tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viljandi tuletõrjedepoo

Viljandi tuletõrjedepoo on Viljandis aadressil Riia maantee 6 asuv tuletõrjehoone, mis on registreeritud kultuurimälestisena.
Hoone on projekteeritud arhitekt Toomas Rein ja seda on arvatud kuuluvat arhitekti loomingu paremikku. Kahekorruseline punasest tellisest lameda katusega hilismodernistlik hoone on silmapaistva arhitektuurse lahendusega, sellel on säilinud algne maht ja väliskujundus ning see on tänaseni kasutusel oma algses funktsioonis. See on ainus nõukogude perioodil ehitatud ja riiklikuks mälestiseks tunnistatud tuletõrjehoone. Tegemist on ühega vähestest sel perioodil valminud hoonetest, millele on antud sümbolikandvus ja kus on poetiseeritud tehnoesteetikat.
Hoone ehitamisel kasutatud kumerad tellised hangiti nõukogude defitsiidi tingimustes eritellimusel Tallinna Keraamikatehasest. Väidetavalt nõustus tehas telliste tootmisega alles siis, kui tuletõrjeinspektor oli ähvardanud läbi viia põhjaliku tuleohutusnõuete täitmise kontrolli.
Kurkino rajoon

Kurkino rajoon (vene keeles "Куркинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Kurkino alev.
Rajoon piirneb põhjas Kimovski rajooniga, idas Rjazani oblastiga, kagus Lipetski oblastiga, lõunas Jefremovi rajooniga, läänes Volovo rajooniga ja loodes Bogoroditski rajooniga.
Rajooni pindala on 949,25 km². Elanike arv oli 2012. aastal 10 593, 2009. aastal 11 260 ja 2002. aastal 13 077.
Kurkino rajoonis on 119 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kurkino töölisasula) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Don, Neprjadva, Ptan, Jazovnja, Sitka, Kurtsa, Rõhotka, Bogojavlenka ja Zamaraika.
Kautliku pank

Kautliku pank on Saare maakonnas Muhu vallas Vahtraste küla lähedal asuv pank. Pank on umbes 200 m pikkune. Pank on keskosas 2,5 m kõrgune. Pangal paljanduvad Jaani lademe Paramaja kihistiku domeriidid.
Ninase pank

Ninase pank ehk Tagaranna pank on Saare maakonnas Saaremaa vallas Tagaranna poolsaare põhjatipus asuv pank. Pank on umbes 1 km pikkune. Panga suurim kõrgus on 5 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Ninase kihistiku lubjakivid ja Mustjala kihistiku merglid.
Pank on Ninase kihistiku stratotüüp. Selle ülemised kaks ja pool meetrit moodustavadki Ninase kihistiku pruunikashall mergli vahekihtidega lubjakivi. Selle all on 1,2 meetrit sinakashalli savi vahekihtidega lubjakivi, seejärel tuleb 0,4 meetrit mergliga vahelduvat lubjakivi ja selle all on lubjakivist läätsedega püriiti sisaldav mergel.
Lastepark (Viljandi)

Lastepark on Viljandis asuv park Uue tänava, August Maramaa puiestee ja Meeme tänava vahelisel alal.
Pargis asuvad kiiged, karussellid ja liikluslinnak lastele, purskkaev ning Aino Sepa skulptuurid "Hülged" (1952), "Noor tehnik" (1961) ja "Laps vasikaga" (1962).
Varem Kiigepargi nime kandnud park nimetati Lastepargiks 2011. aastal. Varem Lastepargi nime kandnud park nimetati Sõbrapargiks.
Undva pank

Undva pank ehk Tõrvasoo pank on Saare maakonnas Saaremaa vallas Tagamõisa poolsaare põhjatipus asuv pank. Pank on umbes 350 m pikkune. Panga kõrgus on 2,5 m. Pangal paljanduvad Jaani lademe Ninase ja Mustjala kihistiku kivimid.
Tulemus

Tulemus ehk resultaat (inglise keeles "result") on üldiselt mistahes tegevuse, tegude järgnevuse või protsessi lõplik kvalitatiivne või kvantitatiivne tagajärg.
Tulemus võib olla näiteks
Kimovski rajoon

Kimovski rajoon (vene keeles "Кимовский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti idaosas. Rajooni keskus on Kimovski linn.
Rajoon piirneb põhjas Novomoskovski rajooniga, idas Rjazani oblastiga, lõunas Kurkino rajooniga ja läänes Uzlovaja rajooniga.
Rajooni pindala on 1112 km². Elanike arv oli 2017. aastal 38 270.
Kimovski rajoonis on 151 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kimovski linna) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Don, Neprjadva, Mokraja Tabola, Suhaja Tabola, Sukromna, Sizovka, Donets ja Granki.
Belgia lambakoer

Belgia lambakoer on Belgiast pärinev koeratõug.
Lambakoera teisendid on:
a) Groenendael (pikakarvaline),
b) Laekenois (karmikarvaline),
c) Malinois (lühikarvaline),
d) Tervueren (pikakarvaline).
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas: "Algupärane lambakoer, tänapäeval teenistuskoer (valvekoer, kaitsekoer, jälituskoer jne), kes on ühevõrra nii teenistus- kui ka perekoer."
Samas allikas on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Belgia lambakoer on valvas ja liikuv, ülevoolavalt elav ja jätkuvalt tegutsemisvalmis."
Uzlovaja rajoon

Uzlovaja rajoon (vene keeles "Узловский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti idaosas. Rajooni keskus on Uzlovaja linn.
Rajoon piirneb põhjas Novomoskovski rajooniga, idas Kimovski rajooniga, lõunas Bogoroditski rajooniga ja läänes Tjoploje-Ogarjovo rajooniga.
Rajooni pindala on 631,25 km². Elanike arv oli 2012. aastal 84 300, 2009. aastal 85 725 ja 2002. aastal 11 046.
Uzlovaja rajoonis on 114 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Uzlovaja linna) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Don.
Teppo lõõts

Teppo tüüpi lõõts ehk Võru tüüpi lõõtspill on lõõtspilli tüüp, mille töötas välja Võrumaa pillimeister August Teppo. Seda pillitüüpi on edasi arendanud tema järgijad ja see on Eestile kõige iseloomulikum lõõtsatüüp.
See on kolme- või neljarealine kahe- või kolmekooriline (ühte nuppu vajutades heliseb vastavalt kaks või kolm keelt) bisonoorne (lõõtsa lahti tõmmates ja kokku lükates annab üks nupp vastavalt erineva noodi) diatooniline lõõtspill, tavaliselt helistikus A-duur või As-duur, uuemad G-duuris.
Seda tüüpi lõõtsal saab üldiselt mängida ainult kahes (teatud osas kolmes) mažoorses helistikus. Sellised lõõtspillid on naturaalse häälestusega, st enamkasutatavad kooskõlad on puhtaks häälestatud.
Teppo tüüpi lõõtspill oma särava ja valju heliga sobib hästi vabas õhus mängimiseks.
Kui August Teppo valmistatud lõõtsasid nimetatakse Teppo lõõtsadeks, siis teiste pillimeistrite valmistatud samatüübilisi lõõtsu Teppo tüüpi lõõtsadeks.
Queanbeyan

Queanbeyan on linn Austraalias Uus-Lõuna-Walesi osariigis.
Linnast voolab läbi Queanbeyani jõgi. Queanbeyan külgneb Austraalia pealinna alaga ja paikneb Canberra kesklinnast 15 km kaugusel.
Lauri Lepik

Lauri Lepik (sündinud 14. oktoobril 1960) on eesti diplomaat ja riigiametnik.
Ta on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli. 1985. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia eriala diplomitööga "Andmebaaside kasutamine keskkonnakaitsealases infoteeninduses". 2003. aastal sai poliitikateaduste magistrikraadi Humboldti Ülikoolis Saksamaal.
Aastatel 1987–1992 oli ta Eesti Rahvusraamatukogu teadusdirektor. Oli taasloodud Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse liige. Aastatel 1992–1995 töötas Riigikantseleis. 
1995. aastal asus tööle Välisministeeriumisse nõunikuna. Aastatel 1996–2000 töötas ta Eesti suursaatkonnas Washingtonis. Aastatel 2000–2004 oli ta Eesti Välispoliitika Instituudi uurija, 2004–2005 oli Kaitseministeeriumi Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika büroo juht. Aastatel 2005–2008 oli ta Eesti Alalise Esinduse NATO juures kaitsetalituse vanemnõunik, 2008–2011 esinduse asejuht. Aastatel 2011–2012 oli ta Eesti suursaadik Ukrainas ja Moldovas, 2012–2017 Eesti suursaadik NATO juures.
2017. aasta septembrist 2018. aasta juunini oli ta Eesti suursaadik Ameerika Ühendriikides.
Isiklikku.
Ta on abielus Riina Kionkaga. Tal on kaks last: Tasuja Juhan Lepik ja Krõõt Lea Lepik.
Guelph

Guelph on linn Kanadas Ontario provintsis, Wellingtoni maakonna keskus. Asub Kitchenerist 28 km ida pool ja Toronto kesklinnast 100 km lääne pool.
Linna asutajaks peetakse šoti kirjanikku ja Canada Company inspektorit John Galti, kes asus 1820. aastatel sinna elama.
Madala kuritegevuse, puhta elukeskkonna ja kõrge elatustaseme tõttu peetakse seda üheks Kanada parimaks elukohaks.
Guelphi elanike arv on 131 800 (2016).
Leibkonna keskmine aastasissetulek oli 2006. aastal 79 200 Kanada dollarit.
Linnas tegutseb Guelphi ülikool.
Autoosade tootja Linamari peakorter asub Guelphis.
Saka pank

Saka pank on pank Põhja-Eesti klindi Ida-Viru klindilõigus.
Pangalt laskub alla Saka joastik.
Sinirebane

Sinirebane on jäärebase teisend.
Karusloomakasvandustes hakati sinirebaseid esimest korda kasvatama 1914. aastal Norras.
Sinirebaseid on kasvatatud ka Eestis. Näiteks 1973. aastal oli Eesti kasvandustes 63 000 sinirebast.
Jüri Ott

Jüri Ott (sündinud 19. detsembril 1950 Kilingi-Nõmme linnas) on Eesti poliitik ja omavalitsustegelane, endine Tallinna Kesklinna linnaosavanem ning Tallinna Botaanikaaia direktor. 
Ta oli Kullamaa vallavanem alates 20. novembrist 2009 kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini, mille käigus moodustati Lääne-Nigula vald. 2009 kuni 2017 aastani oli Jüri Ott Läänemaa Omavalitsusliidu aseesimees ja esimees.
Jüri Ott on lõpetanud Tallinna Ülikooli 1980. aastal kehalise kasvatuse erialal, töötanud treeneri ja spordikooli direktorina. 
Aastatel 1980–2001 töötas ta Tallinna Linnavalitsuse süsteemis ning jõudis olla Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise vaneminsener, Tallinna Haljasalade Trusti haljastusdirektor, Tallinna Linna Oktoobri Rajooni TK esimehe asetäitja, Tallinna Kesklinna Valitsuse vanem (1993–1997) ja linnavalitsuse liige ning Tallinna Botaanikaaia direktor (1997–2001). 
Olnud Eesti Entsüklopeedia suuraktsionär ja juhatuse liige, Eesti Mereakadeemia rektori nõunik. 
Jüri Ott on Lions Eesti piirkonna LC Tallinn Vanalinn asutajaliige, olnud klubi president ja Eesti Lions Piirkonna kuberner. 
Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkoguduse liige, olnud mitmel korral valitud juhatuse ja nõukogu liikmeks.
Eesti Punase Risti süsteemis on olnud Tallinna Seltsi esimees 1994–2003 ja Eesti Punase Risti esimene asepresident 2000–2003.
Eesti Koonderakonna liige alates 1993 kuni partei tegevuse lõpetamiseni. 1993–2001 juhtis ta Koonderakonna Tallinna piirkonda olles mitmel aastal valitud partei aseesimeheks. Sama erakonna liikmena oli valitud ka Tallinna Linnavolikogu liikmeks. 
Keskkriminaalpolitsei süüdistas Jüri Otti ja mitmeid Kesklinna valitsuse ametnikke aastate eest Tallinna kesklinna ebaseaduslikes korteritehingutes, kuid kohus ühtegi linnaametnikku süüdi ei mõistnud. Jüri Ott on nimetanud seda episoodi oma poliitikuelus tavaliseks poliitiliseks võitluseks, mis oli lavastatud konkurentide poolt. Vastaspoole hinnangul pääses Jüri Ott väidetava süüteo aegumise tõttu.
Jüri Ott on valitud Eesti vanima spordiseltsi Kalev auliikmeks ja Kullamaa valla aukodanikuks. Pärast 2017. aasta haldusreformi läbiviimist toimunud kohalike omavalitsuste valimistel valiti Jüri Ott Lääne-Nigula valla volikogusse 120 häälega, kus ta valiti volikogu arendus- ja eelarve komisjoni esimeheks.
Isiklikku.
Tema vend oli Võru linnapea Jaak Ott, kes uppus koos abikaasaga parvlaev Estoniaga, vennatütar on keskerakondlik poliitik Anneli Ott.
Kasari luht

Kasari luht on Kasari jõe suurvee ajal üleujutatav ala (luht). Koos Kasari lisajõgedega on luha suurus umbes 40 km² ja on seetõttu suurim luht Põhja-Euroopas.
Bogoroditski rajoon

Bogoroditski rajoon (vene keeles "Богородицкий район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Bogoroditski linn.
Rajoon piirneb põhjas Uzlovaja rajooniga, idas Kimovski rajooniga, kagus Kurkino rajooniga, lõunas Volovo rajooniga, läänes Teplo-Ogarevski rajooniga ja loodes Kirejevski rajooniga.
Rajooni pindala on 957 km². Elanike arv oli 2012. aastal 51 378, 2009. aastal 52 321 ja 2002. aastal 11 543.
Bogoroditski rajoonis on 79 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Bogoroditski linna) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upjorta ja Neprjadva.
Nehatu soo

Nehatu soo on soo Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Soo võeti kaitse alla 1957. Tänapäeval kaitstakse sood Nehatu looduskaitseala koosseisus.
Nehatu soo tekkis umbes 4500 aastat tagasi, kui kasvas kinni endine merelaht.
Hara soo

Hara soo on soo Harju maakonnas Kuusalu vallas. Soo pindala on 747 ha. Soost mõnisada meetrit loodesse jääb Aabla soo. Soo eesvooluks on Kolga laht.
Aastatel 1975–1994 kaevandati Hara soos turvast, turbaväljade pindala moodustas 103 ha. 2013. aastal taastati endised turbaväljad veerežiimi korrigeerimisega looduslähedaseks soomaastikuks.
Tjoploje-Ogarjovo rajoon

Tjoploje-Ogarjovo rajoon (vene keeles "Тёпло-Огарёвский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Tjoploje alev.
Rajoon piirneb põhjas Kirejevski rajooniga, kirdes Bogoroditski rajooniga, idas Volovo rajooniga, lõunas Kamenski rajooniga, edelas Tšerni rajooniga, läänes Plavski rajooniga ja loodes Štšokino rajooniga.
Rajooni pindala on 1014 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 574, 2009. aastal 12 853 ja 2002. aastal 14 111.
Tjoploje-Ogarjovo rajoonis on 112 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Tjoploje töölisasula) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upa, Uperta, Plava, Zuša, Sitova Metša ja Krassivaja Metša.
Vene hurt

Vene hurt ehk barsoi on Venemaalt pärinev koeratõug. 
Eestikeelses koerandusterminoloogias on laiemalt kasutusel nimekuju "borzoi". 
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Igapäevaelus on borzoi vaikse ja tasakaaluka iseloomuga. Jahiolukorras erutub kiiresti."
Soolõime

Soolõime (varem ka "soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine"; inglise keeles "gender mainstreaming") on põhimõte, mille eesmärgiks on soolise tasakaalu saavutamine läbi soolise aspekti regulaarse arvestamise poliitikas, tegevuskavade ja meetmete planeerimises ning rakendamises.
Soolõime haarab kõiki eluvaldkondi, sest peaaegu igas valdkonnas tehtud otsused avaldavad mõju mõlemale sugupoolele.
Tõrasoo

Tõrasoo ehk Tõrassoo on soo Rapla maakonnas Kehtna vallas Vanamõisa lähedal. Soo pindala on 1611 ha. Sood kaitstakse Tõrasoo looduskaitseala koosseisus.
Soo eesvooluks on Valgu jõgi.
Keressaare raba

Keressaare raba on raba Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Koosa lähedal. Soo pindala on 871 ha.
Soo eesvooluks on Kääpa jõgi.
Laiküla raba

Laiküla raba (ka Keskküla raba) on raba Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Laiküla lähedal. Raba pindala on 5873 ha.
Raba eesvooluks on Liivi ja Teenuse jõgi.
Linnusaare raba

Linnusaare raba (ka "Ilmaraba") on raba Jõgeva maakonnas. Selle pindala on 1200 ha ja raba kaitstakse Endla looduskaitseala koosseisus.
Kaurijärv on suurim järv Linnusaare rabas. Sellest lõunasse jääb Langendlaugas. Raba arvukate laugaste seas üks suuremaid on ka Linnusaare raba laugas.
Raba läänepiiril kulgeb Nava jõgi. Rabast lõunasse jääb Männiksaar ning sellest edasi omakorda Endla järv. Raba kagunurgas voolab Mustjõgi.
Linnusaare rabast itta jääb Männikjärve raba, kagu suunda Mustjõe taha jääb Kaasikjärve raba ning edelasse teisele poole Nava jõge jääb Endla raba.
Männikjärve raba läbiv laudtee jätkub osaliselt ka Linnusaare rabas.
Maima raba

Maima raba (ka Taidra raba) on raba Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Maima asula lähedal.
Raba keskel asub Virussaare rabasaar.
Tapiku soo

Tapiku soo (ka Tapiku raba) on soo Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Lahavere küla põhjaosas.
Soost saab alguse Pikknurme jõgi.
2. augustil 1941 toimus soo servas Udukülas massimõrv, milles hukkus 17 relvitut meest ümberkaudsetest küladest.
Plavski rajoon

Plavski rajoon (vene keeles "Плавский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti edeaosas. Rajooni keskus on Plavski linn.
Rajoon piirneb põhjas Štšokino rajooniga, idas Tjoploje-Ogarjovo rajooniga, lõunas Tšerni rajooniga, läänes Arsenjevo rajooniga ja loodes Odojevi rajooniga.
Rajooni pindala on 1024,6 km². Elanike arv oli 2012. aastal 27 764, 2009. aastal 27 824 ja 2002. aastal 29 499.
Plavski rajoonis on 108 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Plavski linna) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Plava, Okna ja Plavitsa.
Hannes Valdma

Hannes Valdma (16. mai 1944 – 2. november 2008) oli Eesti Rahvusringhäälingu arendusnõunik, helirežissöör, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia dotsent.
Ta lõpetas aastal 1970 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna füüsikaõpetajana. 
Isiklikku.
Tema vend on pianist ja muusikapedagoog Arbo Valdma.
IPhone 8

iPhone 8 ja iPhone 8 Plus on nutitelefonid, mida toodab Apple.
iPhone 8 ja iPhone 8 Plus avalikustati 12. septembril 2017. Telefon on vee- ja tolmukindel ning selle kõlarid on 20% valjemad kui iPhone 7-l.
Kapatkievičy

Kapatkievičy (transkribeerituna Kapatkevitšõ, poola keeles "Kapatkiewiczy", varem ka " Kopatkiewicze" ja "Kopatkowicze") on alev Valgevenes Homieli oblastis Pietrykaŭ rajoonis, Kapatkievičy külanõukogu halduskeskus. Kapatkievičy asub Homieli linnast 179 ja Pietrykaŭst 35 kilomeetri kaugusel Pciči jõe kaldal, merepinnast 118 meetri kõrgusel.
Alevis on keskkool ja muusikakool. Seal on ka kino, klubi ja kaks raamatukogu. Alevis on toiduainetetööstus, seal töödeldakse ka puitu.
Ajalugu.
Küla mainiti kirjalikes allikates esimest korda XVI sajandil. Toona kuulus see Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. Aastast 1560 on teada, et see kuulus Leedu suurvürstidele. Aastaks 1568 oli see läinud Ruckyte valdusse. Hiljem sai sellest Jeleńskitele kuuluv alev. Aastast 1693 on teada, et seal asus õigeusu kirik.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1863 konfiskeeriti sealsed valdused Jeleńskitelt ja alevi omanikuks sai kindral Tsõlov. Aastal 1886 tegutses seal lisaks kahele kirikule veel juutide palvemaja, alevis olid kool, veski ja kolm poodi. Aastaks 1897 oli sinna rajatud veel teinegi juudi palvemaja, poode oli kolmteist. Alevis tegutses apteek, seal asusid tuuleveski ja kõrts. Kapatkievičyl oli õigus pidada laata üks kord aastas.
2. detsembril 1918 vallutasid alevi Saksa väed. Aastal 1919 läks Kapatkievičy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1921 korraldati seal pogromm, milles hukkus 118 inimest. Nõukogude ajal kujunes alev kahe kolhoosi ja ühe sovhoosi keskasulaks. Teise maailmasõja ajal hakkasid alevi ümbruskonnas tegutsema partisanid, mistõttu Saksa karistussalklased põletasid alevi maha ja hukkasid 112 sealset elanikku. Sealne õigeusu kirik taastati aastal 1990, katoliku kirik aga aastal 1998, kuigi pühitseti see alles aastal 2003.
IPhone X

iPhone X on nutitelefon, mida toodab arvuti- ja tarkvarafirma Apple. iPhone X avalikustati koos iPhone 8-ga 12. septembril 2017 Steve Jobsi teatris. 
iPhone X-il on Face ID, mis on Apple välja töötatud näotuvastussüsteem, juhtmevaba laadimine, OLED-ekraan ja kahekordsed kaamerad.
Valgeristi raba

Valgeristi raba (ka Kuijõe raba) on raba Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kuijõe lähedal. Raba pindala on 1741 ha.
Raba eesvooluks on Vihterpalu jõgi.
Ruila raba

Ruila raba on raba Harju maakonnas Saue vallas Ruila lähedal. Raba pindala on 1684 ha.
Raba eesvooluks on Vasalemma jõgi.
Riisa raba

Riisa raba ehk Sorkuni raba on raba Pärnu maakonnas Tori vallas Riisa külas. Raba pindala on 1000 ha.
Raba eesvooluks on Halliste ja Navesti jõgi. 
Läbi raba kulgeb Kõpu-Tõramaa-Jõesuu maantee, raba kirdeosas asub Riisa õpperada.
Ratva soo

Ratva soo on soo Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Ratva lähedal. Sageli käsitletakse Ratva raba koos Muraka rabaga – Muraka-Ratva soostikuna.
Ratva raba on esimesi Eestis kaitse alla võetud soid, mis Ratva raba reservaadina (1109 ha) võeti kaitse alla 1938. Tänapäeval kaitstakse Ratva sood Muraka looduskaitseala koosseisus.
Vabaduse allikas

"Vabaduse allikas" on Stockholmi kesklinnas Norrmalmstorgil asuv mälestusmärk, mis on pühendatud Balti riikide vabadusvõitlusele. Mälestusmärgi autor on Björn Selder. 
Punasest graniidist mälestusmärk on avatud väljaku sisseõnnistamise teisel päeval, 28. mail 2004 kell 14.30. Mälestusmärgi avamise kõne pidas Lennart Lööf, Stockholmi linna kaunistamisnõukogu ("Stockholms Skönhetsråd") esimees. Avamispidustusel tantsisid Eesti rahvatantsurühma Kassari tantsijad. 
Mälestusmärk on paigaldatud kohale, kus ajavahemikus 19. maist 1990 kuni 16. septembrini 1991 peeti igal esmaspäeval nn esmaspäevamiitinguid Baltimaade vabaduse toetuseks. Vabadusvõitlusele pühendatud mälestusmärk on püstitatud sinna 1994. aastal – samal aastal, kui viimastena Balti riikidest lahkusid Eestist Nõukogude väed.
Norrmalmstorg ja seal paiknev kolme samba ja voolava veega skulptuur "Vabaduse allikas" on eestlastele, lätlastele ja leedulastele suure sümboolse tähtsusega kogunemispaik Stockholmis. 15. augustil 2011 tähistati Norrmalmstorgil esmaspäevamiitingute 20. aastapäeva. 27. augustil 2016 tähistati seal 25 aasta möödumist ajast, mil Rootsi taastas diplomaatilised suhted iseseisvuse taastanud Eesti, Läti ja Leeduga.
Paadrema soo

Paadrema(a) soo on soo Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Paadrema lähedal. Soo pindala on 3019 ha.
Soo eesvooluks on Paadrema jõgi.
Männiku raba

Männiku raba (ka Valdeku raba) on raba Harju maakonnas Saku vallas Männiku karjääri lähedal. Raba pindala on 901 ha.
Raba eesvooluks on Katku oja ja Männiku karjäär.
Mustjärve soo

Mustjärve soo ehk Mustjärve raba on soo Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Soo kaitseks on moodustatud Mustjärve raba hoiuala. Soo pindala on 497 ha.
Soo eesvooluks on Tagaveski jõgi.
Volovo rajoon (Lipetski oblast)

Volovo rajoon (vene keeles "Воловский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Volovo küla.
Rajoon piirneb idas Terbunõ rajooniga, lõunas Kurski oblastiga ning läänes ja põhjas Orjoli oblastiga.
Rajooni pindala on 796 km². Elanike arv oli 2012. aastal 13 997, 2009. aastal 14 686 ja 2002. aastal 16 374.
Volovo rajoonis on 77 asulat, mis kuuluvad viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kšen ja Olõm.
Teeleminek ja kojutulek

"Teeleminek ja kojutulek" (rootsi keeles "Uppbrott och hemkomst") on Rootsis Stockholmi lähistel Haninges Dalarö tollimaja ("tullhuset") ja ranna vahel asuv mälestusmärk, mis on püstitatud Baltimaadest pärit 30 000 põgenikule, kellest 6500 saabusid Dalaröle 1944. aasta sügisel. 
Haninge-Haapsalu Sõprusühingu ja Haninge linnavalitsuse algatusel valminud monumendi autor on kunstnik Ursula Schütz. Kivialusel pronksskulptuur annab edasi kaht liiki meeleolu: rahutu pool sümboliseerib põgenemist ning harmooniline pool viib mõtted rahulolutundele ja kojusaabumisele. Kunstnik ise on öelnud, et mälestusmärki kavandades on ta palju mõelnud neile, kes Dalarösse saabusid, ja ka neile, kes merele jäid.
Mälestusmärk avati 25. septembril 2004, mil möödus 60 aastat päevast, mil üle 150 põgeniku Eestist randus Stockholmi skäärides Haninges Dalarö paadisillal. Põgenike hulgas astus Dalaröl maale tollal 14-aastase tüdrukuna Ilon Wikland. Haninge-Haapsalu Sõprusühingu auliikmena avas Ilon Wikland pidulikult mälestusmärgi samas kohas, kus ta sõjapõgenikuna Rootsi saabus. Lindi lõikamisel osalesid ka Olav Aarna, Haninge linnapea Pelle Svensson ja minister Pär Nuder. Külaliste hulgas oli ka eesti juurtega Kristjan Luuk. 
Monumendi rajamiseks annetasid Haninge linnavalitsus ning ligi sadakond ühingut, ettevõtet ja eraisikut kokku üle poole miljoni Rootsi krooni. Projekti osapooltele oli suureks abiks Haninges elav eestirootslane Erich Kimber, kes oli Ilon Wiklandiga samal laeval.
Itaalia linnukoer

Itaalia linnukoer on Itaaliast pärinev koeratõug.
Estonia mälestusmärk Stockholmis

Estonia mälestusmärk Stockholmis on Estonia katastroofis 28. septembril 1994 hukkunute mälestuseks püstitatud mälestusmärk Rootsis Stockholmis Djurgårdenil Galeeritehase kalmistu ("Galärvarvkyrkogården") juures.
Hallist graniidist mälestusmärgi tegi poola kunstnik Mirosław Bałka. Mälestusmärgil on hukkunute nimed. 852 hukkunu nime hulgast puudub 27 nime, sest nende omaksed ei soovinud lasta neid sinna graveerida. Monumendi keskel asuva puu ümber on metallist võru, millele on graveeritud laevahukukoha koordinaadid. 
Mälestusmärgi avas 28. septembril 1997 Riksdagi spiiker Birgitta Dahl.
Magneeto

Magneeto on sisepõlemismootori süütepingeallikana kasutatav väike püsimagnetergutusega elektrigeneraator. Püsimagnetid paiknevad masina rootoril (pöörleval osal). Staatori mähised moodustavad trafo, kusjuures primaarmähise vooluahelas on katkesti ja sekundaarahelas jaotur, mis jaotab kõrgepinget (kuni 20 kV) süüteküünaldesse.
Magneetoga süütesüsteem võeti bensiinimootoriga autodes kasutusele 1897. aastal. Akutoitega sisepõlemismootorites tekitab magneeto asemel kõrgepinget süütepooliga süütesüsteem.
Mootorgeneraator

Mootorgeneraator ehk elektrimasinmuundur (saksa k "Umformer") on mehaaniliselt sidurdatud elektrimootorist ja elektrigeneraatorist koosnev agregaat elektrienergia muundamiseks ühest vormist teise.
Mootorgeneraatoreid on võimalik kasutada: 
Mootorgeneraatoreid kasutati laialt kuni 1970. aastateni paljudes valdkondades, näiteks lennunduses, sõjatehnikas ja elektritoitel töötavas ühistranspordis. Tänapäeval asendavad masinmuundureid üldiselt mitut liiki pooljuhtmuundurid.
Pooljuhtmuunduritega võrreldes on elektrimasinmuunduritel olulisi puudusi: 
Eelisteks võib pidada täielikku galvaanilist eraldust sisendi ja väljundi vahel ja täiusliku siinuspinge saamise võimalust.
Minä

"Minä" on Juice Leskise album, mis ilmus 1987. aastal Megamania Musiikki plaadifirma kaudu. 
Albumit müüdi 1988. aastaks kuldplaadi koguses. Albumi kaanel oleva Leskise portree maalis Alpo Tuomisto.
Albumi ilmumisaastal valiti Juice Leskinen ajakirja Soundi hääletusel aasta parimaks heliloojaks, laulukirjutajaks ja meeldivaimaks inimeseks.
Lood.
Kõikide lugude muusika ja sõnade autor on Juice Leskinen, välja arvatud laul "Laulu", mille sõnade autor on P. Mustapää.
7. Maailma ja me – 7.13
8. Kaunis aivopesijätär – 3.03
9. Tihkusateen masentama puisto – 4.00
10. Burn Out – 2.18
11. Yölamppu palaa – 3.32
12. Tahitille uiden – 3.39
Gortšakov

Gortšakov (vene keeles "Горчаков", saksa keeles "Gortschakow") on vene aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Gortšakovi suguvõsa põlvnes Tšernigovi vürstidest ja selle rajas vürst Roman Ivanovitš Kozelski, kes oli Rjuriku 15. põlve järglane ja kelle hüüdnimi oli Gortšak. Tema järeltulijad teenisid vojevoodide ja stolnikutena, kuid kuni XVIII sajandi lõpuni nad aristokraatide hulka ei kuulunud. Suguvõsa jagunes kolmeks peamiseks liiniks. Keskmine ja noorem haru kustusid mõlemad XVIII sajandil. Vanem liin oli kõige väljapaistvam ja on siiani alles.
1864. aastal võeti Venemaa välisminister vürst Aleksandr Mihhailovitš Gortšakov (1798−1883) Liivimaa, 1865. aastal Eestimaa ja Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Klopmann

Klopmann oli Vestfaali päritolu aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis.
15. sajandi lõpus tuli Otto Klopmann Vestfaalist Liivimaale.
Suguvõsa esindajad olid kantud Eestimaa ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Meck

Meck (vene keeles "Мекк") oli Sileesia päritolu baltisaksa aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Suguvõsa rajajaks peetakse Reinhold Mecki, kes oli Sileesia hertsogi nõunik. Tema pojapoeg Jakob Meck (suri 1575) siirdus XVI sajandi keskpaiku Liivimaale. 1567. aasta 15. veebruaril sai ta renovatsiooni kaudu Poola aadlikuks. Ta oli viimane Riia peapiiskopkonna toomdekaan; pärast peapiiskopkonna likvideerimist läänistati talle 1568. aastal varem dekaanile kuulunud Suntaži mõis. See valdus jäi tema järeltulijate omandusse kaheks sajandiks (1568−1763). Pojapoeg ooberstleitnant Engelbrecht Meck (1619–1665) oli Tallinna komandant (1646) ja Pärnu asehaldur (1656). Tema poegadest sai alguse suguvõsa neli peamist liini.
Rootsi liin.
Vanem poeg Erich Johann Meck (1644−1703) rajas suguvõsa Rootsi haru. Tema pojad said 1723. aastal naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikeks ja nad introdutseeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda nr 1778 all. See haru kustus meesliinis 1895. aastal. 
Gustav von Meckist (1649−1689) sai alguse Suntaži liin, mis suri välja 1771. aastal. Wilhelm von Meck (1650−1704) oli Ķeveļmuiža-Liepupe liini rajaja. Kastrāne liini esiisaks oli Engelbrecht von Meck (1658−1707).
1747. aastal võeti perekond Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 55 all. Nad võeti Smolenski ja Tuula kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Terbunõ rajoon

Terbunõ rajoon (vene keeles "Тербунский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Terbunõ küla.
Rajoon piirneb põhjas Dolgorukovo rajooniga, kirdes Zadonski rajooniga, idas Hlevnoje rajooniga, lõunas Voroneži oblastiga, edelas Kurski oblastiga, läänes Volovo rajooniga ja loodes Orjoli oblastiga.
Rajooni pindala on 1170,07 km². Elanike arv oli 2012. aastal 22 390, 2009. aastal 22 681 ja 2002. aastal 24 068.
Terbunõ rajoonis on 75 asulat, mis kuuluvad viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Olõm, Olõmtšik ja Kobõlja Snova.
Elo Süld

Elo Süld (neiupõlvenimega Elo Angerjärv; sündinud 10. augustil 1979) on eesti usundiloolane, Tartu Ülikooli Aasia keskuse juhataja.
2001. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli usuteaduse erialal, teoloogiamagistri kraadi sai ta samas 2006. aastal ja filosoofiadoktori kraadi usuteaduse alal 2014. aastal.
Kodavere murrak

Kodavere murrak (kohalikus keelepruugis Kodavere kiil, Kõdavere kiil) on idamurde alla kuuluv murrak, mida räägiti Kodavere kihelkonna põhjaosas. Kihelkonna lõunaosas räägiti Kodavere Kavastu murrakut, mida liigitatakse hoopis lõunaeesti murderühma Tartu murde alla.
Kodavere murrakule on omane pehme hääldus ja vadjapärased jooned.
Tänapäeval räägib murrakut igapäevakeeles mõnikümmend vanemat inimest.
Kudruküla murrak

Kudruküla murrak oli kirderannikumurde Vaivara murrakute hulka klassifitseeritav isuripärane murrak, mida räägiti kuni Teise maailmasõjani Vaivara kihelkonnas Kudrukülas.
Jõelähtme murrak

Jõelähtme murrak oli kirderanniku murderühma rannikumurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Jõelähtme kihelkonnas. Rannikumurdesse kuuluvana paigutati see murrak läänerühma murrakurühma.
Jõhvi murrak

Jõhvi murrak oli kirderanniku murderühma kirdemurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Jõhvi kihelkonnas.
Kuusalu murrak

Kuusalu murrak (ka Kuusalu rannikumurrak või Kuusalu rannakeel) oli kirderanniku murderühma rannikumurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Kuusalu kihelkonna rannaaladel. Kihelkonna rannast kaugematel aladel räägiti murrakut, mida liigitatakse hoopis keskmurde alla.
Viru-Nigula murrak

Viru-Nigula murrak oli kirderanniku murderühma rannikumurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Viru-Nigula kihelkonnas. Rannikumurdesse kuuluvana paigutati see murrak keskrühma murrakurühma.
Tšernivtsi rajoon

Tšernivtsi rajoon oli 2. järgu haldusüksus (rajoon) Ukrainas Vinnõtsja oblastis. Halduskeskus oli Tšernivtsi alev.
2020. aastal toimunud haldusreformi käigus liideti Tšernivtsi rajoon Mohõliv-Podilskõi rajooniga.
Tõlliste valla aumärk

Tõlliste valla aumärk antakse füüsilisele isikule austusavaldusena silmapaistva saavutuse eest. Aumärgi üleandmisega kaasneb rahaline preemia kehtivas ühekordses kuutöötasu alammääras. Aumärgi andmise ettepaneku võib teha Tõlliste vallavolikogu liige, vallavanem või vallavalitsuse hallatava asutuse juht. Aumärgi andmise otsustab vallavalitsus. Kõik aumärgi saajad kantakse Tõlliste vallakantseleis hoitavasse auraamatusse.
Briard

Briard on Prantsusmaalt pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: "Tasakaaluka loomuga koer, ei ole agressiivne ega arglik."
Klassifikaator

Klassifikaator ehk liigiti on klassifikatsiooniks ehk liigituseks kasutatav aparaat, liigitusskeem või muu liigitusvahend. 
Klassifitseerimisel jaotatakse objektid kindlate tunnuste alusel rühmadesse (klassidesse, gruppidesse) nii, et iga objekt kuulub ainult ühte rühma. Igal rühmal on nimetus ja numbriline või täheline koodtähis.
Klassifikaatoreid võib sõltuvalt nende struktuuri järgi jaotada hierarhilisteks ja lineaarseteks. Hierarhiline klassifikaator (taksonoomia) on mitme tasemega klassifikaator, mida on võimalik kujutada puustruktuurina. Lineaarne klassifikaator (koodiloend) on ühe tasemega klassifikaator, mis on koodide ja nendele vastavate nimetuste loetelu. Klassifikaatoreid liigitatakse ka kasutusotstarbe (tervishoid, transport, haridus jne) ning kasutuse ulatuse (riigisisesed, rahvusvahelised) järgi. 
Klassifikaatori lahutamatuks osaks on ka klassifitseerimisreeglid ja selgitavad märkused.
Eestis kehtiv klassifikaatorite süsteem.
Vastavalt Vabariigi Valitsuse määrusele "Klassifikaatorite süsteem" on klassifikaator täpselt kirjeldatud, üksteist välistavate ning number- või tähtkoodiga tähistatud kategooriate põhjalik ja korrastatud süsteem. Andmekogude valdkonnas mõistetakse klassifikaatorina riigi infosüsteemi kuuluvas andmekogus kasutatavat täpselt kirjeldatud, üksteist välistavate ning number- või tähtkoodiga tähistatud kategooriate põhjalikku ja korrastatud süsteemi.Klassifikaatoreid on tarvis andmete üheseks mõistmiseks, töötlemiseks ja andmekogudes liigitamiseks. Klassifikaatorite kasutamine võimaldab erinevate andmekogude vahel andmeid paremini vahetada, võrrelda ja analüüsida.
Eestis koordineerib klassifikaatoritega seotud tegevusi (uute klassifikaatorite loomine, klassifikaatorite haldajate nõustamine jne) Statistikaamet.
Valdav osa Eestis kasutatavaid klassifikaatoreid on loodud tõlke või riigisisese versioonina rahvusvaheliste klassifikaatorite alusel.
Bodeni kindlus

Bodeni kindlus on kindlus Rootsi põhjaosas Norrbotteni läänis Bodeni vallas Bodeni linnas ja selle ümbruses. 
Kirjeldus.
Kindluse kese asub Põhjalahe rannikust 35 km loode pool Bodeni linnas. 
Kindluse põhiosa moodustavad viis forti (põhjasuunast päripäeva – Degerbergsfortet, Mjösjöfortet, Gammelängsfortet, Södra Åbergsfortet ja Rödbergsfortet) ning seal on arvukalt reduute, suurtükipatareisid ja muid kindlusehitisi.
Ajalugu.
Kindluse ehitamine algas 1900. aastal ja see valmis üldiselt 1916. aastal. See pidi tõrjuma Venemaa ja hiljem Nõukogude võimalikku rünnakut Soome suurvürstiriigi ja Soome Vabariigi territooriumi kaudu. Kindluse kogumaksumus oli valmimise ajal umbes 20 miljonit Rootsi krooni ehk ligikaudu 75 miljonit eurot (2008. aasta seisuga). On ka pakutud, et maksumus oli ligikaudu hoopiski 375 miljonit eurot tänapäevases vääringus. 
Kõige enam oli kindluses sõjaväelasi Teise maailmasõja ajal (16 000). Rootsi ei osalenud kummaski maailmasõjas, nii et kindluse osad pole tegelikult võtnud lahingutegevusest osa. 
Kindluse Mjösjöbergeti fort suleti juba 1979. aastal. Pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist 1991. aastal hakati kindluse osasid sulgema suuremahulisemalt. Viimane tulistamine suurtükist viidi Rödbergeti fordis läbi 31. detsember 1997 ja 1. jaanuarist 1998 suleti kogu kindlus.
Hilisem tsiviilkasutus.
25. juunil 1998 võeti kindluse kõik viis forti ja kolm patareid (Leåkersberget, Norra Åberget ja Södra Slumpberget) mälestistena riikliku muinsuskaitse alla. Kõikidele neile on kehtestatud kaitsevööndid.
Kaks forti (Rödberget ja Södra Åberget) on kasutusel hooajaliste turismiobjektina (2002. aastal oli külastajate arv neis umbes 10 000) ning seal on võimalik rentida ruume (näiteks koosolekuks).
Rahvajutud kindluse saladustest.
Kindlusega seotud rahvajuttudest on leidnud kinnitust, et seal on säilitatud Rootsi riigi kulda. Rootsi kullavarust umbes üks kolmandik (280 tonni) asus Degerbergeti fordis aastatel 1941–1982.
Dolgorukovo rajoon

Dolgorukovo rajoon (vene keeles "Долгоруковский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Dolgorukovo küla.
Rajoon piirneb põhjas Jeletsi rajooniga, idas Zadonski rajooniga, lõunas Terbunõ rajooniga, läänes Orjoli oblastiga ja loodes Izmalkovo rajooniga.
Rajooni pindala on 990 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 068, 2009. aastal 18 779 ja 2002. aastal 21 127.
Dolgorukovo rajoonis on 97 asulat, mis kuuluvad neljateistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Olõm, Svišnja, Snova ja Sosna.
Jaan Rieti ateljeemaja

Jaan Rieti ateljeemaja on fotograaf Jaan Rieti rajatud elamu ja ateljeehoone Viljandis, Posti ja Koidu tänava nurgal aadressil Posti tänav 24 / Koidu tänav 10.
Kirjeldus.
Hoone alumine korrus on krohvitud, katusekorrus ja eenduv viil vooderdatud laudadega. Koidu tänava poolt avanevad aeda alumise ja katusekorruse verandad, peasissekäik jääb fassaadi keskele. Fotoateljee ruumid paiknesid Posti tänava pool esimesel korrusel. Hoone taga asuvas juurdeehitises oli avar pildistamise ruum. Rieti korter asus kahel korrusel. Alumisel oli kabinet, külaliste- ja lastetuba, katusekorrusel aga söögituba ja magamistoad.
Ajalugu.
Riet ostis ateljee rajamiseks krundi tollasel Harjutuse tänaval (Harjutuse 3, hiljem ka Koidu 3). Hoone ehitamist alustas ta 1913. aastal Karl Burmani projekti järgi, elamu valmis 1914. aastal. 
Rieti ateljee oli kõrgetasemeline: ülesvõtete ruum oli klaasseina ja -katusega, valguse reguleerimist võimaldasid sinised ja valged eesriided, kunstliku valguse jaoks oli ateljees kaksteist 500-vatist Osram Nitraphoti lampi, mille valgust mahendati valgete eesriietega. Pildistuseks oli 15 erinevat objektiivi. Pimikus paiknesid muuhulgas ka 3 kopeerimise ja 2 suurendamise-vähendamise aparaati. Laboratoorium oli varustatud automaatse pesemismasinaga, samuti oli kaks tuba sisse seatud piltide ja plaatide retušeerimiseks (milles olid masinad piltide kartongile kleepimiseks, pressid, lõikurid jms). Kõrgetasemelise tehnika hulka kuulus ka 1925. aastal Leipzigi kevadmessil esmakordselt fotomaailmale tutvustatud 35 mm filmiga töötav väikesemõõtmeline fotoaparaat Leica, mille Riet otse Saksamaalt tellis. Jaan ja tema tütar Hilja olid ühed esimesed Leica kasutajad Eestis.
Ateljee arengus mängis olulist rolli naispere: abikaasa Marie Riet, Marie noorem õde Anna Kukk (sündinud Udelt, õppis Leipzigis), tütred Hilja ja Elma. Jaan Rieti fotoateljee tegutses 50 aastat kuni nõukogude võim selle 1940. aastal natsionaliseeris. Ateljee suleti 1948. aastal ning 1951. aastal tõsteti Jaan Riet koos perega oma majast välja.
Ingel (eesnimi)

Ingel on naisenimi.
1. jaanuari 2017 seisuga oli eesnimi Ingel 68 naisel. Ingel on Eestis populaarsuselt 925. naisenimi.
Ingel on keskmiselt 17 aasta vanune (mediaanvanus on 15).
Kõige populaarsem on eesnimi Ingel vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,84, ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 5,24.
Mafia III Soundtrack

"Mafia III Soundtrack" on 2016. aasta arvutimängu "Mafia III" heliriba. 
See sisaldab 101 litsentseeritud laulu peamiselt ajastust, millal toimub mängu tegevus. "Soundtrack"'il on klassikalist rokki, kantrit, souli, "rhythm &amp; blues"'i ning Louisianast pärit "zydeco"-muusikat. Heliribal on muusikat teiste seas 28 Rock'n'rolli Kuulsuste Halli kuuluvalt artistilt; heliriba lauludest 27 on olnud Billboardi edetabelis esikohal, neist 5 ("(Sittin' On) The Dock of the Bay", "Love Child", "Chain of Fools", "I Wish It Would Rain" ja "Folsom Prison Blues") olid esikohal 1968. aastal ehk aastal, mil toimub mängu tegevus. "Soundtrack"'i muusikat saab kuulda autoraadios, missioonide ajal, New Bordeaux' vaatamisväärsuste juures ning linna baarides ja ööklubides. 
Lisaks "soundtrack"'ile on mängu jaoks tehtud ka originaalmuusika ("Mafia III Original Game Score"), mille autorid on heliloojad Jesse Harlin ja Jim Bonney.
Sünkroonmasin

Sünkroonmasin on kolmefaasiline elektrimasin, mille rootori magnetväli liigub sama kiirusega kui staatori pöördväli (pöörlev magnetväli), seega pöörlevad need magnetväljad sünkroonselt). Rootori kui masina pöörleva osa mähised ühendatakse välisahelaga kontaktrõngaste ja neil libisevate grafiitharjade vahendusel. Et induktorimähis on keskmiselt 100 korda väiksema võimsusega kui ankrumähis, siis vooluülekande hõlbustamiseks paigutatakse rootorile harilikult induktorimähis; ankrumähis asub siis masina paigalseisaval osal – staatoril.
Sünkroonmasinat võib tööpõhimõtte poolest kasutada nii elektrigeneraatorina kui ka elektrimootorina:
Sünkroonmasinad töötavad enamasti kolmefaasilises tööstussagedusega (Euroopas 50 Hz, USAs 60 Hz) elektrivõrgus. Sünkroonmasina pöörlemissagedus formula_1 on seotud vahelduvvoolu sageduse formula_2 ja induktori pooluspaaride (N–S) arvuga formula_3:
 formula_4 (pööret sekundis, tähis 1/s ehk s−1) või formula_5 (pööret minutis).
Pooluspaare on kiirekäigulistel masinatel 1–2 (pöörlemiskiirus näiteks formula_6 korral 1500 1/min), keskmisekäigulistel 3–4 ja aeglasekäigulistel 5 või rohkem. Kiiretel masinatel on enamasti peitpoolusrootor – massiivne silinder, mille uuretes paikneb ergutusmähis (induktori mähis). Aeglasematel masinatel on väljepoolusrootor – selgelt eristuvate poolusesüdamike ja nende otstel olevate pooluskingadega.
Sünkroonmasina rootori magnetväli ja staatori magnetväli pöörlevad küll ühesuguse sagedusega, kuid generaatori magnetväli on teatud nurga – koormusnurga – võrra staatori omast ees ja mootori korral järel. Koormusnurk kasvab koos koormusega, kuid ei või ületada masina stabiilset talitlust tagavat väärtust.
Sünkroonmasinaid kasutatakse energeetikas ja tööstuses sünkroongeneraatorite, sünkroonmootoroite ja sünkroonkompensaatoritena. Viimased on olnud kasutusel pinge ja voolu vahelise faasinihke kompenseerimiseks pikkade liinidega kõrgepingevõrkudes.
Linnuriik

Linnuriik on Rakvere linnaosa, mis asub linna piiri ääres, kaguosas. Linnuriigi linnaosa on tuntud oma roheluse ja rahuliku elukeskkonna poolest.
Nimest.
Rahvasuus on Linnuriik nime saanud linnunimeliste tänavate järgi. Linnuriigi esimene tänav oli Tedre tänav.
Ajalugu.
20. sajandi alguses asus piirkond Rägavere valla territooriumil, siin paiknesid talumaad. Nõukogude okupatsiooni ajal kuulus Tedre tänava ümbrus Vinni külanõukogu alla. 1990. aastatel liideti Linnuriigi tänavate ala Rakvere linnaga.
Rakvere Linnuriigi linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi lõpuosas, mil piirkonda ehitati rohkelt ühepereelamuid. Algusaastatel oli piirkond peamiselt elamurajoon, kuid hiljem on Linnuriik saanud ka puhkepiirkonnaks. 1978. aastaks oli valmis saanud kaks Tedre tänava maja.
Toona oli praeguse elamurajooni asemel põllumaa ning seal elasid piirivalvekoerad, keda koolitati Rakvere äärelinnas. Krunte jagas täitevkomitee ning neid anti sageli tasuta. Maju hakati ehitama eraviisiliselt.
2022. aastal paigaldati Linnuriiki valgusinstallatsioon.
2023. sai Linnuriik kiire internetiühenduse.
Südalinn (Rakvere)

Südalinn on Rakvere linnaosa. Rakvere Südalinna linnaosa piirneb läänes Spordi ja C. R. Jakobsoni tänavaga, põhjas Tallinna tänavaga, idas Võidu tänavaga, lõunas Tuleviku ja Lydia Koidula tänavaga.
Linnaosa vanem on Toomas Lumi.
Tänavaid.
Südalinna asumis asuvad Lai, Laada, Ferdinand Gustav Adoffi ja Eduard Vilde tänav; osaliselt Posti, Lydia Koidula, Veski, Rohuaia ja Saue tänav. Aadressil Turu plats 1 asub Turu plats.
Olulisemad objektid.
Linnaosas asuvad ärihooned, Rakvere turuhoone, Rimi Baltic kauplus, Kroonikeskus, endine Eesti Panga Rakvere osakonna hoone, toitlustusasutused, kauplused, pangakontorid, polikliinik, Lääne-Virumaa Keskraamatukogu hoone, Rakvere kohtuhoone, Rakvere bussijaam, Rakvere tervisekeskuse hoone, OG Elektra AS Turukaubamaja, endine kino Ilo hoone, samuti 4-5-korruselised korterelamud.
Südalinnas vahelduvad tänapäevased hooned ajalooliste hoonetega. Turu plats sai modernse ilme 2004. aastal. Turu platsi ääres asub Eesti Panga Rakvere osakonna hoone (Lai tänav 20), mis ehitati aastatel 1932–1933, selle projekteeris ehitusinsener Ferdinand Gustav Adoff. Ferdinand Gustav Adoffi projekteeritud on mitmed 1920.–1930. aastatel Rakveres ehitatud hooned. Keskväljaku servas on punastest tellistest kahekorruseline maja – Matsoni äri. Juhan Matson oli kunagine kaupmees ja ehitas selle maja 1905. aastal. Teises vanas telliskivihoones tegutseb Berliini Trahter. Samal kohal tegutses söögi- ja joogikoht juba 19. sajandi lõpus. Siis oli tavaline panna trahteritele mingi kauge paiga nimi. 1928. aastal valmis Ferdinand Gustav Adoffi projekteeritud Rakvere turuhoone, mis ehitati 1926–1928. Turuhoonest põhja pool asus turg ja lõuna pool laadaplats. Tänapäeval paiknevad turuhoone majas erinevad kauplused ja bürood. 
Keskväljaku ümber on koondunud Kroonikeskus, Rakvere turuhoone, endine kaubamaja Tsentrum, Berliini Trahter, pangahoone. Laada tänaval asub Eesti Metodisti Kiriku EMK Rakvere koguduse väike puukirik. Tallinna ja Laada tänava nurgal asub park purskkaevuga. Aadressil Laada 17 asuv puithoone oli 1944. aastast Rakvere linna aukodaniku Arvo Pärdi lapse- ja koolipõlvekodu.
Ajalugu.
Lai tänav oli algselt Rakvere mõisa karjatee, linnatänavaks kujunes see alles 19. sajandil. Posti tänav kuulub samuti Rakvere vanimate tänavate hulka. Sama nime kandis ta juba 19. sajandil, kui Laia tänava ja Posti tänava nurgal tegutses Tallinna–Peterburi postimaantee Rakvere hobupostijaam.
Rakvere südalinn hakkas välja kujunema 19. sajandi viimastel kümnenditel, kui linna peatänavaks sai Rakvere raudteejaama poole kulgev Peterburi tänav (praegu Tallinna tänav) ja turuplats viidi Pikalt tänavalt kiriku juurest 1906. aastal praeguse Turu platsi kohale. Turuplats kujunes linna keskseks väljakuks, seal toimusid lisaks laatadele tuletõrje- ja sõjaväeparaadid, rahvakoosolekud, kontserdid. 1920.–1930. aastatel eraldati turuplatsist lõuna pool täiendavad ehitusalad, sest omandati maaseadusega ühenduses kirikumõisa maad 1919. aastal.
Roodevälja (Rakvere)

Roodevälja on Rakvere linnaosa. Linnaosa kõrval asub ka Roodevälja küla.
Nimest.
Roodevälja on saanud nime Roodevälja (sks. k. "Rodewal") mõisa järgi. Elanikud ise kutsuvad linnaosa Kolgataks, kuna see olevat kunagi olnud üsna räämas, paene ja porine.
Ajalugu.
Roodevälja asub Rakvere kirdenurgas. Ajalooliselt kuulus maa Roodevälja mõisale. Piirkonnast sai esialgu ühelt poolt tööstuse ja kaubanduse keskus, teisalt töölisalev. Narva tänava ja linna idast piirava Pagusoo vahele kerkisid enamasti väiksed ühekorruselised majad. Suurimad tööstusettevõtted olid nahavabrikud, Eesti esimene tärklisevabrik (rajatud 1910) ja Mathieseni potivabrik. Tänapäevaks pole neist enam ühtki alles. 1930. aastal ehitati Õli tänavale Richard Siili jahuveski, mille kohal on tänapäeval Rakvere Viljasalv.
Linnaosavanema Peeter Botvini sõnul asusid raudtee ääres barakid, kus hoiti sõjavange. Tema teada asuvat praegune Vaala keskus sõjavangide matmispaiga kohal.
Kuulsaid elanikke.
Narva 7 ja 9 on sepp Hans Mölderi majad, kus elas Möldrite suur kunstnikupere. Neist tuntuimad on
Luha 8 majas (ehitatud aastal 1905) veetis lapsepõlve ja kooliaastad zooloog ja osteoloog Johannes Lepiksaar (1907–2005).
Tallinna 60 (praegune Kukeküla) asub maakividest hoone, kunagine sepapaja, kus tegutses Jüri Oksenberg. Tema töökojas valmisid 1927. aastal Rakvere lennuväljale püstitatud lennukiangaari rauatööd. Angaar oli tol ajal Eestis suurim.
Tallinna 54 (praegune Kukeküla) asuvas puitmajas elas Eduard Tallikas (1885–1954), Rakvere populaarne linnakodanik ja tuntud naljamees.
Tallinna 50 (praegune Kukeküla) sündis vestekirjanik ja karikaturist Romulus Tiitus.
Tänavaid.
Roodevälja linnaosa eraldavad lääne pool paiknevast Kukekülast põhja-lõunasuunalised Kauba ja Heina tänavad. Lõuna pool on piiriks Tuleviku tänav L3, mis eraldab Kurikakülast. Idas ja põhjas piirneb Roodevälja linnaosa Rakvere valla territooriumiga.
Paemurru (Rakvere)

Paemurru on Rakvere linnaosa, tootmis-, äri- ja pereelamute rajoon. 
Rakvere kaguosas asuva Paemurru linnaosa asukoht on Rägavere tee ümbruskond põhiliselt ida pool teed. Linnaosale nime andnud Paemurru tänav on paralleelne Rägavere tee, Killustiku tänava ja Rabakivi tänavaga, ühendades Kruusa ja Kivi tänavat.
Rakvere Majaomanike Seltsi määratud ühiskondlik linnaosavanem on Arne Kelk.
Nimest.
Rägavere tee lõpus, ida pool, oli vanasti paemurd Pagusoo, kust murti linna ehitamiseks paasi. Sinna paikkonda tekkiski 20.sajandil Paemurru elurajoon. 
Ajalugu.
Pae murdmisele ja selle töötlemisele viitavad ka selle linnaosa tänavate nimed. Paemurru linnaosas paiknevad mitmed ettevõtted, laod ja ärid. See on olnud mõnede loomeinimeste elukoht. 
Nõukogude ajal oli Paemurru linnaosas Rägavere tee ida küljel Rakvere MEK-i kontor ja tootmisbaas ning Eesti Gaasi büroo- ja tootmisruumid. Sama tänava lääneküljel paiknes Rakvere Autobaas koos bussi- ja taksopargiga, jäädes küll Seminari linnaosasse. Eesti taasiseseisvumise järel alustas 1992.aastal Oleg Gross peamiselt seal oma äritegevust, kui avas Killustiku kaupluse. Majas asus lisaks kauplusele ka kontor ja ladu.. Aadressil Võidu tn 120 asub elektroonikakomponente tootev firma Dicro Eesti OÜ. 
Tänavaid.
Paemurru, Kivimurru, Kruusa, Pae, Kivi, Killustiku, Tellise, Ehituse, Rabakivi, Kaevu, Lubja, Murru, osaliselt Võidu.