Eugenius II

Eugenius II oli paavst 824–827. Ta oli 99. paavst.
Eugenius oli pärit Roomast. "Liber Pontificalise" varasemates väljaannetes on teda nimetatud Boemundi (Boemondo) pojaks. Ta võis Salvador Miranda andmetel olla seotud ka Savelli suguvõsaga.
Eugenius ordineeriti paavst Leo III poolt 816. aasta paiku preestriks. Ta oli Santa Sabina ülempreester (kardinalpreester).
Paavstiks saamine.
Eugenius II valiti paavstiks 6. juunil 824. Kirikuajaloolane J. N. D. Kelly annab tema võimalikuks valimispäevaks aga 5. juuni, Salvador Miranda andmetel võidi ta valida millalgi veebruari ja mai vahelisel ajal, kuid pühitseti ametisse enne 6. juunit.
Paavst Paschalis I surma järel puhkesid Roomas rahutused, mille järel soovis aadel seada paavstiks oma ja vaimulikkond oma kandidaadi. Frangi keisri nõuniku munk Wala eestvedamisel määras aadel paavstiks Eugeniuse, kuigi 769. aasta sinodi otsusega pidid paavsti valima vaid kardinalpreestrid ja diakonid, kelle kandidaat oli kardinalpreester Sisinnus (Zizinnus, Zinzinnus.)
Suhted Frangi riigiga.
Eugenius II teatas oma saamisest paavstiks Frangi keisrile Ludwig Vagale. Ühtlasi tunnustas uus paavst keisri suveräänsust Kirikuriigi üle ja andis keisrile lojaalsusvande.
Augustis 824 saabus Rooma Frangi kaaskeiser Lothar, kelle ülesandeks oli linnas taastada kord. Lothar lubas tagasi pöörduda Paschalis I ajal Roomast pagendatud isikutel.
11. novembril 824 avaldas Lothar Rooma konstitutsiooni, mille alusel anti immuniteet paavsti või keisri protektsiooni all olevatele isikutele. Konstitutsiooni alusel seati ametisse komisjon, mille koosseisu kuulusid üks keisri ja üks paavsti määratud ametnik. Konstitutsioon sätestas ka, et paavsti valimistel võivad taas osaleda ilmikud, kes Stephanus III otsusega 769. aastal kõrvaldati paavsti valimistelt. Lisaks peab paavstiks saanud isik enne ametisse pühitsemist andma lojaalsusvande keisri legaadile, kõik Kirikuriigi kodanikud peavad aga keisrile andma kuulekusvande. Eugenius II kinnitas need sätted 14.–15. novembril 826 Roomas peetud sinodil.
Pilditüli.
824 kirjutas Bütsantsi keiser Michael II Ludwig Vagale kirja, milles selgitas pilditüli tagamaid ja nõudis läände põgenenud munkade saatmist tagasi Bütsantsi.
Ludwig saatis Rooma saadikud, et need katsuksid paavsti veenda langetama pilditüli osas kompromissi, kuid paavst kinnitas, et järgib Nikaia II kirikukogu otsuseid. 1. novembril 825 kutsus Ludwig Vaga paavsti loal kokku Pariisi sinodi, millel osalenud piiskopid üritasid leida kompromissvarianti, kuid kaldusid hoopis toetama piltide keelamist. Sinodil leiti, et pilte tuleks kirikutes sallida vaid ornamentidena. Sensi piiskop Jérémie ja Orléansi piiskop Jonas siirdusid sinodi otsustega Rooma, et anda need paavstile tutvumiseks, kuid Eugenius II vastust pole teada.
Paavst lubas Rooma ka Bütsantsist tagakiusamise eest põgenenud vaimulikke.
Reformid.
Eugenius II otsustas 14.–15. novembril 826 Roomas peetud sinodil rajada uusi õppeasutusi ja kapiitleid. Sinodil tauniti preestritel ilmaliku riietuse kandmist ja seotust ilmalike tegevustega. Sinodil leiti ka, et harimatute piiskoppide ja preestrite tegevus tuleks peatada seniks, kuni nad õpivad oma kohustusi täitma. Sinodi otsuseid tunnustati ka Frangi riigis.
Uued kardinalid.
Eugenius II ajal oli 8 uut kardinali.
Reliikviad.
Eugenius II andis 826. aastal püha Sebastianuse ja Gregorius I reliikviad Rooma saabunud Soissons'i St-Médard'i kloostri abtile Hilduinile.
Misjon.
Eugenius II lähetas aastal 826 misjonär Püha Ansgari misjoneerima Taani hõime.
Eugenius II kultuuriloos.
Eugenius II lasi renoveerida Rooma Santa Sabina kiriku. Mõned Eugeniusele omistatud dokumendid on hiljem osutunud Passau piiskopi Piligrimi koostatud nn Lorchi võltsinguteks.
Surm.
Eugenius II suri 27. augustil 827 ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Hinnang.
"Liber Pontificalis" iseloomustab teda kui õpetatud, kõneosavat, heldet, tagasihoidlikku ja rahuarmastavat vaimulikku.