tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Siiami kass

Siiami kass (tai keeles วิเชียรมาศ) on Kagu-Aasiast pärit kassitõug. 
Esimesed ülestähendused siiami kassist pärinevad Aasias asuvast Siiami riigist, hilisema nimega Tai. Siiami kassi on esmamainitud 17. sajandil. 
Siiami kass on sündides täiesti valge (albiino), kolme-nelja nädala möödudes hakkab karvkate, esimesena nina ja kõrvade ümbrus, hiljem üle keha järk-järgult omandama pruunikat varjundit. Mida vanem on kass, seda tumedam ta on. 
Siiami kassid on väga elastsed, nõtke kehaga aktiivsed kaslased. Siiami kassid võivad olla nii lühi- kui ka pikakarvalised. Väga nõtked, ei ole kalduvust rasvumisele, pikaealised, siniste silmade ja hea kuulmisega. 
Legendid siiami kassi üliagressiivsusest ja inimeste ründamisest pärinevad muistsetest aegadest, kui legendi kohaselt suleti kuninga surma korral hauakambrisse ka siiami kass, kes pidi kaitsma hauakambrit rüüstajate eest. Tõenäoliselt johtus see uskumus kassi eriskummalisest omadusest: kassi silmade värvus muutub ründe, ründevalmiduse või ärrituse korral helesinisest punaseks.
Evald Blumfeldt

Evald Valentin Blumfeldt (25. august 1902 Taali vald, Pärnumaa – 17. juuli 1981 Stockholm) oli eesti ajaloolane.
Evald Blumfeldt uuris Eesti varauusaja (Rootsi aja) agraar- ja asustusajalugu, oli Eesti Kultuuriloolise Arhiivi juhataja. Ta oli mitme olulise koguteose (sealhulgas "Eesti ajaloo" kolme esimese köite) kaasautor. 
1944. aastal põgenes ta Rootsi ning jätkas oma uurimistööd seal.
Tommy Ingebrigtsen

Tommy Ingebrigtsen (sündinud 8. augustil 1977 Trondheimis) on Norra endine suusahüppaja.
1995. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Thunder Bays tuli ta suurel mäel 17-aastaselt maailmameistriks.
2003. aasta MM-il Val di Fiemmees võitis ta hõbemedali normaalmäel ja pronksmedali meeskonnavõistluses. 2004. aastal Planicas ja 2006. aastal Kulmis suusalennu maailmameistrivõistlustel tuli ta meeskonnavõistluses maailmameistriks. 
2006. aasta olümpiamängudel Torinos sai ta pronksmedali meeskonnavõistluses.
Ingebrigtsen teatas tippsportlaskarjääri lõpetamisest 11. aprillil 2007, olles 29-aastane. Viimasel hooajal ei osalenud ta üheksal maailma karikasarja etapil. Tal oli viimastel aastatel enne tippspordist loobumist raske jõuda Norra suusahüppajate põhikoondisse, kuigi ta oli tulnud meeskonnavõistluses maailmameistriks ja võitnud olümpiamedali.
Ingebrigtsen esindas Byåsen IL klubi. Tema isa on Norras tuntud muusik Dag Ingebrigtsen. Ingebrigtseni isiklik rekord suusahüpetes on 231 meetrit, mille ta hüppas 2005. aastal Planicas.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Tommy Ingebrigtsen osales 180 korda maailma karikasarja etappidel ja jõudis poodiumile 5 korda, kuid ei saanud ühtegi võitu.
Kääbusbullterjer

Kääbusbullterjer on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug.
Eesti Kennelliidu avaldatud standardis on kirjas: "Tõu unikaalne omadus on allapoole suunatud ovaalne peakuju. Suurusest sõltumata peavad isased koerad välja nägema maskuliinsed ja emased feminiinsed."
Eesti ajalugu (täpsustus)

Eesti ajalugu on Eesti ajalugu.
"Eesti ajalugu" on mitme raamatu pealkiri:
Arvid Carlsson

Per Arvid Emil Carlsson (25. jaanuar 1923 Uppsala – 29. juuni 2018) oli rootsi farmakoloog, kes on tuntud eelkõige oma tööga dopamiini uurimise alal. Carlsson avastas, et dopamiinipuudus aju teatud osades võib põhjustada Parkinsoni tõbe. 2000. aastal pälvis ta koos ameeriklaste Paul Greengardi ja Eric Kandeliga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Gustaf Dalén

Nils Gustaf Dalén (30. november 1869 Stenstorp – 9. detsember 1937 Lidingö) oli rootsi leiutaja ja tööstur, ettevõtte AGA asutaja. Ta töötas peamiselt majakate valgustustehnika täiustamise alal ning andis olulise panuse meresõiduohutuse arengusse.
Dalén leiutas muu hulgas agamassani – aine, mis vähendas atsetüleeni plahvatusohtlikkust ja võimaldas selle turvalisemat kasutamist. Ta töötas välja ka vilkuvtule seadeldise (1906), mis võimaldas majakates kasutada perioodiliselt süttivat valgust, ning päikeselüliti (1907), mis lülitas majaka valguse automaatselt sisse pimeduse saabudes ja kustutas selle koidikul.
Arvestades Rootsi pikka ja keerukat rannajoont aitasid AGA valgusseadmed oluliselt vähendada nii majakate käitamise tööjõu- ja hoolduskulusid kui ka parandada navigatsiooni ohutust.
1912. aastal pälvis Dalén Nobeli füüsikaauhinna. Vahetult enne auhinna saamist kaotas ta aga atsetüleeniplahvatuse tagajärjel nägemise.
Gustaf de Laval

Karl Gustaf Patrik de Laval (9. mai 1845 Orsa – 2. veebruar 1913 Stockholm) oli rootsi leiutaja, insener ja tööstur.
Gustaf de Laval alustas 1872. aastal pärast töötamist erinevates ametites ning õpinguid Rootsis ja Saksamaal tööd koorelahutaja kallal, millest sai üks tema tulevastest tähtsamatest leiutistest. Esimene mudel patenteeriti 1878 ning 1883. aastal loodi seadme tootmiseks ja ekspordiks ettevõte AB Separator (tänapäeval Tetra Laval). De Laval konstrueeris ka lüpsimasina, kuid tema teiseks suureks leiutiseks oli 1892. aastal valminud üheastmeline aktiivauruturbiin.
Elusloodus

Elusloodus on looduse elus osa. Eluslooduse moodustavad organismid ehk elusolendid. Eluslooduse uurimisega tegeleb eluteadus ehk bioloogia. Kõige väiksemad elusolendid on mikroorganismid ehk mikroobid.
Viiruste paigutus.
Viirustel pole eluslooduse jaotamise süsteemis (seni veel) kohta, kuna:
Kuni neis küsimustes puudub selgus, ei ole võimalik viirusi "elu puule" lisada. Kirjanduses on viirusi käsitletud mõnikord rühmana "rakutud" ("Acellularia") vastandina mõistele "Cytota", mis märgib rakulist elu.
Mõnede suurte viiruste (näiteks mimiviiruse, "Acanthamoeba polyphaga mimivirus") unikaalsed omadused on andnud siiski põhjuse alustada diskussiooni, kas "elu puule" tuleks lisada neljas haru, mis hõlmaks mõningaid viirusi.
Pehr Wilhelm Wargentin

Pehr Wilhelm Wargentin (22. september 1717 Sunne – 13. detsember 1783 Stockholm) oli rootsi astronoom ja statistik.
Tema isa oli vikaar Wilhelm Wargentin (1670–1735) ja ema oli Christina Aroselia.
Kui Pehr oli 12-aastane, jälgis ta täielikku päikesevarjutust, mis sütitas temas eluaegse huvi astronoomia vastu. Tema õpetaja Frösöni algkoolis pidas poissi nii arenenuks, et ta võinuks kohe ülikooli astuda, aga isa tahtis, et poiss läbiks kõigepealt keskkooli Härnösandis. Wargentin oli enese sõnul väga pettunud keskkoolis antavas puhtalt klassikalises ja teoloogilises hariduses ning loodusteaduste täielikust puudumisest, mistõttu ta neljandat klassi ei lõpetanud.
1735 astus Wargentin Uppsala ülikooli, kus tema õpitulemused olid hiilgavad. Ta lõpetas 1743 filosoofiamagistri kraadiga, mis oli tollal kõrgeim kraad, mida kunstiteaduskond välja andis. 1746 sai ta dotsendiks astronoomias ja 1748 adjunktiks.
1749 kutsuti ta Stockholmi Kuningliku Teaduste Akadeemia sekretäriks pärast eelmise sekretäri Pehr Elvius noorema surma ja sellele ametikohale jäi ta kuni surmani. Tema ametiaega peetakse akadeemia esimeseks kuldajaks. Wargentin ühendas teadlasevõimed hea organiseerimisoskusega ning arendas akadeemia tugevaks ja tunnustatud organisatsiooniks. Ta pani aluse Rootsi rahvastikustatistikale, lähtudes 1686. aasta kirikuseadusest, millega kehtestati sündide, surmade, sisse- ja väljarännete kirikuraamatus registreerimise kohustus. 1749. aastal asutati Tabeliamet ("Tabellverket"), mille juhiks sai Wargentin ning ülesandeks kirikute andmete kogumine. See tähendab, et Rootsi ja ka Soome on maailma vanima ametliku rahvastikustatistikaga riigid. Tabeliametist sai hiljem Riiklik Statistikaamet.
Juba tema eelkäija Elvius oli hakanud rajama Stockholmi observatooriumi. See valmis 1753 ja Wargentin sai selle esimeseks direktoriks.
Wargentin uuris Jupiteri kuusid ja avaldas sel teemal esimese artikli 1741 Uppsala Kuningliku Teaduste Ühingu toimetistes.
1756 abiellus Wargentin Christina Magdalena Raabiga, nad said kolm tütart. 1769. aastal suri naine nurisünnitusel.
Wargentini järgi on nimetatud 84 km läbimõõduga kraater Kuul. Kraater on Maalt nähtav. Tema järgi on nimetatud ka Östersundis asuv gümnaasium "Jämtlands Gymnasium Wargentin" (varasema nimega "Wargentinsskolan"), mis on selle Frösönil asuva kooli õigusjärglane, mille Wargentin pooleli jättis.
Olof Rudbeck

Olof Rudbeck vanem (13. september 1630 Västerås – 17. september 1702 Uppsala) oli rootsi loodusteadlane, ajaloolane ja Uppsala Ülikooli rektor.
1648 asus Rudbeck õppima Uppsala ülikooli, kus juba üliõpilasena tegi 1652 oma esimese ja kõige tuntuma avastuse – lümfisooned. Seda peetakse Rootsi esimeseks oluliseks teadusavastuseks. 
1654 rajas ta Uppsalas Rootsi esimese botaanikaaia ja koostas kõigi sealsete taimede põhjaliku kataloogi. Rudbeck oli ülimalt mitmekülgne inimene; ta toetas innukalt tehnika- ja loodusteaduste õpetamist, tegeles keeleteaduse ja muusikaga, ehitas sildu, rajas veetorustikke ning õpetas paljusid aineid, sealhulgas matemaatikat, astronoomiat ja ehituskunsti. Ta oli viljakas kirjamees, kuid suur osa tema teadustekstidest hävis 1702. aasta suures Uppsala tulekahjus. Rudbecki keeleteaduslikke teooriaid arendas edasi tema poeg Olof Rudbeck noorem.
Rudbeck hakkas esimesena maa seest leitud monumentide ja hauaplaatide vanust määrama nende peale kogunenud huumusekihi paksuse järgi.
Aastail 1679–1702 kirjutas Rucbeck 3000-leheküljelise oopuse "Atlantica", milles ta püüdis tõestada, et Rootsi oli Atlantis, tsivilisatsiooni häll, ja rootsi keel oli Aadama keel, millest arenesid kõik ülejäänud keeled, sealhulgas heebrea ja ladina keel.
Juba kaasaegsed skandinaavia teadlased kritiseerisid seda teost tugevalt. Taani ajaloolane ja kirjanik Ludvig Holmberg ning rootsi arst ja kirjanik Andreas Kempe kirjutasid selle kohta koguni satiire. Denis Diderot kasutas seda oma "Entsüklopeedias" hoiatava näitena selle kohta, kuidas etümoloogiat on ekslikult seostatud müütilise ajalooga.
Kuigi see Rucbecki teooria on tänapäeval ümber lükatud, polnud see siiski täiesti mõttetu, sest ärgitas teadlasi põhjalikult uurima indoeuroopa keeli ja nende omavahelisi sugulussidemeid.
Christopher Polhem

Christopher Polhem (kuni aadeldamiseni 1716. aastal Polhammar; 18. detsember 1661 Tingstäde, Gotland – 30. august 1751 Stockholm) oli rootsi leiutaja ja tööstur, keda peetakse rootsi mehaanikateaduse isaks.
Polhem elas murrangulisel ajal, mil ühel inimesel oli veel võimalik püüda omandada kõiki inimkonna tolleaegseid teadmisi. Kahtlemata võib Polhemi liigitada absoluutse teadmise poole pürgijate hulka. Ta konstrueeris treipinke, kelli, tööriistu ja mitmesuguseid masinaid. Oma 90 eluaasta jooksul tegi Polhem palju leiutisi ning ehitas leidlikke seadmeid. Erinevalt paljudest oma kaasaegsetest ehitas ta oma masinad ise valmis ning teostas paljud oma projektidest.
Tõeline hallutsinatsioon

Tõeline hallutsinatsioon on hallutsinatsioon, mil haige hindab hallutsineeritavat kui tavalist reaalset objekti.
Näiteks kui haige hallutsineerib inimest, siis see hallutsineeritav inimene on haige jaoks täiesti tavaline, ilma mingite iseäralike tunnusteta.
Tavaliselt kalduvad tõelised hallutsinatsioonid esinema seisundite puhul, mil esineb teadvuse selguse taseme muutus. Selline seisund esineb mitmesuguste intoksikatsioonide (mürgistus) puhul. Kõige tüüpilisemal kujul esinevad tõelised hallutsinatsioonid joomahulluse ehk "delirium tremensi" korral – haige võib näha, et viibib sõprade seltsis, istub laua ääres, sõbrad räägivad temaga, pakuvad viina, see võtab viinapitsi, tunneb viina lõhna ja ära juues tunneb viina kõrvetavat maitset.
Tõelised hallutsinatsioonid võivad esineda ka mitmesuguste kehaliste haiguste korral, mil võivad kaasuda teadvuse häired: näiteks tõsised vererõhu häired, mürgistusseisundid suhkurtõve, maksa düstroofia, neeru patoloogia korral. Tõelised hallutsinatsioonid võivad esineda ka narkootikumide tarvitamise korral.
Kuid tõelisi hallutsinatsioone esineb ka seisundites, milles ei esine teadvuse häireid (skisofreenia).
Pseudohallutsinatsioon

Pseudohallutsinatsioon on hallutsinatsioon, mil haige tajub hallutsineeritaval objektil mingit ebatavalist tunnust, mida reaalsetel objektidel ei ole. 
Hoolimata ebatavalisusest hindab haige hallutsineeritavat siiski väljaspool tema mõttemaailma eksisteerivana ja kujundab oma käitumise sellelt objektilt lähtuvate stiimulite põhjal.
Pseudohallutsinatsiooni liike.
Pseudohallutsinatsioonid esinevad tavaliselt seisundite korral, mil ei ole häiritud teadvuse selguse tase (skisofreenia), kuid võivad esineda ka intoksikatsioonide, näiteks joomahulluse korral.
Loomastik

Loomastik ehk fauna on mingil maa-alal elav loomaliikide kogum.
Loomastiku alljaotused.
Epifauna.
Epifaunasse kuuluvad selgrootud loomad, kes elavad valdavalt veekogu põhja või mulla pinnal. 
Infauna.
Infaunasse kuuluvad selgrootud veeloomad, kes elavad eelistatult veekogude põhjasetetes. 
Meiofauna.
Meiofaunasse arvatakse väikesed bentilised selgrootud, kelle suurus jääb vahemikku 0,04...1 mm.
Mikrofauna.
Mikrofauna moodustavad loomad (näiteks üherakulised organismid, protistid, keriloomad jne) kelle suurus on alla 0,2 mm.
Süstemaatilised alljaotused.
Süstemaatika alusel saab rääkida spetsiifilisest faunast: näiteks mingi ala linnud moodustavad linnustiku ehk ornitofauna, kalad ihtüofauna.
Allu saar

Allu saar (ka Alu saar, Allusaar) on Kolga lahes, Rammu saarest idas asuv 1,25 hektari suurune väikesaar. Allu saar koos Rammu saare ja Malusi saartega asuvad Harjumaa Jõelähtme valla Rammu küla territooriumil.
Allu pikkus on umbes 250 meetrit ja laius 100 meetrit. Saar on kuni 2 meetrit kõrge.
Loodus.
Sarnaselt teiste sealkandis asuvate saartega on ka Allu kivine, palju leidub rändrahne ja kivikuhjatisi.
Saarel kasvab pihlakaid, leidub rohttaimestikku ja roostikku.
Saarele võib aeg-ajalt sattuda rebaseid.
Ajalugu.
19. sajandi alguses omandas saare Vene tsaari käest Johannes Prants, kes kasutas seda heinamaana.
1851 tõi torm Allu randa 9,7 meetri pikkuse surnud küürvaala.
Saarele inimeste asumise kohta andmed puuduvad.
Eesti Vabariigi Valitsus võttis saare 10. novembril 1938 linnukaitsealana looduskaitse alla. Saarel keelati linnujaht, linnupesade lõhkumine, linnumunade korjamine, lindude häirimine ja linnukujude paigutamine.
Tänapäev.
Allu saar asub Kolga lahe maastikukaitsealal. Saare maaomanikuks on endiselt perekond Prants. Allu saar on Rammu saarel oleva Olmi kinnistu lahutamatu osa.
Vesitäht (perekond)

Vesitäht ("Callitriche") oli traditsiooniliselt ainus perekond vesitäheliste sugukonnast. APG II süsteemi järgi loetakse taime aga teeleheliste sugukonda kuuluvaks. Sellele vaatamata on vesitäheliste sugukonna nimi "nomen conservandum" (säilitatav nimetus, vastavalt nomenklatuurikoodeksile).
Kreeka keeles tähendab "kallitriche" "ilusate juustega".
Vesitähtede liigid on väga sarnased, nende määramine on raske. Eristatakse 25–30 liiki, mis on levinud üle maailma. Nende seas on nii ühe- kui mitmeaastasi taimi. Osa neist kinnitub peenikese varre abil veekogu põhja, osa hõljub vabalt veekogu pinnal.
Lehtede kuju ja paigutus sõltub suuresti taime eluviisist. Vees hõljuvate taimede lehed on sageli sirged kitsad ja paiknevad varrel suurte vahedega. Põhja kinnituvate taimede lehed paiknevad väiksema vahega, on ellipsi- või labidaterakujulised ja paiknevad männases.
Mõned vesitähed on ühekojalised, mõned kahekojalised. Mõnel liigil paiknevad isas- ja emasõis paarikaupa kõrvuti. Vesitähed on taandarenenud õitega. Üks õieleht on arenemata, kaks on poolkuukujulised. Isasõiel on kolm tolmukat. Emasõiel on kaks , mis on ühendatud ühe emakaga. Emakas asub neljaosaline , millest igaühes on üks seemnealge. Vili jaguneb neljaks osaks, igaühes üks seeme.
Vesitähelised

Vesitähelised ("Callitrichaceae") on taimede sugukond. 
Selle sugukonna ainus perekond on vesitäht ("Callitriche").
APG II süsteem vesitäheliste sugukonda ei tunnista ja ainus perekond (vesitäht) on liidetud teeleheliste sugukonnaga.
Soojus

Soojus on energia ülekandumise vorm, mille füüsikaline alus on aineosakeste (molekulide, aatomite, elektronide) korrapäratus liikumises ja omavahelistes põrkumistes kätketud energia. Sellise soojusliikumise intensiivsust iseloomustab temperatuur. Mida kiiremini osakesed liiguvad, seda suurem on nende liikumisenergia ja seda kõrgem on temperatuur.
Soojusvahetuse protsessis ülekanduva energia hulka väljendav füüsikaline suurus on soojushulk (mõõtühik džaul). Soojus võib üle kanduda soojusjuhtivuse, konvektsiooni ja kiirguse teel. 
Termodünaamikas on soojus protsess, mille käigus keha kui süsteemi siseenergia muutub. Siseenergia muutus on termodünaamika esimese seaduse kohaselt võrdne juurde antava soojushulga ja süsteemiga seotud töö summaga. Vastavalt on juurde antav soojushulk formula_1 võrdne siseenergia juurdekasvu formula_2 ja sooritatud töö formula_3 vahega: formula_4. Kui palju energiat tegelikult üle kantakse, sõltub süsteemi alg- ja lõppolekust ja protsessi olemusest (töö ja soojuse vahekorrast ülekandeprotsessis). Töö on seejuures vaadeldav kui üle kanduva energia see osa, mis on seotud süsteemiväliste parameetrite muutusega, näiteks gaasi mahu vähenemisega selle kokkusurumisel. 
Soojusvahetuse käigus annab üks termodünaamiline süsteem soojust või tööd ära täpselt nii palju kui teine juurde saab. Seejuures on töö ja siseenergia muutused mõlemas süsteemis väärtuselt ühesuurused, kuid märgilt vastupidised. Soojus kandub alati kõrgema temperatuuriga kehalt madalama temperatuuriga kehale, kusjuures kehade temperatuurivahe väheneb.
Termodünaamika vaatekohast ei saa keha sisaldada soojust kui energiat, küll aga võib keha energiat soojusena juurde saada või ära anda; seepärast on soojusenergia asemel õigem rääkida soojusest. Siiski on soojusenergia mõiste kasutusel energeetikas kui kütuse põletamisel saadav energiavarude liik näiteks tuule-, vee- ja päikeseenergia kõrval, samuti energiamajanduses, kus soojusenergiat käsitletakse kaubana.
Hüpomaania

Hüpomaania on mõõdukas meeleolu kõrgenemine. Võrreldes maaniaga, on hüpomaniakaalses meeleolus viibival inimesel säilinud üsna hästi kontroll oma tegevuse üle. Seetõttu on hüpomaniakaalse meeleolu liigitamine haiguslike seisundite hulka diskuteeritav.
Hüpomaniakaalse meeleolu diagnostiline tähendus ilma muude sümptomite esinemiseta või anamnestiliste andmete olemasoluta on väike, kuna esineb teatav hulk inimesi, kellel on isiku omapärana rõõmsameelsus ja energilisus. 
Püsivalt esineb kerge meeleolu kõrgenemine, energia ja aktiivsuse tõus ja tavaliselt ilmne heaolu ning vaimse ja füüsilise töövõime kõrgenemise tunne. Sageli esineb ka kõrgenenud seltskondlikkus, jutukus, familiaarsus, seksuaalsuse tõus ja unevajaduse vähenemine, kuid mitte sellisel määral, et see põhjustaks erilisi häireid töös või sotsiaalsetes suhetes. Mõnikord ilmneb tavalise eufoorilise seltskondlikkuse asemel ärrituvus, upsakus ja mühaklik käitumine. Kontsentratsioon ja tähelepanu, samuti püsiva töötamise või lõõgastumise võime võivad nõrgeneda, kuid see ei pruugi ära hoida huvi tekkimist täiesti uute riskantsete ettevõtmiste või tegevusalade vastu, ka võib ette tulla kergemeelset raha kulutamist.
Psühhiaatrias on hüpomaniakaalne meeleolu iseloomulik bipolaarsele häirele haiguse ägenemisel (meeleolu suundumisel maania suunas) või taandumisel (tervisliku seisundi paranemisel enne meeleolu jõudmist inimesele omase meeleoluni).
Tulikas

Tulikas ("Ranunculus") on tulikalaadsete seltsi tulikaliste sugukonda kuuluv perekond. 
Perekonda kuulub umbes 400 liiki.
Nimetus.
Tulika ladinakeelne nimi "Ranunculus" tähendab 'konnake' (konn on "rana"). Arvatavasti on see nimi seotud asjaoluga, et tulikad kasvavad sageli vee ääres, kus konnad elavad.
Levila.
Tulikad kasvavad parasvöötmes Euroopas ja Põhja-Ameerikas, kuid ka näiteks Uus-Meremaal.
Kirjeldus.
Enamik tulikaid on mitmeaastased taimed, kuid leidub ka üheaastasi ja kaheaastasi taimi. Nende õied kasvavad üksikuna, on kollased või valged (kui valged, siis ikkagi kollase südamikuga), mõnel liigil oranžid või punased. Paljudel liikidel (näiteks kuldtulikal ("Ranunculus auricomus") kroonlehed puuduvad. Kroonlehti on harilikult 5, vahel vähem või rohkem. Tupplehti on 3–5, harilikult 5. Tolmukaid ja emakaid on palju. Viljas on palju seemneid.
Toksilisus.
Kõik tulikaliigid on koduloomadele mürgised, seda näiteks ka küülikutele. Suures koguses tulikaid võib tappa isegi hobuse. Harilikult loomad väldivad tulikaid nende kibeda ja kõrvetava maitse tõttu, kuid olukorras, kus karjamaal kasvab tulikaid nii palju, et muud pole süüa, võib ette tulla mürgistusi. Taime kuivades mürk laguneb, nii et tulikaid sisaldav korralikult kuivanud hein on ohutu. Tulikate taimemahl põhjustab nahapõletikku, nii et ka inimesed peavad tulikaid käsitledes ettevaatlikud olema ja kindaid kandma.
Ökoloogia ja tulikas kultuuris.
Taime mürgisuse tõttu rahvameditsiinis tulikaid ei kasutata.
Sõna "sardooniline" ('kibe, põlastav') tuleb Sardiinias kasvava sardiinia tulika "Ranunculus sardous" järgi. Kui inimene seda sööb, tõmbub tema nägu grimassi.
Mõned putukad, näiteks liblikad "Euplexia lucipara" ja "Orthosia gothica", toituvad tulikatel.
Mõnda tulikat kasvatatakse ilutaimena ja neile on aretatud suuri eredaid õisi.
Tulikas oli Türgi sultanite vägevuse sümbol.
John James Audubon

John James Audubon (26. aprill 1785 Les Cayes (Haiti) – 27. jaanuar 1851 New York) oli ameerika ornitoloog, loodusteadlane, jahimees ja looduskunstnik.
Ta maalis, kategoriseeris ja kirjeldas peamiselt Põhja-Ameerika linde.
Tunnustus.
John James Audubon valiti 1831. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Shannoni esimene teoreem

Telekommunikatsioonis kasutatakse andmete kodeerimist ehk krüpteerimist, mille eesmärk on muuta andmeedastus paremaks või turvalisemaks. Mingi signaaliallika genereeritavad andmed kodeeritakse mingi algoritmi järgi, mida nimetatakse allika kodeerimiseks. Seade, mis kodeerib allikast tulevat signaali, nimetatakse koodriks. Et kooder toimiks efektiivselt, on oluline teada allika väljundsümbolite statistikat (näiteks Morse koodis on enim kasutatavad tähestiku tähtede kodeeritud kuju lühem kui harva kasutatavate tähtede kodeeritud kuju).
Shannoni 1. teoreem:
Diskreetsest mäluta allikast (allikast, kus järgmisena tulev sümbol ei sõltu eelmisest sümbolist) tuleva koodisõna pikkus "L" saab olla võrdse pikkusega kodeeritud kujul, kuid ei saa olla koodisõnast lühem. Seega määrab entroopia (korrapäratu signaal) põhimõttelise piiri diskreetse mäluta allika sümboli koodisõna keskmise pikkuse. Ehk siis lühemaks kui entroopia ei saa koodisõna muuta.
Entroopia – tähestikuga diskreetse mäluta allika keskmine informatsiooni hulk allika sümboli kohta.
Prefikskood

Prefikskood on kood, milles ükski koodisõna ei ole ühegi teise koodisõna prefiksiks (kõik dekodeeritavad koodid ei ole prefikskoodid). Selleks, et allika väljundsignaali kujutav allika kood leiaks praktilist rakendamist, peab see olema üheselt dekodeeritav. See kitsendus tagab,et igale allika poolt genereeritavale lõplikule sümbolite järjestusele vastav koodisõnade järjestus on erinev mingile teisele allika poolt genereeritavale sümbolite järjestusele vastavast koodisõnade järjestusest. Koodisõna algusosa iga järjestust nimetatakse koodisõna prefiksiks ehk eesliiteks.
Koodisõna on dekodeeritav kohe kui ta on tervenisti vastu võetud.
Huffmani kodeerimine

Huffmani kodeerimine on prefikskoodide üks liik. Huffmani kodeerimise idee on asendada olemasolev sümboleid kirjeldav bitijada ümber nõnda, et informatsiooni hulgas tihemini esinevad tähemärgid saaksid kirjeldatud lühema bitijadaga. Tulemuseks on informatsiooni kirjeldus esinemistihedust eelistaval ja minimaalset tähemärkide hulka kasutaval alusel. Informatsiooni kirjeldav andmehulk ei pruugi väheneda ja võib eriolukorras isegi kasvada, kuid tegemist on tihendusalgoritmiga, mis tavateksti pakkimisel saavutab märgatava erinevuse (tihti üle 30%).
Algoritmi rakendamine.
Huffmani kodeerimisalgoritm põhineb konkreetse informatsiooni tähemärkide sageduse põhjal binaarpuu ehitamisel ja sellest tähemärkide bitijada kirjeldava kodeerimistabeli loomisel. Faili tihendamise puhul kirjeldatakse väljundfaili puud ja algse sisendfaili sisu. Tähemärgid asendatakse uue kodeeringuga.
Otsese informatsiooni sisaldava faili tihendamisel on mõned lahendamist vajavad kitsaskohad. Näiteks tuleb teha väljundfaili lõpu tuvastus, sest tõenäoliselt ei lõpe fail baidi pealt, vaid selles on mõnebitine ülejääk.
Kodeerimistabeli loomise rekursiivne algoritm.
Tõenäoliselt pole raske iteratiivset algoritmi luua, kuid seda pole vaja, sest tähed on üldjuhul kirjeldatud 8 bitiga, mille kõigi kombinatsioonide hulk on 256. 
Kodeerimistabeli näide.
Kodeerimistabeli element koosneb vormist ja pikkusest ning kõik elemendid saavad pärast seda algoritmi määratud unikaalsete bitijadadega. Allpool on tabel eelneva ja uue kodeeringu erinevustest. Kodeerimistabeli informatsiooniks on sõne "this is an example of a huffman tree".
 Kodeerimistabel:
 Tähemärk ' ' nr(32) | binaarkood:00100000 | uus binaarkood:111
 Tähemärk 'a' nr(97) | binaarkood:01100001 | uus binaarkood:001
 Tähemärk 'e' nr(101) | binaarkood:01100101 | uus binaarkood:000
 Tähemärk 'f' nr(102) | binaarkood:01100110 | uus binaarkood:1101
 Tähemärk 'h' nr(104) | binaarkood:01101000 | uus binaarkood:1100
 Tähemärk 'i' nr(105) | binaarkood:01101001 | uus binaarkood:1001
 Tähemärk 'l' nr(108) | binaarkood:01101100 | uus binaarkood:01101
 Tähemärk 'm' nr(109) | binaarkood:01101101 | uus binaarkood:1000
 Tähemärk 'n' nr(110) | binaarkood:01101110 | uus binaarkood:1011
 Tähemärk 'o' nr(111) | binaarkood:01101111 | uus binaarkood:01100
 Tähemärk 'p' nr(112) | binaarkood:01110000 | uus binaarkood:01111
 Tähemärk 'r' nr(114) | binaarkood:01110010 | uus binaarkood:01110
 Tähemärk 's' nr(115) | binaarkood:01110011 | uus binaarkood:1010
 Tähemärk 't' nr(116) | binaarkood:01110100 | uus binaarkood:0101
 Tähemärk 'u' nr(117) | binaarkood:01110101 | uus binaarkood:01001
 Tähemärk 'x' nr(120) | binaarkood:01111000 | uus binaarkood:01000
Lemlelised

Lemlelised ("Lemnaceae") on konnarohulaadsete seltsi sugukond.
Cronquisti süsteemi järgi kuulusid lemlelised seltsi "Arales". 
APG III süsteemi (2009) järgi käsitletakse sama rühma nimetuse all "Lemnoideae" konnarohulaadsete seltsi võhaliste ("Araceae") sugukonna alamsugukonnana.
Lemlelised on väga lihtsa ehitusega taimed: neil puudub tõeline vars või lehed, kuid neid asendavad ümarjad või väikese mõõga kujulised moodustised, mis ujuvad kas veepinnal või kohe veepinna all. 
Enamasti paljunevad lemlelised vegetatiivselt, mõnikord moodustuvad ka väikesed õied. Näiteks ühel lemliku perekonda kuuluval liigil on maailma kõige väiksem õis – see on 0,3 mm pikk.
Eestis esineb kõige sagedamini väikest lemlet ("Lemna minor").
Kanali kodeerimise teoreem

Kanali kodeerimise teoreem ehk Shannoni teoreem ehk Shannoni teine teoreem ehk informatsiooniteooria põhiteoreem on Claude Shannoni 1948. aastal sõnastatud teoreem, mille järgi on võimalik mis tahes mürataseme puhul mingi sidekanali kaudu informatsiooni teatud ülekandekiiruseni praktiliselt veatult edastada.
Sidekanalis vältimatult esinev müra põhjustab diskreetse mäluta kanali sisendsignaali × ja väljundsignaali y vahel erinevusi. Suhteliselt kõrge müratasemega kanalis võib vigade esinemise tõenäosus tõusta suuruseni, kus näiteks 100 bitist võetakse vastu 99 bitti (1% kadusid).
Näide: 1800 baiti × 8 = 18 000 bitti, seega 1% kadude puhul on 180 bitti viga jne, ehk mida rohkem edastatakse andmeid, seda suuremaks kujuneb kogu viga.
Paljude rakenduste jaoks selline usaldusväärsustase on vastuvõetamatu. Nõutav vigade tõenäosus on 10 astmel –6 (1% puhul on see 10 astmel –2).
Et asi nõuetele vastaks, kasutataksegi kanalikodeerimist, mille eesmärgiks on suurendada töökindlust kanalimürade suhtes.
Kanalikodeerimine põhineb sisendandmete muundamises kanali sisendjärjestuseks ja kanali väljundjärjestuse tagasimuundamiseks väljundandmeteks nii, et kanali müra toime andmetele oleks minimaalne. Saatepoolel muundab saadetud andmed kanali sisendjärjestuseks kanalikooder ja pöördoperatsiooni vastuvõtjas teeb kanalidekooder. Kooder reguleerib järjestuse liiasust nii, et allika sümbolid saaksid vastuvõtjas taastada nii täpselt kui võimalik.
Digitaalne ehitusskeem:
 SAATJA(diskreetne mäluta allikas) -&gt; kanalikooder -----&gt;kanalidekooder -&gt; VASTUVÕTJA
Kanali kodeerimise teoreem on üks informatsiooniteooria tähtsamaid tulemusi. Teoreem määrab ära kanali läbilaskevõime, kui põhimõttelise kiiruse piiri, millega võimalik edastada sõnumeid läbi diskreetse mäluta kanali suhteliselt väikese vigade arvuga. Kanalikodeerimisteoreem ei osuta, kuidas sellist head koodi moodustada, vaid näitab, et sellise koodi moodustamine on võimalik teoreemis toodud tingimuste täitmise korral.
Kanali läbilaskevõime

e.Shannoni 3. teoreem
Telekommunikatsioonis iseloomustatakse kanaleid läbilaskevõimega.Allika lähteandmete täpseks taastamiseks vastuvõtjas on nõutav,et keskmine sümbolivigade tõenäosus oleks suhteliselt väike.Oluline on küsimus:kas on olemas selline piisava keerukusega konalikodeerimis skeemi,mille korral allika sõnumi bitivea tõenäosus on väiksem ükskõik millisest etteantud positiivsest arvust.(st.nii väike kui soovime ja kanalikodeerimis skeem jääb efektiivseks ehk kooditegur ei muutu liiga väikeseks).
Vastuse eeltoodud olulisele küsimusele annab Shannoni 2. teoreem :
Kanali läbilaskevõime vaatlemisel tuleb kindlasti arvestada ka ajaga.Kujutame,et diskreetse mäluta allika väljundtähestik ja entroopia suuruseks on mingi bittide arv sümboli kohta.
Eeldame et allikas väljastab ühe sümboli sekundi jooksul,seega allika keskmine informatsiooni väljastamise kiirus on bitti/sekundis.
Diskreetse mäluta kanali läbilaskevõime on määratd suurusega x bitti ühe kanali kasutamiskorra kohta.
Eeldame et kanalit kasutame üks kord ajavahemiku jooksul (sekundi) ja saame kanali läbilaskevõime suuruseks ajaühikus x bitti/sekundis(ajavahemik).
Avatud süsteemide sidumise arhitektuur

Avatud süsteemide sidumise arhitektuur (inglise keeles "Open Systems Interconnection model", "OSI model") on ISO ja ITU-T koostöös 1977. aastal valminud andmesideprotokollide kontseptuaalne mudel (OSI-mudel). Seda hallatakse standardiga ISO/IEC 7498.
OSI-baasmudel (ka OSI-raammudel) on seitsmekihilise arhitektuuriga ning see annab loogilise struktuuri konkreetsetele andmesidevõrkude standarditele. OSI-baasmudeli kohaselt jagatakse sõnumi edastamiseks vajaminevad funktsioonid 7 kihi vahel. Iga kiht suhtleb otseselt vaid naaberkihtidega ja madalamate kihtide kaudu ühenduspartneri sama kihiga. Iga kiht täidab ühte osa tervikust.
OSI-projekt lõpetati 1996. aastal. Praegu kasutatakse seda mudelit õppevahendina andmesidevõrkude tööpõhimõtete tundma õppimiseks.
OSI-mudeli 7 kihti.
Füüsiline kiht ühendab seadme meediumiga (edastuskeskkonnaga) ja edastab andmed füüsilise bitijadana.
Kanalikiht ehk lülikiht ehk andmelülikiht ("data link layer") jagab andmepaketid enne füüsilisse kihti saatmist kaadriteks ning võtab füüsilisest kihist vastu kinnituskaadreid (kaadreid, mis vastuvõtupool veakontrolliks tagasi saadab), teostab veakontrolli ning vea avastamise korral edastab kaadri uuesti. See omakorda jaguneb kaheks alamkihiks:
a) ülemine loogilise lüli reguleerimiskiht (LLC) tagab universaalse liidese kanalite vahetuseks võrgukihiga; 
b) alumine meediapääsu reguleerimiskiht (MAC), mille ülesandeks on adresseerimine ja kanalipöörduse juhtimine.
Võrgukiht kontrollib sõnumite marsruutimist võrgus. Levinuim võrgukihi protokoll on IP.
Transpordikiht korraldab sõnumite transporti (TCP).
Seansikiht korraldab dialoogi kahe jaama vahel ja teisendab nimesid ja aadresse.
Esitluskiht määrab andmete edastusviise ja tegeleb kodeerimise/dekodeerimisega.
Rakenduskiht suhtleb teenuseid kasutatavate rakendusprotsessidega (nt elektronposti klient).
Ajalugu.
Arvutivõrkude algusaegadel (1970. aastad) oli igal suuremal arvutitootjal ka oma arvutivõrgu protokoll:
Need protokollid ei olnud ühilduvad ja võrgus said koos töötada vaid ühe tootja arvutid. Eeltoodud probleemi lahendamiseks alustas Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon ISO 1977. aastal mudeli loomist, mis võimaldaks erinevate tootjate seadmetel töötada koos ühes arvutivõrgus. 1983 tutvustas ISO töö tulemust, OSI raammudelit – avatud süsteemide ühendamise mudelit.
Konvolutsioonkood

Konvolutsioonkood on telekommunikatsioonis veaparanduskoodi tüüp signaali ja müra suhte parandamiseks. 
Konvolutsioon-kooder töötleb saabuvaid sõnumijärjestusi pideva jadana.Konvolutsioonkood kahendsümbolite kooder kiirusega 1/n bitti sümboli kohta on vaadeldav lõpliku automaadina,mis koosneb M-järgulistest nihkeregistritest etteantud ühendusega moodul-2 summaatorite kaudu ja multiplekserist,mis muundab summaatorite (liitjate) väljundid järjestikkoodideks.(seega vastuvõtjas muundab demultipleksor vastupidiseks tagasi,vastupidises järjekorras).
Soovõhk

Soovõhk ("Calla palustris") on võhaliste sugukonda kuuluva soovõha perekonna ainus liik.
Soovõha lähimad sugulased on troopilises Aafrikas kasvavad perekonda kalla "(Zantedeschia)" kuuluvad liigid.
Levila ja kasvukoht.
Taim on levinud jahedama kliimaga põhjapoolkera aladel: teda kasvab nii Kesk-, Lääne- kui ka Põhja-Euroopas, samuti Aasia ja Ameerika põhjaosas (Alaskal ja Kanadas).
Soovõhk kasvab soodes ja tiikides ning veekogude kallastel. Teda kasutatakse maastikukujunduses ja kasvatatakse ilutaimena.
Kirjeldus.
Leht.
Taime vars on 10–40 cm pikk. Lehed on ümarad kuni südajad, 6–12 cm pikad ja 4–12 cm laiad ning 10–20 cm pikkuse leherootsu otsas. Lehed paiknevad vahelduvalt, on sileda serva ja terava tipuga. Lehed on tipust ererohelised ja varre poolt kahvatumad. Arvukad leherood algavad kõik leherootsu juurest, kulgevad sealt igas suunas, koolduvad keskmise rooga paralleelseks ja edasi keskse roo suunas.
Õis.
Õied on väikesed, kuni 1 cm läbimõõdus, ühesoolised ja tublisti redutseerunud, nimelt kattelehtedeta ja kroonlehtedeta. Tolmukaid on 6. Õisikuks on 4–6 cm pikkune rohekaskollane tõlvik. Õisikut ümbritseb otsast terav valge kandeleht, mis täidab nii kroonlehe kui kattelehe ülesandeid. Pärast õitsemist muutub kandeleht roheliseks ja hakkab fotosünteesis osalema. Õitsemisaeg on maist juunini.
Vili.
Vili on punane silindriline marjakobar. Marjad on väikesed, 6–8 mm läbimõõdus ja küpsevad umbes kuu aja jooksul pärast õitsemist. Igas marjas on mitu seemet.
Risoom.
Risoom on roheline, roomav, paljas ja paks. Risoom haruneb ja moodustab lisajuuri. Taim talvitub risoomis.
Kasutamine.
Nii taim kui marjad on mürgised, sest sisaldavad palju oblikhapet. Taime risoom sisaldab tärklist ja on siiski söödav pärast kuivatamist, jahvatamist, leotamist ja keetmist. Rahvameditsiinis kasutatakse soovõha risoomi leotist maohammustuse korral.
Soovõhk oli 1988 Saksamaa aasta lill.
Soovõhk (perekond)

Soovõhk ("Calla") õistaimede perekond võhaliste sugukonnast, kuhu kuulub üks liik – soovõhk ("Calla palustris").
Lisette Kampus

Lisette Kampus (sündinud 21. märtsil 1984) Tallinnas) on eesti seksuaalvähemuste liikumise aktivist.
Lisette Kampus on olnud üks tänapäeva Eesti seksuaalvähemuste liikumise liidreid. Ta on tegelenud selliste küsimustega nagu samasooliste partnerite võrdsed õigused, erineva seksuaalse sättumusega inimeste positsioon ühiskonnas, nende õiguste kaitse ning sallimatuse ja diskrimineerimise vastu võitlemine Eestis.
Aastatel 2005–2007 elas Kampus Poolas Varssavis ning töötas sealse suurima seksuaalvähemuste õiguste organisatsiooni Kampania Przeciw Homofobii juures Euroopa Liidu koordinaatorina. Alates aastast 2006 on ta üle-euroopalise Brüsselis asuva seksuaalvähemuste katusorganisatsiooni ILGA-Europe juhatuse liige. Aastatel 2004–2007 oli ta Tallinn Pride'i (iga-aastane seksuaalvähemuste õiguste toetuseks korraldatav festival) korraldaja ning pressiesindaja.
Kampus oli aastatel 2006–2011 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Alates 2008. aastast töötas ta SDE sisekommunikatsiooni juhina, nõustades erakonna juhtpoliitikuid. Lisette Kampus on töötanud näiteks koos Jüri Pihli, Katrin Saksa ja Sven Mikseriga, kuuludes viimase lähimate toetajate sekka erakonna juhi valimistel 2010. aastal. 
Isiklikku.
Ta on näitleja Mart Kampuse ja Tallinn – Euroopa roheline pealinn 2023 juhi Krista Kampuse (sünd. 9. augustil 1962) tütar. 
Tunnustus.
2007. aastal nimetati Lisette Kampus üheks aasta vabatahtlikuks.
Rootsi leiutajate loend

Rootsi leiutajate loend loetleb Rootsi leiutajaid.
Auguste Karoline

Augusta Caroline Friederike Luise, Braunschweig-Wolfenbütteli printsess (vene "Зельмира"; 3. detsember 1764 – 16. september 1788 Koluvere loss) oli Württembergi hertsogi (hiljem kuninga) Friedrich I esimene abikaasa ning hilisema Württembergi kuninga Wilhelm I ema. Ta on tuntud oma saladusliku surma tõttu Eestis.
Augusta isa oli Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Karl Wilhelm Ferdinand. Tema vend Friedrich Wilhelm (hüüdnimega "Must Hertsog") oli Napoleoni vastu peetud Saksamaa iseseisvussõja rahvuskangelane, kes hukkus enne Waterloo lahingut toimunud Quatre Bras'i lahingus.
Printsessi surm.
Printsess Auguste suri 16. septembril 1788. Printsessi surmale toob valgust pastori Dahli tütre tunnistus: 
Päritolu ja järglased.
Auguste Caroline Friederike Luise abielu Württembergi printsiga.
15. augustil 1780 abiellus ta Württembergi hertsogi Friedrich I-ga, kellega tal oli neli last: 
Kultuurilooline kajastus.
Gert Helbemäe kuuldemäng "Augusta Carolina" sai 1939 Riigi Ringhäälingu konkursil 3. koha. Helbemäe tegi kuuldemängust 1943 neljavaatuselise näidendi "Augusta Carolina".
Hinge Kaljund avaldas 2012 jutustuse "Printsessi mõrv Koluvere lossis."
Beverley Mitchell

Beverley Ann Mitchell (sündinud 22. jaanuaril 1981) on USA laulja ja näitleja. 
Beverley Mitchell oli Lucy Camdeni osatäitja telesarjas "Seitsmes taevas". Samuti mängis ta 2005. aasta filmis "Saag II".
Aastal 2007 andis ta välja albumi "Beverley Mitchell"
Bengt Samuelsson

Bengt Ingemar Samuelsson (21. mail 1934 Halmstad – 7. juuli 2024) oli rootsi biokeemik, Nobeli auhinna laureaat. 
1982. aastal pälvis ta oma prostaglandiinidega seotud avastuste eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Alates 1993. aastast oli Samuelsson Nobeli sihtasutuse esimees.
Brisingr

"Brisingr" on USA kirjaniku Christopher Paolini sarja "Pärand" kolmas romaan. See avaldati septembris 2008. Eesti keeles ilmus raamat 24. aprillil 2009.
Algselt triloogiana kavandatud sarjas on autori sõnul oodata siiski ka neljandat osa, kus senised sündmused leiavad lahenduse.
Süžee.
Viimane vaba ratsanik ja tema säravsinine lohe Saphira pääsevad Leegitsevate Väljade lahingust Impeeriumi vägede ja kuningas Galbatorixi uue Ratsaniku Murtaghi ja punase lohe Astla vastu hädavaevu eluga. Murtaghis jätkub halastust ja ta laseb neil minna. Aga sellega ei ole Ratsaniku ja lohe võitlused lõppenud. Eragon avastab, et on andnud liiga palju lubadusi,mida ta võib-olla ei suudagi pidada. Ta tõotas oma nõole Roranile, et aitab vabastada tolle kallima Katrina Helgrindi sügavustest. Ta lubas päkapikk Orikile, et maksab kätte päkapikkude kuningas Hrothgari surma eest. Ta vandus vardjate juhile Nasudale igavest truudust. Ta lubas, et maksab kätte Bromi ja onu Garrow' surma eest. Ta lubas...
Kui Vardjate ja Surda kuningas Orrini sõjavägi jõuab Impeeriumi aladele, on neid ähvardavad ohud kasvanud. Kuningas saadab nende vastu jõud, mille sarnaseid ei ole Alagaesias varem nähtud. Vardjatel, päkapikkudel ja haldjatel on kätte jõudnud aeg astuda ühes koos ühise vaenlase vastu, kui nad tahavad elada vabana Galbatorixi ikkest.
Päidla Uibujärv

Uibujärv (ka "Päidla Uibujärv, Uibojärv, Annijärv") on järv Valgamaal Päidla külas, üks Päidla järvedest. 
1920. aastatel kasutati järve Päidla elanike ühise linaleotuskohana. Järvel pesitsevad kühmnokk-luiged, põhjast võib leida allikaid. Sissevool Kalmejärvest kraavi kaudu, väljavool kraavi kaudu Päidla Kõverjärve.
Fahd

Fahd (araabia فهد), ka Fahad või Fahed, võib tähendada:
Tero Pitkämäki

Tero Kristian Pitkämäki (sündinud 19. detsembril 1982 Ilmajokis) on Soome kergejõustiklane, maailmameister odaviskes 2007, pronksmedalist Pekingi OM-il 2008.
5. oktoobril 2007 valiti ta Euroopa aasta parimaks kergejõustiklaseks. Ta valiti ka Soome 2007., 2013. ja 2015. aasta sportlaseks.
Oktoobris 2019 teatas Tero Pitkämäki, et lõpetab tippsportlaskarjääri.
Võrtsjärve Limnoloogiakeskus

Võrtsjärve Limnoloogiakeskus (endise nimega Limnoloogiajaam) asub Vehendi külas Tartu maakonnas ning kuulub Eesti Maaülikooli koosseisu. Limnoloogiajaam tegeleb Eesti järvede, eriti Võrtsjärve ja Peipsi järve komplekssete uurimistöödega, osaleb rahvusvahelistes teadusprojektides ja konverentsidel ning tegeleb tulevaste veeteadlaste õpetamisega.
Ajalugu.
1950. aastatel, kui moodustati Zooloogia ja Botaanika Instituut (ZBI), algasid komplekssed veekogude uuringud Eestis. Võrtsjärve suurust arvestades ei olnud kompleksseid uurimistöid võimalik lühiajaliste tööde käigus läbi viia ning Neeme-Õnneleid Mikelsaarel, kes oli ka tulevase Limnoloogiajaama esimene juhataja, tekkis mõte ehitada Võrtsjärve äärde välibaas. Jaama esimeseks hooneks sai lagunenud Petseri talu, mis 14. septembril 1954 Rannu külanõukogu ja ZBI sõlmitud leppe kohaselt anti ZBI-le välitööde jaoks kasutada. Petseri talu, kus puudusid elekter ja veesüsteem ning kus samuti ei saanud seal läbi viia eksperimentaalseid tegevusi, ei rahuldanud teadlaste vajadusi. Hiljem töötas Petseri talu hoones palju aastaid kohalik kauplus.
1958. aastal otsustas Eesti NSV Teaduste Akadeemia ehitada olemasolevast välibaasist umbes 1 km põhja poole Limnoloogiajaama. Aasta hiljem algasid ehitustööd ning 1961. aastal valmis esimene nelja korteriga elamu ja 1962. aastal teine elamu. 6. mail 1961 avati Limnoloogiajaama peahoone nurgakivi tahvel. Jaama projekteeris Harri Kingo ning lõplikult sai see valmis 1962. aasta lõpus. Hiljem ehitati veel 8-korteriline elamu ja teadusuuringuteks hädavajalikud akvaariumipaviljon, katsebasseinid ja sadamarajatised. 
Limnoloogiajaama kõrgperiood elanike ja töötajate arvu poolest (üle 80 inimese) jäi 1980. aastate keskpaika, mil juhatajaks oli Henn Haberman.
Eesti taasiseseisvumisega toimusid suured muutused ka limnoloogias ja hüdroloogias, mis tugevasti mõjutasid ka Limnoloogiajaama käekäiku. Aastal 1991 asus jaama juhtima Ingmar Ott. Riigi vähene finantseerimine viis töötajate ja jaamaga seotud elanike vähenemisele, samuti katkesid lühiajalised järvede komplekssed uurimistööd. 1990. aastate keskpaigaks taastus limnoloogiajaama normaalne tegevus ning see tõi kaasa seal töötavate teadlaste publikatsioonide arvu ja kvaliteedi tõusu. 
2005. aastal sai Võrtsjärve Limnoloogiajaama nimeks Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi Limnoloogiakeskus.
Aastatel 2001–2017 juhatas Limnoloogiajaama (limnoloogiakeskust) Ain Järvalt. Alates 2017. aastast on hüdrobioloogia ja kalanduse õppetooli (sh limnoloogiakeskuse) juhataja professor Kalle Olli.
Luís Vaz de Camões

Luís Vaz de Camões (; 1524 või 1525 – 10. juuni 1580 Lissabonis) oli portugali luuletaja, kelle teost "Lusiaadid" ("Os Lusíadas") peetakse Portugali rahvuseeposeks.
Ta õppis arvatavasti Coimbra ülikoolis. Seejärel teenis palgasõdurina Põhja-Aafrikas, osales avastusretkedel ning elas Macaus, Goas ja Mosambiigis. Portugali naasis ta umbes 1570. aastal. 
Ta kirjutas sonette, oode ja laule. Tema peateos "Lusiaadid", mis ilmus 1572. aastal, räägib värsseepose vormis portugallaste avastus- ja vallutusretkedest.
Tema surmapäev 10. juuni on Portugali rahvuspüha.
Tähtsaim Portugali kirjandusauhind, Prémio Camões, on tema järgi nime saanud.
Luis Walter Alvarez

 
Luis Walter Alvarez, ka Luis Alvarez, (13. juuni 1911 San Francisco, California – 1. september 1988 Berkeley, California) oli Ameerika Ühendriikide füüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat (1968).
Ta oli alates 1945. aastast California Ülikooli Berkeleys professor. Ta on teinud uurimusi raadiolokatsiooni, kiirendite teooria, kosmilise kiirguse, optika ja osakestefüüsika alalt. 1937. aastal avastas ta elektronihaarde. Aastatel 1944–1945 võttis ta osa Manhattani projektist. 1950. aastatel täiustas ta mullikambrit. Nobeli auhinna sai ta "panuse eest elementaarosakeste füüsikasse, sealhulgas suure hulga resonantside avastamise eest, mis sai võimalikuks mullikambri tehnika arendamisega ja andmete analüüsi kasutuselevõtuga".
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1934. aastal Chicago Ülikooli füüsika erialal bakalaureusekraadiga, kaitses samas 1934. aastal magistri- ja 1936. aastal doktoriväitekirja füüsikas. 
1936. aastal asus ta tööle California Ülikooli Berkeleys. 1945. aastast professor. Ühtlasi oli ta aastatel 1954–1959 ja 1976–1978 Lawrence'i Berkeley kiirguslabori asedirektor. Aastatel 1969–1970 oli ta Ameerika Füüsika Seltsi president.
Chephreni püramiid.
1965. aastal juhtis ta ekspeditsiooni Egiptuses, mille käigus üritas tema meeskond välja selgitada kasutades müüontomograafia tehnikat kosmilise kiirguse abil salakambrite asukohti Chephreni püramiidis Gizas. Paraku ei leitud.
Alvareze hüpotees.
1980. aastal ilmus Luis Alvaraze ja Walter Alvareze ning kahe Lawrence'i Berkeley kiirguslabori tuumakeemiku ühisartikkel Science'is "Extraterrestrial Cause for the Cretaceous-Tertiary Extinction: Experiment and Theory", milles esitati uurimustulemuste tõlgendusena väide, et dinosauruste ja paljude teiste liikide massilise väljasuremise Kriidi ajastu lõpul põhjustas kokkupõrge suure meteoroidiga. Seda nende tõlgendust hakati hiljem nimetama Alvareze hüpoteesiks. 
Tunnustus.
1985. aastal avastatud väikeplaneet Alvarez sai 1988. aastal nime Luis Alvareze ja Walter Alvareze järgi.
Isiklikku.
Tema isa oli Minnesota Ülikooli meditsiiniprofessor Walter Clement Alvarez, poeg Walter Alvarez on California Ülikooli Berkeleys professor.
Donald Thomas

Donald Thomas (sündinud 1. juulil 1984) on Bahama kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Saavutused.
Maailmameistrivõistlustel.
Ōsaka 2007
Tema isiklik rekord on 2007. aastal ületatud 2,35.
Väinö Kirstinä

Väinö Antero Kirstinä (29. jaanuar 1936 Tyrnävä – 23. september 2007 Helsingi) oli soome kirjanik. 
Kirstinä on tuntud modernse luuletajana, kuid ta oli ka tähelepanuväärne esseist ja tõlkija. Ta on tõlkinud Guillaume Apollinaire'i, Charles Baudelaire'i, André Malraux' ja André Bretoni teoseid.
Eesti keeles on tema luulet ilmunud kogumikus "Kümme nüüdissoome luuletajat" Paul-Eerik Rummo tõlkes.
Claudio Abbado

Claudio Abbado (26. juuni 1933 Milano – 20. jaanuar 2014 Bologna) oli itaalia dirigent. Ta on olnud mitme tähtsa Euroopa orkestri ning teatri muusikajuht. Abbado on töötanud Milanos La Scalas, Viini Riigiooperis ja Berliini Filharmoonia Orkestris (1989–2002).
Elutöö.
Claudio Abbado oli rahvusvaheliselt tuntud itaalia dirigent.
Klaverimängu õppis Claudio isa juhendamisel ja Milano konservatooriumis, dirigeerimist Viini Muusikaakadeemias. 1958. ja 1963. aastal võitis ta mainekad rahvusvahelised dirigeerimisvõistlused ning alates 1960. aastate keskpaigast loetakse teda oma põlvkonna üheks juhtivaks dirigendiks. 
Abbado oli 1968. aastast Milano La Scala peadirigent ja 1971–1986 muusikajuht, suure tunnustuse pälvis ta La Scala orkestri meisterlikkuse tõstmisel nii ooperietenduste kui ka kontsertettekannete vallas. 
1979–1988 oli ta Londoni sümfooniaorkestri peadirigent, 1986–1991 Viini Riigiooperi muusikajuht, 1989–2002 Berliini Filharmoonikute kunstiline juht ja peadirigent. 
Abbado on asutanud mitu orkestrit ja muusikafestivali. Eriti huvitatud oli ta noorte muusikute arendamisest.
20. jaanuaril 2014 suri Claudio Abbado Bolognas 80-aastaselt pärast pikka võitlust vähiga. Abbado säilmed tuhastati ja urn osaga tema tuhast maeti Val Fexi 15. sajandist pärit Fex-Crasta kabeli kalmistule. See on osa Sils im Engadin/Segli vallast, külast Šveitsi Graubündeni kantonis, kus Abbadol oli puhkemaja.
EuskoTren

EuskoTren (täisnimega "Eusko Trenbideak / Ferrocarriles Vascos") on raudteefirma, mis tegeleb kitsarööpmelise raudteetranspordiga Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas. Ettevõte asutati 1982. aastal. Tegevuskeskused on Donostia ja Bilbao.
EuskoTran

EuskoTran on raudteefirmale EuskoTren kuuluv Bilbaos tegutsev trammiettevõte. 4,5 km pikkune trammitee avati 2002. aastal Bilbao metroo pikendusena. Enne seda oli Bilbaos tramm käigus ka aastatel 1876–1964.
Trammide maksimumkiirus on 50 km/h. Trammivaguni pikkus on 25 m ja mahutavus 192 inimest, sealhulgas 50 istekohta.
Liin kulgeb Basurtost Atxurisse ja sel on 12 peatust.
EuskoTrani trammiliin avati 23. detsembril 2008 ka Vitoria-Gasteizis.
Rtištševo

Rtištševo on linn Venemaal Saratovi oblastis, Rtištševo rajooni keskus. Asub Volga kõrgustiku lääneserval Saratovist 214 km läänes. 
Linn aastast 1920.
Rtištševo on raudteesõlm.
Linnas on lihakombinaat ja sõjaväelennuväli.
Rahvastik.
Elanike arv (tuhandetes):