Hasso Krull

Hasso Krull (sündinud 31. jaanuaril 1964) on eesti luuletaja, esseist ja tõlkija.
Hariduskäik.
Krull lõpetas 1981. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja õppis aastatel 1981–1985 Tallinna Pedagoogikaülikoolis eesti keelt ja kirjandust. 
1993. aastal lõpetas ta kirjandusteooria erialal Eesti Humanitaarinstituudi.
1998. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö "Jacques Lacani psühhoanalüütilise teooria võtmemõisted: tõlkeprobleemid ja rakendus". 2024. aastal omandas ta Eesti Kunstiakadeemias doktorikraadi, kaitstes kunstikultuuri erialal töö "Kosmiline trikster eesti mütoloogias".
Töökäik.
Aastatel 1990–2017 õpetas ta väikeste vaheaegadega Eesti Humanitaarinstituudis poststrukturalismi ja kirjandusteooriat.
Hasso Krull on õpetanud Eesti Kunstiakadeemias loovkirjutamist alates 2019. aastast. Õppeaastal 2021–2022 tegutses ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professorina.
Alates 1989. aastast on Krull Eesti Kirjanike Liidu liige. Ta oli Wellesto liige.
Looming.
Hasso Krulli esimene luulekogu "Mustvalge" ilmus 1986 Max Harnooni varjunime all. Raamat sisaldas sajandialguse vaimus dekadentlikke pastišše, püüdes eristuda tolleaegse luule peavoolust. Järgmine kogu "Pihlakate meri" (1988) taandus veidi tagasihoidlikumale sümbolismile, kuid selles laadis ta ei jätkanud. Aastal 1993 ilmus "Luuletused 1987–1991" (vahepeal ilmumata jäänud kogudest tehtud valik) ning 1995 samast perioodist pärit "Swinburne", mis esindavad radikaalset keeleluulet. Raamatule "Luuletused 1987–1991" on iseloomulik tsitaatide ja parafraaside küllus ning seda on peetud murranguaja kirjanduse mõjukaimaks raamatuks. "Kaalud" (1997) koosneb Toomas Kalve fotode kõrvale tehtud luulevormis märkmetest ja "Jazz" (1999) pühendusluuletustest džässmuusikutele. Seejärel on Krull taas muutnud suunda, pöördudes lihtsama väljenduslaadi poole. 2001 ilmunud "Kornukoopia" sisaldab sada luuletust eri teemadel, "milles autor vaatleb väga tähelepanelikult oma lähemat ümbrust. Ümbritseva kirjeldamise kõrval sisaldab luule ka filosoofilisi tähelepanekuid ning jätkuvat huvi keele väljendusvõimaluste vastu". Aastal 2003 süvenes Krull mütoloogilisse ja folkloorsesse maailma, mille tulemusena valmib eepos "Meeter ja Demeeter", mis põimib eri rahvaste veeuputuse-müüte ja loomislugusid. Luulekogu "Talv" (2006) tuli tagasi isiklikuma laadi juurde, mida jätkasid sümmeetrilise ehitusega sarjad "Neli korda neli" (2009) "Veel ju vist" (2012) ja "Kandsime redelit kaasas" (2017). Mütoloogiline teema ilmub aga taas eepilises luuleteoses "Kui kivid olid veel pehmed" (2014). Selle esimene osa keskendub eesti loomislugudele, mille peategelaseks on trikster. Teine osa jutustab nõiakssaamise loo, kus on kõrvuti kasutatud eesti ja nganassaani pärimust. Samuti eepilise koega "Euroopa" (2018) lähtub kreeka mütoloogiast, kuid läheb siis üle liivi ja Põhja-Ameerika müütilisele ainele. Krulli sõnul on ta selles raamatus sõnastanud mõned "hirmud, lootused ja ebalused, mis puudutavad Euroopa saatust".
2020. aastal ilmus Hasso Krullil proosaluuletuste kogu "Tänapäeva askees", mis sisaldab nelikümmend märksõna tähestikulises järjekorras. Autori sõnul on tegemist poeetilise käsiraamatuga, et aidata tänapäeva probleeme askeetlikult lahendada. Kriitikas on seda käsitletud kui programmilist teksti, kus "ometi ei öelda midagi lõplikku".
Oma kirjanduslikke arusaamu ja maailmanägemist on ta selgitanud arvukates esseedes ja kriitilistes artiklites. Osa neist kirjutistest on kogutud raamatutesse "Katkestuse kultuur" (1996), "Millimallikas" (2000), "Paljusus ja ainulisus" (2009), "Mõistatuse sild" (2016), "Imelihtne tulevik" (2020) ja "Nimetu kogukond" (2022). Pikemas essees "Loomise mõnu ja kiri" (2006) tegeleb ta eesti mütoloogiaga, koondades oma tähelepanekud triksteri kuju ümber. Müütidele keskendub ka "Jumalanna pesa" (2012), kus on vaatluse all läänemeresoome loomislaul ja selle seosed teiste mütoloogiatega.
2014 avaldas Krull kaheosalise kogumiku "Pesamuna". Selle esimene köide "Pesa" koondab mütoloogia-teemalisi tekste, mis on kirjutatud aastatel 2000–2012. Teine köide "Muna" sisaldab luulesarju ajavahemikust 1987–2012, mõned neist varem tervikuna avaldamata ("Osa / tervik" 1987–89, "Kaksikkirved" 1990). 2015 avaldati faksiimilena esikkogu "Mustvalge" koos varasema, seni ilmumata versiooniga 1984. aastast. Tekstile on lisatud autori saatesõna ja meenutused Peeter Lauritsalt, kes käsikirja illustreeris.
Hasso Krull on tõlkinud teoreetilisi töid prantsuse, inglise ja saksa keelest (Jacques Derrida, Michel Foucault, Paul Virilio, Julia Kristeva, Gilles Deleuze ja Félix Guattari, Pierre Bourdieu, Slavoj Žižek, Ernesto Laclau, Walter Benjamin, Philippe Descola, Byung-Chul Han) ning luulet prantsuse (André Breton, René Char, Francis Ponge, Bernard Noël, Edmond Jabès, Jacques Roubaud, Mohammed Dib, Amina Said, Tahar Ben Jelloun), inglise (Sylvia Plath, Frank O'Hara, Rita Dove, Michael Ondaatje, Nissim Ezekiel, Kamala Das, Sujata Bhatt, Allen Ginsberg, Charles Bernstein, John Berryman, Wallace Stevens, William Carlos Williams, John Ashbery, Charles Bukowski), hollandi (Cees Nooteboom, Hans van de Waarsenburg, Arjen Duinker, Diana Ozon), soome (Pentti Saarikoski, Caj Westerberg, Tomi Kontio, Jouni Tossavainen, Tapani Kinnunen, Saila Susiluoto), rootsi (Claes Andersson), saksa (Michael Augustin, Caroline Hartge), võro (Kauksi Ülle), seto (Anne Vabarna), hispaania (Pablo Neruda, Octavio Paz, Carlos López Degregori) ja portugali keelest (Carlos Drummond de Andrade, João Cabral de Melo Neto).
1986–1996 osales Hasso Krull kunstirühmituse Rühm T tegevuses, kirjutades manifeste ja poeetilisi tekste ning tehes ajuti kaasa performansites.
Hasso Krull on kirjutanud libreto Monika Mattieseni lühiooperile "DMeeter" (2009) ning transmediaalsele heliteosele "Ariadne aus Neanderthal" (2024) ja teinud koostööd paljude heliloojatega (Märt-Matis Lill, Mirjam Tally, Malle Maltis, Ülo Krigul, Maarja Nuut, Hendrik Kaljujärv).
2001. aastal asutas Krull koos Kalju Kruusaga tõlkeluulele keskendunud internetiajakirja Ninniku.
2013 ilmus Hasso Krulli ja Carolina Pihelgase koostatud luuleantoloogia "Ma olen Jüri Üdi: valik üdiluuletusi 1974–1990", ja 2015 nende koostatud radikaaltõlgete kogu "Marie Underi "Sonetid": viiskümmend tänapäeva luuletajat kõneleb Marie Underiga".
Hasso Krulli luulet on tõlgitud soome, inglise, saksa, prantsuse, rootsi, hollandi, heebrea, hindi, araabia, mandariini, läti, vene, udmurdi, mari, ungari, võru, sloveeni, galeegi, katalaani, šoti, hispaania, gaeli ja baski keelde.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus Kirsti Oidekiviga, nende tütar on Linda-Mari Väli. Tema elukaaslane on olnud Carolina Pihelgas.