tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Transparency International

Transparency International (lühend TI) on rahvusvaheline organisatsioon, mis loodi 1993. aastal võitluseks korruptsiooni vastu. Organisatsioon tegutseb üle 90 riigis. Eestis on TI allorganisatsioon MTÜ Korruptsioonivaba Eesti.
Transparency International koostab igal aastal korruptsiooni tajumise indeksi alusel riikide pingerea.
TI peakorter asub Berliinis.
Kapella (laev, 1974)

Kapella on ro-pax-laev, mis kuulus Eesti laevakompaniile Tallink. Ta ehitati 1974. aastal Mek Verksted AS-is Kristiansandis Norras.
Tallink rentis Bahama lipuga laeva Marine Evangeline 1997. aasta sügisel, et alustada täiesti uut liini Paldiski Lõunasadamast Kapellskäri, mis võimaldas ööpäeva jooksul teha edasi-tagasireisi. Järgmisel aastal ostis Tallink laeva ära, pani sellele nimeks Kapella ja heiskas Eesti lipu.
Aastail 2004–2007 sõitis Kapella liinil Tallinn-Helsingi, 2007–2008 liinil Paldiski-Kapellskär. Sügisest 2008 seisis laev Lahesuu sadamas. 2010. aastal sõitis Kapella juunist 1. septembrini Regal Stari asemel liinil Paldiski-Kapellskär. Seejärel sõitis Kapella samal aastal 31. oktoobrist detsembrini veel Paldiski-Kapellskäri liinil, misjärel seisis taas Lahesuu sadamas. 2011. aastal sõitis Kapella juunist kuni augusti lõpuni liinil Turu-Kapellskär, misjärel seisis jälle Lahesuu sadamas. Alates 24. juunist 2012 sõitis Kapella liinil Tallinn-Vuosaari.
1978. aastani oli laev kandnud nime Duke of Yorkshire, seejärel kuni 1993. aastani Marine Evangeline ning aastail 1993–1995 Spirit of Boulogne ja taas kuni müügini Tallinkile Marine Evangeline.
Tallink müüs Kapella augustis 2012. Laev sai Panama lipu ja uue nime ULS Ferry 1, uus omanik on Universal Logistic System Estonia AS. Alates septembrist 2012 kuni septembrini 2016 sõitis laev liinil Ust-Luga-Sillamäe.
2017. aastal sai laev Albaania lipu ja nime Ana, uus omanik on Shega Group SA.
Philip K. Dick

Philip Kindred Dick (16. detsember 1928 Chicago – 2. märts 1982 Santa Ana) oli ameerika ulmekirjanik ja esseist. Tema lugudes, kus käsitletakse muuhulgas ühiskondlikke, metafüüsilisi ja poliitilisi probleeme, on kesksel kohal monopolistlikud korporatsioonid, paralleelmaailmad, autoritaarsed valitsused ja muutunud teadvuseseisundid. Kirjaniku hilisematest töödest peegeldub kasvav isiklik huvi metafüüsika ja teoloogia vastu. Mitmes raamatus kirjutab Dick ka narkootikumide tarvitamisest, paranoiast ja skisofreeniast ning transtsendentaalsetest kogemustest, tihti omaenese elu ja kogemuste põhjal.
Dick on kirjutanud 44 romaani ning ligikaudu 121 lühijuttu. Tema lugude alusel on tehtud 12 filmi, nendest tuntumad on "Blade Runner", "Total Recall", "A Scanner Darkly" ja "Minority Report".
Kusti Kokk

Kusti Kokk (10. detsember 1938 Kihelkonna vald – 25. märts 1996) oli eesti pedagoog. 
Ta oli üks Kingissepa 2. Keskkooli asutajatest ja direktor aastatel 1978–1987.
Tartu 6. Keskkool

Tartu 6. Keskkooli nime on kandnud järgmised Tartu koolid:
Tartu 3. Keskkool

Nime Tartu 3. Keskkool on kandnud mitu kooli:
Soodaglasuur

Soodaglasuur on sooda toimel tekkiv läbipaistev kivinõuglasuur.
Põletustemperatuur jääb vahemikku 1160–1300 °C. Sooda laguneb kuumutamisel naatriumoksiidiks ja süsihappegaasiks (Na2CO3 → Na2O + CO2).
Soodaglasuur on võrdlemisi sarnane soolaglasuuriga.
Pruunvetikad

Pruunvetikad ("Phaeophyceae") on vetikate klass, mis kuulub heterokontide (stramenopiilide) hõimkonda. Enamik pruunvetikaid on hulkraksed ja elavad meres. Pruunvetikaid on umbes 1500 liiki.
Üks tuntuim pruunvetikas on harilik põisadru, mis kasvab ka Läänemeres.
Süstemaatika.
Üldjuhul käsitletakse pruunvetikaid klassi ("Phaeophyceae") tasemel, harvem hõimkonna pruunvetiktaimed ("Phaeophyta") tasemel. Kui pruunvetikaid käsitletakse hõimkonna tasemel, siis kuulub siia vaid üks klass – "Phaeophyceae".
Bioloogia.
Suur osa pruunvetiktaimi on makroskoopilised ning elavad valdavalt jahedate mererannikute põhjas, kuuludes fütobentosesse. Nende optimaalne kasvupiirkond on 6–15 meetrit.
Pruunvetikatele annavad iseloomuliku värvuse pigment fukoksantiin ja teised ksantofüllid. Pruunvetikate rakkudel on kujunenud iseloomulikud moodustised – füsoodid, mis sisaldavad parkaineid (tanniine).
Sigimine ja areng.
Pruunvetikad paljunevad vegetatiivselt, suguliselt ja eoseliselt.
Pruunvetikad inimkasutuses.
Pruunvetikad sisaldavad suhteliselt palju joodi ja muid mikroelemente, mistõttu neid kasutatakse väetisena ja meditsiinis kilpnäärme alatalitluse korral. Viimasel ajal valmistatakse pruunvetiktaimedest ka preparaate, mis aitavad organismist väljutada radioaktiivseid aineid.
Regal Star

Regal Star on ro-pax-laev, mis kuulus kuni 2025. aastani Eesti laevandusettevõttele Tallink ja sõitis Paldiski-Kapellskäri liinil. 
Alates veebruarist 2025 on laev seisnud Paljassaare sadamas. 2025. aasta suvel müüs Tallink oma kaubalaeva Regal Star Türgi ettevõttele AmsLine Shipping Co. Laev anti uuele omanikule ametlikult üle 6. augustil. 
Laev ehitati 1993. aastal Venemaal Peterburis tehases Severnaja verf (ven. ОАО Судостроительный завод «Северная верфь», OAO Sudostroitelnyi zavod "Severnaja verf")
ja sisustati 2000. aastal Napolis Itaalias firmas Palumbo S.p.A. Tallink omandas laeva 2003. aastal.
Arakawa

Arakawa on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tokyos. Ringkond on nime saanud Arakawa jõe järgi.
Piirkonna põhjapoolse piiri määrab Sumida jõgi.
Arakawa on ümbritsetud 5 eriringkonnaga: põhja jääb Adachi, läände Kita, kagusse Bunkyō, lõunasse Taitō ja kirdesse Sumida.
Äravoolumaht

Äravoolumaht (kasutatud ka terminit "äravool") on mingi ajavahemiku jooksul valgalast järve, jõkke, merre või mingist jõe ristlõikest läbi voolanud vee hulk. Äravoolumahtu mõõdetakse tavaliselt kuupmeetrites või kuupkilomeetrites.
Jõgede loend vooluhulkade järjekorras

"Siin on loetletud maailma jõed vooluhulga järgi."
Loodusvöönd

Loodusvöönd ehk geograafiline vöönd ehk maastikuvöönd on maastikusfääri põhiline jaotusüksus, mis paikneb suure vööndina maakera pinnal. Teda iseloomustavad talle omased kliima, taimkate, loomastik, mullastik, veerežiim ja muud tegurid. Maastikusfääri laiusvööndilisust põhjustavad Maa kerakujulisus, telje kallakus ekliptika tasandi suhtes ja Maa tiirlemine ümber Päikese. Loodusvööndite nimetused tulenevad taimkatte iseärasustest – tundravöönd, rohtlavöönd jne.
Mäestikes vahelduvad loodusvööndid püstisuunas jalamilt tipuni ja selle tõttu tekib kõrgusvööndilisus. Kõrgusvööndite järgnevus sarnaneb enam-vähem laiusvööndite järgnevusega ekvaatorist pooluste suunas. 
Maailmameres on tingimused ühtlasemad ja seetõttu ei ole nad hästi eristatavad.
Tavaliselt eristatakse järgmisi loodusvööndeid:
TI

TI või Ti on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Kapella

Kapella ehk Jõulutäht (ladina keeles "Capella") ehk "α Aurigae" (lühend "α Aur") on Veomehe tähtkuju heledaim, põhjataeva heleduselt kolmas ja tähistaeva heleduselt kuues täht.
Jõulutäht

Jõulutäht ehk kaunis piimalill ("Euphorbia pulcherrima") on piimalilleliste sugukonda piimalille perekonda kuuluv taim.
Looduslikult kasvab Kesk-Ameerika lehtmetsades, peamiselt Mehhiko Vaikse ookeani rannikul Sinaloa provintsist kagu suunas kuni Guatemalasse. Teda on viidud ka Aafrika ja Austraalia troopikaaladele.
Jõulutäht on põõsas või madal puu. Ta kasvab 0,6–4 meetri kõrguseks.
Enamik taimelehti on saagja servaga ja tumerohelised, 7–16 cm pikad. Seevastu iga võrse ülemised lehed on eredalt värvunud: tavaliselt erepunased, vahel ka oranžid, roosad, valged, kreemikad või lihtsalt kahvaturohelised. Nad tunduvad kroonlehtedena ja asendavadki kroonlehti. Tegelikult on jõulutähe õielehed väga pisikesed, kollased ja paiknevad hulgakaupa iga punase lehekobara keskpaigas.
Oma loodusliku esinemise aladel armastavad inimesed seda toataimena kasvatada. Kõige soodsam on teda kasvatada nii, et hommikupäike paistaks otse taimele peale, aga palava lõunapäikese ajal oleks ta varjus. Ta ei salli öise temperatuuri langemist alla 10 °C ja sellistest kohtadest ta kaob. Niisugustes kohtades saab teda üksnes kasvuhoones pidada. Kasvuhoonetingimusi talub jõulutäht edukalt.
Jõulutähe lehed muutuvad punaseks fotoperiodismi käigus. Selleks on vaja ereda valguse ja pilkase pimeduse perioodide vaheldumist, nagu nende looduslikus elukohas on. Valguseperioodi ajal kogub taim energiat, pimeduseperioodi ajal muundab selle abil lehti punaseks. Pimeduseperioodid peavad vältama vähemalt 12 tundi. Jõulutähe kasvatamisel kasvuhoones on keelatud öösel isegi lühikeseks ajaks tuld põlema panna: see takistab oluliselt lehtede punaseks muutumist.
Jõulutäht hangitakse sageli koju jõulude tähistamiseks. Hulk legende seob jõulutähte Jeesuse eluga. Antiikses Iisraelis jõulutäht ei kasvanud.
Jõulutäht ei ole mürgine.
Levinud arvamuse kohaselt on jõulutäht mürgine. See ei ole tõsi. See arvamus võib tuleneda sellest, et jõulutäht kuulub piimalille perekonda, kus on tõepoolest mürgiseid taimi. See väärarusaam hakkas levima 1919. aastal linnalegendi abil, mille järgi kaheaastane laps olevat surnud pärast jõulutähelehe ärasöömist. 20-kilone laps peaks mürgistuse saamiseks sööma mitusada taimelehte, aga nende ebameeldiva maitse tõttu on see ebatõenäoline. 
Kuigi jõulutäht pole mürgine, pole see siiski ka toidutaim. Lateksi suhtes allergilistel inimestel võib see põhjustada allergilisi reaktsioone ja niisugused inimesed ei tohiks jõulutähte kasvatada. Taim võib nahka või kõhtu kergelt ärritada, taimelehtede söömine suures koguses võib põhjustada nohu või oksendamist. Kui taimemahl silma satub, võib see muuta ajutiselt pimedaks.
D-duur

D-duur ehk re-mažoor on D-st üles ehitatud mažoorne helirida.
D-duur helirida loomulikus mažooris:
&lt;score vorbis="1" lang="lilypond"&gt; {
\override Score.TimeSignature #'stencil = ##f
\relative c' {
 \clef treble \key d \major \time 7/4 d4 e fis g a b cis d cis b a g fis e d2
 \clef bass \key d \major
&lt;/score&gt;
 d, e, fis, g, a, b, cis, d
 d, e, fis, g, a, b, c, d
A-duur

A-duur ehk la-mažoor on A-st üles ehitatud mažoorne helirida.
A-duur helirida harmoonilisduuris ehk harmoonilises mažooris:
A-duur helirida meloodilisduuris ehk meloodilises mažooris:
E-duur

E-duur ehk mi-mažoor on E-st üles ehitatud mažoorne helirida.
 e, fis, gis, a, h, c, dis, e
 e, fis, gis, a, h, c, d, e
H-duur

H-duur ehk si-mažoor on H-st üles ehitatud mažoorne helirida.
 h, cis, dis, e, fis, g, ais, h
 h, cis, dis, e, fis, g, a, h
Fis-duur

Fis-duur ehk fa-diees-mažoor on fisist üles ehitatud mažoorne helirida.
 fis, gis, ais, h, cis, d, eis, fis
 fis, gis, ais, h, cis, d,e, fis
Cis-duur

Cis-duur ehk do-diees-mažoor on Cis-ist üles ehitatud mažoorne helirida.
 cis, dis, eis, fis, gis, a, his, cis
 cis, dis, eis, fis, gis, a, h, cis
Veerežiim

Veerežiim ehk hüdroloogiline režiim on vee hulga ja veetaseme ajaline muutumine (tavaliselt aasta jooksul) vooluveekogudes ja veekogudes, soodes ja põhjaveekihtides. 
Veerežiim oleneb kliimast ja selle elementide (õhutemperatuuri, sademete jt) aastaajalisest muutumisest.
Veerežiimi iseloomustamiseks saab kasutada vooluhulga muutumist aasta jooksul.
(Jõe) veerežiimid eri kliimavöötmetes.
Ekvatoriaalses kliimavöötmes on jõgede veerežiim üsna ühtlane ja vee hulk aasta jooksul sõltub lisajõgede veerežiimist. Järvedes, soodes ja põhjaveekihtides on veetase kõrge kogu aasta jooksul.
Lähisekvatoriaalses kliimavöötmes on suurvesi suvel, mil seal on vihmane periood, ja madalvesi talvel, kui on kuiv periood. Järvedes, soodes ja põhjaveekihtides tõuseb veetase suvel ja langeb talvel.
Troopika kliimavöötme jõgedele on iseloomulik väike vooluhulk ja madal veetase kogu aasta jooksul. Ainult ookeanilistel saartel on sademete hulk suur ja ühtlane ning jõgede veetase on kõrge kogu aasta jooksul. Veekogude veetase sõltub ka sademete hulgast.
Lähistroopika kliimavöötme jõgede veerežiim sõltub kliimatüübist. Lähistroopilise vahemerelise kliimaga aladel on jõgedel suurvesi talvel, millal sajab rohkem, madalvesi aga kuival ja palaval suvel. Lähistroopilise mussoonkliimaga aladel on suurvesi suvel suvemussooni ajal. Lähistroopilise mandrilise kliimaga jõgedel on veerežiim üsna ühtlane ja jõgede veetase madal. Järvede, soode ja põhjaveekihtede veetase sarnaneb jõgede omaga.
Parasvöötmes sõltub veekogude veerežiim samuti kliimatüübist. Üldiselt iseloomustab parasvöödet kevadine suurvesi, mis on põhjustatud lume sulamise tõttu, ja sügisel paduvihmade tagajärjel. Talvel on tavaliselt madalvesi, sest jõed on kaetud jääga, ning suvel, kui sademete hulk on väike, kuid auramine suur. Parasvöötme mussoonkliimaga aladel sarnaneb veekogude veerežiim lähistroopilise mussoonkliimavöötme omaga. 
Lähisarktilises kliimavöötmes on jõed ja järved suure osa aastast jääga kaetud. Seetõttu on veetase jõgedes ja järvedes madal ning suureneb pisut kevade lõpus lume sulamisel. Sood ja põhjavesi on külmadel perioodidel jäätunud, soojadel perioodidel aga tavaliselt sulanud.
Polaaraladel veekogud peaaegu puuduvad ja põhjaveed on jäätunud.
Mägijõgedele on iseloomulik suvine suurvesi, mida põhjustab jää sulamine kõrgete õhutemperatuuride tõttu.
Suured järved ja veehoidlad ühtlustavad jõgede veerežiimi, muutes tavaliselt suurvett madalamaks.
Lugoj

Lugoj (ungari "Lugos", saksa "Lugosch") on linn Rumeenias Banaadis Timiși maakonnas Tamiši jõe mõlemal kaldal. 
Elanike arv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 44 570 (neist 82,9% rumeenlased, 9,6% ungarlased, 2,9% sakslased, 2,4% mustlased, 1,6% ukrainlased.
1977. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1977. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 1. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 2.–4. septembrini Düsseldorfis Lääne-Saksamaal.
1979. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1979. aasta kergejõustiku maailma karikavõistlused olid 2. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 24.–26. augustini Montréalis Kanadas.
Ostrovi rajoon

Ostrovi rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis. Moodustati 1927. aastal.
Rajoon jaguneb Ostrovi linnaks ja 4 külaasunduseks.
1981. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1981. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 3. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 4.–6. septembrini Roomas Itaalias.
1985. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1985. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 4. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 4.–6. oktoobrini Canberras Austraalias.
Veetase

Veetase ehk veeseis on teatud kohas (tavaliselt hüdromeetriajaamas) mõõdetud veekogu või veejuhtme veepinnataseme kõrgus kokkuleppelise tasandi ehk nullpunkti suhtes (nt merepinna suhtes). 
Veetaseme kõikumisi võrreldakse pikaajalise keskmise ning mõõdetud maksimaalsete ja minimaalsete väärtustega.
Veetaseme muutumist ajas mõõdetakse hüdrograafiga. 
Veetaseme tõusmine üle keskmise võib põhjustada üleujutusi, madal veetase aga segada laevaliiklust.
Rootsi sõjalipp

Rootsi sõjalipp on kolme keelega Rootsi lipp, mida kasutavad Rootsi kaitsejõud ja Kaitseministeerium. 
Lipu proportsioonid on 1:2 (arvestatud on ka keeli). 
Seda lippu kasutatakse ka sõjalaevude plaguna, mille proportsioonid on samad, kuid mõõtmed väiksemad.
Algne kahe keelega lipp oli Rootsi kuninga isiklik lipp. 
Seda hakkasid kandma sõjalaevad. 
Lipu sinine ja kollane ulatuvad tagasi Folkungite aega. 
16. sajandi lõpus kasutati nii triipudega kui ka ristiga sinikollaseid lippe. Ristilipp, millest hiljem sai lipu kõige tavalisem kuju, võib olla inspireeritud tollase "igivaenlase" Taani lipust. Sel ajal kasutati nii sirgelt lõigatud kui ka kahe keelega lippe, aga Gustav II Adolfi ajal võeti kasutusele kolme keelega lipud. 
Esimesed õigusaktid lipu kohta avaldati 1663. Nende kohaselt pidi sõjalaevadel ja kindlustel olema kolme keelega sõjalipp. Teised laevad ei tohtinud seda kanda, mistõttu sirgelt lõigatud lipust kujunes hiljem kaubalipp. Siiski sai Rootsi Ida-India Kompanii eesõiguse kasutada oma laevadel sõjalippu, aerusõjalaevastik Skärgårdsflottan võis aga kasutada helesinist sõjalippu. 
Tänapäeval kasutatakse Rootsi sõjalippu erandina endiselt Stockholmi Kastelleti kindluses. Kui 1990. aastatel andis Rootsi sõjavägi kindluse üle avalikku omandisse, lõppes ka sealne sõjalipu heiskamise tava. Avalikkuse nõudmisel see tava aga taastati ning nii heisatakse kindlusel iga päev just nimelt Rootsi sõjalipp.
1989. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1989. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 5. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 8.–10. septembrini Barcelonas Hispaanias.
Lähistroopiline vahemereline kliima

Lähistroopiline vahemereline kliima on kliimatüüp, millele on iseloomulikud niiske ja soe talv ning palav ja kuiv suvi. 
Lähistroopilise vahemerelise kliima levikuala on Euroopa lõunaosa (Pürenee, Apenniini ja Balkani poolsaar, Korsika, Sardiinia ja Sitsiilia), Edela-Aasia (Väike-Aasia poolsaar, Küprose saar, Mesopotaamia madalik; Vahemere idarannik), Aafrika põhjarannik ja edelaosa, Põhja-Ameerika lääneosa (USA läänerannik ja mägised alad), Lõuna-Ameerika lääneranniku osa 30° ja 40°S vahel, Austraalia edelaosa. 
Seda kliimatüüpi iseloomustavad vahemerelised igihaljad metsad ja põõsastikud.
Pitcairn

Pitcairn on Suurbritannia meretagune ala, mille moodustavad Pitcairni saar ning asustamata Hendersoni saar, Oeno atoll ja Ducie atoll Vaikse ookeani lõunaosas.
Territooriumi saared ja atollid on hajutatud mitmesaja kilomeetri pikkusel ookeanil ja nende kogupindala on umbes 47 ruutkilomeetrit. Hendersoni saar moodustab 86% territooriumi maismaast, kuid ainult Pitcairni saar on asustatud. Pitcairnile lähimad asustatud saared on Prantsuse Polüneesiasse kuuluv Mangareva, mis asub 482 km kaugusel läänes, Lihavõttesaar, mis asub 1570 km kaugusel idas ning Tahiti, mis asub 2170 km kaugusel kagus.
2023. aastal elas Pitcairnil ainult 35 inimest.
Rahvastik.
Saarel elab üheksa peret, kes on mässulise Bounty laeva (aastast 1789) meeskonna ja tahiti naiste järeltulijad.
Saare elanikkond jõudis maksimumi 1936. aastal (250 inimest), seejärel on üha kasvava emigratsiooni tõttu (peamiselt Uus-Meremaale) elanikkond palju vähenenud. 1886. aastal maabus saarel Ameerika vaimulik John Tay, kes levitas seal väga seitsmenda päeva adventistide usku nii edukalt, et sestpeale on saareelanikud olnud adventistid.
Ajalugu.
Ducie ja Hendersoni saare avastas eurooplaste jaoks portugali meresõitja Pedro Fernandes de Queirós 1606. aastal. Pitcairni saare avastas inglise kapten Philip Carteret 1767. aastal ja nimetas selle saart esimesena märganud meeskonnaliikme Robert Pitcairni järgi. 1790. aastal tulid saarele 9 laeva Bounty mässulist Fletcher Christiani juhtimisel koos 18 tahitilasega, ning põletasid laeva maha. Pärast neid sõitis saartest mööda mitu laeva, kuid esimesena maabusid inimesed alles 1808. aasta veebruaris Ameerika hülgelaevalt Topaz. 1838 sai saarest Suurbritannia asumaa. 1902. aastal annekteeris Suurbritannia Hendersoni, Oeno ja Ducie ning liitis need 1938 halduslikult Pitcairniga.
Suurvesi

Suurvesi on igal aastal kindlal ajal korduv jõgede ja järvede veetaseme kõrgseis. Selle käigus tuleb jõgi sageli oma sängist välja ja ujutab üle jõeluha. 
Suurvett põhjustab kas lume kiire sulamine kevadel (kevadsuurvesi), jää sulamine mägedes suvel või paduvihmad. Jõed, milles suurvesi on suvel, algavad kas kõrgetest mäestikest või voolavad nii kaugel põhjas, kus lumi sulabki suviti, mitte kevaditi. Lõuna-, Ida- ja Kagu-Aasiale on omane mussoonvihmadest põhjustatud suurvesi.
Eestis mõjutab suurvesi eriti Pärnumaa loodust. Soomaal on suurvesi nõndanimetatud viies aastaaeg.
Igal aastal kindlal ajal korduvat veekogu taseme madalseisu nimetatakse madalveeks. See on kõrgvee vastand.
Tõus ja mõõn on Kuu külgetõmbejõust tingitud mere veetaseme perioodiline muutus. Erinevalt suurveest, mis esineb kord aastas, esinevad tõus ja mõõn iga päev.
Tulv on väga lühikese aja jooksul vabanev ebatavaliselt suur veekogus. Tulvad võivad samuti põhjustada üleujutusi. Tulva võib põhjustada loodusliku või tehisliku paisu purunemine. Tulvad ei tule korrapäraselt, tavaliselt ei saa neid ennustada ja veetaseme tõus tulva korral on lühiajaline.
Madalvesi

Madalvesi on igal aastal ühel ja samal ajal korduv jõgede ja järvede veetaseme madalseis. Ajaperioodi, mil mingis veekogus on madalvesi, nimetatakse madalveeajaks.
Parasvöötmes on madalvesi kaks korda aastas. Talvel on sademete suurim osa lume kujul ja tavaliselt on veekogude pinnas jääga kaetud. Selle tõttu on veekogude toitumise allikaks ainult põhjavesi, mis tingib veetaseme langemise.
Suvel ja mõnikord ka sügisel on sademete hulk väike, kuid aurumine on suur, ka see tingib veetaseme languse. Näiteks aastal 2006 oli augustis ja septembris nii väike sademete hulk, et Põhja-Eestis asuv Valaste juga muutus kuivaks.
Panzerfaust 100

Panzerfaust 100 oli reaktiivgranaadiheitja ehk tankirusikas, mis oli mõeldud ühekordseks kasutamiseks jalaväe tankitõrjerelvana II maailmasõja ajal Wehrmachtis. 
Panzerfaust 100 eelkäija oli Panzerfaust 60, mille laskekaugus oli 60 m. Relvade täiustamise käigus töötati firmas HASAG Hugo Schneider AG 1944. a sügisel välja Panzerfaust 60-ga sarnanev, kuid suurendatud heitelaenguga (160 g) mudel Panzerfaust 100, efektiivse laskekaugusega 100 m ja laengu algkiirusega 60 m/s, mille tootmist alustati novembris 1944.
Liputüli

Liputüli ehk lipuküsimus (norra keeles "flaggstriden"; rootsi keeles "flaggfrågan") oli poliitiline vaidlus Rootsi ja Norra vahel Rootsi ja Norra uniooni ajal. Küsimuse all oli Norra õigus kasutada merel "puhast lippu", s.o Norra lippu ilma unioonimärgita (Sillsallaten).
See nõudmine ja konflikt said Norra iseseisvuspüüdluste sümboliks. Hoolimata Oskar II vetost tegi Storting 1893, 1896 ja 1898 otsuse unioonimärk eemaldada. Aastal 1899 andis kuningas järele ja kinnitas seaduse. See kutsus esile Rootsi konservatiivide terava protesti.
Sillsallaten

Sillsallaten (rootsi keeles 'heeringasalat', norra keeles "Sildesalaten") oli Rootsi lipul ja Norra lipul 1844 kasutusele võetud unioonimärk Rootsi ja Norra uniooni ajal.
See võeti kasutusele Rootsi ja Norra lipu ülemises vardapoolses nurgas veidi aega pärast Oskar I troonile tõusu Norra ja Rootsi ühise riiginõukogu otsusega 20. juunil 1844.
Hüüdnimi.
Nime "Sillsallaten" kasutas selle kohta esimest korda arvatavasti C. O. Brakel oma kõnes Rüütlitekojas (Riddarhus) Stockholmis 1859. Sellega väljendas ta oma halvustavat suhtumist. Hüüdnimi sai nii Rootsis kui ka Norras kiiresti tuntuks, kusjuures seda tajuti pigem humoorika kui halvustavana. Nime peeti tabavaks, sest unioonimärk meenutas välimuselt nii Rootsis kui ka Norras populaarset hommikusöögirooga heeringasalatit, mida kiirte või sektoritena ümbritsevad munakollase, munavalge, marineeritud kurgi, peedi ning muude värviliste juur- ja puuviljade tükid.
Kirjeldus.
Märgil olid kombineeritud Rootsi ja Norra lipu värvid diagonaalidega jagatud kujul; Rootsi värvid olid vasakul ja paremal, Norra värvid üleval ja all.
Norra lipul oli see märk ruudukujuline, Rootsi lipul oli pikkuse ja kõrguse suhe 5:4.
Kasutamine.
Sillsallaten oli Norra kaubalipul aastatel 1844–1899 ning sõja- ja kuningalipul 1905. aastani. Kõikidel Rootsi lippudel (kauba-, riigi- ja sõjalipul) oli see aastatel 1844–1905.
Unioonimärki üksinda (proportsioonidega 5:4 nagu Rootsi unioonilipul) kasutati 1844. aastast ühise sõjaplaguna ning diplomaatilise lipuna Rootsi ja Norra välisesindustel ja konsulaatidel kuni uniooniaja lõpuni.
Kasutuselevõtu motiivid.
Kuningas Oskar I võttis unioonimärgi kasutusele kingina Norra rahvale, et tulla vastu Norra nõudmisele, et riiklik sümboolika näitaks Norra ja Rootsi võrdsust unioonis. See märk pidi ka tugevdama uniooni ning maade vahelisi sidemeid.
Samal ajal võeti kasutusele Rootsi ja Norra uniooni vapp kasutamiseks uniooniga seotud puhkudel ning kuningavapina, kuna kummagi riigi siseasjades pidi kasutatama selle riigi vappi.
Suhtumine unioonimärgisse ja lipuküsimus.
Sillsallaten paigutati mõlema riigi lipule, mõlema maa lipuvärvid olid sellel võrdselt esindatud ja Norra sai endale eraldi sõjalipu. Märk võeti sellepärast Norras suuremalt jaolt hästi vastu, kuid nii Norras kui ka Rootsis oli teatav rahulolematus selle üle, et kummalgi ei olnud enam "puhast" kaubalippu.
Skandinavismi ajal 19. sajandi keskel oli unioon Norras suhteliselt populaarne ning sellepärast oli ka suhtumine unioonimärgisse hea. Kuid pärast asehalduritüli 1859 kasvas Norra rahulolematus uniooniga. Võitlusest "puhta lipu" eest sai uniooni vastaste loosung. Alates 1879. sai liputülist ("flaggstriden") poliitiline võitlusväli. Uniooni vastaste jaoks oli "Sildesalaten" "nukuriigi" sümbol. Poliitiliseks küsimuseks sai ka Rootsi värvide asetus Norra värvide suhtes ning 1879 tehti ettepanek anda Norra värvidele märgil "aukoht" paremal ja vasakul.
Emma Tillman

Emma Fanchon Faust Tillman (22. november 1892 – 28. jaanuar 2007) oli USA ülipikaealine, kes oli nii maailma vanim elusolev naine kui ka maailma vanim inimene neljaks päevaks pärast Emiliano Mercado del Toro surma. 
Tillman oli afroameeriklane ning elas East Hartfordis Connecticutis. Ta oli üks oma pere 23 lapsest, kellest mitmed elasid kõrge vanuseni.
Yone Minagawa

Yone Minagawa (皆川 ヨ子 "Minagawa Yone"; 4. jaanuar 1893 – 13. august 2007) oli Jaapani naisülipikaealine, kes oli maailma vanim inimene 2007. aasta 28. jaanuarist kuni oma surmani.
Alates 2005. aastast oli ta Jaapani vanim inimene.
Ta elas Fukuokas Sawara linnaosas kuni vanadekodusse minemiseni 2005. aastal.
Edna Parker

Edna Scott Parker (20. aprill 1893 – 26. november 2008) oli USA ülipikaealine; oma surmani oli ta maailma vanim elusolev inimene, kelle vanus on dokumentaalselt tõestatud.
Parker oli kuni surmani küllaltki hea tervise juures, ta suutis kõndida ning nautis James Whitcomb Riley luuletuste lugemist.
Liisi Vilt

Liisi Vilt (2. jaanuar 1898 Kärsa küla, Ahja vald – 16. veebruar 2005 Tartu) oli Eesti vanim inimene 2002. aastast kuni surmani.
Vilt sündis Ahja vallas kümnelapselise pere kolmanda lapsena, tema isa oli valla käskjalg. Ta elas kodukandis kuni kõrge vanuseni. Lapsi tal ei olnud. 1984. aastal asus ta elama Tartusse, kus ta ka suri.
1992. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1992. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 6. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 25.–27. septembrini Havannas Kuubas.
Valgesoo looduskaitseala

Valgesoo looduskaitseala on looduskaitseala Põlvamaal Põlva vallas.
Kaitseala moodustati 1981. aastal sookaitsealana (Valgesoo sookaitseala). 2001. aastal korraldati see ümber maastikukaitsealaks (Valgesoo maastikukaitseala). 2016. aastal muudeti kaitseala tüüp looduskaitsealaks ning selle pindala vähenes 10,8 ha võrra (343,2 hektarini).
Kaitsealal asub Valgesoo raba. Kaitseala serval on 24 m kõrgune vaatetorn, mis annab ülevaate maastikust. Rabasse on ehitatud matkarada.
Ants Ilus (Vabadussõja veteran)

 
Ants Ilus (20. september 1901 Pinska – 3. veebruar 2006 Tallinn) oli viimane elusolev Vabadussõja veteran ning Eesti vanim mees.
Ilus astus Viljandimaa kaitsepataljoni 1919. aasta kevadel, ent pärast väljaõpet vabastati ta nooruse tõttu väeteenistusest. Sama aasta sügisel mobiliseeriti ta uuesti ning saadeti Läti piiri valvama. Seega otseses lahingutegevuses ta ei osalenud. Sõjaväkke jäi Ilus kuni 1921. aastani.
1923–1961 töötas Ilus raudteelasena Mõisakülas, Tallinnas ja Hagudis. Alates 1950. aastast elas Ilus Nõmmel.
1922. aastal sai Ilus Vabadussõja mälestusmedali, 1940. aastal Valgetähe teenetemärgi II klassi (hõbe)medali ning 2001. aastal Kotkaristi III klassi sõjalise teenetemärgi.
Ilus elas 104 aasta vanuseks.
1994. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1994. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 7. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 9.–11. septembrini Londonis Suurbritannias.
Taavet Avarmaa

Taavet Avarmaa (1936. aastani David Akkermann; 22. september 1900 Rannametsa küla, Tahkuranna vald – 1. oktoober 1982 Haapsalu) oli eesti jurist, notar ja vandetõlk, samuti Soome aukonsul Haapsalus. 
1936. aastal oli ta Läänemaa seltskondliku komitee liige.
1998. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus

1998. aasta maailma karikavõistlused kergejõustikus olid 8. maailma karikavõistlused kergejõustikus, mis toimusid 11.–13. septembrini Johannesburgis Lõuna-Aafrika Vabariigis.
292. Politsei Jalaväepataljon

292. Politsei Jalaväepataljon ("Polizei Füsilier Bataillon 292") oli 1944. aastal Eestis mobiliseeritutest formeeritudPolitsei Jalaväepataljon Kolmanda Riigi sõjaväes. Väeosa suurus juunis 1944 oli 638 meest.
Juhtkond ja koosseis.
See väeosa tegutses ainult Eesti piirides. 11. aprillil 1944 allutati ta 1. Eesti Politseirügemendile. 1944. aasta kevadel paiknes pataljon Virumaa rannikul rannakaitses. Hiljem tegutses ta 300. Eriotstarbelise Diviisi operatiivalluvuses Tannenbergi liinil Krivasoos. 
Tannenbergi liinilt taandumisel oli pataljon Tudulinnast Tamsallu taanduva kolonni lõpus ning piirati Punaarmee poolt Porkuni lahingus sisse ja kandis suuri kaotusi. Osa väeosast murdis piiramisrõngast välja ning läks mõni päev hiljem Lääne-Eestis laiali.
300. Eriotstarbeline Diviis

300. Eriotstarbeline Diviis (saksa keeles "Division z.b.V. 300") oli Teises maailmasõjas Saksa sõjaväe koosseisus põhiliselt eestlastest koosnenud relvaüksus. 
Diviisi lahingtegevus toimus Idarindel Teise maailmasõja ajal. Diviisi sõjategevus lõppes 1945. aasta veebruaris.
Foiniiklased

Foiniiklased oli antiikajal rahvas Vahemere idarannikul Foiniikias, hiljem ka Põhja-Aafrikas Puunias. Nende kindel päritolu on üheselt teadmata ja . Legendi järgi olevat nad tulnud Punase mere äärest või teise legendi järgi hoopis Pärsia lahe äärest, kuid mingeid teadaolevaid tõendeid selles kohta ei ole.
Piibli järgi võib neid pidada Noa järglasteks, kellest esimene oli Siidon.
Foiniikia oli esimene riigi tasemel ühiskond, kes leiutasid ja hakkasid kasutama foneetilist tähestikku (alfabeeti). Foiniikia tähestik ongi kõigi tänapäevaste tähestike eelkäijaks, enne seda olid olemas piltkirjad, hieroglüüfkirjad ja silpkirjad, kuid mitte veel häälikulist kirja. See sai alguse Foiniikia Byblose linnast.
Foiniikia keel kuulus semiidi keelte kaananiitide alamgruppi ja oli lähedases suguluses heebrea keelega.
Foiniiklaste peamised tegevusalad olid sadamalinnade ehitus, kaubandus ja meresõit. Herodotose järgi olla foiniiklased aastal 600 eKr Egiptuse vaarao ülesandel ka ümber Aafrika sõitnud. Foiniiklaste tuntumad meresõitjad olid Necho, Himilco, Hanno Meresõitja ja tuntud logistik Sander I Segull.
Imeni Karla Liebknechta

Imeni Karla Liebknechta on alev Venemaal Kurski oblastis Kurtšatovi rajoonis. Asub Seimi kaldal. Asula nimi oli varem Penõ, praegune nimi anti Saksamaa KP asutaja Karl Liebknechti auks.
Alevi elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 7680. (7800 inimest (2007)).
Alevis on masinaehitustehas ja suhkruvabrik.
D-moll

d-moll ehk re-minoor on d-st üles ehitatud minoorne helirida.
d, e, f, g, a, b, cis, d
d, e, f, g, a, h, cis, d, c, b, a, g, f, e, d
Kasutus.
Re-minoor on kõige sagedamini kasutatav minoorne helistik. 
Re-minooris on näiteks Mozarti Reekviem.
E-moll

e-moll ehk mi-minoor on e-st üles ehitatud minoorne helirida.
e, fis, g, a, h, c, dis, e
e, fis, g, a, h, cis, dis, e, d, c, h, a, g, fis, e
H-moll

h-moll ehk si-minoor on h-st üles ehitatud minoorne helirida.
h, cis, d, e, fis, g, ais, h
h, cis, d, e, fis, gis, ais, h, a, g, fis, e, d, cis, h
Železnogorsk (Kurski oblast)

Železnogorsk on linn Venemaal, Kurski oblastis, Železnogorski rajooni keskus.
Ajalugu.
Linn on asutatud 1957. aastal Kurski magnetanomaalias asuva rauamaagimaardla juurde. 1962. aastal sai asula linnaõigused. Tollal elas linnas 9100 inimest.
Linnas asub Mihhailovski kaevandus- ja rikastuskombinaat.
Železnogorskit läbib raudtee.
Fis-moll

fis-moll ehk fa-diees-minoor on fis-ist üles ehitatud minoorne helirida.
fis, gis, a, h, cis, d, eis, fis
fis, gis, a, h, cis, dis, eis, fis, e, d, cis, h, a, gis, fis
Cis-moll

cis-moll ehk do-diees-minoor on cis-st üles ehitatud minoorne helirida.
cis, dis, e, fis, gis, a, his, cis
cis, dis, e, fis, gis, ais, his, cis, h, a, gis, fis, e, dis, cis
Lgov

Lgov on linn Venemaal Kurski oblastis, Lgovi rajooni keskus. Asub Seimi jõe ääres, 80 km Kurskist läänes.
Ajalugu.
Linna on mainitud kroonikas 1152. aastal nimega Olgov. Linn hävitati mongolite poolt. Endise linna kohale rajati 1669. aastal klooster, mis tegutses 1764. aastani.
Lgovis on sündinud kirjanik Arkadi Gaidar.
G-moll

g-moll ehk sol-minoor on g-st üles ehitatud minoorne helirida.
g, a, b, c, d, es, fis, g
g, a, b, c, d, e, fis, g, f, es, d, c, b, a, g
Fatež

Fatež on linn Venemaal Kurski oblastis, Fateži rajooni keskus. Asub Ussoža jõe ääres, 45 km Kurskist loodes.
Fatež on asutatud 17. sajandil.
Linnas on sündinud helilooja Georgi Sviridov.
Štšigrõ

Štšigrõ on linn Venemaal Kurski oblastis, Štšigrõ rajooni keskus. 
Štšigrõ on asutatud Troitskoje külana 17. sajandil. 1779 sai küla linnaõigused ja praeguse nime. Štšigrõ oli maakonnalinn Kurski kubermangus.
C-moll

c-moll ehk do-minoor on c-st üles ehitatud minoorne helirida.
c, d, es, f, g, as, h, c
c, d, es, f, g, a, h, c
Valgesoo

Valgesoo on raba Põlva maakonnas Põlva vallas Kiidjärve külas. Raba geograafilised koordinaadid on 58°08'...58°09' N, 27°04'...27°06' E. 
Valgesoo on valdavalt puisraba - esineb vaid kaks lagedamat ala, kus kasvavad kanarbikulised.
Raba on lamedapinnaline ja kaetud rabamännikutega. Raba üleminek mineraalmaaks on üsna järsk ja seetõttu piirab rabaserva vaid kitsa ribana siirdesoomets.
Turbalasundi keskmine sügavus on 1,3 meetrit, maksimaalne on 1,8 meetrit. Rabaturvas asub otse liival, mis osutab asjaolule, et raba on tekkinud liivase lohu soostumise tagajärjel.
Taimestik.
Valgesoos kasvavad tüüpilised rabataimed: hanevits, küüvits, kukemari, sookail, tupp-villpea. 
Raba ümbritsevad segametsad, kus on ülekaalus männi- ja kuusepuud. Raba loodeosas kasvav männimets on rajatud 1860–1870 aastail Ahja kunagise mõisniku Conrad von Brasch'i poolt, mistõttu nimetatakse seda rahvasuus ka parunimännikuks.
Matkarada.
Matkarada on 1,8 km pikkune ringrada, mis kulgeb otse läbi raba ja seejärel raba teisest servast läbi metsa tagasi. Rajal on ka National Geographicu kollane aken. 
Matkaraja alguses on 2018–2019 rekonstrueeritud 29,7 m kõrgune vaatetorn, millel on neli platvormi. Neist viimase kõrguseks on 23,8 meetrit.
NAK

NAK on lühend, mis võib tähendada mitut asja.
Prost Grand Prix

Prost Grand Prix oli Vormel 1 meeskond, mis osales maailmameistrivõistlustel aastatel 1997–2001.
1997. aastal võttis neljakordne prantslasest Vormel 1 maailmameister Alain Prost Ligier' tiimi üle ja nimetas selle ümber Prostiks. Meeskond lõpetas tegevuse pärast 2001. aasta hooaega rahaprobleemide tõttu.
Atko Viru

Atko-Meeme Viru (7. september 1932 Tallinn – 21. oktoober 2007 Tartu) oli eesti sporditeadlane.
Haridus- ja töökäik.
Ta oli Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Atko Viru oli rohkem kui 500 teadusartikli autor või kaasautor, ta kirjutas ka 13 monograafiat. Viru juhendamise all on Tartu Ülikoolis edukalt kaitstud 3 doktori- ja 36 kandidaadiväitekirja ning 7 teadusmagistritööd. Ta oli üks karskusliikumise taastajaid Eestis ja Ühenduse AVE (Alkoholivaba Eesti) rajaja .
Isiklikku.
Tema abikaasa Ehta Viru (1931–2006) oli bioloogiakandidaat, Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud. Kergejõustikutreener Mehis Viru on nende poeg. Arstiteadlane Maarike Harro oli nende tütar.
Mälestuse jäädvustamine.
2010. aastal nimetas Tartu Ülikool Viru järgi Jakobi 5 õppehoone auditooriumi nr 303.
Laachi järv

Laachi järv (saksa keeles "Laacher See") on järv Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal Ahrweileri kreisis. See on väheaktiivse Laachi vulkaani kaldeerajärv.
Laachi järv asub Koblenzist 24 km ja Bonnist 37 km kaugusel. Kaugus Reinist on 8 km.
Järv asub 259 m üle merepinna, on ovaalse kujuga, ümbermõõduga umbes 8 km ja ümbritsetud keskmiselt 125 m kõrguse valliga. Suurim sügavus on 53 m. Pindalaga 3,3 km² on see Rheinland-Pfalzi suurim järv. Veetase järves kõigub oluliselt, sõltudes sademetest, aga järve pindala kuigivõrd ei muutu, sest järv on kõikjal sügav.
Järv on äravooluta ja peamiselt põhjaveelise toitega. Järve vesi on sinine, väga külm ja maitselt kibe.
Järve nimi tuleb vanaülemsaksa keelest, kus sõna "lacha" tähendab järve. Niiviisi tähendab järve nimi sõna-sõnalt järve järve.
Järve läänekaldal asub benediktiini klooster. Selle asutas 1093 esimene Reini pfaltskrahv Heinrich II, kelle enese loss asus järve vastaskaldal. Klooster likvideeriti 1802 ja taasasutati 1897.
Järv tekkis vulkaanipurske tagajärjel 12 900 kuni 11 200 aastat tagasi. Välja purskas 6 km³ magmat, mistõttu tekkis 16 km³ tefrat. See purse oli pisut suurem kui 1991 toimunud Pinatubo vulkaani purse, kus välja paiskus 10 km³ tefrat. Pisut hiljem, arvatavasti kahe-kolme päeva pärast varises tühjenenud magmakamber enda peal olevate pinnakihtide raskuse all kokku ja sellele kohale tekkiski praegune Laachi järv.
Tefra ummistas kogu Reini jõe, mistõttu moodustus 140 km² suurune järv. Lõpuks murdsid jõeveed sellest tammist läbi ja tekitasid paisust allpool tohutu uputuse. Selle katastroofi setteid on leitud toimumise paigast allavoolu kuni Bonnini. Vulkaanipurskel välja paiskunud tefra jälgi on leitud kõikjalt Euroopast ja seda kasutatakse setete vanuse määramiseks.
Laachi vulkaani purse langeb kokku nooremas drüüases toimunud kliima jahenemisega. Siiski oli vulkaani purse liiga väike selleks, et kogu maailma kliimat mõjutada, täpselt nagu Pinatubo purse ei tekitanud ülemaailmset jahenemist.
Järvealune on tänapäevalgi seismiliselt aktiivne. Järve all on täheldatud suuri soojuslikke anomaaliaid. Järve kagukaldal tulevad pinnale järve põhjas magmast eralduvad süsihappegaasi mullid. Seetõttu on Laachi järv uinunud vulkaan, mis võib aga jälle purskama hakata. Kuigi see uus võimalik purse oleks märksa väiksem eelmisest, põhjustaks see siiski tohutut kahju, kui mõelda sellele, et Saksamaa on väga tihedalt asustatud ja Laachi järv asub kõigest 8 km kaugusel Reinist, mis saastuks kohe vulkanismi jääkainetega.
Hang

Hang ehk hark ehk vigla ehk vigel on tööriist.
Hangud jagunevad heina-, sõnniku-, kartuli- ja aiahangudeks. Sammalt ja turvast saab ka hanguda. Hangud on kolme- ja neljaharulised. Neljaharulised on rohkem sõnniku tõstmiseks, kolmeharulised rohkem heina ja põhu tõstmiseks. Kui teist võtta ei ole, siis võib neljaharulise hanguga ka heina ja põhku hanguda, aga kolmeharuline on kergem. Kolmeharulise hangu peale jääb jällegi sõnnik halvemini pidama. Vanasti oli ka kahe haruga hangusid linakubude tõstmiseks. Kartulihangudel on palju harusid ja igaühe otsas on nupp, et haru kartuli sisse ei läheks.
Varem valmistati hang sobivalt kasvanud harulisest puust. Tänapäevased hangud on metallist, hanguvars puidust või metallist. Puidust vars on märksa kergem, aga vähem vastupidav.
Heinahang on heinatööriist. Sellel on kolm-neli hanguhaara ehk hangupiid: kaks-kolm alumist ja üks peal keskel. Haarad moodustavad endi vahel tühemiku. Vahel on heinahangul all ka kolm haara . Heinahangu vars on pikk ja sirge. Vahel kasutati heinakuhjade tegemisel ka vahetatavaid pikki hanguvarsi.
Hang (vaim)

Hang on hiina budistlikus mütoloogias Buddha taevane ihukaitsja, kes võib sõõrmetest kiiri välja saata. Hangi ja Ha kujutistega peletatakse ka templitest rüüstajaid.
Eduard Parhomenko

Eduard Parhomenko (sündinud 1. detsembril 1966) on Eesti filosoof ja õppejõud.
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli ajaloolasena.
Ta on spetsialiseerunud Immanuel Kanti filosoofiale ja Martin Heideggeri olemisajaloolisele mõtlemise käsitusele. Ta kaitses 12. detsembril 1992 magistritöö teemal "Tartu Ülikooli filosoofiaprofessor G. B. Jäsche panteismikäsituse eelduste kujunemine". Töö sisuline juhendaja oli Tõnu Luik. Aastatel 1994–1999 õppis ta stipendiaadina Bochumi ülikooli ja Wuppertali ülikooli juures. Kuni 2015. aastani töötas Parhomenko Tartu ülikoolis filosoofia ajaloo lektorina. 
Ajakirjas Studia Philosophica Estonica on Parhomenko filosoofia ajaloo toimetaja.
Heinahang

Heinahang on heinatööl heina hangumiseks kasutatav tööriist. 
Heinahangul on tavaliselt kolm või neli metallist hanguhaara ehk hangupiid: kaks või kolm alumist ja üks peal keskel, moodustades haarade vahele tühemiku. Vanasti valmistati hangud haralisest puust.
Heinahangu vars on pikk ja sirge. Kohati kasutati heinakuhjade tegemisel ka tavalistest hanguvartest pikemaid vahetatavaid hanguvarsi.
Sõnnikuhark

Sõnnikuhark ehk sitahark on tööriist, mida kasutatakse talu- ja aiatöödel näiteks loomadele sööda etteandmisel, põhu allapanemisel, lauda koristamisel, sõnniku teisaldamisel ja laotamisel. 
Sõnnikuhargil on tavaliselt 3–4 teritatud hanguharu ehk piid, mis on paigutatud nõgusalt ühte ritta. 
Hargi varreosa on umbes meetri pikkune, tihti altpoolt parema haaramise huvides kerge kumerusega. Hargivarrel võib olla käepide.
Sõnnikuhark oli algselt haruline puuhark. 19. sajandi II poolel hakati puuharusid varustama raudtuppedega. Ühtlasi hakati kasutama ka külaseppade valmistatud raudputke ja -harudega sõnnikuharke.
Kartulihark

Kartulihark on hark, mis on mõeldud kartulite ning muude juur- ja puuviljade teisaldamiseks. 
Kartulihark sarnaneb sõnnikuhargiga, kuid on suurem. Kartulihargil on 10–16 ümara otsaga haara ehk piid, mis on paigutatud tihedalt, kusjuures äärmised piid on sirged, moodustades ülejäänud haaradega kausja tõsteriista. Haarade otstes on ümarad metallist munad, et vältida kartulite ja juurviljade tõstmisel nende vigastamist. 
Hanguvars on üle meetri pikk ja alt hangu juurest kerge kumerusega paremaks haaramiseks. Hanguvarre otsas võib olla käepide.
Jeanne Calment

Jeanne Louise Calment (21. veebruar 1875 Arles, Prantsusmaa – 4. august 1997 Arles) oli prantsuse ülipikaealine, kes on tänini ametlike andmete kohaselt vanimaks elanud inimene maailmas (122 aastat ja 164 päeva).
Calmenti hämmastavalt pikk eluiga on pälvinud suurt tähelepanu ning tema elu ja tegevust on väga mitmekülgselt uuritud. 
Calment sündis Arles'is keskklassi perekonnas. Tema vanemad elasid küllaltki vanaks: isa 93- ja ema 86-aastaseks, vend aga 97-aastaseks. Ta abiellus 1896. aastal ning abielu kestis kuni mehe surmani 1942. aastal. Et nende tütar oli surnud juba 1934. aastal, pidi Calment üles kasvatama oma lapselapse, kes hukkus aga mootorrattaõnnetuses 1963. aastal. Nii jäi ta pärijateta ning sõlmis 1965. aastal 90-aastaselt lepingu advokaat Jacques Raffrayga. Selle järgi maksis too talle iga kuu kindla summa tingimusel, et naise surma järel läheb tema korter advokaadile. Tolle õnnetuseks elas Calment aga veel 32 aastat ning Raffray ise suri 1995. aastal vähki. Calmentile jätkas toetuse maksmist tema lesk.
Calmenti tervis püsis tema pika elu jooksul hämmastavalt hea, ehkki ta suitsetas kuni 117. eluaastani ning sõi maiustusi veel 119-aastaselt. 100-aastaselt sõitis ta veel jalgrattaga ning kuni 110-aastaseni elas ta üksi. Ta suutis kuni 115. sünnipäevani ise käia ning suhtles inimestega kuni oma viimase sünnipäevani. Siis otsustas hooldekodu juhatus, et teda enam avalikkusele ei näidata. Võimalik, et see saigi talle saatuslikuks, sest tähelepanu oli teda senini motiveerinud.
Calmenti vanuseni pole ametlikel andmetel keegi kuigi lähedale jõudnud. Jaapanlane Shigechiyo Izumi elas väidetavalt 120-aastaseks, kuid see pole kindel. Ükski teine inimene pole dokumentaalselt tõestatult üle 120 aasta elanud.
Valter Pedak

Valter Pedak VR II/3 (29. juuli 1895 Vara vald – 26. või 27. detsember 1947 Vara vald) oli Eesti sõjaväelane (major) ja Saksamaa sõjaväelane ("Sturmbannführer").
Valter Pedak lõpetas Tartu Õpetajate Ühingu kaubanduskooli ja Peterhofi 1. Lipnikekooli ning võttis osa nii I maailmasõjast kui ka Vabadussõjast. 18. novembrist 1918 kuni 3. märtsini 1919 teenis ta Kaitseliidus, seejärel oli Kuperjanovi partisanide rügemendi ohvitser, võttes osa lahingutest Landeswehri vastu. Valter Pedak sai kaks korda haavata. Vapruse eest sõjaväljal anti talle Vabadusristi II liigi 3. järk.
Alamleitnant Valter Pedak teenis Vabadussõjas Kuperjanovi Partisanide polgus.
Ülendati 26. veebruaril 1920 leitnandiks vanusega 16. märts 1917. 
Teises maailmasõjas teenis Valter Pedak 4. Eesti Piirikaitserügemendi rügemendiülemana.
Langes 27. detsembril 1947 metsavennana.
30. Eesti Politseipataljon

30. Eesti Politseipataljon ("Estnisches Polizei Bataillon 30") oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeüksus.
30. Tagavara kaitsepataljon.
30. Tagavara kaitsepataljon formeeriti 1942. aasta augustis Tallinnas. Oktoobris 1942 liideti pataljoni kasarmeeritud Omakaitse maleva Tallinna, Türi, Paide ja Tapa kompaniid. Pataljoni suuruseks oli 627 meest. Kuna pataljonis oli palju sõjaväes mitteteeninud noori, korraldati 1943. aasta varakevadel pataljoni ohvitseridele ja allohvitseridele Pirital erikursus saksa väljaõppe alal. Pataljoni juures tegutsenud erikursusest kujunes Pirital "Villa Brigittas" ja selle kõrval asuvas suvilas pataljoni 5. kompaniina alaline väljaõppekool, (saksa k. "Schule Brigitta") ülemleitnant Härm Kore juhtimisel.
Juhtkond ja koosseis.
Pataljoniülem:
Kompaniiülemateks kaptenid Kuuskla ja Vaidla ning ülemleitnandid Kangro ja Tari.
30. Eesti Politseipataljon.
1943. aasta detsembris sai pataljoni nimeks 30. Eesti Politseipataljon ("Estnische Polizei Bataillon 30") ja pataljonis kehtinud "Wehrmachti" auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
1944. aasta algul kasutati üksust Saka, Varja ja Purtse juures rannakaitseks.
1944. aasta jaanuari lõpus paigutati pataljon Narva rindele. Pataljoni kaitsta jäi rindelõik Poruni jõest Smolnitsani.
Veebruaris ei teinud Punaarmee selles lõigus suuremaid rünnakukatseid. 26. veebruaril võttis osa rindelõiku üle Saksa 227. Jalaväediviis. See võimaldas 30. pataljoni rinnet kokku tõmmata. 4. mail võttis Smolnitsa-Karoli lõigu üle 3. Eesti Piirikaitserügement.
300. Eriotstarbelise Jalaväediviisi moodustamisega Eesti Piirikaitserügementidest 16. mail 1944 muutus 30. pataljoni Narva rindel hoidmine tarbetuks ja pataljon saadeti tagalasse.
30. Eesti politseipataljon likvideeriti 1944. aasta suvel Vigalas. Pataljoni isikkoosseis anti 40. Eesti Politseipataljoni täienduseks.
Enharmoonilised helistikud

Enharmoonilised helistikud on helistikud, millel on sama kõla, kuid erinev kirjaviis (näiteks Cis-duur ja Des-duur).
Lembit Juhari

Lembit Juhari (kuni 19. augustini 1936 Lembit Juhanson; 15. oktoober 1918 Anija vald – 5. august 1944) oli Eesti ja Saksa sõjaväelane, leitnant ("Obersturmführer").
Juhari lõpetas 1938. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi reaalharu ning pärast seda Eesti Sõjakooli.
Lembit Juhari osales 1943. aasta sügisel 3. Eesti SS-vabatahtlike brigaadi võitlustes Neveli rindel.
Juhari 20. Relva-SS diviisi pioneerkompanii rakendati 1944. aasta märtsis Narva lahingus Vepsküla sillapea likvideerimisel võitlusse miinide kahjutuks tegemiseks. Tugeva vaenlase tule all, enam kui tihti ründavat jalaväge omapoolse võitluspanusega toetades tehti kahjutuks üle 2200 miini.
Ka hiljem Narva jõe joone kindlustamisel paistis leitnant Juhari mitmeti silma. Märtsis püüdis Punaarmee jalaväega takistada pioneerkompanii tööd Narva jõel jää purustamisel. Juhari, kes seda isiklikult juhtis, nõudis välja miinipildujate ja õhutõrjekahurite tule, mida ta ka ise parandas ja suunas. Pärast rünnaku tagasilöömist võisid pioneerid oma tööd jätkata.
Veebruaris 1944 autasustati Juharit II klassi Raudristiga ja 22. märtsil 1944 I klassi Raudristiga.
Lembit Juhari langes 5. augustil 1944 Narva rindel ja on maetud Jõhvi Saksa sõjaväekalmistule.