tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zhurong (kulgur)

Zhurong (hiina keeles 祝融 'tulejumal') on 2021. aasta 14. mail kell 23.18 (GMT) Marsi põhjapoolkeral Utopia Planitia tasandikul maandunud kuuerattaline Hiina marsikulgur.
Šalkas (Kocēni vald)

Šalkas on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas.
Küla asub valla idaosas Valmiera piiril maantee A3 ääres. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Ervin Kivimaa

Ervin Kivimaa (enne nime eestistamist Steinfeld; 20. mai 1922 Otepää – 10. november 1992 Tartu) oli Eesti NSV ajaloolane ja parteitöötaja.
Ervin Kivimaa sündis 1922. aastal Otepääl. Astus komsomoli 1940. aasta sügisel, lõpetas 1941. aastal keskkooli.
Teenis Punaarmees 1941–1945, NLKP liige 1945. aastast. Pärast demobiliseerimist oli nõukogude ja parteitööl Otepääl.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna 1956. aastal ajaloo erialal, oli 1956–1961 EKP Tartu linnakomitee sekretär. 
1970. aastal kaitses kandidaadidissertatsiooni vabariigi põllumajanduse kollektiviseerimise ettevalmistamisest ja läbiviimisest. 1971. aastast dotsent. Aastatel 1961–1991 oli TRÜ NLKP ajaloo kateedri õppejõud.
Neratovice

Neratovice (saksa keeles "Neratowitz") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mělníki ringkonnas. Neratovice asub Elbe (Laba) jõe ääres, Praha kesklinnast ligikaudu 20 km põhjakirdes.
Neratovice asub merepinnast 162 meetri kõrgusel.
Neratovicet on esmamainitud 1227. aastal. Raudteeühenduse sai Neratovice 1865. aastal ja kujunes seejärel raudteesõlmeks. 1898. aastal rajati asulasse B. Goldbergi seebi, küünalde ja õlide tootmise vabrik ning 1905. aastal G. Šebori keemiatehas. Linnaõigused sai Neratovice 1957. aastal.
Balto mälestusmärk

Balto mälestusmärk on siberi haski tõugu kelgukoera Balto (1919 – 14. märts 1933) auks püstitatud mälestusmärk, mis asub Central Parki haljasalal New Yorgis. 
Leonhard Seppalale kuulunud koer sai kuulsaks, juhtides koerterakendit 1925. aastal seerumi toimetamisel Nome'i viimasel etapil. USA Alaska osariigi väikelinna vaevanud difteeriapuhangu vastu võitlemiseks transporditi antitoksiline seerum rongiga Anchorage'ist Nenanasse ja seejärel kelgukoertega rohkem kui 960 km kaugusele Nome'i.
Pronksist kuju valmistas skulptor Frederick Roth ja see avati 17. detsembril 1925. See asub loomaaiast, Central Park Zoost, kirdes, East Drive'i ja 67th Streeti ristmiku lähedal.
Kuigi Nome'i linna päästjana on sageli esile tõstetud Balto (teekonna viimane lõik, 55 miili), oli siberi haski Togo see, kes juhtis rakendi läbi teekonna kõige ohtlikuma ja pikema (260 miili) etapi.
Briti kuninglik leegion

Briti kuninglik leegion, tuntud ka kui Briti leegion või Leegion, on Ühendkuningriigi relvajõudude liikmetele ja veteranidele ning nende perekondadele ja ülalpeetavatele rahalist, sotsiaalset ja emotsiaalset tuge osutav Ühendkuningriigi heategevuslik organisatsioon. Organisatsiooni patroon oli Elizabeth II.
Museum of Arts and Design

Museum of Arts and Design (MAD) on New Yorgis Midtown Manhattanis asuv kunsti- ja disainimuuseum, mis kogub, kuvab ja tõlgendab objekte, mis dokumenteerivad kaasaegseid ja ajaloolisi uuendusi käsitöös, kunstis ja disainis. Oma näitustel ja haridusprogrammides tähistab muuseum loomeprotsesse, mille kaudu materjalid kujundatakse töödeks, mis parandavad kaasaegset elu.
Adina Vălean

Adina-Ioana Vălean (sündinud 16. veebruaril 1968) on Rumeenia poliitik ja alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni transpordivolinik von der Leyeni esimeses komisjonis. 
Ta on lõpetanud Bukaresti ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatika erialal ja Alexandru Ioan Cuza ülikooli magistrikraadiga Euroopa integratsiooni ja kaitseuuringute erialal. 
Tema poliitikukarjäär algas 2004. aastal, mil ta valiti rahvusliku liberaalse partei (PNL, "Partidul Național Liberal") esindajana Călărași maakonnast Rumeenia parlamendi alamkotta.
Euroopa Parlamendi liige.
Kui Rumeenia liitus 1. jaanuaril 2007 Euroopa Liiduga, sai Adina Văleanist Euroopa Parlamendi liige. Ta oli Euroopa Parlamendi liige kuni 2019. aastani. Ta oli Euroopa Parlamendi tööstus-, teadus- ja energiakomitee liige ja 2019. aastal selle juht, tegutsedes muu hulgas Euroopa Liidu rändlusregulatsioonide raportöörina. Aastatel 2014–2017 oli ta Euroopa Parlamendi kuues asepresident, kes vastutas informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia teemavaldkonna eest. Aastatel 2017–2019 juhtis ta keskkonna, rahvatervise ja toiduohutuse komitee tööd ning 2009–2014 oli ta petitsioonide komitee liige.
Euroopa Komisjoni volinik.
Alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 oli Adina Vălean Euroopa Komisjoni transpordivolinik von der Leyeni esimeses komisjonis. Ta vastutas muu hulgas kestliku ja nutika liikuvusstrateegia väljatöötamise eest, edendas alternatiivsete kütuste kasutamist nii maismaa-, mere- kui ka õhutranspordis ja töötas kvootidega kauplemise süsteemi laiendamise kallal merendussektoris.
2020. aasta märtsis määras Ursula von der Leyen ta Euroopa Komisjoni koroonapandeemiaga tegeleva töörühma liikmeks. 
Isiklikku.
Adina Vălean on alates 25. septembrist 2009 abielus Rumeenia poliitiku Crin Antonescuga ja neil on üks laps.
Viited.
Pompidou keskus

Pompidou keskus, täpsemalt Georges Pompidou keskus, on kultuurikeskus Pariisi IV ringkonnas. Selle "high-tech"'i arhitektuuri näitena hilismodernistlikus stiilis hoone projekteerisid arhitektid Richard Rogers, Su Rogers, Renzo Piano ja Gianfranco Franchini. Hoone konstruktsiooniprojekt valmis insenerifirmas Arup (autor Edmund Happold).
Selles keskuses asub avalik raamatukogu Bibliothèque publique d'information, Euroopa suurim moodsa kunsti muuseum Musée National d'Art Moderne ja IRCAM (Akustika ja Muusika Uurimise ja Koordineerimise Instituut). 
Asukoha tõttu on keskus tuntud ka kui Beaubourg. See on nime saanud Georges Pompidou järgi, kes oli aastatel 1969–1974 Prantsusmaa president ja lasi selle hoone ehitada. President Valéry Giscard d'Estaing avas hoone ametlikult 31. jaanuaril 1977. oli Pompidou keskusest külastanud üle 180 miljoni külastaja.
Kralupy nad Vltavou

Kralupy nad Vltavou (saksa keeles "Kralup an der Moldau") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mělníki ringkonnas. Kralupy nad Vltavou asub Vltava jõe ääres, Mělníkist ligi 18 km edelas ja Praha kesklinnast umbes 19 km põhjaloodes.
Asulat on esmamainitud 1253. aastal. Raudteeühenduse sai Kralupy nad Vltavou 1851. aastal. Alevi staatus anti Kralupy nad Vltavoule 1881. aastal ja linnaõigused 1902. aastal.
Feistritz im Rosental

Feistritz im Rosental (sloveeni "Bistrica v Rožu") on vald ja alev Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas.
Omavalitsus asub "Rosentalis", Drava jõe ruhiorus Karawankide mäestikust põhjas piki periadriaatilist murrangut. Org on nime saanud Kärnteni aadlikoja "Ras" järgi, kes ehitasid 1200. aasta paiku Roseggi lossi. See on kärnteni sloveenide traditsiooniline asuala. Karawankid lõunas moodustavad piiri Ülem-Krainiga.
Omavalitsusala ulatub Dravast ja Ludmannsdorfist jõe taha Hochstuhli mäeni ("Stol"), mis on Karawankide mäestiku kõrgeim tipp (2236 m), kuhu pääseb Bärentali ("Rute") kõrgoru kaudu. Omavalitsuse osad on Feistritz ("Bistrica"), Gansdorf, Hundsdorf ("Podsinja vas"), Matschach ("Mače"), Suetschach ("Sveče") ja Weizelsdorf ("Svetna vas").
Ajalugu.
Feistritz oli ajalooline rauamaagi töötlemise koht vähemalt 16. sajandist. Bärentali kaevandused varustasid hiljem toormaterjaliga terastraadi tootmiseks, mida kasutati telegraafias. Industrialiseerimise varajases staadiumis asutati 1840. aastal suur valtsimispink. See asendati peamise tööandjana 1938. aastal autoakude tootmiskohaga ("Bären-Batterie"), kuni tootmine 1998. aastal kinni pandi.
Tänapäevane omavalitsus loodi 1850. aastal, algul nimega Suetschach. 1973. aastal liideti see Weizelsdorfiga ja 1996. aastal sai see alevi ("Marktgemeinde") staatuse.
1920. aasta Kärnteni plebistsiidis oli Feistritz üks seitsmeteistkümnest Kärnteni omavalitsusest, kus enamus rahvastikust (55%) hääletas Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriiki (Jugoslaaviasse) annekteerimise poolt.
Rahvastik.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 13,3% rahvastikust kärnteni sloveenid. 20. sajandi alguseni kõneles kohalikku sloveeni keele murret peaaegu kogu elanikkond, see jäi valitsevaks Teise maailmasõja järgsete aastateni, mil hoogustus keelevahetuse protsess. Omavalitsus koosneb 8 külast:
Mělník

Mělník (saksa keeles "Melnik") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas, Mělníki ringkonna halduskeskus. Mělník asub Elbe (tšehhi k "Labe") jõe paremal kaldal, kohas kus Vltava suubub Elbesse. Linn asub Praha kesklinnast ligikaudu 30 km põhjas.
Asula tekkis 13. sajandil. Ürikutes on Mělníkit linnana esmamainitud 1274. aastal.
Marsikulgur

Marsikulgur on maandumise järel Marsi pinnal sõitev kaugjuhitav mootorsõiduk.
2021. aasta maikuu keskel töötas Marsil kolm kulgurit: Curiosity, Perseverance ja Zhurong.
Ferlach

Ferlach (sloveeni "Borovlje") Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas on lõunapoolseim linn Austrias. See on tuntud oma sajanditevanuse relvasepatraditsiooni poolest, mis kuulub 2010. aastast Austria vaimse kultuuripärandi juurde.
Linn asub Drava jõe Rosentali/Roži orus, u. 17 km Kärnteni liidumaa pealinnast Klagenfurtist lõunas. Lõunas moodustab Karawankide mäestiku hari piiri Sloveeniaga. Omavalitsuse osad on Ferlach ("Borovlje"), Kappel an der Drau ("Kapla ob Dravi"), Kirschentheuer ("Kožentavra"), Unterloibl ("Podljubelj"), Waidisch ("Bajdiše"), Unterferlach ("Medborovnica"), Glainach ("Glinje"), Seidolach ("Ždovlje") ja Windisch Bleiberg ("Slovenji Plajberg").
Linnakeskus asub "Rosental Straße" (B85) ja "Loiblpass Straße" (B91) maanteede ristmikul, viimane on Euroopa maantee E652 osa, kulgedes Loibli kuru kaudu Klagenfurtist Tržičisse Sloveenias. Ferlachi raudteeliin Weizelsdorfist lakkas teenindamast 1951. aastal, kuid suvistel nädalalõppudel ja erilistel puhkudel kulgeb muuseumirong "Rosentaler Dampfzug" kuni Weizelsdorfini, seda haldab säilitusrühm "Nostalgiebahnen in Kärnten".
Ajalugu.
Ferlachit on esmamainitud 1246. aasta dokumendis kui "Vörelach", nimetatud ümberkaudsete männimetsade ("Föhre", sloveeni "bor") järgi. Mägine ala on suurte rauamaagi lademete asupaik, rauatehas ja sepistamine on dokumenteeritud 15. sajandist.
Kärnteni hertsogkonna pealinna üleviimine Klagenfurti kuningas Maximilian I valitsemisajal 1518. aasta paiku edendas otsustavalt Ferlachi arengut Tulirelvade tootmise keskusena. Keisrinna Maria Theresia ajal said selle relvasepad Habsburgide monarhia peamisteks soomustajateks. Ferlachi tulirelvi kasutasid ka Hispaania, Prantsusmaa ja Türgi armeed.
Tänapäevane omavalitsus kui "Oberferlach" loodi 1850. aastal. Ferlach sai linnaõiguse 1930. aastal ja on täna jahipüsside tootmise keskus. Linna ajalugu on kujutatud selle vapil: seal on käbiga mänd, kaks ristatud hõbedast naela ja vintpüss.
Rahvastik.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ferlachis 7272 elanikku. 8,0% rahvastikust olid kärnteni sloveenid.
Nenana

Nenana (alamtanana keeles "Toghotili") on kohalikele reeglitele alluv väikelinn, mis asub Alaska osariigi sisemaal Ameerika Ühendriikides. See kuulub Organiseerimata maakonna Yukon-Koyukuki rahvaloenduspiirkonda. Linnake arenes välja Alam-Tanana kogukonna ühinemiskohas, kus Nenana lisajõgi suubub Tanana jõkke. 2010. aasta rahvaloendusel oli seal elanikke 378.
1923. aastal valmis 210 meetri pikkune Mearsi mälestussild üle Tanana jõe, mis jääb Anchorage'i ja Fairbanksi vahelisele raudteele.
Grafenstein

Grafenstein (sloveeni "Grabštajn") on vald ja alev Austrias Kärnteni liidumaa Klagenfurti ringkonnas.
Grafenstein asub Klagenfurti nõos, umbes 12 km Klagenfurtist idas Wörthi järve ääres.
Alaska Raudtee

Alaska Raudtee (inglise keeles "Alaska Railroad", aruandlusmärgina "ARR") on 1914. aastal asutatud Alaska raudteekompanii, mille raudtee ühendab Sewardit ja Whittierit lõunas Alaska lahe ääres Fairbanksi ja Fort Wainwrightiga sisemaal. Raudtee läbib osariigi pealinna Anchorage'i.
Saksa armee (Saksa Keisririik)

Keiserlik Saksa armee (saksa keeles "Deutsches Heer") oli Saksa Keisririigi ühendatud maa- ja õhuvägi (v.a mereõhuväe üksused, mis kuulusid mereväe alla). Nime "Deutsches Heer" kannab tänapäeval Saksamaa Bundeswehri maavägi. 
Saksa armee loodi Preisimaa juhtimisel Saksamaa ühendamisega aastal 1871 ning kaotati aastal 1919, pärast lüüasaamist esimeses maailmasõjas.
Puppy (skulptuur)

Puppy (hispaania keeles "Cachorro") on Ameerika Ühendriikide kunstniku Jeff Koonsi 1992. aastal valminud skulptuur. Tavaliselt lilledega kaetud teos kujutab West Highlandi terjerit ja asub Hispaanias Bilbao Guggenheimi muuseumi ees.
Meediamagnaat Peter Brant ja ta kaasa Stephanie Seymour tellisid kunstnikult teose koopia Connecticuti Brant Foundation Art Study Centre jaoks.
Việt Minh

Việt Minh (pikalt "Việt Nam độc lập đồng minh" (chữ nômis 越南獨立同盟), prantsuse keeles "Ligue pour l'indépendance du Viêt Nam", tõlge vietnami keelest Iseseisva Vietnami Liiga) oli Vietnami riikliku iseseisvuse koalitsioon, mille asutas 19. mail 1941 Pác Bó külas Ho Chi Minh. Vietnami rahvuslikult meelestatud parteid olid varem, vahemikus 1935. aasta august kuni 1936. aasta algus, Nanjingis Hiinas asutanud ühendrinde "Việt Nam Độc Lập Đồng Minh Hội". Selle ühendrinde tegevus lõppes ning see taaselustati 1941. aastal Ho Chi Minhi ja Indohiina Kommunistliku Partei (IKP) poolt. Việt Minhist sai ainus organiseeritud Prantsusmaa- ja Jaapani-vastane grupeering. Viet Minhi algne eesmärk oli Vietnami iseseisvumine Prantsusmaa koloniaalimpeeriumist, mis oli Ameerika Ühendriikide liitlane. Jaapani okupatsiooniga sai Viet Minhi põhiliseks vaenlaseks Jaapan, Jaapani-vastases tegevuses saadi tuge nii Hiinalt kui USA-lt. Pärast teist maailmasõda oli Viet Minh vastu uuele Prantsusmaa okupatsioonile ning algas esimene Indohiina sõda. Hiljem olid Vietnami sõjas vastasteks Lõuna-Vietnam ja Ameerika Ühendriigid. Viet Minhi poliitiline juht ja asutaja oli Ho Chi Minh. Sõjaline juhataja oli Võ Nguyên Giáp ning teised asutajad olid Lê Duẩn ja Phạm Văn Đồng.
Vietnami Kommunistliku Partei jaoks oli Viet Minh Vietnami rahvusliku iseseisvuse rinne, seda tunti ka nimega Viet Minhi Sõltumatu Liitlasrinne. Viet Minhi aetakse vahel segamini sarnase nimega organisatsiooniga "Việt Nam Cách Mạng Đồng Minh Hội" (Vietnami Revolutsiooniliiga, lühendatult Việt Cách), mille asutasid Nguyễn Hải Thần ja Hồ Ngoc Lam. Viet Cach liitus Vietnami Rahvusliku Koalitsiooniga aastal 1946.
Rasmus Merivoo

Rasmus Merivoo (sündinud 1. mail 1983 Venemaal) on eesti režissöör. 
Ta on lõpetanud 2006. aastal Tallinna Ülikooli Filmi ja Video õppetooli bakalaureuseõppes režii alal.
Ta on teinud telereklaame, muusikavideoid ja filme, olnud mitme festivali žüriis, viinud läbi filmikoolitusi ning loonud muusikat nii filmidele kui ka reklaamidele.
Üks Rasmus Merivoo tuntumaid töid on lühifilm “Tulnukas ehk Valdise pääsemine 11 osas”. 2009. aastal esilinastus tema mängufilm "Buratino", 2020. aastal koguperekomöödia "Kratt" ja 2024. aastal komöödiafilm "Tulnukas 2 ehk Valdise tagasitulek 17 osas".
Tema õde on teadusajakirjanik Maarja Merivoo-Parro.
Henri Gervex

Henri Gervex (10. detsember 1852 – 7. juuni 1929) oli prantsuse maalikunstnik, kes õppis maali Alexandre Cabaneli, Pierre-Nicolas Brisset' ja Eugène Fromentini käe all.
Lapsepõlv ja noorus.
Ta oli klaverivalmistaja Félix Nicolas Gervex' ja Joséphine Peltier' poeg. 15-aastaselt asus ta õppima Pierre-Nicolas Brisset' ateljees. Kolm aastat hiljem teenis ta Rahvuskaardi 152. pataljonis. 1871. aastal võeti ta Alexandre Cabaneli ateljeesse École des Beaux-Artsis, kus ta õppis viis aastat koos Jean-Louis Foraini, Fernand Cormoni ja maastikumaalija Eugène Damasiga. Ta õppis ka orientalistliku maalikunstniku Eugène Fromentini juures.
Loomingutee algus.
Tema varajane looming kuulus peaaegu eranditult mütoloogiažanrisse, mis oli ettekäändeks akti maalimiseks. Pariisi salongi žürii lükkas tema Alfred de Musset' luuletusele tugineva 1888. aasta "Rolla" tagasi ebamoraalsuse tõttu, kuna see kujutas stseeni luuletusest – alasti prostituuti pärast kliendiga seksimist. Tsensuur tegi aga Gervex' maali veelgi kuulsamaks ja alustas tollal 26-aastase Gervex' karjääri. Ehkki Salongis oli ta keelatud, eksponeeriti "Rollad" lähedal asuvas eragaleriis, kus ta oli väga populaarne.
Gervex oli kuulsa kurtisaani Valtesse de La Bigne'i üks paljudest armukestest. Nende suhe oli pikk ning Gervex kujutas kuldjuukselist kaunitari 1881. aastal oma kunstiteoses "Abielu", kus ta on pealaest jalatallani riietatud sinisesse, tema lemmikvärvi, seistes tumedajuukselise vuntsidega mehe kõrval. Teine La Bigne'i maal inspireeris Émile Zolad romaani "Nana" kangelanna loomisel ja Gervex ise oli Zola romaani "L'Œuvre" ("Kunstiteos", 1886) tegelase, oportunistliku maalikunstniku eeskujuks. 
Hiljem pühendus Gervex kaasaegse elu kujutamisele ja saavutas edu teosega "Dr Péan Salpétrières" ("Operatsioon"), mis on Rembrandti "Doktor Tulpi anatoomialoengu" moderniseeritud variant. 
Karjäär.
Talle usaldati mitmeid olulisi ametlikke maaliteoseid ja avalike hoonete kaunistamisi. Esimeste seas on "Auhindade jagamine" (1889) Palais de l'Industrie's, "Nikolai II kroonimine", "Linnapea bankett" (1900) ja grupiportree "La République Française" ja ka Pariisi Hôtel de Ville'is asuva Salle des Fêtesi (ballisaali) lagi ja dekoratiivpaneelid, mille ta maalis koos Emile-Henri Blanchoniga. Selle töö eest sai Gervex Auleegioni ordeni. Ta maalis koos Alfred Stevensiga ka panoraami "Sajandi ajalugu" (1889). Luxembourgi muuseumis on tema maalid "Saatür Bacchantega mängimas" ja "Salongi žürii" (1885). Lisaks arvukatele õlis ja pastellis tehtud portreedele kuuluvad tema oluliste teoste hulka ka "Veenuse sünd", "Armulaud Kolmainu kirikus", "Tagasitulek ballilt", "Diana ja Endymion", "Töö", "Abielu", "Suursaadikute juures", "Paadisõit saarestikus", "Nana ja sünnitus". 
1893. aastal Venemaal reisides tellis Nikolai II temalt enda kroonimise maali ja keiserliku perekonna portreed. 
1913. aastal valiti ta Académie des Beaux-Artsi. 
Tema Pariisi rue de Chavreau 68 asuva maja ja ateljee, mille ta laskis ehitada 1890. aastatel, et saada endale ruumi suuremahuliste teoste loomiseks, sealhulgas Nikolai II tellimuste jaoks, ostis hiljem tantsija Isadora Duncan.
Đorđe Radulović

Đorđe Radulović (serbia keeles Ђорђе Радуловић; sündinud 31. augustil 1984 Titogradis) on Montenegro diplomaat, politoloog ja poliitik. Ta oli 4. detsembrist 2020 kuni 28. aprillini 2022 Montenegro välisminister Zdravko Krivokapići valitsuses.
Ta sündis aastal 1984 Titogradis (praegu Podgorica). Seal ta lõpetas ka keskkooli. Seejärel lõpetas ta Montenegro Ülikooli politoloogia teaduskonna.
Aastatel 2010–2011 töötas ta veebipõhise ja vap-toe pakkumise valdkonnas portaali MONDO toimetuses.
Aastast 2011 on ta töötanud välisministeeriumis, esmalt atašeena kahepoolsete suhete peadirektoraadis, kus ta täitis ülesandeid naaberriikide direktoraadis, samuti Euroopa ja SRÜ direktoraadis. Alates 2013. aasta septembrist on ta poliitiliste küsimuste riigisekretäri, suursaadik Vladimir Radulovići kutsel üle võtnud oma kabineti ülesanded, säilitades portfelli kahepoolsete peadirektoraadi pärusmaalt.
Aastatel 2013–2016 oli ta poliitiliste küsimuste riigisekretäri kabineti sekretär ning aastatel 2017–2020 asjur ja seejärel Rumeenias Montenegro suursaadiku asetäitja.
Aastatel 2012–2014 oli ta assistent Donja Gorica Ülikoolis, kus ta töötas Montenegro Venemaal asuva suursaadiku Zoran Jocovići soovitusel, kes oli tol ajal sama teaduskonna õppejõud.
4. detsembrist 2020 kuni 28. aprillini 2022 oli ta Montenegro välisminister.
Peņģi (Kocēni vald)

Peņģi on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla idaosas Ümera jõe kaldal. Seal on Paipalase bussipeatus.
Peņģi jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on Peņģi tamm ümbermõõduga 4,7 meetrit ja Paipalase tamm ümbermõõduga 5,85 ning kõrgusega 24 meetrit.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Upītes (Kocēni vald)

Upītes on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla idaosas. Külas on Upītese bussipeatus.
Upītes jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on Upītese pärn. Sealsed Ruģēni muinaskalmed on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Aastal 2007 oli külas 17 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Zeltiņi (täpsustus)

Zeltiņi on mitme Läti küla nimi:
Zeltiņi (Kocēni vald)

Zeltiņi (ka Mildas või Mieldas) on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla keskosas. Seal on Mildase bussipeatus. Looduskaitse all on pärn ümbermõõduga 3,66 m.
Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Vaivari (Kocēni vald)

Vaivari on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla kirdeosas.
Vaivari rajati suvilapiirkonnana. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Sprosti

Sprosti on küla ("mazciems") Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla kirdeosas. Seal on Ķoniņi bussipeatus.
Looduskaitse all on Sprosti tamm ja Cīļi sauna tamm.
Aastal 2007 oli külas 14 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Daniel Ridgway Knight

Daniel Ridgway Knight (15. märts 1839 Chambersburg, Pennsylvania – 9. märts 1924) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
Elulugu.
Knight oli Pariisi École des Beaux-Artsis Charles Gleyre õpilane ja töötas hiljem Jean-Louis-Ernest Meissonieri erastuudios. Pärast 1872. aastat elas ta Prantsusmaal. 
Ta maalis enamasti talunaisi töötamas. Esimese suurema tunnustuse pälvis ta Prantsusmaal Pariisi salongis 1882. aastal oma õlimaaliga "Un Deuil". Seejärel autasustati teda Pariisis 1889. aastal Auleegioni ordeniga, lisaks sai temast 1893. aastal Münchenis Baieri Püha Miikaeli kuningliku ordeni rüütel. 
Daniel Ridgway Knight suri Pariisis. Tema poeg Louis Aston Knight (1873–1948) oli samuti tuntud maastikumaalija.
Raul ja Romet Esko

Raul ja Romet Esko (sündinud 10. aprillil 1999) on kaksikvendadest Eesti filmitegijad, kes kasutavad koos nime EskoBros. 
Haridus.
Kuni 2015. aastani õppisid Raul ja Romet Esko Lasnamäe Üldgümnaasiumis. Keskkooli lõpetasid mõlemad hõbemedaliga Vanalinna Hariduskolleegiumis Miikaeli Ühenduse Täppisteaduse koolis. Pärast seda astusid mõlemad Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituuti, kus Raul õppis filmikunsti erialal ja Romet audiovisuaalse meedia tehnilises moodulis.
Looming.
Rauli ja Rometi huvi filminduse vastu sai alguse lapsepõlves, kui ema kinkis neile videokaamera, millega vennad hakkasid märulifilmide materjali filmima[2]. Nende video- ja filmograafias leidub nii muusikavideoid, lühifilme kui ka dokumentaalfilme. 
Enne 2024. aastat oli Eskode tuntuim teos dokumentaalfilm “Välguga löödud” (2020), mis räägib nende varalahkunud sõbrast ja räpparist Mängupoi$$ Kärust. Film võitis 2020. aasta PÖFF-i rahvusliku võistlusprogrammi arvestuses parima lühifilmi auhinna[1]. 
2024. aastal tuli välja nende täispikk debüütfilm “Mind on kaks”. 
Aleksander Tsapov on nimetanud Müürilehes nende loomingut popkultuuri refereerivaks ning tõstnud esile tugevat meelelahutuslikku käekirja, mida saadab dünaamiline ja mõjuv filmikeel[3].
Isiklikku.
Vennad on tegelenud Tai poksi, K1 ja klassikalise poksiga Eesti noorte tipptasemel. Nende sõnul kasutavad nad seda kogemust ära kaklusstseenide lavastamisel[1].
Horní Blatná

Horní Blatná (saksa keeles "Bergstadt Platten") on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Horní Blatná asub Saksamaa piirist ligikaudu 4,5 km kaugusel, Karlovy Varyst umbes 19 km põhjaloodes.
Horní Blatná paikneb merepinnast 888 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1518. aastal. Alates 1532. aastast oli Horní Blatná kaevanduslinn, kuningliku kaevanduslinna staatuse sai 1548. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1898. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. 23. jaanuaril 2007 sai Horní Blatná vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Chyše

Chyše (saksa keeles "Chiesch") on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Chyše asub Karlovy Varyst ligikaudu 31 km kagus.
Chyše asub merepinnast 458 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1169. aastal. 15. sajandil oli Chyše alev, linnaõigused sai 16. sajandil.
22. juunil 2007 sai Chyše vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Vysoké Veselí

Vysoké Veselí (saksa keeles "Hochwessely") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Jičíni ringkonnas. Vysoké Veselí asub Jičínist umbes 13 km lõunakagus ja Hradec Královést ligikaudu 31 km loodes.
Vysoké Veselít on esmamainitud 1323. aastal, linnaõigused sai 1908. aastal. Teise maailmasõja järel kaotas Vysoké Veselí linnaõigused, kuid sai need 2007. aastal tagasi.
José Júlio de Souza Pinto

José Júlio de Souza Pinto (15. september 1856 – 14. aprill 1939) oli naturalistliku stiiliga Portugali maalikunstnik.
Elu ja töö.
Ta sündis Assooridel Angra do Heroísmos, arsti perekonnas, ja elas seal kuni neljateistkümnenda eluaastani. Hiljem elas ta Portos, kus õppis Escola Superior de Belas-Artes'is António Soares dos Reisi ja João António Correia käe all. Aastal 1880, pärast kooli lõpetamist, sõitis ta koos kursusekaaslase Henrique Pousãoga Pariisi.
Sinna jõudes omandas ta koha Alexandre Cabaneli stuudios, õppides William-Adolphe Bouguereau ja Adolphe Yvoni juures École des Beaux-Arts'is. Ta integreerus kiiresti Pariisi kunstiringkondadesse ja esitles enda teoseid kõikidel suurematel näitustel, sealhulgas Pariisi salongis. 1900. aastaks oli ta salongi hindamiskogu liige. Lõpuks esitles ta oma teoseid ka Brasiilias ja Ameerika Ühendriikides.
Ta külastas sageli Portugali, kus ta esitles enda töid Portos ja Lissabonis. Ta oli esimene Portugali kunstnik, kelle tööd olid eksponeeritud Musée du Luxembourgis (nüüd Orsay muuseum). Visiidil Bretagne'i piirkonda vaimustus ta lõunakaldast ja elas seal oma järelejäänud elu, maalides stseene kohalikkest inimestest ja küladest. Ta suri Pont-Scorffis.
Take That

Take That on inglise popmuusikaansambel, mis loodi 1990. aastal Manchesteris. Praegu kuuluvad sellesse Gary Barlow, Howard Donald ja Mark Owen. Algkoosseisus olid ka Jason Orange ja Robbie Williams. Barlow on ansambli laulusolist ja peamine laulukirjutaja, Owen ja Williams pakkusid esialgu taustavokaali ning Donald ja Orange tegutsesid peamiselt tantsijatena.
Ansambel on olnud Ühendkuningriigi singlite edetabelis 28 korral 40 hulgas ja 17 korral esiviisikus, millest 12 on jõudnud esikohale, sealhulgas "Back for Good", "Never Forget", "Patience" ja "Greatest Day". Neil on olnud ka Ühendkuningriigi albumite edetabelis kaheksa esikohaalbumit. Rahvusvaheliselt on ansamblil olnud 56 singlit number üks ja 39 albumit number üks. 
Nad on saanud kaheksa Briti muusika auhinda - võitsid parima Briti ansambli ja parima Briti Live Acti. 2012. aastal pälvisid nad Ivor Novello auhinna silmapaistva panuse eest Briti muusikasse. British Phonographic Industry (BPI) andmetel on Take That sertifitseeritud Suurbritannias 14 miljoni albumit ja 10,8 miljoni singlit.
Riverdance

 
Riverdance on teatrietendus, mis koosneb peamiselt Iiri traditsioonilisest muusikast ja tantsust. Bill Whelani koostatud partituuriga sündis see 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse vaheesinemisena, kus osalesid Iiri tantsumeistrid Jean Butler, Michael Flatley ja vokaalansambel Anúna. Varsti pärast seda laiendasid abikaasad John McColgan ja Moya Doherty ning lavastusmeeskond selle lavaetenduseks, mis avati Dublinis 9. veebruaril 1995. aastal. Sellest ajast peale on etendus külastanud üle 450 koha kogu maailmas ja seda on näinud üle 25 miljoni inimese, mis on üks edukamaid tantsulavastusi maailmas.
Riverdance on juurdunud kolmeosalises barokist mõjutatud pärimusmuusika komplektis nimega Timedance. Timedance loodi, salvestati ja esitati 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele, mille korraldas Iirimaa. Sel ajal komponeerisid muusikat Bill Whelan ja Dónal Lunny, täiendades Iiri folkansamblit Planxty elektrilise bassi ja trummide rütmiosaga ning neljaosalise metsasarve mänguga. Tükk esitati koos balletitantsijatega võistluse vaheajal ja hiljem anti välja Planxty singlina. Whelan oli tootnud ka Planxty liikme Andy Irvine'i koos Davy Spillane'iga 1992. aastal ilmunud albumi EastWind, mis sulatas kokku Iiri ja Balkani rahvamuusikat ning mõjutas Riverdance'i geneesi. Kolmteist aastat hiljem kutsuti Whelan tegema vahepala teise Eurovisiooni lauluvõistluse jaoks Dublinis ja ta lõi Riverdance'i. Raamatus Planxty ("The Humours of Planxty, Leagues O'Toole") ütleb Whelan: "Minu viga ei olnud seda nimetada Riverdance'iks, kuna see oli absoluutselt seotud ajaga".
Ann Lee

 
Annerley Emma Gordon (sündinud 12. novembril 1967 Sheffieldis), esinejanimega Ann Lee, on Suurbritannias tegutsev "eurodance"-stiilis laulja ja laulukirjutaja, kes sai tuntuks 1990. aastate lõpus. Tema tuntumad singlid "2 Times" ja "Voices" pärinevad 1999. aastast.
1980. aastate lõpus Itaaliasse elama asunult avaldas ta Itaalia A. Beat-C toel mõned "eurobeat"'i soolosinglid esinejanimede Annerley Gordon ja Annalize all.
Esinejanimega Ann Lee ilmus tal singel "2 Times" kõigepealt 1998. aastal. See ilmus uuesti 1999. aasta alguses ning sellest sai Austrias, Prantsusmaal, Saksamaal, Itaalias, Hollandis ja Norras Top 10 hitt, samuti Austraalias ja Uus-Meremaal. Samuti jõudis "2 Times" Suurbritannias singliedetabeli esikümnesse ning esikohale Flandrias ja Taanis. Kanadas jõudis see edetabelis 14. kohale. "2 Times" oli ka 2001. aasta mängufilmi "Head Over Heels" tunnuslaul.
Tema teisel singlil "Voices" sama hästi ei läinud, ehkki see oli Tšehhi Vabariigi, Taani ja Hispaania singliedetabelites esikümnes ning Ühendkuningriigis esi-30 seas.
2007. aastal ilmus Ann Leel uue albumi "So Alive" loona singel "Catches Your Love". 2009. aastal andis Lee välja Off Limitsi toel singli "2 People". Sama aasta detsembris laulis Lee vokaali Favretto singlile "I Get The Feeling", mille andis välja ka Off Limits.
Kunksmoor

"Kunksmoor" on Aino Perviku lasteraamat nooremale ja keskmisele koolieale. 
Sisu.
Raamat on toredast ja heasüdamlikust nõiast nimega Kunksmoor, kes elab keset merd tillukesel saarel. Ümber saare seisavad teravad kivid ja veealused salakarid. Keset saart kasvab pikkade kõverate okstega mänd. Selle männi okste vahele on ehitatud Kunksmoori maja. Ja et tuuled elamist merele ei pühiks, on maja ankurdatud kivimürakate ja suure vanaaegse ankruga. Maja räästaalused on täis maarohukimpusid, seeni, käsnasid ja samblatuuste, mis seal kuivavad. Akende ees ripuvad mere värvi kardinad. Riiulid ja kapid on täis igasuguseid imelikke asju, mida merelained pärast tormi randa on uhtunud. 
Taimi oma rohtude pruulimiseks käib Kunksmoor korjamas suurelt maalt, metsadest, soodest ja rabadest. Üle mere sõidab ta suure kollase õhupalliga, mis kõrgel taeva all lennates on täiskuu moodi. Temas on kogu maailma tarkus, aga ka üks plikatirts, kes armastab tuulistel öödel õhupalliga ringi lennata ja lorilaule jorutada. 
Ühel maruööl leiab Kunksmoor karile jooksnud laeva ja lainetest meremehe, kelle moor surmast päästab ja terveks ravib. Meremees pöördub tagasi saarele palumaks terveks ravida uisutades viga saanud kapten Trummi. Trumm oli kõik oma paremad aastad merd sõitnud. Ta oli täpselt seitseteist laevahukku läbi teinud, aga alati õnnelikult pääsenud. Praegu elab Trumm üksi oma majas linnas, avara väljaku ääres. Meremees läheb koju, kuid mõne aja möödudes on ta tagasi saarel ja palub aidata, kuna on keksu mängides jalad välja väänanud. Moor aitabki ning läheb seejärel kapteniga koos linna, kus satub kaubamajas ostutuhinasse, meedia tähelepanu alla ning muudesse seiklustesse.
Hilissügisel jõuab kapten Trumm taas saarele. Tal on kaasas palderjaniõied, mille kingib Kunksmoorile, paludes ta kätt ja südant. Kunksmoor punastab ja ütleb "jah".
BeBe Winans

Benjamin (BeBe) Winans (sündinud 17. septembril 1962 Detroitis Michigani osariigis) on Ameerika gospeli- ja R&amp;B laulja. Ta on tuntud Winansi perekonna liige, millest enamik on ka evangeeliumikunstnikud. Winans on välja andnud üheksa albumit, seitse koos BeBe &amp; CeCe Winansiga, koos õde CeCega ja ühe 3 Winansi vennaga.
1989. aastal võitis BeBe oma esimese Grammy auhinna kategoorias "Parim soul-gospel-esitus", panuse eest külluslikku ellu. Auhinna sai ta oma venna Ronaldi Pere ja Sõprade kooriga.
BeBe sõlmis 1996. aasta lõpus Atlantic recordsiga lepingu ja esitas 1997. aastal omanimelise debüütalbumi. Albumis olid singlid "In Harms 'Way", "Thank You" ja rahvusvaheline crossover-hitt "I Wanna Be the Only One" Briti ansambliga Eternal. Laul jõudis 1997. aasta mais Suurbritannia singliedetabelisse.
Luc Montagnier

Luc Antoine Montagnier (18. august 1932 Chabris, Indre'i departemang – 8. veebruar 2022 Neuilly-sur-Seine) oli prantsuse viroloog.
2008. aastal anti talle, Françoise Barré-Sinoussile ja Harald zur Hausenile Nobeli meditsiiniauhind HIV avastamise eest.
Daeodon

Daeodon on entelodondi sõraliste väljasurnud perekond, kes asustas Põhja-Ameerikat ajavahemikus 29–15,97 miljonit aastat tagasi keskmise oligotseeni ja varase miotseeni ajastul. Tüüpliik on "Daeodon shoshonensis", kes olid viimased ja võimalikult suurimad entelodondid. Selle liigi teadaolevatel täiskasvanutel olid umbes 90 cm pikkused koljud.
Vítek Vaněček

Vítek Vaněček (sündinud 9. jaanuaril 1996 Havlíčkův Brodis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New Jersey Devils.
Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubis Libereci HC Bílí Tygři, mille meeskonnas debüteeris ta Tšehho kõrgliigas hooajal 2014–15.
2014. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i "draft"is 39. valikuna. 2014. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Suurem osa hooajast 2015–16 mängis ta ECHL-i klubis South Carolina Stingrays. Alates hooajast 2016–17 mängis ta American Hockey League'i klubis Hershey Bears. 2020. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule.
NHL-is debüteeris Vaněček Capitalsi meeskonnas 15. jaanuaril 2021 mängus Buffalo Sabresi vastu. 2021. aasta jaanuaris valiti ta NHL-i kuu parimaks uustulnukaks. Capitalsi meeskonnas mängis ta kaks hooaega.
2022. aasta juulis kaubeldi Vaněček Capitalsist New Jersey Devilsi..
2014. aastal võitis Vaněček Tšehhi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Gewehr 98

Gewehr 98 (lühendatult G98, Gew 98 või M98) on käsilukustusega Saksa vintpüss, mida tootis Mauser. Relval on viielasuline relvasisene salv, mida laetakse 5-padruniliste klambritega. Gewehr 98 oli Saksa sõjaväe teenistusrelv aastatel 1898–1935, kui see asendati relvaga Kar 98k, mis on ehituselt sarnane, aga lühem. Gewehr 98 mehhanism koos padrunitega 7.92×57 mm Mauser kombineerisid endas edukalt mitmeid uuenduslikke relvaehitusdetaile, mida varsti hakati kasutama ka mujal, k.a Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides ja Jaapanis. Gewehr 98 asendas teenistusrelvana vanema vintpüssi Gewehr 1888. Seda relva kasutati esimest korda lahingus Hiinas rusikavõitlejate mässu ajal ning see oli hiljem Saksamaa standardpüss esimeses maailmasõjas. Relva Gewehr 98 kasutati ka Osmanite riigis ja Hispaanias.
David Krejčí

David Krejčí (sündinud 28. aprillil 1986 Šternberkis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Boston Bruins.
Ta alustas jäähoki mängimist Tšehhi klubis Kladno HC Vagnerplast.
2004. aastal valis Boston Bruins ta NHL-i "draft"is 63. valikuna.
Aastatel 2004–2006 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Gatineau Olympiques. Suurem osa hooajast 2006–07 mängis ta American Hockey League'i klubis Providence Bruins.
NHL-is debüteeris Krejčí 30. jaanuaril 2007 mängus Buffalo Sabresi vastu. Bruinsi põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2007–08. Esimese värava lõi ta liigas 26. veebruaril 2008 mängus Ottawa Senatorsi vastu.
Bruinsis mängis Krejčí kokku viisteist hooaega. 2011. aastal võitis ta Bruinsiga Stanley karika. Staneley karika finaali jõudis ta Bruinsiga jõudnud veel ka aastatel 2013 ja 2019. Hooaegadel 2010–11 ja 2012–13 oli ta väljalangemismängudes resultatiivseim mängija (vastavalt 23 ja 26 punkti). Hooaegadel 2008–09 ja 2013–14 oli Krejčí NHL-is kõige tõhusam mängija ning pälvis neil hooaegadel NHL Plus-Minus Award'i.
2021. aasta augustis naasis ta Tšehhi, sõlmides üheaastase lepingu HC Olomouciga.
2022. aasta augustis liitus ta taas Boston Bruinsiga, sõlmides klubiga üheaastase lepingu.
2012. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Krejčí Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Lisaks on ta Tšehhi koondise koosseisus osalenud 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Marsi automaatpüstol

 "Mitte segi ajada Bergmann Marsiga."
Marsi automaatpüstol (inglise keeles Mars Automatic Pistol; vahel ka Webley-Mars) on Suurbritannia poolautomaatpüstol, mille 1900. aastal konstrueeris inglane Hugh Gabbet-Fairfax. Seda turundas Birminghami ettevõte Mars Automatic Pistol Syndicate Ltd. Algul tootis seda Webley &amp; Scott, hiljem Birminghami ja Londoni väiksemad relvatootjad. Tootmine lõpetati 1907. aastal.
Marsi automaatpüstoleid toodeti mitme kaliibriga: 8.5 mm, 9 mm ja .45. Kõik need padrunid olid pudelikaelasarnased ja sisaldasid rohkesti püssirohtu. Marsi .45 kaliibriga versioon oli oma aja võimsaim käsipüss. Sellel on unikaalne tagasilöögi jõul töötav pöörlev lukk, mis väljastas padrunikestad eestpoolt. Sööturmehhanism on samuti ebatavaline, see tõmbab padrunid salvest välja tahapoole ning seejärel tõstab nad padrunipessa.
War Office lükkas tagasi ettepaneku võtta Marsi automaatpüstol Webley revolveri asemel Briti armees, kuna sellel oli liiga tugev tagasilöök, tulistamisel liiga ere leek ning liiga keeruline ehitus. Armeekapten, kes oli Mereväe laskekoolis Marsi katsetamise läbiviija märkis: "Mitte keegi, kes seda püstolit lasknud on, ei taha seda uuesti teha." Marsi püstoli laskmist kirjeldati sõnadega "lihtsalt ebameeldiv ja murettekitav". Tänapäeval on sellest saanud kollektsionääride seas väärtuslik relv, kuna see on haruldane ning näide esimestest poolautomaatsetest püstolitest.
Karl Nehammer

Karl Nehammer (sündinud 18. oktoobril 1972 Viinis) on Austria poliitik, kes oli aastatel 2021–2025 Austria Rahvapartei esimees ja ühtlasi 6. detsembrist 2021 kuni 10. jaanuarini 2025 Austria liidukantsler. 
Ta õppis Kalksburgi kolledžis ja Amerlingstrasse gümnaasiumis, mille lõpetas 1992. aastal. Seejärel töötas ta üheaastase vabatahtlikuna Austria relvajõududes järgneva kaasamisega kuni 1996. aastani. Seejärel töötas ta föderaalse riigikaitseministeeriumi teabeohvitseride õpetajakoolitajana ja strateegilise kommunikatsiooni koolitajana mitmesugustes asutustes, näiteks Kutse edendamise instituudis (BFI) ja ÖVP Poliitilises Akadeemias. Aastal 2012 lõpetas ta Doonau Kremsi ülikooli kaheaastase poliitilise suhtluse ülikoolikursuse ja lõpetas ülikooli magistrikraadiga (kuigi tal polnud bakalaureuse- ega diplomikraadi).
7. jaanuarist 2020 kuni 6. detsembrini 2021 oli ta Austria siseminister. 3. detsembril sai temast Austria Rahvapartei esimees ning 6. detsembril Austria liidukantsler. 
4. jaanuaril 2025 teatas Nehammer, et astub 10. jaanuaril tagasi nii peaministri kui ka parteijuhi kohalt.
Isiklikku.
Ta on abielus Katharina Nehammeriga.
Anthony Mantha

Anthony Mantha (sündinud 16. septembril 1994 Longueuilis Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Washington Capitals ründajana paremäärel.
Aastatel 2011–2014 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Val-d'Or Foreurs. Hooajal 2013–14 pälvis Mantha liiga hooaja resultatiivseimale mängijale antava Jean Béliveau Trophy, hooaja väärtuslikumale mängijale antava Michel Brière Memorial Trophy ning valiti samal hooajal Canadian Hockey League'i hooaja parimaks mängijaks.
2013. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL "Draft"is 20. valikuna.
Hooajal 2014–15 debüteeris ta American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins. NHL-is tegi Mantha Red Wingsi meeskonnas debüüdi 15. märtsil 2016 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 24. märtsil mängus Montreal Canadiensi vastu. Hooajal 2016–17 kindlus ta koha Red Wingsi põhikoosseisus.
2021. aasta aprillis siirdus ta Capitalsi. Samal kuul sai ta Capitalsi ajaloo esimeseks mängijaks, kes on klubi meeskonnas oma neljas esimeses mängus värava löönud.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Mantha Kanada koondises hõbemedali. Mantha oli neil maailmameistrivõistlustel Mark Stone'i kõrval Kanada resultatiivseim mängija (7+7).
IDsys

= Firmast =
IDsys OÜ. asutati 2009. aasta septembris. Meie firma eesmärk on aidata teha inventuurimine, vara- ja laohaldus võimalikult lihtsaks. Oleme välja arendanud väga kasutajasõbraliku ja mugava haldustarkvara, millega saate silma peal hoida oma varadel ja teostada ka inventuuri. Sisenditeks kasutame RFID, Bluetooth või Barcode(vöötkood).
Lisaks lihtsalt varahaldusele pakume ka kliendi soovile tootmislahendusi ning valdkonna spetsiifiliselt pesumajade inventuuri jälgimist.
EMTAKi äriklassifikatsioon on muud äritegevust toetavad tegevused (EMTAK 82,991) ja raadiosagedustuvastuse (RFID) tehnoloogia, seadmete tarnimine, integreerimisteenused ja kliendikeskse tarkvara arendamine, tutvustamine ja juurutamine.
Ettevõttele on oluline, et edasimüüjad saaksid pakkuda kohandatavat riist- ja tarkvara, mis koosneb vastavatest toodetest ja teenuskomplektidest, mis hõlmavad:
Toote enda eeliseks on rutiinne protsesside automatiseerimise funktsioon, mis aitab klientidel säästa varude haldamiseks kuluvat aega, vähendada andmesisestusvigu ja luua tõhusamaid äriprotsesse rakenduste juurutamiseks.Ettevõte pakub järgmisi teenuseid:
Järgmisena on kirjeldatud kahetasandiliste kompetentside süsteemi:
"IDsys OÜ missiooniks on panustada klientide äriprotsessidesse, tõhususse ja aidata kasvatada kasumlikkust, suurendades seeläbi tuvastustehnoloogia (RFID) juurutamist kliendi varude, logistikasüsteemide ja varude haldamise kasutamises."
Välislingid.
__INDEKSIGA__
Võrgupinge

Võrgupinge all mõeldakse eelkõige elektrivõrgu nimipinget. Üldiselt kasutusel olevas kolmefaasilises vahelduvvooluvõrgus loetakse nimipingeks elektriseadmete (sh elektriliinide ja -tarvitite) faasijuhtide vaheline pinge (täpsemalt selle efektiivväärtus), näiteks kõrgepinge 110 kV ja madalpinge 400 V.
Madalpingevõrgus saab suurt osa tarviteid toita faasijuhi ja neutraaljuhi vahelise pingega, lühemalt faasipingega, milleks Euroopas on 230 V. Seepärast esitatakse niisuguse kolmefaasilise võrgu nimipinge murruna 230/400 V. Euroopas on faasipinge nimiväärtus 230 V ± 23 V ja võrgusageduse nimiväärtus 50 Hz ± 0,2 Hz kindlaks määratud Euroopa Liidu standardiga EN 50160, vastav Eesti standard EVS-EN 50160:2010+A1+A2+A3:2019.
Võrgusagedus

Võrgusagedus on vahelduvpinge sagedus elektrivõrgus. Sageduse nimiväärtus on Euroopa elektrivõrkudes 50 Hz (näiteks Põhja- ja Lõuna-Ameerikas 60 Hz).
Võrgusagedus on pidevas sõltuvuses võrgu koormusest, s.o elektrienergia tarbimisest, ja samuti võrku antavast võimsusest. Koormuse suurenemisel võrku toitvate elektrigeneraatorite pöörlemissagedus (pöörlemiskiirus) mõnevõrra väheneb ja vastavalt väheneb ka sagedus võrgus. Kuna töömasina (turbiini) poolt generaatorile antav hetkvõimsus on võrdeline pöörlemissagedusega, siis väheneb koos sagedusega ühtlasi elektritarvititele antav võimsus. Võrgu koormuse vähenemisel toimuvad protsessid vastupidises suunas. Näiteks Euroopa ühendelektrisüsteemis tähendab võrgusageduse muutus 0,2 % (0,1 Hz) võrra võimsuse muutust umbes 3 GW ulatuses.
Võrgusagedus on see faktor, mis hoiab toodetava ja tarbitava energia igal hetkel tasakaalus. 
Mida suurem on koos töötavate võrkude süsteem ja mida rohkem on selles erinevaid tootmisüksusi, seda lähemal saab hoida võrgusageduse nimiväärtusele. Euroopa ühendelektrivõrgus peab sagedus normaaltalitluse korral jääma vahemikku 49,9 Hz kuni 50,1 Hz, Venemaa ühtses energiasüsteemis ja ühtlasi ka Balti riikides vastavalt 49,8 Hz kuni 50,1 Hz. Kui sagedus langeb, suurendavad automaatregulaatorid generaatorite arendatavat võimsust (generaatoreid käitavate turbiinide pöördemomendi suurendamise teel), pöörlemiskiirus suureneb ja tulemusena läheneb võrgusagedus nimiväärtusele. Vajadust mööda ühendatakse võrku uusi energiaüksusi. Koormuse vähenemise korral toimub reguleerimine vastupidises suunas. 
Süsteemi normaaltalitluse tingimustes hoiavad automaatregulaatorid võrgusageduse hälbe Δ"f" vahemikus ±(0,05–0,15) Hz. Väiksemaid hälbeid ei reguleerita.
Faasipinge

Faasipinge on kolmefaasilises elektriahelate süsteemis faasjuhi ja neutraaljuhi vaheline pinge. Kuna faasijuhtide tähised on L1, L2 ja L3 (L inglise keele sõnast "live", siin tähenduses ’pingestatud’), siis faasipinged on "U"1, "U"2 ja "U"3, üldistatult "U"f.
Kolmefaasilise süsteemi tähises 230/400 V on 230 V faasipinge ja 400 V faasidevaheline pinge. Valdav osa elektritarviteid vajavad ühefaasilist toitevoolu ja on seega ette nähtud faasipingele "U"f.
Palestiinlased

Palestiinlased (, "al-filasṭīnīyyūn", ) on araablaste etniline rühm, kes elab ajaloolise Palestiina aladel Läänekaldal, Gaza sektoris, Galileas ja Jordaania äärses piirkonnas. Nad on kunagi varem sellel territooriumil elanud ja segunenud elanikkonna järglased, nende hulgas samaarlased ja juudid, kes araabia kultuuri täielikult omaks võtsid. 
Asualad.
Palestiinlaste koguarv on umbes 14,7 miljonit inimest,neist elab:
Ajaloost.
1919. aastal moodustasid palestiina moslemid ja palestiina kristlased 90 protsenti Palestiina piirkonna elanikkonnast. See oli pärast esimest maailmasõda ehk vahetult enne juutide sisserände kolmandat lainet oma diasporaast ajaloolisele Iisraeli ja Palestiina piirkonna geograafilisele alale ning enne Palestiina Briti mandaatterritooriumi loomist. Juutide sisseränne innustas tugevdama ühtset rahvuslikku identiteeti, kuigi Palestiina ühiskond oli endiselt killustatud piirkondlike, klassi-, usu- ja perekondlike erinevuste tõttu. 
Palestiina rahvusliku identiteedi ajalugu on teadlaste seas vaieldav küsimus. Mõnede arvates kasutatakse mõistet "palestiinlane", et viidata Palestiina araablaste natsionalistlikule arusaamale Palestiina rahva kohta alates 19. sajandi lõpust ja esimese maailmasõja eelsest perioodist. Samas väidavad teised, et Palestiina identiteet hõlmab kõigi ajastute pärandit alates piiblis käsitletud aegadest kuni Osmanite riigi lõpuni. Pärast Iisraeli riigi väljakuulutamist 1948. aastal koos enam kui 700 000 palestiina araablase väljasaatmisega ning 1967. aasta ligikaudu 300 000 palestiinlase ümberasumist Läänekaldalt ja Gaza sektorist, arenes mõiste "palestiinlane" tähendus püüdluseks saavutada tulevikus Palestiina iseseisvus.
Poolautomaatpüstol

Poolautomaatpüstol (harva ka iselaadiv püstol, automaatlaadiv püstol või automaatpüstol) on selline mitmelasuline ühe padrunipesaga käsitulirelv (püstol), mis pärast lasku söödab automaatselt uue padruni padrunipessa (iselaadiv), kuid uue lasu toimumiseks on vaja uuesti päästikule vajutada. Selle tulemusel saab iga päästikuvajutusega lasta vaid ühe lasu, kuna püstoli mehhanism ühendab päästikumehhanismi pärast lasku lööknõelast lahti ning selle uuesti ühendamiseks on vaja päästik algasendisse tagasi lasta.
Poolautomaatpüstol kasutab osa eelmisest lasust vallandunud energiast, et liigutada lukku, mis tavaliselt asub kelgu sees. Pärast lasu laskmist väljub padrunikest relvast, kuna kelk liigub tagasilöögi mõjul tagasi, kelgu ja luku liikumine vinnastab uuesti lööknõela ning kui kelk tänu vedrule tagasi liigub, lükkab ta salvest padrunipessa uue padruni. See kõik seab relva valmis uueks lasuks, mis toimub kohe kui vajutada uuesti päästikule. Enamik püstolitest kasutab tagasilöögi jõul ümberlaadimist, kuid on ka tagasipahvaku või gaasiga ümberlaadivaid.
Tavaliselt on püstoli sööturiks käepideme sees olev lehtsalv. Mõnel püstolil on relv otse relva raami küljes ning seega toimub salvevahetus sarnaselt poolautomaatvintpüssidele.
Marie Benešová

Marie Benešová (17. aprill 1948 Praha – 11. november 2024) oli Tšehhi jurist ja poliitik, Tšehhi Sotsiaaldemokraatliku Partei liige, aastatel 2013–2014 ja 2019–2021 Tšehhi justiitsminister. 
Ta lõpetas aastal 1966 keskkooli ja aastal 1971 Karli ülikooli õigusteaduskonna.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastani 1991 prokurörina.
Ta oli esimest korda Tšehhi justiitsminister 10. juulist 2013 kuni 29. jaanuarini 2014 Jiří Rusnoki valitsuses ja teist korda 30. aprillil 2019 kuni 17. detsembrini 2021 Andrej Babiši teises valitsuses.