tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti Vabariigi ja NSV Liidu valitsuste kokkulepe NSV Liidu relvajõudude Eesti territooriumil viibimise tingimustest (1940)

Kokkulepe Eesti Vabariigi valitsuse ja NSV Liidu valitsuse vahel NSV Liidu relvastatud jõudude Eesti territooriumil viibimise üldiste administratiivsete tingimuste kohta oli 8. juunil 1940. a Eesti Vabariigi valitsuse ja NSV Liidu valitsuse vahel sõlmitud leping, millega reguleeriti Nõukogude vägede Eestis viibimise täpsemad administratiivsed tingimused. 
Tegelikult polnud antud lepingul NSV Liidule enam olulist tähendust, sest juba järgmisel päeval alustas NSV Liit otseseid sõjalisi ettevalmistusi Eesti okupeerimiseks. 
Taustast.
1. septembril 1939 algas Saksamaa kallaletungiga Poolale Teine maailmasõda. Eesti delkareeris end suurriikide vahel puhkenud sõjas erapooletuks. 
1939. aasta sügiseks koondas NSV Liit Eesti (samuti Läti) piiride taha arvuka Punaarmee väegrupeeringu, mis ähvardas Eestit sõjalis-poliitiliselt. 
28. septembril sõlmiti NSV Liidu ja Eesti vahel Moskvas vastastikuse abistamise pakt. Suure naaberriigi surve alla jäänud Eesti lubas lepingu alusel oma territooriumile sõjaväebaasid 25 000 Nõukogude Liidu sõjaväelasele. Pakti elluviimine ei tohtinud mingil viisil riivata lepinguosaliste suveräänseid õigusi, eriti nende majandussüsteemi ja riiklikku korda. 
Oktoobris 1939 saabusid Eestisse Punaarmee üksused, asudes kiiruga ette valmistatud baasidesse või asukohtadesse. Peagi esitati Nõukogude poolelt aga täiendavaid soove või tingimusi lisaobjektide kasutamiseks ning lisatööjõu sissetoomiseks. 
1940. aasta mais oli lõpuks allkirjastatud sõjaväeline Kokkulepe Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel seoses NSV Liidu sõjajõudude viibimisega Eestis.
Lepingu sõlmimine.
Leping NSV Liidu relvastatud jõudude Eesti territooriumil viibimise tingimuste kohta sõlmiti pärast 1940. aasta kevadel toimunud keerukaid läbirääkimisi Moskvas 8. juunil. 
Lepingu allkirjastasid NSV Liidu välisasjade rahvakomissari asetäitja Vladimir Dekanozov ja Eesti saadik Nõukogude Liidus August Rei.
Lepingu sõlmimise järel.
Keerukate läbirääkimiste tulemusel sõlmitud lepingul polnud Nõukogude poolele tegelikult sisulist tähendust. Kohe sõlmimise järgmisel päeval, 9. juunil 1940 andis Nõukogude Liidu kaitse rahvakomissar marssal Semjon Timošenko ja Punaarmee kindralstaabi ülem, 1. järgu komandör Boriss Šapošnikov välja NSV Liidu Kaitserahvakomissariaadi direktiivi nr. 02622 erioperatsiooniks "Gudok" ehk Eestisse sissetungi ettevalmistamiseks. Vaid üheksa päeva pärast lepingu allkirjastamist, 17. juunil 1940, okupeeriski NSV Liidu Punaarmee Eesti Vabariigi.
Spital am Pyhrn

Spital am Pyhrn on vald "(Gemainde)" Austrias Ülem-Austria liidumaal Kirchdorfi ringkonnas.
Spital asub Traunviertelis. U. 48 % valla territooriumist on kaetud metsaga ja 19 % on haritav maa.
Krasnõi Kut

Krasnõi Kut (vene keeles Красный Кут) on linn Venemaal Saratovi oblastis, Krasnõi Kuti rajooni halduskeskus. Krasnõi Kut asub Jeruslani jõe ääres, Saratovist ligikaudu 90 km kagus.
Krasnõi Kut on asutatud 1837. aastal. Aleviks sai 1938. aastal ja linnaks 1966. aastal. Krasnõi Kutis asub lennukool.
Požarski kotlet

Požarski kotlet (vene keeles "пожарская котлета") on praetud päts kana või loomaliha hakklihast, mis on segatud riivsaiaga. Mahlasuse lisamiseks lisatakse segule võid. Nimi tuleneb kotlettidest, mida pakuti Požarski hotellis, kuigi selge ei ole, kas tegemist oli hakklihast valmistatud toitudega.
Mihhail Selevko

Mihhail Selevko (sündinud 20. novembril 2002 Tallinnas) on eesti iluuisutaja, kes võistleb meeste üksiksõidus. Ta on kolmekordne ISU Challenger Series võistluste medalist ja neljakordne Eesti meister (2019, 2023–2025).
Haridus.
Selevko õpetas 2022. aastal Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasiumi ja on õppinud aastast 2023 Kouvolas Kagu-Soome rakenduskõrgkoolis mängudisaini erialal. 
Sportlaskarjäär ja saavutused.
Iluuisutamisega alustas Selevko 2-aastaselt, ta treeninud Irina Kononova juhendamisel. 
Hooajad 2016–2017 kuni 2019–2020.
2017. aasta Eesti meistrivõistlustel sai Selevko täiskasvanute arvestuses 5. koha ja juunioride hulgas võitis pronksmedali. Selevko võitis hõbemedali 2018. aasta Eesti juunioride meistrivõistlustel. Ta lõpetas hooaja esikohaga 2018. aasta Tallink Hotels Cupil.
2019. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis Selevko kuldmedali nii täiskasvanute kui ka juunioride arvestuses.
Euroopa noorte talvisel olümpiafestivalil 2019 võitis ta üksiksõidus hõbemedali. 
Juunioride EM-l 2019 oli tema kohaks 27.
2020. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis Selevko hõbemedali nii täiskasvanute kui ka juunioride hulgas. 2021. aastal oli täiskasvanute hulgas pronksmedalil. Ta võitis kuldmedali 2020. aasta Tallink Hotels Cupil ja sai Mentor Toruń Cupil neljanda koha.
Hooajad 2021–2022 kuni 2024–2025.
Junior Grand Prix sarjas sai Selevko nii 2021 JGP Russia and the 2021 JGP Austria võistlusel 6. koha. 2022. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis Selevko pronksmedali täiskasvanute ja kuldmedali juunioride hulgas. 2022. aasta juunioride 
EM-l Tallinnas oli Selevko tulemuseks 6. koht. Täiskasvanute MM-l Prantsusmaal Montpellier's oli lõpptulemuseks 15. koht.
2023. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis ta oma teise meistritiitli ja valiti Eestit esindama nii Euroopa kui ka maailmameistrivõistlustel, kus saavutas vastavalt 8. ja 17. koha. Kaheksas koht EM-l tagas Eestile järgmiseks korraks õiguse saata võistlema kaks meesiluuisutajat.
Detsembris 2023 võitis Selevko oma kolmanda Eesti meistritiitli. 2024. aasta EM-l Kaunases osales Mihhail Selevko koos oma venna Aleksandr Selevkoga. Mihhailil ebaõnnestus lühikava ning vabakavale ta ei pääsenudki. Aleksandr seevastu võitis EM-i hõbemedali, mis oli Eestile esimeseks tiitlivõistluse medaliks.
Mihhail Selevko alustas hooaega 2024–2025 ISU Challenger Series võistlustega, võites pronksi 2024. aasta CS Trophée Métropole Nice Co'te d'Azur võistlusel ja lõpetas 2024. aasta CS Tallinna Trophy võistluse üheksandana. Neile võistlustele järgnes CS Golden Spin of Zagrebi võitmine. Nädal pärast seda võitis Selevko oma neljanda Eesti meistritiitli.
Tallinnas Tondiraba jäähallis toimuvatel 2025. aasta iluuisutamise Euroopa meistrivõistlustel saavutas meeste lühikavas Mihhail Selevko kuuenda koha 84,85 punktiga.
Mihhail Selevko on valitud Eesti parimaks meesiluuisutajaks aastatel 2022 ja 2023.
Kupino

Kupino (vene keeles Купино) on linn Venemaal Novosibirski oblastis, Kupino rajooni halduskeskus. Kupino asub Kasahstani piirist 27 km kaugusel.
Kupino küla asutati 1886. aastal. Linnaks sai Kupino 1944. aastal.
Verhneuralsk

Verhneuralsk (vene keeles Верхнеуральск) on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis, Verhneuralski rajooni halduskeskus. Verhneuralsk asub Lõuna-Uurali mäestiku jalamil Uurali jõe vasakul kaldal, oblastikeskusest Tšeljabinskist ligikaudu 230 km edelas ja Magnitogorskist umbes 60 km põhjas.
Asutati 1734. aastal Verhnejaitskaja kindlusena. Kui Jaiki jõgi nimetati ümber Uurali jõeks, sai kindlus nimeks Verhneuralskaja. Linnaks sai Verhneuralsk 1781. aastal.
Volodarsk

Volodarsk (vene keeles Володарск) on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis, Volodarski rajooni halduskeskus. Volodarsk asub Seima jõe ääres Nižni Novgorodist ligikaudu 52 km idas.
Asula tekkis 1862. aastal rajatud raudteejaama juurde ja sai nimeks Olgino. 1920. aastal sai Olgino uueks nimeks Volodarõ revolutsionäär V. Volodarski (M. Goldštein, 1891–1918) auks. 1932. aastal sai Volodarõ aleviks. 1956. aastal sai asula linnaõigused ja nimetati ümber Volodarskiks.
&quot;Mees teab&quot; episoodide loend

"Mees teab" on Ameerika situatsioonikomöödia telesari, mille mõtlesid välja Jackie ja Jeff Filgo ning mille peaosas on Matt LeBlanc. Sari esilinastus 24. oktoobril 2016 telekanalis CBS.
10. mail 2019 teatati, et sarjal tuleb neljas hooaeg, mis esilinastus 2. aprillil 2020. 2020. aasta mais lõpetati sarja tootmine pärast nelja hooaega. Sarja jooksul jõudis 24. oktoobrist 2016 kuni 11. juunini 2020 eetrisse 69 osa sarjast "Mees teab".
Kodumajanduskool

Kodumajanduskool oli 1928. aastast Eestis asutatud kutseõppeasutus, 1937. aastal kehtima hakanud kutsehariduslike õppeasutuste seadusega asutati uuelaadsed õppeasutused – kodutööstuskoolid, kus õpetati kahe aasta vältel kodundust, käsitööd ja aiandust.
Enne Esimest maailmasõda oli asutatud ja töötasid Eestis eramajapidamis- ehk kodumajanduskoolid: Võnnu kodumajanduskool (1876–1892) ja Marie Sapase (1875–1950) Liplapi aiatöö- ja majapidamiskool Viljandimaal Halliste kihelkonnas Vana-Kariste vallas Vana-Kariste lähedal Liplapi talus (1910–1927) ning Mari Raamoti Sahkapuu põllutöö- ja majapidamiskool (1911–1919). Kodumajandusliku hariduse andmisega tegelesid peamiselt eraisikud ja seltsid (nt. Tartu Naisselts). 
1920. aastal võttis Asutav Kogu vastu „Avalikkude algkoolide seaduse“, mille järgi oli kuueklassiline kool kohustuslik, koolikohustus pidi kestma kas 7.–16. eluaastani või algkooli lõpetamiseni. Seaduse põhjal tuli algkoolide juurde avada täiendusklassid, milles õppimine oli kohustuslik neile algkooli kursuse lõpetanutele, kes ei astunud kesk- või kutsekooli. Täiendusklassides õpetati üld- ja eriaineid (põllumajandus, kodumajandus, raamatupidamine jne). 1928. aastal nimetati kõik varem asutatud majapidamiskoolid (nt. Tartu Naisseltsi Majapidamiskool) kodumajanduskoolideks
Kodumajanduskoolide ülesandeks oli ette valmistada noori maanaisi nende tulevasele elukutsele perenaisena ja emana. Kodumajanduskoolid andsid teoreetilist ja praktilist õpetust kõigis taluperenaise tehingutes. Kodumajanduskoolides õpetati elamu ja isiklikku tervishoidu, kodust haigete ravitsemist, väikelaste hoidu, kooliealiste laste kasvatust jne.. Kodumajanduskoolid olid maal üheaastase, linnas aga kaheaastase õppeajaga.
1930. aastal tegutsesid Eestis kodumajanduskoolid: Saku kodumajanduskool (asut. 1923) Saku mõisas, Harjumaal; Vasula kodumajanduskool (1924) Tartus, Tartumaal; Mõdriku kodumajanduskool (1927) Mõdriku mõisas ja Rakveres, Virumaal; Antsla kodumajanduskool (1928) Antslas, Võrumaal; Orgita kodumajanduskool (1928) Märjamaal endises Orgita mõisahoones, Läänemaal; Särevere kodumajanduskool (1929) Särevere mõisahoones/Türil, Järvamaal; Karja kodumajanduskool (1928) Karja mõisas/Leisil, Saaremaal; Kehtna Kõrgem Kodumajanduskool Keavas, Harjumaal. 
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega 1941 allutati põllumajanduslikud ja maatüübilised kodumajanduslikud õppeasutused ning osa kodutööstuskoole Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaadile. Saksa okupatsiooni ajal allusid kutsehariduskoolid, sh ka kodumajanduskoolid, Eesti Omavalitsuse haridusdirektooriumile. Pärast Saksa okupatsiooni lõppu, taastati ennesõjaeelne Eesti NSV koolikorraldus. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 1945. aasta määruse põhjal allutati põllumajanduslikud tehnikumid ja põllumajanduslikku kaadrit ettevalmistavad ühe- kuni kaheaastase õppeajaga koolid Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaadile. Enamus kodumajanduskoole reorganiseeriti põllumajandustehnikumideks.
Heinrich Anton

Heinrich Anton Maria Rainer Karl Gregor (9. mai 1828 – 30. november 1891) oli Habsburg-Lotringite dünastia liige, Austria ertshertsog ja sõjaväelane. 
Elulugu.
Ertshertsog Heinrich Anton Maria Rainer Karl Gregor sündis 9. mail 1828 Milanos Lombardia-Veneetsia asekuningas Rainer Josephi ja Savoia printsess Elisabethi peres. 
1849. aastal ülendati ta 3. jalaväerügemendis ooberstiks, hiljem viidi ta üle 14. jalaväerügementi. 1856. aastal sai ta 62. jalaväerügemendi inhaberiks. 1858. aastal ülendati ta kindralmajoriks ja määrati oma venna juhatatud 3. armeekorpuses brigaadiülemaks. 1859. aastal osales ta Itaalia sõjakäigul. Kuni 1866. aasta aprillini oli ta feldmarssal-leitnandi auastmes Grazi komandant.
1866. aastal osales Heinrich Anton taas Itaalia sõjategevuses. Custoza lahingus üles näidatud vapruse eest autasustati teda Sõjaväeteenistuse ristiga. Kuni 1868. aastani juhatas ta Brünnis 4. diviisi.
Sama aasta 4. veebruaril abiellus Heinrich Anton morganaatiliselt oma pikaaegse armukese, lauljanna Leopoldine Hofmanniga. Keiser Franz Joseph I oli sellele varem vastu olnud, kuid nendele takistust ei avaldanud. Heinrich Antoni kaotas oma sõjaväelised ning dünastilised tiitlid ning oli sunnitud oma abikaasaga riigist lahkuma. Kuni 1871. aastani elasid nad Luzernis.
Samal aastal sündis abielupaaril tütar, mille järel keiser neile andeks andis ja õukonda tagasi kutsus. Leopoldine Hofmannile anti von Waidecki aadlitiitel. Heinrich Anton sai endale inhaberikoha 51. jalaväerügemendis. Siiski elas ta koos oma abikaasaga tagasihoidlikku elu Bozenis. 1891. aasta novembris sõitsid nad Viini, et osaleda ertshertsoginna Maria Luise ja Saksi kroonprints Friedrich Augusti pulmas. Teekonnal haigestusid nad mõlemad kopsupõletikku.
Erthertsog Heinrich Anton suri 30. novembril 1891. Leopoldine Hofmann oli surnud päev varem.
Zeja

Zeja (vene keeles Зея) on linn Venemaal Amuuri oblastis, Zeja rajooni halduskeskus (ei kuulu rajooni koosseisu). Linn asub Zeja jõe ääres, oblastikeskusest Blagoveštšenskist ligikaudu 385 km põhjas.
Asula rajati 1879. aastal Ülem-Amuuri kullakaevanduskompanii ümberlaadimispunktina ja kandis esialgu nime Zeiski sklad. 1906. aastal sai asula linnaks ja nimeks Zeja-Pristan. 1913. aastal sai linn praeguse nime. Linnas asub Zeja hüdroelektrijaam.
Uno Rosme

Uno Rosme (kuni 7. detsember 1936 Uno Rosenbeck; 15. detsember 1928 Tallinn – 17. aprill 2022 Tallinn) oli Eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuriosakonna.
Ta töötas arhitektina kuni 1989. aastani RPI Eesti Tööstusprojektis.
Looming.
Projekteerinud peamiselt konstruktivistliku arhitektoonikaga tööstus- ja spordihooneid:
Crans-Montana

Crans-Montana on vald Šveitsis Valais' kantonis Sierre'i piirkonnas. 1. jaanuaril 2017 ühinesid senised Chermignoni, Mollensi, Montana, ja Randogne'i omavalitsus uueks, Crans-Montana omavalitsuseks.[2]
Crans-Montana on ka suusakuurort, mis loodi kahe Cransi ja Montana keskuse ühinemisel ning kuulus kuuele omavalitsusele (Chermignon, Icogne, Lens, Mollens, Montana ja Randogne), millest neli ühinesid, moodustades Crans-Montana.
Suusakuurort.
Kuurort asub Šveitsi Alpide südames Valais' kantoni prantsuskeelses osas. See asub Sierre'i kohal platool umbes 1500 meetri kõrgusel merepinnast, võimaldades hea vaate Valais Alpidele ja eriti Weisshornile. 
Crans-Montana suusapiirkond koosneb 140 km suusaradadest ja hõlmab Plaine Morte liustikku. Selle tipus on Pointe de la Plaine Morte (2927 m).
Crans-Montana on mäesuusatamises kuulus. Seal peeti 1987. aasta maailmameistrivõistlused ja on sageli maailma karikavõistluste kavas, tavaliselt naiste kiirusaladel.
Issaak Halatnikov

Issaak Markovitš Halatnikov (vene keeles Исаак Маркович Халатников; 17. oktoober 1919 Katerõnoslav, Ukraina Rahvavabariik – 9. jaanuar 2021 Tšernogolovka, Moskva oblast) oli Nõukogude Liidu füüsikateoreetik.
Ta lõpetas 1941. aastal Dnipropetrovski Riikliku Ülikooli ja kaitses 1952. aastal Moskvas füüsikaalase doktoritöö. Sai füüsika-matemaatikadoktori kraadi. 1954. aastal anti talle professori kutse. Oli Lev Landau õpilasi (aspirante).
Halatnikov oli aastatel 1964–1991 Landau Teoreetilise Füüsika Instituudi direktor.
Alates 1946. aastast töötas ta Landau juhtimisel aatomipommi loomise projektis, töötades koos Jevgeni Lifšitsiga aatomiplahvatuse ajal toimuvate protsesside arvutuste kallal ning alates 1949. aastast osales ta vesinikupommi väljatöötamise projektis. Nende tööde eest pälvis ta 1953. aastal viimase Stalini preemia.
Halatnikovi teadustöö hõlmas relativistliku hüdrodünaamika, kvantmehaanika, relativistliku kosmoloogia, üldrelatiivsusteooria ja kvantväljateooriaga seotud probleeme, samuti kvantvedelike teooriat ning kineetiliste nähtuste teooriat ülivoolavates vedelikes ja Fermi-tüüpi kvantvedelikes. Ta oli BHL-i singulaarsuse kaasautoreid.
Tuletorm

Tuletorm on tulekahju, mis saavutab sellise intensiivsuse, et loob ja hoiab ülal oma tuulesüsteemi. See on enamasti loodusnähtus, mis on tekkinud mõne väga suure võsa- ja metsapõlengu ajal. Kuigi seda terminit on kasutatud teatud suurte tulekahjude kirjeldamiseks, on selle nähtuse määravaks tunnuseks tulekahju, millel on oma tormijõulised tuuled igast ilmakaarest tormi keskpunkti suunas, kus õhk kuumeneb ja seejärel tõuseb üles.
Tuletorm on looduslikult tekkinud näiteks 2019.–2020. aasta Austraalia maastikupõlengute ajal Albury linna lähedal ning inimtekkeliselt näiteks 1945. aastal Jaapanis Hiroshima linnas pärast sellele tuumapommi heitmist.
Tinian

Tinian on Põhja-Mariaanide üks kolmest suuremast saarest.
Tinian moodustab koos naabruses asuva asustamata saare Aguiguaniga Tiniani omavalitsuse, mis on üks neljast Põhja-Mariaanide omavalitsusest. Saare suurim asula on San Jose küla. Saar asub Põhja-Mariaanide suurimast saarest Saipanist lõunas ning Rotast põhjas. Saarel on palju randasid ja Teise maailmasõja aegseid ajaloolisi paiku.
Tinian kuulub Ameerika Ühendriikidele ning koos Guamiga on see Ühendriikide läänepoolseim saar Vaikses ookeanis.
Steinbach am Ziehberg

Steinbach am Ziehberg on vald "(Gemainde)" Austrias Ülem-Austria liidumaal Kirchdorfi ringkonnas.
Steinbach asub Traunviertelis. U. 65 % valla territooriumist on kaetud metsaga ja 27 % on haritav maa.
Šilka

Šilka (vene keeles Шилка, burjaadi keeles Шилкэ) on linn Venemaal Taga-Baikali krais, Šilka rajooni halduskeskus. Linn asub Šilka jõe ääres, Tšitast ligikaudu 174 km idas. Šilkat läbib Siberi raudtee.
Šilka asutati kasakakülana 18. sajandi esimesel poolel. 1897. aastal ehitati läbi küla Siberi raudtee. Aleviks sai Šilka 1929. aastal ja linnaks 1951. aastal.
Igor Tamme kuldmedal

Igor Tamme kuldmedal (vene keeles Золотая медаль имени И.Е. Тамма) on Venemaa Teaduste Akadeemia teadusauhind, mida antakse alates 2010. aastast välja iga viie aasta järel silmapaistvate saavutuste eest teoreetilises füüsikas, osakestefüüsikas ja väljateooria valdkonnas.
Auhind on nimetatud nobelist Igor Tamme järgi.
Muud Igor Tamme nimelised teadusauhinnad.
Lisaks Igor Tamme kuldmedalile annab Venemaa TA välja iga kolme aasta järel üks kuni kaks Igor Tamme preemiat.
Aleksei Starobinski

Aleksei Aleksandrovitš Starobinski (vene keeles Алексей Александрович Старобинский; 19. aprill 1948 Moskva – 21. detsember 2023 Moskva) oli vene füüsikateoreetik ja kosmoloog.
Ta lõpetas 1972. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna ja kaitses 1975. aastal Landau Teoreetilise Füüsika Instituudis kandidaadiväitekirja "Квантовые эффекты и усиление волн в сильных гравитационных полях" (juhendaja Jakov Zeldovitš).
Väidetavalt sai ta füüsika-matemaatikadoktori kraadi väitekirja kaitsmata.
Starobinski töötas Landau Teoreetilise Füüsika Instituudis juhtivteadurina (1990–1997), seejärel gravitatsiooni ja kosmoloogia sektori juhatajana (1990–1997) ning alates 1997. aastast kuni surmani peateadurina. 2017. aastast töötas ta ühtlasi Kõrgema Majanduskooli professorina.
Ta on maetud Novodevitšje kalmistule.
Teadustöö.
Starobinski teadustöö peamised uurimissuunad olid klassikaline gravitatsiooniteooria, gravitatsiooni kvantteooria, varajase Universumi inflatsioonistaadium, tumeenergia, tumeaine, reliktkiirgus, Universumi suuremastaabiline struktuur, mustad augud, gravitatsioonilained, modifitseeritud gravitatsioon ja multiversum. 
Starobinski 1979. aastal avaldatud uurimuse kohaselt võis Universum oma eksisteerimise esimestel hetkedel läbida erakordselt kiire eksponentsiaalse paisumise. Samal aastal arvutas ta välja gravitatsioonilainete tekke selle eksponentsiaalse paisumise ajal. Kuid tema uurimistöö ei jõudnud esialgu Nõukogude Liidust kaugemale. Vahetult pärast seda pakkus ameerika füüsik Alan Guth välja idee, et varajase Universumi eksponentsiaalse paisumise staadium, mille ta nimetas "inflatsiooniks", võiks seletada meie Universumi homogeensust ja lahendada paljud teised Suure Paugu lahendamata kosmoloogia probleemid.
Starobinski on koos Alan Guthi ja Andrei Lindega inflatsioonilise Universumi kaasaegse teooria loojaid. Kosmiline inflatsioon on arenguetapp Universumi kauges minevikus, mis eelnes Kuumale Suurele Paugule. Ta koostas sellise etapi esimese täieliku ja järjekindla mudeli (1980), mille käigus Universum paisus kiirenevalt rohkem kui 1025 korda aja jooksul, mis oli vaid mõne suurusjärgu võrra pikem kui Plancki aeg (10−43 sekundit) ja seejärel pärast selle lõppu läks sujuvalt üle Kuuma Suure Paugu staadiumisse. 
Starobinski 1980. aastal esitatud inflatsioonimudel annab jätkuvalt (2023) parima kooskõlastuse kõigi praegu saadaolevate vaatlusandmetega võrreldes teiste mudelitega, millised on välja pakkunud teised teadlased, sealhulgas Alan Guth ja Andrei Linde. 
1982. aastal esitas Starobinski uue inflatsiooni tekitatud kvantfluktuatsioonide teooria. See teooria oli väga sarnane Vjatšeslav Muhhanovi ja Gennadi Tšibissovi Starobinski mudeli kontekstis väljatöötatud teooriaga.
Publikatsioone.
Aleksei Starobinski tsiteeritumaid publikatsioone Google Scholari andmeil:
Must lumeroos

Must lumeroos ("Helleborus niger") on rohttaimede liik tulikaliste sugukonnast.
Aed-lumeroos

Aed-lumeroos ("Helleborus ×hybridus") on rohttaimede liik tulikaliste sugukonnast.
Vinav lumeroos

Vinav lumeroos ("Helleborus foetidus") on rohttaimede liik tulikaliste sugukonnast.
Kaitseväe peastaabi ülem

Kaitseväe peastaabi ülem on kõrgem ametikoht Eesti kaitseväes. Peastaabi ülem juhib peastaapi ning on kaitseväe juhataja vahetus alluvuses. Kaitseväe peastaabi ülem on 2024. aastast Vahur Karus.
Peastaabi ülemad läbi ajaloo.
Peastaabi ülemad:
Nõiapuu

Nõiapuu ("Hamamelis") on õistaimede perekond kivirikulaadsete seltsist.
Värd-nõiapuu

Värd-nõiapuu ("Hamamelis ×intermedia") on õistaimede liik kivirikulaadsete seltsist.
Johann Baptist Trousson

Johann Baptist Christian Trousson (venepäraselt "Ivan Hristianovitš", vene keeles "Иван Христианович Трузсон (Труссон)"); 2. september 1780 Koblenz – 24. aprill (vkj)/ 6. mai 1843 Peterburi) oli prantsuse-saksa päritolu Venemaa Keisririigi sõjaväeinsener (insener-kindralleitnant).
Ta sündis 2. septembril 1780 Koblenzis (tollal Trieri kuurvürstkonna valduses, kuid korduvalt olnud Prantsusmaa valduses) sõjaväeinsener Christian Troussoni vanima pojana. Kaks aastat pärast poja sündi läks Christian Trousson Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse ja kolis koos perega Venemaale.
1796. aastal astus Johann insenerleitnandina Venemaa sõjaväeteenistusse.
Pärast Bakuu khaaniriigi liitmist Venemaa keisririigiga 1806. aastal määrati juba insenermajor Trousson 1. detsembril 1806 Bakuu Insenerikomando ülemaks ja ta oli sellel ametikohal kuni 1810. aastani.
Alates 26. detsembrist 1807 – insener-alampolkovnik, alates 27. jaanuarist 1811 – insenerpolkovnik.
Aastatel 1815–1819 juhtis ta Väinalinna kindluse ehitust. Ta koostas 1815. aastal kindluse esimese plaani, mis sisaldas juba kindlustist ka sillapeal üle Väina jõe. 
Alates 12. detsembrist 1817 – insener-kindralmajor.
Koostas aastatel 1819–1820 Tallinna uue kaitsekava, mille keiser Aleksander I kinnitas 10. mail (vkj)/ 22. mail 1820. Selle kava järgi oleks Tallinna sõjasadama 1806. aastal alustatud uued kindlustised ehitatud lõpuni, neile lisaks oleks mere- ja maarindele ehitatud või põhjalikult uuendatud umbes 15 kindlustist. Mererindele kavandati vähemalt 5 kiviehitise püstitamist või uuendamist, neist kolme uue fordi põhikaitseehitis oli võimas suurtükitorn. Kahe endise merefordi (Topeltpatarei ja Tsitadell) kohale kavandati uute ja võimsate kivifortide ehitamist. Kalaranda kavandati vana puit-muldfordi kohale ehitada uus kiviehitistega ühendfort. Maarinne kavandati linnast eemalenihutatud 9 fordi vööna, kaitse oleks nihkunud seniselt muldkindlusvööndiga linnalt hoopis linnast eemale uuele fortidevööle.
1822. aastal määrati ta Peterburi Insenerikorpuse ülemaks.
Alates 28. jaanuarist 1830 – insener-kindralleitnant.
Muud.
Ta oli Mineraloogia Seltsi täisliige alates 1832. aastast. Ta oli Sõjateadusliku Komitee inseneriosakonna esimees.
Tegevteenistus Eestis

Tegevteenistus Eestis on avaliku teenistuse eriliik nagu politseiteenistus ja päästeteenistus. Tegevväelased töötavad sõjaväelise auastmega ametikohal. Sellised ametikohad eeldavad Kaitseväe nõuetele vastavaid teadmisi, oskusi, vilumusi ja hoiakuid.
Kielce mänguasjade ja mängude muuseum

Mänguasjade ja mängude muuseum ("Muzeum Zabawek i Zabawy") asutati Kielces 1979. aastal. Tegemist on Poola vanima ja suurima mänguasjamuuseumiga, mille kogus on üle 20 000 eseme. Praeguses asukohas tegutseb muuseum alates aastast 2006.
Mänguasjatootmise ajalugu Kielces.
Pärast teist maailmasõda sai Kielce piirkonnast üks olulisemaid mänguasjade tootmise piirkondi Poolas. Ainuüksi Kielces tegutses kolm mänguasju valmistavat kooperatiivi: puidust mänguasjadele spetsialisserunud "Gromada" (asutatud 1939), plekist mänguasju tootev "Precyzja" ja plüüsist mänguasju valmistanud "Świętokrzyska". Piirkonnas valmistati ka käsitöömänguasju, see oli tollal vähekindlustatud inimeste jaoks täiendavaks sissetulekuallikaks. 
1972. aastal loodi Kielces riiklik mänguasjaühistute liit, mis koordineeris 27 erineva mänguasju tootva ühistu tegevust. 1975. aastaks oli liitu kuuluvaid mänguasjatootjaid juba 42. Liit lõpetas tegutsemise 1989. aastal.
Muuseumi ajaloost.
1979. aastal asutati Kielces muuseum, mille eesmärk oli pakkuda uurimisvõimalusi nii mänguasjatootjaile kui ka -uurijaile. Muuseum kandis algselt nime Muzeum Zabakarstwa – Mänguasjatootmise muuseum. 
1982. aastal asus muuseum tegutsema Kielces Zamkowa tänaval. Ajaloolises aidas asunud ruumid ei vastanud aga muuseumidele esitatud nõuetele ning 1985. aasta lõpus väljapanek suleti. Mõnda aega korraldas muuseum ainult ajutisi näitusi erinevates Poola muuseumides ja kultuuriasutustes. 1988. aastal avati väikesel kolmest toast koosneval üüripinnal püsiekspositsioon. Ruumi oli nii vähe, et suurem osa kogudest olid hoidlas või teistele muuseumidele deponeeritud.
Alates 2006. aastast asub muuseum Wolności väljakul olevas 1872. aastal ehitatud ajaloolises hoones ning kannab nime mänguasjade ja mängude muuseum.
Muuseumi kogud.
Muuseum kogub nii uusi kui ka vanu mänguasju, pöörates erilist tähelepanu Poola mänguasjatootjatele ning kohalikele etnograafilistele mänguasjadele. Kogusse kuulub ka hulk Poolas toodetud nukufilmide originaalnukke. 
Etnograafilised mänguasjad.
Kielce muuseumis on Poola suurim rahvapäraste mänguasjade kogu, kuhu kuuluvad näiteks puidust hobused, kärud ja vankrid, ratastel puust linnud ja liblikad, kelle tiivad liikudes liiguvad ("klepaki"), pöörlevate figuuridega karussellid, kõristid, samuti savist linnuviled ja teised savist mänguasjad. Kollektsioonis on ka traditsioonilisi mänguasju Ungarist, Tšehhist ja Slovakkiast, kuid suurim tähelepanu on 19. ja 20. sajandi Lõuna-Poola traditsioonilistel mänguasjadel. 
Poola animafilmide nukud.
Sellesse kogussse kuuluvad Poola nukufilmide originaalnukud ning kõikvõimalikud materjalid, mis on seotud nukufilmide valmistamisega: visandid, joonised, taustad, esemed. Kogus on ka tööstuslikut toodetud filmidest inspireeritud mänguasju ning rahvusvahelisi filmikangelasi kujutavaid mänguasju. Kogusse kuuluvad näiteks filminukud Łodzis tegutsenud stuudio Se-Ma-For legendaarsetest filmidest „Przygody Misia Colargola”, „Przygody Misia Uszatka”, „Mały Pingwin Pik-Pok” ja mitmed teised nukufilmide nukud.
Steinbach an der Steyr

Steinbach an der Steyr on vald "(Gemainde)" Austrias Ülem-Austria liidumaal Kirchdorfi ringkonnas.
Steinbach asub Steyri jõe orus. See on 381 m üle mere pinna ja 20 km Steyrist lõuna pool. 36,0 % selle territooriumist on kaetud metsaga, 53,7 % on haritav maa. Kõrgeim mägi on Hochbuchberg (1273 m). Lähedal asuv öömaja "Grünburger Hütte" on 1080 m kõrgusel. Vald jaguneb neljaks osaks: Steinbach, Pieslwang, Forstau ja Zehetner.
Steyri jõgi valla lääneosas on sukeldunud sügavatesse uuristatud kruusaterrassidesse, millel on mõned liivakaldad. Kanjon on valdavalt looduslik ja vee kvaliteet on suurepärane. Maksimaalselt 16 °C külm temperatuur ja tugevad hoovused muudavad madala jõe mitmel lõigul ohtlikuks.
Ajalugu.
11. sajandil oli piirkond Ottokar I all Steiermargi osa. Steyri kõrval asuva nõlva otsa ehitati torn või linnus. 12. sajandi lõpus sai piirkond Babenbergide Austria hertsogkonna osaks. Linnust enam vaja ei läinud ja selle kive kasutati kasvava küla kiriku jaoks. Linnust peegeldavad oma nimes siiani trepp ja talu. Vanades juttudes mainitakse linnuse ja teise hoone vahelist tunnelit.
Külas olid talud ja käsitööettevõtted. Põllumehed olid võlalised. Kümnendiku oma saagist pidid nad andma talu peremeestele. Nimi Zehetner peegeldab seda tänapäevani. Käsitööettevõtted kasutasid rauaga töötamiseks veejõudu. Metall toodi üle lähedal asuva Ennsi jõe Steiermargist. Käsitööettevõtted kestsid 1960. aastateni. Kogukonna vapp oli algselt käsitööliste vapp. Neid kutsuti "Messerer". Mõnel jõeäärsel vanal hoonel on vapp endiselt näha. Tänapäeval tähistavad nende möödunud töökohta ka väike elektrijaam ja muuseum.
Majandus.
"Ettevõtted"
Steyr (jõgi)

Steyr [ˈʃtaɪɐ] on jõgi Ülem-Austrias.
Jõgi saab alguse Totes Gebirgel Hinterstoderis, see suubub Steyris Ennsi jõkke. Jõed moodustavad "Y". Steyr kasutab seda "Y" turunduseesmärkidel.
Alvar Johannes Alev

Alvar Johannes Alev (sündinud 29. septembril 1993 Jõesuus Pärnumaal Tori vallas) on Eesti murdmaasuusataja.
Alev lõpetas 2013. aastal Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaali ning 2023. aastal kehalise kasvatuse ja spordi erialal Tartu Ülikooli. Aastatel 2017–19 õppis Colorado ülikoolis. Ta alustas suusatreeninguid 7-aastaselt Jõulu suusaklubis. 
Alev osales oma esimesel rahvusvahelisel võistlusel Skandinaavia karikasarjas 2011. aasta veebruaris Keuruul, kus saavutas 15 km klassikas 139., jälitussõidus 92. ja sprindis 88. koha. MK-võistluste debüüdi tegi ta 2012. aasta jaanuaris Otepääl, kus sai sprindis 65. koha.
Tema parimad kohad 2012. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Erzurumis olid 39. koht 10 km klassikas ja 15. koht teatesõidus. 2013. aasta juunioride MM-il Liberecis saavutas ta 10 km vabasõidus 20. ja teatesõidus 11. koha. 2014. aasta U23 MM-il Val di Fiemmes sai ta 15 km klassikas 51., skiatlonis 45. ja sprindis 35. koha. 2015. aasta U23 MM-il Almatõs sai ta 15 km vabatehnikas ja skiatlonis 46. ning sprindis 35. koha.
Järgmisel aastal Râșnovis toimunud U23 MM-il saavutas ta sprindis 49., 15 km vabasõidus 34. ja 15 km klassikas 32. koha. 2017. aasta veebruaris Lahtis toimunud maailmameistrivõistlustel tuli ta skiatlonis 50. kohale. 2018. aasta jaanuaris tuli ta Haanjas 15 km vabatehnikas Eesti meistriks. Hooajal 2019/20 võitis ta Zlatiboris Balkani karika 10 km klassikasõidus ja sprindis ning Slaavi karika Štrbské Plesos 15 km klassikas. Tema parimad kohad 2021. aasta põhjasuusatamise maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis olid 54. koht skiatlonis ja 13. koht teatesõidus. 
Ta osales 2022. aasta Pekingi taliolümpiamängudel, kus saavutas suusavahetusega sõidus 33., 15 km-s (klassikatehnika) 35. ja 50 km-s (vabatehnika, ühisstart) 36. koha ning kuulus 4 x 10 km teatesõiduvõistkonda kus saadi 15. koht. 
15. detsembril 2024. aastal saavutas Alev Šveitsis Davosis toimunud MK-etapil meeste 20 km pikkusel eraldistardist klassikasõidus 12. koha, mis on tema karjääri parim koht. 2024-2025. aasta Tour de Skil oli ta kokkuvõttes 24. kohal, võrreldes aasta varasema 44. kohaga oli kõva edasiminek. 
Alev on 191 cm pikkune ja kaalub 86 kg. 
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti murdmaasuusatajad]] 
[[Kategooria:Sündinud 1993]]
Saksa mänguasjamuuseum

Saksa mänguasjamuuseum ("Deutsches Spielzeugmuseum") on Sonnebergis asuv Saksamaa kõige vanem püsivalt tegutsev mänguasjamuuseum. Muuseumi eelkäijaks on piirkonna tööstus- ja kaubandusmuuseum (Industrie- und Gewerbemuseum des Meininger Oberlandes), mis asutati 1901. aastal. Tollal ei olnud tegemist vaid mänguasju eksponeeriva muuseumiga, mänguasjakogu oli algselt üks osa muuseumist.
Muuseumi kogud teevad eriliseks 18. ja 19. sajandil Sonnebergi piirkonnas valmistatud puidust mänguasjad, leivataignast ja papjeemašeest valmistatud figuurid ning Sonnebergis ja Tüüringis valmistatud nukud.
Jakob Hermann

Jakob Hermann (26. veebruar 1890 Tartu – 11. märts 1970 Tartu) oli eesti kirjamees, elukutselt pottsepp, kuid kes tegeles pottsepatöö kõrval ka kirjandusega.
Jakob Hermann sündis 1890. aastal Tartus, käis ühe talve Tiskre külakoolis, hiljem täiendas ta end iseõppimisega.
J. Hermann on avaldanud mitmes ajakirjas paarkümmend peamiselt isamaa- ja loodusluuletust, osa neist on kirjutatud Esimese maailmasõja ajal rindel ja Soomes. Osa J. Hermanni luuletusi viisistas ta sugulane Miina Härma (sünd. Hermann) ja ka Juhan Aavik.
J. Hermanni lastelauluke "Juba linnukesed" on saanud J. Aaviku viisistuses (nähtavasti rahvameloodia põhjal) üldtuntuks ja seda on ekslikult seostatud 
Karl August Hermanni autorinimega.
Hilkka Hiiop

Hilkka Hiiop (sündinud 8. augustil 1974) on eesti kunstiteadlane ja konservaator, alates 4. aprillist 2025 Eesti Kunstiakadeemia rektor.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1997. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloo erialal. 2004. aastal sai ta magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemiast, kaitstes töö teemal "Kaasaegse kunsti konserveerimise teoreetilisi ja metoodilisi lähtekohti Eesti näitel". 2012. aastal kaitses ta sealsamas doktoriväitekirja teemal "Nüüdiskunst muuseumis: kuidas säilitada mittesäilivat? Eesti Kunstimuuseumi nüüdiskunsti kogu säilitamise strateegia ning meetod".
Töökäik.
Hilkka Hiiop on töötanud Eesti Kunstiakadeemias maali konserveerimise stuudio juhatajana (2003–2012) ja dotsendina (2013–2017). Alates 1. septembrist 2017 on ta Eesti Kunstiakadeemia muinsuskaitse ja konserveerimise professor, alates 23. augustist 2021 ka kunstikultuuri teaduskonna dekaan. 
Alates 1. veebruarist 2021 on ta ka Tartu Ülikooli keemia instituudi analüütilise keemia teadur. 
Aastail 2013–2017 töötas ta konserveerimisspetsialistina Eesti Kunstimuuseumis. 
31. jaanuaril 2025 valiti ta Eesti Kunstiakadeemia rektoriks, tema ametiaeg algas 4. aprillil 2025.
Fat Man

"Fat Man" ("Paks mees"; tuntud ka kui Mark III) oli tuumarelva tüüp, mille Ameerika Ühendriigid lõhkasid 9. augustil 1945 Jaapani linna Nagasaki kohal. 
See oli teine ja suurim kahest ainsast sõjategevuses kasutatud tuumapommist. Esimene neist oli Little Boy. Fat Mani detonatsioon oli ajaloo kolmas tuumaplahvatus ning seni viimane kord, kui sõjategevuses kasutati tuumapommi. Esimese Fat Mani ehitasid Los Alamose Labori teadlased ja insenerid, kasutades Hanfordi objektil toodetud plutooniumi.
Pommi nimi viitab selle varajasele disainile, kuna sellel oli lai ümar kuju. Pomm kaalus 4,6 tonni ning selle pikkus oli 3,3 meetrit ja diameeter 1,5 meetrit. Plahvatamisel vabanenud energia oli võrreldav 21 kilotonni TNT plahvatamisega. Fat Man tüüpi tuumapommid eemaldati relvastusest 1950. aastal.
Ivar Kapsi

Ivar Kapsi (sündinud 17. augustil 1996) on Eesti geodeesia ja kaugseire spetsialist ning Eesti Maaülikooli metsanduse ja maaehituse instituudi doktorant. Oma töös on ta seotud geodeesia, kaugseire ja geoinformaatikaga.
Haridus ja teadustöö.
Ivar Kapsi on omandanud bakalaureuse ja magistrikraadi Eesti Maaülikoolis geodeesia ja maakorralduse erialal. Oma doktoritöö raames uurib ta kliimamuutustest tulenevat Läänemere veetaseme tõusu ja selle mõju rannajoone muutustele ning kaldaalade haavatavusele kombineerides kaugseire andmeid ja maapealseid mõõtmisi.
Nolinsk

Nolinsk (vene keeles Нолинск) on linn Venemaal Kirovi oblastis, Nolinski rajooni halduskeskus. Nolinsk asub Voja jõe paremal kaldal, oblastikeskusest Kirovist ligikaudu 117 km lõunas.
Nolinsk on rajatud 1668. aastal. Linnaks sai Nolinsk 1780. aastal. 1823. aastal sai linn tulekahjus rängalt kannatada, kuid ehitati uuesti üles. 20. sajandi algul oli Nolinsk tuntud poliitvangide pagendussesaatmise kohana. Aastatel 1940–1957 oli linna nimi Molotovsk.
Sretensk

Sretensk (vene keeles Сретенск) on linn Venemaal Taga-Baikali krais, Sretenski rajooni halduskeskus. Sretensk asub Šilka jõe ääres, Tšitast ligikaudu 280 km idas. Sretensk on kõige väiksem elanike arvuga linn Taga-Baikali krais.
Sretensk rajati kindlustatud asulana 1689. aastal. Sretensk sai linnaõigused 1789. aastal, kuid kaotas need 1798. aastal. 1897. aastal ehitati Sretenskini Siberi raudtee. 1926. aastal sai Sretensk taas linnaks.
Havlíčkův Brodi ringkond

Havlíčkův Brodi ringkond (tšehhi keeles "Okres Havlíčkův Brod") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Vysočina maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Havlíčkův Brod.
Jihlava ringkond

Jihlava ringkond (tšehhi keeles "Okres Jihlava") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Vysočina maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Jihlava.
Pelhřimovi ringkond

Pelhřimovi ringkond (tšehhi keeles "Okres Pelhřimov") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Vysočina maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Pelhřimov.
Algsed fluktuatsioonid

Algsed fluktuatsioonid (inglise keeles "primordial fluctuations") on tiheduse variatsioonid varases Universumis, mida peetakse Universumi struktuuri seemneteks. 
Need variatsioonid olid põhjustatud vaakumi fluktuatsioonidest ja kasvasid kosmilise inflatsiooni käigus kiire paisumisega. Arvatakse, et Universum oli enne inflatsiooni termodünaamilises tasakaalus. Seetõttu oleks Universum ilma nende fluktatsioonideta täiesti homogeenne ja poleks tekkinud ühtegi galaktikat ega galaktikaparve.
Eesti Looduskaitse Seltsi auliige

Eesti Looduskaitse Seltsi auliige on Eesti Looduskaitse Seltsi tunnustus inimesele, kellel on erilisi teeneid looduskaitsealases töös ja Seltsi tegevuse arendamisel.
Eesti Looduskaitse Seltsi auliikmeid võib valida Seltsi kongress või täiskogu.
Esimesed Eesti Looduskaitse Seltsi auliikmed valiti 1969. aastal.
Mihhail Mjagkov

Mihhail Jurjevitš Mjagkov (vene keeles "Михаи́л Юрьевич Мягко́в"; sündinud 26. oktoobril 1968 Moskvas) on Venemaa ajaloolane. 
Ta on olnud Venemaa Teaduste Akadeemia Üldajaloo Instituudi sõdade ja geopoliitika ajaloo keskuse juhataja, Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) professor, Venemaa Sõjaajaloo Seltsi teadusdirektor. Vene Föderatsiooni kultuuriministri Vladimir Medinski nõunik (2012–2020).
Elulugu.
1993. aastal lõpetas Moskva Riikliku Ajaloo- ja Arhiivinstituudi arhiiviteaduskonna. Tudengina ajateenistuses Nõukogude armee raudteevägedes.
1993. aastal asus tööle Venemaa Teaduste Akadeemia Üldajaloo Instituuti. 1997. aastal kaitses Vene Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjaajaloo Instituudis ajalooteaduste kandidaadi väitekirja ("Armeegrupp "Mitte" Moskva lahingus"). 2006. aastal kaitses Venemaa Teaduste Akadeemia Üldajaloo Instituudis ajalooteaduste doktori kraadi ("Sõjajärgse Euroopa struktuuriprobleemid Nõukogude-Ameerika suhetes 1941-1945"). Alates 2004. aastast õpetab MGIMO-s (Maailma ja Venemaa ajaloo kateeder) kursusi "Venemaa ajalugu iidsetest aegadest 20. sajandini" ja "Venemaa ajalugu 20. sajandil – 21. sajandi alguses".
Ta oli Aleksei Pivovarovi 2009. aastal valminud filmi "Moskva. Sügis. Nelikümmend esimene" teaduskonsultant.
5. aprillil 2013 nimetas Venemaa võimutruud ajaloonägemust esindav Venemaa Ajaloo Seltsi presiidium ta uute Venemaa ajaloo õpikute koostamise töörühma liikmeks. 2014. aastal anti talle Vene Föderatsiooni kõrghariduse autöötaja aunimetus.
Pärast Venemaa täiemahulise sissetungi algust Ukrainasse tõmbas ta otseseid paralleele Ukraina rünnaku ja Suure Isamaasõja vahel ning rõhutas "Donbassi genotsiidi" olemasolu. Mais 2023 väitis ta intervjuus, et Ukraina "denatsifitseerimine" kestab aastakümneid. Hiljem võrdles ta Katõni veresauna ja tsiviilisikute mõrvu Butšas, märkides sarnasust "nende provokatiivses olemuses" Venemaa-vastase vandenõuna.
Vladimir Putini 2024. aasta Venemaa presidendivalimislavastuses oli ta Putini usaldusisik.
31. jaanuaril 2025 tegi ta Moskvas oma raamatu "Must raamat. Rootsi ja Soome russofoobia lühike ajalugu" esitlusel ettepaneku nimetada Soome laht ümber Peterburi laheks, tuues eeskujuks USA presidendi Donald Trumpi, kes nimetas Mehhiko lahe ümber Ameerika laheks. Soome lahe ümbernimetamise põhjuseks on tema sõnul Soome ja Rootsi äärmine Vene-vastasus.
Žďár nad Sázavou ringkond

Žďár nad Sázavou ringkond (tšehhi keeles "Okres Žďár nad Sázavou") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Vysočina maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Žďár nad Sázavou.
Třebíči ringkond

Třebíči ringkond (tšehhi keeles "Okres Třebíč") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Vysočina maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Třebíč.
Karl Oppermann

Karl Ludwig Wilhelm Oppermann (venepäraselt "Karl Ivanovitš", vene keeles "Карл Иванович Опперман") (23. november 1766 Darmstadt, Hessen-Darmstadti maakrahvkond – 2. juuli (vkj)/ 14. juuli 1831 Peterburi) oli Hessen-Darmstadti ja Venemaa Keisririigi sõjaväeinsener (insener-kindral).
1779. aastal astus ta Hessen-Darmstadti sõjaväkke ja sai 1783. aastal seal insenerkapteni auastme. 1783. aastal läks ta üle Vene insenerikorpusesse.
1788–1790. aasta Vene-Rootsi sõja ajal ehitas 1789. aastal Ruotsinsalme kindluses Ruotsinsalme esimese merelahingu ajal lühikese ajaga Vene rannikukindlustised.
Napoleoni-vastases koalitsioonis oli ta 1805. aastal Itaalias Vene, Briti ja Napoli vägede kindralkortermeister. 
1807. aastal, kui Venemaa oli Napoleoni liitlane, valmistas Kroonlinna kindlust ette sõjaks Suurbritanniaga. 1809. aastal pani ta aluse Babrujski kindluse ehitistele, 1812. aastal tegeles kindluste relvastamisega Riiast Kiievini, sh tegeles ka Väinalinna kindluse kavandamisega.
Kuuenda koalitsiooni sõjas juhtis 1813. aastal Thorni piiramist, osales Leipzigi lahingus ning Magdeburgi ja Hamburgi blokaadis. 
Alates 1818. aastast sai suurvürst Nikolai Pavlovitši abi kindlustiste alal. 
1829. aastal sai temast krahv.
Tegeles ka alates 1830. aastast Tallinnas ehitatava Kalaranna fordi projekteerimisega ja Viapori kindluse uuendamise kavandamisega.
Suri Peterburis koolerasse, maetud Viiburi linnaosa ühele koolerakalmistule.
Pärast tema surma hakati 1833. aastal tema projekti järgi ehitama Bresti kindlust.
České Budějovice ringkond

České Budějovice ringkond (tšehhi keeles "Okres České Budějovice") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Kagus piirneb České Budějovice ringkond Austriaga. Ringkonna halduskeskus on České Budějovice.
Český Krumlovi ringkond

Český Krumlovi ringkond (tšehhi keeles "Okres Český Krumlov") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Český Krumlovi ringkond piirneb lõunas ja edelas Austriaga. Ringkonna halduskeskus on Český Krumlov.
Kuld-vahanarmik

Kuld-vahanarmik ("Mycoacia aurea") on klassi "Agaricomycetes" torikulaadsete seltsi kuuluv seente liik.
Seen kasvab lehtpuu lamatüvel. See ei värvu kaaliumhüdroksiidi toimel.
Seen sai eestikeelse nimetuse 2025. aastal.
Jindřichův Hradeci ringkond

Jindřichův Hradeci ringkond (tšehhi keeles "Okres Jindřichův Hradec") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Jindřichův Hradeci ringkond piirneb lõunas ja kagus Austriaga. Ringkonna halduskeskus on Jindřichův Hradec.
Píseki ringkond

Píseki ringkond (tšehhi keeles "Okres Písek") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Písek.
Prachatice ringkond

Prachatice ringkond (tšehhi keeles "Okres Prachatice") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Prachatice ringkond piirneb edelas Saksamaa ja Austriaga. Ringkonna halduskeskus on Písek.
Erythricium

Erythricium on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Vahi kuue paiku vahi kuue paiku. Vaata umbes kell kuus valvuri pintsaku paranduslappe

"Vahi kuue paiku vahi kuue paiku. Vaata umbes kell kuus valvuri pintsaku paranduslappe" on Tõnu Oja (pseudonüüm Laur Lomper) 2025. aasta raamat autori lugulaulude ja tõdemustega.
Strakonice ringkond

Strakonice ringkond (tšehhi keel "Okres Strakonice") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Strakonice.
Mart-Matteus Kampus

Mart-Matteus Kampus (sündinud 5. septembril 1991) on eesti dramaturg.
Mart-Matteus lõpetas Aberystwythi Ülikoolis õpingud loovkirjutamise ja teatriteaduste erialal. Hiljem omandas ta vabade kunstide magistrikraadi koolist Royal Central School of Speech and Drama loovkirjutamises lavale ja ringhäälingule.
2023. aastal liitus Kampus Paide teatriga, kus ta töötab koosseisulise dramaturgina.
Rasmus Roosleht

Rasmus Roosleht (sündinud 25. juulil 2002 Pärnus) on eesti kümnevõistleja.
Haridus.
Roosleht on õppinud põhikooliastmes Pärnu Ülejõe Põhikoolis ja 2021. aastal lõpetanud Pärnu Koidula Gümnaasiumi. Ta lõpetas 2024. aastal Tallinna Ülikooli matemaatika, andmeanalüüsi ja majandusmatemaatika eriala.
Treenerid.
Roosleht on saanud treener Mihkel Lembitult tugeva heitealade põhja. Mitmevõistlejana toimub tema koostöö omal ajal Euroopa tippu kuulunud Toomas Suurväliga.
Sportlik karjäär.
U18 vanuseklassis saavutas Rasmus Roosleht 2019 aastal kümnevõistluses tulemuseks 6988 punkti, millega paiknes omaealiste maailmaedetabelis 15.ndal positsioonil. U20 vanuseklassis kogus Roosleht 2021. aastal 7245 punkti, millega täitis omaealiste Euroopa ning ka maailmameistrivõistluste normatiivid. Antud tulemusega paiknes Roosleht omaealiste maailmaedetabelis 16.ndal positsioonil. Esimesel täiskasvanute vahenditega lõpetatud kümnevõistlustel 2022. aastal jäi tulemuseks 7501 punkti.
Aastal 2023 Espoos toimunud Euroopa U23 meistrivõistlustel kümnevõistluses kogus Roosleht esmakordselt üle 8000 punkti ning pälvis 8010 punktiga kõrges konkurentsis 5. koha.
Aastal 2024 Kadriorus peetud Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus võitis Roosleht kümnevõistluses 8026 punktiga esimese kümnevõistluse kuldmedali meeste arvestuses. Võidu toonud punktisumma oli Eesti kõigi aegade 20. tulemus. 
Seitsmevõistluse parimad tulemused on Roosleht kogunud sisevõistlustel Tallinna kergejõustikuhallides: 2023. aastal 5671 punkti, 2024. aastal 5672 punkti ja 2025. aastal 5940 punkti. Tallinna rahvusvahelisel jõuproovil mitmevõistluses saavutatud 5940 punkti andis Rooslehele seitsmevõistluses 2. koha ja Eesti sisemeistri tiitli. Tulemus oli Eesti aegade edetabelis 15.
2025. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel kergejõustikus saavutas Roosleht seitsmevõistluses 7. koha punktisummaga 6062, võites üksikaladest kuulitõuke tulemusega 16.33. Saavutatud punktisummaga tõusis ta Eesti kõigi aegade edetabelis jagama 11.–12. kohta.
2025. aasta Götzise kümnevõistlusel püstitas Roosleht uue kümnevõistluse isikliku rekordi 8241 punkti ning saavutas kõrgetasemelises konkurentsis 11.nda koha. Selle tulemusega tõusis Roosleht Eesti kõigi aegade edetabelis 11.ndale positsioonile. 
Isiklikud rekordid.
Allikas: World Athletics.
Välivõistlustel.
Tema üksikalade tulemused kümnevõistluse rekordseerias olid (nende toimumisjärjekorras) 10,81 / 7.19 / 15.79 / 2.03 / 49,29 // 14,83 / 47.97 / 4.90 / 60.35 / 4.46.74.
Sisevõistlustel.
Tema üksikalade tulemused seitsmevõistluse rekordseerias olid (nende toimumisjärjekorras) 6,98 / 7.27 / 16.33 / 1.98 / 8,12 // 4.90 / 2.46,14.
Piret Aus

Piret Aus (sündinud 10. juunil 1971) on eesti kultuurikorraldaja ja Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kultuurikorralduse õppejõud.
1989. aastal lõpetas ta Vändra Keskkooli. 1994. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuurikolledži rahvamuusika erialal, 2013. aastal lõpetas Tartu Ülikooli kultuurikorralduse magistriõppe.
Aastatel 1999–2005 oli ta Viljandi Pärimusmuusika Festivali programmijuht. Aastatel 2006–2010 oli ta Ugala Teatri turundusjuht ja osalise koormusega Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kultuurikorralduse assistent. 2013. aastast on ta Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kultuurikorralduse lektor.
2019. aastal sai ta kodanikupäeva aumärgi nägemis-, kuulmis- ja liikumispuudega inimestele ligipääsu loomise eest üldlaulu- ja tantsupeole "Minu arm".
Södra Hestra kirik

Södra Hestra kirik (Lõuna-Hestra kirik), tuntud ka kui Broarydi kirik, on kirik Broarydis Smålandis Rootsis. 13. sajandil rajati sinna puukirik ning sajandi lõpuks asendati puukirik kivikirikuga. Praegune kirik ehitati 1827–1830 ja avati 1835. aastal.
Tábori ringkond

Tábori ringkond (tšehhi keeles "Okres Tábor") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Tábor.
Vorderstoder

Vorderstoder on vald "(Gemainde)" Austrias Ülem-Austria liidumaal Kirchdorfi ringkonnas.
Vorderstoder asub Traunviertelis. U. 55 % valla territooriumist on kaetud metsaga ja 25 % on haritav maa.
Tallinna Nõukogude Kaubanduse Tehnikum

Tallinna Nõukogude Kaubanduse Tehnikum oli Eesti NSV Kaubandusministeeriumi kutseõppeasutus 1951–1958, Tallinnas Tõnismägi 12/14.
Tallinna Nõukogude Kaubanduse Tehnikumis olid õppekavad: