tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hetman Sagaidatšnõi

Hetman Sagaidatšnõi (ukraina keeles Гетьман Сагайдачний) oli Ukraina mereväe koosseisu kuuluv Krivak III klassi fregatt. See oli Ukraina mereväe lipulaev.
Ajalugu.
Laeva hakati ehitama 1990. aastal Kertšis kui oma klassi viimast laeva ja sellest pidi saama Nõukogude piirivalve laev Kirov. 1991. aastal loobus aga piirivalve ehitamisjärgus veeskamata laevast. Laev veesati siiski 1992. aastal ja anti ukrainlastele üle. 
1993. aastal heisati laeval, uue nimega Hetman Sagaidatšnõi, Ukraina lipp. 
Kuni 2014. aastal toimunud Krimmi annekteerimiseni oli laeva kodusadam Sevastopol. Pärast seda oli see Odessa. 
2022. aasta märtsi alguses uputasid laeva Ukraina mereväelased. Laev oli remondis Mõkolajivi sadamas ja uputati selleks, et vältida selle langemist Vene vägede kätte. Plaanide järgi tõstetakse laev hiljem uuesti pinnale ja jätkatakse selle remonti.
Rosslare

Rosslare (iiri keeles "Ros Láir", mis tähendab 'keskmist poolsaart') on Iirimaa üks kagupoolsemaid külasid. Wexfordi krahvkonnas asuv mereäärne kuurort kannab nime Rosslare Strand juhul, kui seda on vaja eristada lähedalasuvast Rosslare Harbour kogukonnast, kus asub meresadam Rosslare Europort.
Rosslare Harbour

Rosslare Harbour (inglise keeles hüüdnimega "Ballygeary", iiri keeles "Calafort Ros Láir") on asula Iirimaal Wexfordi krahvkonnas. See haarab enda alla Rosslare Europorti terminalid.
Dublini sadam

Dublini sadam (inglise keeles "Dublin Port", iiri keeles "Calafort Átha Cliath") on Iirimaa põhiline sadam. Ligikaudu kaks kolmandikku iiri mereliiklusest käib läbi pealinna Dublinit.
Jašiūnai mõis

Jašiūnai mõis (leedu "Jašiūnų dvaras") on endine mõis Leedus Šalčininkai rajoonis Jašiūnai vallas Jašiūnai alevis. Mõisakompleks asub aadressidel Jono Sniadeckio g. 2 ja 4.
Mõis kuulus XV sajandist XVIII sajandi lõpuni Radziwillide suguvõsale, seejärel ostis selle Ignotas Balinskis. Tema poeg Michał Baliński osales Novembriülestõusus ja arreteeriti. Michałi abikaasa oli sündinud Śniadecki ja nii läks mõis selle suguvõsa valdusse. Śniadeckid finantseerisid ka mõis peahoone rajamist aastail 1824–1828. Aastast 1861 kuulus mõis Michał Balinski pojale Konstantinile, kahe maailmasõja vahelisel perioodil tema lapselapsele Anna Soltanile.
Mõisa häärber on romantismi sugemetega klassitsistlik hoone. Selle projekteeris Karol Podczaszyński. Häärber on kahekorruseline ja nelinurkse põhiplaaniga. Algselt oli hoone ka sümmeetriline. Selle fassaadi teist korrust ehib nelja dooria sambaga portikus, vastasküljele jääb aga lodža. 1876. aastal ehitati hoone ümber – selle põhjaküljele lisati eeshoone, mida ehib kaheksanurkne torn. Ruumid on häärberis paigutatud anfilaadina.
Häärberis asus suur raamatukogu. Ajal, mil seal elasid nii Michał Baliński kui ka tema äi Jan Śniadecki, oli mõis tähtis kultuurikeskus. Seal said kokku Juliusz Słowacki, Stanisław Bonifacy Jundziłł, Adam Mickiewicz, Tomasz Zan, Józef Mianowski, Antoni Edward Odyniec, Andrzej Benedykt Kłangiewicz, Paweł Ksawery Brzostowski ja Jędrzej Śniadecki – rühmitus, mille liikmed pidasid end poolakateks, ent tundsid huvi oma leedu mineviku vastu ja pidasid oluliseks lojaalsust Leedu suurvürstiriigile.
Karol Podczaszyński projekteeris ka mõisa kontorihoone, mis rekonstrueeriti aastal 1860. Aastal 1850 kohandati see lasteaia jaoks ümber. Hoonet remonditi aastal 1872.
Tall-tõllakuuri kasutati ka sulaste majana. XIX sajandi lõpus – XX sajandi alguses valminud historitsistlik hoone asub aadressil Parko g. 2. Selle keskmine osa on kahekorruseline, teisel korrusel asusid vooriliste ruumid ning metsniku ja aedniku korter. 
Mõisa ait valmis aastal 1818, esimene teenijatemaja (aadressil Jono Sniadeckio g. 13) XIX sajandi alguses, teine teenijatemaja (aadressil Jono Sniadeckio g. 9) XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses. Samast ajast pärineb ka mõisa pesuköök aadressil Jono Sniadeckio g. 13A. Mõisa piirdemüür ja väravad valmisid XIX sajandi alguses, 2014. aastal need renoveeriti.
Mõisa pargi rajas Jędrzej Śniadecki 1828. aastal. Park on vaba kujundusega, traditsioonilise parteriga. Selle põhjapiiriks on Merkysi jõgi. Valdavalt kasvavad seal kohalikud puud, ent sinna on istutatud ka Euroopa lehist, Dauuria lehist, halli pähklipuud ja valget mändi. Kompleksi juurde kuulub ka 1830.aastal rajatud kalmistu.
Teise maailmasõja ajal sai mõis Punaarmee 1939. aasta pealetungi käigus kannatada. Sõja järel sai kompleksi omanikuks Jašiūnai sovhoos. Peahoonest sai sovhoosi kontorihoone, kontorihoonesse rajati lasteaed.
Kwiatoń

Kwiatoń on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Uście Gorlickie vallas. Kwiatoń asub Slovakkia piirist umbes 8,5 km kaugusel.
Uście Gorlickie

Uście Gorlickie (kuni 1949. aastani Uście Ruskie, varem Uście Wołoskie) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas, Uście Gorlickie valla halduskeskus. Uście Gorlickie asub Slovakkia piirist 9,5 km kaugusel, Gorlicest umbes 15 km lõunas.
Uście Gorlickie sai linnaõigused 1785. aastal, kuid kaotas need 1896. aastal.
Altoona (Pennsylvania)

Altoona on linn Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis Blairi maakonnas. See paikneb Allegheny mägedes. Seal on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 43 963 elanikku. 2010. aastal oli elanikke 46 320. Linnastus elab umbes 123 000 inimest.
Tähtsamad majandusharud on tervishoid ja jaekaubandus.
Linn asutati 1849. aastal Pennsylvania Railroadi raudteeliini kõrvale. Linna nimi on tulnud arvatavasti tšerokiikeelsest sõnast "allatoona" ('suure väärtusega mägismaa').
Altoona sai linnaõigused 1868. aastal. Linn kasvas kiiresti, kui 1854. aastal elas seal veel umbes 2000 inimest, siis 1880. aastaks ligi 20 000.
Altoona sõpruslinn on Sankt Pölten Austrias.
Pennsylvania Railroad

Pennsylvania Railroad (aruandlusmärgina PRR) oli raudteevõrk, mis opereeris põhiliselt Kesk-Atlandi ja Suure järvistu osariikides.
Kompanii peakorter asus Philadelphias. 1968. aastal võttis kompanii uue nime Penn Central Transportation Company. Aasta hiljem koondati nime alla veel kaks kompaniid.
Wysowa-Zdrój

Wysowa-Zdrój (kuni 2003. aastani Wysowa) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Uście Gorlickie vallas. Wysowa-Zdrój asub Slovakkia piirist umbes 2 km kaugusel.
Wysowa-Zdrój on kuurortasula ja turismikeskus, seal asuvad minieraalveeallikad.
New York, New Haven and Hartford Railroad

New York, New Haven and Hartford Railroad (aruandlusmärgina NH), tavaliselt nimetatud kui lihtsalt New Haven, oli raudteevõrk, mis opereeris New Yorgi, Connecticuti, Rhode Islandi ja Massachusettsi osariikides. Kompanii peakorter asus New Havenis.
Ettevõte tegutses 24. juulist 1872 kuni 31. detsembrini 1968. 1969. aastal koondati ettevõte uue nime alla Penn Central Transportation Company.
1912. aastaks opereeris New Haven enam kui 2000 miili (3200 km) jagu raudteerööpaid ning ettevõttes töötas umbes 120 000 töötajat. See oli suutnud suuresti monopoliseerida transpordi korraldamise Bostoni ja New Yorgi vahelises alas.
Merkinė mõis

Merkinė mõis (leedu "Merkinės dvaras") on endine mõis Leedus Šalčininkai rajoonis Turgeliai vallas Merkinė külas. Seal kuulutati välja Paulava vabariik, mis eksisteeris aastatel 1769–1795.
Mõis kuulus XV–XVI sajandini Mongirdastele, Radziwillide suguvõsale, Sluszkadele, Potockitele, Duninitele, Sanguszkadele ja Korsakkidele. 1767. aastal ostis selle Paweł Ksawery Brzostowski, kes omandas ka Turgeliai mõisa. Just selles valduses kuulutas ta 1769. aastal välja Paulava vabariigi, mis püsis 1795. aastani. Seejärel vahetas Brzostowski oma valdused Fryderyk Józef Moszyński valduste vastu Saksimaal, kuigi uus omanik lasi sealsetel talupoegadel elada vana vabariigi seaduste järgi. 1799. aastal ostis mõisa krahv Choiseul-Gouffier. Vabam kord säilis põhijoontes aastani 1827, viimased jäänused Paulava vabariigi korrast likvideeriti aga Novembriülestõusu järel.
1834. aastal läks mõis Kobylińskite valdusse, seejärel kuulus see Zabvieladele ja Delwigitele. 1912. aastal ostis selle Šalčininkai mõisa omanik Witold Wagner, kes jäi ka selle viimaseks omanikuks. 
Teise maailmasõja järel läks mõisakompleks kohaliku sovhoosi valdusse, kus hooned võeti kasutusele teraviljalaona. Hiljem süttis kompleks põlema ja seda ei taastatud. Leedu kunstiloolase Vladas Drėma arvates süütas hoone sovhoosi juhtkond, varjamaks puudujääke.
Mõisasüda asus Merkysi jõe kaldal. Kompleksist on alles klassitsistlikus stiilis peahoone varemed, kontorihoone, talli, jääkeldri, väravate ja kabeli varemed (viimases asub risti kandvat Jeesust kujutav skulptuur).
USA lahtiste tennisemeistrivõistluste segapaarismängu võitjate nimekiri

USA lahtised tennisemeistrivõistlused segapaarismängus peetakse igal aastal alates 1892. aastast, erandina ei toimunud neid 1968. ja 2020. aastal. Kuni 1967. aastani (kaasa arvatud) toimusid need USA meistrivõistluste nime all, kus meistrivõistlused olid reserveeritud harrastajatele. Alates 1969. aastast on turniir olnud lahtine, mis tähendab, et osaleda saavad nii elukutselised tennisistid kui ka harrastajad.
See nimekiri sisaldab kõiki USA segapaarismängu finaliste kinnistel meistrivõistlustel (kuni 1968. aastani, kaasaarvatud) ja USA lahtistel meistrivõistlustel (alates 1969. aastast). Margaret Osborne duPont on segapaarismängus üheksakordne meister ajavahemikus 1943–1962, see on ka kõige enam turniirivõite saanute rekord. Meeste seas suutsid Edwin Fischer, Wallace Johnson, Bill Tilden, Bill Talbert ja Owen Davidson (kahe turniirivõiduga lahtiste meistrivõistluste ajastul) võita 1967. aastaks kõik neli turniiri. Pärast seda liitusid Marty Riessen ja Bob Bryan veel kahe mängijaga, kummalgi neli turniirivõitu. Lahtiste meistrivõistluste ajastul on Margaret Court, Billie Jean King ja Martina Navrátilová kõik tulnud kolmekordseks meistriks, kõige sagedamini naiste kategoorias.
Vaata ka.
Wimbledoni tenniseturniiri muud võistlused
Suure slämmi turniiride meeste üksikmängu võitjate nimekirjad
Zdynia

Zdynia on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas Uście Gorlickie vallas. Zdynia asub Slovakkia piirist umbes 2,5 km kaugusel.
Aerulaud

Aerulaud ehk SUP-laud on kaitstud veekogul peamiselt aeru abil ja püsti seistes liikumiseks mõeldud veesõidulaud. 
Inglise keelest pärineb lühend SUP (Stand Up Paddle) ehk aerusurf tähendab surfilauda ja aeru, millega surfarid lõbustavad end ajal, kui tuult ei ole. 
Kirjeldus ja kasutamine.
Tänapäevane laud võib olla valmistatud kõvemast materjalist või olla täispuhutav. Sellega sõidetakse nii siseveekogudel kui ka merel. 
Aerusurf on veespordiharrastus, kus, kasutades aeru või käte jõudu ("prone paddling"), on võimalik vee peal liikuda spetsiaalsel surfilaual püsti seistes, põlvili, istuli või kõhuli. 
Aerulauaga liikumine on füüsiliselt raske ja head kehalist ettevalmistust nõudev liikumisharrastus. Vastutuult sõitmine sarnaneb jooksu, rattasõidu või suusatamisega mäkketõusul: mida tugevam on tuul, seda suurem on tõusunurk. Kui nimetatud alade puhul on võimalik vahepeal seisma jääda ja puhata, siis aerulauaga seda võimalust ei ole, niipea kui aerutõmbed lõppevad, keerab laud ennast ninaga allatuult.
Ajalugu.
Aerulauaga sõitmine pärineb Hawaiilt.
Aerulauaga püstises asendis sõitmisega tegeldi juba tuhandeid aastaid tagasi ja seda on tehtud erinevates maailmajagudes, kuid tänapäevane viis ja populaarsus sai alguse 1900. aastatel Hawaiil. Esimesed märgid aerulauast ja selle versioonidest pärinevad aastatest 3000 eKr. Sellega on tegeletud näiteks Peruu, Iisraeli, Itaalia ja Hiina aladel. Tänapäevane aerulaua kasutusviis sai alguse 1940. aastatel Waikikis.
Uleniec

Uleniec on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas Grójeci vallas. Uleniec asub Grójecist ligi 6 km läänes.
Bikówek

Bikówek on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas Grójeci vallas. Bikówek asub Grójecist ligi 4 km loodes.
Gościeńczyce

Gościeńczyce on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas Grójeci vallas. Gościeńczyce asub Grójecist ligi 8 km kirdes.
One Montgomery Tower

One Montgomery Tower on 38-korruseline äripindadega kõrghoone San Franciscos aadressil 120 Kearny Street.
Wikimedia Foundation hõivab alates 2017. aasta oktoobrist hoone 16. korrust.
Pabierowice

Pabierowice on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas Grójeci vallas. Pabierowice asub Grójecist umbes 5 km lõunakagus.
Samuil Aljošin

Samuil Aljošin (kodanikunimega Samuil Jossifovitš Kotljar; vene keeles Самуил Иосифович Алёшин; 21. juuli 1913 Zambrów – 27. veebruar 2008 Moskva) oli venekeelne näitekirjanik.
Samuil Aljošin sündis Zambrówis 21. juulil 1913 arst Jossif Kotljari ja õpetaja Klara Kotljari peres.
Ta õppis Malinovski-nimelises soomustankivägede akadeemias Moskvas, mille lõpetas 1935. aastal. Osales Teises maailmasõjas, võitles Stalingradi rindel. 
Aljošini tuntuim näidend on "Kõik jääb inimestele", mille põhjal valmis 1963. aastal ka samanimeline film. Aastal 1972 esilinastus Arvo Kruusemendi film "Don Juan Tallinnas", mis põhineb Samuil Aljošini näidendil "Tookord Sevillas". 
Eesti teatrites on lavastatud tema näidendeid "Tookord Sevillas", "Diplomaat", "Teine naine", "Kui suudaksid uskuda" ja Raadioteatri kuuldemäng "Teema variatsioonidega".
Samuil Aljošin suri 27. veebruaril 2008 94-aastaselt. Ta on maetud Vostrjakovo kalmistule.
Worów

Worów on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas Grójeci vallas. Worów asub Grójecist ligi 2,5 km põhjaloodes.
Šalčininkai mõis

Šalčininkai mõis (leedu "Šalčininkų dvaras") on endine mõis Leedus Šalčininkai rajooni Šalčininkai vallas Šalčininkai linnas. Mõisakompleks asub aadressil Vytauto g. 1 .
Esimesed teated mõisa kohta pärinevad XIV sajandist, mil see oli Leedu suurvürstide mõis. Selle rentnikeks olid Montovtased ja rüütel Tomko. Mõis kuulus XV–XVI sajandini Hlebowiczite suguvõsale, XVII–XVIII sajandini aga Chodkiewiczitele. Aastal 1826 läks mõis Švytkovskite valdusse. Aastal 1835 ostsid mõisa Karol Fernand ja Anna Wagner. Wagnerite suguvõsa valdusse jäi mõis aastani 1939, mil selle viimane omanik Karol Wagner Inglismaale pages.
Mõisa häärber valmis arhitekt Hetzscholdi projekti järgi XVIII sajandist pärit mõisakompleksi juurde aastal 1880. Aastal 1904 ehitati hoone ümber; see sai keskkütte ja varustati elektriga, lisandus ka puidust tiibhoone. Nii ida- kui ka lääneküljel on keskne risaliit, lääneküljel asub ka nelja sambaga portikus. Hoone on kahekorruseline, selle kirdeküljel asub ka väike kelder. Teise maailmasõja ajal tassisid röövlid laiali seal asunud kunstikogu ja raamatukogu. Sõjajärgsetel aastatel asus seal rajooni täitevkomitee, seejärel haigla ja hiljem muusikakool. Tänapäeval asub hoones kunstikool. Häärberis paiknevas saali kasutati filmi Tadas Blinda võtetel, kus see kujutas Mihhail Muravjovi residentsi.
Üks mõisa majadest aadressil Žalioji g. 2 valmis XIX sajandi alguses. Mõisa ait aadressil Vytauto g. 1 teisaldati sellele aadressile aastal 1948. Esimene teenijatemaja (aadress Plento g. 6) valmis XIX sajandi keskpaigas, teine teenijatemaja (aadress Žalioji g. 1A ) XIX sajandi lõpus. Mõisa pesuköök aadressil Vytauto g. 1 valmis aastal 1922 (nõukogude perioodil lisati sellele kolmas korrus). Kompleksi kuulub veel kolm piirituseladu. Esimene neist aadressil Vytauto g. 1 valmis aastal 1938. Samal aadressil paiknevad ka teine piirituseladu ja aastal 1885 valminud kolmas piirituseladu.
Sune Bergström

Karl Sune Detlof Bergström (10. jaanuar 1916 Stockholm – 15. august 2004) oli rootsi biokeemik.
1982. aastal jagas ta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda Bengt Samuelssoni ja John Vane'iga prostaglandiinide ja teiste sarnaste ainetega seotud avastuste eest.
Hoher Dachstein

Hoher Dachstein ([ˈhoːɐ ˈdaxʃtaɪn]) on tugevalt karstiline Austria mägi ja kõrguselt teine mägi Põhja-Lubjakivialpides. See asub Ülem-Austria ja Steiermargi piiril Kesk-Austrias ning on kummagi liidumaa kõrgeim punkt. Osa massiivist asub ka Salzburgi liidumaal, mis viib selleni, et mäge nimetatakse "Drei-Länder-Berg" ("kolme liidumaa mägi"). Dachsteini massiiv hõlmab umbes 20×30 km ala kümnete tippudega üle 2500 m, millest kõrgeimad on piirkonna lõuna- ja edelaosas. Põhjast vaadatuna domineerivad Dachsteini massiivis liustikud koos neist kõrgemale kerkivate kiviste tippudega. Seevastu lõunas langeb mägi peaaegu vertikaalselt orupõhja.
Geoloogia.
Dachsteini massiivi geoloogias domineerib "Dachstein-Kalki" kihistu ("Dachsteini lubjakivi"), mis pärineb Triiase ajast. Sarnaselt teiste karstialadega läbib Dachsteini rohkete koobaste süsteem, sealhulgas mõned Austria suurimad koopad, nagu "Mammuthhöhle" ja "Hirlatzhöhle". Veel üks märkimisväärne turismisihtkoht on "Eisriesenhöhle". Dachstein on kuulus oma kivististe, sealhulgas megalodontide poolest; "Linzer Weg" juhib paljude selliste kivististe üle, mida nimetatakse "Kuhtritte" ("kariloomade jalajäljed").
Põhja-Lubjakivialpides on liustikud haruldased ning Dachsteini mägedes asuvad — "Hallstätter Gletscher" ("Hallstatti liustik"), "Großer Gosaugletscher" ("suurem Gosau liustik") ja "Schladminger Gletscher" ("Schladmingi liustik") — on kõige suuremad, olles samuti põhja- ja idapoolseimad kogu Alpides. On ka mitmed väiksemad jääväljad, nagu "Kleine Gosaugletscher" ("väiksem Gosau liustik") ja "Schneelochgletscher" ("lumeaugu liustik"). Liustikud taanduvad kiiresti ja võivad 80 aasta jooksul täielikult kaduda. Hallstatti liustik kahanes ainuüksi 2003. aastal 20 m. 2018. aastaks on liustik 1908. aastast kahanenud hinnanguliselt rohkem kui 1 km.
Ronimine.
Mäetippu jõudis esmakordselt 18. juulil 1834 üle Gosau liustiku Peter Karl Thurwieser vendade Adam ja Peter Gappmayri juhtimisel, pärast varasemat ertshertsog Karli ebaõnnestunud katset üle Hallstatti liustiku. Puitrist püstitati mäetippu sellel tõusul. Esimese eduka tõusu küsimus on olnud vaieldav arutelu isegi kaasaegsetes ajaleheartiklites. Kaks potentsiaalset mäetipu vallutamist toimusid 1819. ja 1823. aastal Jakob Buchsteineri poolt, viimast peetakse tänapäeval esimeseks naabruses asuvale Torsteinile tõusuks. Esimese inimesena jõudis talvel mäetippu Friedrich Simony 14. jaanuaril 1847. püstloodis lõunaküljelt ronisid esmakordselt 22. septembril 1909 vennad Irg ja Franz Steiner.
Olles kahe erineva liidumaa kõrgeim punkt, on mäetipp populaarne sihtmärk nii suval kui talvel. Ilusa ilmaga võib tõusta proovida kuni 100 ronijat, mis põhjustab tõusu võtmetähtsates osades ummikuid.
Marsruudid.
Tuntuimad marsruudid on:
Need marsruudid vajavad liustike ületamiseks alpi põhivarustust ja teadmisi ronimisest. Huvitavamad ronimisteed on koondunud lõunapoolsele küljele, neist kuulsamad on "Steinerweg" (V kategooria) ja "Pichlweg" (IV kategooria).
Rasputin (jääkaru)

Rasputin (hüüdnimi Raspi; sündinud novembris 2007 Moskva loomaaias) on Tallinna Loomaaia isane jääkaru.
Ta moodustab loomaaias paari emase jääkaru Fridaga. Tallinna saabus ta 20. novembril 2020 Inglismaa Yorkshire Wildlife loomapargist. Lisaks sellele on ta elanud ka Nurembergi loomaaias Saksamaal ning Antibes Marinelandi loomaaias Prantsusmaal, kus on andnud ka neli järglast.
Etšhmiadzini katedraal

Etšmiadzini katedraal on 4. sajandist pärit kirik Etšhmiadzini kloostris Vagharšapatis, Armeenia Apostliku Kiriku emakirik ja maailma vanim riiklikult ehitatud kirik. Alates 2000. aastast kuulub see koos kloostri teiste ehitistega, Püha Gajane kirikuga, Püha Hripsime kirikuga, Püha Shoghakati kirikuga ja arheoloogiamälestise Zvarthnotshiga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kirjeldus.
Katedraal ehitati 301.–303. aastatel kuningas Trdat III ja Gregor Valgustaja eestvõttel purustatud paganliku templi asukohale. Vanim osa katedraalist, mida on hilisematel sajanditel mitu korda ümber ehitatud ja täiendatud, pärineb 5. sajandist, kuna 480. aasta paiku ehitati katedraal uuesti endise kiriku alusmüüridele. See on ristikujulise põhiplaaniga nelja apsiidiga kirik neljale piilarile toetuva keskkupliga, olles sellisena maailma vanim kuppelkirik ja tähelepanuväärne tunnistus Armeenia kirikuarhitektuuri mõjust kristliku maailma kirikuarhitektuurile tervikuna – keskkupliga ristikujuline põhiplaan jõudis esmalt Bütsantsi arhitektuuri, sealtkaudu aga Lääne-Euroopasse.
Katedraali "muqarnas"-motiividega kuppel pärineb 17. sajandist, samuti lääneküljes asuv kellatorn (1653–1658). Katedraali muuseumis käärkambris asub suur hulk erinevatest ajaperioodidest pärit kirikuga seonduvaid esemeid, 10.–18. sajandi tarbe- ja dekoratiivkunsti meistriteoseid, nagu relikviaarid, karikad, ristid, liturgilised rõivad ja kirikulipud. Eksponeeritud on ka reliikviad, nagu plangutükk Noa laevast ja Püha oda Geghardavankist.
Kloostriaias on eksponeeritud terve kollektsioon hatškareid eri aegadest ja kõikjalt Armeeniast.
Lisaks arhitektuurile eristub Etšhmiadzini katedraal teistest Armeenia kirikutest siseruumi freskode poolest. Varaseimad lõi aastail 1712–1721 Naghash Hovnatan, säilinud on maalingud kupli ülemises osas ja Jumalaema kuju peaapsiidis. 18. sajandi esimesel poolel töötasid kirikus ka Hakob ja Harutjun Hovnatanjan, sajandi teisel poolel Hovnatan Hovnatanjan, kelle loodud on enamik maalinguid katedraalis. 19. sajandist pärinevad Mkrtum ja Hakob Hovnatanjani seinamaalid.
Berchtesgadeni Alpid

Berchtesgadeni Alpid (saksa: "Berchtesgadener Alpen") on mäestik Põhja-Lubjakivialpides, nimetatud keskosas paikneva Berchtesgadeni järgi. Keskosa kuulub Berchtesgadener Landi kreisi Kagu-Baieris Saksamaal, samas kui külgnevad alad põhjas, idas ja lõunas on osa Austria Salzburgi liidumaast ("Salzburger Land").
Geograafia.
Mäed ja järved.
Kui Berchtesgadeni Alpide kõrgeim mägi on Hochkönig (2941 m) Austria poolel, siis tuntuim tipp on Watzmanni massiiv (2713 m), kõrguselt kolmas mägi Saksamaal. Mäestikku kuulub ka Obersalzbergi nõlv Berchtesgadenist idas, tuntud Adolf Hitleri endise Berghofi residentsi poolest. Maalilise südame moodustavad liustikujärv Königssee koos kuulsa Püha Bartolomeuse palverännukirikuga ja väiksem Obersee, mõlemad 1978. aastal loodud Berchtesgadeni rahvuspargi osad. Mäestikku kuuluvad ka liustikud nagu Blaueis, samuti Steinernes Meeri kõrgkarstiplatoo.
Tipud.
Berchtesgadeni Alpide olulisimad tipud on (rühmad kõrguse järjekorras):
Piirid ja naaberrühmad.
Berchtesgadeni Alpid külgnevad järgmiste teiste Alpide mäerühmadega:
"Berchtesgadeni Alpid" on selle nime all kantud üldtunnustatud Ida-Alpide Alpiklubi klassifikatsiooni (AVE) kui mäerühm nr. 10 ja loetakse "Põhja-Lubjakivialpide" osaks.
Rzepiennik Marciszewski

Rzepiennik Marciszewski on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tarnówi maakonnas Gromniki vallas. Rzepiennik Marciszewski asub Tarnówist umbes 20,5 km lõunas.
Jäärajasõit

Jäärajasõit toimub nii autode kui ka mootorratastega, reeglina kinnikülmunud veekogudel.
Eestis korraldatakse nii karikasarju kui ka üksikuid võistlusi. Jää- ja lumerajavõistluseid sõiduautodele kui spordiala kureerib Eesti Autospordi Liidu (EAL) ülesandel rallikrossi alakomitee (ERK).
Jää- ja lumerajasõite peetakse nii eraldistartidena sprindi vormis, kui ka ühisstartidena. Kui eraldistardis osalevatele autodele pole pandud erilisi tehnilisi piiranguid, oluline on põhiliselt turvalisus ja see, et võistlusmasin ei kujutaks ohtu võistlejale ega ümbritsevale, siis ühisstartidega autodel on tingimuseks suurem turvalisus ja vastavus mõne võistlusklassi tehnilistele tingimustele.
Piikrehvidega võistlemine on lubatud ainult sportmasinatele ehk siis autod peavad omama nõuetele vastavat turvapuuri ja turvavarustust. Piigiklassides võib viia läbi nii eraldistarte kui ka ühisstarte.
Linnukuju

Linnukuju ( lõunaeesti murretes ka polvand) on jahilinnu topis või riidest, puust või muust materjalist valmistatud linnukujuga peibutis, millega teostatakse lindude ligimeelitamist. 
Vanemal ajal olid linnukujud Euroopas ja Siberis laialdaselt kasutusel eriti tedre- ja veelinnujahil. Eestis kasutati neid pardi- ja tedrejahil, saartel ka luigejahil, kus seda nimetati "kuigukuju" (kuik on saarte murdes luik). Tedrekujusid paigaldati tavaliselt ridvaga mõne kase latva. 
Tänapäeval kasutatakse suurte lindude realistlikke kujusid ka väiksemate lindude ja näriliste eemale peletamiseks põllul, koduaias, aiamaal.
Kirjandus.
Oskar Loorits, "Endis-Eesti elu-olu II". Teaduslik Kirjandus, 1941. Tartu
Salzburg-Umgebungi ringkond

Salzburg-Umgebungi ringkond (saksa "Bezirk Salzburg-Umgebung" – 'Salzburgi ümbritsev ala') on ringkond Austrias Salzburgi liidumaal. See kattub Flachgau piirkonnaga, välja arvatud Seekirchen am Wallersee linn, mis on omaette ringkond.
Haldusjaotus.
Ringkond on jaotatud 37 vallaks, millest kolm on linnad ("Stadtgemeinde") ja kuus turuvallad ("Marktgemeinde").
Linnad:
Turuvallad:
Harilikud vallad:
Peter Pekarík

Peter Pekarík (sündinud 30. oktoobril 1986 Žilinas) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Hertha ja Slovakkia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis MŠK Žilina. Slovakkia kõrgliigas debüteeris ta 2004. aastal FK Dubnica ridades, kus ta mängis laenul Žilinast. Alates hooajast 2005–06 mängis ta Žilina põhimeeskonnas. Hooajal 2006–07 tuli ta Žilinaga Slovakkia meistriks.
2009. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga VfL Wolfsburg, kellega tuli samal hooajal Saksamaa meistriks. Hooajal 2011–12 mängis ta Wolfsburgist laenul Türgi kõrgliiga klubis Kayserispor.
2012. aastal sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliiga klubiga Hertha. Alates hooajast 2013–14 on ta Herthaga mänginud Saksamaa kõrgliigas. 31. märtsil 2017 lõi ta mängus Hoffenheimi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas.
Slovakkia jalgpallikoondises tegi Pekarík debüüdi 10. detsembril 2006 mängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. juunil 2009 MM-i valikmängus San Marino vastu. Ta on kuulunud Slovakkia koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Vladimír Darida

Vladimír Darida (sündinud 8. augustil 1990 Plzeňis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis FC Viktoria Plzeň, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aastal. Hooajal 2012–13 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks.
Aastatel 2013–2015 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburgi ridades. 2015. aastal sõlmis ta lepingu Hertha BSC-ga, kus mängis kokku kaheksa ja pool hooaega.
2022. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Arisega.
Tšehhi jalgpallikoondises tegi Darida debüüdi 2012. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2015 EM-i valikmängus Läti vastu. Tšehhi koondises mängis ta aastatel 2012–2021 kokku 76 korda ja lõi kaheksa väravat. Ta kuulus Tšehhi koondisse 2012., 2016. ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
2017. aastal valiti Darida Tšehhi aasta jalgpalluriks.
Genealogy

Genealogy oli Armeenia koosseis, mis moodustati riigi esindamiseks 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Grupp esitas laulu "Face the Shadow", mis saavutas finaalis 34 punktiga 16. koha. Laulu pealkiri oli alguses "Don't Deny" ("Ära eita"), kuid pealkiri muudeti, kuna see pealkiri arvati liiga poliitiliseks (pealkiri vihjas armeenlaste genotsiidi eitamisele).
Liikmed.
Viis grupi kuuest liikmest olid Armeenia diasporaa liikmed, igaüks erinevast maailmajaost. Kuues liige oli päriselt Armeeniast pärit.
Książniczki

Książniczki on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Michałowice vallas. Książniczki asub Krakówi kesklinnast umbes 10 km põhjakirdes.
Koroonapandeemia Iisraelis

Koroonapandeemia Iisraelis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatunu tuvastati Iisraelis 21. veebruaril 2020.
Iisrael alustas 2021. aasta suvel esimese riigina maailmas elanike vaktsineerimist koroonavaktsiini kolmanda doosiga. Septembris 61-aastaseks saav president Isaac Herzog sai kolmanda vaktsiinidoosi 30. juulil, peaminister Naftali Bennetti kinnitusel alustatakse 60-aastaste ja vanemate inimeste valtsineerimist kolmanda vaktsiinidoosiga alates 1. augustist 2021.
Masłomiąca

Masłomiąca on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Michałowice vallas. Masłomiąca asub Krakówi kesklinnast umbes 12 km põhjakirdes.
Sieborowice

Sieborowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Michałowice vallas. Sieborowice asub Krakówi kesklinnast umbes 14 km kirdes.
Athena Manoukian

Athena Manoukian (armeenia keeles Աթենա Մանուկյան "Athena Manukjan"; kreeka keeles Αθηνά Μανουκιάν "Athiná Manoukián"; sündinud 22. mail 1994 Ateenas) on armeenia päritolu Kreeka poplaulja ja laulukirjutaja. 
Ta pidi esindama 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Armeeniat lauluga "Chains On You", kuid konkurss jäi koroonapandeemia tõttu ära.
Zerwana

Zerwana on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Michałowice vallas. Zerwana asub Krakówi kesklinnast umbes 13 km põhjas.
Saalach

Saalach on jõgi Austrias ja Saksamaal, Salzachi vasakpoolne lisajõgi.
Kulg.
Jõgi algab "Saalbachi" ojana Austria Tirooli liidumaal Kitzbüheli Alpides Torsee järvest, 2178 m kõrguse Gamshagi mäe all. Siit voolab see esialgu itta läbi Glemmtali oru, läbi Saalbach-Hinterglemmi, siis läbi Saalbachi suusakuurordi – hiljemalt sealt tuntud kui "Saalach" – kuni Maishofeni juures põhja poole paindub. See voolab läbi laia oru Saalfeldenini ja lookleb edasi loodesuunas läbi kitsa oru Leogangi ja Loferi mägede ning Steinernes Meeri vahel Loferini. Seal siseneb see kitsasse kuristikku, mis on kuulus oma parvetamise poolest. Ületades Mellecki juures (Schneizlreuthi osa) piiri Baieriga (Saksamaa), voolab see piki Reiter Almi põhjanõlva, mis on tuntud oma ronimisradade poolest. Veidi enne Bad Reichenhalli kogub hüdroelektrijaama tamm Saalachsee vett. Elektrijaam annab energiat Salzburgi - Freilassingi - Bad Reichenhalli - Berchtesgadeni raudteeliinile. Staufeneckist möödudes lahkub Saalach mägedest ja siseneb tasastesse Saalachau metsadesse. Pidingist kirde suunas järgib Austria–Saksamaa piir jõge umbes 10 km Freilassingini, kus see suubub Salzachi jõkke.
Nimi pärineb "Saalist", mis on "Salzi" (sool) vanem vorm, ja "Achist", mis tähistab väikest jõge.
Adelaida García Morales

Adelaida García Morales (1945 Badajoz, Hispaania – 22. september 2014 Dos Hermanas, Sevilla, Hispaania) oli hispaania kirjanik.
Elulugu.
Kuni 10. eluaastani Adelaida García Morales koolis ei käinud, vaid teda õpetas kodus ema. 13-aastaselt kolis ta Sevillasse, kust olid pärit tema vanemad ning kus ta elas suure osa oma noorusest. Seal õppis ta püha Teresa koolis, hiljem Murillo keskkoolis ja humanitaarteadusi õppis ta kaks esimest aastat Fábrica de Tabacos loengusaalides. Neil aastatel liitus ta Esperpento teatrigrupiga, kuhu kuulusid ka Alfonso Guerra, Carmen Reina, Gualberto García y Amparo Rubiales. 
1960. aastate lõpus kolis Adelaida García Morales Madridi ning jätkas sealses ülikoolis humanitaarteaduste õpinguid kuni lõpetamiseni 1970. aastal. Ülikoolis tutvus ta Agustín García Calvoga, kes tutvustas talle anarhismi. 1972. aastal õppis ta stsenaristikat (Escuela Oficial de Cinematografía) ja lõi suhte režissöör Víctor Ericega, kellest sai rohkem kui 20 aastaks tema elukaaslane. Ta töötas keskkooli hispaania keele ja filosoofia õpetajana; oli modell ja näitleja ning ka OPECi tõlkija Alžeerias. 
Ehkki Adelaida García Morales debüteeris kirjandusmaastikul 1981. aastal, pälvis ta tunnustuse 1985. aastal raamatu eest, mis koosnes kahest jutust: "El sur" ("Lõunas") ja "Bene". Esimese loo viis tema tolleaegne elukaaslane Víctor Erice kinoekraanidele sama pealkirjaga, "El sur". Tema järgmine teos, "El silencio de las sirenas" (mille tegevustik leiab aset La Alpujarra regioonis Capileiras – kohas, kus ta elas koos Ericega 1960. aastate lõpus viis aastat), võitis auhinnad Premio Herralde de Novela ja ka Premio Ícaro (rajatud ajalehe Diario 16 poolt). 1995. aastal ta lahutas abielu Víctor Ericega ning mõne aja pärast läks ta oma vanima lapsega elama Dos Hermanasesse (Sevillas). 
Ta suri 22. septembril 2014 Dos Hermanases südamerabandusse.
2016. aastal ilmus kirjanik Elvira Navarro poolt romaan "Los últimos días de Adelaida García Morales""," mis kirjaniku enda sõnutsi ei ole elulugu, vaid fiktsioon, "lugu, mis sarnaneb pseudodokumentaalile", milles "kogu jutustus on vale ja seda ei tohiks mingil juhul lugeda kui Adelaida García Moralesi viimaste päevade kroonikat". Teost kritiseeris teravalt Víctor Erice, kuna sisu ei vasta pealkirjale. 
Eesti keeles on ilmunud Loomingu Raamatukogus tema jutustused "Lõunas" ("El sur") ja "Bene" 1998. aastal; tõlkija Lembit Liivak.
Czulice

Czulice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Kocmyrzów-Luborzyca vallas. Czulice asub Krakówi kesklinnast ligi 20 km idakirdes.
Susanne Georgi

Susanne Jonah-Lynn Georgi Puigcercós (sündinud 27. juulil 1976 Sjølundis), esinejanimega Susanne Georgi, on Taani päritolu Andorra laulja. Ta esindas 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Andorrat lauluga "La teva decisió (Get a Life)". Laul ei pääsenud poolfinaalist edasi.
Szarbia

Szarbia on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Proszowice maakonnas Koniusza vallas. Szarbia asub Proszowicest umbes 7 km lõunaedelas ja ligikaudu 24 km Krakówi kesklinnast idakirdes.
Naghaš Hovnathan

Naghaš Hovnathan (armeenia keeles Նաղաշ Հովնաթան; 1661–1722) oli armeenia luuletaja, ašuug, maalikunstnik ja Hovnathanjani kunstnikesuguvõsa esiisa.
Eluloolist.
Hovnathan sündis 1661. aastal preestri perekonnas Šorothi linnas (praegune Şurud Nahhitševanis). Alghariduse sai ta oma isalt Hovhannes Vardapetilt, edasi õppis ta Agulise Apostel Toomase kloostris (Nahhitševanis). Temast sai mitmekülgne kunstnik: olles luuletaja ja laulja, oli ta ka tuntud maalija (kunstniku eesnimi Naghaš tähendabki pärsia keeles maalijat).
Naghaš abiellus küllalt noores eas ja tal oli kaks poega: Hakob, kellest sai nii luuletaja kui ka maalija nagu isast, ja Harutjun, kes õppis samuti maalijaks. Perekonna talent jätkus edasistes sugupõlvedes: Hovnatanjani perekonnast on tulnud viis põlvkonda maalikunstnikke ligi kahe sajandi jooksul.
Looming.
Kunstnik veetis enamuse oma elust Tbilisis ja Jerevanis. Teda peetakse üheks kõige silmapaistvamaks hiliskeskaja Armeenia luule viljelejaks ja tema looming on väga lähedane ašuugide omale. 1710. aastal läks ta Tbilisisse ja lisaks tegutsemisele maalijana sai temast ka õukonnalaulik. Hovnathanilt pärineb enam kui sada satiirilist, romantilist, valgustuslikku ja joogilaulu.
Hovnathan kaunistas maalingutega Etšhmiadzini katedraali aastail 1712–1721.
Jaroslav Halák

Jaroslav Halák (sündinud 13. mail 1985 Bratislavas) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New York Rangers.
Ta alustas klubikarjääri Slovakkia klubis Bratislava HC Slovan, mille meeskonnas debüteeris ta Slovakkia kõrgliigas hooajal 2003–04.
2003. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i "draft"is 271. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2004. aastal, mängides esimesel hooajal Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Lewiston Maineiacs. Seejärel mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Hamilton Bulldogs ja ECHL-i klubis Long Beach Ice Dogs. Hooajal 2006–07 Bulldogsis mängides oli Halák AHL-is üks hooaja parimaid väravavahte (keskmiselt 2,00 väravat mängus) ning ta valiti sel hooajal AHL-i tähtede mängule ja liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. NHL-is debüteeris Halák Canadiensi meeskonnas 20. märtsil 2007 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Hooajal 2011–2012 jagas ta NHL-is koos meeskonnakaaslase Brian Elliottiga auhinda William M. Jennings Trophy, millega tunnustatakse väravavahti, kes on vähemalt 25 mänguga lasknud oma meeskonnale lüüa kõige vähem väravaid. 
2010. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu St. Louis Bluesiga. 2014. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Buffalo Sabresile. Halák oli ühes mängus Sabresi varuväravavaht, kuid sama aasta märtsis liitus ta hoopis Washington Capitalsiga, kus mängis hooaja lõpuni.
Aastatel 2014–2018 mängis Halák New York Islandersi ridades. Hooajal 2014–15 püstitas ta kaks Islandersi klubi rekordit: enim võite ühel hooajal (38) ja enim järjestikuseid võite (11). 2015. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Boston Bruinsiga. Hooajal 2019–2020 jagas ta koos meeskonnakaaslase Tuukka Raskiga William M. Jennings Trophy auhinda.
2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Vancouver Canucksiga. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu New York Rangersiga.
2003. aastal võitis Halák Slovakkia kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Halák valiti sel turniiril parimaks väravavahiks. Halák on kuulunud Slovakkia jäähokikoondisse 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel ning kolmedel maailmameistrivõistlustel (2007, 2009 ja 2011).
Vladimir Timin

Vladimir Timin (2. juuli 1937 – 25. november 2015 Sõktõvkar) oli komi kirjanik. Ta on Komi Vabariigi hümni komikeelsete sõnade autor.
Eesti keeles on ilmunud tema raamat "Vana-Permi poisi Tikö seiklused" (tõlkija Arvo Valton, kirjastus Kirjastuskeskus), mis pälvis 2007. aastal tõlkelastekirjanduse Paabeli Torn auhinna.
Salzkammerguti mäed

Salzkammerguti mäed (saksa keeles "Salzkammergut-Berge") on Põhja-Lubjakivialpide mäestik Austria Salzburgi ja Ülem-Austria liidumaades. Need on saanud nime Salzkammerguti ajaloolise piirkonna järgi, mis on osa UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvast Hallstatt-Dachsteini / Salzkammerguti kultuurmaastikust.
Geograafia.
Ida-Alpide Alpiklubi klassifikatsiooni järgi asuvad Salzkammerguti mäed (AVE 17a) Berchtesgadeni Alpidest ja Salzburgi linnast idas.
Põhjas on piiriks Austria Eel-Alpid punktide vahel, kus Salzachi ja Trauni jõed valguvad vastavalt Salzburgi ja Gmundeni juures eelmägedele. Idas moodustab piiri Ülem-Austria Eel-Alpidega Traun järvede vahel: Traunsee ja allavoolu koos Totesi mägedega Hallstätter See Dachsteini mägede jalamil. Lõunas kulgeb piir Hallstätter Seest Gosau orgu Gschütti mäekuruni ja sealt piki Rußbachi orgu alla, eraldades Salzkammerguti mäed Tenneni mägedest edelas, ja Lammeri oja Salzachi suubumisel Gollingi juures. Läänes kulgeb piir piki Salzachi jõge Lammeri suubumiskohast kuni Salzburgi linnani.
Kõrgeim tipp on Gamsfeldi mägi (2027 m) Gschütti mäekuru juures lõunas, ainus kahetuhandene mäestikus. Tuntuim mägi on siiski silmapaistev Schafberg (1782 m) Wolfgangsee ääres, juurdepääsu tipule pakub Schafbergi raudtee.
Dieveniškės

Dieveniškės on alev Leedus Šalčininkai rajoonis, Dieveniškėse valla halduskeskus. Alev asub 27 kilomeetrit Šalčininkaist kagus merepinnast 172 meetri kõrgusel Gauja jõe ääres. Alev jääb Dieveniškėse regionaalparki.
Dieveniškėses on kaks keskkooli (poola- ja leedukeelne), kutsekool, postkontor, raamatukogu ja kultuurimaja.
Dieveniškėse ajalooline keskus moodustab urbanistliku kaitseala. Alevi keskmeks on nelinurkne väljak, kust hargneb viis teed: Šalčininkaisse, Vilniusesse, Ašmianysse, Hieranionysse ja Trabysse ning Subotnikisse.
Dieveniškėse dialekt on vanapärase grammatikaga. Seda kirjeldas aastal 1930 Peeter Arumaa.
Alevis sündis aastal 1860 teatrikriitik ja ajakirjanik Napoleon Rouba.
Ajalugu.
Alevis asuv kivi Dieveniškių Mokas oli varem looduskaitse all. Kivi kõrgusega 1,6 meetrit esindab Leedu lõunaosas ja Valgevene loodeosas leiduvaid tulbakujulisi kive, mis on tõenäoliselt I aastatuhandel jatvingite püstitatud mälestised. Kivi juures asuvad Dieveniškėse tumulused (8 tumulust, mis olid kasutusel VI–XI sajandil).
Kirjalikes allikates on Dieveniškėst esmamainitud XIV sajandi lõpus, ent sajandi alguses asus selle kohal Gedgaudastele kuulunud mõis. Seega võib olla tegemist aastal 1385 ristisõdijate kroonikas mainitud Mingaila külaga, sest Mykolas Mingaila oli Gedgaudaste esiisa.
1433. aastal andis suurvürst küla Goštautaste valdusse. 1474. aastal ehitati sinna kirik ja rajati turuplats. Alevina on Dieveniškėst esmamainitud 1582. aastal.
XVII sajandi alguses rajati vana kiriku asemele uus. Võõrväed laastasid alevit aastail 1555–1560 ja Põhjasõja ajal aastail 1700–1721. Aastal 1783 alev põles, seejärel ehitati sellele uus keskus ja valmis ka praegune kirikuhoone. Aastail 1777–1804 tegutses alevis kihelkonnakool. 
Tsaariajal olid alevi venekeelsed nimekujud Дзевенишки, Девянишки või Девенишки. Aastal 1852 alev põles, aastal 1912 põles see aga maha. Aastal 1897 olid ligi 75 % alevi elanikest juudid. Neil oli seal oma kool, alevis oli kaks sünagoogi.
Esimese maailmasõja ajal sai alev kannatada. Aastal 1920 läks alev Poola koosseisu. Aastal 1932 valmis praegune keskväljak. Aastal 1939 läks alev Valgevene NSV koosseisu, järgmisel aastal anti see aga Leedule üle. Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevis elanud juudid. Aastal 1942 oli piirkonna elanikest leedulasi 9,9%, poolakaid 30%, valgevenelasi aga 19%. Aastal 1944 vallutasid alevi Armia Krajowa väeosad. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Dalewice

Dalewice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Proszowice maakonnas Koniusza vallas. Dalewice asub Proszowicest natuke üle 5,5 km loodes, Krakówi kesklinnast umbes 28 km kirdes.
Glewiec

Glewiec on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Proszowice maakonnas Koniusza vallas. Glewiec asub Proszowice umbes 8 km edelas ja Krakówi kesklinnast ligikaudu 22 km idakirdes.
Posądza

Posądza on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Proszowice maakonnas Koniusza vallas. Posądza asub Proszowicest natuke üle 4 km lääneedelas ja Krakówi kesklinnast umbes 24 km idakirdes.
Armin Laschet

Armin Laschet (sündinud 18. veebruaril 1961 Aachenis) on Saksamaa poliitik, Nordrhein-Westfaleni liidumaa peaminister alates 2017. aastast.
Ta on õppinud õigusteadust Müncheni ja Bonni ülikoolis. Lisaks on ta õppinud ajakirjandust.
22. jaanuaril 2021 valiti Laschet Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu esimeheks. Sellel ametikohal oli ta kuni 22. jaanuarini 2022. Ta on olnud Bundestagi ja Euroopa Parlamendi liige.
Laschet on CDUs mõõduka suuna esindaja ja temalt oodati liidukantsler Angela Merkeli tsentristliku poliitika jätkamist, kui ta sügisel 2021 uueks liidukantsleriks oleks valitud.
Isiklikku.
Ta on aastast 1985 abielus Susanne Malangré'ga, neil on kaks poega ja tütar. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane. Ta valdab vabalt prantsuse keelt.
Nordic Fibreboard AS

Nordic Fibreboard AS (varem "Skano Group AS", "AS Viisnurk") on Eesti puidutöötlemisettevõte.
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1945, mil asutati riiklik ettevõte Pärnumaa Tööstuskombinaat. Aastal 1962 sai ettevõtte nimeks puidutöötlemiskombinaat "Viisnurk". Aastal 1990 algas ettevõte erastamine: algul müüdi 27,4% ettevõte aktsiatest eraaktsionäridele, aastal 1994 omandas ülejäänud aktsiad (72,6%) AS VN Holding.
Aastal 1997 noteeriti ettevõtte aktsiad NASDAQ OMX Tallinna börsil. Alates 2. aprillist 2018 liigutati aktsiad Tallinna Börsil põhinimekirjast lisanimekirja.
2007. aastal eraldati kontsernist kinnisvaraarendus Pärnu linnas, jagunenud äriühing kannab nimetust AS Trigon Property Development. Endise puidu- ja mööblitootmisettevõte eraldati uude ettevõttesse, mille nimeks jäi "AS Viisnurk."
Aastal 2012 sai ettevõtte nimeks "Skano Group AS".
2019. aasta sügisel võõrandati mööblitehas Skano Furniture Factory OÜ ning lõpetati mööbli jae- ja hulgimüük.
Skano Group AS uus ärinimi alates 11. detsembrist 2019 on "Nordic Fibreboard AS".
2020. aastal otsustati sulgeda Püssi puitkiudplaadi tehas, jätkatakse ainult Pärnu puitkiudplaadi tehasega ning kinnisvaraarendusega.
Ettevõtte suurimaks omanikuks on läbi haldusfirma Pärnu Holdings OÜ investor Joakim Helenius.
Tunnustus.
Aastal 2001 andis Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus ettevõttele aunimetused "Aasta ettevõte 2000" ja "Piirkonna edendaja 2000".
Kaitseliidu Pärnumaa maleva staabihoone

Kaitseliidu Pärnumaa maleva staabihoone asub Pärnu linnas aadressil Pikk 20. 
Hoone esimesed omanikud.
Hoone on ehitatud 19. sajandi keskel Uulu mõisa omaniku parun Staël von Holsteini linnamajaks. Valminuna on hoonet näha juba 1864. aastast pärit muuseumifotodel. Härrastemajaks rajatud ehitis paistab silma isikupärase maitsega ja rohkete puunikerdustega, mis ehivad sammasrõdu sissekäigu juures, tiibuksi siseruumides, liiste akende kohal ning kõige pilkupüüdvam on kahe korruse kõrguselt nikerdustega kaetud torn. Tõenäoliselt oli parunil kasutada esmajärguline meister või terve töökoda.
Muinsusarhitekt Rein Raie on öelnud, et Holsteinide suvemõisa eeskujuks on olnud omaaegsed Itaalia lossid ning kogu kujundus ja stiil on sügavalt lõunaeuroopalik. Tolle aja jõukad mõisnikud armastasid reisida nii Prantsusmaal kui ka Itaalias. Ilmselt sealtkandist pärit ideede järgi kujundaski Uulu parun oma suvemõisa. Raie sõnul on torni kaunistav taimemotiividega puitpits tõeline meistritöö, mille sarnast Pärnus mujalt ei leia. Lisaks filigraansele tööle on näha ka meistri head loodustunnetust.
Parun Reinhold Stael von Holsteini asemel kujunes hoone põhikasutajaks tema lapselaps Peter Steal von Holstein. Kui Holsteinide käsi Eestis enam hästi ei käinud, müüdi hoone Kaitseliidule. Pärnumaa maleva kasutuses olevatest ajaloolistest majadokumentidest on säilinud Pärnu notari Hanschmidti kiri 1938. aastal toimunud ostu-müügitehingu kohta. Selle põhjal müüs Luise-Auguste Hennin (sündinud Stael von Holstein) kõnealuse hoone koos kinnistuga Kaitseliidule 32 500 krooni eest.
Hoone järgmised omanikud.
Kaitseliit võttis hoone kasutusse Pärnumaa maleva staabihoonena. Maja esimesel korrusel paiknesid administratsiooni tööruumid ja teisel korrusel asus malevapealiku korter, milles toona elas kolonelleitnant Tõnis-August Avingo.
Pärast punavägede Eestisse tungimist lõpetati 1940. aasta suvel Pärnumaa maleva tegevus Kaitseliidu likvideerimise seadusega. See tähendas, et endine härrastemaja läks EK(b)P Pärnumaa komitee kasutusse. Hiljem paigutati hoonesse ka Osoaviahimi ehk riigikaitse ning lennundus- ja keemiaalase töö abistamise ühingu Pärnumaa büroo.
Bolševikest vabaneti 1941. aasta suvel Wehrmachti väeüksuste saabumisega Pärnusse. Et paralleelselt sakslaste saabumisega maakonda käis juba endistest kaitseliitlastest Omakaitse löögirühmade formeerimine, läksid endised Kaitseliidu hooned, kaasa arvatud Pika tänava staabihoone, peatselt vastloodud Omakaitse maleva kasutusse. Seekord leidsid kunagises Holsteinide suvekodus katusealuse Omakaitse õhukaitseüksus, ambulants, Omakaitse juhi kolonel Viktor Koerni käsutusse ilmunud Lõuna-Pärnumaa omakaitselaste kompanii koos piirivalvuritega ja Punaarmeega liidetud sidepataljonist omavoliliselt lahkunud õppekompanii rühma reamehed.
1944. aasta sügiseks oli lahingute laine taas üle Eesti käinud. Siis läks maleva staabihoone sõjaväestatud kutselise tuletõrje kasutusse ja oli seda kuni Eesti taasiseseisvumiseni.
Linnavalitsuse korraldusega tagastati 1993. aastal Pikk 20 hoone Eesti Kaitseliidu Pärnumaa malevale.
Gjurza-M-klassi suurtükikaater

Projekt 58155 Gjurza-M-klassi suurtükikaater (ukraina keeles артилерійський катер Гюрза-М) on Ukrainas toodetud sõjalaevade seeria.
Norviliškės

Norviliškės on küla (endine alev) Leedus Šalčininkai rajooni Dieveniškėse vallas. Küla asub Dieveniškėsest 11 kilomeetrit kirdes Valgevene piiri ääres.
Külas asub renessanss-stiilis loss, seal on ka kalmistu ja endise frantsisklaste kloostri varemed.
Aastail 2007–2010 peeti lossi juures vabaõhufestivali Be2gether. Tegemist oli esimese vabaõhufestivaliga Leedu aladel.
Sealne katoliku kirik valmis 1929. aastal.
The xx

The xx on Briti indie pop ansambel, mis loodi 2005. aastal Londonis Wandsworthi linnaosas.
Bändi asutasid koolikaaslased Romy Madley Croft (vokaal, kitarr) ja Oliver Sim (vokaal, basskitarr), kellega liitusid hiljem Baria Qureshi (klahvpillid, kitarr; lahkus 2009. aastal) ning produtsent ja trummimasinate eest vastutav Jamie Smith, artistinimega Jamie xx.
The xx on esinenud paljudel rahvusvaheliselt tuntud muusikafestivalidel, sealhulgas Coachella, Glastonbury, Primavera Sound, Lollapalooza, Ilosaarirock (Soome), Melt! festival (Saksamaa) ja Positivus (Läti).
Liikmed.
Endine liige: