tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Summiti maakond (Colorado)

Summiti maakond ("Summit County") on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°63' N, 106°10' W. 
Maakonna halduskeskus on Breckenridge. 
Maakonna pindala on 1604 km². Veepindala on 29 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 27 994. Aastal 2000 oli elanikke 23 548. 
2014. aasta ajakirja Journal of the American Medical Association uuringu kohaselt oli Summiti maakond USA kõige kõrgeima keskmise eluaega maakond - 86,83 aastat; meestel 85,5 ja naistel 88,0 aastat. Läänes olev Eagle'i maakond oli keskmiselt eluealt kolmas. 
Ajalugu.
Summiti maakond loodi 1. novembril 1861 ja see on üks 17 algsest maakonnast Colorado osariigis.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmed.
Summiti maakonnas oli 23 548 inimest, 9120 leibkonda ja 4769 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 15 in/km². 
Elamuüksusi oli 24 201 (keskmine tihedus 15/km²). 
Rassiline koosseis oli: 
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 9,79%. 
9120 leibkonna seas oli 
Leibkonnas oli keskmiselt 2,48 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,86 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
Ea mediaan oli 31 aastat. 
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 139,00 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 144,90 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 56 587 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 66 914 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 33 741 dollarit, naistel 27 017 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 28 676 dollarit. 
9,00% elanikkonnast ja 3,10% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 4,30% alla 18-aastasi ja 3,40% üle 65-aastasi.
Breckenridge

Breckenridge on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Summiti maakonna halduskeskus.
Ajalugu.
Esimene maavara otsija tuli Summiti maakonna piirkonda Colorado kullapalaviku ajal 1859. aastal. Breckenridge'i kaevandustest kaevandati aastate jooksul kokku üle miljoni untsi kulda (ligikaudu 31 tonni). Kõik kullakaevandamine lõppes 1972. aastal. Endiseid kaevandusi on nüüd võimalik külastada. Lähedal asuvas Country Boy Gold Mine kaevanduses võib aimu saada kaevurite töötingimustest.
Asend.
Breckenridge asub 2926 meetri kõrgusel üle merepinna.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Breckenridge'i linnas 2408 inimest, 1081 leibkonda ja 380 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 187,8 in/km².
Elamuühikuid ("housing units") oli 4270 (keskmine tihedus 333,1/km²).
Rassiline koosseis oli:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 5,44%.
Clear Creeki maakond

Clear Creeki maakond ("Clear Creek County") on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°69' N, 105°64' W. 
Maakonna halduskeskus on Georgetown. 
Maakonna pindala on 1027 km². Veepindala on 3 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9088. Aastal 2000 oli elanikke 9322. 
Ajalugu.
Clear Creeki maakond on üks neist algsest 17 maakonnast, mis asutati Colorado seadusandliku kogu poolt 1. novembril 1861 ning on koos Gilpini maakonnaga ainsad kaks, mis on püsinud muutumatult oma algsetes piirides. Algul oli maakonna halduskeskus Idaho Spring, 1867. aastal sai keskuseks Georgetown.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmed.
Clear Creeki maakonnas oli 9322 inimest, 4019 leibkonda ja 2608 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 9 in/km². 
Elamuühikuid ("housing units") oli 5128 (keskmine tihedus 5/km²). 
Rassiline koosseis oli järgmine: 
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 3,87%. 
4019 leibkonna seas oli 
Leibkonnas oli keskmiselt 2,31 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,81 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
Ea mediaan oli 40 aastat. 
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 108,80 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 110,20 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 50 997 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 61 400 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 41 667 dollarit, naistel 30 757 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 28 160 dollarit. 
5,40% elanikkonnast ja 3,00% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 6,80% alla 18-aastasi ja 5,60% üle 65-aastasi.
Summiti maakond

Summiti maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Georgetown (Colorado)

Georgetown on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Clear Creeki maakonna halduskeskus.
Ajalugu.
Georgetown asustati 1859. aastal Colorado kullapalaviku ajal. Pärast hõbeda avastamist 1864. aastal kasvas linn jõudsalt. Järgmistel aastatel avati Georgetowni ümbruses mitu kaevandust. 1880. aastaks oli linna jõukus suurenenud ja Leadville'iga võisteldi "Colorado kaevanduspealinna" tiitli üle. Hõbedapalaviku ajal 1893 ületas linna elanikkond 10 000 piiri ja Georgetownil oli võimalus saada Colorado pealinnaks. Linna elanikkond hakkas vähenema pärast hõbedapalaviku lõppemist. 1950. aastatel hakati Georgetownist looma talispordikeskust.
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Georgetownis 1088 inimest, 503 leibkonda ja 278 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 442,2 in/km². 
Elamuühikuid ("housing units") oli 670 (keskmine tihedus 272,3/km²). 
Rassiline koosseis oli järgmine: 
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 4,41%.
Kuldala tee

Kuldala tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Tallinnast Tartu maanteelt ja lõpeb Peetri alevikus ristumisel Niinesaare teega. Tänav on ligikaudu 770 meetrit pikk, sellest umbes 100 meetrit jääb Tallinna linna haldusalasse ja umbes 670 meetrit Peetrisse.
Tänava Tallinna-osa ja Peetri-osa eraldavad betoonist tõkestuspostid, läbipääs on vaid jalakäijatele ja kergliiklusele. Selle põhjuseks on tänava Tallinna-osa kitsus, mis ei võimalda transiitliiklust. Tänav on varustatud tänavalaternatega.
Kuldala teel (täpsemini, Kuldala tee, Aruheina tee ja Raudkivi teega piiratud kvartalis) asub nn Kuldala maja, mis on suurim kortermajade kompleks Peetri alevikus. Kuldala maja sisekvartalis asub looduslikust kaasikust arendatud umbes 5 ha suurune rohkete valgustatud jalutus-jooksuradade, kuivenduskraavide, laudteede ja -sildade ning mänguplatsidega Kuldala park, mis on Peetri elanike seas populaarne sportimis- ja puhkeala.
Kuldala tee nimi tuleneb ajaloolisest "Kuldala" talust, mis paikneb tänava Tallinna-poolses otsas linna piiril.
Aruheina tee (Peetri)

Aruheina tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Kuldala teelt ja lõpeb ristumisel Mõigu teega ning on ligikaudu 640 meetrit pikk. Aruheina teel paikneb spordiklubi Rae Keegel.
Raudkivi tee

Raudkivi tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Tallinnast Tartu maanteelt ja lõpeb Peetri alevikus ristumisel Aruheina teega. Tänav on ligikaudu 420 meetrit pikk, sellest umbes 10 meetrit jääb Tallinna linna haldusalasse.
Tänava nimi on arvatavasti tuletatud suurest (u 1,5 m servadega) täringukujulisest raudkivist (graniitrahnust), mis paikneb tänava lõpuotsas lõunapoolsel küljel; raudkivi tahud on värviga illustreeritud täringulaadselt (tahkudele on peale joonistatud täringusilmad).
Kuldala park

Kuldala park on ligikaudu 5 hektari suurune looduslik kaasik Rae vallas Peetri alevikus Kuldala maja lähistel. 
Pargis on valgustatud jalutus- ja jooksurajad (sh niiskemates kohtades maapinna kohale rajatud laudrajad), kuivenduskraave ületavad sillad, kaks laste mänguväljakut ja korvpalliplats. Park on Peetri elanike seas populaarne sportimis- ja jalutamiskoht.
Tudengite näitemängutrupp Altermann

Tudengite näitemängutrupp Altermann on Tartus MTÜ Altermann all tegutsev üliõpilastest koosnev harrastusteatri trupp, mis loodi 2008. aasta sügisel Auli Auväärti algatusel, lisandudes juba varem olemasolevatele nooremate vanuseastmete truppidele. 
MTÜ Altermann on nime saanud Eesti teatri suurkuju Theodor Altermanni järgi. Tudengite trupile on omane tegutsemine õppeaastate kaupa ning ilma konkreetse lavastajata. Kõik lavastused luuakse grupitööna trupiliikmete endi poolt. Trupile on ka iseloomulik erinevate lavastuslike võtete ja stiilide (ebatavaline ülesehitus, loenguvorm, absurd, foorumteater, krimi, improvisatsioon) kasutamine. Traditsiooniks on saanud osaleda igakevadistel Viljandi Tudengite Teatripäevadel.
Näitlejad.
Trupi koosseisus olnud näitlejad kõigi hooaegade lõikes:
Peetri tee

Peetri tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Peetri tee oli ajaloolise tänavküla tüüpi Peetri peatänav (ehk ainus tänav). Tänav, mis saab alguse Vana-Tartu maanteelt ja lõpeb Tartu maanteel, on ligikaudu 1250 meetrit pikk. Tänapäeval lõpeb tänav tupikuga, Tartu maanteele viib vaid maanteekraavi ületav betoonist jalakäijate sild.
Peetri tee alguses asub Peetri aleviku vanim säilinud ehitis ehk Peetri tuulik. Tee möödub Peetri pargi kaguküljelt. Peetri tee ääres, Tartu maantee poolse otsa lähedal paikneb ka aleviku teine suurem toitlustusasutus Peetri kõrts.
Ajaloolise Peetri peatänavana on tee trass üldjoontes ilmselt püsinud sama juba viimased 400–500 aastat, ebaselge on aga keskaegse teetrassi algus, kuna 1860. aastal välja antud Mõigu mõisa kaardil möödub Peetri tee tolleaegsest veskist lõuna poolt, tänapäevane teetrass möödub aga praegusest veskist põhja poolt. Pole selge, kas uus, 1868. aastal rajatud kivist veski ehitati teisele poole teed või teetrassi algus on mingil põhjusel nihkunud mõnikümmend meetrit põhja poole (teisele poole veskit).
Peetri park

Peetri park on 1 hektari suurune haljasala Rae vallas Peetri aleviku keskuses. Enamus puid on parki istutatud Peetri keskuse aktiivse arendustegevuse ajal 2000. aastatel, seetõttu on puud üsna noored ja väiksed. Suhteliselt hõredas pargis asub ka aleviku keskuse jõulukuusk, mis talvel on illumineeritud elektriküünaldega. Pargis on valgustatud jalgrajad ja istepingid.
Peetri küla on esimest korda mainitud 1631. aastal. Esmamainimise 380. aastapäeva tähistamiseks paigaldati 2011. aastal Peetri Seltsi ettepanekul ja eestvedamisel Peetri parki mälestusrahn. 
Alates 2011. aastast peetakse Peetri pargis Peetri Seltsi eestvedamisel ühel augustilaupäeval Peetri laata, mis on Peetri elanike seas saanud väga populaarseks ürituseks.
Peetri pargi järgi on nimetatud pargi idaküljelt mööduv Pargi tee.
Tom-Olaf Urb

Tom-Olaf Urb (esinejanimega Reket; sündinud 2. aprillil 1985 Tallinnas) on eesti muusik, produtsent, kirjanik ja näitleja.
Tallinnast pärit Tom-Olaf on muusikaga tegelenud alates aastast 2000. Urb on õppinud Ameerika Ühendriikides Santa Monica kolledžis ja lõpetanud Londoni kunstiülikooli helikujunduse erialal.
Ta on töötanud reklaamiagentuuris.
Isiklikku.
Tema ema on näitleja Viire Valdma ning isa näitleja ja laulja Toomas Urb. Tema elukaaslane oli 2016–2018 moedisainer Roberta Einer.
Tom-Olafi hobiks on lõhnad.
Karkuse vald

Karkuse vald (saksa keeles "Karkus") oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti Nõmmküla vallaga.
Valla alal asus Karkuse mõis.
Kuksema vald

Kuksema vald (saksa keeles "Jürgensberg") oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939. Vallamaja asus Valasti külas.
1892 liideti Kuksema vallaga Metstaguse, Pähu ja Roosna-Alliku vald.
Kuie vald

Kuie vald (saksa keeles "Kui" või "Kuy") oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti see Võhmuta vallaga.
Vallas tegutses Kuie vallakool.
Valla alal asus Kuie mõis.
Esna vald

Esna vald (saksa keeles "Orrisaar") oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas ja Järva maakonnas. Vald eksisteeris 1866–1939. Vallamaja asus Kareda külas.
1892. aastal liideti Esna vallaga Kodasema, Müüsleri, Viisu, Vodja, Öötla ja 1893 Koordi vald. 1913. aastal on valla koosseisus nimetatud ka Peetri kirikuvald, Küti (Esna kõrvalmõisa) ja Korba poolmõisa. 
1916. aastal nimetati vald ametlikult ümber Ruzski (Ruusa?) vallaks. 
1917. aastal liideti Esna vallaga Ammuta, Ataste, Köisi.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Esna valla maa-alast, välja arvatud suurem osa Vodja asunduse maa-alast, Kareda vald.
Monster Energy NASCAR Cup

Monster Energy NASCAR Cup (sageli lühendatult lihtsalt Cup või Cup Series) on kõrgeim USA autospordiorganisatsiooni NASCAR korraldatav võidusõidusari. 
Sarja nimetus tuleneb selle praeguse peasponsori energiajoogifirma Monster nimest. Algul kandis see nimetust Strictly Stock Series (1949), seejärel Grand National Series (1950–1970). Aastatel 1971–2003 oli sari tuntud Winston Cupi sarjana. 2004. aastal sai sarja peasponsoriks telekommunikatsioonifirma Nextel ja sarja nimeks Nextel Cup; nimesponsori liitmise järel Sprinti korporatsiooniga 2007. aastal muudeti sarja nimi Sprint Cupiks. 2017. aastal sai sarja peasponsoriks energiajoogifirma Monster ning sarja nimeks Monster Energy Nascar Cup Series.
Sarja paremusjärjestuse paneb paika punktisüsteem, kus sõitjatele jagatakse punkte etapil saavutatud koha ja juhitud ringide arvu järgi. Sarja 36 etapist koosnev hooaeg jaguneb kaheks osaks. Esimese 26 etapi järel pääseb 16 kõige enam võite ja punkte kogunud sõitjat 10-etapilisele "finaalturniirile", millega selgitatakse meister.
Sarja peamiseks kandepinnaks on USA kaguosa, kus toimuvad pooled meistrivõistluste etappidest. Enamjaolt sõidetakse betoon- või asfaltkattega trekiovaalidel, kuid mõned etapid sõidetakse ka "euroopalikel" ringradadel. Kõik sarja etapid toimuvad tänapäeval USAs, kuigi varem on meistrivõistluste etappe peetud ka Kanadas, millele on lisandunud demonstratsioonsõidud Jaapanis ja Austraalias. Sarja kõige prestiižikamat etappi, Daytona 500 miili sõitu jälgis 2016. aastal Ameerikas 11,4 miljonit televaatajat – kaks korda vähem kui selle hiilgeaegadel 2000. aastate keskel.
Autotootjatest osalevad sarjas Chevrolet, Ford ja Toyota. Kasutatavad tagarattaveolised võidusõiduautod meenutavad väliselt tavalisi sõiduautosid, kuid on ehitatud terasest toruraamile ning peavad kujult vastama standardsele mõõtemallile. Jõuallikana kasutatakse 358-kuuptolliseid (5,86 l) V8-mootoreid, mis alates 2012. aastast on elektroonilise sissepritsega ning võimaldavad tänase ligi 725 hj (541 kW) võimsuse juures saavutada võidusõidurajal kiiruseks ligi 320 km/h.
Raul Ainla

Raul Ainla (sündinud 13. oktoobril 1969 Tartus) on Eestis tegutsev vandeadvokaat. 
Ta lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
1994. aastast töötas Advokaadibüroos Sirje Must juristina ja aastatel 1995–1998 samas büroos advokaadina.
Aastatel 1998–2007 töötas Alvini Advokaadibüroos ja Advokaadibüroos Alvin, Rödl &amp; Partner.
Vandeadvokaadina tegutseb alates 2002. aastast.
2008. aastast Advokaadibüroo Eipre &amp; Partnerid partner.
Isiklikku.
Tema isa Eugen Ainla (1945–1994) oli samuti vandeadvokaat.
Verhni Usloni rajoon

Verhni Usloni rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Verhni Uslon.
Rajoonis on 19 külaasundust, kus on kokku 74 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 16 580. 2010. aasta seisuga olid elanikest 65,8% venelased, 24,9% tatarlased ja 6,9% tšuvašid.
Tihange'i tuumaelektrijaam

Tihange'i tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Belgias Huy linnas.
Jaam valmis aastal 1975. Jaamas on kolm reaktorit koguvõimususega 2,985 MW. 
Jaama ekspluateerimisaega on kahel korral pikendatud. Jaamas on leidnud aset mitu ohtlikku tehnilist intsidenti. 
Tuumajaam asub Maasi jõe paremal kaldal.
Advokaadibüroo Eipre &amp; Partnerid

Advokaadibüroo Eipre &amp; Partnerid 2002. aastal asutatud advokaadibüroo. 
Alates 2014. Aastast on Advokaadibüroo Eipre &amp; Partnerid Advokaadibüroo Consensus sõlmitud ühinemislepingu, mille kohaselt ühendavaks ühinguks on OÜ Advokaadibüroo Eipre &amp; Partnerid.
Kamskoje Ustje rajoon

Kamskoje Ustje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Kamskoje Ustje.
Rajoonis on 17 külaasundust, kus on kokku 52 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 15 692. 2010. aasta seisuga olid elanikest 54% tatarlased, 43% venelased ja 2% tšuvašid.
Henry Kallaste

Henry Kallaste (sündinud 21. mail 1961) on Eesti pedagoog ja poliitik. Ta on Vinni-Pajusti Gümnaasiumi direktor. 
Haridus.
Kallaste lõpetas 1978. aastal Johann Köleri nimelise Viljandi 4. Keskkooli ja 1984 Tartu Riikliku Ülikooli füüsiku-füüsikaõpetajana.
Töökohad.
Kallaste on olnud Viljandi 2. Keskkooli füüsikaõpetaja, Tartu Riikliku Ülikooli eksperimentaalfüüsika kateedri insener ning Viljandi noortevangla kasvataja ja direktor.
Lisaks on Kallaste töötanud Vaeküla Kooli (1993–1997), Tapa Vene Gümnaasiumi (1997–2011), Kunda Ühisgümnaasiumi (2011–2013) ja Narva Kreenholmi Gümnaasiumi (18. märts 2014 – 27. mai 2014) direktorina. 
Tapa Vene Gümnaasiumi direktori ametikohalt lahkus Kallaste 2011. aasta juunist vastuolude tõttu Tapa vallavalitsusega, asudes üsna varsti pärast seda tööle Kunda Ühisgümnaasiumi direktorina. 2013. aasta suvel lahkus Kallaste Kunda Ühisgümnaasiumi direktori ametikohalt. Kunda linnapea sõnul võttis Kallaste koolile kohustusi, mille täitmiseks raha polnud. Narva Kreenholmi Gümnaasiumi direktori ametis sai Kallaste olla vaid napilt üle kahe kuu, kui ta vallandati põhjusel, et riigieksamite turvaümbrik polevat nõuetekohaselt suletud olnud, samuti koolile liisitud kohviautomaadi tõttu. Kallaste ise leidis, et vallandamisel olid poliitilised tagamaad.
Ta asus Vinni-Pajusti Gümnaasiumi direktorina tööle 2014. aasta sügisest.
Poliitiline tegevus.
Kallaste kuulub alates 18. märtsist 2014 Eesti Keskerakonda. Aastatel 2006–2009 kuulus ta Eestimaa Rahvaliitu. Ta kandideeris Rahvaliidu nimekirjas 2007. aastal Riigikokku ja 2009. aasta kohalikel valimistel Rakvere linna volikokku ning sai vastavalt 30 ja 6 häält.
Vinni-Pajusti Gümnaasiumi säutsuskandaal.
2016. aasta märtsis sai Kallaste osaliseks Vinni-Pajusti Gümnaasiumi säutsuskandaalis, kui andis käskkirja ühele 12. klassi õpilasele "ebaõpilasliku käitumise" eest, mille põhjuseks viimase kirjutatud säuts Twitteris, kus õpilane oli kooli nimetanud "Vinni-Porno Gümnaasiumiks" seoses eelnevalt koolis lavastatud näidendiga. Ühtlasi nõuti õpilaselt säutsu kustutamist Twitterist. Kallaste põhjendas otsust väitega, et õpilane "läks oma naljaga üle piiri". Hilisemas intervjuus Generaadiole rõhutas Kallaste, et õpilane olevat oma säutsuga kahjustanud kooli mainet ning solvanud näidendi lavastanud õpetajat ja selles osalenud õpilasi. Ühtlasi eitas ta meedias levinud väiteid, et õpilast oli ähvardatud koolist väljaviskamisega ja sunnitud kõigi gümnaasiumiklasside ees vabandust paluma.
Isiklikku.
Kallaste on ema poolt valgevene päritolu. Ta on abielus ja tal on kaks tütart.
Ramon Tremosa

Ramon Tremosa i Balcells (sündinud 30. juunil 1965 Barcelonas) on katalaani rahvusest Hispaania poliitik (Convergència Democràtica de Catalunya). Ta oli aastatel 2009– 2019 Euroopa Parlamendi liige.
Ta lõpetas Barcelona ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 1999 kaitses ta samas ülikoolis majandusteaduste doktori kraadi. Seejärel töötas kuni europarlamenti valimiseni Barcelona ülikoolis majandusteaduskonnas õppejõuna. Lisaks on ta töötanud Kataloonia valitsuses sotsiaalkindlustuse ministeeriumis.
Aastal 2009 valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Europarlamendis kuulus ta Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni.
Drybin

Drybin (poola keeles "Drybin", valgevene-eesti transkriptsioonis Drõbin) on alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Drybini rajooni ja Michiejeŭka külanõukogu halduskeskus. Alev asub Pronja jõe kaldal Mahiloŭ linnast 64 kilomeetri kaugusel, merepinnast 175 meetri kõrgusel.
Haridust annavad keskkool ja laste kunstikool. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Drybinis on toiduainetetööstus. Alevis on ajaloo- ja etnograafiamuuseum. Selle lähistel on paar kiviaegset asulakohta ja üks kurgaan.
Ajalugu.
Drybinit mainitakse esimest korda aastal 1569. Administratiivselt kuulus see Mstsisłavi vojevoodkonda. Aastal 1633 mainis küla oma testamendis Lew Sapieha. valdusse. Uputuse ajal võitsid aastal 1660 küla lähistel Rzeczpospolita väed maale tunginud vene vägesid. Põhjasõja järel olid aastal 1708 külas laagris Vene väed.
Poola jagamisel läks Drybin aastal 1772 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev algselt Valgevene ja hiljem Mogiljovi kubermangu. Aastal 1784 sai asulast Ciechanowieckite mõisa keskus. Toona olid seal veski ja õigeusu kirik. Aastal 1830 rajati sinna viinavabrik. XIX sajandil elas alevis palju kingseppasid, kes lõid oma salakeele «катрушніцкі лемезень». Aastal 1903 asutati seal tuletõrjeühistu. Aastal 1909 olid 40% asula elanikest juudid.
Aastal 1924 hakkas Drybin kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Peagi Drybini rajoon aga kaotati. Teise maailmasõja ajal rajati Drybinisse surmalaager, kus hukkus 2500 inimest. Ametlikult sai Drybinist alev alles aastal 1997, mil Tšornobõli katastroofi tõttu asustati külasse ja selle ümbruskonda ümber hulgaliselt inimesi.
Atnja rajoon

Atnja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Bolšaja Atnja.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 47 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 13 215. 2010. aasta seisuga olid elanikest 98,6% tatarlased ja 0,7% venelased.
Rasna

Rasna (poola keeles "Raśna") on agrolinnake (endine linn ja alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Drybini rajoonis, Rasna külanõukogu halduskeskus. Rasna asub Drybinist 15 kilomeetri kaugusel.
Rasnas on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Agrolinnakeses on puidutööstus. Vaatamisväärsusteks on viinavabrik, katoliku kirik aastast 1818, õigeusu kirik (1887–1891) ja XIX sajandil valminud mõisakompleks. Geograaf Vadzim Žučkieviči arvates on asula nime saanud huulheina (расьлінa) järgi.
Ajalugu.
On avaldatud arvamust, et Rasnat mainiti esimest korda kirjalikult XIV sajandil kui linna, kus ööbisid Ivan Kalita väed, ent see Rasna asus tõenäoliselt siiski Tveri lähistel. 
Rasnat mainitakse kindlamalt aastal 1430, mil see läks Švitrigaila valdusse. Aastast 1499 sai sellest Zasławskite valdus. XVI sajandi alguses oli Rasna linn, mis seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas kuuluma Mstsisłavi vojevoodkonda. See langes korduvalt (1535, 1580, 1654, 1663 ja 1665) rüüsteretkede ohvriks ja nii rajati aastal 1667 selle juurde kindlus. Aastal 1753 finantseerisid Pacid sinna jesuiitide misjonipunkti rajamist, ühtlasi rajati sinna katoliku kirik.
Poola jagamisel läks Rasna aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus sellest sai alev. Seal kuulus alev algselt Valgevene ja hiljem Mogiljovi kubermangu. Aastal 1773 peatati seal jesuiitide tegevus. Pacidele kuuluv linn läks aastal 1848 Jeljaševitšide ja aastast 1870 Spitkovide valdusse. Aastal 1830 ehitati sinna õigeusu kirik, mille juures hakkas tegutsema kool. Aastast 1882 on teada, et Rasnas tegutsesid vesiveski, kruubiveski, õlivabrik, pood ja kõrts. Aastal 1889 oli seal 818 elanikku, neist 616 olid juudid. Aastal 1897 olid alevis õigeusu ja katoliku kirik ning sünagoog, seal tegutses kolm juutide palvemaja. Alevis oli vesiveski, seal töötasid ka kaks kruubivabrikut, mida panid käima hobused. Poode oli toona 39, kõrtse 2. Aastal 1890 rajati sinna viinavabrik. Alevi lähistel oli samanimeline karjamõis, kus asusid telliselööv ja viinavabrik. Rasnat läbis postimaantee, seal asuval postkontoril oli ka telegraafiühendus. Aastaks 1909 oli üks Rasna tänavatest sillutatud.
Aastal 1924 hakkas Rasna kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Peagi Rasna rajoon aga kaotati. Aastal 1925 oli seal 1438 elanikku. 27. septembril 1938 sai Rasnast küla. Aastaks 1985 oli sinna jäänud 651 elanikku. Tšornobõli katastroofi tõttu asustati külasse ja selle ümbruskonda ümber hulgaliselt inimesi, nii et aastal 2001 oli seal 1008 elanikku.
Tiiu Viirand

Tiiu Viirand (sünninimi Tiiu Kaevando; abielus 1963–1969 Tiiu Kangilaski; sündinud 16. juunil 1939 Tallinnas) on eesti toimetaja ja tõlkija.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1958–1963 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas eesti filoloogina.
Aastatel 1963–1965 töötas ta Abja Keskkoolis eesti keele, kirjanduse ning ajalooõpetajana. 1965. aastast on ta olnud kirjastuse Kunst toimetaja.
Isiklikku.
Tema esimene abikaasa oli aastatel 1963–1969 kunstiajaloolane Jaak Kangilaski.
Gabrielius Landsbergis

Gabrielius Landsbergis (sündinud 7. jaanuaril 1982 Vilniuses) on Leedu poliitik. Ta kuulub erakonda Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid. Ta on alates 11. detsembrist 2020 kuni 11. detsembrini 2024 Leedu välisminister. Ta oli 2014–2019 Euroopa Parlamendi liige.
Ta lõpetas aastal 2003 Vilniuse Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo erialal bakalaureusena.
Isiklikku.
Gabrielius Landsbergis on abielus Austėja Landsbergienėga, neil on kaks poega ja kaks tütart. Tema isa Vytautas V. Landsbergis on filmilavastaja, näitleja ja laulja, vanaisa Vytautas Landsbergis on poliitik, pianist ja muusikateadlane.
Aru mõis (Viru-Jaagupi)

Aru mõis (saksa keeles "Arro") oli Rägavere mõisa kõrvalmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Kulina mõis

Kulina mõis (saksa keeles "Kullina") oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1546.
Enne võõrandamist 1919. aastal kuulus ta Arthur von Kirchtenile. Ühekorruseline historitsistlik puidust peahoone on ehitatud 1900. aastal ümber varasemast, tõenäoliselt 19. sajandist pärinevast hoonest. Aastani 1999 tegutses hoones Kulina algkool.
Mõisa häärberis on filmitud Kevad südames sisevõtted ja osa välisvõtetest.
Alates 2014. aastast kuulub Kulina mõis poliitik Anti Poolametsale.
Tudu mõis

Tudu mõis (saksa keeles "Tuddo") oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1739–1744 Ulvi mõisast eraldatud alast., kui mõisaomanik oli Otto Wilhelm Harpe I (1676–1739).
Mõisa peahoone asub Tudu alevikus.
Voore mõis (Viru-Jaagupi)

Voore mõis (saksa keeles "Forel") oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1450.
Mõis kuulus Axel Friedrich Woldemar von Taube'le (1856–1917), Türi V. Taube ja Co puupapi- ja paberivabriku direktorile.
Hardu mõis

Hardu mõis (saksa keeles "Hardo") oli poolmõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1765–1774 Seljaküla mõisast eraldatud alast.
Kirimäe mõis

Kirimäe mõis (saksa keeles "Kirrimäggi") oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Ajalugu.
Mõisast on teateid alates 1569. Kirimäe on juba 1522. aastal eravaldus, mil Jürgen Brakel (kes sai selle Hinrich Maidellilt) müüs ta oma vennale Dierich Brakelile. Rootsi võimu tulekul läks mõis Brakeli käest Pontus De la Gardie kätte ja tema andis Kirimäe, Kuresaare lossifoogtile Johann Wedwesile ja tema naisele Margaretha Brakelile. 1614. aastal oli Kirimäe Michel Engelhardti valduses, 1651. aastal pantis, Catherine von Oerten (sünd Weddes), Eberd (Eberhard) Örteni lesk, Kirimäe ja Konvere mõisad oma väimehele Hinrich Otto Zögele ja 1660. aastal panditi Kirimäe mõisa ja Nihka küla, kindralmajor Fabian Aderkasele (surn. 1683). Kindralmajor Fabian Aderkasepärijatevahelise kokkuleppega sai tema poeg Otto Reinhold von Aderkas Tagavere mõisa ja surnud tütre Anna Sophia lapsed ehk Gustav Friedrich von Buxhoewedeni lapsed said Kirimäe mõisa.
1735. aastal müüs Fabian Wilhelm von Bistram Kirimäe mõisa oma sugulasele Gustav Adolf Heinrich von Gersdorffile, kus müüs 1739. aastal Kirimäe mõisa adjunkt Otto Fabian von Zögele. 1750. aastal valdas mõisa, meeskohtunik Anton Friedrich Wrangell, 1757. aastal Maria Juliana von Wrangell (sünd Grotenhjelm) 1774. aastal Joachim Friedrich von Wrangell, 1782. aastal ostis mõisa meeskohtunikuproua Louisa Elisabeth von Bistram (sünd Budberg). 1809. aastast oli mõisa pärusmõisnik, kreisikohtinik Johann Gottlieb von Maydell i (surn. 1849), kelle pärija oli tema poeg Ferdinand Moritz Rudolf von Maydell, kellele kinnitati Kirimäe ja Konvere mõisad. Ferdinand Moritz Rudolfi (surn. 1885) pärijad 1886. aastal olid tema lesk Ebba von Maydell (sünd krahvinna Stenbock) ja lapsed Konrad Gottlieb Ludwig Alexis von Maydell, Emilie Cäcilie Kitty Bertha von Maydel ja Lucy Therese Eva von Maydellid, kellelt pärandavara jagamise lepinguga omandas Kirimäe ja Konvere mõisad 1886. aastal parun Konrad von Maydell.
1906. aastal ostis Kirimäe, Roosna ja Konvere mõisad, Pihkva kubermangu Opotška kodanik Nikolai Vainis, 1910. aastal oksjonil Doni Agraarpank ja 1912. aastal Vitebski kubermangu, Ljutsino maakonna talupoeg Pjotr Lebedev.
Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
Tänapäev.
2003. aastal müüs Taebla vallavolikogu Kirimäe mõisa otsustuskorras 40 000 krooni eest Eesti endisele (1995–1999) suursaadikule Moskvas, põllumajandusministri nõunik Mart Helmele, kellele kuulus juba naabruses Suure-Lähtru mõis.
Niibi mõis

Niibi mõis (saksa keeles "Niby") oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Roosna mõis (Lääne-Nigula)

Roosna mõis (saksa keeles "Rosenhof") oli Kirimäe mõisa kõrvalmõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Saunja mõis (Lääne-Nigula)

Saunja mõis (saksa keeles "Saunja") oli poolmõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1816 Salajõe mõisast eraldatud alast.
Seljaküla mõis

Seljaküla mõis (saksa keeles "Sellenküll") oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Vidruka mõis

Vidruka mõis (saksa keeles "Widdruck") oli Tagavere mõisa kõrvalmõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1760 Palivere mõisast eraldatud alast.
Jõgisoo mõis (Kullamaa)

Jõgisoo mõis (saksa keeles "Joeggis") oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1680 Päri mõisast eraldatud alast.
Kohatu mõis (Kullamaa)

Kohatu mõis (saksa keeles "Kohhat") oli eramõis, mis asus Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1726–1733 Vaikna mõisast eraldatud alast. Kuid nimekuju "Kohhat" on esmamainitud alles 1798. Mõis oli Kullamaa, Kohatu küla Märjamaa kihelkonnas.
1920. aastatel tekkis mõisa maadele asundus, mis pärast 1940. aastaid liideti Kohatu külaga.
Kullamaa kihelkonnas asus Kütke mõis, mis oli Kohatu kõrvalmõis. Kütke mõis asub tänapäeval samuti Kohatu külas.
Maidla mõis (Kullamaa)

Maidla mõis, varem Mäemõisa mõis (saksa keeles "Tockumbeck") oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Ajalugu.
Mõis rajati 1631.
Mõisa nimest.
Praegune nimi on tulenenud Maydelli suguvõsa järgi, kellele valdus kuulus aastatel 1594−1801. Saksakeelse nimekuju "Tockumbeck" aluseks on arvatavasti vana eesti kohanimi "Tokunmäki". XVIII sajandi alguseni tunti mõisa eesti keeles Mäemõisa nime all ("Mäe mois").
Ohtla mõis

Ohtla mõis (saksa keeles "Ochtel") oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1591. aastal. Ohtla oli endine Haapsalu linnuselääni küla. 
1553. aastast oli küla Haapsalu toomhärrast skolastiku Finckenow elatismaa. 1585. aastast kuulus Haapsalu toomkirikule. 14. augustil 1590 läänistas Rootsi kuningas Johan III Feodor Baranoffile suurusega 1,25 adramaad, millele see järgmisel aastal rajas mõisa. Feodor ise ja ta pojad Johan ja Gerd langesid lahingus. Ohtla läks 1631. aastal Rootsi kuninga Gustav Adolfi kinnitusega, Feodor Baranoffi väimees Christopher von Nyen/Nyn/Nyienile (1603–1684) meeslääniks.
1669. aastal läks mõis tagasi krahv De la Gardie valdusse ja ta liitis selle Martna kihelkonnaga. Magnus Gabriel de la Gardie müüs Ohtla mõisa Karl IX loaga Stockholmi kodanikule Johan Scheurmannile. 
Mõisahoonetest on alles esinduslik kivist karjakastell, paar muud kõrvalhoonet ja väike puidust kahekorruseline aidahoone.
Tolli mõis

Tolli mõis (saksa keeles "Pargenthal, Parjenthal") oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõisast on teateid alates 1512. Tolli, Teenuse ja teised külad kuulusid Lievenitele, Fahrensbachidele, mõis Helmhold Schwarthoffile, Saare-Lääne piiskopkonna Läänemaa stiftifoogt Wolmar Treydenile ja tema poegadele Johann ja Reinhold Treidenile. Rootsi valitsusajal 1563. aastal mõisa konfiskeeris Rootsi riik ja läänistati 1570. aastal Sten Flemingile ja Olof Angermannile ning 1578. aastal läänistati palgavõla katteks rittmeister Moritz Wrangelile.
1590. aastal tagastati kogu mõis Rootsi riigi poolt Johann Treydenile ja pärast tema surma läks mõis tema õele Alheitile (Ahle), kelle abikaasa oli Reinhold von Lieven (1549–1629), kellele ka 1614. aasta pärandiga mõis läks. Reinholdi testamendiga läks mõis tema vanemale pojale Jürgen Lievenile (1580–1659). Jürgen Lieven (surn. 1659), pärandi jagamise lepinguga omandas nn vana mõisa Jürgen Lieveni tütre Anna Sophia mees Saaremaa maanõunik, viitsekuberner oberst Christian von Toll (1607–1675). 1680. aasta Christiani von Tolli (surn. 1675) pärandi jagamise lepinguga omandas mõisa tema poeg Carl Gustav von Toll.
1706. aastal müüs Carl Gustav, Christiani p von Toll mõisa, oma kälimees assessor Hermann, Johan Hermann Wineckeri p von Lagerstiernale ning järgnevalt müüs 1718. aastal Hermann Lagerstierna (surn. 1707) lesk Martha Beata von Stackelberg mõisa väimehele Peer Anton, Tage Knutseni p Güldenstubbele, kes pantis 1719. aastal mõisa major Carl Johann, Heinrichi p Huenele, kes ostis 1721. aastal mõisa päriseks. 1731. aastal loovutas järglasteta Carl Johann von Huene mõisa juba eluajal oma vennapojale leitnant Carl Friedrich, Berend Johanni p Huenele, kes 1733. aastal vahetas Tolli mõisa Adila mõisa vastu Hageri kihelkonnas, Karl Gustav, Karl Friedrichi p von Lilienfeldiga. 
Karl Gustav, Karl Friedrichi p von Lilienfeldi (surn. 1738) pärija oli 1745. aastast tema lesk Sophia Gertrude Rosenkron ja lapsed, kelle omavahelisel kokkuleppel omandas Tolli mõisa poeg Magnus Christopher von Lilienfeld. Magnus Christopher von Lilienfeld müüs 1775. aastal mõisa kapten Hermann Johann von Benckendorffile (1751–1800), kes aga 1778. aastal müüs mõisa Joachim Friedrich von Rosenile (1732–1795), Rosenite suguvõsast.
1778. aastal vahetas Joachim Friedrich von Rosen, Tolli mõisa Otto Christian Engelbrecht von Stackebergiga Pudivere mõisa vastu Simuna kihelkonnas. Stackelbergide suguvõsast, Otto Christian Engelbrecht von Stackelbergi (1735–1792) pärija 1802. aastal oli tema poeg Gottschalck Wilhelm von Stackelberg (1769–1815) ning tema surma (1815) järel omandas mõisa Friedrich von Stackelberg (1783–1846), kelle surma (1846) järel päris mõisa 1849. aastal Karl Friedrich Heinrich von Stackelberg (1825–1899).
1900. aastal omandas Tolli mõisa eluaegse valduse õiguse, tõelise salanõuniku Karl Friedrich Heinrich von Stackelbergi (surn. 1899) testamendi alusel, tema kasutütar Marie, Wilhelmi tütar Sivers (sündinud von Poppen). 
1905. aasta detsembrirahutuste ajal pandi Tolli mõis põlema.
Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
Ubasalu mõis

Ubasalu mõis (saksa keeles "Neu-Parmel") oli poolmõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 18. sajandi alguses Liivi mõisast eraldatud alast.
Vaikna mõis

Vaikna mõis (saksa keeles "Waikna") oli Koluvere mõisa kõrvalmõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Tammiku mõis (Jõhvi)

Tammiku mõis (saksa keeles "Eichenhain") oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1800 Jõhvi mõisast eraldatud alast.
Mõis hävis 19. märtsil 1943 puhkenud tulekahjus.
Kaarma mõis (Kaarma)

Kaarma mõis (saksa keeles "Karmelhof") oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 16. sajandil.
Oru mõis (Lääne-Nigula)

Oru mõis (saksa keeles "Orrenhof") oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1817 Uugla mõisast eraldatud alast.
Haljala kirikumõis

Haljala kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Haljall") oli kirikumõis Haljala kihelkonnas Virumaal.
Halliste kirikumõis

Halliste kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Hallist") oli kirikumõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.
Lechi lahing

Lechi lahinguks nimetatakse kolme sündmust.
Almetjevski rajoon

Almetjevski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Almetjevski linn.
Rajoonis 1 linn ja 35 külaasundust, kus on kokku 98 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 204 101. 2010. aasta seisuga olid elanikest 55,2% tatarlased, 37,1% venelased, 2,8% tšuvašid ja 1,4% mordvalased.
Mäeküla-Varmassaare vald

Mäeküla-Varmassaare vald (saksa keeles "Mehheküll") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti see 1892 Alliku vallaga.
Valla alal asus Mäeküla ja Varmassaare mõis.
Saba rajoon

Saba rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Bogatõje Sabõ.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 31 255. 2010. aasta seisuga olid elanikest 95,4% tatarlased ja 3,2% venelased.
Türi kirikuvald

Türi kirikuvald (saksa keeles "Pastorat Turgel") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1869–1892 ja seejärel liideti see 1892 Särevere vallaga.
Vald moodustati 1869, kui Türi-Alliku ja Türi kirikuvald (saksa keeles "Allenküll mit Pastorat Turgel") muudeti 1869 Türi-Alliku vallaks ja Türi kirikuvallaks.
Valla alal asus Türi kirikumõis.
Naissaare vald

Naissaare vald (saksa keeles "Nargön") oli vald Harjumaal Keila kihelkonnas Naissaarel. Vald eksisteeris 1866–1914 ja seejärel liideti see 1. mail 1914 Harku vallaga. 1914 viidi Naissaare elanikkond mandrile, sest saarele hakati ehitama merekindlust (vaata Peeter Suure merekindlus).
Valla alal asus Naissaare mõis.
Suffolki lambatõug

Suffolki lambatõug ("Suffolk sheep") on tumedapealine lihalambatõug, mis pärineb Inglismaalt. Suffolki lambatõug kuulub tõugude klassifikatsiooni järgi isatõugu ja tihti nimetatakse neid nn dauni tõuks ("Down Breed"). Suffolki lambad on väga vastupidavad loomad, seega saab neid kasvatada igasugustes tingimustes, nii tasasel maal kui ka mägedes. 
Suffolki tõug pärineb 19. sajandi alguses sautdauni ("Southdown") jäärade ja sarvilise norfolki ("Norfolk Horned") tõugu uttede ristamisest. 
Suffolki lambad on suured ja heade lihavormidega. Jäärad kaaluvad üle 110 kg, uted 80–110 kg. Uttede villa peenus on tavaliselt 30–36 µm, pikkus 7–8 cm, villatoodang 2,5–3 kg. 
Suurbritannias kasutatakse ristamisel enim suffolki tõugu isasloomi, sest nad annavad järglastele edasi häid lihavorme. Suffolki lambatõug on üks põhilisi isastõuge maailmas, kus eesmärgiks on noorlambaliha ehk talleliha tootmine. Suffolki lambad on üsna viljakad ja ristandtalled on suure kasvukiirusega. Lihatalledel on suur tailiha sisaldus, seega lihakehad on kõrge kvaliteediga. 
Eestis alustati suffolki lammaste kasvatamist 2001. aastal, kui Eestisse toodi kolm suffolki jäära ning 2002. aastal kolme farmi 40 utte ja 5 jäära. 2011. aasta andmete põhjal oli Suffolki jäärasid ja jäärtallesid Eestis kokku 158, mis moodustab 1,53% Eestis kasvatavatest jäärtallede ja jäärade koguarvust.
Muna (toiduaine)

Muna on hinnatud ja laialt kasutatud toiduaine.
Tavaliselt mõistetakse muna all viljastamata kodukana muna, kuid toiduks tarvitatakse ka hane-, pardi- ja vutimune ning eksootilisematest lindudest jaanalinnu mune.
Muna koosneb kaitsvast munakoorest, ovalbumiini ([[munavalge]) ja [[munakollane|munakollasest]], mis on ümbritsetud mitme õhukese membraaniga. Munades on palju [[Valgud|proteiini]] ja [[B4-vitamiin|B4-vitamiin]]i, mistõttu on see heade dieetiliste väärtustega.
Kasutusalad.
[[Pilt:Ostrich, Emu, Duck Eggs.JPG|pisi|[[Jaanalind|Jaanalinnu]], [[emu]] ja [[Kodupart|pardimunad]]
Kanamune kasutatakse paljudes roogades, ka mitmetes küpsetistes. Levinumad valmistamisviisid on praadimine, keetmine ja marineerimine. Mune saab süüa ka toorelt, kuigi seda ei soovitata [[salmonelloos]]iohu tõttu. Pardi- ja hanemune ja ka väiksemate liikide (näiteks vuti) mune kasutatakse lääneriikides [[gurmeetoit]]udes. Suur osa Aasiast (näiteks [[Hiina]] ja [[Vietnam]]) kasutab mune igapäevatoiduks. Suurte lindude mune kasutatakse haruldaste toitude valmistamisel. [[Inglismaa]]l ja [[Skandinaavia]] maades, eriti [[Norra]]s, on [[kajakas|kajakamunad]] delikatesstoit.
Munatoodang maailmas.
2017. aastal toodeti maailmas kokku 1416,7 miljardit muna.
1980. aastatel toodeti Eestis üle 500 mln muna. 1990. aastatel tootmise maht langes järsult ja oli 250–300 mln tk aastas. 2000. aastatel toodeti Eestis aastas umbes 200 mln muna. 2019. aastal langes tootmise maht 145 mln tk.
Munatoodang Eestis
Välislingid.
[[Kategooria:Toiduained]]
Sinilõpuseline päikeseahven

Sinilõpuseline päikeseahven ("Lepomis macrochirus") on ahvenaliste seltsi kuuluv Põhja-Ameerika mageveekogudes elav röövkala.
Ta võib kasvada 41 cm pikkuseks ja kaaluda kuni 2,15 kg. Eluiga vabas looduses on 4–6 aastat, vangistuses võib elada 11-aastaseks.
Tema iseloomulik tunnus on tumesinine kõrvakujuline lõpuskaane väljakasv.
Sinilõpuseline päikeseahven on maitsva lihaga ja populaarne sportkalastajate seas.
Tšistopoli rajoon

Tšistopoli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Tšistopoli linn.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 78 790.
2010. aasta seisuga olid elanikest 59,6% tatarlased, 34% venelased ja 4,9% tšuvašid.
Krndija

Krndija on mäestik, mis asub Horvaatias Slavoonias. Halduslikult jääb see Virovitica-Podravina, Osijeki-Baranja ja Požega-Slavoonia maakonda. Loodusgeograafiliselt jääb Krndija Papukist ida poole, olles selle jätkuks. Krndija asub Orahovicest ja Našicast lõuna pool, aga Požegast ja Kutjevost põhja pool.
Geograafiline asend.
Krndija läänepiiriks on Papukis asuva Češljakovački visi nimelise mäe ja mäestikus endas asuva Kapovaci-nimelise tipu vaheline mäekuru. Kutjevo ja Orahovice vaheline tee jagab mäestiku kaheks osaks, läbides Kapovaci ja Petrov vrhi vahelise oru ning möödudes 620 meetri kõrgusest Međe mäest. Mäestiku idapiiri on raske määratleda, kuna see läheb aeglaselt üle Đakovo ja Vinkovci ümbruse tasandikeks. Kagus eraldab seda Dilj mäestikust Londžica jõgi.
Kõrgeim tipp.
Krndija kõrgeim tipp on Kapovac (790 m). Mägi on nagu ülesjäänud mägismaagi metsaga kaetud ja selle tipus on teletorn, mis paistab sealt kaugele. Mõningatel kaartidel kannab see nime Kapavac, kuid turismikaartidel on see kõigil Kapovaci nime kandmas. Osijeki-Baranja maakonda jäävad mäestiku kõrguselt teine tipp Petrov vrh (kõrgus 701 meetrit) ja selle läheduses olev metsane Međe.
Mäestikust iseenesest.
Krndija moodustab koos Papuki ja Psunj mäestikega Slavoonia mägismaa vanima osa, olles ka ühtlasi vanimate kivimitega piirkonnaks terves Horvaatias. Krndija kivimid on tekkinud väga erinevatel geoloogilistel ajastutel, aga kõige levinumad on seal ligi 300 miljonit aastat tagasi tekkinud moondekivimid. 
482 meetrit kõrgel Lončarski visi mäel esineb ka vulkaanilisi kivimeid – trahhüandesiiti (latiiti) ja andesiiti. Sealne trahhüandesiit on tekkinud seoses sünklinaalse kurrutusega, mil sealsetesse settekihtidesse tekkis murrang. Sealsed vulkaanilised kivimid tekkisid vee all.
Ööbimispaigad.
Turistidele on mäestikus mitu ööbimispaika – 220 meetri kõrgusel Tivanovo mägionn, 155 meetri kõrgusel Boroviki mägionn, 400 meetri kõrgusel Šaševo mägionn, 552 meetri kõrgusel Mlaka mägionn ja 238 meetri kõrgusel Srednjaki telkimispaik.
Nimest.
Nime "Krndija" päritolu kohta on mitmeid teooriaid. Üks on see, et see on seotud kreeka sõna χορδή (ise ilma üldtuntud etimoloogiaga) tähenduses "kahe piirkonna vaheline piir". Teine on see, mis pärineb indoeuroopa juurtest (*) kerist, tähendab "lõigata", selles mõttes, "kui te lõikad puid."
Nils Ferlin

Nils Johan Einar Ferlin (11. detsember 1898 Karlstad – 21. oktoober 1961 Stockholm) oli rootsi luuletaja ja näitleja.
1908. aastal siirdus perekond Ferlin Filipstadi, kus Nilsi isa asutas oma ajalehe. Karlstadis oli Ferlini isa töötanud nädalalehes Nya Wermlands-Tidningen ja seega oli tal ajakirjanduse vallas kogemusi. Isa suri aga järgmisel aastal ja perekond pidi kolima oma mugavast elukeskkonnast tööstusrajooni, et poeg saaks lõpetada haridustee. Kooli lõputunnistuse sai Ferlin juba 16-aastaselt.
Nils Ferlinil oli ka põgus näitlejakarjäär. 17-aastaselt tegi ta kaasa Oscar Wilde'i "Salomés" ja hiljem jätkas näitlemist ühes rändteatrikompaniis.
Ferlini satiiriline klounilike võllanaljadega looming ründab võimumehi, tõusikuid ja ameerikalikku elulaadi. Kuigi paljud tema luuletused on melanhoolsed, pole need siiski ilma huumorita. Paljud neist on seatud ka muusikale ja on muutunud muusikatööstuse kaudu populaarseteks lauludeks. Ferlini eluajal müüdi tema luulekogusid üle 300 000 eksemplari.
Rootsis on Ferlinile püstitatud mitu ausammast, üks on Filipstadis, teine Karlstadis ja kolmas Stockholmis.
Nils Ferlini luulet on inglise keelde tõlkinud Martin S. Allwood, Fred Lane, Thord Fredenholm ja Roger Hinchliffe ning eesti keelde Arno Vihalemm (1911–1991).
Drybini rajoon

Drybini rajoon on 2. järgu haldusüksus Valgevenes Mahiloŭ oblastis. Rajooni pindala on 767 km². 2015. aasta seisuga elas seal 10 480 inimest. 
Rajoon moodustati 17. juulil 1924. aastal, ent aastal 1931 see likvideeriti. Rajoon loodi taas 29. detsembril 1989, mil piirkonda asus Tšornobõli katastroofi tõttu massiliselt elama Krasnapołle rajoonist lahkuma sunnitud inimesi. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Černieŭka, Karoŭčyna, Michiejeŭka, Piervamajski ja Rasna külanõukogu.
Rajoonikeskuseks on Drybin. Teisi asulaid: Rasna
Rajooni suurimad jõed on Pronja ja selle lisajõed Vierbaŭka, Basja ning Rasta. Rajooni territoorium asub keskmiselt 190-170 meetri kõrgusel. Rajooni põhjaosa jääb Smolenski-Moskva kõrgustikule. Kõrgeim koht (226 meetrit) jääb Jeśkaŭka külasse Michiejeŭka külanõukogus, madalaim koht asub Pronja orus (147 meetrit).
2009. aasta seisuga olid elanikest 92,83% valgevenelased, 5,68% venelased ja 1,49% oli teistest rahvustest. 72,77% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 26,73% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 42,79% elanikke, vene keelt aga 56,96%.
Ookeaniplaneet

Ookeaniplaneet ehk veemaailm on hüpoteetiline eksoplaneedi tüüp, mille pind on tervenisti kaetud veega. Teadaolevatest planeetidest on tõenäoliselt veemaailm Päikesesüsteemi-väline planeet Gliese 1214 b.
Teke.
2003. aastal pakkusid astrofüüsikud Marc Kucher ning Alan Léger välja teooria, kuidas ookeaniplaneedid sünnivad. See on järgmine: planetaarsed taevakehad, mis tekivad tähesüsteemi äärealadel, koosnevad algfaasis massi järgi suures plaanis pooleldi veejääst ning pooleldi kivist. Päikesesüsteemi tekke simulatsioonid on näidanud, et üldiselt planeedid liiguvad tekkimise käigus Päikesele lähemale või sellest kaugemale. Seega on võimalik, et jäine planeet liigub orbiidile, kus jää sulab vedelasse olekusse ning planeet muutub ookeaniplaneediks.
Struktuur.
Kui planeet on tähele piisavalt lähedal, võib sealne vesi ületada keemistemperatuuri ning muutuda ülekriitiliseks fluidumiks. Isegi jahedamatel ookeaniplaneetidel võib atmosfäär olla tunduvat tihedam kui Maal ning koosneda suures osas veeaurust. See põhjustaks planeedil tugevat kasvuhooneefekti.
Väiksematel ookeaniplaneetidel oleks hõredam atmosfäär ning nõrgem gravitatsioon kui suurtel. Seetõttu auruks vesi seal tunduvalt kergemini kui suuremates veemaailmades.
Väiksematel planeetidel võiksid nõrgema gravitatsiooni tõttu teoreetiliselt esineda kõrgemad lained kui suurematel.
Kultuuriline mõju.
Ookeaniplaneetidel toimub tegevus mitmes ulmeteoses, näiteks:
Romaanid.
Stanisław Lemi "Solaris" (1961) ja selle põhjal valminud filmid;
Maarja mõis

Maarja mõisa all võidakse mõelda:
Lumi (kosmeetika)

Lumi on looduskosmeetika sari, mida toodab Tartu Ülikooli iduettevõte, Märt Miljani ja Helen Hirve loodud biotehnoloogiafirma Perfect Cosmetics OÜ.
Suurem osa Lumi sarja toodetest põhineb kanepiseemneõlil, mittenarkootilise tööstuskanepi kasvatamiseks Eestis on loodud sõsarfirma OÜ Perfect Plant. Ettevõte keskendub tõhusatele teaduspõhistele toodetele, mis koosnevad eelkõige looduslikest komponentidest ja on tervisele ohutud. Vältimaks allergiaprobleeme, ei sisalda Lumi näonahale mõeldud tooted ka looduslikke eeterlikke õlisid. Lumi sarja on tunnustanud Eesti Allergialiit. Võimalusel kasutatakse ökosertifikaatidega tooraineid, mis on toodetud tehisväetiste ja taimekaitsevahenditeta. Sarja kuuluvad hooldusvahendid näole, kehale ja kätele, samuti eri nahatüüpidele.
Perfect Cosmetics alustas tootmist 2013. aastal Tartus Tiigi tänaval asuvas Tartu Biotehnoloogia Pargis. Nüüdseks on tootmine üle viidud Läänemaale Uuglasse, kus renoveeritud mõisatallis asuvad tootmisruumid, teraapiatuba ja labor ning talli ümber on põllud ravimtaimede kasvatamiseks. Tootearenduses tehakse koostööd Tartu Ülikooli ja Tallinna Tehnikaülikooliga. Tooteid eksporditakse siiani peamiselt Saksamaale, selleks on firmat käendanud riiklik sihtasutus Kredex. Ettevõtet on toetanud ka Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus. 
Lumi tootesarja tooteid hakati müüma 2013. aasta oktoobris, nüüdseks toimub müük peamiselt e-poe ja kosmeetikapoodide kaudu. Perfect Cosmeticsist on saanud üks Eesti juhtivaid looduskosmeetika tootjaid.