Stefanija Turkevõtš-Lukijanovõtš

Stefanija Turkevõtš-Lukijanovõtš (ukraina keeles Стефанія Іванівна Туркевич-Лукіянович; 25. aprill 1898 Lviv, Austria-Ungari – 8. aprill 1977 Cambridge, Ühendkuningriik) oli ukraina helilooja, pianist ja muusikateadlane, ukraina esimene naishelilooja. 
Tema teosed olid Nõukogude ajal Ukrainas keelatud.
Lapsepõlv.
Stefanija vanaisa (Lev Turkevõtš) ja isa (Ivan Turkevõtš) olid preestrid. Tema ema Sofija Kormošiv oli pianist ja õppis koos Karol Mikuli, Vilém Kurzi ja Solomija Krušelnõtskaga. Kogu pere oli musikaalne ja kõik mängisid pilli. Stefanija mängis klaverit, harfi ja harmooniumi. Hiljem meenutas helilooja oma lapsepõlve ja armastust muusika vastu:
Õpingud.
Stefanija alustas muusikaõpinguid koos Vassõl Barvinskõiga. Aastatel 1914–1916 õppis ta Viinis pianistiks koos Vilém Kurziga. Pärast I maailmasõda õppis ta Adolf Chybiński juures Lvivi ülikoolis ja osales ka tema muusikateooria loengutel Lvivi konservatooriumis.
1919. aastal kirjutas ta oma esimese muusikalise teose - liturgia, mida esitati mitu korda Püha Jüri katedraalis Lvivis. 
1921. aastal õppis ta Guido Adleri juures Viini ülikoolis ja Joseph Marxi juures Viini muusika- ja etenduskunstide ülikoolis, mille ta lõpetas 1923. aastal õpetaja diplomiga. 
1925. aastal abiellus ta Robert Lisovskõiga ja reisis temaga Berliini, kus ta elas aastatel 1927–1930. Seal õppis ta Arnold Schönbergi ja Franz Schrekeri juures. Sel perioodil, 1927. aastal, sündis tema tütar Zoja. 
1930. aastal reisis ta Prahasse, kus õppis Zdeněk Nejedlý juures Karli ülikoolis ja Otakar Šíni juures Praha konservatooriumis. Ta õppis ka kompositsiooni Vítězslav Nováki muusikaakadeemias. 1933. aasta sügisel õpetas ta klaverit ja sai ansambli saatjaks Praha konservatooriumis. 1934. aastal kaitses ta doktorikraadi väitekirja Ukraina folkloori teemal. 1934. aastal sai ta doktorikraadi muusikateaduses Ukraina Vabaülikoolis Prahas. Temast sai esimene doktorikraadiga Ph.D naine Galiitsias (mis oli siis osa Poolast).
Naasnud Lvivi, töötas ta 1934. aastast kuni Teise maailmasõja alguseni muusikateooria ja klaveriõpetajana Lvivi konservatooriumis ja sai Ukraina kutseliste muusikute liidu liikmeks.
Teine maailmasõda.
1939. aasta sügisel pärast Nõukogude okupatsiooni Lääne-Ukrainas, töötas Stefanija juhendajana ja kontsertmeistrina Lvivi ooperimajaja juures. 1940–1941 oli ta Lvivi konservatooriumi dotsent. Pärast konservatooriumi sulgemist Saksa okupatsiooni ajal jätkas ta õpetamist riiklikus muusikakoolis. Kevadel 1944 lahkus ta Lvivist Viini. Nõukogude võimu eest põgenedes kolis ta 1946. aastal lõunasse Austriasse ja sealt edasi Itaaliasse, kus tema teine abikaasa Nartsiz Lukijanovõtš oli Suurbritannia arst.
Inglismaal.
1946. aasta sügisel kolis Stefanija Suurbritanniasse ja elas seal Brightonis (1947–1951), Londonis (1951–1952), Barrow Gurneys (Bristoli lähedal) (1952–1962), Belfastis (Põhja-Iirimaal) (1962–1973) ja Cambridge'is (aastast 1973).
1940. aastate lõpus naasis ta heliloomingu juurde. Aeg-ajalt tegutses ta uuesti pianistina, eriti 1957. aastal Inglise ukraina kogukondade kontserdisarjas ja 1959. aastal klaverimuusika kontserdil Bristolis. Ta oli Briti naisheliloojate ja muusikute seltsi (mis eksisteeris kuni 1972. aastani) liige.
Tema ooperit "Oksana süda" esitati 1970. aastal Winnipegi (Kanadas) Sajandi kontserdisaalis tema õe Irena Turkevycz-Martyneci kunstilisel juhtimisel. 
Helilooming.
Sümfoonilised teosed.
1. Sümfoonia nr. 1 - 1937 
2. Sümfoonia nr. 2 (a) - 1952 
2. Sümfoonia nr. 2.b punkt (2. versioon) 
3. Sümfoniett - 1956 
4. Kolm sümfoonilist visandit - 3-го травня, 1975 
5. Sümfooniline poeem «La Vitа» 
6. Kosmosesümfoonia - 1972 
7. Süit topeltkeelpilliorkestrile 
8. Fantaasia topeltkeelpilliorkestrile
Balletid.
9. Närtsinud kätega tüdruk - Bristol, 1957 
10. Kaelakee 
11. Kevad - (Laste ballett) 1934–5 
12. "Metsanümf" (a)- 1964–7 - Belfast 
12. "Metsanümf" (b)- 1964–7 - Belfast 
13. Hernehirmutis - 1976
Ooper.
14. Metsanümf (lõpetamata) põhineb Lesja Ukrainka metsalaulul
Lasteooperid.
15. Tsaar Ohh ehk Oksana süda - 1960 
16. Noor kurat 
17. Köögiviljaplats (1969)
Kooriteosed.
18. Liturgia 1919 
19. Psalm Šeptõtskile 
20. До Бою 
21. Триптих 
22. Колискова (А-а, котика нема) 1946
Kammerinstrumentaalteosed.
23. Sonaat viiulile ja klaverile 1935 
24. a) Keelpillikvartett 1970
24. b) Keelpillikvartett 1960 - 1970
25. Trio viiulile, viiulile ja tšellole 1960 - 1970
26. Квінтет для двох скрипок, альта, віолончела фортепіано 1960 - 1970 - Klaverikvintett 2 viiulile, aldile ja ...
27. Trio flöödile, klarnetile 1972
Klaveriteosed.
28. Variatsioonid Ukraina teemal 1932
29. Fantaasia: Süit klaverile Ukraina teemadel 1940 
30. Ekspromt 1962 
31. Grotesk 1964 
32. Mäesviit 1966 - 1968 
33. Etenduste tsükkel lastele 1936 - 1946 
34. Ukraina laulud ja Štšedrivka 
35. Hea sõnum 
36. Jõulud Harlequiniga 1971
i. Süda - soololaul orkestriga 
ii. Lorelei - jutustaja, harmoonium ja klaver 1919 - sõnad Lesja Ukrainka 
iii. Mai - 1912 
iv. - Rahvalaulude teemad 
v. - Iseseisvuse väljak - klaveripala 
vi. - Не піду до леса з конечкамі - Лемківська пісня - Lemko laul häälele ja keelpillidele
Pärand.
Tema kompositsioonid on kaasaegsed, kuid meenutavad Ukraina rahvalaule, kui need pole ekspressionistlikud. Ta jätkas heliloomingu loomist 1970. aastateni. Stefanija Turkevõtš suri 8. aprillil 1977 Inglismaal Cambridge'is.