tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asko Kivinuk

Asko Kivinuk (sündinud 11. juunil 1985) on Eesti riigiametnik.
2009. aastal lõpetas ta Sisekaitseakadeemia päästekolledži.
Ta on töötanud Kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse osakonna juhatajana ja õigus- ja haldusküsimuste asekantslerina ning Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse planeerimisjuhina.
Tema eestvedamisel sai Eesti merevägi endale uued väekaitsekaatrid, samuti korraldas ta meremiinide ja Iisraelist soetatud laevatõrje raketisüsteemide hankeid. Ta on panustanud vabatahtlikuna noorte riigikaitseõpetusse, juhtinud Noorte Kotkaste Tallinna malevat ja kuulub Kaitseliitu. 
2022 juhtis ta Politsei- ja Piirivalveameti ning mereväe laevastike ühendamist. Antud ühendamise tulemusel hakkas Kaitsevägi vastutama mereolukorrateadlikkuse eest. Lisaks viidi ühte asukohta Politsei- ja Piirivalveameti merevalvekeskus ja kaitseväe mereoperatsioonide keskus. Merevägi võttis üle ja asus opereerima kõiki mereseireradareid ning nelja PPA laeva
Peale laevastike ühendamist juhtis ta 2022.a. Riigikantselei punamonumentide töörühma. Töörühma ülesandeks oli korraldada avalikus ruumis asuvate okupatsioonivõimu sümbolitega hauatähiste ja mälestusmärkide eemaldamine või asendamine neutraalsete tähistega. Kõige olulisem suuroperatsioon oli Narva tank T-34 eemaldamine koos teiste Narva piirkonna punamonumentide teisaldamisega. Kokku eemaldati töörühma töö tulemusel ligi 300 punamonumenti.
Gerassimovi doktriin

Gerassimovi doktriin on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi ülema Valeri Gerassimovi koostatud ja 2013. aastal avaldatud sõjapidamise teooria.() See taotleb terve riigi elanikkonna informatsioonilist ja psühholoogilist mõjutamist sõjategevuse ettevalmistamisel ning läbiviimisel.
2014. aastal kinnitas Venemaa president Vladimir Putin ukaasiga nr 815 Venemaa sõjalise doktriini, mis enamjaolt koosnebki Gerassimovi kirjutistest. Seda doktriini järgitakse väidetavalt Vene-Ukraina sõjas.
Ludwig Georg Simpert (Baden-Baden)

Ludwig Georg Simpert Baden-Badenist (7. juuni 1702 – 22. oktoober 1761) oli Baden-Badeni markkrahv 1707. aastast kuni surmani. Aastatel 1707–1727 oli tema ema Sibylla von Sachsen-Lauenburg Baden-Badeni regent. Tema järglaseks sai tema noorem vend August Georg. Jahikire tõttu sai ta hüüdnimeks "Jägerlouis" ("Jahimees Ludwig").
Elulugu.
Ta sündis Ettlingeni palees ning oli markkrahv Ludwig Wilhelmi ja Sibylla von Sachsen-Lauenburgi poeg. Baden-Badeni troonipärijana sai ta pärast oma isa surma 1707. aastal nelja-aastaselt Baden-Badeni markkrahviks. Seetõttu oli tema ema Baden-Badeni regendiks. Ta jõudis täisikka 22. oktoobril 1727.
16-aastaselt oli ta armunud Maria Leszczyńskasse, endise Poola kuninga tütresse, kuid paar ei saanud kunagi ühineda. Maria oli hiljem Prantsusmaa Louis XV abikaasa. Ludwig Georgi õde Johanna oli hiljem Prantsuse õukonna elanik ja Louis d'Orléansinaine; viimane oli nende isa vaenlase Louis XIV pojapoeg.
Vallalise vürstina reisis ta 1720. aasta suvel koos emaga Prahasse, kus tutvus Hluboká nad Vltavou palees naisega, kellest hiljem sai tema abikaasa (esimene kahest). Valitud pruut oli Schwarzenbergi vürsti Adam Franzi ja Eleonore von Lobkowitzi tütar Maria Anna. Ludwig Georgi ema reisis Viini, et saada luba keiser Karl VI-lt. Luba anti ja Ludwig Georg abiellus Maria Annaga 8. aprillil 1721 Český Krumlovi lossis. Paar sai neli last, kellest vaid üks jõudis täisikka. Pulmakingiks andis ema Ludwig Georgile oma jahimaja Fremersbergis.
Pärast Maria Anna surma 1755. aastal abiellus ta 10. juulil 1755 Maria Annaga. Naine oli keiser Karl VII ja selle naise Maria Amalia tütar. Teine abielu jäi lastetuks.
Tänu emale oli Baden-Baden taas jõukas riik, mida prantslased olid laastanud tema vanemate abiellumise ajal 1690. aastatel.
Tänu tema ema riigi rahaasjadega hoolikale ümberkäimisele ei olnud riik enam võlgu ja oli Ludwig Georgi isiklikku varandust tunduvalt suurendanud. Tema ema taandus Ettlingeni paleesse, kus ta 1733. aastal suri.
Kuulsa sõjaväekindrali poja Ludwig Georgi kirg oli jahipidamine (nagu tema kaasaegne Louis XV) ja ta sai hüüdnime "Jägerlouis" ("Jahimees Ludwig"), sõnamäng tema isa hüüdnimega "Türkenlouis" ("Türgiludwig") tänu selle kuulsatele jõupingutustele Louis XIV vastu lahinguväljal ja keisriarmee koosseisus.
Ludwig Georg oli aastatel 1707–1731 Švaabi ringkonna 4. jalaväerügemendi "kuninglik kolonel", kuid Poola pärilussõja ajal jahtis ta Böömimaal kalleid varandusi. Ta naasis alles pärast seda, kui 1735. aastal sõlmiti Viini rahu eelrahu.
Ta suri Rastatti palees 1761. aasta oktoobris 59 aasta vanusena. Kuna tal ei olnud elusolevaid meessoost järglasi, sai tema järglaseks tema vend August Georg. Ta maeti oma esimese naise kõrvale.
Browning Hi-Power

Browning Hi-Power (algul High Power, lühemalt HP, BHP, GP või BAP) on Belgia poolautomaatpüstol. Relv laseb kas 9×19mm Parabellumi või .40 S&amp;W padruneid. Hi-Poweri konstrueeris 1935. aastal Belgia relvameister Dieudonné Saive Ameerika Ühendriikide relvameistri John Moses Browningu disaini järgi mitu aastat pärast viimase surma. Relvatehas FN Herstal nimetas püstoli High Poweriks (inglise keelest "kõrge võimsus"), kuna sellel on 13-lasuline salv, mis on pea kaks korda suurem teistest tolleaegsetest püstolitest, nagu Parabellum 08 ja Colt M1911.
Kui Natsi-Saksamaa Belgia teise maailmasõja käigus okupeeris, hakkas Wehrmacht FN-i tehases endale püstoleid tootma, High Poweri nimetuseks sai 9mm Pistole 640(b). FN Herstal kolis tootmise Kanada tehasesse John Inglis and Company ning seal liitlasvägedele toodetud püstolite nimeks pandi Hi-Power. Uus nimi jäi ka pärast tagasi Belgiasse kolimist. Hi-Power on üks ajaloo levinumaid sõjaväepüstoleid, see on olnud kasutuses enam kui 50 riigi armeedes (sh Eesti kaitseväes). Enamik relvadest valmistati Belgias, kuid nii litsentsitud kui ka litsentsimata variante on toodetud ka näiteks Argentinas, Ungaris, Indias, Bulgaarias ja Iisraelis.
Browning HP oli tootmises 82 aastat, kuni 2018. aasta alguses teatas Browning Arms Company, et lõpetab relva tootmise. Aastatel 2019–2022 konstrueeriti näiteks Türgis GİRSANi ja TİSAŞi tehastes ja Ameerika Ühendriikides Springfield Armorys Hi-Poweri koopiad. Uutel litsentseerimata Hi-Poweri variantidel on vastavalt tootmiskohast erinevaid täiustusi paremate sihikute, päästikute jms näol. Aastal 2022 teatas FN suure nõudluse tõttu, et võtab Hi-Poweri tagasi tootmisse. 2022. aastast FN-is toodetavatel Hi-Poweritel on samuti vastavalt mudelile mitmeid täiustusi.
SIG P210

SIG P210 (Šveitsi relvajõududes Pistole 49; tsiviilkasutusse mõeldud mudel oli aastani 1957 SP47/8) on Šveitsi poolautomaatpüstol. SIG konstrueeris selle ja tootis seda aastatel 1948–2006 Neuhausen am Rheinfallis Schaffhauseni kantonis.
SIG P210 on terasest valmistatud ning kasutab padrunit 9×19mm Parabellum või 7.65×21mm Parabellum. Šveitsi sõjaväes ja politseis oli see kasutuses aastatel 1949–1975, püstolit on kasutatud ka muudes riikides ja laskespordis.
SIG P210 oli väga kõrge kvaliteediga, kuid selle valmistamine oli kallis, kuna see nõudis suure täpsusega masinatöötlust ja lisaks seab Šveitsi neutraliteedipoliitika relvade ekspordile ranged piirangud. Seega oli P210 vägagi kõrge kvaliteediga ja tuntud oma täpsuse poolest, kuid liiga kallis laiema turu jaoks.
Aastal 1975 võttis Šveitsi armee P210 asemel kasutusse uue püstoli SIG Sauer P220. Šveitsis toodeti relva edasi kuni 2006. aastani, aastal 2010 tõi Saksamaal asuv SIG Sauer GMBH turule uue mudeli P210 Legend ning aastal 2017 tõi Ameerika Ühendriikides asuv SIG Sauer Inc. müüki mudeli P210A.
Colt Official Police

Colt Official Police (1927. aastani Colt Army Special) on Ameerika Ühendriikide revolver. Selles kasutatakse peamiselt padrunit .38 Special ning seda tootis Colt's Manufacturing Company. 1927. aastal muudeti relva nime, et see oleks paremini vastuvõetav politseiteenistustele, 1950. aastateks oli sellest saanud stereotüüpne politseirevolver. Offical Police'i kasutasid teises maailmasõjas nii Ameerika Ühendriigid kui ka muud liitlasriigid.
Koensüüm A

Koensüüm A (CoA, SHCoA, CoASH) on pantoteenhappest (B5-vitamiinist) saadud koensüüm. Koensüüm A atsetüülvormiks on atsetüül-CoA. See on inimkehas oluline nii kataboolsetes kui ka anaboolsetes protsessides.
Eda Murak

Eda Murak (5. aprill 1946 Tõrva – 31. oktoober 2017) oli Eesti jurist, kohtunik.
1969–1993 töötas Kohtuekspertiisi Teadusliku Uurimise Laboratooriumis. Algul vanemeksperdina, hiljem direktori abina.
14. septembril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Eha Popova esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Tallinna Linnakohtusse.
Ta lahkus kohtunikuteenistusest omal soovil 1. jaanuarist 2009.
Murak

Murak on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Murak viiel mehel ja viiel naisel. Perekonnanimede levikult on Murak meeste puhul 21 923. ja naiste puhul 23 261. kohal.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Murak Ambla, Helme ja Kadrina kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus senised nime kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Samas, perekonnanimi Murakin vahetati nime Murak vastu.
Margot Mikler

Margot Mikler (sündinud 3. augustil 1966 Tallinnas) on Eesti jurist, kohtunik.
1984–1987 töötas Mikler Tallinna Lenini Rajooni Rahvakohtu kohtutäituri ja sekretärina. 1987–1992 Eesti Vabariigi Ülemkohtu vastutava sekretärina. 1992–1993 oli ta majandusjurist.
19. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Margot Mikleri esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga. Harju Maakohtust läks ta pensionile 2023. aastal.
Aulike Salo

Aulike Salo (sündinud 23. novembril 1968) on Eesti jurist, kohtunik.
28. juunil 2002 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Aulike Salo esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
2020. aasta veebruaris vabanes Tallinna Ringkonnakohtus ametikoht seoses senise kriminaalkolleegiumi liikme Andres Parmase asumisega riigi peaprokuröriks. Kandideerisid Tambet Grauberg Pärnu maakohtust, Merle Parts ja Aulike Salo Harju maakohtust ning Heili Sepp ja Merit Bobrõšev Viru maakohtust. Valituks osutus Heili Sepp.
Ta on olnud kriminaalasjade arutamisele spetsialiseerunud Liivalaia kohtumaja juhataja. Pärast Harju maakohtu kolme kohtumaja liitmist Tallinna kohtumajaks, on ta maakohtu aseesimees (asejuhataja) süüteovaldkonnas.
Anne Rebane (jurist)

Anne Rebane (sündinud 27. märtsil 1961) on Eesti jurist, kohtunik.
1983–1992 töötas ta erinevates ettevõtetes ja erinevatel ametikohtadel: insener, inspektor, jurist. 1992–1993 oli ta Haabersti Halduskeskuse jurist.
19. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Anne Rebase (tollal Kasemaa) esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga. Harju Maakohtust läks ta pensionile 2023. aastal.
Katre Poljakova

Katre Poljakova (sündinud 23. jaanuaril 1970) on Eesti jurist, kohtunik.
Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1996. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
21. jaanuaril 1997 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Katre Poljakova esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
Karin Olentšenko

Karin Olentšenko (sündinud 26. märtsil 1966 Tallinnas) on Eesti jurist, kohtunik.
1983–1987 töötas Olentšenko Harju Rajooni Rahvakohtus istungisekretärina. 1987–1993 oli ta majandusjurist.
30. juunil 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Karin Olentšenko esimese astme kohtunikuks Harju Maakohtusse.
Poljakov

Poljakov (vene Поляков) on vene perekonnanimi.
Nime naissoo vorm on Poljakova.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Poljakov 230 mehel ja 26 naisel. Perekonnanimede levikult oli Poljakov meeste puhul 236. ja naiste puhul 5161. kohal.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Poljakova 252 naisel. Perekonnanimede levikult on Poljakova naiste puhul 236. kohal.
Perekonnanime Poljakova kandja oli keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus oli 47). Kõige levinum on perekonnanimi Poljakova vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,33. Perekonnanimi Poljakova on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 3,41.
Nimede eestistamise käigus võeti Poljakovi asemel nimeks Alekask, Leek, Paljak, Parvelt, Reino ja Viismaa.
Toming

Toming on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Toming 120 mehel ja 118 naisel. Perekonnanimede levikult on Toming meeste puhul 635. ja naiste puhul 730. kohal.
Perekonnanime Toming kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 38). Kõige levinum on perekonnanimi Toming vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,50. Perekonnanimi Toming on levinuim Lääne-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 13,41.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Toming Ambla, Jõelähtme, Laiuse, Maarja-Magdaleena, Pilistvere, Rakvere, Simuna, Tartu-Maarja ja Äksi kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Märt Toming

Märt Toming (sündinud 21. märtsil 1960) on Eesti jurist, kohtunik.
Enne kohtunikuametit töötas ta prokurörina.
14. detsembril 1999 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Tominga esimese astme kohtunikuks Tallinna linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
Eha Popova

Eha Popova (sündinud 31. jaanuaril 1955 Tartus) on Eesti jurist, kohtunik.
Salo (perekonnanimi)

Salo on eesti ja soome perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Salo 75 mehel ja 61 naisel. Perekonnanimede levikult on Salo meeste puhul 1220. ja naiste puhul 1811. kohal.
Perekonnanime Salo kandja on keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Salo vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,75. Perekonnanimi Salo on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,79.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Salo Otepää ja Palamuse kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus senised nime kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Küll aga vahetati perekonnanimed Brisk, Krabba, Sabbal, Saksmann, Salomon, Schober, Schoberg, Spiegel, Urgard nime Salo vastu.
Alari Möldre

Alari Möldre (sündinud 2. detsember 1968) on Eesti jurist, kohtunik.
21. jaanuaril 1998 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Alari Möldre esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
Möldre (perekonnanimi)

Möldre on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Möldre 57 mehel ja 71 naisel. Perekonnanimede levikult on Möldre meeste puhul 1746. ja naiste puhul 1483. kohal.
Perekonnanime Möldre kandja on keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Möldre vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,85. Perekonnanimi Möldre on levinuim Valga maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,40.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Möldre Juuru, Jõhvi, Kursi, Põltsamaa ja Rõuge kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Möldre perekonnanime Mölder vastu. Samas, perekonnanimed Grünbusch, Krinpus, Krüger, Melder, Milder, Möldermann, Möller, Möllerson, Mölter, Müller, Müllerbeck, Müllersdorf ja Stokermann vahetati perekonnanime Möldre vastu.
Kristi Lomp

Kristi Lomp (sündinud 2. augustil 1976) on Eesti ärijuht.
1999. aastal lõpetas Lomp õpingud Tallinna Tehnikaülikooli keemiateaduskonnas toidu tootmise ja tootearenduse erialal.
2013. aastast kuulub Selveri juhatusse (algul kaheliikmeline). 2014. aastast on Selveri juhataja.
2017. aastast kuulub Eesti Kaupmeeste Liidu kaheteistliikmelisse juhatusse.
Küllike Johannson

Küllike Johannson (21. detsember 1941 – 7. veebruar 2018) oli Eesti jurist, kohtunik.
1963–1967 töötas Johannson Tallinna linna prokuratuuris erinevatel ametikohtadel: stažöör, vanemuurija, prokuröri abi. 1968–1974 töötas ta algul Juriidilises Komisjonis, hiljem aga Eesti NSV Justiitsministeeriumis vanemkonsultandina. 1974–1993 oli ta majandusettevõttes osakonnajuhataja ja jurist.
19. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Küllike Johannsoni esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse.
Ta lahkus kohtunikuteenistusest omal soovil 1. jaanuarist 2008.
Küllike Johannson suri 2018. aastal ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Johannson

Johannson on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Johannson 36 mehel ja 34 naisel. Perekonnanimede levikult on Johannson meeste puhul 3143. ja naiste puhul 3735. kohal.
Perekonnanime Johannson kandja on keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 39). Kõige levinum on perekonnanimi Johannson vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,00.
19. sajandi algul pandi perekonnanime Johannson mitmekümnes kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Johannson 42 erineva perekonnanime vastu. Samas, nime Johannson ei võtnud mitte keegi.
Liivi Loide

Liivi Loide (sündinud 21. detsembril 1966 Jõgeval) on Eesti jurist, kohtunik.
1991–1993 oli Loide Jõgeva maakohtu kohtuniku stažöör.
30. juunil 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Liivi Loide esimese astme kohtunikuks Jõgeva Maakohtusse. Hiljem oli ta ka sama kohtu juhataja.
2006. aastal liideti Jõgeva maakohus Tartu maakohtuga. 2012. aasta kevadest on Loide Tartu maakohtu esimees.
Ta on kuulunud Eesti Kohtunike Ühingu üheksaliikmelisse juhatusse perioodil 30. november 2007 kuni 29. november 2013. Kusjuures, novembrist 2011 kuni novembrini 2013 oli ta ühingu aseesimees.
Loide

Loide on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loide 60 mehel ja 59 naisel. Perekonnanimede levikult on Loide meeste puhul 1635. ja naiste puhul 1908. kohal.
Perekonnanime Loide kandja on keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus on 47). Kõige levinum on perekonnanimi Loide vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,78. Perekonnanimi Loide on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,87.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimed Aadam, Buschmann, Dellmann, Erdmann, Feld, Hinrikson, Hirtentreu, Jaakson, Jaanson, Kolberg, Kurgvel, Kurgvell, Leiner, Leisberg, Lindebaum, Linkholm, Lodeson, Lomann, Loomann, Martin, Nimmer, Õunmann, Rääbus, Rätsep, Timber, Tolstoi, Ulmna, Vaksmann, Verder perekonnanime Loide vastu. Samas, nime Loide mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud.
Orvi Koik

Orvi Koik (varem Orvi Tali; sündinud 2. augustil 1971) on Eesti jurist, kohtunik.
28. juunil 2002 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Orvi Tali esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse.
3. juulil 2013 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Tali teise astme kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse alates 1. augustist. Ta töötab kohtu kriminaalkolleegiumis.
Orvi

Orvi on eesnimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Orvi alla viiel mehel ja 17 naisel. Orvi on populaarsuselt 6972. mehenimi ja 2009. naisenimi.
Orvi nimepäev on 20. aprillil.
Liis Arrak

Liis Arrak (neiupõlves Liis Hallik; sündinud 13. aprillil 1976) on Eesti jurist, kohtunik.
2003. aastast töötab Arrak Tartu Ülikoolis. 2004–2016 oli ta Riigikohtu tsiviilkolleegiumi nõunik.
1. juulil 2016 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Arraku teise astme kohtunikuks alates 1. oktoobrist. Ta töötab Tallinna Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
Maili Lokk

Maili Lokk (sündinud 10. mail 1971) on Eesti jurist, kohtunik.
4. aprillil 1996 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Maili Loki esimese astme kohtunikuks Jõgeva Maakohtusse.
25. oktoobril 2000 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Loki teise astme kohtunikuks Tartu Ringkonnakohtusse.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus kodanike põhiõiguste kohta kriminaalmenetluses.
Parandus võeti vastu Kongressis 25. septembril 1789 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 15. detsembril 1791.
Muudatus on osa kodanikuõiguste deklaratsioonist (Bill of Rights).
Koik

Koik on eesti perekonnanimi.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Koik Ambla, Audru, Halliste, Helme, Mihkli, Muhu, Paistu, Pilistvere, Pärnu-Jaagupi, Suure-Jaani ja Äksi kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus senised nime kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Küll aga vahetati perekonnanimed Andreson, Koikson ja Loks nime Koik vastu.
Statistika.
1. jaanuari 2024. aasta seisuga on perekonnanimi Koik 88 mehel ja 79 naisel. Perekonnanimede levikult on Koik meeste puhul 993. ja naiste puhul 1284. kohal.
Perekonnanime Koik kandja on keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 42).
Kõige levinum on perekonnanimi Koik vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,40, ja Viljandi maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,85.
SIG SG 510

SIG SG 510 (ka AM 55 või Sturmgewehr 57, Šveitsi relvajõududes F. ass. 57 7.5mm või 7.5mm Stgw. 57) on valikulise tulerežiimiga Šveitsi lahingvintpüss. Relva konstrueeris Schweizerische Industrie Gesellschaft (praegune Swiss Arms) ning see kasutab tagasipahvakuga laadimise süsteemi, nagu Heckler &amp; Koch G3 ja CETME.
SG 510 võeti Šveitsi sõjaväes kasutusele 1957. aastal ning vahetati suures osas 1990. aastal välja automaadi SIG SG 550 vastu.
Erwin Moritz

Friedrich Erwin Moritz (29. november/11. detsember 1842 Peterburi – 8. november/21. november 1907 Peterburi) oli baltisakslasest jurist ja poliitik. Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust).
Ta õppis aastal 1860 Tartu Ülikoolis usuteadust ja aastatel 1860–1864 õigusteadust. Aastal 1865 kuulas ta loenguid Heidelbergi Ülikoolis.
Ta töötas aastatel 1867–1889 kubermanguvalitsuses ja kohtusüsteemis, oli advokaat. Aastast 1878 oli ta linnanõunik ja sündikus Riias, mõisnik ja majaomanik (maja hindeväärtus 22000 rubla), Riia linnavolikogu liige; aastatel 1906–1907 oli ta Riia linna esindaja Baltimaade ajutise kindralkuberneri erinõupidamisel, aastatel 1906–1907 oli ta Balti Konstitutsioonilise Erakonna asutajaid ja esimees. Aastal 1906 oli ta Balti nõukogu (Baltischer Konseil) liige.
Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles kuulus oktobristide fraktsiooni. Surma tõttu ei saanud ta duuma tööst osa võtta. Tema asemele valiti Robert Erhardt.
ArmaLite AR-7

"Muude kasutuste kohta vaata AR7."
ArmaLite AR-7 on Ameerika Ühendriikide poolautomaatne tulirelv. AR-7 kasutab laskemoona .22 Long Rifle ning see konstrueeriti 1959. aastal Ameerika Ühendriikide õhuväes kasutusel olnud ArmaLite AR-5 järgi. 1980. aastatel võttis selle kasutusse Iisraeli õhuvägi. AR-7 on mõeldud lennukimeeskonnale enesekaitseks (n-ö "survival weapon").
AR-7 konstrueeris relvameister Eugene Stoner, kelle tuntuim relv on ArmaLite AR-15, millest USA sõjavägi arendas automaadi M16. Tänapäeval kasutavad AR-7 näiteks looduses matkajad, kuna seda on lihtne tükkideks võetult kaasas kanda ja sellega saab end efektiivselt kaitsta.
PB (püstol)

PB (vene keeles Пистолет бесшумный ehk "vaikne püstol"; GRAU indeks 6P9) on integreeritud summutiga Nõukogude Liidu poolautomaatpüstol. PB põhineb Makarovi püstolil ning seda toodeti Iževski mehaanikatehases. 2013. aastal ühinesid Iževski mehaanikatehas ja Iževski aparaaditehas Kalašnikovi kontserniks, mis jätkas PB tootmist. Relv on kasutuses 1967. aastast.
Smith &amp; Wesson Model 29

Smith &amp; Wesson Model 29 on Ameerika Ühendriikide revolver. Sellel on kuuelasuline silindersalv ja laskemoonana kasutatakse padrunit .44 Magnum. Relva toodab Smith &amp; Wesson. M29 toodetakse standardselt 76–270-millimeetrise toruga, kuid eritellimusel on valmistatud mitmesuguseid suurusi. Relvameistrid valmistavad ka välimuselt erinevate raamidega mudeleid.
Kui kõnealune mudel 1950. aastate keskel turule tuli, oli see võimsaim saadavalolev revolver. Hiljem hakati tootma veel võimsamaid revolvreid, milles kasutatakse padruneid .454 Casull või .50 Action Express. S&amp;W M29 sai kuulsaks filmitegelase Harry Callahani käes.
Poola-Türgi sõda (1485–1503)

Poola-Türgi sõda (1485-1503) oli pikaajaline konflikt, pigem rida konflikte Poola Kuningriigi ja Osmanite riigi vahel. Konflikt kestis ametlikult 18 aastat, kuid selle aja jooksul katkestati sõjategevus mitmel korral, kuna sõdivate poolte vahel sõlmiti ajutisi lepinguid. Sõjas toetasid Poola Kuningriiki tema vasallid Masoovia hertsogkond ja Saksa Ordu riik, samuti Leedu suurvürstiriik. Osmanite riiki teisest küljest toetas Krimmi khaaniriik.
Suurema osa 15. sajandist oli Moldova vürstiriik Poola vasall, kuid samal ajal üritasid teised riigid, eelkõige Ungari kuningriik ja Osmanite riik koos Krimmi khaaniriigiga Moldovat allutada. Pärast Konstantinoopoli langemist (1453) suunasid türklased oma laienemise põhja poole, Doonau alamjooksule ja võimsa jõe taha, mis ohustas ka Poolat.
Sõja puhkemine.
1485. aastal vallutasid Osmanid Musta mere sadamad Akkermani ja Kilija. See õõnestas Poola idakaubandust. Kuningas lubas abi, kutsudes "pospolite ruszenie" ja krooniarmee koos palgasõduritega. 1485. aasta novembris sisenesid Jan Polak Karnkowski juhitud poolakad Moldovasse, alistades mõned tatarlaste väed. Jan I ise valmistas 1487. aastal ette Osmanite-vastase rünnaku, kuid pidi neid plaane muutma ja saatis oma väed võitlema Osmanitega liidus olevate tatarlastega. 1487. aasta 8. septembril toimus Podoolias Kopystrzyni lahing, milles tatarlased lüüa said.
1489. aasta 23. märtsil sõlmiti Poola ja Osmanite sultani Bayezid II vahel kaheaastane vaherahu ja 1491. aasta 25. jaanuaril toimus Volõõnias Zasławi lahing, milles Poola väed hävitasid tatarlaste rüüsteretke.
1494. aastal alustas kuningas Jan sõjalisi ettevalmistusi uueks retkeks, vaatamata sama aasta 6. aprillil sõlmitud kolmeaastasele vaherahule. Moldova valitseja Ștefan cel Mare lubas poolakaid aidata kohe, kui nad Musta mere sadamatesse jõuavad. Poolal kulus ettevalmistuste lõpuleviimiseks kolm aastat. Nende armee koosnes Poola krooni vägedest, keda aitasid mitmed välismaised palgasõdurid, 400 Saksa ordurüütlit kõrgmeister Johann von Tieffeni juhtimisel ja 600-meheline üksus Masooviast. Kokku oli Poola armees u. 40 000 sõdurit, 200 kahurit.
Poola "pospolite ruszenie" üksused kogunesid 1497. aasta mais–juunis Podoolias ja sama aasta augusti alguses ületas armee Dnestri jõe, sisenedes Moldovasse. Moldova valitseja Ștefan cel Marele tulid poolakad üllatusena.
1497. aasta 24. septembril alustas Poola armee Suceava piiramist, mis ebaõnnestus ja 19. oktoobril hakkasid poolakad taganema. Nädal hiljem, 26. oktoobril said poolakad Cosmini metsa lahingus lüüa.
Poola rünnak ajendas Osmaneid ja tatarlasi Poola kagunurka tungima. See toimus 1498. aasta kevadel: pärast Dnestri ületamist rüüstasid sissetungijad Puna-Venet, vangistades tuhandeid inimesi ja jõudes Przeworskini. Sama aasta suvel tungisid tatarlased taas Poolasse, peamiselt Podooliasse ja Volõõniasse.
Vaherahu.
1498. aasta 13. juulil sõlmis Jan I Ungari kuningriigiga lepingu, milles mõlemad pooled nõustusid tegema koostööd Osmanite vastu. 1499. aasta 15. augustil nõustus Ștefan cel Mare vaherahuga ja 1503. aasta 9. oktoobril sõlmis kuningas Aleksander I sultan Bayezid II-ga viieaastase rahulepingu.
Robert Erhardt

Robert Erhardt (28. mai / 9. juuni 1874 Riia – 10. jaanuar 1941 Berliin) oli baltisakslasest Läti ettevõtja ja poliitik. Ta oli detsembrist 1907 Vene keisririigi III Riigiduuma liige.
Ta õppis Riia Polütehnikumis ja Dresdeni Polütehnilises Instituudis, hiljem täiendas end Münchenis, Berliinis ja Tübingenis ning oli pankur.
16. detsembril 1907 sai ta (äsja surnud Erwin Moritzi asemel) Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles kuulus oktobristide fraktsiooni. Ta oli riikliku tulude ja kulude nimekirja täitmise komisjoni liige ja eelarvekomisjoni sekretär, samuti kuulus ta finants- ja tööküsimuste komisjoni.
Pärast Veebruarirevolutsiooni tervitas ta riigiduumat ja Ajutist Valitsust telegrammiga Voronežist.
Pärast Läti Vabariigi väljakuulutamist oli ta 14. juulist 1919 kuni 14. märtsini 1920 Läti Ajutise Valitsuse rahandusminister.
1939. aastal põgenes ta Saksamaale. Ta suri 10. jaanuaril 1941 Berliinis.
Agram 2000

Agram 2000 on Horvaatia püstolkuulipilduja, mis on konstrueeritud relva Beretta M12 eeskujul. Agram on Zagrebi saksakeelne nimi. Relv on kurjategijate seas levinud, kuna neid on Horvaatia iseseisvussõjast palju alles jäänud ning neile on lihtne summutit kinnitada. Sõja ajal oli Agram 2000 kurikuulsalt ebatöökindel, odavalt valmistatud salvede tõttu tõrgub see tihti.
Agram 2000, nagu ka Beretta M12, kasutab padrunit 9×19mm Parabellum. See leidis Kosovo sõjas laia kasutust, kuna võimaldas automaattuld, summuti paigaldamist, eri suurustes salvi ning oli kompaktne. Tänapäeval on Agram 2000 väljaspool Balkani poolsaart rariteet, kuna neid toodetakse väga väheses koguses. Tootmise sisulise lõpetamise põhjustas Balkani konfliktide lõpp ja sellega kaasnenud nõudluse langus.
August Georg Simpert (Baden-Baden)

August Georg Simpert Baden-Badenist (14. jaanuar 1706 – 21. oktoober 1771) oli valitsev Badeni markkrahv 1761. aastast kuni oma surmani. Ta oli oma venna Ludwig Georgi järglane ja Orléansi hertsoginna vend. Ta oli hertsog Leopold Philippi väimees.
Elu.
Sündinuna Rastatti palees oli ta Ludwig Wilhelmi ja Franziska Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburgi noorem poeg.
1707. aastal tema isa suri ja tema vanem vend Ludwig Georg sai riigi valitsejaks oma ema eestkoste all. Ema eestkostevalitsuse ajal otsustati, et August Georg peaks ühinema kirikuga. Sellisena andis ta 20-aastaselt usutõotused ning oli hiljem 1726. aastal Kölni kanoonik ja 1728. aastal Augsburgi diakon.
1727. aastal jõudis tema vend täisikka ja tema ema andis riigivalitsemise talle üle. Ema suri 1733. aastal, olles olnud populaarne valitseja.
1735. aastal lahkus ta kirikust ja abiellus Arenbergi hertsogi Leopold Philippi tütre Maria Viktoriaga. Paar abiellus 7. detsembril 1735 Rastatti palees, kuid abielu jäi lastetuks.
Kui tema vend 1761. aastal 59-aastaselt suri, järgnes talle markkrahvina August Georg, kuna Ludwig Georgil ei olnud meessoost pärijaid ja Baden-Badenis kehtis saali tavaõigus. Kuna ta ise oli lastetu, sai selgeks, et riik peab minema üle Zähringite Baden-Durlachi liinile, mida tol ajal juhtis tema kauge nõbu Karl Friedrich.
Pärast tema surma 1771. aastal järgnes talle markkrahvina Karl Friedrich ning Baden-Badeni katoliiklikud valitsejad lõppesid temaga, kui protestantliku Baden-Durlachiga ühendati katoliiklik Baden-Baden, võimaldades seega usuvabadust. Baden-Durlachi pärimist kirjeldav leping sõlmiti 1765. aastal, kuus aastat enne August Georgi surma.
Ta suri Rastatti palees 65 aasta vanusena.
Baikal MP-153

Baikal MP-153 on Vene poolautomaathaavlipüss. Seda toodab Kalašnikovi kontsern (endine Iževski mehaanikatehas). Sellest on erinevaid mudeleid, toru pikkus on 610–750 mm.
Winchester Model 1887/1901

Winchester Model 1887 ja Winchester Model 1901 on vibulukuga Ameerika Ühendriikide haavlipüssid. Relvad konstrueeris John Moses Browning ning neid tootis 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Winchester Repeating Arms Company. Winchesteri haavlipüss on tuntud 1991. aasta mängufilmist " ja 2009. aasta arvutimängust ".
Mariko Faster

Mariko Faster (võru keeles Fastrõ Mariko; sündinud 4. märtsil 1977) on Eesti keeleteadlane ja kohanimeuurija. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1992. aastal Mõniste põhikooli ja 1995. aastal Varstu Keskkooli. Fasteril on bakalaureusekraad (2000), magistrikraad (2005) ja doktorikraad (2020) Tartu Ülikoolist eesti keele erialalt. Tema doktoritöö teema oli Hargla kihelkonna vetenimed Eesti-Läti keelepiiril. 
Töökäik.
Faster töötab Võro instituudis teadurina, ta on aidanud kokku panna Eesti-Võru sõnaraamatu ja on üks Eesti kohanimeraamatu kirjutajatest. Ta on ka võrukeelse keelepesa käimalükkaja ja toimetab võrukeelset Tähekest, mis ilmub kord aastas.
Isiklikku.
Ta on abielus keeleteadlase Evar Saarega.
Kiievi keskvaksal

Kiievi keskvaksal (ukraina keeles "Київ-Пасажирський") on peamine raudteeterminal Ukraina pealinnas Kiievis. Raudteejaam koosneb mitmest omavahel ühendatud või eraldiseisvast hoonest ning toimib nii pikamaarongide kui ka Kiievi suurlinnapiirkonna kohalike rongide transpordisõlmena.
SIG SG 550

SG 550 (sõnast "Sturmgewehr") on Šveitsi ründevintpüss. Seda toodab ettevõte SIG SAUER AG (endine Schweizerische Industrie Gesellschaft). SG 550 on üldiselt valmistatud padrunile 5.56×45mm NATO ning põhineb vanemal relval SG 540.
Apolloni Tšernov

Apolloni Tšernov (vene keeles Аполлоний Фомич Чернов; 8. aprill 1909 Narva – 13. aprill 1989 Tallinn) oli Eesti purjetaja, kooliõpetaja ja kõrgkoolide õppejõud.
Ta oli õpetajaks Narvas ning marksismi-leninismi õppejõuks Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. Oli ERKI kommunistliku partei algorganisatsiooni sekretär.
Pere.
Tema isa Foma Tšernov (1857–1928) oli diakon Narvas.
Tema poeg oli semiootikaprofessor Igor Černov.
Oksana Dmitrieva

Oksana Fjodorovna Dmitrieva (sündinud 22. augustil 1977) on Ukraina nukuteatri juht.
Ta töötab Harkivi Nukuteatris peadirektori, näitleja, näitekirjanikuna. Ta on ka teatrikriitik, fotograaf ja graafik.
Ukrajinsk

Ukrajinsk (ukraina Українськ) on linn Ukrainas Donetski oblastis Pokrovski rajoonis. Kuulub Selõdove haldusalasse.
Asula rajati 1952. aastal Ukrajinski söekaevanduse Lessovka töölisasulana. 1963. aastal sai linnaks ja praeguse nime.
2001. aastal oli linnas 13 378 elanikku.
2024. aasta septembrist on linn Vene okupatsiooni all.
Selõdove

Selõdove (ukraina Селидове) on linn Ukrainas Donetski oblastis Pokrovski rajoonis. Asub 45 km Donetskist loodes. Selõdove haldusalasse kuuluvad ka Girnõki ja Ukrajinski linn ning 5 alevit.
Asula rajati 1770. aastatel kasakate poolt Selõdivka külana. 1956. aastal sai linnaks ja praeguse nime.
2001. aastal oli linnas 26 793 elanikku.
Oktoobrist 2024 on linn Venemaa poolt okupeeritud.
Springfield Armory M1A

""M1A" suunab siia. Veduri kohta vaata artiklit PRR M1."
Springfield Armory M1A on Ameerika Ühendriikide poolautomaatvintpüss, mida toodab aastast 1974 ettevõte Springfield Armory, Inc. See on konstrueeritud vintpüssi M14 põhjal tsiviilisikutele ja õiguskaitseorganitele. Esimesed mudelid valmistati sõjaväest üle jäänud osadest, hiljem hakkas Springfield Armory relva osi ise tootma.
Venemaa Spetsnazi Ülikool

Venemaa Spetznazi Ülikool, täisnimega Vladimir Putini nimeline Venemaa Spetsnazi Ülikool (vene keeles "Российский университет спецназа и́мени В. В. Пу́тина") on eraülikool Tšetšeenias, mis on pühendatud erivägede väljaõppele.
Enesetutvustus kodulehel ütleb kooli kohta, et: "Venemaa Spetsnazi ülikool on valmides maailma suurim ja moodsaim sõjaline keskus, mis pakub eriüksuste väljaõpet. Selle tähtsust Vene Föderatsiooni kaitsevõimele ning terrorismi ja muude ohtude vastasele võitlusele praeguses keerulises geopoliitilises olukorras ei saa ülehinnata."
Ajalugu.
2013. aastal tegi Tšetšeenia Vabariigi president Ramzan Kadõrov ettepaneku luua Venemaale mitmeotstarbeline kompleks, mis ühendaks kaasaegsed meetodid ja tehnikad spetsiaalsete taktikaliste erialade väljaõppeks. Gudermesis asuv ülikool asutati eraettevõttena, mille ehitusprojekti kureeris Tšetšeenia Vabariigi Venemaa rahvuskaardi ülema asetäitja, endine FSB eriüksuse Alfa liige Daniil Martõnov (alates detsembrist 2020 USA nn Magnitski nimekirjas, s.o. sanktsioonide all). 2015. aastal alustati väljaõppekeskuse ehitamist. 2017. aasta augustis nimetati keskus ümber Venemaa Spetsnazi Ülikooliks. 
2018. aastal valmis Gudermesis uus suurejooneline õppekompleks, mis asub üle 400 hektari suurusel territooriumil Gudermesi linnas ning hõlmab 95 hoonet ja rajatist.
Kooli eesotsas seisab Daniil Martõnov, kelle Kadõrov 23. septembril 2013 nimetas Tšetšeenia riigipea riikliku abi ametikohale. Eriüksuste väljaõpet teostavad FSB eriüksuse Alfa, samuti Venemaa Sõjaväeluure Peavalitsuse GRU eriüksuse Spetsnaz veteranid.
Ülikool korraldab sageli sõjalist väljaõpet Venemaa Rahvuskaardi eriüksustele. Vahetatakse terrorismivastase võitluse kogemusi välismaiste eriüksuste spetsialistidega.
2015. aastal saavutas ülikooli instruktorirühma koolitatud Venemaa koondis Jordaanias eriüksuste maailmameistrivõistlustel esikoha. Võitluses osales 43 meeskonda 19 riigist, keda esindasid parimad võitlejad üle maailma, sealhulgas Hiina, Iraagi, USA ja Kanada võistkonnad.
2024. aasta algul nimetati õppeasutus ümber Venemaa president Vladimir Putini järgi.
2024. aasta oktoobris tabas kooli droonilöök, mis põhjustas tulekahju.
Operatsioon Ganga

Operatsioon Ganga on India valitsuse läbiviidav operatsioon humanitaarabi osutamiseks ja India kodanike evakueerimiseks Ukrainast Venemaa 2022. aasta sissetungi ajal Ukrainasse. See hõlmab abi neile, kes on läinud üle piiri naaberriikidesse Rumeeniasse, Ungarisse, Poolasse, Moldovasse ja Slovakkiasse.
India õhujõud kaasati operatsiooni läbiviimisse 1. märtsil 2022.
Ukraina haridusministeeriumi andmetel viibis riigis enne Vene kallaletungi enam kui 18 000 India üliõpilast.
Geoglossomycetes

Geoglossomycetes on kottseente klass.
Maakeelelised

Maakeelelised ("Geoglossaceae") on kottseente sugukond.
Eurotiomycetes

Eurotiomycetes on kottseente klass.
Eurootsialaadsed

Eurootsialaadsed ("Eurotiales") on kottseente selts.
Hirvepähklilised

Hirvepähklilised ("Elaphomycetaceae") on kottseente sugukond.
Keratiiniseenelaadsed

Keratiiniseenelaadsed ("Onygenales") on kottseente selts.
Keratiiniseenelised

Keratiiniseenelised ("Onygenaceae") on kottseente sugukond.
Keratiiniseen

Keratiiniseen ("Onygena") on kottseente perekond.
Luulissamblikulaadsed

Luulissamblikulaadsed ("Pyrenulales") on kottseente selts.
Luulissamblik

Luulissamblik ("Pyrenula") on kottseente perekond.
Kirmesamblikulaadsed

Kirmesamblikulaadsed ("Verrucariales") on kottseente selts.
Verrucariaceae

Verrucariaceae on kottseente sugukond.
Karl III Wilhelm (Baden-Durlach)

Karl III Wilhelm Baden-Durlachist (27. jaanuar 1679 Durlach – 12. mai 1738 Karlsruhe) oli Baden-Durlachi markkrahv aastatel 1709–1738. Ta oli markkrahv Friedrich VII Magnuse ja Augusta Maria von Schleswig-Holstein-Gottorfi poeg. 1715. aastal asutas ta Karlsruhe ("Karli puhkus"), kuhu ta ehitas oma residentsi. Karlsruhe on sellest ajast kasvanud suureks linnaks. With the consolidation of public finances and the creation of a reliable administration, he laid the foundations for the reform policies of his grandson, Karl Friedrich.
Elu.
Karl Wilhelm sündis Durlachis markkrahv Friedrich VII Magnuse ja Augusta Maria von Schleswig-Holstein-Gottorfi pojana.
Tema vanem vend suri 1672. aastal imikueas, nii sündis Karl Wilhelm kroonprintsina. Tal oli 8 õde ja üks vend, Christoph, kes oli viis aastat noorem ja suri 1723. aastal.
Tuntud oma kuulsa tsitaadi poolest: "Kaos teie maailmas saab alguse ühe käega". Pärast õpinguid Utrechtis, Genfis ja Lausanne'is reisis ta Inglismaale, Rootsi ja Itaaliasse. Siis astus ta sõjaväeteenistusse. Ta töötas oma onu markkrahv Ludwig Wilhelmi (tuntud kui "Türkenlouis ") juures, saavutas tema alluvuses koloneli auastme ja osales mitmes sõjas. Seejärel sai temast 1709. aastal Baden-Durlachi markkrahv.
Abielu ja lapsed.
27. juunil 1697 abiellus Karl III Wilhelm Württembergi hertsogi Wilhelm Ludwigi tütre Magdalena Wilhelminega (7. november 1677 – 30. oktoober 1742). Nad said järgmised lapsed:
Vaakumpomm

Vaakumpomm on lõhkekeha, mille plahvatusel moodustuv aerosoolipilv plahvatab ülikõrgel temperatuuril ja tekitab ülisuure ülerõhu, mis koos suure kuumusega hävitab sihtalal kõik elava.
Näiteks Süüria konfliktis kasutas Venemaa õhurünnakutes kobarlahingumoona, vaakumpomme ja kaugrakette, mis mõisteti Euroopa Parlamendi poolt konflikti 10. aastapäeval veel kord karmilt hukka.
Bayraktar TB2

Bayraktar TB2 on Türgis toodetav ründedroon.
Bayraktar TB2 on mehitamata õhusõiduk, mida toodab Türgi firma Baykar. Droon töötab sisepõlemismootori ja tõukur-tüüpi propelleriga. Bayraktar TB2 on varustatud 4 juhitava raketiga ja droon võib õhus püsida 12–24 tundi. Maksimaalne juhtimisulatus on kuni 150 km. See võimaldab pidevalt õhus jälgida ja pärast sihtmärkide tuvastamist kiiresti rindejoonele liikuda rakettide tulistamiseks (reaktsiooniaeg on neil palju lühem kui tavalistel lennukitel, mis võimaldab tõhusamalt tabada sihtmärke, mis on nähtavad vaid lühikeseks ajaks).
Türgi relvajõud soovisid alguses mehitamata õhusõidukeid riigis jätkuvas konfliktis kurdi separatistide ja eriti kurdi PKK organisatsiooniga. Samal ajal soovis riik olla selles valdkonnas USA -st sõltumatu. Türgi presidendi Recep Tayyip Erdoğani administratsioon üritas algul osta USA-st lennukit MQ-1 Predator. Tehing leidis vastuseisu USA Kongressis, peale mida otsustati Türgis alustada kodumaiste mehitamata õhusõidukite tootmist.
Ajalugu.
Selle esimene lend toimus 2014. aastal. Sõjalistest konfliktidest on drooni ulatuslikult kasutatud näiteks Armeenia ja Aserbaidžaani vastasseisus Mägi-Karabahhis 2020. aasta konflikti käigus. 
Ukraina.
Ukraina kasutas seda relva esimest korda 2021. aastal Donbassi sõjas. Samuti kasutas Ukraina seda Venemaa-Ukraina sõja aktiivses faasis 2022. aastal.
Kultuuris.
2022. aasta märtsi alguses levitasid Ukraina maaväed sotsiaalmeedias laulu, mis pühendatud Bayraktar TB2-le.
Tehnilised andmed.
Relvastus.
Droon saab kanda:
2018. aastal sõlmis Ukraina lepingu 6 drooni, 3 juhtimisjaama ja neile mõeldud rakettide süsteemi ostmiseks kokku 69 miljoni dollari eest, tarne viidi lõpule 2019. aasta novembris.
2020. aasta oktoobris teatati, et Ukraina kaalub veel 48 drooni ostmist või ühist kokkupanemist, leping sõlmiti 2021. aasta septembris. 2021. aasta detsembri lõpus teatas Andriy Yermak ametlikult Ukrainas Bayraktar TB2 tehase käivitamisest, kus droonid varustatakse Ukrainas toodetud mootoritega.
Dragunov (snaiperrelv)

"Mitte segi ajada Degtjarjovi snaiperrelvaga."
Dragunov (ametlikult vene keeles Сна́йперская Винто́вка систе́мы Драгуно́ва образца́ 1963 года, "Snaiperskaja Vintovka sistemõ Dragunova obraztsa 1963 goda" (SVD-63); GRAU indeks 6V1) on Nõukogude Liidu poolautomaatne täpsusvintpüss, mis kasutab padrunit 7.62×54mmR.
Dragunov konstrueeriti jao toetusrelvaks, kuna ründevintpüsside ja püstolkuulipildujate kasutuselevõtuga olid väiksemad üksused kaotanud võimekuse vastast suurelt kauguselt kahjutuks teha. Dragunovi snaiperrelv töötati välja aastatel 1957–1963, sellega samal konkursil osalesid ka Sergei Gavrilovitš Simonovi ja Aleksandr Konstantinovi tehnilised lahendused, kuid valituks osutus Jevgeni Dragunovi püss. Pärast pikaajalisi katsetusi eri tingimustes jõudis Dragunovi relv kasutusse juulis 1963. Esialgu väljastati 200 püssi ning kuna nendega oldi rahul, anti relva Ižmašis (hilisemas Kalašnikovi kontsernis) masstootmisse.
Pärast seda sai Dragunov mitme riigi, mh kolme Varssavi Lepingu Organisatsiooni maa sõjaväe standardseks jaotoetusrelvaks. Hiina töötas Hiina-Vietnami sõja ajal saadud mudelite põhjal välja enda koopia (tüüp 79 ja tüüp 85). Iraan töötas omakorda Hiina tüüp 79 põhjal välja enda klooni (Nakhjir 3).
Konotopi lahing (2022)

Konotopi lahing oli 2022. aasta 24. veebruaril alanud Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 24. veebruarist 2. märtsini toimunud lahingutegevus, mille käigus Vene sõjavägi võttis linna oma valdusse.
AK-12

AK-12 (moonale 7.62×39mm AK-15, moonale 5.56×45mm NATO AK-19) on Vene ründevintpüss, mis kasutab peamiselt padrunit 5.45×39mm. Relva toodetakse Kalašnikovi kontsernis ning see on Kalašnikovi automaadi viies põlvkond. Erinevatele laskemoonadele on relvast konstrueeritud erinevaid mudeleid, välja tahetakse töötada ka lühema vintrauaga variandid AK-12K ja AK-15K.
AK-12 projekt algas Ižmaši tehases 2011. aastal, kuna taheti osa võtta Vene sõjaväe relvakonkursist "Ratnik". Hiljem, kui Ižmaši tehasest sai Kalašnikovi kontsern, jätkus relva arendamine, et Venemaa sõjaväe nõudmistele vastata. Algne mudel, AK-200, ehitati vigade kõrvaldamiseks korduvalt ümber. Hiljem sai projektist AK-200 projekt AK-400, millest arendati 2018. aastal praegu kasutuses olev relv AK-12.
Heckler &amp; Koch HK416

Heckler &amp; Koch HK416 on gaasiga ümberlaadiv Saksa ründevintpüss, milles kasutatakse padrunit 5.56×45mm NATO. Relva konstrueeris kaitsetööstusettevõte Heckler &amp; Koch. Kuigi üldine kujundus põhineb AR-15-tüüpi relvadelt (täpsemalt USA sõjaväe karabiinilt M4), sarnaneb relv tööpõhimõttelt rohkem varasema automaadiga Heckler &amp; Koch G36.
HK416 on Norra kaitseväe standardvarustusse kuuluv automaat ning Prantsusmaa relvajõud valisid selle asendama FAMAS-i. 2011. aastal tappis Ameerika Ühendriikide mereväe SEAL Team Six sellega Usāmah ibn Lādini. 2021. aastal sai HK416 ka Erioperatsioonide väejuhatus.
SAR 21

"Mitte segi ajada TAR-21-ga."
SAR 21 ("Singapore Assault Rifle - 21st Century", inglise keelest 'Singapuri ründevintpüss – 21. sajand') on Singapuri "bullpup"-ründevintpüss. 
Relv võeti 1999. aastal Singapuri relvajõudude standardautomaadiks, sellega asendati litsentsi alusel toodetud automaadid M16S1 ning SAR 21 konstrueerimisel prooviti M16 vigu parandada.
SAR 21 toodetakse ka ekspordiks, Ameerika Ühendriikides turustab seda Singapuri ettevõtte ST Kinetics tütarettevõte VT Systems. SAR 21 asendatakse Singapuri sõjaväes uue automaadiga BR18.
Harilik sumahh

Harilik sumahh ehk äädikapuu ("Rhus typhina") on anakardiliste sugukonda sumahhi perekonda kuuluv õistaim.
Harilik sumahh pärineb Põhja-Ameerika idaosast, kus ta võib kasvada kuni 12 meetri kõrguseks puuks, kuid seda kasvatatakse dekoratiivtaimena parasvöötme piirkondades.
Kirjeldus.
Lehed.
Äädikapuu lehed on paaritu-sulgjad ja meenutavad saarepuu lehti. Lehe pikkus on 50–60 cm ja sellel võib olla 23–25 "sõrme". Leht on pealt tumeroheline, leheroots on karvane. Sügisel värvuvad lehed punaseks. Lehed meenutavad välimuselt palmi lehti ning sellepärast kutsutakse äädikapuud ka Põhjamaa palmiks. 
Äädikapuu kasvab suvehalja puu või põõsana. Puu lehtib kevadel hiljem kui teised puud. Lehed sisaldavad kuni 33 protsenti tanniini, mistõttu seda kasutatakse parkaine saamiseks.
Õisik.
Äädikapuu õied on rohekas-kollased ja paiknevad tihedalt püstistes 10–20 cm pikkustes pööristes. Äädikapuu õitseb juulis. Talve alguseks muutuvad õisikud punasteks püstisteks viljapööristeks.
Vili.
Äädikapuu vili on hernetera suurune luuvili, mis on tihedalt kaetud punaste karvakestega. Vili valmib septembris, kuid püsib puul kevadeni, värvudes punakaspruuniks. Peenestatud viljakatet kasutatakse äädika tugevdamiseks ja toitude lisandina.
Koor ja võrsed.
Puu koor on pruunikas ja sile. Peenemad oksad ja võrsed on kaetud pehmete punakate näärmekarvadega. Puu pungad on oranžid, kumerad ja soomusteta.
Puu kõrgus.
Heades tingimustes võib äädikapuu kasvada 10–12 meetri kõrguseks, kuid üldjuhul jääb kõrgus 3–5 meetri vahele.
Kasvatamine.
Äädikapuu on dekoratiivne aasta ringi. See võib kasvada mitmesugustes tingimustes, kuid enamasti kasvab see kuivas ja kehvas pinnases, milles teised taimed ellu jääda ei suuda. Mõned maastikukujundajad eemaldavad puult kõik peale ülemiste okste, et luua "krooni" efekt, mis meenutaks väikest palmipuud. Aias kasutamiseks on aretatud palju sorte.
Äädikapuu ajab palju juurevõsusid, mis tungivad läbi maapinna mitme meetri kaugusele peataimest. Puu on kevadel hilise ärkamisega, seega see lehtib alles juunis. Eesti aedades pakub äädikapuu lai võra ja lopsakas lehestik varju ja on dekoratiivne.
Kasutamine.
Äädikapuu on levinud ilutaim aedades ja haljastuses. Äädikapuu lehed sisaldavad kuni 33 protsenti tanniini, mistõttu seda kasutatakse parkaine saamiseks. Peenestatud viljakatet kasutatakse äädika tugevdamiseks ja toidulisandina.
Mõned mesinikud kasutavad äädikapuu kuivatatud vilju suitsulõõtsades.
Vilju külmas vees pestes ja leotades ning hiljem kurnates ja magusaineid lisades saab nendest teha roosat limonaadi, mida mõnikord kutsutakse ka "India limonaadiks". Vanasti segasid indiaanlased äädikapuu lehti ja marju tubakaga ning suitsetasid seda . Joogiekstrakti saab kasutada ka tarretise valmistamiseks. Puu võrseid saab ära koorida ja toorelt süüa.
Äädikapuu kõiki osi peale juurte saab kasutada ka loodusliku värvaine saamiseks.
Äädikapuu lehtedes ja koores on palju tanniini, mis võimaldab seda kasutada värvimisel peitsina. Kollast värvainet saadakse juurtest ja kevadmagunaga ("Sanguinaria canadensis") segamisel ekstraheeritakse sisemisest koorest oranž värvaine. Lehtede ja viljade koos keetmisel saab musta tinti.