tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arbavere külanõukogu

Arbavere külanõukogu oli külanõukogu Tapa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Vohnja külanõukoguga. Külanõukogu moodustati Vohnja valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Arbavere asulas.
Arjandi külanõukogu

Arjandi külanõukogu (ka "Arjadi külanõukogu") oli külanõukogu Eesti NSVs aastatel 1945–1960. 
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Viljandimaal Taevere valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Arjandi külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Arjandi külanõukogu 1950 septembris Suure-Jaani rajooni koosseisu.
Seoses Suure-Jaani rajooni likvideerimisega arvati Arjandi külanõukogu 1959 jaanuaris Viljandi rajooni koosseisu.
1959 detsembris viidi külanõukogu halduskeskus Vihikülast üle Suure-Jaani linna.
1960 oktoobrist Arjandi külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Olustvere külanõukogu territooriumiga ning moodustati Suure-Jaani külanõukogu.
Aru külanõukogu

Aru külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. 
Aru külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Konguta vallas. Külanõukogu keskus asus Poole külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Aru külanõukogu 1950 septembris Elva rajooni koosseisu.
1954 juunis Aru külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Konguta külanõukoguga.
Aru külanõukogu (Tapa rajoon)

Aru külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s 1945–1954.
Aru külanõukogu moodustati 1945 augustis Järvamaal Lehtse vallas. Külanõukogu keskus asus Aru asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Aru külanõukogu 1950 septembris Tapa rajooni koosseisu.
1954 juunis Aru külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Lehtse külanõukoguga.
Aruküla külanõukogu

Aruküla külanõukogu oli mitme Eesti NSV külanõukogu nimi:
Assamalla külanõukogu

Assamalla külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. 
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaa Assamalla vallas. Külanõukogu keskus asus Assamalla külas. Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ja maarajoonide moodustamisega arvati Assamalla külanõukogu 1950 septembrist Väike-Maarja rajooni koosseisu. 
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides "Kommunismi Tee", "Vapruse" ja "Bolševiku" kolhoos, Põdrangu sovhoosi Porkuni osakond, Rakvere Metsatööstuse Keskus ja Porkuni Kurttummade Kool.
1960 oktoobrist Assamalla külanõukogu likvideeriti ja selle alad jagati Tamsalu ja Väike-Maarja külanõukogu vahel, nii et Põdrangu sovhoosi territoorium liideti Tamsalu külanõukoguga ning "Kommunismi Tee" kolhoosi ja Assamalla sovhoosi territooriumi Väike-Maarja külanõukoguga
Asuja külanõukogu

Asuja külanõukogu oli külanõukogu Kilingi-Nõmme rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja siis liideti Asuja külanõukogu alad Tali ja Massiaru külanõukogu vahel. Külanõukogu moodustati Laiksaare valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Asuja asulas.
Atla külanõukogu

Atla külanõukogu oli külanõukogu Kingissepa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Lümanda külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Atla asulas.
Borovski rajoon

Borovski rajoon (vene keeles "Боровский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Borovski linn.
Rajoon piirneb põhjas Moskva oblastiga, idas Žukovi rajooniga, lõunas Malojaroslavetsi rajooniga ja läänes Medõni rajooniga.
Rajooni pindala on 759,6 km². Elanike arv oli 2012. aastal 61 302, 2009. aastal 55 790 ja 2002. aastal 54 661.
Borovski rajoonis on 175 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Balabanovo, Borovski ja Jermolino linna) ning viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Protva, Istja, Rut ja Luža.
Etsaste külanõukogu

Etsaste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. 
Etsaste külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Elva vallas. Külanõukogu keskus asus Enno külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Etsaste külanõukogu 1950 septembris Elva rajooni koosseisu.
1954 juunis Etsaste külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Elva külanõukoguga.
Haaslava külanõukogu

Haaslava külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kuuste valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Kurepalu asulas.
Külanõukogus tegutsesid Mitšurini-nimeline kolhoos ja kolhoos Tee Kommunismile ning Kuuste ja Villemi sovhoos.
Haljava külanõukogu

Haljava külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. 
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Raasiku vallas. Külanõukogu keskus asus Haljava asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Haljava külanõukogu 1950 septembris Harju rajooni koosseisu. 
1954 juunis Haljava külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Raasiku külanõukoguga.
Hermani külanõukogu

Hermani külanõukogu (ka Hermanni külanõukogu) oli külanõukogu Eesti NSVs aastatel 1945–1954. 
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Viljandi maakonnas Imavere vallas. Külanõukogu keskus asus Hermani asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Hermanni külanõukogu 1950 septembris Põltsamaa rajooni koosseisu.
1954 juunis Hermanni külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Imavere külanõukoguga.
Hiiekõnnu külanõukogu

Hiiekõnnu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Hiiekõnnu külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Lelle vallas. Külanõukogu keskus asus Kõnnu I külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Hiiekõnnu külanõukogu 1950 septembris Türi rajooni koosseisu.
1954 juunis Hiiekõnnu külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Rapla rajooni Kehtna külanõukoguga.
Hirvli külanõukogu

Hirvli külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Kolga vallas. Külanõukogu keskus asus Hirvli külas.
Külanõukogu hõlmas Hirvli, Kursi, Aru, Kosu, Kõrveveski, Tõrrepõhja, Koitjärve ja Sigula küla.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Hirvli külanõukogu 1950 septembris Loksa rajooni koosseisu.
1954 juunis Hirvli külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Kuusalu külanõukoguga.
Jaama külanõukogu

Jaama külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1967 ja seejärel liideti Jaama külanõukogu alad Illuka ja Alajõe külanõukogu vahel.
Kirejevski rajoon

Kirejevski rajoon (vene keeles "Киреевский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti keskosas. Rajooni keskus on Kirejevski linn.
Rajoon piirneb kirdes Venjovi rajooniga, idas Uzlovaja rajooniga, kagus Bogoroditski rajooniga, lõunas Tjoploje-Ogarjovo rajooniga, läänes Štšokino rajooniga ja loodes Tula munitsipaalrajooniga.
Rajooni pindala on 930 km². Elanike arv oli 2012. aastal 74 759, 2009. aastal 75 168 ja 2002. aastal 79 142.
Kirejevski rajoonis on 181 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Kirejevski, Bolohhovo ja Lipki linnade) ja kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upa, Šat, Upjorta, Šivoron, Seksa ja Olen.
Akordi seis

Akordi seis ehk akordi meloodiline seis (inglise keeles "voicing") on akordi ülemise ja põhiheli intervalliga määratud suhe. 
Näiteks, kui akordi ülemine heli on 
Akordi seis omab tähtsust eelkõige häältejuhtimises ja orkestratsioonis.
Krinoliin

Krinoliin on kleidi tugikonstruktsioon, mis hoiab kleiti kohevamana ning toetab ja toob esile tema keerukaid vorme. 
Krinoliin võeti kasutusele 19. sajandi keskel. Nimetuse on see saanud jäigast kangast, mida algupäraselt valmistati hobusejõhvidest ja linasest või puuvillasest riidest. Sellist riiet hakati kasutama alusseeliku vooderdamiseks. Hiljem hakati krinoliine valmistama jäiga struktuurina.
Ka tänapäeval kasutatakse krinoliini alusseelikutes ja neid on mitmes jäikuses. Kõige jäigemaid struktuure kutsutakse "vaalaluuks", kuid need on valmistatud kas täisplastist või soonelisest plastist, mille sees on fiiberkiud. Tänapäeva krinoliin on peamiselt elastne võrkjalt monofilamentniidist kootud pael. Kõige laialdasemat kasutamist leiab krinoliin lameda paelana, kuid leidub ka lainjaid ja torujaid krinoliine. 
Krinoliine valmistatakse kõige sagedamini polüestrist, polüamiidist või nailonist.
Taani-rootsi õuekoer

Taani-rootsi õuekoer on Taanist ja Lõuna-Rootsist pärinev koeratõug.
Vabaduse plats (Viljandi)

Vabaduse plats on Viljandi kesklinnas asuv esindusväljak.
Viljandi kesklinnas asuv 2021. aastal renoveeritud Vabaduse plats on Viljandi esindusväljak, mis asub Viljandi lauluväljaku ja Viljandi lossimägede lähedal. Platsi kõrval asub ka Viljandi mõisapark.
Väljakult saavad alguse Tallinna tänav, Vaksali tänav, Kauba tänav ja Tasuja puiestee.
Ajalugu.
Väljak loodi Viljandi mõisa viljapuuaia asemele 1920. aastate paiku ja kujundati esindusväljakuks kümnendi teisel poolel 1926. aastal valiti väljak Sakalamaa Vabadussõjas langenute mälestusmärgi asukohaks, samal aastal hakati väljaku äärde ehitama Eesti Panga Viljandi osakonna hoonet. 
1930. aastate teisel poolel korraldati konkurss väljaku veelgi esinduslikumaks muutmiseks, kuid need plaanid jäid Teise maailmasõja tõttu katki. 1938. aasta jaanipäeval kuulutas linnavalitsus välja platsi planeerimise tingimused, see pidi laienema 4500 ruutmeetrilt 7500-ni ning mahutama 3000 rongkäigust osavõtjat ja 6000 pealtvaatajat. 
Eesti NSV ajal kandis väljak Nõukogude väljaku nimetust. 1979. aastal ehitati väljakule EKP Viljandi Rajoonikomitee parteimaja, mis lammutati aastal 2020.
2022. aasta oktoobrist kuni 2023. aasta juunini ehitati platsile vabadussammas. Aluseks võeti 1926. aasta vabadussamba 3D-mudel.
Oktatoonika

Oktatoonika on muusikas kaheksast helist koosnev helisüsteem.
Võrdtempereeritud 12-helisüsteemis on oktatoonika oktavipõhine kaheksast korrapäraselt vahelduvast pool- ja tervetoonist koosnev helisüsteem, milles on oktatoonilisi heliridu võimalik moodustada kolmes transpositsioonis: näiteks "c-cis-dis-e-fis-g-a-ais", "cis-d-e-f-g-gis-ais-h" ja "d-dis-f-fis-gis-a-h-c". Olivier Messiaeni määratluse järgi kuulub oktatooniline helirida piiratud transponeeritavusega heliridade hulka. 
Kuigi oktatoonilisi heliridu kasutati juba 19. sajandi teise poole muusikas, võeti mõiste "oktatooniline" ("octatonic") kasutusele alles 1960. aastatel ingliskeelses muusikateoreetilises kirjanduses. 
Eesti heliloojatest on oktatoonilist helirida ulatuslikult kasutanud näiteks Eduard Oja.
Robekinus de Nogardia

Robekinus de Nogardia oli Taani kuninga vasall Eestimaal 13. sajandil.
Ta oli üriku tunnistaja Tallinnas 28. aprillil 1257. Tema nimi Nogardia võib viidata seosele Novgorodiga.
Suvorovi rajoon

Suvorovi rajoon (vene keeles "Суворовский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Suvorovi linn.
Rajoon piirneb idas Dubna rajooniga, kagus Odojevi rajooniga, lõunas Beljovi rajooniga ning põhjas ja läänes Kaluga oblastiga.
Rajooni pindala on 1065 km². Elanike arv oli 2012. aastal 37 039, 2009. aastal 38 444 ja 2002. aastal 41 838.
Suvorovi rajoonis on 175 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Suvorovi ja Tšekalini linna) ning kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oka ja Upa jõgi.
Kultuuripärandi digitaalse säilitamise nõukogu

Kultuuripärandi digitaalse säilitamise nõukogu on kultuuriministri käskkirjaga 8. aprillil 2004 moodustatud töörühm, mille ülesanne on kultuuriministri nõustamine kultuuripärandi digiteerimise, digitaalsena kättesaadavaks tegemise ja digitaalse säilitamisega seotud küsimustes.
Nõukogu loomine.
2004. aastal moodustati nõukogu toonase kultuuriministri Urmas Paeti käskkirjaga Eesti kultuuripärandi digiteerimistööde juhtimiseks, digitaalse kultuuripärandi haldamiseks ning selle kasutamise ja säilitamisega seotud tegevuste kavandamiseks.
Töörühm nimetati järgmises koosseisus:
Muudatused nõukogu koosseisus.
2013. aastal kehtestas kultuuriminister Rein Lang digitaalse kultuuripärandi nõukogu uues koosseisus:
Nõukogu ülesandeks seati kultuuriministri nõustamine kultuuripärandi digiteerimisel, digitaalsena kättesaadavaks tegemise ja digitaalse säilitamisega seotud küsimustes.
2016. aastal kehtestas kultuuriminister Indrek Saar nõukogu uues koosseisus:
2017. aastal nimetas kultuuriminister Indrek Saar Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi riigi infosüsteemide osakonna nõuniku Maili Mahlapuu asemel nõukogu liikmeks sama osakonna nõuniku Margo Keerme.
Eddy maakond

Eddy maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Golden Valley maakond

Golden Valley maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Kauba tänav (Viljandi)

Kauba tänav on tänav Viljandi kesklinnas.
Tänav saab alguse Lossi tänavalt, ristub Pika ja Väike-Turu tänavaga ning lõpeb Vabaduse platsi ristmikul. On ühesuunaline algusest kuni Väike-Turu tänavani, suunaga alguse poole.
Tänava pikkus on 216 m.
Kauba tänaval asub Viljandi Vallavalitsus.
Ajalugu.
Tänav oli keskaegse Viljandi peatänav. Tänavat on mainitud 1599. aasta nimerevisjonis ja kujutatud linnaplaanidel alates 1784. aastast. Tänav suundus turuplatsilt (praegune Johan Laidoneri plats) Riia väravateni (praegune Kauba 12). Keskajal kandis nimesid Storcke ja Storkeni tänav, hiljem Kaufgasse ja Kaufstrasse. Tänava kujunemise lugu on teadmata.
Kalmetu

Kalmetu on paik ja endine küla Viljandimaal Viljandi vallas.
1923. aastal on mainitud Kalmetu veskit, mille järgi taheti 1939. aastal ümber nimetada senist Kiviküla küla. Nime aluseks on sõna "kalmet" 'muistne kalmistu'.
Kalmetu küla kujunes 20. sajandi alguses Vana-Tännassilma mõisa maadele.
Aastatel 1945–1960 oli Kalmetu küla Kalmetu külanõukogu keskus, 1960–1973 Tänassilma külanõukogu keskus. 
Kalmetu küla oli tuntud ka Tänassilma asulana. 1977. aastal ühendati Kalmetu ja Tamme küla Tänassilma külaks.
Pijijiapan

Pijijiapan on linn Mehhikos Chiapase osariigis.
2010. aastal elas linnas 17 000 inimest.
7. septembril 2017 toimus Pijijiapanist 133 km edelas 8,2-magnituudine maavärin.
Linna nimi tuleb nahua keelest, "pijiji" on seal elutseva linnu punanokk-vilepardi ("Dendrocygna autumnalis") onomatopoeetiline nimi.
Jioji Konrote

Jioji Konousi Konrote (ka George Konrote; sündinud 26. detsembril 1947 Rotuma saarel) on Fidži sõjaväelane ja poliitik, kes oli 12. novembrist 2015 kuni 12. novembrini 2021 Fidži president.
Pärast keskkooli lõpetamist astus ta 1966. aastal väeteenistusse ja valis karjäärisõjaväelase elukutse. Ta sai sõjaväelise hariduse Austraalia sõjaväeakadeemiates ja täiendas ennast hiljem ka Harvardi ülikoolis.
Ohvitserina juhtis ta esialgu Fidži üksusi Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahutagamismissioonidel Liibanonis ning edenes lõpuks ÜRO rahutagamisüksuste juhiks Liibanonis. Teenistuse eest Liibanonis on ta saanud nii Fidži, Liibanoni, Suurbritannia kui ka ÜRO autasusid. Sõjaväeteenistuses saavutas Konrote kindralmajori auastme.
Pärast erruminekut teenis ta diplomaadi ja valitsuse liikmena, olles 2001–2006 Fidži ülemvolinik Austraalias ja 2006. aastal Laisenia Qarase valitsuses immigratsiooni- ja veteraniküsimuste minister. Tema karjäär ministrina lõppes 5. detsembril 2006, kui kommodoor Josaia Voreqe Bainimarama kukutas riigipöördega Qarase valitsuse.
Vaatamata sellele kandideeris Konrote 2014. aasta parlamendivalimistel Bainimarama erakonna FijiFirst nimekirjas ja valiti 1585 häälega parlamenti. Septembris 2014 moodustatud uues valitsuses nimetas Bainimarama ta tööturu, produktiivsuse ja tööstussuhete ministriks. 
12. oktoobril 2015 valis Fidži parlament Konrote riigi presidendiks. Ta on esimene president, kelle vastavalt 2013. aasta põhiseadusele valis parlament – kõik varasemad presidendid oli valinud hõimupealike suurkogu. Ta astus ametisse kuu aega hiljem, 12. novembril 2015.
Eesti NSV kriminaalkoodeks

Eesti NSV kriminaalkoodeks (lühend ENSV KrK) oli Eesti NSV kriminaalkoodeks. ENSV KrK kinnitati 6. jaanuaril 1961 ja kehtestati 1. aprillil 1961. ENSV KrK-s olid muu hulgas määratletud kuriteoliigid ja neile vastavad karistused.
ENSV KrK koosnes üld- ja eriosast. Üldosas oli 6 peatükki ja eriosas 11 peatükki.
ENSV kriminaalkoodeks koosnes üld- ja eriosast, millest esimene jagunes kuueks peatükiks ja 61 paragrahviks. 
Üldosa peatükid olid üldsätted, kuritegu, karistus, karistuse mõistmine, karistusest vabastamine, meditsiinilise ja kasvatusliku iseloomuga sunnivahendid. 
Eriosa koosnes 11 peatükist. ENSV kriminaalkoodeks sarnaselt VNFSV kriminaalkoodeksiga määratles süütegu ühiskonnaohtlikkuse kaudu, mis oli sätestatud seitsmendas paragrahvis lõikes üks: "kuritegu on käesolevas koodeksis ettenähtud ühiskonnaohtlik tegu (tegevus või tegevusetus), mis ründab NSV Liidu ja Eesti NSV ühiskonnakorda, nende poliitilist ja majandussüsteemi, sotsialistlikku omandit, üksikisikut, kodanike poliitilisi, tööalaseid, varalisi ja muid õigusi või vabadusi, samuti muu sotsialistlikku õiguskorda ründav ja käesolevas koodeksis ettenähtud ühiskonnaohtlik tegu." 
Kuriteod jagunesid järgmiselt:
1940. aastal pärast Eesti okupeerimist, kehtestati Eestis 6. novembrist 1940 ajutiselt, NSVL ülemnõukogu Presiidiumi ja Eesti NSV ajutise Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega VNFSV Kriminaalkoodeks, tsiviil- ja tööseadlusandiuse ajutisest rakendamine.
Juhindudes partei otsustest liiduvabariikide õiguste laiendamise kohta, võttis NSV Liidu Ülemnõukogu 11. veebruaril 1957 a. vastu seaduse, millega laiendati ulatuslikult liiduvabariikide õigusi ka seadusandluse alal. Selle seadusega muudeti NSV Liidu Konstitutsiooni § 14 p. «и» selles mõttes, et NSV Liidu kompetentsi arvati kohtukorraldust ja -protsessi korda käsitleva seadusandluse aluste ning tsiviil- ja kriminaalseadusandluse aluste andmine, liiduvabariikide kompetentsi aga liiduvabariikide kohtukorraldust käsitleva seadusandluse ning tsiviil-, kriminaal- ja vastavate protsessikoodeksite kehtestamine. NSV Liidu Ülemnõukogu võttis 25. detsembril 1958. aastal vastu NSV Liidu ja liiduvabariikide kriminaalseadusandluse aluste kinnitamise seaduse, seaduse kriminaalvastutusest riiklike kuritegude eest, seaduse kriminaalvastutusest sõjaväeliste kuritegude eest, NSV Liidu, liidu- ja autonoomsete vabariikide kohtukorralduse seadusandluse aluste kinnitamise seaduse, sõjatribunalide põhimääruse kinnitamise seaduse ning NSV Liidu ja liiduvabariikide kriminaalkohtumenetluse aluste kinnitamise seadused
1940. aastal Eestis kehtestatud Vene NFSV kriminaalkoodeks kehtis kuni 1961. aastani. ENSV KrK kinnitati 6. jaanuaril 1961 ja kehtestati 1. aprillil 1961. aastal.
Eesti taasiseseivumisprotsessis, 1992. aastal kehtesti «Eesti NSV kriminaalkoodeksi» uus redaktsioon – Kriminaalkoodeks – alates 1992. aasta 1. juunist ning tunnisti kehtivuse kaotanuks «Eesti NSV kriminaalkoodeksi» senine tekst alates 1992. aasta 1. juunist. Kriminaalkoodeksi asendas 2001. aastal vastuvõetud ja 2002. aastal
jõustunud karistusseadustik.
Teaduslik-tehniline ühing

Teaduslik-tehniline ühing (lühend TTÜ; vene keeles научно-техническое общество) oli Nõukogude Liidus (sh Eesti NSV-s) organisatsioon (ühing), mille eesmärke oli harida oma liikmeid ning arendada teadust ja tehnikat. TTÜ-de liikmete seas oli enim insenere, tehnikuid, teadureid ja tootmiseesrindlasi.
TTÜ-d Eesti NSV-s.
Eesti NSV-s hakati TTÜ-sid moodustama 1954. aastal tootmisharude järgi. TTÜ-de keskorgan oli Eesti Vabariiklik Teaduslik-Tehniliste Ühingute Nõukogu. Eesti NSV-s oli 20 TTÜ-d ja neil omakorda 861 algorganisatsiooni (seisuga 1978). Need TTÜ-d olid järgmised:
Az zenth Paal leueley magyar nyeluen

"Az zenth Paal leueley magyar nyeluen" (ladina keeles "EPISTOLAE Pavli lingva Hvngarica donatae"; tänapäeva ungari keeles "a Szent Pál levelei magyar nyelven", eesti keeles 'püha Pauluse kirjad ungari keeles') oli esimene ungarikeelne trükitud raamat. See ilmus Krakówis 1533. aastal. Raamat sisaldab Uue Testamendi Pauluse kirju. Tõlgete autor on Benedek Komjáti, kes tõlkis need 1532. aastal Királyházas (tänapäeval Korolevo).
Kirjandusajaloolaste arvates ei ole tegemist täielikult Komjáti oma tõlkega. Ta on kasutanud varasemaid tõlkeid ja mõned peavad tema tõlget ka plagiaadiks.
Tallis Obed Moses

Tallis Obed Moses (sündinud 24. oktoobril 1954 Ambrymi saarel) on Vanuatu vaimulik ja poliitik, kes oli 6. juulist 2017 6. juulini 2022 Vanuatu president.
Moses on Vanuatu Presbüterliku Kiriku pastor, kes sai teoloogilise hariduse Austraalias ja Paapua Uus-Guineas. Enne presidendiks valimist ta poliitilistel ametikohtadel töötanud ei olnud.
Ta valiti 16 kandidaadi seast presidendiks pärast nelja hääletusvooru parlamendis 6. juulil 2017 ja vannutati samal päeval ametisse.
Kabala külanõukogu (Rapla rajoon)

Kabala külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Raikküla külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Kabala asulas.
Kahkva külanõukogu

Kahkva külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Suuremetsa külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Kahkva külas.
Kambja külanõukogu

Kambja külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kambja valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Kambja asulas.
Külanõukogus tegutses Kambja sovhoos ja Kolhoos Vambola.
Väike-Turu tänav (Viljandi)

Väike-Turu tänav on tänav Viljandi kesklinnas.
Ühesuunalise liiklusega tänav saab alguse Lossi tänavalt ja lõpeb Kauba tänaval.
Tänava pikkus on 192 meetrit.
Tänaval asub Viljandi vana tuletõrjemaja.
Ajalugu.
Tänav on keskaegset päritolu. 1599. aasta nimerevisjonis on selle nimi Kauba tänav, 18. sajandi lõpus Sea tänav ("Schweingasse", "Schweinstrasse"), 1922. aastast Väiketuru tänav ja pärast Teist maailmasõda Väike-Turu tänav. 1927. aastal asutati tänavasse mööblitööstus.
19. sajandil muutus Väike-Turu tänav vähem tähtsaks kõrvaltänavaks.
Väike-Turu tänaval asus 1887. aastal, kaupmehe ja Viljandi rae raehärra Georg Aleksander Reisneri (1820–1887 ja Viljandi vanale kalmistule maetud) testamendiga asutatud G. A. Reisneri nimeline vaestelaste ja hädaliste varjupaik ehk Reisner-Stift, mis likvideeriti 1940. aastal.
Arheoloogilised uuringud.
1997. aastal mõõdeti Kauba tänava (keskaegse Riia värava) poolses otsas praegusest maapinnast 55–80 cm sügavusel asunud maakivisillutisega tänava laiuseks 4,3 m. Sillutisekivid olid asetatud kaarjalt, tee mõlemasse serva moodustus rentsel. 2001. aastal tuvastati tänava alal jälgi kolmest maakivisillutisest: asfaldipinnast 50–60 cm sügavusel, 85–90 cm sügavusel ja 105 cm sügavusel, varaseim sillutis dateeriti 14. sajandisse.
Kanepi külanõukogu

Kanepi külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kanepi valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Kanepi asulas.
Külanõukogus tegutses Kanepi kolhoos ja Kolhoos Kalev.
Karula külanõukogu

Karula külanõukogu oli külanõukogu Valga rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Kaagjärve külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Karula asulas.
Karula külanõukogu (Rakvere rajoon)

Karula külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Haljala külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Karula asulas.
Kehtna külanõukogu

Kehtna külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kehtna valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Nadalama asulas.
Klooga külanõukogu

Klooga külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Keila valla territooriumil. Külanõukogu täitevkomitee asus Tuulna asulas.
Külanõukogus tegutsesid Vasalemma sovhoosi Klooga ja Niitvälja osakond ning kalurikolhoos Nord.
Kose külanõukogu

Kose külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Ravila valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Kose asulas.
Külanõukogus tegutsesid Ravila sovhoos, suurem osa Alavere sovhoosist ning Ardu sovhoosi Paunküla osakond.
Kullamaa külanõukogu

Kullamaa külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Kullamaa külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Märjamaa vallas. Külanõukogu keskus asus Kullamaa külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kullamaa külanõukogu 1950 septembris Märjamaa rajooni koosseisu.
1954. aastal liideti Kullamaa külanõukoguga likvideeritud Liivi külanõukogu alad, 1960. aastal Üdruma piirkond.
1954. aasta seisuga tegutsesid Kullamaa külanõukogu piirides "Esimese Mai", "Võidulipu", "Leninliku Tee", "Viisnurga" ja "Tee Kommunismile" kolhoos, Tallinna Riikliku Hipodroomi Kullamaa abimajand ja Niinja sovhoos.
Seoses Märjamaa rajooni likvideerimisega 1962. aastal, arvati Kullamaa külanõukogu Haapsalu rajooni koosseisu.
1972. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus Kullamaa kolhoos, Viisnurga kolhoos ja Esimese Mai kolhoos.
Kuressaare külanõukogu

Kuressaare külanõukogu oli külanõukogu Kingissepa rajoonis. Külanõukogu pindala oli 462 km² (1977). Külanõukogu halduskeskus asus Kuressaares.
Kurtna külanõukogu

Kurtna külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Simuna külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Kurtna asulas.
Kurtna külanõukogu (Harju rajoon)

Kurtna külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1964.
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Kohila vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Kurtna külas.
1947 aprillis liideti Kurtna külanõukoguga seni Saku külanõukogu koosseisu kuulunud Kiisa küla.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kurtna külanõukogu 1950 septembris Harju rajooni koosseisu.
1954. aasta seisuga tegutsesid Kurtna külanõukogu piires "Punase Tähe", "Lembitu", "Arengu" ja Maidla kolhoos, Saue sovhoosi Lokuti osakond ja Kurtna Linnukasvatuse Katsejaam. Kurtna külanõukogu keskus asus Kiisa külas.
1964 novembris Kurtna külanõukogu likvideeriti. Endise Kurtna ja Nabala külanõukogu territooriumil moodustati Saku külanõukogu.
Kurenurme külanõukogu

Kurenurme külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1960.
Kurenurme külanõukogu moodustati 1945 septembris Võrumaal Linnamäe vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Kurenurme külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kurenurme külanõukogu 1950 septembris Antsla rajooni koosseisu.
1954 juunis liideti Kurenurme külanõukoguga likvideeritud Vaabina külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides kolhoosid "Punane Täht", "Punalipp" ja "Pioneer". Külanõukogu keskus asus Vaabina külas.
Seoses Antsla rajooni likvideerimisega liideti Kurenurme külanõukogu 1959 veebruarist Võru rajooniga.
1960 oktoobrist Kurenurme külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium jagati Sõmerpalu külanõukogu ja Urvaste külanõukogu vahel nii, et "Punalipu" kolhoosi ja Sõmerpalu sovhoosi alad liideti Sõmerpalu külanõukoguga ning "Pioneeri" kolhoosi territoorium Urvaste külanõukoguga.
Kuusalu külanõukogu

Kuusalu külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1954. Külanõukogu halduskeskus asus Kuusalu asulas.
Külanõukogus tegutsesid Kuusalu kolhoos, Kahala sovhoos ja Kirovi-nimelise kalurikolhoosi Kaberneeme osakond.
Kõola külanõukogu

Kõola külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. 
Kõola külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Vaimastvere vallas. Külanõukogu keskus asus Kõola külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kõola külanõukogu 1950 septembris Jõgeva rajooni koosseisu.
1954 juunis Kõola külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Pedja külanõukoguga.
Dubna rajoon

Dubna rajoon (vene keeles "Дубенский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Dubna alev.
Rajoon piirneb põhjas Kaluga oblastiga, kirdes Aleksini rajooniga, idas Odojevi rajooniga, kagus Štšokino rajooniga, lõunas Odojevi rajooniga ja idas Suvorovi rajooniga.
Rajooni pindala on 802,2 km². Elanike arv oli 2012. aastal 14 805, 2009. aastal 14 612 ja 2002. aastal 15 011.
Dubna rajoonis on 85 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Dubna) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Upa jõgi, teised jõed (Bolšaja Kolodnja, Malaja Kolodnja, Glušnja, Dubna ja Volhonka) voolavad temasse.
Ilze Liepa

Ilze Marisovna Liepa (vene keeles Илзе Марисовна Лиепа; sündinud 22. novembril 1963 Moskvas) on läti juurtega Venemaa balletitantsija ja näitleja.
Ta oli 1981. aastast Moskva Suure Teatri balletisolist. 
Pärast Moskva akadeemilise koreograafiakooli lõpetamist 1981. aastal asus Ilze Liepa balletisolistina tööle Moskva Suures Teatris. 1991. aastal lõpetas ta GITIS-e ballettmeistriteaduskonna. 
1980. aastate keskel hakkas ta mängima mängufilmides ja 1990. aastate lõpus sõnalavastustes.
Ta on alates 1984. aastast mänginud 18 mängufilmis. Tema esimeseks filmirolliks sai naispeategelane Runa Bulat Mansurovi filmis "Sädelev maailm" (Aleksandr Grini samanimelise fantaasiateose ainetel; filmis mängis meespeaosa Tiit Härm). 2017. aastal tegi Liepa kaasa Rustam Hamdamovi mängufilmis "Mešok bez dna" ("Мешок без дна"). 
Kodakondsus.
Ilze Liepal oli alates 2000. aastast kaks kodakondsust: Vene ja Leedu oma. Nimelt kuna ta oli tantsinud üle 10 aasta koos Leedu balletitantsija Petras Skirmantasega, anti talle erandkorras Leedu kultuuri reklaamimise eest Leedu kodakondsus. 2023. aasta novembris andis Ilze Liepa Venemaa meediale intervjuu, kus toetas Venemaa presidendi Putini algatatud sõda Ukrainas ja mõistis hukka Balti riikide käitumise. Selle tagajärjel võttis Leedu president temalt 2024. aasta märtsis Leedu kodakondsuse ära.
Isiklikku.
Tema ema on näitleja Margarita Žigunova. Tema isa Māris Liepa (1936–1989) oli ja vend Andris Liepa on tuntud balletitantsijad. 
Ilze Liepa oli abielus viiuldaja Sergei Stadleriga. Tal on tütar (sündinud 2010) teisest abielust (abielu lahutati 2013. aastal).
Štšokino rajoon

Štšokino rajoon (vene keeles "Щёкинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti keskosas. Rajooni keskus on Štšokino linn.
Rajoon piirneb põhjas Tula munitsipaalrajooniga, idas Kirejevski rajooniga, kagus Tjoploje-Ogarjovo rajooniga, edelas Plavski rajooniga, läänes Odojevi rajooniga ja loodes Dubna rajooniga.
Rajooni pindala on 1393,40 km². Elanike arv oli 2012. aastal 106 511, 2009. aastal 107 763 ja 2002. aastal 43 064.
Štšokino rajoonis on 251 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Štšokino ja Sovetski linna ning Pervomaiski alevi) ja viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upa, Plava, Solova, Krapivenka, Malõn, Holoholnja, Degotnja, Neveža, Kamuški, Malahhovka ja Vozdremka.
Andreas von Löwis of Menar

Andreas von Löwis of Menar (24. detsember 1777 (vkj) Vanamõisa – 16. september (vkj) 1839 Ķeipene) oli baltisaksa päritolu põllumees ja kunstnik.
Elulugu.
Andreas von Löwis of Menar põlvnes šoti päritolu aadliperekonnast. Tema isa oli Nurmi mõisnik kindralmajor Reinhold Friedrich von Löwis of Menar (1731–1794), ema Dorothea Elisabeth von Clapier de Colonques (1744–1799). Ta sai koduhariduse. Seejärel astus Vene sõjaväeteenistusse, kus sai 1794. aastaks ratsakaardiväes vahtmeistriks. 1796. aastal õppis ta aadli ratsaväekorpuses. 
1797. aastal läks ta sõjaväest erru ja elas Nurmi mõisas. Ta täiendas haridust, millele aitas kaasa tema kodukihelkonna pastor Gustav von Bergmann. 1801. aastal immatrikuleeriti ta Jena ja 1803. aastal Heidelbergi ülikooli. Seejärel õppis ta aastatel 1806–1808 Schwetzingeni metsainstituudis. Naasis 1808. aastal kodumaale ja temast sai 1811. aastal Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi alaline sekretär, kellena töötas surmani. 
Ta suri Löwis of Menarite Ķeipene pandimõisas.
Tegevus Liivimaa Sotsieteedis.
Ta oli 28 aastat Sotsieteedi alaline sekretär. Aastatel 1812–1825 andis ta välja ajakirja Neues Ökonomisches Repertorium für Livland ja 1826–1837 ajakirja Jahrbücher für Landwirtschaft, mis olid hilisema nädalakirja Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel eelkäijaks. Aastatel 1816–1839 panustas ta oluliselt trigonomeetrilistesse mõõtmistesse, mis päädisid 1839. aastal üllitatud Liivimaa spetsiaalkaardiga. Lisaks edendas ta lamba- ja söödataimede kasvatust. Ta oli ka üks rahekindlustuse alusepanijatest.
Kunstnik.
Ta oli ilmselt nimeka joonistaja ja vaselõikaja Karl August Senffi (1770–1838) õpilane. Tema varaseimad teose pärinevad 1819. aastast. Tema peamine teos oli 1821–1827 välja antud kaheköiteline "Denkmäler aus der Vorzeit Liv- und Ehstlands", mille illustratsioonide autor ta oli.
Liikmesus.
Löwis of Menar oli Saksi-Weimar-Eisenachi Mineraloogiaseltsi, Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Seltsi, Riia Bürgerite Ühenduse ning Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo ja Arheoloogia Seltsi tegevliige. Samuti valiti ta Jena Ladina Seltsi auliikmeks.
RedOne

Nadir Khayat (araabia keeles: نادر الخياط‎‎) (sündinud 9. aprillil 1972 Tétouanis Marokos), lavanimega RedOne,on Maroko-Rootsi produtsent, laulja, laulukirjutaja ja plaadifirma tegevjuht. 
Olles albumite produtsent, on ta töötanud selliste kuulsustega nagu Lady Gaga, Michael Jackson, U2, Nicki Minaj, Jennifer Lopez, Cross Gene, Pitbull, Enrique Iglesias, Shakira, Wyclef Jean, Mariah Carey, Paulina Rubio, Mylène Farmer, Inna, Alexandra Burke, Austin Mahone, One Direction, Marc Anthony, The Band Perry, Prince Royce, Rod Stewart. RedOne'il on ka endanimeline plaadifirma RedOne Records.
Mitmed tema laulud on jõudnud Billboardi edetabelisse ja saanud isegi ülemaailmseteks hittideks. RedOne on olnud nomineeritud kümnele Grammy auhinnale, millest ta on võitnud kolm. Ta võitis ka The Grammis auhinna "Aasta produtsent" kategoorias (võistlus on Grammy auhindade Rootsi versioon). Aastal 2009 oli ta edetabelis Billboard Hot 100 esikohal produtsendina ja kolmandal kohal laulukirjutajana, kuid BMI nimetas ta ka aasta laulukirjutajaks. Tavaliselt on ta pop-, rokk-, "dance"-, "eurodance"- ja "house"-muusika produtsent.
Rootsi põdrakoer

Rootsi põdrakoer ehk jämtlandi koer on Rootsist pärinev koeratõug. Jämtlandi koer, kutsutakse ka rootsi põdrakoeraks, kes on spitsi tüüpi tõukoer Põhja-Euroopast. Jämtlandi koer on samanimeline Jämtlandi maakonnaga, mis asub Rootsi keskosas. Koera on kirjeldatud, kui hundilaadse välimusega.
Sugupuu.
Tõug kuulub mitokondriaalse DNA alagruppi klaad, millele viidatakse kui d1 ja seda leidub ainult Skandinaavia põhjaosas. See on emase hundi ja isase koera ristamise tulemus, mis toimus pärast tõu kodustamist. Alagrupp d1 pärineb ajast 480-3000 aastat tagasi ja seda võib leida kõigil Sami-päritolu tõugudel: soome lapikoer, rootsi lapikoer, lapi porokoer, jämtlandi koer, hall norra põdrakoer ja valge rootsi põdrakoer. Emashundi järjestust (pärilikkust, esivanemat), mis nendele tõugudele kaasa aitas, ei ole kombineeritud Euraasias, ja selle oks fülogeneesipuul on juurdunud samas järjestuses kui 33 000 aasta vanune Altai koera tõug (mitte otsene esivanem).
Välimus.
Koeral peaks olema lõdvalt keerdus saba, mis langeb seljale ja ei ole liiga hõre või liiga tihedalt lokkis; tavaolekus on saba sirgelt all. Sel tõul on kikkis kõrvad, keskmise pikkusega koon, ja paks erineva tooniga karvastik nagu aguutilgi. Silmad on pruunid. Isane on tavaliselt 57-65 cm kõrge, kaalub 30-35 kg. Emased on tavaliselt 52-60 cm kõrge, kaaluvad 25-30 kilogrammi.
Jämtlandi koera tuleks eristada norra põdrakoerast. Norra põdrakoer on palju lühem ja jässakam kui jämtlandi koer, ja nende saba kujud on väga erinevad. Norra põdrakoeral must koon, aga jämtlandi koeral on valge koon, valged põsed ja hundi tunnused.
Temperament.
Kuigi ta on rahulik ja armastav oma pere suhtes, võib rootsi põdrakoer olla teiste koerte suhtes domineeriv ja on tugeva saaklooma instinktiga. Tõeliselt mitmekülgne koer, ta võib minna jahile ja tulla tagasi pere juurde enesekindlalt. Ta teeb asju järk-järgult ja ei anna kergesti alla, mistõttu on ta kindel partner tööpõllul või kodus.
Rootsi põdrakoer on õnnelik õppija, kes armastab rõõmustada oma omanikku.
Treening.
Nagu enamik jahi jaoks väljaarendatud tõud, vajab rootsi põdrakoer pidevalt regulaarset treeningut, et püsida heas vormis, nii füüsiliselt kui ka vaimselt. Tal hakkab kiiresti igav, kui hoida teda liiga kaua siseruumides ja nii võib ta muutuda rahutuks.
Hooldustooted.
Regulaarne harjamine on vajalik, et hoida ära aluskarva tuhmumist. Vannitada ei tohi liiga sageli, sest see kipub kuivatama vett tõrjuvat karvastikku.
Ajalugu.
Jämtlandi koer on saanud ametliku tõutunnustuse 1946. aastal, tänu Aksel Lindströmi ja teiste järjepidevale tööle. Enne seda arvati, et jämtlandi koer ja norra põdrakoer on sama tõugu. Neid kasutatakse põdra jahtimiseks ja kelgu vedamiseks. Kohalikus murdes kutsutakse teda "karu koeraks". Ta on üks väheseid koeri, kes ei tagane karu eest.
Ozoli raudteejaam

Ozoli raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Limbaži piirkonnas Brīvzemnieki vallas Ozoli külas. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 46 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Dikļi kihelkonda Ozoli mõisa maadele.
Jaam avati aastal 1912. Algselt kandis see nime "Lappier". Aastal 1918 nimetati see ümber Ozolmuiža raudteejaamaks, aastal 1919 aga Ozoli raudteejaamaks. Teise maailmasõja ajal põles sealne jaamahoone maha, abihoone muudeti aga eravalduses olevaks individuaalelamuks. Jaam suleti aastal 1976.
Peter von Löwis of Menar

Peter Frommhold von Löwis of Menar (9. veebruar 1768 (vkj) – 28. november (vkj) 1829 Saka) oli baltisaksa päritolu põllumees ja mõisaomanik.
Elulugu.
Peter Frommhold von Löwis of Menar põlvnes šoti päritolu aadliperekonnast. Tema isa oli Nurmi mõisnik kindralmajor Reinhold Friedrich von Löwis of Menar (1731–1794), ema Dorothea Elisabeth von Clapier de Colonques (1744–1799). Astus Vene sõjaväeteenistusse, millest läks erru majori auastmes. Edaspidi oli ta tegev põllumehena. 1793. aastal omandas ta Kandle pandimõisa, mille ta 1805. aastal edasi loovutas. 1810. aastal pantis ta Saka mõisa, mis 1827. aastal tema nimele päriseks kirjutati. Valiti Ranna-Viru adrakohtunikuks. 1827. aastal immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonna matriklisse. 
Löwis of Menarit peeti humaansete vaadetega mõisnikuks, mille parimaks väljenduseks oli Kandle eraõigus.
Kandle eraõigus.
Löwis of Menar andis 1801. aastal oma Kandle pandimõisa talupoegadele eraõiguse, mida peeti tollal üliradikaalseks. Eraõigus käsitles teemasid nagu maa kasutusõigus, isikliku vabaduse saavutamine, vallakohus jms. Kandle eraseadus nägi ette ka tee isikliku
vabaduse saamiseks. Nimelt pidi peremees, kes oli 15 aastat hoolsalt talu pidanud, korralikult elanud ja polnud mõisale võlgu jäänud, saama isikliku vabaduse, kui ta maksab 60 rubla assignaatides. Ta võis jääda ka sama maa rentnikuks. Nii saadud vabadus pidi laienema ka tema alaealistele lastele, mitte aga täiskasvanutele. Kandle eraseaduses oli talupoegade müük piiratud, see ei võinud toimuda vastu talupoja tahtmist.
Ozoli (Brīvzemnieki vald)

Ozoli (vana nimega Ozolu Stacija) on küla ("mazciems") Lätis Limbaži piirkonnas Brīvzemnieki vallas. Küla asub merepinnast 82 meetri kõrgusel. Ozoli asub Riiast 113, endisest piirkonna keskusest Alojast 16 ja valla keskusest Puikulest 7 kilomeetri kaugusel.
Küla kujunes Ozolmuiža mõisa maadele seoses Ainaži–Valmiera–Smiltene raudtee rajamisega, tekkides Ozoli raudteejaama juurde. 1935. aastal oli külas 124 elanikku. Pärast kohaliku kolhoosi likvideerimist ja raudtee sulgemist hakkas Ozoli elanike arv kiiresti vähenema. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Aloja piirkonda.
Külas on Ozoli bussipeatus.
Kauguri raudteepeatus

Kauguri raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonnas Dikļi vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 49,4 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Dikļi kihelkonda Dikļi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1912. 1920. aastatel rongid seal ei peatunud, peatus avati taas aastal 1935. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979.
Dikļi raudteepeatus

Dikļi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonnas Dikļi vallas Dikļi küla lähistel. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 55 kilomeetri kaugusel ning jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Dikļi kihelkonda Dikļi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1920. Aastal 1950 rajati sinna jaamahoone, mis on säilinud siiani. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979.
Dauguļi raudteejaam

Dauguļi raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonnas Dikļi vallas. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 62 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Straupe kihelkonda Dauguļi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1912. Algselt kandis see nime "Daugeln". Teise maailmasõja järel hakkas sealses jaamahoones tegutsema kohalik pood. Aastal 1958 avati jaamast Zilaiskalnsi turbavabrikusse viiv harutee. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979, ent sealne jaam tegutses edasi kuni aastani 2000, teenindades turvast vedavaid kaubaronge.
Endise jaama juures asub bussipeatus Dauguļu stacija.
Zilaiskalnsi raudteejaam

Zilaiskalnsi raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonnas Kocēni vallas Liepase küla aladel. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 71 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Veide kihelkonda Mujāni mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1912. Algselt kandis see nime "Mojan". Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979, sealne jaamahoone on tänapäeval erastatud.
Kocēni raudteejaam

Kocēni raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonnas Kocēni vallas Kocēnis. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 76 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Veide kihelkonda Kokmuiža mõisa maadele.
Jaam avati aastal 1912. Algselt kandis see nime "Kokenhof". Aastal 1913 avati sealt Kokmuiža mõisakompleksi juurde viiv kahe kilomeetri pikkune harutee, mis teenindas sealset õllevabrikut. Aastal 1919 nimetati jaam ümber Kokmuiža raudteejaamaks, tänapäevase nime sai see aastal 1940. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979, sealne jaamahoone on tänapäeval erastatud.
Jāņuparksi raudteejaam

Jāņuparksi raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmieras. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 80 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Veide kihelkonda Jānūparksi mõisa maadele.
Jaam avati aastal 1912. Algul kandis see nime "Valmiera II". Jaam asus Valmiera kesklinnale lähemal kui Valmiera raudteejaam, seetõttu kasutas seda ka ohtralt reisijaid. Kahe maailmasõja vahel oli tegemist ühega kahest selle raudtee kõige intensiivsema reisijate liiklusega jaamast. Jaama lähedusse rajati ka saekaater. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979, sealne jaamahoone on tänapäeval erastatud.
Broholmer

Broholmer on Taanist pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Rahulik, hea iseloomuga, sõbralik, ent valvas."
Odojevi rajoon

Odojevi rajoon (vene keeles "Одоевский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Odojevi alev.
Rajoon piirneb kirdes Dubna rajooni, idas Štšokino rajooni, kagus Plavski rajooni, lõunas Arsenjevo rajooni, läänes Beljovi rajooni ja loodes Suvorovi rajooniga.
Rajooni pindala on 1182 km². Elanike arv oli 2012. aastal 13 235, 2009. aastal 13 096 ja 2002. aastal 14 149.
Odojevi rajoonis on 85 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Odojevi alevi) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Upa, Vattsa, Malovel, Mizgeja ja Holoholnja.
Richard Kivit

Richard Kivit (Richard Martin Karl Kivit; 12. märts (27. veebruar vkj) 1888 Tartu – 11. märts 1981 Ludwigsburg, Saksamaa) oli eesti karikaturist, raamatuillustraator ja kunstnik.
Richard Kivit omandas alghariduse Tartu õpetajate seminari algkoolis, hiljem õppis edasi Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Kunsti õppis 1904–1905 Tartu Saksa Käsitööliste Seltsis R. J. von zur Mühleni juhendusel. 
Tema esimesed graafilised tööd illustratsioonidena venekeelsele õpikule ilmusid juba 1910. aastal. Hiljem avaldati tema karikatuure ajalehtedes Meie Aastasada ja Postimees. Esimese maailmasõja ajal töötas ta sõjatööstuse komitees vanemjoonistaja ja instruktorina. 
Pärast sõda töötas Tartu kolmes koolis joonistusõpetajana. 1921.–1922. aastal täiendas end Hans Hermanni juures Berliinis akvarelli ja graafika alal. 
1935. aastast töötas kirjastuses Ilutrükk graafikuna. Kuulus Tartu Kirjanduse ja Kunsti Klubi juhatusse.
Richard Kivit põgenes 1944. aastal Eestist ning töötas Lääne-Saksamaal Herba &amp; Schneideri kirjastuses illustraatorina ning Stuttgardi ja Karlsruhe loodusmuuseumis kunstnikuna.
Looming.
Richard Kivit oli väga viljakas lasteraamatute illustraator. Tema illustreeritud on näiteks järgmised lasteraamatud: "Piibelehe neitsi", "Viisk, põis ja õlekõrs", "Muna", "Pereema Aino", "Kuidas jõuluvana leidis endale ameti", "Rahvavanema lapsed", "Rohelise päikese maa", "Kaval Ants ja vanapagan", "Albikära Ants", "Loomade pidu", "Kodulinnud", "Koduõuel", Johannes Käisi aabits ja 1933. aastal Luige trükikojas välja antud aabits. Samuti on ta valmistanud palju eksliibriseid.
Richard Kivit on Mõisaküla Maarja-Magdaleena kiriku altarimaali "Kristus Peetrusega merel" (1936) autor.
Beljovi rajoon

Beljovi rajoon (vene keeles "Белёвский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Beljovi linn.
Rajoon piirneb põhjas Suvorovi rajooniga, kirdes Odojevi rajooniga, kagus Arsenjevo rajooniga, lõunas Orjoli oblastiga ja läänes Kaluga oblastiga.
Rajooni pindala on 1190 km². Elanike arv oli 2012. aastal 20 663, 2009. aastal 21 823 ja 2002. aastal 24 912.
Beljovi rajoonis on 171 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Beljovi linna) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Võrka, Setuha, Bobrik ja Ruka.
Wardi maakond

Wardi maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Sahha ooperi- ja balletiteater

Sivtsev-Omollooni nimeline Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklik Ooperi- ja Balletiteater (jakuudi keeles "Д.К. Сивцев - Суорун Омоллоон аатынан Саха Өрөспүүбүлүкэтин Ил Опера уонна Балет театра"; vene keeles "Государственный театр оперы и балета Республики Саха (Якутия) имени Д.К. Сивцева – Суоруна Омоллоона") on teater Sahha pealinnas Jakutskis. 
Sahha ooperi- ja balletiteater on ainus statsionaarne ooperi- ja balletiteater Kaug-Ida föderaalringkonnas ja üks neljast Siberis paiknevast ooperi- ja balletiteatrist (ülejäänud kolm asuvad Ulan-Udes, Krasnojarskis ja Vladivostokis).
Ajalugu.
1971. aastal reorganiseeriti Jakuudi Muusika- ja Draamateater kaheks iseseisvaks kollektiiviks: Jakuudi Draamateatriks ja Jakuudi Muusikateatriks. Oma teatrihoone sai muusikateater 1982. aastal Jakutskis aadressil Lenini prospekt 46/1.
1991. aasta oktoobris sai teater riikliku staatuse. Teatri uueks nimeks sai Jakuudi Riiklik Ooperi- ja Balletiteater. Pärast vabariigi nime muutmist 1991. aasta lõpul Sahha (Jakuutia) Vabariigiks, muudeti ka teatri nimi vastavalt Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklikuks Ooperi- ja Balletiteatriks. Alates 2001. aastast kannab teater kirjaniku ja libretisti Dmitri Sivtsevi (kirjanikunimega Suorun Omolloon) nime.
Loovjuhid ja solistid.
Teatri pealavastaja on Prokopi Neustrojev ja peaballettmeister Marija Saidõkulova. Peadirigendi kohuseid täidab Aleksei Unarov. 
Teatris on töötanud tuntud ooperilauljaid Anegina Iljina, Ivan Stepanov, Semjon Okonešnikov, Varvara Jakovleva, Nina Tšigirjova, Aitalina Adamova ja Albina Borissova ning balletisolistid Aleksei Popov, Dmitri Dmitrijev, Oksana Abramova, Jekaterina Taišina, Renat Hon ja Sarõal Afanasjev.
Käru külanõukogu

Käru külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Käru vallas. Külanõukogu halduskeskus asus Käru alevikus.
Külanõukogus tegutses Lungu sovhoos.
Loksa külanõukogu

Loksa külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kõnnu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Loksa asulas.
Külanõukogus tegutsesid Loksa kolhoos, Kahala sovhoosi Kõnnu osakond, Kirovi-nimelise kalurikolhoosi Oktoobri ja Võidu Tee osakond.
Luuska külanõukogu

Luuska külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Suuremetsa külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Luuska asulas.
Lüganuse külanõukogu

Lüganuse külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Lüganuse valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Lüganuse asulas.
Külanõukogus tegutsesid Lüganuse ja Hiie kolhoos ning Virulase kalurikolhoosi Purtse brigaad.