tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Edgar Kolmpere

Edgar Manfred Kolmpere (kuni 18. märts 1936 Klumberg; 23. veebruar 1897 Tallinn – 27. august 1961 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja jääpallur.
Ta lõpetas 1916. aastal eksternina Tallinna Peetri Reaalkooli.
Ta võitis aastatel 1917–1925 Eesti meistrivõistlustel vasaraheites 4 kulda ja 2 hõbedat, odaviskes 2 hõbedat ja kettaheites 1 pronksi ning tuli 1916–1923 jääpallis kalevlasena 3 ja Spordi meeskonnas 4 korda Eesti meistriks.
Vestfaali provints

Vestfaali provints (saksa "Provinz Westfalen") oli Preisi kuningriigi ja Preisimaa vabariigi provints aastatel 1815–1946. Provintsi pealinn oli Münster.
Ajalugu.
Napoleon Bonaparte asutas Vestfaali kuningriigi, mis oli Prantsuse esimese keisririigi vasallriik, aastatel 1807–1813. See riik jagas vaid nime ajaloolise piirkonnaga, sisaldades peamiselt Hesseni ja Ostfaali piirkondi ja vaid suhteliselt väikest osa Vestfaali piirkonnast.
Kuigi Preisimaal oli pikka aega olnud territoorium Vestfaalis, eelistas kuningas Friedrich Wilhelm III esmalt liidendada Saksimaa kuningriigi. Alles Viini kongressil aastal 1815 otsustati, et luuakse Vestfaali provints. Provints moodustati järgnevatest territooriumidest:
Aastal 1816 viidi Esseni kreis üle Reini provintsi.
18 % põllumajandus
59 % tööstus
11 % kaubandus
Pärast teist maailmasõda.
Pärast teise maailmasõja lõppu liideti provints aastal 1946 Reini provintsi põhjaosaga, et moodustada Nordrhein-Westfaleni liidumaa, aastal 1947 lisati veel endine Lippe liidumaa.
Surnud 31. mail

"Siin loetletakse 31. mail surnud tuntud isikuid."
Bruno's Dream

"Bruno's Dream" on Iris Murdochi kaheteistkümnes romaan. See ilmus 1969.
Murdoch oli selle romaaniga 1970. aasta Bookeri auhinna nominentide seas. 
Sisu.
Tegevus toimub Londonis. Peategelane on voodisse aheldatud surev vanamees Bruno. Ta on kaotanud autonoomia, ja mis hullem, tunde, et väärib armastust. Teda hooldab ainult tema väimees Danby, surnud tütre Gweni lesk ja tema ettevõtte pärija. Nad ei taju oma suhet armastusena. Bruno on üsnagi mõistuse juures. Ta piinab end mõtetega minevikust, pojast, kes on temast võõrdunud, rasedast miniast Dianast, keda Bruno ei võtnud omaks ja kes ootamatult suri, ja kõige rohkem oma abikaasast Janiest, kelle ta oli reetnud teise naise Maureeni pärast ja kelle surivoodile ta ei läinud, kartes etteheiteid. Peale mõtete sisustab tema üksindust pisut alkoholi ja margikogu. Teda piinab eelkõige mõte, et temast on saanud koletis, olend, kes ei vääri armastust. Ta huvitus noorena ämblikest, ja tunneb end nüüd ämblikuna, ning tunneb, et kui naine või tütar või minia oleks elus, nad ei armastaks teda. 
Danby toob tema hooldajaks majja Adelaide'i, kelle poolt Bruno kogeb mitteseksuaalset armastust, tunnistades ja aktsepteerides seda imestuse ja tänulikkusega. See, et teda armastati, näitas talle, et teda on võimalik armastada. Ta pooleldi lootis ja pooleldi taipas, et Janie oli kutsunud ta oma surivoodile selleks, et andestada ja temaga koos olla. Minevik hakkas talle lohutust pakkuma. See võimaldas meeleheite asemel minia pärast aktsepteerida oma süüd.
Rahvusvaheline Rogainiföderatsioon

Rahvusvaheline Rogainiföderatsioon (IRF) on rahvusvaheline spordialaliit rogaini edendamiseks.
IRF asutati 16. juunil 1989. IRF on võtnud vastu rogaini rahvusvahelised võistlusreeglid, millega sätestatakse võistlejatele kohustuslikud juhised, võistlusklassid ja tiitlivõistluste korraldajatele kohustuslikud tehnilised standardid. IRF valib välja rogaini maailmameistrivõistluste korraldajad, lähtudes maailmajagudevahelise rotatsiooni põhimõttest.
Liikmed.
Vastavalt IRF-i põhikirjale võivad IRF-i liikmeteks olla rahvuslikud alaliidud, millel on põhikiri ning mis esindavad ühe riigi rogainijaid, võtavad vastutuse rogaini arengu eest ja korraldavad rogainivõistlusi selles riigis ja panustavad rogaini rahvusvahelisse arengusse.
2017. aasta seisuga oli IRF-il kümme liikmesorganisatsiooni:
IRF-i kümnest liikmesorganisatsioonist 6 on spetsialiseerunud rogainiliidud ja 4 on orienteerumisliidud, mis koordineerivad lisaks rogainile ka muid orienteerumisalasid. Eesti Orienteerumisliit on IRF-i liige 2010. aastast.
Mitmed riigid, kus korraldatakse rogainivõistlusi, kuid kus pole veel välja kujunenud rahvuslikku alaliitu, on IRF-is esindatud üksikvaatlejate kaudu.
Föderatsiooni juhtimine.
IRF-i peakorter asub Melbourne'is Austraalias. IRF-i juhib nõukogu, mis koosneb liikmesorganisatsioonide esindajatest (kaks esindajat igast liikmesorganisatsioonist) ja tegevjuhtkonna liikmetest.
Aastatel 2013–2019 oli IRF-i president Richard Robinson Austraaliast, 2019 maist Matt Bixley Uus-Meremaalt. Aastatel 2012–2019 oli IRF-i asepresident Lauri Leppik Eestist.
Eesti Orienteerumisliit

Eesti Orienteerumisliit (lühend EOL) on orienteerumisspordi erinevaid alasid (orienteerumisjooks, suusaorienteerumine, rattaorienteerumine, täpsusorienteerumine ja rogain) edendav ja koordineeriv Eesti spordialaliit.
EOL liikmeteks on Eestis tegutsevad orienteerumisklubid ja EOL on seega orienteerumisklubide katusorganisatsioon. 2018. a seisuga on EOL-il 34 liikmesklubi.
EOL koostab Eesti orienteerumisvõistluste kalenderplaani, kinnitab võistlusreeglid, Eesti meistrivõistluste korraldajad ja juhendid ning Eesti koondvõistkonna osavõtuks rahvusvahelistest tiitlivõistlustest.
EOL eelkäijaks oli 16. detsembril 1962 asutatud Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsioon (EOF). 1987. aastal EOF reorganiseeriti Eesti Orienteerumisliiduks. EOL on Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni liige 1992. aastast. 2010. aastast on EOL ka Rahvusvahelise Rogainiföderatsiooni liige.
Iga aasta lõpus tunnustab EOL hooaja parimaid orienteerujaid ja EOL üldkogu valib järgmiste aunimetuste kandjad möödunud hooaja tulemuste põhjal:
Spiegel Online

Spiegel Online (lühend SPON) on Saksamaa ettevõtte Spiegel Online GmbH välja antav saksakeelne "online"-nädalaleht, mis ilmub veebis alates 25. oktoobrist 1994. See on nädalalehe Der Spiegel eraldi toimetusega veebiversioon. 
Spiegel Online International on nädalalehe ingliskeelne osaline versioon, mis avanes 2004. aasta sügisel.
Poliitikafilosoofia

Poliitikafilosoofia ehk poliitiline filosoofia on poliitikast mõtlemine ja poliitika toimimise ülevaade. Poliitiline filosoofia on praktiline filosoofia (nagu eetika), peaküsimuseks on "mida teha?" Poliitilises filosoofias vaadeldakse kodaniku, riigi, võimu, vabaduse, õiguse (vastupanuõiguse), poliitilise osaluse ja eetika seoste erinevaid käsitlusi ühiskondlikus mõtlemises. Siia kuulub ka väitluskunst, loogika (mõtlemise vormid, tõesus) ja poliitilise mõtlemise ajalugu.
Uusaegses poliitilises filosoofias võiks eristada kahte suunda: 
Võimu põhjendamise probleem.
Kuidas põhjendada mõne konkreetse grupi võimu ehk autoriteeti:
Kreeka demokraatia teket 5. sajandil võib vaadelda jumaliku autoriteedi lagunemisena. Sofistid jutlustasid, et võim on kokkuleppeline ("nomos", seadus), seal pole midagi jumalatelt saadut. Selline lähenemine õigustaks mistahes demagoogilisi manipulatsioone, mistõttu Sokrates ja Platon ei nõustunud sofistidega. Kokkuleppe teooriale tõid nad vastukaaluks autoriteedi hüvest, valitsema peaks see, kes on kõige hüvelisem ehk vooruslikum. Kui traditsiooniliselt samastati voorust (arete) just päritolu ja rikkusega, siis Sokrates pidas radikaalselt vooruseks üksnes teadmist. Siit järeldub, et valitsema peaksid need, kellel on kõige rohkem teadmist – filosoofid. Sokratese surma järel kaugeneb filosoofia pikkadeks sajanditeks poliitikast. Platoni poliitikaalased arutlused on utopistlikud ega sisalda praktilisi juhendeid.
Keskaja mõtlemises valitses taas jumaliku autoriteedi teooria. Ideaaliks oleks leida ühiskonnakorraldus, mis vastab kõige rohkem jumalikule korrale. Loomulikult oli sel alal kompetentseim Rooma paavst, kes sageli nõudis endale ka ilmalikku võimu. Kuid kui reaalne võim talt käest libises, siis sai asja seletada ka teisiti: kuna siinne maailm on pattulangemise tagajärg, siis ei saa ükski ilmalik kord olla Jumalale meelepärane.
Niccolo Machiavellit (1469–1527) võib pidada renessansiaja poliitilise mõtlemise rajajaks. Peateoseks "Valitseja" 1513 (olemas ka e.k). Machiavelli heidab kõrvale võimu põhjendamise küsimuse (jumaliku autoriteedi) ja keskendub üksnes võimu säilitamise tehnikatele.
Ühiskondliku lepingu teooria on võimu õigustamise viis, mis mõjutab kõige rohkem tänapäeva ühiskonda.
Võimukriitilised teooriad.
1) Pessimistlikud kirjeldused: pole võimalik luua "häid", mõistuspäraseid võimustruktuure (Max Weber, Joseph Schumpeter, Foucault ja Saksamaa ideoloogiakriitika koolkond). Kuna inimesed on loomu poolest halvad (Hobbesi eeldus), siis on kõik ühiskondlikud võimustruktuurid ka halvad. Poliitilise filosoofia ülesandeks saab olla ainult võimustruktuuride deideologiseerimine, s.o näidata inimestele, et näiliselt hea ja erapooletu võimuaparaadi sisu on ikkagi vägivaldne.
2) Utoopilised teooriad: saame jõuda parema ühiskonnani ilma võimustruktuurideta (sotsialism, anarhism). Riigivõim on küll parandamatult halb, kuid inimeste võimuses on jõuda uue, ilma riigita koosluseni. Utoopiliste teooriate eelduseks, et inimene on loomu poolest hea (Rousseau eeldus).
Peeter Matsov

Peeter Matsov (7. august 1905 Tallinn – 31. juuli 1980 Tallinn) oli Eesti poksija ja sporditegelane.
Aastatel 1947–1957 töötas ta Eesti NSV Spordikomitee riikliku poksitreenerina.
Anton Ohaka

Anton Ohaka (8. aprill 1894 Tallinn – 29. september 1947 Södertälje, Rootsi) oli Eesti kergejõustiklane.
1914–1916 parandas ta kaks korda Venemaa rekordit kettaheites ja kuulitõukes, samuti ühe korra odaviskes. Oli neil aladel ka eesti meister ning siirdus hiljem raskejõustikku. Töötas 1924—1930 Sõjakooli spordiinstruktorina ja enne põgenemist Rootsi Tallinna Hipodroomi direktorina.
Ohaka suri Rootsis kopsuvähi tagajärjel ning on maetud Södertälje kalmistule.
Quick Reaction Alert

Quick Reaction Alert on õhujõududes kasutusel olev valmisolekuaste, kus häire saanud piloodid stardivad mõne minuti jooksul, et reageerida ohule.
Ajalooline kasutus.
Terminit kasutati esimest korda Suurbritannia õhulahingu ajal, kui piloodid ootasid maapinnal, kuni radarid tuvastasid vaenuliku lennuki. Pärast seda helistati eraldi igale lennuväljale ja anti vabadele lenduritele häire. Häire ajal pidid lendurid kiiresti startima, sest iga kaotatud minut oli vaenlasele kasuks. 
Külm sõda.
Külma sõja ajal pidid paljude NATO riikide õhujõudude lendurid olema valmis startima mõne minutiga, kui keegi õhuruumi tungis. Kiiresti startimiseks pidid valmis olema nii hävituslennukid, kui ka tuumarelvadega pommitajad ja seetõttu pidid nende piloodid olema lennukite läheduses või olema lennukis.
Valgevene vabaõhumuuseum

Valgevene riiklik rahvusliku arhitektuuri ja eluviisi muuseum ("Беларускі дзяржаўны музей народнай архітэктуры і побыту") on vabaõhumuuseum Valgevenes Minski rajoonis Ščomyślica külanõukogus Aziarco agrolinnakese ja Stročyca küla vahel.
Idee asutada Valgevene vabaõhumuuseum pärineb Ferdynand Ruščycilt ja see esitati esmakordselt aastal 1908. Vabaõhumuuseum asutati 9.detsembril 1976 ja alustas tegevust 1988. aastal. 
Muuseumile kinnitati 151 hektari suurune maa-ala Minski lähedal Mienka ja Pciči jõe kallastel. Muuseumi territooriumile jäid arvukad kääpad ja linnamägi, mis rajati enne meie ajaarvamist. Mõnede oletuste kohaselt on see linnamägi Minski linna algne asupaik.
Muuseumi territoorium on planeeritud kuueosalisena, iga osa peaks esindama üht Valgevene ajaloolis-etnograafilistest piirkondadest. Praeguseks on külastajatele avatud kolm piirkonda, Paniamonnie ning Ida- ja Lääne-Polesje pole veel valminud.
Muuseumi territooriumil paikneb kõrts, kus pakutakse traditsioonilisi valgevene roogasid. Rahvalike pühade puhul on muuseumis eriprogrammid.
Kesk-Valgevene.
Kesk-Valgevene piirkonnas on kajastatud suurem osa Minski oblastist ja Mahiloŭ oblasti lääneosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Klecki rajoonist, XX sajandi alguse koolimaja Vilejka rajoonist, XIX sajandi lõpu magasiait Hłuski rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud kõrts Niasviži rajoonist, XX sajandi alguse kõrts Maładziečna rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud tuuleveski Klecki rajoonist ja Vilejka rajoonist pärinev teeäärne kabel aastast 1802. Lisaks on seal rajatud Kesk-Valgevenele tüüpiline mõisakompleks koos kõrvalhoonetega.
Padniaproŭje.
Padniaproŭje piirkonnas on kajastatud suurem osa Mahiloŭ oblastist, samuti Viciebski oblasti Orša ja Dubroŭna rajoon ning Homieli oblasti idaosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Barańist (1702, XX sajandi alguses ehitatud tuuleveski Chocimski rajoonist ning talud Dubroŭna ja Čavusy rajoonist.
Paazierje.
Paazierje piirkonnas on kajastatud suurem osa Viciebski oblastist, samuti ka Minski oblasti põhjaosa. Sealsed eksponaadid on XX sajandi alguse tuuleveski Miadziełi rajoonist, XX sajandi alguse küün Miory rajoonist, XIX sajandi alguses ehitatud rehi Brasłaŭ rajoonist, XX sajandi alguse kuur Pastavy rajoonist, XVII sajandil ehitatud õigeusu kirik koos kellatorniga Hłybokaje rajoonist, samuti traditsioonilised talud Hłybokaje ja DokŠycy rajoonist.
Raimond Gaita

Raimond Gaita (sündinud 14. mail 1946 Dortmundis) on rumeenia-saksa päritolu Austraalia filosoof.
Madis Temp

Madis Temp (3. aprill 1871 Märjamaa vald – 18. juuni 1946 Türi) oli Eesti sporditegelane.
Ta oli Türi spordiringi asutaja ja ühtlasi aastatel 1920–1932 selle esimees.
Martin Villemson

Martin Villemson (4. aprill 1897 Sauga vald, Pärnumaa – 22. juuli 1933 Pärnu) oli Eesti kirimaletaja ja spordiajakirjanik.
Aastatel 1932–1933 andis ta välja Eesti esimest maleajakirja Eesti Maleilm, mida ilmus 7 numbrit.
Jüri Soo

Jüri Soo (sünninimega Georg Moorast; 11. august 1849 Puurmani vald, Tartumaa – 12. aprill 1938 Võnnu vald, Tartumaa) oli Eesti kehalise kasvatuse pioneere.
Ta oli esimesi eesti kooliõpetajaid, kes hakkas õpilastele andma võimlemistunde.
Karl Vestel

Karl Vestel (21. aprill 1867 Saadjärve vald, Tartumaa – 27. september 1950 Saadjärve) oli Eesti jalgrattur ja sporditegelane.
Ta oli 1896. aastal loodud Saadjärve Ratta Sõitjate Seltsi üks asutajaid.
Katyčiai

Katyčiai (saksa keeles "Coadjuthen") on alev Leedus Šilutė rajoonis, Katyčiai valla halduskeskus. Alev asub Šyša jõe ääres.
Katyčiais on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1723 püstitatud luteri kirik, alevi keskus XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses püstitatud majadega, vesiveski aastast 1926. Varem arvati, et alevist läänes asuvad XVIII sajandil rajatud kindlustised, aga praegu on uuringute põhjal teada, et tegemist on tavalise oosiga. Katyčiai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.
Ajalugu.
Katyčiai kuulus aastal 1422 sõlmitud rahulepingu põhjal Leedu Suurvürstiriiki. Vahemikus 1451–1485 asus seal Žemaitija vanema Jonas Kęsgaila mõis.
Aastal 1553 hõivas Katyčiai Preisimaa hertsogiriik. Vaatamata sellele, et Preisimaa oli toona Poola vasall, ei tagastatud asulat Leedule ja aastal 1555 kinnitati see piirimuudatus ametlikult.
Aastal 1568 rajati külla kindlus, aastal 1572 aga luteri kirik. Aastal 1734 ehitati vana kiriku asemele uus. XVIII sajandil käisid sealsed kaubitsejad paljudel turgudel. XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi alguses laastasid sealset elanikkonda katku- ja kooleraepideemiad. Tühjenenud maale rändasid sisse uued asukad Saksamaalt. Aastal 1861 moodustasid sakslased 80% Katyčiai elanikkonnast. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks. 
Aastal 1905 olid Katyčiai elanikest 30% leedulased. XX sajandi algul oli Katyčiai osa Memeli piirkonnast. Kahe sõja vahelisel perioodil rajati asula juurde selle elektriga varustamiseks vesiveski. Pärast Teist maailmasõda kolis suur osa Katyčiai elanikke Saksamaale, nende asemele saabusid asukad mujalt Leedust. Sel perioodil hävis 75% alevi vanadest hoonetest. Pärast sõda oli asula kohaliku sovhoosi keskuseks.
Karl Siitan

Karl Siitan (29. aprill 1894 Saulepi vald, Läänemaa – 14. september 1969 Tallinn) oli eesti autosportlane.
Ta osales Monte Carlo tähesõidus ja sai 1937. ja 1938. aastal Eesti meeskonnas tähesõidu auhinna (Balti karikas).
Emil Fahle

Emil Fahle (21. aprill 1875 Hagen Saksamaa – 26. juuni 1929 Berliin Saksamaa) oli Eesti purjetaja ja ettevõtja.
Aastast 1904 oli ta AS-i Põhja Puupapi- ja Tselluloosivabrik peaaktsionär ja juhatuse esimees. Ta oli Eestimaa Merejahtklubi üks suurimaid toetajaid.
Johann Sirmann

Johann Sirmann (aastast 1936 Johann Süvari; 30. aprill 1891 Pärnu – 12. veebruar 1950 Stäket, Rootsi) oli Eesti tõstja.
1909–1912 oli ta Baltimaade ja Liivimaa meister tõstmises.
Vainutas

Vainutas (vene keeles vanasti Войнуты) on alev Leedus Šilutė rajoonis, Vainutase valla halduskeskus.
Alevis on keskkool ja raamatukogu, kooli juures tegutseb koduloomuuseum. Vaatamisväärsuseks on aastal 1869 ehitatud katoliku kirik.
Ajalugu.
Vainutast mainitakse esimest korda aastal 1506. Aastal 1606 ehitati sinna puidust kirik, selle juures hakkas tegutsema kihelkonnakool. XVIII sajandi alguses põles Vainutas maha ja aastal 1711 ei olnud seal mitte ühtegi elanikku.
Aastal 1744 sai Vainutas turuprivileegid, aga aastal 1754 Magdeburgi õigused. Aastal 1770 taastati sealne kirik. Aastal 1816 elas alevis 116 juuti. Aastal 1853 põles Vainutas taas maha.
Aastal 1864 püstitati Vainutase asulasse ajutine kirik, aastal 1869 valmis aga praegune kivist kirik.
Žemaičių Naumiestis

Žemaičių Naumiestis on alev (endine linn) Leedus Šilutė rajoonis, Žemaičių Naumiestise valla halduskeskus. Alev paikneb Šustise ja Selmuo jõe ääres, merepinnast 31 m kõrgusel. Asula vana saksakeelne nimi on "Neustadt", venekeelne vana nimetus aga Ново-мѣсто.
Alevis on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastal 1842 püstitatud luteri kirik ja aastal 1782 püstitatud katoliku kirik.
Ajalugu.
XVI sajandil asus Žemaičių Naumiestises riigimõis, asula kandis toona Naumiestise nime. Sealset alevit on esimest korda mainitud aastal 1600, aastal 1795 liideti see Venemaaga. Aastal 1816 püstitati alevisse sünagoog. Aastail 1881–1918 kandis Žemaičių Naumiestis Aleksandrovski nime. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks. 
Kahe maailmasõja vahelisel perioodil läbis alevit Kulėšai ja Šilutė vaheline kitsarööpmeline raudtee. Toona oli alevi nimeks Tauragės Naumiestis. Teise maailmasõja järel sai asula tänapäevase nime. Aastal 1958 muudeti alev linnaks, Žemaičių Naumiestisest sai taas alev aastal 1997.
Herman Lerchenbaum

Herman Lerchenbaum (sünninimi Hermann Victor; 18. (vkj) / 30. november 1862 Keeni mõis, Sangaste kihelkond, Tartumaa – 20. juuni 1942 Annapolis, Maryland, USA) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane ("Chief Boatswain’s Mate"; auastmelt vastab Eesti mereväe veeblile) ja hiljem Eesti poksitegelane. Teadaolevalt esimene olümpiamängudel osalenud eestlane. 
Läks 20-aastaselt Riias merele. Sõitis mitmel purjelaeval, sealhulgas USA omal. Astus vabatahtlikuna 1890. aastate I poolel USA mereväkke, kus teenis 33 aastat, sealhulgas oli ta 13 aastat purjetamise, sõudmise ja köiesidumise õpetaja ning poksitreenerina mereväeakadeemias Annapolises. 
Ta oli liige USA sõjalaevastiku sõudemeeskonnas, kes pidi võistlema 1896. aasta Ateena olümpiamängudel, ent sõudevõistlused jäid tormi tõttu ära. Ta oli sellega teadaolevalt esimene nüüdisaegsetel olümpiamängudel osalenud eestlane. Tuli USA mereväe poksimeistriks.
Pärast reserviarvamist elas ta 1920. aastate II poolest kuni 1939. aastani Tallinnas. Kuulus Tallinna Kalevi poksiosakonna juhatusse, harrastas ka laskmist, oli koroona- ja piljardimängija. Pärast teise maailmasõja puhkemist läks USA kodanikuna Ameerikasse tagasi.
Rudolf Faehlmann

Rudolf Faehlmann (ka Fählmann; 26. detsember 1864 Tallinn – 3. september 1942 Posen) oli Eesti laevakapten ja purjetaja.
Ta oli 20. sajandi alguses Eestimaa Merejahtklubi asekommodoor ja Balti Purjespordiliidu loomise innustajaid.
Juhan Vakkermann

Juhan Vakkermann (30. juuli 1881 Taali vald, Pärnumaa – 17. märts 1967 Tallinn) oli Eesti maadleja ja raskejõustikutegelane.
Aastal 1907 tuli ta Kreeka-Rooma maadluses kergekaalus Baltimaade meistriks.
Eduard Vanaaseme

Eduard Vanaaseme (25. juuli 1898 Tartu – 2. märts 1991 Tallinn) oli Eesti tõstja.
Aastal 1919 tuli ta tõstmise kergekaalus Eesti esivõistluste võitjaks ja aastal 1922 Eesti meistriks.
1922. aasta maailmameistrivõistlustel Tallinnas võitis ta hõbemedali. 1924. aasta olümpiamängudel Pariisis oli ta kuues.
Mittevõrdus

Mittevõrduseks nimetatakse matemaatikas valemit, mis väidab, et kahe avaldise väärtused pole võrdsed.
Karl Vellner

Karl Vellner (7. juuni 1894 Sangaste – 28. august 1984 Stockholm) oli Eesti sporditegelane ja ettevõtja.
Ta oli Tallinna Jalgpalli Klubi ja Autoklubi ning Tallinna Kalevi Tenniseklubi esimees, tennise- ja autospordikohtunik. 
Aastast 1921 tegutses ta šokolaaditööstuses, olles hiljem ka šokolaadivabriku Kawe direktor.
Rein Volt

Rein Volt (ka Reinhold Volt; 29. jaanuar 1894 Põltsamaa – 6. veebruar 1965 Tallinn) oli Eesti maadleja.
1927. ja 1928. aastal tuli ta Kreeka-Rooma maadluses ja 1927. aastal vabamaadluses Eesti meistriks.
Isiklikku.
Tema poeg oli majandus- ja sporditegelane Vello Volt.
Pol III

Pol III oli Norra mereväe valvelaev, mida kasutati Oslo fjordi valvamiseks 1940. aastal. Laev oli algselt vaalapüügilaev, aga mereväe teenistuses sai sellest teadaolevalt esimene Norra sõjalaev, mis astus saksa invasioonilaevastiku vastu lahingusse.
Teenistuskäik.
Laev ehitati 1926. aastal vaalapüügilaevaks, aga kui puhkes Teine maailmasõda, võttis laeva kasutusele merevägi ja tegi sellest valvelaeva, mis pandi valvama Oslo fjordi. 
Umbes kell 23.15 öösel 8. aprillil 1940 kohtas Pol III kolme väiksemat Natsi-Saksa alust, torpeedopaat Albatross juhtimas ja signaliseeris neile, et nad peatuksid ja identifitseeriksid ennast. Torpeedopaat Albatross lõikas kohe seepeale Norra laeval tee ära ja nõudis, et meeskond ei kasutaks raadiot.
Meeskonnaliikmed mõistsid, et Saksa laevad ei plaani tagasi pöörduda ja plaanivad Oslot rünnata. Pol III pardalt lasti kiiresti mitu valgustusraketti, et hoiatada ohust rannakaitsekahurite meeskondi ja laeva meeskond mehitas relvad. Sakslased taipasid, et Pol III plaanib neile vastu hakata, kui nägid, et relvad on mehitatud. Laev rammis Albatrossi külje peale ja Albatross avas seepeale tule. Tulistamine Albatrossilt põhjustas laeval mitu tulekahju ja haavas kapteni Leif Welding-Olsenit. Meeskond jättis põleva laeva maha ja nad võeti sakslaste poolt vangi. Kapten, kes oli verekaotusest nõrk, ei suutnud päästepaati minna ja uppus. Temast sai Norra ja Natsi-Saksamaa vahelise sõja esimene ohver.
Järgmisel päeval viidi laev Tønsbergi, kus laev remonditi ja 14. aprillil astus ta Kriegsmarine teenistusse. Pärast sõda tagastati laev Norrale ja aastate jooksul oli laeval mitu erinevat nime ja omanikku. 1978. aastal ehitati laev ümber ja kuigi sisuliselt on tegu uue laevaga, on laeva kere sama, mis 1940. aastal. Tänapäeval on laeva omanik Salten ja tema nimi on Arnøytrans. Laeva kasutatakse kalatranspordiks.
Nuga vees

"Nuga vees" on 1962. aastal valminud Poola mängufilm.
Süžee.
Spordiajakirjanik Andrzej sõidab koos oma noore naise Krystynaga Masuuria järvedele nädalalõppu veetma. Nad võtavad peale juhusliku hääletaja, kelle nad ka endaga purjekale kaasa kutsuvad. Vanema ja noorema mehe vahel tekivad pinged ja rivaalitsemine. Vanem mees tahab oma naise ees ennast tugevama ja kogenumana näidata ning noorem mees teeb kõik, et ennast tõestada.
Julius Thomson

Julius Thomson (23. juuni 1881 Tartu – 17. oktoober 1944 Lakewood, USA) oli Eesti raskejõustiklane ja sporditegelane.
Aastal 1920 oli ta spordiseltsi Kalev raskejõustikuosakonnna asutajaid. Aastal 1922 oli ta Tallinnas toimunud 1922. aasta tõstmise maailmameistrivõistluste korraldajaid ja kohtunikke.
1928. aastal läks USA-sse.
Ernst Turmann

Ernst Turmann (ka Ernst Thurmann; 14. september 1892 Tallinn – 1976 Düsseldorf) oli Eesti tennisist.
Aastal 1920 tuli ta tennises üksikmängus esimeseks Eesti meistriks.
Julius Trumm

Julius Trumm (31. juuli 1886 Ingerimaa – 10. juuli 1934 Tallinn) oli Eesti laskur ja sporditegelane.
Ta oli 1931. aastal loodud Eesti Laskurliidu üks asutajatest. 1931–1933 oli ta ajakirja Eesti Laskur peatoimetaja.
Johannes Türn

Johannes Türn (27. mai 1899 Tartu – 8. märts 1993 Tallinn) oli eesti maletaja, kabetaja ja sporditegelane.
Aastatel 1925, 1941 ja 1944 tuli ta Eesti meistriks males ja 1950. aastal 64-ruudulises kabes. Ta on ainus, kes on tulnud Eesti meistriks nii kabes kui males. 
Ta on arendanud eestikeelset male- ja kabeterminoloogiat, sh on ta mõelnud välja mitmeid sõnu, nt ettur, oda, avang, malend. 
Isiklikku.
Tema poeg oli tehnikateadlane Leo Türn.
Reinhold Saulmann

Reinhold Saulmann (17. mai 1895 Tallinn – 6. juuni 1936 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, jääpallur ja sporditegelane.
1920–1924 oli ta sprindis (100, 200 ja 400 m) ning 400 m tõkkejooksus 5-kordne Eesti meister.
Isiklikku.
Ta maeti 9. juunil 1936 Tallinna Rahumäe kalmistule.
Rein Vaharo

Rein Vaharo (3. jaanuar 1904 – 27. juuli 1980) oli eesti harrastusnäitleja.
Rein Vaharo oli elukutselt bussijuht.
Ta mängis aastatel 1965–1972 Eesti Televisiooni draamasarjas "Mis Koosta peres uudist?" Sassi rolli.
Rein Vaharo mängis episoodilisi rolle ka filmides "Kirjad Sõgedate külast", "Viini postmark" ja "Tuli öös".
Gävle jõulusokk

Gävle jõulusokk (rootsi:"Gävlebocken") on igal aastal advendi esimesel pühapäeval Gävle kesklinna ehitatav õlgedest jõulusokk.
Teise soku ehitavad Gävle Vaasa kooli loodusteaduste klubi õpilased. Loodusteaduste klubi jõulusokk on pääsenud ka Guinnessi rekordite raamatusse kui maailma suurim jõulusokk.
Sokud on tihti langenud süütamise ohvriks.
Ajalugu.
1966. aastal tuli reklaamikonsultant Stig Gavlénil idee ehitada suur jõulusokk ja paigaldada see väljakule. Esimese soku projekteeris Stigi vend, tollane Gävle päästeülem Jörgen Gavlén. Aastatel 1966 kuni 1970 ja 1986 kuni 2002 ehitas soku Gävle päästeamet.
Esimene sokk ehitati 1966. aasta 1. detsembriks ja see kaalus 3 tonni ning oli 13 meetrit kõrge ja 7 meetrit pikk. Sokk põletati maha 1967. aasta 1. jaanuaril.
Järgnevatel aastatel rahastas sokkude ehitust rühm ärimehi. Mitmed ärimeeste rahastusel ehitatud sokud langesid samuti vandaalitsemise ohvriks. 1971. aastal lõpetasid ärimehed soku ehituse rahastamise, sest need pandi pidevalt põlema ja peale seda otsustasid uue soku ehitada Vaasa kooli loodusteaduste klubi liikmed. Nende sokk oli umbes 2 meetri kõrgune. Kuna sokk sai positiivse vastukaja osaliseks, ehitati järgmine aasta sokk uuesti ja see on saanud traditsiooniks. Vaasa kooli õpilaste ehitatud jõulusokk on samuti langenud süütamise ja vandaalitsemise ohvriks, näiteks ühel aastal sõideti sellest autoga üle.
Gävle jõulusokk ehitatakse igal aastal esimesel advendil, mis on novembri lõpus või detsembri alguses. Kuna soku asukoha lähedal paikneb päästedepoo, jõuavad päästetöötajad tihti põleva soku kustutada enne kui puitkarkass tõsiselt kahjustada saab. Kui jõulusokk on põlema pandud enne 13. detsembrit, ehitatakse sokk uuesti. Karkass parandatakse ära ja sellele ehitatakse uus sokk, kasutades õlgi, mille soku komitee on varem tellinud.
Alates 1988. aastast on hakatud korraldama kihlvedusid, et kas sokk põletatakse maha või mitte. 1996. aastal varustati sokk ööpäevaringse videovalvega. 2004. aastal häkiti valvesüsteemi sisse ja lisati ühe otsepilti näidanud kaamera nurka kiri "Brinn Bockjävel" (Tõlge: Põle kuradi sokk). Ühel aastal pandi sokku valvama turvamehed ja vandaalid ründasid alles siis, kui turvamehed läksid jäise ilma eest lähedalasuvasse restorani sooja.
3.-4. detsembril 2005 rünnati avalikke jõulusokkusid üle terve Rootsi. Gävle sokk põletati maha 3. detsembril, veel põletati maha Visby ja Söderköpingi jõulusokud.
1966. aastal maksis soku ehitus 10 000 Rootsi krooni ja 2005. aastal maksis see umbes 100 000 Rootsi krooni. Gävle linnavalitsus maksab kolmandiku soku maksumusest ja ülejäänu katavad ärimehed.
Aastate jooksul on tabatud neli isikut, kes on soku kallal vandaalitsenud. Gävle jõulusokku on hävitatud 38 korda ja hiljutiseim juhtum oli 17. detsembril 2021, kui sokk langes taas süütamise ohvriks.
Orienteerumisjooks

Orienteerumisjooks on spordiala, kus võistleja peab iseseisvalt jalgsi liikudes läbima maastikul tähistatud raja, kasutades abivahenditena üksnes kaarti ja kompassi.
Orienteerumisjooks on orienteerumisaladest vanim ja tänini populaarseim. Teadaolevalt esimesed orienteerumisjooksu võistlused korraldati Norras 1897. aastal. 
Orienteerumisjooksu võistlusi liigitatakse läbitava distantsi pikkuse järgi:
Võistlejad jagunevad soo ja vanuse järgi vanuseklassidesse. Tiitlivõistluste medalitele võisteldakse nn põhiklassides, mille tähisteks on M21 ja N21 (vastavalt 21-aastased ja vanemad mehed ja naised). Eesti meistrivõistluste medalitele orienteerumisjooksus võisteldakse ka noorte ja juunioride vanuseklassides (M14, N14, M16, N16, M18, N18, M20, N20) ja veteranide vanuseklassides (M35, N35, M40, N40, M45, N45, M50, N50, M55, N55, M60, N60, M65, N65, M70, N70, M75 ja M80).
ÜRO Humanitaarasjade Koordinatsioonibüroo

ÜRO Humanitaarasjade Koordinatsioonibüroo ("United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs", lüh OCHA) on ÜRO poolt 1991. aastal loodud büroo, mille tegevuse eesmärgiks on tõhustada humanitaaroperatsioonide koordineerimist ja töötada välja ÜRO agentuuride ja valitsusväliste organisatsioonide ühendatud abipalveid ("The Consolidated Appeals Process" (CAP)).
OCHA peakorter asub New Yorgis. OCHA mitmed osakonnad, näiteks ÜRO Katastroofiohu vähendamise amet (UN Office for Disaster Risk Reduction ehk UNISDR), Hädaolukordade teenuste harukontor (OCHA Disaster Preparedness, Emergency Services Branch ehk ESB) ja ÜRO agentuuride vaheline alaline komitee (Inter Agency Standing Committe ehk IASC) sekretariaat asuvad aga Genfis.
Edgar-Theodor Susi

 
Edgar-Theodor Susi VR II/3 (27. september 1891 Tallinn – 13. märts 1942 Irkutsk) oli Eesti kiiruisutaja, jalgrattur ja laskur.
Aastal 1911 tuli ta 1500 meetri (tulemus 3.32,0) ning aastal 1914 nii 500 meetri (53,0) kui ka 10 000 meetri distantsil (21.15,8) kiiruisutamises Eesti meistriks.
Arreteeriti NKVD poolt suvel 1941, suri Venemaa vangilaagris.
Muutlik täht

Muutlikuks täheks nimetatakse tähte, mille heledus ajas muutub.
Muutlikkus võib olla põhjustatud tähe enda kiirgusvõime muutumisest; perioodiliselt varjutava kaaslastähe olemasolust või mitteperioodiliselt varjava ainekihi varju jäämisest. Tänapäeval on teada, et suure osa tähtede heledus muutub väikeses ulatuses: Päikese heledus muutub näiteks ligikaudu 0,1% selle 11-aastase aktiivsustsükli jooksul.
Põltsamaa kalmistu

Põltsamaa kalmistu on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põltsamaa linnas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.
Põltsamaa vanale kalmistule lõpetati matmine 1773. aastal. Uue-Põltsamaa mõisa tollased omanikud Lilienfeldid andsid Uue-Põltsamaa mõisast maad kihelkonna uue kalmistu jaoks, kuhu edaspidi maeti enamik kihelkonna surnuid.
Põltsamaa kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud. 
Lähestikku asuvad Põltsamaa kalmistu ja Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu moodustavad alates 1997. aastast ühise kultuurimälestise – Põltsamaa kalmistu. Nende vahele jääb eraldi kultuurimälestisena Põltsamaa II maailmasõja matmispaik, kuid nendel mälestistel on ühine kaitsevöönd. 
Kalmistu maa-ala laiendused.
Kalmistut on laiendatud korduvalt:
Ehitised kalmistul.
Kalmistu vanas osas paikneb matusekabel, mis on ehitatud 1872. aastal. Kalmistu vana ja uue osa vahelt kulgevale praegusele Jõgeva maanteele paigaldati 1899. aastal kivisillutis. 1911. aastal paigaldati väravatele sepisrauast lehed, mis on kasutusel tänini.
Žolobok (Popasna rajoon)

Žolobok on küla Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis, umbes 40 km kaugusel Luhanski keskusest lääneloodes.
Asula kõrgus merepinnast on 179 meetrit.
Žolobok asutati 1867. aastal ("хутір"), külaks ("село') sai see 1957. aastal.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 153 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, toimus asula lähistel mitu kokkupõrget valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel. Rindejoonel asunud külas vaheldus võim mitu korda. 20. detsembri ringkäigul tõdes oblasti kuberner Gennadi Moskal, et küla asub Ukraina jurisdiktsiooni all. Ülemraadale esitati seaduseelnõu Žoloboki üleviimiseks Slovjanoserbski rajooni (valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all) haldusalast Popasna rajooni haldusalasse. Alates 11. veebruarist 2015 kuulub asula Popasna rajooni.
2015. aasta suvel võtsid valitsusvastased relvajõud nõndanimetatud "hallis tsoonis" asuva asula oma kontrolli alla.
Kõik müügiks (film)

"Kõik müügiks" on 1968. aastal valminud Poola mängufilm.
Sisu.
Film on pühendatud hukkunud näitlejale Zbigniew Cybulskile. Tuntud Poola näitlejad mängivad filmis praktiliselt iseennast.
Olvi Murumets

Olvi Murumets (eesnimena ka Olli, aastani 1936 Olga-Helene; perekonnanimi aastani 1941 Rebane; 1. mai 1895 Tartu – 13. oktoober 1983 Tartu) oli Eesti kergejõustiklane ja spordipedagoog.
Ta tuli kergejõustikus 8 korda Eesti meistriks: 1924–1926 60 m jooksus, 1924–1927 kaugushüppes ja 1924 kõrgushüppes.
Rong (film, 1959)

"Rong" on 1959. aastal valminud Poola mängufilm.
Süžee.
Kirurg Jerzy sõidab rongiga Varssavist Läänemere äärde. Et rahulikult reisida, ostab ta mõlemad piletid kahekohalisse kupeesse. Kuid ta leiab oma kupeest noore naise Marta. Marta ei lahku kupeest ka vagunisaatja nõudmise peale. Jerzy ei soovi skandaali ning nõustub sellega, et Marta jääb temaga ühte kupeesse. Rongis on ka Marta endine armastatu Staszek, kes püüab temaga pidevalt kontakti otsida. Varsti rong peatub ning saabuvad miilitsad, kes otsivad põgenenud mõrvarit. Tekib pingeline olukord, kus reisijate hulgas hakkavad levima kuulujutud kahtlusaluse kohta.
Aleksander Reeder

Aleksander Reeder (ka Reedre; 5. aprill 1893 Tartu – 5. detsember 1977 Vasalemma) oli Eesti iluuisutaja.
Ta tuli 1920–1921, 1924 ja 1926–1927 iluuisutamise üksiksõidus ning 1922 ja 1926–1927 paarissõidus koos Ellen Freyga Eesti meistriks. 
Arreteeriti nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1941 ja viibis Venemaa vangilaagrites kuni 1952, seejärel asumisel kuni 1959.
Hesseni maakrahvkond

Hesseni maakrahvkond (saksa "Landgrafschaft Hessen") oli Saksa-Rooma riigi vürstkond. See eksisteeris eraldi maaüksusena 1264. aastast kuni 1567. aastani, mil see jagati viimase maakrahvi Philipp I poegade vahel.
Ajalugu.
Varakeskajal moodustas germaani hõimu kattide järgi nime saanud Hessengau territoorium ning sellega külgnev Lahngau Frangimaa hõimuhertsogkonna põhjaosa. Pärast konradiinidest hertsogite hääbumist omandasid Tüüringi maakrahv Ludwig I ja tema järglased järk-järgult need Lääne-Frangimaa krahvkonnad.
Maakrahv Heinrich Raspe surma järel 1247. aastal puhkenud Tüüringi pärilussõjas tagas tema vennatütar, Brabanti hertsoginna Sophie, Hesseni valdused oma alaealisele pojale Heinrichile, kellest sai 1247. aastal esimene Hesseni maakrahv ja Hesseni dünastia asutaja. Ülejäänud Tüüringi maakrahvkond läks Wettinist pärit Meißeni markkrahvile Heinrich III-le. Saksamaa kuningas Adolf ülendas Hesseni Heinrich I 1292. aastal vürstiseisusse.
Aastatel 1308–1311 ja taas 1458. aastast oli maakrahvkond jagatud Ülem-Hesseniks ja Alam-Hesseniks. See taasühendati maakrahv Wilhelm II ajal aastal 1500. Maakrahvkond tõusis esmatähtsaks Wilhelmi poja, maakrahv Philipp I (Philipp Suuremeelse) ajal, kes võttis pärast 1526. aasta Hombergi sinodit omaks protestantismi ning astus seejärel samme protestantlike vürstide ja valitsejate kaitseliidu loomiseks katoliikliku keisri Karl V vastu. Pärast Philipp I surma 1567. aastal jagati maakrahvkond tema poegade vahel esimesest abielust, mis nõrgestas oluliselt maakrahvkonna tähtsust.
Hesseni territooriumid taasühendati alles 1945. aastal Suur-Hesseni moodustamisel (ilma Reini Hessenita) liitlaste poolt okupeeritud Saksamaa osana.
Ideoloogiakriitika

Ideoloogiakriitika (ka kriitiline teooria) on ideoloogia kritiseerimine, mingi ideoloogia arvustamine. Peamiseks esindajaks 20. sajandil peetakse Frankfurdi koolkonna esindajaid.
XVIII sajandi lõpus tähendas ideoloogia küll lihtsalt “ideedeteadust”, kuid juba järgmise sajandi keskel (Marx ja Engels) saab alguse arusaam, et ideoloogia võib kujundada erilise moonutatud teadvuse, mis loob tegelikkusest ümberpööratud pildi, aga ei suuda seda ise enam teisendada: nii jääb moonutus kehtima otsekui algne intuitsioon. võrdlesid 
Marxi ja Engelsit on hiljem süüdistatud ühe kõige tuntuma ideoloogilise moonutuse käima lükkamises. See ei olnud nende algne kavatsus.
Ideoloogiavaba mõtlemist vist pole olemas. Ka pragmatism ja realism on omamoodi ideoloogiad, vaid teistsuguste tagajärgedega ideoloogiad.
Ago Reio

Ago Reio (8. september 1895 Karula vald, Võrumaa – 29. juuni 1971 Buenos Aires, Argentina) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja sporditegelane.
Ta lõpetas 1915 Riia Vaimuliku Seminari, õppis 1923–1932 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 
Ta oli Korporatsioon Sakala liige.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 
1928 7. Jalaväerügemendi 2. pataljoni ülem, 1930–1934 Kaitseliidu Lääne maleva pealik, 1934 Viru-Järva sõjaväeringkonna 1. jaoskonna ülem, 1937–1939 Sõjaministeeriumi juriskonsuldi kolonel Ernst Leithammeli abi, 1939 jalaväeinspektori käsundusohvitser. 
1934–1940 oli ta Eesti Laskurliidu peasekretär. 1937. ja 1939. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta sõjapüssimeeskonna juht.
Teise maailmasõja ajal, Saksa okupatsiooni ajal oli ta alates 3. septembrist 1941 Harjumaa Omakaitse (ajutine) staabiülema I abi. 1941–1942 oli ta Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse Tallinna–Harju ja Eesti Politseivalitsuse 1943–1944 Viru–Järva prefekt.
1944 põgenes ta Rootsi, sealt läks ta 1949 Argentinasse.
Paul Rinne

Paul Rinne (6. juuli 1889 Narva – 1946 Hoyerswerda, Saksamaa) oli Eesti maletaja. 
Rinne võitis aastavahetusel 1922/1923 toimunud I Eesti meistrivõistlused males.
Suri sõjavangina nõukogude vangilaagris Saksamaal..
Friedrich Anton Palm

Friedrich Anton Palm (17. juuli 1886 Tartu – 20. veebruar 1973 Tartu) oli Eesti sporditegelane.
1901. aastal asutas ta koos vend Aleksei Palmiga, August Lagastikuga ja Oskar Assoga spordiringi, millest 1907. aastal kujunes välja spordiselts Aberg.
Mihkel Neelus

Mihkel Neelus (19. november 1868 Viru-Jaagupi kihelkond – 28. september 1904) oli Eesti tõstja ja maadleja.
Neelus sai Venemaa 1902. aasta tõstemeistrivõistlustel 2. koha, kusjuures ta tõukas seal parema käega 81,9 ja kahe käega 110,3, rebis paremaga 77,8 ja vasakuga 65,5, surus kahe käega 102,3 ning vasaku käega 73,7 kg.
Neelus hukkus 1904. aastal Vene-Jaapani sõjas.
Salto (film, 1965)

"Salto" on 1965. aastal valminud Poola mängufilm.
Süžee.
Tundmatu mees hüppab rongilt maha ja saabub väiksesse provintsilinna. Ta tutvustab ennast kui Kowalski-Malinowski. Enda kohta räägib ta linnaelanikele vastukäivat juttu. Kord räägib, et ta on sõjas võidelnud, siis aga, et ta peab põgenema, sest tema elu on ohus. Vähehaaval omandab ebatavaline isiksus linnaelanike üle nähtamatu võimu.
Tõnu Lillelaid

Tõnu Lillelaid (sündinud 16. aprillil 1980) on eesti kergejõustiklane, rogainija ja seiklussportlane.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureuseõppes rahvamajanduse erialal, bakalaureusetöö "Majanduskasv ja selle mõjutegurid". 
Töö.
Tõnu Lillelaid töötab Rahandusministeeriumi kindlustuspoliitika osakonna peaspetsialistina.
Sporditulemused.
Harrastanud pikamaajooksu, rogaini ja seiklussporti.
Eesti meistrivõistlustel ekidenis on ta võitnud ühe hõbemedali (2015. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas) ja 2 pronksmedalit (2012. aastal SK Sportkeskus.ee võistkonnas ja 2014. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas).
2013. aastal jooksis ta Torino maratonil isikliku rekordi 2:32:22.
2014. aastal võitis ta 3.Tartu Linnamaratoni ajaga 2:32:52.
2010. aasta rogaini maailmameistrivõitslustel Uus-Meremaal Cheviotis võitis ta koos Karli Lamboti ja Rait Palloga meeskondade arvestuses pronksmedali. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta meeskondade arvestuses koos Karli Lamboti ja Rait Palloga võitnud kaks pronksmedalit (2010 ja 2011).
Osalenud ka seiklusspordivõistlustel.
Rait Pallo

Rait Pallo (sündinud 10. septembril 1974 Tallinnas) on eesti murdmaasuusataja, rogainija, triatleet ja seiklussportlane.
Haridus.
Lõpetas 1992. aastal Tallinna Liivalaia Keskkooli, 2000. aastal Estonian Business Schooli ärijuhtimise eriala bakalaureuse kraadiga ja 2008. aastal Tallinna Tehnikaülikooli ärirahanduse ja arvestuse eriala sotsiaalteaduste magistri kraadiga.
Töö.
Rait Pallo on Swedbank AS juhatuse liige, krediidi- ja operatsiooniriski divisjoni direktor.
Sporditulemused.
Harrastanud murdmaasuusatamist, rogaini, triatloni ja seiklussporti.
Rait Pallo on viiekordne Tartu Nelikürituse võitja (2006, 2007, 2010, 2011, 2012). Osalenud 
murdmaasuusatamise Maailma Karika etappidel. Aastatel 2009–2015 oli ta Eesti Suusaliidu juhatuse liige.
2014. aastal tuli ta krosstriatlonis Eesti meistriks. 
Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud hõbeda ja 2 pronksi, Euroopa meistrivõistlustel kulla ja 2 pronksi. 2010. aasta rogaini MMil Uus-Meremaal Cheviotis võitis ta koos Karli Lamboti ja Tõnu Lillelaidiga pronksi. 2013. aasta rogaini MMil Venemaal Pihkva oblastis võitis ta koos Timmo Tammemäega meeskondade arvestuses hõbeda. 2015. aasta rogaini MMil Soomes Kiilopääl võitis ta koos Timmo Tammemäega pronksi. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta 2014. aastal kulla koos Timmo Tammemäega ning 2010. ja 2011. aastal pronksi koos Karli Lamboti ja Tõnu Lillelaidiga.
Osalenud ka seiklusspordivõistlustel.
Al Paldrok

Al Paldrok (kunstnikunimega Anonymous Boh, sündinud 12. oktoobril 1969 Tallinnas) on eesti skulptor, "performance"'i-kunstnik ja graafik.
Ta on rahvusvahelise "performance"'i-grupi Non Grata juhtfiguur.
Elukäik.
Al Paldrok on lõpetanud Tallinna Pelgulinna Gümnaasiumi, õppinud aastatel 1988–1994 Tallinna Kunstiülikoolis ja saanud skulptuuri alal magistrikraadi. Täiendanud end Helsingi kunstiakadeemia uue meedia osakonnas (1992–1994) ja Oslo kunstiakadeemias (1995).
1998. aastal asutasid Al Paldrok ja Reiu Tüür Eesti ainsa ainult kujutavale kunstile spetsialiseerunud õppeasutuse Academia Non Grata, mille iseloomulikeks joonteks oli kultuurivaldkondade süntees, universaalsete kunstnikuisiksuste väljakujundamine ja ebastandardsed õpetusmeetodid. Al Paldrok oli Academia Non Grata prorektor ja uue meedia professor. Alates kooli asutamisest on Al Paldrok mittetulundusühingu Academia Gustaviana Selts juhatuse esimees. Academia Gustaviana Selts korraldab Paldroki eestvedamisel interdistsiplinaarseid rahvusvahelisi festivale, näiteks:
Liivakella sanatoorium (film)

"Liivakella sanatoorium" on 1973. aastal valminud Poola mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Bruno Schulzi jutukogu "Liivakella sanatoorium" nimijutustusel ja osalt samas kogus ilmunud jutustusel "Wiosna" ("Kevad"). 
Süžee.
Sürrealistliku ja unenäolise filmi tegevus toimub tõenäoliselt millalgi 1930. aastatel. Filmi peategelane Józef sõidab rongiga sanatooriumisse oma vana isa vaatama. Sanatoorium asub poollagunenud mõisahoones. Patsientidele ei ole mingeid erilisi protseduure ette nähtud, neil lastakse lihtsalt magada, sest see on ebatavaline koht, kus aeg on peatunud. Reaalsus ja kujutelmad segunevad. Józef kohtub oma lapsepõlvesõprade ja kunagise armastatuga.
Lesioon

Lesioon (ladina keeles "laesio") ehk vigastus ehk kahjustus ehk häire ehk kõrvalekalle on elundi ehituse või talitluse haiguslikuks peetav muutus.
Lesioone võib esineda peaaegu kõikides anatoomilistes struktuurides, vastavalt sellele nimetatakse neid maksa lesioonideks, tüümuse lesioonideks, kopsu lesioonideks, emakakaela lesioonideks jne.
Vahel nimetatakse lesiooni ka "koldeks".
Lesioon võib olla kas väliste tegurite toimel tekkinud või sisekeskkonda pääsedes (operatsioon), seda kuvades (röntgenipilt) või uurides (biopsia) ilmsiks tulnud muutus.
Eri meditsiinierialade spetsialistide jaoks on mõistel erinevad kirjeldused (dermatoloogias võidakse lesioonidena käsitleda nahal esinevaid lööbeid jm).
Meditsiinitöötajate jaoks võivad lesioonid olla haiguslike seisundite tunnusteks, mille alusel saab esmaabi osutada ja/või diagnoosi kodeerida.
Ernst Aastalu

Ernst Aastalu (aastani 1935 Ernst As(s)man(n); 13. jaanuar 1889 Tartu – 15. detsember 1946 Eutin, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane ja sporditegelane.
Ernst Assman sündis Tartus kaupmehe pojana, õppis Tartu algkoolis ja Peterburis keskkoolis. Esimese maailmasõja ajal lõpetas Oranienbaumis sõjakooli ja määrati ohvitserina teenima 180. jalaväepolku. Hiljem teenis Peterburi sõjaringkonna staabis, oli Peterburi sõjaringkonna ülemate ja vägede ülemjuhatajate kindralite adjutandiks, oli 1917. aastal Petrogradi sõjaväeringkonna ülema kindral Lavr Kornilovi adjutant. 
Ernst Assman oli 1917. aastal Peterburi Eesti Sõjaväelaste Peterburi Keskkomitee esimees ja hiljem Tallinnas Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee liige. Eesti vabadussõjas teenis kapten Ernst Assman, Eesti Sõjaväe Staabis, inspektori jaoskonnas, Sõjaministeeriumi peastaabi komandandina, Tallinna 1. löögipataljoni juhina, seejärel 7. jalaväepolgus. Sai kaks korda haavata, oli rooduülemaks, täitis pataljoniülema kohuseid. Pärast sõja lõppu läks reservi.
Aastal 1922 oli ta Tallinnas toimunud 1922. aasta tõstmise maailmameistrivõistluste peakorraldajaid ja kohtunike kolleegiumi liige. 1936–1939 oli ta Maadlus-, Poksi- ja Tõsteliidu varahoidja.
Mariann Sulg

Mariann Sulg (sündinud 18. detsembril 1987 Raplas) on eesti orienteeruja, rogainija ja seiklussportlane.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2007. aastal Rapla Ühisgümnaasiumi hõbemedaliga.
Sporditulemused.
Harrastanud orienteerumist, rogaini, seiklussporti, kergejõustikku ja korvpalli.
2005. aastal võitis Korvpalliklubi Rapla võistkonna koosseisus korvpalli Eesti meistrivõistlustel tütarlaste U18 arvestuses pronksi ning 2007. aastal naiste esiliigas kulla.
2006. aastal võitis Eesti juunioride kergejõustiku meistrivõistlustel poolmaratonis (21 km) kulla.
Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus võitis ta 2009. aastal pronksi teatevõistlusel OK Orvand naiskonnas. Aastatel 2004–2010 võitis ta noorte ja juunioride vanuseklassides Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksu erinevatel distantsidel 9 kulda, 4 hõbedat ja 5 pronksi.
2015. ja 2016. aastal Eesti meistrivõistlustel aerutamises meremaratoni distantsil võitis kahesüstal koos Piibe Tammemäega naiskondade arvestuses hõbeda.
2016. aastal Eesti meistrivõistlustel seiklusspordis võitis ACE Adventure Team võistkonna koosseisus (Silver Eensaar, Rain Eensaar, Mariann Sulg) kulla.
Eesti meistrivõistlustel rattaorienteerumise tavarajal võitis ta 2016. aastal pronksi.
Eesti meistrivõistlustel talvetriatlonis saavutas ta 2021. aastal naiste arvestuses esikoha.
Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta 2009. aastal Soomes Ylläsel segavõistkondade arvestuses koos Neeme Looritsaga hõbeda, naiskondade arvestuses 2016. aastal Hispaanias Aralari mäestikus koos Eleri Hirvega kulla, 2021. aastal Eestis Otepääl koos Maris Ternoga hõbeda ja 2023. aastal Soomes Pöytyäl koos Maris Ternoga kulla. 
Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud kulla, hõbeda ja 2 pronksi. 2013. aasta rogaini MMil Venemaal Pihkva oblastis võitis ta naiskondade arvestuses koos Eleri Hirvega pronksi. 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hills mäestikus võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Karli Lambotiga hõbeda. 2015. aasta rogaini MMil Soomes Kiilopääl võitis ta naisvõistkondade arvestuses koos Eleri Hirvega pronksi. 2022. aasta rogaini MMil Tšehhis Paprsekis võitis ta koos Maris Ternoga naisvõistkondade arvestuses kulla.
Seiklusspordi Euroopa meistrivõistlustel 2011. aastal Tšehhis kuulus ta 9. koha saanud võistkonda. Seiklusspordi maailma karikasarja osavõistlusel 2015. aastal Svaasimaal võitis ta teise koha ACE Adventure Team võistkonna koosseisus (Silver Eensaar, Rain Eensaar, Mariann Sulg, Timmo Tammemäe). Sama võistkonnaga saavutas 2017. aastal Hispaanias, A Coruñas ja Hiinas, Altai mäestikus toimunud maailmasarja osavõistlustel III koha. 2015. aasta seiklusspordi maailmameistrivõistlustel Brasiilias, Pantanali märgalal võitis sama võistkond 5. koha, 2016. aastal saavutati Austraalias Shoalhavenis 9. koht ning 2017. aastal USA Wyomingi osariigis 6. koht.
Ühiskondlik tegevus.
Orienteerumisklubi Orvand juhatuse liige alates 2009. aastast.
2014.–2015. aasta maailma karikasari mäesuusatamises

2014.–2015. aasta maailma karikasari mäesuusatamises oli 49. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 25. oktoobril 2014 Austrias Söldenis ja viimane peeti 22. märtsil 2015 Prantsusmaal Méribelis.