tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Friuli hertsogkond

Friuli hertsogkond oli langobardide hertsogkond tänapäeva Friulis, esimene, mis rajati pärast Apenniini poolsaare vallutamist aastal 568. 
See oli üks suuremaid domeene "Langobardia Maioris" ja tähtis puhver Langobardide kuningriigi ning slaavlaste, avaaride ja Bütsantsi vahel. Esialgne peamine linn provintsis oli roomlaste Aquileia, kuid langobardide pealinn Friulis oli "Forum Julii", tänapäevane Cividale. 
Koos Spoleto, Benevento ja Trento hertsogitega püüdsid Friuli isandad sageli saavutada sõltumatust kuningavõimust Pavias, kuigi tulutult. Pärast Karl Suure langobardidevastast kampaaniat ja kuningas Desideriuse võitmist 774. aastal valitses viimane Friuli hertsog Hrodgaud aastani 776. Pärast tema surma liidendati Friuli margina Karolingide impeeriumiga.
Ajalugu.
Veneetsia territoorium "Forum Iulii" ümber, ikka veel Gooti sõjast laastatud, oli esimene endises Italia provintsis, mille Langobardid oma kuninga Alboini juhtimisel aastal 568 vallutasid. Enne sissetungi jätkamist kaugemale Itaalia lõunaossa jättis Alboin suure garnisoni ja pani paika piirkonna valitsuse oma vennapoja ja kaaslase Gisulfi juhtimisel, kes sai tiitli "dux" ja kes sai valida aadliperekonnad, kellega see maa üheskoos asustada.
Esialgne hertsogkond oli ümbritsetud Karni Alpide ja Julia Alpidega põhjast ja kirdest ning oli nendest suundadest vaevalt ligipääsetav. Lõunast oli see ümbritsetud Bütsantsi Ravenna eksarhaadiga, kus see rannikuni jõudis alles hiljem, ja idast tasandikuga, mis viis Doonau keskjooksule, täiuslikku kohta sissetungijatele, näiteks avaaridele ja hiljem madjaritele. Selle läänepiir oli esialgu määramata, kuni edasiste vallutustega loodi langobardide Ceneda hertsogkond, mis asus Tagliamento jõe taga, Livenza ja Piave jõe vahel. 
Gisulf, Paulus Diaconuse kroonika "Historia Langobardorum" järgi võimekas valitseja, olles Rooma rahvastiku Friulis maha surunud, saavutas langobardide interregnumi ajal pärast kuningas Klefi surma aastal 574 isegi suurema mõju. 610. aasta paiku tungis Friulisse avaaride vägi, rüüstates langobardide asustuse. Kui kuningas Agilulf ei võtnud midagi ette, tapeti hertsog Gisulf II lahingus, kui sissetungijad hõivasid tema residentsi Cividales, kust tema pojad Tasso ja Kakko suutsid napilt põgeneda. Nende ühisvalitsemise ajal ulatus hertsoglik territoorium ajutiselt kuni Matreini tänapäeva Ida-Tiroolis.
615. aastal vallutati Concordia ja 642. aastal Opitergium, kui hertsogid laiendasid oma võimu Ravenna eksarhaadi arvelt lõuna poole. Aastal 663 vallutati Cividale avaaride poolt lühikeseks ajaks, kuid Benevento hertsog Grimoald võttis selle tagasi. 
Pärast Pavia piiramist 774. aastal võimaldas Karl Suur Hrodgaudil hertsogkonda säilitada. Kui Hrodgaud mässas ja 776. aastal lahingus tapeti, asendas Karl Suur ta Macariusega. Hertsogkond jätkas frankide võimu all aastani 828, kui see jagati krahvkondadeks ja lagunes. Aastal 846 reformiti see Friuli margiks.
Unipiha Kivisaare hiis

Unipiha Kivisaare hiis on Tartu maakonnas Nõo vallas Unipiha külas asuv hiiekoht. Hiis on arvele võetud arheoloogiamälestisena. Hiies asub arheoloogiamälestisena arvele võetud Unipiha ohvrikivi.
Tamsa Kabelimägi

Tamsa Kabelimägi on Tartu maakonnas Nõo vallas Tamsa külas asuv kõrgendik, endine kivikalme. Kõrgendik on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Puru Riia-Võhma tamm

Puru Riia-Võhma tamm (ka Riia-Võhma tamm) on Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Puru külas ohvripuuna kasutatud tamm. Puu on võetud kaitse alla.
Robert Kasemägi

Robert Kasemägi (21. mai 1919 – 30. aprill 2015) oli eesti muusik ja muusikaõpetaja.
Elulugu.
Robert Kasemägi sündis Venemaal Peterburi lähistel. Muusikahuvi oli tal olnud lapsest peale ning ta õppis iseseisvalt klaverit ja bajaani mängima.
1937. aastal sai ta õppida viiekuulistel koori- ja orkestrijuhtide kursustel, kus valmistati ette isetegevuskollektiivide juhte. 
Keskkooli lõpetas ta kiitusega ja õppis aastail 1939–1941 instituudis bioloogiat ja geograafiat. 1942. aasta talvel sõitis pere Eestisse.
1946. aastal astus Robert 26-aastaselt Tallinna Konservatooriumi ettevalmistuskursusele, kui seal kuulutati välja täiendav vastuvõtt kõigile erialadele, ja lõpetas konservatooriumi 1953. aastal.
1950. aastal alustas ta metsasarvemängijana Estonia teatri orkestris, kus töötas seitse aastat. Järgnes 12 aastat ERSO-s, kus ta oli metsasarverühma kontsertmeister.
Aastail 1958–1998 oli Robert Kasemägi Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õpetaja ja osakonnajuhataja. Tema käe all on õppinud paljud tänased mängijad (näiteks Arvi Miido), Robert Kasemäge nimetatakse Eesti metsasarvemängijate sõjajärgse koolkonna kujundajaks.
Aastail 1988–2009 töötas ta Märjamaa muusikakoolis. Ta on juhatanud ka Märjamaa puhkpilliorkestrit.
Neil Dawson

Neil Dawson (sündinud 1948 Christchurchis) on Uus-Meremaa skulptor.
Ta valmistab peamiselt roostevabast terasest ja alumiiniumist monumentaalskulptuure. Enamik neist on püstitatud või riputatud avalikku linnaruumi.
Bogdan Borusewicz

Bogdan Michał Borusewicz (sündinud 11. jaanuaril 1949 Lidzbarkis) on Poola ajaloolane ja poliitik.
8. juulil 2010 sai ta mõneks tunniks Poola presidendi kohusetäitjaks, kui president Lech Kaczyński surma järel presidendi kohusetäitja ülesandeid täitnud seimi spiiker Bronisław Komorowski seimist tagasi astus. Borusewicz oli kohusetäitja, kuni Grzegorz Schetyna uueks seimi spiikriks valiti.
Ta oli 20. oktoobrist 2005 kuni 11. novembrini 2015 Poola senati marssal.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola senati marssalina.
Bogdan Klich

Bogdan Adam Klich (sündinud 6. mail 1960 Krakówis) on Poola poliitik.
Ta oli aastatel 2007–2011 Poola kaitseminister.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola endise kaitseministrina.
Bogdan Zdrojewski

Bogdan Andrzej Zdrojewski (sündinud 18. mail 1957 Kłodzkos) on Poola poliitik.
Ta oli aastatel 2007–2014 Poola kultuuri- ja rahvuspärandi minister.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola kultuuri- ja rahvusliku pärandi ministrina.
Õvanurme Hiiemäe ohvrikivi

Õvanurme Hiiemäe ohvrikivi on Tartu maakonnas Tartu vallas Õvanurme külas asuv ohvrikivi. Kivi on arvele võetud arheoloogiamälestisena. Kivi asub Õvanurme Hiiemäel, mis on samuti arheoloogiamälestisena kaitse alla võetud.
Tamsa Kullavare

Tamsa Kullavare on Tartu maakonnas Nõo vallas Tamsa külas asuv kõrgendik, endine kivikalme. Kõrgendik on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Voika Kabelimägi

Voika Kabelimägi on Tartu maakonnas Nõo vallas Voika külas asuv endine kalmistu. See on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Vellavere Kalmakmägi

Vellavere Kalmakmägi (ka Kalmakmägi) on Tartu maakonnas Nõo vallas Vellavere külas asuv kõrgendik, endine kalmistu. Kõrgendik on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Kalme hiie ohvrikivi

Kalme hiie ohvrikivi on ohvrikivi Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Kalme külas Kalmemäel. Kivi on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Säässaare ristipuud

Säässaare ristipuud on Põlva maakonnas Põlva vallas Säässaare külas asuvad ristipuud. Säässaares on kaks tähelepanuväärset ristipuude kogumikku (kokkuleppeliste nimedega "Säässaare ristipuud III" ja "Säässaare ristipuud IV"). Lisaks nendele on Säässaares ka Säässaare ristimänd.
Gustaf Cederström

Gustaf Olof Cederström (12. aprill 1845 Stockholm – 20. august 1933 Stockholm) oli rootsi kunstnik.
Ta kuulas loenguid Uppsala Ülikoolis, teenis jäägripolgus ja läks 1866. aastal erru nooremleitnandi auastmes.
Kunsti õppis ta algul August Malmströmi ja Mårten Eskil Winge juures Stockholmis; hiljem töötas Düsseldorfis Ferdinand Fagerlini juhendamisel. Kunstnikuhariduse sai ta Pariisis Léon Bonnat' ja Jean-Louis-Ernest Meissonier' ateljeedes.
Ta töötas Pariisis, seejärel mõne aasta Itaalias (Firenzes ja Roomas). Seejärel pöördus ta tagasi Stockholmi, kus ta 1878. aastal sai Kuningliku Kaunite Kunstide Akadeemia liikmeks.
Isiklikku.
Tema isa Carl Emanuel Cederström (1804–1892) oli mereväeohvitser. Tal olid vennad Carl ja Emanuel. 1878. aastal abiellus ta Amalia Katarina Jaederiga, nende tütar Carola Cederström (1878–1954) oli kunstnik.
Ivask

Ivask on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ivask 425 inimesel (182 mehel ja 243 naisel). Perekonnanimede levikult oli Ivask meeste puhul 351. ja naiste puhul 249. kohal. Levinuim oli see Jõgeva maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 14,17.
Lennart Bodström

Ture Lennart Bodström (20. aprill 1928 Göteborg – 30. aprill 2015 Stockholm) oli Rootsi poliitik, ametiühingutegelane ja diplomaat.
Ta kuulus Sotsiaaldemokraatlikku parteisse. 
Aastatel 1970–1982 oli Bodström Rootsi teenistujate keskliidu esimees, seejärel 1982–1985 Olof Palme teise valitsuse välisminister ja 1986–1989 Ingvar Carlssoni esimese valitsuse haridusminister.
Aastatel 1989–1993 oli ta Rootsi suursaadik Norras.
Välisministrina püüdis Bodström juurutada välispoliitilist doktriini, mille järgi ei ole Rootsil õigust avaldada arvamust teiste riikide poliitika kohta. Aastal 1985, kui oli juba aastaid täheldatud allveelaevade liikumist Rootsi ranniku lähedal, väitis Bodström, et Rootsi rannikuvetes ei ole mingeid allveelaevu, ja kui neid ka peaks olema, ei ole need Nõukogude Liidu omad. Selle peale algatasid paremerakonnad Riksdagis Bodströmi vastu umbusaldushääletuse, kuid see kukkus läbi. Peaminister Palme vabastas hiljem siiski Bodströmi ametist.
Ka Lennart Bodströmi poeg Thomas Bodström on sotsiaaldemokraadist poliitik.
Willam Belli

Willam Belli (sündinud 30. juunil 1982 Philadelphias Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide näitleja, "drag queen", blogija, laulja ja laulukirjutaja. Tema tuntumad esinemised on transseksuaalse Cherry Pecki roll telesarjas "Nip/Tuck" ja osalemine televõistluse "RuPaul's Drag Race" 4. hooajal, kus ta on olnud sarja esimene diskvalifitseeritud võistleja. Lisaks näitlemisele on olnud menukad tema paroodiavideod "Chow Down" ja "Boy is a Bottom", mille ta on teinud oma Los Angelese "drag queen"'ide poptrioga DWV. Ansambel lagunes 2014. aasta juunis liikmete isiklike vastuolude tõttu.
Mai 2015

Mai 2015, kroonika
2015. aasta mai algas reedel ja lõpeb 31 ööpäeva pärast pühapäeval.
Heiti

Heiti on eestipärane mehenimi.
2021. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 491. mehenimi. 1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Heiti 171 mehel ja alla 5 naisel.
Sõnevõri järv

Sõnevõri järv on suurim mägijärv Ukrainas Karpaatides. Jääb Taga-Karpaatia Mižgirja rajooni.
Järve geograafilised koordinaadid on 48° 37′ 0″ N, 23° 41′ 2″ E
Järve pinna kõrgus merepinnast on 989 m, keskmine sügavus on 10–12 meetrit ja suurim sügavus 22 meetrit.
Sõnevõri järv on arvatud Ukraina seitsme loodusime hulka. Järve ümber on moodustatud Sõnevõri rahvuspark (asutatud 1989).
Inva Mula

Inva Mula (sündinud 27. juunil 1963 Tiranas) on albaania ooperilaulja, lüüriline sopran.
Inva Mula sündis Tiranas muusikute peres. Tema isa Avni Mula on tuntud laulja ja helilooja, ema Nina Mula, rahvuselt venelane, oli samuti laulja. Vanemad tutvusid Moskva Konservatooriumis õppides. Pärast kooli lõpetamist 1950. aastate lõpus siirdusid elama Albaaniasse. Inva nimi on tagurpidi lugedes isa nimi.
Inva õppis laulmist ja klaverimängu esialgu muusikakoolis ja seejärel konservatooriumis ema käe all, mille lõpetas 1985. aastal. Õpingute ajal ja pärast seda osales ta edukalt paljudel konkurssidel. Aastal 1987 võitis konkursi Albaania laulja (albaania Cantante d’Albania) ja 1988. aastal Bukarestis toimunud George Enescu nimelise rahvusvahelise konkursi. Aastal 1993 oli ta võidukas Plácido Domingo lauljate konkursil "Operalia".
Aastal 1997 osales Inva Diva Luc Bessoni filmis "Viies element", kus esitas aaria "Oh, giusto cielo!.. Il dolce suono" Gaetano Donizetti ooperist "Lucia di Lammermoor".
Inva Mula on esinenud paljudel Euroopa ooperilavadel, teiste seas La Scalas ja Bastille ooperimajas. Tema üheks tuntumaks rolliks on Violetta Valèry Giuseppe Verdi ooperis "Traviata". 
Talle on antud Albaania rahvakunstniku aunimetus.
Päästke noored hinged

"Päästke noored hinged" on Grete Paia lauldud laul. 
Laulu meloodia on kirjutanud Grete Paia ja sõnad Grete Paia koos Sven Lõhmusega. 
Laul anti 2013. aastal välja singlina. Lauluvõistlusel "Eesti laul 2013" sai see teise koha.
Akridiin

Akridiin on keemiline aine, mida toodetakse kivisöetõrvast. Akridiin evib kantserogeenset toimet. 
Nimetused ja tähised.
Akridiini nimetused on: "Dibenzo["b,e"]pyridin", "Benzo["b"]chinolin", 9-"Azaanthracen", 2,3-"Benzochinolin", 
10-"Azaanthracen".
CAS number on 260-94-6.
Kasutamine.
Selle derivaate tarvitatakse värvainete ja ravimitena (akrihhiin, flavakridiin, etakridiin). 
Akrihhiin on ravimi toimeaine, mida on inimestel pikka aega kasutatud malaariaravi raames.
Ajaloolist.
Carl Gräbe ja Heinrich Caro eraldasid akridiini kivisöetõrvast 1870.
Akrihhiin

Akrihhiin on NSV Liidus välja töötatud ravim, mida kasutati pikka aega nii malaaria profülaktikaks kui ka raviks. Selle Ameerika analoog on mepakriin ehk kvinakriin ehk atabriin.
Ravimi toimeaine on akridiin.
Akrihhiin on vees lahustuv kollane peenkristalne pulber ja selle toime inimkehas on suunatud malaariatekitaja sugutute vormide (skisont) ja lambliate vastu. 
Imikutele manustati akrihhiini 0,01, 2–4 aasta vanustele lastele 0,025–0,03 ja 6–10 aasta vanustele lastele 0,05–0,1 (ühik?) kaks korda päevas. 
Akrihhiini võis süstida lihasesse 4% lahusena olenevalt east 1,0–5,0 ml. Imikutele 1,0 ml, lastele 2–4 aasta vanuses 1,5 ml, lastele 6–10 aasta vanuses 3,0–4,0 ml ja vanuses üle 10 aasta 5,0 ml. 
Ravikuuri esimene tsükkel kestab 3–6, teine ja kolmas aga 3–5 päeva. Tsüklite vahet peetakse 7–10 päeva. Ravikuuri tsüklite arv sõltub malaaria vormist. 
Täiendusena kasutati vereülekandeid, raua- ja arseeniravi ning põrna röntgenkiiritust.
Tarvitati harilikult koos plasmohhiini ja plasmotsiidiga. Akrihhiini kõrvaltoimetena esines mõnel patsiendil iiveldust, oksendamist, ebakollatõbe (naha ja silmavalgete värvustumine), harva joobeseisund ja vaimse tegevuse häireid – akrihhiinipsühhoos.
Roman Fosti

Roman Fosti (sündinud 6. juunil 1983) on Eesti pikamaajooksja. Aastatel 2014 ja 2015 võitis ta Viljandi Järvejooksu.
2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis saavutas ta 20. koha.
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel saavutas ta maratonil 53. koha ajaga 2:23.28.
Kavastu Kohtukivi

Kavastu Kohtukivi on Tartu maakonnas Luunja vallas Kavastu külas asuv ohvrikivina kasutatud rändrahn.
Rändrahn on võetud kaitse alla.
Samma Silmaallikas

Samma Silmaallikas on Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Samma külas Samma Tammealuse hiies asuv allikas (parandusveeallikas). Allikas on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Kärsa Kitse ohvriplats

Kärsa Kitse ohvriplats on Põlva maakonnas Põlva vallas Kärsa külas asuv endisaegne kalmistu ja ohvrikoht. Piirkond on arvele võetud arheoloogiamälestisena, kusjuures kultuurimälestiste riiklikus registris eristatud on kivikalmet (registrinumbriga 10964) ja kalmistut (registrinumbriga 10963).
Martiros Sarjan

Martiros Sarjan (armeenia Մարտիրոս Սարյան; 28. veebruar 1880 – 5. mai 1972 Jerevan) oli armeenia maalikunstnik ja graafik.
Martiros Sarjan sündis Nahhitševanis Doni ääres (tänapäeval osa Rostovist Doni ääres) üheksalapselises armeenlaste peres. Aastail 1897–1904 õppis Moskva maali-, raid- ja ehituskunstikoolis. Lisaks kohustuslikule kursusele täiendas end Konstantin Korovini ja Valentin Serovi juures.
Aastail 1901–1904 külastas oma kodumaad. 1900. aastatel esines näitustel koos Mir Iskusstva, Helesinine roos ja muude rühmituste liikmetega. Aastail 1910–1913 reisis Türgis, Egiptuses ja Iraanis.
Martiros Sarjan on maetud Komitasi-nimelisse panteoni.
Coronelaps

Coronelaps on jämepeamadulaste alamsugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Coronelaps" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib roomamas kohata Brasiilias Ceará, 
Espírito Santo, Minas Geraisi ja Rio de Janeiro osariigis.
Eutrachelophis

Eutrachelophis on jämepeamadulaste alamsugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Eutrachelophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib roomamas kohata Boliivias ja Peruus.
Muutusepimedus

Muutusepimedus on nägemistaju fenomen, mille sisuks on inimeste võimetus märgata suuri muutusi visuaalses stseenis. 
Efekt esineb, kui muutuste tekkimise ajal on nägemine lühiajaliselt häiritud. Muutusepimedus on sageli kasutuses eksperimentaalpsühholoogia uuringutes, võimaldades selle kaudu uurida inimtaju ja tähelepanu protsesse ning piiranguid.
Akste ristimänd

Akste ristimänd on Põlva maakonnas Põlva vallas Akste külas asuv ristipuuna kasutatud mänd. Mänd on võetud kaitse alla.
Mäletjärve Annemäe ohvrikask

Mäletjärve Annemäe ohvrikask (ka "Mäletjärve kask, Annemäe kask") on Tartu maakonnas Kastre vallas Mäletjärve külas Mäletjärve Annemäel asuv ohvripuuna kasutatud kask. Puu on võetud kaitse alla.
Counting Stars

"Counting Stars" ("Taevatähti loendades") on USA rokkansambli OneRepublic esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona. 
Inglismaal on singlit müüdud üle 1 miljoni ja maailmas üle 7 miljoni eksemplari. Aprilli 2015 seisuga on loo "Counting Stars" muusikavideot YouTube'is vaadatud rohkem kui 760 miljonit korda.
İradə Rövşən

İradə Rövşən (İradə Rövşən qızı Abdullayeva, kirillitsas Ирада Ровшан) (15. mai 1968 Zaqatala – 30. september 2014 Şəki) oli Aserbaidžaani arhitekt ja arhitektuuriteadlane. 
Ta oli Aserbaidžaani Teaduste Akadeemia Şəki rajooni folkloristika ja rahvaloomingu teaduskeskuse labori juhataja, Aserbaidžaani Arhitektide Liidu liige.
Rövşəni peateos oli "Интерьер шекинских жилых домов (конец XVIII — начало XX вв)" ("Şəki elumajade interjöör 18. sajandi lõpust 20. sajandi alguseni"; Баку: Элм, 2008, aserbaidžaani ja vene keeles). Ta kogus Balakən-Şəki piirkonna folkloori ja rahvaloomingut.
Gyiophis

Gyiophis on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Gyiophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Myanmari vetes.
Patricia Rhomberg

Patricia Rhomberg (sündinud 15. septembril 1953 Viinis Austrias) on Austria endine pornonäitlejanna, kes tegutses peamiselt 1970. aastatel.
Ajal, mil Rhomberg tutvus Saksa filmirežissööri Hans Billianiga ja hakkas arenema nende suhe, töötas ta meditsiiniõena. 1975. aastal mängis ta esimeses täispikas Saksa pornofilmis "Bienenstich im Liebesnest" (selle "softcore"-versioon kandis pealkirja "Im Gasthaus zum scharfen Hirschen" või "Zimmermädchen machen es gerne"). Selle režissöör oli Billian ning Rhomberg mängis Graziella Schilli, naist, kes jälitab oma petvat eakamat abikaasat. Selles filmis ei osalenud Rhomberg otseselt seksistseenides, tema kõige otsesem seksuaalne tegevus oli lühike "footjob".
1976. aastal andis Billian Patricia Rhombergile esimese peaosa (osalt sobiva murdetausta tõttu). Selleks oli roll ajaloolise Viini prostituudi Josefine Mutzenbacherina. klassikalises pornofilmis "Josefine Mutzenbacher – Wie sie wirklich war" (ka "Sensational Janine"), Rollis, millega ta võitis tuntuse Saksamaal, oli Rhomberg vahekorras kümne mehega (saksakeelses lühendatud DVD-versioonis kaheksaga), sealhulgas tema võõrasisa mänginud Frithjof Klausen, ning kahel juhul piirdus ta fellatio või "handjob"'iga. Romaanis, millel film põhineb, oli Josefine 14-aastane, kuid filmis pole nime mainitud. Jim Holliday on nimetanud seda filmi "parimaks ja täpseimaks mitmest filmist, mis on valminud legendaarse Viini kupeldaja Josephine Mutzenbacheri elu ja seikluste ainetel" ning oma "kõigi aegade lemmikuks" välismaiste (mitte-USA) pornofilmide seas. "Sensational Janine" oli "kõige edukamate välismaiste x-kategooria filmide seas, mis on tehtud teispool Atlandi ookeani" ja "tänapäeval peetakse seda üheks kõigi aegade parimaist pornofilmidest".
1977. aastal oli Patricia Rhomberg taas peaosas. Seekord mängis ta filmis "Kasimir der Kuckuckskleber" Larissa Holmi, "lustlikku" noort naist, kes sõlmib Kasimir Zwickelhuberiga (näitleja Sepp Gneißl) kokkuleppe prostitutsiooniks, et maksta võlgu. Sel perioodil mängis ta ka paljudes Billiani lühifilmides, nagu "Venus in Seide" ja "Schwarzer Orgasmus", mis olid esimeste Saksa pornofilmide seas, kus osales eri rassidest näitlejaid.
Lisaks näitlemisele töötas Rhomberg teiste Billiani filmide juures abilisena. Ta tegi lühirolli filmis "Heiße Locher, geile Stecher", mis nähtavasti filmiti enne filmi "Josefine Mutzenbacher ... wie sie wirklich war?" või isegi enne filmi "Bienenstich im Liebesnest", kuid linastus palju hiljem.
1978. aastal läks ta Billianist lahku ja pöördus tagasi varasema elukutse juurde.
Filme.
Kõigi Patricia Rhombergi filmide režissöör oli Hans Billian.
Homalophis

Homalophis on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Homalophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Kalimantani vetes.
Hypsiscopus

Hypsiscopus on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hypsiscopus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
Levila.
Neid madusid võib kohata Aasias.
Fatima Lačević

Fatima Lačević (sündinud 22. mail 1943 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina bosnialasest filosoof, filosoofia pedagoogika metodoloog ja esteetik.
1966. aastal lõpetas Lačević Sarajevo Ülikooli filosoofiateaduskonna. 1986. aastal kaitses ta samas magistritöö Danko Grlići kunsti ja esteetiliste seisukohtade seoste teemal ning 1990. aastal doktoriväitekirja Danko Grlići esteetikast. 
Ta töötas Sarajevo 2. gümnaasiumis. 1974. aastast oli ta Sarajevo Ülikooli filosoofia ja sotsioloogia teaduskonna õppejõud filosoofia pedagoogika metodoloogia vallas. 1994. aastal valiti ta abiprofessoriks, 1998. aastal dotsendiks ning 2004. aastal esteetikaprofessoriks. Ta õpetab Sarajevo Ülikooli muusikaakadeemias kunsti sotsioloogiat ja muusikaesteetikat. Ta on avaldanud artikleid teadusajakirjades Dijalog, Znakovi vremena, Pregled, Muzika ja Znak Bosne).
Kualatahan

Kualatahan on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Kualatahan" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Malaisias Pahangi osariigi vetes.
Uno Veering

Uno Veering (sündinud 27. oktoobril 1949) on Eesti riigiametnik.
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna Polütehnikumi automaatika ja telemehaanika aparatuuri tootmise erialal ja 1978. aastal kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
18. aprillist 1995 kuni 24. märtsini 1999 oli ta Eesti riigisekretär.
Uno Veering on töötanud muu hulgas Keskkonnaministeeriumi asekantsleri ja Keskkonnainspektsiooni peadirektori asetäitjana.
Madal pae

Madal pae on paljand Ahja jõe paremkaldal Saesaare paisjärve ääres.
Madal pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal, umbes 200 meetrit Oosemäest allavoolu. Madal pae on kuni 4 meetrit kõrge ja 100 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivipaljand. Madal pae asub lamedal kaldakõrgendikul ja laskub järsu seinana vette.
Paljand on vaadeldav jõelt ja vastaskaldalt.
Andrew Wiggins

Andrew Christian Wiggins (sündinud 23. veebruaril 1995 Torontos) on Kanada elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Golden State Warriors. 
Karjäär.
Enne NBA-sse siirdumist mängis Wiggins Kansase ülikooli korvpallimeeskonnas.
2014. aastal valiti Wiggins NBA "draft"'ist esimesena Cleveland Cavaliersi, kust ta vahetati paar kuud hiljem Kevin Love'i vastu Minnesota Timberwolvesi. 
2015. aastal valiti debüüthooajal keskmiselt 16,9 punkti ja 4,6 lauapalli toonud Wiggins NBA aasta parimaks uustulnukaks.
Wigginsi senise karjääri resultatiivseim oli 2016/17. hooaeg, mil ta viskas keskmiselt 23,6 punkti mängus.
2020. aasta veebruaris vahetati Wiggins D'Angelo Russelli vastu Golden State Warriorsi.
Michael Hutchence

Michael Kelland John Hutchence (22. jaanuar 1960 Sydney – 22. november 1997 Sydney) oli Austraalia muusik, ansambli INXS laulja.
1996. aasta juulis sündis tema ja telesaatejuhi Paula Yates'i tütar Heavenly Hiraani Tiger Lily. 1997. aasta 22. novembri hommikul leiti Hutchence Sydney hotellitoas surnuna. Politsei teatel tegi ta enesetapu. Paula Yates suri heroiini üledoosi tagajärjel 2000. aastal.
Nikre talu kalmistu

Nikre talu kalmistu on kalmistu Kullamaa kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Maidla külas Märjamaa vallas Rapla maakonnas.
Kalmistu rajati Nikre talu maadele, selle omanik oli perekond Einberg (eestistatuna Eenpere). Kalmistu rajas taluomanik Aleksander Eenpere (kuni 1938 Einberg) arvatavasti 1920. aastal, kui suri tema abikaasa Eudoxia Einberg.
Kalmistu pindala on 0,03 ha, sellele on teadaolevalt maetud 6 lahkunut.
Julian Stryjkowski

Julian Stryjkowski (sünninimi Pesach Stark; 27. aprill 1905 Strõi – 8. august 1996 Varssavi) oli juudi rahvusest Poola kirjanik ja ajakirjanik.
Julian Stryjkowski sündis tol ajal Austria-Ungari keisririigi koosseisu kuulunud Strõis (alates 1918. aastast Poola, tänapäeval Ukraina territooriumil) hassiidlikus juudi perekonnas. Ta lõpetas 1932. aastal Lwówi Ülikooli poola keele ja kirjanduse teaduskonna. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta poola keele õpetajana.
Esialgu oli ta maailmavaatelt sionist, kuid 1934. aastal astus ta Lääne-Ukraina Kommunistlikku Parteisse. Kommunistliku propaganda tegemise eest vangistati ta 1935. aastal. 1936. aastal ta vabanes ja asus elama Varssavisse, kus töötas ajakirjaniku ja teenistujana.
Kui Saksamaa 1939. aasta septembris Poolale kallale tungis, põgenes Stryjkowski Punaarmee hõivatud Poola idaossa. Lvivis töötas ta poolakeelse ajalehe Czerwony Sztandar (Punalipp) toimetuses. Pärast Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule põgenes ta Nõukogude tagalasse ja töötas esialgu Taškendis tehasetöölisena. Varsti kutsuti ta Moskvasse, kus töötas Poola Patriootide Liidu ajalehe Wolna Polska (Vaba Poola) toimetuses ajakirjanikuna. Sel ajal võttis ta kasutusele pseudonüümi Julian Stryjkowski, millest sai mõni aeg hiljem ka ta kodanikunimi.
1946. aastal pöördus Stryjkowski Poolasse tagasi ja temast sai Poola Pressiagentuuri Krakówi osakonna juhataja. Aastatel 1949–1952 juhatas ta sama agentuuri Rooma bürood. 1952. aastal oli ta sunnitud Poolasse tagasi pöörduma ja temast sai kirjandusajakirja Twórczość (Looming) proosaosakonna juhataja. Sellel ametikohal töötas ta kuni pensionile jäämiseni 1978. aastal.
Esialgu oli Stryjkowski küllalt kommunismimeelne, kuid vähehaaval muutus ta üha režiimikriitilisemaks. 1966. aastal astus ta Poola Ühendatud Töölisparteist välja. 
Eesti keeles on 1973. aastal ilmunud Julian Stryjkowski jutustus "Siirius".
Antanas Valionis

Antanas Valionis (sündinud 21. septembril 1950 Zabieliškises Kėdainiai rajoonis) on Leedu poliitik ja diplomaat.
Aastatel 2000–2006 oli ta Leedu välisminister. Tema ametiajal liitus Leedu Euroopa Liidu ja NATO-ga ning ta aitas arendada Balti riikide koostööd.
4. oktoobril 2004 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Leedu välisministrina.
Antanas Vinkus

Antanas Vinkus (sündinud 25. detsembril 1942 Kretingas) on Leedu poliitik ja diplomaat.
Ta on olnud Leedu suursaadik Eestis.
Arūnas Kundrotas

Arūnas Kundrotas (sündinud 5. märtsil 1963 Pasvalysi rajoonis) on Leedu poliitik.
Ta oli aastatel 2001–2008 Leedu keskkonnaminister.
29. märtsil 2001 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Leedu keskkonnaministrina.
Benediktas Juodka

Benediktas Juodka (sündinud 13. jaanuaril 1943 Utenas) on Leedu biokeemik ja poliitik.
Ta oli aastatel 2001–2012 Vilniuse Ülikooli rektor.
2012–2016 oli ta Leedu Seimi liige.
4. oktoobril 2004 anti talle Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Vilniuse Ülikooli rektorina ja ühtlasi Eesti-Leedu teaduskoostöö arendajana.
Gunter Pleuger

Gunter Pleuger (sündinud 25. märtsil 1941 Wismaris) on Saksamaa diplomaat.
Ta on olnud Saksamaa välisministeeriumi riigisekretär.
7. novembril 2000 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Saksamaa välisministeeriumi riigisekretärina.
Jaime Gama

Jaime José de Matos da Gama (sündinud 8. juunil 1947 São Migueli saarel) on Portugali poliitik.
Ta on olnud Portugali parlamendi president.
28. novembril 2005 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Portugali parlamendi presidendina.
Vilhelms Munters

Vilhelms Munters VR I/3 (ka "Wilhelm Munter" ja "Wilhelm Munters"; 25. juuli 1898 Riia – 11. jaanuar 1967 Riia) oli eesti-baltisaksa päritolu Läti poliitik ja diplomaat.
1925. aastal anti talle Vabadusristi I liigi 3. järk, tunnustades tema tööd ohvitseri asetäitjana. 1934 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Tegi karjääri Läti välisministeeriumis, oli aastatel 1936–1940 Läti Vabariigi välisminister. 
1940 deporteeriti Venemaale, kus algul töötas õppejõuna, pärast Saksa-Nõukogude sõja puhkemist arreteeriti. Mõisteti vangi "aktiivse nõukogudevastase tegevuse" eest; vabastati pärast Stalini surma (1954). 
1960. aastatel elas taas Riias ja töötas Läti NSV Teaduste Akadeemias. Avaldas NSV Liidu ajakirjanduses nõukogudemeelseid artikleid. 
Vilhelms Munters on maetud Riia metsakalmistule.
Tadeusz Iwiński

Tadeusz Iwiński (sündinud 28. oktoobril 1944 Piastówis Pruszkówi maakonnas Masoovia vojevoodkonnas) on Poola poliitik.
18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola peaministri kantselei riigisekretärina.
Tadeusz Kutrzeba

Tadeusz Kutrzeba (15. aprill 1885 Kraków – 8. jaanuar 1947 London) oli Poola sõjaväelane.
1925 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk, tunnustades teda Kõrgema Sõjakooli diplomandina (omandas koloneli auastme). 1932 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
2015. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

2015. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused olid 79. jäähoki maailmameistrivõistlused. Võistlused peeti Tšehhis 1.–17. mail 2015. Mängud toimusid Prahas ja Ostravas.
Maailmameistriks tuli Kanada. Hõbemedali võitis Venemaa ja pronksmedali Ameerika Ühendriigid.
Turniiri kõige väärtuslikumaks mängijaks nimetati tšehh Jaromír Jágr, kes ühtlasi teatas oma loobumisest suurest spordist.
Tulemused.
Alagrupiturniir.
B-alagrupp.
Lisaajal ja karistusvisete järel lõppenud mängude skoorid on kaldkirjas.
Mintonophis

Mintonophis on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Mintonophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Pakistani vetes ja Induse jões.
Miralia

Miralia on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Miralia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Indoneesias: Jaava, Sumatra, Bangka, Belitungi saare ja Kalimantani vetes.
Phytolopsis

Phytolopsis on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Phytolopsis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Jaava, Sumatra, Bangka, Belitungi, Kalimantani saare ja Brunei vetes.
Raclitia

Raclitia on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Raclitia" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Malaisia (poolsaar) vetes.
Jerzy Putrament

Jerzy Putrament (14. november 1910 Minsk – 23. juuni 1986 Varssavi) oli poola kirjanik, publitsist, diplomaat ja riigitegelane.
Elulugu.
Jerzy Putrament sündis Minskis vaesunud šlahtasse kuulunud perekonnas. 1920. aastate algul asus Putramentide perekond elama Poolasse. 1934. aastal lõpetas ta Wilnos Stefan Batori Ülikooli poola filoloogia erialal. Wilnos tegi ta kaastööd vasakpoolsetele ajakirjadele Poprostu ja Karta, mis tõi kaasa politseilise tagakiusamise.
Kui Saksamaa 1939. aasta septembris Poolale kallale tungis, põgenes Putrament Punaarmee hõivatud Lvivi. Ta tegi kaastööd 1941. aastal Lvivis ilmuma hakanud poolakeelsele ajakirjale Nowe Widnokręgi (Uued Horisondid). Pärast Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule evakueerus Putrament tagalasse. Nowe Widnokręgi ilmus edasi – algul Moskvas, hiljem kaugemal tagalas, Putrament oli ajakirja kaastööline kuni 1943. aasta kevadeni. 1943. aastal astus ta formeeritavatesse Poola väeosadesse, võttes Poola I armee ohvitserina osa lahingutegevusest.
1944. aasta sügisel saabus Putrament tagasi Poolasse ja töötas Lublinis ajalehe Rzeczpospolita toimetuses. 1945–1947 oli ta Poola saadik Šveitsis ja 1948–1950 suursaadik Prantsusmaal. 1950. aastal pöördus Putrament Poolasse tagasi ja valiti Poola Kirjanike Liidu peasekretäriks, kellena ta töötas 1953. aastani. 1955–1956 ja 1959–1980 oli ta Poola Kirjanike Liidu aseesimees.
1954–1957 ja 1963–1973 oli ta Poola Maleliidu esimees. 1966–1971 oli ta ajakirja Miesięcznik Literacki peatoimetaja. 1972–1981 oli ta nädalalehe Literatura peatoimetaja. Lisaks sellele oli ta 1955–1968 filmikoondise Start kirjandusala juhataja.
Alates 1944. aastast oli ta Poola Töölispartei liige, pärast selle ümberkorraldamist 1948. aastal Poola Ühendatud Töölispartei liige. 1948–1964 oli ta Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liikmekandidaat ja 1964–1981 Keskkomitee liige. Lisaks sellele oli ta 1952–1961 Poola Seimi liige.
Looming.
Putramendi esimesed luuletused ilmusid ajakirjanduses 1932. aastal. Esimene luulekogu "Wczoraj powrót" ("Eilse tagasitulek") ilmus 1934. aastal. Luulekogu "Droga leśna" ("Metsatee") ilmus 1937. aastal. 1936. aastal avaldas ta uurimuse Boleslaw Prusi novellide kompositsioonist "Struktura nowel Prusa" ("Prusi novellide struktuur").
1946. aastal avaldas Putrament sõjanovellide kogu "Święta kulo" ("Püha kuul"). Esikromaan "Rzeczywistość" ("Tõelisus") ilmus 1947. aastal. 1952. aastal ilmus romaan "Wrzesień" ("September", eesti keeles ilmunud 1967. aastal), mis kujutab sõjasündmusi Poolas 1939. aastal. Romaanis "Rozstaje" (1954) ("Teelahkmed") kujutati sõjajärgset elu Poolas. 1961. aastal ilmus menukas satiiriline seiklusromaan "Arka Noego" ("Noa laev"). 1963. aastal ilmunud romaanis "Pasierbowie" ("Võõraslapsed") püstitas autor mitmeid võimu ja vastutusega seotud probleeme. 1964. aastal avaldatud romaanis "Odyniec" ("Tarvas") näitas Putrament ennast tugeva stilistina. 1965. aastal ilmunud romaanis "Puszcza" ("Laas") jutustatakse esimestest aastatest Poolaga ühendatud läänealadel.
What Makes You Beautiful

"What Makes You Beautiful" on Briti-Iiri poistebändi One Direction esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona. 
"What Makes You Beautiful" tõusis kiiresti edetabelite tippu, 150 000 eksemplari müüdi läbi seitsme päevaga.
Subsessor

Subsessor on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Subsessor" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Vietnami, Tai, Kambodža ja Malaisia (poolsaar) vetes.
Digitaalne levitamine

Digitaalne levitamine (inglise keeles "Digital distribution") on infotehnoloogias, muusika-, filmi-, arvutimängutööstuses ja mujal kasutatav teenustekompleks, mille käigus toimub interneti vahendusel mitmesuguse digitaalselt salvestatud info allalaadimine, edastamine ja jaotamine, salvestamine ja sellega seonduva haldamine. 
Digitaalse levitamise ja allalaadimisega seoses ei toimu info edastamine ja vastuvõtmine füüsilisel kujul, näiteks DVD-l. 
Digitaalse levitamise vahendusel saab edastada digitaalseid multimeediafaile, osta digitaalseid kaupu, nagu e-raamatuid, MP3-vormingus muusikafaile, videofaile, arvutimänge jpm. 
Termin.
Digitaalne levitamise kohta on käibel ka terminid "Electronic Software Delivery" ('elektrooniline tarkvara allalaadimine'), "Electronic Software Distribution" ('elektrooniline tarkvara levitamine'), "Online Distribution" ('veebipõhine levitamine'), "Direct Download Service" ('otsepöördusega allalaadimine') jt.
Kornel Filipowicz

Kornel Filipowicz (27. oktoober 1913 Ternopil – 28. veebruar 1990 Kraków) oli poola kirjanik ja stsenarist.
Kornel Filipowicz sündis tol ajal Austria-Ungari Keisririigi koosseisu kuulunud Ternopilis (alates 1918. aastast Poola, tänapäeval Ukraina territooriumil). 1923. aastal kolis pere Cieszynisse, kus Kornel Filipowicz elas kuni gümnaasiumi lõpetamiseni 1932. aastal. 
Seejärel õppis ta Krakówis Jagellooni Ülikoolis bioloogiat. Aastatel 1936–1939 oli ta ajakirja Nasz Wyraz toimetaja.
Teise maailmasõja ajal langes Kornel Filipowicz 1939. aasta septembris Saksa vägede kätte sõjavangi, kuid ta õnnestus varsti vangilaagrist põgeneda. Gestapo tabas ta 1944. aastal ja hoidis teda koonduslaagrites.
Pärast Teist maailmasõda elas Kornel Filipowicz Krakówis, kus tegutses vabakutselise kirjanikuna. 1975. aasta detsembris kirjutas ta alla 59 intellektuaali kirjale, millega protesteeriti konstitutsioonimuudatuste vastu.
Eesti keeles on 1966. aastal ilmunud Kornel Filiopowiczi lühiromaan "Antikangelase päevik" (poola keeles "Pamiętnik antybohatera", 1961) ja 1975. aastal "Kolm mikroromaani".
Sumatranus

Sumatranus on veemadulaste sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Sumatranus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: 
Levila.
Neid madusid võib kohata ujumas Sumatra ja Indoneesia vetes.
Püha allikas (täpsustus)

Püha allika nime kannab mitu Eesti allikat:
Yves Rosseel

Yves Rosseel on Belgia Genti Ülikooli psühholoogia ja haridusteaduste teaduskonna andmeanalüüsi osakonna kaasprofessor. Tema peamisteks uurimishuvideks on aju piltdiagnostika andmete analüüs, seotus ja põhjuslikkus, ja struktuurivõrrandite modelleerimine. Ta on loonud ja haldab R-i vabavaralist lisapaketti lavaan, mis võimaldab struktuurivõrrandite modelleerimist. Lavaan on lühendatud versioon sõnadest "latent variable analysis".
Seos Eestiga.
Aprillis 2015 viis Yves Rosseel käitumis-, sotsiaal- ja terviseteaduste doktorikooli raames läbi kolmepäevase kursuse struktuurivõrrandite modelleerimist (ingl. k. "structural equation modeling" ehk SEM) R-i lisapaketti lavaan kasutades.
Endel Kirsimägi

Endel Kirsimägi (kuni 21. märtsini 1938 Endel Kirschenberg; 20. detsember 1900 Rõuge – 10. märts 1988 New York) oli eesti arst.
Ta sündis Võrumaal Rõuges kooliõpetaja ja vallakirjutaja Johan Kirschenbergi (16. mai (vkj) 1870 – 31. oktoober 1936) ja tema abikaasa Marie, sünd. Paal (2. mai (vkj) 1872 – 1962) pojana.
Haridus.
Ta õppis 1907–1916 Tartu Reaalkoolis ja 1917 Venemaal Mologas, kus isa oli mõisavalitseja. 1918. aastal õppis kodus. Astus sisse ja lõpetas 1919. aastal Tartu Vene Eragümnaasiumi ning alustas vabakuulajana meditsiiniõpinguid Tartu Ülikooli juures. 
Tartu kooliõpilaste pataljoni koosseisus võttis vabatahtliku õppursõdurina osa Vabadussõjast. 
1919 astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1924 arsti kutsega. Akadeemiliselt kuulus korp! Sakalasse, "coetus" 1920 II. 1929 saavutas dr. med. kraadi Tartu Ülikooli juures.
Ameerikasse jõudmine.
Kirsimägi suundus perekonnaga, kes oli päev varem Saksamaale jõudnud, edasi Austriasse, kus töötas kuni sõja lõpuni vabrikuarstina F. H. Haemmerle tekstiilvabrikus Dornbirn Vorarlbergis. 1945 esindas põgenik-eestlasi Vorarlbergis Prantsuse võimude ees. 
Oli 1945–1949 Medecin-Chef du Service Social des Personnes Déplacées en Vorarlberg. 
1949. aastal emigreerus USA-sse New Yorki. Seal töötas ta esialgu arst-residendina sise-, naiste- ja lastehaiguste erialal ning sai praktiseerimisõiguse New Yorgi osariigis 8. jaanuaril 1952. 
Ta astus New Yorgi Eesti Koguduse liikmeks ja tegutses ka kogudusesiseselt hingeravijana, olles aastaid koguduse juhatuses. 1960 valiti ta NY Eesti Koguduse nõukogu esimeheks. Ta võttis osa EELK Chicago praostkonna sinodidest Washingtonis, Baltimore'is ja Minneapolises. 
Perekond.
Ta oli alates 1927. aastast abielus Liina Leontine Rüütliga (1. mai 1904 – 31. jaanuar 1947). 
Neil on kaks tütart: Silvia (s. 1928, abielus White) ja Ines Lydia (s. 1930, abielus Horton). 
Vanem tütar Silvia lõpetas USA-s kolledži 1952. aastal psühhiaatria alal, noorem tütar Ines 1953. aastal sotsiaalteaduste alal. 
Avaldatud tööd.
Tema artikleid ajakirjas Eesti Kirik: 
Välislingid.
Grammatilised vahendid

Grammatilised vahendid on keelelised vahendid, mis seovad leksikaalsed vahendid üheks funktsionaalseks tervikuks - lauseks või lause moodustajaks. 
Lause moodustajad on lauses üksteisega grammatiliselt seotud. Neid seoseid nimetatakse grammatilisteks seepärast, et neid vormistavad grammatilised vahendid. 
Eesti keel.
Grammatilisi vahendeid on viit liiki:
Grammatilised vahendid väljendavad situatsiooni komponentide semantilisi tüüpe ehk üldisi tähendusi ('kes', 'kellele', 'kuhu', 'kuidas' jms). Seaduspärasusi, kuidas grammatilised vahendid ühendavad leksikaalsed vahendid lauseks ja lause moodustajaks, kirjeldab süntaks ehk lauseõpetus.
Jerzy Stefan Stawiński

Jerzy Stefan Stawiński (1. juuli 1921 Zakręt – 12. juuni 2010 Varssavi) oli poola kirjanik, stsenarist ja filmilavastaja.
Teise maailmasõja ajal osales Jerzy Stefan Stawiński põrandaaluses vastupanuliikumises ja võttis osa Varssavi ülestõusust. Ta langes Saksa vägede kätte vangi. Sõjavangist vabastamise järel võitles ta läänerindel Poola väeüksuste koosseisus.
1952. aastal lõpetas Jerzy Stefan Stawiński Varssavi ülikooli õigusteaduskonna. 1950–1954 töötas ta Poola riiklikus kirjastuses Państwowy Instytut Wydawniczy. Ta mängis olulist rolli Poola filmikoolkonna kujunemisel ühe olulisema stsenaristina. 1957–1965 oli ta filmikoondise "Kamera" kirjandusala juhataja. Hiljem lavastas ta ka ise mitmeid filme. 1972–1974 oli ta kunstiline juht filmikoondises "Panorama" ja 1977–1981 kirjandusala juhataja filmikoondises "Iluzjon".
Eesti keeles on 1965. aastal ilmunud Jerzy Stefan Stawiński jutustus "Adami jälil" (poola keeles "Pogoń za Adamem", 1964).
Tatarka

Tatarka on alev (töölisasula) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Asipovičy rajoonis.
XIX sajandi teisel poolel oli Tatarka küla Babrujski maakonnas. Aastal 1873 hakkas seda läbima Liibavi-Romno raudtee. 1930. aastatel hakkas asula kasvama, kui sinna rajati turbatööstus. 14. mail 1949 sai Tatarkast alev.
Lisaks turbatööstusele on Tatarkas veel õmblustsehh ja metsamajand.
Ametüstpüüton

Ametüstpüüton ("Liasis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Varem (kuni 1993) kuulusid maoperekonda ka liigid rõngaspüüton ja "Apodora papuana". 
Ametüstpüütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need kägistajamaod on levinud Austraalias ja Paapua Uus-Guineas. 
Kirjeldus.
Ametüstpüütonite perekonna emased maod on munejad ja osade autorite järgi esineb neil teatud määral ka vanemlikku hoolivust: nad valvavad, kaitsevad ning soojendavad (hauduvad) munetud mune.
Valdo Lust

Valdo Lust (sündinud 20. detsembril 1973 Tallinnas) on eesti vaimulik, sektantlik politsei- ja piirivalvekaplan.
Ta lõpetas 1992. aastal Jakob Westholmi Keskkooli. Aastatel 1993–1995 õppis ta Tartu Teoloogia Akadeemias (ei lõpetanud). Aastatel 1995–2001 Usuteaduse Instituudis ja 2006–2007 Usuteaduse Instituudis ja selle juures olevas pastoraalseminaris BA (bakalaureuse) astmega. Ta kuulub akadeemiliselt korporatsiooni Fraternitas Liviensis. Aastatel 2005–2007 õppis ta Leicester College'is inglise keelt (ESOL). Aastatel 2007–2008 õppis ta Sisekaitseakadeemia Politseikolledži Politseikoolis. 2012. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis religiooniantropoloogia alal magistritöö. Ta ordineeriti 10. mail 1997 diakoniks ja 11. juulil 2008 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1997–1999 Laatre koguduse diakon; 1997–2003 ja 2004–2005 Rõngu koguduse diakon; 2003 ja 2005–2006 oli ta E.E.L.K. teenistuses Inglismaal. Aastatel 2008–2010 oli ta Lõuna prefektuuris politseikaplan ning 2010. aastast on ta politsei- ja piirivalvekaplan. 
Alates juunist 2016 on ta Politsei- ja Piirivalveameti peakaplan.
Lisaks oli ta aastatel 1995–1996 Laatre Algkooli usuõpetuse õpetaja; 1996–1997 Valga linnavalitsuse linnahooldusameti peaspetsialist ja 2001–2002 Tallinna linnavalitsuses abilinnapea abi. 
Aastatel 2003–2004 oli ta Rõngu vallavolikogu liige ja aastatel 2003–2005 ühtlasi Rõngu vallavolikogu hariduskomisjoni liige.
Ta on 2001. aastast Kaitseliidu liige, Tartu maleva akadeemilise malevkonna kaplan. Tema sõjaväeline auaste on kapten, politseiline auaste on vanemkomissar (2016. aastast). 
Isiklikku.
Ta on ristitud ja leeritatud 1992. aastal Tallinna Jaani koguduses.
Jalizava

Jalizava (poola keeles Jelizawa) on alev (töölisasula) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Asipovičy rajoonis. Alev asub Biarezina jõe ääres, 106 kilomeetri kaugusel oblastikeskusest Mahiloŭst ja 28 kilomeetri kaugusel rajoonikeskusest Asipovičyst. Jalizava asub mereopinnast 151 meetri kõrgusel. 
Alevis on klaasivabrik, seda läbib Mahiloŭ ja Asipovičy vaheline raudtee. 
XIX sajandil rajati sinna Wielopolskitele kuulunud mõis, omaniku eesnime Eliza järgi sai nime ka asula. Aastal 1900 hakati seal töötlema metsa, valmistama parketti ja laudu, ühtlasi kujunes Jalizava aleviks. Aastal 1912 valmis sealne klaasivabrik. 15. juulil 1935 sai Jalizavast töölisasula.
Aastal 1939 elas Jalizavas 303 juuti. Sõja ajal moodustati asulasse geto, 28. jaanuaril 1942 lasti sealsed juudid maha.
Günter Schabowski

Günter Schabowski (4. jaanuar 1929 Anklam – 1. november 2015 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Teda mäletatakse eelkõige 1989. aasta novembris pressikonverentsil antud improviseeritud vastuse järgi, mis aitas kaasa Berliini müüri langemisele.
Elulugu.
Günter Schabowski oli pärit plekksepa perekonnast. Kooliajal kuulus ta Hitlerjugendisse. Ta lõpetas gümnaasiumi 1946. aastal. Samal aastal astus ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise liikmeks ja töötas 1946–1947 vabatahtlikult selle organisatsiooni ajalehe Die freie Gewerkschaft toimetuses. Alates 1947. aastast oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise ajalehe Tribüne toimetaja.
1950. aastal astus Schabowski Saksa Vaba Noorsoo Liitu ja temast sai Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liikmekandidaat. Partei liikmeks sai ta 1952. aastal. 1953. aastal sai ta ajalehe Tribüne peatoimetaja asetäitjaks. 1962. aastal lõpetas ta kaugõppes Leipzigi Ülikooli ajakirjanikuna. 1967–1968 täiendas ta ennast Moskvas Kõrgemas Parteikoolis.
Pärast Kõrgema Parteikooli lõpetamist suunati Schabowski tööle ajalehe Neues Deutschland toimetusse, kus ta töötas esialgu peatoimetaja asetäitjana ja 1978–1985 peatoimetajana (samaaegselt oli ta ka Saksa DV Ajakirjanike Liidu esimees).
1981. aastal sai Schabowski Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1981. aasta aprillist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja alates 1984. aasta maist Poliibüroo liige. 1985. aastal sai ta Berliini ringkonna parteiallorganisatsiooni juhiks.
9. novembril 1989 esines Günter Schabowski pressikonverentsil. Ta ei olnud ettevalmistatud materjalidega reisimisvabaduse kohta enne esinemist tutvunud ning sattus välisajakirjanike küsimusest segadusse. Ta vastas küsimusele "Kas inimesed saavad vabalt reisida ka Lääne-Berliini?" jaatavalt. Küsimusele "Millal hakkab reisivabadus kehtima?" vastas ta: "Minu teada kohe, viivitamatult". Need uudised edastati televisioonis ja ajendasid Berliini müüri langemise.
3. detsembril 1989 astus Günter Schabowski koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 21. jaanuaril 1990 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja.
1992–1999 töötas ta Rotenburg an der Fuldas ajalehe Heimat Nachrichten toimetajana. 1993. aastal algatati Schabowski suhtes kriminaalasi seoses Saksa DV-s toimunud kohalike valimiste võltsimisega. 1997. aastal tunnistati ta süüdi Saksa DV-st põgeneda püüdnud inimeste tulistamiseks käsu andmises ja talle määrati kolmeaastane vabaduskaotus. 1999. aasta detsembris asus ta vanglakaristust kandma. 2000. aasta septembris andis Berliini linnapea Eberhard Diepgen talle armu ja sama aasta detsembris vabastati ta vangistusest.
Elu lõpuperioodil elas Günter Schabowski Berliinis hooldekodus.
MC

MC võib tähendada järgmist:
Mc võib tähendada järgmist: