tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lumpenproletariaat

Lumpenproletariaat (saksa keeles "Lumpenproletariat" &lt; "Lumpen" - 'kalts') on kaltsakproletariaat, deklasseerunud kiht antagonistlikus, eelkõige kapitalistlikus, ühiskonnas: hulkurid, pätid, kerjused, vargad, röövlid, prostituudid jne. Isikud, kes on kaotanud kõik põhilised "kõrgemate" klasside tunnused; "allakäinud", ühiskonna seadusi ignoreerivad isikud. 
Koos väikekodanluse ja intelligentsiga moodustab ta anarhismi sotsiaalse baasi. Karl Marxi ja Friedrich Engelsi käsitluse kohaselt "vana ühiskonna põhjakihi kõdunemise passiivne saadus". ENE, 1971: "K-i [kaltsakproletariaati] iseloomustab poliitiline ja sotsiaalpsühholoogiline ebapüsivus, võimetus organiseeritud poliitiliseks võitluseks ja kaldumine avantürismi."
Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskond

Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskond oli Tartu Ülikooli teaduskond, mis tegeles matemaatika ja informaatika õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asus Tartus aadressil Liivi tänav 2 ning see liideti 2016. aasta alguses ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonnaga.
Teaduskonna viimane dekaan oli Tõnu Kollo ja viimane prodekaan Varmo Vene.
Ajalugu.
Teaduskond moodustati 1967 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna lahutamisel matemaatikateaduskonnaks ja füüsika-keemiateaduskonnaks. Selle viimane nimi oli teaduskonnal alates 2001. aasta veebruarist.
Struktuur.
2010. aasta seisuga hõlmas matemaatika-informaatikateaduskond kolme instituuti:
Früügia

Früügia oli vanaaja maakond ja kuningriik Väike-Aasia loodeosas. Klassikalisel ajajärgul oli seal kuningriik.
12. sajandil eKr asustasid Anatoolia keskplatool endise Hetiidi suurriigi tuumikaladel Balkanilt tulnud hõimud, früüglased. Früüglased kuulusid tõenäoliselt indoeurooplaste hulka ja olid, kui uskuda kreeka ajaloopärimust, tunginud Väike-Aasiasse Euroopast umbes Trooja sõja aegadel.
Früügia, mille pealinn oli Gordion, Früügia õitseaeg langes 8. sajandisse eKr, kui valitses kuningas Midas. Midase võimupiirid puutusid Anatoolia kaguosas kokku Assüüria omadega, lääne pool Anatoolias olid Midasel küllalt tihedad suhted kreeklastega. 
Gordion Anatoolia keskplatoo loodeserval arenes 9. – 8. sajandil eKr tugevalt kindlustatud ja küllalt rahvarohkeks keskuseks. Hiljemalt 8. sajandil võtsid früüglased kasutusele foiniikia tähestikust tuletatud kirja.
7. sajandil eKr purustasid Früügia kimmerlased, kelle tagasitõrjumiseks lõi järgnenud samanimeline kuningas Midas liidu Assüüria kuninga Sargon II-iga. Gordion purustati kimmerlaste poolt ja Midas tappis end. Seejärel langesid Früügia alad Lüüdia ja hiljem Ahhemeniidide Pärsia võimu alla.
Makedoonia valitseja Aleksander Suure vallutuste ajal liideti alad Aleksander Suure impeeriumisse ja 2. sajandil eKr langes Früügia Pergamoni ja 133 eKr Vana-Rooma võimu alla Väike-Aasia provintsina.
Lüüdia

Lüüdia oli vanaaja ajalooline piirkond ja kuningriik Väike-Aasia lääneosas. Lüüdia elanike etniline päritolu on teadmata, nad kuulusid indoeuroopa Anatoolia keelegruppi, kuid arheoloogiliste väljakaevamiste tulemusel on tuvastatud hetiidide tugev mõju nende arengus.
Lüüdia asus Väike-Aasia lääneosas Kaaria ja Müüsia vahel. Lüüdia pealinn Sardeis jäi Egeuse rannikust ainult u 150 km sisemaa suunas. Varaseimad teated Lüüdia kuningriigi kohta pärinevad umbes 1200 aastast eKr. 1000 aasta paiku eKr langes Lüüdia Früügia võimu alla. 
7. sajandil eKr seda vormiti Lüüdias maailma esimesed kulla ja hõbeda sulamist, elektronist mündid ja hiljemalt 7. sajandiks võtsid lüüdlased omaks foiniikia tähestikul põhineva kirja.
Lüüdia kuningriik oli ka kimmerlaste ründeobjektiks, kelle tagasitõrjumiseks lõi Lüüdia kuningas Gyges (u 680–650 eKr) liidu Assüüria kuninga Assurbanipaliga, kuid astus esialgse edu järel liitu hoopis Assüüriast lahku löönud Egiptuse valitseja Psamtikuga, sai seejärel kimmerlastelt rängalt lüüa ja hukkus. Kuigi tema järglane (u 650–615 eKr) Ardys taastas liidu Assüüriaga, ei hoidnud see ära Sardise rüüstamist kimmerlaste poolt. 
Umbes 600 eKr laienes Lüüdia kuningriik Egeuse mere ja Halyse jõeni, vallutades Früügia, Kaaria, Troasi ja Müüsia, ning hoidis tähtsamaid Musta mere kaubateid enda kontrolli all. 
6. sajandi alguseks eKr allus Lüüdia kuningale kogu Anatoolia lääneosa ning 6. sajandi keskel eKr sundis Lüüdia kuningas teisi Väike-Aasia Joonia linnriike maksma tribuuti. Kuningas Alyattese ajal (u 600–560 eKr) toimunud sõda Meedia kuninga Kyaxaresega lõppes 585. aastal rahu ja liidulepingu sõlmimisega. Rahu- ja liidulepinguga jäi Anatoolia läänepoolne osa Lüüdiale. Viimasele Lüüdia kuningale Kroisosele (560–546 eKr) allusid peaaegu kõik Kreeka linnad Anatoolia läänerannikul ja kõik Anatoolia sisealad lääne pool selle keskplatood läbiva Halyse jõge (tänapäeva Kizil Irmak). 547/546. eKr asus Kroisos sõjaretkele Ahhemeniidide Pärsia kuningate kuninga Kyros II vastu, kuid sai lüüa. Kyros vallutas Sardeise ja liitis Lüüdia oma valdustega. Lüüdia langes Kyros II võimu alla Lüüdia satraapiana.
3. sajandil eKr vallutas alad Makedoonia valitseja Aleksander Suur. Hiljem langes ala Pergamoni ja Seleukiidide ning 133 eKr Rooma võimu alla Väike-Aasia provintsina.
Meta-

Meta- (kreeka keeles "μετά" 'pärast') on tavaliselt nimisõna eesliide, mida kasutatakse millegi sellise kohta, mis tuleb pärast selle nimisõnaga tähistatavat ja seda tähistatavat ületades, andes nimisõnaga tähistatavale uue, kõrgema, üldisema vaatepunkti. 
Filosoofiasse jõudis eesliide 'meta-' probleemi kaudu tähistada Aristotelese tekstide publitseerimise järjekorda. Raamatud, milles käsitleti näiteks jumalikkust, substantsi, kategooriaid, algelemente, järgnesid füüsikat käsitlevatele raamatutele ("ta meta ta physika", 'mis käivad füüsika kohta'). Sellest tähendusest on hiljem kujunenud ka metafüüsika mõiste.
Lisaks filosoofiale kasutatakse eesliidet 'meta-' ka muudes valdkondades. Näiteks
Orkut

Orkut oli Google'i hallatav suhtlusvõrgustik, mille eesmärk oli olla virtuaalne koht, kus maailma eri paigus asuvad kasutajad saaksid sõpradega kohtuda ja suhelda. Lisaks said kasutajad selles keskkonnas luua valitud sõpradest koosnevaid kinniseid suhtlusrühmi (ingl "community)".
Orkut kui veebiteenus suleti teisipäeval, 30. septembril 2014. Kuni 2016. aasta septembrini said kasutajad oma seal salvestatud failid eksportida muudesse keskkondadesse.
Suhtlusvõrgustik alustas veebiportaalina tööd 22. jaanuaril 2004. Tarkvara kirjutas Google'i töötaja Orkut Büyükkökten oma vabast ajast, mis oli Google'i töötajatele lubatud. Algselt nähti keskkonna kasutajaid privilegeeritud usaldusseltskonnana, sest liituda sai vaid kutsega ja esimesed kasutajad said kutse Orkutilt endalt. Kuid 2004. aasta juuli lõpus ületas kasutajate arv juba miljoni ning septembri lõpus kahe miljoni piiri. Kuni 2006. aasta oktoobrini sai Orkutiga liituda ainult siis, kui olemasolev kasutaja kutsus. Hiljem polnud liitumiseks kutset vaja.
Statistika.
2005. aasta juuli seisuga oli 73% Orkuti kasutajatest Brasiiliast, järgmine riik oli ainult 6 protsendiga Ameerika Ühendriigid.
2006. aasta aprillis oli 72% kasutajaid Brasiiliast, järgnes USA 11%-ga. Eesti oli 10. kohal.
2006. aasta juulis Eestis asunud kasutajate arv enam esikümnesse ei kuulunud – 10. koha võttis endale Itaalia.
2010. aasta 29. juuli seisuga oli 50,6% kasutajatest Brasiiliast, 20,4% Indiast ja 17,8% Ameerika Ühendriikidest.
Orkut oli 2010. aasta seisuga külastatavuselt maailmas 68. veebisait, Eestis oli see kaheksas.
Ärapanija

"Ärapanija" oli huumorisaade, mida tootis ettevõte Ruut ja näitas aastatel 2003–2014 Kanal 2. Mart Juur ja Peeter Oja kommenteerisid ja parodeerisid selles nädala poliitika- ja meediasündmusi. 
Esimene saade läks eetrisse 8. septembril 2003. Viimane saade oli eetris 25. mail 2014. 
Vaidluste tõttu oli "Ärapanijal" keelatud kasutada nii Eesti Televisiooni kui ka TV3 saadete videomaterjali. Põhjuseks toodi autoriõiguste rikkumist.
Suur osa vihjeid saate materjali jaoks tuli televaatajatelt, nii et tegevprodutsent Mart Normet on öelnud: "Naljatlemisi võib öelda, et meie toimetus on 200 000-liikmeline."
Ajalugu.
"Ärapanija" tekkis eelmise saate "Tondi jutud" põhjal, kus saatejuhtideks olid samuti Juur ja Oja, kuid mis ei saanud nii populaarseks. "Ärapanijat" on kirjeldatud ka kui Juure ja Andrus Kivirähki raadiosaate "Rahva oma kaitse" televersiooni. Kolmas hooaeg 2005. aasta septembris algas pärast suvist vaheaega stuudio- ja arvutigraafika uue kujundusega, samuti liikus saate eetriaeg esmaspäeva õhtult pühapäeva õhtule.
11. märtsil 2006 läks eetrisse sajas saade. Kahesajas saade jõudis vaatajateni veebruaris 2009.
Saatejuhid.
Pikka aega juhtisid "Ärapanija" saatet Mart Juur ja Peeter Oja. Mitmel korral asendas ühte neist mõni teine ajutine saatejuht. Esimene kord 15. novembril 2004 oli tema asemel näitleja Eino Baskin, ning teine ja kolmas kord 11. ja 18. detsembril 2005, millal Ojat asendas Endla teatri näitleja Jaan Rekkor. Kanal 2 programmijuhi Olle Mirme sõnul oli ta Rekkori rääkimisoskust näinud Rekkori esinemistest Raadio 2 hommikuprogrammis. 2008. aastal, kui Oja oli koos Kreisiraadioga Eurovisiooni lauluvõistlusel, asendas teda kahel korral Andrus Kivirähk. Asendajatena on esinenud ka Liis Lass ja Hannes Võrno.
Pärast Peeter Oja lahkumist saatest 2013. aastal asendasid teda vaheldumisi Gaute Kivistik ja Ott Sepp.
Tegijad.
Peale saatejuhtide tegelesid "Ärapanija" saadete ettevalmistamisega toimetajad Mart Normet, Ave Lepik, Erik Moora, Tõnis Leht ja Hans Lõugas, režissöör Indrek Simm ja produtsent Olavi Paide.
Populaarsus.
"Ärapanija" oli üks Eesti vaadatumaid telesaateid. 2006. aasta märtsis vaatas TNS Emori Teleauditooriumi Mõõdikuuringu andmetel "Ärapanijat" 173 000 inimest, millega see oli Eesti telekanalite saadete hulgas vaadatavuselt 7. kohal pärast ETV saadet "Meie" ja enne "Aktuaalset kaamerat". 2005. aasta aprillis ajakirja Nädal korraldatud lugejaküsitluses, millest võttis osa 3548 inimest, saavutas "Ärapanija" telesaadete kategoorias teise koha "Pealtnägija" järel. 
"Ärapanijat" jäljendati 2004. aasta lõpus "Terevisiooni" paroodiasaates "Oli, mis oli".
Lõpusketš.
Esimesel ja teise hooajal oli "Ärapanija" lõpus subtiitrite näitamise ajal iseloomulik, et vaateväljas olnud operaator astus kaamera eest ära ja kõndis ekraanilt välja. Kolmandal hooajal oli saate lõpus iga kord erinev sketš, mis oli tavaliselt seotud päevakajaliste sündmustega. Mõned näited: rahvariietes tantsijapaar tantsimas ümber laua, stuudio täitumas suitsuga; ninasarviku ja orava kostüümis kujud ringi kõndimas (valimiste "erisaade"); jõulueelses saates jõuluvana kingikottidega jne.
Big Read

"Big Read" oli BBC saatesari, kus korraldati küsitlus eesmärgiga välja selgitada Suurbritannia elanike seas kõige armastatumad raamatud. 
Sari oli eetris BBC Two's 18. oktoobrist kuni 13. detsembrini 2003. Vaatajad said hääletada veebis ning SMS-i ja telefoni teel. Saatesarja lõpuks tuli hääli kokku umbes kolmveerand miljonit.
Sarnased küsitlused tehti ka Saksamaal ja Ungaris.
Tulemused.
Siin on loetletud esimesed 21 raamatut.
Windows Live Messenger

Windows Live Messenger (lühend WLM, endine nimi MSN Messenger) oli Microsofti kodukasutajatele mõeldud kiirsuhtluse klientprogramm. WLM kasutas Messengeri platvormi. Sisselogimiseks oli vajalik Microsofti konto.
Windows Live Messengeri nime kandis programm alates versioonist 8.0, mis tuli välja 19. juunil 2006. Alates versioonist 8.1 oli Windows Live Messenger ka eestikeelne.
6. novembril 2012 teatas Microsoft, et Messengeri teenus suletakse kogu maailmas (v.a Mandri-Hiinas) ja edaspidi tuleks kasutada Skype'i. Microsofti konto sai ühendada Skype'i kontoga ning seejärel olid Messengeri kontaktid kättesaadavad Skype'i kaudu. Messenger eemaldati kasutuselt aprillis 2013.
Kasutustingimuste piirangud.
Kuigi Microsofti, Windows Live'i, MSN-i, Microsoft Office Live'i jt teenuste hooldusleping ärilistel eesmärkidel teenuse kasutamist 2011. aasta juuli seisuga ei piiranud, siis hoolduslepingu klauslid sätestasid, et:
Kõik see tähendas seda, et WLM-i ärilistel eesmärkidel kasutamine oli küsitav. Samuti oli Microsoftil õigus lepingus sätestatud kasutajaõiguste haaret mistahes ajal ilma ette teatamata koomale tõmmata.
Windows Messenger oli sama suhtlusvõrgu klientprogramm, mida said kasutada ka ärikasutajad (litsentsitud Windows XP litsentsitingimustel koos ülaltoodud teenuselepingu piirangutega).
.NET Messenger Service'i protokolli kasutavatest programmidest oli konkreetselt ettevõtetele ja asutustele andnud Microsoft välja Microsoft Lynci (varem Microsoft Office Communicator) ja Microsoft Communicator for Maci kiirsuhtluse klientrakendused.
Veebiühenduvus.
Iga Internetiühenduse ja modernse veebibrauseriga (peamiselt Microsoft Internet Explorer) varustatud arvuti sai ühenduda .NET Messenger Service teenusega, kasutades Windows Live Contacts ja/või Windows Live Hotmail teenust. Windows Live veebiteenuste hulka integreeriti ka suhtlusfunktsioon, mis sarnanes veebipõhise teenusega MSN Web Messenger (2004–2008).
Alternatiivsed programmid.
Messengeri teenust sai kasutada ka teiste klientprogrammidega. Sellisteks programmideks olid näiteks vabatarkvaralised aMSN, emesene, Kopete või Pidgin (endine Gaim).
Nimekasutus kõnekeeles.
MSN Messengeri nime asemel kasutati tihti lühendit "MSN", kuigi see tähendas tegelikult Microsoft Networki (teenusepakkujat ja portaali) või mitteformaalselt protokolli, mida MSN Messenger kasutas. Kuigi Microsoft muutis suhtlusprogrammi nime, on lühend "MSN" nii programmi kui ka protokolli tähistajana käibesse jäänud.
Metakivim

Metakivim on moondekivim, mis on äratuntavalt säilitanud lähtekivimiks olnud sette- või tardkivimi väljanägemise.
Metakivimi nimetus koosneb eesliitest "meta-" ja tard- või settekivimi põhinimetusest. Metakivimid on näiteks metabasiit ja metadiabaas. Viimane on moondekivim, millele enamasti vihjab kildalisus, kuid muus osas on äratuntav diabaasile omane välimus, näiteks ofiidiline struktuur. Diabaas on tardkivim.
Metabentoniit on tõenäoliselt tuntuim Eesti kivim, millele see eesliide tihti lisatakse, ehkki seda just sel juhul kindlasti teha ei tohiks, sest tegemist on sette-, mitte moondekivimiga.
Foidi sisaldav kivim

Foidi sisaldav kivim (inglise "foid-bearing") on väheses koguses feldšpatoide sisaldav tardkivim.
Vastavalt IUGS-i klassifikatsioonile nimetatakse foidi sisaldavateks tardkivimeid, mille feldšpatoidide sisaldus on kuni 10%. Protsendid ei tähenda antud juhul mitte protsenti kogu kivimi koostisest, vaid protsenti kivimi koostisest, kui eeldada, et ta koosneb vaid päevakividest (plagioklassid + leelispäevakivid) ja feldšpatoididest. Seega peab feldšpatoidide ja päevakivide suhe olema väiksem kui 0,1.
Termin "foid" on lühendvorm sõnast "feldšpatoid". Lühendatud kuju kasutatakse kiviminimetuste lihtsuse ja lühiduse eesmärgil.
Klassifikatsiooni järgi võivad foidi sisaldavaiks kivimeiks olla näiteks süeniit, dioriit, gabro, anortosiit, trahhüüt, latiit jne.
Tardkivimeid, mille foidisisaldus on suurem kui foidi sisaldavatel kivimitel, nimetatakse foidkivimiteks, näiteks foidsüeniit. Kui foidisisaldus on üle 60% ehk feldšpatoidide ja päevakivide suhe on suurem kui 0,6, siis nimetatakse vastavat tardkivimit foidoliidiks.
Juhul kui peamine feldšpatoid on teada, asendatakse "foid" tema nimetusega. Näiteks feldšpatoid nefeliini korral on kivimi nimetuseks foidi sisaldava süeniidi asemel nefeliini sisaldav süeniit jne. 
Foidi sisaldavad kivimid ei sisalda kvartsi, välja arvatud siis, kui kvarts on võõrkristallina kivimi koostisse sattunud.
Loits (ansambel)

Loits on eesti "metal"-ansambel. 
Bänd on tegutsenud alates 1996. aastast. Ilmunud on kolm 7-tollist vinüülplaati, kaks täispikka CD-albumit ja MPG-vormingus kontsertsalvestis (video). 
Ansambli muusika liigitatakse "black metal'iks", selle sõnum on rahvuslik ja patriootlik.
Liikmed.
2020. aasta seisuga kuuluvad ansamblisse:
Tehing

Tehing (inglise keeles "") on toiming või omavahel seotud tegude kogum, mille esitatud tahteavaldusega tahetakse saavutada õiguslik tagajärg. 
Tehinguid saab teha kas ühe või mitme tahteavalduse esitamisega. Sellega kaasnevad tehingu tegijalt oodatud õiguslikud tagajärjed ehk käsud, keelud või load midagi teha, mis on kohustuslikud. Kui resultaati ei kaasne, siis on tegemist toiminguga. 
Liigid.
Liigitamise alus on eelkõige tehingu praktiline ja teoreetiline sisu. 
Tehinguid saab jagada:  
Lahutamispõhimõtet järgides saab tehinguid liigitada: 
Vorm.
Kui seaduses ei ole määratud kindlat tehingu tegemise vormi, siis kehtib vormivabadus. Kui kindel vorm on kehtestatud, siis see on määratud poolte huvide kaitseks või avaliku huvi kaitseks. Vorminõuded täidavad kolme funktsiooni: tõendamis-, hoiatus- ja nõustamisfunktsioon. Leping ei ole sõlmitud enne, kui vorminõuded on täidetud. 
Suuline vorm.
Suulise vormi korral eraldi tingimusi ei ole. Pooled peavad oma soovid teatama, huvides ühisele otsusele jõudma ja üldiselt ka oma lepingukohustuse kohe täitma. 
Kirjalikult taasesitamise vorm.
Kirjaliku vormi puhul on tähtis, et seda saab kogu aeg taasesitada ehk sisu peab kogu aeg teada olema. Seetõttu peavad tehingus kirjas olema poolte nimed. Tehingut allkirjastama ei pea. Sellistel tehingutel on tõendamise ja informeerimise ülesanne. Kui veebilehel on võimalik pärast tehingu sõlmimist leping endale salvestada, siis on tegemist taasesitava vormiga. 
Kirjalik ja elektrooniline vorm.
Kirjaliku vormi puhul on tähtsaim eeldus lepingu lõppu omakäeline kirjutatud allkiri, millega on võimalik lepingupool tuvastada. Masinliku allkirja võib lisada tehingusse ainult siis, kui see on kasutuses tavaline ja lepingu teine pool käeliselt kirjutatud allkirja ei palu. 
Elektroonilist vormi peetakse üldjuhul kirjaliku vormiga samaväärseks. Et tehing oleks elektrooniline, peab see olema: 
Notariaalset kinnitatud vorm.
Sõlmitud tehing peab olema kirjalikus vormis ja poolte allkirjad kinnitab notar. Notar peab kinnitama tehingu tegija ja allkirja õigsust ning lisama dokumendile kinnitamise kohta notariaalmärke. Notarit võib asendada ka muu isik, kellel on selle jaoks pädevus. 
Notariaalselt tõestatud vorm.
Tehingu tegemisel tuvastab notar poolte tegeliku huvi ja selle korrektsuse. Ta seletab pooltele tehingust tulenevaid kohustusi ja õigusi ning välistab vead. Notariaalse tõestamise asemel sobib ka kohtukorraldus. Leping on kehtiv tõestamise hetkest alates. Notariaalset tõestamist vajavad: 
Tõlgendamine.
Tehingu tõlgendamisel on tähtis tõlgendada tahteavaldust, sest mõista tuleb sisu ja toimingu juriidilisi tagajärgi. Tõlgendamise põhieesmärk on mõista lepingupoolte soovi. Tüüptingimuste lahtimõtestamine on erandiks. 
Tõlgendada saab:
Alumiinium, Sinu Sädelev Sõber

Alumiinium, Sinu Sädelev Sõber on Eesti ansambel, mis viljeleb elektrooniliste ja naturaalsete instrumentide sümbioosi tulemusel loodud futu-, kitarriroki-, uusromantika- ja gootisugemetega popmuusikat, mida bänd ise on iseloomustanud väljendiga alumiiniumpopp.
Ansambli asutasid detsembris 1994 Allan Vainola (vokaal, kitarrid) ning Andres Aule (elektroonika). Lisaks nendele kuulub ansambli koosseisu alates 1997. aastast Margit Kärner (vokaal, flööt).
Koosseisuväliste muusikutena on ansambli lugude salvestamisel osalenud Kalle Nettan (basskitarr), Margus Tammemägi (löökriistad), Britta Bauman (klahvpillid), Arle Soeson (vokaal), Mart Süda (saksofon), Allan Jakobi (akordion), Marko Naissoo (löökriistad), Lea Peterson (kontrabass), Annika Põldäär (vokaal), Laura Paju (vokaal) ja Priit Kruus (vokaal).
Alumiinium, Sinu Sädelev Sõber ei ole andnud ühtegi kontserti. Avaldatud on kaks stuudioalbumit: "Zeig" (1998, helikassett) ja "Garaažide taga" (2004, CD). 
Ansambli looming on valminud peamiselt Allan Vainola ja Andres Aule koostöös ja teostuses. Avaldatud muusika on kirjutanud nii Vainola kui ka Aule, tekstide autor on põhiliselt Aule.
Alumiiniumi muusikat iseloomustavad muu hulgas meloodilisus ja mõningane minimalism, lihtsate elektrooniliste helide kasutamine paralleelselt naturaalpillidega ja laulutekstide mitmekihilisus.
Ignacy Hryniewiecki

Ignacy Hryniewiecki (august 1855 või sügis 1856 Babrujsk – 13. märts (vkj. 1. märts) Peterburi) 1881) oli poola revolutsionäär, salaühingu Narodnaja Volja liige, päritolult šlahtitš (väikeaadlik).
13. märtsil 1881 Peterburis tappis Ignacy Hryniewiecki Narodnaja Volja täidesaatva komitee otsusel nitroglütseriiniga täidetud pommi abil imperaator Aleksander II. Hryniewiecki, kes enese koos keisriga õhku oli lasknud, viidi õukonna ratsaväe hospidali, kus ta 8 tundi hiljem suri. Veidi enne surma tuli ta meelemärkusele ning kui temalt siis nime ja seisust küsiti, vastas ta: "Ei tea."
Narodnaja Volja lootis selle atentaadi läbi "avada tee sotsiaalsele revolutsioonile", uskudes, et keisri surma järel puhkeb spontaanne rahvarevolutsioon. Tegelikult viis see aga tagurluse võidukäigule uue keisri Aleksander III ajal.
Pjotr Kropotkin, "Anarhismi kõlbelised alused": "Perovskaja ja tema sõbrad tapsid keiser Aleksander II. Ja kuigi inimkond tunneb vaistlikult vastikust verevalamise vastu /---/, andis inimkond õiguse revolutsionääridele. Mispärast? Mitte sellepärast, et oleks pidanud seda kasulikuks: rõhuv enamik inimesi kahtles selle tapmise kasulikkuses, vaid sellepärast, et inimkond tunnetas: mitte mingite miljonite eest siin maailmas ei oleks Perovskaja ja tema sõbrad nõustunud tapetud keisri asemel ise hakkama isevalitsejateks ja türannideks. Isegi need, kes ei tea selle tapmise kogu draamat, tunnetasid siiski, et seda ei ajendanud nooruslik uljus, see polnud paleepööre ega võimu kukutamine selleks, et seda enda kätte haarata. Neid juhtis viha türannia vastu, see viha oli jõudnud eneseohverdamise ja surmapõlguseni. "Nendel inimestel oli tõesti õigus võtta talt elu," selline oli üldine kohtuotsus…"
Jõhvi kirik

Jõhvi Mihkli kirik on kindluskirik Ida-Virumaal Jõhvis. See on pühitsetud peaingel Miikaelile. Kirikus tegutseb EELK Jõhvi Mihkli kogudus.
Ajalugu.
Kihelkonnakirikute rajamisest Põhja-Eestis on tänu Paul Johansenile ülevaade, Taani hindamisraamatus on kiriklike keskuste kujunemislugu antud lausa aastase täpsusega. Kirikute rajajaks ja patrooniks peab Johansen enamikul juhtudest maaisandat, st Taani kuningat. Mõnikord aga siiski võis olla patrooniks ka vasalliperekond (Viru-Nigula, Kadrina, Lüganuse ja Jõhvi kirik).
Jõhvi (saksa keeles "Jewe") Mihkli kirikut, mis asus Taubede suguvõsa maadel, on esmamainitud seoses venelaste rüüsteretkedega 1364. aastal, seega rajati see arvatavasti 14. sajandi keskpaigas. Vana saaga jutustab et kiriku asemele pidi ehitatama loss aga kui ehitaja vihahoos oma Taubede suguvõsa Edise lossis eluneva venna haamriga surnuks loonud, siis püstitanud ta oma siira kahetsuse tunnuseks lossi asemele kiriku Pattu kahetsenud venna hauda näidatakse kiriku ukse ees horisontaalselt maa sees lamava kiviristi all. Kirik oli ehitatud kindluskirikuna ja ümbritsetud vallikraaviga.
Jõhvi Mihkli kirik on suurim ühelööviline kirik Eestis (sisemõõtmed 35,15×13,85 m, pindala 485 m²).
Algselt oli see võlvimata nelinurkne kaitseehitis, mille kitsad aknad paiknesid kindlusarhitektuurile iseloomulikult kõrgel ja hoonel oli vaid üks, lääneküljele avanev sissepääs. 16. sajandi esimesel poolel ehitati kirik põhjalikult ümber tulirelvadele, läänefassaadi keskele ehitati veidi eenduv sale 8-korruseline torn ja kogu hoone võlviti ühelööviliseks nelja võlvikuga pikihooneks ning juurde ehitati püssirohukelder.
Jõhvi Mihkli kiriku sisustusest on väärtuslikemad 17. sajandi hõbedane armulauakarikas, aastast 1641 kroonlühter, mille annetajaks Narva raehärra ja Voka mõisa omanik Johann Fock, 1728. aastal Johann Rabe valmistatud barokk-kantsel ja võidukaare grupp.
Kirik on mitmel korral sõdades kannatada saanud, Liivi sõja algul 1558. aastal kui Põhjasõja ajal 1703. aastal. Pärast seda sai kirik barokse tornikiivri (paigaldati 1728. aastal). Praegune uusgooti kiivrikuju pärineb 1875. aastast (hävis Jõhvi linna tulekahjus 3. augustil 1943 ja taastati 1984. aastal).
1957. aastal valmis vendade Kriisade Jõhvi kiriku jaoks ehitatud orel 2 manuaali ja 25 registriga.
2009. aastast on kirikus 470 kg kaaluv pronksist kirikukell.
Tabasalu

Tabasalu on alevik Harju maakonnas Harku vallas Kakumäe lahe ääres. Tabasalu on Harku valla keskus.
Asula on muutunud populaarseks elamupiirkonnaks ja seal on alates 2004. aastast kerkinud palju uusi kortermaju ja eramuid. Asustus on tihe ja looduskeskkond taandub pidevalt elamuehituse ees.
Loodus.
Tabasalu pankrannikul kasvas veel 2001. aastal haruldasi orhideelisi. 1999. aastal loodi Eestimaa Looduse Fondi algatusel Rannamõisa maastikukaitseala koosseisus MTÜ Tabasalu Looduspark. 2006. aasta sügisel avati loodusrada, kuhu on paigaldatud ka infotahvlid. Looduspark piirneb merega.
Alevikus asub Tabasalu raba.
Tabasalu järgi on nime saanud Türisalu kihistu Tabasalu kihistik.
Transport.
Tabasallu sõidetakse peamiselt ühte teed pidi, mis algab Tallinnas Haabersti ringilt. 
Ühistransport on olemas, sõidavad nii liinibussid, kui ka marsruut-taksod.
Asutused ja kaubandus.
Tabasalus asuvad riigigümnaasium, põhikool, lasteaed, muusika- ja kunstikool, raamatukogu, postkontor ning Tabasalu Spordikompleks ujula, mitme spordisaali, kaljuronimisseina ja kõrgseiklusrajaga.
Tabasalu keskuses asub Tabasalu Selver ja erinevad toidurestoranid. 3. juunil 2010 avati Rimi supermarket. Tabasalus on ka tankla. Tabasalu söögikohad on peamiselt keskmise või kallima hinnaklassiga.
Tabasalu territooriumil asusid kunagi Tiskre mõis ja Lucca mõis, Tabasalus asub ka Eesti NSV ajal ehitatud Ranna sovhoosi veetorn-elamu.
Hiljuti rajati ka Tabasalu keskus, milles asub Selveri toidupood, jõusaal, toidutänav ja kus tegutseb mitmeid ettevõtteid.
Laguja

Laguja on küla Tartumaal Nõo vallas. 
2005. aasta 1. jaanuari seisuga elas seal 33 elanikku ning oli 16 aktiivset majapidamist.
Ajalugu.
Nõukogude okupatsiooni ajal oli Laguja üks piirkonna olulisemaid keskusi. 
Varem kuulus Laguja piiresse ka teisi praegusi külasid, näiteks Ketneri.
2000. aastatel planeeriti küla alale rajada Tuulemäe jäätmekeskus (ka Laguja prügila), ent 2005 jäi see kohalike elanike vastuseisu tõttu rajamata.
Laguja kool.
Lagujal tegutses kuni 1985. aastani ka Laguja algkool ehk Sassi algkool, mille kohta on esimesi teateid 1776. aastast. Kooli asutas Liivimaa kindralkuberner Georg von Browne. 1765. aastal välja antud koolipatendis on kirjas, et kooli nimi oli siis Pangodi-Etsaste kool. Aegade jooksul on õppetöö toimunud vähemalt viies hoones. Neist viimane ja kuni kooli lõpliku sulgemiseni kasutuses olnud maja ehitati 1933. aastal. 
Aastatel 1919–1925 töötas Laguja algkool neljaklassilise ja 1930. aastast kuueklassilise algkoolina.
Pärast Eesti Vabariigi okupeerimist kehtima hakanud Nõukogude koolikorralduse järgi muudeti enamik algkoole 7-klassilisteks mittetäielikeks keskkoolideks.
Aastatel 1944–1950 oli kooli nimi Laguja Mittetäielik Keskkool, 1950–1976 – Laguja Algkool. Kool suleti 1976. aastal.
1985. aastal alustas Laguja algkool uuesti tegevust, kuid suleti taas õpilaste vähesuse tõttu Nõo vallavolikogu 17.02.00. otsuse nr 29 põhjal.
Carlos II

Carlos II (6. november 1661 – 1. november 1700) oli viimane Hispaania monarh Habsburgide dünastiast (valitses 1665–1700), Felipe IV poeg.
Kuna tema eelkäijad olid juba mitu põlvkonda abiellunud lähisugulastega, siis oli ta degenereerunud ning võimetu riiki valitsema. Poolteist sajandit ja 5–7 põlvkonda varem elanud Juana Nõdrameelsest põlvnes ta koguni 14 teed pidi. Habsburgide dünastias oli tavaline mitte üksnes nõbude omavaheline abiellumine, vaid Carlose lähedaste esivanemate seas oli koguni 3 juhtumit, kus onu oli abiellunud oma õetütrega, sealhulgas tema isa Felipe IV oli ema Austria Mariana onu. Tema isal Felipel oli kolme naisega 13 last, kellest täiskasvanuks sai 4, lapsi sai kaks (mõlemad välismaale abiellunud tütred) ja neistki ühe sugu suri ülejärgmises põlves välja. Carlos II oli ka impotentne ja nii lõppes Habsburgide Hispaania liin temaga.
Üks väheseid Carlose iseseisvaid otsuseid oli Suure Nõukogu ("Junta Magna") kokkukutsumine, mis uuriks Hispaania inkvisitsiooni. Nõukogu aruanne inkvisitsiooni tegudest oli hävitav ja suurinkvisiitor kutsus kuningat üles seda tulle heitma. Kui Carlose järglane troonil Felipe V samuti õudse aruandega tutvuda tahtis, ei suudetud sellest enam ühtegi koopiat leida.
Carlos abiellus 1679 Orléansi hertsogi Philippe I tütre Marie Louise d'Orléansiga, kes suri 1689 arseenimürgitusse . Juba samal aastal abiellus Carlos kirja teel uuesti Pfalzi kuurvürsti Philipp Wilhelmi tütre Maria Annaga, kes oli isa 18 lapsest 13. Maria Anna saabus Hispaaniasse 1690. aasta kevadel. Kummastki abielust lapsi ei sündinud. Teist abielu iseloomustas Carlose ema ja abikaasa lakkamatu vaen, mis lõppes ema Mariana surmaga 1696 61-aastaselt.
Surres määras Carlos troonipärijaks oma poolõe Maria Theresa ja Louis XIV pojapoja Philippe'i, kuid nõudis oma testamendis kuninga alalist resideerimist Madridis, mis pidi välistama Prantsuse ja Hispaania kroonide ühendamise. Juhuks kui Philippe pidanuks troonist loobuma või surema, määras Carlos pärijaks tema noorema venna Charlesi, kolmandana aga Habsburgide Austria liini esindaja, oma õemehe keiser Leopold I poja Karli. Inglismaa ja Austria kartsid Philippe'i võimuletuleku korral Prantsusmaa mõju ülemäärast kasvu ning sellepärast puhkes pärast Carlos II surma Hispaania pärilussõda. Felipega pääses Hispaaniat valitsema Bourbonide dünastia, mis valitseb tänapäevani, ja ka Juan Carlos I on Felipe V järeltulija.
Gustaf Adolf Lewenhaupt

Krahv Gustaf Adolf Lewenhaupt (Löwenhaupt, 24. veebruar 1619 Vinäsi mõis, Småland – 29. november 1656 Rautise mõis, Soome), Rootsi riigitegelane ja väejuht.
Gustaf Adolf Lewenhaupt oli Raseborgi ja Falkensteini krahv, Reipoltskircheni, Kägleholmi ja Vinbergi vabahärra, Gräfsnäsi, Sangaste, Himmelspforti, Östadi ja Reberga härra.
Gustaf Adolf Lewenhaupt sündis Gustav II Adolfi abikaasa Maria Eleonora nõuniku, Raseborgi ja Falkensteini krahvi Johann Casimir Lewenhaupti (1583–1634) ja vabapreili Sidonia Gripi (1585–1652) pojana. Tema vanaisa oli Vinäsi ja Ternö vabahärra Mauritz Grip (1547–1591), ning tema tädi Margareta Grip (1586–1624) oli abielus Herman Wrangeliga ja oli Carl Gustaf Wrangeli ema.
Ta juhatas Leipzigi lahingus 1642. aastal kaptenina Rootsi väeüksust, sellele järgnes ülendamine ooberstleitnandiks ning seejärel ooberstiks. 1645 anti talle jalaväe kindralmajori ja 1648 kindralleitnandi auaste, ning oli 1649 Soome miilitsa ülem. 1650 sai Lewenhaupt riigi- ja sõjanõukogu liikmeks, 1651 kindraliks, 14. aprillil 1655 feldmarssaliks ja 1656 Liivimaa asekuberneriks.
Isiklikku.
Gustaf Adolf Lewenhaupt abiellus 1648 Magnus Gabriel De la Gardie noorema õe Christina Catharina De la Gardiega (1632–1704), kes lesestununa abiellus 1658 Gustaf Otto Stenbockiga ja oli Magnus Stenbocki (1632–1704) ema.
Päevakivi

Päevakivi on silikaatsete kivimit moodustavate mineraalide rühm.
Päevakivid on kõige olulisemad kivimit moodustavad mineraalid, neist koosneb 60% maakoorest. Päevakivid kuuluvad väga paljude kivimite koostisse, peaaegu kõik tardkivimid sisaldavad päevakive. Erandeiks on ultraaluselised ning harvaesinevad leeliskivimid. Peaaegu täielikult koosneb päevakividest näiteks tardkivim anortosiit. Et päevakivid on tardkivimeis nii levinud, kasutatakse neid ka tardkivimite klassifitseerimiseks (QAPF-diagramm). Päevakivid moodustavad suure osa ka moondekivimite koostisest ning hoolimata suhteliselt kergest murendatavusest on nad purdsetetes (liivas ja kruusas) kvartsi järel tähtsuselt teiseks mineraalirühmaks.
Hoolimata sellest, et nimetuses sisaldub sõna "kivi", on tegemist mineraalide, mitte kivimitega.
Päevakivi on tavaline lähteaine keraamika ja geopolümeeride tootmisel. Geoloogias ja arheoloogias kasutatakse päevakivi termoluminestsentsdateerimisel ja optilisel dateerimisel.
2005. aastal oli maailma suurim päevakivitootja Itaalia, kes andis ligi viiendiku maailmatoodangust. Itaaliale järgnesid Türgi, Hiina ja Tai.
Keemia.
Enamasti liigitatakse päevakivid koostise järgi kahte rühma, milleks on leelispäevakivid ehk kaalium-naatriumpäevakivid ((K,Na)[AlSi3O8]) ning plagioklassid ehk naatrium-kaltsiumpäevakivid (Na[AlSi3O8] – Ca[Al2Si2O8]). Leelispäevakivid ei ole leeliselised keemilises mõttes, vaid nimetus on tulnud sellest, et kaalium ja naatrium on leelismetallid. Tavaliselt kujutatakse päevakivide koostist kolmnurkdiagrammil, mille nurkadeks on K[AlSi3O8] (ortoklass, Or), Na[AlSi3O8 (albiit, Ab) ning Ca[Al2Si2O8] (anortiit, An). Leelispäevakivides ei ületa plagioklassi osatähtsus kümmet protsenti ning vastupidi, plagioklassides ei ole leelispäevakivi komponenti üle kümne protsendi. Albiiti peetakse enamasti plagioklasside hulka kuuluvaks, kuid kindlat piiri leelispäevakivide (peamiselt ortoklasside) ja plagioklasside vahel pole, mistõttu ka albiit või vähemalt osa albiidi kaasatakse väljast mõnikord leelispäevakivide hulka.
Kokkuvõtvalt väljendatakse päevakivide keemilist valemit nii: M[Al(Al,Si)3O8], kus "M" on kaalium, naatrium, kaltsium, baarium, rubiidium, strontsium või raud.
Omadused.
Päevakivid on enamasti valget värvi. Graniidile punaka tooni andev kaaliumpäevakivi on värvunud punaseks tänu lisanditele. Päevakivide kõvadus Mohsi astmikul on 6. Nad kuuluvad trikliinsesse ja monokliinsesse süngooniasse. Päevakividel on hea kahesuunaline lõhenevus.
Päevakivide hulka kuuluvad mineraalid on näiteks sanidiin, ortoklass, mikrokliin, albiit, anortiit, andesiin jne.
Päevakivide murenemisel tekivad savimineraalid. Tardkivimite koostises olnud kvartsist saab murenedes liiv. Seetõttu ongi liiv ja savi nii levinud setted.
Oliviin

Oliviin on magneesiumi- ja rauarikaste silikaatsete kivimit moodustavate mineraalide rühm.
Keemiline valem: (Mg,Fe)2SiO4
Oliviin on enamasti oliivrohelise värvusega, sellest ka nimi. Kuulub rombilisse süngooniasse. Oliviin on küllaltki suure erikaaluga mineraal, keskmiselt 3,32. Kõvadus on 6,5...7, tal on klaasiläige.
Enamik oliviine moodustavad isomorfse rea, mille ühes otsas on mineraal forsteriit (Mg2SiO4), teises otsas aga fajaliit (Fe2SiO4). Seega saavad raua- ja magneesiumiaatomid üksteist kristallstruktuuris igas vahekorras asendada.
Oliviin on oluline kivimit moodustav mineraal, kuuludes peamiselt suhteliselt vähe räni sisaldavate tardkivimite (aluselised ja ultraaluselised kivimid) koostisse. Peaaegu täielikult koosneb oliviinist peridotiitide hulka kuuluv kivim duniit. Et sellised kivimid on laialt levinud Maa vahevöös, on ka oliviini kontsentratsioon vahevöös märgatavalt kõrgem kui maakoores. Oliviin mureneb kergesti serpentiiniks. Hüdrotermaalse muutumise tagajärjel muutub oliviin peamiselt iddingsiidiks. Oliviinil on kõrge sulamistemperatuur, mistõttu hakkab ta magma jahtudes esimesena kristalliseeruma. Olulisel määral sisaldavad oliviini ka Kuu basaltsed laavavoolud.
Ränikivi

Ränikivi on peamiselt peitkristalsest kvartsist koosnev settekivim. 
Peale kvartsi (ehk kaltsedoni) võib sisaldada ka opaali ning mitmesuguseid lisandeid nagu kaltsiit, raudoksiidid jne. Ränikivi võib olla värvunud mitmesugustes toonides, näiteks hall, pruun, must, roheline, punane jne. Värvuse annavad mitmesugused lisandid. Ränikivi on võrdlemisi tavaline kivim, ehkki ta moodustab settekivimite koguhulgast alla 1%. Kõige levinum on ränikivi Juura, Kriidi ning Paleogeeni ajastu setendeis. Ränikivi esineb enamasti settekivimi kihtide sees ränimugulatena, vahel moodustab ka iseseisvaid ränikivimi kihte (kihiline ränikivi).
Termin tulekivi on ränikivi sünonüüm, ehkki mõnikord peetakse tulekiviks ränikivi, mis esineb ränimugulatena kriidilademeis. Ränikivi on valdavalt peitkristalsest kvartsist koosnevate kivimite üldnimetus. Seda nimetati "tulekiviks", sest seda kasutati tule süütamiseks koos tulerauaga. Kuid kuigi mõned kivid, nagu kvarts, tekitavad löögi tulemusena sädemeid, ei kasutatud neid sädemeid "tulerauaga" süütamisel, vaid sädemed tulid "tulerauast", ränikivi oli lihtsalt selleks otstarbeks kõige sagedamini kasutatav terava servaga kõva kivi, mis võimaldas "tulerauast" sädemeid välja hõõruda.
Kui ränikivis on vähe lisandeid, siis nimetatakse teda sageli kaltsedoniks, mida loetakse hoopis mineraalide hulka kuuluvaks. Kaltsedonil on sõltuvalt välimusest omakorda palju erimeid. Just ränikivi ja kaltsedoni eristamise probleem näitab, et kivimi ja mineraali eristamine ei ole alati lihtne ülesanne. Piir nende vahel on kohati hägune.
Mere- ja jõevees on lahustunud väheses koguses ränihapet (H4SiO4). Vastavalt merevees umbes 1 ppm ning jõevees 13 ppm. Need kogused jäävad aga selgesti alla ränihappe küllastuskontsentratsiooni, mistõttu ei saa ränimuda settimine olla lihtne anorgaaniline protsess. Ränihapet eraldavad veest peamiselt radiolaarid ning ränivetikad, mis ehitavad oma kojad opaalist (SiO2·"n"H2O). Eluajal kaitseb nende koda ränihappe suhtes alaküllastunud vee eest orgaaniline kaitsekiht, mis organismi surres hävineb. Seetõttu hakkavad merepõhja kuhjuvad kojad taas lahustuma. Ränimuda kuhjumine saab toimuda vaid sel juhul, kui kodade kuhjumiskiirus ületab nende lahustumiskiiruse. Aja jooksul kristalliseeruvad opaalist kojad ümber peeneteralisest kvartsist ränikivimiks. 
Ränikivi kasutatakse pooljuhtide ning klaasi valmistamisel toorainena, ehkki enamik vajaminevast ränist saadakse siiski liivast. Tihti kaevandatakse ränikivi seetõttu, et ta esineb koos mõne teise maavaraga. Näiteks eelkambriumi raualademed, uraan, mangaan, fosforiit jne.
Silikaatsed mineraalid

Silikaadid ehk silikaatsed mineraalid on mineraalid, mille kristallstruktuur sisaldab ränioksiidi tetraeedrit (SiO4).
Silikaadid on kõige levinumad mineraalid maakoores. Silikaatsed mineraalid on näiteks kvarts, päevakivi ja enamik teisi kivimit moodustavaid mineraale.
Räni tetraeeder koosneb ühest räni katioonist, mis on ümbritsetud neljast hapnikuanioonist. Räni oksüdatsiooniaste on +4, hapnikul –2. Seetõttu saavad neli hapniku iooni moodustada sidemeid ka teiste ioonidega peale tetraeedri keskmes oleva räni iooni. Seega on hapnikuioonid "sildadeks" räni või teiste silikaatide struktuuris olevate katioonide vahel. Et silikaatseil mineraalidel võib olla väga mitmesugune koostis (eriti oluline on räni- ja hapniku ioonide suhe; arvestatakse vaid tetraeedrisse kuuluvaid hapnikuioone; räni võib vahel olla asendunud alumiiniumiga, kuid räni ja hapniku suhte arvutuses loetakse teda samuti räniks), siis moodustuvad ka mitmesuguse kristallstruktuuri ehitusega kristallid. Vastavalt sellele jagatakse silikaatsed mineraalid järgmistesse alaklassidesse:
Saarsilikaadid (nesosilikaadid, ortosilikaadid, singelsilikaadid).
Ränioksiidi tetraeedrid ei puutu üksteisega kokku, vaid on ühendatud teiste katioonide poolt. Räni ja hapniku suhe on 1:4. Sellise struktuuriga on näiteks oliviin ((Mg,Fe)2SiO4)
Hantelsilikaadid (sorosilikaadid, disilikaadid).
Kaks ränioksiidi tetraeedrit on omavahel ühendatud ühe hapniku iooni jagamise läbi. Räni ja hapniku suhe on 2:7. Sellise struktuuriga on näiteks epidoodi rühm.
Ahelsilikaadid (inosilikaadid).
Ränioksiidi tetraeedritest moodustuvad pikad ahelad. Ühekordse ahelaga ahelsilikaadid kuuluvad pürokseenide või püroksenoidide, kahekordse ahela ehk lintstruktuuriga ahelsilikaadid aga amfiboolide hulka. Esimesel juhul on räni ja hapniku suhe 1:3, teisel juhul 4:11.
Rõngassilikaadid (tsüklosilikaadid).
Ränioksiidi tetraeedritest moodustub rõngas, milles räni ja hapniku suhe on 1:3. Rõngasstruktuuriga on näiteks berüll (Al2Be3Si6O18)
Kihtsilikaadid (füllosilikaadid).
Iga tetraeeder moodustab sideme kolme hapniku iooniga, mille läbi moodustuvad üksteise peal asetsevad õhukesed plaadid või kihid. Räni ja hapniku suhe on 2:5. Kihtsilikaatide hulka kuuluvad savimineraalid ja vilgud.
Karkass-silikaadid (tektosilikaadid).
Moodustub kolmemõõtmeline karkass, kus iga räni ioon moodustab sideme nelja hapniku iooniga. Sellise struktuuriga on kvarts ja tema polümorfsed erimid. Karkass-silikaatide hulka kuuluvad ka kõige tähtsamad kivimimoodustajad ehk päevakivid. Need tekivad siis, kui osa räni ioonidest on asendunud alumiiniumi ioonidega. Et alumiiniumi oksüdatsiooniaste on +3, siis peab kristallstruktuuri sisenema veel täiendavalt katioone, et tasakaalustada hapniku ioonide negatiivset "laengut". Selleks katiooniks võib olla näiteks kaalium. Moodustub K-päevakivi ortoklass (K(Al,Si)3O8).
Savi

Savi on valdavalt savimineraalidest koosnev sete.
Savi on purdsete, mille terasuurus on väiksem kui aleuriidil. Terasuuruse piiriks savi ja aleuriidi vahel on 2 μm.
Savi koosneb savimineraalidest ehk kihilise kristallstruktuuriga silikaatidest, milleks on peamiselt illiit, smektiit ja kaoliniit. Savimineraalid tekivad peamiselt päevakivide murenemise tulemusena.
Niiskudes savi pundub ja muutub plastseks, põletamisel kivistub.
Savi on keraamiliste materjalide, näiteks telliste, katuse- ja voodrikivide, vooderdusplaatide, portselani ja fajansi põhitooraine.
Pleeksavisid ehk aktiivmuldasid tarvitatakse naftasaaduste, õlide, loomsete rasvade, etaanhappe ja veini puhastamiseks, vee pehmendamiseks, riide rasvatustamiseks ja valgendamiseks ning parfümeerias. Bentoniitsavist valmistatakse savilahuseid. Tulekindlat savi kasutatakse metallurgias.
Savilahus on savi suspensioon. Seda kasutatakse uhtmiseks. Voolaval savilahusel on vedeliku ja paigalseisval savilahusel tahkise omadused. Savilahust tarvitatakse näiteks puuraukude rajamisel, sest savilahuse vedela faasi imbumisel puuraugu poorsesse seina moodustub õhuke tihe koorik.
Purdsetend

Purdsetend on purdsetteist ja purdkivimeist koosnev kogum.
Purdsetend sisaldab seega mõlemat, nii kivimeid kui ka setteid. Terminit kasutataksegi sel juhul, kui tegemist ei ole ainult kivimite või setetega, vaid nende seguga.
Tüüpiliseks purdkivimiks on liivakivi, purdsetteks aga liiv. Purdsetendiks on näiteks liivakivist ja selle küljest murenenud liivast koosnev kogum.
Purdkivim

Purdkivim ehk klastiline kivim on purdosakestest koosnev settekivim.
Purdkivimiks on näiteks liivakivi, mis koosneb paljudest väikestest purdosakestest – liivateradest.
Star Treki tähelaevaklasside loend

See artikkel loetleb Star Treki universumi tähelaevaklassid.
Constitution-klassi ristlejad hakkasid teenistusse tulema umbes aastast 2240. Sel ajal olid nad kõige kiiremad ja võimsamad laevad Tähelaevastikus. Aastaks 2267 ehitati 12 seda tüüpi laeva. Alustades Enterprise NCC-1701-ga, on alates 2271-st aastast paljud Constitution-klassi laevad täielikult ümber ehitatud. Ilmselt arvati laevad teenistusest välja 23. sajandi lõpul, üks neist asub Tähelaevastiku muuseumis.
Altai krai vapp

Altai krai vapp on Venemaa koosseisu kuuluva Altai krai vapp. 
Sellel on kujutatud Prantsuse stiilis kilpi, mis on ümbritsetud kuldsete viljapeadega (ümaralt ümber kilbi), need on seotud sinise lindiga. Lint algab alt keskelt ning suundub kaheksa tiiru kummagi külje pealt ümber viljapeade. 
Vapi kilp on jagatud horisontaalselt kaheks: ülemise välja taust on sinine, ning sellel on kujutatud suitseva korstnaga kõrgsulatusahju, mis pärineb 18. sajandist ja viitab Altai krai ajaloole.
Alumise välja taust on tumepunane. See sümboliseerib väärikust, vaprust ja mehisust. Sellel on kujutatud "tsarinna vaas" (roheline), mida hoitakse Ermitaaži muuseumis Peterburis.
Vappi ümbritsevad viljapead sümboliseerivad piirkonna peamist majandusharu põllumajandust. 
Vapp võeti kasutusele 1. juunil 2000.
Altai krai lipp

Altai krai lipp on Venemaa haldusüksuse Altai krai lipp.
Lipp võeti kasutusele 29. juunil 2000.
Lipu kirjeldus.
Altai krai lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud siniseks ja punaseks väljaks. Sinisel vardapoolsel väljal, mis moodustab 1/6 lipu pikkusest, on kujutatud kuldne viljapea. Punase välja keskel on Altai krai vapp.
Lipu ametlikud proportsioonid on 1:2, kuid seda kasutatakse ka mõõtudes 2:3.
Tähevärav

"Tähevärav" (inglise keeles "Stargate") on 1994. aastal lavastaja Roland Emmerichi käe all valminud ulmefilm, mille peaosades astusid üles Kurt Russell ja James Spader.
Tähevärava all peetakse silmas seadet, mille abil on võimalik musta augu teooriat rakendades tekitada tehislik ussiauk ning liikuda ühelt taevakehalt teisele.
Film oli plaanitud esimese osana triloogiast, kuid see plaan jäi katki, sest Roland Emmerich ja Dean Devlin jätkasid filmiga "Iseseisvuspäev". Küll aga kasvas filmist välja teleseriaal "Tähevärav SG1", millest omakorda said alguse veel kaks telesarja. 
2005. aastaks oli tähevärava teemadel loodud peale selle filmi kolm telesarja, üks joonissari ning 2007. aasta sügisel lisandusid veel kaks täispikka mängufilmi " ja ".
Sisukokkuvõte.
1920. aastatel leitakse Egiptusest imelik rõngakujuline seade, mille otstarve selgub 1990. aastatel. Tegemist on väravaga, mille kaudu on võimalik rännata teisele planeedile. Teadlasel Daniel Jacksonil õnnestub dešifreerida seadme kasutuskood ja teele saadetakse uurimisrühm, kes peab selgitama, mis on teispoolsuses.
Uurimisrühm saabub Maad meenutavale planeedile, mida asustavad Maalt Egiptuse piirkonnast toodud inimesed. Asukad kummardavad jumalat nimega Ra, kes pole maise päritoluga, vaid kasutab eksisteerimiseks inimese keha ning on inimesi orjastanud juba tuhandeid aastaid.
Koos Maa uurimisrühmaga suudetakse Ra võita ning meeskond naaseb Maale, välja arvatud egüptoloog doktor Daniel Jackson. Olles maal oma püramiidide teooriatega tagasitõrjutu, tahab ta oma uurimistööd uuel planeedil jätkata.
Telesaadete loend

"Siin on loetletud telesaateid ja -saatesarju. Eesti telesaateid on loetletud ka Eesti telesaadete loendis. Teleseriaale on loetletud seriaalide loendis.
Flags of the World

Flags of the World ('maailma lipud', lühend FOTW) on liputeadusele spetsialiseerunud veebisait. 
See on omalaadsetest veebisaitidest suurim, sisaldades üle 28 000 lehekülje ja üle 51 000 pildi lippudest. Enamiku tekstist on kirjutanud vabatahtlikud veebilehega seotud postiloendist.
.ee

.ee on Eesti maatunnusega tippdomeen. Seda haldab Eesti Interneti Sihtasutus (EIS), mis on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu (ITL) asutatud eraõiguslik sihtasutus.
Ajalugu.
Domeen on kasutusel alates 1992. aastast. Kuni 2010. aasta juulini haldas domeeni ".ee" Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrk EENet ja domeeni administraator oli akadeemik Endel Lippmaa. Juriidilistele isikutele kehtis ühe domeeni registreerimise piirang, eraisikutel puudus võimalus registreerida domeene otse .ee alla. Eraisikutel oli lubatud registreerida üks domeen "pri.ee". Registreerimine oli tasuta ja seda finantseeriti riigieelarvest.
Esimene .ee domeen registreeriti 3. juunil 1992. ning selleks oli Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi aadress kbfi.ee.
Domeenireform.
5. juulil 2010 mindi üle uuele domeenikorrale. Registri halduse võttis EENetilt üle Eesti Interneti Sihtasutus. Uute domeenireeglitega saavad nii eraisikud kui välismaalased registreerida piiramatu arvu domeene otse .ee alla. Domeeninimede registreerimine toimub kahetasemeliselt, .ee domeeni registreerijate teenindamine on volitatud registripidajatele. Samuti lõpetati ka registri halduse kinnimaksmine riigieelarvest ning domeeni registreerimiseks kehtestati tasu.
.ee domeenide statistika.
.ee domeenide koguarvu kui ka kalendripäeva jooksul registreeritud domeenide arvu saab jälgida reaalajas EIS-i kodulehel.
2023. aastal täitus 160 000 .ee domeeni registreeringut. 
Populaarsed sõnad .ee domeenides.
Domeeninimede lühiajalised trendid annavad ülevaate ühsikonnas aktuaalsetest teemadest. Üle 10-aastaste domeenide puhul on näha vähem kordusi ning rohkem unikaalseid märksõnu. Populaarsed on nii ehituse kui teemaga seotud märksõnad, aga ka kodu ja kooliga seotud sõnad. Kõige enam leiavad vanemates domeeninimedes kasutust järgmised sõnad:
Tippdomeenide loend

See on loend tippdomeenidest.
Välislingid.
Tippdomeenide ametlik andmebaas