tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Noortürklased

Noortürklased (türgi keeles "Jön Türkler" või "Genc Türkler", prantsuskeelsest nimest "Les Jeunes Turcs") olid poliitiline liikumine, mis taotles Osmanite riigi reformimist. Liikumine oli sultanite absoluutse monarhia vastu ning pooldas lühiealise Kanûn-ı Esâsî põhiseaduse taastamist.
Noortürklased tõusid Türgi poliitikas esile esmalt 1876. aastal, kui neile lähedal seisev Ahmed Şefik Midhat Paşa (Mithat-paşa) korraldas riigipöörde, kukutas sultan Abdülaziz I ja pani võimule Murad V, jäädes ise troonitaguseks võimuks. Murad V valitsusaeg jäi aga lühikeseks: 93 päeva kestnud valitsusaja järel kukutas Muradi tema vend Abdul Hamid II, kes pani ta üksikvangistusse ning alustas noortürklaste vastaseid repressioone.
1908. aastal toimunud noortürklaste revolutsioon kukutas sultan Abdul Hamid II, alustades Osmanite riigi teist konstitutsioonilist perioodi. Riigisisestele reformidele vaatamata ei saatnud noortürklaste valitsust edu välispoliitikas. Balkanil, Lääne-Armeenias ja Araabias puhkes vabadusvõitlus, Itaalia-Türgi sõjas 1911–1912 ja Balkani sõdades 1912–1913 kaotati territooriume. Läänemeelsete reformide ajastu lõppes, kui Türgi Esimeses maailmasõjas lüüa sai ning noortürklaste valitsus langes. 
Türgi iseseisvussõjas 1919–1922 võimule tulnud Mustafa Kemal Atatürk ei andnud noortürklaste juhtidele luba kodumaale naasta. Siiski langesid tema Türgi Rahvusliku Liikumise eesmärgid noortürklaste omadega suuresti kokku, mistõttu paljud noortürklased ühinesid tema Rahvusliku Vabariikliku Parteiga ("Cumhuriyet Halk Partisi").
Nimi "Noortürklased" viitas Türgi ühiskonna liikmetele, kes olid progressiivsed, uuendusmeelsed ja vastustasid senise olukorra jätkumist. Liikumise taustaks oli rikkalik dissidentluse traditsioon, mis kujundas Osmanite riigi hilise ajajärgu vaimu-, poliitika- ja kunstielu kuni impeeriumi allakäigu ja lagunemiseni. Paljud noortürklased olid mitte üksnes poliitiliselt aktiivsed, vaid ka kunstnikud, riigiametnikud ja teadlased.
Tänapäeval ülistavad paljud türklased noortürklasi kui jõudu, mis algatas tänapäeva Türgi liberaliseerimise. Ehkki noortürklasi on süüdistatud tänapäeva Türgi ajaloo esimese riigipöörde toimepanekus 1913. aastal, usutakse Türgis tavaliselt siiski, et nende tegevust võib pidada progressiivseks ka praeguste standardite järgi.
Aleksander Kask (Soldina jaamaülem)

Aleksander Kask (24. märts 1879 Jamburg – 22. jaanuar 1929 Tartu) oli Eesti raudteelane ja poliitik.
Alates 1914. aastast oli ta Soldina jaamaülem. 1918. aastal laskis ta kraavi kaks bolševike sõjaväerongi ja mõisteti selle eest surma. 
Aleksander Kask oli Joala põllumeeste kogu eestseisuse liige ja alates 1927. aastast Virumaa maavolikogu liige. Ta suri vähki.
Veeloomade asustamine

Veeloomade asustamine (inglise "stocking" või "restocking") on tegevus, mille käigus kasvatatakse noorloomi väljaspool looduslikku keskkonda ja siis lastakse looduslikku veekogusse.
Veeloomi võib asustada selleks, et täiendada olemasolevaid asurkondi, või selleks, et luua uut asurkonda. Veeloomi võivad asustada nii valitsusasutused avalikesse veekogudesse kui eraorganisatsioonid ja -isikud eravalduses olevatesse veekogudesse.
Tavaliselt asustatakse veekogudesse kalu, kuid põhimõtteliselt võib asustada ükskõik milliseid veeloomi.
Veeloomi, kõigepealt kalu, hakati asustama mitusada aastat tagasi. Esialgu oli selle eesmärk nende pärastine kinnipüüdmine, kui nad on suuremaks kasvanud, ehk kalapüük. Tänapäeval kasutatakse veeloomade asustamist ka selleks, et suurendada looduskaitse all olevate liikide arvukust, aidates neil pääseda väljasuremisest.
Võõrliikide asustamine on ohtlik. Võõrliigid võivad kahjustada olemasolevaid hapraid ökosüsteeme. Seevastu võib veekogudesse asustada pärismaiseid liike, kui neid on üle püütud või kui nad ei suuda seal paljuneda.
Tänapäeval kasutatakse veeloomade asustamist kõige rohkem säästvas kalanduses.
Veeloomade asustamise reguleerimine Eestis.
Eestis reguleerib veeloomade asustamist 25. augustil 2008 jõustunud põllumajandusministri määrus "Veterinaarnõuded vesiviljelusloomade liikumise ning vesiviljelusloomade ja neilt pärinevate loomsete saadustega kauplemise kohta". See määrus näeb mingi taudi suhtes vastuvõtlikkusse või mingit taudi edasi kandvasse liiki kuuluvate loomade viimise kohta sellest taudist vabasse piirkonda ette erinõuded.
Euroopa Liidus reguleerib piirkonnast puuduvate liikide kasutamist vesiviljeluses 11. juunil 2007 vastu võetud määrus 708/2007 "Võõrliikide ja piirkonnast puuduvate liikide kasutamise kohta vesiviljeluses", mida hakati kohaldama 1. jaanuaril 2009.
Gustaf Forsell

Gustaf Forsell (20. detsember 1791 Turu – 19. november/1. detsember 1861 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai Forsell koduõpetaja käest ja Turu toomkiriku ladina koolist (Lateinschule in Åbo). Usuteadust õppis ta Turu Akadeemias aastatel 1810–1814 (immatrikuleeriti 19. juunil 1810). Ordineeriti aastal 1814 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1814–1818 Peterburi Katariina koguduse (rootsi koguduse) adjunktõpetaja. Aastatel 1820–1839 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Jäi 18. juunil/30. juunil 1839 emerituuri; emerituuris olles elas Kuressaares.
Isiklikku.
Forsell oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Dorothea Helene oli eelmise Ruhnu pastori Gustav Magnus Elephandti lesk (neiuna Dorothea Helene von Vietinghoff (1786–1840), kes oli Vana-Jürsi mõisniku Friedrich Wilhelm von Vietinghoffi (1760–1796) ja tema abikaasa Juliane (neiuna Markoff; suri 1814) tütar); tema teise naise Hedwig Amalie isa oli Tagavere ja Väljaküla mõisnik Otto Friedrich von Buhrmeister.
Õhu- ja Gaasikaitse

Õhu- ja Gaasikaitse oli populaarteaduslik kodanliku õhukaitse ajakiri, mida aastail 1938–1940 andis välja Vabatahtlik Kodanliku Õhukaitse Liit.
Ajakirja vastutav ja peatoimetaja oli Elmar Umblia.
Carl Johann Bröcker

Carl Johann Bröcker (6. august/18. august 1811 Naantali – 25. mai/6. juuni 1844 Anseküla) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Turu katedraalikoolis (Kathedral-schule in Åbo. Usuteadust õppis ta aastatel 1830–1833 (immatrikuleeriti 1. oktoobril 1830) Helsingi Ülikoolis. Ordineeriti 11. augustil 1834 Turus pastoriks.
Ta oli aastatel 1834–1836 adjunktpastor Uskelas (praeguse haldusjaotuse järgi Päris-Soome maakonnas); 1836–1838 vikaarpastor Paimios; aastal 1838 kaplan Angelniemis (praeguse haldusjaotuse järgi Päris-Soome maakonnas) Soome luterl kirikus. 
Aastatel 1839–1841 oli ta Eestis VELK Saaremaa Ruhnu Püha Magdaleena koguduse pastor, 1840–1841 Noarootsi koguduse pastor ja 1841–1844 oli ta Anseküla Maarja koguduse pastor.
Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärk

Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärk on kõige haruldasem Eesti sõjaväe rinnamärk, seda on antud vaid kuuele isikule:
Nikolaus Malmgren

Nikolaus Malmgren (ka Nils Malmgren; 27. märts 1772 Landskrona – 28. august/9. september 1829) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Landskronas ja usuteadust Lundi ülikoolis. Ordineeriti 27. juulil 1795 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1795–1805 (kutsuti 17. juulil 1795) Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1805–1829 (introdutseeriti 18. märtsil/30. märtsil 1805) oli ta Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja.
Peterburi Vaba Ökonoomiline Sotsieteet autasustas teda kuldmedaliga. Ta aitas kaasa rannarootslaste võitlusele oma vaba seisuse eest.
1993. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1993. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 50. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 23. jaanuaril 1993.
Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Lauren Bacall.
Tommy Lee Jones

Tommy Lee Jones (sündinud 15. septembril 1946 San Sabas) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja ja -lavastaja. 
1994. aastal anti talle parima kõrvalosatäitja Oscar ja Kuldgloobus korravalvur Samuel Gerardi rolli eest filmis "Jälitatav".
Tema tuntumad rollid on osatäitmised filmides "Jälitatav" ("The Fugitive", 1993), "Batman igaveseks" ("Batman Forever", 1997), "Mehed mustas" ("Men in Black", 1995), "Melquiades Estrada kolm matust" ("The Three Burials of Melquiades Estrada", 2005; ka lavastaja) ja "Ei ole maad vanadele meestele" ("No Country for Old Men", 2007).
Heawoodi graaf

Heawoodi graaf on üks 14 tipu ja 21 servaga "lihtgraaf," mis Peterseni graafi kõrval on graafiteoorias teine huvitavate sümmeetriaomadustega tuntud "kuupgraaf" (st 3-valentsregulaarne). Graaf on nimetatud inglise matemaatiku Percy John Heawoodi järgi.
Regulaarsused ja sümmeetria.
Heawoodi graaf on "3-valentsregulaarne, 3-distantsregulaarne ja 6-vööregulaarne". Kolmevalentseid vööregulaarseid graafe nimetatakse "kage’ks" (inglise: cage). Iga tipp ja iga serv esineb kahes vöös. Heawoodi graafil on üks tipuorbiit ja üks servaorbiit, st see graaf on tippudest ja servadest transitiivne ehk tugevalt sümmeetriline. Heawoodi graafi sümmeetriamõõt ehk "korrapära" on 0,766. 
Graafi automorfismirühm on PGL2(7).
Muid omadusi.
Paarisarv vööregulaarsusest tuleneb selle graafi "kahealuselisus". Vastavad tipuhulgad moodustavad Heawoodi graafi täiendis kaks (omavahel sidusat, kuid mitte lõikuvat) "klikki". Seega on selle 14-tipulise graafi täiend "7-klikkregulaarne".
Karuteene

Karuteene on teene, mis lõpptulemusena toob negatiivseid tagajärgi sellele, kellele püüti teha heategu.
Eestikeelne sõna, nii nagu ka saksa "Bärendienst" ning norra ja taani "bjørnetjeneste", on tulnud 17. sajandi prantsuse kirjaniku Jean de La Fontaine'i valmist "L’ours et l’amateur des jardins". Hjalmar Falki ja Alf Torpi andmeil on valmi päritolumaa India ning algselt oli karu asemel ahv.
Eesti lugejaile on motiiv tuttav ka Ivan Krõlovi venekeelse muganduse kaudu, mis omakorda on eesti keelde tõlgitud. Krõlovi valm on kirjutatud mitte hiljem kui 1807. aasta mai alguses, kuna 4. mail 1807. aastal luges seda A. Hvostovi õhtul Ivan Krõlov. Esimest korda avaldati see Dramaatilises Teatajas 1808. aastal.
Valm räägib karust, kes enda sõbra eest kärbseid ära ajades tappis oma kohmakuse tõttu koos kärbsega ka sõbra. Krõlovi versioonis pole sõna "karuteene", kuid on lause "abivalmis loll on halvem vaenlasest".
La Fontaine'i ja Krõlovi valmide sündmustikuga on nähtud paralleele ka Vana-Kreeka müüdis Deianeirast, kes kuulas kentaur Nessose pahatahtlikku soovitust ning kinkis Heraklesele koletise Lerna hüdra veres immutatud särgi. Nessose väitel pidi see rõivas tegema Heraklese haavamatuks, kuid tegelikult tappis mürgine veri Heraklese.
Kaupo Karelson

Kaupo Karelson (sündinud 19. märtsil 1974 Tartus) on eesti teleprodutsent.
Kaupo Karelson on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja omandanud Liverpooli Ülikoolis ärijuhtimise magistrikraadi. Lisaks on ta õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat.
Alates 1996. aastast on Kaupo Karelson tootnud üle 50 telesaatesarja. Tuntumad neist on "Ma näen su häält", "Maskis laulja", "Eesti otsib superstaari", "Su nägu kõlab tuttavalt", "Laulud tähtedega", "Laulupealinn", "Tähed muusikas", "Vanad ja kobedad". Alates 2000. aastast on ta produtsent teletootmisettevõttes Ruut.
Kaupo Karelson on valitud Eesti Päevalehe ja Delfi poolt Eesti mõjukate hulka aastatel 2017, 2020, 2021, 2022, 2023.
Aastal 2017 pälvis Hispaania Kuningriigi ordeni Cruz de Oficial de la .
Isiklikku.
Tema vanemad on keemik ja akadeemik Mati Karelson ja galerist Tiia Karelson. Tema noorem vend on arst Karel Karelson.
Kasutab Amazon Audible’i ja Tidali.
Mario Matt

Mario Matt (sündinud 9. aprillil 1979 Flirschis) on Austria mäesuusataja, olümpiavõitja (2014).
1998. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel Chamonix's sai Matt hõbemedali slaalomis. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Antonis tuli ta slaalomis maailmameistriks ja sai hõbemedali Alpi kahevõistluses. Teist korda tuli ta slaalomis maailmameistriks 2007. aasta MM-il Åres. Ta sai nendelt võistlustelt veel ühe kuldmedali, mis tuli meeskonnavõistluses.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis võitis ta slaalomis pronksmedali. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta samal ala 34-aastaselt kuldmedali ja tuli sellega vanimaks olümpiavõitjaks mäesuusatamises.
Maailma karikasarjas osales Matt esimest korda Kranjska Goras 21. detsembril 1999 slaalomis, kus ta sai 62 startinu seas 17. koha. Esimese poodiumikoha MK-etapil ja kohe ka esimese esikoha sai ta Kitzbühelis 23. jaanuaril 2000 slaalomis.
Mario Matti vend on vigursuusataja Andreas Matt.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Mario Matt on osalenud () 191 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 42 korral, neist 15 etappi on ta võitnud.
Strängnäsi vald

Strängnäsi vald (rootsi "Strängnäs kommun") on vald (2. järgu haldusüksus) Rootsis Södermanlandi läänis, Mälareni järve kaldal. Valla keskuseks on Strängnäs. Teised suuremad asulad on Mariefred, Åkers Styckebruk ja Stallarholmen.
Strängnäsi vald moodustati 1971. aastal, enne seda oli selles piirkonnas 15 erinevat haldusüksust.
Kursiiv

Kursiiv tähendab üht järgmistest:
Märkaine

Märkaine ehk indikaator (inglise "tracer" või "flow tracer") on veevoolu suuna ja kiiruse jälgimiseks väga väikeseses koguses lisatav aine.
Märkainena kasutatakse laialdaselt fluorestseiini.
William Alexander Nordgren

William Alexander Nordgren (ka Wilhelm Alexander Nordgren; 8. september 1799 Turu – 22. märts/3. aprill 1858 Vormsi) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1809–1817 (16. septembrist 1809, lõpueksamid sooritas 13. juunil 1817) Turu toomkoolis. Seejärel õppis Turu ülikoolis usuteadust (immatrikuleeriti 21. juunil 1817, väitles 12. mail 1821). Pastoritunnistuse sai 22. novembril 1825 ning oli seejärel koduõpetaja Virumaal. Ordineeriti õpetajaks 6. juulil/18. juulil 1830.
Ta oli aastatel 1830–1858 (kutsuti 17. aprillil/29. aprillil 1830) Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema poeg Julius Alexander Nordgren oli samuti Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja.
Vaip

Vaip on tekstiilist ese, mida kasutatakse põranda, seina vm katteks. Traditsiooniliselt on vaip kangastelgedel kootud.
Vaibaks on nimetatud ka tekki.
Kirjandus.
Ene Kõresaar, 1999. "Vaip - tekki muodi asi: etnoloogiline esemeuurimus". Tartu: Tartu Ülikool.
Akvameetria

Akvameetria (inglise "aquametry"; kr sõnadest "akva-" + "metreō" 'mõõdan') on mingis proovis või preparaadis (aines, materjalis, biomassis) sisalduva vee massi, protsendilise sisalduse või kontsentratsiooni määramine.
Akvameetrias kasutatakse laialdaselt mitmeid keemilisi meetodeid, näiteks destilleerimist, kromatograafiat.
Poks 1932. aasta suveolümpiamängudel

10. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 9.–13. augustini USA-s Los Angeleses. Võistluspaik oli Olympic Auditorium (praegu Grand Olympic Auditorium), võisteldi kaheksas kaalukategoorias. Esimest korda olid kõik raundid kolmeminutilised, samuti olid need esimesed võistlused, kus kohtunik oli kohtumise ajal ringi sees.
Osalejad.
Võistlustel osales 85 võistlejat 18 riigist. Vanim osaleja oli Luigi Rovati (Itaalia; sündinud 24. novembril 1904) ning noorim osaleja oli John Callura (Kanada; sündinud 14. septembril 1914). 
Eestil sellel võistlusel osalejaid polnud.
Medalitabel.
Kokku said medaleid 12 riigi võistlejad.
Punktitabel.
Kokku sai olümpiasüsteemi punkte 17 riigi võistlejad.
Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg).
12 võistlejat
Kukk-kaal (kuni 119 naela ehk 54 kg).
10 võistlejat
Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg).
10 võistlejat
Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg).
13 võistlejat
Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg).
16 võistlejat
Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg).
10 võistlejat
Poolraskekaal (kuni 175 naela ehk 79,4 kg).
8 võistlejat
Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg).
6 võistlejat
Põhjavee-elustik

Põhjavee-elustik on organismide kogum, mis asustab põhjavett ja koopaveekogusid.
Põhjavee-elustik on liigivaene. See koosneb peamiselt bakteritest ja teistest ainuraksetest, keriloomadest, ümarussidest ja pisematest vähilaadsetest. Kõige liigirohkem on põhjavesi Lõuna-Euroopa karstikoobastes. Kesk-Euroopas on põhjavees reliktseid stügobionte ehk obligaatseid põhjaveeorganisme.
Euroopas on põhjaveest leitud umbes 2000 liiki organisme, Saksamaal umbes 500.
Vahel väljub põhjavee-elustik allikaisse.
Percy John Heawood

Percy John Heawood (8. september 1861 Newport, Shropshire – 24. jaanuar 1955 Durham) oli Ühendkuningriigi matemaatik.
Ta omandas hariduse Ipswichi Queen Elizabeth's Schoolis ja Exeter College'is Oxfordis.
Kogu tema töine tegevus möödus Durhami ülikoolis, kuhu ta oli 1885. aastal õppejõuks määratud. Ta pidas ka mitmesuguseid muid ameteid. Teda autasustati panuse eest Durhami ajaloolise kindluse kaitsmisel.
Heawood pühendas peaaegu kogu elu neljavärviprobleemi lahendamisele. 1890. aastal avastas vea selle 11 aastat kehtivaks peetud Alfred Kempe tõestuses. Sellega oli neljavärviprobleem uuesti avatud ning Heawood püstitas ka ühe lihtsama – viievärviprobleemi. Probleemi tõestuseni jõuti alles 1976. aastal.
Kolleeg G. A. Dirac iseloomustab teda nii: "Välimuselt, käitumiselt ja mõttelaadilt oli Heawood ekstravagantselt ebatavaline inimene. Tal olid vägevad vuntsid, veidi küürus hoiak. Tavaliselt kandis ta iidselt kujundatud riietust ja käekotti. Tema kõnnak oli peen ja kiirustav, ja sageli saatis teda koer, kes oli lubatud ka tema loengutele. Tema läbinähtav siirus, vagadus ja heasüdamlikkus, ja tema ekstsentrilisus ning harukordne segu naiivsusest ja nutikusest tagasid tema vastu mitte ainult lummava huvi, vaid ka kolleegide austuse." Talle meeldis ka maatöid teha, tema huvideringi kuulus heebrea keel.
Durhami ülikool tunnustab igal aastal üht edukat matemaatikatudengit Heawoodi preemiaga.
Tagaotsitav (film)

 
"Tagaotsitav" (inglise keeles "Wanted") on 2008. aasta triller, mis osaliselt põhineb Mark Millari ja J. G. Jonesi samanimelisel koomiksite minisarjal. 
Film keskendub frustreerunud raamatupidajale Wesley Gibsonile, kes saab teada, et on elukutselise palgamõrvari poeg, ja otsustab liituda Vennaskonnaga, salajase gildiga, kelle heaks tema isa töötas. 
Film pälvis Oscari nominatsiooni helirežii ja -montaaži kategoorias.
Roman (Rumeenia)

Roman (saksa "Romesmarkt", ungari "Románvásár") on linn Rumeenias Neamți maakonnas. 
Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas Moldova jõe kaldal.
2002. aastal oli seal 69 483 elanikku.
Naaberrühma osalemine

Naaberrühma osalemine on orgaaniliste reaktsioonidega seonduv nähtus, kui esineb reaktsiooni intermediaadi täiendav molekulisisene stabilisatsioon reaktsioonitsentrist kaugemal asuva elektronpaari doonori osalusel, kusjuures ei ole tegu konjugeeritud sidemetega. 
Enamasti on tegemist karbokatioonse reaktsioonitsentri sisemolekulaarse stabilisatsiooniga läbi tsükli moodustumise, milles osaleb sobivas asendis (sobivas kauguses) asuv ja vaba elektronpaari omav naaberrühm. See intermediaadi stabilisatsioon põhjustab oodatust (oluliselt) suurema reaktsiooni kiiruse. Paremal on skeemidel toodud mõned klassikalised naaberrühma osaluse näited, mille korral esineb intermediaadi stabilisatsioon üle 3- (4-) lüliliste tsükliliste süsteemide. 
Naaberrühma osalemine võib põhjustada reaktsiooniproduktide mitteoodatava isomeerse koostise. Mitmetel juhtudel on näidatud reaktsioonitsentrist kaugemal asetseva hapniku aatomi (OH, OR, C=O jmt rühmad) mõju reaktsiooni kiirusele ja produktide isomeersele koostisele üle 5- või 6-lülilise tsüklilise süsteemi. Näiteks allüülse Z-konfiguratsiooniga karbokatiooni stabilisatsioon 5-metoksürühma osalusel suurendab "cis"-isomeeri sisaldust termodünaamilise kontrolli tingimustes (Tetrahedron Letters 1993, 34 (29), 4717).
OP!

"OP!" on Eesti Televisiooni kultuurisaade, mis kajastab loometegevuse eri valdkondi. 
"OP!"-i idee autorid on toimetaja Gerda Kordemets, saatejuht Piret Tanilov-Jõemägi ja režissöör René Vilbre, kes mõtles välja ka saate pealkirja. Piret Tanilov oli "OP!"-i esimene saatejuht. Alates teisest hooajast juhtis "OP!"-i Ilmar Raag ning Vilbre kõrvale asus teise režissöörina Helen Valkna. Pärast Ilmar Raagi loobumist juhtis kuni 2010. aastani saadet Karl Martin Sinijärv, tema järel sai saatejuhiks Jim Ashilevi. Septembrist 2015 hakkas saadet juhtima Margit Kilumets. Septembrist 2018 sai teiseks saatejuhiks Margus Tabor. Septembrist 2022 on saatejuhiks Owe Petersell.
"OP!" idee väljatöötamise aluseks oli vajadus luua utilitaarne kultuurisaade, vaataja kompass rohkearvulistes kultuuriüritustes orienteerumiseks. Esimene hooaeg näitas, et olulisim vaataja jaoks on valiku usaldusväärsus, seetõttu kutsuti uueks saatejuhiks Ilmar Raag ning pärast teda Karl Martin Sinijärv, kes omakorda lisas kirjanduslikud ja isikupärased saatejuhitekstid. "OP!"-i režii aluseks sarja algaastatel oli luua omaette kunstiteos – "OP!" rääkis kunstikultuuris ning nägi välja nagu kunstiteos. 
Alates 2012. aasta septembrist hakkas iga kuu viimane "OP!" kandma nime "Kirjandusministeerium" ning saade kogus kirjandustemaatika kokku ühte saatesse. "Kirjandusministeeriumi" saatejuht on Mart Juur.
2014. aasta 7. jaanuaril jõudis eetrisse kultuurisaate 500. juubelisaade ning sel puhul tehtud tagasivaatava statistika põhjal oli selleks ajaks saates kõnelemas käinud 2241 loomeinimest nii Eestist kui mujalt maailmast. Pärast pidulikku saadet kasvas "OP!" kolmeks uueks teemasaateks, et pakkuda kultuurihuvilisele vaatajale uudisformaadist põhjalikumat ja süvitsi minevamat vaatenurka. Juba mõnda aega eetris olnud "Kirjandusministeeriumi" kõrval asusid teisipäevaõhtusesse tele-eetrisse üksteise järel saated "OP! kunst", "OP! film" ja "OP! teater" kolme uue saatejuhi eestvedamisel (vastavalt Kaido Ole, Ilmar Raag ja Andrus Vaarik).
Jüri Üdi klubi

"Jüri Üdi klubi" on Eesti Televisiooni 2. programmis (ETV2) 15. novembrist 2010 kuni 2014. aastani eetris käinud kultuuriteemaline vestlussaade.
Selle saatejuhid on Karl Martin Sinijärv ja Rein Pakk, algselt olid saatejuhid Sinijärv ja Jürgen Rooste. 2011. aasta lõpus oli Rein Paki asemel lühikest aega saatejuht ka Kaarel Tarand. Klubi muusik on Siim Aimla, baari peab Erki Laur.
Saatele pandi pealkiri luuletaja Juhan Viidingu pseudonüümi Jüri Üdi järgi. Lokaali meenutava stuudiokujunduse lõi Hardi Volmer.
Ringo Ringvee

Ringo Ringvee (sündinud 29. jaanuaril 1968) on Eesti luuletaja, usundiloolane, DJ ja riigiametnik.
Haridus ja akadeemia.
1986–1991 õppis Ringvee EELK Usuteaduse Instituudis, 1989–1990 Eesti Humanitaarinstituudis ja 1990–1998 Helsingi Ülikoolis.
1998. aastal kaitses ta Helsingi Ülikoolis magistriväitekirja "Marcus Garvey's Discourse in the History of the Rastafari Movement" (juhendaja Raimo Harjula).
2003–2011 oli ta Tartu Ülikooli teoloogiadoktorant. 2011. aastal kaitses Ringvee samas doktoriväitekirja "Riik ja religioon nõukogudejärgses Eestis 1991–2008" (juhendajad Riho Altnurme ja Tarmo Kulmar, oponent Merilin Kiviorg). Tema teadustöö põhisuunad on ühiskonna sekulariseerumine (deinstitutsionaliseerumine ja dekristianiseerumine) ning religioon Eestis uusajast tänapäevani.
Töökäik.
1999. aastast on ta siseministeeriumi usuasjade osakonna nõunik. Ta on olnud ka võrdleva usundiloo lektor Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilises Seminaris.
Aastast ? EELK Usuteaduste Instituudis ainemooduli Religioon inimese elus (ingl.k. Role of Religion in Human Life), vastutav õppejõud.
Kirjandus ja muusika.
Kirjandusse tuli Ringvee 1989. aastal luulekoguga "Linnud mustmühisevast majast", mis ilmus luulekassetis "Kassett '88" koos Tõnu Trubetsky, Karl Martin Sinijärve ja Märt Väljatagaga. Tema teine luulekogu "Aken ümber mere" ilmus 1991. aastas Helsingis 150 eksemplaris. Hilisemad raamatud on ilmunud omal käel mõnes eksemplaris, küll on Ringvee avaldanud luuletusi ajakirjas Vikerkaar.
"Reggae"-muusika huvilisena on ta juhtinud muusikasaateid, sealhulgas Eesti Raadio teise programmi Raadio 2 saadet "Reggae Power".
Seek

Seek (saksa keeles "Siechenhaus" 'põdurate maja') on asutus, kus inimesed saavad tasuta toitu ja peavarju. 
Tallinnas asunud seegid:
Pärnu vanim hoone on sealse seegi maja, mis rajati 1658. aastal.
Efervestsents

Efervestsents (inglise "effervescence"; ladina sõnadest "ex-" + "fervere" 'keema') on gaasi(mullide) eraldumine vesilahusest, tekitades selles lahuses kihisemise (inglise "fizzing") ja vahutamise (inglise "foaming").
Efervestsents toimub näiteks loksutatud karastusjookide avamisel, kui süsihappegaas energiliselt, vahtu moodustades eraldub.
Liivimaa Kroonika

Liivimaa Kroonika oli Eesti nädalaleht, mis ilmus Tartus 1991–1996. Ajaleht sai nime Läti Henriku Liivimaa kroonika järgi.
Liivimaa Kroonika sai alguse Postimehe vahelehena, kuid hakkas 1991. aasta juulist ilmuma iseseisva nädalalehena. Ajaleht kujundas olulisel määral Eesti tabloidajakirjanduse palet. Toimetuses töötasid mitmed hilisemad tuntud ajakirjanikud ja kirjanikud, teiste seas Valdo Jahilo, Väino Koorberg, Tiina Kuuler, Esta Kübarsepp, Kalle Müller, Siim Nestor (pseudonüüm Indrek Teip), Karl Martin Sinijärv (1993–95, pseudonüüm Endel Buk), Piret Tali, Ingrid Tähismaa (Ingrid Veidenberg, 1992–1995), Inno Tähismaa, Olaf Suuder jt.
1993. aastal lõi osa ajakirjanikke lahkhelide tõttu omanikega uue ajalehe Liivimaa Kuller, kuid 1995. aastal omandas Postimehe kontsern ka tolle.
10. jaanuaril 1996 hakkas Liivimaa Kroonika asemel ilmuma Maire Aunaste peatoimetatav nädalakiri Kroonika.
Atlandi künnis

Atlandi künnis on Gröönimaalt Islandini ning sealt edasi üle Fääri saarte Šotimaale ulatuv veealuste kõrgendike ahel.
Atlandi künnis moodustab Gröönimaast kuni Shetlandi saarteni Põhja-Jäämere ja Atlandi ookeani piiri. Selle Gröönimaa ja Islandi vahelist osa nimetatakse Grööni–Islandi kerkeks ning Islandi ja Fääri saarte vahelist osa Fääri–Islandi künniseks.
ENE nimetab Fääri ja Shetlandi saarte vahelist oas Wyville Thomsoni künniseks, mis on aga väär. Wyville Thomsoni künnis on suhteliselt väike ning jääb Fääri ja Shetlandi saarte vahelisest joonest märgatavalt edelasse. Fääri ja Shetlandi saarte vahele ei jäägi õigupoolest mingit künnist peale Fääri saartest lõunasse ulatuva Munkagrunnuri aheliku.
Atlandi künnis takistab Põhja-Jäämere külma süvavee valgumist Atlandi ookeani.
Vatslav Vorovski (laev)

Vatslav Vorovski (vene keeles: "Вацлав Воровский", poola keeles: "Wacław Worowski") on viies Mihhail Kalinini klassi reisilaev, mis on ehitatud VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris Saksa Demokraatlikus Vabariigis Nõukogude Liidu tellimusel 1959. aastal reisideks ja kruiisideks Murmanskist.
Ajalugu.
Mihhail Kalinini klassi, projekt 101, (saksa nimi Seefa 340; Seefahrgastschiff 340 – eesti keeles merereisilaev 340 reisijale) reisilaev Vatslav Vorovski oli üks 19 sõsarlaevast, mis ehitati aastail 1958–1964 Musta Mere Merelaevanduse (ЧМП), Balti Merelaevanduse (БМП), Kaug-Ida Merelaevanduse (ДВМП-FESCO), Murmanski Merelaevanduse (ММП-MSCO) ja Kamtšatka Merelaevanduse (KМП) jaoks.
Vatslav Vorovski oli esimene reisilaev maailmas, mis sooritas alates 5. septembrist 1966 transarktilise reisi liinil Murmansk – Hayesi saar – Dikson – Dudinka – Norilsk – Vaigatš – Solovetsi saared – Arhangelsk – Murmansk ja avas Arktikat turistidele.
Murmanskist sõitis laev ka Kuubasse üle Atlandi ookeani.
Aastail 1960–1985 oli Vatslav Vorovski kapten Mihhail Kask (NSV Liidu passi järgi Mihhail Gansovitš Kask). Vatslav Vorovski viimasel reisil oli kapten G. Semjonov.
Viited.
Vatslav Vorovski

Vatslav Vatslavovitš Vorovski (vene "Вацлав Вацлавович Воровский", poola "Wacław Worowski"; kasutas ka varjunimesid "P. Orlovski", "Švarts", "Žozefina", "Favn") 27. oktoober (vkj 15. oktoober) 1871 Moskva, Venemaa Keisririik – 10. mai 1923 Lausanne, Šveits) oli Nõukogude Venemaa diplomaat (täievoliline esindaja).
Amédée Bollée

Amédée-Ernest Bollée (11. jaanuar 1844 – 20. jaanuar 1917) oli prantsuse kellavalaja ja leidur, kes spetsialiseerus auruautodele.
Tema isa oli kellavalaja ja leiutaja Ernest-Sylvain Bollée, kes kolis 1842. aastal Le Mansi. Isa jäi 1860. aastatel raskesti haigeks ja jättis oma äride eest hoolitsemise kolme poja hooleks, kellest Amédée oli vanim.
Ta ehitas esimese auru jõul liikuva sõiduki 1873. aastal. 1875. aastal sõitis sõiduk nimega L'Obéissante 18 tunniga Le Mansist Pariisi. See mahutas 12 inimest ja sõitis kiirusel 30 km/h (tippkiirus 40 km/h). Sellel oli kaks aurumootorit, üks kummagi vedava tagaratta jaoks. Seda autot säilitatakse tööstusdisaini muuseumis Pariisis.
1878. aastal lõi ta auto nimega La Mancelle, mida peetakse esimeseks seeriatootmisse jõudnud autoks (seda valmistati 50 tükki).
1881. aastal ehitas ta auto nimega La Rapide, mille tippkiirus oli 62 km/h.
Johann Renatus Kampmann

Johann Renatus Kampmann (2. august 1748 Herrnhut – 2. detsember / 14. detsember 1834 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Ta sai hariduse Herrnhuti ja Großhennersdorfi asutustes. Aastatel 1766–1773 oli ta kirjatoimetaja Barby vennastekoguduse seminaris. Aastatel 1773–1778 oli ta õpetaja Loitis (praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Flensburgi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal); 1778–1779 oli ta õpetaja Humptrupis (praeguse haldusjaotuse järgi Südtonderni maakonnas, Põhja-Friisimaa kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal) ning1779–1783 oli ta õpetaja poeglasteasutuses Nieskys. Aastatel 1783–1786 oli ta õpetaja Straupe pastoraadis (pastor Christian Hermann Frobrigi juures), aastatel 1786–1788 Straupe lähedal Kūdumsis (Pārgauja piirkonnas). Ordineeriti 10. juulil / 21. juulil 1788 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1788–1800 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja, olles samaaegselt Kuressaare linnakooli õpetaja ja rektor. Aastast 1797 oli ta provintsiaalkooli (Prov.-Schule) rektor ja aastatel 1800–1834 Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja; aastast 1822 oli ta veel Saaremaa Konsistooriumi assessor. Jäi märtsis 1834 emerituuri.
1992. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1992. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 49. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 18. jaanuaril 1992.
Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Robert Mitchum.
Karl Otto Malm

Karl Otto Malm (19. mai/31. mai 1877 Rapla – 12. august 1921 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1887–1888 õppis ta Tallinna toomkoolis, aastatel 1889–1890 Tallinna Kubermangugümnaasiumis, aastatel 1891–1896 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. Aastatel 1897–1904 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 8. jaanuaril/21. jaanuaril 1906 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1906–1918 Pühalepa ja Kärdla koguduse õpetaja, aastatel 1918–1921 Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Ta suri Tallinnas, kuid ta on maetud Vormsi kalmistule..
Isiklikku.
Tema isa Carl Eduard Malm oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Väinö Immanuel Melin

Väinö Immanuel Melin (26. märts 1874 Helsingi – 8. veebruar 1945 Hammarlandi vald) oli Eesti ja Soome vaimulik.
Melin õppis aastatel 1884–1892 Helsingi rootsi lütseumis. Aastatel 1892–1897 õppis ta Helsingi Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 9. juunil 1897 Porvoos õpetajaks.
Ta oli 1897. aastal Tuusulas kaplan. 
28. oktoobril 1897 saadeti ta Eestisse. Ta oli aastatel 1897–1900 Noarootsi ja Vormsi Püha Olavi koguduse adjunktõpetaja. 
1. juunil 1900 sai ta Soomes Porvoo toompraosti adjunktiks. 
8. augustil 1901 saadeti ta Eestisse, ta oli aastatel 1902–1917 Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. 1917. aastast oli ta Hammarlandi koguduse (asub Ahvenamaal) õpetaja, teenides lühikest aega ka Eckerö kogudust.
Massimiliano Blardone

Massimiliano Blardone (sündinud 26. novembril 1979 Domodossolas) on Itaalia mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud suurslaalomile.
Blardone võitis 1999. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Pra-Loupis kuldmedali slaalomis. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Antonis sai ta suurslaalomis 5. koha. 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta suurslaalomis kaheksas ja 2006. aasta OM-il Torinos üheteistkümnes. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is jäi ta suurslaalomis viiendaks. 2010. aasta OM-il sai Blardone suurslaalomis 11. koha.
Maailma karikasarjas osales Blardone esimest korda Söldenis 29. oktoobril 2000 suurslaalomis, kus ta sai 20. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile Flachaus 3. jaanuaril 2004 suurslaalomis, kus oli Benjamin Raichi järel teine. Esimest korda võitis Blardone MK-etapi Adelbodens 11. jaanuaril 2005 suurslaalomis.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Massimiliano Blardone on osalenud (seisuga 31. jaanuar 2012) 115 MK-etapil&lt;br&gt; ja jõudnud esikolmikusse 22 korral, neist 6 etappi on ta võitnud.
Carmine DiBartholomeo

Carmine DiBartholomeo (hiljem tuntud kui Carmen Barth; 13. september 1912 Cleveland, Ohio – 18. september 1985 Avon Lake, Loraini maakond, Ohio) oli USA poksija.
DiBartholomeo võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
DiBartholomeo poksis oktoobrist 1932 kuni märtsini 1941 elukutselisena. Ta osales kokku 63 kohtumisel ning võitis neist 44 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 15 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 4 kohtumist jäi viiki.
Juudas (täpsustus)

Juudas on Piiblis mitme isiku nimi. 
Kõige tuntum on Juudas Iskariot, Jeesuse äraandja. 
Uues Testamendis on mitu sama nime kandvat tegelast, kellest mõned võivad kokku langeda:
Juudas Makkabi oli juudi vabadusvõitleja. 
Tõrvas on pubi Juudas.
Rakendushüdroloogia

Rakendushüdroloogia (ka insenerihüdroloogia; inglise "applied hydrology") on hüdroloogia haru, mis tegeleb veevarude kasutamiseks ja kaitsmiseks vajalike hüdroloogiliste arvutustega.
Rakendushüdroloogia rakendusalade hulka kuuluvad nt veetransport, tammide, paisude, sildade jms rajamine.
Natko Zrnčić-Dim

Natko Zrnčić-Dim (sündinud 7. märtsil 1986 Zagrebis) on Horvaatia mäesuusataja, kes on silma paistnud Alpi kahevõistluses. 
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is sai Zrnčić-Dim Alpi kahevõistluses pronksmedali. Lisaks oli ta slaalomis 14., kiirlaskumises 19., ülisuurslaalomis 23. ja suurslaalomis 27. kohal. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis oli tema parimaks tulemuseks Alpi kahevõistluses saadud 8. koht. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai Zrnčić-Dim suurslaalomis 25. koha. 2010. aasta olümpiamängudel Vancouveris sai ta slaalomis 9. koha ja Alpi kahevõistluses 20. koha.
Zrnčić-Dim osales maailma karikasarjas esimest korda Sestriere etapil13. detsembril 2004 slaalomis, kus ta oli esimese laskumise järel 66 startinu seas 64. kohal ja ei pääsenud teise ringi. Esimese poodiumikoha sai ta Val-d'Isère'is 3. veebruaril 2008 Alpi kahevõistlusel, kus oli kolmas. Tookord võitis Bode Miller, kuid teine ja kolmas olid horvaadid, teise koha sai tema võistkonnakaaslane Ivica Kostelić.
Natko Zrnčić-Dim on osalenud (seisuga 31. jaanuar 2012) 125 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse neljal korral.
Zrnčić-Dim on seni jõudnud MK-etappidel punktikohale 15 korda Alpi kahevõistluses, 10 korda kiirlaskumises, kaks korda slaalomis ja korra suurslaalomis.
Lugo

Lugo on linn Hispaanias loodeosas Galicia autonoomses piirkonnas, Lugo provintsi keskus. Lugo ja seda ümbritseva omavalitsusse elanike arv on 2024. aasta seisuga 99 482, millega on see elanike arvult Galicia neljas omavalitsus.
Lugo linn asub Minho jõe ääres 465 meetri kõrgusel merepinnast. Lugo omavalitsuse pindala on 332 km², millega on see Galicia suuruselt teine omavalitsus.
Lugos valitseb niiske mereline kliima, kuid teise klassifikatsiooni järgi võib linna kliima liigitada ka pehmeks vahemereliseks kliimaks. Asukoha tõttu Atlandi ookeani rannikust eemal on Lugo aastane sademete hulk 1084 mm võrreldes näiteks Rías Baixase ja Santiago de Compostela piirkonnaga märkimisväärselt väiksem. Keskmine õhutemperatuur jaanuaris on 6,2 °C ja juulis 18,5 °C. Suvel tõuseb õhutemperatuur üle 30 °C, kuid miinuskraade on registreeritud kõikidel kuudel oktoobrist maini. Lumesadu võib esineda keskmiselt kuuel päeval aastas.
Lugo asustasid arvatavasti keldid. Linn on saanud nime keltide valguse, vannete ja kunstide jumala Luguse järgi. Hiljem vallutas linna Paullus Fabius Maximus, kes andis sellele nimeks Lucus Augusti. Pärast seda okupeerisid linna veel sueebid, maurid ja normannid, enne kui Astuuria ja Leóni kuningas Alfonso III selle 10. sajandil vallutas.
Lugo on ainus linn maailmas, mille kesklinna ümbritsevad 3. sajandist pärit täielikult säilinud Rooma-aegsed müürid, mille pikkus on 2117 meetrit. Kokku asetseb müüril 71 torni. Müürid võeti 2000. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Teiste vaatamisväärsuste hulka kuulub 1273. aastal valminud romaani stiilis Lugo katedraal.
Tähtsamad majandusharud on teenindus, põllumajandus, metsatööstus ja masinatööstus.
Linnas tegutsevad korvpalliklubi CB Breogán, mis mängib Hispaania kõrgliigas, ja jalgpalliklubi CD Lugo, mis mängib Hispaania tugevuselt kolmandas liigas.
Lugu sõpruslinnad on Ferrol Hispaanias, Dinan Prantsusmaal, Viana do Castelo Portugalis ja Qinhuangdao Hiinas.
Julius Alexander Nordgren

Julius Alexander Nordgren (17. veebruar / 29. veebruar 1836 Vormsi – 18. jaanuar 1923 Haapsalu) oli Eesti vaimulik.
Aastatel 1850–1855 õppis ta Pärnu gümnaasiumis. Aastatel 1855–1859 õppis Tartu Ülikoolis algul filoloogiat, kuid 1856. aastast usuteadust. Oli seejärel Eestimaal koduõpetaja. Ordineeriti 29. oktoobril / 10. novembril 1867 Peterburis õpetajaks.
Ta oli aastatel 1867–1869 pastor hiiurootslaste asunduses Gammalsvenskbys (praeguse haldusjaotuse järgi Ukrainas Hersoni oblastis Berõslavi rajoonis; praegu osa Zmiivka (ukraina keeles "Зміївка") külast). Aastatel 1870–1902 oli ta (kutsuti septembris 1869, oli kohal aasta lõpus ja introdutseeriti 5. juulil / 17. juulil 1870) Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Jäi 1902. aastal emerituuri, emerituuris olles elas Haapsalus.
Isiklikku.
Tema isa William Alexander Nordgren oli samuti Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja.
Eesti Assürioloogia Selts

Eesti Assürioloogia Selts (lühend EAS) oli aastatel 1998–2016 tegutsenud akadeemiline mittetulundusühing, mis koondas Eestis assürioloogiaga tegelejaid. Selts asutati 1998. aastal (äriregistrisse kanti 1999. aasta märtsis).
EAS-i eesmärk oli uurida Vana-Lähis-Ida rahvaste kultuuri, keeli, ajalugu, religiooni ja nendega seotud valdkondi, ühendada vastavate aladega tegelevaid inimesi ning arendada koostööd erialateadlaste ja harrastajatega mujal maailmas. Selts tegutses Tartu Ülikooli juures, selle asutasid 2. septembril 1998 usuteadlased, klassikalised filoloogid ja assürioloogid. Seltsi peamine tegevus oli aastakonverentside korraldamine ning erialasele publitseerimisele kaasa aitamine.
EAS-i kodulehel paikneb veebiraamatukogu Bibliotheca Paradisiaca, milles on sumeri ja akadi keelest tehtud tõlked muistse Lähis-Ida tekstidest. Tõlgete autorid on Amar Annus, Sven-Erik Soosaar ja Uku Masing.
Juhatus.
2001. aastal kuulusid Eesti Assürioloogia Seltsi juhatusse Thomas Kämmerer, Kahrut Eller, Enn Kasak, Raul Veede ja Ivo Volt.
Liikmeskond.
Eesti Assürioloogia Seltsi liikmed 2001. aasta seisuga:
Avatud juurdepääs

Avatud juurdepääs (inglise keeles "open access", lühend "OA") on digitaalselt avaldatud ning Interneti kaudu vabalt ja tasuta kättesaadavat teadusinformatsiooni iseloomustav mõiste. Seda tuleb eristada terminist "vaba juurdepääs" (inglise "free access").
Avatud juurdepääsuga teoseid võib täies mahus ja piiramatult kopeerida, levitada, välja trükkida ning nende põhjal võib avaldada tuletatud teoseid; ainus tingimus on kohustus viidata autorile ja algallikale.
Eestis on avatud juurdepääsu eestkõnelemisega tegelenud eelkõige raamatukogud, näiteks Tartu Ülikooli Raamatukogu on tähistanud 2010. aastast alates avatud juurdepääsu nädalat.
Roosapõsk-lembelind

Roosapõsk-lembelind ("Agapornis roseicollis") on linnuliik lembelinnu perekonnast. Tema levila asub Lõuna-Aafrika lääneosas.
Roosapõsk-lembelinnud on väga sotsiaalsed ja elutsevad looduses sageli gruppidena.
Nad on ka levinud lemmikloomadena.
Vesala

Vesala (rootsi "Ärvings") on asum Helsingi Mellunkylä linnaosas.
Asumi pindala on 1,52 km². 2005. aastal elas asumis umbes 7480 inimest, 2008. aastal umbes 7260. Vesalas on peamiselt 1950. aastatel ehitatud eramud ja 1980. aastatel ehitatud korrusmajad.
Ludvig Raudsepp

Ludvig Raudsepp (21. märts 1922 Kasaritsa vald – 27. jaanuar 2012) oli eesti botaanik.
Ta lõpetas aastal 1942 Võru Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1948 õppis ta Tartu Ülikoolis agronoomiat. Aastal 1965 kaitses ta tööga "О сортах и агротехнике земляной груши в Эстонской СССР" (tõlkes: "Maapirni sortidest ja agrotehnikast Eesti NSV-s"). 
Ta töötas aastatel 1944–1945 Kanepis agronoomina, 1946–1947 Tartu tööstuskoolis õpetajana. Aastatel 1948–1949 töötas ta Põllumajandusministeeriumi Teraviljavalitsuse vanemagronoomina, aastatel 1947–1955 oli ta Tartu Õpetajate Instituudi õppejõud, loodus- ja maateaduse kateedri juhataja.
Ta töötas aastast 1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemias. Aastatel 1955–1961 oli ta taimekasvatuse ja sordiaretuse kateedri õppejõud, aastatel 1961–1976 oli ta botaanika ja fütopatoloogia kateedri õppejõud, aastast 1969 dotsendina. Aastatel 1976–1991 oli ta rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri õppejõud; aastatel 1982–1987 oli ta sama kateedri juhataja. 28. veebruarist 2008 oli ta Eesti Maaülikooli emeriitdotsent.
Steeriline efekt

Steeriline efekt tähendab keemilise reaktsiooni kiiruse muutust, mille põhjustab reaktsioonis osaleva molekuli reaktsioonitsentri ekraneeritus naabruses olevate (suuremahuliste) asendusrühmade poolt. Enamasti on tegemist reaktsiooni kiiruse vähenemisega steerilise takistuse tõttu.
Reaktsiooni steeriline takistus ilmneb, kui võrrelda omavahel mingit reaktsiooni nii väikeste kui ka mahukate asendusrühmadega molekulide korral. Steerilised faktorid mõjutavad ka keemiliste reaktsioonide diastereoselektiivsust, aine molekuli konformatsioonide stabiilsust jm.
Mats Nõges

Mats Nõges (25. august 1879 Meksi talu, Kärksi küla, Viljandi vald – 21. august 1973 Jämejala) oli eesti arst ja kultuuritegelane. 
Nõges sündis Viljandi vallas Kärksi külas Meksi taluperemehe pojana.
Ta lõpetas 1899. aastal Viljandi linnakooli ja tegi gümnaasiumi lõpueksamid 1908. aastal eksternina Venemaal Vologdas. 
1913. aastal lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. "dr. med." (1925).
Edela-Kaukaasia Demokraatlik Vabariik

Edela-Kaukaasia Demokraatlik Vabariik (ka Karsi Vabariik, Edela-Kaukaasia Türgi Vabariik või Edela-Kaukaasia Ajutine Rahvuslik Valitsus; tänapäeva türgi keeles "Güneybatı Kafkas Geçici Milli Hükûmeti", Osmani türgi keeles "Cenub-ı Garbi Kafkas Hükûmet-i Muvakkate-i Milliyesi", aseri keeles "Cənub-Qərbi Qafqaz Cümhuriyyəti") oli lühiealine ning nimeliselt sõltumatu ajutine valitsus, mis tegutses Fakhr al-Din Pirioghlu juhtimisel Karsis 1. detsembrist 1918 kuni 19. aprillini 1919.
Edela-Kaukaasia Demokraatlik Vabariik loodi pärast Mudrose vaherahu, mis lõpetas Esimese maailmasõja Lähis-Idas. Mõne ajaloolase väitel oli EKDV Osmanite impeeriumi nukuvalitsus. Valitsust juhtis Cihangirzade İbrahim Bey, Türgi sõjaväelane, kellest sai 1921–1927 Karsi linnapea.
EKDV territoorium pidi hõlmama peamiselt moslemitega asutatud alad Karsis ja Bathumis, osa Jerevani piirkonnast ning Akhaltsikhe ja Akhalkalaki piirkonnad Thbilisi provintsis. Paktikas piirdus EKDV võim Karsi provintsiga. See tegutses kõrvuti Briti kindralkuberneri valitsusega, mis seati ametisse Antandi sissetungi ajal Taga-Kaukaasiasse. Suurbritannia volinik admiral Somerset Arthur Gough-Calthorpe saatis EKDV laiali. Üksteist valitsusliiget saadeti aastaks välja Maltale.
Draamafilm

Draamafilm (ka "draama") on mängufilmižanr, mille põhitunnusteks on jõulised emotsioonid ja tõsine konflikt.
Tuntud teoseid.
Andmebaasi Internet Movie Database edetabel "Best Drama" (veebruar 2012).
Johann Philipp Hoffmann

Johann Philipp Hoffmann (ka Johann Philipp Hofmann; 3. märts 1765 Erfurt – 3. detsember/15. detsember 1819 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust Erfurdi, Jena (ei olnud immatrikuleeritud) ja (immatrikuleeriti 19. mail 1786) Halle ülikoolis. Magister. Aastast 1794 töötas koduõpetajana Eestimaal. Aastast 1798 oli ta aserektoriks (konrektor) Pärnus.
Aastatel 1803–1819 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja kohaliku algkooli (Haupt-Volksschule) asejuhataja (subrektor). Aastast 1804 oli ta kohalikus Kuressaare kreiskoolis õpetaja.
Johann Heinrich Koch

Johann Heinrich Koch (29. juuni 1760 Bremervörde – 4. mai / 16. mai 1828 Kärla) oli Eesti vaimulik.
Koch sündis Bremervördes (praeguse haldusjaotuse järgi Rotenburgi kreisis Alam-Saksi liidumaal). Koolis käis ta Bremervördes ja Verdenis, gümnaasiumis Stades. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 10. aprillil 1779) aastatel 1779–1782 Helmstedti ülikoolis. Aastatel 1782–1789 töötas ta koduõpetajana Bremenis, Hamburgis, Mecklenburgis ja Schleswig-Holsteinis. Aastal 1790 oli ta Tallinnas. Ta oli koduõpetaja von Uexkülli juures Särevere mõisas ja von Stackelbergi juures Saastna mõisas. Ordineeriti 28. juunil / 9. juulil õpetajaks.
Ta oli aastatel 1795–1828 Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Koch levitas Saaremaal viljapuude ja põldudel kartulite kasvatamise kõrval ka "kena kommet jõulupuud süüdata". Oma ametiajal rajas ta Kärlale kena kirikupargi. Kärla park on hea näide sellest, kuidas kohalikud kirikuõpetajad tegelesid ka maastike kujundamisega.
Richard Känd

Richard Voldemar Känd (16. veebruar 1905 Tallinn – 15. mai 1945 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti omavalitsusametnik.
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1923. aastal, õppis aastail 1924–1930 Tartu Ülikooli matemaatikaosakonnas ja 1934–1941 õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Richard Känd osales Vabadussõjas, oli 1923–1924 kooliõpetaja Alaveres, 1927 Kohtla-Järvel. 1928–1932 Virumaa Põllumeeste Esinduse sekretär ja Virumaa Teataja toimetuse liige, alates 1932. aastast Viru maavalitsuse ametnik, viimati administratiiv- ja hoolekandeosakonna juhataja. I Riigivolikogu valimistel kandideeris Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde kandidaadina 69. valimisringkonnas. 
1941. aastal ta arreteeriti NKVD poolt, suri vangilaagris Venemaal.
Peter Heinrich von Frey

Peter Heinrich Frey (a-st 1795 von Frey) (6. märts (ukj 17. märts) 1757 Erastvere – 18. aprill (ukj 30. aprill) 1833 Püha) oli Eesti vaimulik.
Elulugu.
Ta oli Vana-Kuuste rentniku Johann Gustav Frey, alates 1795 von Frey (vkj 10. juuni 1722 Kuressaare - vkj 21. september 1806 Püha) ja Catharina Charlotta Frosti poeg; tema ema oli ilmselt Kambja pastori Heinrich Johann Frosti õde. 
Algõpetuse sai Frey koduõpetajalt, kelleks oli pastor Frost. Seejärel õppis ta Riia lütseumis ja aastal 4. juulil (vkj) 1777 immatrikuleeriti Halle ülikooli, kus tudeeris 1780. aastani usuteadust. Liivimaale naasnuna oli koduõpetajaks esmalt polkovnik von Bolschwingi ja hiljem Liepupe mõisniku von Mecki juures. Aastal 1785 oli ta aprillist oktoobrini Kuressaare Laurentiuse koguduse diakon ja samaaegselt Kuressaare linnakooli rektor. Aastatel 1785–1833 oli ta Püha Jakobi koguduse õpetaja., Saaremaa konsistooriumi assessor
Frey tähtsus.
Lisaks oma otsestele ametikohustustele oli ta kodu-uurija ja esimese eestikeelse aritmeetikaõpiku "Arropiddamise ehk Arwamisse-Kunst" (Tartu, 1806) autor. Aastal 1793 ilmus tema toimetamisel kogumik "Uued waimolikud laulud", kusjuures selle tõlkeliste laulude hulgas oli ka ilmalikke. Seda lauluraamatut hinnati kõrgelt, kohati asendas ta ametlikku lauluraamatut. August Wilhelm Hupel nimetas neid laulutõlkeid lausa klassikalisteks, sest neis oli evangeeliumide sisu edasi antud kaasahaaravalt, ka proosasse oli põimitud värsikatkeid. Luuletõlkijana huvitasid teda eesti poeetika probleemid ja stiil, kuid kuna tema eesti keel oli konarlik, kritiseeris teda Otto Wilhelm Masing. Sellele vaatamata on teda peetud eesti luule esimeseks teoreetikuks, kuna ta püüdis oma võimete kohaselt sõnastada tulevase eesti rahvuskirjanduse programmi.
Stefano Gross

Stefano Gross (sündinud 4. septembril 1986 Bolzanos) on Itaalia mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile. 
2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis sai Gross slaalomis 22. koha.
Gross võistles esimest korda maailma karikasarjas Alta Badias 22. detsembril 2008 slaalomis, kuid pidi katkestama esimesel laskumisel rajalt väljasõidu tõttu. Poodiumile jõudis ta esimest korda Adelbodenis 8. jaanuaril 2012. Esimese MK-etapivõidu sai ta 11. jaanuaril 2015 Adelbodenis slaalomis.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Stefano Gross on osalenud () 59 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 4 korral ja võitnud neist ühe.
Kännupess

Kännupess ("Fomitopsis pinicola") on mitmeaastane torikseen.
Viljakeha on keskmise suurusega või suur, algul kühmjas (harva liibuv). Täiskasvanult kiilukujuline või lame. Viljakeha on kõva.
Ülapinna värvus varieerub määrdunudvalgest kollase, oranži, sooja veinipunase, hallika ja mustani sõltuvalt viljakeha vanusest ja kasvukiirusest. Suurtel viljakehadel on need värvid vöönditena. Seene pinnal on tuhm vaigutaoline kiht, mis läigib noortes vööndites ja sulab leegis kuumutamisel. Alapind kreemikasvalge või kollane, surevatel viljakehadel määrdunudpruun või -oranž. Murdepind valge või korgivärvi. Vana viljakeha ülapinda katab must koorik. Seeneliha on sitke, kuid rebimisel lõhenev. 
Seeneliha kiht 1–2 cm, torukesed kihtidena. Viljakeha kogupaksus 2–7 cm. Värskelt iseloomuliku magushapu lõhnaga.