tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristallistruktuur

Kristallistruktuur on aine ehituse laad, mis seisneb aatomite korrastatud ja regulaarselt korduvas paigutuses. 
Kristallstruktuuri omavat ainet nimetatakse kristalliliseks ning vastavat keha kristalliks. Korrastamata ehk kristallstruktuurita ainet nimetatakse amorfseks. 
Teatud kindla kristallistruktuuri ehituse ja aatomitega kristalli nimetatakse mineraaliks. Näiteks haliit (NaCl) on mineraal, mis koosneb naatriumi ja kloori ioonidest, mis paiknevad vaheldumisi kuubilise ehitusega kristallivõre sõlmpunktides.
Kristalli väikseimat võimalikku selle kristalli omadustega osa nimetatakse ühikrakuks (elementaarrakuks). Kristall moodustub vahetult üksteise kõrval paiknevaist ühikrakkudest. Ühikrakkude üksteise kõrval paiknemine loob kristallilise struktuuriga ainele regulaarselt korduva struktuuri.
Kõik kristallistruktuuriga ained jaotatakse sümmeetria alusel kuue süngoonia vahel, mis omakorda jaotuvad kolmekümne kaheks unikaalseks punktigrupiks.
Ida-Aafrika

Ida-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri idaosa ja saared Aafrika idaranniku lähedal.
Loodus.
Loodusgeograafilises mõttes eraldavad Ida-Aafrikat ülejäänud Aafrikast Ida-Aafrika riftivöönd ning selles olevad suured järved, näiteks Victoria järv, Tanganjika ja Njassa järv. Ida-Aafrikasse jäävad ka Aafrika kõrgeimad mäed Kilimanjaro ja Keenia mägi.
Geoloogilises mõttes asub Ida-Aafrika läänepiir seal, kus Aafrika laam hakkab lagunema Nuubia ja Somaalia laamaks. Laama rebenemisega kaasnevad maavärinad ja vulkanism.
Ida-Aafrika kliima ei ole sellele laiuskraadile tüüpiline. Kuigi ekvaator läbib Ida-Aafrikat keskelt, ei leidu seal ekvatoriaalset kliimat, vaid suurem osa sellest kandist kuulub lähisekvatoriaalsesse kliimasse. Seal ei kasva ka ekvatoriaalset vihmametsa selvat, sest lääne poolt tulevad mussoonid ei suuda sageli Etioopia mägismaad ja Ruwenzori mäestikku ületada ning lisaks on piirkonna keskmine kõrgus merepinnast üsna suur. Seetõttu on Ida-Aafrikas sademeid vähem kui oodata võiks. Somaalimaa ja Puntlandi rannikul ei saja vahel aastate viisi vihma. Lõuna suunas ja paiga kõrguse suurenedes sademete hulk üldiselt suureneb, olles näiteks Mombasas 1200 mm ja Kilimanjaro jalamil 1100 mm. Kõrgmägedes võib sademete hulk küündida 2,5 meetrini aastas. Sademed moodustavad tavaliselt kaks vihmaperioodi, millest üks on aprillis ja teine oktoobris-novembris. Piirkonna põhjaosas on troopiline kliima ja kõrb.
Õhutemperatuur on Ida-Aafrikas üldiselt mõõdukas ega muutu aasta jooksul kuigi suurel määral. See jääb vahemikku 15–25 °C, aga rannikul võib olla siiski palju palavam – Eritrea rannik on üldse maailma kõige kõrgema keskmise temperatuuriga paik. Kõrgusel 2500 mm esineb kuival aastaajal öökülmi ja kõige kõrgemad mäetipud on kaetud igilumega.
Piirkonna loomastik on rikkalik. Seal elab palju suurimetajaid, nende hulgas aafrika elevant, gnuu, lõvi, leopard ja teravmokk-ninasarvik. Taimestikus valdab piirkonnas savann.
ÜRO liigituse järgi kuulub Ida-Aafrika koosseisu 19 maad:
 Prantsusmaa meretagused departemangud ja territooriumid
Geograafiliselt arvatakse mõnikord ka ja selle regiooni osaks.
Pooriruum

Pooriruum (inglise "pore space") on kivim- või settekehas sisalduvate tühemike kogum.
Poorid kivimis on majanduslikult väga olulised, sest nad on peamiseks reservuaariks, mis sisaldab põhjavett ja naftat.
Algselt suure poorsusega setted kaotavad selle tavaliselt aja jooksul vähemalt osaliselt, sest pooridesse sadestuvad neis liikuvast veest mineraalid, mis moodustavad setteid kivimiks siduva tsemendi.
Arusisalik

Arusisalik ("Zootoca vivipara") on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomajaliik.
Varem (näiteks "Loomade elus") liigitati arusisalik perekonda sisalik ("Lacerta") nagu teinegi Eestis elav sisalikuliik kivisisalik.
Arusisaliku levila hõlmab peaaegu kogu Euraasia metsavööndi Püreneedest ja Briti saartest läänes kuni Kolõma, Sahhalini ja Šantari saarteni idas. Põhjapiir kulgeb Obi suudmest alates lõunasse kuni 63°–65° laiuseni. Kõikjal Eestis on arusisalik tavaline liik.
Välimus.
Arusisaliku pikkus on (saba arvestamata) umbes 6,5 cm. Saba on kehast kuni 2 korda pikem. Keha on suhteliselt pikk ja kergelt lamendunud. Isastel on saba oma alusel veidi jämenenud .
Erinevalt enamikust sisaliklastest on arusisaliku emased isastest pisut suuremad.
Arusisalik on valdavalt pruun, harvem hallikas või oliivikarva. Kõht võib olla isasel tellispunane või oranž, emasel helehall, kollakas või rohekas. Esineb ka täiesti musti isendeid .
Elupaik.
Arusisalikud elavad niisketes paikades: soometsades, turbarabades, kinnikasvavatel raiesmikel, metsaservadel ja -sihtidel, istandustes, põõsastikku kasvanud oja- ja kraavikallastel ning muudes sellistes kohtades. Mägedes elab ta kuni 2500 meetri kõrgusel.
Raiesmikel ja metsaservadel elab ta kõige meelsamini kändude ja mahalangenud puude juures, põõsaste ääres ja puujuurte vahel. Ise nad urgusid ei uurista, kasutades looduslikke õõnsusi, näriliste urge ning paiku kändude ja langenud puude eralduva koore all. Metsatundras elab ta veega ümbritsetud väikestel mätastel ja mujal soos. Mägedes peitub ta kivide alla. Kohtades, kus üksikud puud on kõrge rohu sisse kasvanud, ronivad arusisalikud tihti kuni 2 meetri kõrgusele puu otsa. Seal nad otsivad putukaid ja soojendavad end. Õhtuti võib vahel ühel valgustatud puutüvel mitut arusisalikku näha.
Eluviis.
Arusisalik toitub putukatest, ämblikest, limustest ja ussidest, püüdes neid maapinnal, rohttaimedel ja puutüvedel.
Erinevalt teistest sisalikest on arusisalik tihti aktiivne jaheda pilvise ilmaga ega poe peitu isegi suviste hoovihmade ajal.
Ohu korral põgeneb arusisalik tihti vette. Sealjuures suudab ta mööda veekogu põhja joosta, vahel isegi kaevub mutta või veekogu põhjas lebavate lehtede alla.
Kaug-Põhjas läheb arusisalik talvituma juba augusti lõpul, levila keskosas septembri lõpus või novembris, seevastu Hispaanias Atlandi ookeani rannikul jäävad isendid kogu talve vältel aktiivseks.
Kevadel virguvad arusisalikud varakult, kui säilinud on veel lumelaike. See juhtub näiteks Ukrainas juba märtsi lõpul või aprilli alguses, Moskva kandis aprilli keskel, Peterburi kandis mai keskel või lõpus.
Väike-Maarja kirik

Väike-Maarja kirik on kirik Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Väike-Maarjas.
Kirik on pühitsetud neitsi Maarjale ja on ehitatud 1346. aastal, Taani kuningas Valdemar IV korraldusel kindluskirikuna seal varem asunud kabeli asemel.
Algselt Simuna kiriku abikirikuna tegutsenud kirik (algselt "Neukirche, Newenkirche") sai peakirikuks, pärast Väike-Maarja kihelkonna eraldamist iseseisvaks 14. sajandil. Nimetus Väike-Maarja anti kirikule eristamaks teda Ambla Maarja kirikust.
Kirikuõpetaja oli Ludwig Fankhaeneli ajal (1872–1892), tehti kirikus 1873. aastal suuremad uuendused, mille käigus lammutati kiriku sissekäigu juures olnud ehitis ning avastati "kiriku ukse kõrvalt, paremal pool surnukeha sissemüürituna. Kiriku tagaseinas 3 pealuud sissemüürituna ja kiriku põranda alt 2 muumiat, mis täiesti alles olid".
Kiriku seinamüürid on üsna paksud (keskmiselt 2,4 m). Kirikutorn on allosas nelja-, ülal kaheksatahuline, kiviosa kõrgus 32,1 m, koos kiivriga 61,1 m. Torni lõunaseina kõrval on pseudovõlvlaega müüritrepp. Kahel pool torni on lääneseinas (paksus 3,3 m) piiluavaga laskekamber, piiluavad on ka torni neljal ülakorrusel.
Väike-Maarja kirik on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 16107. Kiriku lähinaabruses asuvad eesti kabel (ehitatud 19. sajandil) ja saksa kabel (ehitatud 1770 paiku). Väike-Maarja kiriku Väike-Maarja kirikuaed ja kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. 2004. aastal tehti kiriku siseruumides üldremont ja 2005. aastal renoveeris Ago Tint oreli.
8. augustil 2010 kiskus äikesetorm kiriku tornikiivri lahti ja see kukkus eesti kabeli peale, nii et katus sai tugevasti kahjustada. Kirik sai uue tornikiivri 16. mail 2012. Lõplikult valmis see 28. juunil 2012. Tornikiivri taastas Rändmeister OÜ.
Kirikus tegutseb EELK Väike-Maarja kogudus.
Andra Teede

Andra Teede (sündinud 23. septembril 1988 Tallinnas) on eesti kirjanik ja dramaturg. 
Hariduskäik.
Ta lõpetas 2007. aastal Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasiumi ning õppis 2007–2010 Tartu Ülikooli haridusteaduskonnas kirjandust ja eesti keelt. Aastatel 2010–2014 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis, kus lõpetas XXVI lennu dramaturgina. Alates 2012. aastast töötab vabakutselisena.
Ta on olnud Eesti Kirjanike Liidu liige. Alates 2020. aastast kuulub Teede Eesti Teatriliitu ning on Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige.
Looming.
Teede sai tuntuks luuletajana, kuid ta on kirjutanud ka kirjanduskriitikat, artikleid, näidendeid, laulusõnu ja ooperi libreto. Ta on olnud mitme telesarja stsenarist. 
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis õppimise ajal hakkas Teede ka teatrile kirjutama. Tema esimene lavale jõudnud tekst oli libreto ooperile "Korduma kippuvad küsimused" (heliloojad Marianna Liik ja Sander Mölder). Ta on töötanud vabakutselise dramaturgina lavastuste juures teatrites NO99, Vanemuine, Eesti Noorsooteater, VAT Teater ja Endla teatris.
Teede debüteeris 16-aastaselt luuletajana kogumikus "Väike kuri kevad" (2005), koos Janno Pikkati ja Mart Valneriga. Aasta hiljem avaldas enda luulekogu. Ta on osalenud autorina mitmes kogumikus ja antoloogias. 2005. aastast on Teede loomingut avaldanud teiste hulgas ajakirjad Looming, Vikerkaar, Värske Rõhk, Sirp ja Eesti Ekspress.
Muu.
Andra Teede loodud arvustusi, kirjanduskriitikat ja olemuslugusid on avaldanud nt Eesti Ekspress, Naised, Sirp, Eesti Päevaleht, Lõunaleht, Postimees.
Isiklikku.
Tal on tütar (2020) ja poeg (2023).
Wallace Spearmon

Wallace Spearmon (sündinud 24. detsembril 1984 Chicagos) on USA kergejõustiklane. Tema põhiala on 200 meetri jooks.
Spearmon lõpetas Arkansases Fayetteville'i keskkooli ja astus Arkansase ülikooli, kus lõpetas kaks kursust, enne kui hakkas elukutseliseks. Ta tuli 200 meetri jooksus 2004 USA ülikoolide meistriks ning 2005 USA ülikoolide sise- ja välismeistriks.
200 meetri jooksus võitis ta 2005. aastal hõbemedali maailmameistrivõistlustel Helsingis ajaga 20,20, 2007. aastal pronksmedali maailmameistrivõistlustel Osakas ajaga 20,05 ja 2009. aastal pronksmedali maailmameistrivõistlustel Berliinis. 2007. aastal arvati ta ka USA 4×100 m teatejooksumeeskonda, mis tuli maailmameistriks.
Tema isiklik rekord 19,65 on kõigi aegade 5. tulemus. Ehkki ta jookseb kurvi suhteliselt aeglaselt ja möödub konkurentidest distantsi teisel poolel, on tema 100 meetri jooksu isiklik rekord üksnes 9,96. Selle rekordi püstitas ta 28. septembril 2007 Shanghais, edestades valitsevat maailmameistrit Tyson Gayd (USA).
IAAF-i finaalvõistlustel tuli Spearmon 200 meetri jooksus 2005 Monacos kolmandaks ajaga 20,21, kaotades Gayle (19,96) ja Christopher Wallace'ile (Jamaica, 20,19) ning 2006 Stuttgardis teiseks ajaga 19,88 (võitis Gay 19,68-ga).
2006. aasta maailma karikavõistlustel võitis Spearmon 200 meetri jooksu ajaga 19,87, edestades ka Usain Bolti. USA meeskond oli Euroopa järel teine.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis ületas Spearmon finaalis lõpujoone kolmandana, ent diskvalifitseeriti kõrvalrajale astumise tõttu nagu ka teisena lõpetanud Churandy Martina. Seetõttu said teise ja kolmanda koha ameeriklased Shawn Crawford ja Walter Dix.
Saavutused.
Maailma karikavõistlustel.
1. koht 200 m jooksus 19,87
IAAF-i finaalvõistlustel.
3. koht 200 m jooksus 20,21
2. koht 200 m jooksus 19,88
Isiklikku.
Spearmon on 191 cm pikk ja 79 kg raske.
Tema isa Wallace Spearmon seenior on samuti sprinter, kes võitis 1987 universiaadi (maailma üliõpilasmängud) 200 m jooksus.
Neoliitiline revolutsioon

Neoliitiline revolutsioon oli ühiskonna ümberkorraldumise periood mesoliitikumi ja neoliitikumi vahel, üleminek hankivalt majanduselt viljelevale majandusele. Neoliitilise revolutsiooni käigus ilmusid kõplapõllundus ja karjakasvatus. Inimeste eluviis muutus ühtlasi paikseks ning rahvaarv kasvas.
Arheogeneetika.
Lähis-Idast pärineva neoliitilise kultuuri levimisega on viimasel ajal seostatud inimeste geneetiliste näitajate levikut. Arheogeneetika andmete alusel on Euroopas levinud neoliitilist kultuuri seostatud E1b1b liini ja haplogrupp J levikuga, mis arvatakse olevat saabunud Euroopasse vastavalt Põhja-Aafrikast ja Lähis-Idast. Aafrikas on põllumajanduse levikut ja eriti Bantu ekspansiooni seotud Lääne-Aafrikast pärineva Y-kromosoomi haplogrupp E1b1a levikuga.
Veskimüür

Veskimüür (ka "Viira veskimüür, Viira Veskikalju, Viira Taevaskoda") on liivakivipaljand Põlva maakonnas Räpina vallas Võhandu jõe vasakul kaldal.
Paljandi kõrgus on 16,5 m. Viira veskimüür asub Viira külas Viira vesiveski kõrval, veskipaisust 50 m allavoolu.
Regioonide loend ÜRO liigituse järgi

Selles artiklis loetletakse Maailma piirkondi ÜRO liigituse järgi 2008. aasta seisuga.
=Aafrika=
Lääne-Aafrika.
=Ameerika=
Põhja-Ameerika.
=Aasia=
Lääne-Aasia.
=Euroopa=
Lääne-Euroopa.
=Okeaania=
Kivisisalik

Kivisisalik ("Lacerta agilis") on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomaja.
Levila.
Kivisisalik on levinud suuremas osas Euroopas. Teda pole leitud või on haruldane Kreekas, Itaalias, Lõuna- ja Lääne-Prantsusmaal, Türgi Euroopa-osas ja Pürenee poolsaarel. Muidu ulatub tema levila Lõuna-Inglismaalt Põhja-Mongoolia ja Taga-Baikalimaani. Teda võib leida Kesk- ja Sise-Aasiast. Levila lõunapiir kulgeb läbi Põhja-Balkani, Kirde-Türgi ja Loode-Iraani, põhjas ulatub levila kohati 60° põhjalaiuseni.
Eestis leidub kivisisalikku peamiselt mandriosas üksikute asurkondadena. Liik on kantud Eesti punasesse raamatusse.
2017. aastal oli Eestis teada 42 kivisisalike leiukohta, mis moodustasid 20 populatsiooni.
Välimus.
Kivisisaliku pikkus on saba arvestamata kuni 9 cm. Saba pikkus ületab kehapikkuse umbes 1,3–1,7 korda. Isendite värv on väga muutlik. Isase küljed on rohelised või kollakasrohelised. Esineb ka täiesti rohelisi isendeid. Emased on tavaliselt pruunid või hallid, harvem rohekad.
Kivisisalik on märgatavalt kohmakam kui rohesisalik ja triibuline sisalik, jookseb ta siiski üsna kiiresti ja kätega on teda üsna raske püüda. Liiati on kivisisalik väga ettevaatlik ja eemaldub harva oma pelgupaigast kaugemale kui 10–15 meetrit. Sageli päästab ta end puu otsa ronides, kusjuures seda teeb ta spiraalselt nagu orav. Kui ta on siiski kinni püütud, siis katsub ta ennast agaralt lahti rebida, ajab suu pärani ja proovib püüdja sõrme külge klammerduda.
Toitumine.
Kivisisalikud söövad mardikaid, rohutirtse, röövikuid, usse ja teisi selgrootuid. Kui sisalik märkab saaki, siis tõmbub ta valvele, jälgib seda mõnda aega silmadega ja napsab siis kiire sööstuga saagi kinni. Suuri ritsikaid ja mardikaid raputab ta kaua suus, vahel laseb maha ja haarab siis jälle suhu. Sealjuures rebib ta saagil kõvad kitiinist osad (jalad ja tiivad) küljest ning lõpuks neelab allesjäänud saagi tervelt alla. Pärast söömist limpsib sisalik end hoolikalt puhtaks, tõuseb esijalgadele ja kõverdab aeglaselt keha eesosa, aidates sel moel toidul kiiremini kõhus liikuda.
Marek Plawgo

Marek Plawgo (sündinud 25. veebruaril 1981 Ruda Śląskas) on Poola kergejõustiklane (400 m jooksja ja 400 m tõkkejooksja).
Plawgo võitis 2000. aastal Santiagos juunioride MM-il kuldmedali 400 m tõkkejooksus ajaga 49,23. 4×400 m teatejooksus tuli ta ajaga 3.07,05 kolmandaks.
Järgmisel aastal tuli ta Poola meistriks ja jooksis end Euroopa karikavõistlustel teiseks ajaga 48,98. Samal aastal jõudis ta maailmameistrivõistlustel Edmontonis eeljooksudest edasi, kuid poolfinaali jäi ajaga 49,80 pidama. See andis 18. koha.
2002. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Viinis tuli ta ajaga 45,39 tõketeta 400 m distantsil Euroopa meistriks. Ta osales ka 4×400 m teatejooksus, kus tuli ajaga 3.05,50 Euroopa meistriks.
2002. aasta EM-il Münchenis tuli Plawgo 400 meetri jooksus 45,40-ga neljandaks. Samal aastal oli ta Euroopa karikavõistlustel kolmas.
2004. aasta olümpiamängudel Ateenas jooksis ta 400 m tõkkejooksu eeljooksus, kus võinuks mitte pingutada, 47,67-ga isikliku hooaja tippmargi ja poolfinaalis, kus juba tuli pingutada, 48,16-ga Poola rekordi. Finaaliks enam jõudu ei jätkunud: ajaga 49,00 oli ta 6. Poolfinaali aja kordamine andnuks pronksmedali.
2006. aasta Euroopa meistrivõistlustel Göteborgis jooksis ta poolfinaalide parima aja 19,13 ja parandas seda finaalis veelgi (48,71). See andis Periklis Iakovakise järel hõbemedali.
Hiljem samal aastal oli ta Euroopa karikavõistlustel ajaga 48,76 kolmas, kaotades selgelt Kerron Clementile (USA) ja Louis Jacob van Zijlile (Aafrika).
2007. aasta MM-il Ōsakas võitis ta 400 m tõkkejooksus rahvusrekordiga 48,12 pronksmedali. Ta jooksis poolfinaalide kiireima aja 48,18 ja parandas seda finaalis veelgi. 48,12 andis Clementi ja Félix Sáncheze järel kolmanda koha. Ta osales ka Poola meeskonnas 4×400 m teatejooksu pronksmedali võitmisel. Teatejooksu eeljooksus teda välja ei pandud, vaid üksnes finaalis, kus ta jooksis avavahetust.
Aasta lõpus IAAF-i finaalvõistlustel finišeerusid korraga Plawgo, Clement ja James Carter. Fotofiniši abil tunnistati Plawgo 48,35-ga võitjaks, Clement jäeti sama ajaga teiseks ja Carter sajandiku võrra kehvema ajaga kolmandaks.
Saavutused.
Maailma karikavõistlustel.
2006 Ateenas
IAAF-i finaalvõistlustel.
2007 Stuttgardis
Isiklikku.
Marek Plawgo oli tippsportlasena 183 cm pikk ja kaalus 72 kg.
Guglielmo I

Guglielmo I nime all on tuntud mitu valitsejat:
Guglielmo II

Guglielmo II nime all on tuntud mitu valitsejat:
Guglielmo III

Guglielmo III nime all võib tuntud olla mitu valitsejat:
Lothar I

Lothar I nime all võivad olla tuntud mitu valitsejat:
Lothar II

Lothar II nime all võib olla tuntud mitu monarhi:
Lothar III (täpsustus)

Lothar III nime all on tuntud mitu monarhi:
Enharmonism

Enharmonism on tänapäeva muusikateoorias kontseptsioon, mille kohaselt sama helikõrgust võib tähistada eri nimega. Enharmonismi näiteks on sama helikõrguse kirjutamine näiteks "his" = "c" = deses või "cis" = "des".
Absluutne enharmonism on võimalik ainult võrdtempereeritud häälestuses. Kuna praktiline musitseerimine tihti ei põhine võrdtempereeritud häälestusel, loetakse enharmonismi teoreetilisse raami kuuluvaks ka olukord, kus näiteks "fis" ja "ges" intoneeritakse küll veidi erinevalt, kuid määratletakse enharmooniliselt sama helikõrgusena.
Martin Bahovski

Martin Bahovski (29. juuni 1973 – 6. november 2025) oli Eesti karateka ja laskmisinstruktor. 
Tema ema Aime Bahovski (1941–2023) oli Harjumaal Kosel kultuuritöötaja, vend Erkki Bahovski on ajakirjanik. Poeg Karl Juhan Bahovski on olnud EKRE poliitik, erakonna Nõmme osakonna aseesimees. Ta elas Lääne-Harju vallas Karjaküla alevikus.
Heksakord

Heksakord ehk heksahord (vanakreeka sõnast "hexachordos" 'kuuekeeleline') on kuueheliline helirida.
Keskaegne heksakord oli kindla intervallise struktuuriga: 2 tervetooni all, pooltoon keskel ja 2 täistooni ülal. Sellise heksakordi algusheli võis olla C, F või G. Piiratult transponeeritav heksakord sai solmisatsiooni aluseks, tema kasutamine aitas laulmisel kergemini tabada intervalle, põhiliselt intoneerida pooltooni. 
Heksakordisüsteem fikseeris keskaegse helirea kõige problemaatilisema noodi b, mis oli ebapüsiv ja teda kasutati nii kõrgena kui madalana.
Kolm võimalikku heksakordi liigitati vastavalt b-noodi kasutamisele:
Narva jõe piirkond

Narva jõe piirkond ehk Narva jõe äärsed alad (vene keeles "Принаровье") on piirkond Narva jõe kallastel. Narva jõe vasakul kaldal kuulub sellesse piirkonda Ida-Viru maakonna idapoolsem osa, Narva jõe paremal kaldal aga Viru Ingeri vaidlusalune territoorium (praegu "de facto" Venemaa Leningradi oblasti lääneosa), mis külgneb Narva jõega (Narva-tagune). 
Juba sajandeid elasid selles piirkonnas läbisegi eestlased, vadjalased, isurid, hilisemal ajal ka venelased. Venelaste sisseränne põlistele ingeri ja eesti aladele toimus peamiselt pärast Teist maailmasõda, kui isurid ja ingerisoomlased deporteeriti mujale NSV Liidu aladele ja nende tühjaksjäänud küladesse asusid (asustati) elama venelased. Ka eestlastel ei lubatud põlistele eesti aladele Narva ümbruses naasta pärast 1944. aasta lahinguid.
Aker Finnyards

Aker Finnyards oli Soome laevatehas. Tehasel on kolm allüksust: Helsingi, Turu ja Rauma tehas. Aker Finnyards kuulub laevatehaste gruppi Aker Yards, mis on üks suurimaid laevaehitusfirmasid maailmas. Aker Finnyardsis on ehitatud enamik Tallinki laevadest ja Aker Finnyardsist on pärit ka maailma suurim parvlaev Color Magic.
Juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused

Juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused (ametliku nimetusega "IAAF World U20 Championships"; aastani 2014 "IAAF World Junior Championships in Athletics") on noorte sportlaste iga kahe aasta järel toimuvad rahvusvahelised kergejõustikuvõistlused, kus saavad osaleda need, kelle vanus on 18–19 aastat võistluste aasta 31. detsembrini. Esimesed võistlused korraldati 1986. aastal Ateenas.
Tiina Nõges

Tiina Nõges (sündinud 24. mail 1957 Viljandis) on eesti hüdrobioloog.
Elukäik ja teadustöö.
Aastal 1981 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli mikrobioloogina. Samast aastast töötab ta Eesti maaülikooli Võrtsjärve Limnoloogiakeskuses. Aastast 1990 vanemteadur. 
1989–1992 oli ta Tartu ülikooli taimefüsioloogia ja biokeemia kateedri assistent, 1992–1993 Zooloogia ja Hüdrobioloogia Instituudi lektor, 1993–2001 dotsent, 2001–2003 erakorraline vanemteadur. Aastail 2009–2012 oli ta Eesti Maaülikooli uurija-professor, alates 2013. aastast on ta samas hüdrobioloogia korraline professor.
Aastal 1989 kaitses ta bioloogiakandidaadi töö ökoloogia erialal.
Aastast 2001 on ta Eesti-Vene piiriveekogude seire ja teadusuuringute töörühma ekspert. 
Ta on uurinud planktonorganismide ökoloogiat ja produktiivsust. Samuti on ta osa võtnud järvede taastamise ja majandamise küsimustes. Ta on osalenud mitme välisriigi järve uurimisekspeditsioonil.
Peeter Nõgese abikaasa.
2006. aasta juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused

2006. aasta juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused toimusid 15.–20. augustini Hiinas Pekingis.
Kõige rohkem medaleid said Keenia ja Hiina. Eesti sai neli kuldmedalit, mis olid üldse Eesti esimesed medalid juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlustel.
Eesti kuldmedalid:
Chris Kaman

Christopher Zane Kaman (sündinud 28. aprillil 1982) on USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 13 hooaega, neist enamiku Los Angeles Clippersis.
NBA karjäär.
2003. aasta NBA "draft"'ist kuuendana Los Angeles Clippersisse valitud Kaman mängis esimeses koduklubis kokku kaheksa aastat, tuues oma parimal, 2007/08. hooajal keskmiselt 15,7 punkti, 12,7 lauapalli ja 2,8 viskeblokeeringut mängus. Kamani karjääri resultatiivseimaks kujunes hooaeg 2009/10, mil ta saagiks jäi keskmiselt 18,5 punkti ja 9,3 lauapalli mängus.
Pärast edukaid aastaid Clippersis liitus Kaman 2012. aastal üheks hooajaks New Orleans Hornetsiga, siirdus seejärel aastaks Dallas Mavericksi ja taas vaid üheks hooajaks Los Angeles Lakersi ridadesse. 2014. aasta suvel sõlmis Kaman lepingu Portland Trail Blazersiga, kus mängis karjääri viimased kaks hooaega.
Rahvuskoondis.
Kamanil on USA ja Saksamaa topeltkodakondsus, kuna ta vanavanemad olid sakslased. Kaman kuulus Saksamaa korvpallikoondisse nii 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel (10. koht) kui ka 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel Leedus (9.–10. koht).
Pailĭn

Pailĭn on linn Kambodžas Tai piiri lähedal.
Septembris 2007 vahistasid genotsiiditribunali ametnikud Pailĭnis Punaste Khmeeride endise juhi, Kampuchea Kommunistliku Partei peasekretäri endise asetäitja Nuon Chea.
Color Magic

Color Magic on Norra laevakompaniile Color Line kuuluv parvlaev, mis on ehitatud 2007. aastal Aker Finnyardsi laevatehases Raumas Soomes. Alates valmimisest on tegemist maailma suurima parvlaevaga. Laev sõidab liinil Oslo-Kiel, samal liinil sõidab ka ta sõsarlaev Color Fantasy.
Tehnilised näitajad.
IMO number: 9349863&lt;br&gt;
Pikkus: 223,7 m&lt;br&gt;
Laius: 25 m&lt;br&gt;
Süvis: 6,8 m&lt;br&gt;
Kogumahutavus: 75027&lt;br&gt;
Peamasin: 31200 kW&lt;br&gt;
Maksimaalne kiirus: 22 sõlme&lt;br&gt;
Reisijate arv: 2700&lt;br&gt;
Kajutite arv: 1016&lt;br&gt;
Autosid mahub: 550&lt;br&gt;
Rajameetreid: 1270
Sihanoukville

Sihanoukville (kambodža Preăh Seihânŭ 'kuningas Sihanouk') on keskalluvusega linn ("krŏng") ja sadamalinn Kambodžas Tai lahe rannikul, Sihanoukville'i provintsi keskus.
Linnas on 2019. aasta seisuga 73 000 elanikku. Sihanoukville on elanike arvult pealinn Phnom Penhi järel riigis teine.
Nimi.
Linn ja sama nime kandev provints on saanud nime Kambodža kuninga Norodom Sihanouki järgi. Rahvusvaheline nimekuju Sihanoukville (ka Sihanouk Ville) tähendab 'Sihanouki linn'. 
Ajalugu.
Sihanoukville asutati 1964. aastal pärast Prantsusmaa võimu alt vabanemist süvameresadamana rahvusvahelise kaubanduse arensamiuseks. Enamik ehitajate perekondi jäi pärast sadama valmimist piirkonda elama. Teine linna arengule kõvasti kaasaaitav tegur oli 1955.–1960. aastal nn tee nr 4 valmimine, mis ühendab Preăh Seihânŭt pealinna Phnom Penhiga.
Vietnami sõja ajal sai Preăh Seihânŭst Viet Congi aktiivne sõjasadam, pärast 1970. aastat läks see Ameerika Ühendriikide alluvusse. 1975. aastal, kui punaste khmeeride režiim oli osutunud edukaks, sai sadamast viimane punkt, mille kaudu evakueeriti ameeriklaste armee. 
1975. aasta 12.–15. maini toimus Sihanoukville'i lähedal Kaôh Kŏngi saare juures nn Mayagüezi intsident. Khmeerid kaaperdasid Ameerika laeva SS Mayagüez, väites, et see viibib Kambodža vetes, Ameerika väitel oli laev aga rahvusvahelistes vetes. Läbirääkimised kahe riigi valitsuse vahel ebaõnnestusid ja Ameerika päästis laeva meeskonna sõjalise operatsiooniga.
1979. aastal khmeeri režiimi langemise järel hakkas sadam mängima olulist rolli riigi arengus. 
1992. ja 1993. aastal, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni jälgitavate valimiste ajal võõrustati Preăh Seihânŭs UNTAC-i saadikuid Austraaliast, Belgiast ja Prantsusmaalt. Pärast valimiste toimumist hakkasid piirkonda külastama ka turistid. 1994. aastal lõpetas linna turismimajanduse tõusu järsult vahejuhtum, kui veel tegutsevad punased khmeerid mõrvasid kolm reisijat, kes olid rongiga teel Preăh Seihânŭsse, ja kolm turisti, kes liikusid taksoga teel nr 4. 1997.–1998. aastast alates, kui punaste khmeeride tegevus juhi Pol Pothi surma tõttu hääbus, algas taas turismi tõus. Sihanoukville'ist on saanud oluline turismi- ja kaubanduskeskus.
Color Fantasy

Color Fantasy on Norra laevakompaniile Color Line kuuluv parvlaev, mis on ehitatud 2004. aastal Aker Finnyardsi Turu laevatehases Turus Soomes. Color Fantasy oli 2004. aastast kuni 2007. aasta sügiseni maailma suurim parvlaev. Laev sõidab Oslo-Kieli liinil, samal liinil sõidab ka ta sõsarlaev Color Magic.
Tehnilised näitajd.
IMO number: 9278234&lt;br&gt;
Kogumahutavus: 75 027&lt;br&gt;
Pikkus: 223,7 m&lt;br&gt;
Laius: 35 m&lt;br&gt;
Süvis: 6,8 m&lt;br&gt;
Peamasin: 31200 kW&lt;br&gt;
Maksimaalne kiirus: 22 sõlme&lt;br&gt;
Reisijate arv: 2700&lt;br&gt;
Kajutite arv: 968&lt;br&gt;
Autosid mahub: 750&lt;br&gt;
Rajameetreid: 1270
Bătdâmbâng

Bătdâmbâng on linn Kambodžas, Bătdâmbângi provintsi keskus. 
Bătdâmbâng asutati Khmeeri impeeriumi kõrgajal 11. sajandil. Pärast Siiami (praeguse Tai) jõudude sissetungi sai linnast Siiami idaprovintside peamine äri sõlmpunkt. Prantsuse-Siiami lepinguga 23. märtsist 1909 läks linn nagu ka provints Prantsusmaa võimu alla. Teise maailmasõja ajal püüdis Tai Jaapaniga tehtud salajase lepinguga ala taas enda võimu alla haarata, kuid liitlase lüüasaamise tõttu tagastas ala Prantsusmaale. 1953. aastal anti ala ametlikult Kambodžale.
Color Line

Color Line on Norra laevakompanii, millele kuuluvad parvlaevad sõidavad Läänemere lõunaosas Saksamaa ja Norra vahel. Color Line'ile kuuluvad kaks kõige suuremat parvlaeva maailmas: Color Magic ja Color Fantasy.
Siem Reap

Siem Reap (khmeeri ក្រុងសៀមរាប "Siĕm Réab")on linn Kambodžas, Siĕm Réabi provintsi keskus. Asub Tônlé Sabi jõe loodekaldal ja samanimelise järve lähedal. 
Siem Reapist vahetult põhja pool asub Angkor, endise khmeeri impeeriumi pealinn ja Kambodža kõige tähtsam turismiobjekt. 
Linna servas asub Siĕm Réabi – Ângkôri rahvuslik lennujaam.
Kagu-Euroopa

Kagu-Euroopa on mitteametlik regioon Euroopa kaguosas, mille koosseisu kuuluvad need Ida- ja Lõuna-Euroopa riigid, mis asuvad Balkani poolsaarel, või nendest põhjakaares (Rumeenia ja Moldova), sealhulgas Kreeta saarel ja Küprose saarel.
Barclay plats

Barclay plats asub Tartu kesklinnas Ülikooli, Vallikraavi ja Küüni tänava vahel. Platsil asub Barclay de Tolly monument.
11. novembril 1849 avati feldmarssal Michael Andreas Barclay de Tolly monument. Ligi paarkümmend aastat oli monumendi ümber munakivisillutis, 1868. aastal hakati platsile haljastust rajama. Hiljem piirati monument aiaga ja selle siseserva istutati madalad puud, keskele suuremad puud. Osa platsist jäi tühjaks. 1879. aastal istutati juurde uusi puid, kujundati rohuplatse ja lisati pargipingid. 
1929. aastal korrastati platsi haljastust ja ausamba ümber kujundati lillepeenar. Eraldiasuv kolmnurkne iluplats rajati kaubahoovi ette 1932. aastal. 
1999. aastal külvati platsile muru ja ehitati purskkaev (autor Arnold Matteus, seadistamine ringvoolule 1999, projekt AS Kobras 1998). Platsi teed said kivikatte aastal 2000 (projekt AS Kommunaalprojekt).
Barclay platsi ääres Ülikooli tänaval asub Barclay hotell.
Krŏng Kaôh Kŏng

Krŏng Kaôh Kŏng on asula Kambodžas Tai lahe rannikul. See asub Tai piirist 10 km kaugusel ning pealinnast Phnom Penhist maanteed mööda 271 km kaugusel.
2008. aastal elas seal 36 053 inimest.
Kâmpôt

Kâmpôt on linn Kambodža lõunaosas Teuk Chhou jõe põhjakaldal, Kâmpôti provintsi keskus. 
Kâmpôt on pealinna Phnom Penhi ja Sihanoukville'iga ühendatud riikliku maantee ja raudtee kaudu.
19. sajandini oli linn riigi peamine sadam, 1950. aastatest võttis selle rolli üle Sihanoukville, kuhu ehitati süvasadam. Transpordi sõlmpunkti aegadest on linna elama jäänud suur hiinlaste kogukond. Arhitektuuriliselt domineerivadki linnapildis hiinlaste ühekorruselised majad, khmeeri vaiadel majad ja Prantsuse koloniaalajast pärit hooned (nn Prantsuse kvartal).
Linna ümbruses kasvatatakse peamiselt riisi, banaani, kookospalmi ja harilikku durianipuud. Mägisemad alad on kaetud tiheda metsaga (sealhulgas on esindatud väärispuud: dalbergia ja tiikpuu). Samuti toodetakse seal soola. Kâmpôt on kuulus ka pipratootmise poolest.
Kâmpôt on populaarne sihtkoht nii kohalikele nädalavahetuse veetmiseks kui ka turistidele. Linna juurest saab alguse Bokori rahvuspark koos koloniaalajast pärit varemetega Bokori mäel, samuti on läheduses rannikulinn Kêb ja Teuk Chhou loomaaed.
Vietnami sõja ja Kambodža kodusõja ajal 26. veebruarist kuni 2. aprillini 1974 võitlesid Kâmpôti juures kontrolli pärast linnas Kambodža valitsuse väed ja punased khmeerid. Kâmpôti lahing lõppes valitsusvastaste võiduga. Mõlemad pooled kandsid lahingus raskeid kannatusi.
Floeem

Floeem ehk niin on taimede juhtkude, mille kaudu liiguvad vees lahustunud fotosünteesi produktid (suhkrud). Tavaliselt liiguvad vesilahustunud suhkrud lehtedest säilituskudedesse, kuid vahel ka säilituskudedest teistesse kudedesse.
Floeemi moodustavad sõelelemendid, parenhüümirakud ning spetsialiseerunud kaasrakud.
Atlantise maja

Atlantise majaks kutsutakse tänapäeval hoonet, mis paikneb Tartus Emajõe vasakul kaldapealsel Ülejõe linnaosas Kaarsilla ja Rahu silla vahele jääval alal (tuntud ka kui Holmi kvartal). Ametlik aadress on Narva mnt 2. Varem tunti seda hoonet peamiselt restorani Kaunas majana. Atlantise majaks hakati hoonet kutsuma pärast seda, kui seal avati ööklubi Atlantis.
Atlantise maja kõrval haljasalal asub 1977. aastast pärinev Mare Mikofi skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks.
Ajalugu.
Enne Teist maailmasõda paiknes selles asukohas Eesti esimene paikkino Illusion. Teises maailmasõjas sai Tartu lahingutegevuses rängalt kannatada ja hävisid mitmed jõeäärsed ehitised. Pärast varemete koristamist otsustati, et Emajõe kaldaäärseid alasid uuesti täis ei ehitata. Erand on tehtud kaldapealsele kohvik-restoranile, mis sai nime Tartu sõpruslinna Kaunase järgi. 
Restoran Kaunas.
Uue hoone projekteeris 1962. aastal Voldemar Herkel. Hoone valmis 1969. aastal, sisearhitekt oli Aate-Heli Õun. Uus hoone oli projekteeritud toitlustusasutuseks, selles paiknesid söökla, baar, kulinaariakauplus ja restoran. Restorani projekteerides oli inspiratsiooniks olnud viikingilaev. Maja ehitamisel võeti eeskujuks Le Corbusier ja teised modernismi klassikud. Hoone ümbruses on palju rohelust ning see on kenasti vaadeldav mõlemalt jõekaldalt ja sildadelt. Restorani ja selle interjööri on näha olnud ka mitmes filmis, näiteks lava kaarduvat tagaseina on näha mängufilmis "Keskea rõõmud" (1986).
Ööklubi Atlantis.
1995. aastal tehti hoones suurem ümberehitus ning AS Alexela Entertainment avas esimesel korrusel toona Eesti ühe suurima ööklubi Atlantis. Pidulik avamine oli 8. detsembril 1995. Teisel korrusel säilis ka restoran, lisaks renditi välja nõupidamisruume. Klubi Atlantis suleti 2017. aasta kevadel. 
Maja praegused asukad.
2017. aasta sügisel kolis majja huvikool Shaté Tantsukool.
Majas tegutsevad veel Tartu Tantsuakadeemia, Loomelava, Emerald Studio Shop, Shaté Loovuskeskus ja Green Room Cafe. 
Tartu Tantsuakadeemia on Tartu kesklinnas otse Emajõe kaldal asuv tantsukeskus, kus toimuvad treeningud ja tantsuüritused kõigile soovijaile.
Loomelava on uuenduslik ala nii tantsuetendustele, konverentsidele kui ka muudele üritustele. Seal on toimunud näiteks Tempecy Dance Company etendused ja Prima Vista kirjandusfestivali avamine. 
Emerald Studio Shop on Tartu kesklinnas asuv butiik, kus müüakse elustiili, spordi ja tantsuga seotud tooteid.
Shaté Loovuskeskus on uue põlvkonna noortekeskus, mis ühendab avatud noorsootöö põhimõtted ja võimalused oma loovuse arendamiseks.
Green Room Cafe on terrassiga "lounge" otse Emajõe kaldal. Green Roomis korraldatakse mälumänguõhtuid ja teemapidusid.
Keeri-Karijärve looduskaitseala

Keeri-Karijärve looduskaitseala asub Elva, Nõo, Puhja ja Tähtvere valla territooriumil.
Looduskaitseala suurus on 1910 hektarit. Kaitseala asutati 2006. aasta veebruaris ja see on osa Natura 2000 võrgustiku loodusaladest. Kaitseala on jaotatud kolmeks sihtkaitse- ja üheks piiranguvööndiks.
Kaitsealadel voolab Elva jõgi ning selle orundis asuvad Karijärv, Keeri järv, Asema järv ja Jõnni järv. 
Suur osa kaitstavast territooriumist on lamminiidud, mis kujundavad piirkonna veerežiimi ning kus leidub lindudele sobivaid elamis- ja toitumispaiku. Lindudest elutseb sealsetel aladel üliharuldane suur-konnakotkas, kaitsealustest liikidest ka merikotkas, kalakotkas ja väike-konnakotkas – kõik kuuluvad I kaitsekategooriasse. II kategooriasse kuuluvad valgeselg-kirjurähn ja laanerähn, III kategooriasse hallpea-rähn, musträhn, herilaseviu, händkakk, roo-loorkull, soo-loorkull, händkakk, väike-kärbsenäpp, laanepüü, mustviires, sookurg, täpikhuik, jõgitiir ja nõmmelõoke.
Kaitsealal on ka pärisaru- ja puisniite, kus kasvab mitut liiki käpalisi. Vanadest loodusmetsadest võib leida ka III kaitsekategooria liike: harilikku ungrukolda ja karukolda.
Qinā

Qinā on linn Egiptuses, Qinā kubernerkonna keskus. Ta asub Niiluse ääres riigi keskosas.
Antiikajal kandis linn nime Καινή ("Kaine"), Rooma ajal "Caene" ja "Maximianopolis". Läbi Quena viib tee Punase mere äärde.
Bălți

Bălți on linn Moldovas. 
Varem eesti keeles tuntud venekeelse nime "Beltsõ" all. Moldaavia keeles kandis nime "Бэлць".
Bălți on suuruselt kolmas linn Moldovas Chișinău ja Tiraspoli järel.
Linnast voolab läbi Dnestri parempoolne lisajõgi Răut. 
Bălți asutati aastal 1620. Linnaõigused aastast 1818.
Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bălți elanikest moldaavlasi 53,05%, ukrainlasi 24,18%, venelasi 19,84%, poolakaid 0,70%, juute 0,33%, bulgaarlasi 0,24%, mustlasi 0,22%, gagauuse 0,19% ja teistest rahvustest inimesi 1,23%.
Dizzy Gillespie

Dizzy Gillespie (sünninimi John Birks Gillespie; 21. oktoober 1917 Cheraw, Lõuna-Carolina osariik, USA – 6. jaanuar 1993 New York, New Yorgi osariik, USA) oli Ameerika Ühendriikide džässi trompetimängija, helilooja ja laulja. 
Ta oli üks 1940. aastate "bebop"'i suuna loojatest ja olulisematest eestvedajatest koos Charlie Parkeriga. Gillespie muusika on iseloomulik keerukate meloodiate, kiire tempoga improvisatsiooni ning tehnilise virtuoossusega, mis mõjutas tugevalt modernset džässimuusikat.
Gillespie tegi koostööd paljude silmapaistvate džässmuusikutega, sealhulgas Charlie Parkeriga, Thelonious Monkiga, Max Roachiga ja Kenny Clarke'iga. Ta juhtis oma ansambleid, millest kuulsaim oli 1940. aastate kvintett, mis aitas populariseerida "bebop"'i stiili.
Tema loomingusse kuuluvad sellised kuulsad teosed nagu "A Night in Tunisia", "Groovin' High" ja "Salt Peanuts".
Hainichen

Hainichen (ka "Gellertstadt") on väikelinn Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis.
Lunzenau

Lunzenau on väikelinn Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis.
Pähni looduskaitseala

Pähni looduskaitseala asub Võru maakonnas Rõuge vallas. Kaitseala pindala on 277,7 hektarit. Pähni looduskaitseala võeti looduskaitse alla 2006. aasta märtsis. Kaitseala staatuse saamisele aitas tugevasti kaasa metsandustegelane Vello-Taivo Denks (1936–2004), kes oli sealse Roosa metskonna ülem 1966–2000.
Looduskaitsealal domineerivad mustikapalu- ja jänesekapsalaane-segametsad, palju on ka rabastunud ja rabametsi. Enamik looduskaitsealale jäävatest metsadest on üle 100 aasta vanad. Läbi looduskaitseala voolab 14 km pikkune Pähni jõgi. 
Lindudest pesitseb seal metsis ja musträhn (vastavalt II ja III kaitsekategooria liigid). Haruldasematest taimedest kasvavad looduskaitsealal roomav öövilge, künnapuu, rohekas ja kahelehine käokeel, suur käopõll ja vööthull-sõrmkäpp.
Mittweida

Mittweida () on kreisilinn Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis. 2008. aastani oli see Mittweida kreisi keskus. Mittweida on Saksimaa vabariigi ülikoolilinn Saksamaal Mittelsachsenis.
Mittweida asub Chopau jõel (Zschopau), 18 km põhja pool Chemnitzist ja 54 km Dresdenist lääne pool. Linn asub jõe järskudel mägedel ja orudes ning kahe väikese oja vahel.
Transport.
Mittweidal on Riza–Chemnitzi raudteel asuv jaam. Peamised teed on riigiteed S200, S201 ja S247, mis ühendavad linna föderaalteede ja A4-maanteega, mis läbib Mittweidast kagus.
Ajalugu.
Esimest korda on linna mainitud 1209. aastal. 1286. aastal oli see tuntud kui "civitas" ja "oppidum". Villa ja lina kudumine oli keskaja elanike põhitegevus ja 1816. aastal pärast ketrusvabriku rajamist linn on kasvanud üheks 20. sajandi Saksimaa peamiseks tekstiilitootmise keskuseks.
Mittweida oli juba 16. sajandi keskel suur linn. 1924. aastal sai sellest eraldi linnaosa. 1946. aastal reintegreeriti linn Rochlitzi kreisi ja viidi 1952. aastal Hainicheni kreisi. Mittweida kreis moodustati Rochlitzi ja Hainicheni kreisist 1994. aastal, see integreeriti Kesk-Saksimaa kreisi 2008. aastal.
Hooned ja kultuur.
Mittweidis pakuvad kõige suuremat huvi gooti kirik 15.–16. sajandist, vanalinn, ajaloo- ja tehnikamuuseumid ja lähedal asuv Kriebsteini loss.
Ülikool ja Blockchain.
Mittweida on koduks Rakenduskõrgkoolile, kus õpib umbes 5000 õpilast. 19. sajandi lõpus asutatud kõrgkool on tuntud kaugel Saxoni piiridest. Tema õpilaste hulgas olid Augustus Horch (Audi asutaja), Walter Bruch (grammofoni leiutaja), Jørgen Skafte Rasmussen (Taani insener ja tööstur), Bernhard Schmidt (Eesti optik, astronoom ja leiutaja) ja Gerhard Neumann (Saksa mehaanikainsener ja leiutaja).
Koos Laserinstituudiga (LHM) (saksa keeles "Laserinstitut Hochschule Mittweida") Mittweida Rakenduskõrgkooli käsutuses on uurimiskeskus, kus töötatakse välja uue laseri süsteemi materjalide töötlemiseks, eriti kasutamiseks autotööstuses.
Blockchaini kompetentsikeskus Mittweida (saksa keeles "Blockchain-Schaufensterregion Mittweida"), mis on Mittweida ülikooli rakendusarvutite ja bioteaduskonna instituut on paljude institutsioonide ja ettevõtete arenduspartner.
Blockchain kompetentsikeskusega kuulub linn teaduslikele, majanduslikele ja ühiskondlikele silmapaistvate innovatsioonliitudele Blockchaini kasutamiseks Saksamaa riigil.
Sõpruslinnad.
 Gabrovo, Bulgaria
Jim Ashilevi

Jim Ashilevi (sündinud 29. augustil 1984 Tallinnas) on eesti kirjanik ja lavastaja.
Ta on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Tallinna Ülikooli audiovisuaalse meedia erialal. Õpingud jätkusid Viljandi Kultuuriakadeemias lavastaja erialal, mille ta lõpetas 2011. aastal.
Ta on kirjutanud näidendeid ning avaldanud lühiproosat ja luulet ajakirjades Vikerkaar, Värske Rõhk, Vihik ja ZA/UM.
Ta juhtis 2010. aasta sügisest 2014. aasta alguseni ETV kultuurisaadet "OP!".
2013. aastast on Ashilevi Von Krahli Teatri koosseisuline liige. Töötab lavastaja, näitleja ja dramaturgina.
Isiklikku.
Tema ema on laulja Siiri Känd-Ashilevi. Tema õde on Sandra Ashilevi.
2023. aastal abiellus Jim Gea Grigorjeviga.
Kêb

Kêb on keskalluvusega linn ("krŏng") Kambodžas, Kêbi provintsi keskus. Asub Tai lahe rannikul.
Talibald

Talibald (ka "Thalibald", Henriku Liivimaa kroonikas "T(h)alibaldus", läti "Tālivaldis", "Talibalds"; surnud 1215) oli üks Tālava latgalite vanemaid 13. sajandi alguses. 
Talibaldi latgalikeelse nime tähenduseks on arvatud olevat "kaugeltlööja" (läti "tālbelzējs", leedu "baldyti").
Henriku Liivimaa kroonika, ainus allikas Talibaldi elu kohta, nimetab teda Tālava maakonna ühe osa, Trikāta linnusepiirkonna ja seal asunud Beverini linnuse vanemana ("senior"). Seejuures ei olnud ta ainus sealne ülik, kroonikas nimetatakse ka Beverinist (linnusest või linnusepiirkonnast) pärit Paiket ja Dotet. Talibald oli Pihkva maksualusena sealt poolt ristitud õigeusku ja hoolimata hilisemast tihedast koostööst katoliiklastega jäi ta erinevalt oma poegadest (neid oli vähemalt kolm: Waribule, Rameko ja Drivinalde) õigeusklikuks kuni oma surmani.
1208. aastal käis ta koos teiste latgali ülikute, Russini ja Waridote, ning Võnnu ordumeistri Bertoldiga Ugandis, nõudes ugalaste poolt neile tehtud ülekohtu heastamist, äravõetud varade tagastamist ja rahuleppe sõlmimist. Kuna ugalased keeldusid nii vara tagastamisest kui rahu tegemisest, siis otsustasid nad sõlmida sõjalise liidu orduvendade ja piiskop Albertiga. Peagi järgneski selle riialaste, ordu, liivlaste ja latgalite esimene sõjakäik Ugandisse. Ugalased koos appi kutsutud sakalastega vastasid sellele Trikātasse tungimise ja Talibaldi Beverini linnuse ründamisega. Edu siiski saavutamata tegid nad ettepaneku rahu sõlmida, kuid latgalid lubasid seda teha ainult pärast varem röövitud varade tagastamist ja eestlaste ristiusku astumist, mispeale viimased pahastena linnuse alt lahkusid. 1211. aastal piiras linnust taas sõjaretkel olev ugalaste ja sakalaste vägi. Pärast päev otsa kestnud võitlust ja katset linnust põlema süüdata piirajad loobusid oma ettevõtmisest ja pöördusid röövsaagiga tagasi.
1213. aastal vangistas Trikātasse tunginud leedulaste sõjavägi Talibaldi ja tema poja Waribule. Koos Bertoldiga leedulasi jälitama asunud teine poeg Rameko loobus nende ründamisest, kartes, et ta isa selle peale tapetakse. Siiski õnnestus Talibaldil endal varsti leedulaste käest põgeneda ja koju jõuda, olles kroonika kohaselt "kümme päeva leiba söömata". 1215. aastal vangistati Talibald taas, seekord järjekordsel sõjaretkel olevate ugalaste ja sakalaste poolt, kes hakkasid teda elusalt põletades piinama, et ta oma raha hoiukoha avaldaks. Kui nad teda pärast 50 oseringi kättenäitamist edasi põletasid, et ta ka oma poegade raha peidupaiga avaldaks, keeldus Talibald sellest, kuni ta lõpuks piinamise käigus suri. Uueks Trikāta valitsejaks sai ilmselt tema poeg Rameko.
Talibaldi elust on Jānis Lejiņš kirjutanud romaanitriloogia "Pitser punasel vahal", mille esimene raamat ilmus 2007. aastal ka eesti keeles. Ühe tegelasena on teoses mainitud ka Lembitut.
Vesthard

Vesthard (allikates "Viesthardus", "Vesthardus", "Vestardus", "Vesters") oli üks semgalite mõjukamaid vanemaid 13. sajandi alguses. Vesthardit mainivad seoses Liivimaa ristisõja sündmustega korduvalt nii Henriku Liivimaa kroonika kui ka Liivimaa vanem riimkroonika. Vesthard oli Tērvete vanem, kelle võim ulatus ka teistele läänepoolsete semgalite aladele. Teda on nimetatud tiitlitega "sünnilt suurem" ("maior natu"), "semgalite sõjapealik" ("dux Semigallorum"), "pealik" ("princeps") ja "kuningas" ("konic"). Vesthardi nimi esineb allikates 1205.–1229. aastani.
Elu.
Vesthard tegi 1205. aastal riialastele ettepaneku sõlmida sõjaline liit leedulaste vastu. Pärast seda kui ta oli kokkuleppe kinnituseks igast semgalite linnusest ühe pantvangi Riiga viinud, ühinesidki Riia piiskop Alberti ja Mõõgavendade ordu mehed semgalite väega ja purustasid Eestimaale tehtud rüüsteretkelt tagasiteel olevad leedulased Ropaži lahingus. Järgmisel aastal tõi ta omakorda riialaste palvel oma väed appi Turaida liivlaste vastu suunatud sõjakäigule. 1208. aastal käidi Vesthardi palvel taas ühisel sõjakäigul leedulaste vastu. Retk lõppes lüüasaamisega. Pärast seda otsustasid riialased omavahelise koostöö lõpetada, kuid rahu nende vahel jäi endiselt püsima.
Suhted halvenesid 1219. aastal, kui Mežotne semgalid palusid Riia piiskopilt abi leedulaste ja teiste semgalite vastu ning piiskop Albert saatiski Mežotne linnusesse oma kaitsemeeskonna, ühteaegu ka sealsed semgalid oma võimu alla ristides. Vesthard, kes pidas ilmselt Mežotnet oma mõjusfääri kuuluvaks, tegi seepeale katse linnust vallutada ja selle ebaõnnestumisel purustas Riiast Mežotnesse teel olnud väikese sakslaste sõjasalga. Peagi jätsid piiskopi mehed Mežotne linnuse maha ja sealsed semgalid asusid Vesthardi ja vahepeal tema liitlaseks hakanud leedulaste poolele. 1220. aastal, Mežotne linnuse piiramise ajal Riia piiskopi ja ordu vägede poolt, palusid sealsed semgalid Vesthardi ja leedulasi neile tasu makstes omale appi, kuid kohale jõudes arvukat vastase väge näinuna otsustasid need taanduda ja pidada varem riialastega sõlmitud rahu.
1225. aastal kohtus Vesthard Riias paavst Honorius III saadiku Modena Wilhelmiga, kes püüdis teda veenmise ja kingitustega ristiusku meelitada, kuid Vesthard keeldus, lubades siiski seda kunagi tulevikus teha. Samas andis ta loa legaadi misjonäridele Zemgales ristiusku kuulutada.
1228. aastal, pärast Daugavgrīva kloostri rüüstamist semgalite ja kuralaste poolt 1228. aastal tungisid orduväed Zemgalesse, kus nad võitsid lahingus Vesthardi juhitud semgalite väge. Vesthard vastas sellele järgmisel aastal Aizkraukle ümbruse rüüstamisega, kuid sealt oma semgalitega tagasiteel olles sai ta taas lüüa neid jälitama asunud ordumeestelt, liivlastelt ja latgalitelt. End tuletukiga kaitsnud Vesthard pääses põgenema. See on viimane sündmus, millega seoses kroonikad Vesthardi nime mainivad.
Trihord

Trihord (vanakreeka sõnast "trichordon") on 3-heliline helirida.
Orasoja

Orasoja on oja Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. 
Orasoja saab alguse Puhkova külas Laagna klindisaaare jalamilt ning voolab ülemjooksul mööda kraave kuni Vodava-Meriküla maanteeni. Peale tee truubi läbimist hakkab laskuma orgu, kus voolab mööda paeplatood, laskudes kohati astangutest, kõrgeima (1,1 m) astangu juures moodustab ta Orasoja joastiku. Sellest üles- ja allavoolu jäävate astangute kõrgus on alla 0,3 m. 
Joastikust ülespoole enne teed märgatavat jõeorgu ei ole. Joastikust allavoolu paikneb üle 350 m pikkune kanjon. Orasoja kanjoni seintel on paljandid, millel on nähtavad aluspõhja kivimid. Need ulatuvad Kesk-Ordoviitsiumist (lubjakivid) Kambriumini (liivakivi, sinisavi). Paremal kaldal paljandub diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivi. See on tüüppaljand Pakerordi lademe Kallavere kihistu Orasoja kihistikust (Orasoja paljand). Oja järgi on kihistik ka nime saanud. Paremkalda ülaäärest on võimalik välja puhastada ka Volhovi lademesse kuuluv roheliste glaukoniiditeradega hall lubjakivi. 
Peale Põhja-Eesti pangalt laskumist, kus ta lõhestab Puhkova-Olgino panga ja väljub madalikule. Alamjooksul läbides Leekovo sood on oja surutud kraavidesse soost väljudes ja kuni suubumiseni vasakult Narva jõkke Kannisaare juures voolab mööda loodusliku sängi.
Orasoja on veevaene. Põuastel suvedel (näiteks 1999, 2001 ja 2002) oli ta ülemjooksul kuivanud.
Manon Lescaut

"Manon Lescaut" (täielik pealkiri "Histoire du chevalier Des Grieux et de Manon Lescaut" (""Chevalier" Des Grieux' ja Manon Lescaut' lugu")) on Antoine François Prévost' romaan, mis moodustab tema seitsmeköitelise teose "Mémoires et Aventures d'un homme de qualité qui s'est retiré du monde" ("Ühe ilmaelust eemaldunud aadlimehe mälestused ja seiklused", kirjutatud 1728–1731) viimase köite.
Teose esmatrükk ilmus 1731 Amsterdamis.
Lauri Leesi väitel on "Manon Lescaut" kõigi aegade loetavaim armastusromaan.
Raamatu ainetel on kirjutatud mitu ooperit, sealhulgas Giacomo Puccini "Manon Lescaut" ja Jules Massenet' "Manon".