Kadri Mälk

Kadri Mälk (aastani 1976 Kadri Sõerd; 27. jaanuar 1958 Tallinn – 1. jaanuar 2023) oli eesti ehtekunstnik ja õppejõud. 
Mälk oli üks Eesti ehtekunsti koolkonna loojaid ja selle silmapaistev esindaja.
Elulugu.
Kadri Mälk oli arstist ema ja psühholoogist isa ainus laps. Varases nooruses veetis ta palju aega vanaisa juures Abja-Paluojal. 
Aastatel 1965–1976 õppis ta Nikolai Gogoli nimelises Tallinna 21. Keskkoolis. Kunstiõpinguid alustas 1977–1981 Tartu Kunstikoolis maali ja dekoratsiooni erialal (lõpetas "cum laude", diplomitöö juhendaja Sirje Parve). Aastatel 1981–1986 õppis Mälk Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ehtekunsti erialal professor Leili Kuldkepi käe all. Aastatel 1993–1994 õppis ta Helsingi Ülikoolis ja Lahti Kujunduskunsti Instituudis gemmoloogiat Esko Timoneni juhendamisel. Seejärel jätkas ta õpinguid Bernd Munsteineri kivilõikeateljees Saksamaal. Kivilihvimise ja gemmoloogia alal täiendas ta end ka Peterburis. 2003. aastal oli Mälk Portugalis residentuuris.
Aastail 1986–1993 töötas Mälk vabakunstnikuna. Tema esimene ateljee asus Gonsiori tänaval, teine Sulevimäel. 1989. aastal alustas Mälk õppejõutööd toonases Tallinna Kunstiülikoolis. 1996. aastast oli Eesti Kunstiakadeemia ehte- ja sepakunsti eriala professor. Mälk töötas külalisõppejõuna ka paljudes välisülikoolides, alustades 1996. aastal Kuninglikust Kunstikolledžist Londonis ning lõpetades 2015. ja 2016. aasta sügisel Müncheni Kunstiakadeemiaga.
Mälgu esimene isikunäitus toimus 1989. aastal Tallinna Kunstihoone galeriis koostöös sisearhitekt Pille Lausmäega, kes kujundas näitusele vitriinid. Sama näitus oli hiljem väljas ka Tartu Kunstimuuseumis. 
1999. aastal asutas Mälk ehtekunstirühmituse õhuLoss.
2004. aastal valmis režissöör Marianne Kõrveri (Exitfilm) dokumentaalfilm Mälgust "Kujutluse tume taevas".
Aastatel 2005 ja 2012 oli Mälk kunstiajakirja Kunst.ee ehtekunsti erinumbri külalistoimetaja. 2008. aastal algas koostöö saksa kirjastusega Arnoldsche.
2015. aastast tegeles ta ka ikoonimaaliga.
Ta oli üks kunstnikupalga saajaid aastatel 2022‒2024.
Ta oli emeriitprofessor alates 2022. aastast.
Ühiskondlik tegevus.
2008. aastal asutas Mälk heategevusfondi Noor Eesti Ehe, mis toetas noori andekaid ehtekunstnikke.
Looming.
Mälgu kunstiteoseid on eksponeeritud üle kogu maailma. Tema ehteid on omandanud lisaks Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumile ka Victoria ja Alberti muuseum Londonis, Šveitsi Rahvusmuuseum Zürichis, Ermitaaž Peterburis, Smithsoniani Rahvusmuuseum New Yorgis, Houstoni Kaunite Kunstide Muuseum USA-s, LACMA Los Angeleses, KunstgewerbeMuseum Berliinis, Museum für Kunst und Gerwerbe Hamburgis, Cominelli Foundation Permanent Collection Itaalias ja paljud teised avalikud kunstikogud.
Trükised.
Mälk on avaldanud kümmekond erialast teost, sh rahvusvahelise ehtekunsti näituse kataloogi "Millenium" (1997), autoriraamatu "Kadri Mälk" (1999), "Metall 1" (1999), "Metall 2" (2004), "Metall 3" (2014), "Nocturnus" (2002), "Twilight" (2005), "Chroma. Monochroma" (2007), "Just Must" (2008), "Rauast/On Iron" (2013) ja "Õhuloss. Castle in the Air. Jewellery from Estonia" (2011).
2016. aastal andis Saksamaa kunstiraamatute kirjastus Arnoldsche Art Publishers välja Kadri Mälgu loomingu ülevaateraamatu "Testament".
2022. aastal ilmus temalt ka raamat "Õpetaja", mis tutvustab ehtekunsti emeriitprofessorit Leili Kuldkeppi (1931–2008) kui isiksust ja tema õpetamismeetodeid.
Isiklikku.
Kadri Mälgu isa oli psühholoog Juhan Sõerd, lesk on eesti tõlkija ja literaat Mati Sirkel. Varem on ta abielus olnud Kaljo Mälgu ja teatrikunstnik Vadim Fomitševiga.