Ernst Enno

Ernst Enno (8. juuni (vkj 27. mai) 1875 Valguta, Rannu kihelkond, Liivimaa kubermang – 7. märts 1934 Haapsalu) oli eesti luuletaja ja lastekirjanik.
Elulugu.
Ernst Enno sündis Tartumaal Rannu kihelkonnas Köödsa kõrtsis Valguta mõisa kutsari perekonnas. Tema üheksandaks sünnipäevaks kolis perekond Rõngu lähistel Koruste küla tagamaal asuvasse Soosaare tallu. Haridusteed alustas Enno kaheksa-aastaselt Valgutal Lapetukme vallakoolis, Soosaarele kolimise järel jätkas Rõngu Paaslangi möldri tütre Auguste Blanki kodukoolis. Keskhariduse omandas ta 1886. aastast Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja Tartu reaalkoolis, kuid raskuste tõttu matemaatikas ei jõudnud lõpuklassi, mistõttu ei saanud hiljem astuda Tartu Ülikooli. Enno kaalus ka mõnda välismaa misjonikooli astumist, kuid polnud õppinud klassikalisi võõrkeeli. Nii asuski ta edasi õppima eesti noorte seas populaarses Riia Polütehnilises Instituudis. Enno oli aktiivne Riia eestlaste seltsielus, 1899. aastal korp! Vironia asutajaliige ja sama aasta detsembrist selle esimees. Instituudi ajal loetud kirjandus (Bruno Wille, John Ruskin, Rainer Maria Rilke, Maurice Maeterlinck jpt) mõjutas tugevalt tema maailmavaadet, mis ilmneb ka ta hilisemas loomingus. Lapseeast pärit kopsuhaigus ja majanduslikud raskused sundisid Enno 1902. aastal õpingud katkestama, et asuda tööle Tartus Postimehe toimetuses. 1903. aastal naasis ta Riiga lõpueksamiteks valmistuma ja sooritas need 1904. aasta alguses. 1905. aastal kaitses ta ka lõputöö, saades kaubandusteaduse kandidaadi kraadi ("cand. rer. merc.").
1900. aastal tutvus Enno Eesti Üliõpilaste Seltsi ballil Kristjan Raua juures joonistamist õppiva Ella Sauliga. Nad kihlusid 1905. aastal ja abiellusid 18. augustil 1909. Pikk viivitus tulenes Enno vanemate vimmast, kes lootsid Ernsti abielu jõukast perest pärit kirjaniku Alide Erteliga, kelle pärandus päästnuks kodutalu raskustest. Ellat pidasid nad süüdlaseks, et Ernsti ja Alide kirjasõprus pärast kohtumist 1902. aastal jahenes. Pikka aega keeldusid Ernst Enno vanemad Ellaga kohtumast ega abistanud noorpaari ka pärast abiellumist ja lapse sündi 1910. aastal.
Aastatel 1902–1903 oli Ernst Enno Postimehe toimetuse liige ja 1904–1905 ajakirja Linda tegevtoimetaja. Sel ajal avaldas ta ka oma esimesed luuletused Postimehe kaasandes Lasteleht Soosaare Erni pseudonüümi all. 1905. aasta lõpul töötas ta paar kuud Tartu krediitühisuses. 1906. aasta märtsist hakkas Tartus Enno algatusel ilmuma ajaleht Isamaa, milles ta töötas pool aastat toimetajana, kuid lahkus vastuolude tõttu väljaandja Eduard Bergmanniga. 1906–1908 elas Enno oma vanemate talus Soosaarel. 1908 oli ta ametnik J. Linde laevandusäris Pärnus ja seejärel elas jälle Soosaarel. 1909. aastast töötas Ernst Enno kümme aastat asjaajajana Valga krediitühisuses, alates 1914. aastast ühtlasi eesti keele õpetajana Valga kaubanduskoolis. 1918. aasta juulist kuni 1919. aasta kevadeni oli ta Valga Rahvahariduse Seltsi esimees ja võttis osa Valga eestikeelse keskkooli asutamisest 1919. aastal. 1919. aasta lõpus asus Ernst Enno haridusministri abi Friedrich Volrad Mikkelsaare kutsel tööle Haapsalus Läänemaa koolinõunikuna. Sellel ametikohal töötas ta kuni surmani kopsupõletiku tõttu 58 aasta vanuses.
Enno on maetud Haapsalu vanale kalmistule.
Isiklikku.
Ernst Enno abikaasa oli kunstnik Ella Enno (Olga-Elfriede Saul, Kodavere köstri Joosep Sauli tütar, 1879–1974). Nende tütar oli näitleja Liki Toona (1910–1984) ja tütretütar on kirjanik Elin Toona (kodanikunimega Elin-Kai Toona-Gottschalk, sündinud 1937).
Looming.
Enno eluaegsed luulekogud jäi Noor-Eesti ja hiljem Siuru varju, Noor-Eestist võrsunud kriitikud teda eriliselt ei hinnanud. Arvukalt Enno luuletusi ilmus ajakirjanduses. Valdava osa oma loomingust lõi Enno Valgas, tõmbudes kriitika tõttu pärast 1920. aastat varju, ehkki jätkas kirjutamist ka hilisematel aastatel. Tema idamaiselt meditatiivne luule on populaarsust kogunud pärast tema surma. Esimene koondkogu ilmus postuumselt 1937. aastal. Enno lasteluule esimese kogumiku, hiljem mitmed kordustrükid saanud "Üks rohutirts läks kõndima" koostas Ellen Niit alles 1957. aastal. Enno nelja lapsepõlvesõpra tutvustav novellikogu "Minu sõbrad" 2. trükk ilmus sarjas Loomingu Raamatukogu 1973. aastal Paul Rummo algatusel.
Enno looming on kantud filosoofilistest tõekspidamistest, mis on ainet saanud budistlikest ja läänemaailma müstilistest õpetustest. Selle kõrval on Enno luulet mõjutanud ka sümbolism, eelkõige Maeterlinck.
Enno oli kiindunud loodusesse ja kodukohta. Uskliku ema ja pimeda vanaema laulud ja pärimuslood taluhaldjatest, puukidest, krattidest, kodukäijatest, kaarnakivist jms olid tähtsaks elamusallikaks tema lapsepõlves.
Enno luulet võib iseloomustada kui igatsevat ja lüürilist, tema lemmiksümbolid on tee ja kodu. Enno ballaadilooming on samuti filosoofilis-lüüriline – tundmuslik, ja oma ajas uuenduslik alge, mis ei rõhutanud enam eepilisust ja dramatismi nagu Jaan Bergmanni ja Jakob Tamme looming.
Ta luuletusi on ka viisistatud, näiteks Ruja laul "Nii vaikseks kõik on jäänud" ja oluline osa Anne Maasiku laululoomingust, näiteks "Rändaja õhtulaul". Enno luuletustele on kirjutatud palju koorilaule, teiste seas on neid loonud Miina Härma, Gustav Ernesaks, Mart Saar, Eduard Tubin, Alo Ritsing ja Pärt Uusberg. 2006. aastal ilmus folgialbum "Kui lähed, mine iseendasse", millel Enno tekstidele tehtud laule esitasid Anu Taul, Jaak Johanson, Helin-Mari Arder, Riho Sibul, Andre Maaker, Erko Niit ja Jaak Tuksam.
Mälestuse jäädvustamine.
Enno sünnikodu tähistab mälestuskivi Valguta mõisapargi serval.
Ernst Enno järgi on nimetatud tema kodutänav Valgas (algselt Nikolai, 1924. aastast Jaan Poska tänav, 1940. aastast Viktor Kingissepa tänav). Enno kodumajal, nüüdse aadressiga Ernst Enno tänav 14, avati 8. juunil 1990 tema bareljeef (skulptor Jaan Luik).
Haapsalus asub 1939. aastal püstitatud Ernst Enno mälestussammas Ernst Enno pargis (Õhtu kallas 31). Skulptuuri autor on Roman Haavamägi. Tema elukohale nüüdses Lääne maavalitsuse hoovimajas Lahe tänav 10 on paigaldatud mälestustahvel.
1995. aasta kuulutas emakeeleõpetajate sektsioon Ernst Enno aastaks, kuna siis täitus tema sünnist 120 aastat. Sel puhul avaldas Lääne Maakonna Keskraamatukogu tema personaalnimestiku ja Lääne maavalitsus avas Enno endises elukohas (Lahe tänav 10) mälestustoad, samuti toimus Enno teemaline kirjanduskonverents.