tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carl Gustaf Wrangel

Krahv Carl Gustaf Wrangel af Salmis (23. detsember 1613 Uppsala lähedal – 25. juuni 1676 Rügen) oli Rootsi väejuht ja riigitegelane.
Ta oli Salmise (Käkisalmi lääni Salmi ja Suistamo pogosti krahvkond) ja 1665. aastast Blekinges asunud Sölvesborgi ("Sylvisburg", "Sölfnitzborg", "Silfwitzborg") krahv; Lindebergi ja Ludenhofi ("Luua mõis") vabahärra; Skoklosteri, Bremervörde, ('), Wrangelsburgi ('), Spyckeri ('), Räpina, Ekebyhovi ('), Gripenbergi ("") ja Rostorpi härra. Rootsi rüütelkonna aadlimatriklisse kantud nr 13 all.
Carl Gustaf Wrangel sündis Herman Wrangeli ja Margareta Gripi pojana.
Juba 1633 rittmeistrina näitas ta üles vaprust Kolmekümneaastases sõjas. 1636 teenis ta juba kolonelina ja 1638 kindralmajorina. 1644 juhatas ta Rootsi laevastikku, mis lõi 23. oktoobril Fehmarni all taanlasi. 1646 naasis ta Saksamaale juba feldmarssalina ja võttis Lennart Torstensoni käest üle sealsete Rootsi vägede juhtimise. Sellelt ametipostilt juhtis ta Kolmekümneaastase sõja kolme viimast suuremat sõjakäiku. Wrangeli ja Turenne'i juhtimisel marssisid Rootsi ja Prantsusmaa liitlasväed Baierisse ja Württembergi. 
Teise Põhjasõjas 1656 juhatas ta koos Brandenburgi kuurvürsti Friedrich Wilhelmiga Rootsi-Brandenburgi liitlasvägesid Varssavi lahingus. Taani-Rootsi sõjas (1657–1658) 1657 vallutas ta Jüütimaa ning 1658 viis oma väed üle jää Taani saartele ja vallutas Kronborgi. 1657 määrati ta riigiadmiraliks ja 1664 riigimarssaliks ning ta kuulus riiginõukokku Karl XI alaealisuse ajal. Wrangeli viimane sõjakäik ebaõnnestus: ta juhtis oma halva tervise tõttu Brandenburgi-vastast Brandenburgi-Rootsi sõda halvasti ja kutsuti oma ametikohalt tagasi pärast seda, kui ta poolvend Wolmar Wrangel oli Fehrbellini lahingus lüüa saanud. 
Carl Gustaf Wrangel suri sama aasta 24.-25. juuli öösel Rügeni saarel ja maeti Skoklosteri kiriku (rootsi "Skoklosters kyrka") kooriruumi.
Talle kuulus Skoklosteri loss, mis asub Mälareni järve ääres Stockholmi ja Uppsala vahel ja ka Vestfaali rahu eest 3. juulil 1649 kuninganna Kristiina kingitud valdused Rügeni saare Jasmundi poolsaarel: Spyckeri loss ("Schloss Spycker"), Ruschvitz, Polkvitz, Wostevitz ja Klein Jasmund.
Perekond.
Carl Gustaf Wrangel abiellus 1. juunil 1640 Erfurdis Anna Margareta von Haugwitziga, kes oli Calbe rüütlimõisa (saksa ) pärija Balthasar Joachim von Haugwitzi ja Sofia von Weltheimi tütar. Ta sai 14 last, neist viis said täiskasvanuks.
Teised lapsed, Hannibal Gustaf (1641–1646), Carl Henrik (surn. 1643), Margareta Barbara (1643–), Akilles (surn. 1648/49), Augustus Gideon (surn.1648/49), Charlotta Emilia (1652–1657), Christina (1654–1657), Herman (1661) ja Anna Lovisa (1664) surid kõik noorelt.
Wrangell

Wrangell (ka Wrangel) (vene keeles "Врангель") on Varangu mõisa järgi nime saanud põlisaadlisuguvõsa. Wrangell on üks tuntumaid ja paljuharulisemaid baltisaksa suguvõsasid.
Ajalugu.
Päritolu küsimus.
Wrangellide päritolu kohta on mitmeid versioone. 1887. aastal avaldatud suguvõsa ülevaates peeti võimalikuks esivanemaks XIII sajandil elanud "dominus" Tuki Wrangi, kes omas Eestimaal maavaldusi ja oli väidetavalt Taani linnusepealik Tallinnas. Samuti on püstitatud hüpotees, et suguvõsa võis olla kohalikku päritolu ehk eesti juurtega. Siiski peetakse kõige tõenäolisemaks, et nende esiisaks oli Taani hindamisraamatus (1241) nimetatud "dominus" Eilardus (suri 1241). Ta oli võimas Taani kuninga vasall, kellele kuulus Põhja-Eestis 206 adramaa suurune maavaldus, sellest suuremad läänivaldused olid veel vaid Kyvelitel ja Lodedel. Eilarduse omandi hulgas oli muuhulgas Haljala kihelkonnas asunud 32-adramaaline Varangu küla ("Uvarangalæ"). Kuna see oli hiljem Wrangellidele kuulunud kogukäeõigusvaldus, mis oli nende käes 1402. aastani, on seda peetud tõendiks, et Eilardus on Wrangellide esiisa ja sai perekonnanime selle küla järgi. Lisatõendina on toodud asjaolu, et nime Eilardus kohtab Wrangellide suguvõsas hiljem sagedasti. Omaette küsimusi on tekitanud Eilarduse päritolu. Teda on püütud seostada Eilhard von Obergiga (Hoberg), kes oli aastatel 1275−1279 Tallinna asehaldur. Paul Johansen lükkas selle versiooni ümber: et Oberg oli veel 1263. aastal Taani kuninga foogt Roskildes, ei saanud ta 1240. aastatel Eestimaal viibida. Kuna nii Wrangelli kui ka Engdesi ja Löwenwoldede suguvõsa vapid on sisuliselt identsed, pidas Johansen võimalikuks, et Eilardus oli pärit Saksamaalt ja tema perekonnanimi võis olla algselt Löwenwolde. Tal oli vend Robertus ("frater domini Eilardi"), kellest sai ilmselt Engdesi aadlisuguvõsa rajaja.
Wrangellid XIII ja XIV sajandil.
Nime Wrangell kohtab ürikuis esimest korda 1277. aastal, mil mainitakse Riia peapiiskopi vasalli Hinricus de Wrangelit (hukkus lahingus leedulaste vastu 1279. aastal). Ta võis olla Eilarduse poeg. 1282. aastal on nimetatud Johannes de Wrangeelæ´d (suri pärast 1287), kes oli Taani vasall Roskildes. 1287. aastal osales ta koos teiste vasallide ja Kärkna kloostri munkadega Virumaal Kunda rannikul madalikule jooksnud Hansa koge röövimises. Alates XIV sajandi algusest on Wrangellide kohta teateid juba võrdlemisi arvukalt, kuid nende täpset põlvnemisliini ei ole võimalik allikaliselt tõendada. XIV sajandi keskpaiku hakkasid välja kujunema suguvõsa kolm pealiini. Ehkki erinevate käsitluste vahel on mitmeid lahknevusi, on need liinid traditsiooniliselt järjestatud kronoloogilise andmestiku alusel: Essu-Idavere, Hõbeda-Andja ja Roela-Kuremaa. Viimane neist suri meesliinis välja 1737. aastal, teised kaks on tänini alles ja on jagunenud arvukateks harudeks.
Alatskivi järv

Alatskivi järv on paisjärv Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Alatskivil. Järv on paisutatud Alatskivi jõele. 
Järve pindala on 22,9 ha ning keskmine sügavus 2,5 m. 
Alatskivi järve jaotab kaheks, Lossijärveks ja Veskijärveks, Turbasild (varem ka Valgesild). Lossijärve pindala on 14,8 ha ja Veskijärve pindala on 8,1 ha.
2014. aasta 8. veebruaril purunes järve pais ning selle tagant valla pääsenud vesi lõhkus jalakäijate silla kaldasamba ja paisu regulaatori. Pais koos sillaga oli valminud paar kuud varem, 2013. aasta sügisel. Kiirkorras rajatud ajutine kividest kaitsevall ei lasknud paisjärvel päris tühjaks joosta. Vesi alanes umbes 1,0–1,5 m võrra. Sama aasta juunis oli järv praktiliselt tühjaks jooksnud ning vett leidus vaid sügavamates kohtades.
Aga lipp

Aga lipp on Venemaa koosseisu kuuluva Aga Burjaadi autonoomse ringkonna lipp.
Lipp on kasutusel alates 6. juulist 2001.
Lipu kirjeldus.
Aga Burjaadi autonoomse ringkonna lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks võrdseks vertikaalseks laiuks, vardapoolne väli on sinine, keskmine kollane ning lehvipoolne valge. Sinise välja ülaosas on kollane sümbol - sojombo, mis koosneb tuleleegist, päikesest ja kuust. Sojombo kõrgus moodustab 1/3 ning ringi (päikese) diameeter 1/6 lipu kõrgusest.
Lipu ametlikud proportsioonid on 2:3.
Sümbolite tähendused.
Sinine sümboliseerib igavikku, vabadust, looduse puhtust, austust, sõbralikke suhteid, inimestevahelist rahu ja üksmeelt, sügavat austust ja lugupidamist vanemate vastu, õnnistust, õnne.
Kollane värv on mongoli keeli kõnelevatel rahvastel samuti väga tähtsal kohal ning koos sinisega tähistavad nad taevast ja maad ning kogu universumit. Vana burjaatia pärimuse järgi sai taevast alguse mees ja maast naine, esimene annab elu ja teine vormi. Sellest tekkis budistlik filosoofia ühtsusest ja universumi kõigist vastanditest. Kollane on ka usu värv.
Valge sümboliseerib õiglust, mõtete puhtust, heaolu, rikkust ning uue algust.
Sojombo on tule sümbol, mongolikeelsed rahvad peavad tuld elu allikaks ning suhtuvad sellesse suure austusega.
Rudolf Loo

Rudolf Loo (1. detsember 1902 Narva – 30. mai 1983 Västerås, Rootsi) oli eesti maadleja, EM-hõbe ja -pronks. Kui kaal ja maadlusviis on nimetamata, võistles ta Kreeka-Rooma maadluse poolraskekaalus. Klubi: Tallinna Valvaja, alates hiljemalt 1924 Tallinna Sport.
Tema õde Ida Loo-Talvari oli ooperilaulja (sopran), vend Voldemar Loo kirjutas libreto Evald Aava ooperile "Vikerlased".
1922.
Oma debüüdil Eesti meistrivõistlustel tuli Rudolf Loo medalile.
1924.
Loo tuli Eesti meistriks.
Pariisi olümpiamängudel võitis Rudolf Loo 2. ja 3. ringis, kuid kaotas soomlastele 1. ja 4. ringis ning langes välja.
Eesti võitis Tallinnas Lätit maavõistlusel 21:15, nagu ka ülejärgmisel aastal 28:8.
1925.
Rudolf Loo tuli Eesti meistriks raskekaalus.
Euroopa meistrivõistlustel Milanos Eesti ei osalenud.
1926.
Euroopa meistrivõistlustel Riias osales 6 kaalus 35 sportlast 7 riigist. Täiskoosseisuga olid platsis Eesti, Läti, Saksamaa ja Tšehhoslovakkia, 5 mehega Rootsi ja Ungari, ühega Taani. Esimest korda võis iga riik igas kaalus välja panna ainult 1 sportlase. Tollane maailma parim maadlusmaa Soome jäi protestiks kõrvale.
Poolraskekaalus osales vaid 4 maadlejat, kellest Loo seljatas avaringis Alexander Szabó Tšehhoslovakkiast ja teises J. Palmbachsi Lätist. Robert Rupp (Saksamaa) seljatas samal ajal lätlase, kuid võitis Szabó vaid punktidega. Esikohamatšis sai Rupp punktivõidu. I Rupp, II Loo, III Szabó.
Esimeseks eestlasest Euroopa meistriks maadluses tuli Voldemar Väli sulgkaalus. Ka Osvald Käpp võitis kergekaalus hõbemedali. Riikide arvestuses sai Saksamaa 11, Rootsi 9, Eesti 7, Taani, Tšehhoslovakkia ja Ungari 3 punkti, Läti 0.
1927.
Eesti võitis Prahas Tšehhoslovakkia 8:4.
Euroopa meistrivõistlused toimusid 3.–6. novembrini Budapestis Beketovi tsirkuses. Soome boikottis ikka.
Loo oli avapäeval vaba. Teisel päeval seljatas ta S. Berksoy (Türgi) 3.20-ga. Kolmandal päeval kaotas ta oma lohakuse tõttu sakslasele Adolf Riegerile, kuid seljatas siis Thure Sjöstedti (Rootsi). Pärast seda, kui Loo sai 4. ringis suure punktivõidu Enrico Bonassini (Itaalia) üle, jõudis ta siiski esikohakohtumisele Alexander Szabóga. Liigse riski tõttu sai Loo seljakaotuse. I Szabó, II Sjöstedt, III Loo.
Voldemar Väli tuli taas sulgkaalus Euroopa meistriks. Eduard Pütsep (kärbeskaal) ja Albert Kusnets (keskkaal) võitsid hõbeda ning Osvald Käpp (kergekaal) ja Rudolf Loo (poolraskekaal) pronksi. Kuna raskekaalus Eestil meest väljas polnud, olid kõik meie sportlased medali saanud! Mitteametlikus paremusjärjestuses jagasid Eesti ja Ungari 9 punktiga Rootsi ees esikohta, kuid 2 kulda asetasid Ungari ettepoole.
Edaspidi.
Enam Rudolf Loo ei võistelnud, jäädes niisiis kõrvale ka Amsterdami olümpiast. Ta elas aastatel 1924–1934 Helsingis, kus ka abiellus. Tal oli neli last. Räägitakse, et arstid olevat tal leidnud südame rütmihäire ja soovitanud spordist loobuda. Eesti koondisse jäi auk: mitu aastat (kuni Olaf Luiga ja Ago Neoni) ei olnud Eestis head poolraskekaallast.
1934 naasis Rudolf Loo Eestisse ja töötas Kaubandus-Tööstuskojas. Poliitikaga ta ei tegelnud, kuid otsustas sõja ajal koos perega põgeneda Rootsi. Ta töötas seal metsa- ja metallitöölisena kuni pensionini.
Piigandi Ahijärv

Ahijärv (ka: Piigandi Ahijärv, Mädajärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Ahja jõe paremal kaldal. 
Ahijärve pindala on 2,3 ha ja sügavus kuni 2 m. 
Ahijärve voolab sisse Peravalla jõgi. 
Ahijärves leidub ahvenat, särge, haugi, kiiska, latikat, linaskit, säinast jt.
Meelva järv

Meelva järv ehk Mulva järv (ka "Miilva järv") asub Meelva maastikukaitsealal, Räpinast 8 km loode pool.
Järve pindala on 78,7 ha, suurim sügavus 3,2 meetrit, pikkus 2650 m ja laius 550 m. 
Meelva järve ümbritseb lääne ja lõuna pool raba, põhjas ja idas on maapind kõrgem.
Meelva järvest voolab välja Võhandusse suubuv Toolamaa oja.
Meelva järve keskel on väike saar (0,4 ha).
Russiini keel

Russiini keel on idaslaavi keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Ukrainas Taga-Karpaatias ning sellele lähedastes piirkondades Slovakkias, Poolas ja Ungaris.
Grammatika.
Küsisõnad.
што "mis", ко, хто "kes", як "kuidas", де "kus", кідь, кедь, коли "millal", якый "milline", котрый "kumb".
SI

SI [sii] (lühend tuleb prantsuskeelsest nimetusest "Système International d'Unités") ehk rahvusvaheline mõõtühikute süsteem ehk SI-süsteem on mõõtühikute süsteem, mis tunnistati eelistatud mõõtühikute süsteemiks oktoobris 1960. aastal Pariisis toimunud Kaalude ja Mõõtude Peakonverentsi (CGPM) otsusega. Rahvusvaheliselt korraldab ühtse ühikusüsteemi rakendamist Peakonverentsi Rahvusvaheline Kaalude ja Mõõtude Büroo ("Bureau International des Poids et Mesures", BIPM), mille reeglistiku ("SI-Brochure") 9. trükk ilmus 2019. aastal.
SI-süsteem on kasutusel kõigis maailma maades, välja arvatud USAs (kus see on traditsiooniliste ühikute kõrval küll lubatud, kuid mitte kohustuslik), samuti Myanmaris.
Eestis kehtib SI-süsteem eelissüsteemina 1963. aastast ja kohustuslikuna 1982. aastast. 
Aluspõhimõtted.
SI-süsteem põhineb meetermõõdustikul, mille Prantsuse teaduste akadeemia võttis kasutusele juba 18. sajandi lõpus CGS-süsteemina (põhiühikud sentimeeter, gramm, sekund). Kõiki väiksemaid ja suuremaid ühikuid moodustatakse meetermõõdustikus kümnendeesliidete abil.
SI-süsteemi loomisel on rakendatud järgmisi põhimõtteid.
Põhiühikud.
Rahvusvahelises suuruste süsteemis ISQ on valitud põhisuurusteks seitse füüsikalist suurust: aeg, pikkus, mass, elektrivoolu tugevus, temperatuur, ainehulk ja valgustugevus. Nende põhisuuruste mõõtühikud on ühtlasi SI-süsteemi põhiühikud. Järgmises tabelis on põhiühikud esitatud selles järjestuses, nagu neid on defineeritud.
Kõigi muude füüsikaliste suuruste mõõtühikuid nimetatakse tuletatud ühikuteks, need on määratud põhiühikute astmete korrutisena.
Heinrich von Knorring

Heinrich von Knorring (10. juuli 1595 – 3. juuni 1679 Tallinn) oli Rootsi sõjaväelane.
Ta oli De la Gardiedele kuulunud Liivimaa valduste ülemvalitseja ja Haapsalu krahvkonna asehaldur 1644/1655 ja linnas paiknenud rootsi Tallinna garnisoni ooberst.
Talle kuulusid Norra, Jõgisoo ja Koppelmaa mõis.
1679. aastal surnud Knorringi vappepitaaf asub Tallinnas Niguliste kirikus.
Perekond.
Tema vanemad olid Muhumaa Pädaste mõisnik Heinrich von Knorring ja Saaremaalt Sandla mõisast pärit Gertrude von Vietinghoff.
Ta oli abielus kolm korda: 
1. Anna Ruuthiga, kes oli Jõgisoo ja Norra mõisniku Heinrich Ruthe (rootsi Henrik Henriksson Ruuth) ja Catharina (Karin) Hansdotter Lejoni tütar, Eestimaa asehalduri Hans Lejoni tütretütar. 
2. 1635. aastast Agneta von Tiesenhauseniga, kes oli Valtu mõisniku Frommhold von Tiesenhauseni ja Helena von Uexkülli tütar.
3. 1652. aastast Dorothea von Lodega (maetud 1685 Tallinnas), kes oli Moe mõisniku Reinhold von Lode ja Sandla mõisast pärit Elisabeth von Vietinghoffi tütar.
Teisest abielust sündis poeg Frommhold von Knorring, kellest sai rootsi rügemendi kortermeister, Jõgisoo ja 1667. aastast abielu kaudu Rammiga ka Kurisoo mõisnik, ning kes maeti 15. veebruaril 1678 Tallinna Niguliste kirikusse.
Tarmo Pihlap

Tarmo Pihlap (21. aprill 1952 – 3. august 1999) oli eesti poplaulja.
Elukäik.
Haridus.
Tarmo Pihlap õppis Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis viiulit. Tema õpetaja oli Mart-Olav Nikluse ema Elfriede Niklus, kes iseloomustas oma õpilast kui "last, kelle sõrmedes hiilgab kuld". Pärast seda, kui Pihlap oli kooli kehalise kasvatuse tunnis kaugust hüpates murdnud käeluu, pidi ta viiuliõpingutest loobuma, kuna parem käsi ei paindunud enam piisavalt. Ta õppis aastatel 1970–1972 Tallinna Muusikakoolis löökpille. 1986. aastal lõpetas ta kooli poplauljana. Samal aastal asus ta õppima klassikalist laulu Tallinna Konservatooriumis, ent lahkus sealt enne esimese semestri lõppu.
Muusikaline tegevus.
Huvi laulmise ja kitarrimängu vastu tekkis Tarmol ansambli The Beatles muusikat kuulates. Ta mängis pikemat aega ansamblites Varjud, Jüngrid, Melodica, Vana Toomas, Fix, Palderjan. 1980. aastate lõpul musitseeris ta lühikest aega ansamblis Kodurand. Muusikutest kolleegide hinnangul oli Tarmo Pihlap Eesti parim joodeldaja. Ta laulis 1987.–1991. aasta laulva revolutsiooni ühe tunnuslaulu "Ärgake, Baltimaad" salvestises eestikeelset osa. Vajadusel laulis Pihlap ka tausta. Aeg-ajalt juhtis ta muusikateemalisi raadio- ja telesaateid, näiteks ETV saatesarja "Tarmo album" (1993–1995, vähemalt 34 saadet). Tuntud lauljatest olid tema eeskujud sõber Artur Rinne (Pihlapit on nimetatud Artur Rinne mantlipärijaks) ja Tom Jones, samuti meeldis talle Voldemar Kuslap.
Haigus ja surm.
Tarmo Pihlap põdes diabeeti ning suri 3. augustil 1999 kell 8:25 Mustamäe haiglas diabeetilise ketoatsidoosi tagajärjel, kuna oli magama jäämise tõttu unustanud insuliinisüsti teha.
Isiklikku.
Abielust Evi Pihlapiga (neiupõlvenimega Kull) sündis kaks last, tütred Carolin ja Mariann; abikaasa õde on Elle Kull. Tarmo Pihlapi vend on Priit Pihlap. Tarmo Pihlapi viimane elukaaslane oli Kaja Aaliste.
Kulliga abiellus Pihlap 19. juulil 1976. Nad olid tutvunud umbes viis aastat varem. Evi sõnul läksid nad lahku Tarmo alkoholiga liialdamise tõttu. Pärast lahkuminekut kolis Tarmo Faehlmanni tänavalt ära. Nad jäid aga Eviga elu lõpuni headeks sõpradeks, kohtudes viimast korda 1999. aasta suvel Evi kodus. Kaks päeva enne Tarmo surma, 1. augustil 1999 rääkisid nad Eviga viimast korda telefonis, Evile jäi kahtlane tunne, ning õhtul enne Tarmo surma helistas ta Tarmo emale, paludes tal teda vaatama minna.
Oma surma ajal elas Tarmo Ilmarise tänaval.
Tarmole meeldis selle üle, et teda sõjaväkke ei võetud, nalja visata, öeldes, et ta ei saanud parema käe piiratud tõusmise tõttu ohvitseridele kulpi lüüa.
Tarmole meeldis elada maal ja käia kalastamas. Evi sõnul polnud Tarmo kunagi uhke, edev, naistemees ega käitunud kuulsusena. Tarmo imetles lauljaid, keda pidas endast paremaks ning hindas klassikalist lauluharidust ja selle omandanud lauljaid. Jaak Joala kohta ütles Tarmo: "Jaška on puutumatu ja kõrgel, siis tuleb tükk tühja maad ja alles seejärel tulevad kõik ülejäänud, mina kaasa arvatud."
Agostino Carracci

Agostino Carracci (ka Caracci; 16. august 1557 Bologna – 22. märts 1602 Parma) oli itaalia maalikunstnik ja graafik.
1580. aastal asutas koos noorema venna Annibale Carracci ja onupoja Ludovico Carracciga Bolognas Akadeemia ja oli selle teoreetik. Töötas Veneetsias, Roomas ja Parmas. Reprodutseeriva graafikuna levitas Veneetsia maalikooli saavutusi Ülem-Itaalias. Oli Carraccidest kõige enam Veneetsia koolkonna mõju all.
Agostino Carracci on 16. sajandi Bologna koolkonna tuntuim meister, manerismi klassitseeriva suuna peaesindaja.
Amuuri oblasti lipp

Amuuri oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Amuuri oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 26. aprilli 1999.
Lipu kirjeldus.
Amuuri oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud hõbedase horisontaalse lainelise laiuga kaheks väljaks. Ülemine väli on punane ning alumine sinine. Lipu alumine osa moodustab 1/3 ning hõbedane laineline laid 1/15 lipu laiusest. 
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3. 
Sümbolite tähendused.
Lipu värvid pärinevad Venemaa lipult. Sinised hõbedase harjaga lained sümboliseerivad Amuuri jõge, punane aga piirkonna ajaloolisi rikkusi ning sealsete sõjemeeste kangelaslikkust.
Kakspunktprotokoll üle Etherneti

Kakspunktprotokoll üle Etherneti (ingl "Point-to-Point Protocol over Ethernet", lüh PPPoE) on kakspunktprotokolli (PPP) versioon, mis töötab Etherneti peal. Seda kasutatakse peamiselt kaabel- ja DSL-modemitel. Selle protokolliga luuakse virtuaalne ühenduskanal üle arvutivõrgu, olles samal ajal üldisest võrgust eraldatud.
Klingonid

Klingonid on ulme-teleseriaalis "Star Trek" ning sellel põhinevas nn Star Treki maailmas maaväliste humanoidsete olendite tsivilisatsioon. Neid kujutatakse sõjakate ja domineerimishimuliste olenditena, kes on ühtelugu vaenujalal inimeste, romulanide ja teiste tsivilisatsioonidega.
Välimuselt sarnanesid klingonid Star Treki maailma varasemas ajaloos üldjoontes inimestega, kuid olid iseloomuliku vaolise otsmikuga. Hiljem lähenesid nad välimuselt veelgi inimestele. Klingonite välimuses oli teatud aasiapäraseid jooni ning "Star Treki" hilisemates osades võis aule ja sõdimisele keskendunud klingoni kultuuris näha Jaapani samuraikultuuri kajastusi. Samas oli Planeetide Föderatsiooni ning Klingoni Impeeriumi vastasseis omalaadne külma sõja peegeldus popkultuuris. 
Seriaalis kasutatud klingoni keele kõla ja esialgse napi sõnavara mõtles algselt välja "Star Trekis" Scottyt kehastanud näitleja James Doohan. Filmi "" tarvis loodi terve klingoni keel, mille töötas põhiosas välja Ameerika põliselanike keeli uurinud keeleteadlane Marc Okrand.
Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei

Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei (lühend: "SDP", soome "Suomen Sosialidemokraattinen Puolue", rootsi "Finlands Socialdemokratiska Parti") on Soome erakond. Partei asutati 1899. aastal Soome Töörahvaparteina. Praeguse nime sai erakond 1903. aastal.
Üldiseloomustus.
Erakonna ideoloogia on sotsiaaldemokraatia. Partei on konservatiivse Rahvusliku Koonderakonna ja agraartsentristliku Keskerakonna kõrval Soome kolme mõjukama partei hulgas. SDP sotsiaaldemokraatlikku poliitikat peetakse mõõdukamaks kui Soome teise vasakpoolse partei Vasakliidu poliitikat. 
Pärast 1918. aastal toimunud Soome kodusõda kaotas partei toetajaid. Aastal 1919 sai SDP 37,98% häältest ja 80 kohta parlamendis. Suuruselt teine partei parlamendis oli 43 kohaga Maalaisliitto.
Parlamendi ja kohalikel valimistel on SDP saanud tavaliselt umbes neljandiku häältest. SDP-l on umbes 29 600 liiget. Partei esimees on alates 2014. aasta maist Antti Rinne. 
SDP kandidaat Tarja Halonen valiti presidendiks 2000. ja 2006. aasta valimistel. SDP kuulus aastatel 2003–2007 Keskerakonna juhitud koalitsioonivalitsusse koos Rootsi Rahvaparteiga. Pärast 2007. aasta Eduskunna valimisi oli partei opositsioonis. 2011–2014 osales Sotsiaaldemokraatlik Partei Jyrki Kataineni kuue partei koalitsioonivalitsuses.
SDP aated.
SDP eesmärk on vaba, võrdne ja solidaarselt õiglane ühiskond.
SDP presidendid ja peaministrid.
Presidendid
Peaministrid
Tulemused valimistel.
Parlamendivalimistel on erakonna populaarsus enamasti olnud veidi alla või üle 20%.
2019. aasta valimistel sai SDP 17,73 protsenti häältest ja 40 kohta Eduskunnas.
2015. aasta valimistel sai SDP 16,51 protsenti häältest ja 34 kohta Eduskunnas.
Euroopa Parlamendis on kaks SDP esindajat, kes kuuluvad sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni (S&amp;D), praegu on need Eero Heinäluoma ja Miapetra Kumpula-Natri.
Frangi keiser

Frangi keiser on Frangi riigi valitsejate tinglik nimetus.
Neid valitsejad nimetati tegelikult (Lääne-)Rooma keisriteks ning nad isegi pidasid end Rooma riigi taastajateks. Ajaloolased nimetavad neid siiski Frangi keisriteks, sest Karl Suur ning tema järglaskeisrid valitsesid just Frangi riiki (või riike). Tiitel oli selgelt seotud just germaani-frangi traditsiooniga. Ta jäi unarusse 9. sajandi algul segaduste tõttu Prantsusmaaks ja Saksamaaks transformeeruvates Frangi riikides. Viimased keisrid olid tegelikult vaid Kesk-Itaalia valitsejad, kes tavaliselt võtsid paavsti pantvangi ja sundisid teda ennast keisriks kroonima. Mingit võimu ülejäänud Karl Suure riigi endiste alade üle "keiser" enam ei omanud. Uuesti võttis Rooma keisri tiitli kasutusele Otto Suur, kuid tema pani alguse juba Saksa-Rooma riigile, millel Frangi riigiga kuigipalju ühist polnud. Seega võiks Frangi keisriteks nimetada keisritiitli kandjaid Karl Suurest Friooli Berengarini. Mõnel pool on ka traditsioon nimetada nii Karl Suure otseseid järglasi kui ka Saksa-Rooma keisreid Püha Rooma imperaatoriteks.
Frangi keisrid olid:
Klingoni keel

Klingoni keel (klingoni keeles "tlhIngan Hol") on väljamõeldud keel, mida kõneles klingonite rass ulmeseriaalis "Star Trek" ning sellele järgnenud samateemalistes filmides.
Klingoni keele kõla ja esialgse napi sõnavara mõtles välja algses sarjas "Star Trek" Scottyt kehastanud näitleja James Doohan. Filmi "Star Trek III: The Search for Spock" tarvis tellis filmistuudio Paramount Pictures terve klingoni keele, mille töötas põhiosas välja Ameerika põliselanike keeli uurinud keeleteadlane Marc Okrand. 
Klingoni keel erineb teistest tehiskeeltest selle poolest, et tema loomisel puudus taotlus teha keel kergesti mõistetavaks ja õpitavaks; pigem püüti rõhutada keele maavälist päritolu. Sellele vaatamata on mitmed "Star Treki" sarja fännid keele ära õppinud ning kasutavad seda oma kokkutulekutel. Loodud on mitu erinevat klingoni kirjasüsteemi, kuid peamiselt kasutatakse ladina tähestikku. Klingoni keelde on tõlgitud sumeri eepos "Gilgameš" ning William Shakespeare'i tragöödia "Hamlet" ja komöödia "Palju kära eimillestki". 
Klingoni keele sõnaraamatut on müüdud üle 1,5 miljoni eksemplari, lisaks sõnaraamatule on välja antud vestlussõnastik, õpik edasijõudnutele, vanasõnade kogumik jms. Entusiastide grupid taotlevad klingoni keelele esperantoga sarnast staatust, eriti rahvusvaheliste tehniliste standarditega seonduvas. ISO 639 standardi järgi on klingoni keele kood tlh.
Tõnisepäev

Tõnisepäev (ka jõuluemapäev, kesktalvepäev, tõniksepäev, tennus- ja tinnuspää (Kagu-Eestis)) on eesti rahvakalendri tähtpäev, mida tähistatakse 17. jaanuaril (aeg on nihkunud koos Gregoriuse kalendri kasutuselevõtuga 1918). 
Tõnisepäev on nimetuse saanud katoliikluse aegadel kristliku munga Antonios Suure mälestuspäeva järgi, mida katoliku kirik 17. jaanuaril tähistab. Sajandite vältel ühendati Eestis tõnisepäeva koduhaldjale ohverdamise ja sigadeõnne tagamisega (püha Antonius oli sigade kaitsja). Seejuures olid omavahel põimunud pühast Antoniusest lähtuv pärimus ja kombed, mis olid seotud koduhaldjas Tõnni kultusega.
Ennustused.
Tõnisepäev kuulub kalendripühade ritta (ka taliharjapäev, paavlipäev, küünlapäev), mille kohta arvati, et see päev on talve poolitaja. Tõnisepäeva ilm ennustas ette suveilmu ja viljakasvu. Paistab tõnisepäeval päike, ennustab see häid suveilmu ja head viljakasvu (teraseid rukkeid) ning haljast heina. Inimestele ja loomadele pidi tõnisepäeva ja ka üldse südatalve päikesepaiste tervist tooma. Külm tõnisepäev ennustas külma ja pikaldast kevadet.
Tõnisepäeval täheldatakse ka kevade algete ilmumist: päev läheb kukesammu võrra pikemaks, päike hakkab riiet pleegitama. Vanarahva tarkuse järgi pidi tõnisepäeval loomasöödast pool alles olema. Tõnisepäeval ei tohtinud kedrata: siis sead ei sigi ja soolikad lähevad keerdu ning lambad hakkavad "ümber käima". Rannaaladel ei tohtinud kalavõrku kududa ega parandada – sead lõhuvad võrkaias võrgud ära. Sellel päeval tuli treppi pesta, siis pidi pärast talve rikkus majja tulema. Tõnisepäeva puhul käidi kariloomi vaatamas ja neile pakuti leiba või lüpsiku pealt süüa. Ka on kantud leiba ümber karja, et kari edeneks. Loomadele pakutud leivapäts küpsetati eraldi. Mõnel pool visati pool üks pool leivapätsist uksest välja Tõnnile ja teine pool ahju, et tagada viljaõnne. Setudel oli tavaks tõnisepäeval sigadele päikest näidata.
Tõnisepäeva ilma järgi ennustati suvist heinaaega: tõnisepäeva kellaaeg 9–15 vastab suvel ajale 25. juunist 30. juulini ehk 1 tund tõnisepäeval tähendab 5 päeva heinaaega.
Toidud.
Tõnisepäeva söögiks oli seapea (või seakõrvad): siis pidid sead sigima. Seapea tõnisepäeva toiduna oli Lõuna- ja Lääne-Eestis üldine. Põhja-Eestis toimus rituaalne seapea söömine aga jõuluõhtul. Tõnisepäeva toiduks oli Kagu-Eestis ka "teräruug" – uhmris valmistatud tangudest (kruupidest) ja seapeast keedetud supp (nimetatud ka tinnüsterä). Osa toidust viis pereema või -isa ohvripaika, milleks oli kas puu, kivi, põõsas, isegi mätas.
Tõnisepäeval käidi mõnel määral külas ja peeti pidusid. See oli eriti levinud Setumaal, kus külades peeti nn praasnikut, kuhu kutsuti sugulasi paariks päevaks pidutsema. Mujal Eestis käidi 19. sajandil tavaliselt kõrtsis (kevad tuleb kõrtsipõrandast välja tallata) ning seal peeti ka mokalaata, mille käigus kaubeldi endale sulaseid ja teenijatüdrukuid. Peremees andis käsiraha, mida hiljem palga juures ei arvestatud; lepingu kinnituseks tuli välja teha. Käsiraha võidi kolme päeva jooksul tagastada, kui kaup oli mingis suhtes sobimatu või ei meeldinud ja sellega oli kogu lepe tühistatud.
Vanaidaslaavi keel

Vanaidaslaavi keel (ka "vanavene keel", vanaidaslaavi keeles рѹсьскъ) oli idaslaavi keelte (vene, ukraina, valgevene ja russiini keele) eelkäija.
Keel kujunes välja Kiievi-Venes 9. sajandil. See oli kirjakeelena käibel 10.–14. sajandini. 14.–15. sajandil lahknes vanaidaslaavi keel eri keelteks.
Samuri ahelik

Samuri ahelik (vene "Самурский хребет", varasem nimi "хребет Сарфунъял" (nimetati nõukogude ajal ümber)) on mäeahelik Põhja-Kaukaasias, Dagestani äärmises lõunaosas. Ta on osa Suur-Kaukasusest. Loetakse ka osaks Suur-Kaukasuse Kõrvalahelikust.
Kulgeb loode-kagusuunas Samuri jõest vasakkaldal (jõest põhja pool). 
Kõrgus kuni 3844 meetrit ("Алахундаг"; vanematel andmetel 3801 m). Pikkus 115 km.
Velikaja (Siber)

Velikaja on jõgi Aasia kirdes Tšuktšimaa lõunaosas. 
Algab Korjaki mägismaalt, voolab valdavalt kirdesse, suubub Anadõri lahte.
Pikkus 556 km, valgla 31 000 km². Toitub lumesulamisveest ja sademetest. Külmub oktoobris, jääkattest vabaneb mai lõpus või juuni alguses.
Sevani ahelik

Sevani ahelik (armeenia Սեվանի լեռնաշղթա (Sevani lernašghtha)) ehk Şahdaği ahelik (aserbaidžaani "Şahdağ silsiləsi") on mäestik Aasias. Ta on osa Väike-Kaukasusest. 
Kulgeb Sevani järve kirdekaldal loode-kagu sihis. 
Kõrgus kuni 3367 meetrit (Böyök Hinaldağ). Pikkus ligikaudu 70 km.
Ahelik on peaaegu kogu pikkuses piiriks Armeenia ja Aserbaidžaani vahel.
Tobago

Tobago on saar Kariibi meres Lääne-Indias, üks Väikestest Antillidest. Kuulub Trinidadile ja Tobagole.
Saar on künklik, kõrgus kuni 576 meetrit. Pindala 300 km².
Aastatel 1652–1690 oli saar Kuramaa hertsogkonna koloonia. 
2011. aasta seisuga elas saarel 60 874 inimest.
Burjaatia Vabariigi vapp

Burjaatia vapp on Venemaa Föderatsiooni kuuluva Burjaatia Vabariigi vapp.
Siebengebirge

Siebengebirge "(Seitse mäge)" on Saksamaa Mittelgebirge küngastik Reini keskjooksu idakaldal, Bonnist kagus, osa Reini Kiltkivimäestikust.
Kirjeldus.
Bad Honnefi ja Königswinteri valdades asuv ala koosneb rohkem kui 40 künkast. Künkad on iidset vulkaanilist päritolu ja tekkisid 28–15 miljonit aastat tagasi. Enamik Siebengebirge territooriumist kuulub keskkonnakaitse all olevasse Siebengebirge loodusparki ("Naturpark Siebengebirge").
Kõrgeim tipp on Großer Ölberg, 460 m üle merepinna. See on populaarne turismisihtkoht matkamiseks, oma loodusliku keskkonna tõttu.
Künkad.
Seitse kõige olulisemat küngast
Teised künkad
Päritolu nimi.
Ehkki mõned allikad tõlgivad nime sõna otseses mõttes "seitse mäge", kus "sieben" on tänapäeva saksa keeles 'seitse' ja "Gebirge" on küngastik, on soovitatud nime alternatiivseid tuletisi. On olemas kolm teooriat:
Sunža ahelik

Sunža ahelik (vene "Сунженский хребет", tšetšeeni "Taşxoyn̩ raġ") on mäeahelik Põhja-Kaukaasias Põhja-Osseetia, Inguššia ja Tšetšeenia alal. Ta osa Suur-Kaukasuse eelmäestikest. 
Kulgeb ida-lääne suunas Sunža jõe vasakkaldal. 
Kõrgus kuni 926 meetrit.
Absoluutne idealism

Absoluutne idealism on filosoofiline positsioon, mille kohaselt on olemas ainult ideed.
Absoluutse idealismi järgi on olemas absoluut või Jumal, mis kõiki ideesid tajub. Kõik asjad on fundamentaalselt üks tolle vaimuga, mis on reaalsuse alus.
Religioon.
Absoluutne idealism on sageli olnud religioossete mõtlejate positsioon. Seda võib leida nii kristlikel müstikutel (Meister Eckhart) kui ka ida usundites (hinduismis advaita, budismis zen, maadhjamika, joogatšaara, mõned Puhta Maa õpetused).
Kriitika.
Absoluutse idealismi kriitikud apelleerivad põhiliselt sellele, et absoluutse idealismi väited ei ole põhjendatud.
Schopenhauer.
Arthur Schopenhauer juhtis tähelepanu sellele, et Hegel rajas oma absoluutse idealismi pärast seda, kui Kant oli diskrediteerinud kõik jumalatõestused. Absoluut on Jumala mitteisikuline aseaine: ta on üks subjekt, mis tajub universumit ühe objektina. Indiviidid osalevad selles tajus. Et Hegelil on universum idee Absoluudi vaimus, siis Hegel jäljendab spinoza panteismi, milles kõik on Jumalas ehk Looduses.
Werra

Werra on jõgi Euroopas Saksamaal. 
Werra algab Tüüringi metsa läänenõlvult Eisfeldi lähedalt ja voolab valdavalt loodesse. Ühinedes Fulda jõega moodustab Weseri jõe. Kahe jõe ühinemiskohas asub Hann. Münden.
Jõe pikkus on 299,6 km.
Suur Veelahkmeahelik

Suur Veelahkmeahelik (inglise "Great Dividing Range") on mäestik Ida-Austraalias. 
Kulgeb idaranniku lähedal kaarena: mäestiku põhjaosa loode-kagu sihis, keskosa põhja-lõuna sihis, lõunaosa aga kirde-edela ja ida-lääne sihis. On Austraalia olulisimaid pinnavorme. Toimib Ida-Austraalia jõgede veelahkmena, siit on pärit ka aheliku ka nimi. 
Kõrgus kuni 2228 meetrit (Mount Kosciuszko).
Bohol

Bohol (inglise ja sebu keeles "Bohol"; tagalogi keeles "Buhol") on üks Visayani saartest. 
Pindala 3864 km². 
Saar on künklik, kõrgus kuni 800 meetrit. 
Kuulub Filipiinidele.
Konrad I (Saksa kuningas)

Konrad I (umbes 890 – 23. detsember 918) oli Ida-Frangi (Saksa) kuningas alates 911. aastast ja Frangimaa hertsog alates 906. aastast.
Konrad oli esimene Ida-Frangi riigi valitseja, kes ei kuulunud Karolingide dünastiasse. Seetõttu loetakse teda mõnikord esimeseks Saksa kuningaks, mõnikord viimaseks Ida-Frangi kuningaks. 
Ta püüdis riiki stabiliseerida ja ühendada ning viikingite ja ungarlaste röövretked lõpetada, kuid ei saavutanud erilist edu. Seetõttu käskis ta surres oma vennal Eberhardil pakkuda kuningakrooni Saksimaa hertsogile Heinrich Linnupüüdjale, sest too oli tugevaim Saksa (Ida-Frangi) vürst, kes oleks ainsana võinud reaalselt vastu seista ungarlaste röövretkedele.
Ludwig III Laps

Ludwig III Laps (mõnikord ka "Ludwig IV"; 893 Altötting – 911 Maini-äärne Frankfurt) oli viimane Karolingist Ida-Frangi riigi valitseja.
Ludwig oli kuninga ja keisri Arnulfi ning tema abikaasa Ota (Oda, Uta) ainus poeg ning sai kuningaks tolle surma järel, olles vaid 6-aastane. Ta krooniti 4. veebruaril 900. aastal ja see on esimene Saksa kuninga kroonimine, mille kohta on kirjalikke andmeid.
Ludwig oli kehaliselt nõrk ja sageli haige. Tema eest valitsesid aadlikud ja piiskopid. Kõige mõjukamad nende hulgast olid Mainzi peapiiskop Hatto I ja Konstanzi piiskop Salomon III.
Ludwigil oli vanem poolvend, väljaspool abielu 871. aastal sündinud Zwentibold, kes valitses Arnulfi armust Lotringis. Pärast Arnulfi surma keeldus Zwentibold Ludwigile allumast ja kuulutas Lotringi iseseisvaks. Aadli toetus kuulus aga Ludwigile, nad hakkasid mässama ja mässuline krahv Reginhar tappis Zwentiboldi. Zwentiboldil polnud pärijaid ja Ludwig sai tema maad endale.
903. aastal kuulutas Ludwig välja Raffelstetteni tollieeskirjad, mis oli ainus varakeskaja Euroopas tollimakse reguleeriv õigusakt. Raffelstetten oli koht Doonaul, kus mööduvatelt laevadelt tollimaksu võeti, ja see asus Linzist mõne kilomeetri allavoolu, tänapäeva Astenis. Peamised kaubanduspartnerid olid Bütsants ja Kiievi-Venemaa.
Tema valitsusajal kannatas maa rängalt ungarlaste rüüsteretkede all. 900. aastal rüüstas üks ungarlaste vägi rängalt Baieri hertsogkonda, aga teise suutsid markkrahv Liutpold ja Passau piiskop Richeri väed puruks lüüa. 901. aastal laastasid ungarlased Kärnteni marki. 904. aastal kutsusid sakslased ungarlaste vaimse juhi Kurszáni, kes oli Árpádi kaasvalitseja, läbirääkimistele, kuid mõrvasid ta kogu kaaskonnaga, misjärel Árpád sai ungarlaste ainuvalitsejaks. 906. aastal rüüstasid ungarlased kahel korral Saksimaad ja 907. aastal andsid nad baierlastele ränga hoobi, tappes ka markkrahvi Liutpoldi. Ludwig proovis sõjaväge ka ise juhtida, aga tema vägi löödi Pressburgi (Bratislava) all puruks. Järgmisel aastal oli Saksimaa ja Tüüringi kord ning 909. aastal käisid ungarlased koguni Švaabimaal ja Ülem-Burgundias.
Ludwig III suri kõigest 18-aastaselt Maini-äärses Frankfurdis ja maeti oma isa kõrvale Regensburgi Püha Emmerami kloostrisse.
Kui Ludwig pärijateta suri, algas riigis segadusteaeg, mis lõppes Heinrich Linnupüüdja võimuletulekuga. Lotringi valitsejaks sai Reginhar, kes oli enne seal valitsenud Zwentiboldi ise tapnud.
Star Treki kronoloogia

Star Treki kronoloogia on Star Treki ulmemaailma kronoloogia.
Kronoloogia pandi paika 1960. aastatel esimese telesarja tootmise käigus. 
Sündmused algavad ligikaudu 1980. aastate lõpust, kui Kesk-Aasiast pärit geeniteadlane Khan Noonien Singh kloonis enda geneetiliselt täiustatud variandi, kes seejärel tappis originaali. Peale seda lõi kloon peaaegu kogu Aasiat katva riigi, mis sattus tuumakonflikti Euroopa ja Ameerika riikide ühisrindega. Sõja tagajärjel pani Khan oma järglased ja enda krüogeenilisse seisundisse ja lahkus Päikesesüsteemist uue kodu otsingutele. Umbes aastal 2000 leiutati mootor, mis võimaldas inimese tehtud kosmoselaeval Päikesesüsteemist lahkuda ja tähtedevaheliselt reisilt naasta inimese eluea jooksul. Raketi katsetuse ajal möödus Päikesesüsteemist vulcanite uurimislaev, kes vastavalt Galaktika reeglitele võttis kontakti tähtedevahelise reisi tasandile arenenud rassiga. Koos vulcanitega asuti taastama seda, mis oli Maast järele jäänud, ning valmistama ette Maa inimesi astuma Galaktika Föderatsiooni liikmeteks. Umbes sellel ajal toimub teleseriaali "" tegevus.
Venemaa lippude loend

"Siin loetletakse Venemaa Föderatsiooni haldusüksuste lippe. Venemaa ajalooliste riigilippude kohta vaata artiklit Venemaa lipp."
Arnulf (Frangi keiser)

Arnulf Kärntenist ("Arnulf von Kärnten"; umbes 850 – 8. detsember 899) oli viimane tugev Karolingidest valitseja. Ta oli 887–899 Ida-Frangi kuningas ning alates 896 ka Frangi keiser.
Arnulf sai Ida-Frangi kuningaks pärast oma onu Karl III Paksu kukutamist. Seejärel võitles ta edukalt viikingite vastu ning liitis oma riigiga alasid Suur-Määri riigist. Ta püüdis seda ka alistada, kuid edutult. Siiski saavutas ta Böömimaa eraldumise Suur-Määri riigist. Böömimaa andis end Arnulfi kaitse alla, saades tema vasalliks. 
896. aastal kroonis paavst Formosus ta keisriks pärast edukat Itaalia-retke, mille käigus ta alistas Itaalia kuninga ja keisri Lamberti.
Karl Kullisaar

Karl Kullisaar (16. november 1905 Salla vald, Simuna kihelkond, Virumaa – 1. märts 1942 Unžlagi vangilaager, Gorki oblast, Vene NFSV) oli eesti maadleja.
Ta sai 1930. aasta Euroopa meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses pronksmedali ja oli kaheksakordne Eesti meister. Kui maadlusviis on nimetamata, võistles ta Kreeka-Rooma maadluses.
1923.
Eesti meistrivõistlustel kergekaalus võitis Kullisaar favoriidiks peetud Albert Kusnetsi ja tuli Alfred Praksi järel hõbemedalile.
1926.
Kullisaar tuli Eesti meistriks vabamaadluse kergekeskkaalus.
1929.
Kullisaar tuli Eesti meistriks vabamaadluse keskkaalus.
1930.
Kullisaar tuli Eesti meistriks keskkaalus nii Kreeka-Rooma (veebruaris) kui ka vabamaadluses (detsembris).
Veebruaris võitis Eesti Tallinnas Läti 4:3. Ka Kullisaar võitis.
Märtsis Euroopa meistrivõistlustel Stockholmis võitis Kullisaar keskkaalus pronksmedali (1. Väinö Kokkinen Soome, 2. Ivar Johansson Rootsi). Kergekaalus võitis Voldemar Väli hõbemedali. Need medalid andsid Eestile 10 riigi seas 5. koha.
Detsembris maavõistlusel Soomega Helsingis esindas Kullisaar Eestit kergekeskkaalus nagu ka August Grünberg. Kergekeskkaalus ja raskekaalus jäi maavõistlus viiki, muudes kaaludes võitis Soome, kokku 22:6.
1931.
Kullisaar tuli märtsis Eesti meistriks kergekeskkaalus.
Euroopa meistrivõistlustel Prahas ei tulnud Kullisaar medalile.
Oktoobris võitis Eesti Riias Läti 5:2. Novembris viigistas Eesti Tallinnas Soomega 14:14.
1932.
Rootsi-Saksa-Ungari-Eesti maavõistlusel Stockholmis jäi Eesti viimaseks, kuid võitis Tallinnas Läti 5:2.
Los Angelese olümpiamängudest jäi Eesti üldiselt kõrvale. Osvald Käpp siiski maadles.
1933.
Kullisaar tuli Eesti meistriks keskkaalus.
Euroopa meistrivõistlustel märtsis Helsingis ei tulnud Kullisaar medalile. Albert Kusnets kergekeskkaalus ja Olaf Luiga poolraskekaalus võitsid pronksmedali.
I Turaani turniiri 22.–24. aprillil võitis Soome (18 21-st) Ungari (13) ja Eesti (11) ees.
Alates 1933 kuulus Kullisaar maadlus- ja tõstekohtunike kogu juhatusse.
1935.
Kullisaar tuli Eesti meistriks vabamaadluse poolraskekaalus.
1938.
Kullisaar tuli märtsis Narvas Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse poolraskekaalus Juhan Kalde ja Edgar Rohtmetsa ees. Eesti parim poolraskekaallane Ago Neo ei osalenud.
14. märtsil Helsingis kaotas nii Eesti A- kui ka B-koondis Soomele 2:5. Võitsid keskkaallased Voldemar Roolaan ja Karl Kullisaar ning raskekaallased Kristjan Palusalu ja Johannes Kotkas.
24.–27. aprillil Tallinnas toimunud Euroopa meistrivõistlustel osales Karl Kullisaar kohtunikuna (Eestist veel Erich Byström, Konstantin Gern ja Aat Männis). Johannes Kotkas võitis, Nikolai Karklin tuli teiseks ja Voldemar Roolaan kolmandaks.
1940.
Karl Kullisaar arreteeriti NKVD poolt 24. detsembril 1940 Tallinnas. Ta suri Unžlagi vangilaagris Vene NFSV-s.
Majoritaarne valimissüsteem

Majoritaarne valimissüsteem ehk enamusvalimised (inglise keeles "First-past-the-post") on valimissüsteemi liik, kus enim hääli saanud rühmitus ehk partei (või isikuvalimise puhul isik) saab kindlas ringkonnas koha ja vähemusse jäänud rühmituse hääled lähevad kaotsi ja ühiskonna vähemusse jäänud osa jääb esindamata. Süsteemi kutsutakse ka võitja-võtab-kõik süsteemiks (ingl "winner takes it all")
Tuntuim enamusvalimistel valitav ametikoht on USA president.
Enamusvalimiste korral annavad poliitilises elus tooni kaks-kolm suuremat parteid, sest valimissüsteem sunnib ühesuguste eesmärkidega erakondi ühinema. Harilikult tagab see suurimale erakonnale parlamendis ka absoluutse häälteenamuse ja võimaldab moodustada stabiilse üheparteilise enamusvalitsuse.
Enamusvalimised võivad olla ka kahevoorulised. Kui esimeses voorus keegi absoluutset häälteenamust ei kogu, siis piisab teises voorus suhtelisest häälteenamusest. Kui valitakse ühte isikut ühemandaadilisest ringkonnast, toimub teine voor tavaliselt kahe edukama kandidaadi vahel. Niisugust süsteemi kasutatakse Prantsuse Rahvuskogu ja presidendi valimistel (ka Leedu president ja pool seimist valitakse sel viisil). Kui on tegemist mitmemandaadilise ringkonna ning kandidaatide nimekirjadega, siis saab kõige rohkem hääli kogunud nimekiri endale kõik selle ringkonna mandaadid.
Majoritaarse valimissüsteemi vastand on võrdeline valimissüsteem.
Murekohad.
Madal esindus.
Väga suur osa hääli läheb kaduma, kuna ainult kõige rohkem hääli saanu valitakse. Näiteks kui partei A poolt hääletab 43% hääletanutest ja partei B poolt 41%, saab mandaadi partei A. Partei B poolt hääletanud jäävad esinduseta.
Ümberpööratud häälteenamus.
Üleriigiliselt enim hääli saanu ei pruugi saada kõige suuremat hulka mandaate. Näiteks kui partei A saab üleriigiliselt 60% häältest, kuid partei ei ole enamikus ringkondades kõige populaarsem, tekib olukord, kus kõige populaarsem partei ei saa enamikku mandaate.
Louis XII

Louis XII (27. juuni 1462 Blois – 1. jaanuar 1515 Pariis) oli Prantsusmaa kuningas alates 1498. aastast. Ta kuulus Valois' dünastia Orléansi harusse ning jäi ainsaks Prantsuse kuningaks, kes seda haru esindas.
Tema vanemad olid Orléansi Charles ja Marie de Clèves.
Lisaks sisepoliitilistele reformidele jätkas Louis XII ka aktiivset välispoliitikat. Cambrai liiga sõjas tungis ta Itaaliasse ja vallutas Milano hertsogiriigi. Tal õnnestus peaaegu vallutada ka Napoli kuningriik, kuid Lõuna-Itaaliat valitsenud Aragóni kuningas Fernando II kuulutas talle seepeale sõja. Tulemuseks oli Prantsusmaa vägede taganemine ja 1512. aastal tuli Louis’il loobuda ka Milanost.
Pärast Hispaania sõjalist edu oli Louis XII sunnitud sõlmima Blois’ lepingu, millega tunnistas Napoli kaotust Hispaaniale ning sõlmis kolmeks aastaks vaherahu, mis peatas sõjategevuse Itaalias. Vaherahu tulemusena jäi Napoli Hispaania kontrolli alla, mistõttu kujunes Apenniini poolsaarele Hispaania ülemvõim, mis algas just Lõuna-Itaalias.
Abielud ja järeltulijad.
Louis XII esimene abielu sõlmiti 1476. aastal kuningas Louis XI tütre Jeanne de France’iga. Abielu kestis ligi 20 aastat, kuid jäi lastetuks. Kui Louis XII 1498. aastal Prantsusmaa troonile tõusis, tühistas ta paavsti loal selle abielu, põhjendades otsust järeltulijate puudumisega. 
Samal aastal abiellus Louis XII oma eelkäija, kuningas Charles VIII lese ja Bretagne’i hertsoginna Annega, et kindlustada Bretagne’i hertsogkonna jäämine Prantsusmaa koosseisu. Abielust sündis kaks tütart – Claude ja Renée –, kuid mitte meesliini troonipärijat. Vanem tütar Claude abiellus hilisema Prantsusmaa kuninga François I-ga
Pärast Anne’i surma abiellus Louis XII 9. oktoobril 1514 kolmandat korda, seekord Inglismaa kuninga Henry VIII noorema õe, 18-aastase Mary Tudoriga. Louis XII suri aga juba kolm kuud hiljem, 1. jaanuaril 1515, ilma et oleks saanud troonipärijat.
Mátyás I

Mátyás I Corvin ehk Mátyás Hunyadi (ungaripäraselt "Hunyadi Mátyás", latiniseeritult "Matthias Corvinus") (23. veebruar 1443 – 6. aprill 1490) oli Ungari ja Horvaatia kuningas alates 1457. Ta oli János Hunyadi poeg. Teda peetakse viimaseks edukaks Ungari kuningaks. Alates 1471 oli ta ametlikult ka Böömi kuningas (koos Jagelloon Vladislav II-ga).
Mátyás Hunyadi valitsemisaeg oli Ungari kuningriigi kuldaeg. Tema hüüdnimi oli Mátyás Õiglane. Ta parandas veelgi Ungari majandust ja kasutas nutikat diplomaatiat sõjaliste toimingute asemel, kui vähegi võimalik. 
Pärast Böömi kuninga (1458–1471) Jiří Poděbradyst surma 1471. aastal valiti Böömimaa troonile Poola kuninga ja Leedu suurvürsti Kazimierz IV poeg Ulászló II (Vladislav II). Et Böömimaa trooni taotles ka Ungari kuningas Mátyás, siis puhkes Ungari ja Böömimaa vahel sõda ning Mátyás okupeeris enamuse Määrimaast. Ungari kuningas kandis sellest ajast Böömi kuninga tiitlit. 
Aastal 1479 hävitas Mátyási loodud Ungari must armee Pal Kinizsi juhtimisel Osmanite ja Valahhia väed Leivavälja lahingus. Ungari väed hävitasid oma vaenlasi peaaegu iga kord, kui Mátyás kuningas oli. Mátyás ei alustanud sõda, kui see ei olnud vajalik. 
1485. aastal, eesmärgiga piirata Saksa-Rooma riigi mõju ja Habsburgide sekkumist Ungari asjadesse, vallutas ta Saksa-Rooma keisrilt Friedrich III-lt ja okupeeris ta Viini 5 aastaks, kus asus tema residentsiks kuni surmani. 
Mátyás Hunyadi on üks neist, kellele on omistatud algselt pilkav lause: "Bella gerant alii at tu felix Austria nube" ("Teised sõdigu, aga sina, õnnelik Austria, abiellu"). Sellega peeti silmas, et 15.–16. sajandil laienesid Habsburgide valdused pigem soodsate abielutehingute kui võidukate sõdade abil. Üks tema peamisi oponente oli Saksa-Rooma keiser Friedrich III. 1485. aastal vallutas ta sõjas keisriga Viini, mis oli järgnevalt tema residentsiks kuni surmani. 
Ta sõdis edukalt ka Osmanite riigiga ning toetas kultuuri ja teaduse arengut. 1490. aastal surigi Mátyás pärijateta ning pärast tema surma sai Ungari kuningaks (1490–1516) Ulaszló II Jagelloonide dünastiast. Ta valis oma põhiresidentsiks Buda linna.
Spirituaalsus

Spirituaalsus on millegi omadus olla vaim ("spiritus"). See eeldab, et spirituaalsel asjal on vähemalt sama suured vaimsed võimed nagu inimesel.
Mitmed briti idealismi esindajad, näiteks Francis Herbert Bradley, väitsid, et reaalsuses on kõik asjad spirituaalsed (reaalsuse vaimsus) ja õigupoolest on olemas ainult üks asi. Sellist seisukohta nimetatakse absoluutseks idealismiks.
Kotajkhi maakond

Kotajkhi maakond on 1. järgu haldusüksus Armeenias.
Maakonda jääb 10.–13. sajandi mälestis Neghutshi klooster.
Tavuši maakond

Tavuši maakond on 1. järgu haldusüksus Armeenias.
Maakonna suurim linn ja halduskeskus on Idževan. Suuremad linnad on veel Dilidžan, Berd ja Nojemberjan.
Vajotsh Dzori maakond

Vajotsh Dzori maakond on 1. järgu haldusüksus Armeenias.
Muhu väina regatt

Muhu väina regatt (harvem nimetatud kui "Väinamere regatt") on iga-aastane purjetamisvõistlus Eestis, mida korraldatakse juuli teisel või kolmandal nädalal. 
Esimest korda purjetati võidu sellenimelisel regatil 1958. aastal. 1974. aastast oli Muhu väina regatt Eesti meistrivõistlusteks avamerepurjetamises. Aastal 2020 korraldati regatil meistrivõistlus vaid Folkboot klassile. ORC-i klasside jahtidel on Eesti meistrite väljaselgitamiseks alates aastast 2014 eraldi regatt. Aastast 2008 on Muhu väina regatt üks Avamere Eesti karikavõistluste etapp.
Aastal 2017 peetud 60. Muhu Väina regatt oli senistest suurim, 850 purjetajat 144 jahi pardal kokku viiest riigist: Venemaalt, Lätist, Leedust, Soomest ja Eestist. Regatt oli rahvusvahelisem kui ei kunagi varem, 144 jahi hulgas oli 34 välismaalt: 1 Soomest, 2 Leedust, 14 Lätist ja 17 Venemaalt.
2018. aasta Muhu Väina regatt oli pühendatud Eesti Vabariigi 100. aastapäevale, sellega tähistati ka Eesti Jahtklubide Liidu 90. ja Kalevi Jahtklubi 70. juubelit. Pirita sadamast startinud Muhu Väina regati teise etapi sõitis kaasa ka president Kersti Kaljulaid.