tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Georgi Tšitšerin (jõelaev)

Georgi Tšitšerin (vene keeles "Георгий Чичерин") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 "teine seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1988. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Laev sai nime vene ja Nõukogude poliitiku ja diplomaadi Georgi Tšitšerini auks.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 394 "VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau" laevatehases, lasti laev vette 6. novembril 1987 ning anti Gorki asuvale Volga Laevakompaniile (ГП Волжское объединённое речное пароходство МРФ РСФСР) üle 6. oktoobril 1988. Riigiettevõte Volga ühendatud jõelaevandus, hiljem eraettevõte OAO Volga laevandus (ОАО Волжское пароходство) ja selle tütarettevõte Vodohod on kasutanud jõelaeva Georgi Tšitšerin kruiisidel Äänisjärvel, Volgal, Moskva jõel ja Neeval. 1991. aasta sügisel sõitis Georgi Tšitšerin Hispaaniasse, kus seda koos "Zossima Šaškov"i, "Lenin"i, "Juri Andropov"i ja "Leonid Sobolev"-iga kasutati hotellina Expo'92 näituse ajal. 2012. aastal kasutati laeva Venemaa turistide jaoks kruiisiliinidel Peterburi-Moskva ja Peterburi-Kiži.
Laeva kapten (seisuga 2012) on Aleksei Tsarjov.
Hic et nunc

Hic et nunc (ladina keeles) ehk põhimõte "siin ja praegu" on uurimispõhimõte, mis lähtub parajasti toimivaist tegureist.
Witold Doroszewski

Witold Jan Doroszewski (1. mai 1899, Moskva – 26. jaanuar 1976, Varssavi) oli poola keeleteadlane.
Ta oli Varssavi ülikooli professor ja Poola Teaduste Akadeemia liige.
Erik Wilhelm Wladimir Danielsson

Erik Wilhelm Wladimir Danielsson (ka Erik William Wladimir Danielsson; 18. mai 1815 Kokemäki – 11. september 1882 Turu) oli Eesti ja Soome vaimulik.
Danielsson õppis Tampere linnakoolis, Pori triviaalkoolis ja Turu gümnaasiumis. Aastatel 1837–1839 õppis ta (immatrikuleeriti 11. oktoobril 1837) usuteadust Helsingi Ülikoolis. Ordineeriti 16. detsembril 1839 õpetajaks.
Ta oli pärast ordineerimist Nauvo koguduse (asub Päris-Soome maakonnas) ja Honkilahti koguduse (asub Satakunna maakonnas) õpetaja, aga 20. aprillist 1841 Pyhämaa koguduse (asub Päris-Soome maakonnas), 28. novembrist 1842 Kuusisto (praegu Kaarina linnaosa, asub Päris-Soome maakonnas) koguduse õpetaja. Oli aastatel (kutsuti 19. jaanuaril, introdutseeriti 16. septembril/28. septembril 1845) Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1843–1845 oli ta adjunktõpetajaks (valiti 24. novembril/6. detsembril), aastatel 1845–1869 (kutsuti õpetajaks 19. jaanuaril/31. jaanuaril, introdutseeriti 4. veebruaril/16. veebruaril 1845) oli ta õpetajaks Harju-Jaani Ristija Johannese koguduses. Jäi 19. juulil/31. juulil 1869, elas seejärel Turus.
Ta oli Eduard Ahrensi eesti keele ortograafia pooldaja.
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Amatööride maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses on korraldatud Rahvusvahelise Maadlusliidu (FILA) poolt, kuhu kuulub 174 riiki.
Kreeka-Rooma maadluses toimusid esimesed maailmameistrivõistlused 1904. aastal.
Rahvusvaheline Maadlusliit

Rahvusvaheline Maadlusliit ("United World Wrestling", lühend UWW; kuni 2014. aastani "Fédération Internationale des Luttes Associées", FILA) on rahvusvaheline maadlusorganisatsioon. 
Rahvusvahelisse Maadlusliitu kuulub 176 riigi alaliitu.
Bertrand de Jouvenel

Bertrand de Jouvenel des Ursins [bertr'aa(n) dö žuvn'el dezürs'ä(n)] (31. oktoober 1903 Pariis – 1. märts 1987 Pariis) oli prantsuse liberalistlik mõtleja, ajakirjanik, poliitik ja majandusteadlane. Ta on üks tuntumaid prantsuse futurolooge.
1925. aastal astus ta radikaalsotsialistlikku parteisse ("Parti républicain, radical et radical-socialiste"). 1928. aastal avaldatud raamatus "L'Économie dirigée" ("Juhitud majandus") kaitseb ta dirigismi liberaalse kapitalismi vastu. Ta oli vasakpoolse meelestatusega patsifist. Ta pooldas Prantsusmaa ja Saksamaa tugevat koostööd.
1934. aastal jõudis ta veendumusele, et traditsioonilised poliitilised parteid ei ole efektiivsed, ning lahkus radikaalsotsialistlikust parteist, eelistades tegutseda "vaba elektronina". 
Koos Pierre Andreuga asutas ta nädalalehe La Lutte des jeunes (Noorte võitlus), mis kritiseeris valitseva režiimi korruptiivsust. Samal ajal tegi ta kaastööd ka teistele ajalehtedele. Muu hulgas tegi ta 1936. aasta veebruaris ajalehele Paris-Midi intervjuu Adolf Hitleriga. 
1936. aastal astus ta siiski taas parteisse, seekord Prantsuse rahvaparteisse ("Parti populaire français"), mille oli asutanud Jacques Doriot.. Temast sai selle liikumise väljaande L'Émancipation nationale (Rahvuslik emantsipatsioon) peatoimetaja. Külastades 1938. aasta septembris Saksamaad, avaldas talle suurt mõju Saksamaa võimsus ja natsifanatism, mille sarnast polevat nähtud "alates Muhamedist". Ta lahkus siiski parteist 1938. aastal pärast seda, kui Doriot kiitis heaks Müncheni kokkuleppe.
Saksa okupatsiooni ajal tegutses Bertrand de Jouvenel taas "vaba elektronina", luues suhteid nii kollaboratsionistide kui vastupanuliikumisega. Vangistushirmus suundus ta 1943. aasta septembris Šveitsi. Ta otsustas loobuda poliitilisest tegevusest, et pühenduda majandusele, sotsioloogiale ja keskkonnaküsimustele. Pärast okupatsiooni lõppu Prantsusmaale naasnuna pääses ta süüdistustest natsimeelsuses, ent ta enda sõnul koheldi teda kui katkutõbist.
De Jouveneli on mitmel korral kritiseeritud tema väidetava natsimeelsuse tõttu. Ajaloolane Zeev Sternhell pidas teda üheks enim fašismi soosivaist prantsuse intellektuaalidest.. Nende väidete tõttu kaebas Bertrand de Jouvenel autori kohtusse, kus too mõisteti süüdi laimamises.
Bertrand de Jouvenel avaldas 37 raamatut, mille hulgast tuntuim on "Du pouvoir" ("Võimust", 1945). 
1947. aastal asutas ta koos Friedrich Hayeki, Jacques Rueffi, Milton Friedmani ja teistega Mont Pelerin Society. 
Tsitaate.
Bertrand de Jouvenelile omistatakse ütlust "lammaste ühiskond sünnitab aja möödudes huntide valitsuse".
Hüdrograafiline võrk

Hüdrograafiline võrk ehk veekoguvõrk on mingil maa-alal paiknevate veekogude kogum. Selle moodustavad vaadeldaval alal paiknevad ojad, jõed, järved, tehisveekogud (kraavid, kanalid, veehoidlad) ja sood. 
Vooluveekogud eraldi võetuna moodustavad jõevõrgu.
Koole

Koole (omastav: koolme) ehk koolmekoht on ülepääsuks sobiv madal koht jões.
Rosma koolimaja

Rosma koolimaja on koolimaja Põlvamaal Põlva vallas Rosma külas. Selles majas sündis ja õppis pedagoog ja kooliuuendaja Johannes Käis. 
Ajaloolises Rosma koolimajas tegutseb tänapäeval Johannese Kool ja Lasteaed Rosmal, mis on 1989. aastal kodanikualgatusena rajatud üldhariduskool ja lasteaed. Kui sama hoovi peal valmis uus koolimaja, jäi vana maja lasteaia kasutusse.
Ajalooline koolihoone kuulub Põlva vallale ning on muinsuskaitse all.
Põikmadal

Põikmadal ehk põikmadalik (inglise "riffle") on kaldast kaldani ulatuv madala veega jõeosa.
Mõnede jõgede jõesängi pikiprofiilil vahelduvad põikmadalad ja võrendikud.
QB50

QB50 on ülemaailmne programm, mille eesmärgiks on luua 50 kuupsatelliidist koosnev võrgustik ionosfääri mõõtmiste tegemiseks.
Satelliidid ehitatakse vastavalt CubeSati standarditele enamjaolt kaheühikuliste kuupidena ja viiakse termosfääri alumisse ossa, kõrgusele ~320 km, mis on umbes see ala, kus atmosfääris leiduva plasma kontsentratsioon on kõige suurem – seal asub ionosfääri F-kihi maksimum.
Eesmärgid.
Peamiseks teaduslikuks eesmärgiks on satelliitide võrgustiku kaudu "in situ" mõõta põhilisi ionosfääri ajalisi ja ruumilisi parameetreid. Teiseks teaduslikuks eesmärgiks on jälgida satelliitide orbiidi kulgu – atmosfääri mõju satelliitide kiiruse vähenemisel, kuni nad lõpuks enam orbiidil ei püsi ja kukuvad alla. Kogutud mõõtmistulemusi võrreldakse teoreetiliselt välja arvutatutega. Kolmanda eesmärgina võib käsitleda uute kosmosetehnoloogiate testimist, sest kümnel satelliidil on pardal lisaks ka seadmed, mida pole veel kosmoses testitud, või mis aitavad katsetada teatud manöövreid satelliitide vahel.
Kuna iga satelliidi valmistab mõni ülikool või uurimisasutus, siis on projektil ka tänuväärne hariduslik eesmärk: suurendada õppurite huvi ja teadmisi kosmosetehnoloogia valdkonnas ning anda praktilisi kogemusi satelliidi planeerimise ja ehitamisega.
Osalejad.
Seisuga 16. jaanuar 2012 on huvist projektis osaleda teada andnud 91 ülikooli üle maailma. Osaleda soovijatelt oodatakse taotluse esitamist, tõestamaks, et ollakse võimelised planeeritavat satelliiti ehitama. Lõppkokkuvõttes ehitatakse valmis 55 kuupsatelliiti, millest 40 kaheühikulist sisaldavad identseid sensoreid, 5 kaheühikulist ja 5 kolmeühikulist testitavaid lisaseadmeid ning 5 on varuks, kui mõnega 40-st ülikoolide ehitatavast satelliidist peaks midagi juhtuma ning see on vaja enne starti asendada teisega.
Eestist on projektis osalemise soovist teada andnud Tartu Ülikooli kosmosetehnoloogia töörühm eesotsas selle juhendaja Mart Noormaga. Eesti tudengisatelliidi programmi raames peaks selleks valmima ESTCube-2 satelliit.
Ajakava.
17.–18. novembril 2009. aastal toimus esimene tööseminar Von Karmani Instituudis Belgias. 25. novembril 2010. aastal esitati projekti taotlus Euroopa Komisjonile. 27.–28. juulil 2011 toimus teine ja 2. veebruaril 2012 kolmas tööseminar, kus kohtusid projektiga seotud või selles osalemisest huvitatud teadusasutuste ja ettevõtete esindajad ning kus tutvustati projekti kulgu ja täpsustati edasisi plaane. Osalemistaotluste esitamise tähtaeg oli 29. veebruar 2012.
Satelliitide kosmosesse lennutamine (start Murmanskist Shtil-2.1 raketiga) on esialgu planeeritud 2014. aasta juunisse.
Siim Abner

Siim Abner (sündinud 30. juulil 1990 Rakveres) on Eesti maadleja ja maadlustreener.
Saavutused.
Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses 2012. aastal.
2008. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht;
Eesti noorte, kadettide ja juunioride meistrivõistlused.
2003. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 3. koht;
2004. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 3. koht;
2005. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 3. koht;
2006. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht (vabamaadluses);
2006. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 1. koht;
2007. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht (vabamaadluses);
2007. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht;
2007. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 2. koht;
2008. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 3. koht;
2009. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 1. koht;
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2009. aasta Ankaras juunioride vanuseklassis kehakaalus 60 kg – 28. koht (osavõtjaid 29);
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2006. aasta İstanbul kadettide vanuseklassis kehakaalus 54 kg – 15. koht (osavõtjaid 20)
Treeneritöö.
2013. aastast töötab ta Kohtla-Järve Spordiselts Kalev maadlustreenerina..
Kudemine

Kudemine on kalade ja kahepaiksete sugurakkude heitmine vette. 
Kudemiskohta nimetatakse koelmuks.
Enamasti koeb iga loomaliik kindlal (aasta)ajal ja kindla veetemperatuuri juures, samuti on sageli oluline koelmu valgus- jm olude sobivus.
Koelmut otsides teevad kalad sageli lühemaid või pikemaid kudemisrändeid.
Veeseened

Veeseened on veekeskkonnas elavad seened. Paljud veeseened kuuluvad vetik-, kott- ja teisseente hulka. 
Enamik veeseeni toitub saprotroofselt, s.t veekogus leiduvatest taime- ja loomajäänustest, vähemik on veeloomade (kalade, lülijalgsete), vetikate ja kõrgemate veetaimede parasiidid või kommensaalid.
Zooklorell

Zooklorell on veeselgrootu (nt protisti, käsna, ainuõõsse) kehas sümbioosis elav üherakuline rohevetikas (sageli perekonnast "Chlorella") või viburiga protist.
Königsbergi sildade probleem

Königsbergi sildade probleem on üks ajalooliselt märkimisväärne ülesanne matemaatikas. Selle Leonhard Euleri poolt aastal 1735 antud negatiivne lahendus lõi aluse graafiteooriale ja tekitas mõtteid topoloogia arendamiseks.
Probleemi teke.
Königsberg oli asutatud Pregeli jõe kallastele. Selle mõlemad kaldad ja saared jões olid ühendatud seitsme sillaga. Linna elanikud murdsid pead selle üle, kuidas korraldada jalutuskäiku nii, et ületada kõik seitse silda vaid üks kord ning jõuda tagasi kohta, kust jalutuskäiku alustati. Tehti palju praktilisi katseid, jalutuskäiku alustati erinevatest kohtadest ja liiguti erinevaid teid pidi, kuid katsed ei õnnestunud. Asja vastu hakkas huvi tundma ka Leonhard Euler.
Euleri analüüs.
Euler pidas tollal seda probleemi geomeetriaülesandeks . Ta märkis kõigepealt, et marsruudi valik maismaal ei oma mingit tähtsust. Ainus oluline tingimus on sildade ületamise järjestus. Ülesannet formaliseerides konstrueeris ta seda iseloomustava originaalse skeemi (mida siis veel graafiks ei nimetatud).
 →
Euler pani tähele, et mööda seda skeemi liikudes peab iga marsruudi korral sillale (tippu) sisenevate ja sealt väljuvate joonte (servade, kaarte) arv olema võrdne. Kuna iga silda võib ületada vaid ühe korra, siis peab teelõikude arv mööda maad võrduma sildade arvuga. Samas on kõik neli maalõiku läbitud paaritu arvu sildade kaudu (üks viie ja teine kolme silla kaudu). Äärmisel juhul võivad kaks maalõiku osutuda selle marsruudi algus- ja lõpp-punktideks, kuid see on vastuolus põhinõudega läbida iga sild parajasti üks kord.
Graafiteooria terminites esitatult väidab Euler, et sildu parajasti üks kord läbiv marsruut sõltub tippude valentsusest (astmest). Vajalik tingimus selleks on graafi sidusus ja nulli või kahe paarituarvulise valentsusega (astmega) tipu olemasolu. See tingimus on hiljem ka piisavaks osutunud. Niisugust marsruuti nimetatakse nüüd Euleri teeks (ahelaks).
Järelkaja.
Selle ülesande lahendamisega pani Euler aluse graafiteooriale ja selliseid skeeme käsitles ta oma töödes ka 1750., 1752. ja 1759. aastal.
Need Euleri tulemused jäid pikemaks ajaks unustusse ja graafe on korduvalt "uuesti avastatud". Nii avastas need Gustav Kirchhoff 1847. aastal oma elektrivõrkude ja Arthur Cayley 1857. aastal orgaaniliste isomeeride alastes uuringutes. Sõna "graaf" võttis esimesena kasutusele James Joseph Sylvester keemiliste struktuurivalemite kujutamisel 1878. aastal.
Königsbergi ajaloolistest sildadest on tänapäeval annekteeritud Kaliningradis säilinud kaks.
Conrad de Rosen

Conrad de Rosen, Bolweilleri krahv, (29. september 1629 Mazstraupe – 3. august 1715 Bollwilleri loss) oli Liivimaa päritolu Prantsusmaa sõjaväelane (Prantsusmaa marssal) 17. ja 18. sajandil.
Päritolu.
Põlisest Rosenite suguvõsast pärit Conrad von Rosen sündis Mazstraupe ("Klein-Roop") ja Raiskumsi ("Raiskum") mõisniku Fabian von Roseni (1590–1633) ja tema abikaasa Sophia (neiuna Mengden, 1597–1673) noorima pojana.
Sõjaväekarjäär.
Ta astus 1644. aastal Rootsi teenistusse, kuid pidi sealt peagi lahkuma, kui oli duellil tapnud ühe teise ohvitseri. 1651. aastal astus ta oma sugulase, kindralleitnant Reinhold de Roseni (1604–1667) soovitusel Prantsusmaa sõjateenistusse.
1667. aastaks oli Conrad de Rosenist saanud ratsaväekolonel. Väljapaistva tegutsemise eest Seneffe'i lahingus 1674. aastal ülendati ta brigaadikindraliks ("brigadier"). 1677. aastal ülendati ta Cambrai piiramise järel "maréchal de camp"'iks (vastab kindralmajorile). 1678 teenis ta marssal François de Créquy alluvuses Saksamaal. 1681. aastal, pärast luteriusust loobumist ja katoliku usu vastuvõtmist, sai ta krahvitiitli. 1682 sõdis ta markiis de La Trousse'i juhtimise all Piemontes ning määrati 1686 vägede ülemjuhatajaks Languedocis.
1688. aastal ülendas Louis XIV Roseni kindralleitnandiks ning andis tema käsutusse väekontingendi, mis saadeti appi Inglismaa kuningale James II-le tema Iirimaa-sõjakäigul. Kuningas James oli Roseni vaprusest sedavõrd vaimustunud, et nimetas ta 1689 Iirimaa marssaliks.
Pärast lüüasaamist Boyne'i lahingus naasis Rosen Prantsusmaale, kus ta nimetati kergeratsaväe "mestre de camps general"'iks, misjärel jätkas ta teenistust dofääni alluvuses Saksamaal. 1691 osales ta Monsi piiramisel, juhatas 1693 Neerwindeni lahingus Prantsuse vägede paremat tiiba ning osales Charleroi piiramisel.
20. jaanuaril 1703 ülendas Louis XIV Roseni marssaliks ning lubas tal müüa "mestre de camps general"'i ametiposti suure summa eest markiis de Montpeyroux'le. Elu lõpuaastad veetis ta oma Bollwilleri lossis, kus ta ka suri ning mille kabelisse ta maeti.
Talle kuulusid Bollweiler, Dettweiler, Herrenstein ja mitu muudki maavaldust.
Perekond.
Conrad de Rosen abiellus 14. jaanuaril 1660 Bollwilleris oma sugulase Marie-Sophie de Roseniga (1638–1686), kes oli kindralleitnant Reinhold de Roseni (1604–1667) ja tema abikaasa Margaretha (sündinud von Eppe) tütar. Abielust sündisid:
Suvi (film)

"Suvi" on Oskar Lutsu jutustuse "Suvi" põhjal valminud Eesti film. See on teine film Arvo Kruusemendi Lutsu-teemalisest filmitriloogiast ("Kevade", "Suvi", "Sügis") ning jälgib sooja huumoriga Paunvere koolilaste edasist käekäiku. Filmi põhirollides on varasemast tuttavad, nüüd juba täiskasvanud näitlejad. Filmi stsenaariumi kirjutas Arvo Kruusemendi ettepanekul Paul-Eerik Rummo Oskar Lutsu jutustuste "Suvi" ja "Tootsi pulm" järgi.
"Suvi" esilinastus Eesti kinodes 1976. aasta märtsi lõpus. Esimese kuu ajaga kogus film ajalehe Edasi andmeil Tartus 70 323 vaatajat. Esimesel linastusaastal vaatas "Suve" Eestis üle 470 000 inimese. Kõige paremaid tulemusi andis "Kevade" ja "Suve" koos näitamine.
Filmi restaureeritud versioon esilinastus 10. novembril 2011 kinos Artis. 
Sünopsis.
Venemaal mõisavalitsejaks õppinud Joosep Toots saabub tagasi Paunverre, koos uute ideede ja plaanidega. Tagasitulekut põhjendab Toots halva tervisega, tema ishias vajab hädapärast ravi. Kohtumine Paunvere vanade tuttavate kellamees Lible, Jorh Adnieli Kiire, papa Kiire, köster Julk-Jüri, endiste koolikaaslaste ja teistega elustab tema mälestusi koolipõlvest. Kooliõde Raja Teele paneb küll Tootsi südame kiiremini põksuma, kuid esialgu on Kiir kosimisplaanidega temast ette jõudnud. Paunvere apteekrilt kuuldud elutarkus annab Tootsi mõtetele teise suuna - isakodus oleks vaja hooneid kohendada ning talupidamises uuendusi teha. Rätsep Kiir soovib Tootsi ametivennaks saada ning alustada põllupidamise ja "karjavirtsahvti" õppisega, sest Teele teatab talle otsusest abielluda ainult põllumehega. Paraku läheb Kiire Venemaal mõisavalitsejaks saamise sõit luhta, sest ta varastatakse sõidu ajal paljaks. Tagasi saabunud Kiirele soovitab Teele minna Tootsi juurde sulaseks, mida toetab ka vana Kiir, sest reisil saadud kahju tahab hüvitamist. Kuid mõisavalitseja teooria- kui praktikaõpingud jäävad Tootsi Ülesoo talus Kiirele lühikeseks. Ülesoo peremees otsustab talu poja nimele kirjutada ja ise vanaduspõlve pidada. Toots küsib talu arendamiseks pangast laenu, kuid on vaja kindlaid käendajaid. Toots saab poolvägisi siiski käendusallkirja Tõnissonilt ja asjad hakkavad liikuma. Vahepeal Kiirele korvi andnud Teele pakub ennast talle ootamatult ise pruudiks. Pulmade eelõhtul tabab Teelet aga nukrusehoog, sest Arno Tali on taas Pauveres käimas. Sellest tekib arusaamatus pruutpaari vahel, millest kuulda saades ei varja Kiir oma kahjurõõmu. Siiski lõpeb kõik Joosep Tootsi ja Raja Teele kirikliku laulatusega ning pulmapeoga Ülesoo talus.
Rein Pakk

Rein Pakk (sündinud 31. mail 1968 Tartus) on eesti lavastaja, kirjanik, karikaturist ja ettevõtja.
Haridus.
Pakk on lõpetanud 1986. aastal Tartu 2. Keskkooli. Ta on õppinud aastatel 1986–1987 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, 1991–1992 Eesti Humanitaarinstituudis ning 1992–1996 Tallinna Pedagoogikaülikooli filmi- ja video kateedris filmirežiid (bakalaureusekraad filmikunstis).
Töökäik.
Rein Pakk on olnud Sinebrychoff Eesti ASi turundusjuht. 1997–1998 oli ta üks kahest reklaamiagentuuri Sacco &amp; Vanzetti loojast ja käivitajast ning agentuuri tegevjuht. Ta on pannud aluse mitmele toitlustusasutusele, olles 1998. aastal üks kolmest Tallinna restorani Elevant loojast ja käivitajast, restorani turundusjuht ja sisekujunduse kaasautor, 1999. aastal NoKu Klubi üks viiest loojast ja käivitajast Tallinnas, söögikoha sisekujunduse kaasautor, 2004. aastal Tartu restoran-klubi Maailm looja, käivitaja ja sisekujunduse kaasautor ning üks neljast Tartu ööklubi "Kellele ei meeldiks Johnny Depp?" loojast ja käivitajast, sisekujunduse kaasautor. Samuti osales ta Tallinna kohviku Maiasmokk töös. Pakk on Tartu Lõunakeskuse turunduskonsultant ja reklaamilooja.
Aastatel 2001–2004 oli Pakk Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide õppetooli kinoajaloo ja režissuuri lektor ning Tartu Kõrgema Kunstikooli fotoosakonna kinoajaloo ja režissuuri lektor.
Loominguline tegevus.
Pakk on kirjutanud kultuuri-, ühiskonna- ja kunstiteemalisi artikleid, esseid ja kriitikat. Rainer Sarnetiga on ta loonud 1993–1995 üle 900 karikatuuri, mida avaldati ajalehtedes Hommikuleht ja Nelli Teataja, alates 2005. aastast joonistanud üle 70 karikatuuri ajakirjale Diplomaatia. Tema lühijutte on ilmunud kogumikes "Salasahver" (2002), "Köögi kiusatused" (2005) ja "Vanaemade lood" (2007) ning ta on kirjutanud ja toimetanud aforismiraamatud "Musi naudingupäevik 2006" (2005), "Musi naudingupäevik 2008" (2007) ja "Map kalender 2008" (2007), "Supelsaksad" (2010) koostöös Ruth Huimerinnaga.
Aastatel 1996–1999 osales Pakk fotograafide Peeter Lauritsa ja Herkki Merilaga fotolavastustes nii modelli kui ka lavastajana. Ta on teinud lavastuse ja liikumisseadeid paljudel moeetendustel, sealhulgas Eesti Kunstiakadeemia konkursi ERKI Moeshow moeetendustel 1997. ja 1998. aastal.
Ta on töötanud mitmes Eesti teatris (Von Krahli teater, Emajõe Suveteater, Monoteater) ja osalenud teatriprojektides. Alates 2011. aasta septembrist on ta Vanemuise Teatri lavastaja ja draamanäitleja. Aastatel 2011–2012 oli ta Eesti Televisiooni kultuurisaate "Jüri Üdi klubi" saatejuht kõrvuti Karl Martin Sinijärvega.
Isiklikku.
Tema vanem vend on Heiti Pakk. Rein Pakul on kaks poega ja tütar. Tema onud olid näitlejad Rein Aren ja Väino Aren.
Jaan Timusk

Jaan Timusk (sündinud 2. jaanuaril 1935 Narvas) on eesti tehnikateadlane ja poliitik.
Elu.
Ta põgenes vanematega 1944. aastal Rootsi, sealt 1951. aastal edasi Kanadasse. 
Ta sai 1958. aastal Toronto Ülikoolis bakalaureuse- ja 1961. aastal magistrikraadi ehitusinsenerina. 1961. aastal läbis ta stipendiaadina doktorantuuri Londoni Ülikoolis (1963–1965), kus kaitses 1969. aastal väitekirja "Creep of Concrete under Biaxial Loading".
Juba magistriõppe ajal oli ta assistent ja lektor Toronto Ülikooli ehitusinseneriosakonnas, õpetades mehaanika, staatika ja ehitusmaterjalidega seotud aineid. Doktorantuuri järel jätkas Jaan Timusk õppejõu ametit vanemõpetajana, dotsendina ja aastatel 1982–1997 professorina, pärast seda emeriitprofessorina.
Jaan Timusk on olnud külalisuurija ja -professor Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis (1977–1978), Briti Columbia Ülikoolis, Tallinna Tehnikaülikoolis (1995) ning Eesti Maaülikoolis (2005). Ta on aidanud täiendada Maaülikooli erialaraamatukogu ning koostanud õppevahendeid. 
Ta on olnud Ontario valitsuse ehitustööstuse strateegia nõukogu ja Toronto Ülikooli ehitusfüüsika osakonna juhataja. Mitmed Kanada ja rahvusvahelised erialaseltsid on kaasanud Jaan Timuskit oma tegevusse ning ehitusnormide ja standardite komisjonide töösse.
Lisaks on ta olnud tegev Kotkajärve Metsaülikoolis, Eesti Rahvusnõukogus Kanadas, Kanada Eestlaste Kultuurifondis, Rahvusliku Välisvõitluse Nõukogus/Eestlaste Kesknõukogus Kanadas, Eesti eksiilvalitsuses (teedeminister 1990–1992) jm. Ta on Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.
Isiklikku.
Jaan Timusk abiellus 1958. aastal, tal on kaks poega.
Rubico ületamine

Rubico ületamine tähistab ajaloos Julius Caesari üleminekut Rubico jõest 49. aastal eKr. Pärimuse järgi olevat ta enne seda otsust lausunud kuulsaks saanud sõnad "Liisk on langenud" (ladina "alea iacta est"). Jõgi tähistas piiri Caesari provintsi Gallia Cisalpina ja "emamaa" Itaalia vahel, ilma loata vägede eesotsas Itaaliasse sisenenud väejuht oli traditsiooni kohaselt automaatselt riigireetur ning tema ja tema mehed oli seega surma mõistetud. Jõe ületamine tähendas ühtlasi kodusõja algust Pompeiuse vastu.
Rubicot on raske seostada mingi konkreetse jõega, sest jõgede vool on aegade jooksul muutunud. 1933. aastal tuvastati, et Rubico jõgi on tänapäeva Fiumicino. See leidis lõplikult kinnitust alles 1991. aastal.
N-bromosuksiinimiid

"N"-bromosuksiinimiid on orgaanilises keemias broomimiseks kasutatav reagent. Süstemaatiline IUPAC-i nimetus on 1-bromo-2,5-pürrolidindioon, molekulaarvalem C4H4BrNO2. Kasutatakse seda broomi allikana radikaalse asenduse ja elektrofiilse liitumise reaktsioonides ning happelises lahuses katioonse broomi allikana. 
"N"-bromosuksiinimiid on valge kristalliline pulber, sulamistemperatuur 175–178°C, vees on mittelahustuv, kuid lahustub polaarsetes aprotoonsetes solventides.
N"-klorosuksiinimiid ja N"-jodosuksiinimiid on orgaanilises sünteesis analoogselt kasutatavad vastavalt kloorimiseks ja joodimiseks.
Paralleelimport

Paralleelimport on originaalkaupade (võltsimata kaupade) import ühest riigist teise ilma intellektuaalomandi omaniku loata. Paralleelimporti nimetatakse ka halliks impordiks, sellega on seotud mitmed probleemid rahvusvahelises kaubanduses, autori- ja patendiõiguses.
Kairi Kurisoo hinnangul "on paralleelimport üks vastuolulisemaid nähtusi rahvusvahelises kaubanduses", kuna see on "konflikt üldise vabakaubanduse ning kaubamärgiomaniku ainuõiguste vahel".
Paralleelimport on levinud näiteks tarkvara, muusika, trükitekstide ja elektroonikatoodete puhul. Sellel on mitmesuguseid põhjusi:
Eri riikides on paralleelimpordi küsimused lahendatud erinevalt. Paralleelimporti ei keela otseselt ei Berni konventsioon ega ka Pariisi konventsioon. Saksamaa föderaalne ülemkohus leiab, et kuna patendiomaniku õigus kaupa kontrollida kaotab kehtivuse esimese ostutehingu käigus, ei ole patendiomanikul õigusi paralleelimporditud kauba suhtes. Euroopa Liit on kinnitanud, et liikmesriikide vahel liikuva kauba puhul on selline õiguslik tõlgendus lubatud, kuid mitte väljaspool Euroopa Liitu. "Euroopa Kohus on oluliselt kärpinud intellektuaalse omandi omanike tiibu, võimendades hinnakonkurentsi paralleelse kaupade impordi kaudu teistest liikmesriikidest," on olukord iseloomustanud jurist Carri Ginter.
Euroopa Liidu majanduses on paralleelimpordil oluline roll, kuna see on üks mehhanisme, mis ühtlustab kaupade hindu ja kättesaadavust liidu liikmesriikides, tagades Euroopa Liidu ühisturu toimimise.
Võltsimisvastase kaubanduslepingu ACTA artikkel 23.2 kohustab lepinguga liitunud riike "kehtestama kriminaalprotseduurid ja -karistused" juhtudeks, kui keegi impordib või kasutab kaupu kaubanduslikus ulatuses, rikkudes sellega kaubamärgi omaniku õigusi. Selle alusel hakkavad riigid ka paralleelimporti reguleerivaid seadusi omavahel harmoneerima.
Fredrik Ekman

Fredrik Joachim Ekman (1. september 1798 Uusikaupunki – 13. märts 1872 Turu) oli Soome ja Eesti vaimulik.
Ta õppis Uusikaupunkis (Uudenkaupungin pedagogion oppilas) ja Turu katedraalikoolis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 17. juulil 1818 ja 27. juunil 1823), sai magistriks. Aastatel 1824–1827 õppis ta Stockholmi Kunstiakadeemias. 
Aastatel 1829–1834 töötas ta Viiburi gümnaasiumis rootsi keele õpetajana, aastatel 1834–1839 ladina keele ülemõpetajana. Ordineeriti 11. aprillil 1838 õpetajaks.
1840. aastal oli ta Espoos adjunktõpetaja. Aastatel 1841–1842 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduses vikaarõpetaja. Seejärel oli ta vaimulik Stockholmi soome koguduses, Soomes Hämeenlinnas ja aastast 1848 kaplanina Turu toomkirikus.
Eduard Peanberg

Eduard Peanberg (21. aprill 1901 – 16. jaanuar 1985 Lund, Rootsi) oli eesti talunik ja vallavanem.
Ta oli Kiisa talu peremees Keila vallas, Keila vallavolikogu liige ja vallavanem ning Kaitseliidu Keila malevkonna majanduspealik.
Alexander Eduard Beater

Alexander (Aleksander) Eduard Beater (27. august/8. september 1841 Tallinn – 17. august/30. august 1914 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Beater õppis Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1860–1866 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1866–1870 töötas ta koduõpetajana Järve mõisas von Arnoldi juures. Aastatel 1870–1871 oli ta prooviaastal Kuusalu Laurentsiuse koguduses, Woldemar Friedrich Kentmanni juures. Ordineeriti 26. septembril/8. oktoobril 1871 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1871–1872 Väike-Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1873–1875 oli ta Peterburi Jaani koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1876–1879 töötas ta Riia Aleksandri gümnaasiumis õpetajana, aastatel 1879–1880 oli ta õpetajaks Võru tütarlastekoolis. Aastatel 1880–1889 oli ta Valjala Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1889–1908 töötas ta usuõpetajana Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis, olles aastatel 1890–1907 veel Tallinnas vanglavaimulikuks. Aastast 1908 töötas ta usuõpetajana Tallinna raudteekoolis.
Eusebius

Eusebius on olnud mitme isiku nimi:
Alumniportal Deutschland

Alumniportal Deutschland on veebileht Saksamaa vilistlaste privaatsete ja tööalaste võrgustike loomiseks. Saksamaa vilistlasteks on kõik, kes on Saksamaal või mõnes välisriigis asuvas Saksa asutuses teinud õppetööd, teadustööd, saanud täiendõpet, läbinud keelekursuse või lihtsalt reisinud. Alumniportal Deutschlandi kasutamine on tasuta.
Alumniportal Deutschland on Saksamaa viie rahvusvahelise koostööga tegeleva organisatsiooni koostööprojekt. Portaali rahastab Majandusliku koostöö ja arenduse ministeerium (BMZ).
Ülesanded ja eesmärgid.
Alumniportal Deutschlandi kaudu saavad Saksamaa vilistlased sidet pidada. Saab luua ja süvendada suhteid teiste vilistlastega ning lisaks ka rahvusvaheliste ettevõtete, kõrgkoolide ja vilistlaste võrgustikega. Portaali pakkumiste hulka kuulub rahvusvaheline tööbörs, informatsioon edasiõppimisvõimaluste ja ürituste kohta, erinevad alateemad kultuurist kuni majanduseni, eraldi rubriik, kus on võimalik õppida saksa keelt, ning lisaks suhtlusvõrgustiku osa. Alumniportal Deutschland on avatud kõigile vilistlastele, olenemata sellest, kas Saksamaal oldud perioodi eest tasus mõni Saksamaa organisatsioon või inimene ise.
Laia kontaktvõrgustikuga on osalevatel organisatsioonidel võimalik oma vilistlasi puudutavat tööd lihtsam koordineerida. Peale selle tahetakse näidata Saksamaa vilistlaste tähtsust majandusliku koostöö kontekstis. Portaalis leiavad koostööpartnereid ja eksperte nii vilistlased kui ka ettevõtted.
Ajalugu.
Töö vilistlastega toimub enamasti ainult vastavate organisatsioonide siseselt. Umbes 80% välismaistest lõpetajatest on oma õppe- või tööaja ise finantseerinud. Nende vilistlastega ühenduse saavutamine nõudis uurimistööd, mistõttu loodigi Alumniportal Deutschland. Seisuga juuli 2011 on registreerituid rohkem kui 32 000 kasutajat 184 riigist.
Ülesehitus.
Alumniportal Deutschlandi tuumaks on suhtlusvõrgustik. Kasutamiseks on vajalik registreerimine. Selles suhtlusvõrgustikus saavad vilistlased luua ja hoida kontakte vilistlaste, organisatsioonide või ettevõtetega. Lisaks on vilistlastel võimalik pidada blogi.
Alapunktis "Infothek" pakutakse vilistlastele välja teemasid, mida suhtlusvõrgus käsitleda. "Infotheki" alla kuuluvad ka rahvusvaheline tööbörs, üritustekalender, pakkumised, mis puudutavad saksa keelt, erinevaid erialasid puudutavad temaatilised alapunktid ja väliste toimetuste poolt täidetud alapunktid, nagu näiteks majandus, teadus ja kultuur. Ettevõtetel on tööbörsil võimalik avaldada vabu töökohti, lisaks on võimalik informeerida üritustest või otsida kontaktisikuid ja eksperte.
Alumniportal Deutschlandi saab kasutada nii saksa kui ka inglise keeles. Suhtlusvõrgustikusisene keel on aga vabalt valitav.
Partnerid.
Alumniportal Deutschland on viie organisatsiooni koostöö.
Ettevõtmist toetavad mitmed asutused, sealhulgas Saksamaa välisministeerium, haridusministeerium ja mitmesugused poliitikainstitutsioonid, näiteks Friedrich Eberti, Konrad Adenaueri ja Heinrich Bölli sihtasutused.
Sic

sic või "sic"! (ladina keeles "sīc" – 'nii on') on märge, mis lisatakse, kui tahetakse rõhutada, et eelnevalt tsiteeritud tekst on originaalis just täpselt selline.
Hüdromeetriajaam

Hüdromeetriajaam ehk veemõõtejaam on koht, kus süstemaatiliselt mõõdetakse mingi pinnaveekogu (nt järve, jõe, veehoidla) veetaset, vooluhulka, uhtainete liikumist või settimist, vee temperatuuri ning muid füüsikalisi ja keemilisi näitajaid, ka jäänähtusi jms.
Eestis töötavad teiste seas Kasari, Teenuse, Vihterpalu ja Uus-Lõve hüdromeetriajaam.
Jackie Evancho

Jackie Evancho (õieti Jacqueline Marie Evancho; sündinud 9. aprillil 2000 Pittsburghis) on Ameerika Ühendriikide laulja.
Ehkki ta oli edukalt osa võtnud mitmest talendivõistlusest ning tema esimene album "Prelude to a Dream" ilmus juba 2009. aastal, saavutas ta laiema tuntuse 2010. aastal osalemisega telesarja "America's Got Talent" viienda hooaja saadetes, kus ta sai kümneaastaselt teise koha. 
2010. aastal ilmunud albumi "O Holy Night" läbimüügi poolest oli ta selle aasta edukaim debütant ning noorim edetabelite esikümnesse jõudnud debütant USA ajaloos. 14. juunil 2011 ilmus album "Dream With Me" ning 1. novembril 2011 jõulualbum "Heavenly Christmas".
Sic (täpsustus)

Sic võib tähendada mitut asja.
Ain-Villu Parvet

Ain-Villu Parvet (ka Villu Parvet ja William Parvet; sündinud 27. novembril 1979) on eesti ärimees, koolitaja, autor, modell. 
Tema äride hulka kuuluvad kinnisvara, veebilehtede valmistamine, domeenidega kauplemine, pornofilmide produtseerimine.
Ain-Villu Parvet on ka tuntud kui parkimishuligaan. Samuti on ta leidnud korduvat kajastamist Kanal 2 saates "Võsareporter" ning ETV saates "Pealtnägija" seoses inimeste võimaliku petmisega.
Aastal 2011 ilmus Parveti raamat "Seks, vein ja kutsikad".
Thure Ahlqvist

Thure Johan Ahlqvist (20. aprill 1907 Borås – 20. märts 1983 Borås) oli Rootsi poksija.
Ahlqvist oli 1929. aastal Rootsi meister kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg).
Ahlqvist sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Lawrence Stevensile (Lõuna-Aafrika Liit).
Ahlqvist poksis 17. aprillil 1936 elukutselisena. Ta pidas ühe kohtumise, mille kaotas punktidega.
Ene-Margit Tiit

Ene-Margit Tiit (1934–1936 Tudeberg, 1936–1954 Humal; sündinud 22. aprillil 1934 Tartus) on eesti statistik ja rahvastikuteadlane.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. 1963. aastal kaitses ta samas füüsika-matemaatika kandidaadi väitekirja "O perestanovke rjadov" ("Ridade ümberjärjestamine"; juhendaja professor Gunnar Kangro).
Ene-Margit Tiit on 1999. aastast Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskonna emeriitprofessor ja 2006. aastast Statistikaameti vanemmetoodik. Ta oli 2007. aastast 2011. aasta rahvaloenduse teadusnõukogu esimees ja juhtis Eesti 2011. aasta rahvaloenduse ettevalmistamist.
Ene-Margit Tiit on kirjutanud teadustöid matemaatilise statistika, rahvastikuteaduse, sotsioloogia ja antropomeetria alalt.
Ta osales 2001. aastal Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit" milles tunti muret Eesti ühiskondlike arengu pärast.
Isiklikku.
Ene-Margit Tiidu isa oli matemaatik ja akadeemik Arnold Humal. Tema vennad on füüsik Leo-Henn Humal ja muusikateadlane Mart Humal. Ene-Margit Tiidu abikaasa oli Valdur Tiit. Nende tütar on Marju Unt. Tema vennapoeg on Priit Humal.
Stœ̆ng Trêngi provints

Stœ̆ng Trêngi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas. Piirneb põhjas Laosega.
Läbi provintsi voolab põhjast lõunasse Mekongi jõgi.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb viieks ringkonnaks:
Harald Lepik

Harald Lepik (19. mai 1926 Saarnakõrve küla, Triigi vald, Harjumaa – 22. mai 1976 Tallinn) oli eesti tõlkija, kes vahendas eesti keelde soome- ja venekeelset kirjandust. 
Õppinud aastatel 1934–1940 Mustla algkoolis ja 1940–1945 Paide Keskkoolis, jätkas ta haridusteed Tartu Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse erialal 1945–1950. Seejärel töötas Lepik aastatel 1950–1955 toimetajana Eesti Riiklikus Kirjastuses ning hiljem surmani vabakutselise tõlkijana. Harald Lepik võeti vastu Eesti Kirjanike Liitu aastal 1965. 
Looming.
Harald Lepik on uurinud eesti-vene kirjandussuhteid, avaldanud kirjutisi eesti kirjandusloo ja uudiskirjanduse kohta ning tõlkekriitikat. Lepik oli keskendunud eeskätt soome kirjandusele (postuumselt on ilmunud kogumik "Soome lühiproosat Harald Lepiku eestinduses", 1977), kuid on tõlkinud ka karjala eripäraga kirjandust ning vene tuntud kirjanike loomingut.
Isiklikku.
Harald Lepiku poeg on operaator ja režissöör Tõnis Lepik.
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Neljas Valitsus

NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Neljas Valitsus (vene "Четвертое управление КГБ CCCP") oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee transpordi- ja sideliinide julgeoleku tagamise ja järelevalve struktuuriüksus aastatel 1953–1960 ja 1981–1991.
NSV Liidu MN ja asuva RJK Neljas Valitsus moodustati esmakordselt 1953. aastal ning tegeles julgeoleku tagamisega transpordil, likvideeriti RJK reorganiseerimise käigus 5. veebruaril 1960. 
1967. aasta 25. juulist kuni 1973. aasta septembrini täitis transpordijulgeoleku tagamise ülesandeid Teise Peavalitsuse 12. osakond ja 1973. aasta septembrist kuni 1981. aasta septembrini Teise PV T Valitsus.
NSV Liidu RJK Neljas Valitsus moodustati uuesti iseseisva struktuuriüksusena 1981. aasta 10. septembril, NSV Liidu RJK käskkirja nr 00170 alusel Teise Peavalitsus "Т valitsuse" eraldamise teel Teise PV koosseisust.
Neljanda Valitsuse (osakonna ja liini) ülesandeks olid: 
Ajalugu.
Nõukogude Liidu transpordijulgeolekuasutuste varasemad nimetused:
Tooru

Tooru (Harju-Madisel "tooru-jumal", Läänemaa kihelkondades "tooru-mees") on jumalus Eesti mõnede piirkondade rahvausundis. 
Toorule oli pühendatud neljapäev, mil peeti Tooru õhtuid. "Väikses murdesõnastikus" on üles tähendatud "toorupäävad" (Käi), "toorupüha" (Krk) ja "tooruõhtu" (Vig).
On oletatud, et jumala nimi on Skandinaavia laen (vrd Thor). Toorut on kõrvutatud ka Tharapita ja Taaraga.
Nime sekundaarne kasutamine.
Tooru on ka lennufirmale Avies kuulunud Tallinna ja Kärdla vahel inimesi vedanud paarikümne kohaga Jetstream-31 reisilennuk, mida eksponeeritakse 2018. aasta suvest alates Kiviõli seikluskeskuse pereatraktsioonide mänguväljakul.
HMS Thetis

HMS Thetis oli Ühendkuningriigi allveelaev, mis hukkus kaks korda koos meeskonnaga.
Thetis lasti vette 29. juunil 1938 ja hukkus 1. juunil 1939. Pärast ülestõstmist nimetati ta ümber HMS Thunderboltiks ja hukkus 14. märtsil 1943.
Jaan Ein

Jaan Ein (14. jaanuar 1876 Sootaga vald, Tartumaa – 17.09.1939 Tartumaa) oli eesti põllumees ja vallavanem.
Ta oli Sootaga valla Tuisu talu peremees, vallakohtunik, vallavolinik ja vallavanem, Tartu põllumeeste konvendi liige, osales kohalikes ühingutes ja seltsides.
1939.a. ajalehest: September 1939 aastal lasti Käreveres maha salakütt, kelleks osutus tuntud taluperemees ja endine Äksi vallavanem (varem Sootaga vallavanem) Jaan Ein.
Preăh Vĭhéari provints

Preăh Vĭhéari provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas. Piirneb põhjas Tai ja Laosega.
Provints asub osaliselt Dângrêki mäestikus ja on nime saanud hindude Preăh Vĭhéari templi järgi, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Provintsi vaatamisväärsuste seas on Koh Keri templikompleks.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks:
Pankratius von Dinkel

Pankratius von Dinkel (9. veebruar 1811 Staffelstein – 8. oktoober 1894 Augsburg) oli saksa vaimulik.
Alates 1858. aastast kuni surmani oli ta Augsburgi piiskop.
1991. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1991. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 48. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 19. jaanuaril 1991.
Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Jack Lemmon.
Bernhard Frank

Bernhard Frank (7. juuli/19. juuli 1811 Tallinn – 9. detsember/21. detsember 1870 Valjala) oli Eesti vaimulik.
Frank õppis aastatel 1823–1832 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1832–1833 õppis ta Helsingi Ülikoolis filoloogiat; aastatel 1833–1836 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, grad. stud. 1837. Korporatsioon Estonia liige.
Ordineeriti juulis 1839 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1839–1870 Valjala Martini koguduse õpetaja.
Greg Raymer

Gregory Paul Raymer (sündinud 25. juunil 1964) on Ameerika Ühendriikide elukutseline pokkerimängija. 
Ta võitis 2004. aasta World Series of Pokeri.
Raymer on turniiridel kokku teeninud 6 850 000 USA dollarit, millest enamus (6 487 512 dollarit) on pärit WSOP-l võidetust.
Ta kannab vahel pokkerimängu ajal läbipaistmatuid holograafilisi päikeseprille.
José Hernández

José Rafael Hernández y Pueyrredón (10. november 1834 Chacra Pueyrredón, praegu Villa Ballester Oeste, San Martíni vald, Buenos Airese provints – 21. oktoober 1886 Belgrano, Buenos Aires) oli Argentina kirjanik, ajakirjanik ja publitsist.
Tema eepiline poeem "Martín Fierro" (esimene osa "El gaucho Martín Fierro", 1872; teine osa "La vuelta de Martín Fierro", 1879 kuulub gautšokirjanduse ja ladinaameerika romantismi klassikasse. Kirjanik kujutab tõetruult juba tollal välja suremas olnud pampaelanike gautšode traditsioone, mõtteviisi ja keelt. Melanhoolia ja fatalismiga väljendab ta kurbust selle üle, et gautšod on ülekohtuselt elupaigast ilma jäetud. Poeem on Argentina rahvuslikus identiteedis kesksel kohal. 
Föderalistide pooldajana vastustas ta president Domingo Faustino Sarmientot ning kaitses algupärast, mitte Euroopale tuginevat rahvusliku kultuuri käsitust.
Hermann Müller

Hermann Müller (18. mai 1876 Mannheim – 20. märts 1931 Berliin) oli Saksa poliitik (riigikantsler 1920; 1928–1930).
Hermann Müller oli kutselt ajakirjanik. 1916. aastal sai temast Saksamaa Riigipäeva liige (enamussotsialist). Juunist 1919. aastal Weimari vabariigi välisminister. 
1920. aasta märtsist kuni juunini ja 1928. aasta maist kuni 1930. aasta märtsini tegutses Hermann Müller Saksamaa Weimari vabariigi riigikantslerina (valitsusjuhina).
Ott Lepland (album)

"Ott Lepland" on Ott Leplandi esimene stuudioalbum pärast lapsepõlves välja antud lastelaulude kogumikke. Album ilmus aprillis 2010. 
Esmaesitlused toimusid Rae Kultuurikeskuses 13. aprillil, Tallinnas Rock Cafés 16. aprillil, 17. aprillil Kuressaares ööklubis "Diva", 23. aprillil Pärnus ööklubis "Sugar" ja 24. aprillil Tartus ööklubis "Illusioon". Albumilt pärinevad ka singlid "Otsides ma pean su jälle leidma", "Süte peal sulanud jää", "Läbi öise Tallinna" ja "Üheskoos on olla hea". 
Ott Lepland võitis saatesarja "Eesti otsib superstaari" kolmanda hooaja, auhinnaks oli plaadileping Crunch Industryga. Albumi on produtseerinud ansambel The Sun. Albumil olevate lugude autorid on Lepland ise koos Kaspar Kalluste, Taavi Paometsa, Tanel Padari, Hendrik Sal-Salleri ja teistega. Mitme laulu sõnad on kirjutanud Aapo Ilves. Taustalauljatena teevad albumil kaasa Rolf Roosalu ja Marvi Vallaste. Helirežissöör on Kristo Kotkas.
Otsides ma pean su jälle leidma

"Otsides ma pean su jälle leidma" on Ott Leplandi debüütsingel albumilt "Ott Lepland". 
Lugu ilmus raadiotesse detsembris 2009, vaid paar nädalat pärast Leplandi võitu saatesarjas "Eesti otsib superstaari". Muusika on laulule kirjutanud Ott Lepland ise, sõnad on kirjutanud Aapo Ilves. 
Lepland esitas oma debüütsinglit Raadio 2 galal "Aastahitt 2009" ja saates "Laulud tähtedega".
Miguel Hernández

Miguel Hernández Gilabert (30. oktoober 1910 Orihuela – 28. märts 1942 Alicante) oli hispaania kirjanik, kes on tuntud eeskätt luuletajana. 
Ta käis koolis ainult mõne aasta. Nagu isagi, hakkas ta lambakarjuseks. Vabal ajal luges ta hispaania kirjandust. 
Hiljem elas ta Madridis, kus ta suhtles teiste seas Federico García Lorca, Rafael Alberti ja Pablo Nerudaga.
Hispaania kodusõja ajal oli ta vabariiklaste poolel. Ta astus Hispaania Kommunistlikku Parteisse. Pärast kodusõda Hernández arreteeriti, sest ta oli olnud poliitkomissar. Ta mõisteti surma, kuid surmanuhtlus asendati 30-aastase vangistusega. Ta suri tuberkuloosi, millesse oli vanglas haigestunud. 
Looming.
1930. aastal ilmusid ühes provintsinädalalehes oma esimesed luuletused, mis olid mõjutatud romantilistest ja modernistlikest eeskujudest. 
Tema esimene luulekogu "Perito en lunas (1933) on mõjutatud Luis de Góngorast. 
1934. aastal ilmus religioosne näidend "Quien te ha visto y quien te ve y sombra de lo que eras", mis oli mõjutatud Pedro Calderón de la Barcast.
Hernández sai tuntuks sonetikoguga "El rayo que no cesa" (1936; "Kiir, mis ei lõpe"), kus esinevad tema luule põhimotiivid: elujulgus, armastus ja traagiline surm, mida sümboliseerib sõnn. 
1936. aastal valmis ka näidend "El labrador de más aire", mis oli inspireeritud Lope de Vegast.
Luulekogud "Viento del pueblo" (1937, Rahva tuul) ja "El hombre acecha" (1937–1939) kirjeldavad kodusõja üleelamisi ning on angažeeritud. 
1937. aastal valmisid näidend "Pastor de la muerte" ja neli ühevaatuselist näidendit, mis ilmusid kogumikus "Teatro en la guerra". 
Tema vangipõlve luuletused, mis on täis valu ning igatsust naise ja lapse järele, anti välja postuumselt pealkirjaga "Cancionero y romancero de ausencias" (1958, "Äraoleku "cancionero" ja "romancero""). 
Retseptsioon.
Hernándezel oli suur mõju 1950. aastatel kirjandusse tulnud luuletajate põlvkonnale.
Süte peal sulanud jää

"Süte peal sulanud jää" on Ott Leplandi teine singel albumilt "Ott Lepland". Lugu avalikustati ja on digitaalsena allalaaditav alates veebruarist 2010. 
Tegemist on kaveriga soome laulja Antti Tuisku loost "Valovuodet". Heliloojad on Jussi Nikula ja Caleb. Sõnad on kirjutanud Aapo Ilves. Lepland esitas pala auhinnagalal "A. Le Coq Live – Eesti muusikaauhinnad 2009" Nokia kontserdimajas. 
Edetabelid ja tunnustus.
Sky Plusi edetabelisse "Sky Plus Top 40" jõudis laul 2010. aasta 10. nädalal (8.–14. märts) 29. kohaga ning tõusis aprilli alguseks (14. nädal) 17. kohale. Järgmisel nädalal oli laul 28. kohal ning 16. nädalal (19.–25. aprill) kukkus edetabelist välja, andes teed juba uuele singlile ("Läbi öise Tallinna"). Kokku oli laul edetabelis kuus nädalat.
Laul pälvis raadiosaate Raadio 2 Aastahitt 2010. aasta edetabelis teise koha.
Läbi öise Tallinna

"Läbi öise Tallinna" on Ott Leplandi kolmas singel albumilt "Ott Lepland". 
Lugu ilmus raadiotesse aprillis 2010 ja on ka muusikafailina allalaaditav. Laulu viisi ja sõnad on kirjutanud Hendrik Sal-Saller.
Edetabelid ja tunnustus.
Edetabelisse "Sky Plus Top 40" (Sky Plus) jõudis laul 2010. aasta 16. nädalal (19.–25. aprill) 37. kohale ning tõusis juuni alguseks (23. nädal) 24. kohale. Kokku oli laul edetabelis kaheksa nädalat.
Raadio Uuno koostatud edetabelis "Eesti top 40" alustas laul 19. kohalt 2010. aasta 17. nädalal (26. aprill – 2. mai). 21. nädalal (24.–30. mai) jõudis "Läbi öise Tallinna" edetabelis esikohale. Kokku oli laul edetabelis kaheksa nädalat.
Raadio Elmari edetabelisse "TOP 10" sisenes laul 2010. aasta 16. nädalal (19.–25. aprill) 3. kohalt. Olles üks koht parem eelmisest singlist "Süte peal sulanud jää". Elmari Edetabeli esikoha hõivas 19. nädalal, 10.–16. mail. Kokku oli laul edetabelis 8 nädalat.
Rahvusvaheline Slaavi Kanal

Rahvusvaheline Slaavi Kanal (ukraina "Міжнародний Слов'янський Канал"; vene "Международный Славянский Канал"; inglise "Slavonic Channel International", SCI) on Ukrainas tegutsev eratelekanal, mis alustas tööd 14. detsembril 1994.
Uustalu kraav

Uustalu kraav (ka "Silmajõgi") on kraav Läänemaal Lääneranna vallas Hanila, Kause, Kõmsi, Nehatu, Rame ja Ridase külas.
Kraavi pikkus on 9,5 km ning see suubub Mõisalahte. Kraavi valgla on 38,9 km². 2,7 km suudmest suubub vasakult kraavi Virita kraav. Uustalu kraavi suue jääb Puhtu-Laelatu looduskaitsealale. Ülemjooksul ületab kraavi Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.
Kraav on tehislik avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Uustalu kraavi registrikood on VEE1119200.
Virita kraav

Virita kraav on kraav Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Karuse, Kause, Lõo, Nehatu ja Rame külas.
Kraavi pikkus on 8,3 km ning see suubub vasakult Uustalu kraavi (2,7 km suudmest). Kraavi valgla on 15 km². Kraav saab alguse Vatla rabast.
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Virita kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1119300.
Ännikse laht

Ännikse laht on rannajärv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Virtsu alevikus, Puhtu-Laelatu looduskaitsealal. Järve kaldajoone pikkus on 1793 m. Järvest kagu poole jääb Puhtulaid, ida poole jääb Vanalubi laht.
Järv on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Ännikse lahe keskkonnaregistri kood on VEE2062830.
Aleksi Salmenperä

Aleksi Salmenperä (sündinud 1973) on Soome filmirežissöör.
Aurupott

Aurupott on pott, milles valmistatakse toitu aurutamise teel.
Leidissoo peakraav

Leidissoo peakraav on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Vanaküla külas.
Peakraavi pikkus on 4,4 km. Peakraav suubub paremalt Riguldi jõkke (6,8 km suudmest). Peakraavi valgla on 31,6 km². Lähtest ida ja põhja poole jääb Leidissoo looduskaitseala.
Leidissoo peakraav on tugevasti muudetud avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Leidissoo peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1104000.