tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Selli kool

Selli kool oli kool Selli külas.
Ajalugu.
Selli vanas koolimajas tegutses kool enne teist maailmasõda, seal õppisid õpilased ümbruskonna (sh. Virumaa ja Järvamaa) küladest. 1930. aastal suunati Linda Raus Vägevale Selli kooli õpetajaks. Seal oli ta tervelt 21 aastat (kuni kulakuks tunnistamiseni), juhendades ka näiteringi, rahvatantsijaid, vokaalsoliste ja orkestrit. Sel ajal oli Selli 6-klassiline kool juba kahekorruselises puithoones, kus oli lavaga saal.
1971/72 kasvas Äksi lähedal paiknenud Kukulinna Eriinternaatkooli õpilaste arv 122-ni. Rajooni juhtivad organid leidsid väljapääsu endise Selli kooli maja näol, mis oli seisnud tühjana juba 5 aastat. 1977/78. õppeaastal valmis Sellil uus koolimaja, mille maksumus oli 270 532 rubla. Selli uus koolimaja valmis Ants Orgulase haridusjuhiks oleku aastatel. Esimesel poolaastal kolis kogu Kukulinna Eriinternaatkool Äksi lähedalt Vägeva lähedale Sellile, kus sai nimeks Vägeva Eriinternaatkool. Vana Selli kooli hoone jäi õpilaste internaadiks. Vägeva Eriinternaatkool asus "eikellegi maal", majandusküsimustele lisandus kaadri nappus. Uus koolimaja lagunes, sest ei suudetud maja katust vettpidavaks teha. Ehitusvigu ilmnes juba alguses: projektis ei arvestatud kohaliku ilmastikuga (vt. Külmasammas Piibe maantee ääres Jõgeval mõõdetud Eesti külmarekorditega). 1997/1998 jäi Vägeva EIK viimaseks õppeaastaks.
Vägeva (õpiraskustega laste) kooli internaadis 1996. aasta veebruaris toimunud tulekahju tagajärjel põles ära ning söestus ligikaudu 4 m krohvialust palkseina ning osa vahelage. Kahju hinnati 10 000 kroonile. Jõgeva Maavalitsus analüüsis Vägeval asuva kooli hoonekompleksi kapitaalremondi ja Siimustis paikneva poolelioleva koolihoone valmisehitamise otstarbekust ning otsustas viia Vägeva kooli üle Siimustisse.
Loodus.
Endise Selli koolimaja juures asunud biotiigi olid koprad ühendanud jõega, uuristades tiiki ja jõge ühendava käigu. Et kobraste kahjustusi edaspidi vältida, paigaldati biotiigi lähedusse jõe kaldale metallvõrk.
Tõlke määramatus

Tõlke määramatus (inglise "indeterminacy of translation") on võõrkeelest teise keelde (nt emakeelde) tõlkimisel tekkiv küsimus tõlke adekvaatsuse kohta. 
Tõlke määramatuse teesi käis 20. sajandil välja USA analüütiline filosoof Willard Van Orman Quine.
Tõlkelaen

Tõlkelaen (ka kalk, kalka) on omakeelne sõna või sõnaühend, mis on teisest keelest sõna-sõnalt tõlgitud ja kannab sealt laenatud tähendust. Näiteks sõna "seebiooper" on tõlkelaen inglise sõnaühendist "soap opera". 
Tõlkelaenude hulgas on rohkesti fraseologisme ja oskussõnu.
Keemiaseadused

Keemiaseadused on keemiavaldkonnaga seotud loodusseadused.
Keemia põhiseadusteks loetakse alljärgnevaist esimest kolme. Keemia-, füüsikalise keemia ja füüsikaseadused võimaldavad teha stöhhiomeetria arvutusi, reaktsioonide tasakaalu, kineetika, soojusefektide ja termodünaamika arvutusi. Reaalsete gaaside käitumine sarnaneb tavaliste tingimuste korral ideaalse gaasi käitumisega, seega on ideaalse gaasi seadused üsna hästi rakendatavad reaalsetele gaasidele ja nende lahustele.
formula_1
Täppisteadustes on kasutusel mitmeid kokkuleppelisi seisukohti:
Kalka

Kalka on osaliselt läbipaistev paber. See oli algselt mõeldud arhitektidele ja joonestajatele kujutise kopeerimiseks, kuid on leidnud ka teisi kasutusalasid.
Raivo Mägi

Raivo Mägi on mitme inimese nimi:
Komparaator (digitaaltehnika)

Binaarkomparaator ehk koodikomparaator ehk kahendarvude komparaator on digitaalelektroonikas selline lülitus, mis võrdleb kahte koodi või arvu (digitaalset väärtust).
Samasuskomparaatoriga ("equality comparator") tehakse kindlaks kas väärtused on võrdsed või mitte.
Amplituudikomparaatori ("magnitude comparator") abil tehakse kindlaks, kas esimene võrreldav väärtus on suurem kui või väiksem kui teine.
Aadressikomparaatorit ("address comparator", "identity comparator") kasutatakse kindlate aadresside äratundmiseks. Aadressikomparaatorid võivad olla fikseeritud aadressiga või seadistatavad ehk programmeeritavad ("fuse programmable").
Impulsside faasi võrdlemiseks kasutatakse faasikomparaatoreid.
Analoogelektroonikas kasutatakse pingekomparaatoreid.
Ulmo

Ulmo ka Ulubôz, Ullubôz või Ulumō on tegelane Tolkeni mütoloogias. Ta ilmub esmakordselt Silmarillionis kui haldjate jumal või Valar, kes sarnaneb vanakreeka Poseidoni, vanarooma Neptunuse, keldi Manannán mac Liri ja skandinaavia Ægir-iga. Ulmo on tiitel, mis tähenda ""See kes valab"." Ta oli üks Arda (maailma) peaarhitekte. 
Ulmole allub igasugune vesi Keskmaal, olgu tegemist mere, järve, jõe või vihma, udu või kastega. Täheajastul aitas Ulmo haldjatel jõuda Surematutele Maadele ning ta õpetas neile muusikat ja merendust. Ulmo ei võtnud kuigi sageli kuju, aga kui võttis, oli ta tavaliselt hiiglaslik merekuningas, kes tõusis vetesügavustest lainetest ja vahuharjalise kiivriga ning hõbeda ja smaragdidega kaunistatud rüüs. Tema hääl oli tugev ja sügav ning kui ta puhus oma valgeid merekarp-sarvi ulumuure, kaikus nende heli vastu kogu merel.
Ulmo mängis olulist rolli ka Tuori seiklustes. Kui Tuor oli minemas Gondolini kuningas Turgonit hoiatama, oli just Ulmo see, kes Tuori juhatas ja hoiatas.
Ulmot kartsid eriti päkapikud ja orkid.
Kirjandus.
Ilmakivi

Ilmakivi on Põhja-Ameerikas ja Suurbritannias levinud seadeldis, mille eesmärgiks on heita nalja ilmaennustuse üle. Tavaliselt ripub ilmakivi kolmjala küljes ja selle kõrvale on paigaldatud kasutusjuhend.
Klassikalisi ilmaennustusnõuandeid.
Ilmakivijuhenditest võib leida järgmisi ilmaennustusnõuandeid:
17P/Holmes

17P/Holmes on perioodiline komeet Päikesesüsteemis, mille avastas 1892. aasta 6. novembril inglane Edwin Holmes.
24. oktoobril 2007 purskus komeedist välja suur kogus ainet ning komeet saavutas heleduse kuni 2,5 tähesuurust. Kui enne oli komeet nähtav ainult teleskoobiga, siis nüüd oli võimalik seda näha ka palja silmaga. Ilma teleskoobita vaadeldes tundub komeet tähesarnane, teleskoobiga vaadeldes nähtub komet planetaaruduna.
Hatem Ben Arfa

Hatem Ben Arfa (sündinud 4. märtsil 1987 Clamart's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille.
Varem on mänginud Prantsusmaa kõrgliiga klubides Lyoni Olympique, Marseille Olympique, Nice, Paris Saint-Germain, Rennes'i Stade ja Bordeaux' Girondins, Inglismaa Premier League'i klubides Hull City ja Newcastle United ning Hispaania kõrgliiga klubis Valladolidi Real.
Koondisekarjäär.
2004. aastal tuli ta Prantsusmaa noortekoondisega Euroopa kuni 17-aastaste meistriks.
Debüüdi Prantsusmaa rahvuskoondises tegi Ben Arfa 13. oktoobril 2007 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu ning lõi selles mängus ka esimese värava rahvuskoondises.
Teise ja seni viimase värava lõi ta rahvuskoondises 11. augustil 2010 sõprusmängus Norra vastu.
Prantsusmaad esindas ta jalgpallikoondises 2012. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistlustel.
Rannu Issanda Jeruusalemma Minemise kogudus

Rannu Issanda Jeruusalemma Minemise kogudus oli aastatel 1893–1964 eksisteerinud õigeusu kogudus, mis asus Tartumaal Elva vallas Noorma külas. Kogudus tegutses Rannu Issanda Jeruusalemma Minemise kirikus.
Rannu õigeusu kogudus tekkis eraldumisel 1848. aastal asutatud Rõngu Issanda Taevaminemise kogudusest. Ametlikult registreeriti uus kogudus 8. novembril (vkj 27. oktoobril) 1893.
Uuel kogudusel puudus algul kirik, kasutati ruume ühes puumajas. Kiriku ja kogudusemaja ehitamiseks saadi maa 1898. aastal, see eraldati Rannu mõisa ja kolme talukoha maadest vastavalt Liivimaa kuberneri korraldusele. Kirik ehitati aastatel 1899–1901 ja pühitseti sisse 21. mail (vkj 8. mail) 1905. Koos kirikuga rajati ka puidust kogudusemaja, kus asusid preestri ja köstri eluruumid.
Kalmistuna kasutas kogudus 1891. aastal luterliku Rannu Püha Martini koguduse eraldatud maatükki kohalikul luterlikul kalmistul, mille kõrval asus varasem, tõenäoliselt juba enne eraldi koguduse asutamist täis maetud väike õigeusu kalmistu.
Kuni 1917. aastani tegutsesid koguduse juures kaks kirikukooli. Rannu õigeusu kihelkonnakool avati 1894. aastal ja see asus samuti Noorma küla maadel, umbes 2 kilomeetri kaugusel kirikust. Valguta õigeusu abikool oli asutatud varem, 1883. aastal ja kuulus algselt Rõngu koguduse juurde, kuid Rannu koguduse loomisel läks see viimase haldusalasse. Abikool asus füüsiliselt Ervu külas.
Rannu õigeusu kogudust teeninud preestreid:
OÜ Romec Metall

Romec Metall on Jõgeva maakonnas Põltsamaal tegutsev osaühing, mille peamine tegevusala on roostevabast metallist seadmete ja torustike valmistamine ning montaaž. Ettevõte on asutatud 2004. aastal. Firma toodangut tarnitakse toiduaine-, keemia- ja paberitööstusele ning biogaasi- ja veetöötlusettevõtetele.
Christoph Waltz

Christoph Waltz (sündinud 4. oktoobril 1956 Austrias Viinis) on austria-saksa näitleja. 
Saksa keeleruumis on ta olnud juba aastaid tuntud nii teatri- kui ka seriaalinäitlejana. Rahvusvahelise tuntuse saavutas Waltz 2009. aastal, mängides filmis "Vääritud tõprad" SS-kolonel Hans Landat. Rolli eest sai ta 2009. aastal Cannes'i filmifestivali parima osatäitja preemia, 2010. aastal pälvis aga Kuldgloobuse, BAFTA auhinna, Ekraaninäitlejate Gildi auhinna ja Oscari parima kõrvalosatäitja kategoorias.
Lapsepõlv.
Christoph Waltz sündis Viinis Saksa päritolu Johannes Waltzi ja Austria päritolu Elisabeth Urbancici peres. Mõlemad vanemad olid teatrikunstnikud. Tema emapoolne vanaema oli näitleja Maria Mayen ja tema kasuvanaisa näitleja Emmerich Reimers. Ka tema vanavanavanemad töötasid teatris.
Karjäär.
Waltz õppis näitlemist Max Reinhardti Seminaris Viinis. Samuti käis ta Lee Strasbergi Teatri- ja Filmiinstituudis New Yorgis. Karjääri alustas ta teatrinäitlejana Schauspielhaus Zürichis, Viini Burgtheateris ning esines Salzburgi festivalil. Waltzist sai seriaalinäitleja ning režissööridebüüdi tegi ta 2000. aastal saksakeelse telefilmiga "Wenn man sich traut".
Quentin Tarantino 2009. aasta filmis „Vääritud tõprad” kehastas Waltz SS-koloneli Hans Landat. Landa karakter on nutikas, peenekombeline ja kõneleb mitut keelt, kuid samas ka enesekeskne, riukalik, leppimatu ja verejanuline. Tarantinol oli raskusi, et leida sobiv näitleja, ning tal oli hirm, et ta kirjutas Landa „mittemängitavaks osaks”, olles kaalunud isegi filmi tegemata jätmist, kui sobivat näitlejat ei peaks leitama. Waltz pälvis selle rolli eest Cannes'i filmifestivali parima näitleja auhinna. Sellele tunnustusele järgnesid parima kõrvalosa auhinnad New Yorgi Filmikriitikute Liidult, Bostoni Filmikriitikute Liidult, Los Angelese Filmikriitikute Assotsiatsioonilt ning lõpuks ka Kuldgloobus ja Ekraaninäitlejate Gildi auhind. 2010. aastal lisandusid BAFTA ja Oscar parima kõrvalosa eest. Seni on Waltz ainuke näitleja, kes on võitnud auhindu osa eest Tarantino filmis. 
„Vääritute tõbraste” järel on Waltz näidelnud ka Hollywoodi filmides, näiteks „Roheline vapsik” ("The Green Hornet"), „Vesi elevantidele” ("Water for Elephants"), „Tapatalgud” ("Carnage").
2013. aastal jõudis kinodesse järjekordne Tarantino ja Waltzi koostöö, film „Vabastatud Django” ("Django Unchained").
Kodakondsus.
Christoph Waltzil on nii Austria kui ka Saksamaa kodakondsus. Ise peab ta ennast austerlaseks, nimetades oma Saksa passi „õiguslikuks kodakondsusseaduse banaalsuseks”. Tema isa oli Saksa kodanik, mistõttu sündis Waltz Saksa kodanikuna. Austria kodakondsuse võttis Waltz 2010. aastal pärast Oscari võitmist.
Pressikonverentsi ajal lausus Waltz: „Ma sündisin Viinis, ma kasvasin üles Viinis, ma käisin koolis Viinis, ma lõpetasin kooli Viinis, ma olin üliõpilane Viinis, ma hakkasin näitlema Viinis – ja ma saaksin veel välja tuua nii mõnegi seose Viiniga. Kui palju rohkem austerlast te tahate?”
Dixville Notch

Dixville Notch on küla USAs New Hampshire'i osariigis Coosi maakonna Dixville'i vallas. Asub mägede jalamil, umbes 22 km kaugusel Kanada piirist.
Küla on tuntud selle poolest, et seal avatakse valimisjaoskonnad valimispäeva keskööl ja pärast seda, kui kõik valijad on samas hääletanud, loetakse hääled ka kohe üle. Seega on see esimene valimisjaoskond, mille tulemus teatavaks tehakse köites sellega ajakirjanduse tähelepanu. Traditisiooniliselt on seal ülekaalus olnud vabariiklaste toetajad, kuid esimest korda võitis Demokraatliku Partei presidendikandidaat Dixville Notch'is 2008. aastal, mil Barack Obama sai 15 häält 21-st. 2012. aasta presidendivalimistel said mõlemad põhikandidaadid, Barack Obama ja Mitt Romney võrdselt 5 häält. 2016. aasta presidendivalimistel sai Hillary Clinton 4 ja Donald Trump 2 häält. Libertaarse Partei kandidaat Gary Johnson sai 1 hääle.
2020. aasta presidendivalimistel sai Joe Biden kõik 5 külas antud häält.
Külas asub The Balsams Grand Resort Hotel.
Rakke külanõukogu

Rakke külanõukogu asutati 8. augustil 1945 Rakke valla koosseisus, sinna kuulusid algul Suure-Rakke, Väike-Rakke, Edru, Jaola, Räitsvere, Lammasküla ja Koluvere küla. 
26. septembril 1950 arvati külanõukogu Väike-Maarja rajooni koosseisu.
17. juunil 1954 liideti külanõukoguga Ao külanõukogu, sellega saavutas külanõukogu endise Rakke valla ulatuse. 
3. septembril 1960 liideti külanõukoguga osa Salla külanõukogu.
1. aprillil 1962 arvati Väike-Maarja rajoon Rakvere rajooni koosseisu.
Aavik

Aavik on Eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aavik 719 inimesel: 318 mehel ja 401 naisel. Perekonnanimede levikult on Aavik meeste puhul 136. kohal ja naiste puhul 114. kohal. Perekonnanime Aavik kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus oli 42).
Liis Klaar

Liis Klaar (neiuna Liis Kõll; sündinud 25. jaanuaril 1938 Tallinnas) on eesti poliitik ja sotsioloog.
Klaar sündis Tallinnas, kuid aastal 1944 põgenes tema perekond Saksamaale, kus elas pärast sõda Augsburgi põgenikelaagris. 1950. aastal liikus pere edasi Rootsi. 1964. aastal lõpetas Klaar sotsioloogina Stockholmi ülikooli.
Ta on elanud Rootsis (töötas Stockholmi teedevalitsuses), aastatel 1973–1980 Zürichis (kuna abikaasa Matti Klaar sai tööd Šveitsi kindlustusfirmas) Šveitsis, seejärel 2 aastat Jönköpingis (töötas Jönköpingi linnavalitsuses), siis aasta Baselis ja 1984–1992 Vancouveris kindlustusmaakleri abi.
Aastal 1992 naasis Liis Klaar Eestisse, kus oli algul SA Transfer juht Baltikumis, seejärel Tallinna Lastehaigla Toetusfondi tegevdirektor.
1999–2003 oli ta IX Riigikogu liige (kandideeris Mõõdukate nimekirjas, 2. valimisringkonnas, sai 1844 häälega ringkonnamandaadi). Ta osales Riigikogus väliskomisjoni ja keskkonnakomisjoni töös, oli Riigikogu NATO toetusrühma esimees. Klaar kandideeris ka 2003. aastal X Riigikogusse (Mõõdukate nimekirjas, 2. valimisringkonnas), ta sai 412 häält ning ei osutunud valituks; samuti 2007. aastal XI Riigikogusse (Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas, 2. valimisringkonnas), ta sai 99 häält ning ei osutunud valituks. Ta on kandideerinud ka aastatel 1996, 1999 ja 2002 Tallinna linnavolikogusse, kuid pole osutunud valituks. Aastast 2018 kuulub ta Reformierakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 234 häält ning ei osutunud valituks.
Liis Klaar kuulub Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni, Tallinna Vanalinna Lions-klubisse (2008–2009 Eesti piirkonna kubernerja Viipekeele Tõlkide Ühingusse; ta on kuulunud ka Lastehaigla toetusfondi ja rahvusooperi Estonia nõukokku. Samuti on ta korporatsiooni Filiae Patriae liige. 
Isiklikku.
Liis Klaari abikaasa Matti Klaar (1939–2015) oli kindlustusametnik, poeg Toivo Klaar (sündinud 24. aprillil 1968) töötab diplomaadina. Tema isa Georg Jakob Konstantin Kõll (1897–1980) oli pangaametnik.
Maginot' liin

Maginot' liin [mažin'oo] (prantsuse keeles "Ligne Maginot") oli kaitseliin, mille Prantsusmaa rajas pärast Esimest maailmasõda Elsass-Lotringi aladele Saksamaa piiri juurde. Kaitseliin sai nime Prantsusmaa sõjaministri André Maginot' järgi.
Ivo Soidra

Ivo-Aat Soidra (6. oktoober 1931 Tartu – 6. august 2006) oli eesti majandusteadlane ja NSV Liidu diplomaat.
Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna Rahvamajandustehnikumi, 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1956 Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia majanduse instituudi aspirantuuri ja sai 1957 majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga “Марксистско-ленинская экономическая мысль в Эстонии в период буржуазно-националистической диктатуры (до 1929 года)".
Ta oli aastatel 1953 ja 1956–1961 MI nooremteadur, 1961–1962 TPI poliitökonoomia kateedri vanemõpetaja, 1962–1967 dotsent, 1967–1971 Nõukogude Liidu suursaatkonnas Londonis 2. sekretär, 1971–1990 TPI poliitökonoomia kateedri dotsent, 1990–1995 TTÜ majandusteooria kateedri dotsent, 1995–2005 Euroülikooli õppejõud. Tema uurimisvaldkonnad olid monopolistlik riigikapitalism Lääne-Euroopa maades, rahvusvaheline tööjaotus, sotsialismi aktuaalsed majandusprobleemid. Ta avaldas umbes 40 teaduspublikatsiooni.
Ta suri 6. augustil 2006 ja maeti 10. augustil 2006 Tallinna Rahumäe kalmistule.
Isiklikku.
Ivo-Aat Soidra on ametniku Agu Soidra poeg ja tehnikateadlase Raigo Soidra vend.
Valinor

Valinor oli Valarite ja Maiarite teine riik, Valarite Maa läänes asuval suurel Amani mandril. 
Seda kaitsesid kolmest küljest Pelóri mäed ning läänest Ekkaia meri. Valarid rajasid sinna Valimari linna ja istutasid Valgusepuud, mis külvasid valgusega üle kogu nende maa Pelóri mägedeni välja. Valinoris oli palju võimsaid kodasid ning valarite ja nende abiliste maiarite krunte. Kõige muljetavaldavam oli Ilmarin, Tuulte Isanda Manwë ja Tähtede Kuninganna Varda koda Arda kõrgeimal mäetipul Taniquetilil. Pärast Númenori langust saab Valinori jõuda vaid haldjate maagilistel laevadel.
Hallid Sadamad

Hallid Sadamad on paik J. R. R. Tolkieni loomingus.
Haldjate viimaseks sadamaks Keskmaal olid linn ja sadamakoht, mida tunti Hallide Sadamate nime all ja kus elasid Círdani falathrimid.
Haldjakeeles Mithlondi nime kandvad Hallid Sadamad olid rajatud Teise Ajastu algul Luuni lahe tippu Luuni jõe suudmesse. Kahe Ajastu kestel oli see Keskmaa haldjate peamine sadam, kust asusid Círdani maagilistl valgetel laevadel Surematutele Maadele teele kõik tema suured ja head rassikaaslased, kes elasid üle Keskmaa konfliktid. Neljandal Ajastul võtsid selle teekonna ette ka paljud need, kes olid võitnud kuulsust Sõrmuse Sõjas, ning lõpuks astus Círdan ise koos Keskmaa viimaste eldaritega viimasele Hallidest Sadamatest väljuvale haldjalaevale, et võtta ette retk maailma piiridest väljaspool asuvatele Surematutele Maadele.
Círdan

Círdan on tegelane J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".
Ta oli Hallide Sadamate haldjaisand. Täheajastutel oli Círdan saanud falathrimide isandaks. Círdan tähendab tõlkes Laevameistrit ning tema rahvas oligi Keskmaal esimene, kes asus laevu ehitama.
Círdani sadamad püsisid Beleriandi sõdade ajal 474. aastani, mil Morgothi orkide leegionid Falase laastasid. Kuid Círdan suundus oma rahvaga Balari saarele. Pärast Beleriandi uppumist sai temast Hallide Sadamate isand. Teda peeti üheks targemaks haldjaks ning tema kätte usaldas Celebrimbor Narya, haldjate Tulesõrmuse. 
Teise Ajastu lõpus liitus Círdan haldjate ja inimeste Viimse Liiduga, mis tegi lõpu Sauroni valitsemisele. Umbes aastal 1000 andis ta sõrmuse edasi Gandalfile. 1975. aastal juhtis Círdan haldjate ja inimeste vägesid Fornosti lahingus ning lõi Angmari Nõidkuningat. Kolmanda Ajastu lõpul lahkusid Círdani sadamatest Sõrmusekandjad. Círdan ise jäi kohale veel mõneks ajaks Neljandal Ajastul, kuni olid lahkunud viimasedki haldjad.
Arnor

Arnor on väljamõeldud kuningriik J. R. R. Tolkieni loodud mütoloogias. Teise Ajastu 3320. aastal numenoorlase Elendili rajatud Arnor oli duunedainide esimene kuningriik Keskmaal.
Elendil valitses Arnori duunedaini Kõrge Kuningana, tema pojad rajasid aga duunedaini Gondori kuningriigi lõunas. Arnori esimene pealinn oli Annúminas Ehakuma ehk Videvikujärve kaldal, kuid 861. aastaks (Kolmandal Ajastul) oli kuningriigi peamiseks linnaks ja pealinnaks muutunud Fornost. Samal aastal jagasid kümnenda kuninga Ëarenduri kolm poega Arnori kolmeks kuningriigiks.
Riigid, mis tekkisid Arnori lagunemisel.
1300. aastal tekkis Arnorist kirdesse Angmari kurja Nõidkuninga riik.
Nazgûlide Isand, keda tunti vaid Nõidkuninga nime all, sõdis ligi seitsesada aastat Arnori duunedainidega.
Lõpuks 1974. aastal valgusid üle Arthedaini Nõidkuninga orkide ja barbarite leegionid. Kuigi Arnori kuningate liin jäi maailma hajutatud inimeste seas püsima, oli Arnori kuningriik ise otsa saanud. Alles Sõrmuse Sõja lõppedes sai viimasest pealikust Aragornist duunedainide Kõrge Kuningas ning Arnor taastati oma varasemas vägevuses ja hiilguses.
Dol Guldur

Dol Guldur ehk Nõiduse Küngas, kus tuhatkond aastat elas kuri valitseja Surnumanaja ühes orkide leegionide ja paljude kummituslike vaimudega, oli kurjuse kants. See rajati Kolmandal Ajastul, mil võimas Suur Rohelaas muutus aegamisi nii süngeks ja peljatud paigaks, et nimetati ümber Sünklaaneks ja kants ehitati selle edelaossa.
2063. aastal sisenes Dol Guldurisse võlur Gandalf, kes aga leidis, et saladuslik Surnumanaja on kadunud. Kuid 25.sajandiks oli ta senisest võimsamana tagasi tulnud.
2850. aastal suundus Gandalf uuesti Dol Guldurisse ja sai nüüd teada, et Surnumanaja on tegelikult Sõrmuste Isand Sauron. Sauron valitses seal aastani 2941, mil ta leidis pelgupaiga oma Mordori võimsas Mustas Kantsis.
2951. aastal aga võtsid võimu Dol Gulduris üle 3 Sauroni kõige hirmuäratavamat teenrit, Sõrmusevaimu ehk Nazgûli, kes kasutasid seda baasina Põhja vabade rahvaste seas hirmu ja õuduse külvamiseks.
Sõrmuse Sõjas ründasid Dol Gulduri kurjuseväed nii Lothlórieni kui Metsakuningriiki, kuid lõpuks hävitasid nende riikide haldjaväed nad sootuks. Dol Gulduri müürid kisti maha ning selle koopad ja keldrid avati ja puhastati kurjusest.
Nõukogude Liidu generalissimus

Nõukogude Liidu generalissimus (vene keeles Генералиссимус Советского Союза, "Generalissimus Sovetskogo Sojuza") oli NSV Liidu kõrgeim sõjaväeline auaste.
Auaste loodi 26. juunil 1945, mil NSVL Ülemnõukogu Presiidium andis välja vastava seadluse. Õigusakti kohaselt andis ÜN Presiidium auastet "riigi ja tema relvajõudude silmapaistva juhtimise eest sõja ajal".
27. juunil 1945 andis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium välja seadluse, millega anti kõrgeim sõjaväeline auaste Jossif Stalinile. Sellest hoolimata tituleeris Stalin end edaspidi endiselt Nõukogude Liidu marssalina ning palus seda ka teistel teha. Eraldi vormi pole õmmeldud, sest Stalin ei soovinud seda. 
Nõukogude Liidu õigusjärgses riigis Venemaa Föderatsioonis generalissimuse auaste puudub. 11. veebruaril 1993 välja antud seaduses "Sõjaväekohustuslikkusest ja sõjaväeteenistusest" on kõrgeim auaste Venemaa Föderatsiooni marssal.
Sünklaas

Sünklaas ehk endine Suur Rohelaas asus Rhovanionis, Udumägedest ja Anduini jõest ida pool.
Kolmanda Ajastu 1050. aastal ilmus sinna kuri jõud. See jõud, mida kutsuti Surnumanajaks, oli tegelikult Sõrmuste Isand Sauron, kes rajas laane lõunaossa Dol Gulduri kindluse.
Sauroni kuri nõidus oli nii võimas, et muutis kunagi kauni laane kardetud ja tumedaks kohaks, mistõttu kutsuti seda enam kui 2000 aasta kestel Sünklaaneks.
Sünklaanes kummitasid suured ämblikud, orkid, hundid ja muud kurivaimud. Kuigi laane põhjaosas püsis Thranduili silvani haldjate Metsakuningriik, ei jagunud haldjate jõust pimeduse leviku peatamiseks. Kolmanda Ajastu keskel julgesid vähesed selle süngetele radadele astuda, kuigi silvani haldjad ning põhjalased, keda kutsuti beornlasteks ja metsameesteks, tegid kõik endast oleneva, et hoida laanes kulgevad teed ja rajad läbitavana.
2850. aastal sisenes Gandalf Sünklaane lõunaossa ja avastas Dol Gulduris Sauroni ja Sõrmusevaimud.
2941. aastal sisenesid Sünklaande ka Thorin Tammiskilp, Bilbo Paunaste ja kompanii. Teekond oli pikk ja raske.
Sõrmuse Sõja ajal suundusid Sauroni väed põhja Metsakuningriigi ja lõunasse Lothlórieni Kuldse Metsa vastu. Mõlemad sõjakäigud luhtusid ja Dol Guldur hävitati.
Neljandal Ajastul hakati Sünklaant hoopis Eryn Lasgaleniks ehk Roheliste Lehtede laaneks kutsuma. Lõunaossa asusid elama Lothlórieni haldjad ja seda hakati nimetama Ida-Lórieniks. Põhjas oli jätkuvalt Metsakuningriik ning nende vahepeale jäid beornlased ja metsamehed.
Thorin Tammiskilp

Thorin Tammiskilp, tuntud ka kui Thorin II, on tegelane J.R.R. Tolkieni teoses "Kääbik ehk Sinna ja tagasi".
Thorin oli päkapikkude pagulaskuningas, kes sündis Kolmanda Ajastu 2746. aastal Mäealuse kuningriigis. Tema isa oli Thrain II ja vanaisa Thrór.
2770. aastal ajas lohe Smaug päkapikud Ereborilt minema. 2790. aastal tapeti Thorini vanaisa ning Thrain II viis oma rahva sõtta orkide vastu. Sel ajal saigi Thorin endale lisanime Tammiskilp, sest kui ta jäi Azanulbizari lahingus relvituks, kasutas ta relvana tammeoksa.
Pärast sõda jäi Thorin elama Sinimägedesse ning 2845. aastal sai temast pagulaskuningas. Peaaegu sajand hiljem, 2941. aastal, kogus ta kokku mõned päkapikud ja alustas Erebori retke, mis lõppes Smaugi tapmise ning Mäealuse kuningriigi taastamisega. Thorin Tammiskilp võitu aga kaua nautida ei saanud, kuna ta oli haavata saanud Viie Väe Lahingus ning suri varsti pärast seda.
Käginurme

Käginurme oli küla Muinas-Eesti Pudiviru kihelkonnas (Virumaa lõunaosas).
Ajaloolaste arvates asus Käginurme hilisema Salla mõisa kohal või Salla–Tammiku–Mõisamaa vahemikus. Kunagise Pudiviru külade suurus on muutunud seoses suurpõllunduse arenguga.
Shattered Glass And Broken Bones

"Shattered Glass And Broken Bones" on Rootsi bändi Crashdïet DVD, mis ilmus 4. detsembril 2012.
DVD-l on üle 3 tunni ja 20 minuti kontserti ja lavatagust materjali turnee "Generation wild World Tour" ajast. DVD on filmitud aastatel 2009–2012, sisaldades Olliver Twistedi lahkumist bändist kuni uue laulja Simon Cruzi esimeste etteasteteni, stuudiomaterjali albumi "Generation Wild" tegemisest ja muud.
Kontserdid on filmitud mitme kaameraga ning kasutatud on ka fännide saadetud videolõike.
The Unattractive Revolution Tour (2007-2008)

The Unattractive Revolution Tour (2007-2008) on Rootsi hard rock bändi Crashdïet DVD. DVD ilmus esmakordselt 2009. aastal ning taas tuli see müüki 4. detsembril 2012. Kontsert esimesel plaadil on filmitud Klubbenis Stockholmis 2007. aastal. Teisel plaadil on boonusmaterjal.
Rest in Sleaze Tour 2005

Rest in Sleaze Tour 2005 on Rootsi hard rock bändi Crashdïet DVD. DVD ilmus esmakordselt 12. märts 2007. aastal ning taas tuli see müüki 4. detsembril 2012. Kontsert esimesel plaadil on filmitud Klubbenis Stockholmis 9. detsembril 2005. Teisel plaadil on boonusmaterjal. Kokku on kahe plaadi pikkus 1 tund ja 47 minutit.
Elendil

Elendil oli tegelane J. R. R. Tolkieni teostes.
Ta elas 3119 Teisel Ajastul kuni 3441 Teisel Ajastul (ehk aastal 1 Kolmandal Ajastul). Ta oli Amandili, An´dúnie isanda, poeg, suur meresõitja ning koos oma perega üks haldjasõprade hulgast . Kui lood Númenoris olid päris lõpukorrale jõudnud ja Ar-Pharazon valmistus tõsimeeli sõjaga valarite vastu minema, pani Elendil oma isa nõu järgi valmis laevad ning elas oma hõimlaste ja Ustavatega, kes seda soovisid, oodates oma isa naasmist palveretkelt Manwe juurde ja olles alati valmis laevale minema. Amandil ei naasnud, Ar-Pharazon läks teele ning siis tuli Númenori Hukk. Elendil oli oma inimestega kuningameeste eest laevadele pakku läinud ning tuul haaras need laevad ning kandis nad Keskmaale. Elendili neli laeva paisati kaldale Lindonis Gil-Galadi maadel ning teisele poole Ered Luini rajas ta oma riigi. Ta sõbrunes Gil-Galadiga ning kui Sauron ründas Gondori kuningriiki, sõlmis temaga suure sõjalise liidu.
Nad tungisid Mordorisse, piirasid Barad-dûri sisse ja hoidsid seda 7 aastat piiramisrõngas kuni piiramine muutus niivõrd painavaks, et Sauron tuli ise välja ja võitles Gil-Galadi ja Elendiliga, kusjuures kõik kolm said surma ja Elendili mõõk Narsil purunes tema keha all.
Isildur

Isildur on tegelane J. R. R. Tolkieni teostes.
Ta on Elendili vanem poeg, sündis aastal 3209 Teisel Ajastul ning tapeti Kolmanda Ajastu 2. aastal. Noore mehena päästis ta ühe Valge Puu vilja Ar-Pharazoni (Sauroni) käsilaste käest. Hiljem põgenes Isildur koos isaga Númenori hukust, tema käsutuses oli kolm laeva ja need paisati koos tema venna omadega Anduini suudmeala lähedale. Ta lõi koos oma venna Anarioniga Gondori Kuningriigi, nad lasid ehitada Osgiliathi selle pealinnaks, Isildur asus elama Minas Ithilisse. Aastal 3429 ründas Sauron Minas Ithilit, rüüstas selle ja pani Valge Puu põlema. Isildur põgenes põhja ja naasis koos oma isa ja Viimse Liidu armeedega, sõdis kõik 10 aastat ja kui viimses võitluses hukkusid nii Elendil kui Sauron, lõikas ta oma isa mõõga Narsili killuga Sauroni käelt sõrmusesõrme ja võttis Sõrmuse oma valdusse.
Kolmanda ajastu algul elas ta mõnda aega Minas Anoris (ja istutas sinna oma venna mälestuseks Valge Puu seemne), kirjutas mõne üriku ja andis siis valitsusohjad Melendilile, Anarioni pojale, ning suundus ise väikese kaaskonnaga oma kolme poja seltsis Põhja Kuningriigi suunda. Võhumõõgaväljadel neid rünnati ja peaaegu kõik tapeti. Isildur üritas Sõrmuse abil nähtamatuna ujudes põgeneda, ent Sõrmus libises ta sõrmelt ning orkid lasid ta maha.
Anárion

Anárion on tegelane J. R. R. Tolkieni teostes.
Ta on Elendili noorem poeg. Ta sündis 3219 T. A. ja tapeti 3440 T. A. Númenorist saabumisel olid tema omad kaks laeva ja need maabusid samuti Anduini suudmeala lähistele. Rajas koos Isilduriga Gondori Kuningriigi. Kui Isildur Põhja suundus, kaitses Anarion Osgiliathi ja Minas Anorit ning peletas vaenlase tagasi Mordorisse (kuigi oli selge, et ilma abita ta oma maad kaua kaitsta ei suudaks). Ühineb Gondori vägede juhina enne Dagorladi lahingut Viimse Liidu vägedega, hukkub piiramise lõpu poole.
Denethor II

Denethor II (2930 K. A. - 3019 K. A., tappis enese) on tegelane J. R. R. Tolkieni teostes.
Ta on Ecthelion II kolmas laps ja vanim poeg. Abiellus 2976 Dol Amrothi printsi Adrahili tütre Finduilasega, kes suri varakult 2987. Neil oli kaks poega, Boromir (2978 K. A. - 3019 K. A.) ja Faramir (2983 Kolmandal Ajastul - 82 Neljandal Ajastul). Ta oli suurim teadusemeister Kojaülemate hulgas mitmete generatsioonide jooksul, kuid temas puudus sügavam arukus. Pärast oma naise surma muutus ta üha süngemaks ja süngemaks ning kui ta vaatas kantsi palantiri, mis oli kõige lähemalt seotud Minas Morguli palantiriga, mis omakorda oli Sauroni käes, andis see talle samuti teadmisi, aga mõistust kaugeltki mitte. Ka ta lemmikpoeg Boromir sai hukka ning lõpuks (keset Pelennori Välja lahingut, pärast oma haavatud noorema poja nägemist) kaotas Denethor kogu lootuse ja mõistlikkuse ning soovis kaotuseveendumuses tulesurma nii endale kui oma veel elusolevale pojale. Faramir päästeti, ent Denethor põletas end Kojaülemate Hauakambris elusalt.
Mardil Voronwë

Mardil Voronwë (1999 K. A – 2116 K. A.) on tegelane J. R. R. Tolkieni teostes.
Ta oli kuningas Earnuri Kojaülem, pärast tema lahkumist sai temast esimene Valitsev Kojaülem, viis sisse kalendrimuudatuse (tuntud Kojaülema Arvestusena) ja teda tunti ka Hea Kojaülemana.
Valacar ja Eldacar

Valacar ja Eldacar on J. R. R. Tolkieni loodud maailma tegelased.
Valacar (1194 Kolmandal Ajastul – 1432 K. A) ja Eldacar (1255 K. A. – 1490 K. A.). Gondori kuningad, isa ja poeg, Vt. Hõimusõda, Gondori kodusõda. Valacari isa Romendacil II (1126 K. A. – 1366 K. A.) kindlustas Anduini läänekalda ja lasi ehitada Argonathi sambad. Ta lõi ka soojemad suhted põhja hõimudega, kelle juhid said tähtsateks meesteks tema vägedes. Eriti hästi sai ta läbi Vidugaviaga ning saatis oma poja Valacari ka saadikuna tema õukonda elama. Seal armus Valacar Vidumavi, Vidugavia tütresse, ja abiellus temaga. Juba Valacari eluajal põhjustas kuninga abielu naisega, kelles polnud Númenori verd ning kes suri ammu enne oma abikaasat, rahutusi. Kui Eldacar, keda lapsena tema ema sugulaste seas Vinitharyaks oli hüütud, troonile tuli, rahulolematuse ilmingud tugevnesid ja algas kodusõda. Kui teiste kuningaverd trooninõudlejate väed Eldacari ründasid, pani ta vihaselt vastu, ta võeti Osgiliathis piiramisrõngasse ja lõpuks võeti linn julmalt ära ning Eldacar pidi Põhja põgenema. Oma hõimlaste juures kogus ta uusi vägesid, sellal kui tema rivaal Castamir (Romendacil II vennapoeg) tekitas julmuse ja viletsa valitsemisega troonilt ajutiselt tõugatud kuningale üha uusi pooldajaid ka Gondori enda rahva ja ülikute hulgas. 10 aasta pärast Eldacar ründas ning Lebenninis Erui Ülepääsu juures toimus lahing, kus Eldacar tappis Castamiri kahevõitluses.
Eärnur

Eärnur on J.R.R. Tolkieni teoste tegelane.
Eärnur sündis 1928. Arvatav hukkumisaeg on 2050, kuid pole välistatud, et ta elas vangistuses veel mõned aastad). Ta ei võtnud naist ja jäi seega ka lastetuks ning oli viimane kuningas enne Elessarit, pärast teda läksid valitsusohjad Kojaülemate kätte. Tema nimetas Minas Anori ümber Minas Tirithiks. Tema isa, Eärnil II saatis ta laevastikuga abiks Arveduile Põhja, ent vägi jäi hiljaks, Arthedain oli juba vallutatud ja Arvedui oli kadunud. Ent kui Eärnur jõudis Hallidesse Sadamatesse, kutsus Círdan enda juurde kõik, kes said tulla Lindonist ja Arnorist ja nad marssisid põhja Nõidkuninga vastu. Nenuiali ja Põhjakinkude vahel leidis aset suur lahing ja Nõidkuningas sai lüüa ning põgenes oma armee riismetega. Ent Gondori ratsavägi eesotsas Eärnuriga said ta kätte enne kui ta Carn Dúmi varjule pääses ja Angmar löödi lõplikult puruks. Kuid enne päris lõppu ründas Nõidkuningas Gondori Pealikku ning tolle hobune hakkas hirmust lõhkuma ning kandis Eärnuri lahinguväljalt minema. Kui Glorfindel kohale jõudis, Nõidkuningas põgenes, ent Eärnur jõudis tagasi alles öö hakuks ning oli raevus ning tahtis vaenlast jälitama minna. Glorfindel hoidis teda tagasi ja tema sõnad Nõidkuninga kohta olid muuhulgas "… ja ta ei lange mitte mehe käe läbi." 2002 võttis Nõidkuningas koos teiste Sõrmusevaimudega ära Minas Ithili kantsi, mida hakati seejärel hüüdma Minas Morguliks. 
Kui Eärnur 2043 oma isa järel krooni päris, kutsus Nõidkuningas ta välja, pilgates tema põgenemist Põhja lahingus. Kojaülem Mardil vaigistas kuningat, ent kui väljakutse 7 aastat hiljem kordus, läks Eärnur väikese kaaskonnaga Minas Morguli väravate ette ja ühtki sellest salgast ei nähtud enam iial.
Palantir

Palantir on J.R.R. Tolkieni väljamõeldud maailmas eksisteerivad võluesemed.
Sidepidamiseks Gondori ja Arnori vahel olid palantirid, seitse nägemiskivi, mille Elendil ja tema pojad tõid Keskmaale. Algselt olid need pärit Õnnistatud Kuningriigist ja olid haldjate kink Amandilile, Elendili isale, et tuua lohutust Ustavatele nuumenorlastele mustadel päevadel, mil haldjad enam nende maadele ei tulnud. Nende valmistaja on teadmata, kuid selleks võis olla isegi Fëanor ise. Gondori palantirid asusid Osgiliathis, Minas Ithilis, Minas Anoris ja Orthancis, nende täpsemast saatusest võib lugeda ajaloo alt.
Argonath

Argonath on J.R.R. Tolkieni väljamõeldud maailmas eksisteerivad kujud/maamärk.
Argonath on Romedacil II käsul ehitatud Isilduri ja Anarioni hiiglasuured kujud Nen Hithoeli sissepääsul. Nad ehitati 1340. aastal Kolmandal Ajastul selle märgiks, et võõrastel on keelatud jõge pidi Emyn Muilist kaugemale tulla ning näib, et neis oli mingi vägi, mis tõesti hoidis võõraid eemal (vt. Vennaskonna sisenemine sealtkaudu, kui kääbikud tundisd end tõeliselt ebamugavalt, ilma, et selleks ühtki teist head põhjust oleks). Mõlemad kujud olid hiiglaslikud, kaljumäe mõõtu, kandsid kirvest ning nende poos oli hoiatav (vasak käsi ette sirutatud). Aeg ei teinud nende kallal olulist laastamistööd, nii et ilmselt oli kasutatud erilist ehituskunsti.
Pudiviru

Pudiviru oli piirkond Virumaal Lemmu muinaskihelkonna lõunaosas.
Pudivirut (kujul "Pudiviru" ja "Pudyviru") mainitakse Henriku Liivimaa kroonikas. Nime tähenduseks on peetud "Väike-Viru", ehkki selle tõlgenduse juures oleks oodatum kroonika nimekuju "Pudiviro".
Kroonika teatel asus Pudivirus 14 küla, mille vanem oli Tabelinus. 1219. aastal tungis Virumaale Mõõgavendade ordu ja Riia piiskopi vägi, mille koosseisus olnud ugalased rüüstasid Pudivirus. Virumaa vanemad, sh Tabelinus, lubasid selle mõjul end riialastel ristida lasta ja andsid pantvange. 1220. aastal viisid Riia piiskopi preestrid seal läbi ulatuslikuma ristimise, kuid peagi kehtesid Virumaal oma võimu Taani väed, kes poosid Tabelinuse riialastelt ristimise vastuvõtmise ja oma poja mõõgavendadele pantvangiks andmise eest üles. 1226. aastal külastas "Tabelinuse kihelkonda", ilmselt Pudivirut, paavsti legaat Modena Wilhelm, kes jagas sinna kogunenud Virumaa vanematele õpetusi ristiusust ja määras nende seast kihelkondadele kohtunikud ja vanemad.
Pudiviru loodetipus asus Äntu Punamäe muinaslinnus.
Kuigi Taani hindamisraamat Pudivirut ei maini, on seal sisalduva külade loendi põhjal teada Pudiviru 14 küla:
Hiljem teisenes Pudiviru nimi saksapäraselt "Poidifer"iks ning Simuna kihelkonnas asus ka Pudivere mõis (tänapäeva kohta vt artiklit "Pudivere").
Crashdïet (album)

"Crashdïet" on 2003. aastal ilmunud EP samanimeliselt bändilt. Plaati tehti vaid 500 eksemplari.
Rest in Sleaze

"Rest in Sleaze" on Rootsi glam metal bändi Crashdïet debüütalbum. 
Lood plaadil.
Jaapani versiooni lisalood:
The Unattractive Revolution

"The Unattractive Revolution" on Rootsi "glam metal"'i bändi Crashdïet teine stuudioalbum. Album ilmus 3. oktoobril 2007. Erikülalisena teeb plaadil kaasa Mötley Crüe kitarrist Mick Mars.
Lastehalvatus

Lastehalvatus ehk poliomüeliit (lühendatult polio) on valdavalt lastel esinev neurotroopne infektsioonhaigus, mida põhjustab enteroviiruste hulka kuuluv polioviirus. Oma klassikalises vormis väljendub lastehalvatus seljaaju alfamotoneuronite hävinemise tagajärjel lihaste halvatusena. 
Pikka aega oli lastehalvatus kardetumaid vastsündinute ja väikelaste nakkushaigusi. Tänapäeval esineb lastehalvatust ka üle 15 aasta vanustel noorukitel. Eestis ei ole alates 1962. aastast lastehalvatust esinenud. 1958. aasta ägeda epideemia ajal oli Eesti esimene piirkond Nõukogude Liidus ja maailmas, kus rakendati kogu elanikkonna vaktsineerimist lastehalvatuse vastu.
Poliomüeliidi all võidakse silmas pidada ka eksperimentaalset poliomüeliiti katseloomadel. 
Peiteaeg.
Peiteaeg on varieeruv ja võib olla 5–35 päeva, keskmiselt 7–14 päeva. 
Sümptomid.
Umbes 90% nakkusjuhtudel sümptomid ei avaldu. 
Kergematel juhtudel kulgeb haigus palaviku, pea-, kurgu- ja kõhuvaluga. 
Tüsistused.
Umbes 1% juhtudest siseneb viirus kesknärvisüsteemi, mis võib lõppeda lihastoonuse vähenemise ja halvatusega. Halvatus võib olla eri tüüpi sõltuvalt kahjustatud närvidest. Kõige sagedasem on ühepoolne, eriti jalgu haarav halvatus. Hingamislihaste halvatus võib lõppeda surmaga.
Esinemine ja hädaolukord.
2008. aastal registreeriti maailmas üle 1600 lastehalvatuse juhu 17 riigis. Eestis ei ole alates 1962. aastast lastehalvatust esinenud. 1958. aasta ägeda epideemia ajal oli Eesti esimene piirkond Nõukogude Liidus ja maailmas, kus rakendati kogu elanikkonna vaktsineerimist poliomüeliidi vastu.
Mais 2014 kuulutas WHO seoses polioviiruse massilise rahvusvahelise levikuga välja rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealase hädaolukorra.
Ajalugu.
Esimest korda kirjeldas lastehalvatust eraldi haigusena Jakob Heine 1840. aastal. Polioviiruse avastasid 1908. aastal Austria arstid Karl Landsteiner ja Erwin Popper.
20. sajandil oli poliomüeliit üks kardetumatest lastehaigustest. 1950. aastatel välja töötatud vaktsiinid on aidanud epideemiaid vähendada.
Eestis oli viimane lastehalvatuse puhang 1958. aastal, kui haigestus ligi 1000 inimest. 1959. aastal alustati lastehalvatuse vastast lausvaktsineerimist, mis kestis kaks aastat. 1961 registreeriti viimane lastehalvatuse juhtum ning Eestist sai esimene lastehalvatusest vaba piirkond maailmas.
Endel Paap

Endel Paap (sündinud 8. septembril 1938 Haigris Võru vallas Võrumaal) on eesti kaevur, ametiühingutegelane ja poliitik.
Ta õppis aastatel 1945–1952 Väimela 7-klassilises Koolis ja lõpetas aastal 1956 Väimela Zooveterinaartehnikumi veterinaarvelskri kvalifikatsiooniga.
Ta töötas aastatel 1956–1957 Vastseliina rajooni Vastseliina MTJ-is veterinaarvelskrina. Aastatel 1957–1960 teenis ta sundaega Nõukogude sõjaväes.
Aastatel 1960–1972 oli ta Kaevanduses nr. 2 koristustööline; seejärel oli ta Estonia kaevanduses läbindaja ja tööline. Aastast 1986 oli ta Eesti Põlevkivitootjate Ametiühingu esimees.
Ta on olnud Eesti NSV Ülemnõukogu liige (tööstuskomisjoni esimehe asetäitja). Aastatel 1974–1989 oli ta NLKP liige, ta oli aastatel 1981–1986 EKP Keskkomitee liige. Aastatel 1984–1989 oli ta XI NSV Liidu Ülemnõukogu liige.
Aastatel 1999–2003 oli ta IX Riigikogu liige (Valimisringkonnas nr. 6, Eestimaa Ühendatud Rahvapartei nimekirjas (olles Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei liige)). 10. juulil 2001 astus ta Keskerakonda. Tema lahkumisega Ühendatud Rahvapartei fraktsioonist lõpetas fraktsioon tegevuse, sest liikmete arv langes alla minimaalse 5. EÜRP fraktsiooni esimees Viktor Andrejev nägi Paabi lahkumises Keskerakonna kättemaksu Riigikogu valimiste seaduse hääletamise eest, kus EÜRP fraktsioon ei hääletanud nii, nagu Keskerakond soovis. Paap kandideeris aastal 2003 ka X Riigikogu liikmeks (Keskerakonna nimekirjas), kuid ta ei osutunud valituks.
Endel Paap on olnud Jõhvi vallavolikogu liige, Keskerakonna fraktsiooni esimees.
Juulis 2018 astus ta Keskerakonnast välja.
Juan Sebastián Verón

Juan Sebastián Verón (sündinud 9. märtsil 1975 La Platas) on endine Argentina jalgpallur, poolkaitsja.
Jalgpallurikarjääri alustas Verón klubis Estudiantes de La Plata. Ta on mänginud mitmes Itaalia ja Inglismaa klubis, tulnud Itaalia meistriks Lazio ja Interiga ning võitnud Premier League'i Manchester Unitedi meeskonnas.
Astrospektroskoopia

Astrospektroskoopia on astrofüüsika vaatlusmeetod, mille põhiülesanne on taevakehade uurimine neilt tuleva kiirguse spektraalanalüüsi kaudu.
Taevakehadelt meieni jõudva kiirguse spektreid registreeritakse tavaliselt spektrograafiga või spektrofotomeetriga, kasutades erinevaid tajureid ehk sensoreid.
Manhattani tuhkatriinu

"Manhattani tuhkatriinu" (inglise "Maid in Manhattan") on 2002. aasta romantiline komöödiafilm, mille režissöör on Wayne Wang. 
Peaosi mängivad Jennifer Lopez, Ralph Fiennes ja Natasha Richardson.
Raadioastronoomia

Raadioastronoomia on astronoomia haru, mis uurib taevakehadelt ja Universumist tulevaid raadiolaineid. 
Kosmosest lähtuvad raadiolained avastati 1932. aastal, kui Karl Guthe Jansky avastas Linnuteelt lähtuvad raadiolained. 
Hilisemad vaatlused on tuvastanud muidki raadiolainete allikaid, mille hulgas on tähti ja galaktikaid, aga ka raadiogalaktikaid, kvasareid ja pulsareid. Raadioastronoomia abil avastati 1964. aastal reliktkiirgus, mis andis faktilist tuge Suure Paugu teooriale.
Raadioastronoomilistes uuringutes kasutatakse raadioteleskoope, mis võivad töötada eraldi või mitmest teleskoobist moodustatud võrguna.
Jāzeps Vītols

Jāzeps Vītols (saksapäraselt Joseph Wihtol, 26. juuli 1863 Valmiera – 24. aprill 1948 Lübeck) oli läti helilooja, dirigent ja pianist. Ta oli rahvusromantismi juhtiv esindaja Lätis.
Jāzeps Vītols sündis õpetaja peres. Ta õppis aastail 1880–1886 Peterburi konservatooriumis Nikolai Rimski-Korsakovi juhendamisel. Pärast õpinguid asus ta tööle samasse konservatooriumi õppejõuna ning 1901. aastal nimetati ta professoriks. Tema õpilaste seas olid mitmed hiljem maailmakuulsaks saanud heliloojad, sealhulgas Nikolai Mjaskovski ja Sergei Prokofjev. Vītols oli tihedalt seotud ka Peterburi muusikaringkondadega; tema lähedasteks sõpradeks olid heliloojad ja konservatooriumi professorid Aleksandr Glazunov ja Anatoli Ljadov.
1918. aastal naasis Jāzeps Vītols Venemaalt iseseisvunud Lätti ja asus tööle Läti Rahvusooperi peadirigendina. Järgmisel aastal, 1919, asutas ta Läti Konservatooriumi (praegune Jāzeps Vītolsi nimeline Läti Muusikaakadeemia), mille esimese rektorina töötas ta kuni 1935. aastani. Samas jätkas ta õpetamist kuni 1944. aastani.
Tema õpilaste hulka kuulusid mitmed väljapaistvad läti heliloojad, teiste seas Jānis Ivanovs ja Ādolfs Skulte.
1944. aastal, Teise maailmasõja lõpus, põgenes Vītols Saksamaale. Ta elas oma elu viimased aastad Flensburgis ja suri 1948. aastal Lübeckis. 1993. aastal toodi tema põrm tagasi Lätti ja maeti Riia Metsakalmistule.
Jāzeps Vītols oli korporatsiooni Fraternitas Lataviensis liige.
Looming.
Jāzeps Vītols kirjutas mitu sümfoonilist teost, sealhulgas ühe sümfoonia, üle 100 laulu ja umbes 300 rahvalaulu seadet. Ta on kirjutanud ka kammermuusikat ja klaveripalu. Tema koorilaulud, näiteks "Gaismas pils" ('valguse loss'), on Lätis väga populaarsed ja on sageli laulupidude kavas.
Sulgpall 2012. aasta suveolümpiamängudel

Sulgpall 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuni 5. augustini. Välja jagati viis komplekti medaleid. Kavas oli nii meeste kui ka naiste üksik- ja paarismäng ning segapaarismäng. Võistlused toimusid Wembley Arenall.
Välislingid.
&lt;br&gt;
Kirkor Kirkorov

Kirkor Mihajlov Kirkorov (bulgaaria keeles "Киркор Михайлов Киркоров"; algselt Krikor Kirkorian; sündinud 4. märtsil 1968 Varnas) on Bulgaaria endine poksija, rahvuselt armeenlane.
Kirkorov oli vähemalt kahekordne Bulgaaria meister - sulgkaalus (kuni 57 kg) 1989. aastal ja kergekaalus (kuni 60 kg) 1992. aastal. Ta sai Bulgaaria meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1987. aastal 2. koha. 
Kirkorov osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Andreas Tewsele (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Jae-Hyeok Leele (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Kirkorov võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Ajrat Hamatovile (NSV Liit).
Kirkorov võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 28. Euroopa meistrivõistlustel (Ateena, 1989) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Bacteroidetes

Bacteroidetes on hõimkond anaeroobseid spoore mittemoodustavaid pulgakujulisi gramnegatiivseid baktereid.
Hõimkonnale on evolutsiooniliselt lähedased rohelised väävlibakterid.
Bacteroidia

Bacteroidia on klass anaeroobseid ja fakultatiivselt anaeroobsed spoore mittemoodustavaid kääritajaid baktereid hõimkonnas "Bacteroidetes".
"Bacteroidia" on selle hõimkonna kõige uuritum klass, kuna siia kuuluvad mitmed oportunistlikud patogeenid, mis võivad põhjustada väga ohtlikke anaeroobseid infektsioone.
Sellesse kuulub üks selts "Bacteroidales".
Klassi kuuluva perekonna "Bacteroides" esindajatest on mitmed väga tavalised inimese soolestikus.
Acidobacteria

Acidobacteria on bakterite hõimkond.
Hõimkonna esindajad on füsioloogiliselt mitmekesised ja mitmed neist on taluvad hästi happelist keskkonda, millest tuleneb ka hõimkonna nimetus. Neid leidub palju pinnases, kuid nende ökoloogiat ja metabolismi on seni veel vähe uuritud.
Esimene sellesse hõimkonda kuuluv liik, "Acidobacterium capsulatum", avastati 1991. aastal. Hõimkond määratleti 1997. aastal.
Hõimkonda kuuluvad perekonnad: "Acidicapsa", "Acidobacterium", "Acidopila", "Bryocella", "Edaphobacter", "Granulicella", "Telmatobacter" ja "Terriglobus".
Thermotogae

Thermotogae on hõimkond termofiilseid anaeroobseid kääritajaid baktereid, mis kasutavad elektronide aktseptorina väävlit ja prootoneid.
Neid on eraldatud peamiselt kontinentaalsetest väävlirikastest kuumaveeallikatest. 
Hõimkonda kuuluvad järgmised perekonnad: "Fervidobacterium, Geotoga, Kosmotoga, Marinitoga, Mesotoga, Oceanotoga, Petrotoga, Thermococcoides, Thermopallium, Thermosipho, Thermotoga".
Evolutsiooniliselt lähim hõimkond on vastavalt 16S rRNA järjestusele "Aquificae".
Thermodesulfobacteria

Thermodesulfobacteria on hõimkond termofiilseid sulfaate redutseerivaid baktereid.
Hõimkonda kuulub ainult neli perekonda: "Caldimicrobium", "Geothermobacterium", "Thermodesulfatator" ja "Thermodesulfobacterium".
Tüüpliigid on "Thermodesulfatator indicus" ja "Thermodesulfobacterium commune".
Thermopallium

Thermopallium on perekond termofiilseid anaeroobseid baktereid hõimkonnast "Thermotogae", kuhu kuulub ainsa teadaoleva liigina "Thermopallium natronophilum".
Thermosipho

Thermosipho on perekond termofiilseid anaeroobseid baktereid hõimkonnast "Thermotogae". Sellesse perekonda kuuluvatel bakteritel on pulgakujulised rakud, mida ümbritseb õhupallitaoline tooga. Tüüpliik on "Thermosipho africanus".