tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Donato Bramante

Donato Bramante (Donato d'Angelo di Pascuccio) (u 1444 – 11. märts 1514) oli itaalia arhitekt ja maalikunstnik.
Elulugu.
Bramante arvatakse olevat sündinud Urbino lähedal Fermignanos, mis tollal kandis Monte Asdrualdo nime. Urbino õukond oli 1460. aastate Itaalias silmapaistvalt kultuuri- ja kunstilembene. 
Donato tegutses arvatavasti Luciano Laurana abilisena Urbino lossi ehitamisel. Laurano lisas lossile, milles elas Federico da Montefeltro, sammashoovi ja muudki, mis meenutas antiikstiili.
1474. aasta paiku asus Bramante Milanosse, kus hoonete ehitamisel oli juurdunud tava kasutada gooti stiili. Hertsog Ludovico Sforza võttis ta 1476 sisuliselt õukonnaarhitektiks. Seal rajas ta hulgaliselt vararenessanss-stiilis ehitisi, näiteks 1482–1486 töötas ta Santa Maria presso San Satiro kiriku kooriruumi ehitusel. Apsiidi jaoks polnud piisavalt ruumi, sellepärast kasutas Bramante reljeefi ja maalikunsti, et jätta mulje, nagu oleks apsiid olemas. Tema tähtsaim teos on Santa Maria delle Grazie kiriku kooriruum (1492–1499). Bramante tegevus avaldas mõju kogu Lombardia arhitektuuri arengule.
Aastal 1499 oli Bramante sunnitud Milanost lahkuma, sest Prantsusmaa sõjavägi ajas tema patrooni Sforza Milanost minema. Bramante kutsuti Rooma, kus teda juba varasemast tundis kunstide patroon kardinal Raffaele Riario. Seal tutvus ta kardinal della Roverega, kellest peatselt sai paavst Julius II. Seal valmis tema kavandite järgi 1504. aastal San Pietro in Montorio kabel San Pietro in Montorio kloostri õuel. Aastal 1505 alustas Bramante Vatikani lossi ümberehitust, see jäi aga lõpetamata.
Looming.
Bramantet huvitas kuppelehitise probleem, mida süvendas tõenäoliselt tema läbikäimine Leonardo da Vinciga. 
Bramante kavandatud kirikud on peamiselt Kreeka risti kujulise põhiplaaniga tsentraalehitised.
Ludwig Sakslane

Ludwig Sakslane (ka Ludwig II; u 806 – 28. august 876 Frankfurt) oli Ludwig Vaga poeg ning esimene Ida-Frangi riigi kuningas 843–876, Karolingide dünastiast. Varem valitses ta isa süseräniteedi all samuti Frangi impeeriumi idaalu (peamiselt Baierit, alates 817).
Ludwigi isa oli Frangi keiser Ludwig Vaga.
840. aastal pärast isa Ludwig Vaga surma toimunud Frangi riigi pärilussõdades 840–843 liitus Ludwig oma noorema poolvenna Charles Paljaspeaga võitluseks oma ühise vaenlase, vanima venna Lothariga. 25. juunil 841 toimunud lahingus võitsid nad Lothari vägesid ning augustis 843 Verduni leppega jagati Frangi riik järgmiselt: 
Kuid ka pärast vanema venna Lothari edukat alistamist ei olnud Charlesi ja Ludwigi omavahelised suhted normaalsed, sest 858. aastal Charlesi alluv abbe Aladgardi ja mõjuvõimu omavate isikute kutsel tegi Ludwig sõjakäigu Charlesi maa-alade vastu läbi Elsassi, sellel ajal kui Charles oli hõivatud sõjategevusega normannidega. Kuid enne suurt lahingut toimunud 3-päevaste läbirääkimiste ajal reetsid Charlesi vasallid ta ning ta oli sunnitud väikese sõjasalgaga põgenema sõjaväljalt Burgundiasse ja suur osa Charlesi riigist jäi Ludwigi valdusse. 859. aastal aga uue Charlesi sõjakäigu ajal ei võtnud Ludwig sõjategevust vastu ning taandus oma kuningriiki, tema valitsusaeg kestis vaid 2 kuud. 860. aastal Koblenzis toimunud läbirääkimistel leppisid vennad uuesti rahuga.
Ka hiljem osutus Ludwig heaks armeejuhiks ning suutis tagasi tõrjuda kõik saratseenide rünnakud Ida-Frangi riigile (Lõuna-Itaalias), samuti oma valdusi suurendada, põhiliselt laguneva Kesk-Frangi riigi arvelt. 875, kui ta vennapoeg keiser Ludwig II suri, taotles Ludwig oma venna Karl Paljaspea kõrval keisritrooni, kuid viimane jõudis ette ning allutas Itaalia oma võimule. Solvunud Ludwig plaanitses kättemaksuretke, kuid suri enne, kui jõudis armeed oma venna vastu viia. 
Ludwigi lisanime "Sakslane" võtsid kasutusele alles 19. sajandi saksa ajaloolased, kes püüdsid näidata Ida-Frangi riiki sisuliselt Saksa rahvusriigina, ent tegelikult see nii ei olnud. Ludwig oli ilmselt küll germaanlane, kuid vaevalt oli see tolleaegses käsitluses tema esmane identiteeditunnetus.
Ludwigi pojad olid Karlmann, Baieri kuningas ja Ida-Frangi järgmine kuningas, Ludwig Noorem, Saksimaa valitseja, ja Karl Paks, viimane Frangi riigi ainuvalitseja.
William Marshal, esimene Pembroke'i krahv

 William Marshal (umbes 1145 – 14. mai 1219) oli Inglismaa rüütel, esimene Pembroke'i krahv (alates 1199) ning Inglismaa regent (alates 1217). Teda on nimetatud ka maailma parimaks rüütliks.
Elu.
William sündis Inglise kuninga õukonnaliikme John Marshali neljanda pojana, mis tähendas seda, et ta jääb tõenäoliselt pärandusest ilma, ning polnud ka isale eriti oluline. Ta isa võitles 1150. aastatel kuningas Stepheni vastu ning kord rahuläbirääkimistel pidi ta oma poja pantvangi andma. Nii sai alla kümneaastane William juba siis kuninga seltskonnas viibida, ehkki üpris riskantsetel asjaoludel. 
1154. aastal pääses Inglismaa troonile Plantagenêt' dünastia. Selle esimeseks kuningaks oli Anjou krahv Henry, kuningana Henry II, misjärel Marshalid jälle kuninga soosikuks said. William saadeti õige pea isa juurest ära Normandiasse rüütliks õppima. Ning seda ta ka tegi, arenedes varsti üheks kõigi aegade parimaks turniirivõitlejaks. Seega polnud ka ime, et peagi sai ta endale koha kuningas Henry II poja ja troonipärija Henry Noorema kaaskonda, saades koguni selle juhiks. Temast sai troonipärija õpetaja sõjakunsti ning rüütlivooruste alal.
Pärast Henry II surma teenis William ustavalt ka tema poegi Richard I ja Johni. Tema jaoks oli olulisim truudus monarhile ning oma maale, mistõttu ei võtnud ta kordagi osa mässukatsetest John Maata vastu. Viimane kahtlustas teda siiski reetmises ning mõneks ajaks langes juba elatanud rüütel taas ebasoosingusse. Kuid Johni surma järel osutus William ainsaks, kes suutis alaealise kuninga Henry III võimu kaitsta ning kokku varisema kippuvat riiki koos hoida. Tema regendiks oleku ajal löödi Inglismaalt välja nii prantslased kui ka teised troonitaotlejad. 
1218. aastal, umbes 75-aastaselt, loobus William võimust ning tõmbus tagasi oma valdustesse, kus ta aasta hiljem suri.
William Marshali poeg, II Pembroke'i krahv William Marshal abiellus Inglismaa kuninga John Maata ja Akvitaania Eleanori tütre Leicesteri Eleanoriga (1215–1275).
Erasure

Erasure on inglise "synthpop"-ansambel, kuhu kuuluvad helilooja Vince Clarke, kes mängib süntesaatorit ja kitarri, ning laulja Andy Bell.
Clarke oli 1980. aastal asutatud Depeche Mode'i asutajaliige ja selle kolme esimese singli autor. 1981. aasta lõpul lahkus ta bändist, olemata rahul selle suundumustega, aga tema kolm bändikaaslast esinevad Depeche Mode'iga tänapäevani. Pärast seda proovis ta asutada ansambli ning laulda duetti Alison Moyet', Feargal Sharkey ja Paul Quinniga, saavutades mõnega neist isegi edu. 1985 valis ta paariliseks Belli, kellega esineb koos tänapäevani.
Ansambli nime päritolu pole teada. Võimalik selgitus on selline, et kui toona veel nimeta ansambel saatis oma esimese demo plaadifirmale Mute Records, kirjutas selle töötaja ekslikult lindikarbile sõna "erasure" ('kustutada'). Kui bänd lindikarbi tagasi sai, otsustas ta sellel oleva sõna oma ansambli nimeks võtta.
Erasure on üks kuulsamaid "synthpop"'i stiilis bände. Sellele stiilile on omane süntesaatori kasutamine põhiinstrumendina. Nende plaate on maailmas müüdud üle 25 miljoni. Eriti populaarsed olid nad 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses.
Aastail 1986–1997 jõudsid ansambli 20 järjestikust laulu Suurbritannia muusikaedetabeli Top20-sse. USA-s polnud läbilöök nii tugev: seal jõudis neist Billboardi Top20-sse üksnes kolm laulu. 2009. aasta seisuga on bänd välja andnud 45 singlit ja EP-d, millest 8 ei jõudnud Suurbritannias edetabelisse, aga ülejäänud 37-st jõudis seal 34 Top20-sse ja 17 Top10-sse.
Erasure on populaarne LGBT-kogukonna seas, sest Andy Bell on gei. 2004. aastal tunnistas ta, et on HIV-positiivne ja on seda teadnud juba 1998. aastast. Tema elukaaslane Paul Hickey suri 11. aprillil 2012.
Pisarviljak

Pisarviljak ("Dacrycarpus") on okaspuude perekond kivijugapuuliste sugukonnast. 
Perekonda kuuluvad kahekojalised igihaljad puud ja põõsad, mille kõrgus ulatub kuni üle 60 m. 
Perekond on levinud Uus-Meremaalt ja Fidžilt Uus-Guinea, Indoneesia, Malaisia ja Filipiinide kaudu Põhja-Myanmari ja Lõuna-Hiinani. Suurim mitmekesisus (viis liiki) on Uus-Guineal. 
Perekonda kirjeldas Stephan Ladislaus Endlicher.
Kõrge pisarviljak

Kõrge pisarviljak ehk kõrge kivijugapuu ehk kahikatea ("Dacrycarpus dacrydioides") on Uus-Meremaal endeemne okaspuu kivijugapuuliste sugukonna pisarviljaku perekonnast. 
Tüvi.
Puu kasvab 55 meetri kõrguseks ning on Uus-Meremaa kõrgeim pärismaine puu. Enne ulatuslikku raiet oli teada üle 60 m kõrgusi kõrgeid pisarviljakuid, kuid praegune kõrgeim puu Pirongia metsakaitsealal on 55 m kõrgune. 
Tüvi on aluselt toestatud.
Võra.
Võra on laikoonusjas.
Lehed.
Okkad on lineaalsed, nõeljad, igihaljad. Asetsevad võrsetel vahelduvalt. Noorel taimel on okkad naaskeljad, 3–8 mm pikkused. Nad on alusel keerdus ning asetsevad tasapinnaliselt laiali ümber võrse. Täisküpse pisarviljaku lehed on soomusjad, 1–2,5 mm (kuni 3 mm) pikkused ning paiknevad võrse vastu liibunult.
Käbi.
Kõrge pisarviljaku viljadeks on oranži kuni punase (erkpunase) lihaka seemnerüüga 3–5 mm suurused seemned. 
Paljunemine.
Kõrge pisarviljak on tuultolmleja.
Seemneid levitavad linnud, kes söövad lihakat seemnerüüd ning kannavad seemneid edasi väljaheitega. 
Levila ja kasvukohad.
Kõrge pisarviljak on valdav liik Põhja- ja Lõunasaare soistes metsades ja märgaladel. Nüüdseks on suured pisarviljakumetsad raie tõttu kadunud. Salusid esineb lääneranniku raskesti ligipääsetavates soodes. Erametsades kasvavaid kõrge pisarviljaku puid tohib raiuda vaid erilubade alusel ning säästva metsamajandamise nõuetest kinnipidades. 
Kõrge pisarviljaku leviku kõrguspiir on 600 m.
Kasutamine.
Seemnerüüd on söödavad. Maooridele on see olnud tähtis toit. Et kõrge pisarviljaku puit ei lõhna, siis valmistati sellest kaste või eksportimiseks. 
Looduskaitse.
Liik ei ole ohustatud.
Rysy

Rysy (poola ja slovaki) on mägi Euroopas Tatra mägedes Poola ja Slovakkia piiril. 
Kolmest tipust loodepoolseim kõrgusega 2499 meetrit on Poola kõrgeim tipp. Keskmine veidi kõrgem tipp (2503 m) ja kagupoolne (2473 m) jäävad Poola piiridest välja. Slovakkia ja ühtlasi Karpaatide kõrgeim tipp Gerlachovský štít jääb vaid neli kilomeetrit Rysyst kagu poole.
Seltsisaared

Seltsisaared (prantsuse "Îles de la Société", tahiti "Totaiete") on saarestik Prantsuse Polüneesias. Pindala 1600 km². Jaguneb Tuulepealseteks ja Tuulealusteks saarteks.
Saared on mägised, kõrgus kuni 2241 meetrit. 
Kuuluvad Prantsusmaale.
Transept

Transept (ladina keele sõnadest "trans" 'üle-', 'läbi-' ja "saeptum" 'tara') ehk põikhoone ehk risthoone, ka ristlööv on kiriku basilikaalset pikihoonet risti läbiv ruumiosa, mis muudab kiriku põhiplaani ristikujuliseks. 
Ajaloost.
Esimestel basiilikatel transepte ei olnud. Need hakkasid ilmuma alates 5. sajandist, mil kasvav vaimulikkond vajas altari lähedal rohkem ruumi. Transept on iseloomulik keskaja sakraalarhitektuurile hilisgootikani, mil hakkas levima ühtlase kõrgusega kodakirik ja transeptist loobuti. 
Transept võis olla ühe- või mitmelööviline. Pikihoone ja transepti lõikumiskohta moodustub nelitis, mida võib kroonida kuppel või nelitistorn. 
Enamasti oli kirikutel üks transept. Leidub ka kahe transeptiga kirikuid, näiteks Salisbury katedraal, kahe transepti ja kooriga Verduni katedraal, kunagisest kahetranseptilisest Cluny kolmandast kloostrikirikust on säilinud osa läänepoolsest transeptist koos torniga.
Kosciuszko mägi

Mount Kosciuszko on mägi Austraalia Alpides, Austraalia mandri kõrgeim tipp. Tegu on lamedatipulise ja laugenõlvalise mäeharjaga. Kõrgus 2228 meetrit.
Nimetatud Poola kindral Tadeusz Kościuszko (1746–1817) järgi aastal 1889.
Mäe järgi on nime saanud ka Uus-Lõuna-Walesi osariigi suurim rahvuspark, Kosciuszko rahvuspark.
Jordan

 
Jordan (heebrea keeles נהר ירדן (Nehar Yardén), araabia keeles الاردن، نهر (Nahr al-Urdun)) on jõgi Aasias Lähis-Idas.
Jordan algab Hermoni läänejalamilt, on 251 kilomeetrit pikk ja lõpeb Surnumeres. 
Ülemjooksul voolab Jordan edelasse, läbides Hula järve, mis asub 75 km kaugusel jõe lähtest ja pisut kõrgemal merepinnast. Sellel lõigul langeb jõgi kõvasti. Pärast Hula järvest väljumist voolab Jordan kärestikulisena lõunasse Kinnereti järve, mis asub 25 km kaugusel Hula järvest ja 209 m madalamal merepinnast. Sellest väljununa voolab Jordan edasi lõunasse. Viimane osa ei ole nii järsk kui eelmised ja sellel lõigul Jordan lookleb tugevalt. Ta suubub deltat moodustades Surnumerre, mis on 408 m merepinnast madalamal. Oma keskjooksul voolab mööda vasakkaldal olevat Golani kõrgendikku. Oma alamjooksul, välja arvatud lühike lõik pärast Kinnereti järvest väljumist, moodustab Jordan Iisraeli ja Jordaania kuningriigi vahelise piiri. Alamjooksu esimesel poolel piirneb Jordan Jordaania Irbidi maakonnaga ning teisel poolel Al-Balqa maakonnaga. Alamjooksu esimesel kolmandikul piirneb Jordan Iisraeli Põhjaringkonnaga ning kahel viimasel kolmandikul juutidele kuuluva Jordani Läänekaldaga, mille sees on säilinud mõned on üksikud Palestiina omavalitsusele kuuluvad alad. 
Lisajõed.
Jõed, mis ühinevad, et luua Jordani jõgi selle ülemises vesikonnas, on läänest itta:
Aastal 1964 võttis Iisrael kasutusele , tammi reguleerimaks Kinnereti järve veetaset ja Jordani jõe vooluhulka. Samal aastal rajas Jordaania kanali, mis eraldab vett Jordani suurimast lisajõest Al-Yarmūkist. Al-Yarmuk on Jordaania ja Süüria piirijõgi ning Süüriagi on ehitanud veehoidlaid, mis koguvad Al-Yarmukist vett.
Keskkonnakaitsjad süüdistavad Iisraeli, Jordaaniat ja Süüriat Jordani ökosüsteemi kahjustamises. Tänapäeval tarvitatakse 70–90% Jordani veest inimese heaks ja veevool on võrreldes kunagisega tunduvalt vähenenud. Selle tulemusena kuivab Surnumeri kokku, selle lõunaots on juba kuivendatud ja muudetud soolatasandikeks. Samuti on Jordan oma alamjooksul väga saastunud.
Halti

Halti (soome; põhjasaami "Háldi") on tundrute rühm ja saami looduslik pühapaik Skandinaavia mägedes. Kõrgus kuni 1365 meetrit. 
Soome piiridesse jääva Halditšohkka rindel on kõrgusel 1324 meetrit Soome kõrgeim punkt.
Neurolingvistiline programmeerimine

Neurolingvistiline programmeerimine (NLP) on üks psühhoteraapia ja eneseabi meetodeid.
NLP meetodi esitasid Richard Bandler ja John Grinder 1973. aastal kui mudelite ja põhimõtete võrgustiku, mis kirjeldasid meele ("neuro"-) ja keele ("lingvistilisi") aspekte koos nende omavaheliste suhetega ("programmeerimisega"). Algselt iseloomustati seda meetodit kui "terapeutilist maagiat" või "õpetust subjektiivse kogemuse struktuurist". Bandleri ja Grinderi kõrval oli kaastegev sotsiaalteadlane Gregory Bateson. Olulised osad neurolingvistilisest programmeerimisest saadi kolme psühhoterapeudi: Virginia Satiri, Frederick Perlsi ja Milton Ericksoni meetodite jälgimisel ja kopeerimisel. 1980. aastatel tegi NLP populaarseks enda väitel seda kasutades koristajast miljonäriks saanud Anthony Robbins.
NLP on tänapäeval tuntud psühhoteraapiana, aga kasutusel ka juhtimiskoolitustel, eneseabikursustel jpm muudel aladel. Tuntud eestlastest on NLP meister-praktiseerija koolituse läbinud näiteks poliitik Laine Jänes. ja koolitaja Birgit Kermes.
Birgit Kermes on hetkel Eestis ja terves Baltikumis ainus NLP Master Trainer (kõrgeim tase selles valdkonnas), kes on kvalifikatsiooni omandanud Californias, Santa Cruzis, NLP Ülikoolis ja diplomeeritud Robert Diltsi enda poolt. Samuti kuulub ta ülemaailmsesse NLP Master treenerite kogukonda eesmärgiga NLP-d kui meetodi edasi arendada. Tal on oma NLP meetoditele tuginev coachingu ja treeningubränd Plaan B.
Eestis korraldab neurolingvistilise programmeerimise aastaseid väleõppekursuseid Eesti NLP Instituut.
Taustaoletused.
NLP praktiseerijad omandavad uskumustena rea oletusi, mis on suunatud efektiivsemale tulemuste saamisele tehnikate rakendamisel. Need oletused on praktiseerijatel sageli erinevalt sõnastatud ning kõik eeldused ei pruugi kõigil praktiseerijatel kattuda.
Felipe V

Felipe V (19. detsember 1683 – 9. juuli 1746) oli Hispaania kuningas 1700–1746. 
Ta oli Louis XIV pojapoeg ning Hispaania Borbóni dünastia rajaja.
Aastal 1700 suri eelmine Hispaania kuningas Carlos II lastetuna. Ka kõik tema õed-vennad, keda oli sündinud 12, olid selleks ajaks surnud. Carlos II isa Felipe IV järglastest olid elus vaid tema vanema täiskasvanuks saanud tütre Hispaania Maria Teresa, kes oli abiellunud oma onupoja, Prantsusmaa kuninga Louis XIII-ga, ainsa täiskasvanuks saanud poja Louis' kolm poega. Vanim poeg Louis pidi pärima Prantsusmaa trooni ja sellepärast ei valitud Hispaania uueks kuningaks teda, vaid keskmine vend Philippe, keda hakati hispaaniapäraselt nimetama Felipeks.
Felipe V abiellus kaks korda. Esimese abielu sõlmis ta 3. novembril 1701 Savoia hertsogi Vittorio Amedeo II tütre Savoia Maria Luisaga. Sellest abielust sündis neli poega, kellest kaks keskmist surid lapsena. Vanim poeg Luis abiellus Louise Élisabeth d'Orléansiga, kuid suri 17-aastaselt lastetuna. Noorim poeg Fernando VI päris trooni Felipe surma järel, kuid tema abielust ei sündinud samuti lapsi ja pärast tema surma läks Hispaania troon Felipe V teisest abielust sündinud lastele.
Pärast esimese abikaasa surma 14. veebruaril 1714 abiellus Felipe V 24. detsembril 1714 uuesti. Teine abikaasa Parma Elisabetta oli Parma hertsogi Ranuccio II ainus lapselaps, ehkki lapsi oli Ranucciol 14. Felipe ja Elisabetta abielust sündis seitse last, kellest kuus said täiskasvanuks. Vanim poeg Carlos III sai Hispaania kuningaks pärast oma poolvenna Fernando surma. Vanim tütar Hispaania Mariana Victoria sai Portugali kuningannaks. Kolmas (teine suri imikuna) poeg Filippo I päris Parma trooni. Teine tütar Hispaania Maria Teresa abiellus Prantsusmaa dofääni Louis-Ferdinandi, Louis XV pojaga, kellest sai kolme Prantsusmaa kuninga isa, ehkki Maria Teresaga sündis Louis-Ferdinandil üksnes üks noorelt surnud tütar. Neljas poeg Luis Antonio Jaime sai kardinaliks, ehkki ka tema järeltulev sugu kestab tänapäevani. Noorim tütar Hispaania Maria Antonieta Ferdinanda sai Sardiinia kuningannaks ja kolme Sardiinia valitseja emaks.
Friedrich Wilhelm (Brandenburgi kuurvürst)

Friedrich Wilhelm I ehk Suur Kuurvürst (16. veebruar 1620 Berliin – 29. aprill 1688) oli Hohenzollernite dünastiasse kuuluv Brandenburg-Preisimaa valitseja, Brandenburgi kuurvürst ja Preisimaa hertsog aastatel 1640–1688.
Tema ajal muutus Brandenburg üheks Saksamaa sõjaliselt võimsaimaks riigiks. Ta suutis saavutada selle, et Preisimaa liideti täielikult Brandenburgiga ja hertsogkond vabanes Poola kuninga vasalli staatusest. Friedrich Wilhelm sõdis edukalt Rootsiga ja sai endale Ees-Pommeri lääneosa. Ta tõusis nii Saksamaa võimsaimaks protestantlikuks vürstiks. Ta lõikas kasu ka hugenottide väljaajamisest Prantsusmaalt, meelitades töökaimad neist Brandenburgi.
Ta rajas küllalt suure, umbes 40 000-mehelise armee, millest sai pärastise Preisi armee eellane. Selle hulka kuulus otsuste laialdane delegeerimine alluvatele ohvitseridele ja sõjaväe suur mobiilsus. Nii näiteks läbis ta 1675. aastal oma sõjaväega 15 päeva jooksul 250 kilomeetrit ja purustas 28. juunil 1675 Fehrbellini lahingus Rootsi sõjaväe üllatusrünnakuga – rootslased ei osanud tema väe nii kiiret liikumist ette näha. Selline tempo saavutati moonavankrite mahajätmisega. Sõjavägi ostis moona kohalikelt elanikelt, vältides sealjuures rüüstamist. Sealjuures oli rootslastel arvuline ülekaal: 7000 meest Brandenburgi 5600 vastu. Ühtlasi murdis Friedrich Wilhelm müüdi rootslaste sõjalisest võitmatusest ja teda hakati kutsuma Suureks Kuurvürstiks. Ta purustas ka Rootsi järgmise armee, kes 1678. aastal kätte maksma tuli.
7. detsembril 1646 abiellus ta Haagis Oranje printsi Frederik Hendrik van Oranje tütre Louise Henriette van Nassauga (1627–1667). Sellest abielust sündis viis poega ja üks tütar, kellest täiskasvanuks said kolm poega. Teine poeg Karl Emil (1655–1674) ja noorim poeg Ludwig (1666–1687) surid noorelt ning lapsi neil polnud, kuigi Ludwig jõudis abielluda. Trooni päris kolmas poeg Friedrich I.
13. juunil 1668 abiellus Friedrich Wilhelm Gröningenis Philipp von Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburgi tütre Dorothea Sophie von Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburgiga. Sellest abielust sündis neli poega ja kolm tütart, kellest lapsena suri ainult üks tütar.
Espoo

Espoo ['espoo] (rootsi "Esbo") on linn Soomes Soome lahe põhjakaldal.
Espoo piirneb Kirkkonummi valla, Vihti valla, Nurmijärvi valla, Vantaa linna, Helsingi linna ja Kauniaise linnaga. Viimane asetseb Espoo linna sees.
Espoo jaguneb järgmisteks piirkondadeks: Põhja-Espoo, Suur-Espoonlahti, Suur-Kauklahti, Suur-Leppävaara, Suur-Matinkylä, Suur-Tapiola ja Vana-Espoo. Piirkonnad jagunevad omakorda linnaosadeks.
Espoo kuulub Suur-Helsingi koosseisu ja 2025. aasta keskpaiga seisuga elas linnas 323 910 inimest, millega see on rahvaarvult teine omavalitsus Soomes.
Espoos asuvad Aalto Ülikool ja Soome Tehnikauuringute Keskus VTT. 
Ajalugu.
Piirkonnast on leitud inimasutuse jälgi, mis ulatuvad tagasi aega 6000 eKr.
Aastal 1490 ehitati piirkonda esimene kivikirik.
Espoo arengut soodustas Suomenlinna merekindluse rajamine 18. sajandil ja Helsingi muutmine Soome Suurvürstiriigi uueks pealinnaks 19. sajandi algul.
Linna piiresse jääb mitmeid endisi mõisu, millest üks tähelepanuväärsemaid on Espoo mõis. Veel asub seal näiteks Alberga mõis.
Espoo sai alevi staatuse 1963. aastal ja linnaõigused 1972. aastal.
Majandus.
Seal asuvad ka mitme suurfirma, sealhulgas Neste, Nokia, HMD Globali, Tietoevry, KONE, Fortumi, Orion Corporationi, Outokumpu ja Foreca peakorterid.
Lahnuse linnaosas asub Serena veepark, mis on Põhjamaade suurima siseveepark ning ühtlasi on üks populaarsemaid reisisihtkohti Lõuna-Soomes.
Transport.
Linna ulatub Helsingi metroo, täpsemalt selle pikendus Länsimetro, mis avati 2017. aastal. Samuti kulgeb linnast läbi raudtee ning sinna jääb mitmeid peatusi (sh Espoo raudteejaam).
Violator (album)

"Violator" on Depeche Mode'i seitsmes täispikk stuudioalbum, mis anti välja 1990. aastal. 
Arvatavasti kõige tuntumad Depeche Mode'i lood "Personal Jesus" ja "Enjoy the Silence" ilmusid just sellel albumil. 
Ajakiri Rolling Stone pani "Violatori" oma aegade 500 parima albumi edetabelis 342. kohale. 
Plaadi produtsendid on Depeche Mode ja Mark Ellis. Suurbritannias andis albumi välja Mute Records ja USA-s plaadifirma Sire.
"Violatorit" on müüdud üle 7,5 miljoni eksemplari.
Positiivne õigus

Positiivne õigus ehk objektiivne õigus on kirjutatud kujul esitatud õigusnormide kogum. Mõistet kasutatakse sageli vastandina tavaõigusele või loomuõigusele. 
Positiivsest õigusest tulenevad konkreetsed subjektiivsed õigused.
Kontinentaaleuroopa õigussüsteemis, millesse Eesti kuulub, on positiivsel õigusel eriliselt tähtis roll, sest õiguse allikana nähakse ennekõike õigusakte. Seetõttu nimetatakse kontinentaaleuroopa õigussüsteemi ka seadusõiguseks. Kuigi seadusõigus ei välista kohtupretsedendi arvessevõtmist, on see keerukam kui angloameerika õigussüsteemis.
Subjektiivne õigus

Subjektiivne õigus on positiivsest õigusnormist õigussubjektile tulenev ja kuuluv õigustus. 
Subjektiivses õiguses peegelduvad nii õigussubjekti huvi kui ka võim. Vana-Rooma juristi Ulpianuse huviteooria kohaselt on peamiseks õiguse määrajaks huvi "Kui asi puudutab Rooma riigi huvi, on see avalik õigus, kui eraisiku kasu, siis eraõigus". Seega on eraisiku subjektiivsed õigused seotud kasu ja huviga. Subjektiteooria kohaselt määratleb õiguse koordinatsiooni- või subordinatsioonisuhte olemasolu. Seega on subjektiivsed õigused seotud ka võimuga.
Eraõiguslikud subjektiivsed õigused.
Subjektiivse õiguse sisu järgi liigitatakse subjektiivsed õigused eraõiguses järgmiselt:
Õiguse objektist järgi liigitatakse subjektiivsed õigused eraõiguses järgmiselt:
Avaliku õiguse subjektiivsed õigused.
Need on kaitsval normil põhinevad õigused avaliku võimu kandjate vastu. Tegemist on ka ühe õigusriigi tähtsa tunnusega, mis annab "õigusliku tee" avaliku võimu vastu.
Õigus

Õigus on riigi kehtestatud või sanktsioneeritud üldkohustuslike käitumisreeglite kogum, mille järgimine tagatakse riiklike mõjutusvahenditega. See on sotsiaalne kord, mis reguleerib inimeste omavahelisi suhteid; ühe riigi sunninormide kogumik.
Apsiid

Apsiid (kreeka keeles "hapsis" 'võlv, ümarus' ning ladina keeles "apsis" 'võlv, kaar') on poolringikujulise või hulknurkse põhiplaaniga eendehitis. Kirikuarhitektuuris on apsiidid tavapäraselt pikihoone kesklöövi idapoolses osas, kuid neid ehitati olenevalt arhitektuuristiilist ka külglöövide ning põikhoonete juurde.
Ajaloost.
Apsiide kasutati megaliitehitiste puhul juba neoliitikumis. Üks näide on Ggantija templid Maltal, mis on ehitatud ristikheinakujuliselt nii, et äärtes on poolringikujulised apsiidid, mida ühendab ühine läbipääs.
Antiikajal lisati apsiide peamiselt templitele ja Rooma basiilikatele. Nendes paiknesid tavaliselt jumala- või muud raidkujud.
Keskajal võeti antiikaja sakraalehitiste ja basiilikate arhitektuurist tugevalt inspiratsiooni, mistõttu näeb apsiidide kasutamist sealses kirikuarhitektuuris. Need on kirikutes võlvitud ning poolkuppelkatusega kaetud vaheseinata kirikuosad. Romaani kirikutele on iseloomulikud poolringikujulised apsiidid, samas kui gootikas olid need tavaliselt polügolnaalsed. Hulknurkset, kooriga ruumiterviku moodustavat gooti apsiidi nimetatakse ka koorilõpmikuks (näiteks Tallinna toomkirikus).
Keskajast saati paikneb apsiidis, mis on kiriku idaosas, tihtipeale kõrgvaimuliku istekoht koos altariga ning selle läheduses asub presbüteerium, mis on koguduse ruumist vaheseinaga eraldatud.
Kooriruum

Koor (kreeka "choros") ehk kooriruum on sakraalarhitektuuris kiriku idaosas olev ruum, kus asub peaaltar.
Kooriruum on tihti eraldatud pikihoonest võidukaarega ja koorivahevõre või letneriga. Kooriruum lõpeb sageli apsiidi, sirge või hulknurkse koorilõpmikuga;
Kui eraldi kooriruumi kirikus ei ole, kasutatakse koorina lihtsalt pikihoone idaosa (nt Pirita kloostri kirikus).
Kui külglööve on pikendatud ümber koori, tekib kooriümbriskäik.
Romaani ajastul on eriti Saksamaal ehitatud ka kahe kooriga kirikuid; teine koor asub sel juhul pikihoone lääneotsas. Kooriruumi all asub romaani kirikutes sageli krüpt.
Loož (vabamüürlus)

Loož (inglise keeles "lodge") on vabamüürluse struktuuriüksus. 
Enamikus maailma piirkondades kogunevad vabamüürlased loožidesse, kus toimub vabamüürluse kolme esimese astme töö. Need astmed on: 
"Blue Lodge" ('sinine loož') on loož, mis annab kolm esimest astet. See on kõnekeelne termin, millele algul vaadati viltu, kuid nüüd on muutunud väga kasutatavaks. Suurbritannias on levinum termin "Craft Lodge". 
Vabamüürlased, kes on kuulunud mitmesse looži, nimetavad emaloožiks ("Mother Lodge") looži, kus nad said esimese astme. Emaloožiks võidakse nimetada ka looži, mis volitab või spondeerib uue looži loomist. 
Suurloož hõlmab teatud riiki või muud piirkonda. Sellele allub rida loože, mis jagunevad kas riikide, rahvuste või muude tunnuste alusel ning kokku moodustavad suurlooži. 
Loože on kolm gruppi, millest kõige suuremate õigustega on esimese astme suurloož, mis tavaliselt juhib loože mingis riikide rühmas. Sellele allub grupp teisi suurloože, mis tavaliselt tegutsevad konkreetse riigi ulatuses. Neile alluvad väiksemad "harukontorid" – loožid. Ainult suurloožil on õigus moodustada uusi loože ja anda neile tegevusluba. Kui riigis suurloož puudub, siis küsib tekkiv vabamüürlaste rakuke looži asutamiseks luba mõne teise riigi suurloožilt, mis jääb tema patrooniks.
Loož

Loož on ülejäänud ruumist külgseintega eraldatud ruum, milles on istekohad vähestele inimestele. 
Teatris ja kontserdisaalis on loožid kõrgete külaliste (näiteks monarhide ja riigipeade ning nende saatjate jaoks). Need on ülejäänud publiku istekohtadest vaheseintega eraldatud, nii et vabaks jääb ainult vaade lavale. 
Ka kirikutes on olnud loože monarhidele. 
Restoranides ja kohvikutes on loožid ülejäänud saalist eraldatud ruumid, mis võimaldavad nendes istujatele suuremat privaatsust.
Apollo 13 (film)

"Apollo 13" on 1995. aastal valminud USA põnevusfilm, mis räägib kosmoselaeva Apollo 13 luhtunud missioonist Kuule. 
Sellest filmist pärineb käibefraas "Houston, meil on probleem" ("Houston, we have a problem").
Ajalugu.
1970. aastal plahvatas ameeriklaste Kuule teel olnud Apollo 13 hapnikupaak ning astronaudid Jim Lovell, Jack Swigert ja Fred Haise pidid kapsliga tagasi pöörduma. Ainuke häda oli selles, et nad olid Maast üle 300 000 km kaugusel. Nii pikaks reisiks polnud kuumoodul ette nähtud. Et tagasi maale pääseda, pidi Apollo 13 tegema tiiru ümber Kuu. Pealegi nappis elektrit, mistõttu tuli välja lülitada kõik peale elutagamissüsteemide ja raadioside. Kosmoselaev külmus seestpoolt sõna otseses mõttes ning kuna elektrit polnud tuli laev üle viia automaatikalt käsijuhtimisele.
Budinaaž

Budinaaž on venituspingete väljas õhenenud ja kohati katkenud kivimkiht või -keha.
Budinaaž koosneb budiinidest, mis on katkenud kivimkeha fragmendid, mis kuju poolest meenutavad vorstikesi. Kivimkeha, millest budinaaž moodustub, peab olema ümbritsevaist kivimeist hapram. Seda seepärast, et pinge on temas tekitanud hapra deformatsiooni, samas kui ümbritsevad kivimid on deformeerunud plastilisemalt. Budinaaž võib moodustuda nii moonde-, sette- kui ka tardkivimeist.
Budinaaži saab kasutada struktuurse analüüsi läbiviimiseks, sest ta aitab venituspingete väljas toimunud deformatsiooni ulatust hinnata.
Lev Kamenev

Lev Borissovitš Kamenev (vene keeles Лев Борисович Каменев, tegelikult Rosenfeld (Розенфельд); 18. juuli (vkj. 6. juuli) 1883 Hersoni kubermang – 25. august 1936 Moskva) oli Vene kommunistlik revolutsionäär, Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu poliitik ning riigitegelane. Tema isa oli juut, ema õigeusklik venelane.
Kamenev kuulus Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo esimesse koosseisu. Selle moodustasid seitse inimest: Andrei Bubnov, Lev Kamenev, Vladimir Lenin, Grigori Sokolnikov, Jossif Stalin, Grigori Zinovjev ja Lev Trotski. Neist viis langesid Stalini korraldatud repressioonide ohvriks ja tapeti. Kamenev kuulus poliitbüroosse vahetpidamata kuni 1926. aastani, Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomiteesse kuni 1927. aastani.
Kamenev visati 1927. aastal koos Trotskiga parteist välja. Ta palus andeks, öeldes oma seisukohtadest lahti, ning sai parteisse 1928. aastal tagasi. Ent stalinliku puhastuse käigus oli ta üks esimesi, kes hukati, süüdistatuna "trotskistlik-zinovjevistlikus vandenõus".
Lev Kamenev hukati 1936. aastal ja rehabiliteeriti postuumselt 1988. aastal.
Isiklikku.
Lev Kamenev oli abielus Lev Trotski õe Olga Bronšteiniga. Neil sündis kaks poega. 1920. aastate teisel poolel abielu lagunes ja Lev Kamenev abiellus Tatjana Glebovaga. Neil sündis 1929. aastal poeg.
Stalini korraldatud repressioonides hukati lisaks Kamenevile tema mõlemad abikaasad ja kaks vanemat poega, samuti vend, vennanaine ja nende poeg. Noorem poeg saadeti algul lastekodusse, hiljem vanglasse, kust lõpuks vabanes. Minia, näitleja Galina Kravtšenko oli kakskümmend aastat sisuliselt tööta.
Harald V

Harald V (sündinud 21. veebruaril 1937 Skaugumis Askeri vallas) on Norra kuningas alates 1991. aastast. Harald on esimene kuningas pärast Olav IV-t (elas 14. sajandil), kes sündis Norras. Norra kuningana on ta ka Norra kirikupea. Ta külastas augustis 1998 Eestit.
Lapsepõlv ja haridus.
Haraldi isa oli toonane kroonprints Olav ja ema Rootsi printsess Märtha. Teise maailmasõja ajal 1940. aastal pages tema ema lastega Saksa vägede eest Washingtoni. Tema isa Olav ja vanaisa Haakon VII olid koos eksiilvalitsusega Londonis. Prints Harald naasis Norrasse pärast sõja lõppu 1945. aastal. 
1955 alustas Harald õpinguid Oslo ülikoolis. Hiljem õppis ta Trandumis Ratsaväeohvitseride koolis ja Norra Sõjaväeakadeemias, mille ta lõpetas 1959. 1960. aastal astus Harald Oxfordi ülikooli, kus õppis ajalugu ja majandusteadust. Samal aastal tegi ta esimese ametivisiidi välismaale, külastades Ameerika Ühendriike. 
Kuningas Haraldil on kaks õde: Ragnhild Lorentzen ja Astrid Ferner. 
Perekond.
Harald abiellus 29. augustil 1968 Sonja Haraldseniga. Lihtsa päritoluga abikaasa valik oli skandaalne. Paaril on kaks last: 
Kuningal on ka viis lapselast. 
Kuningas Edward VII lapselapselapsena oli ta 30. aprilli 2010 seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 63. kohal.
Sportlaskarjäär.
Harald V osales 1964. ja 1968. aasta suveolümpiamängudel purjetamises klassis 5,5 m, kus saavutas vastavalt 8. ja 11. koha. 1964. aastal Tōkyōs kandis ta olümpiamängude avatseremoonial Norra lippu.
1987. aastal tuli ta maailmameistriks. Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud veel hõbe- ja pronksmedali vastavalt 1982. ja 1988. aastal. Juulis 2005 tuli kuningas oma meeskonnaga kuninglikul jahil Fram XV Rootsis Euroopa meistriks.
Positsioon Norra kuningana.
Kuningas on Norra kiriku pea. Ta on ka kindral, admiral ja Norra armee ülemjuhataja.
Ihukaitsjad valvavad kuninga residentse: kuningapaleed, kroonprintsi residentsi Skaugumis ja Akershusi lossi mausoleumi. 
Tervis.
1. detsembril 2003 teatati, et kuningas on haigestunud põievähki. 8. detsembril sooritati edukas operatsioon Norra riiklikus haiglas Rikshospitalet Oslos: tema põis eemaldati ning ehitati uus. Kuningas oli seejärel ravil ning vabastatud ametikohustustest, mida täitis kroonprints Haakon. Kuningas võttis oma kohustused tagasi 13. aprillil 2004. On teada, et kuningas oli ahelsuitsetaja, kuid pärast vähidiagnoosi saamist loobus ta suitsetamisest täielikult. 
1. aprillil 2005 tehti Haraldile edukas südameoperatsioon. 10. aprillil teatati, et kuningale tehti veel üks operatsioon, millega parandati eelmise operatsiooni järel tekkinud tüsistused. Pärast seda oli kuningas kohustustest kõrval peaaegu kaks kuud ning kroonprints võttis jällegi tema kohustused üle. Kuningas toibus niivõrd hästi, et suutis juba kolm kuud pärast operatsiooni osaleda Euroopa meistrivõistlustel ookeanipurjetamises ning tulla seal Euroopa meistriks. 
Järgides oma ihuarsti nõuandeid, otsustas kuningas 2005. aasta lõpus oma kohustuste hulka vähendada, võttes kolmapäevad vabaks ning üritades nädalavahetuseti võimalikult vähe töötada.
Hassanal Bolkiah

 
Hassanal Bolkiah Al-Mu'izzaddin Waddaulah ehk lühemalt Hassanal Bolkiah (sündinud 15. juulil 1946) on 1967. aastast Brunei sultan.
Ta sai valitsejaks pärast oma isa Omar Ali Saifuddien III troonist loobumist. Pärast riigi iseseisvumist Briti võimu alt (1984) on kogu võim tema käes, ta on ka peaminister.
Nafta- ja gaasirikka kääbusriigi peana on üks maailma rikkamaid inimesi: tema vara väärtuseks on hinnatud 22 miljardit USA dollarit, talle kuuluvad hotellid Dorchester ja Beverly Londonis ning maailma suurim palee. 
Hariduse sai ta Briti sõjakoolis.
Tiitlid.
Koos kõigi tiitlitega on sultani nimi Ke Bawah Duli Yang Maha Mulia Paduka Seri Baginda Sultan Haji Hassanal Bolkiah Al-Mu'izzaddin Waddaulah ibni Almarhum Sultan Omar Ali Saifuddin.
Autode kogumine.
Kui palju autosid tal täpselt on, pole teada. On esitatud arve vahemikus 1000–5000. Sealhulgas on kakssada Rolls-Royce'i, mis on maailma suurim Rolls-Royce'ide kogu. 1990. aastatel ostis Hassanal Bolkiah ligi poole Rolls-Royce'i toodangust. Hulgaliselt on tema valduses ideeautosid, samuti iga Vormel 1 maailmameistri vormeliauto alates 1980. aastast (eelistatavalt see, mida ta viimasel etapil juhtis).
Perekond.
Ta abikaasa on Pengiran Anak Saleha ja neil on 12 last:
Süsinikdioksiidi osarõhk arteriaalses veres

Süsinikdioksiidi osarõhk arteriaalses veres (tähis PaCO2) on meditsiinis süsinikdioksiidi rõhk arteriaalses veres.
Robert Jordan

Robert Jordan (kodanikunimega James Oliver Rigney Jr. (17. oktoober 1948 – 16. september 2007) oli 
Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik.
Ta on peamiselt tuntud oma "Ajaratta" ("Wheel of Time") fantaasiaromaanide sarjaga, kuhu kuuluvad:
Peale "Maailma silma" ei ole tema teoseid rohkem eesti keelde tõlgitud.
Gaiziņkalns

Gaiziņkalns ("Gaiziņš") on küngas Lätis Vidzeme kõrgustikul. Kõrgusega 311,9 meetrit on ta Läti kõrgeim tipp ja Balti riikide teine Suure Munamäe järel.
Künka otsas on Struve geodeetilise kaare üks punkt.
Gaiziņkalnsi ümbrusse loodi 1957. aastal Gaiziņkalnsi looduspark.
Vaatetorn.
Nõukogude perioodil ehitati mäele 45 meetri kõrgune vaatetorn. See aga lagunes ja lammutati 2012. aastal.
Tahiti

Tahiti on Prantsuse Polüneesias asuv saar, üks Tuulepealsetest saartest.
See asub Vaikse ookeani keskosas. Lähim suurem maismaa Tahitile on Austraalia. See asub Moorea saare lähedal, 4400 kilomeetrit Hawaiist lõunas, 7900 km kaugusel Tšiilist ja 5700 km kaugusel Austraaliast. Tahiti on Prantsuse Polüneesia kõrgeim ja suurim saar. Saare laius on 45 km ja pindala 1045 km². 
Tahiti on Prantsuse Polüneesia majanduslik, kultuuriline ja poliitiline keskus. Prantsuse Polüneesia pealinn Papeete asub Tahiti looderannikul. Piirkonna ainus rahvusvaheline lennujaam Faʻaʻā rahvusvaheline lennujaam asub Tahitil Papeete lähedal.
Loodus.
Saar vulkaanilise tekkega. See on kõrge ja mägine ning on ümbritsetud korallrahudega. Kõrgeim tipp on Mont Orohena ("Mouʻa ʻOrohena"; 2241 m). Roonui mägi ehk Ronui mägi ("Mouʻa Rōnui") tõuseb kagus 1332 meetrini.
Saar on jagatud kaheks ligikaudu ümmarguseks osaks, mida ühendab Taravao maakitsus. Need on Tahiti Nui ('suur Tahiti') loodes ja palju väiksem Tahiti Iti ('väike Tahiti', ka "Taiʻarapū") kagus. Kummagi osa keskmes on vulkaanilised mäed. 
Tahitil on lopsakad vihmametsad ning palju jõgesid ja koski, sealhulgas Papenoʻo põhjaküljel ja Fautaua juga Papeete lähedal.
Elanikkond.
Saare elanikkonnast umbes 70% on polüneeslased, ülejäänud moodustavad eurooplased, hiinlased ja segapärandiga inimesed. Selle elanikkond oli 2017. aastal 189 517. Kogu Prantsuse Polüneesia elanikkonnast moodustavad Tahiti elanikud 68,7%. 2022. aasta rahvaloenduse järgi elab saarel 191 779 inimest.
Tahiti Nui rannik on tihedalt asustatud, eriti pealinna Papeete ümbruses. Tahiti Nui siseosa on peaaegu täielikult asustamata. Tahiti Iti on jäänud isoleerituks, kuna selle kaguosa (Te Pari) on ligipääsetav ainult paadiga või jalgsi.
Saare ainus ametlik keel on prantsuse keel, kuid laialt räägitakse ka tahiti keelt.
Ajalugu.
Algselt asustasid Tahiti polüneeslased aastatel 300–800 pKr. Esimese eurooplasena jõudis 1767. aastal saarele Samuel Wallis. Saar kuulus Tahiti kuningriigi koosseisu kuni Prantsusmaa selle 1880. aastal annekteeris. See kuulutati Prantsusmaa kolooniaks ja selle elanikest said Prantsusmaa kodanikud.
22. septembril 1914 ründas saart Saksa Ida-Aasia eskaader Maximilian von Spee juhtimisel.
Agung

Agung on 3142 m kõrgune tegevvulkaan Indoneesias Bali saare idaosas, Bali kõrgeim tipp. 
Vulkaan purskas 1963–1964 ja tegutseb siiani. Tal on 500 m lai ja 200 m sügav kraater, kust aeg-ajalt väljub suitsu ja tuhka.
Läänest tulevad õhumassid kaotavad Agungi ületades niiskuse. Selletõttu on Agungi läänenõlval palju sademeid ja kasvab vihmamets, aga idanõlv on kuiv ja viljatu.
Agungilt on hea ilmaga võimalik näha Balist idas paikneval saarel Lombokil olevat Rinjani mäge. Sellist head ilma juhtub harva, sest mõlemad mäed on sageli pilvedega kaetud.
Mägironimine.
Et Agung on tegevvulkaan, on selle otsa ronimine ohtlik. 
Kirjeldatud on kaht teed tippu, mille vahel puudub ühendus. 
Mäe otsa ronimiseks pole vaja eriluba. 
Agungi lõunajalamil olevast Besakihi külast ja selle kloostrist saab palgata teejuhi. Suur osa tippu viivast rajast asub džunglis ja ilma teejuhita on võimalik metsas rada käest kaotada. Tõus tippu kestab ka kogenud mägironijal neli-viis tundi, lisaks allatulek, seetõttu on oluline rajalt eksimist vältida.
Agungi otsa ei ole kuigi lihtne ronida. Siiski ei ole köisi vaja kasutada. Mägi pole ka piisavalt kõrge mägihaiguse tekkeks. Tarvis on kaasa võtta ja kanda sooja veekindlat riietust. Kaasa tuleb võtta vett, sest seda ei ole vahepealt saada. Tuleb arvestada, et tipus võib ilm kiiresti muutuda.
Ameerika Riikide Konföderatsioon

Ameerika Riikide Konföderatsioon ("The Confederate States of America") oli riik, mis eksisteeris Põhja-Ameerikas 1861–1865.
Ajalugu.
Pärast Vabariikliku Partei kandidaadi Abraham Lincolni võitu presidendivalimistel 1860 lõid Lõunaosariigid 4. veebruaril 1861 11 osariigi konföderatsiooni, mille presidendiks sai Jefferson Davis. Konföderaalide rünnakuga Fort Sumterile 14. aprillil 1861 algas Ameerika kodusõda. Hoolimata põhjaosariikide majandusliku potentsiaali ja inimressursside ülekaalust, saavutas konföderatsioon esialgu tunduvat edu. Murrangu tõid Homesteadi akt 1862, neegerorjade vabaks kuulutamine 1. jaanuaril 1863 ja armeesse mobiliseerimine, mis andsid sõjale liberaalse revolutsiooni ilme. 9. aprillil 1865 lõppes sõda konföderatsiooni purustamisega.
Hagia Sophia

Hagia Sophia [aja sofiia] on endine õigeusu kirik İstanbulis, üks Bütsantsi arhitektuuri kuulsamaid mälestusmärke. See ehitati aastail 532–537.
Aastatel 1204–1261 oli see katoliku kirik, aastatel 1935–2020 muuseum, aastatel 1453–1931 oli ja alates 2020. aastast on see mošee. 
Bütsantsi kirikuteenistus oli väga pidulik ning vajas avarat ruumi. Sellepärast eelistati bütsantsi sakraalarhitektuuris kupliga kaetud tsentraalehitist, kus protsessiooni, kirikliku rongkäigu ilu on mitmest küljest vaadeldav.
Sellist kirikut olevat keiser Justinianus I näinud öösel unes ja andnud tõotuse, et ehitab sellise kiriku. Aastal 527 andis Justinianus I korralduse Püha Sophia kiriku ehitamiseks. Laevadega veeti kohale tohututes kogustes punast porfüüri, valget ja kollast marmorit ning rohelist serpentiini. Kirikut, mis oli samas paigas juba kolmas, hakati ehitama 532 ning ta sai valmis kuue aastaga. Maavärinaterohkes piirkonnas vajus 21 aasta pärast kuppel sisse, taastustööd kestsid 5 aastat. Nüüd pidas kirik vastu neli sajandit, enne kui uued maavärinad tingisid uusi ümberehitusi.
Hagia Sophia ehitusmeistrid Anthemos Trallesest ja Isidoros Mileetosest ühendasid veelgi suurema ruumi saamiseks kaks põhimõtteliselt erinevat ehitisetüüpi – basiilika ja tsentraalehitise – kuppelbasiilikaks. Kiriku 77 meetri pikkune kesklööv on kaetud kupli ja kahe poolkupliga. See suurendab ruumimõju ja annab kuplis asuvate akende kaudu ruumile hea valgustuse. Hoone konstruktsiooni põhitugedeks on neli võimsat piilarit, millele toetub kuppel.
Hagia Sophia katedraal on omalaadne ehitismälestis, kus Lääne ja Ida arhitektuuritraditsioonid ja kaunistusvõtted on saavutanud harmoonilise terviku. Kui türklased 1453. aastal vallutasid Konstantinoopoli, siis muudeti kirik mošeeks ja lisati minaretid, mis moonutasid hoone ilusat siluetti.
Interjöör.
Enamik mosaiike on kaetud, üle krohvitud mošeeks tegemise käigus, sest islamis ei ole lubatud inimest kujutada. Lagi oli kuldmosaiigiga kaetud, mis peegeldus kiriku poleeritud seintel. Marmorsambad olid nii õrna ja kaunist värvitooni, et ajaloolane Prokopios võrdles neid lilli täis aasaga. Kõikehaarav puhta ilu tunne. 987 kuulutasid Kiievi vürsti Vladimiri saadikud: "Me ei teadnud, kas oleme taevas või maa peal". Tänapäevaks on kuld tuhmunud, hoones on muuseum alates 1935.
Kirikute sisemusi kaunistati mosaiikidega. Pühakute pildid paigutati alla, kus seisis rahvahulk. Kuplil kujutati Kristust, apostleid ja prohveteid. Igal neljal kupli küljel kujutati ingleid. Seinu kaunistasid stseenid piibli ajaloost. Mosaiikidele iseloomulikud ranged näoilmed, fooniks kuld. Palju kasutati lillat.
Indiaanlased

Indiaanlased on Ameerika põlisrahvad, välja arvatud eskimod ja aleuudid. Nii hakkasid eurooplased Atlandi ookeani taguste alade (Uue Maailma) põliselanikke, kes elasid seal juba enne Kolumbuse avastusretki, nimetama sellepärast, et otsiti kaubanduslikku mereteed Indiasse.
Ajalugu.
Praeguste teadmiste kohaselt asustas enamik indiaanlasi Ameerika vähemalt 16 000 aastat tagasi Siberist. 
Põlisameerika rahvad.
Indiaanlased jagunevad sadadeks kultuuriliselt erinevateks rahvasteks ja hõimudeks. Tänapäeval elab Põhja- ja Kesk- ning Lõuna-Ameerikas kokku umbes 69 miljonit indiaanlast.
Aktsessoorne mineraal

Aktsessoorne mineraal on kivimi koostises esinev mineraal, mis esineb kivimis juhuslikult või nii väikses koguses, et teda ei kasutata kivimi nimetamisel ja klassifitseerimisel.
Settekivimites on aktsessoorseteks mineraalideks tihti rasked maakmineraalid. 
Mõnikord peetakse aktsessoorseiks mineraale, mis moodustavad kivimi koostisest vähem kui 5%.
Amfiboliit

Amfiboliit on sätendav tume moondekivim.
Amfiboliit koosneb valdavalt küünekivist ja plagioklassist. Amfiboliit on regionaalmoonde kivim, tekkides sügaval maakoores. Lähtekivimiks on enamasti aluselised vulkaanilised kivimid, näiteks basalt. Seega kuulub amfiboliit metabasiitide hulka.
Amfiboliiti on suhteliselt lihtne ära tunda, sest tema peamisel koostisosal, küünekivil, on tugev läige, mis teeb amfiboliidi värske murdepinna sädelevaks. Reeglina ei ole amfiboliidil paljudele moondekivimeile omast suunatud tekstuuri. Värvuselt on amfiboliit must kuni roheline. Amfiboliit on küllaltki tavaline ka Eesti rändkivide seas.
Rahvapäraselt tuntakse amfiboliiti ka varesekivina.
Fosforiit

Fosforiit on kivim, mis sisaldab suures koguses fosforit.
Enamasti on tegemist settekivimiga, ning kivimiks peetakse seda reeglina siis, kui selle P2O5 sisaldus on üle 15–20%.
Fosforiidilademed on tekkinud enamasti organismide mere põhja settinud jäänustest. Näiteks Eesti fosforiit on tekkinud lingulaatide kodadest. Lingulaadid olid lukuta käsijalgsed, kes ehitavad oma koja apatiidist. Need olid karbisarnased loomad, kes elasid madalas šelfimeres.
Fosforiit on tähtis maavara, mida kasutatakse peamiselt fosforväetiste tootmiseks. Euroopa Liit on kuulutanud fosforiidi strateegiliseks tooraineks. 
Fosforiiti leidub ka Eestis. Eestis seda 2023. aasta seisuga ei kaevandata veel.
Eesti fosforiit.
1920. aastate alguses ehitati Jõelähtme kihelkonda Ülgase asunduse juurde Ülgase fosforiidikaevandus, kus olid fosforiidi tootmiseks allmaakaevandus ja sorteerimistsehh. Toodangu väljaveoks kohandati Koljuotsa kalasadam. Kasuliku kihi paksus kaevanduses oli alla ühe meetri. Toodang sõltus nõudlusest ja oli kuni 10 000 tonni aastas. 1938. aasta märtsis sõlmiti leping Saksamaaga, mille kohaselt tuli Saksamaale tarnida kümne aasta jooksul 33-protsendise toimeainesisaldusega fosforiidikontsentraati P2O5 kuni 340 000 tonni aastas.
Ülgase tehnokompleks põles maha 5. detsembril 1938, mille järel kaevandus suleti. Ülgase kaeveõõned kujunesid koobastikuks ja on kaitse all kui nahkhiirte talvituspaik.
Eesti-Saksa lepingu realiseerimiseks rajati 1940. aastal uus fosforiiditööstus Maardusse, põhja poole Narva maanteed Kroodi oja paremale kaldale. Kaevanduse aastaseks võimsuseks projekteeriti 370 000 tonni kaevist, ehk 100 000 t kontsentraati (P2O5 = 33%). Maardu allmaakaevandus suleti 1965. aastal ja see täitus veega.
1954. aastal alustati fosforiidi kaevandamist karjääris. Maardla avati põhjapiiril, praegusest Kallavere linnaosast lõunas.
Nõukogude Liidu kavatsus rajada Virumaale Toolsesse ja Kabalasse fosforiidikaevandused vallandas 1987. a fosforiidisõja, mille tagajärjel plaan külmutati.
2024. aastal Lääne-Virumaal Aru-Lõuna lubjakivikarjääris on Eesti geoloogiateenistuse tellimusel alustatud fosforiidi testpuurimisi. Umbes 30 meetri sügavusele ulatuvate puuraukude abil peab saama selgemaks, kui väärtuslikud on Toolse maardlas leiduvad maavarad.
Evaporiidid

Evaporiidid on settekivimid, mis moodustusid väga soolasest veest välja kristalliseerunud mineraalidest (sooladest).
Tuntuim evaporiit on kahtlemata kivisool, mis mineraalina on haliit ja mida me tunneme tavalise lauasoolana (NaCl). Levinumad on aga mineraalid kips (CaSO4*H2O) ja anhüdriit (CaSO4). Laia levikuga on ka kibeda maitsega sülviin ehk kaalisool (KCl).
Evaporiitide tekkeks on vaja kuiva ja kuuma kliimat. Tuntud evaporiitide tekkekohaks on tänapäeval näiteks Garabogazi laht. Et tekiksid suured evaporiidilademed, peab nende ladestumiskohta olema pidev ja aeglane soolase vee juurdevool, sest merevee aurutamisel jääks järgi suhteliselt õhuke soolakiht. Maailmas on aga teada evaporiidilademeid, mille paksus ületab kilomeetrit, näiteks Vahemere-alustes settekivimites.
Eriti intensiivsed evaporiitide tekke perioodid on olnud kambrium, perm, juura ja miotseen.
Ehkki evaporiidid on soolad, ei tohi sellest teha järeldust, et kõik soolad on evaporiidid. Näiteks kaltsiumkarbonaat, millest koosneb lubjakivi, on samuti sool, kuid ta ei setti veekogude põhja mitte keemiliselt, vaid pigem biokeemiliselt ehk läbi organismide.
Eestile lähimad evaporiidilademed, mis koosnevad kipsist, on endisel Eesti territooriumil Setumaal.