tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Algakultuur

Algakultuur on vesiviljeluse vorm, mis hõlmab vetikaliikide kasvatamist.
Enamik vetikaid, mida tahtlikult kasvatatakse, kuulub mikrovetikate (mida nimetatakse ka fütoplanktoniks, mikrofüütideks või planktonvetikateks) kategooriasse. Makrovetikatel, mida üldiselt tuntakse merevetikatena, on samuti palju kaubanduslikku ja tööstuslikku kasutust, kuid nende suuruse ja nende kasvukeskkonna erinõuete tõttu ei ole neid nii lihtne kasvatada (see võib siiski muutuda uuemate merevetikate kultiveerimisseadmete kasutuselevõtuga, mis on põhimõtteliselt vetikapesurid, mis kasutavad väikestes mahutites ülesvoolavaid õhumulle).
Vetikate kaubanduslikul ja tööstuslikul kasvatamisel on mitmeid kasutusvõimalusi, sealhulgas toidu koostisosade, näiteks oomega-3-rasvhapete või looduslike toiduvärvide ja värvainete, toidu, väetiste, bioplastide, keemiliste lähteainete (tooraine), ravimite ja vetikakütuse tootmine, ning neid võib kasutada ka saastetõrjevahendina.
Kasvatatavate veetaimede ülemaailmne tootmine, milles valdavalt domineerivad merevetikad, kasvas tootmismahult 13,5 miljonilt tonnilt 1995. aastal veidi üle 30 miljoni tonni 2016. aastal.
Franz Malmsten juunior

Franz Malmsten juunior (sündinud 7. september 1999) on eesti näitleja.
Haridus.
Ta lõpetas 2019. aastal Vanalinna hariduskolleegiumi (21. lend). Seejärel õppis paar kuud Londonis filminäitlemist. 
Alates 2020. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudis lavastamist.
Isiklikku.
Ta on näitlejate Harriet Toompere ja Mait Malmsteni poeg. Tema vend on Hugo Malmsten (noorem); tema vanavanemad Hendrik Toompere seenior ja Maie Toompere ning Rein Malmsten, aga ka vanavanaisa Franz Malmsten ja vanavanaonu Hugo Malmsten olid näitlejad.
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend

Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend 1810−1917.
Alalise nõukogu liikmed 1801−1810.
Pärast Alalise nõukogu kaotamist 1810. aastal said need nõukogu liikmed, kes olid tollal elus − neid oli 24 −, uue Riiginõukogu liikmeteks.
Bioküberneetika

Bioküberneetika on teine nimetusskeem (mõiste "küberneetika" ise on pärit bioloogiliste süsteemide toimimise kajastamisena), mida kasutatakse küberneetikas kui tehnoloogiliselt mõistetud bioloogilise teaduse kirjeldust, mis hõlmab bioloogilisi distsipliine, mis saavad kasu küberneetika rakendamisest, sealhulgas neuroloogia ja hulkraksed süsteemid. Bioküberneetika mängib olulist rolli süsteemibioloogias, püüdes integreerida erinevaid teabetasandeid, et mõista, kuidas bioloogilised süsteemid toimivad.
Bioküberneetika on abstraktne teadus ja on teoreetilise bioloogia põhiline osa, mis põhineb süsteemitehnika põhimõtetel.
Terminoloogia.
Bioküberneetika on liitsõna, mis tuleneb sõnadest bio (kreeka keeles βίο / elu) ja küberneetika (kreeka keeles κυβερνητική / kontrolliv-juhtiv). Kuigi sõna laiendatud vorm on bioloogiline küberneetika, nimetatakse seda valdkonda teadusartiklites kõige sagedamini bioküberneetikaks. Bioinformaatikat võib korrektselt nimetada ka bioinformaatikaks.
Varased pooldajad.
Bioküberneetika varajaste pooldajate hulka kuuluvad muu hulgas Ross Ashby, Hans Drischel ja Norbert Wiener. Allpool on loetletud nende teadlase avaldatud populaarsed tööd.
Sarnased valdkonnad.
Bioküberneetikaga seotud teemadesse süvenevaid artikleid ja uurimusi võib leida paljude sarnaste nimetuste all, sealhulgas molekulaarküberneetika, neuroküberneetika ja rakuküberneetika. Sellised valdkonnad hõlmavad teadusharusid, mis täpsustavad elusorganismi uurimise teatud aspekte (näiteks neuroküberneetika keskendub organismide neuroloogiliste mudelite uurimisele).
Andra

Andra on eesnimi, mida kasutatakse peamiselt naisenimena.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Andra 1165 inimesel.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Andra alla viiel mehel ja 695 naisel. Andra on levikult 242. naisenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Andra vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 13,89, ning Lääne-Viru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 12,1. Andra oli keskmiselt 29 aasta vanune (mediaanvanus oli 28).
Käärimine (kangas)

Käärimine on lõnga korrutamine lõimeks. Käsitsi kangakudumisel nimetatakse käärimist ka kanga loomiseks. 
Kanga käärimine eelneb kudumisele. Kanga lõimelõngad veetakse korrapäraselt valmis ja vahelik jaotatakse vajalikus pikkuses ja laiuses. Kudumi laiusest ja tihedusest lähtudes keritakse vastav arv lõimelõngu kudumi pikkuselt spiraalina ümber käärpuude. Nii saadud lõngapalmik keritakse kangaspuude lõimepoomile.
Kanga käärimisel on tähtis, et lõimelõngad jookseksid käärpuudele ühtlase pingusega. Seetõttu tegeleb selle tööga algusest lõpuni üks inimene. Enne käärimisest veetakse nii pikk pael ümber käärpuude, kui pikka kangast soovitakse käärida. Käärpuudel jäävad vedukordade vahed hästi näha ning on võimalik määrata, mitme käärimisringiga peab jõudma ülemiste vahelikupulkadeni. Kui lõng on sile, kääritakse 4–12 lõngaga. Takuse, sõlmelise või villase lõimematerjali korral kääritakse ühe, kahe või nelja lõngaga. Kääritavate lõimelõngade otsad sõlmitakse lihtsa hobusesabasõlmega kokku.
Andrea

Andrea on eesnimi, mida kasutatakse nii mehe- kui naisenimena (tavaliselt naisenimena, kuid näiteks Itaalias praktiliselt ainult mehenimena).
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Andrea 92 mehel ja 164 naisel. Andrea oli levikult 688. mehenimi ja 593. naisenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Andrea vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 7,51, ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,26. Andrea oli keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus oli 25).
Sooriisikas

Sooriisikas ("Lactarius helvus") on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.
Kübar on viltjassoomuseline, kuiv ja lehterjas, läbimõõduga kuni 16 cm.
Sooriisika piimmahl on värvusetu ja seda eritub vähe.
Eestis esineb väga sageli, kohati massiliselt, juulist oktoobrini.
Sooriisikas on kergelt mürgine ka pärast kupatamist. Tema söömisel võib tekkida mao- ja soolenähtudega mürgistus.
Metsamasin

Metsamasin on metsas töötamiseks mõeldud masin, mille peamiseks eesmärgiks on kas puidu töötlemine või puidu koondamine laoplatsile.
Žacléř

Žacléř (saksa keeles "Schatzlar", varem "Bornflos" või "Bernstadt") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas. Žacléř asub Poola piiri ääres, Trutnovist ligi 11 km ja Hradec Královést umbes 40 km põhjas.
Žacléř asub merepinnast umbes 612 meetri kõrgusel.
Žacléři on esmamainitud 1334. aastal.
Žacléři vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Kronprinz Wilhelm

Kronprinz Wilhelm oli Norddeutscher Lloydile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärk oli Atlandi ookeani ületus. 202,17 m pikkuse aurulaeva, mis lasti vette 1901. aasta märtsi lõpus, ehitas AG Vulcan Stettin. See sai nime Saksa Keisririigi kroonprintsi Wilhelmi järgi.
Laev, mis pälvis aasta pärast valmimist Sinise Lindi, müüdi vanarauaks 1923. aastal.
Kronprinzessin Cecilie

Kronprinzessin Cecilie oli Norddeutscher Lloydile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärk oli Atlandi ookeani ületus. 215,29 m pikkuse aurulaeva, mis lasti vette 1906. aasta detsembri alguses, ehitas AG Vulcan Stettin. See sai nime Saksa Keisririigi kroonprintsessi Cecilie järgi.
Laev lammutati vanarauaks 1940. aastal.
Alaline nõukogu

Alaline nõukogu (vene keeles "Непременный совет") oli aastatel 1801−1810 Venemaa keisririigi kõrgeim nõuandev kogu. Selle õigusjärglane oli Riiginõukogu.
Ajalugu.
Alalise nõukogu eelkäijaks oli Kõigekõrgema õukonna juures asuv nõukogu ("Совет при высочайшем дворе") ehk Kõigekõrgem nõukogu, mille asutas 1769. aastal keisrinna Katariina II. Keiser Aleksander I kaotas selle 1801. aastal ja asutas selle asemele sama aasta 30. märtsil (vkj) Alalise nõukogu. See kaotati 1810. aastal ja seda asendas omakorda Riiginõukogu.
Pädevus.
Nõukogul oli õigus esitada keisri tegevusele ja ukaasidele vastuväiteid. Tegevuse algusperioodil tegeles see erinevate oluliste küsimuste käsitlemises ja valmistas ette mitmeid reforme (nt talurahvaasjad). Pärast Ministrite Komitee loomist 1802. aastal menetles nõukogu vähemtähtsamaid ja keerulisemaid kaasusi.
Liikmed.
Nõukogu rajamisel nimetas keiser liikmeteks 12 isikut. Aja jooksul lisandus liikmeid veelgi. Aastatel 1801−1810 kuulus nõukokku 32 liiget. Pärast Riiginõukogu rajamist said Alalise nõukogu liikmed selle liikmeteks.
Struktuur.
Nõukogu koosnes kantseleist ja ekspeditsioonidest. 
Kantselei eesotsas oli direktor, kelleks oli Johann Weidemeyer.
Ekspeditsioone oli neli (neid juhtisid ekspediitorid):
Privolnoje

Privolnoje (vene keeles "Привольное") on küla Venemaal Stavropoli krais Krasnogvardeiskoje rajoonis.
Privolnoje on asutatud 1848. aastal Sorokini talu kohale.
Privolnojes on sündinud Nõukogude Liidu ja Venemaa poliitik ja ühiskonnategelane Mihhail Gorbatšov.
Maggy Rouff

Maggy Rouff (neiupõlvenimi Marguerite de Wagner; 1896 – 7. august 1971) oli Belgia päritolu prantsuse moekunstnik.
Eluloolist.
Maggy Rouff sündis 1896. aastal Belgia peres (kuid tema ema oli pärit hoopis Saksamaalt). 1902. aastal avasid tema vanemad Pariisis Drécolli moemaja. Tegelikult oli see 1896 Christoff von Drécolli Viinis asutatud moemaja üks harusid ja Wagnerid maksid õiguse eest kasutada Drécolli nime.
1917. aasta oktoobris abiellus Marguerite (Maggy) de Wagner Pierre Besançoniga ja mõlema perekonnanimeks sai Besançon de Wagner. 1929. aastal avas Marguerite Besançon de Wagner oma moemaja aadressil Champs Elysees 136 ja võttis kunstnikunimeks Maggy Rouff.
Rouff jäi 1948. aastal pensionile ja andis äri üle oma tütrele Anne-Marie Besançonile. 1960. aastatel reorganiseeriti moemaja: seal hakati müüma valmisrõivaid ning kollektsioonidega püüti orienteeruda noorematele klientidele, kuid see ja paralleelselt uute moesuundade järgimine ei õnnestunud. 1965. aastal moemaja suleti.
Looming.
Rouff oli tuntud spordiriietuse ja pesu disaini poolest oma loomingu varasemal perioodil (see külg tema loomingust on sageli alahinnatud), hiljem iseloomustasid tema naisterõivaste kujundusi naiselikud detailid nagu volangid, krooked ja hästi langeva diagonaallõike kasutamine. Loojana tähtsustas ta elegantsi, harmooniat ja iga detaili läbimõeldust riietuses.
1937. aastal avas Londonis Park Lane'il oma moemaja filiaali, kusjuures vanaaegse hoone välisilme kujundas Rouff isiklikult.
Maggy Rouff kujundas kostüümid või osales ühe kostüümide loojana 12 mängufilmile aastail 1938–1961.
In 1938. aastal kingiti riigivisiidil Suurbritannia printsess Elizabethile ja printsess Margaretile kaks Maggy Rouffi kujundatud kleiti ja taskurätikud. Tuntud isikutest olid Maggy Rouffi kliendid veel näiteks Grace Kelly ja Clarissa Churchill Eden.
Muud.
1930. aastatel oli Rouff PAIS (Association pour la Protection des Arts Plastiques et Appliques 'Visuaal- ja Tarbekunsti Kaitse Ühing') juht. 1922. aastal Madeleine Vionnet' asutatud organisatsioon oli omas ajas üks mõjukamaid loomevarguse ja võltsingute vastu võitleja.
Hüperinflatsioon Zimbabwes

Hüperinflatsioon Zimbabwes oli valuuta ebastabiilsuse periood Zimbabwe Vabariigis, mis Cagani hüperinflatsiooni definitsiooni järgi algas veebruaris 2007. Inflatsiooni haripunktis aastatel 2008–2009 oli riigi hüperinflatsiooni keeruline määrata, kuna valitsus lõpetas andmete avalikustamise. Zimbabwe suurim kuine inflatsioonimäär oli hinnanguliselt 79,6 miljardit protsenti, suurim aastane inflatsioonimäär 89,7 sekstiljonit protsenti.
Aprillis 2009 lõpetas Zimbabwe enda rahatähtede printimise ning hakkas kasutama teiste riikide valuutasid. Valitsus teatas 2015. aasta keskel, et plaanib sama aasta lõpuks minna üle USA dollarile. 
Juunis 2019 teatas Zimbabwe valitsus, et riik hakkab uuesti kasutama Zimbabwe dollarit, ametliku nimega Real Time Gross Settlement dollar (RTGS-dollar). Välisriikide valuutad kaotasid ametliku maksevahendi staatuse. Juuli keskpaigaks oli riigi inflatsioonimäär kasvanud 175%-ni ning kardeti uut hüperinflatsioonilainet. Märtsis 2020 oli Zimbabwe inflatsioonimäär üle 500% ning olukorra lahendamiseks loodi uus töörühm. Juulis 2020 oli riigi aastane inflatsioonimäär 737%.
Alalise nõukogu liikmete loend

Sellel loendis on loetletud Alalise nõukogu liikmed aastatel 1801−1810. Pärast Riiginõukogu rajamist said endised Alalise nõukogu liikmed uue nõukogu liikmeteks.
Käärkast

Käärkast (ka "käärikast", "käärlaegas") oli puukast, millesse asetati kanga käärimiseks lõngakerad või -poolid.
Käärkastis oli kuni 12 lahtrit, mis võimaldas mitut lõimelõnga ühel ajal käärida. Kasti servale kinnitatud aasadest viidi lõng läbi, et lõngad käärimise ajal omavahel keerdu ei läheks. Käärkaste ja lõngapoole hakati Eestis kasutama 19. sajandi teisel poolel mõisate ja elukutseliste kangrute vahendusel. Varem kasutati kehasid või kerilaudu. Kui kehadelt kääriti enamasti kahe lõimega, siis käärimisega käärimiskastist või käärimisraamilt oli võimalik seda käärpuudele teha ühtlaselt 4–10 lõimelõngaga. Käärkasti kasutamisega kaasnes käärlaua kasutuselevõtt.
Aiguille Verte

Aiguille Verte ([eɡɥij vɛʁt]) (prantsuse keelest 'roheline nõel') on mägi Mont Blanci massiivis Prantsuse Alpides.
Esmakordselt ronisid sellele 29. juunil 1865 Edward Whymper, Christian Almer ja Franz Biner, kaks nädalat enne saatuslikku Matterhorni tõusu. Whymper ei saanud ronida koos oma tavalise teejuhi Michel Croziga, kes pidi Chamonix's klienti ootama. Selle tulemusena palkas Whymper Christian Almeri, kes oli 1854. aastal olnud koos Alfred Willsiga Wetterhornil.
Teise tõusu tegid Charles Hudson, T. S. Kennedy ja Michel Croz Moine'i seljaku kaudu. Esimene naine Aiguille Verte'ile ronimas oli Lucy Walker 1870. aastal. Arête Sansi esimese tõusu tegi Nicolas Jaeger 1972. aastal.
Dekemvriana

Dekemvriana (kreeka keeles "Δεκεμβριανά", 'detsembri sündmused') olid teise maailmasõja ajal 3. detsembrist 1944 kuni 11. jaanuarini 1945 Ateenas toimunud kokkupõrked. Sündmused olid mitmeid kuid eskaleerunud pingete kulminatsioon. Ühel poolel olid kommunistlik EAM, osad selle sõjaväetiivast, Ateenas paiknevast ELAM-ist, KKE ja OPLA. Teisel poolel olid Kreeka valitsus, osaliselt Kreeka sõjavägi, sandarmeeria, Linnade Politsei, paremäärmuslik Organisatsioon X ning mitmed teised, mh Briti armee.
Hoolimata parem- ja vasakpoolsete vahelistest pingetest lepiti mais 1944 Liibanoni konverentsil kokku, et uues rahvusliku ühtsuse valitsuses hakkavad osalema kõik Natsi-Saksamaaga koostööst keeldunud osapooled; lõpuks määras 24-st ministrist 6 EAM. Paar nädalat enne Saksa vägede lahkumist oktoobris 1944 kinnitati Caserta lepinguga, et kõik natsidega koostööd teinud saavad vastavalt karistada ning kõik vastupanujõud ühinevad brittide juhendamisel Kreeka armeeks. Sellest hoolimata andis Briti komandör Ronald Scobie 1. detsembril 1944 EAM-ELAS-ile käsu relvad ära anda. EAM-i ministrid astusid 2. detsembril tagasi ning EAM kutsus inimesi 3. detsembril Ateenas meelt avaldama ning seadis eesmärgiks natsidega koostööd teinud Julgeolekupataljonide karistamise ning "Scobie'i korra" lõpetamise. Meeleavaldusel osales umbes 200 000 inimest, politsei ja sandarmeeria avasid protestijate pihta tule, milles hukkus 28 ning sai vigastada 148. Tsiviilisikute tapmisest algas algselt EAM-i ja valitsusvägede (mh Julgeolekupataljonide) vaheline sõda, mis detsembri teises pooles laienes EAM-i ja Briti armee vaheliseks võitluseks.
Kokkupõrked ei väljunud Ateena piiridest, riigi muudes osades oli olukord pingeline, kuid rahulik. Ainus erand oli Epeiros, kus Aris Velouchiotis tungis kallale Napoleon Zervasi vägedele.
Dekemvriana lõppes EAM-ELAS-i kaotusega, Varkiza lepinguga andis EAM relvad ära ning ELAS kaotati. Dekemvriana ja EAM-i poolt läbi viidud punane terror andsid aluse vasakpoolsete-vastasele valele terrorile, mis omakorda laienes viis 1946. aastal Kreeka kodusõjani. Dekemvriana kokkupõrked olid Kreeka lähiajaloo veriseimad, palju hukkus ka tsiviilisikuid.
Mönch

Mönch (saksa keeles "munk") on mägi Šveitsis Berni Alpides. Koos Eigeri ja Jungfrauga moodustab see hästi äratuntava mäerühma, mis on kaugelt nähtav.
Mönch asub Valais' ja Berni kantoni vahelisel piiril ning moodustab osa Jungfrau ning Jungfraujochi (läänes) ja Eigeri (idas) vahelisest seljakust. See on Mönchsjochi kurust (3650 m) ja Mönchsjochi hütist läänes ning Jungfraufirnist ja Ewigschneefäldist põhjas (kaks suure Aletschi liustiku lätet). Mönchi põhjakülg moodustab järsu seina Lauterbrunneni oru kohal.
Jungfrau raudteetunnel kulgeb otse tipu all (u 3300 m).
Tippu ronisid esmakordselt 15. augustil 1857 Christian Almer, Christian Kaufmann, Ulrich Kaufmann ja Sigismund Porges.
Schreckhorn

Schreckhorn on mägi Berni Alpides. See on kõrgeim tipp, mis asub täielikult Berni kantonis. Schreckhorn on põhjapoolseim neljatuhandeline Euroopas.
Schreckhorn asub 10 km Grindelwaldist kagus Ülemise ja Alumise Grindelwaldi liustiku vahel. Piirkonna moodustavad asustamata liustikuorud, suur Aare liustik ja Fiescheri liustik. Lauteraarhorni tipp asub väga lähedal ja ulatub peaaegu samale kõrgusele. Berni Alpide kõrgeim tipp Finsteraarhorn asub 6 km lõuna pool.
Geoloogiliselt on Schreckhorn Aarmassiivi osa.
Ronimisajalugu.
Esimese mäkketõusu tegid 16. augustil 1861 Leslie Stephen, Ulrich Kaufmann, Christian Michel ja Peter Michel. Nende tõusutee, ülemise Schrecki uurde kaudu Schrecksattelile ja siis kaguseljakule, oli tavamarsruut järgmiseks 50 aastaks, kuid nüüd kasutatakse seda harva.
Tippu üritati mitu korda enne sedagi, eriti Šveitsi loodusteadlane Joseph Hugi 1828. aastal ja Pierre Jean Édouard Desori (Šveitsi geoloog) teejuhiga seltskond 1842. aastal.
Esimese tõusu edelaseljakult – Schreckhornile ronimise tavamarsruut – tegid John Wicks, Edward Branby ja Claude Wilson 26. juulil 1902. Nad otsustasid kohalike teejuhtide abita väga järsule seljakule ronida ja neil õnnestus tippu jõuda. Loodeseljakule (Andersongrat) ronisid 7. augustil 1883 esimestena John Stafford Anderson ja George Percival Baker koos teejuhtide Ulrich Almeri ja Aloys Pollingeriga.
Strahleggi hütti, mille hävitas laviin, asendab Schreckhorni hütt (2520 m). Schreckhornile võib tõusta ka Glecksteini hütist (2317 m) ja Lauteraari hütist (2392 m).
Morea

Morea (kreeka keeles "Μορέας" või "Μωριάς") oli kesk- ja varauusaegne nimetus, mida kasutati Lõuna-Kreekas asuva Peloponnesose poolsaare kohta. Seda kasutasid Bütsants (vt Morea despootkond), Osmanite riik (vt Morea ejalett) ja Veneetsia vabariik (vt Morea kuningriik).
Krookusnarmik

Krookusnarmik ("Sarcodontia crocea") on torikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Krookusnarmik elab vaid väga vanadel õuna- ja pirnipuudel.
Seent peeti Eestis väljasurnuks, kuid alates aastast 2019 on lisandunud mitmeid uusi leiukohti üle Eesti.
Küpsed viljakehad on tugeva õuna- või ananassi-lõhnaga.
Oriljoon

Oriljoon (prantsuse keeles "oreille" 'kõrv; sealt "orillon" 'kõrvake') on militaararhitektuuris bastioni õla eenduv osa, mis varjab taandflanki (seal võivad olla värav, laskevad vms). Oriljoon võib olla neljakandilise või ümara kujuga. 
Eestis on hästisäilinud ümaroriljoon Narva Kristervalli bastionil.
Pinge-voolu tunnusjoon

Pinge-voolu tunnusjoon ehk pinge-voolu karakteristik (inglise keeles "current–voltage characteristic") ehk volt-amper-karakteristik (vene keeles "вольт-амперная характеристика") väljendab kahe viiguga (klemmiga) seadist läbiva voolu formula_1 sõltuvust klemmidevahelisest pingest formula_2. Pinge-voolu tunnusjoon on funktsiooni formula_3 graafiline kujutis.. 
Aktiivtakistusega seadise, näiteks aktiivtakisti korral muutub seadist läbiv vool pingest lineaarselt, mispuhul pinge-voolu tunnusjooneks on koordinaattelgede lõikepunkti läbiv sirge joon. 
Mittelineaarse pinge-voolu tunnusjoonega kaksklemmid on näiteks pooljuhtdioodid.
Thevenini teoreemi kohaselt on mistahes viisil kahe väljundklemmi vahele ühendatud lineaarsete elementidega elektriahel asendatav ekvivalentse kaksklemmiga. Seega on võimalik kujutada ka keerukate lineaarsete elektriahelate pinge-voolu tunnusjooni.
Maksekäsk

Maksekäsk on kohtumäärus võla sissenõudmise kohta, kui võlgnik ei ole makseettepanekus nimetatud summat tasunud ega makseettepanekule õigeaegselt vastuväidet esitanud. Maksekäsk kuulub viivitamata täitmisele sõltumata maksekäsu kättetoimetamisest võlgnikule.
Makseettepanek

Makseettepanekut kasutatakse maksekäsu kiirmenetluses, kui kohus rahuldab maksekäsu kiirmenetluse avalduse ja edastab maksekäsu kiirmenetluse avalduse koos vastuväite blanketiga võlgnikule, et võlgnikult küsida, kas ta tunnistab nõuet või mitte ja antakse võimalus nõue tasuda või nõudele vastuväide esitada.
Makseettepanekus peavad sisalduma vähemalt järgmised andmed:
(1) Maksekäsu kiirmenetluse avalduses olevad andmed:
1) poolte ja nende esindajate andmed;
2) kohtu andmed, kuhu avaldus esitatakse;
3) nõutav rahasumma, kusjuures eraldi tuleb märkida põhinõue ja kõrvalnõuded, viivise arvestamise korral viivise määr ja arvestamise kestus;
4) nõude aluseks olevate asjaolude lühikirjeldus;
5) tõendite lühikirjeldus, mida avaldaja saaks kasutada oma nõude tõendamiseks hagimenetluses;
6) kinnitus, et nõue on sissenõutav ega sõltu vastastikuse kohustuse täitmisest või et vastastikune kohustus on täidetud;
61) kinnitus, et avaldaja on esitanud andmed ausalt oma parimate teadmiste kohaselt ja on teadlik, et tahtlik valeandmete esitamine kohtule võib kaasa tuua kriminaalvastutuse;
7) kohtu, kes võib kohtualluvuse järgi maksekäsu esemeks oleva nõude lahendada hagimenetluses, korteriomandist või kaasomandist tulenevas asjas aga hagita menetluses, andmed.
(2) selgitus, et kohus ei ole põhjalikult kontrollinud, kas avaldaja võib nõude esitada;
(3) ettepanek tasuda väidetav võlg koos viivise ja makseettepanekus nimetatud menetluskuludega makseettepaneku kättetoimetamisest alates 15 päeva jooksul, makseettepaneku välismaal kättetoimetamise korral 30 päeva jooksul, kui võlgnik loeb esitatud nõuet põhjendatuks, või sama tähtaja jooksul kohtule teatada, kas ja millises ulatuses esitab võlgnik nõudele vastuväiteid;
(4) selgitus, et kohus võib makseettepaneku alusel koostada täitedokumendina maksekäsu, kui võlgnik ettenähtud tähtaja jooksul makseettepanekule vastuväidet ei esita;
(5) selgitus, et maksekäsu kiirmenetluse avalduse esitamisega peatub nõude aegumistähtaeg samamoodi hagi esitamisega;
(6) vastuväite esitamise juhuks teave, millisesse kohtusse asi menetleda antakse, koos märkega, et see kohus võib kontrollida, kas hagi talle allub.
Viited
Jurist Aitab. https://www.juristaitab.ee/et/maksekasu-kiirmenetlus/mis-makseettepanek-ja-maksekask
Tsiviilkohtumenetluse seadustik1 § 482. Riigiteataja. https://www.riigiteataja.ee/akt/109042021017?leiaKehtiv#para482
Kommunismivastane võitlus Poolas (1944–1953)

Kommunismivastane võitlus Poolas oli aastatel 1944–1953 toimunud võitlus Poola põrandaaluste ühingute ja pärast teise maailmasõja lõppu Poolas võimu üle võtnud Nõukogude Liidu nukuvalitsuse vahel. Sissisõda juhtis Poola poolel juba sõja ajal moodustunud liikumine "neetud sõdurid" ("zołnierze niezłomni"). Rünnati stalinistliku režiimi asutatud vanglaid, riiklikke julgeolekuameteid, poliitvangide kinnipidamisasutusi ja vangilaagreid.
Jaanuaris 1945 kuulutas Punaarmee poolt ametisse pandud nukuvalitsus Poolas, et natsismivastased liikumised eesotsas Armia Krajowaga on ebaseaduslikud ning kutsus selle liikmeid välja tulema, lubades neile vabadust ja julgeolekut. Paljud vastupanuvõitlejad otsustasid relvad ära anda ning välja tulla, kuid paljud neist arreteeriti ja pandi vangi. Tuhandeid piinati ning saadeti GULAG-i vangilaagritesse või anti libakohtu alla ja hukati (näiteks Uroczysko Barani hukkamisväljadel).
Repressioonid tõid kaasa Armia Krajowa umbusu uue valitsuse vastu ning selle liikmed kogunesid uuesti salaja, et jätkata võitlust Nõukogude okupatsioonivõimude vastu. Moodustati mitmeid uusi organisatsioone, näiteks Vabadus ja Iseseisvus (Wolność i Niezawisłość), ning vabastati sadu poliitvange. Lõpuks õnnestus võimudel julgeolekuteenistuste ja mõrvarühmade abil enamik "neetud sõduritest" alistada.
Ene-Lille Kitsing-Jaanson

Ene-Lille Kitsing-Jaanson (kuni aastani 1960 Ene-Lille Kitsing, 19. jaanuar 1934 Tartu – 23. oktoober 2013 Tartu) oli eesti korvpallur. Ta oli Lydia-Marie Kitsingu ja Jüri Kitsingu tütar ning Heldur Jaansoni abikaasa.
Ene-Lille Kitsing küüditati koos vanematega 1941. aastal Siberisse, tagasi tuli omal käel 1948. aastal.
Ta lõpetas Tartu 3. Keskkooli 1952. aastal, Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna 1956. aastal ning ajaloo-keeleteaduskonna 1967. aastal kaugõppes saksa filoloogina.
Ta oli 173 cm pikk. Algul harrastas Ene-Lille Kitsing kergejõustikku ja jalgrattasporti, seejärel alustas korvpallitreeninguid Edgar Naaritsa juures. 
Ta oli Eesti NSV noortekoondise liige ning võitis NSV Liidu noortemeistrivõistlustel 1952. aastal hõbemedali. Kitsing kuulus Nõukogude Liidu täiskasvanute koondisse, mille koosseisus võitis kuldmedali 1959. aastal maailmameistrivõistlustel. 1957. aastal tuli ta rahvusvahelise noorsoofestivali võitjaks.
Ene-Lille Kitsing-Jaanson mängis aastaid Eesti NSV koondises ja Tartu Ülikooli korvpallinaiskonnas. Ta oli mitmekordne NSV Liidu ametiühingute meister ja üliõpilasmeister. 1959. aastal võitis NSV Liidu rahvaste spartakiaadil hõbemedali ning aastatel 1957–1960 hõbemedalid NSV Liidu meistrivõistlustel. 1954. aastal oli Balti spartakiaadi võitja. Meistersportlase nimetuse sai ta 1954. aastal.
Eesti meistrivõistlustel (1950–1965) on ta tulnud 3 korda Eesti meistriks ning võitnud 6 hõbe- ja ühe pronksmedali. 1963. aastast on ta Kalevi auliige. 2020. aastal valiti Ene-Lille Kitsing-Jaanson Eesti korvpalli kuulsuste halli.
Hiljem töötas Kitsing-Jaanson Spordiselts Kalevi kesknõukogu instruktorina, Tartu Laste Spordikoolis treenerina, Tartu 3. Keskkoolis ja Tartu 5. keskkoolis saksa keele õpetajana ning Tartu Ülikooli Raamatukogu pearaamatukoguhoidjana (1969–2000).
Poola Rahvavabariik

Poola Rahvavabariik (poola keeles "Polska Rzeczpospolita Ludowa"; lühend Poola RV) oli aastatel 1947–1989 riik Kesk-Euroopas, tänapäeva Poola Vabariigi eelkäija. Lõpuaastatel elas riigis umbes 37,9 miljonit inimest, seega oli Poola RV Euroopa ja Idabloki suuruselt teine kommunistlik riik. Tegu oli marksist-leninistliku unitaarriigiga, mis kuulus ka Varssavi Lepingu Organisatsiooni. Suurimad linnad olid pealinn Varssavi, tööstuslinn Łódź ning sümboolne kultuuripealinn Kraków. Poola RV piirnes põhjas Läänemerega, idas Nõukogude Liiduga, lõunas Tšehhoslovakkiaga ning idas Ida-Saksamaaga.
Poolas kehtis aastatel 1947–1989 kommunistlik režiim, mis kehtestati, kui Punaarmee vallutas riigi teise maailmasõja ajal Saksa okupatsiooni alt enda kontrolli alla. Riigi ametlik nimi aastatel 1947–1952 oli 1947. aastal kehtima hakanud ajutise Väikese põhiseaduse järgi Poola Vabariik (Rzeczpospolita Polska). 
Nimekuju "Rahvavabariik" võeti vastu 1952. aasta põhiseadusega. Nagu teisedki Idabloki riigid (Ida-Saksamaa, Tšehhoslovakkia, Ungari, Rumeenia, Bulgaaria ja Albaania) oli Poola RV Nõukogude Liidu satelliitriik, kuid ei kuulunud NSV Liidu koosseisu.
Poola Rahvavabariik oli üheparteiriik, mida iseloomustas pidev sisemine püüdlus demokraatia poole. Põhiline poliitiline jõud oli Poola Ühendatud Töölispartei, mis tegi riigist ametlikult sotsialistliku riigi. Poola oli teistest Idabloki riikidest liberaalsem. Kogu enda eksistentsi vältel räsisid Poolat majandusraskused ja sotsiaalne ebastabiilsus. Riigi rahvas lõhenes partei toetajateks, partei oponentideks ja poliitikavälisteks inimesteks. Hoolimata sellest saavutati Poola Rahvavabariigi ajal nii mõndagi märkimisväärset: paranesid üldised elutingimused, toimus kiire linnastumine ning kõikidel kodanikel oli ligipääs haridusele ja tervishoiule. Sündimus oli suur ning riigi rahvaarv peaaegu kahekordistus aastatel 1947–1989. Partei suurimad saavutused olid teises maailmasõjas hävinud Varssavi ülesehitamine ja kirjaoskamatuse väljatõrjumine.
Relvajõudude põhiline haru oli Poola Rahvaarmee, lisaks olid riigis Nõukogude armee Põhja väegrupi väeüksused. Poola Rahvavabariigis tegutses salapolitsei UB/SB, mis sarnanes Ida-Saksamaa Stasile ja Nõukogude KGB-le. Ametlik politseiüksus, mis vastutas nt meeleavalduste vägivaldse mahasurumise eest, nimetati Kodanike Miilitsaks. Miilitsa eriüksus ZOMO suhtus kommunistide kriitikutesse karmilt: meeleavaldajaid koheldi vägivaldselt, opositsiooni juhte vahistati ning režiimi poolt tapeti kokku vähemalt 22 000 inimest. Selle tulemusel oli Poola vanglates palju kinnipeetavaid, kuid kuritegevust oli rekordvähe.
Švetaketu

Švetaketu (ka Śvetaketu) on Chāndogya-upaniṣadis Uddalaka Aruni poeg ja teadmiste (jñāna) otsija, kes vestleb isaga teadmatuse, enese ja tõe tundmise teemadel.
Švetaketu esineb kolmes põhilises ("mukhya") upanišadis: Brhadaranyaka 6.2.1 - 6.2.8, Chandogya 5.3 ja Kausitakis 1.
Metsavendlus Baltimaades

Sissisõda Baltimaades oli periood, mil Baltimaade metsavennad (läti keeles "mežabrāļi", leedu keeles "miško broliai") võitlesid teise maailmasõja ajal alanud Nõukogude okupatsiooni vastu. 
Sarnased Nõukogude-vastased vastupanuliikumised tegutsesid Nõukogude Liidu kommunistliku režiimi vastu näiteks ka Bulgaarias, Poolas, Rumeenias ja Lääne-Ukrainas.
Punaarmee okupeeris Baltimaad aastatel 1940–1941 ning pärast Saksa okupatsiooni uuesti aastatel 1944–1945. Aastate jooksul muutusid stalinistlikud repressioonid rängemaks ning umbes 50 000 Eesti, Läti ja Leedu elanikku otsustas varjuda metsadesse, et sealt võimude eest peidus olla ning sealt valitsusvastaseid rünnakuid korraldada.
Hinnanguliselt osales nii Eestist kui ka Lätist 10 000 metsavenda ja Leedust 30 000. Lisaks oli metsavendadel külades ja linnades palju abilisi. 
Metsavendlus lõppes NSV Liidu relvajõudude ülemvõimu ja Jossif Stalini surma järgse amnestia tõttu suures osas 1950. aastatel. Eesti viimane metsavend August Sabbe hukkus alles 1978. aastal.
Biograd na Moru

Biograd na Moru on linn Horvaatias Dalmaatsia põhjaosas. Tänane Zadari maakonna halduskeskus oli kunagise keskaegse Horvaatia kuningriigi pealinn. See asub Aadria mere rannikul ning seda eraldab Pašmani saarest kaks väikesaart Otok Planac ja Sveta Katarina. Seda läbib Zadarist ja Sukošanist lähtuv maantee, mis suundub Vodice ja Šibenikku.
Linn on tuntud kui turismikuurort, esimesed turistid saabusid 1920. aastatel Tšehhoslovakkiast ja selle esimene hotell ehitati 1935. aastal.
Vodice

Vodice on Šibeniki-Knini maakonna linn Horvaatias. See asub Aadria mere ääres.
Sukošan

Sukošan (itaalia keeles "San Cassiano") on Zadari maakonna küla Horvaatias. See asub Aadria mere ääres.
Korea konflikt

Korea konflikt on käimasolev konflikt Põhja-Korea (Korea Rahvademokraatlik Vabariik) ja Lõuna-Korea (Korea Vabariik) vahel. Mõlemad riigid peavad ennast Korea ainsaks legitiimseks valitsuseks. Külma sõja ajal toetasid Põhja-Koread Nõukogude Liit, Hiina ja nende liitlased. Lõuna-Koread toetasid Ameerika Ühendriigid ja selle liitlased.
Korea lõhenes USA ja NSVL-i eestvedamisel aastal 1945. Mõlemad suurjõud panid enda poolel püsti oma vaadetele vastava valitsuse. Kahe Korea pinged kulmineerusid aastatel 1950–1953 toimunud Korea sõjaks. Sõja lõppedes olid mõlemad riigid palju kannatada saanud, kuid poolsaar oli endiselt kaheks jaotatud. Põhja- ja Lõuna-Korea lõpetasid küll täiemahulise sõjategevuse, kuid aeg-ajalt toimusid piirialadel siiski kokkupõrked. Konflikt on kestma jäänud ka pärast külma sõja lõppu.
Ameerika Ühendriikidel on Vastastikuse kaitse lepingu alusel Lõuna-Koreas enda väeosad. Aastal 1997 nimetas USA president Bill Clinton Korea konflikti "külma sõja viimaseks lõheks". Aastal 2002 kirjaldas president George W. Bush Korea RDV-d osana "kurjuse teljest". Aina süvenevamasse isolatsiooni jäänud Põhja-Korea on välja arendanud raketi- ja tuumavõimekuse.
Pärast 2017. aastal toimunud pingete suurenemist kohtusid Põhja-Korea, Lõuna-Korea ja Ameerika Ühendriikide juhid aastal 2018 korduvalt ning tuumarelvadest loobumine ja desarmeerimine tundusid realistlikud eesmärgid. Protsess kulmineerus Panmunjomi deklaratsiooniga, kus Põhja- ja Lõuna-Korea leppisid kokku poolsaare tuumadesarmeerimise ja omavaheliste suhete parandamise osas. Lisaks lubati liikuda konflikti lõpetamise ja Korea rahumeelse taasühendamise osas.
Heinsalu

Heinsalu on eesti perekonnanimi. 
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Heinsalu 328 inimesel (155 mehel ja 173 naisel). Perekonnanimede levikult oli Heinsalu meeste puhul 446. ja naiste puhul 421. kohal. Levinuim on see Lääne-Viru maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 6,81.
Harry Tuul

Harry Tuul (sündinud 26. septembril 1980) on eesti ajakirjanik.
Haridus.
Tuul lõpetas 1999. aastal Tallinna Reaalkooli ja sai 2004. aastal Tartu Ülikooli vene ja slaavi filoloogia erialal bakalaureusekraadi.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Harry Tuul on majandusajakirjanik. Ta oli koos Andrus Karnauga Raadio 2 saate "Olukorrast riigis" saatejuht. Lisaks on ta töötanud väljaannetes Äripäev, Postimees, DigiPro ja Geenius, samuti Kuku raadios.
Tanel Sepp

Tanel Sepp on eesti diplomaat.
Haridus.
Sepp sai põhihariduse Saaremaa Ühisgümnaasiumis ja keskhariduse Nõo Reaalgümnaasiumis. Rahvusvaheliste suhete eriala bakalaureusekraadi sai Tanel Sepp Euroülikoolis ning magistrikraadi Audentese ülikoolis
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Tanel Sepp on diplomaat alates 2003. aastast, tegelenud välisministeeriumis nii Euroopa julgeoleku kui Lõuna-Aasia teemadega. Neli aastat kaitseministeeriumis töötades tegeles Sepp peamiselt küberjulgeolekuga. Ta on olnud lähetustel Luksemburgis, Brüsselis, Kabulis, Washingtonis ja alates 2020. aastast Addis Abebas.
Odawara

Odawara (jaapani 小田原, haldusüksusena 小田原市 "Odawara-shi") on linn Jaapanis Kanagawa prefektuuris. Asub Hakone mäe ja Sakawa jõe vahel Sagami lahe kaldal.
Elanike arv oli 2021. aasta 1. augustil 188 403.
Odawara sümboliteks on Thunbergi mänd, ploomiõis, väiketiir ja medaka.
Alm. Brand

Alm. Brand (kuni 2002. aastani Alm. Brand af 1792) on Taani kindlustutuskontsern. Grupi ettevõtted pakuvad kahjukindlustust. Lisaks tegeleb kontsern ka investeerimisega. Kontserni emaettevõte on Alm. Brand A/S. Teenust osutatakse peamiselt Taanis. Kliente teenindatakse piirkondlike esinduste, kindlustusagentide ja veebilehe kaudu. Alm. Brandi aktsiad on noteeritud Kopenhaageni börsil. 
Kontsern on Taani suuruselt kolmas kahjukindlustuse pakkuja (hõlmates 2021. aasta I kvartali seisuga umbes 9% Taani kahjukindlustuse turust). 
2022. aasta jaanuaris tabas Taanit viimase kuue aasta tugevaim sügistorm Malik. Alm. Brand hindab tormiga seotud neile laekuvate kahjunõuete kogusummaks 50–75 miljonit Taani krooni (u 6,7–10,1 miljonit eurot).
Alm. Brand börsil.
Kontserni aktsiad on noteeritud Kopenhaageni börsil. Aktsia lühinimi on ALMB. Kontsernil on kokku umbes 28 742 aktsionäri. Suurim aktsionär on Alm. Brand af 1792 fmba, mis omab 46,7% kontserni aktsiatest. Ülejäänud aktsiatest kuulub umbes 75% Taani, 14% Euroopa (va Taani ja põhjamaad); 8% USA ja 2% Põhjamaade füüsilistele ja juriidilistele isikutele. Ettevõtte turuväärtus 2021. aasta 31. detsembri seisuga oli 19,6 miljardit Taani krooni ehk umbes 2,6 miljardit eurot (+73% võrreldes 2020. aastaga).
Alates 2015. aastast on kontsern maksnud igal aastal dividende. Erandiks on olnud vaid 2020. aasta, mil dividende ei makstud.
Toomas Kariis

Toomas Kariis (sündinud 29. septembril 1964) on eesti gastroenteroloog.
Haridus.
Kariis lõpetas 1983. aastal C. R. Jakobsoni nimelise 1. keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning läbis 1998. aastal gastroenteroloogia residentuuri. Lisaks on ta end erialaselt harinud haiglates Saksamaal, Sloveenias, Soomes, Tais ja Taivanis.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Kariis on erialalt gastroenteroloog, lisaks oli ta 2019–2023 Ida-Viru Keskhaigla ülemarst ja juhatuse liige. 
Aastast 2023 on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi Sisekliiniku juhataja.
Lauri Lugna

Lauri Lugna (sündinud 29. oktoobril 1979) on eesti ametnik.
Haridus.
Lauri Lugna lõpetas 1998. aastal Tallinna Reaalkooli. Tal on Tartu Ülikooli bakalaureusekraad avaliku halduse erialal ja Leuveni Katholieke Universiteiti magistrikraad poliitikas ja sotsiaalteadustes. Lisaks on ta täiendanud end politoloogia ja turvalisuse alal Soomes Tampere Ülikoolis.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Lauri Lugna on töötanud avalikus teenistuses alates 2003. aastast, seejuures mitmel ametikohal siseministeeriumis. Alates 2015. aasta augustist kuni 13. jaanuarini 2022 oli ta siseministeeriumi kantsler. Alates 17. jaanuarist 2022 kuni 28. aprillini 2023 oli Lauri Lugna KredExi ja EASi baasil loodud ühendasutuse Ettevõtluse ja Innovatsiooni Sihtasutuse juhatuse esimees. Lugna lahkus ametist nõukogu tahtel ja isiklikul soovil.
Erki Mölder

Erki Mölder (sündinud 20. mail 1975) on eesti ettevõtja ja investor.
Haridus.
Mölder sai 1997. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi majandusteaduskonna investeerimise ja panganduse erialal.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Erki Mölder on alates 2013. aastast keskendunud peamiselt tervishoiuvaldkonnale, ta on ettevõtte Health Founders kaasasutaja ja Eesti Golfi Liidu president. Ta on olnud Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse nõukogu esimees, loonud ja juhtinud meditsiinilaborit Quattromed (SYNLABi eelkäija), TREV-2 Gruppi, MediCap Holding AS kontserni, töötanud juhatuse liikmena ettevõttes Nova Vita Kliinik ning ostudirektorina aktsiaseltsis Kalev. Ta juhib eraarstikeskuseid Qvalitas ja Unimed, ta on Eesti Äriinglite Assotsiatsiooni (EstBAN) liige, samuti Läti suurima haigla (Riia Ida Ülikoolihaigla) nõukogu liige.
Urmas Ambur

Urmas Ambur (sündinud 15. mail 1975) on eesti jurist, kes on spetsialiseerunud autorikaitsele.
Haridus.
Ambur on õppinud õigusteadust Tallinna Ülikoolis, mille lõpetas 2021. aastal magistrikraadiga.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Urmas Ambur on Eesti Esitajate Liidu tegevdirektor. 
Ta on Vabariigi Valitsuse autoriõiguse komisjoni liige, Societies' Council for the Collective Management of Performers' Rights (SCAPR) arendus- ja koostöö töögrupi liige. Urmas Ambur on Reformierakonna liige Harku vallas.
Indrek Sirp

Indrek Sirp (sündinud 17. augustil 1977) on eesti ametnik ja julgeolekuekspert.
Haridus.
Sirp on lõpetanud 1995. aastal Kuressaare 2. Keskkooli ja 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo-osakonnas bakalaureuseõppes ning saanud Genfi Ülikoolist magistrikraadi rahvusvahelise ajaloo erialal.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Indrek Sirp on riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonidirektor. Ta on alates 2001. aastast olnud kaitseministeeriumis kahepoolsete suhete spetsialist, Balti koostöö büroo juhataja, rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja, Eesti esindaja NATO Kooperatiivse küberkaitse koostöö oivakeskuse juhtkomitees, kaitsepoliitika nõunik ja kaitseministeeriumi esindaja Eesti Vabariigi Suursaatkonnas Ameerika Ühendriikides.
Isiklikku.
Tal on kaks last.
Meelis Käärik

Meelis Käärik (sündinud 3. novembril 1976) on eesti matemaatik ja statistik.
Haridus.
Käärik on lõpetanud 1994. aastal Hugo Treffneri gümnaasiumi hõbemedaligaja 1998. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe (matemaatika-informaatikateaduskonnas) "cum laude". 2005. aastal sai ta doktorikraadi väitekirjaga "Fitting Sets to Probability Distributions".
Töökäik ja teadustegevus.
Meelis Käärik on Tartu Ülikooli matemaatika ja statistika instituudi juhataja ja tõenäosusteooria kaasprofessor. Tema teadustöö käsitleb tõenäosusjaotuste lähendamist ja varjatud Markovi mudeleid.
Ober Gabelhorn

Ober Gabelhorn on mägi Šveitsis Penniini Alpides, asudes Zermatti ja Zinali vahel.
Ober Gabelhorn asub Šveitsi Valais' kantonis Zinali oru lõunapoolses otsas (Val d'Anniviersi osa). See kõrgub koos Dent Blanche'i (läänes) ja Zinalrothorniga (põhjas) Zinali liustiku kohal. Lõunaküljel asub Zmutti liustik Zmutti orus, mis laiub Zermattist läänes.
Ober Gabelhornil on püramiidjas kuju, sarnane Matterhorniga, kuid väiksemas mõõdus. Vaid lauge põhjakülg on täiesti jäätunud, teised küljed on enamasti kivised. Edelaseljak on "Arbengrat", samas põhjaloodeseljak on "Arête du Coeur". Kaguseljak "Ober Gabeljochi" (3597 m) kohal on "Gabelhorngrat". Wellenkuppe on madalam prominence kirdeseljakul; seal ronitakse tavaliselt kui tavamarsruudi osal.
Tippu teenindavad hütid on Rothorni hütt (3198 m), Grand Mountet' hütt (2886 m) ja Arben Bivouac (3224 m).
Ronimisajalugu.
Esimese mäkketõusu tegid Adolphus Warburton Moore, Horace Walker ja Jakob Anderegg 6. juulil 1865 idaküljelt.
Teise mäkketõusu ja esimese põhjaloodeseljakult tegid päev hiljem Francis Douglas, Peter Taugwalder ja Joseph Vianin 7. juulil 1865. Tõusu ajal polnud nad teadlikud Moore'i ja seltskonna edust eelmisel päeval. 
Douglas ja Taugwalder tegid mitu katset, enne kui tippu jõudsid. P. Inäbnit oli esimesel katsel kaguseljakult nendega kaasas. Neil ei olnud piisavalt aega mäe allosast kõrgemale minna. Teisel katsel jõudsid nad Wellenkuppele (3900 m) kirdeseljakul (tänapäeval tavamarsruut), kuid leidsid, et ülaltoodud seljak oli jätkamiseks liiga raske. Lõpuks jõudsid nad tippu kolmandal katsel (Inäbnitit asendas Viennin). Nad olid hämmingus, nähes jalajälgi idaküljel (Moore'i, Walkeri ja Andereggi poolt eelmisel päeval tehtud), kuid olid kergendatud, et tipus polnud jälgi näha. Olles teadmata ohtudest, mis võisid panna eelmise ekspeditsiooni tagasi pöörduma, istusid nad tipus maha lõunat sööma. Järsku algas laviin ja kõik tipus hakkas neist eemale langema. Douglas ja Taugwalder pühiti minema, kuid nad olid köiega Viennini küljes kinni, kes asus tipust veidi eemal. Viennin suutis Taugwalderi ja Douglase julgestada köiega, mis ei katkenud. Francis Douglas naasis Zermatti ja sai nädal hiljem 14. juulil esimesel mäkketõusul Matterhornile surma.
Arbengratile ronisid esmakordselt 1874. aastal H. S. Hoare ja E. Hulton koos teejuhtide J. von Bergeni, P. Rubi ja J. Moseriga. Marsruudi Gabelhorngratile avasid kolm aastat hiljem J. Walker Hartley, W. E. Davidson, P. Rubi ja J. Juan.
Põhjaküljel, mis on Lenzspitze kirdeküljele sarnane, kuid 'üsna järsem', ronisid esmakordselt 30. juulil 1930 H. Kiener ja R. Schwarzgruber. Nad alustasid Zermattist keskööl ja tegid otse 2000-meetrise tõusu Triftjochile. Nad jõudsid põhjakülje allossa pärast Ober Gabelhorni liustiku lõhede ületamist ja ronisid edukalt sellele. Seda marsruuti korrati 1951. aastani vaid üks kord.
Christian Klucker ja L. Norman-Neruda tegid esimese tõusu idakirdeseljakule 1. augustil 1890. Tänapäeval kasutab enamik mägironijaid seda teed, alustades Rothorni hütist (Zermatti kohal) ja minnes üle Wellenkuppe tipu. Peamine takistus, Kluckeri torn, on köitega varustatud 1918. aastast.
Naujaneriai mõis

Naujaneriai mõis (leedu keeles "Naujanerių dvaras") ehk Vilijanovo mõis ("Vilijanovos dvaras") on endine mõis Leedus Vilniuses Verkiai vallas Naujaneriai linnaosas. Mõisakompleks asub aadressidel Naujanerių Sodų 1-oji g. 10 ja 12 .
Sealsed alad kuulusid varem Šukštulė mõisale. See mõis kuulus XVIII sajandist Vilniuse Bonifratrise kloostrile. Aastal 1843 klooster suleti, selle valdused aga võõrandati. Mõis jagati väiksemateks valdusteks, aastal 1848 eraldati sellest ka uus mõis - Naujaneriai mõis.
XIX sajandi teisel poolel hakkas mõis kuuluma Falevičiustele. Kamile Falevičienė rajas sealse viinaköögi. Aastal 1899 omandas mõisa Jonas Falevičius, kes selle aastal 1906 Henrikas Svencickisele müüs. Aastal 1921 ostis mõisa Marija Magdalena Lenskaitė Helerienė, viimaseks omanikuks oli tema õde Adelaida Lenskaitė. Mõis natsionaliseeriti aastal 1940.
Mõisakompleksist on säilinud häärber, kontorihoone, laut, viinavabrik ja viinavabriku ladu. Sealne lehmalaut on varemeis.
Sealne häärber on kahekorruseline keldriga kivihoone. See püstitati aastal 1934 varasema maha põlenud häärberi asemele. Kirdeküljel on kolmnurkne frontoon, väiksem frontoon on ka edelaküljel. Kirdeküljel on ka risaliit, palkon ning peamine sissepääs. Ülemises otsas on profileeritud karniis. Sokkel on maakividest, ülejäänud hoone punastest krohviga kaetud tellistest. Kirdefassaadil on kirjas hoone rajamisaasta. Hoone asub aadressil Ažulaukės g. 7.
Kontorihoone asub aadressil Naujanerių Sodų 1-oji g. 12. Tegemist on ühekorruselise poolkeldriga hoonega. Hoone rajati XX sajandi algusaastatel. Punastest tellistest maja on sümmeetrilise fassaadiga. Seda ehib profileeritud karniis. Sokkel on maakividest.
Viinavabriku aadress on Naujanerių Sodų 1-oji g. 10. Hoone valmis aastal 1892. Vabrik on osalt ühe- osalt aga kahekorruseline maakividest ja kollastest tellistest ehitis. Edelaküljel on kirjas hoone valmimisaasta.. Umbkaudu samal ajal valmis ka maakividest laohoone. Tellistest sammaste ja puidust vaheseintega laut valmis XX sajandi algusaastail.
Trípoli

Trípoli (kreeka keeles "Τρίπολη") on Lõuna-Kreeka linn Peloponnesose poolsaarel. See on Peloponnesose piirkonna kui ka Arkaadia piirkonnaüksuse halduskeskus.
Dmitrijs Kalašņikovs

Dmitrijs Kalašnikovs (sündinud 11. detsembril 1983) on Läti jalgpallitreener. Ta on klubi JK Tartu Tammeka peatreener. Varem on ta olnud ka FC Kuressaare, JK Tallinna Kalevi ja JK Narva Transi peatreener.
Antaviliai mõis

Antaviliai mõis (leedu keeles "Antavilių dvaras") on endine mõis Leedus Vilniuses Antakalnise vallas Antaviliai linnaosas. Mõisakompleks asub aadressidel Naujanerių Sodų 1-oji g. 10 ja 12 .
Sealset mõisa on esmamainitud XVII sajandil. Selle esimesed omanikud olid Pacid, hiljem kuulus see Korsakkidele ja Radziszewskitele. XVIII sajandi lõpuaastatel oli mõisa omanikuks Antoni Tiesenhausen, aastal 1784 ostis temalt mõisa Franciškus Mučynski, kes veel samal sajandil mõisa Radziszewskitele edasi müüs.
Mõisakompleksist on säilinud kelder, kuur, ait, kaks abihoonet ja kaks rehealust. Kompleksi jäävad ka kolme elumaja, kooli ja kahe juurdeehitise varemed. Säilinud on veel pärnaalee, sillakese varemed ja mõisakompleksi munakivisillutisega teed.
Esimene hoone asub aadressil Antavilių g. 12. Tegemist on XIX sajandi teisel poolel rajatud ehitisega, mis oli algselt ühekorruseline. Maja all on mõisaaegne kelder. Teine hoone asub aadressil Antavilių g. 6 . Ka see on rajatud XIX sajandil. Nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselisele hoonele on hiljem lisatud silikaattellistest eeskoda. Hoone ise on tellistest, selle fassaadi liigendavad tellistest ja maakividest pilastrid.
Puidust sammastega rahvalikku arhitektuuri esindav ait asub aadressil Antavilių g. 5. Puidust ühekorruseline hoone rajati XIX sajandil. Kirdeküljel asub sammastega eraldatud aidaesine.
Kelder asub aadressil Antavilių g. 7a, kuur aadressil Antavilių g. 3. Samal aadressil asuvad ka mõlemad mõisa rehealused.
Mieko Kawakami

Mieko Kawakami (jaapani keeles 川上未映子 "Kawakami Mieko"; sündinud 29. augustil 1976 Ōsakas) on jaapani kirjanik ja laulja.
Kawakami sai tuntuks lauljana, kuid 2006. aastal loobus ta laulmisest ning pühendus kirjandusele. Kirjanduslikku tegevust alustas ta blogijana.
2008. aastal avaldatud romaani "Chichi to ran" (乳と卵 'Rinnad ja munad') eest pälvis ta Akutagawa auhinna.
2011. aastast on ta abielus kirjanik Kazushige Abega.