Infopakett

Infopakett (ingl. "information package") on digitaalarhiivis hoitavate andmete komplekt, mis sisaldab nii säilitatavat faili (andmeobjekt), kui selle säilitamise kohta käivaid metaandmeid (nt. viitenumber, kontrollsumma, konteksti info, elutsükli info). Keeleteaduses nimetatakse informatsiooni pakendamiseks (ing k. "information packaging") lause sõnumi eri osade informatiivset staatust.
Infopaketi tüübid.
Digitaalarhiivis kasutatavaid infopakette jagatakse kolmeks tüübiks ehk alamklassiks: vastuvõtu infopakett (SIP, ing k. "Submission Information Package") on arhiivimoodustaja poolt arhiveerimiseks edastatav materjal, mis vajaduse korral teisendatakse pikaajaliseks säilitamiseks mõeldud arhiivi infopaketiks (AIP, ing k. "Archival Information Package"); esitluse infopakett (DIP, ing k. "Dissemination Information Package") on arhiivi infopaketi erivorm, mis koostatakse vastavalt vormingunõuetele ja kasutaja esitatud tingimustele.
Infopaketi ülesehitus.
Infopakettide loomist, haldamist ja säilitamist pikaajaliseks juurdepääsuks digitaalarhiivis määratleb rahvusvaheline standard ISO 14721:2003 ("Space data and information transfer systems - Open archival information system - Reference model" ehk OAIS).
OAIS referentsmudel koos infopakettide kontseptsiooniga on rakendatav kõigile valdkondadele ja organisatsioonidele, mis säilitavad ja pakuvad või peaksid säilitama ja pakkuma teavet digitaalsel kujul (näiteks arhiivid, digitaalraamatukogud, teadusandmete keskused).
Tulenevalt infopaketi alamklasside erinevatest otstarvetest võivad nende struktuurid üksteisest olulisel määral erineda. Näiteks ei pea vastuvõtu infopakett (SIP) ja esitluse infopakett (DIP) olema pikaajaliselt säilitatavad, mistõttu võivad nõuded nende struktuurile olla lihtsamad. Ühtse struktuuri hoidmine lihtsustab samas infopakettide teisendamist ühelt kujult teisele. Sobivaim lahendus peaks selguma digitaalarhiivi detailanalüüsi käigus.
Iga infopaketi kohta on loodud kirjeldus, mille põhjal on seda võimalik otsida, tuvastada ja saada sellest lühiülevaade. Infopaketi kohta on olemas ka vorminguinfo, mis määrab, millisel kujul (millises failivormingus) ja struktuuris see on salvestatud. Üks vorminguinfo võib kehtida mitme või kõigi arhiivis hoitavate infopakettide kohta. Infopaketi kirjeldus on salvestussüsteemi väline objekt, mis kirjeldab infopaketti. Infopaketi kirjeldust hoitakse teatmestus ja see lihtsustab arhiivi kasutajal infopaketist ülevaate saamist ning otsingut. Infopaketi kirjeldus lihtsustab infopaketi otsimist, tuvastamist ja sellest ülevaate saamist. Sõltuvalt infopaketi tüübist võivad erineda ka SIP kirjelduse, AIP kirjelduse ja DIP kirjelduse objektid. AIP kirjeldus ei ole pikaajalist säilitust nõudev, juhul kui kõik pikaajalist säilitust nõudvad andmed on ühendatud AIP paketti.
Üks levinumaid tehnilisi standardeid, mida kasutatakse infopaketi struktureerimiseks ja kirjeldamiseks, on METS (ing k "Metadata Encoding and Transmission Standard"), mis võimaldab ühendada eritüüpi metaandmeid ning võib toimida kui “ümbris” infopaketi sisu ja metaandmete vahel.
Infopaketid Eesti Rahvusarhiivis.
Eesi Rahvusarhiiv kasutab infopakettide kontseptsiooni oma digitaalarhiivi infosüsteemi AIS ülesehitamisel ja haldamisel, järgides digitaalarhiivi loomisel ja digitaalsete arhivaalide säilitamisel ning arendamisel ühe alusdokumendina rahvusvahelist standardit ISO 14721:2003 (OAIS), mis määratleb infopakettide (SIP, AIP ja DIP) loomise, haldamise ja kasutamise põhimõtted.
Rahvusarhiiv alustas digitaalarhiivindusega 1990. aastate lõpus. 2008. aastal jõuti universaalse arhiveerimismooduli valmimiseni. 2010. ja 2011. aastatel valmisid digitaalarhiivi vastuvõtumoodul, tehnilise teatmestu moodul ja hoiumoodul. 
Rahvusarhiivi digitaalarhiivi toimimismudeli järgi on selle põhifunktsioonideks administreerimine, säilitamise planeerimine ja juurdepääs. Digitaalarhiivi põhiprotsessideks on arhivaalide vastuvõtmine, hoid, teatmestu haldus ja juurdepääs. Kõik need protsessid põhinevad infopakettide kasutamisel: vastuvõtmisel moodustatakse SIP, hoidmisel säilitatakse AIP ning juurdepääsu tagamisel luuakse DIP.
Infopakettide kasutamine digitaalarhiivi protsessides.
Arhivaalide vastuvõtu protsessis võetakse arhiivi vastu digitaalsed andmed koos nendega seotud metaandmetega. Vastuvõtmisel moodustatakse vastuvõtuinfopakett (SIP), mis sisaldab arhiveeritavaid faile ja metaandmeid. 
Hoiuprotsessis tagatakse arhiivi infopakettide (AIP) pikaajaline säilimine, terviklus ja juurdepääsetavus. Iga AIP sisaldab andmeobjekte ning nendega seotud metaandmeid, mis võimaldavad kontrollida säilitatava sisu autentsust ja ajas toimunud muudatusi.
Teatmestu halduse protsessis hallatakse metaandmeid ja tehnilist infot kõigi digitaalarhiivis hoitavate infopakettide kohta. Teatmestu (ing k. "Representation Information Registr"y või T"echnical Registry") sisaldab vorminguteavet, säilitustingimuste kirjeldusi, metaandmemudeleid ning viiteid infopakettide struktuuridele. Teatmestu kaudu seotakse AIP-id, nende vormingud ja kontekstiinfo, mis teeb infopakettide otsimise ja kasutamise võimalikuks.
Juurdepääsu protsessi käigus võetakse kasutajalt vastu päring ja sellele järgnev tellimus arhiivis säilitatava digitaalarhivaali kasutamiseks. Juurdepääsu käigus leitakse otsitav AIP objekt üles arhiivi salvestussüsteemist ja esitatakse see või osa sellest kasutajale DIP objektina. Juhul kui DIP on AIP-ist juba varem loodud, leitakse ja kasutatakse juba olemasolevat DIP objekti. DIP objekti kasutajale väljastamisele võib eelneda osutatud teenuste ja riigilõivu eest tasumise kontroll.