2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 65. Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus Rotterdamis pärast Hollandi võitu 2019. aasta konkursil Iisraelis Tel Avivis lauluga "Arcade", mida esitas Duncan Laurence.
Hollandis pidi toimuma 2020. aasta konkurss, kuid see jäi 2019.–2020. aasta koroonapandeemia tõttu ära. Holland võõrustas Eurovisiooni lauluvõistlust viiendat korda: eelmised toimusid aastatel 1958, 1970, 1976 ja 1980.
Lauluvõistlust organiseerisid Euroopa Ringhäälingute Liit ning kohalikud ringhäälingud AVROTROS, Nederlandse Publieke Omroep (NPO) ja Nederlandse Omroep Stichting (NOS). Poolfinaalid toimusid 18. ja 20. mail, finaal 22. mail 2021 konverentsikeskuses Rotterdam Ahoy. Õhtut juhtisid Chantal Janzen, Edsilia Rombley, Jan Smit ja Nikkie de Jager.
Võistlusel osales 39 riiki, nende seas ka 2019. aasta konkursilt puudunud Ukraina ja Bulgaaria. Võistlusel ei osalenud Armeenia, Ungari, Valgevene ja Montenegro.
Võistluse võitis Itaaliat esindav ansambel Måneskin lauluga "Zitti e buoni". See oli kolmas kord, kui Itaalia sai võistlusel esikoha, ja esimene võit pärast 1990. aasta lauluvõistlust. Teise koha saavutanud Prantsusmaa ja kolmanda saavutanud Šveits ületasid mõlemad oma senini kehtinud parimat tulemust: Prantsusmaa parandas oma 1991. aasta ja Šveits 1993. aasta resultaati. Esiviisikusse kuulusid veel Island ja Ukraina. Mitte ükski laul esikolmikus polnud ingliskeelne, mis juhtus viimati aastal 1995. Samuti saadi finaalvõistlusel esimest korda pärast 2016. aastal kasutusele võetud uut hääletussüsteemi null punkti (Suurbritannia), rahvahääletusel said null punkti veel Saksamaa, Hispaania ja Holland. Suurbritannia on varem null punkti saanud ühel korral, aastal 2003. Esimest korda pärast 2015. aasta debüüti Eurovisiooni lauluvõistlusel ei saanud Austraalia finaali, seega on Ukraina ainus riik, mis on alati pääsenud finaali.
Asukoht.
Pärast 2020. aasta konkursi ärajätmist alustas Euroopa Ringhäälingute Liit läbirääkimisi Hollandi ringhäälingutega AVROTROS, Nederlandse Publieke Omroep (NPO) ja Nederlandse Omroep Stichting ning Rotterdami linnaga, et 2021. aasta konkurss korraldada samas asukohas, kus oleks pidanud toimuma 2020. aasta võistlus. 23. aprillil 2020 kiitis Rotterdami linnavolikogu eelarve suurendamise heaks – linnal oli vaja veel 6,7 miljonit eurot, et konkurssi võõrustada.
7. mail 2020 keelas Hollandi valitsus riigis kõik massiüritused kuni koroonavaktsiini tootmiseni. 18. septembril 2020 avaldas Euroopa Ringhäälingute Liit neli stsenaariumit konkursi korraldamiseks:
3. veebruaril 2021 teatas Euroopa Ringhäälingute Liit, et koroonapandeemia tõttu stsenaarium A mais toimuda ei saa ning et keskendutakse stsenaariumile B. 2. märtsil 2021 teatati, et konkurssi korraldatakse stsenaarium B järgi.
Aprillis 2021 teatati, et igasse saatesse (neid oli kokku üheksa: kolm otsesaadet ja kuus proovi) lubatakse 3500 inimest. Kõik pealtvaatajad peavad andma negatiivse koroonaproovi. Hollandi valitsus kiitis otsuse heaks 29. aprillil.
Toimumiskoht.
16. mail 2020 teatati Eurovisiooni erisaates "Eurovision: Europe Shine a Light" ("Eurovisioon 2020. Särav muusika!"), et võistlus toimub Hollandis Rotterdamis konverentsikeskuses Rotterdam Ahoy, samas kohas, kus oleks pidanud toimuma 2020. aasta konkurss.
Formaat.
Visuaalne kujundus.
18. septembril 2020 kinnitas Euroopa Ringhäälingute Liit, et 2021. aasta konkursil kasutatakse 2020. aasta konkursiks planeeritud visuaalset kujundust ja tunnuslauset. Uuendatud logo avaldati 4. detsembril 2020 ja selle on kujundanud Clever°Franke. Inspireerituna maailmakaardist, kus Rotterdam on 2021. aasta maikuus Euroopa süda, ühendab logo Rotterdami osalevate riikide pealinnadega ja sümboliseerib kokkutulemist mistahes viisil. Logo kõik osad koosnevad osalevate riikide kahest lipuvärvist, nende positsiooni logos määrab see, mis nurga all ja kui kaugel asub pealinn Rotterdamist.
Lavakujundus.
16. juunil 2020 avaldas lauluvõistluse peaprodutsent Sietse Bakker, et 2020. aasta konkursi lavakujundust kasutatakse ka 2021. aasta konkursil. See on inspireeritud võistluse tunnuslausest "Open Up" ja tüüpilisest Hollandi tasasest maastikust. Lavakujunduse autor on Saksa lavakujundaja Florian Wieder, kes on kujundanud ka 2011., 2012., 2015., 2017., 2018. ja 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lavad.
Õhtujuhid.
18. septembril 2020 kinnitas Euroopa Ringhäälingute Liit, et 2021. aasta konkursi õhtujuhid on samad, kes pidid olema ka 2020. aastal. Õhtujuhid on näitleja ja saatejuht Chantal Janzen, laulja Edsilia Rombley, laulja Jan Smit ja juutuuber Nikkie de Jager. Edsilia Rombley esindas Hollandit 1998. ja 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. De Jager ehk NikkieTutorials juhib õhtut peale otsesaadete veel Eurovisiooni veebikanalites.
Esitused.
20. märtsil 2020 kinnitas Euroopa Ringhäälingute Liit, et Eurovisiooni lauluvõistluse reegleid järgides ei saa 2020. aasta konkursil osalema pidanud laulud 2021. aastal osaleda.
18. novembril 2020 teatas Euroopa Ringhäälingute Liit, et kõik osalevad ringhäälingud peavad enne konkursi toimumist oma esituse ette salvestama ("live-on-tape"), juhuks kui artist ei saa pandeemia tõttu Rotterdami kohale minna või peab kohapeal karantiinis või eneseisolatsioonis olema. See tagavarasalvestis filmitakse artisti kodumaal stuudios ja see tuleb enne konkursi algust ära saata. Etteaste tuleb salvestada otseesitusena ning vokaali ja esitust ei tohi pärast muuta. Salvestusel ei tohi kohal olla pealtvaatajaid ning salvestist ei tohi enne konkurssi avaldada.
18. juunil 2020 avaldas Euroopa Ringhäälingute Liit teadaande, et eelsalvestatud taustavokaal on üheks aastaks lubatud ja selle kasutamine on vabatahtlik. Delegatsioonid saavad valida, kas taustalauljad on lava peal või lava taga. Eelsalvestatud ja otse lauldud taustavokaalide kombineerimine on lubatud, kuid laulu meloodiat esitav solist peab laulma otse.
Rühmad.
17. novembril 2020 kinnitas EBU, et uut poolfinaalidesse loosimist ei toimu ja et selle aasta konkursil kehtib eelmise aasta loos. Riigid jaotatakse rühmadesse kümne eelneva aasta hääletamistavade põhjal, et ennetada olukorda, kus poolfinaalis osaleb väga palju ühe piirkonna riike, kes tavaliselt hääletavad üksteise poolt. 2020. aasta rühmad olid järgmised:
Postkaardid.
Postkaardid on lühikesed videod, mida näidatakse televisiooni otseülekandes samal ajal, kui lava valmistatakse järgmise esituse jaoks ette. Need kestavad kõige rohkem 45 sekundit.
Postkaardid filmiti märtsis ja aprillis ning nende režissöör oli Martijn Nieman. Klipid salvestati iga artisti kodumaal ja neid näidati "chromakey" abil väikest maja meenutavas raamis. Majad asusid erinevates Hollandi kohtades ja neid kaunistasid artistide isiklikud esemed. Riikide postkaardid filmiti järgmistes asukohtades:
Osalevad riigid.
Euroopa Ringhäälingute Liit (EBU) teatas, et võistlusel osaleb 39 riiki: need, kes oleks pidanud osalema ka eelmisel aastal, ja lisaks 2019. aasta konkursilt puudunud Ukraina ja Bulgaaria. Võistlusel ei osale Armeenia, Ungari, Valgevene ja Montenegro.
Naasvad artistid.
Pärast 2020. aasta konkursi ärajätmist otsustasid paljud osalevate riikide ringhäälingud saata 2021. aasta lauluvõistlusele esinema eelmise aasta võistluse jaoks valitud esinejad. Need riigid olid: Aserbaidžaan, Austraalia, Austria, Belgia, Bulgaaria, Eesti, Gruusia, Hispaania, Holland, Iirimaa, Iisrael, Island, Kreeka, Leedu, Läti, Malta, Moldova, Põhja-Makedoonia, Rumeenia, San Marino, Serbia, Sloveenia, Suurbritannia, Šveits, Tšehhi ja Ukraina.
Austria esindaja Vincent Bueno oli 2017. aastal Nathan Trenti taustalaulja. Põhja-Makedoonia esindaja Vasil oli 2019. aastal Tamara Todevska taustalaulja. Kreeka esindaja Stefania esindas Hollandit 2016. aasta laste Eurovisiooni lauluvõistlusel rühma Kisses liikmena. Malta esindaja Destiny Chukunyere oli 2015. aasta laste Eurovisiooni lauluvõistluse võitja ning 2019. aastal oli ta Michela Pace taustalaulja. Moldova esindaja Natalia Gordienko esindas oma riiki 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel koos Connect-R-i ja Arseniumiga, esitades laulu "Loca". Serbia ansambli Hurricane liige Sanja Vučić esindas oma riiki 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Goodbye (Shelter)". Ksenija Knežević, samuti Hurricane'i liige, oli 2015. aastal oma isa, Montenegro esindaja Knezi taustalaulja. San Marino esindaja Senhit esindas oma riiki 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Stand By".
Poolfinaalid.
19. novembril 2020 otsustas Euroopa Ringhäälingute Liit uut poolfinaalide loosi mitte korraldada ning jätta 2020. aasta konkursi poolfinaalide koosseisud 2021. aastal samaks. Samuti jäi samaks süsteem, millises poolfinaalis hääletavad "suure viisiku" riigid (Prantsusmaa, Saksamaa, Hispaania, Suurbritannia ja Itaalia) ning korraldajamaa.
Vahejuhtumid.
Valgevene diskvalifikatsioon.
Märtsis 2021 valis Valgevene ringhääling BTRC riiki esindama ansambli Galasy ZMesta lauluga "Ya nauchu tebya" ("I'll Teach You"). 11. märtsil 2021 andis Euroopa Ringhäälingute Liit teada, et laul seab konkursi mittepoliitilise olemuse küsimärgi alla, mistõttu eemaldati see võistluselt ning nõuti BTRClt, et laul tehtaks ümber või leitaks hoopis uus reeglitele vastav laul, sest vastasel juhul riik diskvalifitseeritakse. Kuna Valgevene ei saanud ka tähtajapikendusest hoolimata sellega hakkama (teist esitatud laulu peeti samamoodi poliitiliseks), diskvalifitseeriti riik lauluvõistluselt 26. märtsil 2021.
Põhja-Makedoonia muusikavideo.
2021. aasta märtsis kerkis Põhja-Makedooniat esindava Vasil Garvanlievi laulu "Here I Stand" muusikavideo teemal vaidlus. Muuseumis, kus video filmiti, oli kunstiteos, mis sarnanes Bulgaaria lipuga. Dispuut kogus hoogu, kui laulja avaldas intervjuus, et tal on Bulgaaria kodakondsus, kuna ta vanaema oli bulgaarlane. Lõpuks eemaldati lippu meenutav taies videost ning muusikavideo laaditi YouTube'i uuesti üles. Kahe riigi vaheliste pingete põhjus on teiste seas ka Bulgaaria tõrksus lasta Põhja-Makedoonia Euroopa Liitu.
Ukraina lavaproov.
Enne Ukraina teist lavaproovi 12. mail teatas riiki esindava bändi Go_A eeslaulja Katerõna Pavlenko, et tunneb end halvasti. Võistluse tervishoiu- ja ohutuseeskirjadega kooskõlas pidi Pavlenko viibima oma hotellitoas eneseisolatsioonis. Teised bändiliikmed andsid negatiivse koroonaproovi ning tegid lavaproovi asenduslaulja Emmie van Stijniga. Pavlenko tegi PCR-koroonatesti, mille vastus oli negatiivne, seega tohtis ta võistlusest osa võtta.
Kaameraprobleemid enne Iiri etteastet.
Vahetult enne Iirimaa esitust esimeses poolfinaalis läks üks kaameratest katki, mis põhjustas pikema viivituse pärast postkaardi näitamist. Õhtujuht Chantal Janzen pidi otseülekande ajal "green room"'is improviseerima, et aega sisustada.
Koroonasse nakatumine.
Enne sinise vaiba üritust andis üks Poola ja üks Islandi delegatsiooni liige positiivse koroonaproovi. Seetõttu puudusid need delegatsioonid ürituselt ning läksid võistluse tervishoiu- ja ohutuseeskirjade järgi eneseisolatsiooni. Rumeenia ja Malta delegatsioonidki puudusid ettevaatusmeetmena ürituselt, sest nad viibisid Poola ja Islandi delegatsioonidega samas hotellis.
Kõik teised Poola ja Islandi delegatsiooni liikmed andsid negatiivse proovi ning jäid kuni teise poolfinaalini karantiini. Hiljem aga kinnitati, et ühe Islandi ansambli Daði og Gagnamagnið liikme proovi tulemus oli positiivne, mistõttu ei esinenud nad edasistes otsesaadetes. Teise poolfinaali ja finaali otseülekande ajal kasutati videot nende esinemisproovist Rotterdam Ahoys. Ülejäänud Poola delegatsiooni liikmed vabastati hiljem eneseisolatsioonist.
20. mail 2021 kinnitas EBU, et Duncan Laurence'i koroonaproov oli positiivne ja ta ei esine finaali otsesaates. Ta pidi esitama oma uut singlit "Stars" ja eelmise aasta võidulaulu "Arcade" ning teatama ka Hollandi žürii antud punktid. Finaali otsesaates kasutati ettesalvestatud videot tema esinemisest.
San Marino pöörlev platvorm.
San Marino žüriiesinemise ajal tekkis pöörleva platvormiga rike: see ei lõpetanud õigel ajal pöörlemist ning seadis sellega Senhiti ja ta tantsijad ohtu, kuna platvorm oleks võinud neid tabada. San Marino delegatsioon esitas hiljem kaebuse ja väitis, et kõik kaameravõtted olid moonutatud. Delegatsioon pakkus Senhitile ja Flo Ridale võimalust ürituselt lahkuda, aga nad otsustasid seda mitte teha. Võistluse peaprodutsent Martin Österdahl vabandas delegatsiooni ees ja kinnitas, et nende turvalisus on tagatud. Finaalkontserdil probleeme ei tekkinud.
Süüdistused Itaalia vastu narkootikumide tarvitamises.
Mõned televaatajad väitsid, et Itaalia bändi Måneskin solist Damiano David tõmbas finaali otseülekande ajal "green room"'is kokaiini, kuigi ainet pole kaadris näha. Pärast võitu peetud pressikonverentsil küsiti bändilt süüdistuste kohta, aga David väitis, et bändi liige Thomas Raggi tegi pokaali katki, lisades: "Ma ei tarvita narkootikume. Palun ärge öelge seda." Bänd tegi hiljem oma ametlikul Instagrami kontol avalduse, väites: "Oleme väga šokeeritud sellest, mida mõned inimesed Damiano ja kokaiini kohta ütlevad. Oleme narkootikumide vastased ja ei ole kunagi kokaiini teinud. Oleme valmis laskma end testida, sest meil pole midagi varjata." EBU tegi hiljem oma avalduse, väites, et David soovis vabatahtlikult sealsamas anda uimastiproovi, kuid kuna EBU ei saanud seda kohe organiseerida, andis David proovi pärast koju naasmist. Kohapealse kontrolli käigus leiti ka purunenud pokaal, mis kinnitas Davidi väidet. 24. mail teatas EBU, et finaalkontserdi ajal "green room'"is narkootikume ei tarvitatud, mida järeldati negatiivsest uimastiproovist ja kõikide olemasolevate kaamerasalvestiste läbivaatuse põhjal.