tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ott Maaten

Ott Maaten (sündinud 5. juulil 1967 Viljandis) on eesti muusik ja majandusjuht, aastast 2021 rahvusooperi Estonia peadirektor. 
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi klarneti erialal. Täiendanud end aastatel 1989–1990 Moskvas Gnessinite-nimelises Venemaa Muusikaakadeemias ning 1990–1992 Pariisi Konservatooriumis. 
Aastatel 1990–1993 elas ja töötas ta kutselise muusikuna Prantsusmaal. 
Aastatel 2003–2020 töötas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia finants- ja haldusdirektorina. Ta on juhtinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli renoveerimist, samuti Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia 2019. aastal valminud kontserdi- ja teatrimaja rajamist.
27. novembril 2020 valis Rahvusooper Estonia nõukogu Ott Maateni 18 kandidaadi hulgast Estonia teatri peadirektoriks. Tema viieaastane ametiaeg algas 1. jaanuaril 2021.
Isiklikku.
Vabal ajal tegeleb Maaten lennuspordiga: ta on Eesti meister 2014 motovarjuspordis ja saavutas 2012. aasta MM-võistlustel samal alal 14. koha. Samuti on ta aktiivne harrastusornitoloog. Ott Maaten valdab vabalt prantsuse, vene, inglise, soome ja saksa keelt.
Darryl Lachman

Darryl Brian Ricky Lachman (sündinud 11. novembril 1989) on Curaçao jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Perth Glory ja Curaçao jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Hollandis, debüteerides Hollandi kõrgliigas 2009. aastal FC Groningeni meeskonnas. Aastatel 2011–2014 mängis ta PEC Zwolle ja 2014–2015 FC Twentes.
2015. aastal sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Sheffield Wednesday, kuid ei suutnud klubi põhimeeskonda murda. Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta laenul Hollandi kõrgliiga klubis SC Cambuur.
Aastatel 2016–2018 mängis Lahcman Hollandi kõrgliigas Willem II ja 2018–2020 PEC Zwolle ridades. Hooaja 2019–20 mängis ta Iisraeli kõrgliiga klubis Hapoel Ra'anana.
Curaçao jalgpallikoondises debüteeris Lachman 2015. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. aprill 2015 MM-i valikmängus Montserrati vastu. Ta on kuulunud Curaçao koondisse 2017. ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'il.
Oxford (riie)

Oxford on panamasiduses kootud kahevärviline (lõimelõng valge ja koelõng värviline) pehme vastupidav puuvillkangas, klassikaline meestesärkide riie.
Nime on riie saanud Inglismaa linna Oxfordi järgi, kus seda 17. sajandil esmakordselt kuduma hakati.
Psühholoogiateaduste Assotsiatsioon

Psühholoogiateaduste Assotsiatsioon (inglise "Association for Psychological Science", APS; varem "American Psychological Society", APS) on rahvusvaheline mittetulunduslik organisatsioon, mille missioon on levitada, kaitsta ja edendada teaduspõhise psühholoogia huve teadustöös, rakendustes, õpetamisel, ja inimeste heaolu parendamine. Selle teostamiseks avaldab assotsiatsioon teadusajakirju, peab iga-aastase koosoleku, levitab teadusliku psühholoogia uurimistulemusi laias üldsuses ja töötab poliitikakujundajatega teaduslikule psühholoogiale tugevama toetuse nimel.
1988. aastal 400 liikmega alustanud organisatsiooniga on 2020. aasta seisuga liitunud üle 35 000 inimese.
Ajalugu.
Psühholoogiateaduste Assotsiatsioon loodi 1988. aastal 400 psühholoogiateadlase poolt missiooniga taastada avalikkuses psühholoogia kui teadusharu maine. Organisatsioon kasvas välja Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioonist (APA), kus seltskond teadlasi ja teaduslikult meelestatud praktikuid tundis, et APA ei toeta piisavalt teaduslikku uurimistööd, sest keskendub peamiselt psühholoogiale praktikute ja kliinilist tööd tegevate psühholoogide vaatenurgast, olles sisuliselt muutunud gildiks. Pinge teadlaste ja praktikute vahel kasvas. Neil kahel grupil olid selgelt eristuvad arusaamad teemadel nagu teaduslikud või inimlikud väärtused, determinism või indeterminism, objektivism või intuitsionism, laboratoorsed uuringud või välitööd, nähtuste seletamine nomoteetiliselt või idiograafiliselt, elementism või holism (Simonton, 2000).
Aleksander Mägi (näitleja)

Aleksander Mägi (3. märts 1891 Tallinn – 9. veebruar 1965 Tallinn) oli eesti näitleja. 
Eesti Näitlejate Liidu (1934) ja Eesti NSV Teatriühingu liige (1951). 
Alustas lavategevust Peterburi Eesti Haridusseltsi näiteringis. Mängis 1920–25, 1926–37 ja 1948–58 Draamateatris, 1925 Vanemuises, 1925–26 Rändteatris, 1937–44 Tallinna Töölisteatris ning 1944–48 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris.
Mängis väiksemaid rolle filmides "Tagahoovis" ja "Veealused karid".
Isiklikku.
Aleksander Mägi poeg oli näitleja Lembo Mägi.
Enrique Vila-Matas

Enrique Vila-Matas (sündinud 31. märtsil 1948 Barcelonas) on hispaania kirjanik.
Ta sündis aastal 1948 Barcelonas. Ta debüteeris 18-aastaselt ajakirjanduses. Aastast 1968 töötas ta toimetajana kinoajakirjas Fotogramas. Aastatel 1974–1978 elas ta Pariisis. Seejärel pöördus ta tagasi Barcelonasse.
Tema teostest on ilmunud eesti keeles 1) "Dublinesk". (originaalis aastal 2010 "Dublinesca"; eesti keeles ilmunud Toledo Kirjastuses ja tõlkinud Triin Lõbus, ilmunud aastal 2014). 2) "Pariisile ei tule iial lõppu". (originaalis aastal 2003 "Paris no se acaba nunca"; eesti keelde tõlkinud Kai Aareleid, ilmunud aastal 2014 Loomingu Raamatukogus). 3) "Bartleby &amp; Co". (originaalis aastal 2000 "Bartleby y compañía"; eesti keelde tõlkinud Kai Aareleid, ilmunud aastal 2020 Loomingu Raamatukogus).
Lembo Mägi

Lembo Mägi (aastani 1935 Ludvig Mägi, 25. mai 1913 Peterburi – 12. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti näitleja. 
Eesti Teatriliidu liige aastast 1951.
Õppis Paul Sepa erateatristuudios, Tallinna Töölisteatri õpperühmas ja 1938–40 Eesti Haridusliidu näitlejate seminaris. Töötas 1938–44 Tallinna Töölisteatris, 1944–47 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, 1948–58 Ugalas ja 1958–68 Nukuteatris.
Mänginud muu hulgas kõrvalosas telelavastuses "Kuulsuse narrid".
Isiklikku.
Lembo Mägi isa oli näitleja Aleksander Mägi.
Hubert Aumere

Hubert Aumere (kuni 29. detsembrini 1936 Hubert Anton; 4. märts 1913 Narva – 14. veebruar 1976 München) oli eesti viiuldaja. 
Lõpetas 1932. aastal Tallinna konservatooriumis Johannes Paulseni viiuliklassi. Täiendas end hiljem Carl Fleschi juures Londonis. Kuni 1943. aastani töötas kontsertmeistrina Riigi Ringhäälingu sümfooniaorkestris. 
1943. aastal emigreerus Saksamaale, kandideeris Baieri Riigiooperi kontsertmeistri kohale ja võitis konkursi. 1944. aastal sai pommirünnakus tabamuse Aumere Müncheni korter, kus hävines ka riigivanem Jaan Tõnissoni poolt 1926. aastal kingitud vana Itaalia meistri viiuli. Töö jätkamiseks andis Baieri Riigiooper Aumerele kasutada hinnalise Stradivari viiuli. 1948. aastal valis ta selle asemele Eesti viiulimeistri Meeme Mälgi valmistatud pilli.
1946. aastal asutas Aumere Saksamaal endanimelise keelpillikvarteti, mängides seal ise esimest viiulit. Teised kvarteti liikmed – Bernhard Walter (teine viiul), Heinz Jopen (vioola) ja Osvald Uhr (tšello) – olid samuti Baieri Riigiooperi orkestri kontsertmeistrid. Aumere kvartett oli tolle aja kõige hinnatum kvartett Saksamaal.
1948. aastal sai Aumerest Baieri raadio sümfooniaorkestri kontsertmeister. 
1950. aastal siirdus ta Bogotásse sealse sümfooniaorkestri kontsertmeistri kohale, kus töötas 1955. aastani. Aumere soovitusel kutsuti Bogotá sümfooniaorkestri peadirigendiks Olav Roots. Ka Colombias asutas Aumere keelpillikvarteti.
Oktoobris 1955 naasis Aumere Lääne-Saksamaale ja asus taas tööle Münchenisse Baieri raadio sümfooniaorkestrisse. Üks Colombiast lahkumise põhjus oli, et elu 2600 meetrit üle merepinna asuvas Bogotás hakkas südamehaigele Aumerele tegema liiga.
1961. aastal siirdus ta taas Baieri Riigiooperi orkestrisse, kuhu jäi tööle kuni surmani.
Isiklikku.
Tema isa oli viiulimeister Jakob Aumere, õde oli viiuldaja Zelia Aumere, vennad olid näitleja Edmund Aumere ning kergejõustiklane ja treener Harry Aumere.
Edmund Aumere

Edmund Aumere (kuni 29. detsembrini 1936 Edmund Anton; 19. märts 1912 Narva – 21. juuli 1941 Tartu) oli Eesti näitleja. 
Aumere oli 1935. aastast Eesti Näitlejate Liidu liige.
Lõpetas 1933. aastal Draamastuudio teatrikooli. Mängis 1932–1935 Draamastuudio Teatris ja 1935–1941 Vanemuises. 
Hukati Omakaitse poolt 1941. aastal . 
Isiklikku.
Edmund Aumere isa oli viiulimeister Jakob Aumere, tema vennad olid kergejõustiklane ja treener Harry Aumere, viiuldaja Hubert Aumere ning õde viiuldaja Zelia Aumere.
Harry Aumere

Harry Aumere (kuni 29. detsembrini 1936 Harry Anton; 13. veebruar 1917 Tallinn – 8. veebruar 1987 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener. 
Oli 1940. aastal Eesti meister 100 m jooksus ja aastatel 1936–1940 viis korda teatejooksudes (Kalevi meeskonnas).
Tema isiklik rekord 100 m jooksus oli 11,0 (1940).
Mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse.
Oli 1945. aastast Kalevi kesknõukogu instruktor ja 1946–1947 Eesti NSV Spordikomitee kergejõustikutreener. 1945. aastast juhendas Tallinna Kalevi kergejõustiklaste treeninguid – algul põhitöö kõrvalt, aastatel 1954–1971 koosseisulise treenerina.
Oli aastatel 1947–1954 Tallinna 1. Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa oli viiulimeister Jakob Aumere, tema vennad olid näitleja Edmund Aumere ja viiuldaja Hubert Aumere ning õde viiuldaja Zelia Aumere.
Taie

Taie oli aastatel 1928–1929 Eesti Kultuurkapitali kujutava kunsti sihtkapitali toetusel ilmunud ajakiri. "Eesti kunsti ajakiri", ütles ajakirja päismik täienduseks. Ilmusid numbrid 1, 2 ja 3 (1928) ja koondnumber 4–5 (1929), ent seejärel väljaandmine soikus.
Wout Weghorst

Wout François Maria Weghorst (sündinud 7. augustil 1992 Bornes) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksa kõrgliiga klubis Hoffenheim (laenul Inglise kõrgliiga klubist Burnley) ja Hollandi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis FC Emmen, mille koosseisus debüteeris ta Hollandi esiliigas hooajal 2012–13. Järgmisel hooajal lõi ta liigas 12 väravat.
2014. aastal liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga Almelo Heracles. Hooajal 2015–16 lõi ta Hollandi kõrgliigas 12 väravat. Seejärel siirdus ta AZ Alkmaari. Esimesel hooajal lõi ta uue klubi meeskonnas Hollandi kõrgliigas 13 väravat ja järgmisel, hooajal 2017–18 18 väravat.
2018. aasta juunis sõlmis Weghorst nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga VfL Wolfsburg. Oma debüüthooajal lõi ta Saksamaa kõrgliigas 17 väravat. Hooajal 2019–20 lõi ta 16 väravat ja hooajal 2020–21 kokku 20 väravat.
2022. aasta jaanuaris siirdus ta umbes ta 12 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Burnley, kellega sõlmis kolme ja poole aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. veebruaril 2022 mängus Brighton &amp; Hove Albioni vastu. Teise värava lõi ta 17. aprillil West Ham Unitedi vastu. Hooaja lõpus langes Burnley Inglismaa kõrgliigast välja. 2022. aasta juulis läks ta laenule Beşiktaşi, 2023. aasta suvel Hoffenheimi.
Hollandi jalgpallikoondises tegi Weghorst debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. juunil 2021 sõprusmängus Gruusia vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava Ukraina vastu.
John Anthony Brooks

John Anthony Brooks (õieti John Anthony Brooks, Jr.; sündinud 28. jaanuaril 1993 Berliinis) on Saksamaal sündinud USA jalgpallur, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Hoffenheim ja USA jalgpallikoondises.
Ta on peaaegu kogu klubikarjääri mänginud Saksamaal. Ta alustas klubikarjääris Hertha BSC-s, mille põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2012–13 Saksamaa esiliigas. Samal hooajal võitis tema klubi esiliiga. Järgmisest hooajast mängis Brooks Saksamaa kõrgliigas. Ta debüteeris Saksamaa kõrgliigas 10. augustil 2013 mängus Eintracht Frankfurti vastu ja lõi selles mängus ka värava.
2017. aasta mais siirdus ta Saksamaa kõrgliigaklubisse VfL Wolfsburg. Üleminekusumma oli umbes 20 miljonit eurot, mis tegi temast ajaloo kõige kallima USA jalgpalluri.
2022. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. 2023. aasta jaanuaris naasis Brooks Saksamaale ja sõlmis kaheaastase lepingu Hoffenheimiga.
USA jalgpallikoondises debüteeris Brooks 2013. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma viiendas koondisemängus 16. juunil 2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus Ghana vastu. Ta pääses väljakule teise poolaja alguses ja lõi 86. minutil mängu otsusta värava, tuues USA-le 2:1 võidu. Ta on kuulunud USA koondisse veel ka 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2016. aasta Copa América Centenariol.
Jalgpall 1948. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1948. aasta suveolümpiamängudel toimus 26. juulist 13. augustini Suurbritannias Londonis. See oli üheksas kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Turniiril osales 18 riigi meeskonda. Olümpiavõijaks tuli esmakordselt Rootsi, kes oli finaalis parem Jugoslaaviast 3:1.
Välja arvatud kaks eelvooru mängu, mis peeti Brightonis Goldstone Groundil ja Portsmouthi Frattoni pargis, mängiti kõik muud mängud järgmistel Londoni staadionidel: Empire Stadium, Selhurst Park, Highbury, Cricklefield Stadium Ilford, Craven Cottage, White Hart Lane, Champion Hill, Green Tond Road ja Griffini park. Kuni 1984. aastani oli see viimane olümpiajalgpalliturniir, mille võitis Lääne-Euroopa meeskond. 
Kogu turniir mängiti väljalangemisrežiimis. Enne kaheksandikfinaali algust tuli eelringis välja selgitada edasi pääsevad meeskonnad, kus kohtusid Afganistan ja Luksemburg ning Holland ja Iirimaa. Afganistani jaoks oli mäng Luksemburgiga alles teine ​​rahvusvaheline kohtumine ning esimene Euroopas ja Euroopa meeskonna vastu. See oli Luksemburgi esimene mäng Aasia meeskonna vastu ja 6: 0 võit on Luksemburgi suurim võit seni. Alles aasta varem iseseisvuse saavutanud India ja Lõuna-Korea pidasid oma esimese rahvusvahelise jalgpallimatši kaheksandikfinaalis ning Mehhiko ja Lõuna-Korea mäng oli esimene Põhja-Ameerika ja Aasia meeskonna rahvusvaheline mäng. Varem kaks olümpiaturniiri võitnud Briti meeskonda treenis 1948. aasta olümpiamängudeks Manchester Unitedi legendaarne treener Matt Busby. Suurbritannia meeskond pääses mängima pronksmedalitele, kuid kaotas selle mängu Taanile.
Szaflary

Szaflary on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Szaflary valla halduskeskus. Szaflary asub Nowy Targist umbes 5,5 km lõunas, Slovakkia piirist 15 km kaugusel.
Szaflary on suvituskoht.
Tonditöö

Tonditöö (inglise "Ghost Work") on termin mille tõid kasutusse antropoloog Mary L. Gray ja informaatik Siddharth Suri 2019. aasta raamatus ""Ghost Work: How to Stop Silicon Valley from Building a New Global Underclass"."
Tonditöö olemus.
Tonditöö ei viita konkreetsele ametit, vaid iseloomustab töömaailma ümber organiseerimist. Projekt või ülesanne, mis on vähemalt osaliselt hangitud, planeeritud, hallatud ja saadetud läbi veebiplatvormi, mida on võimalik lepinguliselt teha kus iganes on internetiühendus.
Tihti inimesed ei mõtle, et tehisintellekti taga on suur hulk inimesi, kes seda viimistlevad, tonditöö on nähtamatu tarbijale. Enamik tonditööst on algoritmide treenimine. Palju tehakse vabakutseliste või ebakindlate töölepingutega töötajate poolt. Töö on enamjaolt nüri ja suuremahuline, ning pole hästi tasustatud. Tonditööd iseloomustab ebakindlus, kuna töö pole seotud asukohaga on vähe barjääre, mis takistaksid tonditööd odavama tööjõuga piirkondadesse ümber paigutamist.
Näiteid tonditöödest.
Facebook'i graafilise sisu modereerija, kes filtreerib sobimatud materjale välja.
Alexa tehisintellekti peenhäälestus, kus inimtööjõud transkribeerib heli, klassifitseerib sõnu ja lauseid kategooriatesse. 
YouTube'i algoritmi treenimine videoid kategoriseerides ja vastates küsimustele nende kohta.
Jonas Enlund

Jonas Enlund (sündinud 3. novembril 1987 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans.
2006. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i "draft"is 165. valikuna, kuid Põhja-Ameerika liigades pole ta mänginud.
2006. aastal debüteeris ta Soome kõrgliigas Tappara meeskonnas. Hooajal 2009–10 oli ta Soome kõrgliigas Juhamatti Aaltoneni ja Jukka Hentuneni kõrval suurim väravakütt (28 väravat).
Aastatel 2010–2021 mängis Enlund KHL-is. Aastatel 2010–2015 mängis ta Novosibirski Sibiris, hooajal 2015–16 Jaroslavli Lokomotivis ja Peterburi SKA-s, hooajal 2016–17 Moskva CSKA-s ja Kunluni Red Staris, hooajal 2017–18 taas Novosibirski Sibiris ja hooajal 2018–19 Tšeljabinski Traktoris ning 2019–2021 Nižnekamski Neftehimikis. KHL-is on individuaalselt olnud tema edukaim hooaeg 2014–15 (17+28). Samal hooajal jõudis ta Sibiriga Idakonverentsi finaali, kus kaotati Kaasani Ak Barsile mängudega 1:4.
2021. aasta oktoobris liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga Wolfsburgi Grizzlys. 2022. aasta septembris naasis ta Soome kõrgliigasse, kui liitus Pelicansiga.
Soome jäähokikoondise koosseisus on Enlund osalenud 2018. aasta taliolümpiamängudel ja mitmel aastal Euro Hockey Touril.
Maruszyna

Maruszyna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Szaflary vallas. Maruszyna asub Slovakkia piirist umbes 12 km kaugusel, Nowy Targist ligikaudu 8 km edelas ja Krakówist 72 km lõunas.
Skrzypne

Skrzypne on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Szaflary vallas. Skrzypne asub Nowy Targist umbes 10 km lõunaedelas, Slovakkia piirist 12 km kaugusel.
Kraanivesi

Kraanivesi on kraanist tulev vesi, mida pumbatakse ja juhitakse hoonetesse läbi torustiku. Kraanivett kasutatakse kodumajapidamistes näiteks söögi valmistamisel, joomiseks, koristamiseks ja pesemiseks.
Kraanivett peetakse üldiselt, eriti arenenud riikides, joomiskõlblikuks, kuid selle kvaliteet võib piirkonniti erineda. Tänapäeval on kraanivesi arenenud riikides elementaarne, kuid mitte kõikides majapidamistes pole seda siiani. Arengumaades on olukord oluliselt halvem.
Kraanivee tarbimist mõõdetakse veemõõturiga ja selle eest tuleb omanikul tasuda.
Ajalugu.
Kraanivee laialdasem kasutus algas tööstusrevolutsiooniga 17. ja 18. sajandil. Suure tarbimise ja ülerahvastatud linnade tõttu hakkasid levima haigused, kuna vett ei puhastatud. Reovett hakati puhastama 19. sajandil Saksamaal. Reovee majandamine vähendas haiguste levikut. 
Järvevee puhastamine kraaniveeks.
Selleks, et kraanivesi oleks nõuetele vastav, peab järvevesi läbima 15-tunnise puhastusprotsessi. Mehaaniline puhastamine on kõige esialgsem etapp. Järvevesi läheb mikrofiltritesse, kus eemaldatakse veest vetikad, praht ja muu vees hõljuv. Pärast seda toimub keemiline puhastus, kus vesi suunatakse kontaktbasseini. Seal lisatakse veele osooni-õhu segu. See on vajalik vee kvaliteedi parandamiseks, kus hävivad mikroorganismid ja bakterid. Edasi lisatakse veele koagulant ja flokulanti helveste tugevdamiseks ja segatakse. Järgmiseks sammuks viiakse vesi selitisse, kus sade settib alla ja ülaosast kogutud vett saab omakorda puhastada kahekordsetel antratsiidi või aktiivsöe ja liiva kiirfiltritel. Peale sellist protsessi on vesi normidele vastav, kuid enne kasutamisse laskmist lisatakse kloori, et vältida mikroobset reostumist linna veetorustikes. 
Pudelivee ja kraanivee poolt ja vastu.
Kraanivee joomine on üldjuhul vähemalt sama turvaline kui pudelivee joomine. Üle poole pudeliveest tuleb kraanidest. Kraanivee kvaliteeti kontrollitakse palju sagedamini kui pudelivee kvaliteeti. Pudelis seisev vesi võib osutuda kahjulikuks inimese tervisele pudelis sisalduvate mikroplasti ja muude kemikaalide tõttu. Pudelivee suureks puuduseks on ühekordsete plastjäätmete teke, mis mõjub keskkonnale halvasti. Probleemi lahendamiseks tuleks kasutada taaskasutatavaid pudeleid.
Kościelisko

Kościelisko on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tatra maakonnas, Kościelisko valla halduskeskus. Kościelisko asub Slovakkia piirist umbes 5 km kaugusel.
Kościelisko on suvituskoht, kuurort, talispordikeskus ja turismisihtpunkt. Asub merepinnast 900–1050 meetri kõrgusel.
Kościeliskot on esmamainitud 1623. aastal.
Martin Viirand

Martin-Nils Viirand (sündinud 11. septembril 1942) on eesti pedagoog ja ajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1961. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 
Ta on töötanud õpetajana. 
1967. aastal asus ta kultuurisaadete toimetajana tööle Eesti Raadios, kus töötas kokku 41 aastat. Ta on olnud näiteks saatesarjade "Maailmapilt", "Kultuurikaja" ja "Keskööprogramm" toimetaja ja saatejuht. 
Ta on laulnud Eesti Teaduste Akadeemia Meeskooris ja koostanud artiklikogumiku "Eesti Teaduste Akadeemia Meeskoor 50".
2012. aastal ilmus valik tema raadiointervjuusid tema enda koostatud kogumikus "Olnust olevatele. Martin Viirandi heliarhiivist" (Logofiil, 2012).
Dzianisz

Dzianisz on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tatra maakonnas Kościelisko vallas. Dzianisz asub Slovakkia piirist ligi 4 km kaugusel, Zakopanest umbes 8 km loodes.
Rannaastang

Rannaastang on pudedatesse setetesse (liiv, kruus, moreen jne) lainete kulutava tegevuse tõttu tekkinud suure kaldega või püstloodne nõlv, mis ulatub rannajooneni. Rannaastanguid leidub enim rannikualadel, kus rannalähedase merepõhja kallakus on suur, mistõttu jõuavad lained sellistesse randadesse suure energiaga ja sealsed pudedad setted alluvad kulutusele kergesti.
Kura sääre rahvuspark (Leedu)

Kura sääre rahvuspark (leedu keeles: "Kuršių nerijos nacionalinis parkas") on Leedu rahvuspark.
See asub Kura säärel ning on üks viiest Leedu rahvuspargist. Rahvuspark loodi 1991. aastal, et kaitsta Kura sääre ja Kura lahe unikaalset ökosüsteemi ja kultuuripärandit. 
Kura säär on jagatud Leedu ja Venemaa vahel ning Venemaa poolel asub samuti rahvuspark.
Evan Rachel Wood

Evan Rachel Wood (sündinud 7. septembril 1987) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Näitlejakärjääri alustas ta 1990. aastatel sarjades "American Gothic" ja "Once and Again", filmidebüüdi tegi ta 9-aastaselt linateoses "Digging to China". 2003. aastal kehastas ta filmis "Kolmteist" teismelist Tracy Freelandi, mille eest nomineeriti ta Kuldgloobuse parima draamafilmi naisnäitleja auhinnale.
2011. aastal kehastatud Veda Pierce'i rolli eest HBO minisarjas "Mildred Pierce" pälvis ta Kuldgloobuse ja Emmy auhindade nominatsioonid. 2016. aastast mängib ta HBO telesarjas "Läänemaailm" Dolores Abernathyt, mille eest võitis ta Critics' Choice auhinna. Wood andis ka hääle kuninganna Idunale Disney animafilmis "Lumekuninganna 2" (2019).
Hiina kadakas

Hiina kadakas ("Juniperus chinensis") on küpressiliste sugukonda kadaka perekonda kuuluv okaspuu. Kasvab sordist sõltuvalt 1–20 meetri kõrguseks.
Levik ja kasvukoht.
Hiina kadakat võib enim kohata Kirde-Hiinas, Jaapanis, Mongoolias, Koreas ja ka Euroopas. Teda esineb nii põõsana kui ka 20 meetri kõrguse puuna. Euroopasse jõudis 19. sajandil. Tänapäeval kasvatatakse seda puukoolides arvukalt.  
Hiina kadakas on kasvukoha suhtes vähenõudlik. Soovib päikeselist kasvukohta, keskmise, tavalise või vähese niiskusega ala. Sobib ka savine muld, kuid pigem eelistab kuivemat ja üleväetamata mulda.
Jalgpall 1956. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1956. aasta suveolümpiamängudel toimus 24. novembrist 8. detsembrini Austraalias Melbourne'is. See oli üheteistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Mängud peeti Olympia Parki staadionil ja Melbourne'i kriketiväljakul, kus finaal peeti 102 000 pealtvaataja ees, mis oli seni olümpia jalgpalliturniiride rekord, ning alles 1968. aastal Mehhikos, kus Jaapani ja Mehhiko pronksimängus oli 105 000 pealtvaatajat, ületati see rekord. 
Melbourne'i olümpiaturniiril osales üksteist võistkonda. See oli väikseim osavõtjate arv pärast 1912. aasta olümpiamänge. Algselt pidi turniiril osalema 16 meeskonda, kuid viis olümpiale pääsenud riiki loobusid turniirist. Neist tähelepanuväärseim oli valitsev olümpiavõitja Ungari, kes loobus turniirist Ungari ülestõusu tõttu. 
Pärast Ungari turniirilt taandumist oli ülejäänud riikide suurim eelsoosik Nõukogude Liit. Nõukogude Liit võitis lõpuks olümpiakulla, võites finaalis Jugoslaavia 1:0. Jugoslaavia pääses kolmandat korda järjest finaali, millega ükski meeskond polnud varem hakkama saanud, ja võitis hõbemedali. Saksamaa amatööride rahvuskoondis kaotas kvalifikatsioonis olümpiavõitjast Nõukogude Liidule. India jõudis Aasia meeskonnana esimest korda jalgpalli olümpiaturniiri poolfinaali. Turniiri mõjutasid loobumised, nii et kaheksandikfinaal toimus vaid kolme mänguga.
Tulemused.
Eelvoor.
Viis võistkonda (Hiina (loobus Taiwani osalemise protestiks), Egiptus, Türgi, Ungari ja Vietnam) loobusid enne turniiri algust peamiselt poliitilistel ja majanduslikel põhjustel. Sel põhjusel toimus esimeses voorus vaid kolm mängu.
Väljalangemismängud.
Poolfinaalid.
Jugoslaavia alistas India 4–1. See oli nende kolmas olümpiafinaal järjest, pärast kaotust nii 1948. kui ka 1952. aastal.
Nõukogude Liit alistas lisaajal Bulgaaria 2–1. Esimesena lõi värava Bulgaaria ja lasi mängu viimase kuue minutiga lüüa kaks väravat.
Vaikuse meri

Vaikuse meri (ladina keeles "Mare Tranquillitatis") on Kuu meri, mis asub Tranquillitatise ladestusalal.
Meri koosneb peamiselt basaldist. Vaikuse meri tekkis umbes 3,9 miljardit aastat tagasi ja see on väga tasane, kõrgeima ja madalaima punkti vahel on vähem kui 500 m. Samas on selle pind väga kraatriline. 
Vaikuse merele andsid 1651. aastal nime astronoomid Francesco Grimaldi ja Giovanni Battista Riccioli.
1965. aastal kukkus Vaikuse merre NASA kosmoseaparaat Ranger 8 ning 1967. aastal maandus sinna Surveyor 5. 20. juuli 1969 maandus Vaikuse mere edelaosas NASA mehitatud missiooni Apollo 11 kuumoodul ning Neil Armstrong sai esimeseks Kuu pinnal kõndinud inimeseks.
Maris Meikar

Maris Meikar (sündinud 2002) on eesti iluvõimleja.
Ta lõpetas 2018. aastal Tartu Kivilinna Koolis põhikooli.
2016. aastal võitis ta Eesti juunioride meistrivõistlustel pronksmedali mitmevõistluses.
Treenis võimlemisklubis Rütmika. Treener oli Kai Tanni.
Pargi tänav (Pärnu)

Pargi tänav on tänav Pärnus Kesklinna ja Eeslinna linnaosas.
Tänav algab Pikalt tänavalt ja kulgeb lõunasse kuni ristub Rüütli tänavaga. Tänav külgneb ka Vabaduse pargiga.
Kokku on tänav ligikaudu 136 meetrit pikk.
Nimi.
Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli "Parkstraße" (eesti keeles "Pargi tänav").
Pikendus.
Pargi tänava pikendusele plaanitakse linna kolmandat silda üle Pärnu jõe. Seetõttu kavatseb linnavalitsus kunagi välja ehitada ka Pargi tänava lõigu Pikalt tänavalt Laiale tänavale läbi praeguse politseimaja ja päästeameti vahelise hoovi.
Hoonestus.
Pargi tänaval asub vaid üks hoone, aadressiga Pargi 1, milles on asunud mitmeid õppeasutusi.
Czerwienne

Czerwienne (kuni 1965. aastani Międzyczerwienne) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Czarny Dunajeci vallas. Czerwienne asub Nowy Targist umbes 12 km edelas ja Krakówist ligikaudu 75 km lõunas.
Aare Baumer

Aare Baumer (sündinud 16. detsembril 1959) on eesti leiutaja, teaduse populariseerija ja mitteformaalse hariduse edendaja. 
Ta on töötanud Eesti Raadios helioperaatorina, olnud Tallinna Linnahalli valgusdisainer ning mitme ansambli (nt Nemo, Radar) valgustaja ja helimees. 
2000. aastast töötas Baumer Energiakeskuses ja oli selle tegevdirektor. 2009. aastast on ta Energia Avastuskeskuse teadus- ja arendusjuht. 
Baumer on populaarteaduslike näituste koostaja, eksponaatide tehniliste lahenduste looja ja valmistaja. Tema loodud eksponaate leiab muuseumidest, külastus- ja avastuskeskustest üle Eesti.
Looming.
Näituste kontseptsioonid.
Baumer on loonud külastuskeskuse ekspositsioonikontseptsiooni Paide Ajakeskus Wittensteinile (2010), uuenenud Energia avastuskeskusele (2014) ja Sangaste Ringtalli külastuskeskusele (2019).
Buda-Kašalova rajoon

Buda-Kašalova rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1595 km². 2018. aasta seisuga elas seal 29 530 inimest.
Rajoon moodustati 1924. aastal, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1962. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabri, Čabatovičy, Hubičy, Husiavica, Kamunari, Kašalova, Kryŭski, Lipiničy, Marozavičy, Mikałajeŭka, Patapaŭka, Rahińi, Šyrokaje, Uza ja Uvaravičy külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Buda-Kašalova linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Teisi asulaid: Uvaravičy alev.
Rajoon asub Dnepri madalikul. Tähtsaimaks jõeks on Dnepr, teine suurem jõgi on Vuza. 
2009. aasta seisuga oli elanikest 94,5% valgevenelasi, 3,83% venelasi ja 1,67% muust rahvusest inimesi. 83,3% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 16,29% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 56,06% elanikke, vene keelt aga 33,33%.
Buda-Kašalova

Buda-Kašalova (valgevene-eesti transkriptsioonis "Buda-Kašaljova", poolakeelne nimekuju "Buda Koszelewska") on linn Valgevenes Homieli oblastis, Buda-Kašalova rajooni halduskeskus. Buda-Kašalova asub merepinnast 147 meetri kõrgusel, Homieli linnast 48 ja Minskist 256 kilomeetri kaugusel.
Linna läbib raudtee. Seal asub linakombinaat, Buda-Kašalovas valmistatakse mööblit, seal on juustutehas, õlivabrik, linnuvabrik, konservitehas, leivatehas.
Haridust annavad kaks keskkooli, muusikakool ja laste spordikool. Lisaks annab haridust veel agraartehnoloogiline kolledž.
Elanikkond.
1939. aastal elas Buda-Kašalovas 2562 valgevenelast, 496 juuti, 129 venelast ja 88 ukrainlast.
Ajalugu.
Asula kohta on esimesed kirjalikud teated aastast 1824. Toona kandis see lihtsalt Buda nime, asudes Kašalova mõisa maadel ja Kašalova vallas.
1873. aastal avati Liibavi-Romno raudtee. Küla juurde rajati 1877. aastal raudteejaam, mis hakkas kandma nime Buda-Kašalova. Raudteejaama järgi nimetati ümber ka Buda küla, kuigi kohalikud jätkasid paiga Budaks kutsumist. Raudteejaam kujunes tähtsaks puidu väljaveo paigaks, nii rajati selle juurde ka telegraafijaam ja 1888. aastal puidutöötlemisettevõte. 
1897. aastal oli Buda-Kašalovas tuulik ja magasiait, seal asusid kõrts ja pood ning tegutses kihelkonnakool. 1911. aastal avati kooli juures raamatukogu. 
1918. aastal hakkas asula kuuluma Valgevene rahvavabariiki, 1919. aastal võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et alev kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks Buda-Kašalova Valgevene NSV koosseisu 1924. aastal, kus sellest sai samanimelise rajooni halduskeskus. 1930. aastal sai külast kohaliku kolhoosi keskasula, 1932. aastal avati seal masina-traktorijaam.
1938. aastal sai asula alevi staatuse. 15. augustist 1941 kuni 27. novembrini 1943 oli alev Saksa vägede valduses. Detsembris 1941 hukkasid karistussalklased 485 alevi elanikku. Linnaõigused sai Buda-Kašalova 1971. aastal. 1995. aastal rajati linna õigeusu kirik.
Czarny Dunajec

Czarny Dunajec on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Czarny Dunajeci valla halduskeskus. Czarny Dunajec asub Slovakkia piirist 5,5 km kaugusel, Nowy Targist umbes 13 km lääneedelas ja Krakówist umbes 69 km lõunas.
Linn paikneb merepinnast 675 meetri kõrgusel.
Czarny Dunajec sai linnaõigused 1925. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal.
1. jaanuaril 2023 sai Czarny Dunajec linnaõigused tagasi.
Ühega miljoneist

"Ühega miljoneist" on 2 Quick Starti laul samanimeliselt albumilt.
Laul saavutas esikoha Raadio 2 korraldatud konkursil "Aastahitt 2001".
Indrek Hiibus

Indrek Hiibus (sündinud 31. jaanuar 1960) on eesti trummar. 
Ta on olnud 1.jaanuaril 1982 asutatud ansambli Randevuu liige koos Ülar Tõkke, Imre Orro, Hillar Kingi, Meelis Laido ja Urmas Vanniga. Hiljem oli ta ka ansambli Apelsin trummar.
Isiklikku.
Indrek Hiibuse isa oli karikaturist Hugo Hiibus
Jalgpall 1960. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1960. aasta suveolümpiamängudel toimus 26. augustist10. septembrini Itaalias Roomas. See oli kaheteistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliturniiril osales 16 rahvuskoondist neljalt mandrilt. 16 võistkonda loositi nelja neljaliikmelisse alagruppi ja iga alagrupp mängis omavahel. Alagrupiturniiri lõpus pääsesid iga grupi esikohaga võistkonnad poolfinaali ja turniir kulmineerus 10. septembril 1960 Roomas toimunud kuldmedalimatšiga. 
Tulemused.
Poolfinaalid.
Jugoslaavia kuulutatakse võitjaks loosimise teel.
Koniówka

Koniówka on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas, Czarny Dunajeci vallas. Koniówka asub Slovakkia piirist 2 km kaugusel.
Nasdaq Nordic

Nasdaq Nordicu börs on põhjamaades ja Baltikumis tegutsev väärtpaberibörs. Börs hõlmab Stockholmi, Kopenhaageni, Helsingi, Islandi ja Nasdaq Balti börsi. Läbi Stockholmi börsi (NASDAQ OMX Stockholm AB) saab kaubelda ka Norra ettevõtete aktsiatega. Börs kuulub Nasdaq Inci gruppi.
Börsil saab kaubelda siin noteeritud aktsiate, võlakirjade, indeksite, fondide, futuuride ja optsioonidega. Nasdaq Balti börsi ja Helsingi börsi ametlik kauplemisvaluuta on euro. Stockholmi börsi ametlik kauplemisvaluuta on Rootsi kroon, Kopenhaageni börsil Taani kroon ja Islandi börsil Islandi kroon. Börsil on kaks turgu: reguleeritud turg ja Nasdaq First Northi turg ehk alternatiivturg. First Northi turg on aktsiate lisanimekiri, millele on kehtestatud võrreldes reguleeritud turuga leebemad reeglid.
Nasdaq Nordicu börsi üle teostavad järelevalvet kohalikud finantsjärelevalve ametid.
Nasdaq Nordicu börsi suurus.
Seisuga 31. märts 2022 oli Nasdaq Nordicu börsil noteeritud ettevõtete väärtus kokku ehk turuosa 1,924 triljonit eurot (+6% võrreldes eelmise aasta sama ajaga). Nordicu börsi siseturgude turuosa on järgmine:
Börsi suurima turuosaga ettevõte on Novo Nordisk A/S (turuosa 178,5 miljardit eurot). Järgnevad Investor AB (62,9 miljardit eurot), Atlas Copco AB (56,1 miljardit eurot) ja A.P. Møller - Mærsk A/S (52,5 miljardit eurot).
Nasdaq Nordicu börs on 2021. aasta näitajate alusel turuosalt maailma suuruselt 14. börs.
2022. aasta märtsis tehti Nasdaq Nordicu börsil päevas tehinguid keskmiselt 4,7 miljardi euro väärtuses.
Seisuga 31. märts 2022 on Nasdaq Nordicu börsil noteeritud:
Enim kaubeldud aktsiad.
Ettevõtted, kelle aktsiatega on 2022. aastal enim kaubeldud (käibe järgi, enim kaubeldud ettevõte on reastatud esimesena, 31. märtsi seisuga):
Nasdaq Balti börs

Nasdaq Balti börs (inglise keeles Nasdaq Baltic) on Baltikumis tegutsev väärtpaberibörs, mis koondab Tallinna, Vilniuse ja Riia börse. Börs kuulub Nasdaq, Inci gruppi ja on üks osa Nasdaq Nordicu börsist. Balti börsil saab kaubelda siin noteeritud aktsiate, võlakirjade ja börsil kaubeldavate fondidega. Turu ametlik kauplemisvaluuta on euro. Börsi reguleeritud turu moodustavad Balti põhinimekiri ja Balti lisanimekiri. Lisaks on börsil võimalik kaubelda siinsel First Northi turul noteeritud aktsiate ja võlakirjadega. First North on alternatiivne turg Nasdaq Nordicu börsidel. Börsi üldnimi on NASDAQ OMX Baltic.
Nasdaq Balti börsi järelevalvet teostavad kohalikud finantsjärelevalve ametid (Eestis Finantsinspektsioon, Lätis The Financial and Capital Market Commission, Leedus Leedu Keskpank).
Nasdaq Balti börsi suurus.
2024. aasta 5. juuni seisuga oli Nasdaq Balti börsil noteeritud ettevõtete väärtus kokku ehk turuosa 10,644 miljardit eurot. See moodustab umbes 0,6% Nasdaq Nordicu börsi mahust. Balti börsi siseturgude turuosa on järgnev:
2024. aasta mais tehti Nasdaq Balti börsil ühes päevas keskmiselt tehinguid 2,1 miljoni euro väärtuses (aktsiad, võlakirjad ja fondid kokku).
Seisuga 5. juuni 2024 on Balti börsil noteeritud:
Olulisemad Nasdaq Balti börsil noteeritud aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid.
OMX Baltic Benchmark GI – koosneb suurimatest ja enim kaubeldud aktsiatest Nasdaq Balti väärtpaberiturul ning hõlmab kõiki valdkondi. Selle koosseisu korrigeeritakse kaks korda aastas.
OMX Baltic 10 (OMXB10) – on kaubeldav indeks, mis koosneb 10-st Nasdaqi Balti väärtpaberiturul kõige aktiivsemalt kaubeldud aktsiast. Ühe väärtpaberi osakaal on maksimaalselt 15%. Indeksi koosseisu korrigeeritakse kaks korda aastas.
Enim kaubeldud aktsiad.
Ettevõtted, kelle aktsiatega on enim kaubeldud 2024. aastal (käibe alusel, enim kaubeldud ettevõte on reastatud esimesena, 5. juuni seisuga):
Aastate lõikes on olnud börsi enim kaubeldud aktsiaks:
Suurima turuväärtuse kasvuga ettevõtted (2023. aastal).
Kajastab ettevõtteid, kes olid börsil kogu 2023. aasta jooksul.
Suurima turuväärtuse langusega ettevõtted (2023. aastal).
Kajastab ettevõtteid, kes olid börsil kogu 2023. aasta jooksul.
Suurimad maaklerteenuse pakkujad.
Eraldiseisvaid üksusi vaadates on börsi suurim maaklerteenuse pakkuja LHV Pank. Tehingute rahalisest mahust tehakse 38% ja tehingute arvust 47% LHV Panga maaklerteenust kasutades. 
Vaadates ühe kontserni üksusi summaarselt, siis on börsi suurim maakleriteenuse osutaja Swedbank (Swedbanki Eesti, Leedu, Läti ja Rootsi üksuste maaklerteenust kasutades tehtud tehingute rahaline maht moodustab 39% börsi käibest ja 40% tehingute arvust). SEB Panga kontserni kuuluvate üksuste kaudu tehakse tehinguid mahus, mis moodustab 20% kogu börsi rahalisest tehingumahust (7% tehingute arvust). Ülejäänud maaklerite turuosa moodustab igaühel vähem kui 3% börsi tehingute rahalisest mahust ja ka arvust.
Rāma

Rāma on hinduistlik jumalus, kes on tuntud eeskätt müütilise kuningana eeposest "Rāmājana". Traditsiooniliselt käsitatakse teda Višnu avataarana; mõnes monoteistlikus koolkonnas nähakse temas ülimat jumalat.
Liisa Perandi

Liisa Perandi (neiupõlvenimega Reinvald; 26. märts (vkj)/ 7. aprill 1879 Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 30. aprill 1946 Roobe küla, Helme vald, Valgamaa) oli eesti ärkamisaegne kirjanik.
Ta sündis Illissa talus, mis oli tema isa talu ja Liisa lapsepõlvekodu. Tema vanemad olid Ann ja Ado Reinvald. 
Elukäik.
Ta sai alghariduse isatalus, kus teda õpetas lell Jaak. Seejärel õppis ta Lilli Suburgi tütarlastekoolis Viljandis ja Karoliina Tamme käsitöökoolis Narvas.
Aastatel 1895–1890 töötas ta koos oma lellede Jaani ja Jüri Reinvaldiga Narvas Virmalise toimetuses. Toimetuses oli ta abitööline, kuid tegi selle kõrvalt kaastööd ajakirjandusele.
Ta oli aktiivne seltskonnategelane: esines kõnedega, laulis laulukoorides, mängis teatritükkides. Lisaks asutas ta 30. septembril 1934 Ropka-Soinaste Maanaiste Ühingu, kus oli ise esinaine kuni elukoha vahetuseni.
Ta suri 30. aprillil 1946 ja maeti 5. mail 1946 Helme kalmistule.
Looming.
Liisa Perandi on kirjutamisel kasutanud pseudonüüme: L.R.; Liisa; Liisa Reinvald. Luuletaja karjääri alustas ta üsna vara, sest tema esimesed luuletused ilmusid juba 1889. aastal, kui ta oli vaid 10-aastane. Kui ta oli 15 aastane, trükiti tema esimene luulekogu, mis kandis pealkirja “Koidu kannid”.
Lisaks on ta avaldanud ka novelle ja novellikogusid: “Kasuõed”, “Mere rannal”, “Nõmme sant”, “Vabanaine” (1925), “Sinimäe Eeva” (1926). Loomingust ei puudu ka näidendid, üks teadaolevatest kannab pealkirja “Miss Vibavere” (1932).
Oma 60. sünnipäeva juubelil ütles Perandi, et tahab hakata kirjutama memuaare, kuhu plaanis üles märkida ka oma isa Ado Reinvaldi elust seni ilmumata lugusid ja fakte. Raamatu käsikiri valmis 1940. aastal, kuid ei ilmunud Nõukogude okupatsiooni tõttu. Käsikirjas tõi välja mälestusi lapsepõlvest, rääkis põhjalikult oma isast ja suhetest teiste oma aja tuntud tegelastega (näiteks Lydia Koidula, C. R. Jakobson).
Teos avaldati lõpuks 1996. aastal Tallinnas. Teosele “Lauliku tütar. Rida mälestusi lapsepõlvest” on lisanud kommentaarid ja eessõna Endel Priidel.
Isiklikku.
Liisal oli üks vanem ja üks noorem õde, neist vanem õde suri noores keskeas ja noorem õde suri kolmandal eluaastal.
Ta abiellus 1901. aastal näitekirjaniku ja õpetaja Adolf Perandiga. Neil oli kuus last: Karl Heinrich Perandi, Adolf August Perandi, Raoul Johannes Perandi, Alli Amalie Perandi, William Ludvig Perandi ja Ilmar-Raimond Perandi.
Kalle Kauksi

Kalle Kauksi (28. aprill 1949 Võru – 21. august 1992) oli eesti metsasarvemängija ja pedagoog. 
Hariduskäik viis ta läbi Tartu Muusikakooli Tallinna Riiklikku Konservatooriumi, mille lõpetas 1975. aastal.
Kõrget mängutaset näitas Kauksi vabariiklikul puhkpillimängijate konkursil 1979. aastal, võites I preemia.
Alates 1973. aastast töötas ta Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris, olles ka aastaid samas metsasarverühma kontsertmeister. 
1986. aastast kuni surmani töötas ta ka metsasarveõppejõuna Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (õpilaste hulgas: Rait Erikson, Kalmer Kiik, Tõnu Künnapas).
Pilica

Pilica on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Zawiercie maakonnas, Pilica valla halduskeskus. Asub Pilica jõe ääres.
Pilica sai linnaõigused arvatavasti 1393. aastal. Tsaari ukaasiga kaotati linnaõigused 1869. aastal. 1994 sai Pilica taas linnaks.
2019. aastal oli linnas 1936 elanikku.
1921. aastal oli linnas 3299 elanikku, neist 1877 juudid. Teise maailmasõja ajal saadeti juudid koonduslaagritesse, kus valdav osa neist tapeti. 1905. aastast sai Pilica üheks hassidismi keskuseks.
Al-Anon

Al-Anoni pererühmad (ingl k. "Al-Anon family groups") on üleilmne kaaslaskond, mis pakub alkohoolikute pereliikmetele ja sõpradele tuge ja meelerahu, sõltumata sellest, kas alkohoolik tunnistab oma probleemi või otsib abi. Rühma võib tulla igaüks, kes kannatab või on kannatanud sellepärast, et lähedane inimene joob.
Al-Anon määratleb end iseseisva kaaslaskonnana, mille eesmärk on aidata alkohooliku sugulasi ja sõpru. Organisatsioon näeb alkoholismi kogu pere haigusena ja usub, et muutes enda suhtumist saab aidata kaasa tervenemisele. Al-Anonis õpitakse, et lähedased ei suuda alkohoolikut aidata ega tema joomist kontrollida. 
Sarnaselt Anonüümsete Alkohoolikute programmile kasutab ka Al-Anon 12 Sammu ja 12 Traditsiooni juhiseid. 
Al-Anon ei ole seotud ühegi ususekti, usutunnistuse, ametiasutuse ega poliitilise organisatsiooniga. Al-Anonisse kuulub maailma kõigi kirikute liikmeid ja ka ateiste. Igaüks võib jääda oma nägemuse juurde Kõrgemast Jõust.
Liikmetel ei ole kohustusi. Al-Anon on isemajandav tänu liikmete vabatahtlikule panusele. 
Ajalugu.
Al-Anoni rajasid 1951. aastal Anonüümsete Alkohoolikute programmi rajanute pereliikmed. Eesti esimene Al-Anoni koosolek toimus 8. oktoobril 1993. 
Rühmad.
Grupi koosolekud järgivad kõikjal maailmas sarnast formaati, kuigi iga rühm on vaba seda vastavalt vajadusele kohandama. Tavaliselt loetakse pärast uute liikmete tervitamist ette üks 12 sammust ja sellele järgneb arutelu. 
Koosolekud on konfidentsiaalsed ja liikmed ei aruta väljaspool rühma, keda nähakse või mida koosolekul kuuldakse. Kas koosolekul rääkida või mitte, on iga osaleja vaba valik. Lisaks Al-Anonile käivad Eestis koos ka Alkohoolikute Täiskasvanud Laste rühmad.
Jalgpall 1964. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1964. aasta suveolümpiamängudel toimus 11. - 23. oktoobrini Jaapanis Tokyos. See oli kolmeteistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliurniiril osaleb 14 rahvuskoondist kuuelt mandrilt. 14 meeskonda loositi kaheks nelja ja kaheks kolme meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Alagrupiturniiri lõpus pääsesid kaks parimat meeskonda väljalangemisturniirile, alustades veerandfinaalist ja kulmineerudes 23. oktoobril 1964. aastal olümpiastaadionil toimunud kuldmedalimänguga. Samuti peeti kolm lohutusmatši veerandfinaalis kaotanud meeskondade vahel. Nende kohtumiste võitja sai turniiril viienda koha. 
Tulemused.
Eelvoor.
A-alagrupp.
Märkus: Ida- ja Lääne-Saksamaa ühist olümpiakoondist esindasid ainult Ida-Saksamaa mängijad.
B-alagrupp.
Märkus: Põhja-Korea meeskond loobus osalemisest.
D-alagrupp.
Märkus: Itaalia meeskond loobus osalemisest.
Väljalangemismängud.
Lohutusfinaal (5. koha mäng).
Munamäe park

Munamäe park on park Pärnu kesklinnas. Park ümbritseb tehislikku kõrgendit, mida tuntakse Munamäe nime all.
Pargi hakati rajama 19. sajandi lõpus. Varem asus samal kohal Pärnu kindlustuse Mercuriuse bastion.
Munamäe park on võetud looduskaitse alla.
Pargis asuvad laste mänguväljakud ja rulapark.
Ekläär

Ekleer (ka ekläär, prantsuse keeles "éclair") on väike täidise ja glasuuriga keedutaignaküpsetis.
Sagedamini on täidiseks kreem või vahukoor, glasuuriks šokolaad.
Uvaravičy

Uvaravičy (transkribeerituna Uvaravitšõ, poola "Uwarowicze") on alev Valgevenes Homieli oblastis Buda-Kašalova rajoonis, Uvaravičy külanõukogu halduskeskus. Alev asub Vuza jõe kaldal, oblasti keskusest Homielist 25 ja rajooni keskusest Buda-Kašalovast 21 kilomeetri kaugusel.
Alevis on lastekodu. Uvaravičy juures on savi leiukoht, seal valmistatakse ehitusmaterjale. Haridust annavad keskkool ja muusikakool, alevis on postkontor, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.
Ajalugu.
Piirkonna varasest asustatusest annavad märki alevi juures asuv linnamägi, 34 kurgaani ja I aastatuhande esimesest poolest Kiievi-Vene ajani kasutusel olnud asulakoht.
Uvaravičy kohta on kirjalikke teateid aastast 1483. Kuni XVI sajandi alguseni kuulus see Možaiskite valduses olnud Tšernigovi-Starodubi vürstiriiki. Hiljem läksid Možaiskid Moskva poolele üle, mis tõi kaasa sõja ja vürstiriigi valduste jagunemise Rzeczpospolita ja Moskva vahel, mille käigus sõlmitud lepetes märgiti üles ka kõik vürstiriigi alal asunud asulad. Jätkuv vaenutegevus tõi aga kaasa sealsete alade asustuse järsu vähenemise.
Seoses territoriaal-administratiivse reformiga aastail 1565–1566 hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. 1540. aastatel ehitati sinna ka õigeusu kirik. Küla oli Poola krooni valduses.
Seoses Poola jagamisega läks asula 1772. aastal Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu Gomeli maakonda. 1852. aastal sai sellest alev. 1825. aastal hakkasid alevis tegutsema veski ja vanutuskoda, 1859. aastal lisandus veel üks veski. 1860. aastal rajati sinna suhkruvabrik ja viinaköök. 1864. aastal hakkas Uvaravičys tööle kool. 1876. aastal valmis uus kivist kirikuhoone. Aastail 1878 ja 1880 rajati asulasse telliselöövid. 1884. aastal oli alevis magasiait. 1897. aastal oli alevis postkontor, kõrts, sepikoda, viis tuulikut, kaks kooli (kihelkonnakool ja semstvokool), kaks juudi palvemaja ja 18 poodi. Alevis oli ka paberivabrik ja tikandeid valmistav ettevõte. Alevi juures asus samanimeline karjamõis, kus olid kruubiveski ja viinaköök. Strešynis peeti kaks korda aastas laata. 1909. aastal tegutses alevis hoiu-laenuühistu.
1918. aastal hakkas asula kuuluma Valgevene rahvavabariiki, 1919. aastal võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et alev kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks Uvaravičy Valgevene NSV koosseisu 1926. aastal, kus sellest sai samanimelise rajooni halduskeskus. Samal aastal moodustati seal sovhoos.
Aastal 1934 asusid Uvaravičys masina-traktorijaam, viinavabrik, tellisevabrik, pagaritöökoda, õlitehas, trükikoda, tuulik ja veski. Aastal 1938 sai vahepeal alevi staatuse kaotanud asula taas aleviks.
17. oktoobrist 1941 kuni 27. novembrini 1943 oli alev Saksa okupatsioonivägede kontrolli all, kes hukkasid 247 sealset elanikku. Praegune puidust kirikuhoone valmis 1945. aastal. 1962. aastal liideti asula Buda-Kašalova rajooniga.
Jacqueline du Pré

Jacqueline Mary du Pré (26. jaanuar 1945 Oxford – 19. oktoober 1987 London) oli Inglise tšellist, keda peetakse hoolimata tema lühikesest karjäärist (kõigest 12 aastat) üheks kõigi aegade parimaks tšellomängijaks. 
Tema karjääri lõpetas haigestumine 28 aastaselt polüskleroosi, millega ta võitles kuni surmani.
Du Pré oli abielus dirigent Daniel Barenboimiga. Du Pré elust on tehtud film "Hilary ja Jackie" (1998), mis põhineb tema venna Piersi ja õe Hilary mälestustel.
Heiki Kalaus

Heiki Kalaus (28. november 1950 Avinurme, Eesti – 2. detsember 2007 Kuhmo, Soome) oli Eesti tromboonimängija ja pedagoog. 
Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Paul Karbi klassis), millele järgnes täiendõpe Leningradi Konservatooriumi aspirantuuris (professor Viktor Sumerkini juhendamisel).
Ta oli aastakümneid Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri tromboonirühma kontsertmeister. 
Ta oli ka õppejõud ja professor Eesti Muusikaakadeemias ning juhatas aastaid sealset puhkpilliosakonda.
Johann Tedersoo

Johann Tedersoo (kuni 1933 Johannes Tedderson; 24. august 1904 Rebasemõisa, Karula vald, Võrumaa – 29. november 1946 Besançon, Prantsusmaa) oli Noorte Kotkaste peastaabi ülem 1930. aastatel.
Elukäik.
Ta sündis talupidaja pojana. 
1919. sügisel algatas Võru linnas esimese skautide üksuse.
1923 lõpetas ta Võrus poeglaste gümnaasiumi.
1923–1929 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust.
1924–1928 oli ta ajakirja Eesti Skaut peatoimetaja. 
1930 oli praktikant Majandusministeeriumis.
1930–1940 oli Kaitseliidu noorteorganisatsiooni Noored Kotkad peastaabi ülem (praktiliselt tegevjuht). Korraldas organisatsiooni ülesehitamist nullist toona suurimaks Eesti noorteorganisatsiooniks. Koostas organisatsiooni publikatsioone. 
1933 muutis nime Johann Tedersooks.
1934 abiellus Irene Tedersooga (neiupõlvenimega Tiganik).
1940. aastal lahkus ta Eestist.
Viiruslik eukarüogenees

Viiruslik eukarüogenees on hüpotees, mille kohaselt arenes eukarüootide rakutuum suurest DNA-viirusest sümbiogeneesi teel metanogeenses arhes või bakteris. Hiljem arenes viirus eukarüootseks tuumaks omandades peremeesgenoomist geenid.
Hüpoteesi pakkusid 2001. aastal teineteisest sõltumatult välja Masaharu Takemura ja Philip Bell.