tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Banksi saar

Banksi saar (inuktituti "Ikahuk") on saar Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikus. Idas eraldab seda Victoria saarest Walesi Printsi väin. Pindala 70 028 km². Ta on pindalalt Kanada viies ja maailma 24. saar. Saar on mägine, kõrgus kuni 750 meetrit (teistel andmetel 732 või 610 m). Kuulub Kanadale Loodealade koosseisus. Ainuke püsiasula on Sachs Harbour ehk Ikaahuk või Ikahuak, kus elab umbes 120 inimest.
Saare avastas eurooplastele William Edward Parry 1819/1820 ekspeditsiooni ajal ja nimetas selle inglise loodusteadlase Joseph Banksi järgi.
Saare põhjaosas asub Aulaviki rahvuspark.
Saare põhjarannikul on Mercy laht.
Melville'i saar

Melville'i saar (inglise Melville Island) on saar Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikku kuuluvas Perry saarestikus. Saare pindala on 42 149 km². See on pindalalt kaheksas saar Kanadas ja 33. saar maailmas. Melville'i saar kuulub Kanadale ning on jagatud Loodealade ja Nunavuti vahel. Saar on asustamata.
Eurooplaste jaoks avastas saare William Edward Parry 1819–1820 ekspeditsiooni ajal ja nimetas selle inglise loodusteadlase teise Melville'i vikondi Robert Dundase järgi.
Walesi Printsi saar

Walesi Printsi saar (inglise keeles "Prince of Wales Island", inuktituti keeles Kingailaq) on saar Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikus Victoria saare ja Somerseti saare vahel.
Walesi Printsi saare pindala on 33 339 km². Ta on pindalalt Kanada 10. ja maailma 40. saar.
Teda eraldab idas olevast Somerseti saarest Peeli väin, kagus olevast Boothia poolsaarest Franklini väin, läänes olevast Victoria saarest ja loodes olevast Stefanssoni saarest M'Clintocki väin ning põhjas olevatest Byam Martini saarest ja Bathurstist Vikont Melville'i väin. Walesi Printsi saare rannikul on pisisaari, millest suurim on põhjarannikul olev Russell. 
Walesi Printsi saar on keskmiselt liigestunud. Loodeosas asub suur Ommanney laht. Tähtsaim neem on saare lõunatipus olev Swinburne'i neem. 
Saar on põhiosas tasane, põhja- ja idaservas künklik . Saare kõrgeim tipp asub tema kirdetipus ja on 415 m kõrgune . Saarel asub järvi, millest suurim on Crooked Lake, ja jõgesid.
Saarel valitseb arktiline kliima ja ta on kaetud tundraga.
Halduslikult kuulub Walesi Printsi saar Nunavuti koosseisu. Saar on asustamata.
Saare avastas eurooplastele Francis Leopold McClintock 1851, otsides John Franklini kadunud ekspeditsiooni jälgi. Ta kaardistas koos Sherard Osborne'i ja William Browne'iga saare põhjaosa. Saare lõunaosa kaardistas esimesena Allen Young 1859.
Karbid

Karbid ehk liistaklõpuselised ("Bivalvia" ehk "Pelecypoda" ehk "Lamellibranchia") on loomade klass limuste hõimkonnast. Karpide klassi kuulub umbes 30 000 liiki, nende seast on tuntumad austrid, jõekarbid, järvekarbid ja merikarbid.
Ehitus.
Erinevalt teistest limustest on karpide pea redutseerunud.
Tavaliselt koosneb nende koda kahest poolmest, mis ümbritseb ja kaitseb isendi sisust. Ülal ühendab poolmeid eriline lukuside ehk ligament. Poolmeid tõmbab kokku tugev sulgurlihas. 
Mantliõõnes asuvad neil suu ja pärak ning õõne mõlemal pool lõpused. 
Eluviis.
Karbid on eranditult vee-elulised, elutsedes nii mere- kui ka magevees. Mõned rannakarbid suudavad vastu pidada ka lühemaajalisi kuivi perioode.
Karbid on limuste seas ainulaadsed, sest nende suus puudub toitumiseks vajalik hõõrel ehk raadula. Karbid toituvad kas vett filtreerides (on filtrijad) või putkeste abil. 
Karpidele on omapärane ka elamine üksteisega kokku kinnitunult või liiva ja teiste setete all. Mõned karbid (näiteks kammkarbid) suudavad ka ujuda.
Enamik karpe on lahksoolised.
Merelistel karpidel esineb vastsena kas trohhofoor või veeliger ehk purjukvastne.
Liivia Laasimer

Liivia-Maria Laasimer ([väidetavalt passijärgsed eesnimed Livia-Maria], aastani 1935 Reinberg, aastatel 1935–1943 Reinomägi; 21. juuni 1918 Tartu – 26. veebruar 1988 Tartu) oli eesti botaanik (geobotaanik) ja taimesüstemaatik, bioloogiadoktor (1965).
Ta lõpetas aastal 1936 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja aastal 1941 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna botaanika alal "cum laude", aastal 1942 kaitses ta mag sc nat kraadi (mis aastal 1951 kinnitati bioloogiakandidaadi kraadiks). Aastal 1964 kaitses ta bioloogiadoktori kraadi. 1969. aastast Eesti NSV teeneline teadlane
Ta tähtsaim töö oli "Eesti NSV taimkate", mis võttis kokku Eesti taimkatte kaardistamise tulemused ja andis esimesena põhjaliku ülevaate Eesti taimekooslustest ja nende levikust.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Jüri Laasimer.
Vaguvaallased

Vaguvaallased ("Balaenopteridae") on mereimetajate sugukond vaalaliste seltsi kiusvaalaliste alamseltsist.
Sugukonda kuulub 2 perekonda 9 liigiga.
Krai

Krai (vene "край" 'äär') on haldusüksuse (föderatsiooni subjekti) tüüp Venemaal.
Venemaa koosneb 83 föderatsioonisubjektist (1. järgu haldusüksusest), millest 9 on kraid.
Kraidel on samasugune õiguslik staatus nagu oblastitel. 
Ajalooliselt on kraid asunud Venemaa äärealadel.
Vaata ka.
Venemaa haldusjaotus
Jüri Ant

Jüri Ant (4. august 1939 – 15. veebruar 2020) oli eesti ajaloolane.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1958. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloolasena. Sai 1970. aastal EKP KK Partei Ajaloo Instituudis ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Легальная революционная рабочая печать в Эстонии 1926-1930 годов" ja 1983. aastal ajaloodoktori kraadi väitekirjaga "Коммунистическая партия Эстонии в борьбе за общедемократические требования трудового народа в 1920-1940 гг".
Ant oli pikka aega Tartu Ülikooli õppejõud, alates 1983. aastast NSV Liidu ajaloo kateedri professor, alates 1991. aastast lähiajaloo kateedri juhataja, viimati oli ta emeriitprofessor.
Ant oli üks Õpetatud Eesti Seltsi taasasutajatest 26. aprillil 1988.
Teadustöö.
Ant on uurinud Eesti Vabariigi sisepoliitikat (kuni 1940. aastani), Kominterni ja Eestimaa Kommunistliku Partei ajalugu ning 1920. ja 1940. aastate sündmusi Eestis.
Östhammari vald

Östhammari vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Uppsala läänis Upplandi maakonnas. Asub Stockholmist põhjas Roslagenis. Valla idapiirile jääb ka osa Märketi saarest, kus on koguni jupike maismaapiiri Soomega. 
Suuremad asulad on Östhammar, Västerhaninge, Gimo, Österbybruk, Hargshamn, Öregrund.
Terra sigillata

Terra sigillata on teatud tüüpi keraamika pinnadekoor, selle loomiseks kasutatud tehnika ja ka selle tehnika rakendamise tulemusel sündinud esemete koondnimetus.
"Terra sigillata" viljelemine sai alguse Vana-Kreekas ja jätkus aastatel 155 eKr–200 pKr Vana-Roomas. Tänapäeval on see vana tehnika taas meelde tuletatud ja uuesti kasutusele võetud.
"Terra sigillata" Vana-Kreekas.
Vana-Kreeka keraamikas võeti kasutusele väga peeneteraline savi, millest moodustati veega segades suspensioon, mida kanti keraamilistele esemetele.
Pärast poleeriti keraamikale kantud segu kõrgetasemeliselt ja teostati põletus, mille järel saavutas nõude pind sügava punaka värvitooni koos pehme läikega.
"Terra sigillata" Vana-Roomas.
Ka Vana-Roomas kasutati keraamiliste esemete loomisel "terra sigillata" tehnikat. Erinevalt kreeklastest võeti aga kasutusele uus meetod reljeefse dekoori saavutamiseks, mis seisnes varasema reljeefi pealekleepimise asemel vormi pressimises.
"Terra sigillata" tänapäeval.
Tehnika, mille valmistusviisid olid unustusse vajunud, ärkas uuele elule 20. sajandi keskpaigas, kui Ameerika Ühendriikides leiti, et antiikseid savianumaid ei kata tundmatu koostisega glasuur, vaid eriliselt töödeldud savilobri. Tehti hulk katseid Kreekas leiduvate savidega ja taasavastati "terra sigillata" loomise meetodid.
Tänapäeval toimub nimetatud tehnika viljelemine natuke teistmoodi kui antiikajal. Näiteks kasutatakse pallsavi, mis on heade plastiliste omadustega, ning savi ja vee segule lisatakse vedeldajana kaltsineeritud soodat, mitte puutuhast välja pestud potast nagu Vana-Kreekas.
Siiski on kogu protsessi eesmärgiks endiselt võimalikult peene savilobri saamine, aga tänapäeval osatakse seda teha mitut moodi. Kui saadav savilobri ei ole piisavalt peeneteraline, et seda oleks võimalik pärast keraamilisele esemele kandmist kasvõi sõrmega läikima hõõruda, ei ole tegu "terra sigillata" tehnikaga.
Gävle

Gävle (vanem kirjapilt Gefle) on tiheasustusega paikkond Rootsis Gästriklandis, Gävleborgi lääni ja Gävleborgi valla keskus. Asub Gavleåni (Gävleåni) jõe suudmes.
Gävle on tähtis sadamalinn, raudteede ristumispaik ja tööstuslinn. Tähtsamad tööstusharud on metsa-, toiduainete- ja terasetööstus. Linnas toodetakse Gevalia kohvi, mis on nime saanud Gävle ladinakeelse nime järgi.
Gävle on üks vanemaid Rootsi linnu. Linnaõigused sai 1446.
Ajaloolised ehitised on Püha Kolmainu kirik (1654), raekoda (1780. aastatest) ja Gävle loss (1583). Linnas asub Rootsi Raudteemuuseum.
Linnas tegutseb jäähokiklubi Brynäs IF.
Ela ja lase teistel surra (film)

"Ela ja lase teistel surra" (originaalpealkirjaga "Live and Let Die") on 1973. aasta USA mängufilm, kaheksas James Bondi sarja film. Selles filmis kehastas James Bondi esimest korda Roger Moore.
Süžee põhineb Ian Flemingi romaanil "Ela ja lase teistel surra". 
Sisu.
Kui USA-s tapetakse kolm Briti agenti, saadetakse Bond sinna asja uurima. Kahtlusaluseks on San Monique'i saare peaminister dr Kananga. 
Saabudes New Yorki, elab Bond üle tapmiskatse. Mõrvarit otsides kohtub ta saladusliku mister Bigi ja ennustaja Solitaire'iga. Dr Kananga jäljed viivad Bondi San Monique'i saarele. Seal võidab ta esmalt Solitaire'i südame ja avastab ka laiuvad moonipõllud. 
Naasnud USA-sse, saab ta jälle kokku Mr Bigiga ning selgub, et Mr Big ja dr Kananga on üks ja seesama isik. Jätkuvalt on Bondil õnne nii krokodillifarmist (narkolaborist) põgenemisel kui ka ületamatul tagaajamisel mootorpaatidega. Otsustavad sündmused leiavad jälle aset San Monique'i saarel.
Taga-Baikali krai

Taga-Baikali krai on 1. järgu haldusüksus (krai) Venemaal Lõuna-Siberis. See moodustati 1. märtsil 2008 Tšita oblasti ja Aga Burjaadi autonoomse ringkonna liitmisel. Kuulub alates 2018. aastast Kaug-Ida föderaalringkonda. Piirneb Hiina ja Mongooliaga.
Suuremad linnad on Tšita, Krasnokamensk ja Borzja.
Elanikest 90% on venelased, 6% burjaadid.
Haldusjaotus.
Krais on 31 rajooni:
Halmstad

Halmstad on tiheasustusega paikkond Rootsis, Hallandi lääni ja Halmstadi valla keskus. Asub Malmö ja Göteborgi vahel Nissani jõe suudmes.
Halmstad sai linnaõigused 1307. aastal.
Halmstadist on pärit Carl Bildt.
Terra sigillata (ravim)

Terra sigillata nime kandsid teatud tüüpi ravimikuulikesed, mida valmistati kaoliinist või Armeenia boolusest ja tarvitati kuni 20. sajandini.
Ravimikuulikesed Vana-Kreekas.
Kaoliini absorbeeriv toime mürkainete suhtes oli tuntud juba antiikajal. Seda savimineraali leidus näiteks Egeuse meres paikneval Lemnose saarel, kus seda Lemnose mullaks nimetati. Seda segati kodukitse verega ja saadud segust vormiti väikesed kuulikesed, mis tembeldati kitsepead kujutava templiga. Neid ravimikuulikesi nimetati "sphragis aigos" ja hiljem ladinapäraselt "capra sigillum".
Pärast seda, kui võim Vahemere piirkonnas läks muslimite kätte, muudeti selle universaalravimi kujundust ja kitsepea kujutis asendati poolkuuga.
Ravimikuulikesed Maltal.
Maltal leidus samasugust savimulda, millest ravimikuule valmistati. 
Peale ristiusu vastuvõtmist hakati Maltal toodetud savikuule märkima mao kujutisega. See pidi osutama sellele, et apostel Paulus sai 61. aastal Maltal rästikult salvata, aga ei haigestunud.
Need ravimikuulikesed kandsid nime "terra sigillata" ja neid müüdi paljudes apteekides veel kuni 20. sajandini. Viimastel sajanditel ei tarvitatud neid küll enam universaalse vastumürgina, vaid mao liighappesuse vastu. Selle vastu ravipastillid arvatavasti ka aitasid, sest puhast alumiiniumsilikaati tarvitatakse samal otstarbel tihti veel tänapäevalgi.
Kuna ravimikuulikesi toodeti Maltal tunduvalt kauem kui Kreeka saartel, on ka nimi "Terra sigillata" laiemalt tuntud.
Borås

Borås on tiheasustusega paikkond Rootsis Västra Götalandi läänis, Boråsi valla keskus. 
Linna asutas 1621. aastal kuningas Gustav II Adolf. 
Boråsist sai tekstiilitootmise keskus. Esimene tekstiilitehas valmis 1834, juba mõne aasta pärast (1837) oli linnas 148 tekstiilitehast. Aastal 1944 töötas linnas 12 000 inimest 243 tekstiilitehases. 
Tänapäeval on linna suurim ettevõte Ericsson. 
Boråsist on pärit Ingvar Carlsson.
Timotheus Eberhard von Bock

Timotheus Eberhard von Bock (24. november (13. november vkj) 1787 Tartu – 23. aprill (11. aprill vkj) 1836 Võisiku mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa dissident ja sõjaväelane.
Elulugu.
Timotheus Eberhard von Bock sündis Lahmuse Bockide Viljandimaa Kolga-Jaani kihelkonna Võisiku mõisniku, kreisimarssali Georg Karl Heinrich von Bocki (1758–1812) ja Katharina Margaretha Berens von Rautenfeldi pojana.
Bock astus Venemaa keisririigi sõjaväkke ja võttis osa Napoleoni vastastest sõdadest. Bock saavutas sõjaväes keisri ihukaitseväe polkovniku auastme.
1816. aastast elas ta Võisiku mõisas Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal.
1818. aastal saatis ta keiser Aleksander I-le Venemaa konstitutsiooni projekti, milles taunis isevalitsust ja pärisorjust. Seepeale Bock vahistati ja 1818–1827 oli ta Schlüsselburgi kindluses vangis.
Oma kirjas keisrile on ta öelnud: "Minu süda kuulub tervenisti ainult suurele rahvale, kellega tihedas ühenduses olen ma ette võtnud ja teoks teinud seda, mis kõige suurepärasem siin maailmas (...) Isegi, kui Venemaal puuduks aadelkond, hõivaks tema rahvas ikkagi silmapaistva koha tsiviliseeritud rahvaste hulgas. See, kellel endal on olnud võimalus võrrelda eri maade alamklasse, leiab, et vene habemik on esimesel kohal Euroopas oma religioossuse, kodumaa-armastuse, puhtsüdamlikkuse, toimekuse, taibukuse poolest. Ta kutsus ka liivimaalasi venestuma: "Me peame olema venelased, me võime saada venelasteks, saagem siis venelasteks." Ta loetles vaimustusega suurte vene luuletajate, skulptorite, kunstnike, heliloojate ja näitlejate nimesid ja rõhutas, et Venemaal on olemas suurte teenetega riigimehi, kes suudavad lahendada ülesandeid Euroopa mastaabis.
Timotheus Eberhard von Bock lõpetas elu enesetapuga. Ta on maetud koos abikaasaga perekonnakalmistule, Võisiku mõisa kalmistul.
Perekond.
Timotheus Eberhard von Bock abiellus 1817. aastal eestlasest kutsaritütre Ewa Catharina Mättikuga. Abielust sündis:
Kujutamine kultuuris.
Ta on peategelane Jaan Krossi 1978. aastal ilmunud romaanis "Keisri hull".
Mikk Mikiveri samanimelises Draamateatri lavastuses 1984. aastal kehastas Bocki Paul Poom. Viljandi Ugala teatri lavastuses esitas seda rolli Peeter Tammearu.
Homoloogia

Homoloogia on bioloogias mõiste, mis tähistab struktuurset sarnasust, vastandudes analoogiale kui funktsionaalsele sarnasusele. 
Homoloogia mõiste võttis kasutusele Richard Owen, ning see sai aluseks võrdlevale anatoomiale ja taksonoomiale, samuti organismide fülogeneesi rekonstrueerimisele.
Analoogia (bioloogia)

Analoogia on bioloogias mõiste, mis tähistab funktsionaalset sarnasust. Vastandub homoloogiale kui struktuursele sarnasusele.
Näiteks kiili ja nahkhiire tiivad on analoogsed, ent mitte homoloogsed elundid.
Annemarie Moser-Pröll

Annemarie Moser-Pröll (sündinud 27. märtsil 1953 Salzburgis) on endine Austria mäesuusataja. Ta oli 1970. aastatel edukaim naismäesuusataja, kes tuli kuuel korral maailma karikasarja üldvõitjaks. 
Moser-Pröll saavutas paremaid tulemusi kiirlaskumises, suurslaalomis ja Alpi kahevõistluses. 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos sai ta kaks hõbemedalit (kiirlaskumine ja suurslaalom) ja viimasel võistlusaastal 1980. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis võitis ta olümpiakulla kiirlaskumises. Maailma karikasarja üldkarika võitis Moser-Pröll kuuel korral, millest viis tulid järjest 1971.–1975. aastani ja kuues 1979. aastal. Ta on saanud kokku 62 maailma karikasarja etapivõitu (36 kiirlaskumises, 16 suurslaalomis, 3 slaalomis ja 7 Alpi kahevõistluses). 2015. aastal ületas selle saavutuse Lindsey Vonn, kes sai 63 etapivõitu.
Maailmameistrivõistlustel on Moser-Pröll tuli neli korda maailmameistriks ja võitnud ühe pronksmedali.
1980. aastal pärast olümpiavõitu lõpetas Moser-Pröll tippsportlaskarjääri ja siirdus ärisse. Tal on Kleinarlis kohvik Weltcup-Cafe Annemarie. Ta on 1974. aastast abielus Herbert Moseriga ja neil on 1982. aastal sündinud tütar Marion.
Juhan Kotkas

Juhan Kotkas (21. märts (vkj)/ 2. aprill 1878 Nõo kihelkond, Tartumaa – 7. märts 1963 Võru) oli eesti viiuldaja, viiulipedagoog ja helilooja.
Haridus.
Juhan Kotkas õppis 1900. aastate alguses Tartu Õpetajate Seminaris, seejärel eraõppeasutuses Peterburis ja Riia Keiserlikus Muusikakoolis. 
Tegevus.
Ta esines viiuldajana Eesti esimeses sümfooniaorkestris 1900. aastal Tartus. Töötas laulu- ja muusikaõpetajana Pangodis, Tallinnas, Viljandis ja Võrus. 
Ta oli esimese eestikeelse viiulimängu õpiku ”Wiiuli kool” (1928) autor, samuti esimesi eesti rahva hulgast pärit vastava väljaõppega viiuliõpetajaid. Tema juures õppis umbes paarsada viiulimängu õpilast (muuhulgas Evald Turgan). 
Komponeeris koorilaule, viiuli- ja klaveripalu; neid on antud Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi fondidesse.
Isiklikku.
Tema pojad olid Kallio Kotkas ja Kalevi Kotkas.
Kirjandus.
[[Kategooria:Eesti viiuldajad]]
[[Kategooria:Eesti heliloojad]]
[[Kategooria:Sündinud 1878]]
[[Kategooria:Surnud 1963]]
[[Kategooria:Võru linnakalmistule maetud]]
Paispool

Paispool ehk drossel (saksa k "Drossel" ahendusseadis) on induktiivpool voolu piiramiseks, reguleerimiseks või stabiliseerimiseks. Paispoole kasutatakse nii madalsageduslikes kui ka kõrgsageduslikes elektriahelates. Induktiivsuse suurendamiseks on drosselitel magnetmaterjalist südamik: madalatel sagedustel elektrotehnilisest terasest (trafoplekkidest), kõrgematel sagedustel (alates mõnest kilohertsist) üldiselt ferriidist.
Madalsagedusdrosselid.
Madalatel sagedustel kasutatakse paispoole vahelduvvoolu tugevuse piiramiseks (nt luminofoorlampides) ja reguleerimiseks, samuti alaldatud voolu lainjuse ehk pulsatsiooni silumiseks (näiteks alalisvooluühenduse seadmestikus kasutatakse siludrosseleid induktiivsusega kuni üks henri).
Kõrgsagedusdrosselid.
Kõrgetel sagedustel kasutatakse drosseleid tõkestus- ehk filterelemendina (sageli kombineerituna kondensaatoritega), et takistada kõrgsageduslike võnkumiste levimist häirepingetena toitevõrgust elektroonikaseadmesse (ja vastupidi), samuti takistada häirepingete levimist seadmeosade vahel ja ühenduskaableid mööda seadmete vahel.
Kõrgsagedusdrosselil võib olla pulga-, rõnga- või ristküliku-kujuline ferriitsüdamik. Kõrgetel raadiosagedustel kasutatakse ka südamikuta (õhksüdamikuga) paispoole.
Kõrgsagedusdrosseleid valmistatakse samuti standardsete komponentidena (nagu takisteid ja kondensaatoreid) nimiväärtustega vastavalt normväärtuste reale E6 ja E12; lubatud tolerants on tavaliselt ±20 % või ±10 % nimiväärtusest. Pindmontaažiks mõeldud drosselite korpus võib olla risttahukakujuline.
Sünfaasdrosselid.
Sünfaasdrossel ehk sünfaasfilter (ingl "common-mode choke") on ette nähtud tõkestama häiresignaalide edasipääsu. Drosseli mõlemad mähised on keritud samasuunaliselt, nii et neid vastassuunas läbivate voolude tekitatud magnetvood on samuti vastassuunalised ning kompenseerivad teineteist. Seetõttu mähised sinna- ja tagasiahelates kulgevale töövoolule induktiivtakistust ei avalda. Aga välistele häireväljadele, mille indutseeritud voolud lisanduvad seadme või liini sinna- ja tagasijuhtmele ühesuunaliselt (sünfaasiliselt), avaldavad mähised suurt induktiivtakistust, nõrgendadeski niiviisi häiresignaale. Niisugust drosselit kasutatakse näiteks impulsstoitelülituste sisendis ja väljundis ning ka spetsiaalsetes võrgufiltrites. 
Ferriitdrosselid.
Ferriitdrossel ehk ferriitfilter (ingl "ferrite bead") on ühisfaasdrossel, mis saadakse kaabli ümber pikliku ferriitrõnga asetamisega. Magnetsüdamik, vaadeldaval juhul tegelikult ferriitmantel, moodustab koos selle sisse jäävate sinna- ja tagasisoontega sünfaasdrosseli, mille ühekeerulisteks mähisteks on mantli sisse jäävad kaablisoonte lõigud.
Ferriitfiltreid kasutatakse andmekaablitel sissetunginud välishäirete nõrgendamiseks ja vahelduvvoolu-toitejuhtmetel nende kaudu edasikanduvate häirete tõkestamiseks.
Ühest tükist ferriitsilinder paigaldatakse pistiku juurde ühenduskaabli valmistamisel. Valmiskaablile või kahesoonelisele ühendusjuhtmele saab asetada kahest poolsilindrist koosneva kokkuklõpsatava ferriitmantli.
Richard Hausmann

Richard Gustav Gotthard Hausmann (10. detsember (vkj 28. november) 1842 Võrus – 19. detsember 1918 Tartus) oli silmapaistev baltisaksa ajaloolane ja arheoloog.
Hausmann sündis Tartust pärit kullassepa Franz Hausmanni ja Amalie Cordesi perekonnas. 1862. aastal asus ta Tartu Ülikool keemiat õppima, kuid esimese semestri järel leidis ta, et tema tõeliseks kutsumuseks on siiski ajalugu, ning pühendus sellele. Tartus õppis ta ajalugu kuni 1868. aastani, pärast seda siirdus Göttingeni, kus õppis Georg Waitzi käe all, tutvudes õigusajalooga ning omandas väga heal tasemel allikakriitilised oskused. Ühe semestri õppis Hausmann ka Viini ülikoolis, kus täiendas end ajaloo abiteaduste alal. 1870. aastal lõpetas ta õpingud magistritööga "Das Ringen der Deutschen und Dänen um den Besitz Estlands bis 1227" ning naasis Tartu Ülikooli õppejõuks. 1880. aastal kaitses ta ka doktoritöö teemal "Studien zur geschichte Königs Stephan v. Polen". Temast sai hea üldajaloo asjatundja.
Tartu Ülikoolis töötas Hausmann kuni 1898. aastani, täites dotsendi, professori ja prorektori ametikohuseid. Lisaks üldajaloole pidas Hausmann ka Baltikumi keskaja, allikaõpetuse ja arheoloogia loenguid. Lisaks sellele oli Hausmann aastatel 1882–1890 Tartu Ülikooli raamatukogu direktor. Ta oli ka üks Õpetatud Eesti Seltsi aktiivsemaid liikmeid.
Hausmann uuris küllaltki erinevaid valdkondi, alustades Liivimaa ajaloo allikate tuvastamisest välisarhiivides ning lõpetades arheoloogiliste kaevamiste teostamisega, uurides eriti rauaaegseid kivikalmeid Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis, saavutades kõikjal oma aja kohta silmapaistvaid saavutusi. Kestvamad saavutused olid tal siiski eestkätt Liivimaa keskaja uurimises, aga ka arheoloogia populariseerimisel; samuti Tartu varasema ehitusajaloo uurimisel, viimases valdkonnas oli ta juhtiv jõud kuni surmani. Tema tugeval allikakriitikal ning põhjalikul arhiivitööl baseeruv uurimistegevus sai eeskujuks paljudele hilisematele baltisaksa ajaloolastele, nii et välja kujunes koguni Hausmanni koolkond, kuhu kuuluvateks võiks lugeda Hermann von Bruiningki, Otto Harnacki, Friedrich Bienemann nooremat, Arnold Feuereisenit, Ernst Seraphimi, Johannes Hallerit, Otto Greiffenhagenit, Leonid Arbusow nooremat ja paljusid teisi.
Eesti rahvusliku ajalooteaduse kujunemise seisukohalt oli Hausmannil emeriitprofessorina 20. sajandi alguses oluline roll eestlastest ajaloohuviliste juhendamisel, kelle seas olid näiteks Martin Lipp, Villem Reiman ja Johan Kõpp.
Alert

Alert on asula Kanadas Nunavutis Ellesmere'i saare põhjatipu lähedal. See on maailma põhjapoolseim püsivalt asustatud paik. Alert asub 817 km kaugusel põhjapoolusest. Asula geograafilised koordinaadid on 82°28' N, 62°30' W.
2016. aasta rahvaloenduse andmeil elas seal 62 inimest. Lisaks neile viibivad seal ajutiselt ilmajaama ja Kanada relvajõudude raadiojaama töötajad.
Alertis on lennuväli.
Kliima.
Alertis on arktiline kliima.
Aasta keskmine õhutemperatuur Alertis on –18,0 °C. Ainult juuli ja augusti keskmine temperatuur on positiivne, vastavalt +3,3 ja +0,8 °C. Detsembrist märtsini on kuu keskmine temperatuur alla –30 °C, kõige madalam veebruaris: –33,4 °C.
Absoluutne miinimum on mõõdetud veebruaris (–50,0 °C). Novembrist aprillini on täheldatud temperatuure alla –43 °C. Lund võib sadada ükskõik millal. Märtsis ja aprillis pole kordagi plusskraade täheldatud, teistel kuudel on. Absoluutne maksimum on mõõdetud juulis (+20,0 °C), juuni ja augusti rekord on samuti üle +18 °C.
Aasta keskmine sademete hulk on 153,8 mm. Suved on märjemad: juulis on 27,8 mm sademeid, detsembrist märtsini 6,3–7,0 mm.
Kui sademed lüüa lahku vihmaks ja lumeks, siis vihma tuleb ainult juunist septembrini, kokku 16,1 mm, sellest 11,1 mm juulis ja 4,0 mm augustis. Lund sajab kõige rohkem septembris: 33,6 mm. Juuli on 17,3 mm-ga augusti ja oktoobri (mõlemad 18,0 mm) järel neljandal kohal. Detsembrist märtsini sajab 7,5–8,7 mm lund.
Berend Johann von Bock

Berend Johann von Bock on olnud mitme inimese nimi.
Rahvusvaheline planeedi Maa aasta

ÜRO Peaassamblee kuulutas 2008. aasta rahvusvaheliseks planeedi Maa aastaks, et parandada avalikkuse teadmisi maateadustest ning aidata ühiskonnal seeläbi jätkusuutlikumalt areneda.
Berend Johann von Bock (1701–1769)

Berend Johann von Bock (12. aprill (vkj 1. aprill) 1701–1769 Võisiku mõis) oli Liivimaa poliitik.
Berend Johann von Bock sündis Loodi mõisniku ja Rootsi ooberstleitnandi Wolmar Johann von Bocki ja vabaproua Anna Helene von Wrangelli pojana.
1742. aastal sai ta Liivimaa maanõunikuks ning hiljem Liivimaa õuekohtu assessoriks ja Liivimaa ülemkonsistooriumi presidendiks.
Talle kuulusid Loodi, Pahuvere ja Vardi mõis.
Perekond.
Berend Johann von Bock abiellus 1731. aastal Katharina Elisabeth von Oettingeniga (1715–1747). Abielust sündisid:
1748. aastal abiellus Berend Johann von Bock Võisiku mõisa pärijanna Helene von Schulzega (surnud 1783), kes oli Wilhelm von Schulze ja Sophia von Ficki tütar. Abielust sündisid:
Kolmevõistlus (ratsutamine)

Kolmevõistlus on ametlik olümpiaala, millesse kuulub kolm samal hobusel sõidetud osavõistlust:
Veterinaararst kontrollib võistluste käigus hobuseid ja veterinaarkontroll on võistluste tähtis osa.
Võistluste lõpptulemus koosneb koolisõidus saadud punktidest, krossis saadud karistuspunktidest ja takistussõidu karistuspunktidest. Krossi osatähtsus on selgelt suurem kui kahel teisel osavõistlusel kokku.
Esimest korda oli kolmevõistlus olümpiamängude kavas 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis. See kestis 5 päeva. Alates 1924. aasta suveolümpiamängudest Pariisis toimuvad võistlused kolmepäevastena: igal päeval üks ala.
Esialgu kehtestati ratsaniku ja kogu tema varustuse miinimumkaaluks 75 kg, sest eeldati, et sõjaväehobused peavad suutma sellise kandamiga liikuda. Vajadusel lisati sadula külge raskusi ja vahetult pärast võistlust kaaluti võistlejad uuesti üle. Enne 1996. aasta suveolümpiamänge Atlantas vähendati piirkaalu 70 kilole, aga 1. jaanuaril 1998 kaotati piirkaal täielikult.
Ohutus.
Ajavahemikul 1997–2008 hukkus ratsutamisvõistlustel krossis vähemalt 37 sportlast, neist enamik Suurbritannias (14) ja USA-s (8). Vähemalt 25 surma põhjuseks oli hobuse kukkumine takistusel, tavaliselt ülepeakaela ratsanikule otsa.
Tänapäeval kasutatakse eriti tähtsatel võistlustel niisuguseid takistusi, mis purunevad kontrollitud moel, kui hobune sellele otsa jookseb. Niimoodi välditakse olukordi, kus hobune teeb kukerpalli ja kukub ratsanikule peale.
Peale selle nõutakse ratsanikelt ISO standardile vastava kiivri kandmist. Kanda tuleb ka kaitseriietust. Järjest rohkem levib õhkpadjaga rõivastuse kandmine, kusjuures õhkpadi läheb automaatselt õhku täis kohe, kui ratsanik hobuselt kukub.
Minevikus kasutati hobustel väga vähe jalakaitsmeid. Tänapäeval on need üldlevinud iga taseme võistlustel. Need valmistatakse materjalidest, mis kas leevendavad põrutust või on väga kõvad ja tugevad.
Catalão

Catalão () on linn ja omavalitsusüksus Brasiilias Goiási osariigis. Catalão asub Paranaíba jõe kaldal. Catalão asutati 30. aprillil 1833, linnaks sai Catalão 1859. aastal.
Dracula (film 1931)

"Dracula" on 1931. aasta USA õudusfilm. See film tegi Béla Lugosi maailmakuulsaks.
Süžee.
Film põhineb Bram Stokeri 1897. aasta romaanil "Dracula".
Creature from the Black Lagoon

"Creature from the Black Lagoon" on 1954. aasta USA mängufilm.
Süžee.
Geoloogid leiavad Amazonase vihmametsast käpafossiili, mis kuulub senitundmatule eelajaloolisele olendile. Uudise peale ruttab kohale grupp teadlasi, kuid nad saavad suure üllatuse osaliseks, sest ekspeditsioonilaagrit oleks justkui metsloom rünnanud ning kõik inimesed on tapetud. Jäädes otsima ülejäänud fossiilitükke, avastavad nad, et sealses laguunis eksisteerib ka üks elus samalaadne organism ("Gill-Man"). Plaan elukas elusalt kinni püüda käib teadusemeestel üle jõu, kuid enese elude päästmise nimel on nad sunnitud looma maha laskma.
Revenge of the Creature

"Revenge of the Creature" on 1955. aasta USA mängufilm.
Süžee.
Taas tulevad teadlased Musta laguuni, et kinni püüda seal elav eelajalooline olend. Viimaks see neil dünamiidi abil ka õnnestub, kuid plahvatuse tagajärjel satub elukas koomasse. Ta viiakse Floridasse okeanaariumisse ning turgutatakse üles, et seda imetegelast ka rahvale näidata. Uuringuid tehes avastatakse, et olendi organism sarnaneb rohkem inimese omaga, kui esialgu arvata võis. Vangistus ei paista olendile kodune tunduvat ja pärast hingematvaid jõupingutusi põgeneb ta ookeani. Otsingutega ei ole aga tarvis enam nullist alustada, sest tuleb välja, et ka peletis jahib teda vangistanud inimesi. Ulatusliku politseioperatsiooni käigus lastakse peletis maha.
The Creature Walks Among Us

"The Creature Walks Among Us" on 1956. aasta USA mängufilm.
Süžee.
Taas ajab grupp teadlasi taga ärakaranud elukat. Kuna viimane saab kinnivõtmisel ulatuslikke põletushaave, vajab ta kirurgilist sekkumist. On teada, et olend ja inimesed on bioloogiliselt üsna sarnased vaatamata sellele, et ta on kahepaikne, tal on soomused, lõpused, uimed, loivad, ta on kasvult suurem, puudulik mõtlemine jne. Niisiis otsustavad teadlased juhust ära kasutada ja kõige muu arstiabi juures püüavad temast eemaldada kõik, mis on iseloomulik veeloomale, et temast saaks võimalikult ligilähedane organism inimesele. Operatsioon õnnestub, kuid enam mitte kahepaikne olend ihkab siiski vee järele. Film lõppeb kaadriga, kus olend longib aeglaselt ookeani poole vastu surmale.
Aveli Abel

Aveli Abel (tuntud kui Vändra Aveli või Vändra-Aveli; sündinud 16. juunil 1988) on eesti endine fotomodell.
Ta võitis 2007. aastal ajakirja FHM Eesti konkursi "FHMi Kaanestaar 2007", kus osales tuhatkond võistlejat. Konkursivõidule järgnes seltskonnaajakirjanduse huvi mitme aasta vältel.
Dracula tütar

"Dracula tütar" (originaalpealkirjaga "Dracula's Daughter") on 1936. aasta USA õudusfilm.
Fightstar

Fightstar on neljaliikmeline alternatiivmetali bänd Inglismaalt Londonist. Bänd tuli kokku 2003. aasta lõpus. Nad on lindistanud ja välja andnud kaks albumit, "Grand Unification" ja "One Day Son, This Will All Be Yours" ning EP "They Liked You Better When You Were Dead". 
Fightstar moodustati 2003. aasta lõpus Charlie kodus toimunud peol. Simpson oli poiste võimetest vaimustatud ja palus neil bändiga liituda. Pärast paari laulu kirjutamist võeti bändi bassist Dan Haigh, kes on kitarristi Alex Westaway kooliaegne sõber. Asjad läksid aina tõsisemaks ja Charlie otsustas lahkuda Briti popbändist Busted, et pühenduda Fightstarile. Ansambel hakkas lindistama EP'd "They Liked You Better When You Were Dead". Oli 2004. aasta lõpp.
 Alex on kinnitanud, et nende kõige esimene lugu oli "Too Close To The Sun", kuid nad ei kasutanud seda.
Volapük

Volapük on tehiskeel, mille lõi 1879–1880 Johann Martin Schleyer. Tänapäeval on maailmas umbes 20–30 volapüki kõnelejat.
Volapük kaotas populaarsust universaalkeelena 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi algul palju lihtsamatele ja lihtsamini õpitavatele keeltele nagu esperanto ja "latino sine flexione".
Volapüki liikumise juht on tuntud kui "cifal" (inglise sõnast "chief" 'pealik') ja ta omab otsustusõigust keele grammatika ja sõnavara küsimustes.
Eesti keeles ilmus volapüki grammatika 1885. aastal Ado Grenzsteini tõlkes.
Olemas on ka volapükikeelne Vikipeedia.
Philipp Willigerod

Philipp Willigerod (ka Philipp Willigerode ja Johann Conrad Philipp Willigerode; 15. juuni 1779 – 1. aprill 1848) oli Eesti pedagoog ja ajaloolane.
Ta sündis Göttingenis hõbe- ja kullassepa pojana. Ta lõpetas Göttingenis gümnaasiumi. 1798. aastast õppis Göttingeni Ülikoolis filoloogiat professor Christian Gottlob Heyne juures ja ka teoloogiat. Teoloogiakandidaadi eksami sooritas ta Hannoveris.
1804. aastal tuli ta Eestisse koduõpetajaks. Õiendanuna Tartu Ülikoolis ülemõpetaja paberid, asus 1806. aastast tööle Tallinna Kubermangugümnaasiumisse, kus 1806.–1814. aastani oli ajaloo ja geograafia õpetaja, aastast 1814 ka vanade keelte ülemõpetaja. 1837. aastast läks vanaduspensionile, jätkates siiski tööd tütarlastekoolis.
Ta on läinud Eesti historiograafiasse oma raamatu "Geschichte Ehstland vom ersten Bekanntwerden desselben bis auf unsere Zeiten" ("Eestimaa ajalugu selle esmasest teatavakssaamisest kuni meie aegadeni"), kus eelnenutest erineval kombel käsitleb eestlaste ajalugu, arvestades rahvuspiiri – Eestimaa ja põhjapoolne osa Liivimaast. Raamat ilmus kahes trükis – 1814 ja 1830 – ning oli menukas. Sulev Vahtre peab uut käsitluslaadi seotuks sellega, et ta abikaasa vanavanaisa oli olnud toosama Ignatsi Jaak, kes koos oma õpetaja Bengt Gottfried Forseliuse eestvõttel Rootsi kuningale oma haridust demonstreerimas käis.
Isiklikku.
Tema abikaasa Henriette Augustine isa oli Vigala Maarja koguduse õpetaja Johann Friedrich Ignatius, abikaasa vend Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja Johann Ignatius, vanavanaisa oli Kambja koguduse köster Ignatsi Jaak. Tema poeg Adalbert Hugo Willigerode oli Kaarma, Karula ja Tartu Maarja koguduse õpetaja.
Dracula poeg

"Dracula poeg" (originaalpealkirjaga "Son of Dracula") on 1943. aasta USA õudusfilm.
Süžee.
Krahv Alucard saabub Katherine Caldwelli kutsel Ungarist Ameerika Ühendriikidesse. Koos krahvi saabumisega sureb Katherine'i isa, kes pärandab kogu oma raha ühele tütrele, Claire'le, ja maja teisele, Katherine'le.
Krahv ja Katherine hakkavad salaja kohtuma ja kõigile üllatuseks nad abielluvad. Naise ekskallim Frank Stanley üritab seda kuuldes krahvi tappa tulistades teda püstolist, kuid kuulid lendavad läbi Alucardi ja tabavad Katherine'i, vigastamata krahvi. Frank jookseb paanikas minema ja tunnistab hiljem politseile, et ta tappis Katherine'i, mille järel ta vangi pannakse.
Samal ajal avastavad professor Harry Brewster, ungari professor Lazlo ja šerif Dawes, et krahv Alucard tagurpidi loetult on tegelikult hoopis krahv Dracula, vampiir.
Katherine, kes on küll surnuks juba tunnistatud, kuid keda professor Brewster pärast tulistamist elusa ja tervena krahviga koos oli näinud, ilmus Franki juurde vangikongi ja räägib, et kogu lugu oligi tema plaanitud, et saada vampiiriks ja elada igavesti ning et ta soovib, et ka Frank vampiiriks hakkaks. Ta ütleb, et tegelikult ta krahvi ei armasta, krahv oli vaid tööriist vampiiriks saamisel ning nüüd tuleb ta hävitada. Ta aitab Franki kongist välja.
Frank otsib enne päikesetõusu üles krahvi kirstu, kus ta päeviti magab, ja põletab selle. Kuigi Dracula jõuab kirstuni, ei suuda ta oma pelgupaika tulest kustutada. Horisondi tagant tõuseb päike ja krahv sureb.
Peagi jõuavad sündmuspaigale ka professorid ja šerif, kuid leiavad eest vaid Dracula jäänused. Edasi suunduvad nad krahvi ja Katherine'i majja, kus Frank parajasti Katherine'i põletab.
James Bourne

James Elliot Bourne (sündinud 13. septembril 1983 Southendis Essexis Suurbritannias) on briti pop-punk-bändi Son Of Dork laulja ja kitarrist. 
Son Of Dork moodustati pärast Bustedi laialiminekut 2005. aastal.
Jim Morrison

James Douglas Morrison (esinejanimega Jim Morrison; 8. detsember 1943 Melbourne (Florida) – 3. juuli 1971 Pariis) oli Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja luuletaja.
Jim Morrison sai tuntuks eelkõige ansambli The Doors lauljana. Metsiku iseloomu ja esinemisstiili tõttu on kriitikud ja poolehoidjad teda pidanud üheks kõige ikoonilisemaks, karismaatilisemaks ja teedrajavamaks solistiks rokkmuusika ajaloos. Ajakirja Rolling Stone edetabelis "100 parimat lauljat läbi ajaloo" on Jim Morrison 47. kohal. Kuulsamaid laule: "Light My Fire", "Break On Through (to the Other Side)", "L.A. Woman".
Jim Morrison kirjutas ka mitu luuleraamatut.
Jim Morrison suri Pariisis, arvatavasti narkootikumide üledoosi tõttu. Lahangut ei teostatud ja surma tegelik põhjus on siiani teadmata. Ta maeti Père-Lachaise'i kalmistule. Kuna ta suri 27-aastaselt, siis kuulub ta kurikuulsasse 27 Klubisse.
Aveli

Aveli on eesti naisenimi.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 122 Aveli-nimelist inimest. 
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Aveli 126 naisel. Aveli oli levikult 684. naisenimi.
Dracula maja

"Dracula maja" (originaalpealkirjaga "House of Dracula") on 1945. aasta USA õudusfilm.
Süžee.
Dracula tuleb dr Edelmanni lossi, et otsida abi vampiiriks olemise vastu. Dr Edelmann on lahkesti nõus ning püüab Draculat aidata, kuidas vähegi võimalik. Nähes aga doktori kena abilist, tekivad Draculal taas kurjad mõtted. Patustamisega jääb ta vahele dr Edelmannile, kes hävitab ta, toimetades kirstu päikese kätte ja avades kirstukaane.
Samal ajal on doktori jutule tulnud ka Larry Talbot, kes taas otsib ravi libahundiks olemise vastu. Ülesanne ei paista lihtne olema ning lüües käega üritab Larry end tappa, hüpates kaljult alla. Talle järgneb dr Edelmann, kes valis ohutuma meetodi laineteni jõudmiseks. Ta leiab veepiiri äärest koopad, kuhu ka imekombel ellu jäänud libahundiks muutunud Larry varjule oli läinud. Rünnates dr Edelmanni muutub Larry inimeseks tagasi ja napilt pääseb doktor eluga. Koos leiavad koobastest ka dr Niemanni luukere ja dr Frankensteini elusa monstrumi. Kuigi monstrum toimetatakse lossi ning pannakse juhtmedki valmis teise üles turgutamiseks, veenab küürakas abiline Nina Edelmanni ümber.
Vereülekanne Dracula ja doktori vahel, mis varem Dracula vampiirineedusest vabastamise eesmärgil tehti, oli hulga vampiiri verd Edelmanni kehasse pumbanud, mis põhjustab doktori isiksuse lõhenemise. Olles aeg-ajalt normaalne, pöörab ta vahel ära tehes tegusid, mida terve mõistuse juures kahetsema peab, sealhulgas püüab kadunud dr Niemanni kombel monstrumit elule tuua.
Lõpuks viib doktor läbi operatsiooni Larryga, mis päästab viimase libahundi nahast. Tänutäheks lubab Larry Edelmannile, et ei räägi välja politseile, kuidas ta nägi doktorit pealt linna peale inimest tapma minemas. Võimu võtab aga taas doktori lõhestunud pool ning jääb küürakale Ninale vahele taas monstrumile elujõudu andmas. Kui Nina aga pahandama hakkab, tapab dr Edelmanni lõhestunud pool teda tappa. Samal ajal jõuab sündmuskohale Larry koos doktori teise abilisega. Larry laseb Edelmanni maha, monstrum muutub vägivaldseks ning rüseluse käigus põlema süttinud lossist pääsevad välja kõik peale Frankensteini monstrumi enda.
Aasta lind (täpsustus)

Aasta lind on lind, keda valitakse mõnedes riikides mingi projekti raames, et pöörata tähelepanu nii sellele liigile kui ka lindudega seotud probleemidele laiemalt. Tavaliselt tegeleb sellega kohalik ornitoloogiaühing või keskkonnakaitsega tegelev organisatsioon.
Tauno Kangro

 
Tauno Kangro (sündinud 25. mail 1966 Tallinnas) on eesti skulptor.
Kangro skulptuurid on inspireeritud Skandinaavia mütoloogiast, loomadest, inimestest ja religioonist. Materjalina kasutab Kangro peamiselt kivi (graniiti, dolomiiti) ja pronksi. Tema skulptuurid on saanud mitme Eesti paiga tunnusobjektideks. Kangro teoseid leidub Saksamaa, Taani, Prantsusmaa, Rootsi ja Soome linnaväljakutel ning kunstikogudes.
Ta kuulus aastatel 2006–2012 Keskerakonda.
Haridus.
Tauno Kangro on lõpetanud 1984. aastal Tallinna 20. Keskkooli. Selle kõrvalt alustas ta kunstiõpinguid Kalju Reiteli skulptuuristuudios. Aastatel 1986–1993 õppis ta Tallinna Kunstiülikoolis skulptuuri erialal.
Töö.
Aastatel 1992–1999 töötas Kangro kunstiõpetajana Vanalinna Hariduskolleegiumis ja Tallinna 32. Keskkoolis. 
Kunstnikutöö kõrvalt annab ta oma stuudios-skulptuurigaleriis modelleerimis- ja joonistamistunde.
Kangro on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Kujurite Ühenduse liige.
Looming.
Tauno Kangro elab Laitses, kuhu ta on vanast hobusetallist rajanud külalismajana toimiva Laitse graniitvilla ja ümbritsenud selle skulptuuriaiaga. Ateljeekunsti teeb ta Tallinna vanalinnas aadressil Uus 20 asuvas stuudios-skulptuurigaleriis, kus peale pronksskulptuuride on eksponeeritud ka läbilõige tema eri aegade maaliloomingust. 
Maalikunstnikuna on ta loonud peamiselt pastelltehnikas akte ja portreid. Kujurina on ta portreteerinud näiteks Lennart Merd ja Ferdinand Veiket. 
Ta on illustreerinud raamatud "Maardu muistendid" (2015) ja "Laitse legendid" (2018). Fotosid tema teostest on eksponeeritud kunstikalendrites.
Näitused.
Kangro on oma teostega osalenud näitustel alates 1992. aastast. 2024. aasta seisuga on tal olnud üle 50 isikunäituse Eestis, Belgias, Hollandis, Leedus, Lätis, Norras, Prantsusmaal, Rootsis, Saksamaal, Taanis ja Venemaal. Peale selle on ta osalenud grupinäitustel.
Tema näituste peamised teemad on olnud metsik loodus, inimesed, aktid ja mütoloogia.
Monumentaalskulptuurid.
2024. aasta seisuga on Tauno Kangrol valminud 37 monumentaalskulptuuri. Neid leidub peale Eesti ka Saksamaal, Soomes ja Taanis. Kõige tuntumad on “Õnnelik korstnapühkija” Tallinna vanalinnas, “Tarvas” Rakvere Vallimäel ning “Suur Tõll ja Piret said hea kalasaagi” Saaremaal Kuressaares. Kõige raskem skulptuur on pronksist "Tarvas", mis kaalub üle seitsme tonni.
Kangro monumentaalskulptuurid Eestis:
Kangro monumentaalskulptuurid Taanis:
Kangro monumentaalskulptuurid Saksamaal:
1998. aastal tuli Tauno Kangro välja ideega paigaldada Tallinna lahte Kalevipoja kuju. 21 meetri kõrgune pronksist Kalevipoeg peaks kaaluma 15 tonni. Kuju paikneks kohakuti Tallinna lauluväljakuga, 300 meetri kaugusel Pirita teest.
Isiklikku.
Tauno Kangrol on seitse last, neist kolm on abielust Tiina Kangroga.
Montagu saar

Montagu saar on asustamata saar Weddelli meres, Lõuna-Sandwichi saarestiku suurim saar. Saare pindala on umbes 110 km².
Esimese inimesena nägi saart James Cook 1775. aastal. Saar on saanud nime John Montagu järgi.
Emma-Leena Koger

Emma-Leena Koger (sündinud 5. veebruaril 1993) on eesti võistlustantsija. 
Ta on õppinud alates 2000. aastast kuni seitsmenda klassi lõpuni Audentese Erakoolis ja lõpetanud 2012. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi.
Koger hakkas tantsimisega tegelema õe eeskujul, enne seda õppis ta tennist. Kuna tantsimine hakkas aina rohkem ja rohkem aega nõudma, loobus ta tennisest. Pärast algust tantsuklubis Polonez, kus ta õppis Maia ja Ryszard Sondowiczi käe all, läks ta üle Eduard Korotini tantsuklubisse Kreedo Dance, kus tantsib siiani.
Tema tantsupartner on Konstantin Gorodilov, kellega koos on saavutanud mitmel suurvõistlusel kohti esikümnes: Junior 2 MM Ladina-Ameerika tantsudes 2006. aastal 3. koht, noorte vanuseklassi 2007. aastal MM Ladina-Ameerika tantsudes 9.-10. koht, samal aastal samas vanuseklassis 10 tantsu MM-il aga 8. koht. 2007. aasta lõpus võitsid nad järjest Põhjamaade meistrivõistlused 2007, Schwarz-Gold Tanz-Gala 2007, Tallinn International Open Cup 2007 ja Riga Open 2007.
Emma-Leena Koger ja Konstantin Gorodilov valiti 2006. aastal parimaks võistlustantsupaariks ning nende treener Eduard Korotin tunnistati parimaks treeneriks.
Isiklikku.
Emma-Leena Kogeri isa on ehitusfirma Koger &amp; Partnerid omanik Andres Koger.
Billy the Kid

William Henry McCarty (hüüdnimega Billy the Kid; 23. november 1859 New York – 14. juuli 1881) oli kurikuulus 19. sajandi USA lindprii ning püstolikangelane.
McCarty sai tuntuks osalemisega Lincolni maakonna sõjas.
Ta oli 175 cm pikk, siledate põskedega ja siniste silmadega.
McCarty tapeti 21-aastaselt Lincolni maakonna šerifi Pat Garretti poolt. 
Billy the Kidi kujutati sageli 20. sajandi vesternides.
Eesti Kaitsealade Liit

MTÜ Eesti Kaitsealade Liit (lühend EKAL) oli aastatel 1991–2005 tegutsenud mittetulundusühing, mille sekretariaat asus Viitnal ja hiljem Palmses.
Eesmärgid.
Eesti Kaitsealade Liidu eesmärgid olid järgmised:
Liikmed.
Eesti Kaitsealade Liidu liikmed olid 1990. aastail kõik Keskkonnaministeeriumi valitsemisala kaitsealade juhtkonnad (ka Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala ja Pandivere veekaitseala) ning Rebala muinsuskaitseala.
Tegevus.
Kõige olulisemaks kujunes Eesti Kaitsealade Liidu roll kaitsealade juhtkondade omavahelise suhtluse ja teabevahetuse korraldamisel, looduskaitseõiguse kitsaskohtade esiletõstmisel ning Eesti kaitsealade ja Soome Metsaameti ("Metsähallitus") vaheliste looduskaitseprojektide koordineerimisel (Eesti ja Soome Keskkonnaministeeriumi looduskaitsekoostöö raames). Organisatsiooni vahendusel koordineeriti Eestis ka EUROPARC-i (Euroopa Loodus- ja Rahvusparkide Föderatsioon) ja Euroopa Liidu PHARE kaitsealade töötajate koolitusprogrammi EUROPARC Expertise Exchange. 
Eesti Kaitsealade Liit algatas elektroonilise ajakirja Loodusaeg väljaandmise, mida jätkab 2005. aasta lõpust MTÜ Loodusaeg, ning organisatsiooni kaasabil valmistati ette "Kaitsealade valitsemise korraldamise projekti" aastatel 2003–2004 (projektijuht Andres Onemar), mille tulemusi on osaliselt arvesse võetud Riikliku Looduskaitsekeskuse asutamisel Keskkonnaministeeriumi haldusalas 2005. aasta lõpul.
Juhtimine.
Eesti Kaitsealade Liidu kõrgeim juhtorgan oli üldkogu, kuhu kuulusid kõikide liikmete esindajad (tavaliselt direktorid või juhatajad) ning kes valis viieliikmelise juhatuse koos juhatuse esimehega. Juhatus omakorda kinnitas ametisse sekretäri (tegevjuhi). EKAL-i juhatuse esimehed on olnud aastail 1991–2001 Lahemaa Rahvuspargi direktor Arne Kaasik (s. 1947) ja aastail 2001–2002 Lääne-Eesti Saarestiku Biosfääri Kaitseala Hiiumaa Keskuse ja Hiiumaa Kaitsealade direktor Ruuben Post.
EKAL-i juhatuse liige on olnud ka Soomaa Rahvuspargi direktor Tõnu Kütt (s. 1958), Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala Läänemaa Keskuse direktor Andres Kalamees (s. 1966), Haanja looduspargi direktor Mati Kivistik (s. 1963), Hiiumaa laidude maastikukaitseala direktor ja Hiiumaa Kaitsealade Administratsiooni asedirektor Andres Miller (s. 1968), Karula Rahvuspargi direktor Pille Tomson (s. 1960) ja Viidumäe looduskaitseala asedirektor Tõnu Talvi (s. 1962).
EKAL-i sekretär (tegevjuht) oli kogu tegevusperioodil (aastail 1991–2005) Teet Koitjärv.
Liikmesus.
Eesti Kaitsealade Liit oli Rahvusvahelise Looduskaitseliidu IUCN liige ning EKAL-iga oli tihedalt seotud ka Balti Rahvusparkide Assotsiatsioon (1991–1998).
Tegevuse lõpetamine.
Eesti Kaitsealade Liit lõpetas tegevuse 2005. aasta lõpus. 1. jaanuaril 2006 alustas tegevust Riiklik Looduskaitsekeskus, mis koondas Keskkonnaministeeriumi valitsemisalas olnud kaitsealade juhtkonnad ühe riigiasutuse alla.
Soomustatud auto

Soomustatud auto on auto, mille kere on tugevdatud soomuskaitse omadustega materjalide või detailidega.
Otstarve.
Tsiviilkasutus.
Soomustatud autosid kasutavad tsiviilotstarbel eri- ja turvateenistused või muud sisekaitsesuunitlusega jõustruktuurid peamiselt VIP-ide turvalisuse tagamiseks, isikkoosseisu operatiivtranspordivahendina või eriti hinnalise kauba, sealhulgas sularaha, transpordivahendina. 
Militaarkasutus.
Militaarotstarbel võidakse veokeid ja maastureid soomustada, kaitsmaks isikkoosseisu, tehnikat ja veetavat kaupa kuulide ja lõhkekehade kildude eest. Militaarotstarbel soomustatud autod täidavad peamiselt logistilisi ülesandeid.
Ohtlike ülesannete täitmiseks kasutatakse spetsiaalseid soomuskerega soomusautosid.
Iseloomustus.
Tsiviilkasutuses autode soomustamise käigus püütakse auto välimust mitte muuta, et auto vähem kahtlust ärataks. Äratundmist vähendades on soomustatud ka väiksemaid autosid, näiteks Volkswagen Golfi. Mõningaid autosid soomustatutakse ka tehastes, näiteks Audi A6, Audi A8 ja S-klassi Mercedes. Ka Lincolnil ja BMW-l on tehases soomustatav mudel.
Soomuskaitse kinnitatakse kas sõiduki kere pealispinnale või ehitatakse sisemusse, kus see ei pruugi olla lähema silmitsemiseta äratuntav. Soomuse sisseehitamine on eriti kallis ja töömahukas, kestab mitu nädalat ja maksab üle miljoni Eesti krooni. Kasutatakse ka kuulikindlaid klaase. Auto massi märgatava suurenemise tõttu tuleb ka mootor ja pidurid võimsamatega asendada.
Soomustatud autode juures kasutatakse sageli teisigi turvameetmeid, mis suurendavad autosolijate ohutust muude õnnetuste korral: automaatne tulekustutusseade, tühjenemisvastased rehvid, plahvatuskindel kütusepaak, auto kaugkäivitus, rehvirõhu ja -temperatuuri juhtseade, sireen või häireseade ning sidesüsteem, mille abil autosolijad saavad autost väljas olijatega suhelda. Gaasirünnaku vastu võib auto hermetiseerida või tekitada autosse ülerõhu.
Liiklusõnnetuse korral on soomustatud autod samuti tavalistest autodest palju ohutumad.
MTÜ Loodusaeg

MTÜ Loodusaeg on eesti mittetulundusühing, mis asutati 2005. aastal. Ühingu põhitegevuseks on elektroonilise ajakirja Loodusaeg väljaandmine, millega jätkatakse MTÜ Eesti Kaitsealade Liit alustatud tegevust.
Ühingut juhib Teet Koitjärv.