Tallinna laululava

Tallinna laululava on Tallinna lauluväljaku kompleksi keskne ehitis kõlakoda. See on ehitatud 1960. aastal laulupidude (üldlaulupidude) pidamiseks. Laululava on projekteerinud arhitektid Alar Kotli ja Henno Sepmann, konstruktor oli Endel Paalmann, akustikalahenduse tegi Helmut Oruvee. Laululava põhjapoolsel küljel on 42 meetri kõrgune peotule torn, selle vastas laululava teisel küljel on raadiotorn.
Ajalugu.
Esialgsed Tallinna laululavad.
Laulupidusid on Eestis regulaarselt peetud alates 1869. aastast. Esimestel laulupidudel kasutati ajutisi lavasid, kuid laulupidude traditsiooni süvenedes oli vaja ehitada hiigelkooride esinemiseks spetsiaalselt ehitatud lava. Seetõttu ehitati Kadriorgu 1923. aastal VIII üldlaulupeoks Eesti Lauljate Liidu eestvõttel esimene püsilaululava, mis mahutas ligikaudu 12 000 lauljat. Projekti autor oli arhitekt Karl Burman.
Burmani esimene puitlaululava oli uusklassitsitlik hilisjuugendlike varjunditega. Puidust laululava astmestikku kroonis kaarduvate tiibadega tagasein. Tagaseina keskosa ja tiibade lõpetused olid arhitektuurselt rõhutatud, moodustades kooridele vajalikult piduliku fooni. 1926. aastal valmis seal staadion ning laulupeolava kohandati staadioni tribüüniks, mis oligi esialgne kavatsus. 
Kuna esimese püsilava puhul selgus kiiresti, et selle plats ei mahuta kõiki pealtvaatajaid, hakati planeerima uue lava ehitust. Arhitektitöö tegi taas Burman. Uus laululava ehitati 1928. aastal IX üldlaulupeoks praegusele asukohale, Narva maantee ja Pirita tee vahelisele maa-alale. Selles kasutati samu põhimõtteid nagu eelmise laululava juures, kuid lava mahutas seekord ligi 15 000 lauljat. Seda laululava rekonstrueeriti arhitekt K. Tauki projektide kohaselt kahel korral (1933. ja 1947. aastal) akustiliste omaduste parandamiseks. Teise maailmasõja järgsetel aastatel selgus, et ka see lauluväljak on lauljatele ja pealtvaatajatele liiga väike ning isegi parandatud laululava ei aidanud laulukooride häälel väljaku tagaossa kosta.
Praeguse laululava ehitamine.
EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrus 9. augustist 1957 nägi ette lauluväljaku väljaehitamise koos territooriumi laiendamisega ligi 30 hektarini. Territooriumi üldise planeerimise ja hoonestuse projekti hakkasid koostama Riikliku Projekteerimise Instituudi Eesti Projekt arhitektid Alar Kotli, Henno Sepmann ja Hugo Sepp. Projekteerimisele eelnenud ideekavandite võistlustele oli laekunud 13 võistlustööd, esimese preemia vääriliseks tunnistati Alar Kotli tehniliselt ja vormiliselt uuenduslik kavand.
Uue laululava projekti alustati 1957. aasta sügisel. Kohalike spetsialistide puudusel ehitasid lauluväljakut Leningradi ehitajad, kuid kasutati ka kvalifitseerimata kohalikke ehk vabatahtlikku tööjõudu. Lihtsamaid töid tegid ka tuhanded komnoored, samuti Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi üliõpilased, koolijuht Jaan Vares ja paljud teisedki.
Renoveerimine.
2002. aastal vahetati välja laululava plekk-katus.
2010. aastal renoveeriti laululava Tuletorn. Enne 2011. aasta noorte laulu- ja tantsupidu asendati sanitaarremondi käigus katuse pehkinud puitelemendid. 2012–2013 teostati Tallinna Tehnikaülikooli eestvedamisel laululava geomeetria skaneerimine (nii suvel kui ka talvel), et hinnata suure lumekoormuse mõjusid. 
2016. aastal otsustati üle kontrollida laululava katuse tugikonstruktsiooni, "laulukaare" trossid. Laululava valmides andis tehas ehitises kasutatud trossidele 20-aastase garantii. Selleks, et trosside seisukord välja selgitada, pidi ühe kandetrossi välja võtma ja uue asemele panema, et vana seestpoolt uurida.
2017. aastal renoveeriti laululava raadiotorn. Renoveerimine läks maksma kokku 532 800 eurot, projekti rahastas Tallinna linn.
2019. aastal toimuva juubelilaulupeo (esimesest laulupeost möödus 150 aastat) nimel võeti 2018. aastal ette suurem renoveerimine. Laulukaare seisukorral silma peal hoidnud inseneri Karl Õigeri hinnangul oli katuse puitlaudise vahetamisega üksjagu probleeme, sest kaarjas katus on keerukas ja vana konstruktsioon, mis ehitati halbades ehitusoludes, vihma ja lumesajuga. Vanad puitpaneelid asendati ristkihtnaelpuitkoorikuga, nagu on ka Tartu laululaval. See tegi alumise pinna siledamaks kui algsel lahendusel ning parandas ka akustikat. Lisaks tehti ka katust toestavate trosside puhastus ja korrosioonitõrje. Laululava katuse renoveerimis OÜ Aruna Ehitus, kes on restaureerinud ka näiteks Tallinna linnamüüri. 
Tervikvisiooni ideekonkurss.
Sihtasutus Tallinna Lauluväljak ja Tallinna Strateegiakeskus kuulutasid 2022. aastal välja lauluväljaku ruumilise tervikvisiooni ideekonkurssi eesmärgiga avardada lauluväljaku territooriumi ning seda senisest mitmekesisemalt kasutada, ühtlasi laulupidude traditsiooni hoides. Võistluse võitis arhitektuuribüroode 3+1 arhitektid ja Lootusprojekt ühistööna ideekavand "Kiigele". Võidutöö lähtus loodusmaastikust, see toetab ja tõstab esile olemasoleva maastiku ja laulukaare.
Arhitektuur.
1960. aasta laulupeoks valminud Tallinna laululava kujunes oma ajastut sümboliseerivaks ja modernismi lõplikku läbimurret tähistavaks suurteoseks. Laululava oli oma ajas erandlik rajatis, mille valmimise alus oli 1950. aastatel toimunud areng maailma arhitektuuris. Uudsete tarinditega ja sildamisvõimalustega kaasnes ehitiste plastiliselt ekspressiivne vorm. Tallinna laululava konstruktsiooni modernsus seisneb selle varikatuses, mida moodustab kahe kaare vahel rippuvat vantkonstruktsioon, mis on hüperboolse paraboloidi kujuline.
Arhitekti algsetele plaanidele tulid mitmed muudatused. Esikaar oli kavandatud betoonist, mida Leningradi ehitajad keeldusid teostamast, mistõttu tehti esikaar montaaži lihtsustamiseks kahe meetri jämedusest betooniga täidetud terastorust (kaal 5 tonni meetri kohta). See otsus muutis ehitise kallimaks ning kannatas ka ehitise esikaare vormi selgus, sest toru pehmendab muidu olnud teravat serva. Varikatuse kuju seondub metafoorselt laulja suuga, kus toru on ülahuul, seda tekkinud tehnitsistlikku ilmet pidasid arhitektid ise asjatuks ülejäänud arhitektuurse kontseptsiooni suhtes. Toru kasutus muutis ka kaarekandade lahendust ja välimuse üldmuljet, mistõttu kadus alglahenduse konstruktsioonist tulnud elegants. Vajadusest efektiivsemalt helivooge suunata ja kaitsta meretuulte eest pikendati tagakaart tiibadeks. Ühte tiiba lõpetab peotuletorn ja teist reporterite plokk moodsate lintakendega. See lahendus peidab kaarte maabumist.
Eesti Arhitektide Liit nimetas 2021. aastal Tallinna laululava saja aasta jooksul ehitatud kümne kõige tähtsama arhitektuuriobjekti hulka.
Tallinna laululava korrati sama projekti järgi Vilniuses, kus arhitekt Rimvidas Alekna kujundas tiivad moodsamaks. Leedu versioon sai Nõukogude Liidu rahvamajanduse saavutuste näitusel kuldauraha, kuid eestlased said pärast protesti esitamist autasu endale. 
Raadiotorn ja tuletorn.
Laululava mõlemad külgseinad lõpevad tornehitusega. 
Laululava 42-meetrises põhjatornis süüdatakse peopäevadel metallist tulepesas traditsiooniline peotuli. Tuletorni külgseinad on ehitud tagasihoidliku kujundusega betoonist rosettidega. See on saanud nime laulupidude pühast tulest ja tuli tuletorni tipus põleb vaid laulupidude ajal. Tuletorni tipust avaneb panoraamvaade Tallinnale.
Laululava lõunatorn on kohandatud raadio- ja televisiooniülekannete tegemiseks. Torni väljakupoolses küljes on 15 heli summutavate vaheseintega üksteisest eraldatud kabiini reporteritele, valgustajatele, helirežissööridele. Raadiotorni kasutatakse laulupeo kommentaatorite keskusena ning ülekandejaamana. See oli üks esimesi lintakendega ehitisi pärast stalinismiaega.
Konstruktsioon.
Tallinna laululava oli oma aja kohta tehniliselt väljakutsuv konstruktsioon. See on kahest paraboolsest kaarest moodustuv sadulkatus, mida ühendavad terastrossid. Lahendus oli omal ajal väga uus ja innovaatiline, esimene kahe kaare vahel tõmmatud hüparikujuline sadulkatusega ehitis valmis aastal 1952, millest lähtus Alar Kotli Tallinna laululava vormi loomisel. Kotli tõstis ühe kaare üles, jättes selle õhku rippuma alt toestamata, ning kasutas hüpari sisepinda akustilise ekraanina. Sama põhimõttega, aga veel keerukama konstruktsiooniga on Tartu laululava, millel katus on minimaalse toestusega.
Kotli visiooni kohaselt pidi laululava olema kui pasun, mille realiseerimiseks pöördus ta ehitusinseneri Heinrich Laulu poole. "Pasun" koosneb kahest, tagumisest ja esimesest, kaarest, mis teevad projekti keeruliseks. Esimene terastorust kaar on tugedeta ning ripub õhus, et lauljad selle alla pääseks. Tagumine raudbetoonkaar, mis toetub tagumise seina postidele ning on osaliselt betooniga täidetud, ripub tagumise ja esimese kaare vaheliste trosside küljes. Laululava prototüübiks oli mõõdus 1:25 ehitatud kõlaekraani raudbetoonist mudel, mida kasutati konstruktsiooni sisejõudude, akustiliste parameetrite ja stabiilsuse leidmiseks katsetega Tallinna Polütehnilises Instituudis. Laululava kõlaekraani mudel asub Tallinna Tehnikaülikooli peahoones.
Varikatuse mõõtmed on 75x35 m. Katuse koormust kannavad taga- ja esikaarele 12 nõgusat ja jäigastavat 19 kumerat abitrossi. Trossid on kolmekihilised läbimõõduga 38,5 mm, trosside võrk umbes 3,5x3,5 m. Väljakupoolse kaare ava on laiuselt 73 m ja kaare tipp ulatub keskelt 34 m kõrgusele.
Põhilisteks ehitusmaterjalideks laululava puhul on paekivi, betoon, puit, metall. Nende materjalide puhul on säilitatud nende loomulik värv ja fraktuur. Klombitud paekiviga on kaetud mõlemad tornid ja lava ümbritsevad külgseinad, kaasa arvatud kaarjas tagasein esimese korruse ulatuses. Lava oli ette nähtud mahutama 15 000 lauljat, kuid võimalik on ka vastupidine kasutus, kui etteaste toimub lavaesisel horisontaalpinnal ja laval istuvad pealtvaatajad (kuni 10 000 istekohta). Lavale pääseb lavaalustest ruumidest tribüünile viis pääsu, neist neli on esimese astme tasemel, üks topeltlai pääs on 24. astme tasemel. Lavaalune koosneb kolmest korrusest, mis moodustavad ühtse ruumi, kuhu laulupidude ajal saavad esinejad koguneda, kuid pärast ruumide ümberehitust ja soojustamist 2008. aastal kasutatakse neid ka lauluväljaku juhtkonna, näituste ja ürituste jaoks. Ruume renditakse välja ka seminaride ja koosolekute jaoks.
Laululaval on esinejate astmeliseks paigutamiseks või pealtvaatajatele istumiseks sobivad 42 kõrget kaarjat betoonist astet (algselt oli astmeid koos istmeteks klapitavate puidust vaheastmetega 50). Alumine ja ühtlasi kõige pikem aste on 100 m pikk. Laululava astmete üldpikkus on umbes 3 km. Astmeid ühendab kuus treppi.
Suurüritused.
Lauluväljaku rahvarohkeim üritus Eestimaa Laul toimus 11. septembril 1988, mil seal võis olla umbes 200 000 – 300 000 inimest. Üritusel nõudis Trivimi Velliste esimest korda avalikult Eesti iseseisvuse taastamist.
Iga viie aasta järel kogunevad Tallinna laululavale üleriigilised koorid ja orkestrid üldlaulupeoks. XXVII üldlaulupidu toimus 2019. aastal, kus osales 1020 kollektiivi 33 183 esinejaga. XXVIII üldlaulupidu toimus 3.–6. juulil 2025. Alates 1962. aastast korraldatakse üldlaulupidude vahelistel aastatel noorte laulu- ja tantsupidusid.
Lisaks laulupidudele korraldatakse lauluväljakul ka muid festivale, kontserte, näitusi, spordi- ja kultuuriüritusi. Laululaval on esinenud sellised maailmakuulsad esinejad nagu Lady Gaga, Metallica, Michael Jackson, The Weeknd.