tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leks Kindlustus

Leks Kindlustus oli Eesti kindlustusettevõte. Ettevõte oli Tallinna börsi nimekirjas.
2000 ühines ettevõte Leks Kindlustus ettevõttega ja moodustati ettevõte BICO-LEKS Kindlustuse AS.
Mörön

Mörön (mongoli keeles Мөрөн 'jõgi') on linn Mongoolias, Hövsgöli aimaki keskus. Linn asub Delgermöröni jõe kaldal.
Ajalugu.
Asustus sai alguse aastatel 1809–1811 Möröngiin Churee kloostri rajamisega. Mörönist kujunes oluline religioosne ja kaubanduslik keskus Põhja-Mongoolias. Aastast 1933 on see Hövsgöli aimaki keskus.
1921. aastal elas kloostris 1300 laamat. 1937. aastal klooster hävitati.
1990. aastate alguses rajati vana kloostri kohale uus klooster. Sellega seoses leiti 5000 mahalastud munga massihaud.
Pro Kapital Grupp

AS Pro Kapital Grupp (varasema nimega "AS Pro Kapital") on 1994 asutatud Eesti kinnisvaraettevõte. Ettevõtte aktsiad on noteeritud Tallinna börsil.
Ettevõttel on Eestis, Lätis, Leedus ja Saksamaal kokku 106 töötajat. 
Ettevõtte eestvõttel valmis näiteks 1997 Tallinnas Kristiine Keskus ja T1 kaubanduskeskus.
Ericsson Eesti

Ericsson Eesti AS on Eesti infotehnoloogiaettevõte, mis kuulub ettevõttele Ericsson.
Ettevõttel asub Tallinnas mobiiltelefonivõrkude tarbeks võrguseadmeid tootev tehas.
Aktsiaselts on olnud pikka aega Eesti suurima käibega ettevõte. Näiteks 2012. aastal oli Ericsson Eesti käive 1330,7 miljonit eurot (2. kohal oli Tallink Grupp AS 943,9 miljoni euroga) ning 2014. aastal 1362,9 miljonit eurot (lähimal konkurendil Tallinkil vastavalt 921,47 miljonit).
Mehmet Kaplan

Mehmet Güner Kaplan (sündinud 18. juulil 1971 Gaziantepis) on türgi päritolu Rootsi poliitik (Roheline Partei). Ta oli 3. oktoobrist 2014 kuni 18. aprillini 2016 Rootsi elamumajanduse ja linnaplaneerimise minister.
Ta on sündinud aastal 1971 Gaziantepis Türgis, hiljem on ta asunud Rootsi.
Ta oli aastatel 2006–2014 Riksdagi liige (Rohelise Partei ridades). 3. oktoobrist 2014 kuni 18. aprillini 2016 oli ta Rootsi elamumajanduse ja linnaplaneerimise minister.
Liwathon E.O.S.

Liwathon E.O.S. (varem AS Vopak E.O.S.) on nafta ja naftasaaduste sadamaoperaator Muuga sadamas.
Ettevõte tekkis 2008. aastal endiste sadamaoperaatorite Pakterminali (sealt tuli nimi Vopak) ja E.O.S.i ("Estonian Oil Service") ühendamisel. Ettevõttel on Muuga sadamas neli terminali, mille mahutite kogumaht on umbes 1 miljon m³. 
Ettevõtte tütarettevõte on AS E.R.S..
Ajalugu.
2013. aastal maksis ettevõte oma omanikele 100 miljoni euro jagu dividende. See oli kuni 2015. aasta Swedbanki dividendimakseni suurim dividend, mida oli ükski Eesti ettevõte maksnud.
2017. aastal sai Vopak E.O.S. 99 miljonit eurot kahjumit, mida on arvatud läbi aegade suurimaks kahjumiks Eestis.
2019. aasta kevadel müüsid Vopak E.O.S. omanikud Royal Vopak N.V. ja Global Ports Investments PLC kõik ettevõtte aktsiad Abu Dhabi ettevõttele Liwathon. Ettevõte võttis uueks nimeks Liwathon E.O.S.
Majandusaasta aruannete kohaselt jäi ettevõte 2023. aastal 33,5 miljoni euroga kahjumisse ja 2024. aastal teeniti 1,07 miljonit eurot kasumit.
Kaspars Biezbārdis

Kaspars Ernests Biezbārdis (vana ortograafia järgi "Kaspars Beesbardis", 8. detsember 1806, Slokas vald – 12. august 1886, Moskva) oli läti kirjanik ja tõlkija ning õpetaja Viljandis (1833–1853) ja Riias (1866–1881), Läti ärkamisaja üks aktiivseimaid osalejaid, kes võitlesid Lätisse kolinud baltisakslaste vastu.
Elukiri

Elukiri oli Eestis ilmunud ajakiri.
Ajakiri asutati aastal 1999. Ilmus kord kuus. Ajakirja peatoimetaja oli Anneli Aasmäe (2015). 2017 sai ajakirja nimeks Eesti Ajalugu. 2023 lõpetas Eesti Ajalugu ilmumise.
Vinglet

Tiivakiil on aerodünaamiline pind, mis on sobitatud lennuki jäiga kandepinna otstele kuni 90° nurga all ja mis vähendab tiiva induktiivset õhutakistust. Tiivakiilud tiivaotstel aitavad allahelikiirusel lendamisel vähendada mootorlennuki kütusekulu, parandada purilennuki aerodünaamilist väärtust (lauglemissuhet) ning stabiliseerida külgpüsivust.
Tiivakiilu aerodünaamika.
Tiivakiilu ülesanne on takistada tiivaotsa ümber tekkiva õhu voolu. Lennuki lendamise käigus voolab tiiva all olev kõrgema rõhuga õhk tiivaotsa peal asuva madalama rõhuga pinna suunas. Selle tulemusena tekib õhusõiduki edasiliikumisest põhjustatud keeris. Tiivakiil aitab nendest keeristest põhjustatud õhutakistust vähendada. Samas parandab ta õhusõiduki tõste- ja tõmbejõu suhet, mis suurendab kütuse tõhusust mootoriga õhusõidukitel ja suurendab maastikulennu kiirust purilennukitel.
Lennuk tekitab lennates tiiva abil tõstejõu, kuid see tekitab ka õhutakistust. See õhutakistus on põhjustatud tiiva taha tekkivast kahest keerduvast õhuliikumisest. Seda tüüpi takistust nimetatakse "induktiiv-" või "keeris-" õhutakistuseks ja see võib moodustada suure osa lennuki õhutakistusest, eriti õhkutõusmise ajal. Vähendades õhutakistust, aitab tiivakiil suurendada lennuki tõhusust ja vähendada selle kütusekulu.
Ajalugu.
Pärast esimest edukat lendu hakati mõtlema, kuidas lennuki tiibu veelgi paremaks muuta. 1897. aastal tuli Frederick W. Lanchester välja ideega muuta lennuki tiivad tõhusamaks, lisades tiiva otsa spetsiaalse plaadi. Ta arvas, et see plaat aitaks vähendada tiiva õhutakistust lennuki aeglasemal lendamisel. M. M. Munk 1921. aastal ning T. von Karman, J. M. Burgers ja W. Mangler 1930. aastatel tegid teoreetilisi uuringuid samal teemal. 1962. aastal patenteeris C. D. Cone mitteplanaarsed tiivad ning J.L. Laundry ja P.B.S. Lissaman avaldasid 1968. aastal teemakohase töö. 1970. aastate alguses Richard T. Whitcomb NASA-st projekteeris suure külgsuhtega kavandatud mitteplanaarsed tiivaotsad ja katsetas neid, mida nimetatakse tiivakiiludeks. Ta leidis, et tiivakiilud vähendasid õhutakistust umbes 20 protsendi võrra ning parandasid tõste- ja tõmbejõu suhet 9 protsendini võrreldes sirge tiiva jätkuga. Peagi võeti need kasutusele mitmetes lennukites, seahulgas Rutani VariEze ja Learjet 28/29. Boeing 747-400 tiivakiilul on madalam dihedraalne nurk kui Whitcombi vingletil ning sellest ajast alates on eri tüüpi vertikaalseid, kallutatud ja horisontaalseid tiivaotste pikendusi kasutatud äri-, väike- ja reisilennukitel.
Lennukikütuse kokkuhoid.
Tiivakiilud vähendavad õhutakistust, mille tulemusel suureneb õhusõiduki tõhusus ja väheneb kütusekulu. Kütusesäästu ulatus sõltub lennuprofiilist, kuid kaubanduslikud kogemused tiivakiilude ümberehitustega erinevatel mudelitel näitavad, et kütuse kokkuhoid on vahemikus 1,5–6 protsenti. See vähendab otseselt ka lennufirmade tegevuskulusid.
Indrek Ibrus

Indrek Ibrus (sündinud 23. oktoobril 1974) on eesti meediauurija. Ibrus on interdistsiplinaarne teadlane, kes kasutab meediamuutuste uurimiseks ja seletamiseks majandusteaduslike innovatsiooniuuringute, kultuurisemiootika, andmeteaduse ja laiemate meedia- ja kommunikatsiooniuuringute kombineeritud vahendeid. 
Ametilt meediainnovatsiooni professor Tallinna Ülikooli (TLÜ) Balti filmi, meedia ja kunstide ja instituudis (BFM). Juhib samas ka doktoriõppekava "Audiovisuaalkunstid ja meediauuringud". On juhtinud TLÜ meediainnovatsiooni ja digikultuuri tippkeskust (MEDIT).
Oli 2004. aastal üks BFMi asutajatest. 
Elukäik.
On lõpetanud Tartu Ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni eriala bakalaureuseastmes (2000), Oslo Ülikoolis meedia ja kommunikatsiooni eriala magistriastmes (2003). Kaitses 2010. aastal London School of Economics and Political Science'is (LSE) doktoritöö pealkirjaga "Uute meediavormide evolutsioonidünaamika: Avatud mobiilse veebi juhtum" ("Evolutionary Dynamics of New Media Forms: The Case of the Open Mobile Web").
Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 
Teadustegevus.
On avaldanud hulga teadusartikleid meedia innovatsioonist, mobiilse veebi arengust, rist- ja transmeediast, meedia semiootikast, meediapoliitikast, kultuuri digiteerimisest, metaandmetest ning kultuuri andmekogude juhtimisest. Kahasse John Hartley ja Maarja Ojamaaga on kirjutanud raamatu "On the Digital Semiosphere: Culture, Media and Science for the Anthropocene" (Bloomsbury, 2020), mis on tõlgitud ka eesti keelde. Lisaks on toimetanud raamatu "Emergence of Crosss-Innovation Systems: Audiovisual Industries Co-innovating with Education, Health Care and Tourism" (Emerald, 2019) ning koos Carlos A. Scolariga antoloogia "Crossmedia Innovations: Texts, Markets, Institutions" (Peter Lang, 2012).
On teadusajakirjade Baltic Screen Media Review ja Cultural Science Journal üks toimetajatest ning Tallinna Ülikooli Kirjastuse raamatusarja "Bibliotheca mediorum et communicationis" kolleegiumi esimees.
Haabsaare Raamatukogu

Haabsaare raamatukogu on Haabsaare külas asuv raamatukogu Antsla vallas.
Kaagjärve raamatukogu

Kaagjärve raamatukogu on rahvaraamatukogu Valga vallas. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna.
Raamatukogu aadress on Kaagjärve küla, 68115 Valga vald.
Ajalugu.
Kaagjärve Rahvaraamatukogu Selts asutasid 12. novembril 1913 ärksamad põllupidajad. Eestvedajad olid Johannes Tuvikene, Johannes Sööt ja J. Rebane. Asutajaliikmeid oli 68. Tegevusluba saadi 1914. aastal. 1920. aastal oli kogus 244 raamatut, lugejaid 78 ja laenutusi 1673. Raha raamatute ostmiseks saadi liikmemaksudest, pidude sissetulekutest ja korjandustest. Seltsi esialgseks põhiülesandeks oli raamatute soetamine ja laenutamine. 
1939. aastaks oli raamatukogu jõudnud heale järjele, sisaldades tol ajal ilmunud klassika paremiku.
Pärast teist maailmasõda taasavati Kaagjärve raamatukogu 7. detsembril 1944. Raamatukogu tegutses rahvamaja agitpunkti punases nurgas. Kultuurimaja ruumidesse jäi raamatukogu 1985. aastani. Tema kasutada oli 60 m².
Sõjajärgsel ajal valdav osa Kaagjärve Raamatukogu Seltsi raamatutest hävitati kui poliitiliselt sobimatud. 
Nõukogude ajal praktiseeriti palju raamatukoguvälist teenindust. Keskmiselt oli Kaagjärve raamatukogul 3 rändraamatukogu ja vähemalt 1 laenutuspunkt. Kaagjärve algkooli juures teenindati lugejaid aastani 1987. 
Lugejate värbamiseks organiseeriti kirjanduse kojukannet. 
Lugejate ja külastuste arv suurenes oluliselt pärast kolimist keskuse 3-toalisesse ahiküttega korterisse (47 m2) 1985. aastal. 1994. aasta kolimine viis raamatukogu 4-toalisse mugavustega korterisse (78 m2) majas, kus asusid veel side, arstipunkt ja kommunaalteenuste kontor. 2004. aasta kolimisel saadi sama suur pind nagu ennegi (78 m2) aga külakeskusest kaugemal. 
2005. aastal saadi esimene arvuti ja avati avalik internetipunkt (AIP), mille külastatavus oli väga suur, sest tegemist oli küla ühe esimese arvutiga. Kasutusel on raamatukoguprogramm RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2009. aastal.
Statistika.
Statistika 2014. aasta seisuga:
Kogud: 7727
Kasutajad: 138
Külastused: 1157
Laenutused: 4102
Töökohad: 1
Pille Hagel

Pille Hagel (sündinud 31. juuli 1953 Tallinnas) on endine eesti iluuisutaja, iluuisutamise treener ja praegune sisearhitekt.
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1973–1978 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas ruumi- ja mööblikujunduse erialal.
Iluuisutamine.
Ta harrastas iluuisutamist aastatel 1958–1975 treenerite Ly Piiri ja Vaike Paduri juhendamisel.
Ta tuli aastatel 1968–1973 üksiksõidus Eesti NSV meistriks ning sai 1973. aastal meistersportlaseks. 
Ta töötas aastatel 1971–1973 ja 1993–1994 Tallinnas iluuisutamistreenerina. Tegutses 1972. aastast iluuisutamiskohtunikuna, sai 1992. aastal rahvusvahelise kategooria kohtuniku taseme.
Le Blanc

Le Blanc [lö blan'k] on linn Prantsusmaal Indre'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 72–140 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Annick Gombert Sotsialistlikust parteist (PS).
La Châtre

La Châtre [la šaa'tr] on linn Prantsusmaal Indre'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 198–263 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Nicolas Forissier Vabariiklaste Parteist "(Les Républicains)" (endise nimega UMP).
Issoudun

Issoudun [issu'dün] on linn Prantsusmaal Indre'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 122–161 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on André Laignel Sotsialistlikust parteist (PS).
Chinon

Chinon [ši'non] on linn Prantsusmaal Indre-et-Loire'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 27–112 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Jean-Luc Dupont Vabariiklaste Parteist "(Les Républicains)" (endise nimega UMP).
Aarne (perekonnanimi)

Aarne on eesti ja soome perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aarne alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Korporatsioon Selonija

Korporatsioon Selonija on 24. novembril 1880 Riia Polütehnikumi juures asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon. See on vanim Riias asutatud läti üliõpilasi ühendav korporatsioon.
Sümboolika.
Korporatsiooni Selonija värvid on roheline-valge-punane ning deviisid on "Draugam Tēvijai" ('sõpruse ja isamaa eest') ja "Virtute et Fide".
Ajalugu.
24. novembril 1897 võeti korporatsioon Selonija C! C! liikmeks. 1907. aastal sõlmiti kartellileping korporatsiooniga Lettonia. Aastatel 1915–1917 tegutseti Riia Polütehnikumi evakueerimise tõttu Moskvas. Korporatsiooni Selonija liikmed osalesid Läti vabadussõjas ning 40 "selonust" teenisid ülesnäidatud vapruse eest Karutapja ordeni. 1920. aastal osaleti Läti meeskorporatsioone ühendava Presiidiumite Konvendi (P! K!) loomisel.
Pärast likvideerimist okupatsioonivõimude poolt jätkas korporatsioon Selonija tegevust välismaal: 1946. aastast Saksamaal ja 1950. aastast New Yorgis. Korporatsiooni tegevus Riia Tehnikaülikooli juures taastati 1989. aastal.
La Tour-du-Pin

La Tour-du-Pin [la tuur dü pan] on linn Prantsusmaal Isère'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur ("sous-prefecture") ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.
Linna territoorium asub 309–461 meetri kõrgusel üle merepinna.
Linnapea on Fabien Rajon Paremparteide liidust (DVD).
Korporatsioon Lettgallia

Korporatsioon Lettgallia on 8. veebruaril 1899 Tartus asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon.
Sümboolika.
Korporatsioon Lettgallia värvid on roheline-must-valge.
Korporatsioon Lettgallia deviisid on "Per aspera ad astra" ja "Labor et fidelitas". 
Ajalugu.
Korporatsioon Lettgallia asutasid üheksa Tartu Ülikooli farmaatsiatudengit. Korporatsioon tegutses Tartus 1918. aastani, mil koliti ümber Riiga. Korporatsioon Lettgallia osales Läti meeskorporatsioone ühendava Presiidiumite Konvendi (P! K!) loomisel. 1920. aastal otsustas varem vaid farmaatsiatudengeid ühendav korporatsioon vastu võtma hakata kõikide erialade üliõpilasi. 
1940. aasta suvel korporatsioon likvideeriti, kuid tegutsemist jätkati välismaal: 1946 alustati tegevust Saksamaal, aastatel 1951–1971 tegutseti aga New Yorgis. 1975. aastal sõlmiti kartell-leping korporatsioon Rotaliaga. Korporatsioon Lettgallia tegevus Riias taastati 1989. aastal.
Peep Pedmanson

Peep Pedmanson (sündinud 8. augustil 1963 Põltsamaal) on eesti humorist, režissöör, stsenarist ja karikaturist. 
Peep Pedmansoni kui humoristist stsenaristi tuntumate teoste hulka kuuluvad komöödiasari "Vanad ja kobedad" (2000–2001) ning sarjast inspireeritud täispikk mängufilm "Vanad ja kobedad saavad jalad alla" (2003). Tema stsenaariumi järgi naerutas koomikutepaar Henrik Normann ja Madis Milling Maie ja Valdurina rahvast ka kuuel suvetuuril. Tema koostatud tekste esitasid miljonitele Euroopa televaatajatele 2002. aastal Eestis toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse õhtujuhtidena Annely Peebo ja Marko Matvere. 
2025. aasta seisuga on ajakirjandusväljaannetes ilmunud üle 500 Pedmansoni karikatuuri.
Haridus.
Peep Pedmanson on lõpetanud 1981. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. 1989. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Kinokomitee juures stsenaristide ja režissööride kõrgemad kursused (režissöör-animaatori erialal). 
Töökäik.
Ta on töötanud filmistuudiotes Tallinnfilm (1988–1993), Eesti Joonisfilm ja Nukufilm (1994–1998), filmitoimetajana kultuurilehes Sirp (1997–1998) ning alates 1998. aastast mitmes reklaamiagentuuris (nt Inorek &amp; Grey; Artwerk). 
2025. aasta seisuga töötab ta Eesti Filmi Instituudis filmieksperdina.
Aron Lande

Aron Lande (vene keeles Аро́н Соломо́нович Ла́нде; kirjutatud ka Ljande (vene Ля́нде; pseudonüüm Aleksandr Izgojev (vene Александр Самойлович Изгоев); 11. aprill 1872 Vilnius – 11. juuli 1935 Haapsalu) oli vene jurist, poliitik ja publitsist.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni võitles ta bolševismi vastu, ent novembris 1918 arreteeriti. 1922 pagendati ta Saksamaale. 
Ta suri 11. juulil 1935 Haapsalus. Ta on maetud Haapsalu vanale kalmistule.
Korporatsioon Talavija

Korporatsioon Talavija on 14. detsembril 1900 Riias asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon.
Sümboolika.
Korporatsioon Talavija värvid on valge-roheline-kuldne, mis väljendavad järgmisi põhimõtteid: karskus, haridus, rahvus.
Korporatsiooni Talavija motod on "Roku rokā" ('käsikäes') ja "Darbs ceļ vīru" ('töö teeb mehe paremaks').
Ajalugu.
Korporatsiooni Talavija asutasid korporatsioon Lettonia vilistlase Vilis Olavsi kaasabil 25 Riia Polütehnikumi õppurit. Detsembris 1918 otsustati "in corpore" astuda armeesse ja osaleda Läti vabadussõjas. Korporatsioon Talavija osales koos korporatsioonide Lettonia, Selonija, Lettgallia ja Fraternitas Letticaga Läti meeskorporatsioone ühendava Presiidiumite Konvendi (P! K!) loomisel. 
1940. aasta suvel likvideerisid korporatsiooni okupatsioonivõimud. Korporatsioon Talavija tegevus Riias taastati 23. mail 1989.
Jüri Poljans

Jüri Poljans (sündinud 24. novembril 1958 Kuressaares) on Eesti endine aerutaja.
1981. aastal tuli ta Nõukogude meeskonnas neljasüstal maailmameistriks. Samal aastal valiti ta Eesti aasta sportlaseks.
Adolf Agthe (insener)

Hermann Adolf von Agthe (vene Адольф Андреевич Агте; 1775 Kuressaare – 1832 Jekaterinburg) oli baltisaksa päritolu vene mäeinsener, leiutaja.
Tema vanemad olid Andreas von Agthe (1733–1806) ja Helena Beata Schröder (1746–1785).
Aastatel 1795–1807 oli ta Kaug-Idas Nertšinski mäetööstuses Šilka hõbedakaevanduses meister, järelevaataja ja juhataja. Seejärel oli ta aastani 1825 Uuralis Jekaterinburgis kaevanduste nõustaja.
Maret-Mai Višnjova

Maret-Mai(e) Višnjova (kuni 1963 Maret-Mai Otsa; 22. veebruaril 1931 Tartu – 2. mai 2020 Jõhvi) oli Eesti ja Nõukogude Liidu korvpallur ja spordipedagoog.
Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Aastatel 1952–1960 kuulus ta keskmängijana Nõukogude Liidu koondisse, tulles ühel korral maailmameistriks ja neljal korral Euroopa meistriks.
Aastatel 1949–1963 mängis ta Eesti NSV koondises ja TRÜ esinduskoosseisus.
Emil von Hoyningen-Huene

Parun Friedrich Alexander Emil von Hoyningen-Huene (22. november 1841 (ukj) Kuressaare – 26. mai 1917 (ukj) Petrograd) oli Venemaa tõeline salanõunik (1908), Riiginõukogu liige. 
Ta oli Püha Aleksander Nevski ordeni kavaler.
Pavlo Petrenko

Pavlo Petrenko (ukraina keeles Павло Дмитрович Петренко; sündinud 17. juulil 1979 Tšernivtsis) on ukraina jurist ja poliitik, ta on Üleukrainalise Ühenduse Isamaa aseesimees. Alates 27. veebruarist 2014 kuni 29. augustini 2019 oli ta Ukraina justiitsminister.
Ta lõpetas aastal 2001 kiitusega Tšernivtsi Ülikooli õigusteaduse erialal. Aastal 2004 lõpetas ta Ukraina Riiklik Rahvusvahelise Kaubanduse ja Rahanduse Ülikooli.
Atmoda

Atmoda ehk Läti ärkamisaeg (läti keeles "latviešu "[ehk" latvju"]" tautas atmoda") viitab kolmele erinevale, aga ideoloogiliselt üsna sarnasele Läti rahvusliku ärkamise perioodile:
Tšernozemelski rajoon

Tšernozemelski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Piirneb läänes Iki Buruli rajooni, põhjas Jaškuli rajooni, idas Lagani rajooni ja Astrahani oblasti ning lõunas Stavropoli krai ja Dagestaniga.
Tšernozemelski rajoon on Kalmõkkia suurim rajoon. See asub peaaegu täielikult poolkõrbelises piirkonnas.
Rajoonis on 8 kohalikku omavalitsusüksust ja 35 asulat.
Kalnujai vald

Kalnujai vald (leedu keeles "Kalnujų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Raseiniai rajoonis
Valla pindala on 73 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1000 inimest. Valla keskus on Kalnujai küla, vallamaja asub aadressil Kaštonų g. 1. Vallavanem on Regina Čepurnovienė.
Esimene Läti ärkamisaeg

Esimene Läti ärkamisaeg (läti keeles "Pirmā atmoda") oli esimene rahvusliku ärkamise periood 1850.–1880. aastatel, kui noorlätlased toetasid läti keelt ja kultuuri ning astusid vastu baltisaksa parunitele.
Ühiskonnaliikumise esimesed tunnused ilmusid juba 18. sajandil, kui lätlased said esimest kogemust kirikuliikumisel (1729–1861). Üks selle liikumise esindajatest oli saksa luuletaja ja proosakirjanik Johann Gottfried von Herder, kes töötas aastatel 1764–1769 Riias pastori ja õpetajana. Läti rahvuskultuuriga tutvudes oli von Herder vaimustunud ja üllatunud Läti rahvalaule mitmekesisust.
Esimene Läti ärkamisaeg on otseselt seotud 1848. aasta revolutsioonidega Euroopas. Selle peamised ideoloogid oli noorlätlased Krišjānis Valdemārs, Krišjānis Barons ja Juris Alunāns. 
Noorlätlaste peamised ideed olid
Noorlaste liikumine oli tekkinud 1850. aastatel, kui Tartu Ülikoolis õppis umbes 30 lätlast. Nende hulgas oli inimesed, kes oli olnud saksastamise surve vastu. Üks nendest oli Krišjānis Valdemārs, kes hakkas korraldama Tartus läti õhtuid. Temaga ühines 10–13 mõttekaaslast, kõigepealt Juris Alunāns ja Krišjānis Barons.
Sergei Paršin

Sergei Paršin (; sündinud 8. mail 1952 Kohtla-Järvel) on vene teatri- ja filminäitleja. 
Teda ristis lapsena tulevane Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II.
1973. aastal lõpetas Paršin Leningradi riikliku teatri-, muusika- ja kinoinstituudi, kuid juba üliõpilasena hakkas ta mängima Leningradi Puškini-nimelises draamateatris ning on pärast kooli lõpetamist töötanud sama teatri näitlejana. Poole sajandi jooksul on ta seal mänginud 80 rollis.
Lisaks tööle teatris ja kinos loeb ta välismaistele filmidele dublaažitekste ja osaleb telereklaamides.
Ta on töötanud ka saatejuhina mitmes Venemaa telekanalis.
Paršin on Vene Föderatsiooni teatritegelaste liidu sekretär ja liidu Peterburi osakonna esimees.
Lagani rajoon

Lagani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia kaguosas Kaspia mere rannikul.
Rajoonis on 5 kohalikku omavalitsusüksust ja 6 asulat.
Kaunase Tehnoloogiaülikool

Kaunase Tehnoloogiaülikool (leedu keeles "Kauno technologijos universitetas") on ülikool Kaunases Leedus.
Õppeasutus asutati 27. jaanuaril 1920 kõrgemate kursuste nime all. 16. veebruaril 1922 sai valitsuse otsusega ülikooli staatuse. 1930. aastal nimetati ülikool Vytautas Magnuse Ülikooliks. Sel ajal keskenduti neljale valdkonnale: tsiviilehitus, mehaanika, elektrotehnika ja keemiatehnoloogia. 1951–1990 oli õppeasutuse nimi Kaunase Polütehniline Instituut.
2015. aastal õppis seal üle 10 000 üliõpilase.
David Samoilov

David Samoilov (kodanikunimega David Samoilovitš Kaufman; 1. juuni 1920 Moskva – 23. veebruar 1990 Tallinn) oli vene keeles kirjutanud juudi luuletaja ja tõlkija.
Alates 1974. aastast elas ta Pärnus. 
Ta on maetud Pärnu Metsakalmistule.
Rahvusvaheline Semiootika Instituut

Rahvusvaheline Semiootika Instituut (International Semiotics Institute, ISI) on semiootikaalasele uurimistegevusele spetsialiseerunud instituut. 
Instituut asutati 1988. aastal Soomes Toronto Semiootika Ringi initsiatiivil, eestvedajaks Paul Bouissac. Instituut paiknes Imatras, kus korraldas iga-aastasi semiootikakonverentse kuni aastani 2013. Instituuti juhatas Eero Tarasti. Alates aastast 1992 andis instituut välja seeriat Acta Semiotica Fennica.
Aastast 2014 asub instituut Leedus Kaunase Tehnoloogiaülikooli juures. Selle direktor on Dario Martinelli.
Aastast 2022 asub instituut Tšehhis Olomouci Ülikooli juures.
Jānis Kalniņš

Jānis Kalniņš (3. november 1904 Pärnu – 30. november 2000) oli Läti ja Kanada dirigent, helilooja ja organist. 
Tema isa oli Läti helilooja, organist ja dirigent Alfrēds Kalniņš.
Aastatel 1923–1933 oli ta Läti Rahvusliku Teatri dirigent. 
Aastast 1948 elas ta Kanadas.
Ta on maetud Riia Metsakalmistule.
Lagan

Lagan on linn Venemaal Kalmõkkias, Lagani rajooni halduskeskus. Linn asub Kaspia mere rannikul.
Elanike arvult on see Kalmõkkia teine linn pealinna Elista järel.
Viimane ühine eellane

Viimane ühine eellane ehk LUCA (inglise keeles "last universal common ancestor") või LUA ("last universal ancestor") on arvatav organism, millest on arenenud kõik teised elu vormid planeedil Maa. LUCA on nagu evolutsiooni seeme, mis paljuneb ja millest miljardite aastate jooksul saavad alguse kõik evolutsioonipuu oksade harud, kõik liigid eluslooduses.
Tallinna Halduskohus

Tallinna Halduskohus on Eesti Vabariigi esimese astme kohus, mis lahendab avaliku õiguse pädevusse kuuluvaid vaidlusi, kui seadus ei näe ette teistsugust menetluskorda.
Tallinna Halduskohus on üks kahest Eesti administratiivkohtust (teine on Tartu Halduskohus).
Halduskohtul on kaks kohtumaja: Tallinna kohtumaja (Tallinn, Pärnu mnt 7) ja Pärnu kohtumaja (Pärnu, Rüütli 19).
Tallinna kohtumaja tööpiirkonda jääb Harju, Hiiu, Järva, Lääne ja Rapla maakond ning Pärnu kohtumaja tööpiirkonda jääb Pärnu ja Saare maakond.
Halduskohtu esimees on alates 1. jaanuarist 2020 Kaupo Kruusvee. Varasemad esimehed on olnud Villem Lapimaa (2006–2014) ja Kristjan Siigur (2015–2019).
Halduskohtus töötab 1. jaanuari 2020 seisuga 16 kohtunikku, neist ühe teenistussuhe on peatatud.
Tartu Halduskohus

Tartu Halduskohus on üks kahest Eesti halduskohtust (teine on Tallinna Halduskohus).
Halduskohus asutati 15. septembril 1993.
Enne 2006. aastat eksisteeris ka Jõhvi Halduskohus, mis seejärel Tartuga liideti.
1. jaanuarist 2019.a. on halduskohtu esimees Sirje Kaljumäe.
Halduskohtul on kaks kohtumaja: Tartu kohtumaja (Tartus Kalevi 1) ja Jõhvi kohtumaja (Jõhvis Kooli 2a). Tartu Halduskohtu kohtumaja asus algselt Õpetajate 9a ja 1994–1998 Tartus aadressil Riia 12. Aastast 2002 asub kohtumaja aadressil Kalevi 1.
Põllumajandusamet

Põllumajandusamet (lühend PMA) oli üks Eesti riigiameteid.
PMA tegevusvaldkonnad olid näiteks hallata riiklikke põllumajandusega seotud registreid, teha riiklikku järelevalvet aiandustoodete, geneetiliselt muundatud põllukultuuride üle. PMA peamaja asus Sakus ja igas maakonnas oli oma maakondlik keskus.
PMA asutati 1. jaanuaril 2010, kui ühendati Taimetoodangu Inspektsioon, piirkondlikud maaparandusbürood ja Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo.
1. jaanuarist 2021 moodustati Põllumajandusameti ning Veterinaar- ja Toiduameti ühendamisel Põllumajandus- ja Toiduamet.
Terviseamet

Terviseamet (TEA) on Sotsiaalministeeriumi haldusalas tegutsev Eesti riigiamet. Ameti tegevusvaldkonnad on tervishoid, nakkushaiguste seire ja epideemiatõrje, keskkonnatervis, kemikaaliohutus ja meditsiiniseadmete ohutus.
Terviseamet moodustati 1. jaanuaril 2010 Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel. Ravimiametist viidi sinna üle meditsiiniseadmete osakond. Terviseametil on Tallinnas peamaja ning üle Eesti kokku neli piirkondlikku talitust, mille alla kuuluvad ka maakondlikud esindused. Ameti koosseisus on kesklabor Tallinnas, Tartu labor ja Kohtla-Järve labor. Esindused asuvad Raplas, Paides, Tartus, Põltsamaal, Räpinas, Valgas, Viljandis, Võrus, Pärnus, Kuressaares, Kärdlas, Haapsalus, Kohtla-Järvel, Rakveres ja Narvas.
Alates 2012. aastast on Terviseamet avaldanud oma tegevuse kohta kokkuvõtteid.
Juhid.
Terviseameti esimene peadirektor oli Tervisekaitseinspektsiooni senine peadirektor Tiiu Aro, kelle ametiaeg pidi kestma 2018. aasta lõpuni, kuid kes otsustas lahkuda ametist 1. juulil 2017. 
Seejärel sai Terviseameti peadirektoriks Merike Jürilo, kes töötas sellel ametikohal 1. juulini 2020. Peadirektori kohusetäitja oli sama aasta sügiseni asedirektor Mari-Anne Härma, kuni ameti peadirektoriks sai Üllar Lanno. 6. septembril 2021 teatas Üllar Lanno, et astub Terviseameti ravimite külmlao ülessoojenemise ja ravimite hävinemise tõttu ametist tagasi. Peadirektori ülesannete täitmist jätkas taas Mari-Anne Härma. 
17. märtsil 2022 kinnitas sotsiaalminister Tanel Kiik avaliku teenistuse tippjuhtide valikukomisjoni ettepanekul Terviseameti peadirektoriks sihtasutuse Innove viimase juhi ja hilisema hariduse erisaadiku Birgit Lao, kes asus ametisse 2. mail 2022.
Ly Piir

Ly Piir (kuni 1951 Ly Rooba; 9. veebruar 1930 Tallinn – 8. jaanuar 2020) oli eesti iluuisutaja ning iluuisutamise treener ja kohtunik. 
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1960. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuri erialal.
Piir harrastas iluuisutamist alates 1944. aastast treener Vaike Paduri juhendamisel. 1951. aastal tuli ta jäätantsus (koos Elmar Jäägeriga) ning 1955. aastal paarissõidus (koos Raul Merilainiga) ja üksiksõidus jäätantsus Eesti NSV meistriks. 
Aastatel 1954–1993 töötas ta iluuisutamistreenerina peamiselt Tallinnas, kuid aastatel 1980–1984 ka Harkivis (Ukraina NSV) ja 1990–1991 Espoos (Soome). Tegutses iluuisutamiskohtunikuna, sai 1969. aastal üleliidulise kategooria kohtuniku taseme.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli jalgpallur ja jalgpallitreener Uno Piir.
Tallinna Kiirabi

Tallinna Kiirabi on Tallinnas ja selle ümbruses kiirabiteenust osutav asutus. Asutust haldab Tallinna linn. 2015. aasta andmetel teenindas Tallinna Kiirabi ligi 87 000 väljakutset aastas, olles sellega suurima patsientide arvuga kiirabiettevõte riigis.
Tallinna Sotsiaaltöö Keskus

Tallinna Sotsiaaltöökeskus on Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti halduses olev hoolekandeasutus Kaupmehe tänav 4, Tallinn. 
Asutuse põhimääruse järgi on nende tegevusvaldkonnad järgmised:
Tallinna Ettevõtlusamet

Tallinna Ettevõtlusamet oli Tallinna linna ametiasutus. Amet asus aadressil Kaarli pst 1 / Roosikrantsi 2.
Ameti põhimääruse järgi oli selle tegevusvaldkondade seas Tallinna ettevõtluse arendamine, Tallinna turismi arendus ja turundus, tarbijakaitse ja hinnakujundus, müügimaksu ja reklaamimaksu haldamine, järelevalve linna ja linna osalusega ettevõtete ja sihtasutuste üle.
Alates 2021. aastast kaotati Tallinna Ettevõtlusamet ning samu ülesandeid täidab Tallinna Strateegiakeskuse koosseisu kuuluv ettevõtlusteenistus.
Tallinna Haridusamet

Tallinna Haridusamet on Tallinna linna ametiasutus, mis korraldab Tallinna alus-, üld-, huvi- ja kutseharidusega seotut.
Haridusameti haldusalas on 202 munitsipaalharidusasutust, nende seas 129 koolieelset lasteasutust, 60 üldhariduskooli, 9 huvikooli, 1 kutsekool.
Tallinna Laste Turvakeskus

Tallinna Laste Turvakeskus on aastast 1993 Tallinnas tegutsev turvakodu. 
Turvakeskuse põhieesmärgid on "varjupaigateenuse osutamine noortele ja lastele, sotsiaalse rehabilitatsiooni teenuse osutamine käitumisraskustega noortele, lapsevanemate nõustamine ja noorte sõltuvusprobleemidega tegelemine".
Turvakeskus jaguneb kaheks keskuseks: Lilleküla keskus (asub Paldiski mnt 51/Mooni 1) ja Nõmme tee keskus (asub Nõmme tee 99).
Lüllemäe raamatukogu

Lüllemäe raamatukogu on rahvaraamatukogu Valga vallas. 2018. aastast tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna.
Raamatukogu aadress on Lüllemäe küla 68116, Valga vald, Valgamaa.
Ajalugu.
25. veebruaril 1911 kinnitati Karula Rahvaraamatukogu Seltsi põhikiri. Aastatel 1910–1912 oli raamatukoguhoidjaks seltsi asutaja ja juhataja Friedrich Krillo. 1921. aastal loodi Karula haridusselts "Ärka", kuhu kuulus 23 liiget. Seltsi korraldatud pidude sissetulekutest ja annetustest täienes raamatukogu 610 köiteni. Raamatute laenutamine seltsi raamatukogust toimus tasu eest – 1 köide 3 penni. Raamatukoguhoidjatena tegutsesid Aleksander Anton, Jaan Kompus ja Davet Viilup.
1927. aastal oli "Ärka" seltsi raamatukogus umbes 800 mitmekesist kirjandusteost. Raamatukogu asus Lüllemäel avatud seltside majas (endine kõrtsihoone) ja oli avatud pühapäeviti kella 14.00–16.00. Laenutus oli tasuline, kasutati kaardisüsteemi. "Ärka" seltsi raamatukogu tegutses aktiivselt kuni laulukoori ja orkestri loomiseni. Järgnes langusperiood ja Karula vallavolikogu 1931. aasta otsusega likvideeriti "Ärka" seltsi raamatukogu ning raamatud anti üle Karula Vabatahtliku Tuletõrje Seltsile. Karula Tuletõrje Seltsi raamatukogu hakkas kuuluma Karula valla kolme avaliku raamatukogu hulka. Raamatukogu asus mõnda aega Lepasaare talus Lüllemäel, sealt viidi Jaan Tomsoni majja.
1940. aastal seltsid ja nende raamatukogud likvideeriti. Karula Vabatahtliku Tuletõrje Seltsi raamatukogu saatus pole teada. Samuti pole andmeid Lüllemäe raamatukogu tegevuse kohta Teise maailmasõja ajal. Lüllemäe rahvaraamatukogu alustas tööd 15. detsembril 1944. Raamatukogu asus endises seltside majas, kus ruumi jagati külanõukoguga.
Esmalt allus raamatukogu Karula Valla Täitevkomiteele, 1960. aastate algusest Kaagjärve külanõukogule.
Lüllemäe külaraamatukogu teenindas Karula sovhoosi Lüllemäe osakonda, Karula võitööstust, Lüllemäe 8-klassilist Kooli, Lüllemäe apteeki, Karula jaoskonnahaiglat, Lüllemäe kauplust, Lüllemäe sidejaoskonda ja Karula metskonda.
1967. aastal läks Lüllemäe raamatukogu neljapäevaselt töönädalalt üle viiepäevasele. Raamatukogu oli avatud teisipäevast reedeni ja pühapäeval kella 11.00–19.00. Karula metskonnas ja Karula sovhoosi Valtina osakonnas asunud rändkogud tegutsesid 1991. aastani.
1979. aastal raamatukogu ruume laiendati ja remonditi. Raamatukogu asus peale remonti kahes avaras ruumis üldpinnaga 87 m².
1996 sai Lüllemäe raamatukogu uued ruumid: kahekorruselise kõigi mugavustega kortermaja esimese korruse kolmetoalise korteri, mille üldpind on 68 m².
Raamatukogul on raamatukoguprogramm RIKS ja 2009. aastal mindi üle elektroonilisele laenutusele.
Juhatajad/laenutajad.
Friedrich Krillo
Aleksander Anton
Jaan Kompus
Davet Viilup
Linda Kronberg (Palumäe) 1946–1947
Meeta Tamm 1948
Heljo Tall (Talvik) 1948
Aatso Pettai 1948–1949
Valli Kuningas (Talvik)194901950
Salme Leht (Liivatalu) 1950–1955
Valter Treifeldt 1955–1956
Etna Ansi (Arbeiter) 1956–2009
Triinu Raam alates 2009
Hille Meresaar alates 2014 (asendaja)
Statistika.
Statistika 2014. aasta seisuga
Kogud: 10 099
Kasutajad: 274
Külastused: 6 900
Laenutused: 11 815
Töökohad: 1
Hummuli raamatukogu

Hummuli raamatukogu on Tõrva valla rahvaraamatukogu. Raamatukogu asub Hummuli alevikus.
Ajalugu.
17. veebruaril 1922 toimus Soe 4-klassilises algkoolis koosolek, mille käigus loodi kooliõpetaja Jaan Martini ja konstaabel Jaan Otsa initsiatiivil Hummuli raamatukogu selts "Edu". Alustuseks saadi riigilt 27 raamatut, kohalikud inimesed kinkisid raamatuid ning seltsi 10. aastapäevaks oli riigi, vallavalitsuse ja seltsi summade eest muretsetud juba üle 700 teose. 
1932. aastal loodi raamatukogu osakonnad Ala-Sarapuu talus ja Vana-Hummulis Laaspere talus. Selts tegutses edukalt ka Hummuli Alamõisas, kus aktiivsemad oli Juhan Napits ja Voldemar Laaman. 1932. aastal kuulusid seltsi juhatusse Salme Madisson, Elmar Tiivel, Elmar Laul, kooliõpetaja ja -juhataja Hugo Kõomägi. 
Kuna raamatukogu asus Soe koolimajas, olid raamatute väljaandjaiks enamasti õpetajad, näiteks Jaan Einer. Siis tekkis raamatukogutöös seisak. Ajaleht "Lõuna-Eesti" kirjutas 1938. aastal, et selts on varjusurmas. Juhatus astus samme, et raamatukogu üle anda Hummuli vallavalitsusele, kellelt selts oli senini toetust saanud. 
1944. aastal paigutati raamatukogu Hummuli Valla TSN Täitevkomitee hoonesse. Aastatel 1947–1948 juhatas raamatukogu Olga Brasova. Raamatukogu asus Hummuli koolimaja lähedal endises mõisavalitseja hoones. 
Aastatel 1975–1985 tegutses Hummuli raamatukogu juures raamatusõprade ühing, mis korraldas raamatuarutelusid ja teemaõhtuid. Raamatuühingusse kuulus 18 inimest.   
1997. aastal kolis raamatukogu ilusate ruumidega (100 m2) majja. Selles majas asuvad ka Hummuli vallavalitsus ja rahvamaja. Raamatukogus asub avalik internetipunkt. 
Raamatukogu kasutab raamatukoguprogrammi RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2010. aastal.
Juhatajad/laenutajad.
August Uuemaa
Jaan Einer
Helga Toomsaar 1944–1946
Olga Brasova 1947–1948
Ellen Narõsova 1948–1949
Virve Kokamägi 1950–1952
Helga Tammeväli 1952–1953
Hugo Rosin 1954–1955
Valve Sõrmus 1955–1956
Helgi Hendrikson 1956
Eevi Kurg 1957–1958
Helgi Mumm 1959–1960
Ruth Jallai 1960–1968
Elmar Orav alates 1968
Statistika.
Statistika 2014. aasta seisuga
Kogud: 12 334
Kasutajad: 313
Külastused: 3 877
Laenutused: 9 497
Töökohad: 1
Maaelu Teadmuskeskus

Maaelu Teadmuskeskus (METK) on Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi valitsemisala teadus- ja arendusasutus, mis tegeleb põllumajanduskultuuride sortide ja agrotehnoloogiaga. METKil on kaheksa asukohta: kaks peahoonet Jõgeva alevikus ja Sakus ning kuus muud asukohta Eestis – Jänedal, Kuressaares, Kuusikul, Tartus, Viljandis ja Võrus.
2022. aastani oli asutuse nimi Eesti Taimekasvatuse Instituut. Tänast nime kannab asutus 2023. aastast, mil sellega liideti Põllumajandusuuringute Keskus.
Fusarium oxysporum f. sp. cubense

Fusarium oxysporum" f. sp. "cubense on helekottseenelaadsete seltsi kuuluva seeneliigi "Fusarium oxysporum alamliik."
Patogeensus.
"Fusarium oxysporum f. sp. cubense" on seenpatogeen, mis põhjustab banaanisortidel Panama haigust. Arvatakse, et Panama haigus, mis esimest korda ilmutas end 19. sajandi lõpul, põhjustas tollal populaarse banaanisordi 'Gros Michel' hävimise. Tänapäeval levinud banaanisordil 'Cavendish' on samuti tuvastatud Panama haiguse epideemia , mida tekitab "Fusarium oxyspor"um f. s"p. cubense" tüvi "Tropical Race 4".
Põllumajandusuuringute Keskus

Põllumajandusuuringute Keskus (lühend PMK) oli Eesti maaeluministeeriumi hallatav riigiasutus.
PMK põhilised tegevusvaldkonnad olid näiteks põldkatsete korraldamine, mitmesuguste laboratoorsete analüüside tegemine (näiteks taimekaitsevahendite jääkide määramine taimsetes produktides), väetis- ja lubjatarbekaartide koostamine.
PMK asutati 1998 nime all Taimse Materjali Kontrolli Keskus. Aastast 2004 kandis nime Põllumajandusuuringute Keskus. 2023. aastal liideti see Taimekasvatuse Instituudiga Maaelu Teadmuskeskuseks.
Riigi Tugiteenuste Keskus

Riigi Tugiteenuste Keskus (RTK) on 1. jaanuarist 2013 tegutsev ja alates 2018. aastast rahandusministeeriumi haldusalasse kuuluv valitsusasutus. Riigi Tugiteenuste Keskus loodi Kohtute Raamatupidamiskeskuse reorganiseerimise tulemusena.
Esialgu teenindas keskus tugiteenuseid osutades nelja ministeeriumi: rahandus-, justiits-, sotsiaal- ning majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi. 2017. aastast on asutuse põhiülesanneteks riigi raamatupidamise ning personali- ja palgaarvestuse korraldamine, sealhulgas teenuste osutamine üheteistkümne ministeeriumi valitsemisala asutustele, Riigikantseleile ja Riigikontrollile. Lisaks korraldab RTK kohtumenetluse tulemusena tekkinud, aga ka teatud muude riigi nõuete täitmist. 2016. aastast pakutakse riigihangete korraldamise teenust ja korraldatakse ühishankeid.
2018. aasta septembrist korraldab RTK rahandusministeeriumi valitsemisala regionaaltoetuste taotlemist ja väljamaksmist, millega seni tegeles Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus. RTK-sse viidi üle ka Riigikantselei ja sotsiaalministeeriumi poolt välja töötatud tingimustel antavad eurotoetused, mille jaotust korraldas taotlejate vahel siiani rahandusministeerium. Lisaks anti RTK-le üle maaeluministeeriumi vastutusala regionaalprogrammide korraldus. 
Seoses riigireformi tegevuskavaga aastateks 2019–2023 ja toetuste valdkonna konsolideerimisega viidi 1. aprillist 2020 Riigi Tugiteenuste Keskusse üle Sihtasutus Innove ja Sihtasutus Archimedese struktuuritoetuste rakendusüksused. Riigi Tugiteenuste Keskus rakendab üle saja toetusmeetme ning 54% Euroopa struktuurivahenditest Eestis, mis on üle 2 miljardi euro.
1. aprillil 2021 liideti RTKga Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti transporditoetuste valdkond ning 1. juunil 2021 Riigi Infosüsteemi Ameti toetuste rakendusüksus.
Seli Tervisekeskus

Seli Tervisekeskus on Eesti Kaitseministeeriumi alluvuses olev riigiasutus, mis pakub tervisekahjustusi saanud kaitseväelastele ja asendusteenistujatele ja teistele seotud isikutele taastusravi ja füsioteraapiat. Keskus asub Rapla vallas Seli külas.
Riiklik lepitaja

Riiklik lepitaja on Eesti riigiametnik, kes on "riikliku lepitaja institutsiooni" juht. Institutsioon asutati Eestis 1995. Riikliku lepitaja ülesannete seas on lahendada liitudevahelisi ja keerulisemaid töötülisid.
Eestis on riiklikud lepitajad olnud
Ly Ranne

Ly Ranne (22. aprill 1964 Tallinn – 17. aprill 2010 Tallinn) oli eesti modell, jumestuskunstnik ja ajakirjade iluteemade toimetaja.
Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 4. Keskkooli.
Ta oli 1977. aastast Tallinna Moemaja modell, jumestuskunstiga hakkas tegelema 1993. aastast. Hiljem töötas iluteemade toimetajana ajakirjades Stiil, Cosmopolitan ja Marie Claire.
Ly Ranne Fond.
2010. aastal asutati Mittetulundusühing Ilulooja, et jäädvustada Ly Ranne mälestust. MTÜ Ilulooja toetas ilu- ja moemaailma arengut Eestis ning asutas Ly Ranne nimelise aastapreemia, mille suurus oli 1000 eurot.
Auhind anti välja inimestele, kes olid silmapaistvad Ly tegevusvaldkondades, nagu modellindus, meigikunst, stilistika, moe-showde lavastus, ilutoimetus ning moe-fotograafia. MTÜ Ilulooja lõpetas oma tegevuse 2024. aastal.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli muusikategelane Raivo Sersant (sündinud 16. detsembril 1952).
Ly Ranne suri maovähki ning on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Gorodovikovski rajoon

Gorodovikovski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia lääneosas.
Raudteemuuseum

Raudteemuuseum on raudteetranspordi ajaloo uurimise, jäädvustamise ja eksponeerimisega tegelev muuseum.
Auseklis

Auseklis (kodanikunimi Miķelis Krogzemis; 18. september 1850 Aloja vald, Läti – 6. veebruar 1879 Peterburi, Venemaa) oli läti luuletaja ja noorlätlaste liikumise aktiivne liige.
Ta lõpetas aastal 1871 Cimze seminari.
Auseklis oli läti kirjanduses rahvusromantismi silmapaistev esindaja. Tõlkis Heine, Goethe, Schilleri, Herderi jt teoseid. Luuletustes kasutas ajaloolist temaatikat, mütoloogiat ja läti folkloori. Kirjutas pilkeluuletusi saksa päritolu parunite ja vaimulike kohta. Poetiseeris patriarhaalset elulaadi.
Tema järgi on nimetatud tänav Riias. Alojas on Auseklisi-nimeline keskkool, mille ette on püstitatud luuletaja auks graniidist mälestussammas (kujur M. Lange).
Justa rajoon

Justa rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias.
Rajoonis on 7 kohalikku omavalitsusüksust ja 14 asulat.
Sarpinski rajoon

Sarpinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia põhjaosas.
Rajoonis on 9 kohalikku omavalitsusüksust ja 17 asulat.
Sakala Teatrimaja

SA Sakala Teatrimaja (varem SA Vanalinna Teatrimaja) on Tallinnas tegutsev Eesti sihtasutus, mis rendib ruume etenduskunstide vallas tegutsejatele.
Sihtasutus asutati 1997 ja selle algne eesmärk oli ehitada Vanalinnastuudiole teatrimaja Sauna tänavale.
Hiljem pakuti Vanalinnastuudiole kasutamiseks hoonet Sakala tänaval ja nii sai sihtasutus Sakala 3 kinnistu haldajaks. 2013. aastal sõlmiti pikaajaline leping teatriga NO99, mis võimaldas teatril ruumide tasuta kasutamist.
Sihtasutuse asutajad olid Eesti riik kultuuriministeeriumi kaudu, Tallinna linn linnavalitsuse kaudu ja SEB Pank.
2020. aastal andis Kultuuriministeerium teada soovist nimetada asutus ümber sihtasutuseks Sakala Teatrimaja. Tallinna linn tegi selle peale ettepaneku üldse sihtasutus lõpetada. Nimemuutus jõustus sama aasta juunis.
Rakvere Teatrimaja

Rakvere Teatrimaja on Rakveres tegutsev Eesti sihtasutus, mis haldab Rakvere teatrit.
Aastatel 2004–2006 oli sihtasutuse juhataja Indrek Saar. Aastast 2013 on juhataja Velvo Väli.
Kohtla-Järve linnaorkester

Kohtla-Järve linnaorkester on Kohtla-Järvel tegutsev orkester. 
Orkester tegutseb Kohtla-Järvel aadressil Kalevi 37.
Orkestri dirigent-direktor on Aleksander Saveljev.
Tagatisfond

Tagatisfond on aastast 2002 tegutsev Eesti avalik-õiguslik juriidiline isik. Fondi eesmärk on muu hulgas hoiustajate, investorite ja kohustusliku pensionifondi osakuomanike (rahaliste) vahendite kaitse.
Fond on 1998 asutatud Hoiuste Tagamise Fondi õigusjärglane. Tagatisfond asutati 1. juulil 2002 tagatisfondi seadusega.
Iisaku seltsimaja

Iisaku Rahvamaja on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Iisaku alevikus aadressil Tartu mnt 22 asuv seltsimaja. Mändidega kaunistatud mäenõlval olev maja on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Ühekorruseline viilkatusega puust hoone ehitati sealsetele seltsidele ühiselt ja Iisaku Muusika ja Kirjanduse Seltsi nime peale. Seltsimaja saadi valmis 31.oktoober 1910, mille sisseõnnistamiseks korraldati suur peoõhtu koos söögi ja tantsuga. Etendati Georg Engeli draamat "Sadamas". Seltsi protokollide järgi müüdi eeskavale 368 ja tantsule 75 piletit, mis tolleaegse Iisaku kohta oli suur arv. 
Maja ehitas Abel Maasik ja maja läks maksma ligi 2857 rubla.
Kiviõli Rahvamaja

Kiviõli Rahvamaja on Ida-Viru maakonnas Kiviõlis asuv rahvamaja. 
Maja avati 1936 sealse haridusseltsi "Valgus" tarbeks. 
Rahvamajas on tegutsenud segakoor Loit, Gennadi Butuzovi nimeline vene koor, vene näitering, käsitöö ring, lauluklubi, klubi Ajaratas, Kontakt, memmede laulu ning tantsu kollektiivid Elulõng ja Lõngakera.
Marjalaid

Marjalaid on kaitsealune metsatukk Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Nehatu külas Lihula metskonnas. Metsatuka pindala on 2 ha. 
Riiklik kaitseala moodusti 1958. aastal. 2020. aastal arvati ta riikliku kaitse alt välja.
Samas on alal inventeeritud 1,82 hektari suurune vääriselupaik, kaitsmaks märgala metsa, männikut ja männi-segametsa.
Bernhards Dīriķis

Bernhard Dīriķis (23. jaanuar 1831 – 6. september 1892) oli Läti ajakirjanik, ühiskonnategelane, noorlätlaste liikumise liige. Ta oli tõlkija ja publitsisti Andrejs Dīriķisi vend.
Bernhard Dīriķis sündis Ērgļu vallas "Vējavas"i talu omaniku peres. Lapsepõlvet viibis Jēkabmiesta (praegu Jēkabpils) lähedal Selis, kus tema isa rendis mõisahoonet. Ta õppis Tartu Õpetajate Seminaril ja Peterburi Pedagoogilises Instituudis.
Aastatel 1852–1858 ta töötas Arensburgi koolis vene keele õpetajana, pärast ta kolis Riiasse ja töösas Vidzeme kroonupalatas riigiametnikuna.
Smen

Smen (ka Smaen; tõlkes ) on kaitsealune rabakivi Läänemaal Vormsi vallas Borrby külas. Kivi võeti kaitse alla 1941.
Kivi mõõtmed on 9,1 x 5,6 x 4,2 m ja ümbermõõt 22,6 m.
Vargstein

Vargstein ('Hundikivi') on kaitsealune rabakivi Läänemaal Vormsi vallas Kersleti külas. Kivi võeti kaitse alla 1941. Kivi mõõtmed on 7,8x 5,1x 2,5 m ja ümbermõõt 18,7 m.
Ariogala vald

Ariogala vald (leedu keeles "Ariogalos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Raseiniai rajoonis
Valla pindala on 235 km². 2013. aasta seisuga elas seal 3585 inimest. Valla keskus on Ariogala linn, mis aga valla koosseisus ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 103. Vallavanem on Juozas Labanauskas.
Käina koolipark

Käina (kooli)park on kaitsealune park Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käina alevikus Käina Gümnaasiumi juures. Pargis on ka arboreetum, mille pindala on 5,2 ha.
Clay maakond (Texas)

Clay maakond ("Clay County") on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Henrietta.
Maakonna pindala on 2893 km², millest 73 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 752.
Marioni maakond (Texas)

Marioni maakond ("Marion County") on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Jefferson.
Maakonna pindala on 1088 km², millest 101 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 546.
Bailey maakond

Bailey maakond ("Bailey County") on maakond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Muleshoe.
Maakond moodustati 1876. aastal.
Maakonna pindala on 2142 km², millest 2 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7165.
Brighton

Brighton on kuurortlinn Inglismaal Ida-Sussexi krahvkonnas. See moodustab suurema osa Brightoni ja Hove'i "city"'st.
Praeguse linna kohal oli asula juba pronksiajal. Viimsepäevaraamat nimetab selles kohas asulat "Brighthelmstone". Keskajal linna tähtsus kasvas, kuid hiljem, varauusajal, oli see rünnakute sihtmärgiks, kannatas majanduslanguse ja elanikkonna vähenemise all. Uusajal hakkas sinna saabuma rohkem külastajaid tänu paranenud maanteeühendusele Londoniga ja sadamale, kustkaudu käis laevaühendus Prantsusmaaga. Linn sai populaarseks kuurordiks, kus harrastada tervistavat meresuplust. Linnas veetis palju aega kuningas George IV. Turismile andis hoogu juurde raudtee ehitamine 1841. aastal. Brighton sai londonlaste jaoks populaarseks ühepäevaste väljasõitude sihtkohaks.
Tänapäeval külastab Brightonit 8,5 miljonit inimest aastas ning see on välisturistide seas kõige populaarsem sihtkoht Suurbritannia rannikul.