tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ujumise maailmameistrivõistluste medalistide nimekiri (naised).

See on täielik nimekiri veealade maailmameistrivõistluste medalistidest naiste ujumises aastatel 1973 kuni 2025.
50 m vabaujumine.
 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Vaata ka: 50 m vabaujumise olümpiamängude medalivõitjaid
100 m vabaujumine.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Vaata ka: 100 m vabaujumise olümpiamängude medalivõitjaid
200 m vabaujumine.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Vaata ka: 200 m vabaujumise olümpiamängude medalivõitjaid
50 m rinnuli.
 
50 m liblikat.
 
Enim medaleid võitnud ujujad.
Kõik võistlused.
Märkus: alates 1992. aastast on eelvoorudes ujunud sportlased, kuid mitte finaalis võistkonda pääsenud ujujad saanud medaleid ka siis, kui nende võistkond jõudis finaalis kolme parema hulka.
Chýnov

Chýnov (saksa keeles "Chejnow") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Chýnov asub Táborist umbes 9 km idas.
Chýnov paikneb merepinnast 488 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 981. aastal. Esimest korda on Chýnovit nimetatud linnaks 1289. aastal. 1994. aastal sai Chýnov vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Počátky

Počátky (saksa keeles "Potschatek") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Pelhřimovi ringkonnas. Počátky asub Pelhřimovist 19 km lõunas ja Jihlavast 29 km edelas.
Počátkyt on esmamainitud 1289. aastal.
Počátky vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Počátkys on sündinud tšehhi luuletaja ja esseist Otokar Březina (1868–1929).
Koryčany

 
Koryčany (saksa keeles "Koritschan") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Kroměříži ringkonnas. 
Koryčany asub Kyjovist 11 km põhjas ja Kroměřížist 27 km edelas.
Koryčanyt on esmamainitud 1320. aastal.
Konice

Konice (saksa keeles "Konitz") on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Prostějovi ringkonnas. Konice asub Prostějovist umbes 21 km loodes ja Olomoucist ligi 27 km läänes.
Konicet on esmamainitud 1200. aastal. Linnaõigused sai Konice 1970. aastal.
Linna olulisim vaatamisväärsus on aastatel 1703–1705 ehitatud barokkstiilis Konice loss.
Konices on sündinud tšehhi näitleja Pavel Trávníček (1950).
Lasteaia tänav (Kunda)

Lasteaia tänav on tänav Kunda linna põhjaosas.
Tänava pikkus on 163 meetrit, tänava-ala laiuseks on 13 meetrit.
Tänav saab alguse Mere tänava ristmikult Uus-Sadama tee kõrvalt. Ida poole suundudes lõpeb ta Lasteaia 4 krundi juures umbes 75 meetri kaugusel Kunda jõest. Tegemist on umbtänavaga, tänava pikendusena on ringsõit Lasteaia 4 kinnistul.
Lasteaia tänava ääres paikneb üks elamu (Lasteaia 2). Aadressil Lasteaia 4 asub ajalooline hoone, mis on rajatud 1888. aastal algselt Kunda tsemendivabriku direktori elamuks. Praegu tegutsevad hoones Viru-Nigula Kultuurikeskus, Kunda linna klubi ja MTÜ Kunda Kultuuriselts. 
Tänaval paiknevad kahel pool kõrghaljastusega rohealad, jalgteed puuduvad, paigaldatud on tänavavalgustus.
Carolina Eyck

Carolina Eyck (sorbi keeles "Carolina Eyckec"; sündinud 26. detsembril 1987 Fredersdorf-Vogelsdorfis) on Saksa sorbi päritolu muusik ja helilooja, tereminimängija.
Elulugu.
Carolina Eyck on sorbi muusiku Jan Bilki tütar. Ta hakkas viieaastaselt õppima klaverit, aasta hiljem ka viiulit. Seitsmendal eluaastal tutvus ta Lidija Kavinaga, kes õpetas ta teremini mängima. 2005. aastal võitis ta saksa noorte heliloojate võistluse "Jugend komponiert" teosega "Physikalische Formeln". Aasta hiljem andis ta välja tereminiõpiku "The Art of Playing the Theremin". Ka on ta võitnud Rundfunk Berlin-Brandenburgi heliloominguauhinna teosega "Sciciani – Am wendischen Burgwall" akordionile ja keelpilliorkestrile.
Ta on solistina tereminil esinenud mitmel muusikafestivalil, sealhulgas Baselis, Davosis, Łódźis, Budapestis, Asheville'is ja San Franciscos, ning andnud kontserte paljudes riikides. Vioolamängijana on ta mitme ansambli ja Deutsche Streicherphilharmonie (Saksa keelpillifilharmoonia) liige. Kontserditurneedel on ta koostööd teinud selliste artistide ja orkestritega nagu Heinz Holliger, Robert Kolinsky, Gerhard Oppitz, Andrei Boreiko, Michael Sanderling, Gürer Aykal, John Storgårds, Berliini Raadio Sümfooniaorkester, Berni Sümfooniaorkester, Esseni Filharmooniaorkester, Brandenburgi Riiklik Orkester, Stuttgardi Filharmooniaorkester, Lapi Kammerorkester, Heidelbergi Sümfooniaorkester ja Salzburgi orkester Mozarteum. Ka on ta olnud külalisesineja mitmel Hamburgi Balletiteatri "Väikese merineitsi" etendusel.
2012. aastal esines Carolina Eyck kahe Fazil Say sümfoonia ("Mesopotamia" ja "Universe") esietendusel tereminisoologa. Helilooja Kalevi Aho on pühendanud talle kontserdi "Theremin Concerto - Horn Concerto". Ka prantsuse helilooja Regis Campo on talle kirjutanud tereminikontserdi "Dancefloor with pulsing".
Rotava

Rotava (saksa keeles "Rothau") on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Sokolovi ringkonnas. Rotava asub Saksamaa piirist 23 km kaugusel, Sokolovist umbes 15 km põhjaloodes ja Karlovy Varyst ligikaudu 22 km lääneloodes.
Rotavat on esmamainitud 1597. aastal. Linnaõigused sai Rotava 1965. aastal.
Mõistus ja tunded

"Mõistus ja tunded" (originaalpealkiri "Sense and Sensibility") on inglise kirjaniku Jane Austeni romaan, mis ilmus 1811. aastal Londonis. See oli Austeni esimene trükis ilmunud teos.
Teos jutustab Dashwoodide perekonna käekäigust pärast perekonnapea Henry Dashwoodi surma. Romaani peategelased on õed Elinor ja Marianne, põhisüžee käsitleb mõlema armulugusid ja eesmärki abielluda. Romaanis vastandatakse Elinori tagasihoidlikku iseloomu Marianne'i maldamatusega. 
Romaani ainetel on tehtud mängufilme ja seriaale. 
Sisukokkuvõte.
Dashwoodide pere peab loobuma oma armastatud kodust Norland Parkist pärast perekonnapea Henry Dashwoodi surma, kuna maja pärandub edasi vaid meessoost järglastele. Enne perekonna lahkumist saabub Norland Parki Edward Ferrars, kes äratab Elinoris huvi ja imetlust oma vaikse ja argliku meelelaadiga, mis sarnaneb neiu endaga.
Dashwoodide naispere saab tänu lahketele sugulastele väikese maja ning neid tutvustatakse kolonel Brandonile, keda väidetakse kohe Marianne'i armunud olevat, kuid neiu heidab ta kõrvale tema vanuse tõttu.
Kui Marianne kukub ja väänab jalutuskäigul jala, aitab teda parajasti mööda jalutav hurmav John Willoughby. Viimase härrasmehelikkus kütkestab neiut kohe. Willoughby ja Marianne'i vahel tekivad kiirelt tunded, mida mõlemad osapooled ei proovigi varjata, paari sündsusetus ja tunnete avalik näitamine valmistab muret Elinorile, kes järgib rangelt viisakusreegleid. Kolonel Brandon üritab Marianne'i tähelepanu võita, kuid on tõrjutud ning pälvib sellega Elinori sümpaatia. 
Willoughby järsk lahkumine naabruskonnast põhjustab Dashwoodides hämmeldust ja Marianne'i üle võtab võimust kurbus. Külastav preili Lucy Steele avaldab saladuskatte all Elinorile, et ta on olnud pikka aega kihlatud Edward Ferrarsiga.
Elinor ja Marianne reisivad Londonisse, kus Willoughby eirab Marianne'i püüdlusi suhelda ja tõrjub teda peol. Peatselt selgub, et noormees on kihlatud jõuka naisega, ning see murrab Marianne'i südame. Kolonel Brandon avaldab tõe oma eelmise armastuse ja tolle lapse, koloneli praeguse kaitsealuse Eliza Williamsi kohta.
Edward Ferrarsi ema jätab ta pärandusest ilma, kui kuuleb mehe kihlumisest, mis tõukab mehe kihlatu temast eemale. Kolonel Brandon pakub Elinori kaudu Edwardile lihtsat elamist ja töökohta, mida noormees on ihaldanud.
Marianne jääb raskelt haigeks ja Brandon osutab õdedele suure teene. John Willoughby tunnistab Elinorile oma tundeid Marianne'i vastu ja palub andestust oma tundetu käitumise pärast. Marianne paraneb ja teadvustab endale oma isekat käitumist.
Edward avaldab Dashwoodidele uudised oma venna abielust preili Steele'iga ja palub Elinori kätt. Marianne kiindub kolonel Brandonisse, Elinori ja Edwardi pulmale järgneb Marianne'i ja kolonel Brandoni pulm.
Marianne ja Elinor jäävad abiellumisest hoolimata lähedasteks, nende abikaasad saavad samuti hästi läbi.
Eestikeelsed väljaanded.
Romaani on eesti keelde tõlkinud Karin Suursalu, mille on eri aastatel välja andnud eri kirjastused.
2005. aastal anti see kuueköiteline romaan välja ka eestikeelse punktkiriväljaandena.
Ekraniseeringud.
Romaani põhjal on valminud näiteks järgmised filmid ja seriaalid:
Kaunase kindluse VIII fort

Kaunase kindluse VIII fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunasesse Šilainiai asumisse Milkoniai linnaossa.
Forti ehitati aastail 1890–1907. See on viisnurkse põhiplaaniga sümmeetriline rajatis.
Algselt oli Kaunase kindluse juurde ette nähtud üksnes seitse forti. Hiljem avastati, et lääneküljele jääb kaitseta sektor ja kavandati uus fort. Fort on esimene Kaunase kindluse fort, mille rajamisel kasutati punaste telliste asemel betooni. See rajati Nerise oru nõlval asuvale terrassile. Koos sellega rajati ka X patarei ja mitmed muldkindlustised, mis kuulusid koos fordiga Linkuva kindlustiste vööndisse. Kui fort valmis, avastati, et selle asukoht on liiga madalal, et soovitud ala tule all hoida, nii rajati kõrgemale Kaunase kindluse IX fort. 
Fort on ehitatud eksperimentaalse projekti kohaselt ja on seega Tsaari-Venemaa kindlusrajatiste seas unikaalne. Fordi vallikraav on Kaunase kindluse juures ainus, mis on täidetud veega. Ka oli see esimene fort, millel oli oma elektrijaam; ühes kasematis oli naftal töötav elektrigeneraator. See pani tööle ka kaponiiri ventilatsioonisüsteemi. Esimese maailmasõja ajal oli see reservvägede asupaigaks; seal paiknenud sõdurid saadeti hiljem III fordi alla lahingusse. Taanduvad väed õhkisid laskemoonalaod, mis jäid hiljem vee alla. 
Fordil on keskne potern, samal teljel asuvad kaponiir ja laskemoonalaod. Sellega ristuvad külgmised poternid, mis viivad vallikraavini. Fordi tagumises osas on kasematid barakkidega, mis ristuvad keskse poterniga. Vallikraavi juures asuvad ümarad tulepesad. Fort on peaaegu täielikult betoonist, vaid selle alumise osa juures on kasutatud maakive ja punaseid telliseid.
Tänapäeval on fort hüljatud, kuna vee äravool on tõkestatud ja ruumid on suures osas üle ujutatud. Fordis on säilinud suur osa selle algsest sisustusest, sealhulgas ka elektrigeneraator. Väliselt on fordi struktuuri rikkunud sinna rajatud aiad, kuurid ja suvituskohad. Ehitiste kasutamist raskendab see, et need olid täielikult maa alla ehitatud.
Fordi aladel elavate nahkhiirte kaitseks on loodud Milikoniai terioloogiline kaitseala (pindala 2 ha). Fort on 2002. aastast kultuurimälestisena kaitse all.
Osek

Osek (saksa keeles "Ossegg") on linn Tšehhis Teplice ringkonnas Ústí maakonnas. 
Üldist.
Osek asub Põhja-Böömimaal Maagimäestiku lõunajalamil, Teplicest 8 kilomeetrit idas ja Tšehhi-Saksamaa piirist umbes 15 kilomeetrit lõunas. Elanikke on umbes 4700.
Ajaloost.
Osek on enim tuntud Oseki kloostri poolest, mis rajati 13. sajandil. Algsest hoonestusest on säilinud varagooti kapiitlisaal ja ristikäik, enamik kloostrikompleksist on barokkstiilis ja pärineb 17. ja 18. sajandist. Kloostrikompleks on sajandeid olnud kohaliku majandusliku ja ühiskondliku elu keskmeks.
Linna keskus paikneb ajaloolises vanalinnas. Asula tekkis 12. sajandil vanale kaubateele, mis viis Böömimaalt üle Bílina Saksimaale, selle tänava nimi on tänapäeval Alte Salzstraße ('vana soolatee'). Kloostrist loodes asuvad varasema kaitseehitise Rýzmburki kindluse varemed Otakar II Přemysli aegadest. 1914. aastal sai Osek linnaõigused.
Loučná tee ääres surnuaias on mälestusmärk, mis meenutab kaevandusõnnetust 1934. aastal, kus söetolmuplahvatuses hukkus 142 mäetöölist.
Salesiuse küngas Osekis on maaliline kalju suurte kvartsiidiplokkide, -piilarite ja lõhedega, omapärane geoloogiline fenomen.
Tänapäeval on Osek populaarne turismisihtkoht. 2006. aastal andis Tšehhi vabariik välja Oseki kloostrit kujutava postmargi.
Domeikava fort

Domeikava fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunase rajooni Domeikavae külla.
Fort kavandati piirkonda 1909. aastal. Fordi plaani autor oli Konstantin Velitško. Ehitustööd algasid 1913. aastal. Fort rajati kõrgendikule, mis võimaldas kontrolli all hoida kogu Nerise orgu; nii rajati sinna massiivsed betoonist ja raudbetoonist ehitised. Need pidid vastu seisma tolle ajastu suurtükkide tulele. 1914. aastal muudeti ehitustööde plaani. Fordid pidid uue plaani kohaselt saama muude kaitserajatiste tugielemendiks. Algasid mullatööd ja teedevõrgustiku rajamine. Kindluse tarbeks rajati ka kitsarööpmeline raudtee, mille üks harutee viis fordini. Ehitati varjend kuuekümne sõduri tarbeks ja veel üks varjend rinnatise juurde. Neid ühendas ülejäänud rajatistega laudseinte ja betoonist laega potern. Esimese maailmasõja puhkemine sundis ehitajaid tagasi pöörduma algse 1909 aastal kinnitatud viisnurkse põhiplaani juurde.
Fordis oli kaks kaevu, kaks kasematti, kus paiknesid 57 millimeetrised suurtükid, ja kaks vaatluspunkti. Rajati ka külmhoone 500 000 liharatsiooni ja 2 miljoni konservi hoidmiseks, mille juurde rajati ka arteesia kaev. Fordi ehitustööd kestsid ka talvel, ehitajate tarbeks olid soojakud ja küttesüsteem. Tööd lõpetas Saksa vägede lähenemine.
Sakslaste rünnaku ajal langes fort ägeda suurtükitule alla. Taganevad Vene väed lasid sealse laskemoonalao õhku.
Fort on 2002. aastast muinsuskaitse all, kuid objekt on korrastamata ja tähistamata. See asub eramajade vahel ja on võsastunud, ehitistesse on viidud prügi.
Keeled Indias

India põhiseadus mainib 22 keelt, riigikeel puudub. Peale mainitud 22 tähtsama keele kõneldakse veel sadu keeli. Indias kõneldakse 2011. aasta rahvaloenduse andmetel rohkem kui 1000 keelt, kusjuures 121 keelt neist on üle 10 000 inimese emakeeled. Siiski räägib suurem osa elanikest (96,71%) oma emakeelena neid keeli, mis jäävad 22 põhiseadusega kinnitatud keele alla. 
78% elanikkonnast kõneleb India keeli, 19% draviidi keeli, 1,1% austroaasia keeli ja 1,01% Tiibeti-Birma keeli, on kaks isoleeritud keelt: nihali keelt räägitakse Maharashtras ja burušaski keelt Kashmiris. 
22 tähtsamat keelt on järgmised: assami keel, bengali keel, bodo keel, dogri keel, gudžarati keel, hindi keel, kannada keel, kašmiiri keel, konkani keel, maithili keel, malajalami keel, manipuri keel, marathi keel, nepali keel, oria keel, pandžabi keel, sanskrit, santali keel, sindhi keel, tamili keel, telugu keel ja urdu keel. 
Kõige rohkem emakeelseid kõnelejaid on hindi keelel, 2011. aasta seisuga 41% elanikkonnast.
Indias elab 1 000 000 Suurbritannia päritolu ja 700 000 Ameerika Ühendriikide päritolu inimest. Nad moodustavad üle 0,1% kogu India elanikkonnast. 
India keelelist, geneetilist ja kultuurilist mitmekesisust ületab ainult Aafrika mandriosa.
India on 1,1 miljardi inimesega rahvaarvult Hiina järel maailma riikidest teisel kohal, kus elab ligi viiendik maailma elanikkonnast.
Indias on üle 200 kohaliku keele, kuid enamik neist kirjakeeleta ja väheste kõnelejatega. India keeli kõneleb umbes kolmveerand rahvastikust, need on ka kultuuriliselt kõige olulisemad. Ligi veerand rahvastikust kõmeleb draviidi keeli.
Hindi keel on koos inglise keelega India ametlik keel. India osariikide piirid, mis on tõmmatud 1953 ja hiljem, järgivad suuresti keelealasid. 22 suuremat piirkondlikku keelt, sealhulgas hindi keel, on osariikide ametlikku keelt. Aastal 2003 said ametlikeks maithili keel, dogri keel, bodo keel ja santali keel. On veel 35 ametliku keele kandidaati, millest paljusid peetakse sageli siiski hindi keele murreteks. 
Austroaasia keelte hulka kuuluvad kirjakeeleta munda keeled, mida kõnelevad hõimurahvad Chota Nagpuris, Bihari, Jharkhandi ja Orissa mägialadel ning Mahadeo mägedes Madhya Pradeshis. Tähtsamad neist on santali keel ja mundari keel. Austroneesia keelte hulka kuuluvad ka moni-khmeeri keeled khasi keel ja Nicobaridel kõneldavad keeled. Tiibeti-Birma keeled on Indias esindatud umbes 80 keele ja murdega, mida kõneldakse India põhja- ja idapiiri äärsetel mägistel aladel. Andamani keeli kõnelevad Andamani saarte põliselanikud. Umbes 12 keelest on säilinud ainult mõned.
Svjatoslav Mihhailjuk

Svjatoslav Mihhailjuk (ukraina keeles Святосла́в Михайлю́к; sündinud 10. juunil 1997 Tšerkassõs) on Ukraina elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Oklahoma City Thunder.
Karjäär.
Enne USA-sse Kansase Ülikooli (2014–2018) siirdumist mängis Mihhailjuk kodulinnaklubiga Tšerkassõ Mavpy kaks hooaega Ukraina kõrgliigas.
Ta valiti 2018. aasta NBA "draft"'ist 47. valikuga Los Angeles Lakersisse, kelle kasuks viskas debüüthooajal 39 mängus keskmiselt ligi 11 minutiga 3,3 punkti.
2019. aasta veebruaris vahetati ta Detroit Pistonsisse, kus kogus hooajal 2019/20 keskmiselt 22,6 minutiga 9 punkti, 1,9 lauapalli ja 1,9 resultatiivset söötu mängus.
2021. aasta märtsis vahetati ta Oklahoma City Thunderisse.
Rahvuskoondis.
Mihhailjuk debüteeris Ukraina koondises 17-aastaselt, kui mängis 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
Jacob Haylmann

Jacob Haylmann ehk Jacob Schweinfurdist (1475–1526) oli saksa kiviraidur ja arhitekt, Benedikt Rejti õpilane, üks esimesi renessanssarhitektuuri viljelejaid Saksimaal. Tema tuntuim teos on Annaberg-Buchholzi Püha Anna kirik.
Elulugu ja looming.
Jacob Haylmann sündis 1475. aastal Schweinfurdis, kus ta õppis kiviraiduriks. Sel perioodil ehitati Schweinfurdi raekoda, kus ta võis tööl olla.
1500. aastal asus ta tööle Benedikt Rejti juures Praha kindluse Vladislavi saali ehitusel.
1515. aastal määrati Haylmann ehitusmeistriks ja tööde juhtijaks Annaberg-Buchholzi Anna kiriku ehitusel. Kiriku ehitus lõpetati 1525. aastal, ajastule iseloomulikult on selle stiilis ühendatud hilisgootika ja renessanssarhitektuuri jooned.
1521. aastal kavandas Haylmann võlviskeemi Meisseni Albrechtsburgi vapisaali jaoks, mis koosnes põimunud keerduvaist, katkendlikest ja järsult äralõigatud roietest ja meenutas sellega väga Praha kuningalossi arhitektuuri, mis oli loodud kümmekond aastat varem. Võlv ehitati valmis 1522. aastal.
Annabergi Anna kiriku arhitektuurilisi elemente kasutas Haylmann hilisema Zwickau kangahalli ("Gewandhaus") ehitusel 1522. ja 1525. aastal.
Jacob Haylmann suri Annabergis 1526. aastal.
Paul Sillaste

Paul Siilaberg (1935. aastast Sillaste; 1891–1941) oli Eesti haridusjuht. 
Haridus.
Ta lõpetas 1908. aastal Räpina kihelkonnakooli, seejärel õppis aastatel 1908–1912 Tartu Õpetajate Seminaris. 
Ühiskondlik tegevus.
1914. aastal mobiliseeriti Vene väkke, 1917. aastal vabastati kui kooliõpetaja. 
1918. aasta juulis astus Eesti rahvusüksusse, võitles Vabadussõjas 8. jalaväepolgus kuni 1920. aastani. 
Rasina Haridusseltsi koorijuht, valla Kaitseliidu kompanii pealik, Võnnu Õpetajate Seltsi esimees, Pikksaare rahvamaja puhkpilliorkestri juht.
1931. aasta detsembris tunnustati Kaitseliidu keskjuhatuse otsusega Rasina kompanii pealik Paul Siilabergi Valgeristi 3. järgu ordeniga. 
Isiklikku.
Abiellus 1923. aastal Elma Käärikuga, lapsed Vello, Toivo ja Silvia. Poeg Vello Sillaste (1931–2017) oli Räpina kooli matemaatikaõpetaja. 
Eestistas perekonnanime "Sillasteks" 12. juunil 1935. 
Mõrvati valekaebuse alusel Saksa okupatsiooni ajal novembris 1941. 
Poeg Vello Sillaste mälestustest (1990): "Pärast sakslaste sissetulekut organiseeriti süüdistus, et isa olla tegelenud aktiivse kommunistliku kasvatusega. See oli absurd, isa oli kindel eestimeelne kogu aeg. /.../ Novembri algul kutsuti isa ametiasjus maakonna haridusosakonda ja sealt ta enam tagasi ei tulnud. Kui ema hakkas teda mõned päevad hiljem Tartust otsima, vastati talle, et isa on surma mõistetud ja maha lastud. Mõned päevad hiljem kohale jõudnud kaaskaitseliitlaste kaitsekirjad ei saanud enam midagi muuta. Öeldi vaid, et oleks need varem jõudnud." Elmar Ojasaare 1965. aasta diplomitöös "Kammeri kooli ajalugu 1765–1965" on sama kirjeldatud: "Kammeri koolile on 1941. aasta sügis raskeks löögiks. Arreteeriti koolijuhataja Paul Sillaste /.../. P. Sillaste arreteerimiseks oli allkirjade kogumist organiseerinud Artur Pügi /sama kooli õpetaja/. Juurdlust oli teostanud Kammerist pärinev politseikomissar Karl Poots, kus P. Sillastet oli süüdistatud juudi päritolus. See valesüüdistus tingiski võibolla P. Sillaste nii kiire hukkamise." Seda, et valekaebuse esitajaks oli ametikõrgendust himustav Kammeri kooli õpetaja, nimetab oma mälestustes ka Vello Sillaste. Vanglatoimiku kohaselt saatis Tartu Poliitiline Politsei Paul Sillaste 3. novembril 1941 "vangimajas kinnipidamiseks". Juba 6. novembril palus Tartu Poliitilise Politsei juhataja "Saksa politseivõimude (SD) otsusel 5. skp saata Tartu koonduslaagri ülema erikorraldusse alljärgnevad vahialused", kelle seas oli ka Paul Sillaste (nr 1533). Erikorraldus tähendas ilmselt surmaotsust. Hukkamist kolm päeva pärast vahistamist kinnitab oma diplomitöös ka Elmar Ojasaar.
West Side (Manhattan)

West Side on Manhattani saare Hudson Riveri poolne külg, mis jääb Broadwayst (ainult selles pikkuses, mis jääb 8th Streetist edelasse) kui ka Fifth Avenuest läände/loodesse.
Čika

Čika (ladina keeles Chicca) oli Horvaatia nunn. 
Čika sündis XI sajandi esimesel poolel Zadaris.
Čika kuulus Madide aadlisuguvõssa. Tema abikaasa oli Andrija ja neil sündis tütar Vekenega. Oma abikaasa surma järel asutas ta Zadarisse Püha Maarja Kiriku kloostri. Kui kuningas Peter Krešimir IV kloostri oma kaitse alla võttis, viitas ta Čikale kui oma õele, kuid nende tegelik sugulus on kaheldav.
Čika on tuntuks saanud, kuna talle kuulus beneventana kirjas raamat "Liber Horarum Cichae, abbatissae Monasterii Sanctae Mariae monalium de Iadra". Tegemist on esimese teadaoleva isikliku, mitte kiriklikuks kasutamiseks mõeldud palveraamatuga. See on hoiul Oxfordis Bodley raamatukogus.
Ristroidvõlv

Ristroidvõlv on neljaosaline roidvõlv, mille konstruktsiooni aluseks on diagonaalsed, võlvi lagipunktis ristuvad või lõikuvad roided, nende vahel võlvisiilud, mis võivad olla laotud nii tahutud looduskiviplokkidest kui ka tellistest.
Hilisemad keerukamad võlvitüübid on ristroidvõlvist tuletatud.
Tobolski mošee

Tobolski mošee (vene keeles "Тобольская мечеть") on mošees Venemaal Tjumeni oblastis Tobolskis.
Tobolski mošee ehitati 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. Ehitamise täpne aastaarv ei ole teada, kuna dokumendid ei ole säilinud. Kodu-uurijad on hoone võimalikeks ehitamisaastateks pakkunud 1890 või 1905. Mošee rajamise organiseerija ja rahastaja oli kaupmees Tohtasõn Aitmuhhametov. Hoone projekteerinud arhitekti nimi ei ole teada, kuid on oletetud, et see võis olla Gottlieb Zinke. Kivist mošee rajati kohale, kus enne seda oli olnud puust mošee, mis pärines Siberi khaaniriigi ajast. 1930. aastal sulgesid Nõukogude võimuorganid mošee ja hoone võeti kasutusele klubina. 1980. aastate keskpaiku hakkasid kohaliku islamikoguduse liikmed hoonet võimudelt tagasi nõudma. Tol ajal tegutses hoones kino Jalkõn. 1988. aastal tagastas Tobolski Linna Täitevkomitee hoone islamikogudusele. Aastatel 2010–2011 toimus hoone remont ja restaureerimine.
Blatná loss

Blatná loss on 13. sajandil ehitatud ja 16. sajandi algusest pärit välisilmega hilisgooti elementidega renessanssloss, mis asub Blatnás Lõuna-Tšehhi maakonnas, 60 kilomeetrit Budweisist loodes, ja on tänapäeval turismiobjektina külastajatele avatud.
Ajaloost.
Esimene kindlus koos kabeliga ehitati sellesse kohta 13. sajandil. Esimest korda mainitakse linnust kirjalikes allikates 1235. aastal. 15. sajandil Zdeněk Lev z Rožmitáli valitsemise ajal ehitati see vesilinnuseks, lossi valdaja Levi õde abiellus Tšehhi kuninga Jiříga Poděbradyst ja sai Böömimaa kuningannaks. 1520.–1530. aastatel ehitas kuninglik arhitekt Benedikt Rejt lossi ühe tiiva vararenessansi vormides ümber.
Pärast 1575. aastat võtsid uued omanikud Rozdražovid ette uue ümberehituse ja 1695. aastal Serényd. 1798. aastal ostis lossi Wenzel Karl Hildprandt, tema suguvõsa lasi lossi aastail 1850–1856 Bernhard Grueberil renoveerida. Loss kuulub neile tänaseni.
Vaatamisväärsused.
Lossi vaatamisväärsuste hulka kuuluvad orientaalse kujundusega rokokoosalong ja jahituba. Enamik tubadest on sisustatud 19. sajandi mööbliga. Vanim osa lossist on romaani kabel umbes 1220. aastast. Kuningas Jiří Poděbradyst naisevenna Rožmitáli aegadest pärineb lossi hilisgootilik välisilme ja rüütlisaali seinamaalid.
Loss asub keset suurt saja-aastaste puudega inglise maastikuparki.
Cei-Rigotti

Cei-Rigotti (ka Cei gaasivintpüss) on Itaalia varajane automaatvintpüss, mille 19. sajandi lõpus konstrueeris Itaalia kuningliku armee ohvitser Amerigo Cei-Rigotti. Kuigi Cei-Rigotti vintpüssi ei võetud lõpuks üheski väeüksuses kasutusele, testiti seda Itaalia armees enne esimest maailmasõda laialdaselt.
Mauser

Mauser (algselt Königliche Waffen Schmieden) on Saksamaa relvatootja. Mauser on Saksa relvajõududele poltlukuga vintpüsse ja poolautomaatpüstoleid tootnud 1870. aastatest. 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses eksporditi Mauseri relvi paljudesse riikidesse nii tsiviilkasutusse kui ka relvajõududesse, neid toodeti välisriikides ka litsentside alusel. Eriti laialdaselt võeti kasutusse ning kopeeriti relva Gewehr 98 ehk Mauseri mudelit 98, mis on paljude tänapäevaste poltlukuga spordipüsside eeskujuks.
Winchester Model 1907

Winchester Model 1907 on Ameerika Ühendriikide tagasilöögi jõul ümberlaadiv poolautomaatvintpüss, mida tootis aastatel 1907–1957 Winchester Repeating Arms Company. See kasutab keskmise võimsusega padruneid, sööturiks on 5-, 10- või 15-lasuline lehtsalv, mis asub kohe päästikukaitsme ees. Suuruselt ja kasutuskogemuselt meenutab Winchester M1907 karabiini M1, M1907 on raskem ning kasutab võimsamat laskemoona. Winchesteri tehases toodeti neid vaid kesktule padrunitele .351SL.
T-40 (traktor)

T-40 on kergklassi ratastraktor, mida toodeti aastatel 1961–1995 Venemaal Lipetski traktoritehases (Липетский Тракторный Завод/ЛТЗ). 
T-40 on mõeldud künniks, niitmiseks ja transpordiks ning on seetõttu varustatud haakeseadme, jõuülekandega, hüdraulilise haakekonksu, jäiga ühendusega mootori ning käigukasti vahel, suure läbimõõduga tagaratastega, väikeste esiratastega ja jäigema vedrustusega kui teised traktorid. Tänu masina vastupidavusele on paljud 1970.–1980. aastatel valmistatud traktorid endiselt kasutuses ning jätkuvalt toodetakse selle varuosi. 
Tehnilised omadused.
Traktor kaalub koos kabiiniga 2369 kg, sellel on neljasilindriline õhkjahutusega mootor Д-37М, mille võimsus 40 hj pööretel 1600 p/m ja mis hiljem asendati Д-37М mootoriga Д-37Е, mille võimsus on 50 hj pööretel 1800 p/m. On elektristarteriga ja õhkjahutusega käivitusmootoriga mootoritega. Dekompressioonivardast tõmmates saab klappe alla surudes avada, mis on abiks ka käivitamise alguses. Mehaaniline käigukast on seitsmekäiguline, ühe aeglustatud käiguga, kõik käigud on reverseeritavad, st. samade kiirustega saab sõita ka tagurpidi. On tagaveo ja neliveo mudelid, esisilla keskel peaülekanne ei ole klassikaline diferentsiaal. Jõuvõtuvõlli lülitamiseks on eraldi siduripedaal käigukasti siduri kõrval. Minimaalne pöörderaadius on 3,4m, kliirens reguleeritav kõrgusele 500 ja 650 mm. Rataste vahekaugus on samuti laiuses reguleeritav.
Modifikatsioonid.
Traktoril T-40 ilmnes erinevaid puudusi, põhiliselt kehvad veoomadused ja läbivus ning vähene pikistabiilsus raskete rippriistade kasutamisel. Samuti olid halvad liikumiskiirused – liiga suur vahe aeglustatud ja 1. käigu vahel ning seetõttu loodi vedava esisillaga ja pikem versioon T-40A. Lisandusid modifikatsioonid T-40 M ("modernaja" e A seeria uuendatud versioon, kabiin muudeti ümaramaks), T-40 AM (kombineeritud T-40 M kabiin ja T40 A vedav esisild) ja T-40 AHM (erineb T-40 AM-ist selle poolest, et on järskudel nõlvadel töötamiseks lisatud kreenisignalisatsioon). Kõigil versioonidel tehti ka väiksemaid tehnilisi uuendusi.
Adolf von Strümpell

Ernst Adolf Gustav Gottfried Strümpell (29. juuni 1853 – 10. jaanuar 1925) oli baltisaksa neuroloog.
Ta õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust.
Ta oli Leipzigi Ülikooli rektor aastal 1915.
Pere.
Tema isa oli Tartu Ülikoolis töötanud filosoof Ludwig Strümpell (1812–1899).
August Sae

August Sae VR II/3 (õigeusklikuna ka Augustin või Avgustin; 21. mai (vkj)/ 2. juuni 1896 Kaliküla, Lustivere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 1. aprill 1919 Podavalitsõ küla juures, Petseri vald, Pihkva maakond, Pihkva kubermang; praegu Petseri külje all Petserimaal) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser, alates 1939 postuumselt nooremseersant).
Siirdus novembris 1914 apostlikku õigeusku. Esimeses maailmasõjas osales 24. kütipolgus, kus ülendati nooremallohvitseriks.
Abiellus 23. novembril (vkj)/ 6. detsembril 1917 Põltsamaa Pühavaimu kirikus, asus elama Põltsamaa alevikku, kus töötas villavabriku lukksepana. 
Vabadussõjas oli ta 1918. aasta 7. detsembrist 2. jalaväepolgus. Jaanuaris 1919 määrati ta polgu 11. roodu, oli hiljem selle 2. rühma ülem. Osales lahingutes punaväe vastu Lõunarindel.
August Sae langes 1. aprillil 1919 Petseri all Podavaltsõ küla vallutamisel ja maeti 7. aprillil 1919 Põltsamaa luteri kalmistule. 
Isiklikku.
Abiellus 23. novembril (vkj)/ l6. detsembril 1917 Põltsamaa Pühavaimu kirikus Anna-Marie Johansoniga (1887–?). Lapsed: Eerika (1916–?), Elfriede (1918–1919).
Van der Grinteni projektsioon

Van der Grinteni projektsioon on kokkuleppeline kaardiprojektsioon.
Ajalugu.
Alphons J. van der Grinten leiutas projektsiooni 1898. aastal ja sai selle eest patendi. Rahvusvaheline Geograafia Selts võttis selle projektsiooni kasutusele oma teatmekaartidel 1922. aastal, mis tõstis selle kasutust ka mujal. 1988. aastal asendati projektsioon Robinsoni projektsiooniga.
Põhiomadused.
Van der Grinteni projektsioon omavoliline geomeetriline kujutis tasapinnal, kus terve maa on projitseeritud ringile. Projektsioon säilitab suuresti Mercatori projektsiooni kujusid, kuid vähendab Mercatori moonutusi. Samas on polaaraladel äärmuslikud moonutused.
Projektsiooni kaardiraam on ristkülikukujuline ja poolust ei kujutata raami piires. Meridiaanid ja paralleelid on kujutatud ringjoontena. Paralleelide vahe suureneb keskmisel meridiaanil eemaldumisel ekvaatorist, paralleelide 70-80° vahe on ligikaudu 2,3 korda suurem kui paralleelide 0-10°.
Kasutamine geoinfosüsteemides.
Projektsioon on kasutusel ArcGIS Pro-s ja on väga sobilik oma ringikujulise välimuse tõttu maailmakaartide loomiseks. ArcGIS-is on olemas Van der Grinten I, mis kasutab pikemat pooltelge ja ellipsoidide sfäärilisi arvutusi, ning Van der Grinten I lühema poolteljega, mis kasutab sfääri, mis on määratud teljeparameetritega ja sfääriliste arvutustega. Samas ei toeta kumbki projektsioon ellipsoide. 
Geomeetriline konstruktsioon.
Projektsiooni geomeetrilist konstruktsiooni algebraline avaldis on järgnev:
 formula_1
kus "x" võtab märgi , "y" võtab märgi "φ" ja
 formula_2
Kui "φ" = 0, siis
 formula_3
Sarnaselt, kui "λ" = "λ"0 või "φ" = ±π/2, siis
 formula_4
Kõigil juhtudel on "φ" geograafiline laius, "λ" on geograafiline pikkus ja "λ"0 on kaardi keskmeridiaan.
Van der Grinteni IV projektsioon.
Van der Grinteni IV projektsioon on Alphons J. van der Grinteni poolt loodud polükooniline kaardiprojektsioon. Keskmeridaan ja ekvaator on sirgjooned. Kõik teised meridiaanid ja paralleelid on kaared.
Piibe maantee reservlennuväli

Piibe maantee reservlennuväli rajati Eesti NSV Nõukogude Liitu kuulumise ajajärgul (1960. aastatel), Jägala–Käravete maantee ühe 2,5 km pikkuse lõigu laiendusena sõjalennukitele. Rada asub tänapäevase tugimaantee nr 13 (Jägala-Käravete) 6.–8. kilomeetril. 
Sarnased rajatised loodi 1960. aastatel Jõgevamaal Jõhvi–Tartu–Valga maanteele (põhimaantee nr 3 80. kilomeetril) ja Lääne-Eestis Karuse–Kalli maanteel (kõrvalmaantee nr 16180 kilomeetritel 9–12).
Pole teada, kas sellel rajal Nõukogude sõjalennukid ka maandusid. Küll on aga kindlalt sellel maandunud ja õhku tõusnud Eesti Vabariigi liitlaste sõjalennukid. Argitingimustes on lõik kasutusel maantee osana, kuid pikkuselt ja laiuselt ning asfaltpinnakatte tugevuselt vastab see üldiselt lennuraja nõuetele. Rajal on peetud ka autode kiirendusvõistlusi.
Dimitrovgradi mošee

Dimitrovgradi mošee (vene keeles "Димитровградская мечеть") on mošee Venemaal Uljanovski oblastis Dimitrovgradis.
Mošee ehitati 1896. aastal. 1930. aastatel sulgesid Nõukogude võimuorganid mošee ja andsid hoone linnale. Minarett lammutati, hoone oli kasutusel laona, sõjakomissariaadina ja muusikakoolina. 1992. aasta tagastati hoone kohalikule islamikogudusele. 2006. aastal toimus hoone kapitaalremont.
Henri Tilga

Henri Tilga (sündinud 23. juunil 1989) on sporditeaduste teadur sporditeaduste ja füsioteraapia instituudis Tartu Ülikoolis.
Kasutajaprofiilid:
Sõnavõtud ajakirjanduses:
Teaduspublikatsioonid:
Irkutski sünagoog

Irkutski sünagoog (vene keeles "Иркутская синагога") on sünagoog Venemaal Irkutskis, aadressil Karl Liebknechti tänav 23.
Irkutski sünagoog on vanim tegutsev sünagoog Venemaal.
Luba sünagoogi ehitamiseks saadi 1878. aasta aprillis. Hoone plaan kinnitati 10. mail 1878. Tõenäoliselt oli hoone arhitekt poola rahvusest katoliku usku Vladislav Kudelski. 1879. aasta kevadeks oli sünagoogihoone valmis ehitatud ja esimene jumalateenistus toimus 5. aprillil. 1879. aasta 22. juunist kuni 24. juunini toimus Irkutskis suur tulekahju, mille tagajärjel põles maha praktiliselt kogu kesklinn. Sealhulgas hävis tules ka sünagoogihoone, millest jäid järele ainult seinad. 1881. aastal alustati taastamistöid ja 1882. aasta lõpus oli hoone taastatud. 1890. aastate keskpaiku loodi sünagoogi juurde raamatukogu, milles oli 1915. aastaks 4200 raamatut. 1920. aastal sünagoogi hoone natsionaliseeriti ja anti kogudusele "tähtajatuks tasuta kasutamiseks". 1933. aastal võtsid Nõukogude võimuorganid sünagoogihoone koguduselt ära. Vastutasuks anti kogudusele väiksem hoone, kuid 1938. aastal suleti ka uues hoones tegutsenud sünagoog. 1947. aastal anti sünagoogihoone teine korrus juudikogukonna käsutusse, kuid võeti 1958. aastal uuesti ära. Alates 1981. aastast sai kogudus hoonet kasutada ja 1990. aastatel tagastati sünagoogihoone kogudusele. 2004. aasta juulis toimus hoones tulekahju. Restaureeritud sünagoog avati uuesti 24. veebruaril 2009.
Josh Risdon

Joshua Robert Risdon (sündinud 27. juulil 1992 Bunburys) on Austraalia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western United ja Austraalia jalgpallikoondises.
Austraalia kõrgliigas debüteeris ta 2010. aasta novembris Perth Glory meeskonnas. Hooajal 2011–12 valiti ta Glory hooaja parimaks mängijaks. Austraalia kõrgliigas lõi Risdon esimese värava 23. märtsil 2013 mängus Melbourne Victory vastu. 2015–16 valiti ta Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 2017–2019 mängis ta Austraalia kõrgliigas Western Sydney Wanderersi ridades. 2019. aasta veebruaris sõlmis ta kaheaastase lepingu Western Unitediga, mis debüteeris Austraalia kõrgliigas hooajal 2019–20.
Austraalia jalgpallikoondises tegi Risdon debüüdi 17. novembril 2015 MM-i valikmängus Bangladeshi vastu. Ta on kuulunud Austraalia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
S. M. Rattiste

S. Rattiste (sündinud 26. aprillil 1964 Pärnus) on eesti kirjanik ja raamatutoimetaja (pseudonüüm).
Elukäik.
Lõpetanud L. Koidula nimelise Pärnu 2. keskkooli, õppinud Tallinna Ülikoolis ja Drakadeemias. On toimetanud eesti autoritelt isikulugusid, käsiraamatuid, luulet, proosat ja lastekirjandust.
8th Street (Manhattan)

8th Street on tänav New Yorgis Manhattanil. See paikneb Sixth Avenue ja Third Avenue ning Avenue B ja Avenue D vahel. Third Avenue ja Avenue A vahel on tee nimi katkendlikult St. Mark's Place. Avenue A ja Avenue B vahel asub haljasala Tompkins Square Park.
8th Street tee poolitus.
Edela-kirdesuunaline Fifth Avenue poolitab loode-kagusuunalise 8th Streeti kaheks haruks: West 8th Street ja East 8th Street. Mõlemal harutänaval loendatakse hoonete numbreid alates avenüüst lähtuvalt, vastavalt loodesuunal Sixth Avenueni ja kagusuunal Avenue D-ni.
Alessandro Diamanti

Alessandro Diamanti (sündinud 2. mail 1983 Pratos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western United.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis A.C. Prato. Klubikarjääri esimestel aastatel mängis ta Itaalia madalamate liigade klubides. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta hooaja 2007–08 Livorno meeskonnas. Hiljem on ta klubikarjääri jooksul mänginud veel sellistes Itaalia klubides nagu Brescia, Bologna, Fiorentina, Atalanta, Palermo ja Perugia, Inglismaa kõrgliiga klubides West Ham United ja Burnely ning Hiina kõrgliiga klubis Guangzhou Evergrande.
2019. aasta juulis liitus ta Western Unitediga, mis debüteeris algaval hooajal Austraalia kõrgliigas. Hooajal 2019–20 lõi Diamanti Austraalia kõrgliigas seitse väravat ja andis seitse väravasöötu ning valiti hooaja lõpus liiga hooaja parimaks mängijaks.
Itaalia jalgpallikoondises mängis Diamanti aastatel 2010–2013 kokku 17 korda. Koondisekarjääri ainsa värava lõi ta 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri kolmanda koha mängus Uruguay vastu. Ta kuulus Itaalia koondisse ka 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus ta realiseeris veerandfinaalis Inglismaa vastu penaltiseerias otsustava tabamuse.
Tjumeni sünagoog

Tjumeni sünagoog (vene keeles "Тюменская синагога") on sünagoog Venemaal Tjumenis aadressil Kirovi tn 44.
Tjumeni sünagoogi hakati ehitama 1911. aastal ja hoone valmis 1912. aastal. 1930. aastal võtsid Nõukogude võimuorganid sünagoogihoone koguduselt ära. Hoones tegutsesid seejärel muusikakool, raamatukogu, Tjumeni mehaanikatehase administratsioon, filmilaenutus ja Tjumeni oblasti riikliku filharmoonia osakond. 1980. aastate lõpus jäi avariilises seisukorras hoone tühjaks. 1993. aastal tagastati katuseta ja akendeta hoone juudi usuühingule Madregot. 1997. aastal algasid hoone taastamistööd ja uuesti avati sünagoog 2001. aastal.
Bowling Green (park)

Bowling Green on väike avalik purskkaevuga haljasala Ameerika Ühendriikides New Yorgis Lower Manhattani naabruskonnas Financial Districtis. Selle eest algab tervet Manhattani saart läbiv tee Broadway. See on New Yorgi vanim park, mida ümbritseb originaalne 18. sajandi piirdeaed. 
Ameerika Revolutsioonisõja eel kuulus pargi juurde päris keeglimuru (inglise keeles "bowling green") ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninga George III ratsamonument.
Bowling Greeni ümbritsevad arvukad hooned, sealhulgas Alexander Hamilton U.S. Custom House, International Mercantile Marine Company hoone, Cunard Building, 26 Broadway ja 2 Broadway. Skulptuur "Charging Bull" asub pargi põhjaosas, Battery Park aga edelaosas. Park on kantud Ameerika Ühendriikide ajalooliste paikade riiklikusse registrisse (National Register of Historic Places) nime alla Bowling Green Fence and Park. See on niisamuti 2007. aastal loodud Wall Streeti ajaloolise piirkonna osa.
Romainiai fort

Romainiai fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunas Romainiai linnaossa.
Fordi rajamine algas aastal 1913. See rajati Konstantin Velitško aastal 1909 loodud plaani põhjal. See oli kavandatud lihtsa betoonist ja raudbetoonist ehitisena, millel puudusid varasematele fortidele omased dekoratiivsed elemendid. See oli kavandatud vastu seisma uute raskesuurtükkide tulele. 
1913. aastal valmis 55% vajalikest mullatöödest. Rajati teed ning asuti rajama vallikraave ja rinnatisi. 1914. aastal lõpetati suurem osa mullatöödest ja asuti betoneerima keskset varjendit. Sõja puhkemine tõi kaasa muudatused plaanis, kuna ehitist sooviti kiiremini kasutuskõlblikuks muuta. Poterni sissepääsud suleti, rajati lisatulepesad, kaevikud, okastraattõkked. Tulepunkte rajati ka väljapoole fordi territooriumi.
Kuigi fort ei valminud lõplikult, osales see Kaunase kaitselahingutes. Taganevad Vene väed õhkisid selle.
Fort on nelinurkse plahvatusest rikutud struktuuriga. Selle moodustab vallikraavist ümbritsetud keskne kõrgendik. Idas jäi vallikraav lõpetamata, läänes on see veega täitunud ja soostunud. Fordi territooriumil võib aimata jälgi viiest hoonest. Kohati on säilinud ka vanad maa-alused kõigud, osasse ruumidest pääseb ka sisse. Fordi ülemise osa moodustab betoonist varjend-tulepesa.
Fort on aastast 2002 muinsuskaitse all, kuid see on korrastamata ja võsastunud. Seda on rikkunud forti kogunenud vesi. Plahvatuse jäljed on mitmel pool selgesti nähtavad.
Charging Bull

Charging Bull on New Yorgi naabruskonna Financial Districti haljasala Bowling Greeni esisel asuv pulli imiteeriv pronksskulptuur. See paikneb Manhattani saart läbiva tee Broadway alguses. Selle autor on Arturo Di Modica, kes paigutas selle illegaalselt New Yorgi börsihoone ette 14. detsembril 1989. Nädal hiljem tõsteti see oma praegusesse asupaika.
Luiza Pesjak

Luiza Pesjak (12. juuni 1828 Ljubljana – 31. märts 1898 Ljubljana) oli sloveeni kirjanik ja tõlkija.
Elulugu.
Luiza Pesjak (sünd. Aloizija Crobath) sündis 12. juunil 1828 Austria-Ungari aladel Ljubljanas (tänapäeva Sloveenia). Tema isaks oli advokaat Blaž Crobath. Nooruses veetis ta suure osa ajast teatris käies, oopereid kuulates ja lugedes.
Aastal 1842 avaldas ta luulekogu Dem wohlgeborenen Fräulein Aloisia Crobath. Nagu tema teised varajased teosed, nii oli ka see saksakeelne, kuna ta ei osanud sloveeni keelt. Aastal 1844 järgnes sellele sonettide kogu "An eine junge Dichterin".
Luiza abiellus 3. oktoobril 1848 ettevõtja Simon Pesjakiga. Neil sündis viis tütart: Helena, Louise, Mary, Ida ja Emma- Peres olid kasutusel saksa ja prantsuse keel.
Aastal 1860 õppis Luiza selgeks sloveeni keele ja asus edaspidi selles kirjutama. Ta oli esimene naine, kes avaldas sloveenikeelse raamatu, milleks oli "Beatin dnevnik". Edaspidi tegeles ta ka teiste luuletuste sloveeni keelde tõlkimisega. Tema romaan ilmus aastal 1887. Aastal 1672 valmis Luizal sloveenikeelne ooperilbreto "Gorenjski slavček".
Aastal 1897 sai ta Podbrezjes viibides rabanduse. Järgmise aasta märtsis ta suri.
New York Stock Exchange Building

New York Stock Exchange Building (eesti keeles "New Yorgi börsihoone") on 23-korruseline ehitis, mis asub New Yorgis Financial Districti naabruskonnas. See majutab New Yorgi börsi. See piirneb tänavatega New Street, Wall Street ja Broad Street. Selle mälestisväärsus on maksimaalselt kaitstud.
Ivica Zubac

Ivica Zubac (sündinud 18. märtsil 1997 Mostaris, Bosnia ja Hertsegoviinas) on horvaatia elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Los Angeles Clippers. 
Karjäär Euroopas.
Enne NBA-sse siirdumist mängis Zubac aastatel 2013–2016 Zagrebi klubides Zrinjevacis ja Cibonas ning 2016. aastal Belgradi Mega Basketis.
Karjäär NBA-s.
Zubac valiti 2016. aasta NBA "draft"'i 32. valikuga Los Angeles Lakersisse, kus ta kogus debüüthooajal keskmiselt 7,5 punkti ja 4,2 lauapalli mängus.
Kaks ja pool hooaega Lakersis mänginud Zubac vahetati 2019. aasta veebruaris Los Angeles Clippersisse. 2018/19. hooajal tõi ta Clippersi kasuks keskmiselt 9,4 punkti ja 7,7 lauapalli ning 2019/20. hooajal keskmiselt 8,3 punkti ja 7,5 lauapalli mängus.
Rahvuskoondis.
Zubac on Horvaatia U19 koondisega võitnud 2015. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Remington Model 8

Remington Model 8 on Ameerika Ühendriikide poolautomaatvintpüss, mille konstrueeris John Browning ning mida tootis Remington Arms. Relva algne nimi oli 1905. aastal turule tulles Remington Autoloading Rifle ('Remingtoni automaatlaadiv vintpüss'), nimi muudeti 1911. aastal.
Třeboňi Püha Gilesi kirik

Třeboňi Püha Gilesi kirik on gooti kodakirik, mis ehitati 14. sajandil ja asub endises Třeboňi augustiinlaste kloostris Jindřichův Hradeci ringkonnas Lõuna-Tšehhi maakonnas. Kloostrihoonete kohal kõrguv kirik paikneb Třeboňi linnaväljaku lähedal.
Ajaloost.
Kiriku eelkäija ehitati 13. sajandi teisel poolel. Pärast kloostri asutamist ehitati hoone kloostri vajadusteks kahelööviliseks kodakirikuks ümber, kõrgust ja valgusrikkust rõhutavas kõrggootika stiilis. Saledatele ümarsammastele toetuvad 14. sajandi gooti stiilis võlvid on säilinud kiriku löövides, kuid mitte kooriruumis - kiriku põlengus 1723. aastal varises kooriruumi võlv ja koor võlviti uuesti barokkstiilis. Aastail 1897–1903 toimus järgmine suurem rekonstrueerimine. Pärast tulekahju ehitatud barokne kirikutorn ehitati uuesti, seekord uusgooti stiilis.
Sisustus.
Kiriku kooriruumi ja ristikäigu seintel on säilinud 15. sajandi seinamaalingud, mis elasid tulekahju üle, samuti jäi tulest puutumata Třeboňi madonna, umbes 1400. aastast pärinev pehme stiili neitsi Maarja puuskulptuur. Suurepärase akustika tõttu on kirik kasutusel kontserdipaigana.
Třeboňi altar.
Kiriku peaaltar oli hinnaline 14. sajandi lõpust pärit tiibaltar Wittingau meistri loodud tahvelmaalide tsükliga, tuntud kui Třeboňi altar. Sisekujunduse muutmisega barokseks 1781. aastal võeti altar koost lahti ja jagati pilditsükli üksikud maalid ümberkaudsetesse kirikutesse laiali. Osa maalidest asub tänapäeval Praha Rahvusgaleriis.
Soběslavi Püha Vituse kirik

Püha Vituse kirik (tšehhi keeles "Kostel svatého Víta", "Špitální kostel svatého Víta") on 14. sajandil ehitatud gooti kodakirik Soběslavis Tábori ringkonnas Lõuna-Tšehhi maakonnas, rajatud omaaegse hospidali kirikuks. Hoone on Wenceslaus IV aegse Tšehhi gootika näitena silmapaistev arhitektuurimälestis. 
Ajaloost.
Kirik ehitati aastail 1374–1390 linna hospidali juurde. Kirikut on aastasadade jooksul korduvalt ümber ehitatud. Hoone põles 1719. aastal maha ja 1785. aastal ehitati elumajaks ümber. Alles aastail 1936–1937 rekonstrueeriti see pühakojaks, sellest ajast pärineb uusgooti portaal ja haritorn.
Arhitektuur.
Hoone on ilmekas näide kuningas Wenceslaus IV aegsest elegantsest gooti arhitektuurist. Kirik on kahelööviline, võlve toetavad kaks kapiteelideta ja talumiteta saledat piilarit, millest võlviroided sujuvalt välja kasvavad ja mis seisavad täpselt hoone keskteljel. Sisustus pole ehitusaegne, vaid peaingel Miikaeli kujutav pilt võidukaare kõrval seinal on 18. sajandist pärinev originaalese. Kiriku katusel on sale kerge haritornike, mis toetub otse võidukaarele.
Teplá

Teplá (saksa keeles "Tepl", varem ka "Töpel") on linn Chebi ringkonnas Karlovy Vary maakonnas Tšehhis.
Teplá linn asub Teplá jõe kaldal.
Teplá vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Pluuto (artist)

Henry Orlov (sündinud 4. novembril 2002 Tallinnas), tuntud kui pluuto, on eesti räppar, laulukirjutaja ja produtsent. 
Karjäär.
Pluuto avaldas oma esimese miksteibi 2018. aasta sügisel, mille singel "Mõtetes" kogus kiiresti populaarsust ja kujunes "uue räpi" üheks olulisemaks lauluks. Tollal kõigest 15-aastane Henry oli Eesti muusikatööstuses nii kuum nimi, et tuntud produktsioonifirmade pakkumisi ei tulnud kaua oodata.
2019. aasta algus oli Pluutole väga viljakas, 1. veebruaril avaldas ta koostöös 5MIINUST laulu "Tsirkus", mis oli kaks kuud kuulatuim laul riigis, kuniks Pluuto avaldas Nubluga singli "Mesimagus", mis võttis Tsirkuselt esikoha üle ja oli nädal aega populaarseim laul Eestis.
2020. aastal avaldas ta koos Reketi ja Nubluga laulu "SOS", millest SIIMI tegi remixi ja mis osutus superhitiks.
2020. aasta septembris avaldas ta oma debüütalbumi "Päripäeva", mis sisaldas 12 laulu ja võeti väga soojalt vastu. Albumi avaldas ta Wavy Musicu plaadifirma kaudu, mille üks asutajaid ta ka ise on. Sama aasta novembris selgus, et pluuto osaleb koos produtsent Andrei Zevakiniga Eesti Laulul lauluga "Wingman". Eesti Laulul said nad 5. koha.
2021. aasta novembris teatas Sony Music Estonia, et nad on sõlminud Pluutoga plaadilepingu. Juba samal nädalal ilmus selle plaadifirma kaudu pluuto esimene laul "Deja Vu", mis oli esimesel nädalal Spotify kõige kuulatum kodumaine laul.
Pluuto avas 2025. aastal Hans Saarvelti kodugaleriis Viimsis oma esimese näituse ja rääkis "Ringvaatele", kuidas ta Balil enda jaoks uuesti maalimise avastas ja sai aru, et oma emotsioone saab välja elada ka teiste kunstivormidega peale muusika.
2 Broadway

2 Broadway on 32-korruseline kontoripindadega ehitis, mis asub New Yorgis Financial Districti naabruskonnas Broadway alguskohas. See piirneb lisaks tänavatega Whitehall Street, Stone Street ja Beaver Street ning selle hoovi teenindab tänav Marketfield Street.