Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemang

Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemang oli aastail 1880–1917 Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi koosseisu kuulunud asutus, mis vastutas sisejulgeoleku tagamise eest.
Selle eellased oli 1811. aastal moodustatud Politseiministeerium ja hiljem Siseministeeriumi koosseisus olnud Täitevpolitsei Departmang. Siseministeeriumi Politseidepartemang moodustati 6. augustil 1880, kuid kandis kuni 1881. aastani nimetust Riiklik Politseidepartemang. Moodustamisel anti PD pädevusse ka seni Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmanda Osakonna ja Sandarmikorpuse pädevuses olnud poliitilise politsei küsimused ja 15. novembrini 1880 Siseministeeriumile allunud politseihaldusülesanded.
Keisririigi korrakaitseliste ja riiklikku julgeolekut tagavate asutuste ühise juhtimise alla ühendamise liitmiseks tõukeks oli 1880. aastatel Venemaal laialt levinud sotsialistlik liikumine ning ka sellega kaasnenud poliitiline terrorism liikumiste poolt, kes pidasid ainuvõimalikuks poliitiliste muudatuste saamise viisiks Venemaa keiserliku perekonna ja keisririigi juhtpoliitikutele suunatud terroristlikke akte. 17. veebruaril (ukj) 1880 toimus Narodnaja Volja liikme Stepan Halturini organiseeritud Peterburis terrosrismiakt, mis oli suunatud keisriperekonna vastu. Keiser Aleksander II pääses eluga atentaadist, kuid hukkus 67 inimest, kui Talvepalees keisri söögisaalis plahvatas pomm.
Sisejulgeolekut tagavate asutuste reorganiseerimiseks moodustati keisri korraldusel Riiklikku korra ja ühiskondliku rahu kaitse kõrgem korraldav komisjon, mille juhiks määrati krahv Mihhail Loris-Melikov. Üleminekuperioodiks määrati ka Loris-Melikov, kellele allutati ka seni keisrile allunud Kolmas osakond ja Sandarmikorpus, augustis 1880 määrati Loris-Melikov siseministriks ja 6. augustil kinnitas keiser Loris-Melikovi koostatud Venemaa ühendatud siseministeeriumi kava.
Departemangu likvideeris 1917. aastal Venemaa Ajutine Valitsus.
Struktuur ja juhtkond.
Politseidepartemangu koosseisu kuulusid: 
Politseidepartemangu tööd juhtis siseministri asetäitja ("товарищ министра"), kellele allusid struktuurselt Politseidepartemangu kuuluvad, kuid oma tegevuse spetsiifikalt erinevad: korrakaitset tagavad keskasutused ja piirkondlikud Sandarmivalitsused ning riiklikku julgeolekut tagav Sandarmikorpus ja kaitsejaoskonnad.
Politseidepartemangu juhiks oli direktor.
Politseidepartemangu viitsedirektorid.
=Politseidepartemangu organisatsioon ja ülesanded=
Politseidepartemang 1883. aastal.
1883. aastal tehti Riiklikus Politseidepartemangus pisimuudatusi ning uue nimega Politseidepartemangu organisatsioonilise ülesehitusena kinnitati:
Politseidepartemang 1890. aastal.
– linna politseivalitsused ("городские полицейские управления"), mida juhtisid ..("полицмейстер, полицеймейстер, Polizeimeister"), suurlinnades nagu Peterburi, Moskva ja Varssavi oli ülempolitseimeistrid ("обер-полицмейстера");
– politseiüksused, mida juhtisid piirkonna pristavid ehk järelevaatajad ("участковыми приставами (надзирателями");
– ("околотки во главе с околоточными надзирателями");
Politseidepartemang 1917. aasta veebruaris.
Eriosakond juhendas kogu Keisririigi poliitilise politsei tegevust piirkondlikes Sandarmivalitsustes: poliitiliste parteide ja -organisatsioonide, massiliikumiste kontroll, sise- ja välismaise salajase agentuuri juhendamine, keisri ja tema perekonna kaitse – Kolmanda Osakonna järglane; 1898. aastal anti teenistuse tähtsamad toimikuid üle Eriosakonnale;
Politseidepartemangu Eriosakond oli Venemaa Keisririigis poliitilise tegevuse ja poliitiliste süütegude suhtes läbiviidava jälitustegevuse keskasutus, piirkondlikud poliitilise tegevuse kontrolli teostavad kaitsejaoskonnad kuulusid piirkondlike kubermangude Sandarmivalitsuste koosseisu.