Provints (Itaalia)

Provints ("provincia") on Itaalias maakonna ("regione") ja valla ("comune") vahel asuv keskastme haldusüksus (2. järgu haldusüksus).
Ülevaade.
Provints koosneb mitmest vallast ning tavaliselt moodustavad mitu provintsi maakonna. Ainsaks erandiks on Aosta oru provints, mis on ühtaegu nii provintsi kui maakonna staatuses.
Kolme peamise ülesandena on provintsidele delegeeritud:
2016. aasta detsembri seisuga oli Itaalias kokku 93 provintsi ja 14 suurlinnapiirkonda.
Iga provintsi eesotsas on president, keda abistavad seadusandlik organ, milleks on provintsi nõukogu, ja täitevorgan, milleks on provintsi valitsus. President ja nõukogu liikmed valitakse korraga, provintsis alaliselt elavate kodanike poolt. Valitud presidendi (vajab esimeses või teises hääletusvoorus absoluutset häälteenamust) koalitsioon saavutab nõukogus kolm viiendikku kohtadest. Valitsuse istungit juhatab president, kes määrab ametisse nõukogu teised liikmed (itaalia keeles: "assessori").
Lõuna-Tirol ja Trentino on autonoomsed provintsid ning erinevalt kõigist teistest provintsidest on neil maakonnaga (itaalia keeles "regione") samasugune seadusandlik võim; need provintsid ei ole allutatud maakonnale, mille koostises nad on, nimelt Trentino-Alto Adige/Südtiroli maakonnale.
Ajalugu.
Itaalia kuningriik.
Itaalia kuningriigi loomisel 1861. aastal oli Itaalias 59 provintsi. Riigi territoorium oli sel ajal väiksem – kuningriigi koosseisu ei kuulunud Veneto, Friuli-Venezia Giulia, Trentino-Alto Adige ja Lazio maakonnad.
Pärast Kolmandat iseseisvussõda liideti 1866. aastal Veneto, Friuli ja Mantova maa-alad. Lisandus 9 provintsi – Belluno, Mantova, Padova, Rovigo, Treviso, Veneetsia, Verona, Vicenza ja Udine, mis kõik olid eelnevalt olnud Austria keisririigi koosseisus. Lõpuks, pärast Rooma ja selle provintsi ühendamist 1870. aastal, tõusis provintside arv 69-le.
Pärast Esimest maailmasõda ühendati riigiga uued territooriumid. Trento provints loodi 1920. aastal. La Spezia, Trieste ja Ionio provintsid loodi 1923. aastal. 1924. aastal loodi uued provintsid – "Fiume", "Pola" ja "Zara", mis viis provintside koguarvu Itaalias 76ni.
Maailmasõdadevaheline aeg.
1927. aastal leidis aset üldine provintside ümberkorraldamine. Loodi 17 uut provintsi (Aosta, Vercelli, Varese, Savona, Bolzano, Gorizia, Pistoia, Pescara, Rieti, Terni, Viterbo, Frosinone, Brindisi, Matera, Ragusa, Castrogiovanni, Nuoro) ning likvideeriti Caserta provints.
Littoria provints (Latina) loodi 1934. ja Asti provints 1935. aastal.
Pärast Teist maailmasõda.
1945. aastal, pärast sõda, muudeti "Aosta" provintsi nimetus "Valle d'Aosta" provintsiks ja "Littoria" provints "Latina" provintsiks; loodi uus, Caserta provints.
10. veebruaril 1947 allkirjastatud Pariisi rahulepingutega kaotas Itaalia "Istria", "Carnaro" ja "Dalmazia" provintsid ning osa Trieste ja Gorizia provintsidest.
Lisaks okupeerisid ameerika ja inglise väed Trieste provintsi.
Itaalia Vabariigis oli sünnihetkel seega 91 provintsi.
1951. aastal nimetati "Ionio" provints ümber "Taranto" provintsiks ja 1954. aastal tagastati Itaaliale Trieste provints.
Lähiajalugu.
Pordenone provints loodi 1968., Isernia provints 1970. ja Oristano provints 1974. aastal.
1992. aastal loodi kokku 8 provintsi – Verbano-Cusio-Ossola, Biella, Lecco, Lodi, Rimini, Prato, Crotone ja Vibo Valentia, Forlì nimetati ümber Forlì-Cesena provintsiks.
Sardiinias asutati 2001. aastal neli uut provintsi, mis hakkasid toimima 2005. aastal – Olbia-Tempio, Ogliastra, Medio Campidano (likvideeriti 2016. aastal) ja Carbonia-Iglesias (likvideeriti 2016. aastal); 2004. aastal loodi Itaalias veel 3 provintsi – Monza ja Brianza, Fermo ja Barletta-Andria-Trani.
2016. aasta lõpu seisuga oli Itaalias kokku 107 provintsi ja suurlinnapiirkonda.