tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Järvajõe vald

Järvajõe vald (saksa keeles "Jerwajöggi") oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Järvajõe vald Koigi vallaga.
Valla alal asus Järvajõe mõis.
Gene Wilder

Gene Wilder (õieti Jerome Silberman; 11. juuni 1933 Milwaukee, Wisconsin – 29. august 2016 Stamford, Connecticut) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja, filmilavastaja, stsenarist ja filmiprodutsent, kes sai tuntuks eelkõige koomiliste rollidega.
Wilder alustas näitlejateed teatrinäitlejana. 1960. aastatel hakkas näitlema ka filmides ja teles. Tema tuntumad osatäitmised on filmides "Bonnie ja Clyde" ("Bonnie and Clyde"; 1967), "Willy Wonka ja šokolaadivabrik" (nimiroll, "Willy Wonka &amp; the Chocolate Factory"; 1971), "Mida soovid seksist teada" ("Everything You Always Wanted to Know About Sex* (*But Were Afraid to Ask)"; 1972), "Leegitsevad sadulad" ("Blazing Saddles"; 1974), "Noor Frankenstein" ("Young Frankenstein"; 1974) ja "The Adventure of Sherlock Holmes' Smarter Brother" (1975). Neljas filmis mängis ta koos koomik Richard Pryoriga, milleks on "Hõbesähvatus" ("Silver Streak"; 1976), "Kanapead vanglas" ("Stir Crazy"; 1980), "Ei kuule, ei näe" ("See No Evil, Hear No Evil"; 1989) ja "Teine sina" ("Another You"; 1991).
Wilder oli mitme sellise filmi režissöör ja stsenarist, kus ise ka näitlejana mängis, sh "Naine punases" ("The Woman in Red"; 1984).
Wilder võitis 2003. aastal Emmy auhinna. Karjääri jooksul oli ta nomineeritud ka kahele Oscarile.
Wilder sündis vene-juudi peres. Ta oli aastatel 1946–1989 abielus näitleja Gilda Radneriga, kes suri aga vähki. Seejärel hakkas Wilder tegelema vähiennetuskampaaniaga. 1991. aastal abiellus ta Karen Boyeriga, kellega oli abielus kuni oma surmani.
2005. aastal ilmusid Wilderi memuaarid "Kiss Me Like a Stranger" ja 2007. aastal esikromaan "My French Whore".
Wilder suri 2016. aastal 83-aastaselt Alzheimeri tõve tüsistustesse.
Sinimäed (film)

"Sinimäed" on 2006. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on Raimo Jõerand. Filmi tootis Ruut.
Film räägib 1944. aasta Sinimägede lahingust.
Anatoli Petuhhov

Anatoli Petuhhov (vepsa keeles Anatolii Petuhov; 2. november 1934 Võtegra rajoon – 30. august 2016 Vologda) oli vepsa kirjanik ja ajakirjanik. Ta kirjutas vepsa ja vene keeles.
Ta lõpetas aastal 1953 Belozerskis pedagoogilise kooli ja Leningradi Kõrgema Parteikooli ajakirjanikuna.
Elliot Giles

Elliot Giles (sündinud 26. mail 1994) on Suurbritannia kergejõustiklane (800 m jooksja). 
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta 800 meetri jooksus pronksmedali. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 800 meetri jooksus oma eeljooksus ajaga 1.47,88 seitsmenda koha ega pääsenud poolfinaali.
Isiklikud rekordid.
Välitingimustes:
Sisetingimustes:
Natalija Prõštšepa

Natalija Prõštšepa (ukraina keeles Наталія Олександрівна Прищепа, sündinud 11. septembril 1994) on Ukraina kergejõustiklane (800 m ja 1500 m jooksja). 
2013. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Rietis võitis ta 1500 meetri jooksus esikoha ajaga 4.18,51.
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis sai ta 1500 meetri jooksus ajaga 4.08,89 finaalis kümnenda koha.
2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta 1500 meetri jooksus ajaga 4.06,29 pronksmedali.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis tuli ta 800 meetri jooksus ajaga 1.59,70 Euroopa meistriks.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiro sai ta 800 meetri jooksus esimeses poolfinaalis ajaga 1.59,95 neljanda koha ega pääsenud finaali. Finaali oleks viinud aeg 1.58,87.
A&amp;A

A&amp;A (variantpealkiri "A ja A") oli 1998–2011 ilmunud Eesti infotehnoloogia ajakiri. Ajakirja andis välja Tallinna Tehnikaülikool. Ajakirja peatoimetaja oli Paul Leis.
Ajakiri ilmus 1998–2009 kuus korda aastas ja 2010–2011 neli korda aastas.
Ajakirja illustraator oli kunstnik Hugo Hiibus. 
Ajakirja eelkäija oli 1987–1997 ilmunud ajakiri Arvutustehnika ja Andmetöötlus.
Sotsiaaldemokraat (SDE ajaleht)

Sotsiaaldemokraat on aastast 2004 ilmuv Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (SDE) ajaleht. Ajakirja annab välja Sotsiaaldemokraatlik Erakond. Ajalehe eelkäija oli ajaleht Rahva Hääl (1998–2004) ja nendevahelist järjepidevust näitab ka numeratsiooni jätkumine.
Ajaleht ilmub üks kord kuus.
Verebja sild

Verebja sild (vene Веребьинский мост) on raudteesild üle Verebja jääraku ja Verebja jõe Verebje küla lähedal Malaja Višera rajoonis Novgorodi oblastis. 
Puitsild.
 
Esialgne sild rajati Peterburi–Moskva raudteele insener Dmitri Žuravski projekti järgi. Üheksaavaline sild avati 1851. aastal ja oli silletega 9×49,7 m. Silla tarindus koosnes raudtõmbidega puitfermidest, mis toetusid puittugedele, mis omakorda toetusid kivist laotud sammastele. Silla kõrgus veepinnast fermide alla oli 53 m. 
Verebja puitsild oli tollal (1851) kõrgeim ja pikim raudteesild Tsaari-Venemaal.
Pärast raudtee asukoha muutmist 1881. aastal jäi sild unarusse.
Verebja silla rajamine oli Venemaal tähtis sündmus, mida tõendab bareljeef Peterburis 1859. aastal püstitatud Nikolai I ausambal. Bareljeef kannab allkirja "Keiser avamas Verebja silda Peterburi–Moskva raudteel 1851. aastal".
Verebja tõusu ümber viiv tee.
Kui alates 1868. aastast hakati Venemaa raudteedel puitsildu ümber ehitama metallsildadeks, otsustati Verebja silla rekonstrueerimise asemel rajada Verebja jäärakust üleminek teise kohta. Silla projekteeris insener Nikolai Beleljubski.
Uus üleminek rajati Verebja jääraku ja jõe ületamiseks sobivamasse kohta, umbes viis kilomeetrit allavoolu. Sellega pikenes raudtee umbes 10 km võrra. Kõrgete tugede püstitamise asemel rajati 43 meetri kõrgune teetamm kivist laotud kuuemeetrise läbimõõduga truubiga jõevoolu läbilaskmiseks. 
Verbja tõusu ümber viiv tee (möödaviik) avati 1881. aastal. Seoses tee muutusega ehitati ka uued raudteejaamad Verebje ja Oksotši. 
Pärast uue raudteesilla avamist (2001) suleti Verebja tõusu ümber viiv tee koos raudteejaamadega.
Uus raudteesild.
1990. aastate lõpus võeti vastu otsus Verebja raudteelõigu õgvendamiseks. 2001. aastal, vähem kui 9 kuuga, ehitati uus raudteesild kõrgetel tugedel. Endine ümber tõusu viiv teelõik suleti.
Uue kaheteelise raudteesilla üldpikkus on 536 m, üheksaavalise silla silded on 55 m. Täisseinalise terassilla kõrgus veepinnast sillakandurite alla on 53 m. Sillasambad (ristlõikega 2,8×8,8 m) on monoliitsest raudbetoonist.
Ehitas Balti ehituskompanii, töötati ööpäev läbi.
Joseph Strauss (insener)

Joseph Baermann Strauss (9. jaanuar 1870 Cincinnati – 16. mai 1938 Los Angeles) oli USA ehitusinsener.
Ta täiustas märkimisväärselt tõstesilla konstruktsiooni.
Strauss oli 19. aprillil 1937 valminud Kuldvärava silla peainsener.
Eesti Kalandus

Eesti Kalandus oli 1990–1992 ilmunud Eesti Kalandusliidu ajakiri. Ajakirja andis välja Eesti Kalandusliit; 1990 andis ajakirja välja Eesti Kalurite Liit.
Ajakiri ilmus üks kord kuus.
Ajakirja eelkäija oli 1933–1936 ilmunud ajakiri Kalandus ja selle ajakirja numeratsiooni jätkas 1936–1940 ja 1944 ilmunud ajakiri Eesti Kalandus. 1941 ilmus ajakiri Nõukogude Eesti Kalandus.
Dmitri Žuravski

 
Dmitri Ivanovitš Žuravski (vene Дмитрий Иванович Журавский; 17. detsember (vkj) / 29. detsember 1821 Štšigrõ maakond, Kurski kubermang – 18. november (vkj) / 30. november 1891 Peterburi) oli vene mehaanikateadlane ja insener. 
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1838. aastal Nižõni füüsika-matemaatikalütseumi ja astus Peterburi teedeinseneride korpuse instituuti, kus tema õppejõud oli Mõhhailo Ostrogradskõi. 1842. aastal lõpetas Žuravski instituudi kiitusega. 
Töökäik.
Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Nikolai raudtee ehitusele. Seal tegeles ta sildade ehitamise ja projekteerimisega. Tema projekti järgi ehitatud sildadest on tuntuim Verebja sild. 
Aastatel 1871–1876 võttis ta osa Maria veesüsteemi rekonstrueerimisest ning juhtis Uus-Laadoga kanali, Peterburi merekanali ja Liepāja sadama projekteerimist.
Teadustegevus ja inseneritöid.
Tema teadustegevus on seotud ehitusmehaanika, tugevusõpetuse ja sillaehituse valdkondadega. Ta andis põikpainde täieliku lahendi (Žuravski valem) ja lõi mitmevõrguliste puitsõrestike arvutamise meetodi. 
1840. aastate teisel poolel täiustas ta William Howe' leiutatud sõrestikku, seetõttu nimetati Venemaal sellist sõrestikutüüpi ka Howe'-Žuravski fermiks. Tema suurim töö oligi kogemusliku Howe’ süsteemi tarinduse läbiarvutamine, sellele teoreetilise põhja loomine ja selle ratsionaliseerimine. Ta tegeles sellega kümmekond aastat, tööd kroonis Demidovi auhind 1855. aastal. 
Aastatel 1857–1858 asendati Peterburi Peeter-Pauli katedraali tornikiivri tarindis puit metalliga. Insenerina oli seal kaastegev ka Žuravski, kelle pakutud lahenduse järgi ehitati tornikiiver 10,5 m võrra pikemaks. 
On arvatud, et 1860. aastatel, kui Rudolf von Bernhard kavandas Tallinna Kaarli kiriku laetarindit, võis ta selle küsimustes konsulteerida temaga koos Peterburi teedeinseneride instituudis töötava Žuravskiga.
Žuravski hüpotees.
Tugevusõpetuses leiab tihti rakendust Žuravski hüpotees, mille kohaselt lõikepinged laotuvad pikilõike laiuses ühtlaselt. See hüpotees võimaldab oluliselt hõlpsamalt kirjeldada lõikepingeid varda ristlõikes. Žuravskit peetakse esimeseks, kes määras lõikepingeid mõnes ristlõikes.
Raudteesild Volga raudteejaama juures

Raudteesild Volga raudteejaama juures (vene Железнодорожный мост у станции Волга) on sild üle Volga jõe Volga asula juures Jaroslavli oblastis. 
Volga asula on Volga külaasunduse keskus Nekouzi rajoonis ja asub Rõbinski veehoidla (Volga jõgi) kaldal.
Sild on neljaavaline raudbetoonist kaarsild alumise sõiduteega.
Silla üldpikkus on 496 m, sillete skeem 4×124 m.
Silla rajamine 19. sajandi teisel poolel.
Rõbinski–Bologoje raudtee ehituse käigus rajati aastatel 1869–1871 raudteesild üle Volga jõe Volga asula juures. See oli teine raudteesild üle Volga jõe Tveri puitsilla järel. 
Sild oli mitmeavaline (ava silletega 105 m) metallist jätkuvtala-sõrestiksild.
Seoses Rõbinski hüdrosõlme rajamisega 1930. aastate teisel poolel silla sildeehitis eemaldati.
Kaarsild (1938).
Vana silla asukohas mõni meeter allavoolu olemasolevatest sillasammastest ehitati 1938. aastal NKVD süsteemi kuuluva Volgostroi jõududega neljaavaline raudbetoonist kaarsild (avadega 124 m).
Keskmised kaks ava on laevatatavad. 
Aastatel 2002–2004 sild remonditi.
Aasta Raamat

OÜ Aasta Raamat on Tallinnas tegutsev kirjastus. See on asutatud 2002. aastal.
Kirjastus avaldab Eesti kultuuriga seotud tähtsaid raamatuid, näiteks Tartu Ülikooli, Tallinna Tehnikaülikooli, Eesti mõne olulise sündmusega seotud raamatuid. Kirjastus annab välja ka kaht raamatusarja: "Ralliaasta/Autosport" ja "Tartu Ülikooli rektorid". Firma juht on Indrek Ilomets.
Aastavakk

"Aastavakk" on aastast 1992 igal aastal ilmuv Eesti maarahva teatmik-kalender, mida annab välja Kirilille Kirjastus. 
Raamatu vastutav väljaandja on Ülo Russak.
2000 ilmus ka eriväljaanne "Euroteave põllumehele".
Kaunase rajoon

Kaunase rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Kaunase maakonna aladel.
Rajooni pindala on 1496 km². 2014. aasta seisuga elas seal 87 168 inimest.
Rajoon moodustati 1955. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1976. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Akademija, Alšėnai, Babtai, Batniava, Čekiškė, Domeikava, Kačerginė, Karmėlava, Kulautuva, Lapėse, Linksmakalnise, Neveronysi, Raudondvarise, Ringaudai, Rokai, Samylai, Zapyškise, Taurakiemise, Užliedžiai ja Vandžiogala vald, Garliava maavald ning Vilkija maavald. Eraldi haldusüksused moodustavad veel Ežerėlise, Garliava ja Vilkija linnad.
Halduskeskus on Kaunase linn, mis aga rajooni koosseisu ei kuulu. Tähtsamad asulad on Ežerėlise, Garliava ja Vilkija linnad ning Akademija, Babtai, Čekiškė, Kačerginė, Karmėlava, Kulautuva, Lapėse, Vandžiogala ja Zapyškise alevid. Rajoonis asub ka Leedu rahvarohkeim mittelinnaline asula - Domeikava küla. 2011. aasta seisuga olid elanikest 96,29% leedulased, 1,82% venelased, 0,4% poolakad, 0,19% ukrainlased, 0,11% valgevenelased, 0,07% sakslased, 0,05% mustlased ja 1,07% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on Nemunas ja selle lisajõed Neris, Nevėžis, Jiesia ning Dubysa. Osaliselt jääb rajooni Kaunase veehoidla. Rajooni territoorium jääb osaliselt Kaunase veehoidla regionaalpargi territooriumile, osaliselt aga Panemunė regionaalparki.
Kaunase rajooni läbib Via Baltica.
Manzikerti lahing

Manzikerti lahing oli lahing 26. augustil 1071 Ida-Rooma keisririigi ja ühendatud seldžukkide vahel; lahing leidis aset Manzikerti linna lähedal (tänapäeva Malazgirt Muşi provintsis Türgi vabariigis).
Ida-Rooma kindel kaotus ja Romanos IV Diogenese vangilangemine mängisid tähtsat rolli Bütsantsi mõjuvõimu nõrgenemises Anatoolias ja Armeenias, sellest sai alguse ka Anatoolia järkjärguline türgistumine.
Tagajärjed.
1075. aastal vallutas Süleyman bin Kutalmış Izmiti ja Izniki linnad. Kaks aastat hiljem kuulutas ta end iseseisva Seldžukkide riigi sultaniks ja tegi Iznikist pealinna. Aastaks 1081 olid Rumi seldžukid vallutanud peaaegu kogu Anatoolia – Armeeniast kuni Bitüüniani – ning asutasid oma pealinna Nikaias, vähem kui 100 km kaugusel Konstantinoopolist.
Kammeri vald

Kammeri vald (saksa keeles "Duckershof") oli vald Tartumaal Kambja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kammeri vald Kodijärve vallaga.
Valla alal asus Kammeri mõis.
Kandle vald

Kandle vald (saksa keeles "Kandel") oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kandle vald Maria vallaga.
Valla alal asus Kandle mõis.
Karaski vald

Karaski vald (saksa keeles "Karrasky") oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Karaski vald Krootuse vallaga.
Valla alal asus Krootuse ja Musti mõis.
Karuse-Tuudi vald

Karuse-Tuudi vald (saksa keeles Karusen-Tuttomäggi) oli vald Läänemaal Karuse kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1870 ja siis eraldusid Karuse kirikuvald ja Tuudi vald eraldi valdadeks.
Valla alal asus Karuse kirikumõis ja Tuudi mõis.
Kastna vald

Kastna vald (saksa keeles "Kastna") oli vald Pärnumaal Tõstamaa kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kastna vald Tõstamaa vallaga.
Valla alal asus Kastna mõis.
Keava vald

Keava vald (saksa keeles "Kedenpäh") oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Keava vald Kehtna vallaga.
Valla alal asus Keava mõis.
Muti järv

Muti järv on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Muksi külas.
Järv asub Sakala kõrgustiku keskosas 98 m kõrgusel merepinnast. Järve pindala on 6,9 ha, pikkus 430 m, laius 180 m ja kaldajoone pikkus 1,154 km. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järve lõunatipust voolab välja Longi oja, mis umbes 2,5 km lõunas suubub Mäeküla järve.
Limnoloogilise tüübi järgi on järv kalgiveeline eutroofne ehk kalgiveeline rohketoiteline järv. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Muti järv kuulub Muti maastikukaitseala koosseisu.
Keskküla vald

Keskküla vald (saksa keeles "Gross-Kesküll") oli vald Läänemaal Kirbla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Keskküla vald Kasari vallaga.
Valla alal asus Keskküla mõis.
Kihlevere vald

Kihlevere vald (saksa keeles "Kichlefer") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kihlevere vald Aaspere vallaga.
Valla alal asus Kihlevere mõis.
Kiideva vald

Kiideva vald (saksa keeles "Kiwidepäh") oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kiideva vald Sinalepa vallaga.
Valla alal asus Kiideva mõis.
Kirimäe-Konvere vald

Kirimäe-Konvere vald (saksa keeles "Kirrimeggi-Konfer") oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kirimäe-Konvere vald Taebla vallaga.
Valla alal asus Kirimäe ja Konvere mõis.
Kirna vald

Kirna vald (saksa keeles "Kirna") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vallamaja asus Kirna külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Kirna mõis ja Paide kirikumõis.
22. 06/15. 09 1915. aastal nimetati Kirna vald troonipärija auks ümber Aleksei vallaks. 5./28. 04. 1917 uuesti ümber nimetatud Kirna vallaks.
1939. aasta vallareformiga vald jagati ja selle osadest moodustati: a) Anna, Mäo, Esna, Väätsa, Kirna ja Kuksema valla aladest Paide vald; b) Särevere, Alliku ja Kirna valla aladest Särevere vald; c) Väätsa, Vahastu ja Kirna valla aladest Väätsa vald.
Kohatu vald

Kohatu vald (saksa keeles "Kohhat") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kohatu vald Sipa vallaga.
Valla alal asus Kohatu mõis.
Koluvere vald

Koluvere vald (ka Kolovere vald; saksa keeles "Lohde-Schloss") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas, mis eksisteeris 1866–1930.
Kolovere ja Kalju vallavalitsus kasutasid ühist, 1895. aastal valminud vallamaja Maidla külas (praegu Ullimulla talu).
1. aprillil 1930 ühines Koluvere vald Kalju vallaga ning moodustus Kolovere-Kalju vald. Kaks valda ühendati kohtu- ja siseministri 1930. aasta 11. märtsi otsusega, millele eelnes Lääne maavolikogu otsus 21. detsembril 1929.
Valla alal asusid teiste seas Koluvere ja Kullamaa mõis.
Konju vald

Konju vald (saksa keeles "Raustfer") oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Konju vald Voka vallaga.
Valla alal asus Konju mõis.
Punatulilane

Punatulilane on üks kolmest tulilaste sugukonda kuuluvast liigist Eestis ja kogu Euroopas. Nimetuse on ta saanud silmapaistva punase värvuse järgi. Punatulilast peetakse majanduslikult kasulikuks putukaks, kuna muuhulgas toituvad tema vastsed ka kooreüraskitest.
Kirjeldus.
Valmikud toituvad õietolmust ja lehetäiliste mesikastest. Punatulilasi võib kohata kevadel ja suve alguses hekkides ja metsaservade taimestikus. Tal on kommensialistlikud suhted ämblikulaadsete klassi kuuluvate ebaskorpionilistega ("Pseudoscorpiones"), kes kasutavad tulilasi transpordivahendina. Täiskasvanud punatulilane on 15–20 mm pikkune, punaste kattetiibade ja rindmikuga, jalad, pea ja tundlad on mustad. Sarnaneb stepitulilasega ("Pyrochroa serraticornis"), kellel on aga punane pea ja ribitulilasega ("Schizotus pectinicornis"), kes on väiksem, pruunikama värvusega ja kellel on pronotumi tagaosas must laik. Emaseid ja isaseid isendeid saab eristada tundlate järgi, mis emastel on saagjad, isastel aga kamjad.
Vastsed on oranžika värvusega ja lamendunud kehaga. Nende areng kestab 2–3 aastat, nad on karnivoorid, toitudes teistest putukatest, ning elavad lahtise puukoore all või kõdunevas puidus.
Koonu vald

Koonu vald (saksa keeles "Kono") oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Koonu vald Vao vallaga.
Valla alal asus Koonu mõis.
Krabi vald

Krabi vald (saksa keeles "Schönangern") oli vald Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Vallamaja asus Krabi külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Krabi mõis.
1939. aasta vallareformiga moodustati Rõuge, Viitina, Krabi, Nursi ja Haanja valla aladest Rõuge vald, Vana-Roosa ning Krabi valla aladest moodustati aga Varstu vald.
Thompson Clarke

Thompson M. Clarke (27. märts 1928 Cleveland – 29. märts 2012 Berkeley) oli USA filosoof. 
Ta sai doktorikraadi Harvardi ülikoolist 1962 ning oli hiljem Berkeleys asuva California ülikooli professor.
Tõe hetked

"Tõe hetked" (rootsikeelse originaalpealkirjaga "Sanna ögonblick") on 1998. aasta Rootsi-Taani-Soome koostöös valminud mängufilm. 
Filmi režissöörid on Anders Wahlgren ja Lena Koppel. Filmi tootsid Sandrew Film AB, Sveriges Television AB ja mitu muud filmiettevõtet.
Osa filmivõtetest tehti Tallinnas endisaegses KGB arhiivis.
Filmis osaleb mitu eesti näitlejat, nende seas Tõnu Kark, Ada Lundver, Aarne Üksküla.
Eesti Kirjanike Muuseumite Ühing

Eesti Kirjanike Muuseumite Ühing (lühend EKMÜ) on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab Eesti kirjanike muuseumite töötajaid ja teisi sellega seonduvaid või huvituvaid isikuid. EKMÜ kontor asub Harku vallas Suurupi külas. 
EKMÜ põhikirja järgi on selle ülesannete seas "Eesti kirjanike pärandi väärtustamine, hoidmine ning sellele laiema ühiskondliku kõlapinna leidmine; Eesti kirjanduse, kirjanike ja kultuuriajaloo propageerimine ja edendamine Eestis".
EKMÜga on seotud järgmiste muuseumite töötajad:
Sakala kalender

Sakala kalender on aastast 1990 Põltsamaal (varem Viljandis) ilmuv jätkväljaanne, mida annab välja loominguline kollektiiv Sakala Kalender (juht Heiki Raudla). Väljaanne ilmub üks kord aastas ja on alates 2002. aasta kalendrist saadaval digitaalarhiivis DIGAR.
Kalendris on muu hulgas kohaloolist materjali ajaloolise Sakala piirkonna kohta.
Accumoli

Accumoli on vald ("comune") Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis. Valla keskus on Accumoli.
Accumoli kõrgus merepinnast on keskmiselt 855 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 7,63 inimest ruutkilomeetri kohta.
Accumoli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Amatrice, Arquata del Tronto (AP), Cittareale, Norcia (PG), Valle Castellana (TE)
Haldusjaotus.
Accumoli halduspiirides on peale keskuse ka järgmised osavallad ("frazioni"): Cassino, Cesaventre, Colleposta, Collespada, Fonte del Campo, Grisciano, Illica, Libertino, Macchia, Mole, Poggio Casoli, Poggio d'Api, Roccasalli, San Giovanni, Terracino, Tino, Villanova.
Ajalugu.
XII sajandil rajatud Accumoli oli alul normannide, hiljem Napoli kuningriigi võimu all.
2016. aasta Kesk-Itaalia maavärin.
Accumoli asub kõrge seismilise aktiivsusega alal. Piirkond sai tugevaid kahjustusi 2016. aasta augustis Kesk-Itaaliat tabanud maavärinas, mille epitsenter asus Accumoli läheduses.
Vello Saage etluskonkurss

Vello Saage etluskonkurss (ka "Vello Saage luulekonkurss") on aastast 1993 Tartus toimuv etlemise võistlus (konkurss). 
Konkurss on nimetatud eesti pedagoogi Vello Saage järgi. Konkurssi korraldavad ja auhindu annavad välja Vello Saage sihtkapital, Tartu Forseliuse Kool ja Soome Instituut.
Metsanurga (Koeru kihelkond)

Metsanurga oli küla Järvamaal. Küla jääb tänapäeval Norra küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Koeru kihelkonda. Metsanurga küla moodustati 1930. aastatel metsataludest. Küla kaotati 1977, mil see liideti Norra külaga.
Mõhku

Mõhku on paikkond (varem küla) Harju maakonnas Harku vallas Kütke küla alal. Kihelkondlikult kuulus küla Keila kihelkonda. 
1939 on Mõhkut mainitud külana. Mõhku talust on teateid 1844.
Naha (Mõniste)

Naha oli küla Võrumaal Hargla kihelkonnas Mõniste mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Karisöödi küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Karisöödi külaga. Tänapäevase haldusjaotuse järgi on Naha Eesti kõige lõunapoolsem koht.
Nahal olevast talust on teateid 1684. Naha talupoega on mainitud 1706 (Naha Andres).
Nahkanuia

Nahkanuia oli küla Järvamaal Koeru kihelkonnas Preedi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Rõhu küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rõhu külaga.
1712 on mainitud nime Nackaneÿ, 1716 Naccano, 1726 Nachkanuja.
Padula (Sargvere)

Padula on paikkond (varem küla) Järva maakonnas Paide linnas Sargvere küla alal. Kihelkondlikult kuulus küla Peetri kihelkonda. Padulat on küla staatuses mainitud viimast korda 1945.
Padula-nimelisest kohast on teateid 1589 (Paddoll).
Kesk- ja varauusajal kuulus Padula küla Prandi vakuse koosseisu.
Artšid

Artšid on Põhja-Kaukaasia kaguosa asustav rahvas. Nad räägivad Kagu-Dagestani keelte hulka kuuluvat artši keelt.
Artšid elavad Artšibi külanõukogus. Nende elupaik asub kõrgel mäenõlvadel (u 2 km ü.m.p), Kara Koisu valglas Suur-Kaukasuse Kõrvalahelikus. Lisaks Artšibile, mis on vanem küla, asustavad artšid veel seitset küla. Tütarkülade elanikud on seotud emakülaga hooajaliste talgutööde kaudu. Varem elati püsivalt ainult Artšibis, kuid alates 1930. aastatest on hakatud aasta läbi elama ka endistes karjatamisega seotud ajutistes asulates. 
Elutingimused mägises piirkonnas on rasked. Vegetatsiooniperiood lõpeb varakult, ilmad on ka suveajal tuulised ja niisked. Loodusolud sobivad karjakasvatuseks, leidub nii vett kui ka rohumaid. Metsi ümbruskonnas ei ole. Artšide naabriteks samas orus on avaarid, kes elavad allavoolu külades. Rutulid elavad lõunas, teisel pool mägesid. Lakid elavad artšidest kirdes ja idas.
Artšide külad moodustavad ühtse omavalitsuse. Artšibi (Artši) külanõukogu asub Dagestanis Tšaroda rajoonis. Artšide asuala läheduses asub mitu avaari küla. Alates 1960. aastast, kui artšid said autotee kaudu ühenduse Tsuribiga, on varasem peamine ühendustee, mägirada laki asulasse Kumuhhi, kaotanud oma tähtsuse.
Kassett '90

"Kassett '90" (ka "Luulekassett '90") on kogumik neljast luulekogust, mis ilmus kirjastuse Eesti Raamat väljaandes 1990. Kassetis debüteerisid viis autorit:
Kujundas Aare Haug.
Pumpėnai vald

Pumpėnai vald (leedu keeles "Pumpėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 120 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2504 inimest. Valla keskus on Pumpėnai alev (aastal 2011 oli seal 855 elanikku). Vallamaja asub aadressil Ąžuolyno g. 5, vallavanem on Regina Rapkevičienė. Teine alev vallas on Krikliniai (aastal 2011 oli seal 228 elanikku).
Lisaks küladele on vallas Pumpėnai huutor (aastal 2011 oli seal 8 elanikku).
Quacquarelli Symonds

Quacquarelli Symonds (QS) on hariduse ja välisõpingute edendamisele keskendunud Suurbritannia ettevõte. Ettevõtte rajas 1990. aastal Nunzio Quacquarelli. 2020. aastate alguses oli ettevõtte palgal enam kui 250 töötajat.
QS tegutseb üle maailma ning on esindatud kontoritega, mis asuvad: – London (peakorter Hampsteadis Põhja-Londonis); – New York, Boston ja Washington, Ameerika Ühendriigid; – Pariis, Prantsusmaa; – Singapur; – Stuttgart, Saksamaa; – Sydney, Austraalia; – Shanghai, Hiina; – Johannesburg, Lõuna-Aafrika Vabariik; – Alicante, Hispaania.
QS osutab teenuseid üliõpilastele, kõrgkooli lõpetanutele ja akadeemilise kraadi taotlejatele.
Quacquarelli Symonds annab igal aastal välja ülevaadet QS World University Rankings (QS maailma ülikoolide edetabel), alates 2004. aastast koostöös THE-ga, alates 2010. aastast iseseisvalt. 2016. aasta septembris üllitatav väljaanne on kolmeteistkümnes.
Hessen-Nassau

Hessen-Nassau provints (saksa: "Provinz Hessen-Nassau") oli Preisi kuningriigi provints aastatel 1868–1918, seejärel Preisimaa Vaba Riigi provints aastani 1944.
Hessen-Nassau loodi 1866. aasta Austria-Preisi sõja tulemusena, kui ühendati varem sõltumatud Hessen-Kassel, Nassau hertsogkond, Vabalinn Frankfurt, alasid saadi Baieri kuningriigilt ja Hesseni suurhertsogkonnalt (Hessen-Darmstadt; sealhulgas osa endisest Hessen-Homburgi maakrahvkonnast). Nendest piirkondadest moodustati aastal 1868 Hessen-Nassau provints pealinnaga Kasselis ja jaotati kaheks halduspiirkonnaks: Kassel ja Wiesbaden.
1. aprillil 1929 sai pärast rahvahääletust Hessen-Nassau osaks Waldeck-Pyrmonti Vaba Riik ja sai Kasseli halduspiirkonna osaks. 
Aastal 1935 kaotas natsivalitsus ("de facto") kõik osariigid, nii oli provintsidel vähe tähtsust. Aastal 1944 jaotati Hessen-Nassau Kuurhesseni (pealinn Kasselis) ja Nassau (pealinn Wiesbadenis) provintsideks. Aastal 1945, pärast Teise maailmasõja lõppu, need kaks provintsi ühendati ja koos Hessen-Darmstadtiga moodustasid nad äsjaloodud Hesseni liidumaa põhja- ja lääneosa. Osa Nassaust läks Rheinland-Pfalzi liidumaa koosseisu. 
"Oberpräsident"'id.
"Oberpräsident" ('ülempresident') oli Preisi provintsi juht, kuningas nimetas ta ametisse Preisi siseministri soovitusel. "Oberpräsident" valitses provintsi Preisi valitsuse poolt nimetatud provintsinõukogu abil.
Ametitunnused.
Hessen-Nassau lipp on identne Hollandi omale. Hollandi kuninglik perekond pärineb Nassau hertsogkonnast.
Vapp jaguneb kolme ossa, iga osa kujutab üksuse vappi, mis moodustavad Hessen-Nassau:
William Howe (insener)

William Howe (12. mai 1803 Spencer, Massachusetts – 9. september 1852) oli USA ehitusinsener ja sillaehitaja. 
Ta sündis saeveski omaniku perekonnas. Varakult omandus puusepa ja ehitaja oskused. Ta lõpetas Leichesteri Akadeemia. Töötas ehitusettevõtjana, ehitas elumaju ja kirikuid. 
Hiljem ehitas ta sildu. Asutas firma Howe Bridge Works. 1840. aastal ehitas ta raudteesilla üle Connecticuti jõe Springfieldis Massachusettsis. Silla kavandi koostas ta ise. See oli sild, kus uuenduslikult kasutati segatarindust: puitsõrestik, millele lisati metalltõmbid. Samal aastal patenteeris ta oma leiutise Howe' sõrestiku ("Howe truss") nime all. 1846. aastal täiustas ta oma fermi konstruktsiooni ja patenteeris ka selle. 
Ta suri 1852. aasta septembris tõllaga toimunud avariis saadud vigastusse. 
Isiklikku.
Tema vennad Elias Howe ja Tyler Howe olid leiutajad.
Kuurhesseni provints

Kuurhesseni provints (saksa: "Provinz Kurhessen") oli Preisimaa provints Natsi-Saksamaal aastatel 1944 ja 1945.
Kuigi kõik Weimari vabariigi aegsed liidumaad, sealhulgas Preisimaa, olid "de facto" kaotatud aastal 1933, jaotas natsivalitsus Preisimaa Hessen-Nassau provintsi 1. aprillil 1944 ametlikult kaheks provintsiks: Kuurhessen ja Nassau provints. 
Nimi Kuurhessen tuli endiselt Hessen-Kasseli kuurvürstkonnalt (1803–1866), mille pärast Austria-Preisi sõda annekteeris Preisimaa, et see moodustaks osa Hessen-Nassau provintsist.
Pärast teise maailmasõja lõppu langes Kuurhessen Ameerika tsooni. Provints kaotati USA okupatsioonivõimude poolt 19. septembril 1945 ja see moodustas osa Suur-Hesseni haldustsoonist. Aasta pärast muudeti Suur-Hessen tänapäevaseks Hesseni liidumaaks.
Pušalotase vald

Pušalotase vald (leedu keeles "Pušaloto seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.
Valla pindala on 142 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1805 inimest. Valla keskus on Pušalotase alev (aastal 2011 oli seal 692 elanikku). Vallamaja asub aadressil Joniškėlio g. 16, vallavanem on Paulyna Stravinskienė. 
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.
Kudruküla vald

Kudruküla vald (saksa keeles "Kutterküll") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kudruküla vald Peetri vallaga.
Valla alal asus Kudruküla mõis.
Kuijõe vald

Kuijõe vald (saksa keeles "Kuijöggi") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kuijõe vald Piirsalu vallaga.
Valla alal asus Kuijõe mõis.
Kukevere vald

Kukevere vald (saksa keeles "Kuckofer") oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kukevere vald Käravete vallaga.
Valla alal asus Kukevere mõis.
Kunda vald

Kunda vald (saksa keeles "Kunda") oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kunda vald ja Malla vald ning moodustati Kunda-Malla vald.
Valla alal asus Kunda mõis.
Kurtna-Kirdalu vald

Kurtna-Kirdalu vald (saksa keeles "Kurtna und Kirdal") oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kurtna-Kirdalu vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Kurtna koos Kirdalu mõisaga.
Tulilased

Tulilased on mardikaliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub ligikaudu 200 liiki. Eestis ja kogu Euroopas leidub vaid kolm liiki. Sugukonnas on 30 perekonda, mis on jaotatud 5 alamsugukonda. Ladinakeelne nimetus "Pyrochroidae" tuleb kreekakeelsetest sõnadest "pyros" ('tuli') ja "chroma" ('värv').
Kirjeldus.
Täiskasvanud tulilased ongi enamasti musta ja (tuli)punase värvusega. Valmikute suurus varieerub 4–20 millimeetri vahel, nende pea on silmade tagant tugevalt kitsenenud, moodustades kaela. Tundlad on emastel kujult niitjad kuni kamjad ja isastel saagjad kuni sulgjad. Vastsed on suuremad (9–35 mm), kollaka värvusega ja nende tagakeha on nähtavalt üheksaks segmendiks jaotunud. Tagakeha lõpeb ogalaadsete jätketega (pseudourujätked ehk "urogomphi" või "corniculi").
Vastsed arenevad jahedas, niiskes keskkonnas kõdunevate puude koore all ning mullas või kõdunevas taimmaterjalis. Toituda võivad nad lagunevast puitmaterjalist ja seal leiduvatest seentest, kuid ka teistest putukatest. Esineb kannibalismi, kui ühes kohas on koos väga suur hulk vastseid. Valmikuid leidub pigem kuivematas paikades, nagu põõsad ja lilleõied ja kivide või surnud taimestiku all. Osade perekondade isaseid ("Schizotus", "Neopyrochroa", "Anisotria", "Pedilus") meelitab ligi inimestele mürgine ja ärritav aine kantaridiin – seda eritavad putukad (näiteks hispaania kärbes või teised villimardiklased). Isased lakuvad villimardikate pealt kantaridiini, mis muudab nad emaste jaoks atraktiivsemaks. Aine satub seemnevedelikuga emase kehasse ja tänu sellele on arenevate järglaste munad kaetud kantaridiiniga, mis kaitseb neid ärasöömise eest.
Käblaküla vald

Käblaküla vald (saksa keeles "Kebbeldorf") oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Käblaküla vald Sinalepa vallaga.
Valla alal asus Käblaküla mõis.
Käblamõisa vald

Käblamõisa vald (saksa keeles "Kebbelhof") oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Käblamõisa vald Sinalepa vallaga.
Valla alal asus Käblamõisa mõis.
Kähri vald

Kähri vald (saksa keeles "Heimadra") oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas. Vallamaja asus Tännassilma külas.
Vald eksisteeris 1866–1934.
Võru Maavolikogu otsusega 28./29. oktoobrist 1932 (prot. nr. 1 p. 2) Kioma ja Kähri vald ühendati ning Kähri vald iseseisva omavalitsuse üksusena likvideeriti ja kõigi oma asutistega ning ühendati Kioma vallaga. 
Valla alal asus Kähri mõis.
Kärsa vald

Kärsa vald (saksa keeles "Kersel") oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kärsa vald Vao vallaga.
Valla alal asus Kärsa mõis.
Kõima vald

Kõima vald (saksa keeles "Kaima") oli vald Pärnumaal Mihkli kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1899 ja siis liideti Kõima vald Koonga vallaga.
Valla alal asus Kõima mõis ja Mihkli kirikumõis.
Kükita vald

Kükita vald (saksa keeles "Kikkita") oli vald Tartumaal Torma kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kükita vald Mustvee vallaga.
Valla alal asus Kükita mõis.
Laanemetsa vald

Laanemetsa vald (saksa keeles "Lannemetz") oli vald Võrumaal Hargla kihelkonnas ja Valga maakonnas. Vallamaja asus Koikkülas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
1921. aastal arvati Laanemetsa vald Valga maakonna koosseisu.
Valla alal asus teiste seas Laanemetsa ja Koikküla mõis.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Laanemetsa valla Juuta küla, Lepa asunduse ja Lutsu nr. 30 ja 31, Eomõisa, Ohsul, Juta, Kunagu, Uiometsa, Mahlamäe, Oisu-Poola, Simsoni nr. 19-b, Lepingu ja Nõmme nr. 7-a talude maa-aladest; senise Kaagjärve valla maa-alast; senise Tõlliste valla maa-aladest; senise Karula valla maa-aladest; senise Sooru valla maa-aladest Kaagjärve vald.
Senise Laanemetsa valla maa-alast, välja arvatud Juuta küla, Lepa asunduse ja Lutsu nr. 30 ja 31, Eomõisa, Ohsul, Juta, Kunagu, Uiometsa, Mahlamäe, Oisu-Poola, Simsoni nr. 19-b, Lepingu ja Nõmme nr. 7-a talude maa-aladest; senise Taheva valla maa-alast Taheva vald.
Lagedi vald

Lagedi vald (saksa keeles "Laakt") oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Lagedi vald Rae vallaga.
Valla alal asus Lagedi mõis.
Laiküla vald

Laiküla vald (saksa keeles "Layküll") oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Laiküla vald Rõude vallaga.
Valla alal asus Laiküla mõis.
Lammasküla vald

Lammasküla vald (saksa keeles "Lammasküll") oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893, seejärel see Vao vallaga.
Valla alal asus Lammasküla mõis.
Leetse-Pallaste vald

Leetse-Pallaste vald (saksa keeles "Leetz und Pallas") oli vald Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Leetse-Pallaste vald Padise vallaga.
Valla alal asus Leetse ja Pallaste mõis.
Leevre vald

Leevre vald (saksa keeles "Lewer") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Leevre vald Koluvere vallaga.
Valla alal asus Leevre mõis.
Lohu vald

Lohu vald (saksa keeles "Loal") oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Lohu vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Lohu mõis.
Søren Pind

Søren Pind (sündinud 20. novembril 1969 Herningis) on Taani jurist ja poliitik (Venstre). Ta oli 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 Taani justiitsminister.
Ta lõpetas aastal 1997 Kopenhaageni Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1999–2005 töötas ta Kopenhaageni Ülikoolis, spetsialiseerudes riigiõigusele.
Ta oli 23. veebruarist 2010 kuni 3. oktoobrini 2011 Taani arengukoostöö minister, lisaks oli ta 8. märtsist 2011 kuni 3. oktoobrini 2011 Taani pagulaste, immigrantide ja integratsiooni minister (Lars Løkke Rasmusseni I valitsuses). 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 oli ta Taani justiitsminister (Lars Løkke Rasmusseni II valitsuses)
Abramtsevo

Abramtsevo [abr'amtsevo] (vene keeles Абрамцево) on küla (село) Venemaal Moskva oblastis Sergijev Possadi rajooni Hotkovo linnaasunduses. Geograafilised koordinaadid on 56°13′ N, 37° 58′ E. Küla on tuntud Abramtsevo muuseum-kaitseala järgi. 
Külas oli Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 209 elanikku.
Kuni 2004. aastani oli Abramtsevo suvitusasula staatuses.
Abramtsevos on Radoneži raudteepeatus ja Abramtsevo raudteepeatus. Muuseum-kaitseala on 1 km kaugusel Abramtsevo peatusest. 
Ajalugu.
Küla on teada 17. sajandist.
Aastal 1843 ostis Abramovo mõisakompleksi kirjanik Sergei Aksakov. Teda külastasid seal teiste seas Nikolai Gogol, Ivan Turgenev ja Fjodor Tjuttšev. Aastatel 1870–1990 kuulus see metseen Savva Mamontovile. Siis käisid ja töötasid seal Abramtsevo kunstiringi ehk Mamontovi ringi kunstnikud Vassili Polenov, Viktor Vasnetsov, Valentin Serov, Ilja Repin, Mihhail Nesterov, Issaak Levitan, Mihhail Vrubel, laulja Fjodor Šaljapin ja näitleja Marija Jermolova. Aastal 1918 rajati muuseum. Muuseumi ümbrusesse rajati kunstnike suvilaid.
Jürgen Einpaul

Jürgen Einpaul (sündinud 11. mail 1983) on eesti ehitusteadlane ja orienteeruja. 
Haridus.
Õppis 1998. aastani Jüri Gümnaasiumis, lõpetas 2001. aastal Tallinna Reaalkooli. 2010. aastal lõpetas Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala magistriõppe ja kaitses tehnikateaduse magistri kraadi magistritööga "Siirduvate sõlmedega mitmekorruselise raudbetoonraami postide tugevus- ja stabiilsusarvutused". Seejärel oli Šveitsi Föderaalse Tehnikainstituudi ("École polytechnique fédérale de Lausanne") doktorant ja betoonkonstruktsioonide labori uurimisassistent.. 2016. aastal kaitses samas doktoritöö "Punching Strength of Continuous Flat Slabs". 
Teadustegevus.
Avaldanud teadusartikleid raudbetoonkonstruktsioonide dimensioneerimisest, tugevus- ja läbivajumiskontrollist.
Sporditulemused.
Harrastab orienteerumist. Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus on ta võitnud 3 hõbedat ja 3 pronksi. Aastatel 2008, 2009 ja 2010 tuli OK Saue Tammed võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.
2016. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Hispaanias Aralari mäestikus võitis ta koos Timmo Tammemäega pronksi.
Isiklikku.
Tema isa on ettevõtja Heiki Einpaul.
Abrantes

Abrantes on linn Portugalis Santarémi ringkonnas, Abrantesi valla keskus.
Linna elanike arv oli Portugali 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 19 132.
Linn asub Tejo jõe paremkaldal 100 m kõrgusel künkal, mis kõrgub üle oru, mis ulatub Gavião valla Belveri kihelkonnast Constância vallani.
Nimi Abrantes tuleb ladina nimest "Aurantes", mille juur on seotud sõnaga "aurum" 'kuld'. Seda seostatakse kullaleidudega Tejo jõest.
Arvatakse, et asulal on keltibeeri päritolu. Kuningas Afonso I vallutas 1148 rekonkista käigus mauride riigi asula Abrantesi ja Abrantesi linnuse mauridelt. Aastal 1173 kinkis Afonso I linnuse Santiago da Espada ordule. Kuningas Dinis laskis kindlust renoveerida ja selle uue torni ehitama. Aastal 1385 kohtusid Abrantesis enne Aljubarrota lahingut Nuno Álvares Pereira ja João I väed. Aastal 1471 sai Lopo de Almeida Abrantesi krahvi tiitli. Restauratsioonisõja ajal tunnistas Abrantes 1641 ühena esimestest linnadest Lissaboni järel João IV Portugali uue kuningana. Aastal 1771 laskis peaminister Sebastião José de Carvalho e Mello, Pombali markii Abrantesisse mooruspuid istutada ning käskis seal siidi valmistada. Aastal 1789 sai Abrantesist ka garnisonilinn. Aastal 1807 vallutas Abrantesi Prantsuse kindral Jean-Andoche Junot, kes sai Napoleon I-lt Abrantesi hertsogi tiitli. Hiljem asusid seal Briti ja Portugali väeosad, mis teisel ja kolmandal korral linna ära vallutada ei lasknud.
Aastal 1862 sai Abrantes raudteeühenduse (Linha do Leste), 1891 valmis Beira Baixa raudteelõik (Linha da Beira Baixa). Aastal 1870 valmis Abrantesi maanteesild, 1889 Abrantesi raudteesild. Aastal 1909 varustati kogu Abrantes elektriga.
Pärast raudteeühenduse saamist vähenes Abrantesi tähtsus jõesadamana, sest kaubandus ja käsitöö läksid linnast välja. Ka sõjaväe kohalolek vähenes. Praegu on linnas ainult sümboolne garnison ja Portugali Relvajõudide väljaõppeasutused.
Abrantes kuulus Ribatejo provintsi. Aastal 1179 sai Afonso I-lt omavalitsuse ("foral") selle eest, et Abrantes osutas vastupanu Marokost tulnud piirajatele eesotsas Abem Jacobiga, kes pidid raskeid kaotusi kandes taganema. Aastal 1217 kinnitas Afonso II omavalitsust. Aastal 1510 uuendas omavalitsust Manuel I. João IV andis linnale tiitli "notável vila de Abrantes" ('eriline väikelinn Abrantes') ning eraldas selle Tomari vallast omaette vallaks. Abrantes sai linna ("cidade") staatuse 1916. Linna ala kuulub 2013. aastast kahte kihelkonda: Abrantes (São Vicente e São João) e Alferrarede ja São Miguel do Rio Torto e Rossio ao Sul do Tejo. Enne seda kuulus linna põhjaosa São Vicente kihelkonda ja lõunaosa São João kihelkonda.
Tähtsamad mälestised on Abrantesi linnus ja Abrantesi São Vicente kirik.
Teeregister

Teeregister on Eestis riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mille eesmärk on riigiteede, kohalike teede ja avalikuks kasutamiseks määratud erateede kohta vajalike andmete töötlemine ja avalikustamine. Sellest andmekogust leiab muu hulgas infot tee pikkuse, teekatte, liiklussageduse kohta ja teel olevate bussipeatuste tee suhtes paiknemise ning ooteplatvormi olemasolu kohta.
Register on asutatud ja kasutusele võetud 2005. aastal.
Teeregistrit haldab Maanteeamet.
Henno-Jüri Tigane

Henno-Jüri Tigane (1. veebruar 1942 – 12. jaanuar 2012) oli eesti restauraator.
Elukäik.
Henno Tigane sündis kunsti- ja kirjandusinimeste peres. Pärast Tallinna 2. Keskkooli lõpetamist 1962. aastal asus tööle Eesti Kunstimuuseumi kassapidajana, hiljem laborandina. Muuseumi restauraatori Eerik Põllu abilisena restaureeris ta algul maale, siis keskendus polükroomsele puidule, mille konserveerimis- ja ennistustöödes oli muuseumi seni abistanud skulptor Paul Horma. Tigase metoodilist põhjalikkust selles töös hindas aastail 1975–1986 muuseumi restaureerimisosakonda juhtinud Endel Valk-Falk. 
Polükroomse puidu restaureerimise osakonna juhatajana lahkus Henno Tigane 1986. aastal. muuseumist ning asus neis ülesannetes tööle Endel Valk-Falgu käivitatud ENSV Riiklikus Restaureerimiskeskuses, mis peatselt nimetati ennistuskojaks Kanut. Viimased kümmekond aastat töötas Tigane Kanutis infotehnoloogia spetsialistina. 
Isiklikku.
Tema ema Valentine Tigane oli kunstiajaloolane ning töötas aastail 1944–1983 Eesti Kunstnike Liidus referendina, tema tädid Aino Tigane ja Leida Tigane olid kirjanikud.
Spordiregister

Spordiregister on Eesti infosüsteemi andmebaas (register), kuhu on koondatud info Eesti spordiorganisatsioonide (sh spordikoolide), -objektide ja treenerite kohta. Riiklik register loodi 2011. Registri vastutav töötleja on Kultuuriministeerium ja volitatud töötleja Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutus.
Register koosneb neljast alamandmekogust: spordiorganisatsioonide, spordikoolide, spordiobjektide ja treenerite alamandmekogu.
2015. aasta lõpu seisuga oli Eestis 3007 spordiorganisatsiooni, sh 361 spordikooli.
Karistusregister

Üldinfo.
Karistusregister on riigi andmekogu, mis moodustab ühe osa e-toimiku infosüsteemist. Karistusregistri tööd reguleerib Karistusregistri seadus Register sisaldab andmeid isikute väärtegude ja kuritegude eest mõistetud karistuste ja nende täitmise kohta. Aastast 2012 on karistusregister üleriigilise e-toimiku osa ning on Justiitsministeeriumi haldusalasse kuuluv andmekogu. Enne seda haldas Karistusregistrit Politsei- ja Piirivalveamet. 
Karistusregistri eesmärgid:
Andmete väljastamine Karistusregistrist.
Igaüks saab nii enda kui teiste isikute kohta iseseisvalt teha päringuid avalikus e-toimiku infosüsteemis. 
E-toimiku väljavõte on mõeldud üksnes karistusandmetega tutvumiseks, ametlikku dokumenti sama keskkonna kaudu saada ei ole võimalik. 
Kui on vaja kolmandale osapoolele esitada ametlik dokument oma karistusandmete või nende puudumise kohta, on võimalik taotleda allkirjastatud registriteade. Selleks tuleb karistusregistrile saata allkirjastatud taotlus. Taotlus peab olema allkirjastatud paberil või digitaalselt (nõue tuleneb karistusregistri seaduse § 15 lg 2 punktist 6). Allkirjastamata taotlusi ei ole võimalik menetleda. 
Teise isiku kohta on päringu tegemisel on vajalik tasuda riigilõiv 4 eurot. Täpsem info taotluse koostamise, esitamise ja riigilõivu tasumise kohta on leitav Karistusregistri leheküljel.
Riigilõivu vabastuse alused.
Riigilõivu maksmisest on vabastatud päringu tegemisel:
Harjumaa Ühinenud Meedia

OÜ Harjumaa Ühinenud Meedia (varasema nimega "Kirilille Kirjastus") on Eesti kirjastus. Kirjastus asutati 1997.
Kirjastus annab välja mitmeid jätkväljaandeid, nende seas ajalehtesid Harju Elu, Keila Valla Leht, Kose Teataja. Kirjastus on välja andnud ka muid teavikuid, nt "Aastavakka".
Koolikooperatiiv

Koolikooperatiiv (ka Kooli-Kooperatiiv) oli 1930. aastatel Tallinnas tegutsenud ettevõte. 
Ettevõte tegevusvaldkonda kuulus eeskätt kirjastamine ning kooli- ja kirjastustarvete müük. Ettevõte andis välja raamatusarja "Eesti rahvuslikud suurmehed".
Kuldsulg

Kuldsulg on Eesti meediaettevõte, mis on varem tuntud eelkõige kirjastusena. Ettevõte on asutatud 1993. aastal
Ettevõtet juhtis 20 aastat üksi tõlkija Hans Luik. Praegu (2016) on kirjastuse loovjuht Mikk Kerner.
Ettevõte on välja andnud mitut raamatusarja, näiteks "Meisterdetektiivid".
Magritte'i muuseum

Magritte'i muuseum (prantsuse keeles "Musée Magritte," inglise ja hollandi keeles "Magritte Museum") on Belgia kunstniku René Magritte'i loomingu muuseum Brüsselis. 
Muuseum kuulub Belgia kuninglike kunstimuuseumide Musées royaux des beaux-arts de Belgique kompleksi ja asub Brüsseli kesklinnas.
Näidendiraamat

"Näidendiraamat" on Draamateatri välja antav raamatusari. Sarja väljaandmist toetab Kultuurkapital. Sarja esimene raamat ilmus 2005 ja see oli Mart Kivastiku näidend "Savonarola". Sarja raamatud on kujundanud Kert Lokotar ja sarja toimetab Ene Paaver.
Petre Tobă

Petre Tobă (sündinud 18. juunil 1964 Bukarestis) on Rumeenia poliitik.
Ta on lõpetanud Bukaresti Ehitusinseneride Tehnikaülikooli.
Ta oli 17. novembrist 2015 kuni 1. septembrini 2016 Rumeenia siseminister.
Eesti ballaadid

"Eesti ballaadid" on 1980 valminud Veljo Tormise kantaat-ballett. Teos valmis 1980. aasta Moskva suveolümpiamängude kultuuriprogrammi tarbeks. Teose libreto kirjutas Lea Tormis, kasutades Ülo Tedre seatud rahvaluuletekste. Teos kanti esimest korda ette 27. juulil 1980 Estonia teatris. Teose pikkus on 97 minutit. 
Teose põhjal on tehtud samanimeline näidend ja samanimeline film. 
Teose ülesehitus.
Teose ülesehitus on järgmine:
1. Proloog (Tütarde saatus)
2. Karske neiu
3. Epigraaf I
4. Eksinud neiu
5. Epigraaf II
6. Mehetapja
7. Epigraaf III
8. Naisetapja
9. Epigraaf IV
10. Kuldnaine
11. Kalmuneiu
12. Epiloog
Kuulsuse narrid (telelavastus)

"Kuulsuse narrid" on 1982 Eesti Televisioonis valminud telelavastus, mille lavastas Ago-Endrik Kerge. Lavastus põhineb Eduard Bornhöhe samanimelisel jutustusel.
Telelavastuses mängisid Eesti tippnäitlejad: peaosades olid Urmas Kibuspuu (Tatikas) ja Jüri Krjukov (Vesipruul), autor Bornhöhed mängis Ago-Endrik Kerge.
Msta sild

 
Msta sild (vene Мстинский мост) on raudteesild üle Msta jõe Mstinski Mosti küla juures Malaja Višera rajoonis Novgorodi oblastis. 
Esialgne sild.
Esialgne sild rajati Peterburi–Moskva raudteele insener S. Krutikovi projekti järgi. 9-avaline sild avati 1851. aastal. Silla tarindus koosnes 9 Howe'–Žuravski fermist, mis toetusid lehtrauaga vooderdatud puittugedele ja need omakorda toetusid kivist laotud sammastele. Silla kõrgus veepinnast sillafermide alla oli üle 40 m. 
Silla üldpikkus oli 548,7 m. Rajatise avad olid silletega 60 m. 
Tänapäevane raudteesild.
Tänapäevane kaheteeline raudteesild on neljaavaline täisseinaline terassild.
Abrantesi vald

Abrantesi vald on vald Portugalis Santarémi ringkonnas. See piirneb põhjas Vila de Rei, Sardoali ja Mação vallaga, idas Gavião vallaga, lõunas Ponte de Sori vallaga ning läänes Chamusca, Constância, Vila Nova da Barquinha ja Tomari vallaga.
Valla pindala on 714,69 km² ja elanike arv Portugali 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli 39 325. 
Valla keskus on Abrantes.