tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pianosa

Pianosa on Itaaliale kuuluv saar Türreeni meres Elbast edelas, üks Toscana saartest. 
Saare pindala on 10 km². Saar on madal, kõrgus kuni 27 meetrit. Sellest tuleneb tema nimigi: "pianura" tähendab itaalia keeles 'tasane'. Rannajoone pikkus on 26 km.
Pianosa paistab selge ilmaga Elba edelakaldale tumedama triibuna heledama mere taustal. Ka halduslikult kuulub Pianosa Elbale. Paadisõit ühelt saarelt teisele kestab 35 minutit.
Jääajal moodustas Pianosa osa maismaasillast, mis ühendas Korsikat mandriga. Seda tõendavad Pianosalt leitud karude, hirvede ja hobuste luustikud.
Vanas Roomas tunti saart Planasia nime all. Keiser Augustus pagendas aastal 9 sinna oma pojapoja ja endise pärija Agrippa Postumuse, kes jäi saarele range valve alla kuni oma hukkamiseni aastal 14.
Hilisantiigist pärinevad saarel olevad kristlikud katakombid.
Keskajal kuulus Pianosa Pisale, seejärel Genovale.
Pianosa on tänapäeval asustamata. 1858–1998 oli seal vangla eriti ohtlike kurjategijate, näiteks mafioosode jaoks.
Pianosal toimub Joseph Helleri romaani "Catch-22" tegevus, teoses asub seal Teise maailmasõja aegne USA lennuväebaas. Romaani sissejuhatuses kinnitab Heller lugejaile, et saar on väljamõeldud.
Thomas Wassberg

Lars Thomas Wassberg (sündinud 27. märtsil 1956 Lennartsforsis Rootsis) on endine Rootsi murdmaasuusataja, neljakordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister. 
Õppis aastatel 1972–1975 Järpeni suusagümnaasiumis. Läbimurre rahvusvahelisele areenile toimus 1974. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel, kus ta võitis kulla 15 km sõidus. Tippsporti tehes kuulus suusaklubisse Åsarna IK.
Isiklikku.
Pikkus tippsportlasena 184 cm, võistluskaal (1987) 73 kg.
Välislingid.
Pilte Thomas Wassbergist
Komatiit

Komatiit on ultraaluseline vulkaaniline kivim.
Komatiit on kivim, mis moodustas ultraaluselisi laavavoole. Keemilise koostise alusel klassifitseeritakse teda järgmiselt: SiO2&lt;53%, Na2O+K2O&lt;1%, MgO&gt;18%, TiO2&lt;1%.
Komatiit on vähelevinud kivim. Selle põhjuseks on kivimite vanus. Peaaegu kõik komatiidid on tekkinud arhaikumis. Proterosoikumi leiud on harvad ning fanerosoikumi vanusega komatiidid on väga haruldased. Komatiidi koostisega süvakivim peridotiit on väga laialt levinud, ehkki mitte maapinnal. Peridotiidist koosneb suur osa vahevööst. Põhjus, miks komatiitse koostisega laavat enam ei esine, peitub selles, et Maa vahevöö on aja jooksul aeglaselt jahtunud. Komatiitse laava temperatuur peaks olema umbes 1600 °C, kuid tänapäevaste laavade temperatuur ei ületa 1300 °C, mistõttu toimub peridotiitse vahevöö osaline sulamine, mille tulemuseks on basaltse koostisega laava.
Kivimi nimetus on tuletatud Lõuna-Aafrikas asuva Komati jõe nimest.
Sinikilt

Sinikilt on kildaline moondekivim, mis koosneb peamiselt glaukofaanist ning tekkis kõrge rõhu, kuid suhteliselt madala temperatuuri tingimustes basaltse lähtekivimi moondumisel.
Sinikildale annab sinaka tooni amfiboolide hulka kuuluv mineraal glaukofaan. Sinikilt tekib enamasti subduktsioonivööndeis aluselise ookeanilise maakoore moondumisel. Subduktsioonivööndeiga peab sinikilda teke olema seotud seetõttu, et seal on piisavalt madal geotermiline gradient, mis tähendab seda, et sügavuse ehk rõhu suurenemisega kaasneb keskmisest mõõdukam temperatuuri tõus. Seda sinikilda tekkeks vaja ongi, sest glaukofaan on stabiilne ligilähedaselt temperatuuril 200...500 °C. Glaukofaani tekkeks vajalik rõhk saavutatakse aga umbes 15 km sügavusel. Sel sügavusel on temperatuur glaukofaani jaoks enamasti liiga kõrge. 
Sinikildad on maapinnal suhteliselt haruldased kivimid. Vanemaid kui ühe miljardi aasta vanuseid sinikiltu ei ole teada. See on nii ilmselt seetõttu, et Maa keskmine geotermiline gradient oli varem kõrgem. Seetõttu ei olnud sinikiltade tekkeks sobilikke tingimusi isegi subduktsioonivööndeis. Selline seletus kehtib küll vaid vanemate kui kahe miljardi aasta vanuste sinikiltade kohta, mil geotermiline gradient erines tänapäevastest väärtustest piisaval määral. Sinikiltade vanusega 1...2 miljardit aastat puudumine on aga seotud kas nende erosiooni või retrograadse moondega kivimite lasumussügavuse vähenedes.
Sinikilt on andnud nime moondefaatsiesele, kuid kõik sinikildafaatsiese moondekivimid ei ole sinikildad. Olenevalt lähtekivimi keemilisest koostisest tekivad sinikildafaatsieses peale glaukofaani ka serpentiin, tsoisiit, talk, epidoot, kloriit jne.
Termini "sinikilt" (inglise "blueschist") pakkus välja USA geoloog Edgar Bailey aastal 1962.
Süeniit

Süeniit on süvakivim, mis koosneb peamiselt päevakividest.
Päevakividest on ülekaalus leelispäevakivid. Kvartsisisaldus ei ületa 5% kolmnurkdiagrammil, mille tipud moodustavad plagioklass, leelispäevakivi ning kvarts. Kvartsi puudumisel võib süeniit sisaldada feldšpatoide, näiteks nefeliini. Kvartsi feldšpatoididega koos süeniidis olla ei saa. Värvilistest mineraalidest võivad süeniidis esineda biotiit, pürokseenid ning amfiboolid. Nende osatähtsus ehk värviindeks võib ulatuda kuni 40%. Sarnane kivim, kuid suurema kvartsisisaldusega on graniit.
Süeniidi vulkaaniline analoog on trahhüüt.
Värvuselt on süeniit enamasti punakas või hall. Struktuur on enamasti jämeda- ning võrdteraline, harvem porfüüriline või pegmatoidne.
Süeniit moodustab maakoores intrusioone, näiteks štokid, daikid, sillid jne. Võib olla seotud granitoidsete kivimitega või minna järk-järgult üle graniidiks. Süeniit ei ole väga tavaline kivim, kuid ei kuulu ka kõige haruldasemate hulka.
Keskmise ilma veesisalduseta süeniidi koostis oksiidsel kujul massiprotsentides:
Termin "süeniit" tuleb Egiptuse kohanimest Aswān (Syene), ehkki Aswāni lähedal olevad kivimeid nimetataks tänapäeval graniidiks, sest süeniidi kohta sisaldavad nad liiga palju kvartsi.
Tokyo prefektuur

Tokyo prefektuur (jaapani keeles 東京都) on prefektuur Jaapanis. Kuigi Tokyot peetakse linnaks, on see halduslikult üks Jaapani 47 prefektuurist. Erinevus on selles, et kui enamik prefektuure kannab jaapani keeles nimetust 県 "-ken", siis Tokyo kannab nimetust 都 "-tō", mida võib tinglikult tõlkida ka "pealinnaprefektuuriks". Kitsamas mõttes loetakse Tōkyō linnaks 23 eriringkonda prefektuuri idaosas, kuid need ei moodusta ühtset haldusüksust.
Tokyo prefektuuris elab üle 14 miljoni inimese, kuid sajad tuhanded ümbruskonna inimesed käivad Tōkyōs tööl.
Tokyo on Jaapani poliitiline, majandus-, kultuuri-, haridus- ja teaduskeskus, Jaapani keisri ja valitsuse residents ning kogu Ida-Aasia suur äri- ja finantskeskus. Tōkyō prefektuurivalitsuse hoone asub Shinjukus.
Pilvelõhkujaid on Tōkyōs vähem kui paljudes teistes nii suurtes linnades. Põhjuseks on eeskätt maavärinaohtlikkus. Hoonestus koosneb peamiselt kuue- kuni kümnekorruselistest kortermajadest ja tihedalt koos paiknevatest eramutest.
Ühistranspordisüsteem on maailma keerukaim. Tōkyō tipptunnid on maailmakuulsad.
Sümbolid.
Tokyo prefektuuri tunnuslind on naerukajakas ("Larus ridibundus"), tunnuspuu on hõlmikpuu ("Ginkgo biloba") ja tunnuslill kirsiõis.
Haldusjaotus.
Halduslikult jaguneb Tokyo prefektuur 23 eriringkonnaks (特別区 "tokubetsu-ku") kesklinnas (endine Tōkyō City) ning lääneosa moodustavaks 26 linnaks ("shi"), 5 aleviks ("-cho") ja 8 külaks ("-son").
Chūō

 
Chūō (jaapani 中央区 "Chūō-ku" "keskus-ringkond") on eriringkond Jaapanis, Tokyo idaosas.
Chūō on ajalooliselt olnud Tōkyō majanduslik keskus. Seal asub Ginza äripiirkond.
Chūō eriringkond moodustati 1947. aastal. See piirneb Chiyoda, Minato, Taitō, Sumida ja Kōtō eriringkondadega.
Elanike arv oli 2008. aastal 108 943. Päevasel ajal võib piirkonnas asuda aga 650 000 inimest. Chūō pindala on 10,18 km².
Chiba prefektuur

Chiba prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas Vaikse ookeani rannikul Tōkyōst idas.
Asub Bōsō poolsaarel ja sellega piirneval alal. Suurem osa rahvastikust paikneb Tōkyō prefektuuriga piirnevas prefektuuri loodeosas.
Sümbolid.
Chiba prefektuuri tunnuslind on kingutsiitsitaja ("Emberiza cioides"), tunnuspuu on suurelehine kivijugapuu ("Podocarpus macrophyllus") ja tunnuslill pekingi kapsa ("Brassica rapa var. amplexicaulis") õis.
Haldusjaotus.
Chiba prefektuur on jaotatud 54 omavalitsuseks, millest 37 on linnad (市 "shi").
Matsudo

Matsudo (松戸市; -"shi") on linn Jaapanis Chiba prefektuuris.
Linna läbivad Edo ja Tone jõgi.
Peamised tööstusharud on toiduainete-, tekstiili- ja ehitusmaterjalide tööstus.
Edo perioodil oli linn tähtis jõesadam.
Elanike arv on 478 300 (2005).
Välislingid.
Matsudo koduleht
Psychoterror

Psychoterror on Eesti punkansambel.
Esimese kontserdi andis ansambel 20. septembril 1991. 
Bändi laulutekstid on nii inglise kui ka eesti keeles.
Vastemõisa valla lipp

Vastsemõisa valla lipp oli Eesti haldusüksuse Vastemõisa valla lipp.
Lipp oli kasutusel 16. novembrist 1995 kuni 2005. aasta oktoobrini, mil vald ühines Olustvere valla, Suure-Jaani valla ja Suure-Jaani linnaga ühtseks Suure-Jaani vallaks.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp oli ristkülikukujuline, selle vardapoolsest alanurgast suundusid lehviva otsa keskpunktini ja ülaservani (2/3 lipu pikkusest) kaldsirged, need jaotasid lipu kolmeks: valgeks, roheliseks ja mustaks väljaks. Valgel väljal oli roheline seitsmeharuline heraldiline okaspuutaim.
Lipu normaalmõõtmed olid 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 ühikut.
Suure-Jaani linna lipp

Suure-Jaani linna lipp oli Eesti linna ja Suure-Jaani valla vallasisese linna Suure-Jaani lipp.
Lipp on kinnitatud 27. detsembril 1995.
2005. aasta oktoobris ühinesid Suure-Jaani linn ja vald, Vastemõisa vald ning Olustvere vald ühtseks Suure-Jaani vallaks.
Lipu kirjeldus.
Linna lipp koosneb kahest valgest ja kahest punasest vaheldumisi asetsevast võrdsest laiust, kusjuures pealmiseks on valge laid ja alumiseks punane laid.
Lipu mõõtmed on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Higashimurayama

Higashimurayama (jaapani 東村山市; -shi) ) on linn Jaapanis, Tōkyō prefektuuris.
Higashimurayama sai linnaks 1942. aastal ja suurlinnaks (市 "shi") 1964. aastal.
Elanike arv on 146 000 (2005) ja pindala 17,17 km².
Taipei 101

Taipei 101 (hiina 臺北101 või 台北101) on Taiwanil Taibeis asuv hoone, mis 21. juulini 2007 oli maailma kõrgeim: kõige kõrgema korruseni on maapinnalt 439 meetrit, katuseni 449 meetrit ja struktuuri tipuni 509 meetrit. Sears Toweri otsas on antenn, mis ulatub 527 meetri kõrgusele ja selle poolest ei olnud Taipei 101 maailma kõrgeim. Alates 2007. aastast on kõrgeim hoone Burj Khalīfah.
Hoone kõrgus on 508 meetrit, seal on 106 korrust, millest 101 on maa peal (siit ka hoone nimi). Tegemist on maailmas esimese 500 m kõrguse hoonega. Alates 28. juunist 2011 on omas kõrguseklassis maailma suurim roheline (keskkonnasõbralik) hoone.
101-korruselist hoonet ehitati aastatel 1999–2004. Kõrghoone on alates selle avamisest olnud kaasaegse Taiwani linna Ikoon. Hoone on loodud sümboliseerima tehnoloogia ning aasia kultuuride traditsioonilist arengut. Taipei 101 hõlmab postmodernistlikust lähenemisest tuntud stiile ja disainielemente. Ehituse maksumus oli 1,8 miljardit dollarit (umbes 30 miljardit krooni). Hoone avati 31. detsembril 2004.
Taipei 101 kuulub Taipei Financial Center Corporationile.
Valmimise ajal oli Taipei 101 maailma kõrgeim asustatud hoone, ulatudes 509,2 meetri kõrgusele. Seni kuulus kõrgeima hoone tiitel Petronase kaksiktornidele, mille kõrgus on 449,2 meetrit. 
Hoone on ehitatud maavärina- ja orkaanikindlaks. Ta peab arvestuste järgi vastu kõigile orkaanidele ja kuni 7-magnituudisele maavärinale. Ehitamise ajal toimus Taipeis 31. märtsil 2002 6,8-magnituudine maavärin. 56. korruselt, mis tollal oli kõrgeim, kukkus alla ehituskraana, mis tappis 5 inimest, ja puhkesid mõned väiksemad tulekahjud, ent tervikuna toimis hoone nii, nagu plaanitud.
Põrandapinda on hoones 450 000 m², millest kontoriruume on 214 000 m², teeninduspinda 77 500 m² ja parkimispinda 73 000 m².
Taipei 101 liftid on 2023. aasta seisuga kiiruselt maailmas kolmandal kohal. 89. korrusel paiknevale vaateplatvormile jõuab 37 sekundiga (16,83 m/s).
Korruseplaan.
Sisevaateplatvorm asub 88.–89. korrusel, pakkudes 360-kraadilist vaadet linnale.
Väline vaateplatvorm asub 391,8 meetri kõrgusel maapinnast ning on kergeim vaateplatvorm Taipei linnas.
Pilet vaateplatvormidele maksab 15 eurot.
Teletegijate loend

"Siin on loetletud telereportereid, televisioonisaatejuhte ning teisi televisioonis töötavaid või töötanud inimesi.
Teletegijate biograafiline leksikon on kättesaadav teleteaduse ja teleajajoo andmebaasist Telekraat, milles on 2023. a alguse seisuga veidi üle 200 biograafilise kirje.
Erebos

Erebos (ladinapäraselt "Erebus") on vanakreeka mütoloogias pimeduse jumal. Ta tekkis Chaosest, nagu ka Gaia ja Nyx. Ta sigitas iseseisvalt Aitheri ning Nyxiga Hemera, Morose, Charoni, Erose ja keerid. 
Erebose päritolu ja järglased Hesiodose järgi.
Hesiodose "Teogoonia" (116–121) järgi oli alguses pimedus, mis tekkis Chaosest (haigutavast õõnsast ruumist). Nende ühtest tekkisid öö (Nyx), päev (Hemera), õhk (Aither) ja Erebos, maa sügavuse pimeduse kehastus. Robert von Ranke-Gravesi järgi tekkisid seejärel Nyxi ja Erebose ühtest uni (Hypnos) ning maailma pahed: häving (Moros), vanadus, surm (Thanatos), tüli (Eris), vihkamine, viletsus ja loobumine, samuti Nemesis, moirad ja hesperiidid, kelles ilmnevad siin kuujumalanna ohtlikud aspektid, kuid ka rõõm, sõprus ja kaastunne. Nyxi ja Erebose poeg on ka Charon. Nyxi ja Erebose tütreks peetakse ka Styxi, kes aga on teise versiooni järgi Okeanine nime all Okeanos ja Tethyse vanim tütar.
Erebos kui Hades.
Sageli hüüti Ereboseks ka allmaailma jumalat Hadest. 
Erebos kui allmaailma osa.
Mõnes hilisemas legendis oli Erebos allmaailma (Hadese) eriti pime osa, kuhu surnud satuvad vahetult pärast surma. Charon viib nad sealt üle Acheroni jõe allapoole Tartarosse, mis on päris manala. Erebos ümbritseb Tartarost. 
Mõnikord samastati Erebost Tartarosega.
Mõnikord samastati Erebost Hadesega ning jaotati kaheks osaks: Tartaroseks ja Elysioni väljadeks.
Hesiodose "Teogoonias" mainitakse Erebost ka kui kohta, kuhu Zeusi poolt suitseva välguga tabatud Menoitios kukkus (514–516).
Nime päritolu.
Nime päritolu kohta on kaks teooriat. Ühe järgi tuleneb see indoeuroopa algkeele sõnast "*h1regwos" ning vastab vanapõhja sõnale "rökkr" 'pimedus'. Teise teooria järgi pärineb see nimi semiidi sõnast, mis tähendab päikeseloojangut või õhtut (heebrea "erebh", akadi "erebu"). Viimasega on seostatud ka nime Europe.
Sööstlaskumine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Sööstlaskumine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is 20.–22. veebruaril.
Sööstlaskumine oli näidisala. Ehkki püstitati nii meeste kui naiste maailmarekord, ei arvatud sööstlaskumist edaspidi olümpiamängude kavva. Alale heitis halba varju šveitslase Nicholas Bochatay hukkumine kokkupõrkes rajatraktoriga.
Mehed.
45 võistlejat
Schoineus

Schoineus oli vanakreeka mütoloogias Athamase ja Themisto teadaolevalt ainus laps.
Tema isa oli Boiootias asuva Orchomenose linna endine valitseja, kes abiellus Themistoga pärast pagendusse minekut. Schoineus kasvas üles Tessaalias. Seetõttu on tähelepanuväärne, et ta suutis tõusta Orchomenose valitsejaks.
Schoineus tahtis saada poega ja kui sündis tütar, oli ta sellest nii pettunud, et käskis ta metsa surema jätta. Tütar jäi ellu. See oli Atalanta. Kui ta juba täiskasvanud oli, sai ta teada, kes on tema vanemad, ja läks nende juurde elama. Schoineus ei olnud enam selle vastu, sest see tütar oli poega väärt. Pealegi pole teada, et Schoineusel oleks rohkem lapsi olnud.
Schoineus tahtis oma tütart mehele panna, ent Atalanta ei hoolinud meestest. Ta tahtis vallaliseks jääda. Kuna ta oli tähtsa isa tütar, siis käis tal palju kosilasi. Et neist vabaneda, kuulutas Atalanta, et abiellub ainult sellega, kes võidab teda jooksus. Keegi polnud temast kiirem.
Lõpuks saabus Hippomenes, kellele Aphrodite oli andnud kolm kuldõuna hesperiidide aiast. Ükski surelik ei jäänud õunte ilu vastu ükskõikseks. Iga kord, kui Atalanta oli talle järele jõudmas, pillas Hippomenes õuna maha ja võitis nii jooksu. Ta abiellus Atalantaga ja nad said poja Parthenopaiose.
Läätseline porfüroblast

Läätseline porfüroblast (inglise "augen") on ovaalse kujuga porfüroblast.
Läätselised porfüroblastid esinevad suunatud tekstuuriga moondekivimeis, näiteks gneisis või kristalses kildas. Nad on ovaalsed mineraaliagregaadid, mis tavaliselt erinevad mineraloogiliselt koostiselt või suuruselt kivimi põhimassist ning on seetõttu visuaalselt hästi eristuvad. Levinud läätseliste porfüroblastidega kivim on silmisgneiss.
Läätselised porfüroblastid moodustavad läätselise tekstuuri.
Silmisgneiss

Silmisgneiss (saksa keeles "Augengneis", inglise keeles "augen gneiss") on läätselise tekstuuriga gneisi erim.
Läätselise tekstuuri moodustavad läätselised porfüroblastid ehk silmisgneiss on gneiss, mis sisaldab läätselisi porfüroblaste.
Toyama prefektuur

Toyama prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas Jaapani mere kaldal.
Loodus.
Suuremad jõed on Kurobe ja Shinju.
Sümbolid.
Toyama prefektuuri tunnuslind on lumepüü ("Lagopus mutus"), tunnuspuu on jaapani krüptomeeria ("Cryptomeria japonica") ja tunnuslill tulp ("Tulipa") õis.
Haldusjaotus.
Toyama prefektuur on jaotatud 15 omavalitsusüksuseks, millest 10 on linnad (市 "shi").
Majandus.
Prefktuuris on arenenud bioteholoogia- ja infotehnoloogiatööstus, mis tugineb odavale hüdroenergiale. Tähtsal kohal on ka riisikasvatus ja kalandus.
Prefektuuris on kaevandatud ka maavarasid, 1910.–1950. aastatel tabas prefektuuri kaadmiumimürgitus, mis tõi kaasa Itai-Itai haiguse epideemia.
Fukushima prefektuur

Fukushima prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas Vaikse ookeani kaldal.
Loodus.
Idaosas paikneb Abukuma ahelik, lääneosas Ōu aheliku lõunaosa. Suurim jõgi on Abukuma jõgi ja suurim järv Inawashiro järv.
Sümbolid.
Fukushima prefektuuri tunnuslind on jaapani kärbsenäpp ("Ficedula narcissina"), tunnuspuu on jaapani tselkva ("Zelkova serrata") ja tunnuslill lühiviljaline rododendron ("Rhododendron brachycarpum").
Haldusjaotus.
Fukushima prefektuur on jaotatud 61 omavalitsuseks, millest 13 on linnad (市 "shi").
Majandus.
Tööstus tugineb tuumaenergiale. Prefektuuris asuvad Fukushima I tuumaelektrijaam ja Fukushima II tuumaelektrijaam. Rannikul on oluline kalandus, sisemaal põllumajandus. Majandusele andis suure tagasilöögi 2011. aasta Sendai maavärin.
Erebus (täpsustus)

Erebus on Erebose (vanakreeka jumala ning allmaailma või selle osa) ladinapärane nimekuju. 
Erebose järgi on nime saanud mitu laeva.
Ichikawa

Ichikawa (市川市; -"shi") on linn Jaapanis Chiba prefektuuris.
Asub Edo jõe kaldal, Tōkyōst vahetult idas.
Peamised tööstusharud on metalli- ja tekstiilitööstus.
Ichikawas asub Jaapani kaitseväe maavägede staap.
Elanike arv oli 2005. aastal 466 300. Palju elanikke käib tööl Tōkyōs.
Välislingid.
Ichikawa koduleht
Sōsa

Sōsa (匝瑳市; -"shi") on linn Jaapanis Chiba prefektuuris.
Sōsa linn moodustati 23. jaanuaril 2006 Yōkaichiba ja Nosaka linna liitmisega.
Elanike arv on 42 000 (2005).
Yūko Ogura

Yūko Ogura (小倉優子 "Ogura Yūko", sündinud 1. novembril 1983 Mobaras) on jaapani modell ja pop-staar. Tema hüüdnimeks on Yukorin.
Ogura õpib psühholoogiat Hōsei ülikoolis Tōkyōs.
Ta pikkus on 162 cm ja teised mõõdud on 80-56-83.
Ta väidab, et on Õuna-momoka printsess (りんごももか姫) Korini planeedilt.
Mobara

Mobara (haldusüksusena 茂原市; Mobara-shi) on linn Jaapanis Chiba prefektuuris.
Mobara linn moodustati 1. aprillil 1952.
Elanike arv on 94 500 (2006) ja pindala 100 km².
Mobarast on pärit modell Yūko Ogura.
Paistu valla lipp

Paistu valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Paistu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 14. septembril 1994.
Lipu kirjeldus.
Valla lipuks on kahe diagonaaliga neljaks jaotatud sini-mustal kangal äärteni ulatuv valge tähtrist. Piduliku kandelipu vardaehiseks on hõbedane tähtrist.
Lipu normaalmõõtmed on 105x105 cm.
Põhjendus.
Lipu kujundus tähistab valla ajaloost tuntud tugevat rahvuslikku liikumist ning tungi vaimuvalguse ja õnne poole. 
Lipu kasutamise kord.
Valla lipp on esinduslipp, mida kasutatakse vaid erandjuhtudel valla esindamiseks, kooskõlastatult vallavalitsusega.
Paide valla lipp

Paide valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Paide valla lipp.
Lipp kinnitati 1. märtsil 1994.
Lipu kirjeldus.
Valla ruudukujulisel lipul on 1/7 laiune valge ääris, mis ümbritseb musta keskosa. Mustal keskosal on neli kaldristina asetatud viljapead (kollast). Vallavalitsuse piduliku kandelipu vardaehiseks kuldne viljapea.
Lipuvärvid ja kujund tähistavad Püha Annat (Anna kihelkond ja kirik) ning valla maade põllumajanduslikku tähtsust. Must ja valge on ka Eestimaa kaitsja neitsi Maarja värvid ning tema kaudu ka orduriigi ja Eesti lipu värvid.
Lipu normaalsuurus on 105x105 cm.
Viimsi valla lipp

Viimsi valla lipp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viimsi valla lipp.
Lipp on kinnitatud 21. juunil 1994.
Lipu autor on Tõnis Soop.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp on sinine ristkülik, mille keskel valges raamistuses asub Viimsi valla vapi kujutis. Valla vapi sinise kilbi ülaservast lähtuv allasuunatud V-kujuline teravik toetub lainelõikelisele vardale - kõik hõbedased (lipul valged). Vapitüvi on must. 
Lipu normaalmõõtmed on 100x160 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7,5:12.
Põhjendus.
Lipu sinine värv, mille keskel asub valla vapp, sümboliseerib merega ümbritsetud Viimsi valda. Viimsi vapi värvid must ja sinine vastavad riigilipu värvidele. Vapil olev sinine tähendab nagu ka lipul - merd. Hõbedane lainelõikeline joon sümboliseerib nii laineharju kui ka kaldale loksuvat vahust lainet - ühel pool meri, teisel pool maa. Valla vapi keskel on kujutatud V-kujulist noolt, mis üheltpoolt viitab Viimsile, teisalt kujutab see laineharjal sõitvat paati või laeva või ka randuva paadi nina.
Lipu kasutamise kord.
Valla lippu kasutatakse valla ajaloolistel tähtpäevadel ja muudel olulistel sündmustel. Valla lippu kasutatakse kõrvuti riigilipuga. Valla lipu heiskamise otsustab vallavalitsus. 
Valla lipu näidis asub vallakantseleis.
Feldšpatoidid

Feldšpatoidid on päevakividega sarnanevad kivimit moodustavad mineraalid.
Võrreldes päevakividega on feldšpatoidid harvaesinevad mineraalid. Nad moodustuvad ränivaese magma kristalliseerumisel või moondumisel. Feldšpatoidid ei esine kivimi koostises kunagi koos kvartsiga, erandi võivad moodustada vaid ksenoliidid. Kui magma on ränist üleküllastunud, siis moodustuvad päevakivid ning ülejäänud ränist kvarts. Kui aga magma on ränist alaküllastunud, moodustuvad päevakivid ja feldšpatoidid. Keemilise reaktsiooni võrrandina näeks see välja nii: NaAlSiO4 (nefeliin) + 2SiO2 (kvarts) → NaAlSi3O8 (albiit). Nefeliin ja albiit on vastavalt feldšpatoidide ja päevakivide esindajad.
Tähtsamate feldšpatoidide hulka kuuluvad mineraalid on nefeliin, sodaliit, leutsiit, kankriniit, haüiin, lasuriit, skapoliit jne.
Feldšpatoide sisaldavad kivimid on näiteks foidoliit, fonoliit, basaniit ning paljud teised kivimid, mille nimetusele lisandub eesliide "foid-" või "foidi sisaldav".
Termin "feldšpatoid" on tuletatud päevakivide ("feldspar") ingliskeelsest nimetusest.
Ränist küllastatuse aste

Ränist küllastatuse aste (inglise "degree of silica saturation") on tardkivimite suhtelist ränisisaldust iseloomustav suurus.
Ränist küllastatuse aste näitab ränidioksiidi (SiO2) suhtelist hulka teiste kivimit moodustavate elementide oksiidide suhtes. Selle alusel on võimalik hinnata, mis mineraalidest peaks vastav tardkivim koosnema ehk arvutada kivimi normatiivset mineraloogilist koostist. Ränidioksiidi suhtelist hulka arvestatakse molekulaarse suhte, mitte massisuhte alusel. 
Oletame, et magma koosneb vaid kolmest oksiidist, need on: MgO, FeO ja SiO2. Kui kivimis ei ole piisavalt ränioksiidi, et terve kivim saaks koosneda pürokseenidest, siis koosneb ta osaliselt pürokseenist ja osaliselt oliviinist, mis sisaldab vähem ränioksiidi. (Mg,Fe)2SiO4 (oliviin) + SiO2 → 2(Mg,Fe)SiO3 (pürokseen). Võrrandist ilmneb, et pürokseenis on SiO2 ja MgO + FeO suhe 1:1, oliviinis aga 1:2. Sarnane on olukord ka siis, kui magma sisaldaks vaid naatriumi, alumiiniumi, räni ja hapnikku. Siis moodustuksid vastavalt ränihulgale päevakivid, kvarts või feldšpatoidid. NaAlSiO4 (nefeliin) + 2SiO2 (kvarts) → NaAlSi3O8 (albiit). Nefeliin ning albiit on vastavalt feldšpatoidide ning päevakivide esindajad. Jällegi ilmneb, et albiidis on SiO2 suhe Na2O suhtes 6:1, nefeliinis aga 2:1, mistõttu moodustub ränist üleküllastatuse korral kvarts ja päevakivid, ränist alaküllastatuse korral aga feldšpatoidid ning päevakivid.
Ränist üleküllastunuks peetaksegi sellist magmat ja temast moodustunud tardkivimeid, milles ränioksiidi suhe naatriumoksiidi on suurem kui 6:1. Kui suhe on täpselt kuus, siis on magma ränist küllastunud. Kui suhe on alla kuue, siis on magma ränist alaküllastunud. See konkreetne näide kehtib muidugi vaid siis, kui magma koosneks vaid ränist, hapnikust, alumiiniumist ning naatriumist. Ränist üleküllastunud kivimid koosneks sellele näitele tuginedes kvartsist ning päevakividest. Selline kivim on näiteks graniit. Ränist küllastunud kivim koosneks vaid päevakividest. Reaalses magmas on aga ka muid keemilisi elemente, mistõttu on tüüpiline ränist küllastunud kivim näiteks dioriit, mis peale päevakivide sisaldab ka värvilisi mineraale. Ränist alaküllastunud kivim koosneks päevakividest ning feldšpatoididest ning raua ja/või magneesiumi olemasolul ka oliviinist. 
Sama arvutusreeglit saab rakendada ka reaalsete magmade korral, mis koosnevad suuremast arvust komponentidest. Reaalsete magmade korral ei ole tegemist puhaste mineraalidega, vaid nende segudega. Näiteks päevakivid ei ole esindatud mitte puhta albiidi, vaid albiidi ja ortoklassi seguna, mida tuntakse leelispäevakivina ((Na,K)AlSi3O8). Sama ka teiste mineraalide korral.
Esimese laine feminism

Feminismi esimene laine on naiste organiseerumise algus ja võitlus kodanikuvabaduste eest 18. sajandi lõpust 20. sajandi alguseni.
Feminismi esimese laine algust tähistab Mary Wollstonecrafti raamatu "Vindication of the Rights of Woman" ilmumine 1792, milles ta isiklike läbielamuste põhjal kirjeldab 18. sajandi lõpu rasket olukorda naiste jaoks, milles ta ei näinud ette kodu mahajätmist või hääleõigust, vaid muretses selle üle, kuidas ühiskond loob feminiinsust ja seda eriti tüdrukute vääriti suunatud õpetamise kaudu. 
Seejärel lõi ketramis- ja kudumismasinate leiutamine eeldused naiste tööks väljaspool kodu ja naiste majanduslikuks sõltumatuseks meestest. Järgmiseks oluliseks etapiks kujunes 1860. aastate poleemika naiste õigustest John Ruskini ja John Stuart Milli vahel, pöörates tähelepanu naise traditsioonilisele rõhumisele ühiskonna poolt, kes käitub naistega kui orjadega. 
1850. aastaid nimetatakse Suurbritannias feminismi aktiivseks kümnendiks ja selle arengu võtmesündmuseks sai 1851. aasta rahvaloendus Inglismaal, millest selgus, et 30% 20–40-aastastest naistest ei olnud abielus ja seeläbi olid tõenäoliselt majanduslikus kitsikuses. Selle tulemusena tõusid teravalt päevakorda hariduse omandamine, teenistus ja töö majandusliku sõltumatuse saavutamiseks ning suguhaiguste ja prostitutsiooni piiramise abinõud, millest paistis selgelt läbi naiste suhtes rakendatav kaksikmoraal: reguleeriti naiste käitumist, kohustati neid käima arstlikus kontrollis ja mõisteti naisi moraalselt hukka, kuid prostituute kasutavaid mehi ei puututud kuidagi.
Naised hakkasid üha sagedamini välja tulema feministlike kirjutistega ning töötama just neis eluvaldkondades, mis olid seni nende tegevusalaks olnud ka koduses miljöös: kasvatus, õpetus, hooldus, osalemine töökodades ja koolinõukogudes. Edaspidi sai naiste osalemine sotsiaalses ja poliitilises elus avalikkuse huviobjektiks kogu poliitikas, kaasa arvatud valimis- ja hääletusõigus ning õigus osutuda valituks parlamenti (passiivne valimisõigus). Koos viimase õiguse – valimisõiguse saavutamisega USA-s – kuulutas osa feministe (Betty Friedan 1963) feminismi lõppenuks kõigi naiste jaoks, kes sündinud pärast 1920. aastat.
Simikeel

Simsi keel (inglise keeles "Simlish") on tehiskeel, mida räägivad simid mitmes Maxise loodud arvutimängus.
Teise laine feminism

Teise laine feminism ("second-wave feminism") on peamiselt 1960–1970 aastatel toimunud feministlik liikumine, mil feministid jaotusid vastavalt oma poliitilistele vaadetele.
USAs sai feminism uut hoogu sisse 1960. aastate teisel poolel, mil Women's Liberation Movement leidis oma alguse tsiviilõigustest, Vietnami sõja vastasusest ja üliõpilaste liikumisest 1960. aastatel. Osa feministe, näiteks Betty Friedan, kogesid edutut võitlust võrdse palga eest ja soolise diskrimineerimise eest ning teisalt kogeti (Anne Koedt, 1968), et naisliikumise naised leidsid end igal pool ja igal tasemel mängimas teisejärgulist rolli ning kui algul arvati tegu olevat personaalsete probleemidega, siis tasapisi hakkas selgus, et probleemid on hoopiski sotsiaalset ja poliitilist laadi. Kate Millett leidis, et 1920. aastal alanud vasturünnakuga ajutiselt peatatud feminism elustub jälle ja see võib nüüd lõpuks täita oma eesmärgi – vabastada pool rassi oma igipõlisest allumusest. Miss America iludusvõistlusega seoses kirjutas Robin Morgan, et naise roll on olla sunnitud mängima apoliitilist, solvumatut, passiivset, delikaatset (kuid orjatööst rõõmsat) "asja".
Inglismaal kujunesid sündmused teise lainega seoses veidi teisiti. 1960. aastatel moodustus Equal Rights grupp, kes võitles töö võrdse tasustamise eest, radikaalne ja poliitiliselt vasakpoolne British Women's Liberation Movement moodustus marksistlik-sotsialistlikust suunast, erinevalt USA-s domineerivast liberaal- ja radikaalfeminismist. Vaatamata erinevustele kõlas 1970. aastal korraldatud "Women's Liberationi" konverentsil üleskutse, et "me tunneme, et meil on ühine eesmärk ja me oleme ühinenud, meil peaks olema üks feminism" ning sellel konverentsil formuleeriti neli põhilist nõuet: 
Kuid põhjusi ja erinevusi feministliku liikumise jagunemiseks oli palju. Kui USA-s rõhutati, et mustadel lasub kahekordne rõhutuse koorem – rassiline ja sooline, siis Britannias kujunes kõige põhjapanevamaks jagunemine pigem klassi, kui rassi alusel. USA-s astusid ühelt poolt üles oma nõudmistega radikaalfeministidest eraldunud lesbid ja vastukaaluks ka heteroseksualistid ning teiselt poolt liberaalfeministid seadsid esikohale pere- ja seksuaalpoliitika. Britannias aga toimus feministide jagunemine pigem sotsialistide ja psühhoanalüütiliseks feminismiks. Lisaks tekkisid ka materialismi feministid, kes osutasid sotsiaalsetele ja majanduslikele juurtele kui naise rõhumise põhjustele. Prantsuse feminism toetus samuti rohkem psühhoanalüüsile ja õõnestas feminismi ühtsust poliitilise võitlusega, milles sotsiaalsed ja poliitilised eesmärgid peaksid olema jagatud vastavalt sotsiaalsele identiteedile. Seega, vaatamata üleskutsetele "õeskonna" ühtsuseks, on teoreetilised erinevused ja poliitilised kõrvalekaldumised kogu aeg silmatorkavad.
Kivimite ringe

Kivimite ringe on järjestikuste protsesside ahel, mis hõlmab kivimite moodustumist, murenemist ja moondumist.
Üks võimalik kivimite ringe võiks välja näha järgmiselt: maakoores on vedel happelise koostisega magma, mis aeglaselt jahtudes hakkab tarduma ning moodustab süvakivimist graniidist koosneva plutooni. Eksogeensete protsesside toimel erodeeritakse graniitse plutooni kohal olevaid kivimeid, mistõttu tõuseb maapind isostaatiliselt kõrgemale. Lõpuks on kõik plutooni kohal olnud kivimid ära kulutatud ning graniit paljandub maapinnal. Graniiti moodustavad mineraalid päevakivi ja kvarts hakkavad murenema ning muutuvad vastavalt savimineraalideks ja liivateradeks, mis vooluvee ja tuule toimel kantakse eemale ja setitatakse settebasseinidesse. Settinud osakestest saab mattumisel ja tihenemisel settekivim. Liivast tekib liivakivi ja savist savikilt. Settekivimid võivad aja jooksul mattuda kilomeetrite sügavusele maakoorde, kus valitseb palju kõrgem rõhk ja temperatuur kui maapinnal. See viib kivimite moondumise ehk tahkes olekus ümberkristalliseerumiseni, sest algsed settekivimit moodustavad mineraalid ei ole muutunud tingimustes enam stabiilsed. Liivakivist saab moondekivim kvartsiit ning savikildast olenevalt moonde intensiivsusest kilt, fülliit, gneiss vms. Kui temperatuur muutub nii kõrgeks, et mineraalid hakkavad sulama, saab moondekivimeist taas magma, mis tähendab, et üks kivimite ringe tsükkel sai täis.
Välja võib pakkuda palju erinevaid taolisi ringeid, kuid põhiidee on neil kõigil sama. Üks konkreetne mineraal ei pruugi muidugi kogu ringi täies mahus läbi teha. Näiteks kvartsiterad võivad olla korduvalt liivakivi koostises ja jälle mureneda, olemata vahepeal tard- või moondekivimite koostisosadeks.
Groningeni provints

Groningeni provints on Hollandi 1. järgu haldusüksus. Asub riigi põhjaosas Waddenzee ääres. Provints hõlmab ka kolm väikest asustamata Friisi saart: Rottumeroog, Rottumerplaat ja Zuiderduintjes.
Ajalugu.
Seitsme Madalmaa (Provintsi) Ühendatud vabariigi Groningeni provintsi asehaldurid:
Paleotseen

Paleotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Paleotseen vastab ajavahemikule 65,5...55,8 miljonit aastat tagasi.
Paleotseen kuulub Paleogeeni ajastusse, olles selle vanimaks ajastikuks. Paleotseenile eelneb Hilis-Kriit ning järgneb Eotseen. 
Paleotseeni jooksul tekkinud kivimeid Eesti aluspõhjas säilinud ei ole.
Põhja-Hollandi provints

Põhja-Hollandi provints on provints (1. järgu haldusüksus) Hollandis.
Eotseen

Eotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Eotseen vastab ajavahemikule 55,8...33,9 miljonit aastat tagasi.
Eotseen kuulub Paleogeeni ajastusse. Eotseenile eelneb Paleotseen ning järgneb Oligotseen. 
Eotseeni jooksul tekkinud kivimeid Eesti aluspõhjas säilinud ei ole.
Lõuna-Hollandi provints

Lõuna-Hollandi provints on 1. järgu haldusüksus Hollandis. Lõuna-Hollandi provints on endise Hollandi krahvkonna lõunaosa. Hollandi provints jaotati kaheks 1840. aastal.
Provintsi keskus on Haag. Suurim linn on Rotterdam. Teised tähtsamad ajaloolised linnad on Leiden, Dordrecht ja Delft.
Oligotseen

Oligotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Oligotseen vastab ajavahemikule 33,9...23,0 miljonit aastat tagasi.
Oligotseen kuulub Paleogeeni ajastusse, olles selle noorimaks ajastikuks. Oligotseenile eelneb Eotseen ning järgneb Miotseen. 
Oligotseeni jooksul tekkinud kivimeid Eesti aluspõhjas säilinud ei ole.
Miotseen

Miotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Miotseen vastab ajavahemikule 23,0...5,3 miljonit aastat tagasi.
Miotseen kuulub Neogeeni ajastusse, olles selle vanimaks ajastikuks. Miotseenile eelneb Oligotseen ning järgneb Pliotseen.
Miotseeni lademed (ead) vastavalt Rahvusvahelise Stratigraafia Komisjoni järgi:
Mandrite triiv Aafrika ja Euraasia vahel.
Neogeenis oli Alpi mäestiku tekkimise kõrgperiood. Aquitanis (21–23 MAT) moodustasid tänapäeva Araabia meri ja Vahemere idaosa Tethyse ürgookeani. Aafrika ja Euraasia vahel ühendust ei olnud. Burdigalis umbes 17–18 MAT oli kitsas ühendustee, mille kaudu migreerusid mõned imetajad, näiteks "Dionysopithecus" (Dionysose inimahv). Tõestusmaterjali on saadud Hiina ja Vietnami leiukohtadest. Langhis umbes 14–15 MAT tekkis laiem ühendus Aafrika ja Euroopa vahel ja Aafrikast rändasid välja inimahvlased. Fossiilsete leidude põhjal arvatakse, et 13–7 MAT ei olnudki Aafrikas inimahve. Fossiile on leitud sellest ajast hulgaliselt Euraasiast.
Pliotseen

Pliotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Pliotseen vastab ajavahemikule 5,33...1,80 miljonit aastat tagasi.
Pliotseen kuulub Neogeeni ajastusse. Pliotseenile eelneb Miotseen ning järgneb Pleistotseen.
5–6 miljonit aastat tagasi ilmusid vanimad hominiidid ehk inimlased.
Vanimad teadaolevad kivist tööriistad on leitud Etioopiast Gona’st 2 600 000 aastat tagasi (Olduvai kultuur) ja seda võib pidada paleoliitikumi ehk vanema kiviaja alguseks. 
Inimese evolutsioon.
Näide: 2e +06 aastat = 2 miljonit aastat tagasi = 2 MAT.
Kiiruisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is peeti 9.–20. veebruaril.
Viimast korda taliolümpiamängude ajaloos korraldati kiiruisutamine
välitingimustes.
Mehed.
500 meetrit.
15. veebruar&lt;br&gt;
43 osavõtjat.
1000 meetrit.
18. veebruar&lt;br&gt;
45 võistlejat
1500 meetrit.
16. veebruar&lt;br&gt;
45 võistlejat
5000 meetrit.
13. veebruar&lt;br&gt;
36 võistlejat
10 000 meetrit.
20. veebruar&lt;br&gt;
30 võistlejat
Naised.
500 meetrit.
10. veebruar&lt;br&gt;
34 võistlejat.
1000 meetrit.
14. veebruar&lt;br&gt;
36 võistlejat.
1500 meetrit.
12. veebruar&lt;br&gt;
33 võistlejat.
3000 meetrit.
9. veebruar&lt;br&gt;
26 võistlejat.
5000 meetrit.
17. veebruar&lt;br&gt;
24 võistlejat.
Pleistotseen

Pleistotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Pleistotseen vastab ajavahemikule 2,588 (±0,005)...0,0115 miljonit (2 588 000–11 500) aastat tagasi. 
Pleistotseen on kvaternaari ajastu vanem ajastik. Pleistotseenile eelneb pliotseen ning järgneb holotseen.
Sellesse aega jääb Acheuli kultuur, mis on vanema kiviaja arheoloogiline kultuur.
Paleogeen

Paleogeen on kronostratigraafiline üksus (ladestu) ning geokronoloogiline üksus (ajastu). Paleogeen vastab ajavahemikule 65...23 miljonit aastat tagasi.
Paleogeen kuulub Kainosoikumi aegkonda, olles selle vanimaks ajastuks. Paleogeenile eelneb Kriit ning järgneb Neogeen. Paleogeen jagatakse kolmeks ajastikuks.
Neogeen

Neogeen on kronostratigraafiline üksus (ladestu) ning geokronoloogiline üksus (ajastu). Neogeen vastab ajavahemikule 23,03–2,588 miljonit aastat tagasi.
Neogeen kuulub Kainosoikumi aegkonda. Neogeenile eelneb Paleogeen ja järgneb Kvaternaar. Neogeen jagatakse kaheks ajastikuks.
Votele Vellend

Votele Vellend (sündinud juulis 1948) on eesti baptisti vaimulik, ta oli Kuimetsa-Harmi Vabakoguduse pastor. 
Tema abikaasa ja abiline on Ülle Vellend.
Arendusjuht

Arendusjuht on organisatsioonis inimene, kelle töö sisu on organisatsiooni tegevuse edendamine ja inimeste otstarbekam rakendamine organisatsiooni põhitegevusse. Samuti on arendusjuhi vastutusalas ümberkorralduste planeerimine, arengukavade loomine ning elluviimise koordineerimine. 
Arendusjuhil peab olema väga hea ülevaade organisatsioonis toimuvast igal tasandil ning ka võime hinnata, millises valdkonnas on arengureservi. Oma töös lähtub arendusjuht juhtkonna ülesandest või nägemusest. Teatud juhtudel on töö aluseks töötajate ja juhtkonna sõnastatud rahulolematus organisatsiooni hetkeolukorraga.
Arendusjuhiks võib nimetada ka töötajat, kelle ülesandeks on projektide ja tegevussuundade algatamine ja sissetöötamine.
Eesti ettevõtetes ja organisatsioonides on nõukogude kultuuri pärandina sageli alahinnatud arendusjuhtidest ja -töötajatest saadavat tulu. Sel juhul kannab arenduse ülesannet kas juht või mõni teine juhtkonna töötaja lisaülesandena või palgatakse teenus mõnelt konsultatsioonifirmalt nii-öelda tule kustutamiseks, selle asemel et investeerida korralisse arendustöösse.
Juhtimine (täpsustus)

Sõna "juhtimine" on kasutusel mitmes tähenduses.
Rebecca Walker

Rebecca Walker (sünninimi Rebecca Leventhal; sündinud 17. novembril 1969 Mississippi osariigis Jacksonis) on ameerika feminist ja kirjanik.
Rebecca on Mel Leventhali ja Alice Walkeri tütar. Ta isa oli juudi rahvusest advokaat, aktiivne kodanikuõiguste liikumises osaleja. Ta ema on mustanahaline kirjanik, kes on kirjutanud palju raamatuid, sealhulgas "The Color Purple". 
Rebecca Walkeri lapsepõlv möödus San Franciscos ja New Yorgis. Ta vanemad lahutasid abielu, kui tütar oli kaheksa-aastane. Ta elas kaks aastat emaga ja siis kaks isaga. Elukohtade vahetamine ja päritolu tegid ta elu raskeks – mustad pidasid teda valgeks, valged aga värviliseks. Seetõttu hakkas ta tarvitama narkootikume ning 14-aastaselt rasedaks jäädes otsustas abordi kasuks. Ent koolis õppis ta väga hästi.
Rebecca Walker lõpetas Yale'i Ülikooli 1992 "cum laude". Pärast lõpetamist rajas ta mittetulundusühingu Third Wave Direct Action Corporation ('kolmanda laine otsustava tegutsemise ühendus'), mis tegeles noorte naisjuhtide ja naisliikumistega.
Ajakiri Time peab Rebecca Walkerit üheks 50 mõjuvõimsamast alla 40-aastasest juhist . Walker on kirjutanud bestselleriks saanud autobiograafia ning toimetanud kaht tähtsat antoloogiat, sealhulgas "Mis muudab inimest: 22 kirjanikku kujutlevad tulevikku". 
Rebecca Walker on pidanud loenguid rohkem kui 300 ülikoolis, kaasa arvatud Harvard, Oberlin, MIT ja Stanford, ning nõustanud selliseid ettevõtteid nagu Sony Music, Microsoft ja JP Morgan Chase. Tema artikleid on ilmunud nimekates väljaannetes (Harper's, Salon.com, Interview, Vibe, Essence, SPIN, Glamour ja Buddhadharma). Walker on võitnud oma soolise võrdõiguslikkuse alase töö eest auhindu ning juhib praegu oma raadiosaadet uusmehelikkuse teemal. Ta kirjutab kodusest vägivallast ja seksuaalsusest.
Rebecca Walker elab koos elukaaslase ja pojaga Põhja-Californias.
Torgny Mogren

Nils Arne Torgny Mogren (sündinud 26. juulil 1963 Hälleforsis Rootsis) on endine rootsi murdmaasuusataja, olümpiavõitja ja neljakordne maailmameister.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Calgary 1988
Albertville 1992
Lillehammer 1994
Nagano 1998
Maailmameistrivõistlustel.
Seefeld 1985
Oberstdorf 1987
Lahti 1989
Val di Fiemme 1991
Falun 1993
Thunder Bay 1995
Trondheim 1997
Maailma karikasarjas.
Torgny Mogren võitis 13 maailma karikasarja etappi.
Maailma karikasarja kohad kokkuvõttes 
Hooajal 1986/1987 tuli Torgny Mogren MK-sarja üldvõitjaks.
Lühirajauisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Lühirajauisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
Albertville'is
Mehed.
1000 meetrit.
20. veebruar&lt;br&gt;
27 võistlejat
5000 meetri teatesõit.
22. veebruar&lt;br&gt;
9 meeskonda
Naised.
500 meetrit.
22. veebruar&lt;br&gt;
26 võistlejat
3000 meetri teatesõit.
26. veebruar&lt;br&gt;
8 naiskonda
Vanemuine

Vanemuine on laulujumal 19. sajandi keskpaigast alates välja kujunenud rahvusromantilises eesti kunstmütoloogias, mille peamised loojad olid Friedrich Robert Faehlmann ning Friedrich Reinhold Kreutzwald.
Vanemuise kuju loomise allikaks oli tõenäoliselt Kristjan Jaak Petersoni saksa keelde tõlgitud ja kommenteeritud ning 1822. aastal Johann Heinrich Rosenplänteri ajakirjas ""Beiträge zur genauern Kentniß der estnischen Sprache" ilmunud Kristfrid Gananderi "Mythologia Fennica". Peterson märgib oma kommentaarides, et eesti rahvaluules on viiteid laulujumalale, kelle nime ei nimetata, kuid kelle lähedaseks vasteks on soome Waine-moinen (Väinämöinen). Väinämöinen võis 19. sajandi eesti haritlastele tuttav olla ka Garlieb Merkeli teose "Die Vorzeit Lieflands"" (1798) kaudu.
Faehlmann hakkas Vanemuise kuju kasutama oma kunstmuistendites, Kreutzwald tõi ta sisse "Kalevipoja" algusvärssidesse ("Laena mulle kannelt, Vanemuine!"), Carl Robert Jakobson tutvustas laulujumalat oma koolilugemikes. Aastal 1865 loodi Tartus mängu- ja lauluselts "Vanemuine", mis korraldas ka I üldlaulupeo. 
20. sajandi alguseks oli Vanemuine eesti rahva hulgas enam-vähem üldtuntud ja suures osas peeti teda tõenäoliselt ehtsaks muinasusundi jumalaks.
Ontoloogiline diferents

Ontoloogiline diferents (saksa keeles "die ontologische Differenz") on eelkõige Martin Heideggeri filosoofia üks tunnusmõisteid, mis osutab otsustavale vahetegemisele oleva olemise ("das Sein des Seienden", olevale kuuluv olemine) ja olemise enese vahel.
Heideggeri järgi on kogu filosoofia kui metafüüsika tegelenud küll olemisega, aga seda alati vaates olevale, seega oleva olemisega. Oleva olemine on piiritletud olevast kui olevast lähtuvalt vaatega selle põhjustele või alustele. Püüdes anda põhjusi olevale, leides neid põhjusi keelest, loogikast, jumalast, ego transtsendentsist, subjekti loovast aktist, tahtest või mõnest muust metafüüsilisest entiteedist lähtuvalt jääb küsimata: mis on olemine ise? Olemisest saab üldmõiste, seega kõige tühjem mõiste ning seega saab Nietzsche õigustatult veenda, et olemine on "kaduva reaalsuse viimane vine".
Heideggeri tõlgitsuses on õhtumaade mõtlemine kui metafüüsika kantud olemisunustusest ("Seinsvergessenheit"), filosoofia on tegelenud Platonist ja Aristotelesest kuni Husserli ja Nietzscheni oleva olemise järele küsimisega, kuid jätnud küsimata olemise enda mõtte järele.
Oma esimeses ja kuulsaimas teoses, mille pealkiri on "Olemine ja aeg", visandab Heidegger olemise mõtte järele küsimise struktuuri ning kogu tema järgnev mõtlemine tegeleb olemisküsimuse ("die Seinsfrage") järjest intensiivsema küsimisega.
Jacques Rogge

Jacques Jean Marie Rogge (2. mai 1942 Gent – 29. august 2021) oli Belgia purjetaja. 2001–2013 oli ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee president. Ta oli elukutselt ortopeediakirurg.
Jacques Rogge osales kolmedel olümpiamängudel (1968, 1972 ja 1976) purjetajana Finn klassis. Ta kuulus ka Belgia ragbikoondisse.
Rogge oli aastatel 1989–2001 üheaegselt nii Belgia Olümpiakomitee kui ka Euroopa Olümpiakomitee peasekretär. 16. juunil 2001 valiti ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee presidendiks ning ta vahetas välja sellel kohal 1980. aastast olnud Juan Antonio Samaranchi.
2002. aasta taliolümpiamängudel tegi Rogge olümpiakomitee ajaloos omapärase otsuse, mis seisnes selles, et ta ei läinud elama mitte viietärnihotelli Salt Lake Citys, vaid elas koos sportlastega olümpiakülas.
Jacques Roggel oli suur osa selles, et 2008. aasta suveolümpiamängud peeti just Pekingis Hiina Rahvavabariigis. Need olid kolmandad olümpiamängud, mis toimusid kommunistlikus riigis. Eelmised olid 1980. aastal Moskvas tollases NSV Liidus ja 1984. aastal Sarajevos Jugoslaavias.
Fenomenoloogiline filosoofia

Fenomenoloogiline filosoofia ehk fenomenoloogia on filosoofia suund, mis peab filosoofilise uurimise alusüksuseks fenomeni. Fenomenoloogia on saanud alguse Edmund Husserli fenomenoloogilisest teadvuse käsitlusest, mis vastandus toonastele psühhologistlikele arusaamadele ning püüdis kirjeldada teadvust millelegi suunatuna (intentsionaalsena).
Lühiülevaade.
Fenomenoloogilise filosoofia kandja pole koolkondlik ühtsus ega mingite fenomenoloogiliste aksioomide kogum, vaid pigem sarnane lähtepunkt, mida nimetatakse fenomenoloogiliseks meetodiks. See filosoofilise uurimise meetod on saanud alguse Husserli kutsest pöörduda filosoofiate asemel "asjade endi juurde". Husserl vastandus naturalistliku psühholoogia uurimismeetodile, mis välistab teadvuse intentsionaalsete fenomenide antuse või kirjeldab neid mitte neist endist lähtuvalt, vaid taandab need millelegi nende suhtes välisele.
Tuntuimad fenomenoloogilise filosoofia edasiarendajad on olnud Martin Heidegger, Max Scheler ja Eugen Fink. Prantsuse filosoof Maurice Merleau-Ponty on saksa fenomenoloogiast eemalseisjana viinud fenomenoloogia ideed ellu oma "Taju fenomenoloogias". Fenomenoloogiast on olnud mõjutatud ka eksistentsialistlik filosoofia (Jean-Paul Sartre, Karl Jaspers) ja üldse suurem osa XX sajandi prantsuse filosoofiast (Jacques Derrida, Michel Foucault, Emmanuel Levinas jpt, kuid näiteks mitte Gilles Deleuze).
Husserl põhjendab fenomenoloogia lõpuks transtsendentaalses egos, millega ta loob transtsendentaalse fenomenoloogia, mida enamik tänapäeva fenomenoloogilise filosoofia esindajaid ei järgi.
Fenomenoloogiline meetod rakendusteadustes tähendab eelkõige kvalitatiivsete uurimismeetodite rakendamist. Uuritava valdkonna sisu analüüsitakse selle eripära mõistmiseks, omistamata uuritavale eelnevaid hinnanguid või väärtusi ning jättes ka kõrvale eriteaduste mudelid. Näiteks usutakse, et igapäevase inimkäitumise analüüs võimaldab paremini mõista selle olemust ning et isiksuse unikaalsust on võimalik mõista läbi selle ühiskonna, milles ta elab. Uurimise algmaterjalina eelistatakse subjektiivset teadvustatud kogemust. Uurimisel ollakse orienteeritud uue avastamisele, mistõttu fenomenoloogilised uurimismeetodid on suhteliselt vabad.
Fenomenoloogiline meetod.
Kuigi fenomenoloogia on arenenud mitmes suunas, ühendab selle mitmekesisust siiani fenomenoloogiline meetod, mis lähtub eelkõige fenomeni esmasusest selle ilmingute suhtes. Fenomenoloogilise meetodi üks selgepiirilisemaid määratlusi leidub Heideggeri tuntuima teose "Olemine ja aeg" seitsmendas paragrahvis. Selle selgituseks filosoofilise uurimise printsiibina täiendab Heidegger fenomenoloogilist meetodit hiljem fenomenoloogilise reduktsiooni, konstruktsiooni ja destruktsiooni komponentidega, mis üheskoos igasugust fenomenoloogilist käsitlust filosoofiast peaks kandma.
Martin Okas

Martin Okas (26. veebruar 1864 Adavere mõisavald, Viljandimaa – 1. märts 1946 Sõmeru vald, Virumaa) oli eesti õpetaja ja õpikukoostaja. 
Aastai 1919–1933 oli ta Tartu 15. algkooli juhataja.
Okase "Aabits ja Lugemise raamat" on trükitud Riias, Mülleri trükikojas 1903. aastal K. J. Sichmanni kirjastuse poolt.
Eesti keele Aabits ja Lugemise raamat. Kokku seadnud Okas (kooliõpetaja Jurjevi linnakoolist).
Maarja (täpsustus)

Maarja võib tähendada järgmist:
Uus Testament.
Uues Testamendis leidub mitmeid Maarja-nimelisi naisi:
Esinejanimi.
Esinejanime Maarja on kasutanud