Eesti Humanitaarinstituudi kultuuriteooria alal. 
Esimene töökoht ajakirjanikuna oli tabloidväljaandes Post, millele järgnesid kultuuritoimetaja ametid Liivimaa Kulleris, telelehes Nädal, Eesti Päevalehes ja Postimehes. Postimees jäi püsivamaks töökohaks (1999-2013) ja seal töötas Valme ka kultuuritoimetuse juhatajana.
Aastatel 2002–2023 oli ta Raadio 2 muusikasaadete tegijate seas: algul Koit Raudsepa saates uusi plaate tutvustades, alates 2018 eksperimentaalse elektroonilise muusika saate "Lift" autorina (saadet "Lift" teeb ta alates 2024. aastast IDA Raadios). 2013–2023 oli ta "Muusikanõukogu" liige. "Muusikanõukogu" (Raul Saaremets, Siim Nestor ja Valner Valme) otsustas lahkuda R2 eetrist detsembris 2023 ning jätkata 2024. aastal "Muusikanõunike" nime all tegevust Areeni taskuhäälingusaates Delfi Meedias, lisaks neile teeb saadet ka Merit Maarits. 
2019–2023 oli Vikerraadio kirjandussaate "Loetud ja kirjutatud" üks juhte. 
Aastatel 2013–2020 oli ta Eesti Rahvusringhäälingu (ERR) kultuuriportaali vastutav toimetaja (oli ka portaali algataja). 
2021. aastast töötab ta väljaande Edasi.org kultuuritoimetajana ja SA Kultuurileht veebitoimetajana. 
Ta on teinud kaastööd kümnetele väljaannetele.
Muud.
Osalenud mitmes muusikažüriis, sealhulgas Eesti Laul (2009–2018) ja Eesti Muusikaauhinnad (alates 2004). 
Tõlkinud, koostanud ja toimetanud raamatuid. Tema kirjatöid on ilunud ilukirjanduslikus kogumik "Psaikobilli" (koos Villem Valme, Janno Zõbini ja Kätlin Vainola loominguga).
2024 ilmus kogumik "Sireenid kõleda mere kaldal", kus on valik Valme arvustusi, mõtisklusi ja vestlusi.
Isiklikku.
Eluaegne melomaan.
Viljandi punkboheemühingu Ilusad Moodsad Idioodid asutajaliige (1988). 
Tema abikaasa on Rebekka Lotman. Neil on kaks poega ja tütar.
1933. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti–Soome 1933. aasta maavõistlus poksis toimus 12. novembril 1933 Tallinnas tollases Gonsiori tänava maneežis (hävinenud; praeguse aadressi järgi Gonsiori 3a kohal). Soome võitis tulemusega 4:4. Tulemus oli küll viigiline, aga sellisel puhul sai määravaks raskekaalu võit.
Ettevõtte ühiskondlik vastutus

Ettevõtte ühiskondlik vastutus ehk vastutustundlik ettevõtlus on kontseptsioon ja juhtimisvahend, mille alusel ettevõtted integreerivad sotsiaalsed ja keskkonnaeesmärgid vabatahtlikult oma tegevusse ning suhetesse huvirühmadega.
Ettevõtte ühiskondlik vastutus aitab parandada sotsiaalset sidusust, soodustab uuendust, arendab ettevõtluskultuuri ning tõstab ettevõtete ja riigi konkurentsivõimet. See tähendab seda, et mingi ettevõtte edukuse hindamiseks ei vaadata ainult finantstulemusi, vaid ka seda, kuidas ettevõte arvestab oma tegevuse sotsiaalset mõju ja ökoloogilist jalajälge. Eriti oluliseks peetakse seda, kui ettevõtte suudab jätkusuutlikkust ja eetilisust viljeledes edendada ka oma äriedu.
Vastutustundlik ettevõte on selline organisatsioon, mis tegutseb viisil, mis arvestab mitte ainult oma majanduslikke eesmärke, vaid ka sotsiaalse ja keskkondliku mõju kõrvalmõjusid. Selline ettevõte püüab tasakaalustada kasumi teenimise eesmärgid, töötajate heaolu, kogukonna huvid ja keskkonnakaitse, et saavutada pikaajaline positiivne mõju. Vastutustundlikkus võib hõlmata erinevaid aspekte, sealhulgas:
Keskkonnasõbralikkus: Ettevõte vähendab oma tegevuse keskkonnamõju, näiteks kasutab energiatõhusaid tehnoloogiaid, taaskasutab materjalide või panustab kliimamuutustega võitlemisse.
Sotsiaalne vastutus: Ettevõtte tegevus on suunatud kogukondade heaolu parandamisele. See võib hõlmata kohaliku tööjõu toetamise, töötajate õiguste kaitsmise ja ühiskondlike projektide rahastamise.
Töötajate heaolu: Vastutustundlikud ettevõtted väärtustavad oma töötajaid, pakuvad neile õiglast palka, head töötingimusi ja arenguvõimalusi, samuti edendavad mitmekesisust ja kaasavust.
Eetiline äri: Ettevõte järgib ausaid äritavasid, väldib korruptsiooni ja ausalt suhtleb kõigi oma sidusrühmadega, olles läbipaistev oma tegevustes.
Pikaajaline väärtus: Vastutustundlikud ettevõtted mõtlevad kaugemale lühiajalistest kasumimarginaalidest ja keskenduvad pikaajalisele kestlikkusele ning väärtuse loomiseks mitte ainult investoritele, vaid ka laiemale ühiskonnale.
Vastutustundlik ettevõtlus ei ole lihtsalt reklaamitrikk – see on teadlik lähenemine, mille eesmärk on saavutada tasakaal looduse, inimese ja majanduse vahel, olles samas edukas ja kasumlik.
Wismari tänav

Wismari tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis.
Wismari tänav algab ristmikult Toompea tänavaga, piirneb põhja poolt Hirvepargiga, ristub Toompuiestee, piirneb Falgi pargiga, ristub Artur Kapi tänava, Koidu tänava, Villardi tänava ning lõppeb Tehnika tänavaga ristudes.
Hirvepark
Ajalugu.
Wismari tänav on nimetatud 17. sajandi lõpul samas asunud kaitseehitise järgi – seal asus siis Wismari raveliin.
1867. aastal valmis Wismari tänaval arhitekt Ferdinand Kordese projekti järgi Toomvaestekooli uus hoone Wismari tänav 15. Selle kooli järgi nimetati 19. sajandi viimasel veerandil praegust Wismari tänavat Vaestekooli tänavaks või Toom-Vaestekooli tänavaks.
Aastatel 1950–1987/9 kandis tänav Nõukogude teadlase Ivan Mitšurini auks Mitšurini tänava nime.
Mare Pork

Mare Pork (neiuna Mare Metssoo; sündinud 17. aprillil 1950) on eesti psühholoog, psühhoterapeut ja koolitaja.
Haridus.
Mare Pork on lõpetanud 1968. aastal Tallinna 10. Keskkooli kuldmedaliga. Seejärel õppis ta Tartu Riikliku Ülikoolis psühholoogiat, neljandast kursusest (1971) läks üle Moskva Riiklikku Ülikooli. Moskvas kaitses ta 1977. aastal väitekirja "Исследование межполушарной асимметрии в процессе стереоскопического восприятия" ja sai psühholoogiakandidaadi kraadi. Hiljem on ta end täiendanud Inglismaal ja Ameerika Ühendriikides, sealhulgas stažeerinud Middletowni Nõustamiskeskuses ja Yale'i Ülikoolis.
Töö.
Mare Pork on alates 1977. aastast töötanud teaduri ja/või õppejõuna Tallinna Pedagoogilises Instituudis / Tallinna Ülikoolis, 2023. aastast on ta kliinilise psühholoogia emeriitprofessor. 
Aastatel 1992–1997 töötas ta juhtiva konsultandina ka personaliotsinguettevõttes Fontes PMP AS. Alates 1997. aastast juhib ta enda asutatud konsultatsioonifirmat HR Consulting. Pork on teinud psühholoogiakoolitusi Invictas, Äripäeva koolituskeskuses jt koolitusfirmades. 
Lisaks paljudele Eesti ettevõtete tippjuhtidele on ta psühholoogina nõustanud ka tippsportlasi Kristina Šmiguni ja Kaia Kanepit.
Ühiskondlik tegevus.
Ta on kuulunud Heateo Sihtasutuse nõukokku.
Aimeartiklid.
Mare Porgi psühholoogiateemalisi artikleid on ilmunud ajakirjades Director, Pere ja Kodu, Eesti Naine, Kirke jts. Ta on kirjutanud eessõna Shere Hite'i raamatu "Seks ja äri" eestikeelsele tõlkele (Tartu: Fontese Kirjastus, 2001) ja järelsõna Richard Lepsingeri raamatu "360° tagasiside kasutamise kunst ja teadus" tõlkele (Tallinn: Tänapäev, 2004).
Tööhõive

Tööhõive on inimeste hõive riigi majanduses. Tööhõivet iseloomustavad tööhõive määr ja tööhõive struktuur. 
Tööhõive määr.
Tööhõive määr on hõivatud inimeste osatähtsus tööealises rahvastikus. 
Tööhõive määr Eestis aastatel 1997–2023 (vanuserühm 15–64)
Soomes oli 15–64-aastaste tööhõive määr 2022. aastal 73,8%. Saksamaal samas vanuserühmas 2023. aastal 77,2%.
Tööhõive struktuur.
Tööhõive struktuuri iseloomustab eri sektorites hõivatud inimeste osatähtsus. Tööhõive struktuur näitab riigi majanduse arengutaset. Arengumaade elanikud on hõivatud peamiselt põllumajanduses, kõrgelt arenenud riikides teeninduses.
Tööhõive struktuur Eestis aastatel 1989–2010 (%)
Rahvastikupüramiid

Rahvastikupüramiid on graafiline kujutis, mis näitab eri vanuserühmade jaotust soo kaupa mingi piirkonna (tavaliselt riigi või maailma regiooni) rahvastikus. 
Rahvastikupüramiid koosneb kahest külge pidi kokku puutuvast tulpdiagrammist, X-teljel on märgitud rahvastiku osakaal protsentides ja Y-teljel on märgitud vanuserühma vanusevahemik. 
Rahvastikupüramiidid on kõige efektiivsem variant rahvastiku soolise-vanuselise struktuuri graafiliseks kujundamiseks.
Kevin Davies

Kevin Davies (sündinud 1960 Londonis) on Briti päritolu molekulaargeneetik ja teaduskirjanik. 
Ta õppis Oxfordi Ülikoolis biokeemiat ja sai doktorikraadi Londoni Ülikooli St Mary’s Hospital Medical Schoolist inimgeneetikas. Pärast järeldoktorina töötamist Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja Harvard Medical Schoolis võeti ta 1990. aastal tööle Londonis ajakirja Nature toimetusse.
Ta oli juhtiva geneetikaajakirja Nature Genetics asutajaid (1992) ja toimetaja, hiljem oli Bio-IT World Magazine'i asutajaid ja toimetaja.
Praegu elab Davies Lexingtonis Massachusettsis.
André Breton

André Breton (19. veebruar 1896 – 28. september 1966) oli prantsuse proosakirjanik ja luuletaja.
1924 koondas ta veel dadaistide hulka kuuluvana enda ümber sürrealistide koolkonna, mille keskpunktiks oli Pariis. Teda on nimetatud sürrealismi teoreetikuks. Sürrealistide koolkonda kuulusid näiteks Paul Éluard, Louis Aragon ja Max Ernst.
Matti Reimann

Matti Reimann (sündinud 6. detsembril 1943 Tallinnas) on eesti pianist ja pedagoog.
Ta õppis klaverit Tallinna Konservatooriumis professor Bruno Luki ja Peterburi Konservatooriumis professor Nadežda Golubovskaja klaveriklassis. Ta on õppejõud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.
Haridus.
Matti Reimann lõpetas 1958 Tallinna Lastemuusikakooli klaveri erialal Linda Tambergi juhendamisel. 1962 lõpetas ta Tallinna Muusikakooli, kus õppis klaverit samuti Linda Tambergi ning löökpille Kristjan Vestre ja Kalju Terasmaa klassis. Aastatel 1967–1969 täiendas Reimann end Peterburi Konservatooriumis klaveri erialal Nadežda Golubovskaja ja dirigeerimise erialal Nikolai Rabinovitši juures. Aastatel 1973–1975 täiendas Reimann end Moskvas Gnessinite nimelises Muusikapedagoogikainstituudi assistentuur-stažuuris kammeransambli erialal, kus õppis Valeri Samoljotovi juhendamisel.
Töö.
Väga hea ansamblistina valis Tallinna Konservatooriumi nõukogu ta 1979. aastal kammeransambli kateedri juhatajaks, kellena töötas 1990. aastani. Seejärel asus tööle kammeransambli kateedri õppejõuna. Alates 1999. aastast on Matti Reimann Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor.
Tegevus interpreedina.
Järjepidevat kontserttegevust alustas Matti Reimann 1963. aastal. 1968. aastal tuli ta vabariikliku pianistide konkursi laureaadiks. Matti Reimann on esinenud Saksamaal, Lätis, Leedus, Norras, Bulgaarias, Hispaanias, Andorras, Venemaal ja Soomes. Soolokontsertide kõrval on olnud tähtis osa tema tegevuses sümfooniakontsertidel, eriti koostöö Neeme Järviga. Ta on mänginud Beethoveni, Mozarti, Bachi, Haydni, Liszti, Griegi, Šostakovitši, Artur Lemba, Eugen Kapi, Ester Mägi, Harri Otsa klaverikontserte. Matti Reimannil on erline roll Eesti heliloojate teoste esitajana. Ta on olnud mitmete Harri Otsa, Eugen Kapi, Raimo Kangro, Jaan Räätsa ja Villem Reimanni teoste esmaesitaja. Matti Reimann on esinenud mitmesugustes kammeransamblites, tihedam koostöö seob teda oma venna Tõnu Reimanniga, kellega koos on antud umbes 2000 loengkontserti ja esinetud telesaadetes (nt ETV "Pildid näituselt"). Koostööd on Reimann kammermuusikuna teinud ka Jaan Õuna, Hannes Altrovi, Imbi Kuuse ja Toomas Velmetiga.
Pedagoogiline tegevus.
Tähtis koht Matti Reimanni elutöös on pedagoogilisel tegevusel kammeransambli õppejõuna. Tema kammeransambli klassist on välja kasvanud palju tugevaid ansambliste. Professor Matti Reimanni õpilased on näiteks Ebe Müntel, Jorma Toots, Leonora Palu, Lembit Orgse. Klaveriduo Kai Ratassepp-Mati Mikalai on Matti Reimanni juhendamisel võitnud I preemia Münchenis toimunud 49. ARD (Saksamaa Ringhäälingute Ühenduse) muusikakonkursil (2000), ühel mainekamal omasuguste seas.
Isiklikku.
Matti Reimanni isa oli helilooja Villem Reimann ja vend viiuldaja Tõnu Reimann.
Tsirgu mänd

Tsirgu mänd (ka "Kalmõpettäi") on looduskaitsealune mänd Võrumaal Setomaa vallas Tsirgu külas. Ümbermõõt umbes 3 m, kõrgus 12 m. Mänd asub vanal kalmistul, mis on kaitse all arheoloogiamälestisena.
Nii nagu Meremäe männid, tähistab ka Tsirgu mänd ajaloolise kalmistu asukohta (Tsirgu küla kalmistu). Tänapäeval seda kohta enam kalmistuna ei kasutata ning piirkonna inimesed kasutavad kalmistuna Obinitsa või Miikse kalmistut, varem ka Taelova kalmistut. Tsirgu mänd asub Meremäe-Andrikova tee 2,6. kilomeetril Männi kinnistul keset põllumassiivi. Mänd asub teest 44 meetri kaugusel kirdes. Männist 500 meetri kaugusel Meremäe poole asub Ulaskova tsässon.
Meremäe männid

Meremäe männid on looduskaitsealused männid Võrumaal Setomaa vallas Meremäe külas. Puid on kolm tükki. Ümbermõõdud 2,7, 2,3 ja 2,2 m, kõrgused vastavalt 17, 15 ja 16 m. Männid asuvad Kalmo kalmistul, mis on arheoloogiamälestis.
Meremäe männid asuvad Võru-Petseri maantee ääres, tänase Serga küla piiri läheduses, teest 40 meetri kaugusel ning arvatavalt tähistavad piirkonna ajalooliselt suurema küla, Serga külakalmistu asukohta. Tänapäeval seda kohta enam kalmistuna ei kasutata ning piirkonna inimesed kasutavad kalmistuna valdavalt Obinitsa või Miikse kalmistut, varem ka Taelova kalmistut. Mändide juurest mööda minev Võru-Petseri maantee oli enne Eesti-Vene kontrolljoone (piiri) kehtestamist aktiivses rahvusvahelises kasutuses, kuna viis üle piiri Venemaale, Petserisse. Nüüd on Petserisse viival teel asunud Kitse piiripunkt suletud ja rahvusvahelist liiklust sellel teel enam ei toimu. Männid asuvad haritava põllumassiivi keskel, põllusaarel ja neile pääseb ligi üle põlluma, mändide juurde teed ei vii. Teisel pool Võru-Petseri maanteed, 130 meetri kaugusel asub arhitektuurse maamärgina kaks kohalikust dolokivist omalaadset kaks silotorni.
1932. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1932. aasta maavõistlus poksis toimus 11. detsembril Helsingis tollases Heimola maja saalis (praeguse aadressiga Yliopistonkatu 5; tollase aadressiga Hallituskatu 15). Soome võitis 6:2.
Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg): Karl Käbi (EST) – Matti Savolainen (FIN) 2 – 1
Kukk-kaal (kuni 118 naela ehk 53,5 kg): Paavo Savolainen (FIN) – Paul Vassilevski (EST) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg): Taito Kauranen (FIN) – Erich Taar (EST) 2 – 1
Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg): Walfrid Resch (FIN) – Nikolai Stepulov (EST) 2 – 1
Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg): Leopold Nieländer (EST) – Olavi Suhonen (FIN) 2 – 1
Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg): Aarne Järvinen (FIN) – Elmar Mike (EST) TKO 2
Poolraskekaal (kuni 175 naela ehk 79,4 kg): Hannes Koivunen (FIN) – Erhard-Alfons Misler (EST) 3 – 0
Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg): Gunnar Bärlund (FIN) – Edward Pitka (EST) KO 1
1931. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti–Soome 1931. aasta maavõistlus poksis toimus 4. detsembril Tallinnas tollases Grand Marina kinos (hävinenud; selle kohal on Vene Kultuurikeskus, praeguse aadressiga Mere pst 5). Soome võitis tulemusega 6:2.
Jaana Pelkonen

Jaana Maarit Pelkonen (sündinud 27. jaanuaril 1977 Lahtis) on Soome poliitik ja ajakirjanik.
Ta kuulub Rahvuslikku Koonderakonda. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta 5897 häälega Eduskunna liikmeks..
Pelkonen õppis Helsingi Ülikoolis. Ta töötas saatejuhina raadiojaamas Radio Voima aastatel 1995–1997. 
Ta oli Eurovisiooni lauluvõistluse kommentaator 2005–2010. Soome Eurovisiooni eelvõistluse saatejuht alates aastast 2005 .
Aastal 2007 Helsingis toimunud Eurovisiooni lauluvõistlusel oli Pelkonen koos Mikko Leppilampiga õhtujuht.
Củ Chi tunnelid

Củ Chi tunnelid on tunnelite süsteem Vietnamis Hồ Chí Minhi linnast 70 km loodes. Need on osa suuremast tunnelite võrgustikust, mis Vietnami sõja ajal rajati.
Algselt oli tunneleid rohkem, kuid tänapäeval on riigi kaitse all 121 km. Tunnelite ääres on ruumid, kus asusid haiglad, köögid, magamistoad, konverentsiruumid, laskemoonalaod.
Tänapäeval on tunnelid turistidele avatud.
Ulrika Jonsson

Eva Ulrika Jonsson (sündinud 16. augustil 1967 Sollentuna vallas) on rootsi päritolu Suurbritannia telesaatejuht. 
Aastal 1998 Birminghamis toimunud Eurovisiooni lauluvõistlusel oli Jonsson koos Terry Woganiga õhtujuht.
Aḩmad Walī Karzay

Aḩmad Walī Karzay (1961 – 12. juuli 2011 Kandahār) oli Afganistani poliitik, president Ḩāmid Karzay isapoolne poolvend.
Ta juhtis Kandahāri provintsi nõukogu alates 2005. aastast kuni surmani. Ta oli ka popalzai hõimu pealik.
Varem elas ta Chicagos, kus juhatas perekonnale kuuluvat restorani. USA-sse saabus ta Pakistani kaudu Nõukogude-Afganistani sõja ajal. USA-s ta abiellus ning abielust sündisid kaks poega ja kolm tütart. Afganistani läks ta tagasi pärast Ţālebāni kukutamist 2001.
Karzay oli Kandahāris üks USA võtmeliitlasi ja tal oli USA vaikival heakskiidul Kandahāris nii suur võim, et teda nimetati Kandahāri sisuliseks kuberneriks.
Vaenlased on teda süüdistanud nii poliitilises korruptsioonis, Luure Keskagentuuri palgal olemises, valimistulemuste võltsimises 2009. aasta Afganistani presidendivalimistel kui ka uimastikaubanduse organiseerimises.
Karzay tappis kodus ta enda ihukaitsja Sardār Moḩammad. Ţālebān võttis vastutuse tema tapmise eest endale. Mõrv toimus hetkel, kui Karzay oma vannitoast väljus. Teised ihukaitsjad lasid Moḩammadi kohe maha.
George Michael

George Michael (kodanikunimega Georgios Kyriacos Panayiotou (kreeka: "Γεώργιος Κυριάκος Παναγιώτου", Geórgios Kyriákos Panagiótou); 25. juuni 1963 East Finchley, Põhja-London – 25. detsember 2016 Goring, Oxfordshire) oli inglise laulja ja helilooja. Enne soolokarjääri tegutses koos Andrew Ridgeleyga ansamblis Wham!. 
Tema isa Kyriacos Panayiotou kolis Küproselt Inglismaale 1950. aastatel ja võttis nimeks Jack Panos. Michaeli ema Lesley Angold oli inglise tantsija, kelle ema oli juut.
Oxfordshire'i koroneri Darren Salteri sõnul suri Michael 25. detsembril 2016 nõrgenenud südame ja kahjustunud maksa tõttu. Michael on maetud Põhja-Londoni Highgate'i kalmistule.
Wham!

Wham! on Briti popansambel, mille asutasid George Michael ja Andrew Ridgeley. Ansambel tegutses aastatel 1981–1986.
Ansambli tuntumad lood on "Wake Me Up Before You Go-Go", "Careless Whisper", "Last Christmas" ja "Freedom".
Lennuk (purjekas)

Lennuk on Finngulf 44 klassi bermuuda luup-taglasega avamere kiiljaht, mis läbis 16. oktoobrist 1999 kuni 19. märtsini 2001 jahtkapten Mart Saarso juhtimisel Kaugpurjetamise Seltsi Thetis projekti "Eesti lipp ümber maailma" raames kõik Maa meridiaanid, liikudes mööda looduslikke veeteid, olles teine jahtlaev, mis Eesti lipu all ümber Maa seilas.
Purjeka konstrueeris Håkon Södergren, kere ehitati Soomes ja ehitus lõpetati Saare Paadis Nasval Saaremaal. Pileri Leppik ristis jahi 29. mail 1999 Nasva jahtklubi kail.
Purjeka peamised mõõtmed:
Aastatel 2003–2007 sõitis Lennuk nime "La Familia" all teist korda ümber maailma. Lennukiga on ümber maailma sõidetud kolmel korral.
Katamaraani Nordea pardal olnud eestlased kohtasid La Familiat 6. juulil 2011 Neiafu sadamas.
Meedia.
Lennuki ümbermaailmareisist on režissöör Jaanus Nõgisto käe all valminud dokumentaalfilmid "Eesti lipp ümber maailma" (2001) ja "Eesti lipp ümber maailma 25" (2024).
Pistikühendus

Pistikühendus ehk pistmik (ka konnektor) on elektrotehnikas ühendatav ja lahutatav kontakt elektrilise või optilise ühenduse loomiseks (näiteks signaalide, andmete edasijuhtimiseks ja elektrivoolu andmiseks). Terminit konnektor kasutatakse ka pistiku (harvemini pesa) tähenduses. Pistikühendus kuulub riistvaralise osana paljude liideste koosseisu ja kannab siis selle liidese nime, näiteks HDMI-liidese HDMI-pesa.
Pistikühendus koosneb kahest poolest – pistikust ja pistikupesast. Tavaliselt on pistik kaabli (juhtme) küljes ja pesa seadme küljes või seinas (näiteks kaabeltelevisiooni-pistikupesa). Mõnel juhul võivad pistmiku mõlemad pooled olla kaabli otsas (jätkupistmikul).
Pistikühenduse ühel poolel on väljaulatuvad tihvti-, liistaku- või silindrikujulised kontaktid ja teisel poolel aukudes (või ühises avas) haardkontaktid. Vastavalt kasutatakse nimetusi "isaspistik" ja "emaspistik" ning "emaspesa" ja "isaspesa". On olemas ka mõlemasoolisi pistikühendusi (inglise keeles "hermaphroditic connectors"), mille mõlemad ühenduspooled on ühesugused.
Lihtsamad pistikühendused püsivad koos hõõrdumisega, keerukamad sisaldavad lahtitulemise vältimiseks fikseerimisseadiseid (nt bajonettühendust, keermesliidet, kruviliidet vms). Seadis võib sisaldada elemente ühenduse kontrolliks ja indikatsiooniks. 
Koduelektroonika, andmeside ja arvutitehnika seadmeis on kasutusel mitmesuguse otstarbe ning ehitusega konnektoreid toitevoolu ja eri liiki signaalide jaoks, näiteks:
Saimi Hoyer

Saimi Hoyer (neiupõlvenimega Nousiainen; sündinud 18. juunil 1974 Helsingis) on soome fotomodell.
Tema vanemad on näitlejad Soila Komi ja Jyrki Nousiainen. Ta on abielus Thomas Hoyeriga. Neil on kaks last.