tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Raudondvaris

Raudondvaris on küla Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis, Raudondvarise valla keskus. Asub Kaunasest loode pool Nevėžise jõe kaldal.
Külas on gümnaasium ja algkool. Seal asuvad raamatukogu ja kultuurikeskus. Külas tegutseb 1956. aastal asutatud Aleksandras Stulginskise Ülikooli põllumajandusinseneride instituut, külas on ka puukool. Vaatamisväärsusteks on Raudondvarise mõisa hoonetekompleks, küla kalmistu ja 1938. aastal valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Raudondvarist on esimest korda kirjalikult mainitud 1392. aastal. Seal elasid XIV sajandil ristisõdijad, kes rajasid Nevėžise jõe Virgalė või Vyrgalė saarele kindluse. Pärast Grünwaldi lahingut sai sellest Leedu suurvürstide valdus. Sealse mõisa kohta pärinevad esimesed teated aastast 1615. XVI sajandil kandis küla nime "Naujuoji Aukštadvaris", XVII sajandil aga "Aukštutinis Raudondvaris". Esimene kirik ehitati külla aastal 1856. Tsaari ajal kandi küla vene keeles nime Червонный Дворъ.
Aastal 1914 rajati esimene sild üle Nevėžise jõe. Puidust sild lammutati aastal 1928 ja aastal 1931 valmis selle asemele praegune sild. Sild oli 106 meetrit pikk ja toona oli see pikim sild Leedu aladel. Aastal 1956 rajati külla põllumajanduse mehhaniseerimise ja elektrifitseerimise instituut. Aastal 1966 liideti Raudondvarisega Šiaudinė (ka Solomenka, Salomenka või Salamenka) küla.
Štefániki sild

 
Štefániki sild, kuni 1997 Šverma sild, (tšehhi "Štefánikův most") on sild üle Vltava jõe Prahas. 
1997. aastal nimetati sild Milan Rastislav Štefániki järgi, enne seda kandis sild tšehhi ajakirjaniku ja vastupanuliikumise tegelase Jan Šverma nime. 
Sild ehitati aastatel 1949–1951. Raudbetoonist kaarsilla projekteeris tšehhi arhitekt ja teatrikunstnik Vlastislav Hofman. Kolmeavalise silla pikkus on 182 m (koos pealesõitudega 263 m), avad on silletega 58,8+64,4+65,1 m. Silla laius on 24 m.
Samas asukohas lammutati 1940. aastatel 19. sajandil ehitatud Franz Josephi sild, mis hiljem kandis samuti Štefániki silla nime.
Žemaitkiemise küla

Žemaitkiemis on küla Leedus Kaunase rajooni Babtai vallas. Asub Kaunasest põhja pool Nevėžise jõe kaldal.
Külas asub Babtyno mõisa hoonetekompleks. Juba 1743. aastal on meetrikaraamatus mainitud Stanislovas Želnyst Žemaitkiemisest, ent valdavalt kasutati küla kohta siiski nime Babtyno. Kasutusel on olnud ka nimekujud "Babcinà", "Babcýna", "Babtinė", "Babtynė" ja "Babtiniai". Nimi Žemaitkiemis võeti kasutusele sealse mõisniku Vladas Nagevičiuse initsiatiivil XX sajandi alguses.
Külas sündis 1750. aastal Leedu sõjaväelane Romualdas Giedraitis.
Dmitri Taevere

Dmitri Taevere (5 jaanuar 1905 Peterburi – ?) oli NSV Liidu Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi julgeolekutöötaja, kes võttis juhtivalt osa 1949. aasta märtsiküüditamisest.
Elulugu.
Sündis 28. jaanuaril 1905 Peterburis. Ema oli pärit Eestist, ise pidas ennast venelaseks. Ankeedis on Taevere märkinud ära kaks algkooli, millest esimese (1912–1917) ta lõpetas ja teist (1917–1920) mitte. 1921 töötas mõned kuud Krimmi Revolutsioonilise Tribunali komandantuuris. 1922 saadeti komsomoli poolt õppima J. Marchlewski nimelisse Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikku Ülikooli Petrogradis. ÜK(b)P liige 1926. aastast. Aastast 1928 oli tööl nõukogude julgeolekuorganites. 1931–1935 töötas piirivalves Jaltas ja Leningradis. 1935. aastal lõpetas Menžinski nimelise 3. Piirivalvekooli Moskvas. 1935–1938 oli NKVD operatiivtöötaja Leningradis. 1939–1940 Karjala-Soome laskurkorpuse NKVD eriosakonna ülema asetäitja. 1940–1941 Leningradi Sõjaväeringkonna NKVD eriosakonna sektori ülem. 1941–1944 Leningradi rinde Neeva operatiivgrupi NKVD eriosakonna ülema asetäitja. 1944–1947 Leningradi õhutõrje SMERŠ'i vastuluure osakonna ülema asetäitja ja Leningradi oblasti NKGB/MGB 2. osakonna (vastuluure) ülema asetäitja.
1947. aastal saadeti Eestisse. 1947–1948 oli Eesti Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. osakonna (välisluure), 1948–1950 Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2N osakonna (võitlus Eesti rahvusliku vastupanuliikumisega) ülem. 1948 oli riikliku julgeoleku alampolkovniku aukraadis. Osales 1949. aasta märtsiküüditamises, kui Tallinn-Ülemiste raudteejaama küüditavate pealelaadimisjaama ülem. Autasustati selle eest Punalipu ordeniga. 1949. aasta 24. augustist polkovnik.
Esines kurikuulsal EK(b)P KK VIII pleenumil sõnavõtuga, kus nimetas Hans Kruusi "Eesti Nõukogude Liidust lahutamise initsiaatoriks."
1950. aasta suvel suunati tööle Moskvasse ja saadeti kehva tervise tõttu erru. Tema tegevusele Eesti vastupanuliikumise lämmatamisel andis Nõukogude julgeoleku juhtkond positiivse hinnangu.
Babtyno mõis

Babtyno mõis (ka Žemaitkiemise mõis, leedu keeles "Babtyno dvaras" või "Žemaitkiemio dvaras") on endine mõis Leedus Kaunase rajoonis Babtai vallas Žemaitkiemises.
Ajalugu.
Mõis kuulus XVI sajandil Šiukstade suguvõsale. XVII sajandil oli mõis Andrius Vilimavičiuse ja Jokūbas Sauginavičiuse ühisomandis, kuni nad mõisa aastal 1897 Prozoritele müüsid. Juba samal aastal müüsid need mõisa edasi von Korffidele. Aastal 1830 läks mõis Giedraitiste valdusse. Sel aastal kuulus mõisakompleksi 16 hoonet.
Järgmised omanikud olid Tyszkiewiczid. Esimese maailmasõja järel mõis tükeldati, järelejäänud 20 hektari suurune osa läks Vladas Nagevičiuse valdusse.
Mõisakompleks.
Vanimad säilinud hooned on varakamber ja peahoone, mida mainiti juba aastal 1797. Suurem osa mõisakompleksi praeguseks säilinud ehitistest pärineb aga XIX sajandist. Sajandi alguses valmis küün, keskpaigas ait ja sajandi lõpus laut. Lisaks neile kuulub mõisakompleksi veel tulpkabel.
Pärast seda, kui Vladas Nagevičius läände pages, oli mõisa peahoone kasutusel kolhoosi kontori, kohaliku kultuurimaja ja külanõukogu haldushoonena. Tänapäeval on selle omanik ärimees Mindaugas Šventoraitis. Küün on ümber ehitatud kontserdisaaliks.
Schaumburg-Lippe Vaba Riik

Schaumburg-Lippe vabariik (saksa: "Freistaat Schaumburg-Lippe") loodi pärast Schaumburg-Lippe vürsti Adolf II kukutamist 15. novembril 1918. See oli Saksamaa liidumaa Weimari vabariigi ajal, seda juhtis peaminister. Demokraatlik valitsus kaotati natsivõimu ajal. Teise maailmasõja lõppedes seadustas Briti sõjaväeline okupatsioonivalitsus 1. novembril 1946 Schaumburg-Lippe, Hannoveri, Braunschweigi ja Oldenburgi ühinemise, et moodustada uus Alam-Saksi liidumaa.
Janno Jürgens

Janno Jürgens (sündinud 18. mail 1985 Haapsalus) on eesti stsenarist ja režissöör. 
Ta lõpetas aastal 2004 Haapsalu Gümnaasiumi. Aastast 2006 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis, mille lõpetas aastal 2012. 
Janno Jürgensi lühimängufilm "Distants" valiti 2012 Locarno filmifestivali programmi.
17. septembril 2020 esilinastus Janno Jürgensi esimene täispikk mängufilm "Rain".
Amatrice

Amatrice on vald ("comune") Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis. Valla keskus on Amatrice.
Tronto jõe valgalal asuva Amatrice kõrgus merepinnast on keskmiselt 955 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Amatrice piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Accumoli, Campotosto (AQ), Cittareale, Cortino (TE), Crognaleto (TE), Montereale (AQ), Rocca Santa Maria (TE), Valle Castellana (TE).
Haldusjaotus.
Amatrice halduspiirides on peale keskuse ka järgmised osavallad ("frazioni"): Aleggia, Bagnolo, Capricchia, Casale, Casale Bucci, Casale Nadalucci, Casalene, Casale Nibbi, Casali della Meta, Cascello, Castel Trione, Collalto, Collecreta, Collegentilesco, Collemagrone, Collemoresco, Collepagliuca, Colletroio, Colli, Conche, Configno, Cornelle di Sopra, Cornelle di Sotto, Cornillo Nuovo, Cornillo Vecchio, Cossara, Cossito, Crognale, Domo, Faizzone, Ferrazza, Filetta, Fiumatello, Francucciano, Forcelle, Moletano, Musicchio, Nommisci, Osteria della Meta, Pasciano, Patàrico, Petrana, Pinaco Arafranca, Poggio Castellano, Poggio Vitellino, Prato, Preta, Rio, Retrosi, Roccapassa, Rocchetta, Saletta, San Benedetto, San Capone, San Giorgio, San Lorenzo a Pinaco, San Martino, Santa Giusta, Sant'Angelo, San Tomasso, Saletta, Scai, Sommati, Torrita, Torritella, Varoni, Villa San Cipriano, Villa San Lorenzo a Flaviano, Voceto.
Loodus.
Amatrice territooriumil asub Lazio kõrgeim punkt, Gorzano mägi (2458 m). Sama veelahkme joonel asuva Pizzo di Moscio, Cima Lepri ja Pizzo di Sevo tipud on samuti merepinnast kõrgemal kui 2400 m. Merepinnast 868 meetri kõrgusel asuv 1 km² pindalaga Scandarello paisjärv valmis 1924. aastal.
Amatrice asub kõrge seismilise aktiivsusega alal. Piirkond sai tugevaid kahjustusi 2016. aasta augustis Kesk-Itaaliat tabanud maavärinas.
Annuse paisjärv

Annuse paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vilimeeste külas.
Järve pindala on 0,8 ha, kõrgus merepinnast 63 m, valgla pindala 50 km² ja kaldajoone pikkus 413 m. Järv on paisutatud Ärmä jõele. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Järve paisul asuvad Annuse vesiveski varemed.
Sinine safiir

"Sinine safiir" on Ott Leplandi esimene singel tema viiendalt seni ilmumata stuudioalbumilt. Viisi autorid on Ott Lepland ning tema ansambli liikmed Kaspar Kalluste, Kristjan Kaasik, Viljar Norman, Tarvi Kull ja Marvi Vallaste, sõnad on kirjutanud Taavi Paomets.
Otepää trükikoda

Otepää trükikoda oli Valgamaal Otepääl tegutsev trükikoda. Trükikoda asutati 1932 aastal ja nimeks oli "Pallas". Omanikud olid Linda Praks ja Elmar Praks.
1938. aastal sai trükikoja omanikuks Elmar Praksi noorem vend Ahto Praks. Trükikoja nimeks sai siis "Ahto Praksi trükikoda".
Trükikojas trükiti Otepää Teatajat ja mingi aeg trükiti ka Elva Elu. Muu hulgas trükiti 1941. aastal seal Otepää postmarke.
Aastatel 1953–1959 oli trükikoja nimeks "Trükikoda nr 43", kus trükiti ajalehte "Kommunismi Lipp".
Võru Täht

AS Võru Täht oli Võru maakonnas Võrus tegutsev trükikoda. 2017. aastal vahetas ettevõte omanikku ja pärast seda tegutseb Võru Tähe asemel Võru Trükikoda.
Trükikoja ajalugu sai alguse 1913. aastal. 
Võru Trükikoda asub Võru linnas aadressil Oja tänav 1. Võru Trükikoja omanik on OÜ Hedovana.
Argo Argel

Argo Argel (sündinud 4. veebruaril 1968) on eesti fotograaf.
2012. aastal võitis ta peaauhinna konkursil Looduse Aasta Foto.
Haridustee.
Ta on lõpetanud Tallinna Kunstigümnaasiumi ja 1996. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õigusteaduse erialal.
Fotograafia.
Fotograafias on tema peamised valdkonnad loodusfotograafia, tootefotod, urbanistika ja arhitektuur. Ta juhendab Eestifoto kooli fotokursusi ning teeb fotograafiaga seotud üritusi firmadele ja eraisikutele.
Tema fotosid on avaldatud mitmes meediaväljaandes ja trükises. Aastatel 2010–2016 toimus kolm näitust, kaks neist Eestis ja üks New Yorgis.
Hrabovets (Nemõrivi rajoon)

Hrabovets (ukraina keeles Грабовець) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 280. Pindala on 1,307 km².
Itaalia maavärin 24. augustil 2016

2016. aasta 24. augusti Itaalia maavärin toimus 24. augustil 2016 kell 3:36 (kohaliku aja järgi) Kesk-Itaalias. Maavärina magnituud (suurusjärk) oli Richteri skaala järgi 6,0 kuni 6,3.
Maavärina epitsenter asus Norcia linna lähedal, Perugia linnast 75 kilomeetri kaugusel (kagu suunas), L'Aquilast 45 kilomeetri kaugusel (põhja suunas) ja Roomast 116 kilomeetri kaugusel (kirde suunas). Maavärina hüpotsenter asus 4 ± 1 kilomeetri sügavuses. Maavärina tagajärjel hukkus vähemalt 299 inimest.
Kierbedźi sild

 
Kierbedźi sild, kuni 1918 Aleksandri sild, (poola "Most Kierbedźia") oli esimene alaline sild üle Wisła jõe Varssavis. 
Alaline sild ehitati üle Wisła jõe ujuvsilla asemele aastatel 1858–1864 insener Stanisław Kierbedźi projekti järgi. Algselt oli see tehnorajatis mõeldud raudteesillana Varssavi–Peterburi ja Varssavi–Viini raudteede ühendamiseks. Plaanid aga muutusid, raudteesild otsustati teha teise asukohta Wisłal (Tsitadelli raudteesild rajati 1875).
22. novembril 1864 tavaliikluseks avatud linnasild sai nime keiser Aleksander II järgi. Taasiseseisvunud (1918) Poola riigis nimetati sild ümber Kierbedźi sillaks. 
Silla rajamine.
Tarinduselt oli see kuueavaline metallsõrestiksild all asuva sõiduteega. Sillete skeem: 6×74,7 m. 
Silla üldpikkus oli üle 460 m ja laius 10,5 m. 
Selle silla ehitamisel kasutati esmakordselt Tsaari-Venemaa territooriumil vundeerimisel kessoone. 
Taastamine ja hävimine.
Esimeses maailmasõjas purustati silla kaks keskmist ava Vene vägede taganemisel Varssavist 5. augustil 1915. Sild taastati muudetud kujul 1916. aastal.
Teises maailmasõjas sild õhiti Wehrmachti vägede taganemisel 13. septembril 1944. Seda enam ei taastatud.
Aastatel 1948–1949 rajati hävinud silla tugedele uus sild – Most Śląsko-Dąbrowski.
Kooli paistiik

Kooli paistiik (ka Murikatsi tiik) on paisjärv Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kärstna külas.
Tiigi pindala on 3,9 ha, keskmine sügavus 1,85 m, suurim sügavus 2,14 m, valgla pindala 6 km², kõrgus merepinnast 72,5 m ja vee maht 67 000 m³. Tiik on paisutatud Tarvastu jõele ja selles asub üks saar pindalaga 0,01 ha. Tiik kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Tiik pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Gaziantepi 20. augusti 2016 enesetapurünnak

Gaziantepi 20. augusti 2016 enesetapurünnak toimus 20. augustil 2016 kell 22:50 (kohaliku aja järgi) Gaziantepis kurdide pulmapeol. Rünnaku tagajärjel hukkus 54 inimest ja 66 inimest sai haavata.
Pulmapeol viibis 200 inimest, kellest 54 hukkus; hukkunutest 29 olid alla 18-aastased, neist 22 olid alla 14-aastased. Pruut pääses tervelt, peigmehe vigastused olid kerged.
Plahvatus toimus Gaziantepis Sahinbey linnajaos, kus elab palju kurde. Pühapäeval, 21. augustil tegi Türgi president Recep Tayyip Erdogan avalduse, milles teatas, et plahvatuse taga on tõenäoliselt ISIS; lisades, et pole vahet USA-s elava jutlustaja Fethullah Güleni, Kurdistani Töölispartei (PKK) ja rünnaku tõenäolise korraldaja DAESHi vahel. Samuti teatas Recep Tayyip Erdogan, et enesetaputerrorist oli alaealine, vanuses 12–14 aastat.
Mõõt (mõõtevahend)

Mõõt ehk materiaalmõõt on mõõtevahend füüsikalise suuruse ühe või mitme väärtuse püsivaks edastamiseks või esitamiseks. Ühte mõõteväärtust esitab näiteks kaaluviht (massi mõõt), mitut väärtust näiteks mõõtejoonlaud (pikkuse mõõt). Mingi suuruse mitme väärtuse hoidmiseks ja esitamiseks on kasutusel üksikmõõtude (nt kaaluvihtide) komplekt.
Kui mõõt on kalibreeritud ja mõõtetulemust saab kasutada kalibreerimiseks või taatlemiseks, siis võib teda nimetada tööetaloniks.
Viited.
Taatlemine

Taatlemine ehk taatlus on mõõtevahendi kasutuskõlblikkuse kindlakstegemise protseduur, mille käigus pädev taatluslabor või teavitatud asutus kontrollib mõõtevahendi vastavust kehtestatud nõuetele ja märgistab nõuetele vastava mõõtevahendi taatlusmärgisega. Taadeldakse ainult neid mõõtevahendeid, millel on riigis kehtiv tüübikinnitus, s.o pädev otsustus selle kohta, et vaadeldavat tüüpi mõõtevahend vastab õigusaktidega kehtestatud nõuetele.
Model-View-Controller

Model–view–controller (MVC) on tarkvara arhitektuurimuster, mis jagab tarkvararakenduse kolmeks omavahel seotud osaks. Traditsiooniliselt on seda kasutatud graafiliste kasutajaliideste (GUI) loomiseks. Samuti on MVC saanud väga populaarseks veebirakenduste loomisel.
Komponendid.
Mudel (Model) talletab info, mis on saadud kontrolleri käskluste järgi ning mida kuvatakse vaate abil. Mudel haldab otseselt infot, loogikat ning rakenduse reegleid
Vaade (View) on info esitlus, näiteks diagramm või tabel. Ühe info esitlemiseks võib kasutada mitut erinevat vaadet.
Kontroller (Controller) võtab sisendina sisse info ning muudab selle käsklusteks mudeli või vaate jaoks.
Auksi tee

Auksi tee (registrinumbriga 24130) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas. Tee pikkus on 3,6 km.
Tee saab alguse Sürgavere külas Epra–Sürgavere–Klaassepa tee 7. kilomeetrilt, kulgeb ida suunas ja lõppeb Auksi külas Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maantee 37. kilomeetril.
Tee esimesel kilomeetril asub Tallinna–Viljandi raudteeliini ülesõit.
Kalinovski väljak

"Kalinovski väljak" (originaalpealkiri "Плошча") on 2007. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on valgevenelane Jury Chaščavacki. Filmi tootis Baltic Film Production.
Film räägib Valgevene 2006. aasta presidendivalimistest, mille ülekaalukalt (82,6% häältest) võitis Alaksandr Łukašenka. Filmis protesteerivad noored ja üliõpilased Minski keskväljakul valimistulemuste vastu. Väljakut hakati mitteametlikult nimetama Kastuś Kalinoŭski auks Kalinoŭski väljakuks.
Künnis

Künnis on geograafias laugete nõlvadega piklik kõrgendik, mille pikkuse ja laiuse suhe on kuni 10.
Seljak

Seljak (ka seljandik) on geograafias suhteliselt kitsas järsunõlvaline piklik kõrgendik.
Õrn ööbik

"Õrn ööbik" (originaalpealkiri "Ööpikule") on laul, mille sõnad kirjutas Gustav Wulff-Õis ja viisi Karl Ramm.
Wulff-Õis kirjutas laulu Tartu Õpetajate Seminaris õppides. Viisi autor Ramm oli tema koolivend. Laulu sõnad ilmusid esmakordselt trükis pealkirja "Ööpikule" all "Eesti Postimehe Muusiku Lisalehes" 1883. aastal.
Laul sai oma sisu tõttu kaasajal baltisakslaste halvakspanu osaliseks.
1932. aasta laulu versioon "Kirgiisi suvi" kirjutas kirgiis Karganbek Koppel (1886, Kukalapaaš – 1988, Kukalapaaš).
Carl Bosch

Carl Bosch (27. august 1874 Köln – 26. aprill 1940 Heidelberg) oli saksa keemik ja ettevõtja.
Ta pälvis 1931. aastal Nobeli keemiaauhinna.
XMLHttpRequest

XMLHttpRequest (XHR) on rakendusliides, mida kasutatakse veebibrauseri ja veebiserveri vahel andmete vahendamiseks. 
Tegu on objektiga ning suhtlus brauseri ja serveri vahel toimub objekti meetodite kaudu. Objekti loob brauseri JavaScripti keskkond. Andmete saamine XHR-i kaudu eesmärgiga muuta juba laaditud veebilehte on Ajaxi aluspõhimõte. Nimest hoolimata võib XHR-i kasutada ka teiste protokollidega peale HTTP ning andmed ei pea olema XML-i kujul, vaid võivad olla ka JSON-i, HTML-i või puhta teksti kujul.
Meetodid.
"open" meetod.
HTTP ja HTTPS XMLHttpRequest päringud peavad olema loodud open meetodi kaudu. Seda meetodit peab kutsuma enne andmete saatmist, et valideerida päring. Open meetod võtab vastu kuni viis parameetrit, kohustuslikud on neist kaks.
 open( Meetod, URL, Asünkroonne, Kasutajanimi, Parool )
setRequestHeader meetod.
Seda meetodid kasutatakse, et lisada päringusse HTTP "headerid".
 setRequestHeader( Nimi, Väärtus )
send meetod.
See meetod saadab HTTP päringu serverisse.
 send( Data )
Tartu Instituut

Tartu Instituut (lühend TI) on Kanadas Torontos Tartu College'i hoones tegutsev asutus.
TI asutati 9. veebruaril 1971 ja selle põhikiri võeti vastu 4. juulil 1972. TI asutati eesmärgiga eeskätt tegelda Kanada eestlaste valdkonnaga. TI esimene sekretär oli Ergo Karuks. 1972-2004 oli TI sekretär Endel Aruja.
TI halduses on oma arhiiv ja raamatukogu. TI arhiivi ja raamatukogu kogudega tegelevad Bibliograafia Klubi (asutatud 1985) liikmed. Aastast 1997 kannab arhiiv selle pikaaegse juhi Endel Aruja nime.
2009 asutati TI arhiivi ja raamatukogu töö korraldamiseks Eesti Õppetöö Keskus. Selle keskuse eesmärk on luua ka Väliseesti Muuseum (VEMU).
Make

Make on tarkvaraarenduses kasutatav koosteprogramm.
Make koostab käivitatava programmi lähtetekstidest ja teekidest (ingl "build-management"). Juhised koostamiseks antakse ette Makefile'iga.
Ajalugu.
Make'i esimese versiooni lõi 1976. aasta aprillis Stuart Feldman, kes töötas Bell Labsis, kus arendati Unix operatsioonisüsteemi. Feldman sai 2003. aastal oma töö eest ACM'i tarkvara auhinna.
Feldmmanni inspiratsiooniks oli töökaaslasel tekkinud probleem koodist vigade kõrvaldamisel, sest käivitusfail oli kogemata jäänud muudatustega uuendamata:
Makefile.
Make otsib praegusest kaustast makefile'i, näiteks GNU Make otsib faili nimega makefile, Makefile või GNUmakefile ja kutsub välja etteantud (või vaikimisi) sihtmärgi sellest failist.
Makefile'ide keel sarnaneb deklaratiivsele programmeerimisele. 
Reeglid.
Makefile koosneb reeglites. Iga reegel algab sõltuvusreast, mis defineerib ühe sihtmärgi (ingl "target") või mitu, kuigi tavaliselt ainult üks. Sellele järgneb koolon (:) ja valikuliselt ka komponendid (fail või teised sihtmärgid), millest sihtmärk sõltub. Sihtmärk (vasakul pool koolonit) sõltub komponentidest (paremal pool koolonit). Tavaliselt kutsutakse komponente ka sihtmärgi eeldusteks (ingl "prerequisites").
Igale sõltuvusreale võivad järgneda TAB taandega käskuread, mis kirjeldavad, kuidas komponentidest koostada sihtmärk. Kui Make tuvastab, et mõnes komponendis on uuemaid muudatusi kui sihtmärgis, siis käsud jooksutatakse.
 sihtmärk [sihtmärk ...]: [komponent ...]
 TAB [käsk 1]
 .
 TAB [käsk n]
Esimene käsk võib paikneda ka sõltuvusreal, kui ta on eraldatud semikooloniga (;),
sihtmärgid: komponendid ; käsk
näiteks makefile sisuga
hello: ; @echo "hello world"
väljastab
make hello
"hello world"
Iga järgnev käsurida peab algama TAB sümboliga, et Make seda käsuna kohtleks. See võib viia kasutajavigadeni, sest TAB ja tühikute rida näevad visuaalselt välja identsed, aga käsuna töötavad ainult TAB algusega read. Just see osa Make'i süntaksist on saanud kõige rohkem kriitikat. Eric Raymond kirjeldas seda kui "üks suurimaid disaini vusserdisi Unixi ajaloos".
Järeltulijad.
Make'i on ümberkirjutatud mitmeid kordi. Uued versioonid kasutavad reeglina sama failiformaati ja põhilisi algoritmide põhimõtteid, aga lisavad ka uusi ebastandardseid funktsioone. Näiteks:
Eesti Rahva Muuseumi raamatukogu

Eesti Rahva Muuseumi raamatukogu on Eesti Rahva Muuseumi erialaraamatukogu.
Raamatukogu loodi 1923 muuseumi rahvateadusliku osakonna käsikoguna. Enne 1940. aastat, mil Eesti Rahva Muuseum jagati kaheks, oli muuseumil ka oma arhiivraamatukogu (praegune Eesti Kirjandusmuuseumi Arhiivraamatukogu).
Raamatukogus on 34 750 trükist (seisuga 1. jaanuar 2011).
Vsevolod Merkulov

Vsevolod Merkulov (vene keeles Всеволод Николаевич Меркулов; 6. november 1895 Zaqatala – 23. detsember 1953 Moskva) oli NSV Liidu partei- ja riigitegelane, luuraja.
Merkulov sündis tänapäeva Aserbaidžaani territooriumil asuvas Zaqatalas. Merkulovi isa oli tsaariarmee kapten, ema grusiinlanna; mõlemad vanemad olid aadlisoost. Merkulov lõpetas 1913. aastal kuldmedaliga Thbilisi III poeglaste gümnaasiumi ning jätkas seejärel õpinguid Peterburi keiserliku ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonnas, andis 1913. aasta septembrist kuni 1916. aasta oktoobrini eratunde. 1916. aasta oktoobris kutsuti väeteenistusse, lahingutegevuses ei osalenud.
1941. aasta veebruarist juulini oli ta NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi rahvakomissar, 1943. aasta aprillist 1946. aasta märtsini NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi ülema asetäitja.
Merkulovi panust riigi teenimisel tunnustati mitme autasu ja ametikõrgendusega. Tema vastutusalas olid nii Molotovi-Ribbentropi paktile järgnenud Lääne-Ukraina elanike represseerimine kui ka Katõni veresauna sujuv läbiviimine.
Välisluure alal olid Merkulovi vastutusalas Ameerika Ühendriikides resideerivad Nõukogude luurajad. Üheks töösuunaks oli andmete hankimine Manhattani projekti kohta.
1950. aasta oktoobrist 1953. aasta detsembrini töötas ta NSV Liidu riigikontrolli ministrina. Arreteerimise ajaks 1953. aasta sügisel (seoses Beria ja tema lähikondlaste kohtuasjaga) oli Merkulov elanud üle kaks infarkti.
23. detsembril 1953 mõisteti Merkulovile Vene NFSV Kriminaalkoodeksi § 58 järgi kõrgeim karistusmäär, mahalaskmine. Merkulov lasti maha sama päeva õhtul kell 21.20, surnukeha kremeeriti.
Schaumburgi krahvkond

Schaumburgi krahvkond (saksa: "Grafschaft Schaumburg"), u. 1485. aastani tuntud kui Schauenburg, oli Saksa-Rooma riigi osariik, mis paiknes tänapäeva Alam-Saksi liidumaal. Selle territoorium oli enam-vähem kokkulangev tänapäeva "Landkreis Schaumburgiga".
Ajalugu.
Schaumburg lähtus keskaegsest krahvkonnast, mis asutati 12. sajand alguses. Nime sai Schaumburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end Schauenburgi isandateks (aastast 1295 krahvideks) kutsuma. Adolf I oli arvatavasti esimene Schauenburgi isand aastal 1106.
Aastal 1110 nimetas Saksi hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I haldama läänidena Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi. Järgnevalt olid Schaumburgi dünastiast ka Holsteini ja selle jaotuste Holstein-Itzehoe, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (aastani 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (aastani 1460) krahvid ning viimase kaudu aeg-ajalt ka Schleswigi hertsogid.
Krahv Adolf IV oli tegus valitseja ning asutas Stadthageni ja Rintelni linnad.
Aastast 1500 kuulus Schaumburgi krahvkond Saksa-Rooma riigi Alam-Reini-Vestfaali ringkonda. 
Pärast lastetu krahvi Otto V surma aastal 1640 suri Schaumburgi dünastia välja. Holstein-Pinnebergi krahvkond ühendati Holsteini hertsogkonnaga. Schaumburgi krahvkonna pärusvaldus jaotati Schaumburgi pärijate vahel kolme ossa, üks liidendati Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnna Lüneburgi vürstkonnaga, suurimast osast sai Schaumburg-Lippe krahvkond ja idaterritoorium jätkas nime all Schaumburgi krahvkond ("Grafschaft Schaumburg hessischen Anteils"), mida valitses personaaluniooni kaudu Hessen-Kassel. Kõik kolm on nüüd Alam-Saksi liidumaa osad.
Kui aastal 1977 moodustati keset Alam-Saksimaad Schaumburgi kreis ("Landkreis Schaumburg"), valis see kasutamiseks iidsetest Schaumbergi krahvide vappidest tuletatud vapi.
Anne (ajakiri)

Anne oli 1995–2009 ilmunud Eesti naisteajakiri. 2009 ühines Anne ajakirjaga Stiil, moodustus ajakiri Anne &amp; Stiil.
Ajakiri ilmus ühe korra kuus. 1995–1996 ilmus ajakiri Eesti Ekspressi kaasandena. 1995–1997 andis ajakirja välja Eesti Ekspressi Kirjastuse AS, 1998–2000 OÜ Ajakirjade Grupp ja seejärel Ajakirjade Kirjastuse AS.
Eduard Kolmanovski

Eduard Kolmanovski (vene keeles Эдуард Савельевич Колмановский; 9. jaanuar 1923 Mahiloŭ – 27. juuli 1994 Moskva) oli juudi rahvusest Vene helilooja.
Aastatel 1936–1941 õppis Eduard Kolmanovski Moskvas Gnessinite-nimelises Muusikakoolis. 1945. aastal lõpetas ta Moskva Tšaikovski-nimelise Konservatooriumi. 1945–1955 töötas ta NSV Liidu Raadiokomitee muusikatoimetuses.
Eduard Kolmanovski on kirjutanud arvukalt laule (tuntumad "Elu, armastan sind", "Kas venelased tahavad sõda?") ja filmimuusikat.
Kalle Rovanperä

Kalle Alex Rovanperä (sündinud 1. oktoobril 2000 Jyväskyläs) on Soome rallisõitja, 2022. ja 2023. aasta autoralli maailmameister.
Karjäär.
2015–2017.
2015. aastal tuli ta 14-aastaselt Citroen C2R2 Max autoga klassis R2 Läti meistriks. Lätis ei nõutud rallisõitjalt juhilubade olemasolu. 2016. aastal sõitis ta Läti rallisarjas Škoda Fabia S2000-ga, mis oli uus WRC2 klassi ralliauto.
Hooaja lõpuks tuli ta esimeseks, olles 16-aastaselt kõigi aegade noorim sõitja, kes on võitnud mis tahes riigis avatud klassi autoralli rahvusliku meistritiitli. 
2017. aasta jaanuaris andis Soome autospordiliit AKK-Motorsport 16-aastasele Rovanperäle eriloa osaleda Soome rallivõistlustel. Rovanperä tegi 2017. aastal ka Autoralli Euroopa meistrivõistluste debüüdi, osaledes Liepāja rallil , kus saavutas üldarvestuses teise koha. Pärast juhiloa saamist simest korda osales ta WRC rallil Walesi rallil 2017. aasta oktoobris ning seejärel Austraalia rallil. 
2018–2019.
2018. aastal liitus Rovanperä Škoda Motorsport tehasemeeskonnaga WRC2-klassi sõitjana. 2018. aastal kogus ta WRC arvestuses 3 punkti ja sai 21. koha. WRC2 arvestuses tuli ta hooaja kokkuvõttes 3. kohale. 
2019. aastal tuli ta WRC2 arvestuses esikohale, WRC arvestuses sai 12. koha. 2019. aasta novembris teatas Toyota, et Rovanperä sõidab 2020. aastal koos maailmameistri Sébastien Ogieri ja Elfyn Evansiga Toyota tehasemeeskonnas.
2020–....
Alates 2020. aastast sõidab ta Toyota Gazoo Racing tiimis. 2020. aastal tuli ta 5. kohale ja 2021. aastal 4. kohale. Seejuures võitis ta 2021. aastal võitis Rally Estonia, mis oli tema esimene rallivõit WRC sarjas. Võiduga sai temast 21 aasta ja 289 päeva vanusena noorim autoralli MM-sarja võitnud sõitja, ületades varasema 22 aasta ja 313 päeva rekordi, mis kuulus Toyota meeskonna juhile Jari-Matti Latvalale.
Rovanperä kindlustas endale maailmameistri tiitli Uus-Meremaal ralli võiduga kaks etappi enne 2022. aasta hooaja lõppu. 22 aasta ja 1 päeva vanuselt sai Rovanperäst noorim autoralli maailmameister, ületades 1995. aastal 27 aasta ja 89 päeva vanuselt Colin McRae püstitatud varasema rekordi.
2023. aastal saavutas ralli etappidel kolm esikohta. Kesk-Euroopa rallil oli tema suur rivaal tiitlile Elfyn Evans konkurentsist väljas, Rovanperä saavutas rallil teise koha, millest piisas MM-tiitli kinnitamiseks.
Rovanperä sõlmis pärast 2023. aasta hooaja lõppu Toyotaga mitmeaastase lepingu. Siiski teatati, et Rovanperä võistleb 2024. aasta hooajal vaid osadel etappidel, enne kui naaseb täiskohaga 2025. aastal.
Isiklikku.
Tema isa Harri Rovanperä on Soome endine rallisõitja.
Kalle Rovanperäl on mootorratas BMW S1000RR.
Autoleht

Autoleht on aastast 1999 ilmuv Eesti ajakiri. Autolehte annab välja OÜ Presshouse. Ajakirja peatoimetaja on aastast 2004 Kristjan Sooper. 1999–2003 oli peatoimetaja Margus-Hans Kuuse.
1999–2001 ilmus Autoleht ajalehena. 1999–2004 ilmus Autoleht 2 korda kuus. Aastast 2005 ilmub Autoleht 1 kord nädalas (kolmapäeval).
Muuseum (ajakiri)

Muuseum on aastast 1995 ilmuv Eesti ajakiri, mis käsitleb muuseumitega seotut. 
Ajakiri on Eesti Muuseumiühingu ajakiri ja see ühing annab ajakirja ka välja.
1995–2006 oli ajakirja toimetaja Aleksei Peterson, pärast seda on peatoimetaja Piret Õunapuu.
Ajakiri on eri aegadel ilmunud 1 või 2 korda aastas.
Ametlikud Teadaanded

Ametlikud Teadaanded on Eesti Vabariigi ametlik võrguväljaanne, kus avaldatakse teateid, kutseid ja kuulutusi, mille avaldamiskohustus tuleneb seadustest või määrustest. Väljaande väljaandja ja vastutav töötleja on Justiitsministeerium.
Väljaanne hakkas ilmuma aastal 2000 ja algul paberkujul, seda andis välja Riigi Teataja Kirjastus. Aastatel 2001–2003 ilmus väljaanne koos ajalehega Äripäev ja seda andis välja Äripäeva Kirjastus. 1. juulist 2003 ilmub väljaanne vaid võrguväljaandena ja seda annab välja Justiitsministeerium.
Kisuvere allikad

Kisuvere allikad on kaitsealused allikad Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Kisuvere külas Rakvere–Haljala maantee ääres. Allikad võeti kaitse alla 1978.
Lindrehti allikad

Lindrehti allikad on kaitsealused allikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Kärsa külas. Allikad võeti kaitse alla 1978.
Vetla Pühaallikas

Vetla Pühaallikas (ka Vetla Pihaallikas) on kaitsealune allikas Rapla maakonnas Märjamaa vallas Põlli külas. Allikas võeti kaitse alla 1981.
Peedu pank

Peedu pank on pank Saare maakonnas Muhu vallas Kallaste külas. Pangad ja nende lähiümbrus on võetud kaitse alla.
Addisoni tõbi

Addisoni tõbi ehk pronkstõbi on haruldane krooniline endokriinsüsteemi haigus, mille puhul neerupealised ei tooda piisavalt steroidhormoone.
Haigust iseloomustab hulk suhteliselt mittespetsiifilisi sümptomeid, nagu näiteks alaseljavalu ja nõrkus. 
Addisoni tõbi võib progresseeruda tõsiseks Addisoni tõve kriisiks, millega võivad kaasneda väga madal vererõhk ja kooma. Kriisi langemist võib ajendada stress näiteks õnnetuse, operatsiooni, haiguse tõttu. Addisoni tõve kriis võib lõppeda kiire surmaga.
Addisoni tõve põhjuseks on adrenokortikaalpuudulikkus, mis võib tekkida enamasti autoimmuunhaiguse või nakkuse tagajärjel.
Haigust diagnoositakse vereanalüüside ja piltdiagnostika abil.
Haigust ravitakse puudulike hormoonide asendamisega, ravi on pidev ja eluaegne.
Haigus on nimetatud arstiteadlase Thomas Addisoni järgi.
Ad infinitum

ad infinitum on ladinakeelne fraas, mis tähendab "lõpmatuseni".
Enamasti kasutatakse seda tähenduses "jätka lõputult, peatumata" näiteks lõppematu protsessi kirjeldamisel, lõpmatult korduva protsessi kirjeldamisel või instruktsioonis tegevuse kohta, mida tuleb korrata lõpmatu arv kordi. 
Seda võidakse kasutada ka sarnases tähenduses fraasiga "et cetera" ("jne", "jms") et osutada millelegi, mis jätkub väljaspool nimetatut või näidatut.
Näiteid:
Hanna Martinson

Hanna Martinson (sündinud 29. novembril 1992), artistinimega LeHANNA, on eesti poplaulja ja meelelahutaja. 
2012. aastal lõpetas ta Kuressaare Gümnaasiumi ja 2016. aastal Tallinna Ülikooli reklaami ja imagoloogia erialal. Õppis pool õppeaastat Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitlemist. 
Ta kehastas 2015. aastal mängufilmis "Must alpinist" Marleeni. Filmis "Nullpunkt" (2014) oli tal õpilase episoodiline roll. 2017. aasta sügishooajal esines ta TV3 saates "Su nägu kõlab tuttavalt", kuid finaali ei pääsenud. 2020. aastal kehastas ta Siouxie rolli lühifilmis "Kevin, ei!"
2018. aastal osales ta TV3 tõsielusarjas "India Xpress", kus koos viie kaaslasega võttis osa võidusõidust "Rickshaw Challenge!". Laste talendisaates "Väikesed hiiglased", kus tema tiim kandis nime Hanna Haruldased, oli ta mentor.
2019. aastal juhtis ta saadet "Karvased kosilased" ja 2020. aastal koos Laura Pritsiga saadet "Mis sul viga on?".
2020. aastal lõi ta koos Leslie Laasneriga artisti LeHANNA. Mais avaldatud debüütsingel kandis nime "Juuni juuli august" ja see oli juulis 2020 Raadio 2 kõige enam mängitud eestikeelne lugu. Novembris ilus LeHANNA teine lugu "Külmavärinad". 
2021. aastal ilmus lauljal veel kaks singlit: "Segane peast" ja "Suvi annab kõik andeks". 
2023. aasta veebruaris üllatas LeHANNA täiesti uues stiilis lauluga "Ainult siis, kui...", millele valmis ka laulja esimene muusikavideo.
Isiklikku.
Ta on Aare Martinsoni tütar.
Edgar Adrian

Edgar Douglas Adrian (30. november 1889 Hampstead, London – 4. august 1977 Cambridge) oli inglise elektrofüsioloog.
1932. aastal sai ta koos Charles Scott Sherringtoniga Nobeli füsioloogiaauhinna töö eest neuronite uurimisel.
Agalaktia

Agalaktia ehk piimatus on haiguslik seisund, mille korral laktatsioon ei ole piisav või puudub täielikult, sest rinnapiima tootmine on häiritud ja/või piimaväljutusrefleks ei vallandu.
Agalaktia peamine põhjus on prolaktiini ebapiisav tootmine ajuripatsis.
Gnaeus Julius Agricola

Gnaeus Julius Agricola (13. juuni 40 – 23. august 93) oli galli päritolu Vana-Rooma väejuht, kes juhtis suurt osa Rooma vallutustest Britannias.
Peamine ajalooallikas tema kohta on tema väimehe Tacituse kirjutatud "De vita et moribus Iulii Agricolae" ('Julius Agricola elust ja tavadest').
Agrippina Vanem

Vipsania Agrippina, tuntud kui Agrippina Vanem (14 eKr Ateena – 17. oktoober 33), oli Vana-Rooma väejuhi Germanicuse naine.
Ta oli keiser Augustuse lapselaps, riigimehe Marcus Vipsanius Agrippa tütar, keiser Tiberiuse naiseõde ja kasutütar. Tema ema oli Julia Vanem.
Agrippina Noorem

Julia Agrippina, tuntud kui Agrippina Noorem, pärast aastat 50 Julia Augusta Agrippina (7. november 15 (või 7. november 14 või 6. november 16) – 19./23. märts 59) oli keiser Caligula õde, keiser Claudiuse naine ja keiser Nero ema.
Tema isa oli väejuht Germanicus ja ema Agrippina Vanem.
Howard Aiken

Howard Hathaway Aiken (8. märts 1900 Hoboken, New Jersey – 14. märts 1973 Saint Louis, Missouri) oli Ameerika Ühendriikide füüsik ja arvutustehnika pioneer.
Ta oli IBM-i Harvard Mark I arvuti algne väljatöötaja.
Jüri Palm

Jüri Palm (14. aprill 1937 Tallinn – 27. aprill 2002 Tallinn) oli eesti graafik ja maalikunstnik.
Jüri Palm sündis kontsertmeistri ja viiuldaja Rudolf Palmi peres. Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 4. keskkooli ning õppis aastatel 1956–1963 ERKI-s keraamikat ja graafikat ning lõpetas kooli plakatikunstnikuna. 
Graafikast viljeles ta peamiselt kõrgtrükki, kujundas ka raamatuid (umbes 100 trükist) ja plakateid. Alates 1960. aastate II poolest pühendus ta maalile.
Ta tegutses peamiselt vabakunstnikuna, oli 1965. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Isiklikku.
Jüri Palmi isa oli viiuldaja Rudolf Palm.
École des Beaux-Arts

École des Beaux-Arts ehk Kaunite Kunstide kool on kunstikool Prantsusmaal. 
Termin "École des Beaux-Arts" kehtib tegelikult mitmele kunstikoolile Prantsusmaal, kuid neist kuulsaim on Pariisis asuv "École Nationale Superieure des Beaux-Arts". Eestikeelses kirjanduses peetakse reeglina silmas seda kooli ja ka see artikkel keskendub samale asutusele.
Kooli ajalugu.
École des Beaux-Arts asutati 1648. aastal osana Prantsuse Kaunite Kunstide Akadeemiast kardinal Jules Mazarini poolt. Eesmärgiks oli pakkuda esmaklassilist joonistamise, maalimise, skulptuuri, graafika ja arhitektuuriõpet. Kool allus algselt Louis XIV valitsuse käskudele, kelle huvides oli, et kool toodaks kunstnikke, kes dekoreeriksid paleesid ning maaliksid kuninglikku perekonda, kuid saavutas suurema iseseisvuse Napoleon III ajal 1863. aastal. Kooli õpetamise põhimõtted olid ranged, eeskujuks Kreeka ning Rooma antiikkunsti traditsioon. 
Akadeemia koosnes maali- ja skulptuuriakadeemiast ning arhitektuuriakadeemiast. 1968.aastal eraldati arhitektuuriakadeemia.
Koolis on õppinud mitmed Eesti kunstnikud.
Vergine Liiv-Hillep

Vergine Liiv-Hillep (21. jaanuar 1922 Pärnu – 4. jaanuar 2015 Wihogne, Liège'i ringkond, Belgia) oli eesti päritolu Belgia maalikunstnik.
Elulugu.
Ta õppis 1930. aastatel Holstre koolis, noorusaastad möödusid Viljandis. Aastatel 1939–1941 õppis ta Pallase kunstikoolis. Sõja ajal naasis ta kodulinna, lõpetades seal 1943. aastal gümnaasiumi. Samal aastal abiellus ta Richard Hillepiga, kellega aasta hiljem Saksamaale põgenes.
Hillepid sattusid põgenikelaagrisse Lõuna-Saksamaal Kemptenis, kust 1947. aastal siirduti elama Belgiasse Liège'i, kus abikaasal õnnestus leida teenistuskoht mäetööstuses. Vergine töötas lühikest aega lihttööl marmelaadivabrikus ja mänguasjade vabrikus.
1956. aastal alustas ta prantsuse keele õpinguid ning 1957. aastal sai temast Liège'i Kuningliku Kunstiakadeemia ("Académie Royale des Beaux-Arts") õpilane. Õppetöö kunstiakadeemias kestis kuus aastat, kuid Liiv-Hillep sai lõpetada kolme aastaga, sest arvestati ka tema varasemaid õpinguid. 1960. aastal lõpetas ta kunstiakadeemia silmapaistvate tulemustega õlimaali ja joonistamise ning 1961. aastal maastikumaali ja gravüüri alal.
Hillep on Eestis võrdlemisi vähe tuntud kunstnik. Septembris 2015 avati Kondase Keskuses tema isikunäitus.
Académie Colarossi

Académie Colarossi ehk Filippo Colarossi vabaakadeemia oli Itaalia skulptori Filippo Colarossi loodud Pariisis tegutsenud kunstikool, mis alustas tegevust 1815. aastal.
Kooli ajalugu.
Akadeemia loodi alternatiivina École des Beaux-Artsile, mille õpetamismeetodid olid paljude toonaste avangardkunstnike meelest liiga ranged. Akadeemia erines ka selle poolest, et võttis vastu naisi ja teiste riikide õpilasi. Kool suleti 1930. aastatel.
Eesti kunstnikest on seal õppinud näiteks modernismiklassikud Adamson-Eric, Konrad Mägi, Eduard Wiiralt, Nikolai Triik, Karl Pärsimägi.
Académie de la Grande Chaumière

Académie de la Grande Chaumière on Pariisis tegutsev kunstikool, mis loodi 1902. aastal.
Kooli ajalugu.
Kool tegutses sarnaselt näiteks Académie Colarossi ja Académie Julianiga vabaakadeemia põhimõtetel, kus vastuvõtt ning õppemeetodid olid vabamad. Kool tegutseb siiani.
Koolis on õppinud mitmed eesti kunstnikud, näiteks Eduard Wiiralt, Ilse Leetaru, Karin Luts, Konrad Mägi.
Alatskivi kirik

Alatskivi kirik on kirik Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Alatskivil. Kirik on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kirik ehitati aastatel 1840–1870. Enne seda oli 1812. aastal ehitatud pikihoone. Aastal 1866 ehitati koor ja ristlööv. 1890. aastal ehitati nelinurkne eenduv läänetorn.
Kirikut kasutab Alatskivi kogudus.
Piirissaare Peeter-Pauli kirik

Piirissaare Peeter-Pauli kirik on õigeusu kirik Tartu maakonnas Tartu vallas Piirissaarel Tooni külas.
Piirissaarel asub ka teine pühakoda: vanausulistele kuuluv Piirissaare vanausuliste palvemaja Saare külas.
Académie Julian

Académie Julian oli kunstikool Pariisis, mis alustas tegutsemist 1868. aastal. 
Kooli ajalugu.
Kooli asutas kunstnik Rodolphe Julian ning see sai peagi üheks hinnatuimaks. Kooli kuldaeg oli aastatel 1875–1915, kui sinna sattusid õppima ja õpetama hiljem eriti tuntuks saanud kunstnikud. 
Koolis on õppinud ka mitmed eesti kunstnikud, näiteks Nikolai Triik, Anatol Kaigorodov.
Hargla kirik

Hargla kirik on kirik Valga maakonnas Valga vallas Hargla külas. Seal tegutseb Hargla kogudus.
Kirik ehitati aastatel 1817–1821 ning sellele tehti põhjalik ümberehitus sama sajandi lõpus.
Hargla kirikul oli abikirik Taheval.
Kirik on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirik

Muhu-Hellamaa Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Muhu vallas Hellamaa külas.
See on üks kahest õigeusu pühakojast Muhu saarel, teine on Muhu-Rinsi kirik.
Ajaloost.
Muhu saarele jõudis usuvahetusliikumine 1847. aasta kevadel. Kohalik luterlik köster-koolmeister Carl Wilhelm Freundlich (1803–1872) võitles uue usu vastu mitmel moel. Tema vaenulik hoiak ei takistanud oluliselt õigeusu kiiret levikut saarel. 1848. aastaks oli Saaremaal ja Muhumaal salvitud 69,6% talurahvast.
Muhu õigeusklikud kuulusid 1847. aastal asutatud Muhu-Rinsi kogudusse. Õigeusku salvitud muhulased jaotati kahe koguduse vahel 1850. aastal, mil asutati Muhu-Hellamaa Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudus Hellamaal.
Arhitektuurist.
Kiriku rajamiseks hakati ehitusmaterjali koguma 1864. aastal. Kirik valmis 1866. aastal ja pühitseti apostlite Peetruse ja Pauluse auks. Arhitekt Apollon Edelsoni tüüpprojekti järgi ehitatud apsiidiga pühakoda on ristkülikukujulise põhiplaaniga krohvitud seintega paekivihoone. Kirikul on astmeline kellatorn ja väike haritorn. Riia ja Miitavi piiskop Platon I pühitses Muhu-Hellamaa õigeusu kiriku 29. juunil 1866.
Kirikut kasutab EAÕK Muhu-Hellamaa Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudus.
Kirikust umbes 280 meetrit loodesse jääb Hellamaa kalmistu.
Peapiiskop Hermani mälestustahvel.
Kirikus on mälestustahvel Soome Õigeusu Kiriku peapiiskopiks tõusnud Herman Aavale, kes oli pärit Muhu Hellamaa õigeusu koguduse kösterkooliõpetaja Vassili Aava perest.
Ilse Leetaru

Ilse Leetaru (sündinud Ilse Kõpper; 27. oktoober 1915 Tallinn – 9. detsember 2006 New York) oli eesti graafik ja kunstikoguja.
Elulugu.
Ilse Leetaru sündis Tallinnas. 
Ta õppis Tallinna Kaarli Koguduse Eragümnaasiumis, kus sel ajal oli joonistusõpetajaks Kristjan Raud. Selle lõpetamise järel asus ta 1933. aastal õppima klaveri eriala Artur Lemba klaveriklassis Tallinna Konservatooriumis. Õpingud katkesid 1936. aastal pärast abiellumist "dr. med." Edmund Leetaruga. 
Suure põgenemise laine viis ta 1944. aastal Saksamaale. Sealt 1949. aastal USA-sse emigreerunud Leetaru sai kunstiõpinguid alustada võrdlemisi hilja. Ta õppis episoodiliselt Müncheni moekoolis 1948–1949 ning juba USA-s elades asus 1959. aastal õppima "New York School of Visual Arts"is, lõpetades selle 1963. aastal. 1966. aastal täiendas Leetaru end Pariisis, Académie de la Grande Chaumière's. 
Leetaru isikunäitused toimusid New Yorgi Eesti Majas 1975, 1979, 1982 ja 2001, Tartu Kunstimuuseumis 1990 ja 2004, Tallinnas Adamson-Ericu muuseumis 1991, Saksa Kultuuri Instituudis 1996 ja Kastellaanimaja galeriis 1998. 2015. aastal toimus Haus galeriis Leetaru 100. sünniaastapäeva mälestusnäitus. 
Ilse Leetaru graafikat eksponeeriti arvukatel välisnäitustel ning tema kunst pälvis rahvusvahelisi auhindu. Ilse Leetaru oli Eesti Kultuurifondi Ameerika Ühendriikides juhatuse liige ja USA Rahvusliku Naiskunstnike Assotsiatsiooni ("National Association of Women Artists") liige, kuuludes aastaid selle žüriisse.
Perekond Leetaru kunstikogu.
1930. aastatel sai alguse Leetaru perekonna kunstikogu, kuhu kuulusid Eduard Wiiralti, Kaarel Liimandi, Konrad Mäe, Johannes Greenbergi, Erik Haameri, Herman Talviku, Kuno Veeberi jpt. suurepärased teosed. Leetarul õnnestus paguluses suurtes joontes säilitada oma kunstikogu, mida ta täiendas varase eesti eksiilkunstiga. Osa Eestisse jäänud kunstiteostest leidis püsiva koha Tartu Kunstimuuseumis, 2003. aastal kinkis Ilse Leetaru aga ka oma New Yorgis säilitatud eesti kunsti klassika Eestisse, jagades selle Eesti Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimuuseumi vahel.
Aitoolia

Aitoolia (kreeka keeles Αιτωλία) on mägine piirkond Kreekas Kórinthose lahe põhjakaldal. See moodustab Aitoolia-Akarnaania piirkonnaüksuse idapoolse osa.
Hans von Aken

Hans von Aken oli Eesti müürseppmeister ja kujur. 
Hans von Aken osales aastatel 1585–1592 Toompea linnuse ehitamisel, esialgu tavalise kujuri ja kiviraidurina. Pärast senise ehitusmeistri Antonius Poliensisi lahkumist 1585. aastal asus Hans von Aken 1588. aastal Toompea linnuse ehitust juhtima. 1594. aastast pärineb tema valmistatud Rootsi õuemarssali Olof Ryningi hauamonument, mis asub Tallinna Toomkirikus. 1598. aastal osales Aken Oleviste kiriku tornikiivri parandustöödel järelevaatajana. 
1599. aastal sai Hans von Akenist Tallinna kodanik ning 1601. aastal ta kas lahkus Tallinnast või suri.
Aktiniidia

Aktiniidia ("Actinidia") on kahekojaliste heitlehiste liaanide perekond kahekojalisi puittaimi aktiniidialiste sugukonnas.
Levik.
Aktiniidia levila hõlmab Ida-Aasias Hiinat, Taiwanit, Koread ja Jaapanit ning ulatub ka põhjas Kagu-Siberisse ja lõunas Indohiinasse. Kasvab looduslikult mägimetsades kuni 900 m kõrgusel. 
Kirjeldus.
Loodusliku leviku aladel võivad aktiniidiad kasvada ka üle 30 m kõrguseks. Meie oludes on vääntaime keskmine kasv paar meetrit, harvematel juhtudel üle 10 m. Taim väänleb ümber tugitaime, selle puududes väänlevad varred omavahel või roomavad mööda maad.
Enamus taimi on kahekojalised, ühtedel taimedel on ainult emakaga õied, teistel ainult tolmukatega. Kuid leidub ka ühekojalisi taimi ja kahesuguliste õitega taimi. Peaaegu kõigi aktiniidiate viljad on söödavad. Aktiniidia vilju nimetatakse marjadeks, need meenutavad maitse poolest ananassi. Mari on piklik, muna- või silindrikujuline, kest ja viljaliha on rohelised. Marjakest võib olla triibuline. Marju kattev kest on üsna õhuke, mistõttu pole neid enne söömist koorida vaja. Viljad muutuvad maitvaks ja aromaatseks alles nende täisvalmimisel. Eestis on taime saagikus liaanilt 1–3 kg, kuid kultuursortidel võib selle arvu 2–3 korrutada. Aktiniidia juurestik on maapinnalähedane. 
Üldiselt taluvad aktiniidiad temperatuure kuni −15 °C.
Kasvatamine.
Aktiniidiat hakati kultuuristama 1855. aastal.
Kuna suurem osa aktiniidiatest on kahekojalised, siis on vaja saagi saamiseks kasvatada nii emas- kui ka isastaimi. Piisab, kui 4–6 emastaime läheduses kasvab 1 isastaim.
Liigid.
Tuntuim liik on kiivi-aktiniidia ("Actinidia deliciosa"), mille viljad on kiivid.
Aktiniidia võib elada kuni 100-aastaseks.
Kasvunõuded.
Taime looduslikus kasvukohas on niisked, jämeda liivasegused kõdumullad. Lõuna pool kasvavad liigid on põhja pool kasvavatest valgusnõudlikumad. Üldiselt on taime saak poolvarju tingimustes parem. Aktiniidia eelistab parasniisket, keskmise raskusega mulda, mis ei oleks väga kerge (liivmuld) ega liiga raske (savimuld). Taim ei talu seisvat vett. Mullareaktsioon võib olla nõrgalt happeline kuni leeliseline. 
Kasutamine.
Iluaianduses.
Vääntaimed sobivad lehtede ilu tõttu hästi kasvama majaseintele, lehtlasse või terrassile. Kuna tegu on ronitaimega, siis vajab taim ka tuge, mille najal ronida, nendeks võib sobida näiteks okaspuude võraalune, kuid vähem sobivad siretüvelised lehtpuud ning täiesti sobimatud on viljapuud. Taimed kasvavad paremini ida või lääneseinal, sest taimed ei talu intensiivset päikesevalgust ega kuumust. Lõunapoolsel seinal või lagedal kasvades on taime saak madalam. 
Paljundamine.
Taimede paljundamisel seemnest saab taime sugu määrata alles õite avanemisel, seetõttu eelistatakse paljundamist pistikute (haljas-, lehepistikute ja pistokstega) või võrsikutega.
Biokeemiline koostis.
Marjad sisaldavad pektiini, värv- ja parkaineid, karotiini, B1- ja B2-vitamiini ja P-aktiivseid aineid. Mineraalainetest sisaldavad marjad kaaliumi, fosforit, magneesiumi, rauda ja tsinki.