tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Loki Software

Loki Software, Inc. (tuntud ka nimede Loki Games või Loki Entertainment Software all) on nüüdseks välja surnud Ameerika Ühendriikide tarkvarafirma Tustinis, Californias, mis on portinud mitmeid Microsoft Windowsi arvutimänge Linuxi platvormile.
Loki Software asutati augustis 1998 Scott Draekeri poolt ja suleti jaanuaris 2002.
Loki Software poolt väljastatud mängud:
Lisaks väljastatud mängudele on olemas ka pooleli jäetud port Deus Exist. Hilisem "Deus Exi" uuendus Microsoft Windowsile sisaldab Loki Software Linuxi pordist OpenGLi draiverit Unreali mootorile.
Loki Software on muuhulgas välja töötanud mitmeid tasuta vahendeid, nagu Loki installeerija (tuntud ka kui Loki Setup) ja toetanud Simple DirectMedia Layeri arendust. Samuti on nad algatanud OpenAL heliteegi projekti (nüüd Creative Technology ja Apple Computer-i poolt üle võetud). Loki Software ja John R. Halli raamat Programming Linux Games (samuti saadaval internetist (internetiarhiiv)) on tuntud, kui üks prominentsemaid õpetusi Simple DirectMedia Layerist.
Paljud Loki vabadest vahenditest on siiani sagedalt kasutatud ja arendatud, tihti endiste firmatöötajate poolt, kellest mitmed on kolinud teistesse videomängude või Linuxi firmadesse. Ryan Gordon (tuntud ka kui Icculus), endine Loki töötaja, on olnud mitmete kommertsmängude Linuxi ja Mac OS X portide taga.
Venemaa Föderatsiooni marssal

Venemaa Föderatsiooni marssal (vene keeles "Маршал Российской Федерации") on Venemaa Föderatsiooni kõrgeim sõjaväeline auaste.
Ajalugu.
Auaste loodi 11. veebruaril 1993 seadusega "Sõjaväekohuslusest ja sõjaväeteenistusest". Selle eelkäijaks oli Nõukogude Liidu marssali auaste. Maaväes on sellest madalam armeekindrali ja mereväes laevastikuadmiral. Seni on aukraad antud ainult kaitseminister Igor Sergejevile (1938−2006), kes sai selle 1997. aastal.
Venemaa marssali õlakul on üks suur täht (see mahub ringi sisse, mille diameeter on 40 mm) ja kahepäine kotkas (Venemaa vapi keskne kujund). Paraadmundril kantakse lisaks veel suurt marssalitähte.
Laheda valla vapp

Laheda valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laheda valla vapp.
Vapp on kinnitatud 27. märtsil 1995.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil alumisest servast tõusev hõbedane vähk. Kuldses päises neli sinist linaõit.
Põhjendus.
Vapi värvid ja kujundid tähistavad puhast loodust, linakasvatust ja sinisavi. Kuldne laid viitab Põlvamaa vapile. Linaõite arv märgib valla maadel paiknenud nelja mõisat.
Sinisavi

Sinisaviks nimetatakse Eesti maapõues paiknevat ning Kambriumi ladestu alaossa kuuluvat sinakasrohelise värvusega savikihti.
Tekkelt on sinisavi meresete. Savikihi paksus on küllaltki ühtlaselt 60...70 meetrit. Et Kambriumi ladestu paljandub Eestis vaid kitsa ribana Balti klindi ning Soome lahe vahel ning sügavneb ning on kaetud nooremate Ordoviitsiumi, Siluri ning Devoni settekivimitega lõuna pool, siis on ka sinisavi maavarana kaevandamine võimalik vaid Põhja-Eestis. Suurem osa sinisavist kuulub Lontova lademe koosseisu. Mineraloogiliselt koosneb sinisavi peamiselt savimineraalidest illiidist ning segakihilisest illiit-smektiidist.
Sinisavi kasutatakse peamiselt tsemendi tootmiseks.
Sinisavi on üks Eesti geoloogilisi "imesid", mida Eestit külastavad geoloogid tihti näha soovivad, sest ligi poole miljardi aasta vanune savi on üldiselt peaaegu alati kivistunud. Sinisavi on säilitanud mõningase plastilisuse, sest vastav savikiht ei ole kunagi sügavale mattunud, mistõttu on ta pääsenud nii kõrgest rõhust kui ka temperatuurist.
Sinisavi nimetas Briti diplomaat ja harrastusgeoloog, Ilchesteri krahv William Fox-Strangways.
Rääsolaane

Rääsolaane (seto keeles "Rääsolaanõ") on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Asub Mikitamäest loodes.
Küla asub Setumaal ja kuulub Poloda nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mikitamäe valda ja Põlva maakonda.
Puugnitsa

Puugnitsa on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Asub Mikitamäest edelas.
Küla kuulub Setumaa Poloda nulka.
Külas asub mitu kääbast, mis on arheoloogiamälestistena arvele võetud (Puugnitsa kääpad).
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Mikitamäe valda ja Põlva maakonda.
Audjassaare

Audjassaare (seto keeles "Audjasaarõ", "Haudjasaarõ") on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Asub Pihkva järve kaldal.
Küla kuulub Setumaa Poloda nulka.
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Mikitamäe valda ja Põlva maakonda.
Lüübnitsa

Lüübnitsa on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Pihkva järve kaldal. Ajalooliselt asus küla Setumaal.
Asulat on esmamainitud 1582. aastal.
Iga aasta augustis toimub külas traditsiooniline sibula- ja kalalaat.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Põlva maakonna Mikitamäe valda.
Niitsiku

Niitsiku on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. 
Küla piirneb idas Mädajõe ja Mädajõe hoiualaga ning lõunas Rebasmäe oja ja endise Niitsiku paisjärvega.
Niitsiku asus Räpina kihelkonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mikitamäe valda ja Põlva maakonda.
Conflict OK!

Conflict OK! on Eesti punkansambel, mis viljeleb "hardcore"-stiili segatult punkrokiga.
Conflict OK! on tegutsenud 1998. aasta juunist 2004. aastani ja 2008. aasta veebruarist tänaseni.
Plaadifirma on Fucking Cunt Records.
Koosseis.
Conflict OK! liikmetega seotud bändid:
Beresje

Beresje (ka "Peresje", "Peresi", "Perese") on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Asub Lämmijärve ääres. Seal asub Kivinõna neem.
Beresje küla on esimest korda mainitud 1582 ja arvatakse, et küla nimi tuleneb vene sõnast "berjoza" ('kask'). See on ainuke Setumaa küla, kus elavad vanausulised.
Külas asub Beresje kalmistu.
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Mikitamäe valda ja Põlva maakonda.
Paha Värk

Paha Värk oli eesti punkansambel Tallinnast.
Koosseis.
osalesid ka Vares, Tõnu ja Peeter.
Helikandjad.
CD-R
"Live IV Keskkoolis 19. märtsil 1991.a." (Fucking Cunt Records, 1998, CD).
Kogumikel: 
'Sümpaatsed vennasrahvad' ("25 kuldset lööklaulu" osa 2, Mätta Fond, 1998, MC)
'Kõigi vastu' ("Punk on surn'd IV", Fucking Cunt Records, 1999, CD)
'Tühi koht' ("Punk on surn'd V", Fucking Cunt Records, 2001, CD).
Ajalugu.
Paha Värk tekkis T-rulli lagunemisel peale 1989. aasta "Noortemuusa" festivali ja arenes hiljem peale 1991. aasta Kiikla punki stiililt hoopis rajumaks Noisemurderiks.
Noisemurder

Noisemurder oli Eesti ansambel, üks esimesi Eesti "grindcore"-bände.
Ta tegutses Tallinnas aastatel 1991–1995.
Fucking Cunt Records

Fucking Cunt Records on Eesti heliplaadifirma, mis tegeleb eelkõige punk- ja "hardcore"-bändide plaatide ja kassettide väljaandmisega.
Plaadifirma annab välja kogumikku "Punk on surn'd".
Bändid, kelle plaate on toodetud:
Kerti Alev

Kerti Alev (esinejanimega Promille Promille; sündinud 12. veebruaril 1981) on eesti naislaulja, arvutigraafik ja IT-ettevõtja.
Ta lõpetas 2003. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiõpetaja erialal.
Ta oli aastatel 2006–2012 erakonna Eestimaa Rohelised liige.
824

824. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 819 820 821 822 823 - 824 - 825 826 827 828 829
825

825. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 820 821 822 823 824 - 825 - 826 827 828 829 830
826

826. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 821 822 823 824 825 - 826 - 827 828 829 830 831
827

827. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 822 823 824 825 826 - 827 - 828 829 830 831 832
828

828. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 823 824 825 826 827 - 828 - 829 830 831 832 833
829

829. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 824 825 826 827 828 - 829 - 830 831 832 833 834
822

822. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 817 818 819 820 821 - 822 - 823 824 825 826 827
821

821. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 816 817 818 819 820 - 821 - 822 823 824 825 826
820

820. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 815 816 817 818 819 - 820 - 821 822 823 824 825
Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskus

Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskus oli Politseiameti haldusalas olev Eesti Vabariigi valitsusasutus. Keskus teostas kohtuekspertiise ja kriminalistikauuringuid ning võttis osa uurimistoimingute teostamisest. 
Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse koosesisus olid: dokumendilabor, tehnolabor, keemia- ja bioloogialabor, trassoloogia- ja relvalabor, liiklustehnikalabor, daktüloskoopialabor, DNA labor, Ida regionaalkeskus, Lõuna regionaalkeskus, Lääne regionaalkeskus, Põhja regionaalkeskus, Politseikoerte treeningkeskus, Analüüsi- ja arenguskeskus ning tugiüksused.
Keskuse põhiklientideks oli vabariigi politseiasutused, kes tellisid ligikaudu 95% ekspertiisidest. 2005. aastal telliti asutuselt kokku 9071 ekspertiisi. Asutuses oli kokku 110 ameti- ja abiteenistuskohta. 1998. aastast oli Keskus Euroopa Kohtuekspertiisiasutuste Liidu (ENFSI) liige.
Keskuse eelkäija oli Politseiameti Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Büroo, mis kujundati valitsusasutuseks ümber 1998. aasta 1. juulil.
Keskuses sai teha järgmist liiki kriminaalekspertiise:
1. jaanuaril 2008 loodi Eesti Kohtuekspertiisi Instituut (EKEI) riikliku ekspertiisiasutusena Justiitsministeeriumi haldusalas. Instituut tekkis Eesti Kohtuarstliku Ekspertiisibüroo ning Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse ühinemisel ja on nende asutuste õigusjärglane.
Mägo de Oz

Mägo de Oz on aastal 1989 asutatud hispaania "folk metal"'i ansambel. 
1988. aastal asutas Txus de Fellatio Madridis ansambli Transilvania Iron Maideni menuloo auks, millest saigi 1989 "Mägo de Oz". Ansambli muusikas on mõjusid nii klassikalisest "rock'n'roll"'ist, "metal"- ja "heavy rock"'ist kui ka klassikalisest muusikast, kuid kõige enam on tema muusikas tunda keldi roki mõjusid ja iseloomulik on ka hispaania flöödi pito kasutamine. Ainus algusest peale ansamblis olnud liige on Bilbaost pärit Txus de Fellatio või lihtsalt Txus.
Svjatoslav Richter

Svjatoslav Richter (vene keeles Святослав Теофилович Рихтер "Svjatoslav Teofilovitš Richter"; 20. märts 1915 Žõtomõri lähedal Ukrainas – 1. august 1997 Moskvas) oli saksa päritolu vene pianist.
Richter õppis klaverit mängima sakslasest isa käe all, kes oli organist. Ta õppis palju iseseisvalt ja täiendas end hiljem Moskva Konservatooriumis Heinrich Neuhausi juures.
Ta esitas palju Sergei Prokofjevi muusikat ja kammermuusikat koos David Oistrahhi ja Mstislav Rostropovitšiga. Tema tuntumate plaadistuste seas on ka Ferenc Liszti klaverikontsertide salvestised 1961. aastast.
Indre

Indre on jõgi Prantsusmaal. 
Indre'i jõgi algab Keskmassiivilt ning kulgeb valdavalt loodesse. Suubub vasakult Loire'i jõkke.
Jõe pikkus on 266 km.
Indre'i jõe ääres asuvad Loches, La Châtre ja Châteauroux.
Selle jõe järgi on nimetatud kaks Prantsusmaa departemangu: Indre'i departemang ja Indre-et-Loire'i departemang.
Benedictus XVI kanoniseerimised

Paavst Benedictus XVI kanoniseeris 44 isikut ja kuulutas õndsaks 870 isikut.
13. mail 2005 tunnustas Benedictus XVI Johannes Paulus II kanoniseerimisprotsessi alustamist ja 1. mail 2011 kuulutas Johannes Paulus II õndsaks. 29. septembril 2005 avaldas kanoniseerimisprotsesside kongregatsioon uued beatifikatsioonireeglid, mille järgi võib vastava pühitsuse läbi viia isik, keda paavst on selleks volitanud, kes võib seda teha ka väljaspool Vatikani, näiteks selles piiskopkonnas, kust õndsakskuulutatav oli pärit. 24. aprillil 2006 saatis Benedictus XVI kirja kanoniseerimisprotsesside kongregatsioonile, milles ta toonitas vajadust uurida imetegude algpõhjuseid põhjalikumalt, arvestades seejuures ka teaduse saavutusi.
28. oktoobril 2007 kuulutati paavsti otsuse alusel õndsaks 498 Hispaania kodusõja märtrit. See oli suurim hulk isikuid, kes kuulutati korraga õndsaks.
Ta kuulutas 7. oktoobril 2012 Kiriku doktoriteks Bingeni Hildegardi ja Juan de Ávila Jijóni.
Jeju

Jeju (ka "Cheju"; hangulis 제주시, hanjas 濟州市, McCune'i-Reischaueri transkriptsioonis "Cheju-si", Lõuna-Korea uues omaladinas "Jeju-si") on linn Lõuna-Koreas, Jeju provintsi halduskeskus ja Jeju saare suurim linn.
Põhjas piirneb linn Korea väinaga (teisel pool väina on Lõuna-Korea Lõuna-Jeolla provints), lõuna pool on Seogwipo linn (piiril on ka saare kõrgeim mägi Hallasan).
Linna pindala on 976,56 km², elanike arv 347 700 (2007), rahvastiku tihedus 1014,8 in/km².
Enne linna liitmist Pukcheju maakonnaga 1. juulil 2006 oli linna pindala 255,5 km². Aastal 2000 oli elanike arv 259 290 ja rahvastiku tihedus 1014,8 in/km².
Linn laiub idast läände 19,3 km pikkuselt ja põhjast lõunasse 10,2 km laiuselt.
Loodus.
Jeju linnas on ka talvel mahedad ilmad.
Haldus.
Linn lahutati Pukcheju maakonnast 1955. Ent 2005 kiitsid Jeju provintsi valijad heaks ettepaneku liita linn Pukcheju maakonnaga ning Seogwipo linn Namjeju maakonnaga. Nii tekkis provintsis alates 1. juulist 2006 kaks suurt linna.
Jeju linn on jaotatud 19 "dong"'iks, 4 "eup"'iks ja 3 "myeon"'iks.
"Dong"'id enne linna liitmist Pukcheju maakonnaga olid:
Majandus.
Turism.
Et Jeju linn on saare suurim transpordisõlm, siis käib lõviosa turistidest just seal. Paljud turistid saabuvad saarele Jeju linna sadama või lennujaama kaudu, peatuvad Sinjeju-dongi turismihotellides ning külastavad linna vaatamisväärsusi.
Jeju linn on populaarne puhkekoht, kus on palju riiklikke kasiinosid. Igal aastal külastab seda 4 miljonit turisti Korea mandriosast, Jaapanist ja Hiinast.
Transport.
Jeju linn on provintsi suurim transpordisõlm.
Linna teenindab Jeju rahvusvaheline lennujaam, mis on saare ainus lennujaam. Lennuühendus on 13 Lõuna-Korea lennujaamaga ja 4 välismaa lennujaamaga (Jaapanis ja Hiinas).
Linna sadam on saare suurim sadam. Selle sadama kaudu toimub nii reisijate- kui ka kaubavedu. Parvlaevaliine asendatakse järk-järgult lennuliinidega. Praegu on parvlaevaühendus kuue Lõuna-Korea sadamaga, sealhulgas Mokpo ja Busaniga.
Jeju on ka saare maanteede sõlmpunkt.
Ajalugu.
Linna territoorium on Jeju saarel keskset osa etendanud juba esiajal. Samseonghyeol, kust olevat tulnud saareelanike kolm esivanemat, asub kesklinnas.
Linn on alates 1970. aastatest kiiresti kasvanud. Mõnikümmend aastat tagasi rajati lennujaama kõrval olevale künkale "Uus-Jeju" ("Shin Jeju"), kus asub palju haldusasutusi. Õlgkatustega hooned, mis olid kogu linnas 1970. aastateni tavalised, on tasapisi kadumas.
Vaatamisväärsused.
Linna tähtsamad vaatamisväärsused on Draakonipeakalju mere ääres, Samseonghyeol kesklinnas ja Hallasani rahvuspark sisemaal.
Roiu

Roiu on alevik Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Haaslava valda.
Küla nime päritoluks on pakutud sõna 'roid : roiu', millel on kolm tähendust: 1) mustus, tolm, prügi; 2) jäme liiv; 3) kehv, kõhn loom.
Benedictus XVI tunnustused ja autasud

Paavst Benedictus XVI sai paavstina mitut liiki tunnustust.
Ordenid
Preemiad ja auhinnad
Aukraadid
Kaasliikmestaatus
Auliikmestaatus
Benedictus XVI sai 1981 Müncheni üliõpilasseltsi Alemannia auvilistlaseks, 1987 Pentlingi, 1997 Marktl am Inni, 2005 Traunsteini, 2006 Altöttingi, 2006 Regensburgi, 2008 Bressanone, 16. detsembril 2009 Introdi, 2009 Mariazelli ja 16. jaanuaril 2010 Freisingi aukodanikuks. 2006 nimetati tema järgi Wathlingeni linnaväljak.
Tema järgi nimetati mais 2000 asteroid 8661 Ratzinger.
Aadami

Aadami on küla Tartumaal Kastre vallas.
Aadamile lähimad külad on idas Alaküla, kagus Logina, edelas Sipe ja loodes Ignase.
Küla nimi võeti kasutusele alles 1977. See lähtub talu nimest, mis seostub eesnimega Aadam.
Talu on nimetatud isiku järgi, kes elas külas 18. sajandil. Teda nimetati 1758 kujul "Pusep Adam". Ka 1858 elas külas "Pusep Adam".
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Küla on esmamainitud 1630. aastal Käreverena ("Kerrefer kÿlla"). Küla kuulus Vana-Kuuste mõisale. Ka 1900. aasta paiku nimetati teda Кяреверекюля. Nähtavasti vahetati küla nimi välja sagedase esinemise tõttu Eestis.
Kohanime Aadami käänatakse tavaliselt väliskohakäänetega (nt Aadamile).
Aardla

Aardla (kohakääne Aardlasse või Aardlale) on küla Tartumaal Kastre vallas.
Aardlat on esmamainitud 1534. aastal piirina: "an der Ardelschen Grense". 1627 mainiti teda kujul "Arlla" ja 1839 kujul "Ardlakülla". Küla kuulus Kambja kihelkonda.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Küla järgi on nime saanud Aardla ürgorg, Aardla järv, seda ümbritsev Aardla polder, järve ääres olev Aardla linnutorn ja 2,4 km pikkuse Savijõe paralleelnimi Aardla jõgi. 1880. aastatel rajati Aardlast põhja Aardlapalu küla.
Aardla külas asub Taari talu kalmistu.
Lauri Kettuse järgi lähtub kohanimi muistsest isikunimest Arta või Aarta. See nimi võib olla germaani algupära, näiteks "Hartwig" tähendab saksa keeles tugevat. Sama päritolu on Soome kohanimi Hartola.
Aardlapalu

Aardlapalu on küla Tartumaal Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Aardlapalu rajati 1880. aastatel Tartust mõni kilomeeter lõuna pool Kambja kihelkonnas asuva Haaslava mõisa popsikülana Aardla naabrusse nõmmemetsa. Küla oli 1977–1997 Aardla küla osa. Allikates mainiti küla 1900. aasta paiku kujul Ардлапалу ja 1922. aastal kujul "Aardla-Palu". Asulat on kutsutud ka Palukülaks. 1940. aastal kuulus Aardlapalu küla Kuuste valda Tartumaal.
Küla on saanud nime metsa järgi. Metsa nimi koosneb külanimest Aardla ja sõnast "palu" ('kuiv liivane okasmets').
Külas asub Aardlapalu prügila.
Benedictus XVI teadustööd

Paavst Benedictus XVI (Joseph Alois Ratzingeri) avaldatud entsüklikad, teadustööd ja teadusartiklid.
Kardinal Ratzinger osales Usudoktriini kongregatsiooni prefektina mitmete oluliste dokumentide koostamisel, sealhulgas katoliku kiriku katekismuse redigeerimisel ja dekreedi "Dominus Jesus" koostamisel.
Teosed.
inglise keeles: "The Sabbath of History," Washington, 2000.
inglise keeles: "The Spirit of the Liturgy," San Francisco, 2000.
inglise keeles: "God Is Near Us: The Eucharist, the Heart of Life," San Francisco, 2003.
inglise keeles: "God and the World: A Conversation With Peter Seewald," San Francisco, 2002.
inglise keeles: "Pilgrim Fellowship Of Faith: The Church As Communion," San Francisco, 2005.
inglise keeles: "On the Way to Jesus Christ."
inglise keeles: "Truth And Tolerance: Christian Belief And World Religions," 2004.
inglise keeles: "Values in a Time of Changes."
Artiklid.
Ajakiri Communio
Teised artiklid
Järeltrükk: "Clara, "silenciosa palabra" de vida para la Iglesia," Selecciones de Francescanesimo XXX, II, (1992): 268–274.
Poola keeles "Wprowadrzenie de Katechizmu Kociota katolockiego," (Warszawa, 1994): 9–22.
Artiklid teatmeteostes.
J. Höfer – K. Rahner "Lexikon für Theologie und Kirche." (Freiburg, 1957jj).
F. J. Dölger "Reallexikon für Antike und Christentum." (Stuttgart, 1959).
K. Galling – H. Frhr. V. Campenhausen, E. Dinkler, G. Gloege, K.E. Logstrup "Die Religion in Geschichte und Gegenwart." (Tübingen, 1957).
"Der Grosse Herder" (Freiburg, 1956).
H. Fries "Handbuch thologischer Grundbegriffe." (München, 1962).
M. Viller, F. Cavallera, J. de Guibert "Dictionnaire de spiritualité, ascétique et mystique, doctrine et histoire Paris." (1937).
K. Rahner – A. Darlap "Sacramentum mundi." (Freiburg, 1967).
"Meyer enzyklopädisches Lexikon." 9. (Mannheim-Vienna-Zürich, 1971).
Välislingid.
Artiklid
Alaküla (Kastre)

Alaküla on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Alaküla

Alaküla on mitme asula nimi Eestis:
Haaslava

Haaslava (kohalikus kõnepruugis ka Aaslavva) on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Haaslava moodustati 1920. aastate alguses endisaegse Haaslava mõisa alale "Haaslava asundusena". 1977 muudeti asundus külaks.
Küla nimi tuleb 14.–15. sajandi mõisaomanike Hasselow’de nimest.
Igevere

Igevere on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Ignase

Ignase on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Kitseküla

Kitseküla on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Koke

 
Koke on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Külas asub Kiigeoru hiiesalu ja ohvriallikas.
Kuulub ajaloolisse Võnnu kihelkonda.
Kriimani

Kriimani on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Ajalugu.
19. sajandi teisel poolel leiti Kriimanist ja Varnjast haruldasi Bütsantsi päritolu hõbenõusid. Kriimani nõu leiti kivivarest, kus täheldati tarandkalmele iseloomulikku kaht paralleelset ja neid ühest otsast ühendavat kivirida. Tarandkalmele osutab ka koos hõbenõuga leitud kinnine pronkssõrmus. Seda tüüpi sõrmused ilmusid Eesti tarandkalmetesse 2. sajandil, olid siinmail soositud ka 3. sajandil ja mõnes piirkonnas ilmselt veel 4. sajandilgi.
Kurepalu

Kurepalu on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Haaslava valla halduskeskus.
Hesione

Hesione oli vanakreeka mütoloogias Trooja printsess, kuningas Laomedoni tütar ja Priamose (tollal Podarkese) õde.
Laomedon oli väga kitsi ja kiuslik mees. Ta pettis isegi Poseidonit ohvritoomisel. Karistuseks saatis Poseidon Trooja rannikut laastama merekoletise. Oraakel ütles, et koletis ei lahku enne, kui on printsess Hesione alla neelanud. Legendi teise versiooni järgi tõmmati loosi, keda koletisele ohverdada, ja liisk langes Hesionele.
Kui Hesione oli kalju külge seotud, saabus sinna Herakles oma sõprade Telamoni ja Oiklesega. Herakles lubas koletise tappa ja neiu vabastada, kui saab tasuks hobused, mille Zeus oli Laomedonile annetanud hüvituseks tema onu Ganymedese eest. Laomedon nõustus kohe. Herakles lõigi koletise maha, aga Laomedon keeldus talle hobuseid andmast.
Seepeale tappis Herakles koos oma kaaslastega ära nii Laomedoni kui ka kõik tema pojad peale noorima, Podarkese. Ühe versiooni järgi olevat Podarkes pääsenud seetõttu, et oli parasjagu Früügias sõjaretkel, kuid harilikult räägitakse, et Herakles kuulutas Hesione oma sõjasaagiks, andis ta Telamonile naiseks ja lubas tal ükskõik kelle linnaelanikest endaga Kreekasse kaasa võtta. Hesione valis Podarkese, kelle Herakles muidu tapnud oleks. Seepeale Herakles leebus ja lubas neiul oma loori eest venna vabaks osta. Nii juhtuski. Herakles andis Trooja valitsemise üle Podarkesele, keda sellest ajast hakati ostetud meheks ehk Priamoseks kutsuma (kreeka keeles tähendab "primai" 'ostma').
Hesione sai Telamoniga poja Teukrose.
Fosfaadid

Fosfaadid on fosforhapete soolad. Fosfaadid koosnevad kahest ioonist: metalli katioonist ja fosfaatioonist (PO 43-). Need kaks komponenti on seotud ioonilise sidemega.
Enamasti peetakse fosfaatide all silmas kolmealuselise (orto)fosforhappe sooli.
Enamik fosfaate lahustub tugevates hapetes, leelismetallidega seondunud fosfaadid hästi ka vees.
Mitmeid fosfaate kasutatakse vee kareduse vähendamiseks (näiteks Na3PO4) ja väetistena (näiteks ammofoss).
Ordulinnus

Ordulinnus oli Eestis ja Lätis Liivi ordule kuulunud sõjaline tugipunkt ja ordukonvendi asukoht, mida valitses komtuur või foogt. Laiemas mõttes tähendab see väljend ka teiste sõjaliste rüütliordude linnuseid väljaspool Eestit. Eriti tuleks Eesti kontekstis siin silmas pidada Saksa ordu linnuseid kunagisel Preisimaal (tänapäeval jagatud Kaliningradi oblasti ja Poola vahel), sest siinne Liivi ordu oli Saksa ordu autonoomne haru. 
Kõige paremini säilinud (ja taastatud) ordulinnus Eestis on Narva ordulinnus, üsna palju on alles ka Rakvere ordulinnusest (mõlemad on rekonstrueeritud muuseumiks). Saksa ordu aladel on vaatamisväärseim Marienburgi ordulinnus (poola keeles "Malbork"), mis oli keskajal Saksa ordumeistri residentsiks. Tänapäeval asub see Poola aladel ning on maailma suurim kivilinnus.
Ordulinnuses korraldati linnuse majanduse juhtimist, ametis olid majandusülemad, talliülemad, laekurid, veski- ja köögimeistrid. Posti ja kirjavahetuse eest hoolitses kirjamarssal, kelleks oli mõni vanem orduvend. Kirjakandjateks olid käskjalad, kelleks olid sageli vabatalupojad. Ordu teenistuses olid veel mitmesugused käsitöölised, nagu sepad, pagarid, kingsepad, rätsepad. Orduvennad, kes ei võtnud ordu tõotusi, kuid pidid siiski nende reegleid jälgima, nimetati poolvendadeks, nad värvati kohalike elanike hulgast. Poolvennad kaitsesid tavaliselt kindlusi või töötasid haiglates. Tähtsal kohal olid preestervennad, kes pidasid kiriklikke talitusi. 
Keskaegsed ordulinnused Eestis.
Siia tuleks lisada veel Kursi ordulinnus (saksa "Talkhof"), mis tõenäoliselt ka olemas oli. Kursi linnuse asukoht ei ole erinevalt eelmistest aga täpselt teada ning selle varemeid ei ole leitud (arvatakse vaid, et see asus hilisema Puurmani mõisasüdame asukohas Pedja jõe paremkaldal). Seetõttu kahtlevad mõned uurijad selle linnuse olemasolus.
Keskaegsed ordulinnused Preisimaal.
 
Ordulinnused Venemaal.
Ordulinnused Kaliningradi oblastis:
Aadria meri

Aadria meri on sopistunud osa Vahemerest, mis ühendub Otranto väina kaudu Joonia merre.
Nimi.
Mere nimi (ladina keeles "Mare Hadriaticum") tuleneb tõenäoliselt vanadelt illüürlastelt Etruurias. Po jõe suudmeharuna kulgenud ja tänaseks kadunud etruskide kaevatud jõesängi kutsuti nimega "Atria" või "Hatria". Tänapäeval tähistab sama asukohta linn Adria, kust kirdes asuvasse Veneetsiasse on linnulennult 48 km. Illüüria keeles tähendas sõna "adur" kas vett või merd.
Vana-Kreeka meresõitjad nimetasid merd "Κρόνιον πέλαγος" ('Saturni meri').
Nüüdisaegne nimi eri keeltes.
Lõunaslaavi keeltes kutsutakse merd lihtsalt ka tihti nimega "Jadran".
Kirjeldus.
Aadria meri on piklik, loode-kagusuunaline, pikkusega umbes 800 km ja pindalaga 144 000 km². Loodeosas on suuremas osas sügavus alla 200 meetri. Sügavaim, kuni 1230 meetrit, on kaguosa, kuid Vahemere nõost on see osa eraldatud kõrge veealuse künnisega.
Aadria mere edelarannik on valdavalt madal ja liivane, kirderannik aga kaljune ja seal on Dalmaatsia saared. Loodeosas on rannik eriti madal ja soine, seal asub Veneetsia.
Aadria merre suubuvatest jõgedest on suurim Po. Nendest lähtuv mage vesi hoovab mere edelarannikut mööda kagusse, seetõttu on Aadria mere vesi Vahemere veega võrreldes magedam ja sogasem ning talvel külmem.
Aadria mere põhjaosa on üks väheseid Vahemere osi, kus loodete kõrgus ulatub ühe meetrini.
Aadria nullpunkt.
Austrias, Sloveenias, Horvaatias ning ka mujal Lääne-Balkanil kasutatakse vertikaalse nullpunktina Trieste sadamas mõõdetavat meretaset. Sartorio muuli juures olevalt veemõõdulatilt kontrollitakse seda aastast 1875, määratud korraldus pärineb Austria-Ungarist.
Beslan

Beslan on linn Venemaal Põhja-Osseetias Inguššia piiri lähedal 15 km kaugusel Vladikavkazist, Osseedi tasandikul Tereki jõe paremal kaldal. See on Pravoberežnõi rajooni keskus, rajoonialluvusega linn.
Linn sai üle maailma kurikuulsaks 2004. aasta Beslani pantvangikriisi järel.
Rahvastik.
Elanike arvu dünaamika:
Beslan on Vladikavkazi ja Mozdoki järel suuruselt kolmas linn Põhja-Osseetias. 
Majandus.
Beslan on tähtis raudteesõlm, mis asub Doni-äärset Rostovi Bakuuga ühendaval raudteel ning Vladikavkazi viiva raudteeharu algus. 
Linnalik asula kujunes 1940. aastatel suure maisitöötlemiskombinaadi (endise tärklise-siirupikombinaadi) juurde ning sai linna õigused 1950. aastal. Kombinaadis valmistatakse maisist tärklist, siirupit, glükoosi, dekstriini, maisiõli ja kuivsööta. Kombinaadi nimi on AO "Beslan-kombinat". Selle peadirektor on Azapat Hadikov.
Linnas on ka autode eriseadmete tehas, elektromehaanikatehas ja teised tehased ning õmblusvabrik. Toodetakse ehitusmaterjale. 
Ajalugu.
Asula rajasid 1847. aastal teistest Osseetia piirkondadest saabunud asunikud, kes panid sellele kohaliku feodaali Beslan Tulatovi järgi nimeks Beslanõkäu (Бесланыхъæу 'Beslani asundus'). Ametlikult hakati küla kutsuma Tulatovi perekonnanime järgi Tulatovo või Tulatovskoje. 
1941. aastal sai Tulatovskoje küla nimeks Iriston ('osseedi'). 1950. aastal linna staatuse andmisel nimetati asula ümber Beslaniks. 
Pantvangikriis.
1. septembril 2004 algas Beslani pantvangikriis. Relvastatud mehed ja naised hõivasid ühe keskkooli, võttes pantvangi mitusada õpilast, lapsevanemat ja õpetajat. Polnud ilmne, kes ründajad on, kuid üldise arvamuse kohaselt oli tegemist tšetšeeni mässulistega. 3. septembril ründasid Venemaa relvastatud eriüksused tormijooksuga koolimaja ja vabastasid vangid. Ametlikel andmetel hukkus 344 tsiviilisikut, neist 186 last, sadu inimesi sai haavata.
Tuuleelektrijaam

Tuuleelektrijaam on elektrijaam, mis muundab tuule kineetilist energiat elektrienergiaks. 
Palju tuuleelektrijaamu üksteise läheduses moodustavad tuulepargi.
Tuuleelektrijaam koosneb tuulemootorist, elektrigeneraatorist, nende juhtimise automaatseadmetest ja hoonest. Tuulevaikuse puhuks võib see olla varustatud tagavarasoojusmootoriga.
Tuulelektrijaama kõige tähtsam seade on tuulegeneraator, mis muundabki tuule kineetilist energiat teist liiki energiaks. Tuulegeneraator koosneb tuulemootorist ja selle juurde kuuluvast ühe või mitme töömasina kompleksist, energiat akumuleerivast või võimsust reserveerivast plokist ning automaatsest juhtimis-reguleerimissüsteemist. Tuulegeneraatorisse võib kuuluda ka dubleeriv mootor, milleks harilikult on soojusmootor.
Tuuleparke rajatakse tuulistesse paikadesse. Neiks sobivad kõrgemad künkad, samuti ava- või rannikumere madalikud. Need sobivad piirkondadesse, kus side ülejäänud maailmaga on nõrk, nii et seal pole elektriliine, näiteks steppidesse, poolkõrbetesse ja Arktikasse.
1984. aasta seisuga jäid maailma suurimad tuulelektrijaamad võimsuselt umbes sajakordselt alla suurimatele hüdro- ja tuumaelektrijaamadele ning ligi sajakordselt geotermilistele elektrijaamadele, aga edestasid kõiki päikeseelektrijaamu ja peaaegu kõiki loodete-hüdroelektrijaamu. Maailma esimesed seitse enam kui 10 MW võimsusega tuulelektrijaama valmisid 1983. aastal Ameerika Ühendriikides Californias ning igaühel neist oli erinev omanik.
Tuuleelektrijaamad kasutavad elektrienergia tootmisel taastuvat energiaallikat, samuti võimaldavad need energiatootmist detsentraliseerida, sellega suurõnnetuste ohtu vähendades. Need on olnud tuuleelektrijaamade rajamisel olulisteks argumentideks.
2018. aasta seisuga on Eestis paigaldatud 139 tuulegeneraatorit, nendest 60 kuuluvad Nelja Energiale ja 49 Eesti Energiale. Kavas on ehitada Tootsis veel 46 tuulegeneraatorit.
Egeuse meri

Egeuse meri on Vahemere osa, piiratud Balkani poolsaarega läänes ja põhjas, Väike-Aasia poolsaarega idas ja Kreetaga lõunas. Kirdes on ühenduses Dardanellide väinaga.
Meres on palju saari. Neist Küklaadid asuvad mere keskel ja jagavad ta neljaks osaks: Kreeta meri, Myrtooni meri, Traakia meri ja Ikaría meri.
Kuna Dardanellidest hoovab Egeuse merre magedamat vett, on Egeuse mere põhjaosas vesi magedam kui mujal Vahemeres.
Tuulepark

Tuulepark on tuuleelektrijaam, milles elektrienergiat toodetakse mitme elektrituuliku abil.
Tuuleparkide võimsus.
Tuulepargid võivad olla väga erineva võimsusega, sõltuvalt tuulegeneraatorite arvust ja suurusest.
Maailma suurim tuulepark on Hiinas asuv Gansu tuulepark ("Jiuquan wind Power Base") üldvõimsusega 6 GW (2012). 2020. aastaks pidi see kasvama 20 GW-ni. 
Suuruselt teine tuulepark maailmas on Jaisalmeri tuulepark ("Jaisalmer wind park") Indias Rajasthani osariigis üldvõimsusega 1600 MW.
Suuruselt kolmas tuulepark maailmas on Alta tuuleenergia keskus ("Alta Wind Energy Center") ehk Mojave tuulepark ("Mojave Wind Farm") Ameerika Ühendriikides California osariigis üldvõimsusega 1548 MW, plaanis on suurendada seda 3 GW-ni..
Suurimad tuulepargid asuvad Ameerika Ühendriikides veel Texase osariigis, sealhulgas Roscoe tuulepark, mille võimsus on 781,5 MW.
2009. aasta septembris avati Taani ranniku lähedal tol ajal maailma suurim avamere tuulepark Horns Rev 2, mis hõlmas 35 ruutkilomeetri suuruse ala ja koosnes 91 elektrituulikust üldvõimsusega 209 MW.
2010. aasta septembris avati Põhjameres Inglismaa ranniku lähedal tol ajal maailma suurim Thaneti avamere tuulepark, mis koosnes 100 elektrituulikust üldvõimsusega 300 MW.
2013. aasta aprillis avati Inglismaa kaguosas umbes 20 km kaugusel Kenti krahvkonna rannikust tol ajal maailma suurim London Array tuulepark, mis koosnes 175 elektrituulikust üldvõimsusega 630 MW.
2018. aasta septembris avati Inglismaa loodeosas Cumbria krahvkonna rannikust 15 kilomeetri kaugusel Iiri meres maailma suurim Walney meretuulepark ("Walney Extension offshore wind farm") üldvõimsusega 659 MW, mis koosneb 87 elektrituulikust ja hõlmab umbes 145 ruutkilomeetri suuruse ala. Tuulepargis on 40 MHI-Vestase-tüüpi elektrituulikut võimsusega 8,25 MW ja 47 Siemens Gamesa tüüpi elektrituulikut võimsusega 7 MW. See on aastatel 2010–2011 loodud Walney I ja Walney II meretuuleparkide jätk. Seega on Walney meretuulepargis kokku 189 tuulikut üldvõimsusega 1026,2 MW.
Maailmas on ehitamisel mitu üle 1 GW võimsusega tuuleparki.
Aastaks 2020 on plaanis ehitada Põhja-Inglismaal Yorkshire'i ranniku lähedale 407 ruutkilomeetri suurusele alale Hornsea Project One tuulepark üldvõimsusega 1,2 GW, mis hakkab koosnema 174 tuuleturbiinist kõrgusega 190 meetrit.
Tuulepargid Eestis.
Esimene tuulepark Eestis rajati 2002. aasta sügisel Virtsu sadama lähedale. See oli Virtsu I tuulepark, mille koosseisu kuulus 3 tuulikut võimsusega 0,6 MW. 
2008. aasta lõpus Eestis oli 59 elektrituulikut (sh 47 töötavat) koguvõimsusega 78 MW.
2011. aasta lõpus oli Eestis töös 85 elektrituulikut koguvõimsusega 184 MW, mis tootsid 365 GWh energiat.
2018. aasta seisuga oli Eestis üle 20 tuulepargi, kokku 139 tuulikut üldvõimsusega 309,96 MW ning nendega toodeti 591 GWh elektrit.
Niagara

Niagara on mitme koha nimi või nime osa:
CGI

CGI (ingliskeelne akronüüm nimetusest "Common Gateway Interface") on standard (RFC 3875: "CGI Versioon 1.1"), mis defineerib, kuidas veebiserver saab veebilehtede genereerimise delegeerida teistele tekstipõhist sisendit-väljundit toetavatele programmidele.
Standardit toetavaid programme nimetatakse ka CGI-programmideks. Kuigi selleks võib kasutada peaaegu kõiki programmeerimiskeeli, taandub see nende mugavama kasutuse tõttu enamasti siiski vaid skriptimiskeeltele. Skriptimiskeeltest leiavad CGI-programmide koostamisel enim kasutust Perl ja PHP aga ka Python ning Ruby, UNIXi laadsetel operatsioonisüsteemidel ka shell skript.
CGI-programmidega käib veebilehe genereerimine võrdlemisi aeglaselt, kuna iga programmi poole pöördumise korral peab veebiserver selle uuesti käivitama (mälu hõivamine, muutujate algväärtustamine, programmi käivitamine, mälu vabastamine). Väikese koormusega veebilehtedel pole see probleem, kuid keskmise koormuse juures hakkab see veebilehe kiirust märgatavalt piirama. Lahenduseks pakutakse serveriprogrammidele mooduleid või laiendusi, mille peamine eesmärk on kaotada CGI-programmide alalised mälu hõivamise ja vabastamise protseduurid. Teiseks võimaluseks on kasutada veebiserveri juures FastCGI-moodulit, mis üritab veidi vähendada mälu hõivamise ja vabastamise tsükleid. 
Suuremat ajutist koormust põhjustavate veebilehtede loomiseks saab kasutada võtet, kus staatilised lehed koostatakse kindlate ajavahemike järel ja veebiserver serveerib valmis lehti, mitte ei genereeri iga päringu korral uut.
Kunda hüdroelektrijaam

Kunda hüdroelektrijaam ehk Kunda vana hüdroelektrijaam, mis ehitati 1893 Kunda jõe ürgorgu, oli tolle aja Baltimaade ja Tsaari-Venemaa üks moodsamaid veejõuseadmeid.
Kunda jõe pikkus on 64 km ja langus 90 m, sellest Kunda mõisa ja mere vaheline langus on 38 m. Sellest tulenevalt on jõe energiaressurss päris suur. Seepärast asuti seda tehnika arenedes kohe ka ära kasutama.
Esimene veejõuseade.
Esimene veejõuseade oli Kunda jahuveski, mis ehitati Kunda mõisa juurde. Seal töötas kaks turbiini: GIRAR ja FRANCIS.
Teine veejõuseade.
Teine veejõuseade töötas 1870. aastast vana tsemendivabriku juures (nüüd silla all) 2,7 km jõesuust. Selle 110 hj turbiini valmistas Riia firma R. H. Mantel. Klinkriveski neli kivipaari jahvatasid mehaanilise jõuülekande kaudu klinkrit tsemendiks.
Teise täisautomaatse hüdroelektrijaama rajas OÜ IMG Energy vana jõuseadme tammile, kus veelang on 6 meetrit. Hüdroelektrijaam käivitati 16. aprillis 2003 Kunda jõe silla all. Jaamas töötab Soome firma Waterpumps WP turbiin ja kaks generaatorit. Elektrijaama hüdroturbiinide toodetud elektriline võimsus on kokku 336 kW ja ta on ühendatud Eesti Energia jaotusvõrguga.
Kolmas veejõuseade.
Kolmas veejõuseade ehk Kunda hüdroelektrijaam rajati 1893. aastal seoses tsemenditehase põhjaliku rekonstrueerimisega. Elektrijaam ehitati eelmisest pool kilomeetrit allavoolu, kus Kunda jõe ürgorus oli kärestiku langus 9,3 meetrit. Elektrijaama paigaldati üks 260 hj FRANCIS-tüüpi turbiin, mis käitas hammasülekande, ja kahe rihmülekande kaudu kahte SIEMENS-HALSKE alalisvoolugeneraatorit, kumbki võimsusega 105 kW, 650 V. Elektriseadmed oli toodetud Šveitsis, turbiin aga Riias. Elektrijaam toitis lisaks vabrikule ka õhuliini kaudu sadama kraanat ja Lontova asula elektrivalgustust. Kunda HEJ sai oma aja kogu Venemaa üks moodsamaid veejõuseadmeid, see oli esimese hoone Balti riikides, mis oli spetsiaalselt elektrijaamaks ehitatud.
Kui jõe veetase oli madal ja jõevool veevaena, täiendava energiaallikana kasutati aurumasinaid, mille kütusena kasutati algul kivisütt ja hiljem põlevkivi.
Kunda hüdroelektrijaam tänapäeval.
Elektrijaam töötas tõrgeteta 1943. aastani. Jaam käivitati uuesti 1953. aastal ja see töötas 1971. aastani. 1995. aastal sai lagunenud jaama omanikuks OÜ Generaator E&amp;K. 
Hüdroelektrijaam rekonstrueeriti ja käivitati 28. juunil 2000. Veejõuseadmena töötab vana FRANCIS-turbiin, mis lamerihmülekande abil käivitab kahte 200 kW asünkroongeneraatorit. Renoveeritud jaama nimivõimsus oli 400 kW ja see oli ühendatud Eesti Energia jaotusvõrguga. 2007. aastal kaotas vee erikasutusluba kehtivuse.
2008. aastal võeti Kunda hüdroelektrijaam kultuurimälestisena kaitse alla. See on üks kolmest kaitse alla võetud hüdroelektrijaamast Eestis.
Prut

Prut (ukraina keeles "Прут") on jõgi Euroopas.
Algab Ida-Karpaatide põhjanõlvult. Voolab algul kirdesse ja itta läbi Bukoviina. Seejärel pöördub lõunasse ja voolab läbi Moldova. Suubub vasakult Doonausse.
Pikkus 953 km, valgala 27 500 km².
Kreeta meri

Kreeta meri (kreeka "Κρητικό πέλαγος" (Kritikó pélagos)) on Egeuse mere osa Kreeta põhjaranniku ja Küklaadide vahel. Saartest suhteliselt lage ja ühtlasi Egeuse mere sügavaim osa.
Zákynthose saar

Zákynthos (Vana-Kreeka kontekstis Zakynthos; 
kreeka keeles ja vanakreeka keeles "Ζάκυνθος", itaalia keeles "Zante") on Kreekale kuuluv saar Joonia meres Ileíast läänes ja Kefalloniást 9 km lõunas, üks Joonia saartest. 
Saare lääneosa on mägine, kõrgusega kuni 756 meetrit (Vrachiónase mägi). 
Saare pealinn on Zákynthos.
Zákynthose saar on huvipakkuv turistidele, sest selle rahvusvaheline lennujaam teenindab palju tšarterlende Põhja-Euroopast. Saare hüüdnimi on "To fióro tou Levánte" (itaalia keeles "Il fiore di Levante", inglise keeles "The flower of the East"; 'Idamaade õis'), mille andsid saarele veneetslased.
Soojuselektrijaam

Soojuselektrijaam (lühend SEJ) ehk soojusjõujaam on elektrijaam, mis muundab soojusenergiat elektrienergiaks. Soojusenergia kas saadakse loodusest, toodetakse elektrijaamas või on mõne muu protsessi kõrvalsaadus.
Tavaliselt saadakse soojusenergiat orgaanilise kütuse põletamisel ja seetõttu rajatakse SEJ kohta, kus kütus on suhteliselt odav. Kivi- või pruunsütt kasutavad SEJ-d ehitatakse söekaevanduspiirkonda, sest elektrit on märksa odavam transportida kui kütust.
Soojuselektrijaama elektriseadmestiku moodustavad elektrigeneraatorid, jaotusseadmed, pingekõrgendusalajaam, kontroll- ja juhtseadmed ning abiseadmed.
Esimesed SEJ-d rajati 1882 New Yorgis ja Londonis.
SEJ kasutegur on 33–48%. Vastavalt termodünaamika seadustele on kasutegur piiratud turbiini siseneva ja sellest väljuva gaasi absoluutse temperatuuri suhtega. Seepärast nõuab kasuteguri suurendamine kõrgemate temperatuuride kasutamist ja järelikult suuremat rõhku. Minevikus on katsetatud muidki töövedelikke, näiteks elavhõbedat, ning vastavalt konstrueeriti elavhõbedaauruturbiin, sest elavhõbedaaur võib madalamal töörõhul omandada kõrgema temperatuuri kui vesi, aga elavhõbe ei kõlvanud kasutada mürgisuse ja halva soojusjuhtivuse tõttu.
Liigitus.
Kütuse oleku järgi liigitatakse tahket, vedelat, gaasilist ja korraga mitut liiki kütust tarbivaid soojuselektrijaamu.
Soojusmootorite järgi eristatakse auruturbiin-, gaasiturbiin- ja diiselelektrijaamu.
Väljastatava energia järgi eristatakse kondensatsiooni- ja termofikatsioonielektrijaamu.
Koormuse järgi eristatakse baaselektrijaamu ja tippelektrijaamu. Baaselektrijaama koormus on aasta jooksul püsiv, tippelektrijaama koormus võib muutuda järsult.
Eriliiki soojuselektrijaamad on tuumaelektrijaamad, geotermilised elektrijaamad ja päikeseelektrijaamad.
Kõrvalsaadused.
Paljud soojuselektrijaamad saavad lisaks soojusele ja elektrile toota auru. Kõrvalsaadusi tootvaid soojuselektrijaamu nimetatakse koostootmisjaamadeks.
Iru soojuselektrijaam

Iru soojuselektrijaam (lühendatult Iru SEJ; ametlik nimi Iru Elektrijaam) on Eesti Energiale kuuluv soojuselektrijaam Maardus. See on Eesti suurim elektri ja soojuse koostootmisjaam.
Kütusena kasutatakse segaolmejäätmeid (jäätmekütus) ja maagaasi. Seejuures oli Iru elektrijaama juures 2013. aastal tööd alustanud jäätmeenergiaplokk Eesti esimene.
Tehnilised andmed.
Iru koostootmisjaama I ehitusjärk valmis 1978. aastal. 
Iru SEJ on suurim elektri ja soojuse koostootmisjaam Eestis: selle elektriline võimsus on 190 MW ja soojuslik võimsus 764 MW ning soojuslik võimsus koostootmisrežiimis 398 MW. 
Iru SEJ põhikütuseks on segaolmejäätmed ja maagaas. Reservkütusena kasutatakse vedelkütuseid (näiteks rasket kütteõli).
2013. aastal alustas Irus tööd jäätmeenergiaplokk, mis kasutab elektri ja soojuse tootmiseks Eestis tekkivaid segaolmejäätmeid.
Soojustarbijad.
Iru SEJ kütab ja varustab sooja veega Tallinna ja Maardu linna. Iru SEJ on Eesti suurim soojuse tootja.
Jaamas töötas 2013. aasta seisuga 49 töötajat. 
Jäätmeenergiaplokk.
2013. aastal tööd alustanud jäätmeenergiaploki soojuse tootmise võimsus on 50 MW ja elektri tootmise võimsus 17 MW.
Energiaplokile pandi nurgakivi 15. juunil 2011. Jäätmeploki üldehitustööd teostas Merko Ehitus, põletusresti tarnis Martin GmbH ja heitgaasi käitlussüsteemi CNIMi tütarettevõte LAB.
Jäätmete kasutamine elektri ja soojuse tootmiseks on Eesti jaoks uus lahendus nii energia tootmises kui ka prügikäitluses. Jäätmeploki valmimisega lõppes Eestis suuremahuline segaolmejäätmete ladestamine prügilatesse, sest Eesti Energia võttis varem prügilatesse rännanud jäätmed kasutusse kütusena. Jäätmeploki tehnoloogia sobib mitmesugust liiki jäätmete põletamiseks ning ei vaja segaolmejäätmete põletamiseelset sortimist, purustamist ega sõelumist. Elektriks ja soojuseks muundatakse Iru elektrijaamas ligi 85% jäätmetes sisalduvast energiast.
Eestis jääb kodusest sortimisest üle ligi 300 000 tonni segaolmejäätmeid aastas. Seni prügilatesse rännanud prügi energeetiline väärtus on aga samaväärne põlevkivi ja hakkpuidu omaga. Kasutades prügi energia tootmiseks, jätab Eesti Energia Iru elektrijaam aastas kasutamata 70 miljonit kuupmeetrit maagaasi.
Täisvõimsusel töötades põletab Iru jäätmeplokk tunnis keskmiselt 27,5 tonni segaolmejäätmeid. Selline kogus jäätmeid tekib aastaga umbes 70 keskmises Eesti kodus. Päevas põletab jaam täisvõimsusel töötades keskmiselt 660 tonni prügi. Iru jäätmeplokk toodab ligikaudu 136 000 MWh elektrit aastas, mis vastab umbes Paide linna ja selle ümbruse elektritarbimisele. Jäätmetest toodetud soojusenergia on ka neljandiku võrra soodsam kui maagaasist toodetud energia.
Üle 90% jaamas kasutatavatest jäätmetest pärineb Eestist, ent tarnekindluse tagamiseks on Eesti Energial lepingud jäätmete tarnimiseks ka Soomest ja Iirimaalt.
Tuumaelektrijaam

Tuumaelektrijaam ehk tuumajõujaam (ka aatomielektrijaam) on selline elektrijaam, kus elektrienergiat saadakse tuumareaktoris aatomituuma lõhustumise tulemusel vabaneva soojusenergia arvel.
Soojusenergia allikaks on tuumareaktor. Kõige laialdasemalt on kasutusel kahekontuurilised ehk kahe soojuskandjatorustikuga elektrijaamad. Esimeses suletud kontuuris ringlev soojuskandja (vesi, raskevesi, gaas, vedelmetall) annab reaktoris saadud soojuse aurugeneraatoris üle teise kontuuri eraldatud veeringlussüsteemi soojuskandjale veeauru tekitamiseks). Aurukatlas saadud kõrge temperatuuri (kuni 580° C) ja survega (kuni kümneid MPa) aur suunatakse edasi auruturbiini võlli pöörlema panevatele labadele. Turbiiniga ühisele võllile sidurdatud elektrigeneraator, mis moodustavad koos turbogeneraatoragregaadi, antakse elektrienergiat elektrivõrku. Töötanud aur suunatakse turbiinist tööstustarbijatele või kondensaatorisse, kust see jahutatakse ja pumbatakse tagasi teise kontuuri veeringlusse.
Survevesireaktoriga aatomielektrijaam.
Survevesireaktor (ehk surveveereaktor) on tuumajaamades kõige laialdasemalt kasutatava tuumareaktori tüüp. Reaktori jahutusvesi ringleb siin suletud (esimeses kontuuris) ja aurugeneraatorist väljuv aur (teises kontuuris) ei ole mingil määral radioaktiivne. Ka on tagatud stabiilne talitlus reaktori võimsuse juhuslikul suurenemisel tänu negatiivsele temperatuurilisele tagasisidele.
Esimeses kontuuris võib vee rõhk olla 16 MPa (u 150 ja reaktorist väljuva vee temperatuur 325 °C. Aurugeneraator annab teise kontuuri auru parameetritega keskmiselt 6 MPa ja 275 °C.
Tuumareaktori võimsus ja tuumajaama kasutegur.
Tuumareaktori võimsust väljendab otseselt reaktorist auruga väljaviidav soojusvõimsus. Et aga võimsust kasutatakse auruturbiini abil elektrigeneraatori käitamiseks, iseloomustatakse energiatehnikas reaktorit elektrigeneraatori nimivõimsusega. Seda võimsust nimetatakse reaktori elektriliseks võimsuseks. Seejuures kasutatakse sageli tähist MWe või GWe (näiteks reaktori võimsus 500 MWe); soojusvõimsuse korral vastavalt MWt või GWt. Elektrotehnikas kasutatavate tähiste standardi kohaselt ei või siiski ühiku tähist mingil viisil muuta ega sellele märke või indekseid lisada.
Reaktori elektriline võimsus on soojusvõimsusest keskmiselt 3−4 korda väiksem. Näiteks survevesireaktorite soojusvõimsusest 6 GW suudab tuumajaam elektrienergiaks muundada kuni 1,6 GW. Ülejäänud soojus väljub keskkonda jahutustornis (suures korstnas) või jahutusbasseinis.
Tuumareaktorite arv ja elektrienergia tootmine riigiti.
2018. aasta alguse seisuga oli maailma tuumaelektrijaamades 450 tegutsevat reaktorit, mis kokku tootsid 17% maailma elektrienergiast. Kõige rohkem on tuumareaktoreid USAs (99), järgnevad Prantsusmaa (58), Jaapan (42) ja Venemaa (37).
Saksamaa sulges oma viimased tuumajaamad aprillis 2023.