Edwin van der Sar

Edwin van der Sar (sündinud 29. oktoobril 1970) on endine hollandi jalgpallur, väravavaht.
Van der Sar alustas karjääri Amsterdami Ajaxis ja jäi sinna üheksaks hooajaks. Seejärel siirdus Itaalia klubisse Juventus. Hiljem mängis ta Inglismaal, algul Fulhamis ja siis Manchester Unitedis.
Ta on üks vähestest jalgpalluritest, kes on võitnud Meistrite Liiga kahes klubis: Ajaxis 1995. aastal ja Manchester Unitedis 2008. aastal. Ta on Ajaxiga võitnud ka UEFA karika 1992. aastal. Van der Sar nimetati 1995. ja 2009. aastal Euroopa parimaks väravavahiks.
Klubikarjäär.
Ajax.
Sündinud Voorhoutis, alustas Van der Sar karjääri oma kodulinna klubis Foreholte ja seejärel jätkas VV Noordwijkis. Pärast seda, kui teda märkas Louis van Gaal, sõlmis ta lepingu Amsterdami Ajaxiga. Ta jäi sinna üsnagi kauaks ning võitis 1992. aastal UEFA karika ja 1995. aastal UEFA Meistrite Liiga, lisaks tunnistati ta 1995. aastal Euroopa parimaks väravavahiks. Ta oli väravas ka 1996. aasta UEFA Meistrite Liiga finaalis, kuid pidi leppima hõbemedaliga, sest Ajax kaotas Juventusele penaltiseerias. Kokku mängis ta Ajaxis 226 mängus ning realiseeris ka penalti 8 : 1 võidus De Graafschapi üle 1997.–98. hooajal.
Juventus.
1999. aastast mängis Van der Sar Itaalia klubis Juventus, kus tegi kaasa kokku 66 liigamängus. Temast sai esimene mitteitaallane, kes kunagi Torino klubi väravat kaitsnud.
Fulham.
Kuna Van der Sar ei soovinud Juventuses varumeeste pingile jääda, kolis ta 2001. aastal Inglismaale, kus sõlmis lepingu Premier League'i klubiga Fulham umbes 7,1 miljoni naela eest. Lepingu pikkus oli neli aastat ja ta osales 127 liigamängus.
Manchester United.
Van der Sar siirdus Manchester Unitedisse 10. juunil 2005 ja üleminekusumma oli väidetavalt kaks miljonit naela. Manchester Unitedi peatreener Alex Ferguson pidas teda parimaks väravavahiks pärast Peter Schmeichelit, kes oli Unitedis mänginud.
5. mail 2007 aitas tema penaltitõrje Manchester Unitedi 1 : 0 võiduni Manchester City üle. Järgmisel päeval võideti Premier League, kui Chelseal ei õnnestunud võita Arsenali. United võitis oma üheksanda ja Van der Sar oma esimese liigatiitli. Ta nimetati ka 2006.–07. hooaja PFA aasta mängijaks. Kolm kuud hiljem toimunud FA Community Shieldis kohtus Manchester United Chelseaga. Pärast seisuga 1 : 1 lõppenud normaalaega tõi Van Der Sar Unitedile võidu, kui tõrjus penaltiseerias kolm järjestikust penaltit.
2007.–08. hooaeg oli vaieldamatult Van der Sari parim ja hoolimata kubemevigastusest tegi ta hooaja vältel palju suurepäraseid tõrjeid. Liiga viimases mängus aitas ta Unitedi 2 : 0 võiduni Wigan Athleticu vastu ning kindlustas teise järjestikuse liigavõidu. Hooaja viimasel päeval alistati UEFA Meistrite Liiga finaalis Chelsea. Pärast normaal- ja lisaaega toimunud penaltiseeria võideti 6 : 5, kui Van der Sar tõrjus Nicolas Anelka penalti.
12. detsembril 2008 sõlmis Van der Sar Manchesteri Unitediga üheaastase lepingupikenduse, millega jäi Unitedisse 2009−10 hooaja lõpuni.
27. jaanuaril 2009 aitas Van der Sar Manchester Unitedi uue klubi ja Premier League'i rekordini, kui hoidis oma väravat puhtana järjest 11 mängu (1311 minutit), alates 15. novembrist 2008 kuni 18. veebruarini 2009. Samal hooajal võitis ta ka Barclays Golden Glove'i (Kuldne Kinnas). Kuid ta ei võitnud oma kolmandat Meistrite Liiga kuldmedalit, sest finaalis kaotati Barcelonale 2 : 0. Sellest hoolimata tunnistati ta karjääri jooksul teist korda Euroopa parimaks väravavahiks.
Van der Sar vigastas 2009. aasta suvel Audi karika finaalis oma sõrme ning pidi selle tõttu 2009.–10. hooaja alguses 12 mängu vahele jätma. 6. oktoobril 2009 naasis ta väljakule ja mängis reservmeeskonnas Evertoni vastu. 17. oktoobril naasis ta põhikoosseisu ja osales Unitedi 2 : 1 võidumängus Boltoni vastu. 21. novembril sai ta uuesti vigastada ning jäi 12 mänguks väljakult eemale. Sellel perioodil vahetult enne jõule elas tema abikaasa üle ajuverejooksu. 16. jaanuaril 2010 naasis ta platsile 3 : 0 võidumängus Burnley üle.
26. veebruaril 2010 sõlmis Van der Sar Manchester Unitediga üheaastase lepingupikenduse.
Koondisekarjäär.
1994. aasta maailmameistrivõistlustel kuulus Van der Sar Hollandi koondisse, kuid ei pääsenud mängima. Ta pidi ootama oma debüüti 7. juunini 1995, kui mängiti Valgevene vastu. 2004. aasta Euroopa meistrivõistluste veerandfinaalis Rootsi vastu tõrjus Van der Sar Olof Mellbergi penalti ning Holland pääses poolfinaali (penaltitega 5 : 4), kus kaotati Portugalile. Enne 2006. aasta maailmameistrivõistluste alagrupimängu Elevandiluuranniku vastu polnud Van der Sar lasknud oma väravasse ühtegi palli üheksas järjestikuses mängus.
Oma 37. sünnipäeval ütles Van der Sar intervjuus, et plaanib lõpetada oma karjääri pärast 2008. aasta Euroopa meistrivõistlusi. 9. juunil 2008 Hollandi 3 : 0 võidumängus Itaalia üle ja 13. juunil 2008 Hollandi 4 : 1 võidumängus Prantsusmaa üle kandis ta Hollandi koondise kaptenipaela. Pärast 3 : 1 kaotust Venemaale 21. juunil arvati, et see jäi Van der Sari viimaseks mänguks koondises. 3. oktoobril nõustus ta aga koondise peatreeneri Bert van Marwijki palvel osalema kvalifikatsioonimängudes Islandi ja Norra vastu, kuna väravavahid Maarten Stekelenburg ja Henk Timmer olid vigastatud. Van der Sar hoidis oma värava mõlemas mängus puutumatuna ning Holland võitis mängud 2 : 0 ja 1 : 0. Van der Sar on esindanud Hollandit 130 korral, mis teeb temast riiki enim esindanud mängija.
Isiklikku.
Van der Sar abiellus Annemarie van Kestereniga 20. mail 2006. Neil on poeg Joe ja tütar Lynn.