Mercedes-Benz R107/C107

Mercedes-Benzi R107 ja C107 on seeria gran turismo sportautosid, mida tootis Mercedes-Benz aastatel 1971–1989. Seeria koosnes kahest keretüübist: kaheistmelisest rotsterist tähisega R107 (SL) ja neljaistmelisest kupeest tähisega C107 (SLC).
Arendus ja taust.
1960. aastate lõpus tootis Mercedes-Benz kaheistmelist rotsterit W113 "Pagoda", mis oli eriti edukas USA turul. Vaatamata heale müügiedule asuti Pagodale kavandama järglast, et püsida turu tipus. W113-ga oli seotud juhitavusprobleemid, mis tulenesid tol ajal levinud Mercedes-Benzi pendelhoobadega tagasillast. Kuigi see süsteem oli mugav, võis see suurel kiirusel ebaühtlastel pindadel või pööretel gaasi järsul vabastamisel põhjustada tagarataste positiivse kaldenurga tekkimise, mis omakorda vähendas ootamatult tagasilla haarduvust, eriti niiskel teekattel. R107 arenduses keskenduti selle probleemi lahendamisele ja juhitavuse parandamisele.
Lisaks pidi W113 järeltulija vastama Ameerika Ühendriikide turgudel peagi kehtima hakkavatele uutele ohutusnõuetele. Kardeti, et avaautod võidakse üldse ära keelata, mistõttu kaaluti ka kõvakatuse või laia katuseluugi võimalust. R107 projekteerimist alustati 1960. aastate keskel ja see sai Mercedes-Benzi juhatuselt lõpliku heakskiidu 18. juunil 1968.
Vedrustus võeti üle end juba tõestanud keskklassi sedaanidelt W114/W115. Esisillale paigaldati kahe õõtshoovaga sõltumatu vedrustus nelinurksete liigendite, spiraalvedrude, stabilisaatorite ja gaasiamortisaatoritega. Tagasillale sai diagonaalne pöördtelg, millel olid samuti spiraalvedrud ja stabilisaatorid. Kuna USA ohutusnõuete kohane turvavarustus lisas autole märkimisväärselt kaalu, otsustati lisakaalu kompenseerimiseks minna üle V8-mootorite kasutamisele.
Võrreldes eelkäijaga ei olnud R107 enam puhtavereline sportauto, vaid sportlik "grand tourer"/"gran turismo", mis sobis pikkadeks sõitudeks kiirelt ja mugavalt, sarnaselt USA turul tekkinud "personal luxury car" autoklassile.
Mudelivalik.
R107 (SL) rotsterid.
R107 esimest mudelit 350SL (107.043) esitleti pressile 14.–17. aprillil 1971 Mannheimi lähedal Hockenheimi ringrajal. See kasutas 3499 cm³ M116 V8-mootorit (116.982) Boschi D-Jetronic elektroonilise kütuse sissepritsega, võimsusega 147 kW (200 hj). Seda kombineeriti kas neljakäigulise manuaalkäigukastiga või hüdraulilise siduriga automaatkäigukastiga K4A 040 (722.201). Hinnaks oli 29 970 DEM.
USA turule jõudis R107 mõni kuu hiljem, 1972. mudeliaasta mudelina. Sealgi kandis see mudelinimetust 350SL, kuid tegelikult kasutasid USA turu autod 4520 cm³ M117 mootorit (117.982), samuti D-Jetronic sissepritsega. Ainsaks käigukastiks oli kolmekäiguline hüdrotrafoga automaat W3A 040 (722.004). USA saastenormide tõttu oli võimsus aga vaid 142 kW (190 hj), hinnaga 10 540 USA dollarit.
1973. aastal sai USA mudel mootori töömahule vastava tähistuse 450SL (107.044), hinnaks 13 340 dollarit.
Suvel 1974 lisandus naftakriisi mõjul Euroopa turule mudeligamma allotsa 280SL (107.042), mis kasutas 2746 cm³ M110 R6-mootorit (110.982), võimsusega 136 kW (185 hj), hinnaga 32 445 DEM. Need olid standardis 4-käigulise manuaalkastiga, lisavarustuses oli ka 5-käiguline manuaal või uus hüdrotrafoga neljakäiguline automaat W4B 025.
C107 (SLC) kupeed.
1960. aastate lõpus oli Mercedes-Benzil tootmises veel 1959. aastast pärinev W111 kaheukseline kupee ja kabriolett, mille tootmine oli lõppemas. Kui R107 juhatuse poolt heaks kiideti, algas ka arutelu, kas ka W111 peaks saama järglase. Kuigi Mercedese suured kupeed põhinesid tavaliselt suurte sedaanide arhitektuuril ja disainil, mis oleks loogiliselt viidanud W116 S-klassi platvormi kasutamisele, oleks W116-põhise kupee arendus võtnud liiga kaua aega. Kerearenduse osakonnajuht Karl Wilfert disainis oma meeskonnaga kiiresti R107-põhise kupee, pikendades teljevahet 2,46 meetrilt 2,82 meetrile ja lisades tagaistme.
Kupeekerega SLC (C107) debüteeris Pariisi autonäitusel oktoobris 1971 mudelina 350SLC (107.023), kasutades sama mootorit mis 350SL, hinnaga 33 688 DEM.
1973. aastal jõudis ka kupee USA turule mudelina 450SLC (107.024) hinnaga 17 231 dollarit. Samuti jõudsid veebruaris 4,5-liitrised mudelid müügile ka Euroopa turul: 450SL ja 450SLC. Euroopa mudeli mootor oli täies võimsuses (165 kW (225 hj)) ja komplekteeritud 3-käigulise hüdrotrafoga automaatkastiga W3B 050 (722.001), hinnaga 36 630 DEM (SL) ja 41 014 DEM (SLC). Ka Euroopa 350SL 4-käigulise hüdrosiduriga automaatkasti asemele tuli nüüd 3-käiguline hüdrotrafoga automaatkast W3A 040 (722.002).
Suvel 1974 lisandus Euroopa turule ka 280SLC (107.022), mis kasutas sama M110 R6-mootorit nagu 280SL, hinnaga 37 218 DEM.
Uuendused (1976–1989).
Esimesed uuendused (1976–1978).
1976. aastal läksid mootorid üle K-Jetronicu mehaanilisele sissepritsele, mis tõi kaasa mõningase võimsuskao: 280SL (110.986) oli nüüd 130 kW (177 hj), 350SL (116.984) 143 kW (195 hj) ja 450SL (117.985) 160 kW (217 hj).
Mais 1978 hakati tootma mudelit 450SLC 5.0 (107.026) ralli homologatsiooni jaoks. See kasutas samuti M117 mootorit, mille töömahtu oli suurendatud 5025 cm³-le (117.960), võimsusega 177 kW (240 hj), komplekteerituna 3-käigulise automaatkastiga, hinnaga 58 841 DEM.
Oluline uuendus ja C107 tootmise lõpp (1980–1981).
Märtsis 1980 esitleti Genfi autonäitusel uuendatud R107/C107 seeriat, mis viidi nüüd vastavusse uue W126 S-klassiga. Uuendati V8-mootoreid:
Lisaks said 380SL(C) ja 500SL(C) endale uuendatud 4-käigulise automaatkäigukasti W4A 040 (722.3).
USA turul vahetasid 1981. mudeliaastal 450SL ja 450SLC välja 380SL (38 993 dollarit) ja 380SLC (46 638 dollarit). USA turu 380SL ja 380SLC olid aga madalama 8.3:1 surveastme ja kohustusliku katalüsaatori tõttu suhteliselt jõuetud, võimsusega vaid 116 kW (155 hj). Seetõttu hakkasid USA kliendid ostma 500SL-e Euroopast nn. halli turu autodena, mis siis ehitati ümber USA nõuetele vastavaks.
1981. aasta jäi C107 kupeele viimaseks. Selle vahetas järgmisel aastal välja uus S-klassil põhinev C126.
R107 teine uuendus ja tootmise lõpp (1985–1989).
Septembris 1985 esitleti Frankfurdi autonäitusel teise uuenduskuuri läbinud R107 rotsterit. Uuendati taas mootoreid ja mudelivalikut, K-Jetronicu sissepritse asemele tuli KE-Jetronic:
Ka USA turul toimus mudelivahetus. 380SL kehva suutlikkuse ja 500SL halli turu vohamise tõttu tõi Mercedes-Benz USA turule mudeli 560SL (107.048) hinnaga 48 200 dollarit, mis kasutas S-klassi tippmudelil 560SEL kasutatavat 5547 cm³ M117 V8-mootorit (117.967), kuid USA turu saastenormide tõttu oli võimsus vaid 172 kW (230 hj). Seda mudelit müüdi lisaks ka Jaapanis ja Austraalias.
Viimane R107 – punane 500SL – toodeti 4. augustil 1989. Selleks ajaks oli juba mõni kuu tootmises olnud järeltulija R129. Viimastest autodest maksid 13. veebruari 1989 seisuga 300SL 75 126, 420SL 91 827 ja 500SL 100 890 DEM; USA turul oli 1989. mudeliaasta 560SL hind 64 230 dollarit.
Tootmisarvud.
Kokku toodeti 18 aasta jooksul veidi üle 300 000 auto, millest ligi kaks kolmandikku müüdi USA turul. R107 rotsterite ja C107 kupeede suhe oli ligikaudu 4:1. Kokku toodeti 237 287 R107 ja 62 888 C107.
Tootmisarvud mudelite lõikes: