tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ardudi linnus

Ardudi linnus (ungari keeles "Erdődi vár"; saksa keeles "Burg Erdeed") on linnus Krisaanias, tänapäeval Rumeenias Satu Mare maakonnas Ardudi linnas.
Linnus asub Homorodi jõe (ungari "Homoród") ääres, mis on üks Mureși jõe (ungari "Maros") parempoolne lisajõgi, mis omakorda on üks Tisza vasakpoolne lisajõgi. On arvatud, et sellel kohal oli kunagi daaklaste linnus.
Linnus ehitati 1481. aastal vojevood Bertalan Drágffy (rumeenia "Bartolomeu Dragfi") valitsemisajal. Osa linnusest ehitati 1730. aastal Sándor Károlyi juhtimisel ümber lossiks ning see ongi tuntud kui Károlyi linnus või Károlyi loss.
1896. aastal ehitati loss ja linnus uusgooti stiilis uuesti ümber, kuid ansambel sai Teises maailmasõjas oluliselt kannatada.
Hiljem linnus konserveeriti ja 2012. aastaks oli ansambel osaliselt ehitatud uuesti üles. 2006. aastal seati lossi kabelist pärit kirikuvara ja üleelusuurune 1777. aastal valmistatud Kristuse kuju üles Satu Mare piiskopilossi.
Linnus on Rumeenia kultuurimälestis nr SM-II-a-A-05261.
Krisaania

Krisaania (ungari "Körösvidék", rumeenia "Crișana", saksa "Kreischgebiet" või "Kreischland", ladina "Crisania") on ajalooline piirkond Euroopas Ungari ida- ja Rumeenia loodeosas. Krisaania läänepiir on Tisza jõgi ja lõunapiir on Mureși jõgi.
Nime päritolu.
Krisaania eestikeelne nimi on pärit Körösi jõe ja selle mitme haru ladinakeelsetest nimedest ("Crisius"). Need jõed katavad terve Krisaania.
Ajalugu.
Krisaania ala on kuulunud Ungari kuningriigi alla. Pärast Mohácsi lahingut 1526. aastal langes ala Osmanite riigi erinevate osade ja Transilvaania vürstkonna alla.
Pärast Osmanite riigi tagasilöömist Viini all on Krisaania ala 17. sajandi lõpust alates olnud Habsburgide valitsemise all oleva Ungari osa. 1867. aastal sai see Ungari kuningriigi osaks.
1918. aastal okupeeris Rumeenia kuningriik Krisaania idaosa ning Trianoni rahuga 1920. aastal sai see Rumeenia osaks.
Teise maailmasõja aegsete Balkani riikide piiride ümberkorraldamisega anti see ala Teise Viini arbitraažiga 1940. aastal tervenisti Ungarile.
1944. aastal vallutasid Rumeenia ja Nõukogude Liidu väed Krisaania. Pariisi konverentsi otsustega jagati ala ametlikult 1947. aastal uuesti Ungari ja Rumeenia vahel.
Ajalooliselt on Krisaania keskus olnud Oradea (ungari "Nagyvárad") linn. Krisaania on küll olnud Transilvaania valitsemise all, kuid see pole kunagi kuulunud Transilvaaniasse, ehkki mõnikord ekslikult liigitatakse Krisaania sinna.
Tänapäeva Ungari Krisaania.
Krisaania ala katavad Ungaris tänapäeval Hajdú-Bihari ja Békési komitaat. Suurim linn on Debrecen.
Tänapäeva Rumeenia Krisaania.
Krisaania ala katavad Rumeenias tänapäeval Bihori maakond tervenisti, Aradi ja Sălaji maakond suures osas ning Hunedoara ja Satu Mare maakond väikses osas. Suurim linn on Oradea.
Tänapäeva Rumeenias loetakse Krisaania mõnikord Transilvaania regiooni alla.
Alliku vald

Alliku vald või Halliku vald on olnud mitme Eesti valla nimi:
James M. Buchanan

James McGill Buchanan, Jr (3. oktoober 1919 Murfreesboro, Tennessee – 9. jaanuar 2013 Blacksburg, Virginia) oli Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.
1986. aastal anti talle Nobeli majandusauhind.
Elu ja töö.
Ta oli Tennessee kuberneri John P. Buchanani lapselaps.
1948. aastal sai ta Chicago ülikoolis doktorikraadi.
Ta töötas Virginia ülikoolis, California ülikoolis, Florida osariigi ülikoolis ja mujal.
Gérard Debreu

Gérard Debreu (4. juuli 1921 Calais – 31. detsember 2004 Pariis) oli prantsuse päritolu ameerika matemaatik ja majandusteadlane. Tuntud majandusprofessorina California ülikoolis Berkeleys, kus ta alustas tööd 1962. aastal. 1983. aastal anti talle Nobeli majandusauhind.
Tema isa oli oma emapoolse vanaisa pitsivabriku, Calais' traditsioonilise tööstuse äripartner. Debreu jäi varakult orvuks – isa sooritas enesetapu ja ema suri loomulikku surma.
Gunnar Myrdal

Karl Gunnar Myrdal (rootsi keeles [ˈmyːɖɑːl]; 6. detsember 1898 Gustafs – 17. mai 1987 Danderydi vald) oli Rootsi majandusteadlane, sotsioloog ja poliitik. 
1974. aastal sai ta koos Friedrich August von Hayekiga Rootsi Panga auhinna majandusteaduses Alfred Nobeli mälestuseks "nende teedrajava majandustsüklite teooria ning majandus-, sotsiaalsete ja institutsionaalsete nähtuste vastastikuse mõju süvaanalüüsi eest".
Ameerika Ühendriikides tuntakse teda eeskätt rassisuhteid käsitleva uurimuse "" järgi. 
Aastal 1924 abiellus ta poliitiku, diplomaadi ja kirjaniku Alva Myrdaliga, kes 1982 pälvis Nobeli rahuauhinna. Nende poeg on kirjanik Jan Myrdal.
Franco Modigliani

Franco Modigliani (18. juuni 1918 Rooma – 25. september 2003 Cambridge, Massachusetts) oli Itaalia juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.
Aastal 1985 sai ta Nobeli majandusauhinna.
Elulugu.
1939. aastal emigreerus Modigliani Itaaliast Ameerika Ühendriikidesse.
1978. aastal oli ta American Economic Associationi president.
Päri vald

Päri vald (saksa keeles "Kattentack") oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja seejärel liideti vald Vaikna vallaga
Valla alal asus Päri mõis.
Kenneth Arrow

Kenneth Joseph Arrow (ka Ken Arrow; 23. august 1921 New York – 21. veebruar 2017 Palo Alto) oli juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane ja poliitikateoreetik, Nobeli auhinna laureaat.
1972. aastal sai ta koos John Hicksiga Nobeli majandusauhinna; ta on seni noorim selle auhinna saaja (sai selle 51-aastaselt).
Nobeli auhinna on saanud ka viis Ken Arrow' õpilast, sealhulgas Eric Maskin, John Harsanyi, Michael Spence ja Roger Myerson.
Euroopa keeleõppe raamdokument

Euroopa keeleõppe raamdokument ("Common European Framework of Reference for Languages: Learning, Teaching, Assessment", lühendatult "inglise keeles" CEFR, "CEF" või "CEFRL", saksa keeles "GeR" või "GeRS", prantsuse keeles "CECR", itaalia keeles "QCER", hispaania keeles "MCER") annab sidusa raamistiku keeleõppeks ja keeleoskustasemete ühtses süsteemis määramiseks. 
Õppija taseme jaotusi on kolm üldist ja kuus alajaotust. Kõigil on täpsemad lugemise, kuulamise, kõnelemise ja kirjutamise osaoskuste kirjeldused.
Tasemekirjeldusi kasutatakse kõigi Euroopa keelte tarbeks. Kirjeldused on paljudesse keeltesse tõlgitud (eesti keeles "Euroopa keeleõppe raamdokumendis määratletud keeleoskustasemete kasutuselevõtust tulenevalt keeleseaduse ja teiste seaduste muutmise seadus").
Turuväärtus

Turuväärtus (inglise keeles "market value") on väärtuse liik, mida kasutatakse tihti kinnisvara hindamiseks. Turuväärtust käsitletakse ka kui vahetusväärtust. See on väärtus, mis tekib avatud turu tingimustes.
Turuväärtuse definitsioon võiks olla järgmine: kõige tõenäolisem hind, millega antud kuupäeval peaks asjaõigused müüdama raha eest, sellega võrdsetel tingimustel või muudel täpselt avaldatud tingimustel pärast mõistlikku viibimist turul, kus valitseb konkurents, õiglase tehingu raames, mille puhul ostja ja müüja tegutsevad heauskselt, teadlikult, enda huvides ning sunduseta. 
Vahetusväärtuse käsitluse puhul oleks definitsioon järgnev: hinnangul põhinev summa, mille eest vara peaks väärtuse kuupäeval minema üle tehingut sooritada soovivalt müüjalt tehingut sooritada soovivale ostjale sõltumatus ja võrdsetel alustel tehtavas tehingus pärast kõigile nõuetele vastavat müügitegevust, kusjuures osalised on tegutsenud teadlikult, kaalutletult ja sunduseta.
Teisisõnu viitab turuväärtus raha hulgale (või muule ekvivalentsele väärtuse ühikule), mis kõige tõenäolisemalt makstakse vara eest teatud kuupäeval ausa ja mõistliku tehingu käigus, mis toimub avatud turu olukorras. Selleks et tehing oleks aus ja mõistlik, peavad olema täidetud järgmised tingimused:
Risti tarandkalme

Risti tarandkalme ehk Kalmamägi on muinaseesti põletusmatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Risti alevikus aadressil Kalva 3 ja Paldiski mnt 2.
Muistis kuulub arvatavasti kas I aastatuhande teise poolde või II aastatuhande algusse.
Asukoht.
Tarandkalme asub Risti alevikus, endisest raudteeülesõidukohast kirde pool, Rõuma külla viiva külatee loodeservas, selle küla tuumikust 350 m edelas.
Kirjeldus.
Matmispaik paikneb ümbruse kõrgeimas kohas kõrge seljandiku lõunatipus. Ida ja lääneküljel tõuseb muistise pind astmeliselt. Tarandkalme on 22 m pikk ja ida-lääne suunas 19 m lai. Muistis on tänapäeval keskosas 4 × 2 m suuruse ja 30 cm sügavuse sissekaevega rikutud.
Kivikalme avastasid 1980. aastal Mati Mandel ja Tõnu Sepp. Veel samal aastal võeti muistis muinsuskaitse alla.
2001. aastal sooritati väikesemahulisi proovikaevamisi.
Almohaadide riik

Almohaadide riik või Almohaadide kalifaat oli Maroko moslemitest berberite kalifaat, mis asutati 12. sajandil.
Almohaadi liikumise algatas Ibn Tumart masmuda hõimude seas, Lõuna-Marokos. Almohaadid rajasid esimese berberite riigi Tinmelis, Atlase mägedes umbes 1120. aastal. Alistades valitseva Almoraviidide dünastia, suutsid nad aastaks 1147 kogu Marokos võimule saada. Abd al-Mu'min (1130–1163) vallutas Marrakechi ja kuulutas iseenda sultaniks. 
Aastal 1159 olid nende kontrolli all kõik Atlase mägede ja Vahemere vahele jäänud Magribi alad, Aafrika põhjarannikul Egiptusest läänes. 1160. aastal jätkas Abd al-Mu'min territooriumi vallutamist Magribist idasuunal ning vallutas Sitsiilia normannide kontrollitud Ifriqiya ja Tripolitaania alad.
Rekonkista Pürenee poolsaarel.
Almohaadid (1147–1269) taasühendasid 1031. aastal killunenud Córdoba kalifaadi alad Pürenee poolsaarel tänapäeva Hispaania ja Portugali aladel.
Ibeeria poolsaare Al-Ándalus oli ka aastaks 1172 Alhohaadide võimu all.
Almohaadide võim Ibeeria poolsaarel kestis kuni aastani 1212, kui Muhammad "al-Nasir" III Las Navas de Tolosa lahingus Sierra Morenas Kastiilia, Aragóni, Navarra ja Portugali kristlike kuningate liidult lüüa sai. Araabia ajaloos on lahing nimetatud, kui Al-Uqabi lahing. Mauride võim Ibeerias taandus peagi peaaegu täielikult, kui Córdoba ja Sevilla vastavalt aastatel 1236 ja 1248 Kastiilia kristlaste kätte langesid.
Almohaadide valitsusaeg jätkus kuni mitmete hõimude ja piirkondade ülestõusud võimaldasid nende ohtlikeimate vaenlaste, Mariinide esiletõusu aastaks 1215. Dünastia viimase valitseja kätte jäi lõpuks vaid Marrakech, kus ta orja poolt aastal 1269 mõrvati. Mariinid piirasid Marrakechi, millega lõpetati Almohaadide valitsusaeg Lääne-Magribis.
Kurt Schneider

Kurt Schneider (7. jaanuar 1887 – 27. oktoober 1967) oli saksa psühhiaater, kes on andnud panuse skisofreenia ja isiksushäirete olemuse uurimisse.
Elulugu.
Schneider sündis Crailheimis Württembergi kuningriigis. Ta õppis meditsiini Berliinis ja Tübingenis ning pärast sõjaväeteenistust I maailmasõjas sai psühhiaatri kvalifikatsiooni. 1931. aastal asus ta juhtima Saksamaa Psühhiaatriliste Uuringute Instituuti Münchenis. Ta lahkus sealt eugeenika leviku ajal ja töötas Teise maailmasõja ajal arstina Saksa armees. Pärast sõda asutas ta koos Karl Jaspersiga Heidelbergi psühhiaatriakooli. Ta töötas seal dekaanina kuni pensionile jäämiseni 1955. aastal.
Panus psühhiaatriasse.
Isiksushäired.
Schneider defineeris "psühhopaatilist" isiksust kui indiviidi, kes kannatab oma isiksuseomaduste pärast või põhjustab nendega ühiskonnale kannatusi. Ebanormaalne isiksus on suuresti kaasasündinud, aga võib areneda ka isikliku arengu jooksul või väliste mõjutuste tõttu. Ta arvas, et ebanormaalne isiksus on statistiline kõrvalekalle normist. Tema eesmärk oli, et diagnoosid oleksid moraalselt neutraalsed ja põhineksid teadusel.
Ta arvas, et normaalse isiksuse dimensioonid ja patoloogia tüübid on tehislik konstrukt. Kategoriaalset süsteemi saab kasutada normaalse isiksuse kirjeldamisel, aga normaalsetest isiksusedimensioonidest ei saa tuletada kliiniliselt olulisi ebanormaalsuse tüüpe.
Tema isiksushäirete tüpoloogia põhineb kliinilisel vaatlusel. Ta pakkus välja 10 psühhopaatilist isiksust:
Schneideri töö on mõjutanud ka järgnevaid tüpoloogiad, sealhulgas praegusi isiksushäirete klassifikatsioone DSM-IV-s ja RHK-10-s. Schneiderile on ette heidetud, et tal ei õnnestunud luua hinnanguvaba mitte hukkamõistvat diagnostilist süsteemi. Schneider ise kritiseeris Kraepelini ja teisi, kelle isiksuse diagnoosid põhinevad moraalsel hinnangul, kuid sama kehtis ka tema enda tüpoloogia kohta. Schneider tunnistas et "ühiskonna kannatus" on täiesti subjektiivne kriteerium, kuid arvas, et teaduslikes uuringutes on võimalik seda vältida, kuna tegeletakse laiema statistilise kategooriaga, mis on tema hinnangul kaasasündinud ja seega suures osas päritav.
Skisofreenia.
Schneideri panus oli skisofreeniale iseloomulike esimest järku sümptomite kirjeldamine. Esimest järku sümptomid on olnud viimastes diagnostilistes süsteemides väga olulisel kohal, nii RHK-10 kui ka DSM-III ja DSM-IV järgi on esimest järku sümptomite olemasolu skisofreenia diagnoosi panemiseks vajalik. Kriitikute hinnangul aga ei ole need sümptomid omased ainult skisofreeniale.
Schneideri esimest järku sümptomid on:
Esimest järku sümptomite olulise üle diagnoosmisel on palju vaieldud. Uuringute põhjal ei ole piisavalt infot ei Schneideri väidete ümberlükkamiseks ega ka kinnitamiseks. Kuid nii DSM-IV kui ka RHK-10 asetavad esimest järku sümptomitele suuremat rõhku kui selleks on empiiriliste uuringute põhjal alust.
Lančiūnava

Lančiūnava on küla Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai vallas. Küla läbib automagistraal Via Baltica.
Lančiūnavas on põhikool ja raamatukogu, seal tegutseb metsamajand. Vaatamisväärsusteks on 1880. aastal valminud katoliku kirik ja Lančiūnava mõisa hoonetekompleks. Küla juures asub Lančiūnava metsa botaaniline kaitseala. Kiriku juures asub lohuga vana kultusekivi; kohaliku pärimuse kohaselt on lohku kogunev vesi püha.
Metsas asuvat Lančiūnava küla ja sealset mõisat on esmamainitud 1587. aastal. 1779. aastal ehitati külasse kabel ja 1880. aastal kabeli asemele kirik. Nõukogude ajal oli Lančiūnava kohaliku sovhoostehnikumi keskasula.
Külas on sündinud Rzeczpospolita ajaloolane Kazimieras Kognovickis.
Sipa maa-alune kalmistu

Sipa maa-alune kalmistu on muinaseesti põletusmatuse koht Pärnu maakonnas Lääneranna vallas endise Sipa küla maal, endisest Sipa külatuumikust (praegusest Sipa-Mihkli talust) vahetult põhja pool, uuest Risti-Virtsu maanteest 350–450 m kagu pool.
Seniste leidude põhjal pärineb kalmistu 10.–13. sajandist.
Kirjeldus.
Matusepaik asub ida-läänesuunalise kõrgendiku põhjanõlval. Kalmistu täpseid piire pole võimalik ilma kaevamisteta selgitada. Seetõttu on tema tinglikuks suuruseks loetud umbes 100 m läbimõõduga ala. Kultuurkiht kalmistu alal on suurema tumedusega. Matusekoht on kaetud väheste raudkividega.
Arheoloogilised leiud.
Esimesed hauapanused koguti 1974. aastal, kui põllu kündmise ajal tulid päevavalgele umbes 10. sajandi hauapanused. Hauapanus koosnes kolmest pronkstraadist kaelavõrust, hoburaudsõlest, odaotsast, sõrmusest ja pronksspiraalist. 1999. aastal sooritatud arheoloogilistel kaevamistel leiti aga 12. sajandist pärinev läätsekujuline mõõgapideme nupp.
Ammoni riik

 
Ammon semikeelne kuningriik, mis eksisteeris pronksiajal Jordanist idas, Wadi Mujibi ja Zarqa vahel, tänapäeva Jordaania aladel. Riigi pealinn oli Rabbahi linn, mis tänapäeval on Jordaania pealinn, Amman. Micomi ja Molechit (kes võivad olla üks ja see sama) nimetatakse Heebrea piiblis Ammoni jumalateks. Kuningriigi elanikke kutsutakse "Ammoni lasteks" või "Ammonlasteks".
Rumjana Želeva

Rumjana Želeva (bulgaaria keeles "Румяна Русева Желева"; sündinud 18. aprillil 1969 Nova Zagoras) on Bulgaaria poliitik. Ta oli 27. juulist 2009 kuni 27. jaanuarini 2010 Bulgaaria välisminister.
Ta lõpetas aastal 1995 Sofia ülikooli sotsioloogina. Aastal 2003 kaitses ta Otto von Guericke Magdeburgi ülikoolis PhD kraadi sotsioloogia alal.
Angola Rahvademokraatlik Vabariik

 
Angola Rahvademokraatlik Vabariik (portugali: "República Popular de Angola") oli end ise deklareerinud sotsialistlik (üldiselt peeti riiki läänes kommunistlikuks) riik, mis rajati aastal 1975, pärast Portugalilt iseseisvuse saamist; sarnane olukord oli ka Mosambiigi Rahvademokraatlikus Vabariigis. Vastasutatud riigil olid soojad suhted Nõukogude Liidu, Kuuba ja Mosambiigi Rahvademokraatliku Vabariigiga. Riiki juhtis Rahvuslik Liikumine Angola Vabastamise Poole (MPLA), tänu millele võeti riigis vastu kommunism. Liikumist toetasid nii Nõukogude Liit kui ka Kuuba. MPLA-vastane liikumine, Angola Täieliku Vabanemise Rahvuslik Liit (UNITA), alustas nendega kodusõda. UNITA-t toetasid Lõuna-Aafrika Vabariik ja USA.
Aastal 1991 allkirjastasid MPLA ja UNITA rahulepingu, mille tulemusel said toimuda esimesed mitmeparteilised valimised. Kuigi pärast seda jätkusid suuremad konfliktid osapoolte vahel, sai Angola RDV-st 1992. aastal tänapäevane Angola vabariik.
Dorolțu

Dorolțu (ungari "Nádasdaróc") on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonna Aghireșu vallas.
Anguilla Vabariik

Suurbritannia andis 27. veebruaril 1967 Saint Christopher-Nevis-Anguilla territooriumile "assotsieerunud maa" staatuse, mis andis neile enda põhiseaduse ja arvestatava võimuga valitsuse. Paljud anguillalased olid vastu Saint Kittsile allumisele ning 30. mail (tuntakse Anguilla päevana) aeti Saint Kittsi politseinikud saarelt välja. Ajutine valitsus palus abi USA-lt, aga tulemusetult. 11. juulil 1967 toimus referendum Saint Christopher-Nevis-Anguillast lahkumise üle. 1813 hääletanut oli poolt, viis vastu. Iseseisvusdeklaratsiooni luges avalikult ette Walter Hodge. 
Kiiresti rajati ka eraldiseisev seadusandlik institutsioon. Peter Adams oli Anguilla Saare Nõukogu esimene esimees, aga kui ta nõustus Anguilla uuesti Saint Kittsi võimu alla andma, kõrvaldati ta ametist ning asendati Ronald Websteriga. Detsembris 1967 töötasid kaks Suurbritannia parlamendi liiget välja ajutise leppe, mille kohaselt kuuluks ühele Suurbritannia ametnikule administratiivne võim Anguillas, paralleelselt sealse valitsusega. Selleks ametnikuks sai Tony Lee, kuid tema ametiaja lõpuks polnud osapooled endiselt saare valitsemise osas pika perspektiiviga lahenduseni jõudnud. 
6. veebruaril 1969 toimus teine rahvahääletus, 1739 poolt- ja nelja vastuhäälega otsustati Saint Kittsiga mitte taasliituda. Järgmisel päeval kuulutas Anguilla end iseseisvaks vabariigiks, Webster täitis esimehe kohustusi. Uus Suurbritannia saadik, William Whitlock, saabus 11. märtsil 1969 ning alustas uut ajutist Briti administratsiooni, aga ta saadeti riigist peagi välja. 19. märtsil maandusid riiki teise pataljoni, langevarjuüksuse ja politseiüksuse ametnikud, et "kord taastada". Samal sügisel asendati nad sõjaväeinseneridega, kes pidid ühiskondlike tööde läbiviimist parandama.
Tony Lee naasis 1971. aastal ja oli saadikuametis veel ühe "ajutise leppe" kehtimisajal. Pärast seda anti Anguillale lõpuks luba Saint Kittsi ja Nevise võimu alt lahkuda, sellest hoolimata sai Anguilla eraldiseisvaks sõltuvaks alaks alles 19. detsembril 1980. Saint Kitts ja Nevis sai Suurbritannia alt iseseisvaks 1983. aastal, Anguilla on brittide võimu all tänapäevani.
Annam

Annam (vietnami: "An Nam" või "Trung Kỳ") oli Prantsusmaa protektoraat Vietnami keskosas. Vietnamlasi kutsuti tihti "annamlasteks". Rahvuslikud kirjanikud võtsid sõna "Vietnam" kasutusele alles 1920. aastate lõpus. Laiem üldsus võttis nime vastu alles 1945. aasta augustis toimunud revolutsiooni käigus. Pärast seda on nime "Annam" peetud alandavaks. 
Prantsusmaa vallutas sealsed alad aastaks 1884 ning need said Prantsuse Indohiina osaks 1887. aastal. Kaks teist Vietnami piirkonda, Cochinchina lõunas ja Tonkin põhjas, olid samuti Prantsuse Indohiina all. Piirkonnas oli kaks paralleelselt töötavat valitsust, Vietnami ja Prantsuse. Nguyễni dünastia valitses endiselt "de jure", marionettkeiser resideeris Huế linnas. 1949. aastal laienes protektoraat ka äsjarajatud Vietnami riigile. 1954. aasta Genfi leppega jagati regioon kommunistlikuks Põhja-Vietnamiks ja kommunismivastaseks Lõuna-Vietnamiks.
Etümoloogia ja koloniaalajaeelne kasutus.
Annam tähendab hiina-vietnami keeles 'rahulikku lõunat', kohanimi on tuletatud Hiina Annami provintsi nimest. See on üks paljudest nimedest, mida hiinlased on kasutanud Tonkini, mille alad ümbritsevad Hanoi linna ja mis on tänapäeva Vietnami südamikuks, kutsumiseks. 
Sama nimi on ka Annami mäestikul, 1100-kilomeetrisel ja peaaegu 3000 meetri kõrgusel mäestikul, mis on Laose ja Vietnami piiriks.
"An Nam" on tänapäeval vietnamlaste jaoks solvav nimi, mida kasutatakse sarkastilises võtmes. Selle asemel kasutatakse ametlikes tekstides "Trung Kì" või "Trung Kỳ" nime.
Sägä

Sägä (ka "Säga" või "Sägaküla") on endine küla Viljandimaal Tarvastu vallas, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Tarvastu küla alal.
1920. aastatel pidas külas Aaviku asundustalu maadleja Martin Klein.
Dorolțu kalvinistlik kirik

Dorolţu kalvinistlik kirik (rumeenia "Biserica reformată din Dorolțu") on kalvinistlik kirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonnas Aghireșu vallas Dorolţu asulas.
Kirik on ehitatud 14. sajandil, algselt rooma-katoliku kirikuna. Kiriku kantsel ja kõlaräästas on pärit 1682. aastast. Kiriku puitlae maalingud on pärit 1750. aastast.
Kiriku ansamblisse kuulub ka eemal külas paiknev 19. sajandi kellatorn ning kirikut ümbritsev Dorolţu kirikuaed.
Kiriku ansambel on Rumeenia kultuurimälestis nr CJ-II-a-B-07607.
2. Soomusrongi Rügement

2. Soomusrongi Rügement (ka: "2. Soomusrongirügement") oli Eesti soomusrongirügement enne Teist maailmasõda.
Rügement moodustati 1923 ja liideti 1934 koos 1. Soomusrongi Rügemendiga Soomusrongirügemendiks. 
2. Soomusrongi Rügement asus Valgas.
Rügemendi juhtkond.
2. Soomusrongirügemendi ülemad:
2. Soomusrongirügement koosnes: 
Soomusrong koosnes kuulipildurite kompaniist, dessantkompaniist, tehnikakomandost, staabikomandost ja ühest suurtükipatareist.
Botorca

Botorca (ungari "Őrhegy") on küla Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Mureși maakonna Târnăveni linna halduspiirkonnas (kuni 2002. a-ni Gănești vallas). 
Pildid.
Foto: Țetcu Mircea Rareș, 6. aprill 2013
Šakotis

Šakotis (leedu keeles "šakotis", poola keeles "sękacz" – 'kuusepuukook'; otsetõlkes 'haruline') on Poola-Leedu traditsiooniline vardas küpsetatud kook. "Šakotise" koostisosad on või, muna, jahu, suhkur ja koor. Kooki küpsetatakse pöörleval vardal kas ahjus või lahtise tule kohal.
Ajalugu.
Koogi valmistamine levis rahva hulgas Poola-Leedu ühisriigi Rzeczpospolita ajal (1569–1791). "Šakotis"'e päritolu seostatakse ühelt poolt Itaalia päritolu Poola kuninganna Bona Sforzaga ja teisalt jatvingidega. Kui balti hõimude hulka kuulunud jatvingid asustasid Podlaasia ala keskajal, siis Bona Sforza oli kuningas Zygmunt I abikaasa 1518–1548 ja oli tuntud riigi majanduse reformijana.
"Šakotis"'ele on andnud nime tema iseloomulik kuju, mis tõlkes tähendab "mitmeharuline puu". Enamasti on ta kooniline ja meenutab välimuselt kuuske. Koogi küpsetamine on aja- ja töömahukas protsess. Tule kohal pöörlevale vardale kinnitatud koonusele kantakse kihtidena tainas. Keskmise koogi küpsetamiseks kulub pool tundi.
Kooki võib serveerida nii, nagu ta küpsetamisel jääb, või kaunistatuna šokolaadi ja suhkrust lilleõitega. "Šakotis" on üks tähtsamaid magustoite Leedu pidulaudadel, eriti pulmades või pühade ajal.
Kui 2006. aasta Euroopa päeval korraldati Austria algatusel Viinis Café Europe, siis valiti Leedu esindusmaiustuseks "šakotis".
Leedu rekord püstitati 2015. aasta mais Druskininkais, kus küpsetati seni teadaolev suurim "šakotis" kõrgusega 3,72 meetrit ja kaaluga 85,8 kilogrammi.
Bata Živojinović

Velimir "Bata" Živojinović (5. juuni 1933 Koraćica küla – 22. mai 2016 Belgrad) oli Serbia näitleja ja poliitik.
Näitlejana kogus ta populaarsust 1970. aastatel tehtud Teise maailmasõja teemalistes filmides (näiteks "Valter kaitseb Sarajevot", 1972). 
1990. aastal valiti ta Serbia parlamenti. Osales 2002. aasta septembri-oktoobri presidendivalimistel, esindades Sotsialistlikku Parteid ja kogudes 119 052 häält (3,27%).
Rudolf Viest

Rudolf Michal Viest (24. september 1890 Groß-Rauschenbach – 1945 Flossenbürgi koonduslaager) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia väejuht. Ta oli Tšehhoslovakkia eksiilvalitsuse liige, Slovaki Rahvusnõukogu liige. Slovaki Rahvusliku Ülestõusu ajal oli ta 1. Tšehhoslovakkia armee komandör. Kahe maailmasõja vahel oli ta ainus slovaki rahvusest kindral.
Ta sündis aastal 1890 Groß-Rauschenbachis Austria-Ungaris, praeguse haldusjaotuse järgi Revúcas Revúca ringkonnas Banská Bystrica maakonnas Slovakkias. Aastal 1910 lõpetas ta Revúcas keskkooli. Aastal 1911 astus ta vabatahtlikult sõjaväkke. Ta võttis osa esimesest maailmasõjast.
Esimesest maailmasõjast jõudis ta koju aastal 1920. Ta lõpetas Praha Sõjaväeakadeemia. Seejärel oli ta aastani 1939 Tšehhoslovakkia armee- ja diplomaatilises teenistuses; ta oli Tšehhoslovakkia sõjaväeatašeeks Poolas ja Ungaris. Aastal 1933 sai ta brigaadikindraliks, aastal 1938 diviisikindraliks.
Aastal 1939, pärast Tšehhoslovakkia okupeerimist emigreerus ta Ungari kaudu Prantsusmaale, kus temast sai Tšehhoslovakkia Rahvusliku Komitee liige ja 1. Tšehhoslovakkia armee komandör Prantsusmaal. Pärast seda, kui aastal 1940 Saksamaa purustas Prantsusmaa, asus ta ümber Suurbritanniasse, kus temast sai Tšehhoslovakkia eksiilvalitsuse minister.
Augustis 1944 lendas ta Tšehhoslovakkia delegatsiooni koosseisus Nõukogude Liitu, aga sealt oktoobris 1944 Banská Bystricasse, kus asus Slovaki Rahvusliku Ülestõusu staap. Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus püüdis saavutada Rudolf Viesti kaudu kontrolli ülestõusu üle, kuid öösel vastu 28. oktoobrit 1944 andis oma viimase käsu: Võitlus Tšehhoslovakkia vabaduse eest pole lõppenud, see jätkub mägedes.
3. novembril 1944 arreteeriti ta Pohronský Bukovecis (asub Banská Bystrica lähedal). Ta viidi Saksamaale, mõisteti surma ja hukati aastal 1945 Flossenbürgi koonduslaagris.
Antigoniidide dünastia

Antigoniidide dünastia (vanakreeka keeles Ἀντιγονίδαι) oli hellenistlike kuningate dünastia, mis sai alguse Aleksander Suure kindralist Antigonos I Monophthalmosest ("ükssilm").
Ajalugu.
Suuremas osas Kreeka Makedooniast olid antigoniidid Antipatriidide mantlipärijad, nad valitsesid ka Väike-Aasiat ja Põhja-Süüriat. Antigonos püüdis saada oma kontrolli alla kogu Aleksander Suure impeeriumit, aga see lõppes Diadohhide sõdades aastal 301 eKr Ipsose lahingus lüüasaamisega. 
Antigonos I Monophthalmose poeg Demetrios Poliorketes jäi lahingus ellu ning suutis paar aastat hiljem Vana-Makedoonias ise võimule saada. Lõpuks ta siiski kaotas koha troonil ning suri Seleukos I Nikatori vangina. 
Järgnes segadusteaeg, kuid aastaks 276 eKr suutis Demetriose poeg Antigonos II Gonatas uuesti dünastia Makedoonias (ja suuremas osas Kreeka linnriikidest) võimule saada. 
Philippos V valitsusajal peeti ülemvõimu pärast Rooma vabariigiga Makedoonia sõdu: 214–205 eKr, 200–197 eKr, 171–168.
Dünastia viimane valitseja oli Perseus, kes valitses aastatel 179–168 eKr. Ta ei suutnud Rooma vabariigi agressioonile vastu seista ning 168. aasta Pydna lahinguga lõppes Antigoniidide dünastia võimuaeg.
Dünastia.
Antigoniidide dünastia valitsejad olid:
Makedoonia viimane kuningas Andriskos väitis, et on Perseuse järeltulija.
Arwād

Arwād (araabia أرواد) (antiikajal Arados, vanakreeka Ἄραδος) on saar ja asula Vahemeres 3 km kaugusel Süüria suuruselt teisest sadamalinnast Ţarţūsist, Süüria ainus asustatud saar. Asula katab kogu saare, seal elavad peamiselt kalurid. 
Süüria Statistikaameti andmetel oli 2004. aastal saarel 4403 elanikku. Saare elanikud on peamiselt sunniidid.
Pääsküla tänav

Pääsküla tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Pääsküla tänav algab Rännaku puiesteelt, ristub Raba tänavaga ja lõpeb Põllu tänaval. Pääsküla tänav on enam-vähem kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 420 meetri pikkune.
Pääsküla tänav sai nime 29. jaanuaril 1951. Tänav on saanud nime lähedal asuva Pääsküla raudteejaama järgi.
Poli Genova

Poli Plamenova Genova (bulgaaria keeles Поли Пламенова Генова; sündinud 10. veebruaril 1987 Sofias) on Bulgaaria laulja.
Ta esindas Bulgaariat 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Na inat" ja saavutas oma poolfinaalis 48 punktiga 12. koha.
2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Bulgaariat lauluga "If Love Was a Crime", millega pääses Bulgaaria esimest korda Eurovisiooni lauluvõistluse finaali pärast 2007. aastat. Finaalis saavutas ta 4. koha.
Ta oli 2015. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistluse õhtujuht.
Aedvere tänav

Aedvere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Aedvere tänav algab Printsu teelt, ristub Nõgikikka tänavaga ja lõpeb Alemaa tänaval. Aedvere tänav on põhiosas enam-vähem idakagu-lääneloodesuunaline ja ligikaudu 390 meetri pikkune.
Aedvere tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on saanud nime Aedvere talu järgi.
Jõeoti tänav

Jõeoti tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Jõeoti tänav algab Tiskre teelt, ristub Müta, Abara ja Vähi tänavaga, Jõeküla teega, Kudu ja Ojakääru tänavaga, Põlde põiguga ning Rajapere tänavaga, lõppedes Räime tänaval. Jõeoti tänav on põhiosas enam-vähem lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 930 meetri pikkune.
Jõeoti tänav sai nime 8. detsembril 1995. Enne seda oli Jõeoti tänav Tiskre tee osa. Tänav on saanud nime Jõeoti talu järgi.
Botorca kalmistu

Botorca kalmistu (rumeenia keeles "Cimitirul Botorca") on kalmistu Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Mureși maakonna Târnăveni linna halduspiirkonnas (kuni 2002. a-ni Gănești vallas) Botorca külas. 
Kalmistu on rajatud 20. sajandi I poolel. Kalmistul paiknev õigeusu kirik on ehitatud 20. sajandi lõpus. 
Kalmistu on tähelepanuväärne eri aegadest pärit betoonist hauatähiste tõttu, mis vaatamata vormide mitmekesisusele on küllaltki ühtse kujunduslaadiga.
Pildid.
Foto: Robert Treufeldt, 19. mai 2011
Jacqueline Boyer

Jacqueline Boyer (sünninimi Éliane Ducos; sündinud 23. aprillil 1941 Pariisis) on prantsuse laulja, Jacques Pillsi ja Lucienne Boyer' tütar. Ta võitis 1960. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Tom Pillibi".
Djuna Barnes

Djuna Barnes (12. juuni 1892 Cornwall on Hudson, Orange'i maakond, New Yorgi osariik – 18. juuni 1982 New York) oli Ameerika Ühendriikide modernistlik kirjanik ja ajakirjanik.
1912. aastal kolis ta koos emaga New Yorki. Tal oli suur lugemus, kodunt kaasa saadud kirjutamis- ja joonistusoskus, samas ametlikku kooliharidust tal praktiliselt ei olnud. New Yorgis õppis ta kunsti ja kirjutas lühiproosat. 
Tema esimeseks töökohaks sai ajaleht Brooklyn Daily Eagle, hiljem tegi ta kaastööd paljudele New Yorgi ajalehtedele ja ajakirjadele, sealhulgas Vanity Fairile ja The New Yorkerile. Tema sõprade hulka kuulusid Peggy Guggenheim, James Joyce, Ezra Pound, Natalie Clifford Barney, Gertrude Stein, Berenice Abbott, Sylvia Beach, Edward Estlin Cummings ja Eugenio Montale. 
Aastatel 1921–1930 elas ta Pariisis. 1930. aastatel viibis ta Inglismaal, New Yorgis, Pariisis ja Põhja-Aafrikas, oktoobris 1939 pöördus tagasi New Yorki.
Ilukirjanduslooming.
1915. aastal ilmus Djuna Barnesi esikraamatuna illustreeritud luulekogu "The Book of Repulsive Women". 
Pariisi-perioodil valmisid ja ilmusid ka lesbiteemasid käsitlev teos "Ladies Almanack" (1928, toona pseudonüümi A Lady of Fashion all ja poolsalaja nurgataguses kirjastuses), mida on tunnustatud "Nightwoodi" kõrval tema teise tähtteosena, ning romaan "Ryder" (1928), millest sai hiljem lühikeseks ajaks New York Timesi bestseller, ja "A Night Among the Horses" (1929). 
1936. aastal ilmus Inglismaal tema peateos – romaan "Nightwood", mida võib pidada üheks lesbikirjanduse teerajajaks ja homoseksuaalsete suhete põranda alt välja toojaks. Romaan pälvis küll kohe kiidusõnu kirjanduskriitikutelt, kuid laiemat lugejaskonda esialgu ei leidnud. Ka teose esmatrüki üllitanud eksklusiivne Farber and Farberi kirjastus oli pettunud ja leidis toona, et autorile selle eest vaid 43 naela honorariks maksta on täiesti piisav. Umbes sama leige vastuvõtu ja võõristuse osaliseks sai algul teose 1937. aastal USA-s ilmunud väljaanne. Kuid ometi hakkas teos oma elu elama sellest vaimustunud feministlikes ringkondades ning jõudis seejärel ringiga nn tavalugeja huviorbiiti. Et tsensuur ei hakkaks teose levikut takistama, lihvis Barnesi ihutoimetajaks saanud T. S. Eliot isiklikult teose liigjulgeid seksistseene ja religioosseid ringkondi pahandada võivat sõnakasutust uute trükkide tarbeks leebemaks. 2016. aastal ilmus romaan eesti keeles Loomingu Raamatukogus Krista Mitsi tõlkes pealkirjaga "Öömets". 
Tema hilisema loomeperioodi üks kaalukamaid teoseid on raevukas värssnäidend "The Antiphon" (1958). 
Barnesi kirjutatud viimaseks raamatuks jäi taas luulekogu, suuresti luule lühivormidest koosnev "Creatures in an Alphabet" (1982), milles kirjanik ülistab avarat silmaringi ja teadmiste süstematiseeritust.
Sanja Vučić

Sanja Vučić (sündinud 8. augustil 1993 Kruševacis Jugoslaavias) on Serbia laulja.
Ta on tuntud pealauljana Serbia bändis ZAA.
Ta esindas Serbiat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Goodbye (Shelter)" ning saavutas 115 punktiga 18. koha.
Maroniidid

Maroniidid on Liibanoni araablased, kristliku uskkon­na liikmed. 
Usund tekkis 5. sajandil erak Maruni järgijaist Põhja-Süürias. 7.–9. sajandil asusid maroniidid Põhja-Liibanoni mägedesse, 11.–13. sajandil olid nad ristisõdijate liitlased ja lähenesid katoliku kirikule. 
Mamelukkide võimu ajal läänistati maroniitide maad araabia (peamiselt druuside) ülikuile, maroniidid arabiseerusid, süüria keel jäi kasutusele kultusekeelena (18. sajandini). 
15. sajandil algas uus lähenemine katoliku kirikule, 16. sajandist allub maroniitide kirik paavstile. Maroniitide toetamiseks sai hul­ga eriõigusi Prantsusmaa. 
1970. aastail elas u 900 000 maroniiti Liibanonis, palju maroniite elab välismaal, peamiselt USA-s. Maroniitide ja teiste uskkondade osalemist Liibanoni poliitilises elus reguleerib 1943. aasta konstitutsiooniline kokkule­pe, mida teised uskkonnad on üha enam vaidlustanud.
Leida Lepajõe

Leida Lepajõe (sünninimi Leida Tohver; 14. aprill 1928 Tohera, Tori vald, Pärnumaa – 6. mai 1993 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane.
Haridus.
Ta õppis Viira Algkoolis ja Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis. Astus Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonda ja peale selle reorganiseerimist jätkas õpinguid Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille zootehnikateaduskonna I lennu lõpetas ta 1952. aastal kiitusega. 
1953. aastal astus ta Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri. 1956. aastal kaitses ta seal põllumajandusteaduste kandidaadi väitekirja kanade jõudluse suurendamise võimalustest. 1969. aastast oli ta doktorantuuris ja 1972. aastal kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures põllumajandusdoktori väitekirja "Kanade liha- ja munajõudluse hindamine tähtsamate toitainete saagise ja proteiini- ning energiakonversiooni alusel".
Töö.
Aastatel 1952–1953 oli ta Otepää masina-traktorijaama vanemzootehnik. 
1956. aastast töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajandusloomade aretuse kateedri õppejõuna, algul vanemõpetaja, hiljem dotsent, 1973. aastast professor. Aastatel 1965–1968 oli ta EPA zootehnikateaduskonna dekaan. 1992. aastast emeriitprofessor.
Ta oli Eesti Põllumajandusmuuseumi üks asutajaid ja selle teadusnõukogu liige.
Isiklikku.
Tema onu oli piimandusteadlane Mart Järvik.
Tema õde oli kauaaegne Viira kooli ja Tori (Virula) õpetaja, koorijuht ja kodu-uurija Juta Must, kelle poeg on Aadu Must. Tema vend oli Rootsis tegutsenud tšellokunstnik Gustav Tohver.
Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Jaan Lepajõe ja kolm last: riigiametnik, sporditegelane ja munitsipaalpoliitik Madis Lepajõe, Tiit Lepajõe ning tõlkija ja usuteadlane Marju Lepajõe
Alemaa tänav

Alemaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Alemaa tänav algab Pikaliiva tänavalt, ristub Aedvere tänavaga ja kahel korral Sõõru tänavaga ning lõpeb Vana-Rannamõisa teel. Alemaa tänav on enam-vähem lõunakagu-põhjaloodesuunaline ja ligikaudu 390 meetri pikkune.
Alemaa tänav sai nime 25. septembril 1998.
Parempopulism

Parempopulismiks nimetatakse mitmesuguseid Euroopa parempoolseid poliitilisi voole, mille esindajad tunnistavad demokraatiat ning kellele on tüüpiline immigrantide, Euroopa Liidu ja etableerunud parteide populistlik vastustamine. Tüüpilised jooned on ka meritokraatliku ühiskonnakorra nõudmine, kristliku õhtumaa ja rahvuskultuuri rõhutamine, millega sageli kaasnevad "law and order"'i poliitika nõudmine rahvusele kahjulikuks või ohtlikuks peetavate inimeste ning liiga liberaalseks ja paindumatuks peetavate olemasolevate riigistruktuuride ja otsustamisprotseduuride vastu.
Parempopulistlikud liikumised ja parteid on tekkinud Lääne-Euroopas alates 1970. aastate lõpust ning on 1990. aastatel kanda kinnitanud ka Ida-Euroopa riikides. 
Parempopulistid väidavad, et nad esindavad "vaikivat enamust", kelle huve etableerunud parteid ignoreeriksid, eelistades immigrantide ja rahvusvähemuste huve. Nii on parempopulism suunatud ühiskonna vähemuste ja poliitilise klassi vastu, pidades viimast korrumpeerunuks, võimuahneks ja rahvast kaugeks. Nad eeldavad, et on olemas tõeline rahva tahe, mis tuleb lihtsalt ilmsiks tuua.
Erinevalt sõjajärgsetest neofašistlikest ja lepingurevisionistlikest parempoolsetest parteidest puudub parempopulismil Saksamaa "Völkisch"-liikumisele omane maailmapilt; klassikalise rassismi asemel on pigem kultuuriline rassism. Parempopulism ei vastusta ka demokraatlikku süsteemi, küll aga kaldub varjatult vastustama mõningaid demokraatia elemente, nagu pluralism, vähemuste kaitse või usuvabadus. Parempopulistlikud parteid ja organisatsioonid on enamasti opositsioonis ning sõnastavad avalikkusele suunatud plakatlikke maksimumnõudmisi. 
Osa politolooge näeb parempopulismis äärmusparempoolsuse uuenemisliikumist, mis on reaktsioon ühiskondlikele, poliitilistele ja majanduslikele muutustele alates 1970. aastatest. Nende arvates kõnetavad parempopulistlikud parteid inimeste hirmu moderniseerumise, globaliseerumise ja teiste murrangute ees ning vastavad neile selgete ühekülgsete loosungitega, mis süüdistavad raskustes poliitilist klassi ja vähemusi. Parempopulismi mõiste on siiski raskesti arusaadav, sest selle esindajate programmid võivad olla väga erinevad ning piirid traditsioonilise paremäärmusluse ja konservatismiga on ähmased. Sotsiaalteaduslikust mõistest tuleb eristada sõna tarvitust meedias ja avalikkuses, mis on sageli halvustav. Peale selle on sõna tähendus üldkeeles enamasti ähmane ja asjaosalised sellist nimetust omaks ei võta. Ka politoloogilises diskussioonis on sellele terminile ette heidetud ähmasust ja sisutust. Hoolimata termini levikust ei kasutata seda teaduskirjanduses ühtses üldtunnustatud tähenduses.
Parempopulismi vaadeldakse ka seoses võimaliku populistlike (sealhulgas vasakpopulism) liikumiste ja parteide leviku laienemisega üldse, kusjuures populistlikud parteid võistlevad sama elektoraadi pärast.
Dorolțu kirikuaed

Dorolţu kirikuaed on kalmistu (rumeenia "Cimitirul Dorolțu") Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonnas Aghireșu vallas Dorolțu asulas.
Kalmistu idaosas olev Dorolțu kalvinistlik kirik on ehitatud 14. sajandil rooma-katoliku kirikuna. Kalmistu on olnud kasutuses samast ajajärgust, kuid hiljem on seda kasutanudkalvinistlik kogudus.
Kirikuaed on tähelepanuväärne oma vanade hauatähistega ning on Transilvaania sakside üks terviklikumalt säilinud väikekalmistuid. Kiriku ansambel koos aias oleva kalmistuga on Rumeenia kultuurimälestis nr CJ-II-a-B-07607.
Demokraatliku Ühtsuse Partei

Demokraatliku Ühtsuse Partei (kurdi keeles "Partiya Yekîtiya Demokrat", araabia keeles حزب الاتحاد الديمقراطي, harilikult kasutatakse lühendit PYD) on 2003. aastal süüria kurdide asutatud vasakpartei.
Alates 12. juulist 2012 on Demokraatliku Ühtsuse Partei koos Kurdi Rahvusnõukoguga Kõrgemas Kurdi Nõukogus, täites Süüria kodusõja tingimustes ajutise valitsuse rolli Süüria Kurdistanis.
Michael Tobias

Michael Charles Tobias (sündinud 27. juunil 1951) on ameerika ökokirjanik.
Ta on ühtlasi filmirežissöör ja aktiivne looduskaitsetegelane.
Kart

Kart ehk kartauto on väike üheistmeline lahtise kerega vedrustuseta võidusõiduauto.
Allveelaeva tänav

Allveelaeva tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis, endise Noblessneri laevatehase alal.
Tänav kulgeb paralleelselt Kalaranna tänavaga. Algab Lennusadama tänavast ja lõppeb Peetri tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 250 meetrit.
Allveelaeva tänav sai nime 23. oktoobril 2013.
Haldja tänav

Haldja tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu asumis.
Haldja tänav algab Pargi tänavalt ja lõpeb Ilmarise tänava ning Ugala tänava ristmikul. Haldja tänav on kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 150 meetri pikkune.
Haldja tänav sai nime 8. novembril 1927.
Krookuse tänav

Krookuse tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis.
Krookuse tänav algab Mooni tänavalt, ristub Iirise tänavaga ja lõpeb Mehaanika tänava ning Keemia tänava ristmikul. Krookuse tänav on idakagu-lääneloodesuunaline ja ligikaudu 210 meetri pikkune.
Krookuse tänav sai nime 9. septembril 2015. Enne seda oli praegune Krookuse tänav Mehaanika tänava osa.
UNESCO maailmapärand Rumeenias

Rumeenia alal on UNESCO maailmapärandi nimistus üheksa objekti ja 15 objekti kandidaati.
Nimistusse on kantud:
Keenia Aafrika Rahvuslik Liit

Keenia Aafrika Rahvuslik Liit (tuntud ka lühendiga KANU ingliskeelsest nimest "Kenya Africa National Union") on Keenia poliitiline partei, mis oli võimul aastatel 1963–2002 ehk peaaegu 40 aastat pärast Keenia vabanemist Briti koloniaalvõimu alt. Kuni aastani 1960 oli partei nimi Keenia Aafrika Liit ("Kenya Africa Union" ehk KAU). 
Ajalugu.
Alates oktoobrist 1952 kuni detsembrini 1959 oli Keenia riik eriolukorras Mau Mau ülestõusu tõttu Briti koloniaalvõimu vastu. Selle aja jooksul kasvas märgatavalt aafriklaste enda osalus riigi poliitilistes protsessides.
1960. aastal asutati Keenia Aafrika Demokraatlik Liit ("Kenya African Democratic Union" ehk KADU) vastuseisuks KANU-le. Tegemist oli suurel määral etnilise vastasseisuga. KADU esindas KAMATUSA (Kalejin, Maasai, Turkana, Samburu) gruppe, KANU aga suuremaid Luo ja Kikuyu gruppe. Viimasesse neist kuulus ka tolleaegne president Jomo Kenyatta. KADU pooldas föderaalset riigivalitsemist, KANU aga tsentraliseeritust. Keenia iseseisvumisel jäi võitluses peale KANU ning kuigi esialgu võeti vastu föderaalne süsteem, siis sellest peagi loobuti. 
Ideoloogia.
Enne 1960. aastat ühendas KANU mitmesuguste ideoloogiatega poliitikuid. 1965. aastal võeti aga konkreetsem suund, eriti pärast vasakule kalduvate Oginga Odinga juhtimisel tegutsenud poliitikute lahkumist. Asuti pooldama segamajandust ning riigi sekkumist majandusse riigiettevõtete kaudu. Sellega liitus Keenia külma sõja ajal Läänega. Nii Jomo Kenyatta kui ka temale järgnenud president Daniel arap Moi kasutasid seoseid Nõukogude Liiduga ettekäändena poliitiliste dissidentide mahasurumiseks. 
Struktuur.
KANU juhtimisstruktuur koosneb esimehest, peasekretärist ja mitmest aseesimehest. Nad valitakse rahvuslikul delegaatide konverentsil. Viimane selline toimus aastal 2005, kui partei esimeheks valiti Uhuru Kenyatta, kes nüüdseks on aga erakonnast lahkunud. 
Delegaadid konverentsile valitakse valimisringkondade tasandil.
Datu Sadja

Datu Sadja on traditsiooniline aadlitiitel, mis on kasutusel Filipiinidel. Euroopas vastab ta krahvitiitlile. See on sarnane Filipiinide Datule, Malaisia Datuk-ile ja Indoneesia Dato-le.
Datu Sadja aadlitiitel antakse eluks ajaks silmapaistvate teenete või vapruse eest. Aadlitiili kandja saab liite Tema Ekstellents Datu Sadja.
Tuan

Tuan on Aasias, eriti Malai keeltega riikides kasutatav aadlitiitel. Euroopas on see võrdne lordi ja "sir"'iga.
Hõimu tänav

Hõimu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis.
Hõimu tänav algab Ränduri tänavalt, ristub Saha tänava, Põllu tänava ja Olevi põiguga ning lõpeb Vabaduse puiesteel.
Hõimu tänav sai nime 8. novembril 1927.
Valea Viilor

Valea Viilor (ungari "Nagybaromlak", saksa "Wurmloch") on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas. 
Pildid.
Foto: Robert Treufeldt, 19. mai 2011
Hajameelselt abielus

"Hajameelselt abielus" oli Eesti Televisiooni komöödiasari.
Sarja lavastasid Üllar Saaremäe ja Tõnu Oja, stsenaristid olid Villu Kangur ja Gert Kiiler. Peaosi mängisid Merle Palmiste, Andrus Vaarik, Harriet Toompere, Liisa Aibel ja Jüri Vlassov.
Esimene jagu oli eetris 2005. aastal vana-aastaõhtu programmis ning see oli Eesti telekanalite vana-aastaõhtu saadetest vaadatavuselt 8. kohal. Esimene hooaeg oli 16-osaline.
Teine hooaeg läks eetrisse 2006. aasta sügisel.
Kolm rubiini

Kolm rubiini oli 1978. aastal ETV-s linastunud seitsmeosaline telelavastus.
Eino Baskini instseneering Julian Semjonovi romaani "Ogarjovi tänav 6" järgi. Telelavastus oli pühendatud miilitsatöötajatele, kes teevad ennastsalgavalt ohtlikku tööd. Tegevus toimus Moskvas, Leningradis, Sverdlovskis, Kaukaasias ja teistes Nõukogude Liidu linnades, kus uurijatel tuli otsida jälgi, et sõlmida kokku kuriteo paljastamisele viivad niidiotsad.
Sõnad ja asjad

"Sõnad ja asjad: inimteadmiste arheoloogia" ("Les mots et les choses: une archéologie des sciences humaines") on Michel Foucault' filosoofiline raamat. Selle avaldas originaalis 1966 Gallimard ning eesti keeles 2015 Varrak Mirjam Lepikulti tõlkes.
Kokkuvõte.
Eessõna.
Jorge Luis Borges esitab väidetavalt Hiina entsüklopeediast pärineva loomade liigituse, mida meie ajastul ja meie maailmajaos on võimatu mõelda: a) keisrile kuuluvad, b) palsameeritud, c) taltsutatud, d) piimapõrsad, e) sireenid, f) muinasjutulised, g) hulkuvad koerad, h) käesolevasse liigitusse sissevõetud, i) rahutud nagu hullud, j) lugematud, k) väga peene kaamelikarvast pintsliga joonistatud, l) ja nii edasi, m) äsja kannu katki teinud, n) kaugelt vaadates kärbseid meenutavad. Mõeldamatu on jada, mis neid seob. Neil ei ole ühist kohta, kus nad võiksid naabrid olla. Nad saavad kohtuda ainult hääles, mis neid loetleb, või leheküljel, keele mittekohas, mõeldamatus ruumis.
Termotöötlus

Termotöötlus ("heat treatment") on termin, mida kasutatakse kirjeldamaks materjalide kontrollitud kuumust ja jahutust eesmärgiga muuta nende struktuuri ja omadusi. Termotöötlus on kasutatavam tootmisprotsess, mis toote kuju muutmata võimaldab muuta nii materjali füüsikalisi kui ka mehaanilisi omadusi, nagu tugevus, sitkus, töödeldavus, kulumiskindlus ja korrosioonikindlus.
Protsessitermotöötlus.
Terase protsessitermotöötlus.
Terase termotöötluse, nii nagu igasuguse termotöötluse, eesmärk on metalli omaduste muutmine struktuuri muutmise teel ja see seisneb kuumutamises, seisutamises etteantud temperatuuril ja jahutamises. Termotöötlusega võib muuta nii terase mehaanilisi, tehnoloogilisi kui ka talitusomadusi. Lähtudes vastavatest temperatuuridest ning jahutuskiirusest, on terase termotöötluse põhimoodusteks:
1) lõõmutamine
2) normalisatsioon
3) karastamine
4) noolutamine
5) külmaga töötlus
Mitterauasulamite protsessitermotöötlus.
Mitterauasulamite korral kasutatakse termotöötlusi eesmärgiga saada ühtlast homogeensest struktuuri, vabaneda pingetest ja rekristalliseerida. Kasutatakse põhimoodustena homogenoseerivat lõõmutust, pingetuslõõmutust ja rekristalliseerivat lõõmutust.
Tugevdav termotöötlus.
1) tardlahustugevnemine
2) kalestumine
3) tera peenenemine
4) sadestuskõvenemine
5) faasimuutustest tingitud tugevnemine
Terase tugevdav termotöötlus.
Terase tugevdavad termotöötlusprotsessid on austeniidi lagunemine, martensiitmuutus, terase karastus, terase noolutus, läbikarastuvus, terase pingetugevdus, termokeemiline töötlus, terase termomehaaniline töötlus ja terase külmaga töötlus. 
Mitterauasulamite tugevdav termotöötlus.
Sadestuskõvenemine seisneb peente osakeste tekkes, mis toimivad barjääridena dislokatsioonide liikumisel, tugevdades ja kõvendades metalli. See on põhiline tugevdava termotöötluse moodus alumiiniumi-, vase-, magneesiumi-, jt mitterauasulamite korral.
Alumiimiumisulamite termotöötluses rakendatakse karastamist ja vanandamist, ebapüsivate struktuuride ja kristalse ehituse deformatsioonidefektide kõrvaldamiseks ka lõõmutamist.