Iraani ajalugu

Iraani ajalugu (ehk Pärsia ajalugu) on tihedalt seotud ümberkaudsete piirkondade ajalooga, alates Egiptusest ja Mesopotaamiast ning lõpetades Kesk-Aasia ja Indiaga. Kuna tänapäeva Iraani on suure osa vältel selle ajaloost nimetatud Pärsiaks, on Iraan ja Pärsia ajaloolises mõttes sünonüümid.
Iraani platoo edelaosas asunud Eelam kuulus varasest pronksiajast saati Vana-Lähis-Ida kultuuriareaali. Iraani suurriik sai alguse rauaajal, pärast iraani rahvaste sissetungi. Antiikajal järgnesid Meedia, Ahhemeniidide riik, Partia ja Sassaniidide riik.
Pärast Iraani tõusu suurriigiks vallutati seda sajandite jooksul korduvalt ning riigi territoorium muutus oluliselt. Iraani tungisid kreeklased, araablased, seldžuki türklased, mongolid ja teisedki rahvad. Siiski säilitas Iraan oma identiteedi eraldiseisva poliitilise ja kultuurilise piirkonnana.
Iraan on üks maailma vanemaid tsivilisatsioone, mille pidev areng on jätkunud tänapäevani. Esimesed asulad Iraanis rajati ligikaudu 4000 eKr. Meedlased ühendasid Iraani kui rahva ja impeeriumi 625 e.m.a. Ahhemeniidide riik (550–330 e.m.a) oli esimene Iraani suurriikidest, mis valitses laiu alasid Balkani poolsaarest Põhja-Aafrika ja Kesk-Aasiani. Neile järgnesid Seleukiidide riik, Partia ja Sassaniidide riik, mis valitsesid Iraanis ligi 1000 aastat.
Islami vallutus Pärsias (633–656) ja Sassaniidide riigi lõpp oli Iraani ajaloo murdepunkt. Pärsia islamiseerimine 8.–10. sajandil viis zoroastrismi languseni Pärsias. Varasemate Pärsia tsivilisatsioonide saavutused ei läinud siiski kaotsi, vaid hõlmati suuresti uude islami tsivilisatsiooni.
Pärast sajanditepikkust elu võõrvõimude ja lühiealiseks jäänud kohalike dünastiate all liitis Iraani 1501. aastal taas sõltumatuks riigiks Safaviidide dünastia, kes kehtestas riigiusuna ši-iitliku islami. See oli oluline muutus islami ajaloos. 1501–1979 oli Iraan monarhia, mida peaaegu katkematult valitsesid šahhid või imperaatorid. 1979. aastal toimunud Iraani revolutsioon kukutas monarhia ning tegi Iraanist 1. aprillil 1979 islamivabariigi.
Iraani esiaeg.
Paleoliitikum.
Vanimad arheoloogilised leiud Iraanis on leitud Kashafrudist ja Ganj Parist ning pärinevad vanemast kiviajast. Leidude seas on ka neandertallaste Moustier' kultuuri kivist tööriistu. Enamik neandertallaste kultuuri jäänuseid pärineb keskmisest kiviajast, peamiselt Zagrose piirkonnast ja vähemal määral Kesk-Iraani leiukohtadest nagu Shanidari, Kobehi, Kunji, Bisetuni, Tamtama, Warwasi ja Yafteh' koobas. Nooremat ja hilist kiviaega tuntakse eelkõige Zagrose piirkonna Kermanshah' ja Khoramabadi koobast ning mõne Alborzi mäestiku ja Kesk-Iraani leiukoha põhjal.
Neoliitikumist halkoliitikumini.
Teppe Sarabist Kermanshah' provintsis on leitud ka 9000 aasta vanuseid inimeste ja loomade kujukesi. Kaheksandal aastatuhandel hakkasid Iraanis kujunema põllumajanduslikud ühiskonnad nagu Susiana varaseim küla Chogha Bonut, kas siis pärismaise arengu või välismõjude ajel. Umbkaudu samal ajal valmistati samuti Lääne-Iraani jäävas Ganj Dareh's savinõusid, inim- ja loomakujukesi. Iraani edelaosa kuulus Viljakasse Poolkuusse, kus kasvas enamik olulistest teraviljadest. Küladest nagu Susa (nüüdseks linn, mis eksisteerib alates 7000 e.m.a) ja asulaist nagu Chogha Mish, mis sai alguse 6800 e.m.a, on Zagrose mägedes toimunud väljakaevamistel leitud 7000 aasta vanuseid veinikanne (nüüdseks on need Pennsylvania ülikoolis) ning 7000 aasta vanuste asulate varemeid nagu Sialk. Noorema kiviaja asulaist on Iraanis peamised Zayandeh Rudi jõe kultuur ja Ganj Dareh.
Iraani vanaaeg.
Kolmandal aastatuhandel eKr tekkis Eelami riik, mille pealinn oli Susa. Elami hävitasid 639 e.m.a assüürlased. 9. sajandil eKr elasid seal läänes meedlased ja lõunas iaanlased, kes olid indoeuroopa päritolu. Kyaxarese (625–585 e.m.a) ajal kujunes Meediast suurriik, toimus Assüüria hävitamine ja ühtlasi tungis ta Väike-Aasias Halyese jõeni. Pärslased, keda valitses ahhemeniidide dünastia, Susa lähistele. 550 eKr võitis Kyros II (valitses 559–529) Meedia kuningat ning vallutas Ekbatana ja 539 eKr Babüloni. Kambyses II (valitses 529–522) liitis Iraani riigiga ka Egiptuse ning võttis oma käsutusse Foiniikia laevastiku. 
Seleukiidide riik.
 "(312–63 e.m.a)"
Partia.
Partia riik ja hilisem impeerium moodustus 3. sajandi eKr keskpaiku, kui Seleukiidide Süüria suurriik kaotas idapoolsed alad ja Kesk-Aasias moodustus hellenistlik Baktria riik ja Iraani aladel lõi lahku kohalikku päritolu Partia dünastia.
Partia impeeriumi eksistentsi lõpetas Sassaniidide riik, mis hõlmas järgnevalt tänapäeva Iraagi, Iraani, Afganistani, Ida-Süüria, Kaukaasia maa-alad ning piirkondi Türgis ja Araabia poolsaarel.
Sassaniidide riik.
 ("224–651")
Sassaniidide riiki valitses Sassaniidide suguvõsa aastatel 224–651. Riigi rajas ning dünastiale pani aluse Ardashir I. Sassaniidide riik hõlmas tänapäeva Iraagi, Iraani, Afganistani, Ida-Süüria, Kaukaasia maa-alad ning piirkondi Türgis ja Araabia poolsaarel.
Iraani keskaeg.
Araabia kalifaat.
Kaliif (632–634) Abū Bakri ajal alustati naabermaade vallutamisi, sooritati retki Sassaniidide Mesopotaamiasse ja Süüriasse. Kalifaadi tegelik rajaja oli ‘Umar (634–644), tema juhtimisel vallutati Khālid ibn al-Walīdi poolt Bütsantsilt Vahemere-äärsed kristlikud Damaskus (635) ja Süüria (636), Palestiina (638), Egiptus (639–641) ja Kürenaika ning Tripoli (643).
637. aastal purustati Kadisija lahingus Sassaniidide riik ja 642. aastal tungiti Taga-Kaukaasiasse. Esimese Umaijaadide dünastiast kaliifi ‘Uthmān ibn ‘Affān (644–656) ajal vallutasid araablased 651. aastaks lõplikult Pärsia.
, "Rashiduni kalifaat (632–661), Umaijaadide kalifaat (661–750)"
 "(750–1258)"
Samaniidid.
Samaniidid olid tadžiki päritolu dünastia aastatel 819–999, kes valitsesid Abbassiidide kalifaadi nimel aastatel 875–999 Khorāsāni (Kirde-Iraan), Samarkandi, Buhhaara, Herāti, Mavarannahri ja Põhja-Iraani hõlmanud aladel.
Tahiriidid.
Tahiriidid olid Kirde-Iraani (Horasani) emiiridünastia 821–873, kes olid tegelikult Bagdadist sõltumatud, nende ajal algas araablaste vallutuste tõttu purustatud Pärsia kultuuri taaselustumine.
Safariidid.
Safariidid olid Ida-Iraani alade valitsejad alates. 866. aastast, millele nad lisasid veel vallutatud alad Loode-Indias, Kābuli orus, Sindi, Tocharistani, Makrani (Baluchistan), Kermāni ja Fārsi; Tahiriidide alistamise ja Khorāsāni vallutamisega 873. aastal, saavutas Safariidide impeerium oma suurima ulatuse.
Sõda Abbassiidide Bagdadi kalifaadi vastu 876. aastal lõppes aga kaotusega Dayr al-ʿĀqūl lahingus. Sõda Samaniidide vastu Transoxania pärast lõppes aga kaotusega 900. aastal.
Gaznaviidid.
Gaznaviidid oid 10. sajandil Afganistanis tekkinud valitsejate dünastia, mille rajas Samaniididest lahku löönud türgi väepealik Alptegin (962–963). Gaznaviidide riik oli suurim sultan Sabuktegini (977–997) ja Mahmud Gaznavi ajal, siis liidendati Horezm. Gaznaviidide võimule tegid 1186 lõpu Guriidid.
Ilkhanaat.
 "(1258–1353)", "Mongolite riik, Tšagatai khaaniriik (1225–1370)"
Seldžukkide sultanaat.
, "Seldžukid"
Safaviidide riik.
Safaviidide Iraani šahhidünastia (1502–1736), rajas šahh (1502–24) Ismail I, kes ühendas Iraani ja naaberalade väikeriigid tugeva keskvõimu alla. Safaviididest alates on šiiism olnud Iraani riigiusund. Safaviidide riigi pealinn oli algul Tabrīz, seejärel Qazvīn ja aastast 1598 Eşfahān. 
Ismail võitis 1500. aastal Şirvani šahhi väge ja hõivas Bakuu, haaras 1501. aastal võimu ka Lõuna-Aserbaidžaani aladel (kuulutas Tabrīzi pealinnaks), järgmisel aastal võitis Ida-Anatooliat, Iraaki, Armeeniat, Aserbaidžaani ja Lääne-Iraani hõlmava türkmeenide oguuside dünastia Ak Kojunlu riigi väge ja kuulutas end Iraani šahhiks. Aastatel 1503–1510 taasühendas ta kogu Iraani, Aserbaidžaani ja Lõuna-Dagestani, liidendas Armeenia ja Iraagi, hõivas Bagdadi ning usbekkidega sõdides osa Kesk-Aasiat (Horasani). Ismaili katse tungida Osmanite riiki, lõppes 1514. aastal lüüasaamisega Çaldırani lahingus Türgi sultani (1512–1520) Selim I vastu.
Safaviidide riik saavutas suurima ulatuse ja võimsuse ‘Abbās I Suure ajal (1587–1629), kes reformis relvajõud ning pidas sõdu Osmanite riigi ja Šeibaniidide usbeki riigiga. Safaviidide dünastia valitsetud Iraanil tekkisid tihedad sidemed nii Euroopa (nt Adam Oleariuse saatkonna reis) kui ka Ida riikidega, poliitikas hakkasid suuremat osa mängima pärslased. 
Tema järglaste ajal hakkas keskvõim nõrgenema, toimusid rahvaülestõusud, 1722. aastal hõivasid suure osa maast afgaanid, 1722–1732 loovutas Iraan Kaspia mere äärseid alasid Venemaa keisririigile. 18. sajandi algul Osmanid ja Venemaa keisririik jagasid suure osa Pärsia valdustest 1724. aasta Konstantinoopoli rahuleppega. Vene-Pärsia sõja (1722–1723) ajal okupeeris Venemaa keisririik Bakuu ja Bakuu khaaniriigi, mis oli seni kuulunud Safaviidide riigi alla, kuid nõustusid 1735. aastal Bakuust loobuma.
Afšariidide dünastia Pärsias.
Iraani šahh (1736–1747) Nadir oli 1726 väepea­likuna šahh (1722–1732) Tahmasp II teenistuses. Nadir tõr­jus 1729. aastal Iraanist sinna tunginud afgaanid, taastas Osmanite riigiga peetud sõjas (1730–1736) Iraani võimu Mesopotaamias, Armeenias, Gruusias, Aserbaidžaanis ja Dagestanis.
Nadir kõrvaldas 1732. aastal võimult Tahmasp II ja hakkas valitsema tema poja ‘Abbās III regendina. 1736. aastal valisid hõimupealikud uueks valitsejaks Nadir-šahhi (1688–1747). Järgnevalt vallutas Nadir-šahh 1737–1738 Af­ganistani ja 1738–1739 Loode-India, rüüstas 1739 Delhi, hõivas 1740 Buhhaara ja Hiiva. Nadir-šahhi suurriik lagunes pärast tema tapmist.
Kadžaaride dünastia Pärsias.
Kadžaaride dünastia valitses Pärsias šahhidünastiana, aastatel 1781–1925. Kadžaarid pärinesid Iraani turkmeenidest, kes elasid Ganjas, praeguse Aserbaidžaani alal. Dünastia rajasid Agha Mohammad-khaan ja Fath Ali-šahh. Agha Mohammad-khaan kukutas viimase Zandi dünastia esindaja 1796, kuid ta ise mõrvati järgmisel aastal. Kadžaaride võimu ajal tugevnes feodaalide positsioon. 1779. aastal vallutas Agha Muhammed Põhja-Pärsia. Tema järglaseks sai vennapoeg Fath Ali-šahh. 1786. aastal tegid Kadžaarid Teheranist riigi pealinna.
Aastatel 1804–1813 peetud Vene-Pärsia sõja tulemusel vallutas Venemaa keisririik Kaspia mere ääres asunud ja Pärsiale kuulunud Dagestani, Gruusia Kharthli, Kahhethi, Samegrelo, Imerethi, Guria piirkonnad Gruusias ja Abhaasia. Venemaa sai oma valdusse ka osa tänapäeva Aserbaidžaani territooriumi ja Bakuu, Karabahhi, Gəncə, Shirvan, Derbent ja Quba khaaniriigid. Venemaa valdusse läksid sõja tulemusel ka osa Talõši khaaniriigist. 1826–1828 Vene–Pärsia sõja lõpetanud Turkmeenia lepingu alusel 1828. aastal liitis Venemaa keisririik Armeenia Jerevani ja Nahhitševani khaaniriigid.
, "Vene-Pärsia sõda (1826–1828), Vene-Pärsia sõjad"
Peetud sõjad nõrgendasid riiki ning Kadžaaride Pärsia jäi suuremasse sõltuvusse Euroopa suurriikidest. Toimusid ka mitmed feodalismi vastased ülestõusud, neist suurim oli 1905 Iraani konstitutsiooniline revolutsioon. Iraani 1908. aasta revolutsiooni tagajärjel asendati Iraani senine šahhi ainuvõim konstitutsioonilise monarhiaga. Kadžaarid tõukas troonilt 1925 Pärsia kasakabrigaadi ohvitser, tulevane šahh Reẕā Pahlavī.
Iraani uusaeg.
Pahlaviidide dünastia Iraanis.
, "Reẕā Pahlavī, Moḩammad Reẕā Pahlavī", "Iraani Keisririik"
Reẕā Pahlavī valitsusajal 1935. aastast hakati Iraani kohta Reẕā Pahlavī nõudmisel Euroopas kasutama kreekapärase nimetuse "Pärsia" asemel, riigi nimetusena "Iraan".
, "Valge revolutsioon, SAVAK, Iraani kalendrireform, Pärsia ajaarvamine"
Iraani revolutsioon.
1979. aastal toimunud Iraani revolutsiooniga kukutati monarhia ning Iraanist sai 1. aprillil 1979 islamivabariik. Revolutsioon muutis Iraani konstitutsioonilise monarhia kus valitses šahh Mohammad Reza Pahlavi, islami vabariigiks, mida juhtis ajatolla Rūḩollāh Khomeynī.
Iraani kiiresti moderniseeruv kapitalistlik majandus asendati nüüd populistliku ning islamistliku majandus- ja kultuuripoliitikaga. Suur osa tööstust natsionaliseeriti, seadused ja koolid islamiseeriti ning lääne mõjutused keelati. Khomeynī oli revolutsiooni juht ehk Iraani kõrgeim juht 1979. aastast kuni surmani 3. juunil 1989. ‘Alī Khāmene'ī valiti kõrgeima juhi kohale pärast ajatolla Khomeynī surma ning on sellel kohal tänaseni.
Akbar Hāshemī Rafsanjānī oli Iraani president aastatel 1989–1997 ja keskendus ettevõtlusmeelsele poliitikale, et taastada majandus, samas muutmata islamirevolutsiooni ideoloogiat. Ta toetas vaba turumajandust riigisiseselt, eelistades riigitööstuste erastamist ja mõõdukat positsiooni rahvusvahelisel tasandil.
Rafsanjānī järel oli riigi presidendiks kuni aastani 2005 Moḩammad Khātamī, kelle valitsuse eelistuseks oli sõnavabadus, konstruktiivsed diplomaatilised suhted Aasia riikide ja Euroopa Liiduga ning vaba turu majanduspoliitika. 
, "Iraagi-Iraani sõda"
Iraani islamivabariik 21. sajandil.
2005. aasta presidendivalimised tõid võimule konservatiivse populistliku ja natsionalistliku kandidaadi Maḩmūd Aḩmadīnezhādi, kes oli tuntud oma jäikade vaadete ning vaenulikkuse poolest Iisraeli, Saudi Araabia, Ühendkuningriigi, USA ja teiste riikide suhtes. 
2013. aasta 3. augustist kuni 2021. aasta 5. augustini oli Iraani president mõõdukate vaadetega Ḩasan Rūḩānī. Tema järel oli president Ebrāhīm-e Ra'īsī, kes hukkus 2024. aasta mais helikopteriõnnetuses.
Iraan on alates aastast 1979 tegelenud tuumauuringute ja uraani rikastamisega. Et hoida ära aatomirelva valmistamist ründas Israel 13. juunil 2025 Iraani.
 - Juuni 2025 Iisraeli rünnak Iraanile