tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vladimir Kramnik

Vladimir Borissovitš Kramnik (vene keeles Владимир Борисович Крамник; sündinud 25. juunil 1975) on Venemaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1991). Ta oli klassikalise male maailmameister aastatel 2000–2006 ja üldtunnustatud maailmameister aastatel 2006 ja 2007. Maleolümpialt on tal kolm meeskondlikku kuldmedalit ja kolm individuaaltaseme kuldmedalit.
Elukäik.
Kramnik sündis 1975. aastal Musta mere ääres Tuapse linnas. Kramnik õppis malet mängima Mihhail Botvinniku asutatud malekoolis. Tema esimene läbimurre rahvusvahelisel areenil sündis 1992. aastal, kui ta võitis Venemaa koondise reservmängijana 30. maleolümpial kuldmedali. Tema skooriks oli kaheksa võitu, üks viik ja mitte ühtegi kaotust. Tol ajal polnud Kramnik veel isegi rahvusvaheline meister, kuid tema valikut koondisse toetas Garri Kasparov.
1996. aastal sai temast FIDE reitingutabeli liider. Tema ELO reiting oli Kasparovi omaga võrdne (2775), kuid kuna ta mängis arvestusperioodil rohkem mänge, sai temast tabeli liider. Ta püsis tabeli tipus kuus kuud, mis oli ühtlasi ainuke periood aastatel 1986–2006, mil Kasparov polnud tabeli liider. Ühtlasi sai Kramnikust sellega oma aja noorim tabeliliider, kuid tema saavutuse ületas 2010. aastal Magnus Carlsen.
Temast sai oma aja teine maletaja pärast Kasparovit, kes ületas reitingu 2800. 2013. aasta juuni seisuga on vaid kuus mängijat suutnud 2800 piiri ületada (Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Viswanathan Anand, Levon Aronjan, Veselin Topalov ja Magnus Carlsen.
2006. aasta oktoobris võitis Kramnik klassikalise male ja FIDE maailmameistritiitlite ühendamise järel peetud maailmameistrivõistlustel FIDE maailmameistrit Veselin Topalovi ning temast sai esimene maailmameister, kes oli korraga nii FIDE kui ka PCA maailmameister.
2007. aastal kaotas ta tiitli Viswanathan Anandile, kes 2007. aasta meistrivõistlused võitis. 
2008. aastal üritas Kramnik revanši võtta, kuid kaotas taas.
Matš Deep Fritziga.
2006. aastal mängis Kramnik Saksamaal Bonnis kuuemängulise seeria maleprogrammi Deep Fritz vastu. Kramnik kaotas tulemusega 2-4, kogudes 2 kaotust ja 4 viiki. Kramnik teenis mängude eest 500 000 eurot ja oleks saanud veel 500 000, kui ta oleks maleprogrammi võitnud. Tegu oli Deep Fritzi 10. versiooniga. 
Esimese mängu viigistas Kramnik 47 käigu järel. Teine mäng, mis peeti kaks päeva hiljem, lõppes Kramniku kaotusega, kusjuures Kramnik kaotas maailmameistrile erakordsel viisil, kui ta ei näinud tema käigule järgnenud matistavat käiku. Tema viga tolles mängus on Susan Polgar nimetatud ka "sajandi veaks". Kolmas, neljas ja viies mäng lõppesid viigiga. Viimases mängus alistas valgete malenditega mängiv Deep Fritz taas maailmameistri ja võitis seeria.
FIDE tiitlid

Rahvusvaheline maleliit, FIDE, jagab tulemustepõhiselt maletajatele erinevaid tiitleid. Tavaliselt ühendab tiitel endas Elo reitingu kombinatsiooni võrdlusanalüüsiga teiste maletajatega kellega on ametlikes mängudes kohtutud. FIDE kõrgemaid tiitleid jagatakse eluks ajaks.
Ajalugu.
Esimesed FIDE tiitlid anti maletajatele 1950. aastal. Välja anti 27 suurmeistri, 94 rahvusvahelise meistri ja 17 naiste rahvusvahelise meistri tiitlit.
Esimeste FIDE suurmeistrite hulka kuulus ka Eesti maletaja, Paul Keres. Teised 1950. aastal suurmeistri nimetuse pälvinud maletajad olid: Ossip Bernstein (Prantsusmaa), Issaak Boleslavski (NSVL), Igor Bondarevski (NSVL), Mihhail Botvinnik (NSVL), David Bronštein (NSVL), Oldřich Duras (Tšehhoslovakkia), Max Euwe (Holland), Reuben Fine (USA), Salo Flohr (NSVL), Ernst Grünfeld (Austria), Borislav Kostić (Jugoslaavia /Serbia/), Aleksandr Kotov (NSVL), Grigori Löwenfisch (NSVL), Andor Lilienthal (NSVL), Géza Maróczy (Ungari), Jacques Mieses (Suurbritannia), Miguel Najdorf (Argentina), Vjatšeslav Ragozin (NSVL), Samuel Reshevsky (USA), Akiba Rubinstein (Poola), Friedrich Sämisch (Lääne-Saksamaa), Vassili Smõslov (NSVL), Gideon Ståhlberg (Rootsi), László Szabó (Ungari), Savielly Tartakower (Prantsusmaa) ja Milan Vidmar (Jugoslaavia /Sloveenia/).
Meistrikandidaat (CM).
Meistrikandidaat on maletaja, kes on suutnud ületada 2200 Elo reitingu. Meistrikandidaat on madalaim meeste kategooria tiitel.
FIDE meister (FM).
FIDE meister on meistrikandidaadi ja rahvusvahelise meistri vahepealne aste. Kõige tavalisem viis, kuidas seda tiitlit saavutada on ületada Elo reiting 2300.
Rahvusvaheline meister (IM).
Tiitel, mida saavad vaid tugevaimad maletajad. Tegu on eluaegse tiitliga ning selle saavutamiseks on vaja täita kolm FIDE normi. Rahvusvaheliste meistrite Elo reiting jääb tavaliselt 2400 ja 2500 vahepeale, kuigi on ka 2500 piiri ületanud väga tugevaid rahvusvahelisi meistreid. 2010. aasta novembri seisuga on rahvusvahelisi meistreid FIDE edetabelis 3036.
Naiste rahvusvaheline meister (WIM).
Nimetuse võttis kasutusele FIDE 1950. aastal. Samal aastal sai selle nimetuse 17 naismaletajat – kõik 1950. aasta male maailmameistrivõistluste turniiri 16 osavõtjat ning 1937. aasta Stockholmis peetud maailmameistrivõistlusel teise koha saanud itaallanna Clarice Benini.
Rahvusvaheline suurmeister (GM).
Rahvusvaheline suurmeister on kõrgeim FIDE poolt omistatav tiitel. Suurmeistri tiitleid jagatakse ainult väljapaistvatele maletajatele ja suurmeistriks saab maletaja siis, kui tema reiting on üle 2500 ja ta on suutnud täita kolm FIDE normi. Tiitel on eluaegne. Mängijaid, kelle reiting ületab 2700 piiri, kutsutakse ka Super-GM'iks. 2013. aasta juuni seisuga on FIDE edetabelis 47 maletajat, kelle reiting on 2700 või suurem.
Naiste suurmeister (WGM).
Nimetus kehtestati 1976. aastal. Samal aastal said selle nimetuse 12 maletajat, sealhulgas 10 Nõukogude Liidu maletajat, Jugoslaavia maletaja Milunka Lazarević ja 1974. aastal Nõukogude Liidust Iisraelisse emigreerunud Alla Kušnir.
Rakke Haridusselts

Rakke Haridusselts (varem Rakke Valla Hariduse Selts) on aastal 1996 asutatud Eesti mittetulundusühing (selts). 
Seltsi eesmärkides on põhikirja järgi "täiskasvanute hulgas täiendõppe organiseerimine, õpiharjumuste kujundamine, silmaringi laiendamine, rahvusliku kultuuripärandi säilitamine, arendamine, viljelemine ja propageerimine, inimeste sotsiaalse aktiivsusetõstmine seltsi tööst osavõtu teel.
Seltsil on oma muuseum (Rakke koduloomuuseum), mis avati 2000. aastal.
Ruuž

Ruuž ehk põsepuna on kosmeetikavahend, mida tavaliselt kasutavad naised, et anda põskedele roosa jume, seeläbi noorem paista ning rõhutada põsesarnu.
Ajalugu.
Ruuži kasutati juba Vana-Egiptuses. Seda tarvitati ka huultel, nagu tänapäeval huulepulka. Mõnes kultuuris on ruuži tarvitanud ka mehed, näiteks regendivalitsuse aegsel Inglismaal (1811–1820). Suurbritannia viktoriaanlikul ajastul, mil meik seostus halbade elukommetega, piirdusid daamid põskede näpistamise ja huulde hammustamisega, et neid punasemaks muuta.
Ruužina on kasutatud mitut laadi aineid. Vana-Kreekas eelistati purustatud mooruspuumarju, sunji indiaanlaste seas verevat rebasheina, mujal ka punapeedi mahla ning purustatud maasikaid.
Tänapäev.
Nüüdisajal on ruuž tavaliselt punane talgipõhine pulber, mis kantakse põsele pintsliga. Värvaineks on kas safloor (värvisafloori õielehed) või karmiini lahus ammooniumhüdroksiidis ning roosiõliga lõhnastatud roosivesi. Kreemjat ruuži valmistatakse nahakreemi ja alloksaani segust. Vähem on levinud vedelad ruužid, mida kantakse nahale sõrmedega.
Ruuži valikul arvestatakse nahavärvi, näo kuju, valguse ja keskkonnaga. Näiteks kasutatakse heleda naha korral pigem roosasid, päevituse peal aga kuldseid toone, ööklubis julgemat ja pidulikul vastuvõtul tagasihoidlikumat meiki. Kreemjat põsepuna on lihtsam nahale kanda. Näopiirkonna valik sõltub näo kujust: ümarast näost saab ruuži abil jätta kitsama mulje, pikliku näo korral kasutatakse põsepuna horisontaalsemalt.
Q (täpsustus)

Q on ladina tähestiku 17. täht.
Toakilk

Toakilk ("Acheta domestica") on putukaliik, mis kuulub sihktiivaliste seltsi kilklaste sugukonda.
Toakilk on öise aktiivsusega. Ta on termofiilne. Elab hoonetes, eelistades temperatuuri umbes 30 kraadi. 
Ta sööb toidujääke jm. 
Elutsükkel.
Toakilkidel kulub oma elutsükli lõpuleviimiseks temperatuuril 26-32 kraadi umbes 2-3 kuud. Nad ei oma erilist ,taliolekut" talve üleelamiseks. Aga nad suudavad siiski külmi olusid välja kannatada, elades hoonetes ja nende ümbruses või valides elukohaks paiga, kus neid soojendab lagunemisprotsessidest tekkiv soojus. Noorisendite ainsad erinevused võrreldes täiskasvanutega on tiivutus ja veidi väiksemad mõõtmed.
Välimus.
Toakilk on tavaliselt halli ja/või pruunika värvusega, pikkus jääb vahemikku 16-21 mm. Emas- ja isasisendid on sarnased, kuid emasisendite tagakehast väljub umbes 12 millimeetri pikkune muneti. Muneti värvus on mustjaspruun, seda ümbritsevat kaks jäset. 
Levik.
Kilk on suure tõenäosusega pärit Edela-Aasiast, kuid on levinud üle kogu maailma. Põhja-Aafrikas, Edela-Aasias ja Euroopas (välja arvatud Euroopa põhjaosas). 
Eestis elab kohati vanades hoonetes.
Kasulikkus inimesele.
Tais kasvatatakse toakilke söögieesmärkidel, kus neid eelistatakse kohalikele liikidele, põhjusteks olevat parem maitsekvaliteet ja tekstuur. Neid süüakse tavaliselt kas õlis küpsetatud suupistetena või müüakse valguekstrakti või -pulbrina.
Georg Nellis

Georg Nellis (ka Georgi Nellis; 5. märts 1906 Peterburi – 24. september 1981 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas 1923. aastal Petrogradis II astme kooli.
Ta töötas aastatel 1925–1932 Leningradi oblasti tarbijate kooperatiivi süsteemis, 1932–1937 oli ta Leningradi Rajooni Tarbijate Kooperatiivi sekretär ja esimehe asetäitja. Aastatel 1937–1941 oli ta Leningradi Max Helzi nimelise tehase treial ja parteialgorganisatsiooni sekretär, 1941–1945 sama tehase (Penzas) direktori asetäitja.
1945. aastal oli ta Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu juhatuse esimehe asetäitja, aastatel 1946–1952 esimees. 22. veebruarist 1952 4. aprillini 1975 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Pärast seda oli ta personaalpensionär ja töötas Ministrite Nõukogu nõunikuna.
Ta oli 1927. aastast NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liige ja aastatel 1962–1964 EKP Keskkomitee büroo liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu III, IV, V, VI, VII, VIII ja IX koosseisu saadik.
Georg Nellis suri 24. septembril 1981 Tallinnas ja ta maeti 28. septembril 1981 (Georgi Nellis'e nime all) Metsakalmistule.
Kirjandus.
Albert Vendelin

Albert Vendelin (21. august 1914 Petrograd – 24. mai 2007) oli Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas 1937. aastal Prof. M. A. Bontš-Brujevitši nimelise Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi, 1972. aastal kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja.
Ta oli aastatel 1952–1957 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, aastatel 1957–1964 oli ta Eesti NSV Rahvamajandusnõukogu esimehe I asetäitja. Aastatel 1964–1967 oli ta Eesti NSV Riikliku Ehituskomitee esimees, 1968–1975 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Aastatel 1975–1988 oli ta Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi direktor. 1988. aastal jäi ta pensionile.
Ta külastas suvel 1957 ehitusalast näitust Göteborgis ning mõnda Rootsi ehitusmaterjalitehast ja ehitusettevõtet. Tema reisimuljed avaldati 1958. aastal eraldi raamatuna. Selles tõsteti positiivselt esile Rootsi innovatiivset ehitusmaterjalide tööstust ja ehitustehnoloogiat, laiemale eestikeelsele lugejaskonnale tutvustati esmakordselt ka gaasbetooni.
Ta oli aastast 1943 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liige. 
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IV, V, VI, VII ja VIII koosseisu saadik.
Etik

Etik on keskaegsete linnaelamute tänavapoolsel küljel peaukse ees asuv kivist terrass-trepp. Etiku mõlemal küljel asuvad kivist istepingid, mille otstes on peremärgid või vapiga kaunistatud etikukivid.
18. sajandil hakati Tallinna vanalinnas etikuid lammutama, sest neid peeti liiklemist segavaiks. 1970. ja 1980. aastatel rekonstrueeriti mõned etikud, esimesena 1972. aastal Linnateatri ees.
Pits (anum)

Pits või napsiklaas on väike joogiklaas, mida kasutatakse tavaliselt destilleeritud alkohoolsete jookide joomiseks või kindla koguse mõõtmiseks.
Vahel kasutatakse, näiteks ilukirjanduses, viinapitsi kohta vene laensõna "topka".
Kirjeldus.
Pits on väike silindrikujuline paksupõhjaline, kuid õhukeste seintega klaasnõu. Seda kasutatakse kõrge alkoholisisaldusega jookide serveerimiseks (viin, liköörid, "shot"'id ehk kokteilnapsid jm).
Normeeritud pits mahutab 2 cl (20 ml) või topeltkoguse puhul 4 cl jooki.
Wenzel Jaksch

Wenzel Jaksch (25. september 1896 Dlouhá Stropnice – 27. november 1966 Wiesbaden) oli sudeedisaksa sotsiaaldemokraatlik poliitik.
Wenzel Jaksch jättis juba 14-aastaselt kooli pooleli ning asus tööle ehitustöölisena. 
1913. aastal astus ta Austria Sotsiaaldemokraatlikusse Parteisse. Osales Esimeses maailmasõjas, kus sai raskesti haavata. 
Sõja järel töötas ta Prahas ajakirjanikuna saksakeelse ajalehe Sozialdemokrat toimetuses. 
1924. aastal valiti ta Tšehhoslovakkia Vabariigi Saksa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei juhtkonda, alates 1935. aastast oli ta sama partei aseesimees ja 1938. aasta märtsi lõpust esimees. 1929. aastast oli ta Tšehhoslovakkia parlamendi liige. Kui Saksa väed hõivasid 1939. aasta märtsis Tšehhi, siis põgenes ta Poolasse. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes ta sealt edasi Suurbritanniasse. 
Kuni 1942. aasta suveni esines ta BBC saksakeelsetes saadetes. Tema suhted Tšehhoslovakkia eksiilvalitsusega halvenesid pidevalt. Teise maailmasõja järel saadeti sudeedisakslased Tšehhoslovakkiast välja. Tšehhoslovakkia valitsuse palvel ei lubanud Suurbritannia valitsus Jakschil kuni 1949. aastani Lääne-Saksamaale ümber asuda. 
1949. aastal sai temast Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei põgenikeasjade volinik. Aastatel 1950–1953 juhtis ta Hesseni Väljasaadetute, Põgenike ja Evakueeritute Ametit. 1951. aastal asutas ta Seliger-Gemeinde, sudeedisaksa sotsiaaldemokraatide organisatsiooni. 1953. aastal valiti ta Saksa Liidupäeva liikmeks. Alates 1961. aastast oli ta Sudeedisaksa Kaasmaalaskonna asepresident ja 1964. aastast Väljasaadetute Liidu president. 
Wenzel Jaksch hukkus liiklusõnnetuses.
Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses on kergejõustiku mitmevõistlusaladel Euroopa riikide koondiste vahel peetav kohtumine. Võistlust korraldab Euroopa Kergejõustikuliit. Võistlused said alguse 1973. aastal, kui need toimusid meeste kümnevõistluses ja naiste viievõistluses, tookord kaheastmelises süsteemis, kus peeti esmalt poolfinaalid ja seejärel finaalid. 1981. aastast asendas naiste viievõistluse seitsmevõistlus. 1983. aastal mindi üle liigadele. Algselt üle aasta toimunud üritus muutus 1993. aastast alates iga-aastaseks, 2011. aastast loobuti selle korraldamisest olümpia-aastatel. 2013. aastast arvestatakse meeste ja naiste tulemused üheks.
Cicciano

Cicciano on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Campania maakonnas Napoli provintsis. Cicciano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1999. aasta 1. jaanuari dekreediga.
Cicciano kõrgus merepinnast on 50 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus.
Cicciano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camposano, Comiziano, Nola, Roccarainola, Tufino.
Cicciano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: La Morata, Casale Novo, Ponte Vecchio, Li Vinti, Curano, Li Marenda, La Palmentella, Li Sappierti, La Plaza ja Li Rosci.
Ajalugu.
Aastal 80 eKr vallutas Rooma konsul Lucius Cornelius Sulla Nola ja ümbritsevad maad ning andis need oma veteranidele.
 Peetri kirik, tuntud ka kui "Chiesa Madre". Ehitati täielikult ümber 1646. aastal, pärast 1631. aasta Vesuuvi purset
 Ehitati 1582–1617
 Ehitatud 1670. aastal
 Ehitatud 1763. aastal
 Ehitati 1707–1733 1617–1618 rajatud kabeli varemetele
2011. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

2011. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses peeti 2.–3. juulil järgmistes kohtades:
Kanavere lahing

Kanavere lahing oli Jüriöö ülestõusu üks lahingutest.
Vaevalt oli Kämbla lahing lõppenud, kui ordu peaväe laagrisse saabus käskjalg, kes andis teada, et suur hulk eestlasi ohustab 3,5 km kaugusel Kanavere läheduses Põltsamaa foogti juhitud väesalka, mispeale orduvennad hobuste seljas tuhatnelja foogtile appi tõttasid. Eestlased taandusid raskerelvastuses ratsarüütlite eest taktikalise eelise võitmiseks Kanavere rappa. Ordumeister andis seepeale rüütlitele käsu hobuse seljast maha tulla ja eestlasi jalgsi rünnata. Esimesel Kanavere rabas toimunud lahingul kindlat võitjat ei olnud, kuigi elu kaotasid mitmed nimekad orduvennad. Uue rünnaku järel toimunud teine lahing lõppes sakslastele võidukalt ning kokku olevat Kanavere rabas elu kaotanud 1600 eestlast.
Mälestuse jäädvustamine.
Kanaveres on Kanavere lahingu mälestuskivi, mis avati 1985. aastal ja mille kujundas Aulin Rimm.
Alain Mimoun

Alain Mimoun (Ali Mimoun Ould Kacha; 1. jaanuar 1921 – 27. juuni 2013) oli prantsuse jooksja.
Alain Mimoun võitis 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is kuldmedali maratonijooksus.
Roman Šeremeta

Roman Šeremeta (sündinud 29. juunil 1936 Ukraina NSV-s Ternopili oblastis) on Eesti majandusjuht ning endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta lõpetas 1952. aastal 7-klassilise kooli, 1955. aastal kutsekooli elektrikuna ja 1964. aastal Lensoveti nimelise Leningradi Tehnoloogilise Instituudi insener-tehnoloog-mehaaniku kvalifikatsiooniga. Aastal 1983 kaitses ta tööga "Ökonoomiliste aspektide uurimine Baltimaade fosforiitide ratsionaalsemaks kasutamiseks" majanduskandidaadi väitekirja.
Aastatel 1969–1970 töötas ta Maardu Keemiakombinaadis peainseneri asetäitjana. Aastatel 1980–1985 oli ta Kohtla-Järve Linna RSN Täitevkomitee esimees, aastatel 1985–1986 EKP Kohtla-Järve Linnakomitee I sekretär. 14. novembrist 1987 kuni 14. juulini 1988 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja; 14. juulist 1988 kuni 28. detsembrini 1989 oli ta Eesti NSV Riikliku Kütuse- ja Energeetikakomitee esimees.
Ta on Ceosil AS kommertsdirektor ja Vudink AS juhatuse esimees.
Ta oli NLKP liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.
János Kádár

János Kádár [j'aanoš k'aadaar] (sünninimi János Czermanik, hiljem János Csermanek; 26. mai 1912 Rijeka – 6. juuli 1989 Budapest) oli Ungari kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
János Kádár sündis tol ajal Austria-Ungarile kuulunud sadamalinnas Rijekas (tänapäeva Horvaatias). Ema Borbála Czermanik oli ungari-slovaki päritolu teenijanna. Isa János Krezinger lahkus väga varakult perekonna juurest ja János ei kohtunud temaga enam kunagi. Vahepeal elasid nad emaga paar aastat maal, 1918. aastal kolisid Budapesti. Lapsepõlv möödus vaesuses, 14-aastaselt pidi ta kooli pooleli jätma ja tööle minema. 
1928. aastal tutvus ta marksistliku kirjandusega ja temast sai veendunud sotsialist. Novembris 1931 astus ta Kommunistlikku Noortööliste Ühingusse. Samal aastal astus ta ka Ungari Kommunistlikku Parteisse. Detsembris 1931 vahistati ta süüdistatuna kommunistlikus tegevuses, kuid ametivõimud olid sunnitud asitõendite puudusel ta vabastama. Aastal 1933 ta arreteeriti ja ta oli seejärel kaks aastat vangistuses. Aastal 1935 astus ta Ungari Sotsiaaldemokraatlikusse Parteisse, et püüda seda allutada kommunistide mõjule. 
Teise maailmasõja ajal oli Kádár üks vastupanuliikumise juhte. 1944. aasta aprillis ta arreteeriti, põgenes aga sama aasta novembris vanglast. Aastal 1945 võttis ta oma parteilise varjunime Kádár ("Püttsepp") oma päris nimeks. Sõja järel oli ta 1945–1948 Ungari Kommunistliku Partei Budapesti Linnakomitee sekretär, 1945–1951 Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Ta oli 1946–1948 Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee ja 1948–1950 Ungari Töörahvapartei Keskkomitee peasekretäri asetäitja ning 1948–1950 ühtlasi siseminister. Aastatel 1950–1951 oli Kádár Ungari Töörahvapartei Keskkomitee osakonnajuhataja. 
Aastal 1951 ta arreteeriti süüdistatuna titoismis ja omaaegses koostöös Miklós Horthy valitsuse salapolitseiga. Juulis 1954 võeti süüdistused tagasi ja ta vabastati vanglast. 
Oli seejärel 1954. aastal Ungari Töörahvapartei Budapesti 13. Rajooni ja 1955. aastal Pesti Piirkonnakomitee esimene sekretär. 25. oktoobril 1956 valiti Kádár Ungari Sotsialistliku Töörahvapartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks. Alates 30. oktoobrist oli ta ka riigiminister Imre Nagy'i teises valitsuses. 
Seejärel aga lahkus Kádár koos Ferenc Münnichiga Nõukogude diplomaatide abil 1. novembril Ungarist Nõukogude Liitu. Ta veenis Nõukogude juhtkonda, et Ungaris on "kontrrevolutsiooni" tõttu olukord kontrolli alt väljunud ning vajalik on välisabi. 4. novembril toimus Nõukogude interventsioon Ungari ülestõusu mahasurumiseks. 7. novembril saabus Kádár tagasi Budapesti ning järgmise päeva hommikul teatas ta võimu üleminekust tema poolt juhitava Ungari Revolutsioonilise Tööliste ja Talupoegade Valitsuse kätte. 1956–1958 ja 1961–1965 oli ta ka Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees ning 1958–1961 riigiminister. János Kádár suutis oma võimuperioodi jooksul läbi viia mitmed majandusreformid, mille tulemusel Ungaris elatustase märgatavalt tõusis. János Kádár jäi parteijuhi ametikohale kuni 22. maini 1988, mil ta halveneva tervise tõttu ametist tagasi astus.
Nikolai Zahharov

 
Nikolai Zahharov (sündinud 24. detsembril 1941 Ašhabadis) on endine Eesti NSV parteitöötaja ja poliitik.
Ta sündis sõjaväelase perekonnas. Aastal 1972 lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal ja aastal 1980 Leningradi Kõrgema Parteikooli.
Ta töötas aastatel 1966–1975 Tartu Kontrollaparaaditehases elektrilukksepana, meistrina, jaoskonna- ja bürooülemana. Aastast 1975 oli ta parteitööl: ta oli tehase parteikomitee sekretär, EKP Tartu Linnakomitee osakonnajuhataja ning EKP Keskkomitee instruktor ja inspektor. Aastatel 1987–1991 oli ta EKP Kohtla-Järve Linnakomitee I sekretär.
Ta oli aastatel 1966–1991 NLKP liige. Ta oli aastatel 1985–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. Kuni augustiputšini kuulus ta saadikurühma "Kommunistlik fraktsioon" (pärast augustiputši otsustasid saadikurühmad "Virumaa", "Võrdsete õiguste eest", "Koostöö" ja "Kommunistlik fraktsioon" minna laiali). Samuti oli ta aastatel 1991–1992 Põhiseaduse Assamblee liige.
2010. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

Euroopa mitmevõistluse karikavõistlused 2010 peeti 26.–27. juunil järgmistes kohtades:
Vorsti mõis

Vorsti mõis (saksa keeles "Sternhof") oli Kiltsi mõisa kõrvalmõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.
Hooned ja park.
Kahekorruselist puit-tiibhoonet kasutati elamuna. Kõrvalhoonetest olid mõisakompleksis L-tähe kujuline laut-tall, väike maakivihoone ja rõhtpalkidest karjaköök. 
Mõisa ümbritses park.
2009. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

Euroopa mitmevõistluse karikavõistlused 2009 peeti 27.–28. juunil järgmistes kohtades:
Ferenc Münnich

Ferenc Münnich (18. november 1886 Seregélyes – 29. november 1967 Budapest) oli Ungari kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
Ta osales Esimeses maailmasõjas Austria-Ungari armees, langes 1915. aastal idarindel Vene vägede kätte sõjavangi. Viibis Tomskis sõjavangide laagris, kus astus 1917. aastal Venemaa Sotsiaaldemokraatlikku Tööliste (bolševike) Parteisse, kus ta organiseeris ungari grupi. Permis moodustas ta ungarlastest koosneva internatsionaalse rühma, sõdis Uuralis koos Punaarmeega valgete vastu. 
Novembris 1918 pöördus Münnich tagasi Ungarisse. Pärast Ungari Nõukogude Vabariigi loomist 1919. aasta märtsis osales ta Ungari Punaarmee ja punamiilitsa loomisel. Punavõimu kukutamise järel emigreerus Münnich Austriasse, seejärel viibis Tšehhoslovakkias ja Saksamaal. Aastatel 1922–1936 elas ta Nõukogude Liidus, kus oli juhtivatel töökohtadel majanduses. Aastatel 1936–1939 osales ta Hispaania kodusõjas, kus oli 13. internatsionaalse brigaadi Rákosi pataljoni komissar. Võitles Nõukogude Liidu ja Saksamaa vahelises sõjas Punaarmee koosseisus.
Pöördus 1945. aastal Ungarisse tagasi, astus sama aasta oktoobris Ungari Kommunistlikku Parteisse. Oli Budapesti politseiülem. Aastatel 1949–1951 oli ta Ungari saadik Soomes, 1951–1954 Bulgaarias. Septembrist 1954 augustini 1956 oli ta saadik Nõukogude Liidus. 1956. aasta augustist oktoobrini oli ta saadik Jugoslaavias. 27.–31. oktoobril kuulus ta siseministrina Imre Nagy valitsusse. Põgenes 1. novembril koos János Kádáriga Nõukogude Liitu, kus veenis Nõukogude juhtkonda Ungari sündmustesse sõjaliselt sekkuma. Pärast Ungari ülestõusu mahasurumist pöördus ta 4. novembril Ungarisse tagasi ning ennistati siseministriks ning sai samuti ka kaitseministriks, olles mõlemal ametikohal kuni 1. märtsini 1957. Kaitseminister oli ta kuni 1958. aasta jaanuarini. Sel ajal tegeles ta ka Töölismiilitsa loomisega. 28. jaanuarist 1958 kuni 13. septembrini 1961 oli ta Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees, 1961–1965 riigiminister.
Lowell (täpsustus)

Lowell võib tähendada mitut asja:
Augustine'i vulkaan

Augustine'i vulkaan on kihtvulkaan Põhja-Ameerika loodeosas USAs Alaska osariigis. Selle üldkõrgus on 1227 m. Viimati purskas ta 2006. aastal.
Liina Keevallik

Liina Keevallik (sündinud 22. aprillil 1972 Tallinnas) on eesti teatri- ja filmikunstnik.
Haridus.
Liina Keevallik õppis aastatel 1979–1990 Tallinna 7. Keskkoolis, järgnesid õpingud Eesti Kunstiakadeemias stsenograafia erialal omandades 1990–1995 bakalaureusekraadi, 2002 magistrikraadi ("cum laude") ja 2012 doktorikraadi Eesti Kunstiakadeemias ja Pariisi 8. Ülikoolis.
Töö.
Liina Keevallik on töötanud kunstnikuna Makarov Muusik Managementis, olnud Von Krahli Teatri peakunstnik, rahvusooperi Estonia peakunstnik ja juhendanud Eesti Kunstiakadeemia üliõpilasi.
Alates 2003. aastast on Liina Keevallik vabakutseline kunstnik ning teinud filme, lava- ja filmikujundusi nii Eestis kui ka teistes Euroopa riikides.
Ta on korraldanud ja kujundanud festivale, osalenud oma teostega näitustel, kirjutanud stsenaariume ja näidenditekste, koostanud artikleid ja tõlkinud.
Isiklikku.
Liina Keevallik on Sirje ja Andres Keevalliku tütar. Tema õde on keeleteadlane Leelo Keevallik. Tema isapoolne vanaisa oli põllumajandusteadlane Edgar Keevallik ja emapoolne vanaisa oli füüsik Harald Keres.
2008. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

2008. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses peeti 28.–29. juunil 2008 järgmistes kohtades:
2007. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

2007. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses peeti 7.–8. juulil järgmistes kohtades:
László Rajk

László Rajk (8. märts 1908 Székelyudvarhely (tänapäeval Odorheiu Secuiesc, Transilvaania, Rumeenia) – 15. oktoober 1949 Budapest) oli Ungari kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
László Rajk oli kingapoe omaniku poeg. Ungari Kommunistlikku Parteisse astus ta 1931. aastal. Ta visati kommunistliku tegevuse eest Ungari Kuninglikust Péter Pázmány Ülikoolist välja. Seejärel töötas ta ehitustöölisena, kuni läks 1936. aastal Hispaania kodusõtta, kus sõdis internatsionaalsete brigaadide ungari pataljonis. Sõja lõpus põgenes Prantsusmaale, kus ta vangistati. 1941. aastal pöördus ta illegaalselt Ungarisse tagasi. Varsti ta vangistati ja vabanes vanglast alles 1944. aasta septembris. Sama aasta novembris arreteeriti Rajk uuesti ning viidi Saksamaale.
Pärast vabanemist ja Ungarisse tagasipöördumist 1945. aastal juhtis Rajk Budapesti parteiorganisatsiooni, temast sai Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee ja Poliitbüroo liige. 1945. aasta lõpust kuni 1946. aasta septembrini oli ta Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee sekretär ja alates 1946. aasta oktoobrist UKP peasekretäri asetäitja. Alates 1946. aasta märtsist oli ta siseminister ja 1948. aasta augustist välisminister. 
Rajk kujunes võimuvõitluses Mátyás Rákosi rivaaliks. 30. mail 1949 László Rajk arreteeriti ja anti 1949. aasta septembris kohtu alla. Talle esitati süüdistus titoismis ja lääne imperialistide huvide teenimises. Ta tunnistati näidiskohtuprotsessil süüdi ja mõisteti 22. septembril 1949 surma. Kohtuotsus viidi täide.
László Rajk rehabiliteeriti postuumselt 28. märtsil 1956. Tema säilmete ümbermatmisele 6. oktoobril 1956 kogunes 100 000 inimest.
2006. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

2006. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses peeti 1.–2. juulil järgmistes kohtades:
Kaktusekakk

Kaktusekakk ("Micrathene whitneyi") on kaklaste sugukonda kaktusekaku perekonda kuuluv linnuliik.
Ta elab Põhja-Ameerikas Ameerika Ühendriikide edelaosas ja Mehhikos. Kaktusekakk on üks väiksemaid kakulisi. Ta kaalub keskmiselt 40 grammi ja on kõige kergem kakk. Linnu pikkus on 12,5–14,5 cm ja tiibade siruulatus umbes 27 cm.
Kaktusekakk elab tavaliselt taime põhjaküljel asuvates mahajäetud rähnipesades. Tema elupaigaks on tihti saguaaro-karneegiakaktuse, plaatani või papli õõs.
Kaktusekakk toitub peamiselt putukatest.
Veteran

 
Veteran (ka sõjaveteran) on sõjaväeteenistuse lõpetanu või sõjas osalenu. 
Vana-Rooma.
Mõiste pärineb Rooma riigist, kus veteranideks nimetati 20-aastase sõjaväeteenistuse läbinuid, kes jäeti mõneks ajaks oma väeosa juurde. Pidulikul errulaskmisel anti neile sõjaväediplom. Pärast seda hakkasid nad elama neile eraldatud maavaldustes ja kasutama maksusoodustusi. Veteranid olid keskkihti kuuluvate villaomanike ja orjapidajate peamine tugi ja reserv ning said seega vastujõuks II sajandist tugevnenud suurmaaomanikele, kes kasutasid tööjõuna koloone.
Veteranide institutsioon kestis aastast 753 eKr kuni aastani 476. Tuntuimad juhid olid Gaius Marius, Gaius Julius Caesar ja Augustus.
Eesti.
Eesti kaitseväe ja Kaitseliidu veteraniks loetakse inimest, kes:
Bonito

Bonito on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Bonito sai linnaõigused 1933. aasta 1. jaanuari dekreediga.
Bonito kõrgus merepinnast on 490 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Bonito piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Apice (BN), Grottaminarda, Melito Irpino, Mirabella Eclano.
2005. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses

2005. aasta Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses peeti 2.–3. juulini järgmistes kohtades:
Rulon Wells

Rulon Seymour Wells III (30. aprill 1919 Salt Lake City – 3. mai 2008 Salt Lake City) oli ameerika keeleteadlane ja semiootik.
Ta lõpetas 1939. aastal Utah' Ülikooli bakalaureusekraadiga. Ta töötas Yale'i Ülikooli professorina.
Koos Thomas A. Sebeokiga on ta mõiste "zoosemiootika" autor.
Abuulia

Abuulia (ladina "abulia", vanakreeka sõnast ἀβουλία ("aboulia" 'nõutus') on haiguslik tahtetus, tahtenõrkus ja otsustamatus.
Haige küll tahaks teatud tegevust sooritada, kuid jätab selle tegemata. 
Abuulia põhjuste seas on otsaju orgaaniline haigus 
(ajukasvaja või trauma), depressioon, neuroos, toksikomaania ja psühhoos.
Lootusetu ravi

Lootusetu ravi on patsiendi elushoidmine, mille ainus eesmärk on füsioloogilise surma ärahoidmine ja edasilükkamine.
Iiob

Iiob (ka Hiiob) on Piibli Vanas Testamendis sisalduva Iiobi raamatu keskne tegelane.
Kolmes peamises monoteistlikus religioonis – judaismis, kristluses ja islamis – peetakse Iiobit traditsioonilise käsitluse kohaselt reaalselt eksisteerinud isikuks. Islamis kuulub ta ka prohvetite hulka.
Iiobi raamatu kohaselt on ta õiglane mees, kelle Jumal annab Saatanale kiusata, kuid kes vaatamata kõigile kannatustele ja üleelamistele ei pöördu Jumala vastu ega hakka teda süüdistama. Suurem osa Iiobi loost on esitatud vestlusena Iiobi ja tema sõprade vahel. 
Lisaks Iiobi raamatule on Iiobit ja tema lugu mainitud ka teistes pühades tekstides – Vana Testamendi Hesekieli raamatus, Uue Testamendi Jakoobuse kirjas ja Koraanis.
Robert Ley

Robert Ley (15. veebruar 1890 – 25. oktoober 1945) oli Saksamaa poliitik ja riigitegelane. Aastatel 1933–1945 oli ta Saksa Töörinde juht.
Ta sündis Reini provintsis Niederbreidenbachis (praegu Nümbrecht) 11-lapselises talupidajate perekonnas seitsmenda lapsena. Robert Ley õppis Jena, Bonni ja Münsteri Ülikoolis keemiat.
Esimese maailmasõja algul astus ta vabatahtlikuna sõjaväkke. Esialgu oli ta suurtükiväelane, seejärel sõjalendur. 29. juulil 1917 tulistati ta Prantsusmaa kohal alla, Ley sattus sõjavangi. Lennukiga sooritatud hädamaandumise tagajärjel saadud jala- ja koljuvigastuste tõttu kannatas ta hiljem krooniliste valude käes. Valule pakkus leevendust alkohol, mille suhtes tal kujunes välja sõltuvus. 1920. aasta märtsis pöördus ta Prantsusmaalt sõjavangist Saksamaale tagasi ja lõpetas vahepeal pooleli jäänud ülikooliõpingud. Ta asus tööle Leverkusenis firmas IG Farben. 
Ruhri piirkonna okupeerimine Prantsusmaa ja Belgia poolt 1923. aastal vihastas Ley välja ja temast sai ultranatsionalist. 1924. aastal astus ta Natsionaalsotsialistlikkusse Saksa Töölisparteisse. 1925. aastal sai temast Lõuna-Reinimaa "gauleiter". 1928. aastal sai ta Köln-Aacheni "gau" parteijuhiks ja ta valiti Preisi Maapäeva liikmeks.
8. detsembril 1932 nimetas Hitler ta Natsionaalsotsialistiku Saksa Töölispartei riigiorganisatsioonijuhiks. 1933. aasta mais sai Ley Saksa Töörinde juhiks. Tema juhtimisel kujunes Saksa Töörinne Kolmanda Riigi suurimaks massiorganisatsiooniks (1942. aasta detsembris 25 miljonit liiget).
16. mail 1945 langes Ley Baieris Austria piiri lähedal Schlechingis Ameerika sõjaväelaste kätte vangi. Ta anti Nürnbergi protsessil sõjakuritegudes ja inimsusvastastes kuritegudes süüdistatuna kohtu alla. Vangistuses olles lõpetas ta elu enesetapuga, puues ennast üles.
Isiklikku.
Robert Ley oli kaks korda abielus. Tema teine abikaasa laulja ja lastekirjanik Inga Ley sooritas 29. detsembril 1942 enesetapu.
Pretoorium

Pretoorium (ladina keeles "praetōrium") oli algselt väejuhi (või ülemjuhataja) telk Rooma sõjaväelaagris ("castrum"). Pretoorium on tuletatud sõnast "preetor" (ladina keeles "praetor", kõrgem riigiametnik Roomas, väejuht, provintsi asehaldur).
Aja jooksul ja sõjaväe arenedes omandas pretoorium ka teisi tähendusi. Muu hulgas võidi pretooriumiks nimetada ülemjuhataja paleed kindlustatud püsilaagreis; keisririigi ajal nimetati pretooriumiks ka riigipea peakorterit, kus ta elas koos ihukaitseväega.
Uues Testamendis on pretooriumiks nimetatud Juudamaa prefekti Pontius Pilatuse paleed, kus peeti kohut Jeesus Kristuse üle.
John Major

Sir John Major KG CH (sündinud 29. märtsil 1943) on Suurbritannia Konservatiivse partei poliitik. Aastatel 1990–1997 oli ta Ühendkuningriigi peaminister ja ka Konservatiivse partei esimees. 
Margaret Thatcheri kabinetis oli ta varakantsler ja välisminister. Pärast Margaret Thatcheri tagasiastumist 28. novembril 1990 sai Majorist peaminister.
Lapse- ja noorpõlv.
John Mayor sündis 29. märtsil 1943 Suttonis Surrey krahvkonnas.
Moiano

Moiano on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Campania maakonnas Benevento provintsis. Moiano sai linnaõigused vabariigi presidendi 2007. aasta 10. juuli dekreediga.
Moiano kõrgus merepinnast on 271 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus.
Moiano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Airola, Arienzo (CE ), Bucciano, Forchia, Sant'Agata de' Goti, Tocco Caudio.
Moiano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Luzzano.
Loodus.
Moiano asub Taburno mäe edelanõlval, Isclero jõe kallastel.
Ajalugu.
Varem Airolaga ühendatud olnud omavalitsusüksusest sai omaette omavalitsusüksus 1807. aastal.
DeWitti maakond

DeWitti maakond ("DeWitt County") on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 29°08' N, 97°36' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Cuero.
Maakonna pindala on 2358 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 20 097. Aastal 2000 oli seal 20 013 elanikku.
Ajalugu.
DeWitti maakond moodustati 1846. aastal Goliadi, Gonzalese ja Victoria maakonna osadest. Maakond on nime saanud esimeste Texase kolooniate asutaja Green DeWitti järgi.
Jakob Johnson

Jakob Johnson (8. mai 1806 Tusti karjamõis, Viljandimaa – 1. aprill 1865 Peterburi) oli esimene eesti rahvusest põllumajandusteadlane, dr. phil. (1840, Jena), agronoomiamagister (1841, Peterburi), Peterburi patriootide ringi liige.
Jakob Johnson oli 1765. aastal Peterburis, Mihhail Lomonossovi initsiatiivil asutatud Vaba Ökonoomilise Seltsi liige. Dr. Jakob Johnson andis 1844...1864 välja ajakirja "Mittheilungen der Kaiserlichen freien ökonomischen Gesellschaft zu St. Petersburg", milles tutvustas ka põllumajanduse uurimistulemusi ja uuendusi.
Jaak Pihlak

 
Jaak Pihlak (sündinud 1. detsembril 1961 Viljandis) on eesti ajaloolane ja muinsuskaitsja.
Haridus.
Ta on lõpetanud Puiatu 8-klassilise Kooli ja Viljandi 5. Keskkooli ning Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna diplomitööga "Eesti sõjaväe atašeed 1918–1940". Kaitses 2006. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas teadusmagistritöö "Karutapjad ja ristimehed. Eesti-Läti suhted teenetemärkide näitel".
Töö.
Pihlak töötas 1991. aasta septembrist kuni 2025. aasta maini Viljandi Muuseumi direktorina.
Tegevus ühingutes ja töö valitavatel ametikohtadel.
Pihlak on alates 1988. aastast Viljandimaa Muinsuskaitse Ühenduse esimees, 1999. aastast Akadeemilise Ajalooseltsi, 2001. aastast loomingulise kollektiivi "Sakala Kalender" ja 2004. aastast Eesti Sõjamuuseumi nõukogu ning 2006. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaskogu liige.
Ta on kuulunud Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja Kindral Johan Laidoneri Seltsi Viljandi osakonna juhatusse ning Viljandi Kultuurikolledži ja Johann Köleri Fondi nõukogusse.
Ta on Eesti Sõjahaudade Hoolde Liidu asutajaliige ning oli liidu asepresident aastatel 1993–1995 ja president 1995–1999. Aastatel 1994–2006 oli ka Eesti Muuseuminõukogu liige.
Aastatel 1989–2002 ja 2005–2021 oli Viljandi linnavolikogu liige.
Teosed.
Avaldanud monograafiad "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad (Viljandi, 2010), mis ilmus ka läti keeles pealkirjaga „Lāčplēša Kara ordeņa un Brīvības krusta kavalieri“ (Valters un Rapa, Rīga, 2019), "Eesti ohvitser – langenud Vabadussõjas" (Viljandi, 2020) ja "Viljandimaa Vabadussammas" (Viljandi, 2023).
Koostanud mahuka teatmeteose "Eesti Vabaduse Risti kavalerid" (Viljandi, 2016) ja kogumiku "Muinsuskaitseliikumine Viljandimaal" (Viljandi, 2003).
Kaasautor 12-köitelisele raamatusarjale "Sakalamaa ei unusta" (Viljandi, 1991–1997), andmekogule "Eesti Vabadusristi kavalerid. Register" (Pärnu, 1997) ja "Eesti Vabaduse Risti kavalerid. Register" (Viljandi, 2004), koguteostele "Kindral Johan Laidoner" (Tallinn, 1999), "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased" I (Tallinn, 1998), II (Tallinn, 2002), III (Tallinn, 2003), IV (Tallinn, 2005), "Vabadussõja mälestusmärgid" I (Keila, 2002) ja II (Keila, 2005), "Eesti soomusrongid ja soomusronglased" (Tallinn, 2003), "Vabadussõjast Võidusambani" (Tallinn, 2009), "Wabaduse sangarid" (Tallinn, 2023) ning "Meil ei ole siin jäädavat linna. Viljandi linna ja kihelkonna kalmistute lugu" (Viljandi, 2024).
Konsultant-juhendaja raamatute "Põhja Pojad Eestis" (Viljandi, 2003) ja "Põhja Poegade retk" (Viljandi, 2008) ning kogumiku "Eesti Vabadussõda kooliõpilaste silmade läbi" (Tallinn, 2005) koostamisel.
Avaldanud artikleid mitmesugustes koguteostes ja perioodilistes väljaannetes. Koostanud väiketrükiseid Eesti ohvitserkonna, Vabadussõja mälestussammaste ja Vabadussõjas langenute ning neile pühendatud mälestusmärkide, Eesti Vabaduse Risti ja Läti Karutapja ordeni kavaleride kohta ning kommunistlike repressioonide ja sõjahaudadega seotult.
Sidekanal

Sidekanal on tehniliste vahendite kogum informatsiooni edastamiseks saatjalt (ühest lõppseadmest) vastuvõtjale (teise lõppseadmesse). Tehniliste vahendite hulka kuuluvad mitut tüüpi muundurid, võimendid, elektrifiltrid, multipleksimise jm seadmed. Informatsiooni saab edastada sidekanali kaudu ühte või mitmesse signaali teel asuvasse punkti.
Olenevalt kontekstist kasutatakse sidekanali tähenduses ka mõistet sideliin. Samas aga võib sideliin olla sidekanali osa. Harilikult kuuluvad sidekanali koosseisu mitu tüüpi sideliinid: traatsideliinid (õhu- ja kaabelliinid), optilise side liinid (valguskaablid) ja raadiosideliinid.
Sparanise

Sparanise on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Sparanise sai linnaõigused vabariigi presidendi 2002. aasta 10. detsembri dekreediga.
Sparanise kõrgus merepinnast on 65 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Sparanise piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Calvi Risorta, Francolise, Pignataro Maggiore.
Sparanise asutati 988. aastal.
DeWitti maakond (Illinois)

DeWitti maakond ("DeWitt County") on maakond USA-s Illinoisi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°37' N, 90°29' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Clinton.
Maakonna pindala on 1049 km², millest 20 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 561. Aastal 2000 oli elanike arv 16 798.
Ajalugu.
DeWitti maakond moodustati 1. märtsil 1839 Maconi maakonna osast. Maakond on saanud nime New Yorgi osariigi seitsmenda kuberneri DeWitt Clintoni järgi.
Kliima.
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Clintonis −8 °C (17 °F) ja kõrgeim juulis 31 °C (88 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1905. aasta veebruaris −32 °C (−25 °F) ja kõrgeim temperatuur 1954. aasta juulis 45 °C (113 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 50 mm veebruari ja juuli 115 mm vahel.
Kendalli maakond

Kendalli maakond ("Kendall County") on maakond USA-s Illinoisi osariigis Chicagost 40 miili kaugusel edelas. Geograafilised koordinaadid on 41°59' N, 88°43' W.
Maakonna halduskeskus on Yorkville.
Maakonna pindala on 835 km², millest 5 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 114 736. Aastal 2000 oli elanike arv 54 544.
Ajalugu.
Kendalli maakond moodustati 19. veebruaril 1841. aastal LaSalle'i ja Kane'i maakonna osadest. Maakond on saanud nime postiminister Amos Kendalli järgi.
Kliima.
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Yorkville's −12 °C (10 °F) ja kõrgeim juulis 29 °C (84 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1985. aasta jaanuaris −32 °C (−26 °F) ja kõrgeim temperatuur 1936. aasta juulis 44 °C (111 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 39 mm jaanuari ja juuli 112 mm vahel.
Kendalli maakond (Texas)

Kendalli maakond ("Kendall County") on maakond USA-s Texase osariigis Edwardsi platool. Geograafilised koordinaadid on 29°95' N, 98°70' W.
Maakonna halduskeskus on Boerne.
Maakonna pindala on 1717 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 33 410. Aastal 2000 oli seal 23 743 elanikku.
Ajalugu.
Kendalli maakond moodustati 1862. aastal Kerri ja Blanco maakonna osadest. Maakond on nime saanud ajakirjanik George Wilkins Kendalli järgi.
Kane'i maakond

Kane'i maakond ("Kane County") on maakond USA-s Illinoisi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°57' N, 88°26' W.
Maakonna halduskeskus on Geneva ja suurim linn Aurora.
Maakonna pindala on 1358 km², millest 11 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 515 269. Aastal 2000 oli elanike arv 404 119.
Ajalugu.
Kane'i maakond moodustati 16. veebruaril 1836. aastal LaSalle'i maakonna osast. Maakond on saanud nime Illinoisist pärit USA senaatori Elias Kane'i järgi.
Kliima.
Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Genevas −12 °C (10 °F) ja kõrgeim juulis 29 °C (84 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1985. aasta jaanuaris −32 °C (−26 °F) ja kõrgeim temperatuur 1936. aasta juulis 44 °C (111 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 39 mm jaanuari ja juuli 112 mm vahel.
Aktseptor (keemia)

Keemias on aktseptor selline aineosake nagu molekul (molekuli kuuluv aatom) või ioon, mis võib endaga liita elektronipaari või aineosakesi nagu, ioon, aatom või aatomite rühma.
Keemilises protsessis saab osakese üleminek toimuda siis, kui olemas on nii doonor kui ka aktseptor.
Kõige sagedamini nimetatakse aktseptoriks vaba orbiidiga aatomit (molekulis), mis saab temaga ühinevalt aatomilt (doonorilt) elektronipaari semipolaarse keemilise sideme tekkimisel. Kovalentse keemilise sideme moodustumist kahe aatomi või aatomite rühma vahel, mis teostub doonoraatomi elektronpaari ja aktseptoraatomi vaba orbitaali osalusel nimetatakse doonori-aktseptori mehhanismiks.
Kane'i maakond (Utah)

Kane'i maakond ("Kane County") on maakond USA-s Utah' osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Kanab.
Maakonna pindala on 10 642 km². Veepindala on 306 km². Maakonna idapiiri moodustab Colorado jõgi. Idapiirile jääb ka Powelli järv. Lõunas piirneb maakond Arizona osariigiga. Maakonna maastikus domineerivad kõrbed, mäed ja kaljud. Maakonnas asub arvukalt looduskauneid kohti ning maakonnas ja selle ümbruses asub palju looduskaitsealasid, sh suurt osa maakonnast hõlmav Grand Staircase-Escalante'i rahvusmonument. Ainus maakonda läbiv maantee on Route 89.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 7667. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 7334.
Kane'i maakond üks kõige järjepidevamalt Vabariiklikku Parteid toetav maakond riigis. Alates 1896. aastast on maakonnas vabariiklased kaotanud vaid korra – 1916. aastal. Kõige ülekaalukamalt võitsid vabariiklased maakonnas 1956. aastal, mil Dwight D. Eisenhower kogus maakonnas 90,2% valijate hääled.
Ajalugu.
Maakond moodustati 1864. aastal. Maakond on nime saanud kolonel Thomas L. Kane'i järgi.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmed.
Kane'i maakonnas oli 6046 inimest, 2237 leibkonda ja 1628 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 0,6 in/km².
Elamuühikuid ("housing units") oli 3767 (keskmine tihedus 0/km²).
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 2,32%.
2237 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,67 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,21 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Ea mediaan oli 39 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 98,30 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 94,10 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 34 247 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 40 030 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 30 655 dollarit, naistel 20 406 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 15 455 dollarit.
7,90% elanikkonnast ja 5,50% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 9,30% alla 18-aastasi ja 5,40% üle 65-aastasi.
Kaitsealad.
USA Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse on kantud Kane'i maakonnas 2018. aasta aprilli seisuga 23 objekti.
Neven Mimica

Neven Mimica (sündinud 12. oktoobril 1953 Splitis) on Horvaatia ja Euroopa Liidu poliitik. 
Alates 1. juulist 2013 oli ta Euroopa Liidu tarbijakaitsevolinik ning alates 1. novembrist 2014 rahvusvahelise koostöö ja arengu volinik Junckeri komisjonis.
Mimica lõpetas Zagrebi ülikooli majandusteaduskonna 1976. aastal.
Ta on töötanud nõunikuna Horvaatia saatkondades Kairos ja Ankaras. 2001–2003 oli ta Horvaatia eurointegratsiooniminister. 2003. aastast oli ta Horvaatia parlamendi liige ja ühtlasi 2008. aastast parlamendi aseesimees.
Mimica on abielus ja tal kaks poega.
Hollandlased

Hollandlased (endanimetus "Hollanders") on germaani rahvas, Hollandi põhirahvastik. Kõnelevad germaani keelte läänerühma saksa-madalmaade alarühma kuuluvat hollandi keelt. Hollandlaste koguarv maailmas on hinnanguliselt ligikaudu 25 miljonit, neist Hollandis 13,2 miljonit. Ameerika Ühendriikides elavate hollandlaste koguarvuks on nimetatud 5 miljonit, kuid enamik neist on tegelikult hollandi päritolu ameeriklased.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 107 hollandlast, neist Tallinnas 47.
Hollandlased on kujunenud friisi, saksi, frangi ja bataavi hõimudest. Flaamid on hollandlaste väga lähedane sugulasrahvas. Hollandlaste hulgas on levinud nii protestantism kui ka katoliiklus. Tänapäeval on paljud hollandlased ka agnostikud ja ateistid.
17.–18. sajandil rändasid paljud hollandlased Lõuna-Aafrikasse, kus nendest kujunesid afrikandrid. 20. sajandil rändasid paljud hollandlased Ameerikasse ja Austraaliasse.
Castelnovo di Sotto

Castelnovo di Sotto on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Reggio Emilia provintsis. Castelnovo di Sotto sai linnaõigused vabariigi presidendi 2001. aasta 12. novembri dekreediga.
Castelnovo di Sotto kõrgus merepinnast on 27 meetrit, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus.
Castelnovo di Sotto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Boretto, Cadelbosco di Sopra, Campegine, Gattatico, Gualtieri, Poviglio.
Castelnovo di Sotto halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Case Melli, Meletole, San Savino, Villa Cogruzzo.
Castelnovo di Sotto karneval, mille juured ulatuvad 16. sajandisse, on üks vanimaid Itaalias.