tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joseph Cimpaye

Joseph Cimpaye (1931 Mugera (Gitega lähedal) – 1972) oli hutu päritolu Burundi poliitik ja kirjanik. Ta kuulus Rahvaparteide Liitu (UPP). 
Tema isa Michel Cimpaye, hilisem senaator, töötas sanitarina Rwanda loodeosas. Joseph käis algkoolis Rulindos katoliiklikus misjonikoolis. Keskkoolis käis ta Butares koolis Groupe scolaire d'Astrida. 
26. jaanuarist 1961 kuni 28. septembrini 1961 oli ta autonoomse Urundi (Burundi) ajutise valitsuse juht, Urundi esimene peaminister. Tema järel sai peaministriks prints Louis Rwagasore. 
Hiljem oli ta SABENA direktor. 
Aastal 1972 arreteeriti nii Joseph Cimpaye kui ka tema isa. Mõlemad lasti hutudevastase kampaania käigus maha, süüdistatuna vandenõus riigi julgeoleku vastu. Josephi pojal Médardil õnnestus põgeneda Kongosse ning Kinshasas kunsti õppida.
Joseph Cimpaye on kirjutanud romaani "L'Homme de ma colline".
Pühakutepäev

Pühakutepäev ehk kõigi pühakute päev (ladina keeles "festum omnimum sanctorum") on 1. novembril tähistatav päev roomakatoliku kirikus. 
Katoliku kirik mälestab paljusid pühakuid nende surmapäeval või siis mälestuspäeval. Tuhandetest kanoniseeritud pühakutest aga vaid väikese osa tähtpäevi tähistatakse korrapäraselt.
Tähistamine.
Pühakute austamine on vana kristlik komme ning sama vana ka pühakute auks korraldatavad pidustused 31. oktoobri õhtupoolikul. Seda õhtut kutsutakse halloween’iks. Pühakutepäevale järgneb 2. novembril selle päevaga seotult kõikide usus lahkunute (surnute) mälestuspäev ehk hingedepäev. Liturgiline värv on pühakutepäeval punane või valge ning hingedepäeval valge või must.
Õigeusklikud tähistavad analoogset püha (kõigi pühade pühapäeva) pühapäeval pärast nelipühi, pannes sellega punkti ülestõusmispühade ajale.
Pühakutepäev on paljudes maailma riikides riigipüha. Kuigi Euroopa Komisjon ei sea oma liikmesriikidele riigipühi, on 1. november Euroopa Liidu institutsioonide töötajatele riigipüha. 
Ajaloost.
Pühakutepäeva peeti idakirikus juba 4. sajandil ning algselt oli see mõeldud märtrite mälestamiseks ülestõusmisajal. 7. sajandil kinnitas paavst Bonifacius IV ametlikult katolikus kirikus pühakutepäeva, austamaks korraga kõiki pühakuid. Mandri-Euroopasse jõudis pühakutepäeva pidamise tava Iirimaa ja Inglismaa kaudu 8. sajandil ning hakkas kiiresti levima. Pühakutepäeva pühitseti algselt 13. mail, kuid 8. sajandil nihutas paavst Gregorius III selle 1. novembrile. 
Karl Suure aegses Frangi riigis hakati püha tähistama tänu õukonnas olnud Iiri vaimulikele ja teadlastele. Aastal 835 tegi Karl Suure poeg keiser Ludwig Vaga 1. novembri kõigi pühakute päevaks kogu Frangi riigis, kust selle päeva tähistamine laienes edasi mujale Euroopasse.
Kuldlõvi

Kuldlõvi (itaalia keeles "Leone d'Oro") on Veneetsia filmifestivali peaauhind parimale filmile.
Auhinda antakse välja aastast 1949. Aastatel 1947 ja 1948 kandis auhind nime Veneetsia suur rahvusvaheline auhind ("Gran Premio Internazionale di Venezia"). Aastal 1947 võitis selle auhinna film "Siréna" (režissöör Karel Steklý) ja 1948. aastal film "Hamlet" (lavastaja Laurence Olivier).
André Muhirwa

André Muhirwa (1920 Murehe – 28. aprill 2003) oli tutsi päritolu Burundi poliitik UPRONA parteist. Ta oli pärit Batare sugukonnast, Burundi kuninga Ntare IV pojapojapojapojapoeg, Busumanyi pealiku Mbanzabugabo poeg. 
Ta oli Burundi peaminister 21. oktoobrist 1961 kuni 10. juunini 1963. Ta sai autonoomse Urundi peaministriks pärast Louis Rwagasore mõrvamist ning jäi peaministriks ka Burundi iseseisvudes 1. juulil 1962. Tema järel sai peaministriks Pierre Ngendandumwe.
Pärast Louis Rwagasore surma rivaalitsesid Muhirwa ja Paul Mirerekano juhtkoha pärast UPRONA-s. "Ühena haruldastest "ganwa" liikmetest Batare sugukonnast, kes olid asunud UPRONA poolele, ilmutas Muhirwa omapärast kombinatsiooni poliitilisest tarkusest ja aristokraatlikust väljapeetusest. Tema silmnähtavalt patriitslik välimus, pikk kasv ja väljaulatuvad silmamunad, tema erakordselt kiire taip ning varjata oma sisemisi tundeid ükskõiksuse maski taha tegid Muhirwast otsekui tutsi karikatuuri." Muhirwa lahkumine partei- ja valitsusjuhi kohalt sai alguse Mirerekano korraldatud UPRONA võitlejate kokkutulekust Prints Louis Rwagasore staadionil 26. augustil 1962, kus Mirerekano süüdistas partei juhtkonda Rwagasore ürituse reetmises. Seepeale kuulutas kuningas Mwambutsa IV välja partei uue täitevkomitee valimise septembris. Esimeheks sai hutu Joseph Bamina, Muhirwa ja Mirerekano olid valitud aseesimeeste seas. Teravnenud etniliste pingete õhkkonnas teatas Muhirwa 7. juunil 1963 tagasiastumisest valitsusjuhi kohalt. 
Perekond.
Tal sündis kuus poega ja kolm tütart. 
Esimesest abielust sündisid poeg bioloog Grégoire Muhirwa ja tütar Christine Muhirwa, kes abiellus sõjaväelase ja poliitiku Albert Shiburaga. 
Aastal 1952 abiellus ta kuningas Mwambutsa IV vanema tütre Rose Paula Iribagiza (Rosa Paula Mwambutsaga). Abielu lahutati ajavahemikus 1960–1962. See oli tema teine abielu. Neil sündisid pojad Rémy ja Charles ning tütred Louise ja Michelle. 
Ta oli hiljem abielus Benedicte Mukamudariga. Neil sündisid pojad Alain, Olivier ja Eddy.
Sümbolitevaheline interferents

Sümbolitevaheline interferents on digitaal- ja telekommunikatsiooni valdkonda puudutav probleem, mis seisneb signaali moonutustes ning edastatavate sümbolite eristamise keerukuses. Sümbolitevaheline interferents tekib, sest ühe sümboli edastamiseks kasutatud impulss venib ajas nii, et osa sümboli energiast jõuab vastuvõtjasse alles samaaegselt uute järgnevate sümbolitega. Sel viisil laialivalgunud signaal toimib mürana järgnevate sümbolite detekteerimise suhtes ning raskendab oluliselt detektori tööd, suurendades sellega tõenäosust vigadele vastuvõetud andmetes.
Sümbolitevaheline interferents esineb nii juhtmetega kui juhtmevabades võrkudes. Esimesi kordi täheldati seda nähtust siis, kui loodi transatlantiline telegraafiliin morsekoodis sõnumite edastamiseks ning tol ajal lahendati probleem edastuskiiruse vähendamisega. Tänapäeval kasutatakse selle soovimatu nähtuse mõjude vähendamiseks näiteks adaptiivseid ekvalaisereid ja veaparanduskoode.
Põhjused.
Mitmekiireline levi.
Üks sümbolitevahelise interferentsi põhjuseid on mitmekiireline levi, mis seisneb selles, et raadiokanalis võib signaal moonduda peegeldumise või paindumise teel. Selliste mõjutuste tõttu ei koosne vastuvõetud signaal ainult ühest saadetud signaalist, vaid antud punktis vastuvõetud signaalide kombinatsioonist, mis on kohale jõudnud eri teid pidi eri ajahetkedel ning mille tulemusena on kadunud õige ajaline järjestatus ja tekkinud signaalikomponentide vahel amplituudi- või faasinihe.
Edastuskanali piiratud ribalaius.
Veel üks sümbolitevahelise interferentsi põhjus on piiratud ribalaiusega sidekanal, kus on mingisugusest sageduse suurusest kõrgemat ei ole enam võimalik edastada. Kui signaal läheb läbi sellise kanali, on vastuvõetava signaali impulsskuju teine kui algsel ning puuduvad sageduskomponendid, mis olid suuremad kui see piirsagedus. 
Vastumeetmed.
Vastumeetmetena on võimalik kasutada süsteemides suuremat ribalaiust, lühendada ühe impulsi kestust või tekitada sümbolite edastuse vahele kontrollpause (guard interval / period). Ka väheneb vigade tõenäosus, kui vähendada ühe sekundi jooksul edastusvahendis toimuvaid sümboli muutusi (sümbolkiirus) kasutades digitaalset modulatsiooni või liinikoodi.
Piiratud ribalaiusega süsteemides on võimalik sümbolitevahelise interferentsi mõjudest vabaneda impulsi kuju modifitseerides Nyquisti ISI kriteeriumitele vastavaks (aja ja sageduse domeeni sidumine) või paigutades vastuvõtjasse paigutatud ekvalaiseri, mille ülesandeks on sidekanali sageduskarakteristiku ühtlustamine. Sidekanali sageduskarakteristik ei ole sidesüsteemi konstrueerimise ajal tavaliselt teada, seetõttu peab ekvalaiser olema adaptiivne – kohanduma olukorraga pärast töö alustamist. Võimalik vahend sümbolitevahelise interferentsi mõjude vähendamiseks on ka erinevate algoritmide abil õige bitijada järjestuse ennustamise teel vigade leidmine (näiteks Viterby algoritm).
Johann David Malsch

Johann David Malsch (2. aprill 1751 Tallinn – 5. september 1806 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Malsch lõpetas Tallinnas gümnaasiumi ja õppis Jena ülikoolis (u 1770. aastal). 
1773. aastast töötas koduõpetajana Türi kihelkonnas ja seejärel Putkastes. 1782. aastal sai temast Tallinna linnakooli (asus Vene tänavas) kolleeg (alamastme õpetaja) ja 1784. aastal (introdutseeriti 5. aprillil 1784) tütarlastegümnaasiumi õpetaja. Ordineeriti 21. märtsil 1796 õpetajaks.
Oli aastatel 1796–1806 (kutsuti 23. jaanuaril 1796) Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja.
Isiklikku.
Johann David Malschi isa Johann Matthäus Malsch (4. veebruar 1722 Rawicz, Poola – 5. jaanuar 1796 Reval) oli õpetaja Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis Tallinnas ning organist Tallinna toomkirikus. Tema poeg Carl Arnold von Malsch (6. veebruar 1794 – 5. aprill 1847) oli Tallinnas kvartali järelevaataja 1818–1819, politseikomissar 1819–1825, Tallinna linnasekretär alates 1826, titulaarnõunik. 1842. aastal autasustati teda Püha Stanislavi III järgu ordeniga ja ta tõsteti aadliseisusse. .
Videoprojektor

Videoprojektor ehk multimeediaprojektor ehk andmeprojektor (ingl "video projector") on seade, mis võtab vastu videosignaali ja projitseerib signaalile vastava kujutise läätsesüsteemi abil ekraanile. Videoprojektorit vaadeldakse tihti kui arvuti väljundseadet, mis ei tähenda aga, et projektor oskaks ainult arvuti töölaua pilti kuvada. Videoprojektoriga võib ühendada eri seadmeid: arvuteid, DVD-mängijaid, videokaameraid, digifotoaparaate jne. Pildi projitseerimiseks ekraanile kasutavad kõik videoprojektorid suurt valgustugevust. Videoprojektoreid kasutatakse palju koolides õppetöö visualiseerimiseks, konverentsidel slaidiesitluste tegemiseks, üritustel videopildi edastamiseks ja ka kodudes kodukinoks.
Projektsioonitehnoloogiad.
Videoprojektorite tootmisel kasutatakse eri tehnoloogiaid, mis erinevad üksteisest peamiselt "light engine"'i (LE) tööpõhimõtte poolest.
Tänapäeval põhiliselt kasutatavad tehnoloogiad:
Projektorid turul.
Tüübilt kaks kõige populaarsemat projektorit on LCD- ja DLP-projektorid. 2008. aasta seisuga moodustavad need koos üle 95% maailmas müüdud projektoritest. Mõlema tehnoloogia üldine turuosa on peaaegu võrdne, olles kord ühe, kord teise projektoritüübi kasuks. Kitsas valdkonnas tulevad tehnoloogiaeelistused paremini välja, ulatudes kuni 60%-liste turuosadeni. Kolmandal kohal on LCoS-projektorid, mis moodustavad vaevu 1% turust. DLP edukäik oli Aasia turgudel, kus 2010. aasta esimesed kolm kvartalit oldi juhtpositsioonil.
Projektorite turuhinnad on väga varieeruvad, hinnad erinevad nii tehnoloogia kui ka tootva firma järgi.
Hermann Christian Siegel

Hermann Christian Siegel (30. märts 1773 Tallinn – 12. jaanuar 1842 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Siegel immatrikuleeriti aastal 1800 Jena ülikooli. Töötas Tallinna gümnaasiumi religiooni ja filosoofia ülemõpetajana. Ordineeriti 16. detsembril 1814 õpetajaks.
Oli aastatel 1814–1816 Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, aastatel 1816–1842 (sai 28. juulil õpetajaks) sama koguduse õpetaja. Oli Tallinna linnakonsistooriumi assessor.
Siegel müütas Otto Wilhelm Masingu "Pühhapäeva Wahheluggemisi".
Näivvaliidsus

Näivvaliidsus on testi omadus, mille olemasolu korral paistab test mõõtvat seda, mida ta peaks mõõtma.
Näiteks kui test, mis mõõdab, kas õpilased oskavad korrutada, tundub teistelegi korrutusoskuse hea testina, siis on see test näivvaliidne.
Mõned inimesed kasutavad näivvaliidsuse mõistet ainult vaatlejate puhul, kes ei ole testimise metodoloogia eksperdid. Näiteks kui testi, mis on töötatud lapse õigekirjaoskuse kontrollimiseks, hindavad lapsevanemad, saadakse teada selle näivvaliidsus. Kui seda testi hindavad eksperdid, siis mõnel hinnangul ei saa niimoodi näivvaliidsust teada. . Selline vahetegemine näib olevat liiga ettevaatlik enamiku rakenduste puhul .
Üldiselt tähendab näivvaliidsus, et test näib töötavat, selle vastand on "on tõestatud, et töötab". Näivvaliidsust on sageli vastandatud sisuvaliidsusele.
Simuleerimine.
Simuleerimisel on peaeesmärk luua mudel, mis näib mõistlikuna selle kasutajate ja teiste jaoks, kellel on teadmisi simuleeritava süsteemi kohta .
Kappelkärre

Kappelkärre on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Järve kaldajoone pikkus on 558 m. Järv jääb Osmussaare maastikukaitsealale Osmussaare sihtkaitsevööndisse. Järv on Osmussaare kesk-lõunaosas. Sellest umbes 100 m kagusse jääb Lihlhamne.
Kappelkärre on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Kappelkärre keskkonnaregistri kood on VEE2018000.
MeeGo

MeeGo oli avatud lähtekoodiga vabatarkvaraline operatsioonisüsteem mobiiliseadmetele. Ainuke MeeGoga välja lastud olmeseade oli Nokia N9 nutitelefon. Arendusseadmena oli olemas ka Nokia N950, millel oli ka füüsiline klahvistik.
Projekti põhijõud olid Intel, Nokia ja Linux Foundation. Opsüsteem põhines Linuxi tuumal.
Linux Foundation lõpetas MeeGo arendamise 2011. aasta septembris ja keskendus Tizeni arendamisele.
Soome idufirma Jolla on MeeGo jätkuprojektist Mer edasi arendanud Sailfish OS-i.
Constantin Lementy

Constantin Eduard Valentin Lementy (11. veebruar 1848 Aidu (Paistu vald) – 28. november 1889 Berliin) oli Eesti vaimulik. 
Lementy lõpetas progümnaasiumi Pärnus ja gümnaasiumi Tartus. Aastatel 1867–1873 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures. Ordineeriti 17. novembril 1874 Tartus õpetajaks.
Oli aastatel 1874–1875 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1876–1879 oli Kadrina Katariina koguduse vikaarõpetaja, aastatel 1879–1881 oli ta Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja ja aastatel 1881–1889 oli ta (introdutseeriti 8. novembril 1881) Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema väimees Johannes Otto Eisenschmidt oli Kodavere Mihkli koguduse õpetaja ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja. Tema kälimees Thomas Paul Julius Girgensohn oli Valmiera Siimona ja Juuda koguduse õpetaja ja Riia Jakobi koguduse ülemõpetaja.
Krokatstaindappen

Krokatstaindappen on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. 
Järve kaldajoone pikkus on 634 m. Järv on Osmussaare läänerannikul. Sellest umbes 50 m edelasse jääb Läänemeri.
Järv jääb Osmussaare maastikukaitsealale Osmussaare sihtkaitsevööndisse.
Krokatstaindappen on mitteavalik veekogu.
Krokatstaindappeni keskkonnaregistri kood on VEE2018010.
Lihlhamne

Lihlhamne, ka Lilla hamne, Kapulkerre on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Järve kaldajoone pikkus on 1065 m. Järv jääb Osmussaare maastikukaitsealale Osmussaare sihtkaitsevööndisse. Järv on Osmussaare lõunaosas. Sellest umbes 100 m loodesse jääb Kappelkärre, umbes 250 m lõunasse jääb Inahamne. Läänemeri jääb järvest nii umbes 400 m edelasse kui ka 300 m kirdesse.
Lihlhamne on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Lihlhamne keskkonnaregistri kood on VEE2018100.
Kersleti järv

Kersleti järv, ka Stor vike, Kepsleti järv, Kärssläti järv, Kärrslätti järv, on järv Lääne maakonnas Vormsi vallas Borrby ja Kersleti külas. Järve kaldajoone pikkus on 5340 m. Vormsi saare järvede hulgas on ta suuruselt teine järv. Järv jääb Vormsi maastikukaitsealale.
Kersleti järv on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Kersleti järve keskkonnaregistri kood on VEE2038100.
Eduard Terras

Eduard Terras (25. aprill (vkj)/ 7. mai 1871 Varnja, Kodavere kihelkond – 14. november (vkj)/ 26. november 1917 Tarvastu, Viljandimaa) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1890–1899. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige. Oli prooviaastal Tarvastu Peetri koguduses, Mihkel Jürmanni juures. Ordineeriti 19. detsembril 1899 Tartus õpetajaks.
Oli aastatel 1907–1913 Riia Jakobi eesti koguduse õpetaja. Lisaks oli ta veel vanglavaimulik. Vabastati ametist tervislikel põhjustel. 
Elas seejärel Tarvastu pastoraadis. Suri 14. novembril 1917 (vkj) (kell 10 õhtul) Tarvastu pastoraadis.
Arnold Häusler

Arnold Häusler (9. aprill 1871 Läti – ?) oli eesti vaimulik Lätis.
Häusler sooritas algkooliõpetaja eksami ja Riias kirikuõpetaja eksami. 
Oli kolm aastat Eestis ja neli aastat Venemaal kooliõpetaja. Pidas eesti-, saksa- ja lätikeelseid jumalateenistusi. Siirdus aastal 1899 Riia linna misjonitööle, oli Riia läti ja saksa koguduste diakon. Ordineeriti aastal 1923 piiskop Kārlis Irbe poolt kirikuõpetajaks.
Oli aastatel 1923–1938 Riia eesti koguduse õpetaja. Oli ka liivi koguduse hooldajaõpetaja Irēs ning andis välja esimesed liivikeelsed jõululauludega laululehed. Ta oli Riia eesti algkooli asutamisest saadik sealne usuõpetaja. Ta võttis osa Riia Eesti Haridus- ja abiandmisseltsi tegevusest, oli vahepeal selle esimees.
Ta on kirikulaulude "Mul rõõm on tulle pühakotta" ja "Tänu, kiitust, Issand, Sulle toome" sõnade autor.
Haustor

Haustor (&lt; ladina sõnast "haustor" 'ammutaja') ehk imitoru on parasiitseene või -taime osa, mis tungib peremehe kudedesse ja omastab temalt toitaineid.
Kodanluse diskreetne võlu

"Kodanluse diskreetne võlu" on Luis Buñueli 1972. aasta film.
Film võitis parima võõrkeelse filmi Oscari (1973), ajakiri Time nimetas 2005. aastal filmi 100 parima filmi hulka.
Nephthys

Nephthys on Egiptuse mütoloogias nii surnute kaitsejumalanna kui ka leina-, öö- ja hauajumalanna. Ta oli Gebi ja Nuti tütar, Sethi õde ja abikaasa ning Anubise ema. Seejuures pole kindel, kas lapse isa oli Osiris või Seth. Olgugi et Nephthys on seotud Sethiga, näib ta rohkem hoidvat oma õe Isise poole. Teatud määral esineb Nephthys „Surnuteraamatus”, kus ta on oma õe Isise abistaja. Usuti, et Nephthysel on suur võlujõud ja palju esinemisvorme nagu tema õelgi. Samas oli Nephthys igas suhtes Isise vastand: Isis sümboliseeris sündi, kasvu, arengut ja jõudu, Nephthys aga surma, lagunemist, kahanemist ja liikumatust. Kõigest hoolimata olid kaks jumalannat teineteisega lahutamatult seotud. Nephthys valmistas koos Isisega Osirisele matuseaseme ning tegi ka muumiasidemed. Ta valvas Isise kõrval Osirise surnukeha.
Sel ajal koosnes Vana-Egiptuses aasta kolmesaja kuuekümnest päevast ja Thothi lisatud viiest päevast, mis ei läinud ei tuleva aasta ega ka ühegi kuu juurde. Nendel viiel päeval sündisid Nephthys, tema vennad Seth, Horos ja Osiris ning tema õde Isis. Teises versioonis sündis Horose asemel surnutejumal Anubis, kuid on ka arvamus, et Anubis oli hoopis Osirise ja Nephthyse poeg.
Sõna "nephthys" võib tähendada erinevaid asju, näiteks head õde, surmasõpra, õnnelikku inimest või jumalate õde.
Nephthys pole selgelt piiritletud tunnustega, kuid üldiselt võib teda kirjeldada kui jumalannat, kes valitseb surma üle, mis ei kesta igavesti.
Eduard Rüga

Eduard Rüga (16. august 1903 Sangaste vald – 28. oktoober 1997 Elmwood Park, New Jersey, USA) oli eesti graafik ja maalikunstnik. 
Elukäik.
Eduar Rüga sündis Sangaste vallas Tiidu karjamõisas. Ta õppis Tagulas ja Urvastes ning lõpetas Võru gümnaasiumi. 1928. aastal sai temast Kõrgema Kunstikooli Pallas õpilane Jaan Vahtra ettevalmistusklassis. Majanduslikel põhjustel katkesid õpingud mõne aasta pärast. Noor kunstnik jätkas iseseisvalt tööd ning osales 1931. ja 1934. aastal Võru noorte kunstnike näitusel. 1934. aastal naasis ta Pallasesse, seekord Nikolai Triigi maaliateljeesse. Ühtlasi õppis ta graafikat Arkadio Laigo juures. Kunstniku käekiri erines nii märgatavalt eelkäijate omast, et graafikaateljee juhataja Laigo keeldus alla kirjutamast tema lõputunnistusele, väites, et Rüga pole lõpetamiseks küps. Konflikt lahenes ja Rüga lõpetas kooli ühes Pallase arvukamas lennus koos Lepo Mikko, Elmar Kitse, Erich Pehapi jt (kokku üheksa kunstnikku). Lõpetamisel anti Rügale kultuurkapitali aastane kodumaine stipendium.
Kunstnik elas Pärnumaal Toris Viira koolimajas, kus tema abikaasa oli õpetaja. 1944. aastal põgenes perekond Saksamaale ja emigreerus sealt 1949. aastal USA-sse. Eduard Rüga oli aktiivne ka kultuurielu organiseerimisel paguluses. Ta oli Eesti Kujutavkunstnike Keskuse laekur ja esimees. Tema eestvedamisel korraldati näitusi New Yorgi Eesti Majas ning mitmes muuseumis ja galeriis.
Eduard Rüga oli üliõpilasseltsi Liivika liige.
Eduard Rüga oli Tartu Kunstiühingu (Kunstiühingu "Pallas") auliige. Tema annetus pani aluse ühingu kunstikogule.
Kunstnik suri USA New Jersey osariigis Elmwood Parkis, tema tuhastatud põrm sängitati 8. augustil 2000 Tartu Raadi Vana-Jaani kalmistule.
Looming.
Rüga oli alles Pallase õpilane, kui tema teosed valiti 1939. aastal Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse korraldatud eesti kunsti rändnäitusele Itaalias, Ungaris, Poolas ja Belgias. Antwerpeni Kuninglik Muuseum ja Rooma Moodsa Kunsti Rahvusgalerii omandasid tõmmised kunstniku teostest "Altja neem" (1938) ja "Vana Irboska" (1938). Tema esimene isikunäitus Eestis leidis aset 1988. aastal Võrumaa muuseumis. 
Eduard Rüga põhialaks kujunes puugravüür ja -lõige, mis olid tollal populaarseimad graafikatehnikad. Kodumaa-aastate loomingu tippteoseks saabki lugeda mappi "Lõuna-Eesti inimene ja loodus" (1942–1943), mille kavand pälvis Haridusdirektooriumi preemia. Eduard Rüga viljeles tollal Eestis haruldast mitmevärvilist kõrgtrükigraafikat. Lemmikaineseks olid Võrumaa maastikud ja inimesed.
Ameerikas sattus kunstnik täiesti uude keskkonda nii ühiskondlikus kui ka kunstilises mõttes. Ameerika perioodi alguses harrastas Rüga monotüüpiat. 1951. aastal jätkas katsetusi linoollõikes. Korduvaiks motiivideks olid kalad ja linnud. 1960. aastail jätkas Rüga maalimist, kusjuures valdavaks sai abstraktne kujutusviis. Ta oli kunstnik, kes aastate vältel ei kinnistunud kord leitud laadi juurde, vaid otsis vaheldusrikkust. Tema loomingupärandi hulka kuuluvad maalide ja graafika kõrval illustratsioonid ja eksliibrised.
Herman Evert

Herman(n) Evert (8. veebruar (vkj)/ 20. veebruar 1898 Everti talu, Uusna vald, Viljandimaa – 20. september 1982 Tallinn) oli ökonomist ja kirjastustegelane, Eesti Kirjanduse Seltsi büroo juhataja aastatel 1924–1940.
Elukäik.
Ta sündis oma vanemate kaheksanda lapsena Viljandimaal Uusnas Everti talus. Ta õppis Suure-Kõpu Metsaküla külakoolis aastatel 1904–1907, Simbirski kubermangu Svetloje Ozero külakoolis 1907–1909 ja Tartu Reaalkoolis 1909–1915. Seejärel õppis ta Riia Polütehnilise Instituudi kommertsosakonnas,mis Esimese maailmasõja tõttu oli evakueeritud Moskvasse.
Ta osales Vabadussõjas ning sai Irboska all haavata. Pärast viibimist aastatel 1921–1923 Ameerika Ühendriikides õppis ta aastatel 1923–1931 Tartu Ülikoolis kaubandust. Ta osales Üliõpilasselts Liivika tegevuses, olles selle põhimõtete kujundaja ja alleshoidja ning seltsi peaideoloog 1930. aastatel.
Ta oli 1924. aastast Eesti Kirjanduse Seltsi büroo juhataja Tartus.
Pärast Eesti okupeerimist oli ta aastatel 1945–1950 Leningradi oblastis vangis.
Seejärel elas ta Türil ja Tallinnas. Ta korraldas 1966. aastal Tartus Eesti Kirjanduse Seltsi arhiivi säilinud osa.
Ta on maetud Everti talu kalmistule.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1930–1936 abielus Renate Kaasikuga.
Meinhard Karelson

Meinhard Karelson (23. august 1917 Rannu vald – 31. märts 2004 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane. 
Ta oli alates 1939. aastast üliõpilasseltsi Liivika liige.
Dilma Rousseff

Dilma Vana Rousseff (sündinud 14. detsembril 1947 Belo Horizontes) on Brasiilia poliitik.
Tema isa, Petǎr Rusev (hilisema nimega Pedro Rousseff) oli sündinud Bulgaarias Gabrovos. Ta oli aktiivne kommunist ja põgenes jälitamise eest Prantsusmaale ja sealt 1930. aastatel Brasiiliasse. 
Dilma Rousseff on õppinud majandusteadust.
Ta kuulub Tööliste Parteisse. Aastatel 2003–2005 oli ta Brasiilia mäendus- ja energiaminister, seejärel kuni märtsini 2010 valitsuse kantseleiülem.
31. oktoobril 2010 peetud presidendivalimiste teises voorus valiti ta Brasiilia presidendiks. Tema ametiaeg algas 1. jaanuaril 2011. Oktoobris 2014 peetud presidendivalimistel valiti ta uueks ametiajaks, mis algas 1. jaanuaril 2015.
12. mail 2016 otsustas senat peatada kuueks kuuks Dilma Rousseffi volitused presidendina seoses süüdistustega, mis puudutavad riigieelarvega manipuleerimist. 31. augustil 2016 ta tagandati.
Päevane kaunitar

"Päevane kaunitar" on 1967. aasta film. 
Filmi lavastas Luis Buñuel, peaosas mängis Catherine Deneuve.
"Päevane kaunitar" võitis Veneetsia filmifestivali peaauhinna Kuldlõvi (1967).
Exitfilm

Exitfilm on Eesti filmistuudio, mis on asutatud 1992. aastal.
Exitfilm asutati eelkõige omamaiste kinos näidatavate mängufilmide tootmiseks, kuid tehakse ka dokumentaal- ja animafilme.
2022. aasta seisuga on stuudios valminud sadakond filmi, lisaks sellele on stuudio teinud rahvusvahelist koostööd mitmekümne välismaise mängufilmi tootmisel.
Linaleoauk (järv)

Linaleoauk on rannajärv Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Tahu külas. Järve kaldajoone pikkus on 652 m. Järv jääb Silma looduskaitsealale. Järv on Haapsalu lahe põhjakalda lähedal, Kropi silma läänekalda lähedal.
Linaleoauk on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Linaleoaugu keskkonnaregistri kood on VEE2051440.
Linsänketräske

Linaleojärv ehk Linsänketräske (ka "Nõmmküla Linaleojärv, Nõmmküla järv, Väike Kutspaki järv") on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Niibi külas. Järve kaldajoone pikkus on 470 m. Järv on Niibi raba lääneosas. Järvest umbes 1,3 km kirdesse jääb Kaevandu järv.
Nõmmküla Linaleojärv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Stanley mägi

Stanley on mägi Ruwenzori mäestikus Uganda ja Kongo Demokraatliku Vabariigi piiril. See on mõlema riigi kõrgeim mägi.
Stanley geograafilised koordinaadid on .
Mäel on mitu tippu. 5109 meetri kõrgune Margherita mäetipp on Aafrika kõrguselt kolmas tipp Kilimanjaro (5895 m) ja Keenia mäe (5199 m) järel. Stanley mäe kõrguselt järgmised tipud on Alexandra (5091 m), Albert (5087 m), Savoia (4977 m), Ellena (4968 m), Elizabeth (4929 m), Phillip (4920 m), Moebius (4916 m) ja Great Tooth (4603 m). Kõrgematel tippudel on liustikud.
Mägi on saanud nime Briti maadeuurija ja ajakirjaniku Henry Morton Stanley järgi.
Esimesena ronis Stanley mäe tippu Itaalia prints Luigi Amedeo di Savoia-Aosta koos kolme kaaslasega aastal 1906. Seetõttu on mitmel tipul itaaliapärane nimi. Margherita tipu nimetas ta tollase Itaalia kuninganna Savoia Margherita järgi, kes oli tema onunaine.
Stanley mägi kuulub Ruwenzori rahvusparki. See rahvuspark kuulub UNESCO maailmapärandi loendisse.
Jahukaste

Jahukaste on tavaline ja levinud taimede seenhaigus, mil taimede maapealseid osi – enamasti lehti, aga ka varsi, õisi, vilju – katab hallikasvalge jahusarnane kirme. Haiguse tagajärjel muutuvad haigestunud osad nõrgaks, murduvad ja kuivavad. Taimetoitainete transport aeglustub ja saak väheneb. 
Jahukaste põhjustajaiks on rühm fütopatogeenseid seeni – jahukasteseened (selts jahukasteliselaadsed, "Erysiphales"). Haigustekitajad talvituvad taimejäänustel ja umbrohtudel. Haiguse levikut soosib nii kuiv ja kuum kui ka niiske ja jahe ilm. 
Jahukasteseeni on ligi 300 liiki. Paljud liigid nakatavad erinevaid taimeliike ning ühte peremeestaime võib nakatada mitu jahukasteliiki.
Ravšana Kurkova

Ravshana Bahram qiz Ko‘rkova [ravš'aana kurk'oova] (sündinud 22. augustil 1980 Taškendis) on Usbekistani filminäitleja.
Ta on lõpetanud Moskva Riikliku Pedagoogikaülikooli, kus õppis filoloogiat. Näitlejaharidust tal pole.
Ravšana Kurkova mängis peaosa Veiko Õunpuu lavastatud filmis "Püha Tõnu kiusamine".
Eesti euromündid

Eesti euromündid on euromündid, mis hakkasid kehtima Eestis ja kogu euroalal 1. jaanuaril 2011. Eesti euromündi rahvusliku külje kavandas graafik Lembit Lõhmus.
Münte hakati vermima Soomes Rahapaja Oy tehases juulis 2010.
Alates 1. detsembrist 2010 olid Eesti panga- ja postkontorites 200 krooni eest müügil Eesti euromüntide stardikomplektid.
Posti Group

Posti Group OY (aastatel 2007–2014 Itella Oyj, enne Suomen Posti Oyj) on rahvusvaheline posti- ja logistikaettevõte. 
Ettevõtte tegevus on jaotatud nelja ärivaldkonda: Postal Services (postiteenused), Parcel and Logistics Services (paki- ja logistikateenused), Itella Russia (Itella Venemaa) ja OpusCapita. Ettevõtte kõigi aktsiate omanik on Soome riik. Posti Group Oy-l on Soomes üldteenuse osutamise kohustus, mis hõlmab muuhulgas kõikides Soome valdades argipäeviti toimivaid kirja- ja pakiteenuseid.
Ligi 400. aastase ajalooga Posti Grupi müügitulu oli 2020. aastal 1,6 miljardit eurot. Ettevõttes töötas 21 000 töötajat. igi 400-aastane ajalugu. Tähtsaimad kliendivaldkonnad olid müük, teenused ja meedia. Ahvenamaa maakonnas tegutseb iseseisev postiettevõte Posten Åland.
Posti peakontor asub Helsingis Põhja-Pasilas. Kontserni juht on Turkka Kuusisto ja juhatuse esimees Sanna Suvanto-Harsaae. 
Tegevusvaldkonnad.
Tegevus on jaotatud kolme tütarettevõtte vahel järgmiselt:
Rahvusvaheline tegevus.
Posti Group tegutseb 11 riigis.
Ärinimed.
Posti Group teenindab oma rahvusvahelisi ärikliente ärinime Posti Group all ja erakliente Soomes ärinime Posti all (mõlemad nimed on ka kaubamärgid). Alates 2011. aasta veebruarist on Soome maailma esimene riik, kus kõik kirjad, väljaanded, pakid ja otsereklaamid jõuavad adressaatideni süsinikdioksiidivaba transpordiga. Sellega ei kaasne klientidele ühtegi lisatasu.
Ülo Oll

Ülo Oll (17. august 1927 Härjanurme vald, Tartumaa – 31. jaanuar 1997 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane.
Oll töötas ka Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooinseneriteaduskonna dekaanina. 
Ta oli ÜS Liivika vilistlane.
Tema sulest on ilmunud ligi 400 trükist eesti, vene, saksa ja inglise keeles. Nendest 25 on õpikud, käsiraamatud ja monograafiad. Ülo Oll töötas ka ajakirja Agraarteadus peatoimetajana.
Alfred Kalm

Alfred Kalm (14. märts 1883 Udeva vald, Järvamaa – 1. jaanuar 1959 Los Patios, Santa Barbara, USA) oli eesti agronoom, tööstur ja reeder.
Kalm oli Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi, hilisema üliõpilasseltsi Liivika asutajaliige.
Kalm asutas 1913. aastal Põhja-Liivimaa Põllumeeste Keskseltsi ja oli alates 1914. aastast Tartu konservitehase omanik.
1915. aastal sõitis ta Siberisse, kus asutas samuti konservitehase.
1917. aastal ostis Alfred Kalm Keila mõisa. 1919. aasta maareformiga rekvireeriti kõik mõisad ja mõisamaadest tuli loobuda ka Kalmul. Kuna ta soovis siiski mõisa omanikuks jääda, tuli tal Eesti riigilt mõis uuesti välja osta. 1926. aastal müüs Alfred Kalm Keila mõisa riigile tagasi. 
Alfred Kalm oli 1920.–1930. aastatel ärimees ja laevareeder Eestis. Ta põgenes suvel 1940. aastal Rootsi, tema laevaühingu laevad (Aarne, Begonia, Margo) natsionaliseeriti juunipöörde järel võimul olnud Johannes Varese valitsuse poolt 17. augustil 1940.
Märt Raud (tööstur)

Märt Raud (23. juuli (vana kalendri järgi 11. juuli) 1878 Paistu vald, Viljandimaa – 23. september 1952 Krasnojarski krai) oli eesti ehitusinsener ja põlevkivitööstur.
Märt Raua isa oli Abja mõisa sepp Annus Raud. Oma haridusteed alustas ta Õisu vallakoolis ning jätkas seda Paistu kihelkonnakoolis ja Tartu Õpetajate Seminaris, mille lõpetamise järel töötas ta aastatel 1899–1906 Kolga-Jaani kihelkonnakooli juhatajana. 
1906. aastal alustas Raud õppimist Riia Polütehnikumis, mille ta lõpetas diplomeeritud ehitusinsenerina 1912. aastal. 
Seejärel oli ta aastatel 1912–1913 Riia Eesti Hariduse ja Abiandmise Seltsi teatrimaja ehituse juhataja. Hoonest kujunes hiljem Riia Eesti Seltsi maja. Raud oli ka Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi, hilisema Liivika asutajaliige.
Enne Esimese maailmasõja puhkemist jõudis Raud ühe aasta olla Põhja-Liivimaa Põllumeeste Keskseltsi maaparanduse büroo juhataja Tartus, seejärel tegutses ta kuni 1917. aastani aga Petrogradis sõjaväeametnikuna ja Sõjaväe Teede Tehnikute ja Kümnikute Kursuste läbiviijana. 
Pärast Veebruarirevolutsiooni jäi Raud Petrogradi ning kogus geoloog Nikolai Pogrebovi soovitusel sealsetest arhiividest andmeid põlevkivi kohta, otsustades oma teadmisi rakendada Eesti põlevkivitööstuse rajamiseks. 
1918. aastal siirdus Raud Eestisse ja organiseeris Vabadussõja lõppedes Venemaale viidud varade tagasitoomiskomitee juhina ka Tartu Ülikooli Raamatukogu tagasitoomist. Kolm päeva pärast Hans Martna tagasiastumist 23. septembril 1922 arvati Märt Raud I Riigikogu koosseisu, kuid ta loobus kohast ning tema asemel pääses 29. septembril 1922 Riigikokku Robert Astrem.
Aastatel 1918–1937 oli ta Riigi Põlevkivitööstuse juht, seejärel kuni 1940. aastani A/S Esimene Eesti Põlevkivitööstus juhatuse esimees. Ta kuulus ka Riigi Majandusnõukogu koosseisu. Peale selle oli Raud Eesti Lastekaitseühingu esimees, Rotary klubi liige, Eesti-Soome-Ungari ühingu juhatuse liige ning tegutses veel mitmes organisatsioonis. Raua rajatud põlevkivitööstuse keskuseks kujunes Kohtla asula, praegune Kohtla-Järve, mille väljaehitamisel oli Raual suuri teeneid.
Ka esimesel Nõukogude okupatsiooni aastal otsustati Raua teadmisi ära kasutada, mistõttu ta jäi natsionaliseeritud põlevkivitööstuse etteotsa, kuid 1941. aastal viidi ta madalamale kohale, temast sai vaneminsener Eesti NSV Kergetööstuse Rahvakomissariaadi mäe- ja küttetööstuse peavalitsuses. Aastatel 1944–1948 oli ta Eesti NSV Riigiplaani põlevkivikeemia osakonna juhataja.
1949. aastal Raud aga küüditati ning ta viibis asumisel Krasnojarski krais Shirinski rajoonis Balahtshini kullakaevanduse asulas. 1952. aastal ta arreteeriti ning mõisteti 10 aastaks vangi ja pärast seda veel 5 aastaks asumisele, kuid ta suri juba samal aastal.
Helmuth Ibrus

Helmuth Ibrus VR II/3 (6. jaanuar 1897 Viljandi – 5. märts 1930 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major). 
Ta osales patareiülemana Vabadussõjas, teenis välja Vabadusristi. Alates 1930. aastast oli ta õhukaitse suurtükiväegrupi ülem, sai surma häire ajal.
Manfred Fiskar

Manfred Fiskar (11. september 1898 Tallinn – 26. jaanuar 1942 Turinsk, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Ta oli raamatuköitja Juhan Fiskari poeg.
Ta õppis 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (matrikkel nr. 1786), oli üliõpilasseltsi Concordia vilistlane.
Osales 1919–1920 Vabadussõjas, pärast sõda teenis 1920–1924 Kaitseministeeriumi kodifikatsiooniosakonnas ja 1924–1926 Teedeministeeriumis asjaajaja-sekretärina, oli Kohtupalati kohtuameti kandidaat, 1926–1931 vandeadvokaat Peeter Reisiki abi, alates 1931 vandeadvokaat Keilas. 
Ta oli Kaitseliidu kompaniipealik ja Isamaaliidu juhatuses. 
NKVD arreteeris ta Keilas 14. juunil 1941. Fiskar suri eeluurimisel vangilaagris Venemaal.
Riia Eesti Üliõpilaste Selts

Riia Eesti Üliõpilaste Selts (REÜS) oli eesti üliõpilasorganisatsioon, mis tegutses Riias aastatel 1909–1915. Pärast sõja vaibumist jätkus tegevus Tartus üliõpilasseltsi Liivika nime all.
Tollane Venemaa Liivimaa kubermangu pealinn Riia pakkus Peterburi ja Tartu kõrval eesti soost üliõpilastele suhteliselt hästi kättesaadavaid kõrghariduse omandamise võimalusi. Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi tuumik kujunes eesti soost üliõpilasi ühendava Laene sõpruskonna liitumisel 1909. aasta kevadel korporatsioonist Vironia lahkunutega. Asutajaliikmeid oli kokku 23.
Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliikmeist kuulusid Laenesse Anton Uesson, Eduard Kimberg, Martin Kesküla, Heinrich Johani Väljamäe, Viktor Pihlak, Peeter Sisask, Konstantin Zeren, Anton Lembit Soans, Aleksander Bürger, Karl Treumann, Kristjan Kask ja K. Feldmann. Vironia rühma kuulusid Märt Raud, Juhan Kukk, Alfred Kalm, Eduard Johannes Erlich (astus hiljem tagasi Vironiasse), Eduard Laur, Rudolf Maasen, Voldemar Saukas, Hermann Perna, Johann Sakeus (astus hiljem tagasi Vironiasse), Aleksander Müürisepp ja Karl Parvei.
Mitmed neist andsid olulise panuse Eesti Vabariigi ülesehitamisse.
Kuldne Palmioks

Kuldne Palmioks (prantsuse Palme d'Or) on Cannes'i filmifestivali peaauhind, mille saab filmifestivalil parimaks tunnistatud film.
Kuldne Palmioks on peaauhinna nimi olnud aastatel 1955–1963 ning aastast 1975. Aastail 1946–1954 ja 1964–1974 kandis peaauhind Suure auhinna nime ("Grand Prix").
Edgar Laane

Edgar Laane (1. mai 1903 Türi – 3. aprill 1947 Uppsala) oli eesti notar.
Ta õppis 1922–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (matrikkel nr. 3439), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Tallinna kinnistusjaoskonna ametnik, alates 1930 notar Paides. 
Põgenes 1944 Rootsi.
Elmar Joaste

 
Elmar Joaste VR II/3 (kuni 1932 Elmar Jobson; 26. detsember 1895 Kuremaa vald, Tartumaa – 26. oktoober 1969 Tartu) oli eesti notar.
Haridus.
Ta õppis 1920–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (matrikkel nr. 578), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Töökäik.
Teenis Vabadussõjas Kuperjanovi partisanide pataljoni rühmaülemana, oli 1925–1929 kohtuameti kandidaat, 1929–1933 notar Vändras, 1933–1936 Võhmas ja 1936–1940 Viljandis, 
1941–1944 Viljandi kinnistusameti sekretär. Varjas end 1944–1946, 1947–1962 Palamuse värvimistöökoja arveametnik.
Elmar Pehap

Elmar Johannes Pehap (3. august 1894 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 20. jaanuar 1947 Elva) oli eesti notar.
Haridus.
Ta õppis (matrikkel nr. 289) Tartu ülikooli loodusteaduskonnas 1918, arstiteaduskonnas 1918 ja 1921–1922, metsandusosakonnas 1919–1921 ja õigusteaduskonnas 1923–1933 (lõpetas), korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane.
Tegevus.
Ta oli notar Mustlas ja Elvas.
1. FC Kaiserslautern

1. FC Kaiserslautern on Saksamaa linna Kaiserslauterni 1900. aastal asutatud jalgpalliklubi. See mängib Saksamaa jalgpalli esiliigas 2. Bundesliga.
Kaiserslautern oli Bundesliga asutajaklubi. See mängib Saksamaa kõrgliigas järjest aastatel 1963–1996. Kaiserslautern on tulnud neli korda Saksamaa meistriks ja võitnud kaks DFB-Pokalit. Saksamaa kõrgliigas mängis Kaiserslautern viimati hooajal 2011/12.
Kaiserslautern osales kuni 2000. aastate keskpaigani sageli Euroopa klubide sarjades. Hooajal 1998/99 jõudis see UEFA Meistrite Liigas veerandfinaali, kus kaotati kahe mängu kokkuvõttes Müncheni Bayernile 0:6.
Aastast 1920 peab klubi oma kodumänge Fritz-Walter-Stadionil.
Praegune koosseis.
"Seisuga 25. juuli 2023"
Arnold Suubi

Arnold Adalbert Suubi (23. september 1898 Tartu – 22. juuni 1965 Tartu) oli eesti notar.
Haridus.
Ta õppis 1921–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Tegevus.
Osales Vabadussõjas, 1926 kohtuameti kandidaat, alates 1927 Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni liige, alates 1932 notar Tartus.
Leo Koobas

Leo (Leonid) Koobas (8. august 1917 Velise vald, Läänemaa – 8. juuli 2007 Toronto, Kanada) oli eesti elektroonik, kes osales Kanada eestlaste ühiskondlikus ja seltskondlikus töös.
Ta õppis 1937–1943 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Õpingute ajal astus üliõpilasseltsi Liivika, kus ta oli nii juhatuse liige kui ka esimees. Hiljem oli ta ajakirja Liivika Uudised toimetaja ja tema sulest ilmus seal üle 60 artikli. Põhja-Ameerika vilistlaskoondise liikmena suhtles ta tihedalt Liivika seltsiga pärast selle tegevuse taastamist. Ta toetas märkimisväärselt Liivika lauliku väljaandmist.
Leo Koobase publitsistitegevus sai alguse 1975. aastal poliitiliste ja muusisuliste eesti- ja ingliskeelsete väljaannete kirjutamise ja kirjastamisega. Ta tegi kaastööd rohkem kui 20 väljaandele.
Leo Koobas kuulus kirjastuse Varrak direktoraati, oli Kanada Eestlaste Ajalookomisjoni liige ja üks toimetajaid. Ta oli Tartu Instituudi juures tegutseva Endel Aruja poolt 1985. aastal arhiivitöödeks asutatud Bibliograafia Klubi üks asutajaliikmeid.
Leo Koobas asutas 1997. aastal Tartu Ülikooli juurde eesti ja soome-ugri filoloogia põhiõppe üliõpilastele oma vanemate nimelise stipendiumifondi. 2002. aastal autasustati teda Kanada eestlaste teenetemärgiga ja 2005. aastal Ontario valitsuse poolt kahekümneaastase vabatahtliku töö märgiga.
Eduard Beckmann

Eduard Beckmann (ka Gustav Eduard Beckmann; 23. juuni/5. juuli 1868 Kaavere, Põltsamaa kihelkond – 22. juuni 1939 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1888, 1889–1891 ja 1892–1893 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas; õpingute vahepealsel ajal töötas koduõpetajana. Oli prooviaastal Tallinna Jaani koguduses Karl Woldemar Emil Grohmanni juures. Ordineeriti 6. aprillil (vkj. maarjapäeval) 1895 Moskva Peeter-Pauli kirikus õpetajaks.
Oli aastatel 1895–1899 Irkutski koguduse õpetaja (aastatel 1895–1896 oli ta ka sõjaväevaimulik). Samuti hooldas ta (aastani 1900) vaimulikult kõiki Ida-Siberi sunnitöövanglaid. Aastatel 1901–1921 oli ta Venemaal, peamiselt Peterburis mitmel usulisel ja kiriklikul tööalal ametis (näiteks oli aastatel 1904–1914 Peterburi linnavikaar, samuti oli ta usuõpetajaks mitmetes koolides). Opteerus aastal 1921 Eestisse.
Oli aastatel 1924–1939 (alates 8. aprillist 1924) Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja. Lisaks sellele töötas ta aastani 1932 usuõpetajana. Samuti oli ta tegev vanglavaimulikuna. Konsistooriumi poolt nimetati Eduard Beckmann vanglaõpetajate seenioriks.
Eduard Beckmann maeti 24. juunil 1939 Kopli kalmistule.
Isiklikku.
Tema tütar Renate Beckmann oli arst.
Tõnis Kullasepp

Tõnis Kullasepp (18. oktoober 1874 Kabala vald, Viljandimaa – ?) oli eesti notar.
Haridus.
Ta õppis 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Tegevus.
1894–1919 Pati, Tali ja Audru vallakirjutaja, 1919–1920 Viljandi-Pärnu rahukogu abisekretär, alates 1924 kohtuameti kandidaat. Hiljem notar Pärnus.
Kõrgõzstani jalgpallikoondis

Kõrgõzstani jalgpallikoondis on Kõrgõzstani rahvuskoondis jalgpallis.
Kõrgõzstan on Kesk- ja Lõuna-Aasia jalgpalliliidu liige, mis kuulub omakorda Aasia Jalgpalli Konföderatsiooni.
Egiptuse jalgpallikoondis

Egiptuse jalgpallikoondis on Egiptuse rahvuskoondis jalgpallis.
Egiptus on võitnud seitse Aafrika rahvaste karikat.
Maailmameistrivõistluste finaalturniiril on Egiptus osalenud kolmel korral: 1934., 1990. ja 2018. aastal.
Praegune koosseis.
Egiptuse jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Chingy

Chingy (õieti Howard Bailey, Jr.; sündinud 9. märtsil 1980) on USA räppar ja näitleja. 
Ta on osalenud seriaalis "My Wife and Kids", filmis "Õudne film 4" ja seriaalis "One on One". 
Karjääri alustas ta 2001. aastal. Chingy tuntumad laulud on "Right Thurr", "Balla Baby" ja "Pullin Me Back".
Hiina jalgpallikoondis

Hiina jalgpallikoondis on Hiina RV rahvuskoondis jalgpallis.
Judith Jarvis Thomson

Judith Jarvis Thomson (4. oktoober 1929 New York – 20. november 2020) oli USA filosoof. 
Ta lõpetas 1946. aastal New Yorgis asuva keskkooli Hunter College High School. Seejärel õppis ta mitmes ülikoolis filosoofiat ning 1959. aastal sai filosoofiadoktori kraadi Columbia ülikoolist New Yorgis. 
Ta õpetas põhiliselt Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ning oli selle ülikooli emeriitprofessor.
Looming.
Aborditeemaline bioeetika võtmetekst.
Tuntud artiklis "A Defense of Abortion" (e.k "Abordi kaitseks" – Bioeetika võtmetekste. Antoloogia. Koost K. Simm, tlk K. Hein. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2018, lk 9–32) esitab Thomson argumendid selle kasuks, et naisel on paljudel juhtudel õigus abordile, eeldusel, et loode on isik. 
Isiklikku.
Ta oli abielus filosoof James F. Thomsoniga.
Eesti Füüsika Selts

Eesti Füüsika Selts (lühend EFS) on vabatahtlik mittetulunduslik teadusselts, mis ühendab Eestis tegutsevaid või Eestiga seotud füüsikuid ja füüsikaga seotud inimesi. EFS on asutatud 19. mail 1989. Eesti Füüsika Seltsi esimees on Kaido Reivelt.
Berliini filmifestival

Berliini rahvusvaheline filmifestival ehk Berlinale (saksa keeles Internationale Filmfestspiele Berlin) on igal aastal Saksamaal toimuv filmifestival. Esimest korda toimus see festival 1951. aastal.
Filmifestivali raames toimuvad ka mitmed maailma filmide esilinastused.
Berliini filmifestival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Houston (laulja)

Houston (sünninimega Houston Edward Summers IV; sündinud 26. oktoobril 1983) on USA R&amp;B-laulja ja räppar. Teda tuntakse tema hittsingli "I Like That" järgi.
Enesetapukatse.
Enne 2005. aasta Londoni kontserti tahtis ta narkootikumide mõju all 13. korruse aknast alla hüpata, kuid tema turvamehed peatasid ta ja lukustasid teise korruse ruumi. Ruumis olles tõmbas ta oma vasaku silma kahvliga välja.
Jakob Heinrich Rudolf Zinck

Jakob Heinrich Rudolf Zinck (24. märts 1835 Riia – 23. november 1906 Riia) oli baltisaksa päritolu Läti ja Eesti vaimulik.
Zinck õppis Riia toomkoolis ja Riia kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1856–1860 õppis ta Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Oli seejärel koduõpetajaks Lēdurgas (Turaida lähedal) Ernst Otto Reinhold Girgensohni juures. Oli aastal 1864 prooviaastal Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses Johann Georg Schwartzi juures. Ordineeriti 4. juulil 1865 õpetajaks.
Oli aastal 1865 Liivimaal Riia Jakobi koguduse eesti koguduse vikaarõpetaja ja aastatel 1866–1906 Riia Jakobi koguduse eesti koguduse õpetaja; oli aastatel 1865–1906 Riia Jakobi kiriku saksa koguduse abiõpetaja.
Aastatel 1871–1893 oli ta Poeglaste kooli juhataja, aastatel 1895–1904 oli ta Maria Diakonissideasutuse rektor, aastast 1884 toimetas ta Riias kirikulehte.
Isiklikku.
Tema poeg, Rudolf Zinck (1866–1928) oli pedagoog Lätis, sh Bērzaine Maagümnaasiumi direktor 1913–1915.
EFS

EFS on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Eesti kinode loend

Siin on loetletud Eesti endiseid ja praeguseid kinosid.
Turaani turniir

Turaani turniirid olid 1930. aastatel Tallinnas peetud soome-ugri hõimurahvaste vahelised spordivõistlused jalgpallis ja maadluses.
Turaani jalgpalliturniir.
1934. aastal Tallinnas peeti soome-ugri hõimurahvaste vaheline jalgpalliturniir.
Turniiril osalesid Eesti, Soome ja Ungari jalgpallikoondis.
Turaani maadlusturniirid.
Turaani maadlusturniirid toimusid aastatel .
Tartu College

Tartu College (Tartu Kolledž) on Ontario provintsis Torontos asuv eraomanduses olev ühiselamu, mis paikneb Bloor Street Westi tänava ja Madison Avenue nurgal. Enamik selle elanikest on Toronto Ülikooli üliõpilased.
Tartu Kolledži projekteerisid arhitektid Elmar Tampõld ja John Wells ning see valmis 1970. aastal.
Tartu Kolledž on saanud nime Tartu linna järgi. See ehitati algul Kanada Eesti kogukonna tarbeks raamatukogu ja arhiivi hõlmava õppekeskusena. Majas asub muuhulgas ajalehe Eesti Elu toimetus.
Guleni vald

Guleni vald on vald Norras Vestlandi maakonnas Sogne fjordi suudme lõunakaldal.
Gulen piirneb läänes Põhjamerega, põhjas Sogne fjordiga, idas Høyangeri vallaga ja lõunas Fensfjordeniga, mis moodustab piiri Masfjordeni vallaga.
Valla pindala on 597,16 km².
Valla halduskeskus on Eivindvik. Teised suuremad asulad on Byrknes, Brekke, Eidsbotn ja Dalsøyra.
Guleni asjaajamiskeel on uusnorra keel.
2019. aastani kuulus vald Sogn og Fjordane maakonda.
Loodus.
Guleni piiridesse jääb umbes 1500 saart, laidu ja skääri. Suuremad saared on Sandøya, Hisarøya, Byrknesøya, Mjømna ja Hille saar.
Valla alal on viis suuremat fjordi: Sogne fjordi haru Risnefjorden ning Gulafjorden, mis haruneb Nordgulfjordeniks, Austgulfjordeniks ja Eidsfjordeniks.
Dingevatnet on sügavuselt Norra 18. järv.
Valla idaossa jääb osa Stølsheimeni mägedest. Kõrgeim mägi on 878 meetri kõrgune Svadfjell Masfjordeni piiri lähedal.
Valla mullad on toitainetevaesed. Suure osa vallast katavad nõmmed, mis on sageli kaetud kanarbikuga. Õitsemise ajal on nõmmed kanarbikuõite karva punased ja see on Guleni vallale iseloomulik.
Metsad moodustavad valla pindalast umbes 19% ja haritav maa 4%. Enamik valla maa-alast on väga mägine ja seetõttu inimtegevuseks sobimatu.
Sademete hulk on Guleni vallas väga suur. Seetõttu kasvab vallas rikkalikult samblaid ja samblikke.
Rahvastik.
Elanike arv 1. aprillil 2010 oli 2294.
Kuni 1961. aastani on kirjas ka Losna saare elanikud. Saar läks 1964 Solundi valla koosseisu. Tollal elas seal 40 inimest.
Majandus.
Gulen on traditsiooniliselt olnud põllumajandus- ja kalanduspiirkond.
Valla tööstuse arengule andis tõuke naftatööstuse rajamine veidi lõuna pool asuvas Mongstadis.
Poliitika.
Guleni valla nõukogus on 21 saadikut, kes valitakse 4 aastaks. Aastail 2007–11 kuulus nõukogus 6 kohta Keskparteile, 5 kohta Kristlikule Rahvaparteile, 4 kohta Høyrele, 3 kohta Venstrele ja 3 kohta Norra Töölisparteile. Vallavanem oli Kristlikust Rahvaparteist pärit Trude Brosvik.
Transport.
Gulenit läbib piki Norra lõunaosa läänerannikut paiknev Euroopa maantee E39 ning maakondliku tähtsusega maantee Fylkesvei 57.
Laevad sõidavad kolmel liinil: Leirvåg-Sløvåg-Skipavik, Rutledal-Ryskjedalsvika-Krakhella-Losna ja Oppedal-Lavik.
1801–06 ehitati Bergenist Trondheimi minev ajalooline postitee, mis läbib Guleni valda. Postitee ületab mitu kaunist kivisilda.
Vaatamisväärsused.
Gulenis asub umbes tuhat aastat tagasi koos käinud tingi Gulatingi mälestusmärk. Selleks on skulptori Bård Breiviki skulptuuripark, mis avati 2005. aasta augustis. Ühtlasi kasutatakse seda skulptuuriparki vabas õhus toimuvateks tantsu- ja muusikaetendusteks sealse kauni looduse tõttu.
Guleni kirik asub Eivindvikis.
Byrknesøyal asub Guleni kalandusmuuseum.
Aastatel 1899–1975 tegutsenud Sellevågi puukingavabrikus on muuseum. Vabriku tööks kasutati Sollevågi järve vett. Vabrikuhoones on töövahendid endiselt alles ja tellimisel korraldatakse seal giidiga ekskursioone.
Skjerjehamnis asub Knut Steeni loodud kuningas Olav V kuju.