tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lembit Tedder

Lembit Tedder (8. august 1913 Tallinn – 15. mai 1954 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Lembit Tedder sündis maaler Jaan Tedderi ja tema naise Leena ainsa lapsena. Ta õppis Tallinna linna 8. algkoolis ja lõpetas 1932 Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Seejärel õppis 1932–1933 Sõjakoolis ning 1933–1937 Tartu Ülikoolis usuteadust. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Ordineeriti 26. detsembril 1938 EELK vaimulikuks.
Töötas Tallinna Jaani koguduse noorsootöö õpetajana (1938–1939), Juuru Mihkli koguduse (1939–1949) ja Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetajana (1947–1954). Ta oli 1949–1954 Konsistooriumi assessor, alates 1949 Tallinna abipraost ja Konsistooriumi presiidiumi liige.
Lembit Tedder oli abielus organist-koorijuhi Hella Tedderiga, neil oli kaks last.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Liepāja rajoon

Liepāja rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga.
Rajoonis oli 5 linna: Aizpute, Durbe, Grobiņa, Pāvilosta ja Priekule.
Yasuo Irisawa

Yasuo Irisawa (入沢康夫 "Irisawa Yasuo", 3. november 1931 – 15. oktoober 2018) oli jaapani luuletaja.
Karge meri (film)

"Karge meri" on August Gailiti romaani "Karge meri" alusel loodud romantiline draamafilm hülgeküttide elust. 
Filmi on lavastanud Arvo Kruusement.
Anne Lill

Anne Lill (sünninimi Anne Laansoo; sündinud 15. oktoobril 1946) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija. 
Ta oli Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna professor 1992–2012, alates 16. aprillist 2012 on emeriitprofessor.
Haridustee.
Anne Lill lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1970. aastal, oli 1976–1978 aspirantuuris Leningradi Riiklikus Ülikoolis ning kaitses filoloogiakandidaadi kraadi ("cand. phil.") Tartu Riiklikus Ülikoolis 1987. aastal väitekirjaga "Võõrpäritoluga terminielemendid eesti meditsiiniterminoloogia kujunemisel 1869–1914", mis käsitleb probleeme ladina ja vanakreeka keele prefiksi- ja sufiksisüsteemi ülekandmisel klassikalistest keeltest rahvuskeelde.
Töökäik.
Lill asus Tartu Riiklikus Ülikoolis tööle 1978. aastal. Esmalt oli ta võõrkeelte kateedri lektor, 1989–1992 dotsent. 1991. aastal taastati tema algatusel Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia eriala ning 1992–2012 oli ta klassikalise filoloogia korraline professor. Alates 16. aprillist 2012 on Lill emeriitprofessor.
Tunnustus.
2024. aastal ilmus Tartu Ülikooli Kirjastuse väljaandel Anne Lillele pühendatud artiklikogumik "Hortus Floridus. Studies in Honour of Anne Lill" (toimetajad Ivo Volt, Janika Päll ja Neeme Näripä).
Isiklikku.
Anne Lille isa oli Emil Laansoo. Tema poeg on Märt-Matis Lill, kelle isa on Jaan Kaplinski.
Jørn Utzon

Jørn Oberg Utzon (9. aprill 1918 Kopenhaagen – 29. november 2008 Kopenhaagen) oli taani arhitekt, Pritzkeri auhinna laureaat. Tema tuntuim töö on Sydney ooperiteatri projekt.
Lapsepõlv ja õpingud.
Jørn Utzon sündis Kopenhaagenis, tal oli vanem vend Leif. Kui tema isa sai laevaehitusinseneriks Taani laevastikus, kolis pere Aalborgi. Jørn veetis lapsena palju aega laevatehases, jälgides laevade ehitamist. Ta pööras suurt tähelepanu pisimatelegi konstruktsiooni üksikasjadele. Laevatehases kogetu oli talle hilisema karjääri jooksul oluliseks inspiratsiooniallikaks ning aitas tema enda sõnul leida optimaalse suhte funktsionaalsuse ja disaini vahel.
1930. aastal külastas kogu pere Stockholmi maailmanäitust, kus Jørn Utzon tutvus funktsionalismiga, mis talle sügava mulje jättis. Eriti suurt muljet avaldas talle tolleaegne tuntuim rootsi arhitekt Gunnar Asplund.
1937. aastal kolis perekond Helsingøri. Samal aastal asus Jørn Utzon Kopenhaagenis Taani Kuninglikus Kunstiakadeemias arhitektuuri õppima. Ta lõpetas akadeemia 1942. aastal.
Tegevus arhitektina.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mitmes suures Taani arhitektuuribüroos ja 1946. aastal lühikest aega ka Alvar Aalto büroos Helsingis. 
1940. aastate lõpus reisis Jørn Utzon Marokos, USA-s ja Mehhikos.
Ta tegi koostööd teiste hulgas Frank Lloyd Wrightiga. 1950. aastal asutas ta Kopenhaagenis oma büroo, kus projekteeris esialgu peamiselt väikemaju.
Jørn Utzoni tööd äratasid Taanis tähelepanu; ta võitis mitu kodumaist arhitektuurikonkurssi. 1957. aastal osales ta esimest korda rahvusvahelisel arhitektuurivõistlusel, saates oma projekti Sydney ooperihoone konkursile. Kuigi tema projekt ei vastanud konkursi tehnilistele nõudmistele, valiti see kõikide üllatuseks võitjaks. Hoone valmis 1973. aastal, kuid Utzon eemaldus tellijatega tekkinud erimeelsuste tõttu projektist juba 1966. aastal ega nõustunud pärast seda enam kordagi Austraaliasse sõitma. Tema interjöörilahendused ei läinudki käiku; sisekujunduse jaoks leiti uus arhitekt.
Tunnustus.
Talle kingiti ka sümboolne Sydney linnavõti.
Isiklikku.
Jørn Utzon kannatas düsleksia all. Ta oli abielus Lis Utzoniga. Neil on kolm last.
Jørn Utzon suri 90-aastaselt infarkti.
Allikas (täpsustus)

Allikas võib tähendada:
Pritzkeri auhind

Pritzkeri auhind on arhitektuuriauhind, mille asutas Jay Pritzker 1979. aastal. Iga-aastast auhinda annab välja Hyatti sihtasutus. Auhinna rahaline suurus on 100 000 USA dollarit.
Pritzkeri auhinda on nimetatud ka arhitektuuri Nobeli auhinnaks.
Tulemöll

"Tulemöll" on mitme filmi eestikeelne pealkiri:
Jelgava rajoon

Jelgava rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga.
Rajoonis oli 1 linn (Kalnciems).
Krāslava rajoon

Krāslava rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Valgevenega.
Rajoonis oli 2 linna (Krāslava ja Dagda) ja 25 valda.
2009. aastast oli endise rajooni territooriumil Dagda piirkond, Krāslava piirkond ja osa Aloja piirkonnast.
2021. aastast on endise rajooni territooriumil uus Krāslava piirkond.
Kuldīga rajoon

Kuldīga rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. 
Rajooni suuremad jõed olid Venta ja Abava.
Rajoonis oli 2 linna (Kuldīga ja Skrunda).
Jēkabpilsi rajoon

Jēkabpilsi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga.
Rajooni suurim jõgi oli Daugava.
Rajoonis oli 3 linna: Jēkabpils, Aknīste ja Viesīte.
Natsume Sōseki

Natsume Sōseki (jaapani 夏目 漱石, pärisnimega Natsume Kinnosuke 夏目金之助; 9. veebruar 1867 – 9. detsember 1916) oli jaapani kirjanik, Meiji ajastu üks kuulsamaid jaapani kirjanikke. 
Natsume Sōseki alustas kirjanduslikku tegevust luuletuste ja novellidega, millest tuntuim on koomiline romaan "Mina olen kass" (1905, eesti keeles 2023, ISBN 9789916172629). Tema tuntumad romaanid on "Süda" (Kokoro 1914, eesti keeles 2025) ja "Noorsand" (Botchan 1906, eesti keeles 2022). Aastal 2023 ilmus eesti keeles romaan "Rohupadi" (Maret Nukke tõlkes, ISBN 9789985589458). 
Tema portree on 1984–2004 käibel olnud Jaapani 1000-jeenisel pangatähel.
Mirjam Mesak

Mirjam Mesak (sündinud 23. augustil 1990) on eesti laulja (sopran). 
Muusikaharidus.
Mirjam Mesak on laulnud Eesti Televisiooni Lasteekraani Muusikastuudios ja ETV Noortekooris. 
Klassikalist laulu õppis ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, mille lõpetas 2012. aastal. 2016. aastal sai laulu erialal bakalaureusekraadi Londonis asuvast koolist Guildhall School of Music &amp; Drama, kus jätkab ka magistriõpinguid.
Lauljakarjäär.
Ooperilaul.
Seoses Londonis õppimisega on ta esinenud solistina paljudes Londoni esinduslikes kontserdisaalides (nt Barbican Hall, Milton Court Concert Hall, Wigmore Hall).
2018. aasta märtsis jõudis ta Euroopa noorte ooperilauljate võistlusel Glyndebourne Opera Cup poolfinaali.
Alates hooajast 2018/19 praktiseerib Mirjam Mesak Saksamaal Münchenis asuva Baieri Riigiooperi ooperistuudios ning teeb kaasa sellistes ooperites nagu Puccini "Boheem", Verdi "Rigoletto", Janáčeki "Jenůfa", Humperdincki "Hansuke ja Greteke", Mozarti "Võluflööt" jne.
Popmuusika ja Eurovisioon.
2007. aastal oli Mirjam Eesti Eurolaulu valimisel koos Johanna Münteriga Gerli Padari taustalaulja ning esines selles koosseisus ka mais Soomes toimunud Eurovisioonil. 
2009. aastal osales Mirjam Mesak Eurovisioni Eesti eelvoorus ansambli Urban Symphony koosseisus taustalauljana, esitades Sven Lõhmuse laulu "Rändajad". 7. märtsil valiti see laul esindama Eestit 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Laul tuli poolfinaalis 3. ja finaalis 6. kohale.
Mirjam Mesak oli kuni 2007. aasta lõpuni ansambli Glive taustalaulja.
Mirjam Mesaki debüütalbum "Samas kaugel ja siin" ilmus 2007. aasta novembri lõpus.
Rahvusmõtte auhind

Rahvusmõtte auhind on Tartu Ülikooli poolt alates 2004. aastast välja antav auhind, millega tunnustatakse inimest, kelle looming on silmapaistvalt edendanud eesti rahvuslikku ja Eesti riiklikku eneseteadvust.
Rahvusmõtte auhinna saaja kuulutatakse traditsiooniliselt välja Tartu Ülikooli aastapäevaaktusel 1. detsembril. Laureaat on saanud auhinnaks Ilmamaa kirjastuse sarja "Eesti mõttelugu" 50 köidet ning kunstniku valmistatud taiese.
Laureaadid.
Tartu Ülikooli Rahvusmõtte auhinna on saanud:
Hiie sõber

Hiie sõber on Maavalla Koja poolt alates 2008. aastast antav tunnustus hiite ja teiste looduslike pühapaikade hoidmisel tehtud töö eest.
Hiie sõbraks on kuulutatud
Õige elamisviisi auhind

Õige elamisviisi auhind ("Right Livelihood Award"), ehk Aruka Eluviisi auhind, mida on nimetatud ka alternatiivseks Nobeli auhinnaks, on [[1980]]. aastal [[Jakob von Uexküll (ökopoliitik)|Jakob von Uexkülli]] rajatud rahvusvaheline auhind. Alates 2005. aastast on auhinna tegevdirektoriks [[Ole von Uexküll]].
Alates 1980. aastast on auhinda välja antud igal aastal, enamasti on laureaate mitu.
Viited.
[[Kategooria:Auhinnad]]
Ādilābād

Ādilābād on linn Indias Telangana osariigis, Ādilābādi ringkonna keskus.
Tallinna Gospelkoor

Tallinna Gospelkoor oli aastatel 2001–2009 Tallinnas tegutsenud koor.
Tallinna Gospelkoori koorijuht oli Riina Tikenberg, aastani 2007 oli koori kunstiline juht Piret Rips.
2005. aasta kevadel salvestas koor oma debüütalbumi "Plenty Good Room".
Tallinna Gospelkooriga seotud lauljaid:
Salto (Uruguay)

Salto on linn Uruguays, Salto departemangu keskus ja riigi suuruselt teine linn. Asub Uruguay jõe ääres. Linnast põhja poole jääb Salto Grande veehoidla.
Ajalugu.
Linn on asutatud 8. novembril 1756.
Raadiolained

Raadiolained on elektromagnetkiirgus lainepikkusega 1 mm kuni 10 km. Sellistele lainepikkustele vastab raadiosageduste vahemik 30 kHz kuni 300 GHz (gigahertsi).
Raadiolainete lühemalaineline osa lainepikkusega 1 mm kuni 1 m (võnkesagedused 300 MHz kuni 300 GHz) on tuntud ka mikrolainete nime all.
Raadiolained võivad olla looduslikud või tehnilised.
Looduslike raadiolainete allikaks on atmosfääris toimuvad elektrilised nähtused(äike) ja samuti kosmilised kehad, näiteks päike (tähed), planeedid, galaktikad, metagalaktikad.
Raadiolaineid rakendatakse raadiosignaalide edastamiseks raadiosides, mobiilsides, ringhäälingus, raadiolokatsioonis, raadionavigatsioonis, raadiospektroskoopias, raadioastronoomias ja mujal.
Lainepikkuse ja sageduse vaheline seos.
Raadiolainete pikkust "λ" (kreeka täht lambda) seob nende sagedusega "f" valem 
 "f" × "λ" = 300 000 000 m/s,
kus 
 "f" on sagedus hertsides,
 "λ" on lainepikkus meetrites,
300 000 000 m/s on valguse kiirus vaakumis (kõigis muudes levikeskkondades on see kiirus väiksem).
Sageduse ja lainepikkuse ümberarvutamise näiteid:
formula_1 formula_2 ja formula_2 formula_4 formula_2 näiteks sagedusele 100 MHz vastab lainepikkus formula_6
formula_7 formula_2 ja formula_2 formula_10 formula_2 näiteks sagedusele 500 MHz vastab lainepikkus formula_12
formula_13 formula_2 ja formula_2 formula_16 formula_2 näiteks sagedusele 15 GHz vastab lainepikkus formula_18
formula_1 formula_2 ja formula_2 formula_4 formula_2 näiteks sagedusele 50 GHz vastab lainepikkus formula_24
Lainepikkuste ajaloolistest nimetustest.
20. sajandi algul jaotati raadiolained lähtuvalt tol ajal raadiosignaalide edastamiseks kasutatavatest lainepikkustest pikk-, kesk-, lühi- ja ultralühilaineteks: 
Edaspidi jäid pikk-, kesk-, lühi- ja ultralühilaine ainult vastavate ringhäälingu lainealade nimetusteks.
Raadiosagedus

Raadiosagedus on avatud keskkonnas vabalt leviva elektromagnetlaine võnkesagedus sagedustel kuni 3000 GHz. Raadiosagedused on jaotatud raadiosagedusaladeks ja need raadiosageduskanaliteks.
Raadiosagedusala on Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu konventsiooni ja põhikirja täiendavates raadioeeskirjades kindlaks kasutusotstarbeks määratud raadiosagedusvahemik. Raadiosageduskanal on raadiosagedusala osa, mis on vajalik raadiosaateseadme abil signaalide edastamiseks. Raadiosageduskanal on kindlaks määratud selle raadiosagedusala osa kesksageduse ning ribalaiusega või ülemise ja alumise piirsagedusega.
Tsentriool

Tsentriool on loomaraku silindrikujuline organell, mis koosneb üheksast mikrotuubuli filamendist moodustunud kolmikust. 
Tsentrioolid on assotsieerunud rakutuuma rakumembraaniga. Loomarakus on reeglina kaks omavahel risti asetsevat tsentriooli, mis moodustavad tsentrosoomi – raku organelli, mis koordineerib mikrotuubulite tsütoskeletti. Tsentrioolid uuenevad rakus duplitseerumise teel; see toimub siis, kui algab DNA replikatsioon. 
Tsentrioolid täidavad rakus kolme põhilist funktsiooni:
Mäksa mõis

Mäksa mõis (saksa keeles "Mäxhof") oli rüütlimõis (fideikomiss) Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Tartu maakonda Kastre valla territooriumile.
Ajalugu.
Mäksa mõisa on esmamainitud 1555. aastal, mil see kuulus Meckside suguvõsale. Hiljem vahetusid mõisa omanikud sageli. 
Pärast Põhjasõda kuulus Mäksa Schlüteritele, Löwensternidele ja Essenitele. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Otto von Essen.
Mõisaansambel.
Mäksa mõisasüda asub Emajõe paremal kaldal. Härrastemaja vanem osa on kahekorruseline ning on ehitatud varaklassitsistlikus stiilis 18. ja 19. sajandi vahetusel. 19. sajandi lõpus lisati peahoone parempoolsesse otsa ühekorruseline historitsistlik tiibehitis. Tiibhoonele annavad omapära kaaraknad ja lamedad kolmnurkfrontoonid.
Nüüdisajal on härrastemaja eravalduses ning seda on restaureeritud. Enamik kõrvalhooneid on hävinud või varemeis.
Mõisa kalmistu.
Mäksa mõisa kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umber 0,6 km kaugusele kagusse. Seal on ka uusgooti stiilis matusekabel.
Tääv

Tääv ehk vannas on laeva pikitalastiku eriti tugev osa, mis on laevakiilu pikenduseks kiilust pardani vööris (laevaninas, vööritääv) ja ahtris (tagaosas, ahtritääv). Täävide küljes kinnituvad laeva mõlema parda pardaplangutuse otsad.
Ahtritääv puudub peegelahtriga laevadel. 
Täävid puuduvad kiiluta lamedapõhjalistel laevadel.
Vannas

Vannas oli Eestis saarte murdes ja läänemurdes vanapärase puuadra kiilukujulise künnipuu nimetus.
Sellest on tulnud ka saartel ja Lääne-Eestis kasutusel olnud vannasadra nimetus.
Kilter

Kilter (saksa keeles "Schilter") oli teoliste töölesundija ja töö ülevaataja mõisas, kupja abiline.
Kiltri kohta käib vanasõna "Kubjas, kilter, aidamees – need on põrgus kõige ees".
Walter von Engelhardt

Moritz Alexander Walter von Engelhardt (30. juuni (vkj 18. juuni) 1864 Tartu – 1940 Düsseldorf) oli baltisaksa aednik. Ta sündis Tartu Ülikooli teoloogiaprofessori, tõelise riiginõuniku Gustav Moritz Constantin von Engelhardti ja Amalie Helene Alexandra von Oettingeni pojana.
Engelhardt kujundas mitmeid Liivimaa mõisaparke – Õisu, Räpina, Luua (1893), Pühajärve, Kärstna (1904) jt. Lätis on umbes 40 tema kujundatud parki, millest kuulsamad on Skrīveri, Kazdanga, Lielstraupe, Unguri ja Hopa mõisapark ning mitmed Riia linnapargid.
Engelhardti aiakujundust iseloomustab avar, kaugele ulatuv muruplats peahoone ees, enamasti vaatega veekogule. Muruplatsi palistavad kahelt poolt madalad põõsaste grupid, nende taga kõrgemad põõsad ja seejärel suured, tavaliselt pügamata jäetud puud. Põõsagruppide ja muru vaheline piir joonistub lainjalt. Muru servi ilmestasid sageli siberi nulu grupid, mis on ainulaadne Eesti parkidele. 
Euroopas peetakse teda 20. sajandi uue saksa aiastiili rajajaks ja Düsseldorfi aiakunstnike koolkonna loojaks. Engelhardti ettepanekul ja põhjendusel sai moodsast aiakunstist eraldi kunstiliik – varem oli see olnud arhitektuuri osa.
Alates 1905. aastast töötas ta Düsseldorfi linna aednikuna.
Perekond.
Moritz Alexander Walter von Engelhardt abiellus 1893. aastal vabapreili Anna Maria Gertrud von Drachenfelsiga, kes oli vabahärra Eduard von Drachenfelsi ning Pauline von Behri tütar. Abielust sündisid:
Viide:
Esivanemad.
Viited:
Floristika

Floristika ehk lilleseade on tarbekunsti liik, mis tegeleb lillede ja muu taimmaterjali (lehed, marjad, viljad, rohttaimed, pähklid jms) üheldamisega kompositsiooniks (lillekimbud, traatkujundid jms).
Floristikaga tegelev inimene on florist ehk lilleseadja, kes tunneb taimmaterjali erinevaid sortimente, nende hooldusnõudeid, kasvutingimusi, säilitamist, lilleseade võtteid ning klienditeeninduse põhialuseid.
Initsiaalid

Initsiaalideks nimetatakse isiku nime esitähtedest moodustatud lühendit. 
Näiteks Karl Tamme initsiaalid on K. T. (ehk KT).
Supereksliibris

Supereksliibris on köitmisel raamatukaanele (nt nahka) pressitud märk omaniku tunnusena (nimi, monogramm, vapp vm).
Kunstistuudio Krisepto

Kunstistuudio Krisepto on mittetulundusühing Võrus. Ühingu eesmärk on kristliku eetika ja esteetiliste väärtuste propageerimine lastele ja noortele kunstiloomingu kaudu.
Stuudio alustas tegevust aastal 1997. Asutajaliikmed olid Liive Koppel ja Thea Kant.
Liive Koppel

Liive Koppel (4. veebruar 1940 Võrumaa Tagaküla – 30. oktoober 2023) oli eesti kunstnik. Tema meelisteemad olid Eestimaa loodus ja lilled.
Aastatel 1957–1962 õppis ta Tartu Kujutava Kunsti Koolis joonistamist, maalimist ja kunstipedagoogikat. On osalenud mitmetel täiendkursustel. Tema õpetajad on olnud Harri Pudersell, Alfred Kongo, Kaljo Polli, Villu Toots.
Koppel on õppinud ka Kõrgemas Usuteaduslikus Seminaris.
Ta on töötanud kunstiõpetajana Alatskivi Keskkoolis, Võru I Põhikoolis, Võru Huvikojas. Ta oli Kunstistuudio Krisepto üks asutajaid. Kunstnikuna on ta töötanud Võru Tarbijate Kooperatiivis, Võru linna dekooriateljees ja Võru Mööblivabrikus, samuti linna kunstinõukogu sekretärina.
Näitustel oli Liive esinenud järjepidevalt alates 1967. aastast, lisaks Eestile ka Soomes, Rootsis, Saksamaal, Lätis ja Venemaal.
Ta on kujundanud trükiseid ja illustreerinud raamatuid.
Ta kuulus Eesti Kalligraafide Koondisse ja Tartu Kunstnike Liitu, on olnud Võru Kunstiklubi president.
Alates 2002. aastast elas Tartus.
Johannes Remmel

Johannes Remmel VR II/3, VR II/2 (kuni 1920. aastani Johann Remmel; 27. juuni 1897 Kudruküla, Vaivara vald – 12. november 1942 Norillagi vangilaager, Norilsk, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Mustrind

Mustrind ("Erithacus komadori" ehk "Luscinia komadori") on linnuliik rästaslaste või kärbsenäplaste sugukonna punarinna või ööbiku perekonnast. Jaapani keeles "akahige" ('punane habe'). Ohualdis liik.
Alamliigid.
Ametlikult on tunnustatud kolm alamliiki:
Levik.
Mustrind on levinud üksnes Ryukyu ehk Nansei saarestikus Jaapanis. "Komadorid" elutsevad Amami ja Okinawa saartel ning "namiyei" on iseloomulik liik Okinawa saare põhjaosas. "Subrufa" elutseb Sakishima saarestikus Ishigaki, Iriomote ja Yonaguni saartel.
Arvukus.
80 000 – 90 000 isendit.
Välimus.
Isane on tume punase ja musta (rinnaesine) sulestikuga. 
Elukeskkond.
Elutseb tihedas metsas alustaimestikes ja niisketes piirkondades. Talvitub lõunapoolsetel saartel. Vaenlasteks on mangustlased (Okinawa) ja nirklased (Nakanoshima). 
Inimtegevuse (metsaraie) tagajärjel hävivad nende elupaigad. 
Häälitsused ja laul.
Linnu häälitsus on kile ja metalne.
Aleksander Selvet

Aleksander Oskar Selvet VR I/3 (kuni 17. augustini 1936 Aleksander Oskar Scheervel, 27. märts 1884 – 27. jaanuar 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Derivaat

Keemias on derivaat keemiline ühend, mida saab vaadelda teatud ühendist tuletatuna, kui selle üks aatom või rühm asendatakse teise aatomi või rühmaga. Orgaanilises keemias kasutatakse derivaadi mõistet enamasti erinevate funktsionaalrühmadega ühendite (nimetatakse funktsionaalderivaadid) korral. Kui põhiühendis mõni vesiniku aatom on asendatud orgaanilise radikaaliga, siis on tegu lihtderivaadiga. Näiteks atsetüülsalitsüülhape on salitsüülhappe derivaat.
Keemilises analüüsis kasutatakse tihti ainete eraldamiseks või identifitseerimiseks aine funktsionaalrühma asendamist mingi teise rühmaga, nimetatakse seda derivatiseerimine.
Sven Vabar

Sven-Hannes Vabar (sündinud 7. juunil 1977 Tallinnas) on Eesti kultuurikriitik ja -ajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Tallinna 21. Keskkooli. Aastatel 1995–2002 õppis Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja 2002–2007 semiootikat, sai semiootika ja kulturoloogia erialal bakalaureusekraadi (2005) ja magistrikraadi (2007). Nii bakalaureuse- kui ka magistritöö teemaks oli Uku Masingu maailmapilt. 
Töötab Eesti Kirjandusmuuseumi kultuuri- ja kirjandusteooria töörühmas toimetajana. 
Ta on kirjutanud ajalehtedele filmi- ja kirjanduskriitikat, teinud intervjuusid kirjanikega, töötanud Raadios Vaba Euroopa ja esinenud raadiosaadetes "Kultuurikaja", "Litter" ja "Ööülikool". 
Tema proosat on ilmunud ajakirjades Vikerkaar, Looming ja Vihik ning ajalehtedes Sirp, Müürileht ja Tartu Postimees. Koostanud ja toimetanud Tartu "mitte-kohtade"-teemalise raamatu "Mitte-Tartu", mis ilmus 2012.
Angra tuumaelektrijaam

Angra tuumaelektrijaam ("Central Nuclear Almirante Álvaro Alberto") on tuumaelektrijaam Brasiilias Rio de Janeiro osariigis Angra dos Reisi vallas, mis alustas tööd 1982. aastal. 
See on Brasiilia ainuke tuumaelektrijaam. Jaamas on 2 tuumareaktorit, mis annavad 4% Brasiilia elektrienergiast. Kahe reaktori koguvõimsus on 1896 MW. 2009. aastal hakati ehitama kolmandat reaktorit.
Derivatiseerimine

Derivatiseerimine (ehk funktsionaalrühma modifitseerimine) on keemias kasutatav võte, kui keemilise ühendi üks funktsionaalrühm asendatakse teise ainele vajalikke spetsiifilisi omadusi andva rühmaga:
R–Y → R–Z.
Derivatiseerimisel tuleb arvestada, et
Näiteid:
Struktuurianaloog

Struktuurianaloog ehk analoogühend ehk keemiline analoog ehk lihtsalt analoog on keemias kasutatav mõiste ühendite kohta, millel on mudelühendiks valituga sarnane struktuur, kusjuures üks (või ka mitu) aatom(it) või aatomite rühm(a) on asendatud mingi teise aatomi või rühmaga.
Näiteks kui (tuntud) orgaanilises ühendis on mingi vesiniku aatom asendatud metüülrühmaga, siis nimetatakse viimast metüülanaloogiks.
Orgaanilises keemias tähendab struktuurianaloog enamasti ühendit, milles üks (või ka mitu) vesiniku aatom(it) on asendatud alküülrühma(de)ga (nimetatakse "alküülanaloogideks"). Tihti vaadeldakse looduslike ühendite struktuurile lähedasi ühendeid analoogidena. Ravimite väljatöötamisel testitakse tavaliselt suurt hulka struktuurianalooge optimaalse toimeaine leidmiseks. Looduslike suhkrute analoogid, kus hapniku aatom suhkru molekuli tsüklilises osas on asendatud metüleenrühmaga (–CH2–), nimetatakse karbosuhkruteks ehk karboanaloogideks ehk "süsinikanaloogideks". 
Analoogühendid on ka näiteks furaan (C4H4O) ja tiofeen (C4H4S).
Struktuurianaloogid on ka funktsionaalrühmade poolest erinevad, kuid süsinikskeletilt sarnased ühendid. Viimasel juhul oleks sobivam kasutada mõistet "derivaat", ehkki nende mõistete kasutamisel esineb ebajärjekindlust. 
Metüleenrühm on see lüli, mille võrra erinevad üksteisest enamuse homoloogiliste ridade naaberliikmed. Tihti kasutatakse eesliidet "homo-", mis näitab, et tegu on võrdlusühendi "homoloogiga". Seda kasutatakse triviaalnimetuses, näiteks homosidrunhappe molekulis on üks metüleenrühm (-CH2-) rohkem kui sidrunhappe molekulis; samuti sisaldub homoallüülses rühmas üks metüleenrühm rohkem kui allüülrühma puhul.
Märkus. Funktsionaalanaloogid on sellised ühendid, millel on sarnased olulised omadused ühendi struktuurist olenemata: füüsikalised või keemilised või bioloogilised või farmakoloogilised omadused.
Näide.
TA Keemia Instituudis aastatel 1960–1990 töötati välja ja juurutati pooltööstuslikul katseseadmel kallihinnaliste terpenoidsete produktide – jonooni ja metüüljonoonide süntees isopreenist varieerides teist lähteainet. Sünteesi protsessis moodustusid analoogühendid kõigis viies põhietapis: 1) isopreeni telomerisatsioonil (SnCl4 juuresolekul) kolme allüülset tüüpi kloriidiga nagu 1-kloro-3-metüül-2-buteeni või 1-kloro-2,3-dimetüül-2-buteeni või ja 2-kloro-4-metüül-3-penteeniga saadakse komplitseeritud produktide segud, millest 2) Sommelet’ reaktsiooni abil eraldatakse primaarsete allüülsete kloriidide kompleks urotropiiniga, mille 3) hüdrolüüs annab vastava aldehüüdi, mille 4) kondensatsioon atsetooniga annab pseudojonooni või selle metüülanaloogid, mille 5) tsüklisatsioonil happelise katalüsaatoriga (H+ või BF3) saadakse jonoon või 5-metüüljonoon (ehk iroon) või 4-metüüljonoon. Jonoonid ja metüüljonoonid on tsüklohekseeni derivaadid, millel külgahelas on okso-rühm.
СН2=С(СН3)–СН=СН2 + CH3–С(СН3)=СR1–СHR2–Cl → → → → 
СН3–С(СН3)=СR1–СHR2–CH2–С(СН3)=СН–CH=CHCO(СН3) → isomeersed jonoonid (R1, R2 = H) või isomeersed 5-metüüljonoonid (R2 = H ja R1 = Me) või isomeersed 4-metüüljonoonid (R1 = H ja R2 = Me).
Räpina paberivabrik

Räpina paberivabrik on paberitootmisettevõte Räpinas Võhandu jõe ääres. 
Vabrik kasutab toorainena valdavalt Eestist kogutud vanapaberit, millest toodetakse kartongi, pakkenurki, kunsti- ja kontoritarbeid.
Räpina paberivabrik on Eesti kõige vanem tänini töötav tööstusettevõte ja suurim pakkenurkade tootja Skandinaavias.
Ajalugu.
Räpina paberivabriku alguseks võib lugeda 1728. aastat, mil Peeter I õukondlane krahv Karl Gustav von Löwenwolde ostis Räpina mõisa. Ehitusmeister Johann Georg Keiseri juhtimisel rajati jõele pais ja tellisevabrik. Tellistest ehitati sae-, jahu- ja paberiveski. Tegu oli Euroopas haruldase lahendusega, kus ühel paisul töötas kolm erinevat veskit. Paberiveski alustas tööd 1734. aastal. 
18. sajandi lõpus ehitati ka kahekorruseline, massiivne krohvitud Räpina mõisa vesiveski.
Paberivabriku hoone, mida on mitu korda ümber ehitatud, kuulub Euroopa ainulaadsemate tööstusarhitektuuri näidete hulka. Tänapäeval on Räpina paberivabriku peakorpuse hoone riiklikult kaitstud kultuurimälestis.
Esimese maailmasõja alguses omandas Räpina paberivabriku Leo Mirvits (Mirwitz; 1881–1944). Paberivabrikus valmistati Eesti Vabariigi esimeste rahatähtede rahapaberit. 1923. aastal kaotas Leo Mirvits terve oma varanduse. 1924. aastal asus Räpina paberivabriku peakontor ja juhatus Tartus Põik tänav ning osakonnad: Tallinnas, Maakri tänav 4
Pärnus, Nikolai tänav 6. ja Valgas, Pihkva tänav 6.
Tänapäev.
Räpina paberivabrik on Skandinaavia juhtiv pakkenurkade tootja, kelle sortimendis on ka erinevat tüüpi kartong ja paber. Põhitoodanguna toodetakse erinevat tüüpi pakkenurki, mida valmistatakse kohapeal toodetud kartongist. Neid turustatakse nii Euroopas kui ka Ameerika Ühendriikides. Tootmiseks vajalik vanapaber pärineb trükitööstustest, kaubandusest ja taaskasutuskonteineritesse pandud materjalidest.
Keskendudes energiatõhususele ja keskkonnasõbralikkusele, kasutatakse toodangu valmistamisel järjest rohkem roheenergiat. Rajatud on päikesepark ning restaureeritud vanas paberiveski hoones töötav hüdroelektrijaam. Tootmiskvaliteedi tõstmiseks uuendatakse järjepidevalt masinaparki ning tootmisprotsesse.
Paberivabrik on tänu Euroopa Liidu rahastatud projektidele saanud teha värskendusi varustuskindluse tagamiseks, fossiilkütuste kasutamise vähendamiseks, tootmise tõhustamiseks ja pakkenurkade tootmiseks vajalike seadmete hankimiseks. Eesti-Läti koostööprojekt „Revival of Industrial heritage for tourism development" aitas paberivabrikul luua koostöövõrgustiku ja populariseerida kohalikku tööstuspärandit.
Machi arv

Machi arv ehk M-arv (tähis "Ma" või "M") on gaasi voolamist iseloomustav dimensioonita suurus, mille nimetas Austria füüsiku ja filosoofi Ernst Machi järgi 1929. aastal Jakob Ackeret. Aerodünaamikas on Machi arv üks peamisi mehaanilise sarnasuse kriteeriume, mille mõju on eriti oluline siis, kui ei saa jätta arvestamata gaasi kokkusurutavust.
 
Machi arv väljendab gaasi, näiteks õhu liikumise kiiruse formula_1 ja samas keskkonnnas leviva heli kiiruse formula_2 suhet:
formula_3.
Helikiirus sõltub õhu temperatuurist ning vastavalt ka õhu tihedusest.
Kui M &lt; 1, siis liigub gaas alahelikiirusega, kui M &gt; 1, siis ülehelikiirusega ja kui M &gt; 5, siis hüperhelikiirusega. Ülehelikiirusega voolava gaasi või gaasi suhtes ülehelikiirusega liikuva keha pidurdudes tekivad lööklained.
Andres Allan

Andres Allan (kodanikunimega Andres Allan Ellmann, algselt Kurvits; 24. september 1965 Tallinn – 22. juuli 1988 Tallinn) oli eesti luuletaja.
Ta õppis esimesed kuus klassi Tallinna 7. Keskkoolis ja seejärel õppis ta Tallinna 2. Keskkoolis, mille lõpetas 1983. aastal. Ta õppis ka EELK Usuteaduse Instituudis. 
Ta suri rõdult alla kukkumise tagajärjel. Uurimine peatati ja alla kukkumise põhjus ei selgunud. 
Looming.
Ta kirjutas müstilis-religioosse varjundiga jõulist nägemuslikku mõtteluulet. Teda on hinnatud kui oma aja üht andekamat luulesse tulijat. 
Tema luuletusi on avaldatud ajalehes Edasi ning ajakirjades Vikerkaar 1987/2; Kultuur ja Elu 1988/4, Looming 1989/6 (järelmärkus: Andres Vanapa), Vikerkaar 1989/10, Marm 1990, 5/6, Noorus 1990/11 (saatesõna: Rudolf Rimmel), Vikerkaar 2006/12 (seal ka Lauri Sommeri artikkel "Taevaskäija teest").
Isiklikku.
Tema vend on kunstnik Raoul Kurvitz.
Ta abiellus 1984. aastal, tütar Joanna Ellmann sündis 1988. aastal.
Ōsumi saared

Ōsumi saared (jaapani keeles 大隈诸岛 "Ōsumi-shotō") on saarestik Jaapanis, Nansei saarestikkku kuuluva Satsunani saarestiku põhjapoolseim osa. Nad asuvad umbes 60 km kaugusel Kyūshū saare Ōsumi poolsaarest.
Saarte kogupindala on ligikaudu 1030 km². 
Saarestiku kuus suuremat saart on
Saarestik kuulub Kagoshima prefektuuri.
Loodus.
Saared on tekkelt vulkaanilised (vulkaanid on kihtvulkaanid). 
Kõrgeim punkt Miyanoura-dake (1935 m) asub Yakushima saarel. 
Kliima on subtroopiline. 
Haldus.
Omavalitsusüksused:
Ajalugu.
Ōsumi saari on kirjalikult esmamainitud 720. aastal. 
1543. aastal randus seal Hiina laev, millega sõitis portugallane Mendes Pinto, kes tutvustas Jaapanile suhkruroogu ja tulirelvi. Sellest ajast sai Ōsumi saartest Jaapani ja Euroopa vahelise kaubanduse keskus. Eurooplased ei vahendanud jaapanlastele mitte ainult tulirelvi, vaid ka seepi, tubakat ja muid Jaapanis tundmatuid kaupu. 
Aastal 1879, Meiji restauratsiooni ajal, läksid saared Jaapani koosseisu. Nad olid algselt Ōsumi provintsi ("Ōsumi no Kuni") koosseisus. 
Kevadel 1945 hõivasid saared Ameerika Ühendriigid, kes haldasid neid kuni 1953. aastani, mil nad anti tagasi Jaapanile. 
Aastal 1969 avati Tanegashima saarel Tanegashima kosmosekeskus.
Kuchinoerabujima

Kuchinoerabujima (口永良部島, "Kuchinoerabu-jima") on vulkaaniline saar Jaapanis Ōsumi saarestikus. Kuchinoerabujima kuulub Kagoshima prefektuuri Kumage allprefektuuri Yakushima omavalitsusüksusse koos Yakushima saarega, mis asub 15 km kaugusel idas.
Saare pindala on 38 km², pikkus 12 km ja laius 5 km. Saare kliima on subtroopiline. 
Kuchinoerabujima saar asub Kyūshū lõunarannikul asuvast prefektuuri keskusest Kagoshima linnast 130 km kaugusel lõunas. Saarel elab umbes 170 inimest. Saarega on regulaarne laevaühendus, lennuühendus puudub.
Saar on tekkelt vulkaaniline, tüübilt kihtvulkaan. Saare suurimad mäed on vulkaanilised Furudake (kõrgus merepinnast 657 meetrit) ja sellest kirdes olev Shindake (640 meetrit). Lisaks tegutseb saarel palju geisreid: Nemachi-no-tategami, Nosaki-no-tategami, Nemachi Onsen, Nishinoyu Onsen ja Yumuki Onsen.
Kõik ajaloolised vulkaanipursked on toimunud Shindakest, mis tegutseb aktiivselt alates 1840. Suurim purse toimus 24. detsembril 1933, kui 8 inimest sai surma ja 26 vigastada. 1980. a purske käigus tekkis Shindake idanõlva 800 m pikkusele põhja–lõunasuunalisele joonele mitu kraatrit. Viimane suurem purse toimus 29. mail 2015.
Sum 41

Sum 41 oli Kanada rokkansambel, mis tegutses 1996. aastast kuni 2025. aastani.
Ajalugu.
Half Hour of Power ja All Killer No Filler (1999–2001).
1999. aastal sõlmis Sum 41 rahvusvahelise plaadilepingu Island Recordsiga ja andis 2000. aastal välja oma esimese EP "Half Hour of Power". 2001. aastal ilmus nende debüütalbum "All Killer No Filler". Album saavutas kommertsedu singliga "Fat Lip", mis jõudis Billboard Modern Rock Tracks edetabelis esikohale ja on siiani bändi edukaim singel. Albumi järgmiseid singleid "In Too Deep" ja "Motivation" saatis samuti kommertsedu. "All Killer No Filler" pälvis plaatinaplaadi sertifikaadi nii Ameerika Ühendriikides kui ka Ühendkuningriigis. Kanadas saavutas album kolmekordse plaatinaplaadi sertifikaadi. 
Does This Look Infected? (2002–2003).
2002. aasta novembris andis bänd välja oma teise albumi "Does This Look Infected?", mida saatis kommerts- ja kriitikaedu. Singlid "The Hell Song" ja "Still Waiting" tõusid mõlemad kaasaegse roki edetabelites kõrgetele kohtadele.
Chuck ja Underclass Hero (2004–2007).
2004. aasta oktoobris andis bänd välja oma kolmanda albumi "Chuck". Albumilt ilmusid singlid "We're All to Blame" ja "Pieces". Album osutus edukaks, saavutades Billboard 200 edetabelis 10. koha. 2006. aasta 10. mail teatas kitarrist Dave Baksh avalduses, et lahkub bändist. Baksh põhjendas oma bändist lahkumist "loominguliste erimeelsustega", kuid väitis, et tal on bändiga endiselt head suhted. 2007. aasta juulis andis bänd välja albumi "Underclass Hero" mis jäi bändi viimaseks albumiks Aquarius Recordsiga. Albumit saatis kommertsedu ja see debüteerides Billboard 200 edetabelis seitsmendal kohal. Albumilt ilmusid singlid "Underclass Hero", "Walking Disaster" ja "With Me".
Screaming Bloody Murder ja 13 Voices (2011–2017).
2011. aasta märtsis ilmus album "Screaming Bloody Murder", mis sai positiivse vastuvõtu, kuid jäi alla eelnevate albumite kommertsedule. 2013. aasta märtsist kuni aprillini oli bänd koos Billy Talentiga Dead Silence turnee peaesineja. 18. aprillil 2013 teatas trummar Steve Jocz, et lahkub bändist. 2015. aastal liitus bändiga trummar Frank Zummo. Sum 41 kinnitas 14. augustil 2015, et Dave Baksh naaseb bändi.
Bändi kuues stuudioalbum "13 Voices" ilmus 2016. aasta oktoobris Hopeless Recordsi kaudu. Albumit müüdi Euroopas 150 000 eksemplari.
2017. aasta aprillis oli bänd koos Papa Roachiga Kanada tuuri peaesineja.
Heaven :x: Hell ja laialiminek.
Bändi kaheksas stuudioalbum "" ilmus 29. märtsil 2024 Rise Recordsi kaudu. 2023. aasta mais teatas bänd, et album jääb nende viimaseks, kuna pärast selle ilmumist ja ülemaailmset turneed läheb ansambel laiali.
Pjotr Šuiski

Pjotr Ivanovitš Šuiski (vene Пётр Иванович Шуйский; surnud 26. jaanuar 1564) oli Ivan IV aegse Vene tsaaririigi vojevood, sõjaväelane, riigitegelane ja bojaar (1550. aastast); vürst. 
Elulugu.
Pjotr Šuiski sündis Ivan Vassiljevitš Šuiski (surnud 1542) pojana. Tema isa vend oli Liivimaa-Moskva sõjas väejuht Vassili Vassiljevitš Šuiski (surnud 1539).
Pjotr Šuiski oli Vene tsaaririigi Pihkva asevalitseja ja Vene-Liivi sõja (1558–1561) ajal oli ta "Suure polgu" esimene vojevood, osales 1558. aasta suvel edukalt Vastseliina piiskopilinnuse vallutamisel ja Tartu piiramisel ja alistamisel, ning oli pärast Tartu piiskopkonna vallutamist, ka sealne asevalitseja ("namestnik"). Pärast edukat Tartu vallutamist osales ta ka Rakvere, Põltsamaa, Laiuse, Rõngu ja teiste linnuste vallutamisel. Seejärel, pärast vaherahu sõlmimist, läks ta Moskvasse, kus tsaar Ivan Julm talle saavutuste eest ohtralt kingitusi tegi. Pärast seda, kui liivimaalased ordu koadjuutor Gotthard Kettleri juhtimisel olid üritanud venelastele vastulööki anda, kiirustas ta 1559. aastal tagasi Liivimaale. Koos vojevoodide vürst Ivan Mstislavski, vürst Vassili Serebrjanõi (Obolenski) ja Andrei Kurbskiga said nad 1560. aastal venelaste valdusse ka Eberhard von Syburgi juhtimise all olnud Aluliina ja Wilhelm Fürstenbergilt ka Liivi ordu võimsaima linnuse Viljandi. Hiljem piirasid nad pikka aega ka Tallinna.
1563. aastast oli ta Polotski asevalitseja.
Ta hukkus 26. jaanuaril 1564 Liivi sõja Vene-Poola sõja leedulaste ja venelaste vahelises Čašniki lahingus (leedu k. "Ūlos mūšis") Ūla jõe (leedu k. "Ūlos upė") ääres ja maeti Leedu suurhetmani Mikołaj Radziwiłł Musta (1515–1565) poolt Vilniusse.
Toksokariaas

Toksokariaas (ka "toksokarioos", ladina keeles "toxocariasis") on harva esinev krooniline nakkushaigus, mida põhjustavad ümarussid kutsikasolge ("Toxocara canis") ja kassisolge ("Toxocara cati").
Nakatumine.
Nakatuda saab kõikjal, kus esineb nende ussidega nakatunud kasside või koerte väljaheiteid – neid on tihti parkide ja mänguväljakute mullas ning eluruumides, kus koeri ja kasse peetakse lemmikloomadena.
Väliskeskkonnas säilivad "Toxocara" munad aastaid. Kui muna satub soolestikku, koorub sellest vastne, mis tungib läbi sooleseina teie kehasse.
Levik.
Toksokariaasi esineb kõikjal maailmas. Rohkem on see levinud lastel, sest just lapsed nakatuvad kergemini, mängides saastunud maapinnal ja liivakastides ning toppides sõrmi suhu. Üle 1000 inimese kaotab aastas püsivalt selle tagajärjel nägemise.
Haigusnähud.
Nakkusel on kolm peamist vormi. Esimene neist põhjustab kerget palavikku, köha, kõhuvalu, peavalu ja käitumisprobleeme. Teine, vistseraalne rändvastne ("visceral larva migrans"), tekib tugeva või korduva nakkuse tagajärjel, põhjustades vastse liikumisel läbi keha elundite turset, palavikku, köha, astmat ja kopsupõletikku. See tekitab hulga vaevusi, eriti ägedatel juhtudel võib kaasneda südamelihasepõletik või hingamispuudulikkus. Kolmas, okulaarne rändvastne ("ocular larva migrans"), tekib vastse tungimisel silmapõhja, põhjustades vaegnägemist ja nägemise kaotust. Kui kahjustub aju, tekivad ohvril krambid.
Ravi.
Ravi toimub parasiidi- ja põletikuvastaste ravimitega.
Profülaktika.
Oluline on hoolikas hügieeninõuetest kinnipidamine, käte pesemine pärast aias töötamist, liivakastis mängimist või kokkupuudet kasside ja koertega. Samuti peab lemmikloomadele regulaarselt ussivastaseid ravimeid andma.
Georg Linno

Georg Linno (23. august 1884 Tartu – 1927) oli Nõukogude Liidu lendur, esimene eestlasest sõjaväelendur ja lendurvaatleja üldse.
Elukäik.
Sündis Tartus mõisarentniku peres, lõpetas Tartus gümnaasiumi ning alates 1902. aastast oli sõjaväeteenistuses. 1906. aastal lõpetas Moskvas Aleksei sõjakooli, teenis seejärel sapööriüksustes ning õhusõidu õppepargi ohvitseride klassis. Alates 1909. aastast teenis 1. Ida-Siberi õhusõidu välipataljonis, 1910. aastast 7. õhusõiduroodus Kiievis.
Alustas õppimist Sevastopoli lennukoolis novembris 1910. Sai 10./23. mail 1911 Sevastoopoli Ohvitseride Õhusõidu kooli lenduri diplomi nr. 16, samal aastal sai ka Gattšina lennukoolist lendurvaatleja diplomi. Määrati Sevastoopoli lennukooli lendurinstruktoriks. 1913. aasta juunis määrati ta Kiievis asunud 3. lennuroodu lennusalga ülemaks. I Maailmasõja ajal oli ta Sõjaõhulaevastiku Valitsuses, olles lennukite vastuvõtjaks Moskva lennukitehases „Dux” ja Moskva pealennuvälja ülema abiks. 
Veebruaris 1918 oli Moskvas asuva lennuväelao ülem, märtsis määrati Punaarmee õhulaevastiku juhatuse tehnikainspektoriks ning seejärel Tööliste-Talupoegade Punase Õhulaevastiku Peavalitsuse ülema abiks teaduse ja tehnika alal. 1919. aasta juunis määrati õhujõudude peainspektoriks tehnika alal. Juulis 1923 lõpetas kõrgemale juhtkonnale mõeldud sõjalis-akadeemilised kursused, oktoobris 1923 määrati Punase õhulaevastiku varustusala ülemaks. 1925. aasta juunist kuni demobiliseerimiseni aprillis 1926 oli ta Õhulaevastiku peavalitsuse tehnilise komitee ülem. 
NKVD arreteeris Georg Linno 6. märtsil 1927. Teda süüdistati Sõjaõhujõudude juhatuse kontsessiooniosakonna ülema ametikohal olles korduvas altkäemaksu võtmises ning selle eest kõlbmatute ning ülehinnatud toodete ostmises. Ka olevat ta kodus vastu võtnud Junkersi firma esindajaid ning jaganud neile salajast infot Nõukogude Liidu lennuväe kohta. 9. mail 1927 mõistis OGPU Kolleegium G. Linno surma, otsuse täideviimise aeg ei ole teada.
1958. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1958. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 15. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 2.–9. veebruarini Bad Gasteinis Austrias. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 2. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 77
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Toni Sailer , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 5. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 77 
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Toni Sailer , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 65
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Toni Sailer , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: ? 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 77
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Toni Sailer , Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 3. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 41
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Renée Colliard , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 42
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Ossi Reichert , Saksamaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 6. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Madeleine Berthod , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: ? 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 42
&lt;br&gt;Maailmameister 1956: Madeleine Berthod , Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Trahhoom

Trahhoom (ladina keeles "trachoma") on bakteri "Chlamydia trachomatis" põhjustatud silma sidekesta krooniline põletik.
Seda haigust kirjeldati esmakordselt 16. sajandist eKr pärinevatel papüürusrullidel. Põletik põhjustab sarvkesta armistumist ning silmalau ja silmamuna vahelise limaskesta paksenemist. Silmalaug moondub ja ripsmed kaarduvad tihti sissepoole, ärritades sarvkesta, mis lõpuks muutub läbipaistmatuks. See haigus on maailmas esikohal välditava nägemiskaotuse tekitajana. Alla 10-aastastel lastel on oht nakatuda korduvalt.
Mõnedes Aafrika maades on nakatunud kuni 40% lastest.
Levik.
Seda leidub kõikjal maailmas, eriti arengumaades. Seda põeb üle 400 miljoni inimese (peamiselt Aafrikas, Lähis-Idas ja Aasias). Arenenud maades kohtab seda harva.
Nakatumine.
Nakatuda võib kokkupuutel haigestunud silma-, nina- või kurgueritistega. Need eritised võivad sattuda ka elututele esemetele nagu riided ja voodipesu. Haigust kannavad edasi ka kärbsed.
Haigusnähud.
Trahhoom kahjustab ülemise silmalau sisemust ja silma võrkkesta, tekitades seal põletikku; silmadel on väga ebamugav, nad on punased, hellad ja vesised. Võib tekkida ka valgustundlikkus ja silmalaud tursuvad valusalt. Haiguse arenenud staadiumi korral pöördub ülemine silmalaug sissepoole, võrkkest muutub läbipaistmatuks ning armistub.
Ravi.
Tuleb võtta antibiootikume, nagu "tetracyline"'i sisaldavad ravimid või "sulfonamide"'i, "erythromycin"'i ja nende derivaate, või "doxycyline"'i. Mõnel juhul võib olla vajalik silmalauoperatsioon.
1962. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1962. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 17. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 10.–18. veebruarini Prantsusmaal Chamonix's. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui ka naistele). 
Tulemused.
Mehed.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 12. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 64
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Ernst Hinterseer, Austria
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Roger Staub, Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 51
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Jean Vuarnet, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemusud
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: ? 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Guy Périllat, Prantsusmaa
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Slaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Anne Heggtveit, Kanada
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suurslaalom.
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 50
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Yvonne Rüegg, Šveits
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;Finaal: 17. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 44
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Heidi Biebl, Saksamaa
&lt;br&gt;Ametlikud tlemused
Alpi kahevõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: ? 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 50
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Anne Heggtveit, Kanada
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Vincenti angiin

Vincenti kurgupõletik (ladina keeles "angina Vincenti") või Vincenti angiin on igemete krooniline bakteriaalne infektsioon koos haavandite tekkimisega. See on igemepõletiku harvaesinev ja tõsine vorm ning seda tuntakse ka ägeda nekrootilise haavandilise igemepõletiku või Vincent'i stomatiidi nime all.
Haigestumine.
Suus esineb nii "häid" ja "halbu" baktereid. Suu haavandid tekivad, kui rikkuda nende bakterite tasakaalu, tekitades põletikku ja haavandeid.
Seda põhjustavad:
Kõige enam on ohustatud nõrgestatud immuunsüsteemiga inimesed, nagu HIV/AIDS-i haiged. Kõige sagedamini on ohvrid alla 35-aastased täiskasvanud.
Haigusnähud.
Haigusnähud võivad tekkida ootamatult. Igemed on valulikud, veritsevad kergesti ja ohtralt, on punased ja paistes. Hammaste vahel on haavandid. Hingeõhk lehkab ja suus on vastik maitse. Kohtades, kus koed on surnud ja mädanenud, võivad igemed olla hallid. Vahel võivad tursuda pea- ja kaelapiirkonna lümfisõlmed.
Ohtlikkus.
Ilma ravita võib nakkus levida põskedele, huultele ja lõuale ning hambad võivad välja kukkuda. Mõnikord levib nakkus ka vereringesse ja võib-olla eluohtlik.
Ravi.
Korralik suuhügieen ja toitumine on väga olulised. Hambaid tuleb harjata pärast ja enne sööki ja enne magamaminekut korrapäraselt ning loputage suud. Igemetele mõjub hästi soolveega loputamine ja surnud igemekudede eemaldamiseks võib kasutada vesinikperoksiidi.
Malle Seppik

Malle Seppik (sündinud 13. jaanuaril 1953) on eesti jurist, ta oli Eesti riigikohtunik 1. septembrist 2014 1. septembrini 2019. Enne seda oli ta pikka aega Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik.
Eesti NSV ajal osales uurijana nn Desintegraatori protsessis (Johannes Hindi süüdimõistmine).
Ta lahkus ametist 1. septembril 2019.
Isiklikku.
Tema abikaasa on endine siseminister Ain Seppik.
Tal on pojad Siim ja Sulev Seppik.
Johan Müllerson

Johan Müllerson VR I/2 (ka Juhan Müllerson; 24. juuni 1870 Restu – 10. november 1942 Valga) oli eesti arst, omavalitsus- ja ühistegelane.
Johan Müllerson sündis Valgamaal Sangaste vallas Restu külas Jakobi talus. 
Ta õppis Restu vallakoolis, Urvaste kihelkonnakoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis.
1892. aastast õppis ta Tartu ülikooli arstiteaduskonnas ning lõpetas ülikooli 1897. aastal. Hiljem täiendas ta end Berliinis.
Tegevus arstina.
Johan Müllerson töötas aastatel 1898–1903 eraarstina Karulas; seejärel Valgas kooliarstina ja hiljem linnaarstina kuni 1941. aastani.
Ta osales arstina Esimeses maailmasõjas. Vabadussõja ajal oli ta algul Tallinna, hiljem II Tartu sõjaväehaigla ülemarst ning soomusrongide diviisi arst.
Poliitiline ja ühiskondlik tegevus.
Aastatel 1921–1922 oli Johan Müllerson Valga linnapea ja korp! Fraternitas Estica vilistlane.
Ta oli muu hulgas Kaitseliidu Valgamaa brigaadi pealik, kauaaegne Valga Vabatahtliku Tuletõrjeühingu esimees ning Valga Säde Seltsi esimees.
Johan Müllerson oli populaarne rahvamees ning tema matustele kogunes peaaegu kogu linnarahvas. Ta maeti Valga kalmistule; kui kalmistut aga 1965. aastal likvideerima hakati, maeti tema põrm ümber sünnikanti Urvaste kalmistule.
Isiklikku.
Tema vend Hans Müllerson oli krahv Bergi kutsar (peakutsar). Hans Müllersoni tütrepoeg on rahvusvahelise õiguse spetsialist Rein Müllerson.
Vladimir Jadov

Vladimir Aleksandrovitš Jadov (vene keeles Владимир Александрович Ядов; 25. aprill 1929 Leningrad – 2. juuli 2015 Moskva) oli vene sotsioloog, filosoofiateaduste õppejõud. 
Jadov oli spetsialist töösotsioloogia ja majandussotsioloogia valdkonnas, Venemaa esimese sotsioloogiliste uuringute metodoloogia õpiku autor ("Sotsioloogiliste uuringute strateegia"). See õpik on tänini Venemaa kõrgkoolide sotsioloogiafakulteetide jaoks põhjapaneva tähtsusega.
Jadov oli Ülo Vooglaiu juhendaja. Osa ajast elas oma talus Eestis Simunas. 1990. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Makroevolutsioon

Makroevolutsioon ehk suurevolutsioon ehk evolutsioon pikas ajaskaalas on liigist kõrgemate taksonite, näiteks sugukondade, klasside, hõimkondade (jne) teke ja areng.
Termini võttis kasutusele (paaris terminiga "mikroevolutsioon") vene bioloog Juri Filiptšenko 1927. aastal.