tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vizla mõis

Vizla mõis (saksa keeles "Friedrichshof", varem "Wissel", läti keeles "Vizlas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Palsmane kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Smiltene piirkonnas Grundzāle vallas Vizla külas.
Ajalugu.
Algselt oli tegemist Mālmuiža mõisale ja Sinole mõisale kuuluva lahustükiga, mis oli Rosenite valduses. Poola võimu ajal sai sellest iseseisev mõis, mille Fromhold Patkul 1627. aastal Hans Brinckenile pantis. Mõisate reduktsiooni käigus läks see koos Palsmane mõisaga riigi valdusse.
Tänapäevane mõis kujunes XIX sajandil Palsmane mõisa karjamõisast.
Karjamõisad.
Mõisa koosseisu kuulus mitu karjamõisa: "Daugul", "Neuhof", Tūlas ("Thule") ja Vicburga ("Würzburg").
Randal (laev)

Randal on Eesti reostustõrjelaev. 
Laev ehitati 1976 Venemaal Svetlõis ettevõttes Svetlõi laevaremonditehas.
Peetri tänav (Tallinn)

Peetri tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis Noblessneri sadamalinnakus.
Tänav sai nime 23. oktoobril 2013.
Tänaval asuvad Kai kunstikeskus ja Temnikova ja Kasela galerii (aadressil Peetri tänav 12), PROTO avastustehas ja Noblessneri Valukoda (Peetri 10) ja õlletootja Põhjala Brewing (Peetri 5), Shishi maja (Peetri 3). 
Peetri tänava äärde jääb ka Kalamaja kalmistupark. Kalamajas Staapli, Peetri ja Allveelaeva tänava ristumiskohas Noblessneri sadamas asub Adam Johann von Krusensterni väljak.
Regati puiestee

Regati puiestee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita asumis.
Tänav sai nime 13. juunil 1958.
Tänava ääres asub Tallinna Olümpiapurjespordikeskus.
Noginski rajoon

Noginski rajoon (vene keeles "Ногинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti keskosas. Rajooni keskus on Noginski linn.
Rajoon piirneb kirdes Vladimiri oblasti Kiržatši rajooniga, idas Pavlovski Possadi rajooniga, lõunas Ramenskoje rajooniga, edelas Balašihha linnaringkonnaga ja läänes Štšolkovo rajooniga.
Rajooni pindala on 895,18 km². Elanike arv oli 2012. aastal 207 028, 2009. aastal 209 034 ja 2002. aastal 232 674.
Noginski rajoonis on 92 asulat, mis kuuluvad viie linnaasunduse (Noginski, Staraja Kupavna ja Elektrougli linnade ning Obuhhovo ja Vorovski nimelise alevi) ning viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Kljazma jõgi.
Sinimäe tänav

Sinimäe tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Seli asumis.
Tänav sai nime 20. juulil 1984.
Uuslinna tänav

Uuslinna tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Uuslinna ja Kurepõllu asumis.
Tänav sai nime 10. jaanuaril 1997.
Jet Propulsion Laboratory

Jet Propulsion Laboratory (JPL) on 1936. aastal loodud NASA teadus- ja arenduskeskus, mida tänapäeval juhib NASA nimel California Tehnoloogiainstituut. Keskus vastutab peamiselt NASA planeetidevaheliste kosmosesondide ehituse ning startinud mehitamata missioonide ja Süvakosmose sidevõrgu käigushoidmise eest.
Risti tänav (Tartu)

Risti tänav on tänav Tartus.
Tänavat on esimest korda mainitud 1915.
Eesti-Austria suhted

Eesti-Austria suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Austria vahel. 
Austria tunnustas Eestit 26. juunil 1921.
Austria taastunnustas Eestit 28. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted sõlmiti 8. jaanuaril 1992.
1997 avati Austria suursaatkond Tallinnas.
Eesti-Belgia suhted

Eesti-Belgia suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Belgia vahel. 
Belgia tunnustas Eestit 26. jaanuaril 1921.
Belgia taastunnustas Eestit 27. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted taastati 5. septembril 1991.
Eesti-Boliivia suhted

Eesti-Boliivia suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Boliivia vahel. 
Boliivia kiitis heaks, kui Eesti 1922 ühines Rahvasteliiduga.
Et Boliivia oli 1933 ühinenud lepinguga Anti-War Treaty of Non-Agression and Conciliation, siis ta ei tunnustanud Balti riikide vallutamist NSV Liidu poolt.
Boliivia taastunnustas Eestit 8. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted sõlmiti 10. märtsil 2004 Haagis.
Boliivias La Pazis asub Eesti aukonsulaat.
DEFCON

DEFCON ehk Defense Readiness Condition (tõlkes "kaitsevalmidusetase") on Ameerika Ühendriikide relvajõudude valmidustaset iseloomustav skaala.
DEFCON-i süsteem loodi 1959. aasta novembris Ameerika Ühendriikide Staabiülemate ühendkomitee otsusega.
Skaalal on viis astet, millest madalaim on DEFCON 5 ja kõrgeim DEFCON 1. Valmidusastmeid tõstetakse ja langetatakse seoses muudatustega Ameerika Ühendriikide sõjalis-strateegilises olukorras.
Ajalugu.
22. oktoobril 1962 tõsteti Kuuba raketikriisi tõttu USA relvajõudude (v.a Euroopas asuvad väeüksused) valmidustase DEFCON 3-le. 24. oktoobril tõsteti enamikku USA strateegilisi tuumarelvi haldav Strategic Air Command (SAC) DEFCON 2-le. SAC naasis DEFCON 3-le alles 15. novembril 1965.
1973. aasta oktoobri algul puhkenud Yom Kippuri sõja tõttu tõsteti 25. oktoobril mitmed USA väeüksused, nende hulgas Strategic Air Command, Continental Air Defense Command, Kuues laevastik ja Euroopa väejuhatus, DEFCON 3-le. 2016. aastal avalikustatud salajaste dokumentide järgi oli valmidustaset tõstetud seoses Luure Keskagentuuri (CIA) raportiga, mille järgi oli Nõukogude Liit saatnud sõjas osalenud Egiptuse poole teele tuumarelvi kandva laeva. Samuti tuvastasid USA relvajõud Vahemerel veel kaks Nõukogude Liidu laeva. Kokkuvõttes on teada, et Nõukogude Liidu laevad ei maabunud Egiptuses, kuid täiendavad detailid võivad endiselt salastatud olla. Järgnevatel päevadel taastati eelmainitud väeüksuste endised valmidustasemed.
15. jaanuaril 1995 tõsteti operatsioon Kõrbetormi käigus valmidustase Staabiülemate ühendkomitee otsusel DEFCON 2-le.
2001. aastal toimunud 11. septembri terrorirünnakute järgselt kõrgendati relvajõudude valmidustaset kaitseminister Donald Rumsfeldi käsul DEFCON 3-le. 14. septembril madaldati valmidustase uuesti DEFCON 4-le.
Popkultuuris.
DEFCON-i süsteemi on kujutatud näiteks
Karl Vipper

Karl Vipper (ka Kaarel Vipper; 21. mai 1904 Tartu – 29. märts 1982 Tallinn) oli eesti arst.
1924. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 1934. aastal lõpetas Tartu Ülikooli (kus oli õppinud arstiteaduskonnas).
Aastatel 1934–1941 töötas Tallinna Ühise Haigekassa haigla kirurgina. 1941. aastal oli Tallinna 11. Punaarmee evakuatsioonihospidali peakirurg. Aastatel 1941–1946 oli ta Põltsamaa haigla juhataja ja kirurg. Aastatel 1946–1947 töötas ta Viljandi haigla kirurgia osakonna juhatajana, 1947–1948 oli ta Viljandi haigla peaarst. Aastatel 1951–1959 oli ta Viljandi Meditsiinilise Keskkooli direktor ja õppejõud.
1962. aastast kuni pensionile jäämiseni 1970. aastal töötas ta Tallinnas traumapunkti juhatajana. 
1943. aastal nimetas Viljandi maavanem ta üheks Põltsamaa raehärraks (linnapea nõunikuks).
1948. ja 1950. aastal valiti ta Viljandi Töörahva Saadikute Nõukogu saadikuks. 1950. aastast oli ta NLKP liige.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Juta Tomingas

Juta-Benita Tomingas (3. aprill 1920 – 15. oktoober 2003) oli eesti pedagoog.
1939. aastal lõpetas ta Elfriede Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumi juures tegutsenud Lasteaednike Seminari.
1940. aasta suvel oli ta Ambla suvise lasteaia juhataja.
1961. aastast oli ta Tallinna 79. Lasteaia juhataja.
Hiljem töötas ta Tallinna 124. Lastepäevakodu juhatajana.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Tornikell

Tornikell on tornis asuv kell, kas helitekitaja või ajanäitaja.
Tornikellad kui helistamisvahendid on tihti kirikutornides või kiriku juurde kuuluvates eraldi kellatornides.
Tornikellad kui ajanäitajad on kas eraldi kellatornides või torniga hoonetes (näiteks raekojad, jaamahooned).
Juta Tomingas (arst)

Juta Tomingas (15. juuli 1917 Lelle – 16. jaanuar 2005) oli eesti arst.
1936. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (arstiteaduskonnas), uuesti 1945. aastal.
Erialalt oli ta pediaater-kardioloog.
Ta töötas Tallinna 1. Lastehaigla osakonnajuhatajana. 
Ta oli Eesti Lastearstide Seltsi auliige.
Gunnar Sukles

Gunnar Sukles (24. juuli 1929 Kodila – 22. märts 1999) oli eesti arst. 
1942. aastal lõpetas ta Kodila 6-klassilise kooli ja 1947. aastal Rapla Keskkooli.
1960. aastate alguses töötas ta Harju rajooni Kose Jaoskonnahaigla juhatajana.
Aastatel 1964–1983 oli ta Rapla haigla peaarst.
Hiljem oli ta Eesti NSV Punase Risti Seltsi Keskkomitee aseesimees.
Ta on maetud Rapla kalmistule.
Eesti elukestva õppe strateegia 2020

Eesti elukestva õppe strateegia 2020 eesmärgiks on kõigile Eesti inimestele pakkuda nende vajadustele ja võimetele vastavaid õpivõimaluste loomist kogu eluaja jooksul, et tagada neile isiksusena väärika eneseteostuse võimalused ühiskonnas, töö- ja pereelus. Selleni jõudmiseks on määratletud viis strateegilist eesmärki ning meetmed nende saavutamiseks. Eesmärgid puudutavad õppijatena nii lapsi, noori kui ka täiskasvanuid ja vanemaealisi ning nende saavutamiseks peavad panustama kõik.
Üldeesmärk.
Elukestev õpe hõlmab formaalharidussüsteemi (lasteaed, põhikool, gümnaasium, kutseõppeasutus, kõrgkool) kõrval ka sellest väljaspool pakutavat täiendus- ja ümberõpet, mitteformaalset ja informaalset õpet kogu selle mitmekesisuses.
Uute teadmiste ja oskuste omandamise võimalusi annab töökoht, vaba- ja huviharidus ning noorsootöö, samuti osalemine kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevuses või virtuaalruumis, kus saab õppida individuaalselt või koos teistega.
Uudishimu ja õpihuvi kujundamisel ning õpiharjumuste ja väärtushinnangute arendamisel on oluline roll kodul, erinevatel sotsiaalvõrgustikel, kultuuriasutustel, samuti ajateenistusel. Eesti elukestva õppe strateegia käsitab õppijatena kõiki – nii lapsi, noori kui ka täiskasvanuid.
Õppimine peab muutuma aktiivse eluhoiaku lahutamatuks osaks, sh ka vanemaealiste hulgas.
Õpetajana peetakse silmas kõiki, kes juhivad õppeprotsessi ja kujundavad õpikeskkonda lasteaedades, üldhariduskoolides, kutsekoolides, kõrgkoolides, huvikoolides, vabahariduslikes koolituskeskustes, täiendusõppes, avatud noortekeskustes, muuseumides jt kultuuriasutustes. Koolijuhtidena käsitatakse nimetatud õppeasutuste juhte.
Õpikäsitus hõlmab arusaama õppimise olemusest, eesmärkidest, meetoditest ja erinevate osapoolte rollist õppeprotsessis.
Allolev tabel näitab erinevaid haridusega seotud näitajaid ning toob välja, millised on eesmärgid aastaks 2020. 
Visioon ja strateegilised eesmärgid.
Visioon 2020: "Õppimine on eluviis. Märkame arenguvõimalusi ja otsime nutikaid lahendusi."
Strateegilised eesmärgid:
Štšolkovo rajoon

Štšolkovo rajoon (vene keeles "Щёлковский район") oli 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti keskosas 2006–2019. Rajooni keskus oli Štšolkovo linn.
Rajoon piirnes põhjas Krasnoarmeiski linnaringkonnaga, kirdes Vladimiri oblasti Aleksandrovi ja Kiržatši rajooniga, kagus Noginski rajooni ja Tšernogolovka linnaringkonnaga, lõunas Balašihha linnaringkonnaga, edelas Koroljovi linnaringkonnaga, läänes Ivantejevka linnaringkonnaga ja loodes Puškino rajooniga.
Rajooni pindala oli 703,6 km². Elanike arv oli 2012. aastal 192 444, 2009. aastal 210 764 ja 2002. aastal 211 560.
Štšolkovo rajoonis oli 97 asulat, mis kuulusid viie linnaasunduse (Štšolkovo linna ning Monino, Frjanovo, Sverdlovski ja Zagorjanski alevite) ning viie külaasunduse koosseisu.
IRF7

Interferooni regulaatorfaktor 7 (inglise keeles "interferon regolatory factor 7", lühend IFR7) on IRF regulatsiooni faktorite perekonna liige.
IRF7 kodeerib inimesel "irf7" geen.
IRF7 ekspresseeritakse pidevalt B-rakkude, pDC-de ja monotsüütide tsütoplasmas. Infektsiooni ajal IRF7 ekspressioon neis rakkudes suureneb.
IRF7 signalisatsiooni rada.
IRF7 on tsütoplasmas inaktiivsena ning infektsioonid käivitavad IRF7 fosforüülumise ja liikumist tuuma. Tuumas moodustab IRF7 teiste koaktiveerijatega transkriptsiooni kompleksi, mis seondub sihtmärkgeenide promootoritele ning aktiveerib transkriptsiooni. 
IRF7 aktiveerimine PRR-dega.
PRR (inglise keeles "pattern recognition receptor"), mille hulka kuuluvad transmembraansed Tolli-sarnased retseptorid (TLR), tunnevad ära patogeene ning aktiveerivad kaasasündinud immuunsüssteemi radu, kus osalevad IRF-id.
Nt patogeenne nukleiinhape aktiveerib IRF7 TLR3, -7 ja -9, RIG-I signalsisatsiooni raja vahendusel.
Positiivne tagasiside.
IRF7 ja tüüp I interferoonide vahel on positiivne tagasiside, st patogeenide tõttu aktiveeritkase IRF7 ning nad omakorda indutseerivad tüüp I interferoonide tootmist, kes omakorda indutseerivad IRF7 sünteesi.
IRF7 poolestusaeg.
IRF7 poolestusaeg on nakatunud rakkudes 0,5–1 tundi ja nakatamata rakkudes 5 tundi.
Arvatakse, et IRF7 stabiilsust kontrollib ubikvitiin-proteosoomi süsteem.
IRF7 poolestusaeg on erinevates koetüüpides erinev.
IRF7 modifitseerimine.
Fosforüülimine.
Inimestel toimub fosforüülumine Ser471, 472, 477, 479, 483, 484 ja 487 juures.
IRF7 fosforüülivad kinaasid IKKε, TBK1 ja IKKα.
Ubikvitiinimine.
Ubikvitiinimine on üks olulisemaid immuunsüsteemi regulatsiooni mehhanisme. Ubikvitiinimise mehhanismiga lagundatakse IRF proteosoomide poolt. On leitud ka mehhanisme, kus ubikvitiinide märgistatud IRF ei lagundata.
Atsetüülimine.
Näiteks Newcastle'i viiruse puhul toimub IRF7 lüsiini atsetüülimine.
Promootori metüülimine.
Metüülimisega võidakse näiteks fibroblastil IRF7-geen vaigistada.
Sumoüülimine.
SUMO-valgud (inglise keeles "small ubiquitin-related modifiers") on ubikvitiini sarnased valgud, mis lisatakse IRF7-tele. Sumoüülimine inhibeerib IRF7 (ja ka IRF3) aktiivsust.
Prantsuse karmikarvaline linnukoer

Prantsuse karmikarvaline linnukoer on Lääne-Euroopast pärinev koeratõug, grifoon.
Tõu aretas XIX sajandi II poolel hollandlane Eduard Karel Korthals, kelle järgi tuntakse seda koera ka Korthalsi grifoonina.
Tõustandardis on kirjas, et Prantsuse karmikarvaline linnukoer on mitmekülgse kasutusega seisukoer, kes aitab ka haavatud suuri ulukeid leida. Ta on suurepärane jahikoer, kes on oma peremehesse väga kiindunud.
Prantsuse karmikarvaline linnukoer on leebe ja väärika iseloomuga ning laste vastu väga õrn. Oma territooriumi valvab ta ülima tähelepanuga.
Energiajoogid

Energiajoogid on karastusjoogid, mis sisaldavad süsivesikuid, vitamiine, mineraalaineid, kofeiini ja muid toimeaineid, sealhulgas näiteks tauriini, glükuronolaktooni, kreatiini.
Energiajookide all peetakse silmas kofeiini sisaldavaid ergutusjooke. Nimetusest hoolimata ei sisalda energiajoogid rohkem energiat kui teised tavalised karastusjoogid. Jookide “energia” tekib ergutavatest ainetest, mis aitavad kasutada ära organismi enda energiavarud. Energiajoogid erinevad teistest jookidest kofeiini, tauriini, glükoronolaktooni ja/või taimsete ekstraktide oluliselt suurema sisalduse poolest.
Kasutamine.
Energiajooke kasutavad täiskasvanud inimesed enesetunde ergutamiseks ja keskendumisvõime suurendamiseks. Energiajookide tarbimisel on oluline säilitada mõõdukus, et mitte ületada kofeiini ohutu tarbimise koguseid, mis täiskasvanutel on 300 mg. Sarnase koguse kofeiini saab täiskasvanu 1000 ml energiajoogist. Lastel on kofeiini ohutu tarbimise koguseks aga vaid 2,5 mg/kg kehakaalu kohta ööpäevas, mille võib saada juba 250 ml energiajoogist. Kõrge kofeiinisisalduse tõttu ei soovitata alla 16-aastastel koolinoortel energiajooke tarbida. Kindlasti ei sobi energiajoogid spordijookideks nende kõrge kofeiinisisalduse tõttu.
Kahjulikkus.
Energiajookidega seotud põhilised terviseriskid:
Energiajoogid ja lapsed.
Suure kofeiinisisalduse tõttu ei sobi energiajook alla 16-aastastele koolilastele janu kustutamiseks või toidukõrvaseks. Suur kofeiinisisaldus võib tekitada lastel une- ja keskendumishäireid, sõltuvusprobleeme ning halvendada luude mineraliseerumist, mis on eriti intensiivne kasvuspurdi ajal. Samuti tuleb tähele panna, et erinevatest jookidest ja maiustustest saadav kofeiinikogus ei ületaks päevas 2,5 mg/kg kehakaalu kohta. Sellise koguse kofeiini saab laps näiteks 300 g šokolaadist või väikesest purgist (250 ml) energiajoogist või suurest tassist (200 ml) kohvist. Tasub meeles pidada, et nagu teisedki karastusjoogid, on energiajoogid happelised ja sisaldavad tavaliselt suhkrut. Seetõttu tekitab nende pidev tarbimine probleeme ka laste hammaste tervisele.
Julija Navalnaja

Julija Borissovna Navalnaja, sünninimi Julija Abrossimova, (vene keeles Юлия Борисовна Навальная; sündinud 24. juulil 1976 Moskvas) on vene kodanikuliikumise aktivist.
Julija Abrossimova lõpetas Plehhanovi-nimelise Venemaa Majandusakadeemia rahvusvaheliste majandussuhete teaduskonna ökonomisti kutsega.
1999. aastal tutvus ta Türgi kuurordis Aleksei Navalnõiga, kes hiljem sai tuntud opositsiooniliidriks. 2000. aastal nad abiellusid. Julija astus samasse parteisse, mis Navalnõi (sotsiaalliberaalne erakond Jabloko). 2011. aasta mais lahkus ta parteist (abikaasa oli Jablokost välja astunud varem – 2007. aastal).
6. septembril 2013 esines Navalnaja kõnega Moskvas Sahharovi prospektil peetud kontsert-miitingul Aleksei Navalnõi toetuseks Moskva linnapea valimistel.
2018. aasta Venemaa presidendivalimiste eel.
2016. aasta detsembris teatas Aleksei Navalnõi kavatsusest kandideerida 2018. aastal Venemaa presidendivalimistel (valimised toimuvad 18. märtsil 2018). 2017. aasta mais jõustus kohtuotsus KirovLesi kohtuasjas, mille järgi Navalnõile määrati 2017. aasta veebruaris 5 aastat vabadusekaotust tingimisi. Kui presidendikandidaatide ülesseadmise ajaks (2017. aasta detsembris) kohtuotsust ei tühistata, siis saab see takistavaks asjaoluks Navalnõi kandidatuuri registreerimisel.
Kuuldused, et Julija Navalnaja hakkab mehe asemel presidendikandidaadiks, tekkisid 2017. aasta juunis. Internetis ilmusid sellekohased artiklid, raadiojaam Ehho Moskvõ korraldas oma kuulajaskonnas küsitluse "Kas teate nimetada veelgi väärikamat presidendikandidaati kui Julija Navalnaja?". Juunis kirjutas tuntud blogija Ilja Varlamov samal teemal: "Miks ka mitte? Julija on ilus, räägib ladusalt, kogu aeg asub mehe kõrval – nii kohtudes kui ka miitingutel. Keskvalimiskomisjon võib Navalnõi jätta registreerimata. Peab ju tema meeskonnal olema plaan B?".
Presidendiks pürgiv teleajakirjanik Ksenija Sobtšak teatas 24. oktoobril 2017 intervjuus Juri Dudile, et tegi Aleksei Navalnõile ettepaneku kaaluda Julija Navalnaja esitamist presidendikandidaadiks, kuid Navalnõi oli selle mõtte maha laitnud: "Ei. See ei ole võimalik. Hääled ei kandu üle teisele kandidaadile". Poliitikavaatleja Konstantin Remtšugov leidis, et Sobtšaki tehtud ettepanek Navalnõile Julija kandidaadiks esitamise kohta on mõttekas, sest valimisstaabid on juba loodud, aktivistid olemas ning kuna presidendikandidaadid võivad kaasata valimistel oma pereliikmeid, siis seisaks Aleksei Navalnõi kogu aeg laval Julija kõrval ja kõigil valimisdebattidel väitleks Julija Navalnaja asemel tema usaldusisik Aleksei Navalnõi.
Tunnustus.
Julija Navalnaja arvati raadiojaama Ehho Moskvõ koostöös Interfaxi ja portaaliga Newsru.com 2015. aasta märtsis koostatud Venemaa saja mõjukama naise nimekirja.
Isiklikku.
Julija Navalnaja elab koos perega Moskva Marjino rajoonis üürikorteris. Peres kasvavad tütar Darja (sündinud 2001) ja poeg Zahhar (sündinud 2008). Lapsed õpivad tavalises munitsipaalkoolis.
Alma-Sofia Miettinen

Alma-Sofia Miettinen (17. jaanuaril 1996 Kuopios) on Soome poplaulja, laulukirjutaja ja muusik, kes kirjutab laule ka teistele artistidele. Tema esinejanimi on Alma.
Lauljakarjäär.
2013 – Soome "Idols".
2013. aastal osales 17-aastane Alma Soomes telesaatesarja "Idols" 7. hooaja prooviesinemistel ja jõudis "live"-esituste saatesse.
Esimese plaadilepingu sõlmis ta 2014. aastal PME Recordsiga. 
Pärast 2015. aastat. "Dye My Hair".
2016. aasta märtsis sõlmis Alma plaadilepingu Universal Musicuga. Juunis 2016 ilmus tema debüütingel "Karma".
28. oktoobril 2016 ilmus tema debüüt-EP "Dye My Hair", kus on ka laul "Karma".
Singel "Chasing Highs" anti välja märtsis 2017.
Lenini rajoon (Moskva oblast)

Lenini rajoon (vene keeles "Ленинский район") oli 5. augustini 2019 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti keskosas. Rajooni keskus oli Vidnoje linn.
Rajoon piirnes põhjas Dzeržinski linnaringkonnaga, kirdes Lõtkarino linnaringkonnaga, idas Ramenskoje rajooniga, lõunas Domodedovo linnaringkonnaga, edelas Podolski linnaringkonnaga ning läänes ja loodes Moskva linnaga.
Rajooni pindala oli 202,49 km² (enne Moskva laiendamist (juulini 2012) 456,23 km²). Elanike arv oli 2012. aastal 175 808, 2009. aastal 153 602 ja 2002. aastal 145 251.
Lenini rajoonis oli 55 asulat, mis kuulusid kahe linnaasunduse (Vidnoje linna ja Gorki Leninskije alevi) ning viie külaasunduse koosseisu (sh Sovhoz imeni Lenina).
The Kills

The Kills on briti-ameerika "indie"-roki bänd, mille asutasid ameerika laulja Alison Mosshart ("VV") ja inglise kitarrist Jamie Hince ("Hotel"). 
Karjäär.
Enne The Killsi moodustamist 2001. aastal olid nii Mosshart kui ka Hince mänginud mitmes ansamblis. Mosshart oli Florida punkbändi Discount vokalist, Hince oli olnud selliste briti rokkbändide nagu Fiji, Scarfo ja Blyth Power liige. Mosshart kohtas Hince'i Londonis ja veenis teda endaga koos bändi tegema. Hince oli alguses ideele vastu, kuid nõustus pärast seda, kui nad olid koos laule kirjutanud.
Kui Discount 2000. aastal lahku läks, kolis Mosshart Londonisse, kus Hince ja Mosshart hakkasid koos esinema nimede „Hotel“ ja „VV“ all.
The Kills peab enda muusika otsesteks mõjutajaks bände Captain Beefheart, PJ Harvey, LCD Soundsystem, The Velvet Underground, The Fall, Patti Smith, Suicide ja Royal Trux, on muusikaväljaanded võrrelnud neid The White Stripesiga.
Konvendikorter

Konvendikorter (akadeemilises kirjapruugis lühendatult C!Q!) on hoone või hoone osa, kus asuvad üliõpilaskorporatsiooni või -seltsi tüüpi akadeemilise organisatsiooni ametlikud ruumid. Konvendikorter võib olla üüritud või enda oma.
Eestis ehitas esimese spetsiaalselt konvendikorteriks mõeldud konvendihoone endale 1885. aastal korporatsioon Estonia. 1932. aastal kolis korp! Estonialt üüritud majja korporatsioon Rotalia. 1936. aastal ostis korp! Rotalia hoone endale päriseks.
Alfred Heß

Alfred Heß ka Alfred Hess (29. märts 1897 Egiptus, Aleksandria – 9. juuni 1963 Reicholdsgrün, Fichtelgebirge) oli NSDAP/AO parteitegelane, NSDAP asefüüreri
Rudolf Heßi noorem vend.
Alfred naasis Saksamaale kommertskooli hariduse omandamiseks ja pöördus tagasi Aleksandriasse isa firmasse 1926. 
1920. aastal astus Alfred NSDAP-sse ja 1926 asutas ta NSDAP rakukese Egiptuses. Uuesti astus Alfred NSDAP liikmeks (nr 1368285) 1932. aastal ja järgmisel aastal sai temast NSDAP/AO Egiptuse rakukese juht. Alfred rajas Berliinis NSDAP/AO väliskaubandusameti.
Pärast vend Rudolfi 10. mail 1941 toimunud üksiklendu Augsburgist Messerschmitt Bf 110E-2/N-ga (raadikood VJ+0Q, tehasenumber 3869) Šotimaale(Suurbritannia) võeti vahi alla. 
Ameerika sõjaväevõimud vangistasid ta 1945. Alfred Heß oli peamiste sõjaroimarite protsessil Nürnbergis kaitse tunnistaja; ta vabastati pärast kohtuprotsessi. 
Isiklikku.
Alfredi isa Fritz Heß oli kaubandusfirma Hess&amp;Co omanik. Egiptuses elas perekond Heß suures neljakorruselises villas, mida ümbritses aed. 
Fritzil oli maja ka Reicholdsgrünis.
Ema Klara Heß (sündinud 22. jaanuaril 1867) oli Tüüringi tekstiilitöösturi Rudolf Münchi (sünd 3. detsembril 1831) ja tema abikaasa Adelheid Ferberi (sünd 14. aprillil 1838) tütar.
Alfredil oli õde Margarete (sündis 1908. aastal).
Jamb

Jamb (vanakreeka keeles ἴαμβος "iambos") on kahesilbiline värsijalg, mis koosneb lühikesest (rõhutust) ja pikast (rõhulisest) silbist. Ka Vana-Kreeka pilkeluuletus.
Teine Genfi konventsioon

Genfi konventsioon haavatud, haigete ja merehädaliste sõjaväelaste olukorra parandamiseks merel on teine neljast Genfi konventsioonist, mis rakendas esimese Genfi konventsiooni sätted sõjategevusele merel ning täiendas eelpool mainitud konventsiooni mõningate uuendustega ja täpsustustega.
Ajalugu.
Pärast Genfi esimest konventsiooni ja sellele järgnenud lepingut, tehti mitmeid ettepanekuid, peamiselt Rahvusvahelise Punase Risti Ühiskondade Konverentside poolt, täiendamaks 1864. aasta lepingut. Nende tegevus viis 1868. aasta Lisaartiklite vastuvõtmiseni ja 1899. aasta konventsioonini merel toimuva sõjategevuse osas. Haagi 1899. aasta Rahukonverents väljendti soovi, et peetaks erakorraline konverents Esimese Genfi konverentsi revisiooniks. Šveitsi valitsus kutsus antud konverentsi 1906. aastal kokku ning sellest võttis osa 35 riiki. Konverents võttis vastu uue lepingu, tuginedes Rahvusvahelise Punase Risti Komitee soovitustele, asendades 1864. aasta lepingu selle ratifitseerinud riikide jaoks.
Genfi konventsioon haavatud, haigete ja merehädaliste sõjaväelaste olukorra parandamiseks merel asendati 1929. aastal. Antud leping jäi kehtima 1970. aastani, mil Costa Rica, kes ei olnud üle läinud uuemale lepingule, võttis vastu 1949. aasta konventsiooni. 
Sisu lühikokkuvõte.
1906. aasta konventsioon on oma terminoloogias palju täpsem võrreldes 1864. aasta konventsiooniga. See sisaldab 33 artiklit, mis on omakorda jagatud 8-ks peatükiks.
Uued määrused lisati, et täpsustada olukordi nagu surnute matmine ja informatsiooni edastamine. Konventsioonis tunnustatakse esmakordselt eraldi vabatahtlikuid abigruppe. Lisaks sellele muudeti ära punktid, mis olid tõendatult ebapraktilised. Elanike õigus viia abi haavatutele vähendati mõistlikumale proportsioonile. Samuti muudeti soovituseks kohustus saata vigastatud, kes ei olnud sobivad edasiseks armees teenimiseks, oma kodumaale tagasi.
Lepingu kõige olulisemad sätted on:
Detailsemalt saab iga lepingu sätte kohta lugeda siit.
Jätkusuutlik majandus

Jätkusuutlik majandus ehk majanduslik jätkusuutlikkus on majanduse liik, kus inimesed saavad tegeleda töövalikutega, mis on osa seadusega piiratavast ettearvatavast ökoloogilise valitsemise süsteemist. Sellist lõpuolukorda iseloomustab turupõhine makroökonoomika stabiilsus, kontroll varimajanduse ja majanduspõhiste ohtude, nagu turumajanduse rahu ja arengu, üle. Ökonoomika valitsemine viitab poliitikate, seaduste, regulatsioonide, institutsioonide, praktikate ja indiviidide kogumile, kes kujundavad riigi majanduse aktiivsuse koha konteksti üle.
Teise definitsiooni järgi on ta järgmine: "Majanduslik jätkusuutlikkus on majanduse võime toetada teatud tasemel majanduslikku tootmist igavesti."
Peaeesmärgiks on saavutada majanduskasv vähendatud keskkonnamõjuga.
Vajalikkus.
Lai konsensus eksisteerib, et jätkusuutlikul, heaolu ergutaval majanduskasvul on potentsiaal parandada elamisstandardeid, vähendades gruppidevahelist ebavõrdsust, suurendades esmatarbekaupade ja -teenuste kättesaadavust ning laiendades üleüldisi võimalusi.
Majanduslikud võimalused ja kasv toovad rahvale rahu, eriti kohalikele ettevõtjatele. Majanduslik läbikukkumine on tõestatult peamine tegur, mis võib muuta poliitilisi ja sotsiaalseid erimeelsused suuremahulisse vägivalda. Ilma suurejooneliste täiendusteta majanduslikku tegevusse, ei ole rahu jätkusuutlik.
Alused.
Jätkusuutliku majanduspoliitika aluseks on terviklik tootepoliitika (TTP). Määratletud on viis tervikliku tootepoliitika põhimõtet: 
Tulud.
Keskkonnakaitsealased tulud:
Tulud:
Täiendavad tulud:
Näide selle poole püüdlemisest.
Euroopa Komisjon tegeleb jätkusuutliku majanduse loomisega kõikides oma liikmesriikides programmiga "Path towards a sustainable EU comision". Selles kirjeldatakse visiooni, millel on 4 osa: globaalsed ühendatud initsiatiivid, jagatud ringstrateegiad, kohalik omavarasus ja kompaktne roheline innovatsioon. Nendel osadel on eraldi omad eesmärgid.
Elektrougli

Elektrougli on linn Moskva oblastis Noginski rajoonis, Elektrougli linnaasunduse keskus. Asub Moskvast 38 km idas.
1899. aastal rajati Kudinovo küla lähedale Elektrougli tellisetehas. 1934 moodustati tehase lähedal asuvatest küladest Elektrougli töölisalev. 1956. aastal sai Elektrougli linnaõigused.
Linnas toodetakse tänapäevani telliseid, aga ka keraamilisi detaile ja kaableid.
Urtijëi

Urtijëi (saksa: "St. Ulrich in Gröden"; itaalia: "Ortisei") on 4637 elanikuga linn ja vald Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. See hõlmab Val Gardena Dolomiitides, mäeahelikus, mis on Alpide osa.
Geograafia.
Urtijëi külgneb järgmiste valdadega: Kastelruth, Villnöß, Lajen ja Santa Cristina Gherdëina.
Ajalugu.
Ladiinikeelne nimi Urtijëi tuleb ladinakeelsest sõnast "urtica" ja sufiksist "-etum" tähendusega 'Nõgeste paik'.
Aastatel 1860–1914 koges Urtijëi olulist majanduskasvu tänu peamise maantee avamisele, mis ühendas Val Gardenat peamise raudteega; selle tulemusena õitses kohalik puidutööstus. Rahvusvaheline turism arenes Dolomiitide avastamise kaudu esmalt Inglise turistide poolt, ja neile järgnesid külastajad teistest Austria-Ungari osadest, samuti Saksa keisririigist. Praegu põhineb linna majandus peamiselt talvisel suusaturismil, suvisel matkaturismil ja puidutöötlemisel.
Kogukond.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 84,19% rahvastikust esimese keelena ladiini keelt, 9,30% saksa keelt ja 6,51% itaalia keelt.
Völs am Schlern

Völs am Schlern (itaalia: "Fiè allo Sciliar"; ladiini: "Fíe" või "Fië"), sageli lühidalt Völs, on vald Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. See paikneb Schlerni mäe jalamil, umbes 12 km Bolzanost idas.
Tuntud vaatamisväärsus on Pröselsi loss.
Geograafia.
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3463 inimest.
Valla pindala on 44,4 km².
Völs am Schlerni vallas on "frazioni" (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Blumau (Prato all'Isarco), Oberaicha (Aica di Sopra), Peterbühl, St. Anton (S. Antonio), Obervöls (Fiè di Sopra), Prösels (Presule), Prösler Ried (Novale di Presule), St. Kathrein (Santa Caterina), St. Konstantin (San Costantino), Ums (Umes), Unteraicha (Aica di Sotto), Untervöls (Fiè di Sotto) ja Völser Ried (Novale di Fiè).
Völs am Schlern külgneb järgmiste valdadega: Kastelruth, Karneid, Ritten ja Tiers.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 94,92% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 4,46% itaalia keelt ja 0,62% ladiini keelt.
Kultuur.
Igasuvine Semper Music International Festival toob Völs am Schlerni kokku rahvusvaheliselt tuntud muusikuid ja õpilasi kogu maailmast.
Comenzaré

"Comenzaré" on Luis Fonsi debüütstuudioalbum. See anti välja 15. septembril 1998. Album sertifitseeriti plaatinaalbumiks, sest 
seda müüdi üle 100 000 eksemplari.
Remixes

Remixes on Luis Fonsi esimene kogumikalbum, mis anti välja 17. aprillil 2001. Remiksid on tehtud tema kahe esimese albumi 
Comenzaré ja Eterno lauludest.
Sphere'i projekt

Sphere'i projekt on 1997. aastal alustatud ettevõtmine, mille eesmärgiks on luua miinimumstandardid humanitaarabi vajavatele piirkondadele ja parandada katastroofidest mõjutatud inimeste abistamise kvaliteeti.
Tuumstandardid.
Tuumstandardid on kõigi sektorite määratud protsessi põhialuseks. Need on südamikuks kõikidele teistele käsiraamatus esile toodud standarditele. 
Allolevas loetelus on kuus tuumstandardit:
Tuumstandard on loomu poolest kvalitatiivne ja täpsustab humanitaarabi kaudu saavutatavat taset.
Tuumstandardid on struktureeritud järgnevalt:
Tuumstandardite võtmemäärajad sõltuvad paljuski nende rakendaja kasutamiskontekstist. Ajaga piiritletud nõuded sõltuvad väga palju kontekstist ja sektorist. Rakendajad peaksid seekaudu võtmemäärajaid adapteerima endaga seotud situatsioonile.
Standardid.
Humanitaarabi sektoriteks on valitud viis aspekti:
Veevarustus, hügieen ja selle propageerimine (WASH).
Iga WASHi projekti eesmärk on hea isikliku ja keskkondliku hügieeni propageermine tervishoiu kaitsmine. WASH sõltub suuresti agentuuri ja katastroofist mõjutatud kogukondade infovahetusest, et identifitseerida hügieeniprobleemid ja kultuurselt aktsepteeritavad ja saavutatavad lahendused. Veevarude ja hügieeniasutuste optimaalne kasutus ning korrektse hügieeni praktiseermine tagajärjeks on kõige positiivsem mõju avalikule tervisele.
Toidukindlustus.
See peatükk on jagatud miinimumstandardite kogusse:
Peavari, asundus, toiduks mittekasutatavad esemed.
See peatükk on jagatud kahte ossa:
Mõlemad osad loovad üldised standardid paljudes abistsenaariumites tavalistele ja ümberasustatud kogukondadele, kaasa arvatud ajutisi või üleminekulisi majapidamispeavarjusid juhtumispaigas.
Terviseteenused.
See peatükk on jagatud kahte ossa:
CST-100 Starliner

CST-100 Starliner (Crew Space Transportation) on Boeingu ja Bigelow Aerospace'i arendatav kosmoselaev, mis osaleb NASA Kommertsliku meeskonnatranspordi arendamise programmis. Starlineri peamiseks ülesandeks saavad mehitatud lennud Rahvusvahelisse kosmosejaama ja erakosmosejaamadesse.
Starliner sarnaneb Lockheed Martini arendatava Orioniga, mida NASA hakkab tulevikus kasutama mehitatud kosmoselendudeks. Kapsli diameeter on 4,56 meetrit, mis on suurem kui Apollo programmis kasutatud juhtmoodulil, kuid väiksem kui Orionil. CST-100 Starliner mahutab kuni seitse meeskonnaliiget ja võib viibida kosmoses kuni 7 kuud. See on ka taaskasutatav kuni kümnel missioonil. Starliner kasutab stardiks esialgu kanderaketti Atlas V, kuid see võib startida ka Delta IV ja Falcon 9-ga.
Augustis 2018 teatas NASA, et Starlineri esimesse meeskonda kuuluvad NASA astronaudid Eric Boe ja Nicole Aunapu Mann ning Boeingu astronaut Christopher Ferguson. Jaanuaris 2019 teatas NASA, et tervislikel põhjustel ei osale missioonil Eric Boe ning tema asemel määrati missioonile Michael Fincke. 2020. aastal loobus mehitatud missioonil osalemisest Ferguson. 2024. aasta juunis startinud mehitatud katselennul ilmnes kosmoselaeval talitlushäireid – laevalt lekkis heeliumi ning kaheksast ahtritõukurist viis katkestasid ISS-ile lähenemisel töö. Orbiidil tekkinud rikete tõttu otsustas NASA, et astronautidega maandumine on liialt riskantne. Starliner maandus ilma meeskonnata White Sandsi kosmosesadamas 7. septembril 2024.
Katselennud.
Esimene katselend.
Starlineri esimene katselend korraldati reedel 20. detsembril 2019. Pool tundi pärast starti tekkis tehniline probleem, kui Starlineri pardakella ei sünkroonitud kosmosekeskuse missioonikellaga. Pardakella vea tõttu sooritas Starliner oma manöövrid valel ajal ning kulutas kavandatust rohkem kütust. Lennujuhid otsustasid kosmosejaama minekust loobuda ja kapsel naasis Maale 22. detsembril. Missiooni järel avastati teine tõsisem tarkvaraviga, mille tagajärjel oleks Starlineri teenindusmoodul plaanipärase eraldumise järel ramminud kapslit ning suure tõenäosusega kapslit kahjustanud.
Teine katselend.
6. aprillil 2020 teatas Boeing, et korraldab teise mehitamata katselennu. Teine katselend startis 19. mail 2022 ning saabus Rahvusvahelisse Kosmosejaama 22. mail. Kapsel naasis Maale 25. mail 2022.
Postmodernistlik film

Postmodernistlikuks filmiks nimetatakse postmodernismi ideid ja tunnuseid kasutavaid filme. Postmodernistlik film on üks nooremaid kunstilise väljenduse valdkondi.
Postmodernistliku filmi tunnused.
Postmodernistlikku teost iseloomustab kõrgkultuuri ja massikultuuri vahelise piiri ähmastumine, traditsioonilise väljenduslaadi ümbermängimine popkultuuri sõnavara ja strateegiate abil. David J. Peterson möönab, et tänapäeval puudub arusaam filmist kui ühtsest ja samu tunnuseid sisaldavast valdkonnast. Arusaama ühtsusest on asendanud mitmesugused filmitüübid: avangardfilm, dokumentaalfilm, rahvusvaheline kunstiline film ning paljud kommertskino temaatilised ja stilistilised suunad. 
Postmodernistlikku filmi iseloomustab ka kindlapiirilise žanrilise hierarhia kadumine, žanripiiride ähmastumine. Ilmnevad sarnasused arhitektuurivaldkonnas toimunud muutustega, mis seisnesid samuti fragmenteerituse ja stilistilise mitmekesisuse eelistamises terviklikkusele. Postmodernistliku filmi iseärasuseks võib pidada ka kõrgkultuuri ja massikultuuri vahelise ajaloolise vastasseisu kadumist. Filmid võivad alluda väga keerulisele analüüsile, kuid samas saab neid nautida meelelahutusena.
Aurelijus Veryga

Aurelijus Veryga (sündinud 8. augustil 1976 Užventises) on Leedu arst (psühhiaater), arstiteadlane ja poliitik, ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu tervishoiuminister.
Ta sündis aastal 1976 Užventises Kelmė rajoonis. Aastal 1994 lõpetas ta Užventises keskkooli, aastal 2000 Kaunase Meditsiiniakadeemia arsti kvalifikatsiooniga.
Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu tervishoiuminister Saulius Skvernelise valitsuses.
Muusikaline hulgateooria

Muusikaline hulgateooria on hulgateooria rakendus muusika analüüsimiseks ja loomiseks.
Johannes Sangnes

Johannes Sangnes (sündinud 14. aprillil 1957) on Skandinaavia ettevõtja. 
Tal on kaks magistrikraadi inseneriteaduste alal. 
2004. aastast on Sangnes olnud seotud Norra kaubandusgrupiga Reitance Convenience, kui asus tööle ettevõtte Rootsi äri tegevjuhina.
Aastatel 2009–2012 töötas ta sama ettevõtte Norra ärijuhina, 2012–2015 oli ta Soome R-kioski tegevjuht ning 2015–2016 Reitan Convenience'i juhatuse liige ja operatsioonide juht. 
2016. aasta juunist on ta Reitan Convencience'i tegevjuht ja R-Kioski nõukogu esimees. 
Sangnes on abielus ja tal on kolm last.
Loovust soodustav töökeskkond

Loovust soodustav töökeskkond on keskkond, mis soodustab ideede genereerimist, teamiste jagamist ja loovat probleemilahendust, milles töötajad loovad meelsamini uusi lahendusi, julgevad riskida ja võtavad vastu uusi väljakutseid.
Loovuse stimuleerimiseks on teadlased välja pakkunud erinevaid töökeskkonna tegureid, mis põhijoontelt on siiski sarnased.
Esimeseks loovust soodustavaks teguriks peetakse võimalust ja vabadust valida, millist ülesannet täita ja kuidas seda teha. Inimene saab ise valida, mil viisil ta probleemi lahendab. Töötajatele tuleb võimaldada võtta huvitavaid ja keerulisi väljakutseid. Need arendavad sisemist motivatsiooni, kuid samas ei tohi eesmärgid ja ülesanded olla liiga keerulised, sest siis hakkab motivatsioon vähenema.
Teiseks on oluline töö hea planeerimine ja organiseerimine. Kui organisatsiooni juhtkond planeerib nädalaks täpselt, mida töötajad teevad, siis töötajad tunnevad, kindlust ja usaldust ning tahavad tööd teha. Väga olulised on selged eesmärgid ja arusaadav probleemipüstitus, suhtlemises peaks juht olema töötajatele eeskujuks. Püüdes teha midagi väga uuenduslikku on töötajatel risk ebaõnnestuda, seega on väga oluline, et organisatsioon ja selle juht võtaks riski enda peale ja soodustaks eksperimenteerimist. 
Kolmandaks innovatsioonilise töö teguriks on ressursid. See on kõik vajalik, mida organisatsioon saab pakkuda, et töö sujuks: nii rahalised ja materiaalsed vahendid, kui ka piisava aja andmine uue töö tegemiseks, kompetentsed inimesed, koolitusvõimalused, asjakohane informatsioon ja info liikumise tagamine organisatsioonis. 
Neljandaks on loovust soosivas organisatsioonis olulised nii töötajate omavahelised suhted, kui ka suhted ülemustega. Soodustatud on katsed ja eksperimendid, aktsepteeritakse ebaõnnestumisi ning premeeritakse avalikult töötajate jõupingutusi. Kui inimesed tegelevad keeruliste ja uute väljakutsetega, tekivad paratamatult ka probleemid, siis peab olema võimalus asja teistega arutada. Kui arutelu tekkimist ei võimaldata, kipuvad vanadest probleemidest uued tekkima.
Lõpuks on oluline tunda rõõmu vastastikusest koostööst, see suurendab nii meeskonna, kui ka individuaalset jõudlust. Hästi kujundatud töökeskkonnal on kõige otsesem mõju ülesande sooritamise motivatsioonile. Loovust ja innovatsiooni on võimalik suurendada ja stimuleerida meeldiva töökeskkonna kaudu.
Talurahvaseadus

Talurahvaseadus on seisuslik eriseadus, mille ülesanne on reguleerida talurahva suhteid mõisnike ja riigiga, aga ka reguleerida talurahva omavahelisi suhteid.
Eesti ajaloos koostasid talurahvaseadusi rüütelkonnad. Talurahvaseadused võttis vastu maapäev ja need kinnitas Venemaa keiser.
Eesti alad kehtestati esimesed talurahvaseadused mõisnike poolt eraseadustena ja need kehtisid vaid vastava mõisa piires. Näiteks 1789 avaldas Berend Johann von Uexküll "Vigala talupoegade seaduseraamatu".
Hiljem on tuntud Eestimaa talurahvaseadused (1816) ja Liivimaa talurahvaseadused (1819). Aastast 1865 on teada ka Saaremaa talurahvaseadused.
Linnusekohus

Linnusekohus ehk Lossikohus (saksa keeles "Burggericht, Schlossgericht") oli Poola valitsusajal ja Rootsi valitsusajal Läänemereprovintsides tegutsenud kohus, mis asus asehalduri linnuses või lossis. Linnusekohtus lahendati peamiselt riigiametnike, sõjaväelaste ja riigimõisate talupoegadega seotud kohtuasjasid.
Lossikohtud loodi Liivimaal juba Poola ajal, Eestimaal pole algus teada. Neid oli Poola aegsel Liivimaal 5: Riias, Tartus, Pärnus, Võnnus, ja Dünaburgis. Rootsi valitsusajal Eesti kohtusüsteemi reformimisel, Johan Skytte vähendas 1630. a lossikohtute arvu 3-le (Riias, Tartus, Kokneses) ja kaotas lossikohtutelt kriminaaljurisdiktsiooni õiguse.
Eestimaa, Tallinna linnusekohus asus Tallinnas Toompeal. Liivimaa Riia linnusekohus asus Riias. 1631-1639 tegutses Liivimaal ka Tartu lossikohus Algetapis tegutsesid ka Pärnu ja Haapsalu krahvkonnas lossikohtud.
Lossikohus oli II astme kohtuinstants maakohtute suhtes ja tegutses riigile kuuluvates kindlustes. Lossikohtu esimees, (lääni)asehaldur oli ühtlasi kindluse komandant, käsutas sõjalist võimu ja oli kuninglike domeenide valitseja. Tallinnas, Paides ja Rakveres lõpetasid lossikohtud tegevuse seoses linnuseläänide kadumisega 17. sajandi II veerandil, Haapsalus aga pärast Haapsalu lossi põlemist 1688. aastal.
Talitaja

Talitaja oli aastatel 1817–1866 Eestimaa kubermangus valla- või külakogukonna juhtiv ametiisik. 
Talitaja valiti välja valla täiskogul taluperemeeste seast ning mõisnik kinnitas talitaja ametisse. Alates 1866. aastast kuni 1890. aastateni nimetati talitajaks vallavanemat.
Valla täiskogu

Valla täiskogu oli vallakogukonna talupoegade üldkoosolek (täiskogu). Liivimaa (sh Saaremaal) ja Kuramaa kubermangus hakati täiskogusid kokku kutsuma pärast 1817.–1819. aasta talurahvaseaduste kehtima hakkamist. Eestimaa kubermangus hakati neid kokku kutsuma 1866, ehkki mõnes kubermangu osas ka varem.
Enne 1866 osalesid täiskogul kõik valla täiskasvanud meestalupojad. Enne 1866 lahendati täiskogul majandusküsimusi ja valiti valla ametiisikuid. Pärast 1866 said täiskogul osaleda vaid taluperemehed ja maatameeste saadikud. Pärast 1866 ei lahendatud täiskogul enam majandusküsimusi.
Valla täiskogud lõpetasid tegevuse 1917–1919.
Peter Altmaier

Peter Altmaier (sündinud 18. juunil 1958 Ensdorfis) on Saksamaa poliitik. Ta kuulub Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu ridadesse. 
Ta oli aastatel 2012–2013 oli ta Saksamaa keskkonnaminister.
Aastatel 2013–2018 oli ta Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht.
24. oktoobrist 2017 kuni 14. märtsini 2018 oli ta Saksamaa rahandusministri asetäitja.
14. märtsist 2018 kuni 8. detsembrini 2021 oli ta Saksamaa majandus- ja energiaminister.
Eneoliitikum

Eneoliitikum ehk vase-kiviaeg oli neoliitikumi ja pronksiaja vaheline siirdejärk, mil kivist tööriistade kõrval kasutati ka vaskesemeid.
Ees-, Kesk-Aasias, Balkanil ja Egiptuses algas eneoliitikum VI-V aastatuhandel eKr. Põhja- ja Kirde-Euroopas eneoliitikumi ei olnud.
Saesaare

Saesaare oli küla Põlva rajoonis.
Küla kujunes 1950. aastatel seoses Saesaare hüdroelektrijaama rajamisega. Elektrijaama lähedusse rajati veel elektrivõrkude ehitamise ja hooldamise Saesaare meistripunkt, mis tegeles ka elektripostide immutamisega. 1960. aastate alguses ehitati elektrivõrkude meistripunkti kontori- ja klubihoone, kus tegutses ka kino.
1959. aasta rahvaloenduse andmetel oli Saesaare külas 13 elanikku, 1970. aastal 41 elanikku.
1977. aastal liideti Saesaare küla ja Taevaskoja asundus Taevaskoja külaks.
Spordiseadus

Spordiseadus (SpS) on Eesti seadus, mis
Taevaskoja asundus

Taevaskoja asundus oli asundus Lõuna-Eestis Tartu–Petseri raudtee ääres.
Taevaskoja asundus moodustus 1930. aastatel Tartu–Petseri raudtee rajamise järel Taevaskoja raudteepeatuse juurde. Administratiivselt jäi Taevaskoja asundus 1930–1940. aastatel Tartumaa ja Võrumaa piirile. 1950. aastast kuulus asundus Põlva rajooni koosseisu. 
1959. aasta rahvaloenduse andmetel oli Taevaskoja asunduses 128 elanikku, 1970. aastal 199 elanikku.
1977. aastal liideti Taevaskoja asundus ja Saesaare küla Taevaskoja külaks.
Tytthoscincus

Tytthoscincus on sisalike perekond skinklaste sugukonnast. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Tytthoscincus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised sisalikuliigid
Kuusiku parkmets

Kuusiku mets on mets Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis. Mets jääb Nõmme–Mustamäe maastikukaitsealale. Selle pindala on 39 ha. 
Metsas asuvad Õpiringi kivid.
Rocca al Mare promenaad

Rocca al Mare promenaad on promenaad Tallinnas. Promenaad on 2,5 km pikkune ning ühendab Rocca al Mare asumit ja Stroomi randa.
Promenaadil on 400 m pikkune puust Mustjõe jalakäijate sild.
Erika Männik

Erika Männik (sünninimi Erika Oskar; 14. aprill 1894 Viljandi – 28. mai 1971 Viljandi) oli eesti pedagoog ja naiskodukaitse aktivist.
Ta lõpetas Viljandi Naisgümnaasiumi ja õppis Moskvas kõrgematel põllumajanduse kursustel.
Ta oli Viljandi Kodumajanduskooli juhataja, Viljandi Kommertsgümnaasiumi õpetaja ja Viljandi Linnagümnaasiumi direktor.
1925. aastast oli ta Naiskodukaitse Viljandi malevkonna jaoskonna liige, aastatel 1927–1932 Viljandi malevkonna jaoskonna esinaine, 1927–1936 ka Sakala ringkonna esinaine. 1936–1937 oli ta Eesti Naiskodukaitse peasekretär, 1937–1940 esinaine.
1941. aastal küüditati ta NKVD poolt koos abikaasaga Kolominskije Grivõsse, 1944. aasta septembris seal arreteeriti, mõisteti 8 aastat sunnitööd, viibis vangilaagris Džezkazganis. Vabanes laagrist 1951. aasta detsembris, viibis uuesti asumisel kuni 1956. aasta aprillini, seejärel pöördus tagasi Eestisse.
Pensionärina elas Viljandis, oli Eesti Looduskaitse Seltsi Viljandi osakonna liige ning tegeles kodu-uurimisega.
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.
Maarja Magdaleena (Piero della Francesca)

„Maarja Magdaleena“ on itaalia kunstniku Piero della Francesca (umbes 1416/1417–1492) fresko.
Teos asub Arezzo püha Peetruse ja püha Donatuse katedraali vasakus külglöövis, käärkambrisse viiva ukse kõrval.
Welschnofen

Welschnofen (itaalia: "Nova Levante") on vald "(comune)" Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Bolzanost kagus.
Geograafia.
Valla pindala on 50,8 km² ja 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1910 inimest.
Welschnofen külgneb järgmiste valdadega: Karneid, Moena, Deutschnofen, Pozza di Fassa, Predazzo, Tiers ja Vigo di Fassa.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 94,00% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 5,53% itaalia keelt ja 0,47% ladiini keelt.
Kristuse ristimine (Piero della Francesca)

„Kristuse ristimine“ on itaalia kunstniku Piero della Francesca (umbes 1416/1417–1435) maal.
Breda alistamine

"Breda alistamine" ehk "Piigid" (hispaania keeles "El cuadro de las lanzas" või "Las lanzas") on Hispaania ühe tuntuima maalikunstniku Diego Rodríguez de Silva y Velázqueze (1599 Sevilla – 6. august 1660 Madrid) 1634.–1635. aastal loodud sõjateemaline maal. Maal kuulub Velázqueze olulisemate tööde hulka ja on mõõtmetelt tema suurimaid.
Velázquez oli Hispaania kuninga Felipe IV õukonnakunstnik. Maal on üks piltide sarjast, mis ülistab Felipe IV sõjalisi võite. Breda kindluse alistamine 1625. aastal oli Hispaania armee oluline võit Madalmaade vastu peetud Kaheksakümneaastase sõja (1568–1648) käigus. Maali inspiratsiooniks oli Velázqueze sõit Itaaliasse 1634. aastal, kus ta kohtus Ambrogio Spinolaga. Spinola oli Genova vabariigi aristokraat, kes juhtis Breda vallutamist Hispaania kindrali auastmes.
Maalil on kujutatud Madalmaade väejuhti, kes ulatab vallutatud Breda võtme võidukale Hispaania kindralile Spinolale. See sündmus on kujutatud loomulikult ja sundimatult, ilma paatoseta. Õhu ja valguse käsitlus on teostatud meisterlikult. Velázquez on hästi tabanud selle stseeni inimlikku draamat, näidates hispaania sõdurite võitjauhkust, aga ka väsimust pärast 10-kuulist piiramist. Piikide turritav rida nende selja taga on andnud maalile tema teise nime – "Piigid".
Sadama turg

Sadama turg on turg Tallinna kesklinnas Sadama asumis aadressil Sadama tänav 25-4. Turul kaubeldakse toidu ja käsitööga.
Turu juures tegutseb kohvik Kai.
Kristuse ristimine (El Greco)

„Kristuse ristimine“ on hispaania kunstniku El Greco (1541–1614) maal.