tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Orgaaniline analüüs

Orgaaniline analüüs on analüütilise keemia haru, mis tegeleb orgaanilise aine koostise kindlakstegemise või orgaaniliste ühendite identifitseerimisega kasutades keemilisi ja füüsikalisi meetodeid.
Orgaanilise analüüsi eesmärgid puudutavad kas ühte, mõnd (näiteks ainete klassi) või kõiki aine komponente ja eesmärgid võivad olla järgmised:
Orgaanilise analüütilise põhilised meetodid jagunevad:
Tundmatute ainete analüüs kulgeb paljudel juhtudel järgmises reas: 1) proovi ettevalmistamine, 2) proovi kromatografeerimine ja/või 3) komponentide spektroskoopiline määramine ning 4) tulemuste töötlemine.
Ainete segu komponentideks lahutamine on tihti vajalik aine puhta proovi saamiseks ja edasiseks identifitseerimiseks näiteks spektroskoopia abil. Suure efektiivsusega lahutusmeetoditest on enamkasutatavad gaasikromatograafia, vedelikukromatograafia ja kapillaarelektroforees. Need meetodid on vastava metoodika rakendamisel kasutatavad ka segu kvalitatiivseks ja kvantitatiivseks analüüsiks, näiteks retentsiooniindeksite määramise või proovile sisestandardi lisamise abil.
Orgaaniliste ainete kvalitatiivseks või kvantitatiivseks määramiseks (tihti identifitseerimiseks) on kasutusel suur hulk erinevaid spektraalmeetodid, milles uuritakse teatud füüsikalise mõjuri (elektromagnetiline kiirgus, magnetväli) vastastikust toimet aine aatomituumadega, elektronidega, aatomitega, molekulidega või kristallidega. Seejuures registreeritakse ainele iseloomulik spekter. Olulisemad spektraalmeetodid on: UV-Vis, IP, TMR, MS, fluorestsentsspektroskoopia ja röntgenkristallograafia.
Analüütiliste seadmete järjestikune ühendamine, nii et esmalt toimub proovis sisalduvate komponentide lahutamine ja seejärel lahutatud ühendite spektroskoopiline analüüs, võimaldab määrata individuaalsete komponentide sisaldust ja keemilist struktuuri. Tänapäeval levinumad hübriidtehnikad on näiteks GC-MS, GC-IR, HPLC-MS, HPLC-NMR, CE-MS jm.
Richard Valdov

Richard Voldemar Valdov (1911 Tallinn – 8. november 1998 Buffalo, USA) oli eesti jalgpallur ja keemik.
Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Reaalkooli.
Võitis Eesti jalgpalli meistrivõistlustelt kulla, kaks hõbedat ja neli pronksi. 1933. aasta meistrivõistlustel lõi ta kõige rohkem väravaid - 14. 
Ta pidas Eesti jalgpallikoondises ühe kohtumise 1932 Leedu jalgpallikoondise vastu. Klubijalgpalli mängis Tallinna Kalevis. 
1949. aastal emigreerus ta USA-sse koos naise ja kolme lapsega ja töötas DuPontis keemikuna.
Joseph Vissers

Joseph Vissers (28. november 1928; Geeli vald, Turnhouti ringkond – 18. aprill 2006; Turnhout) oli Belgia poksija, rahvuselt flaam.
Vissers sai kergekaalus (kuni 62 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Gerald Dreyerile (Lõuna-Aafrika Liit).
Vissers võitis kergekaalus (kuni 62 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Vissers poksis novembrist 1948 kuni aprillini 1952 elukutselisena. Ta pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.
Priapism

Priapismiks ("priapismus") nimetatakse osade isasloomade (sealhulgas meeste) suguti valulikku, tunde kestvat seksuaalse erutuseta täielikku või osalist jäikpundumist (erektsiooni), mida ei loeta seotuks seksuaalvahekorraga.
Priapismi ajaline kestvus on varieeruv, mitmete allikate kohaselt hakatakse seda lugema 4 tunnist, kuid andmed varieeruvad ja seisund võib kesta tunde, päevi või nädalaid.
Priapism võib esineda igas vanuses, sh vastsündinutel, kuid sagedamini noortel ja keskealistel meestel ja seda diagnoositakse ilmselgelt füüsilise läbivaatuse käigus, millele lisanduvad radioloogilsed läbivaatused ja laboratoorsed testid.
Priapismi esinemissagedus on 1,5 juhtumit 100 000 inimese kohta aastas.
Ka alkoholi, marihuaana ja kokaiini jmt ainete tarvitamine võib isheemilise priapismi esile kutsuda.
Priapismi etioloogia pole selge, seda võivad põhjustada müelopaatia, mitmed ravimid, veresoonkonna kõrvalekalded, peenise kasvajalised haigused, traumad, ämblikuhammustused, lapseea leukeemia aga see võib tekkida ka teadmata põhjustel.
Priapismiga seostatakse neuroloogilisi haigusi, tserebrovaskulaarseid sündmusi, ajukasvajaid, pea- või seljaaju vigastusi ja närvisüsteemi nakkusi (neurosüüfilisega meespatsientidel). Nende tekkemehhanismid erinevad.
Priapismil on levinud 3 alatüüpi isheemiline (venoosne) ja mitteisheemiline (arteriaalne, harilikult valutu) ja "stuttering". 
"Stuttering" priapism on isheemilise priapismi variatsioon, mida iseloomustavad korduvad, valulikud ja mööduvad episoodid.
Inimestel ette tuleva isheemilise priaprismi korral on tegu meditsiinilise hädaolukorraga ja see võib vajada erakorralist meditsiinilist sekkumist.
Kastratsiooni ei peeta harilikult vajalikuks, kuna arvatakse, et seisund pole testosterooni vahendatud.
Kui peenisekoe nekroos või gangreen on ulatuslikud, võidakse kaaluda peenise amputatsiooni (penektoomia) ja kusejuha avamist.
Priapism, harilikult isheemiline priapism, on mitmete ravimite võimalik kõrvaltoime, sh: 
Priapism on esinenud eesnäärmevähki põdevatel meestel kiiritusravi kõrvaltoimena.
Termin "priapism" on tuletatud kreeka viljakus- ja sigitusjõujumala Priapose järgi, kellele olid omased ebaloomulikult võimsad ja pikad erektsioonid.
Priapismi on kirjeldatud juba Vana-Egiptuse papüürustel, näiteks ravi Ebersi papüürusel. Meditsiinikirjanduses on priapismi mainitud 1616 
H. De Petraens'i artiklis "Gonorrhoea, Satyriasis et Priapisme".
Aleksandr Nevski (1957)

Aleksandr Nevski on NSV Liidu ja Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud 1957. aastal VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris Ida-Saksamaal. Laev on nimetatud Vladimiri suurvürsti Aleksander Nevski auks.
Laeva saksa tüübinimetus on BiFa Typ A ("Binnenfahrgastschiff Typ A",jõereisilaev, tüüp A) ja tehasenumber 112. Aleksandr Nevski anti Volga Laevakompaniile (1957. aastal nime "Волжское объединённое речное пароходство" all) üle samal aastal.
2011. aastal ehitati laeva sisemus tublisti ümber ning vahetati seadmeid. 2 peamasinat vahetati plaani järgi talvel 2011/2012.
Laev sõidab Volga jõel liinidel Volgograd–Moskva, Volgograd–Kaasan, Volgograd–Saratov-Samara ja Volgograd– Astrahan.
19 (Adele'i album)

"19" on Briti laulja Adele'i debüütalbum. See anti välja 2008. aastal.
21 (Adele'i album)

"21" on Briti laulja Adele'i teine album. See anti välja 2011. aastal.
Tehnikateadlane

Tehnikateadlane on inseneriteaduste valdkonnas teadustööd tegev teadlane, kes teaduslike meetoditega hangib juurde teadmisi.
Tehnikateadlaseks nimetatakse tavaliselt seda, kes omab teaduskraadi inseneriteadustes või on avaldanud teaduspublikatsioone selles valdkonnas. Teaduspublikatsioonid võivad käsitleda tehnikavaldkonna teoreetilisi aluseid või näiteks uurimis-, arvutus- ja projekteerimismeetodeid ning materjalide, toodete, tehnikaseadmete ja tootmisprotsesside kujundamist ja uuendamist.
Tehnikateadlased on näiteks biotehnoloog, informaatikateadlane, astronautikateadlane, materjaliteadlane, mehaanikateadlane, masinaehitusteadlane, elektrotehnikateadlane, tuumaenergeetikateadlane, ehitusteadlane jpt.
Arhitektuuristiil

Arhitektuuristiil on ühelaadseid vormielemente, sarnaseid materjale ja tehnikaid kasutav ning kindlapiirilisest terviknägemusest lähtuv kujundusviis arhitektuuris. Stiil sõltub ka ajaperioodist ja piirkonnast, kus teda rakendatakse.
Arhitektuuristiilide eristamine on üks viis, kuidas klassifitseerida arhitektuuri. Stiile on kümneid, kuid tähtsamad neist on niinimetatud ajaloolised stiilid (nt romaanika, gootika, renessanss, barokk), mis hõlmavad tervet epohhi ja kõiki kunstiliike.
Stadio Artemio Franchi

Stadio Artemio Franchi (itaalia keeles 'Artemio Franchi staadion') on jalgpallistaadion Itaalias Firenzes. Praegu on see ACF Fiorentina kodustaadion. Staadion kuulub Firenze linnale ("Comune di Firenze"). 
Algselt Stadio Comunale nime kandnud staadion nimetati 1993 ümber UEFA ja Itaalia jalgpalliliidu endise presidendi Artemio Franchi (1922–1983) auks.
Staadion ehitati 1931. aastal. Tribüünidel on kokku 47 290 istekohta. Staadion on ehitatud raudbetoonist. Staadionil on 70 m kõrgune torn ja selle aluselt läheb spiraalne tee torni tippu.
Staadionil peeti mõned 1960. aasta suveolümpiamängude jalgpallimatšid.
Staadion renoveeriti 1990. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste eel. Selle käigus kõrvaldati staadionilt jooksurada ja suurendati istekohtade arvu, kuid üldine pealtvaatajakohtade arv vähenes.
Rekordiline pealtvaatajate arv sellel staadionil registreeriti 25. novembril 1984 Serie A kohtumises Fiorentina ja Milano Internazionale vahel: 58 271 pealtvaatajat.
Aeg-ajalt on sel staadionil peetud Itaalia jalgpallikoondise mänge. Neist viis viimast on järgmised. 4. detsembril 1982 viigistas Itaalia 1984. aasta EM-valikturniiril Rumeenia jalgpallikoondisega 0:0. 20. jaanuaril 1993 alistas Itaalia sõprusmängus Mehhiko jalgpallikoondise 2:0. 1. märtsil 2006 võitis Itaalia sõprunsmängus Saksamaa jalgpallikoondise 4:1. 2008. aasta märtsis võitis Itaalia sõprusmängus Belgia jalgpallikoondise 3:1. Pärast seda, kui kauaaegne Fiorentina peatreener Cesare Prandelli sai 2010. aasta augustis Itaalia peatreeneriks, toimus 7. septembril 2010 staadionil 2012. aasta EM-valikmäng Fääri saarte jalgpallikoondise vastu, mille Itaalia võitis 5:0.
Sel staadionil on korraldatud ka Itaalia koondise mäng ragbis: 20. novembril 2010 kaotas Itaalia Austraaliale 14:32.
Stadio Artemio Franchil on korraldatud rokk-kontserte. David Bowie esines seal 1987, Madonna 1987 ja 2012 ning Bruce Springsteen 2003 ja 2012.
Stadio Comunale

Stadio Communale (itaalia keelest ’linnastaadion’) on paljude Itaalia ja Šveitsi linnade peamiste staadionite endised või tänased nimetused, sealhulgas:
Itaalias:
Šveitsis:
PCBSat

PCBSat on minitehiskaaslaste standard, mille suurus on murdosa kuupsatelliidi standardist. Võimalikud suurused on 1/2U, 1/3U, 1/4U ja 1/10U. PCBSatid vastavad muude standardite osas kuupsatelliidi standardile, et neid oleks võimalik lennutada kuupsatelliitidega samadest seadmetest.
Golden Boot

Golden Boot on auhind, mis antakse jalgpalli maailmameistrivõistlustel parimale väravakütile. 
Esmakordselt anti see välja 1930. aasta turniiril. Esimese auhinna teenis Uruguay jalgpallur Guillermo Stábile.
Kui vähemalt kaks jalgpallurit löövad turniiri kestel sama palju väravaid, siis paremuse otsustab resultatiivsete söötude arv. Kui ka see näitaja on võrdne, siis vaadatakse, milline jalgpallur lõi oma väravad lühema mänguaja jooksul.
Johann Laaland

Johann Laaland (26. juuni / 7. juuli 1792 Kuuste küla, Kambja kihelkond – 3. aprill / 15. aprill 1854 Tartu) oli eesti kooliõpetaja.
Johann Laaland sündis pärisorjana aastal 1792 Lalli talus, Kuuste külas, Kambja kihelkonnas, kooliõpetaja perekonnas. Algõpetuse sai ta isalt, kuid arvatakse, et teda toetas haridusteel ka Kambja koguduse õpetaja Heinrich Andreas Erxleben. Aastatel 1806–1807 õppis ta Tartu linna algkooli, aastatel 1807–1810 Tartu kreiskoolis. Aastal 1810 jõulute pääses ta õppima Tartu Kubermangugümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1811–1815 Tartu Kubermangugümnaasiumis, kuid aastal 1811 tahtis Vana-Kuuste mõisnik Reinhold Wilhelm von Liphardt teda kui oma pärisorja nekrutiks anda. Politsei tõi ta Vana-Kuustesse. Hädast pääsemiseks esitas Laaland kaebuse Tartu kreisifikaalile. Kuid tema koolivennad panid raha kokku ja ostsid ta 500 rubla eest vabaks.
Aastal 1815 astus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud aastal 1818 pooleli jätma. Ta läks vanematekoju tervist parandama ning avas 15. jaanuaril 1819 Isi palvemajas saksakeelse erakooli, mis sai tuntuks heade laulutundide poolest. Seal laulatati 14. jaanuaril 1820 Johann Laaland ja Charlotte Dorothea Pross (Vastse-Kuuste kõrtsmiku tütar), seal sündis poeg Cornelius. Aastal 1826 viis ta oma kooli Tartusse, lootusega jätkata õpinguid Tartu Ülikoolis. Seda ta ka aastal 1827 tegi. Kuid nelja lapse isana käis töö kõrvalt õppimine üle jõu. Aastal 1828 sai tema koolist Tartu linna I elementaarkool, mida ta juhatas surmani.
Tema õpilaste hulka kuulusid Tartu Peetri koguduse õpetaja Wilhelm Gottfried Eisenschmidt, Vändra kurttummade kooli õpetaja Johannes Eglon (1839–1922), samuti köster Ludwig Treffner (1809–1892, Hugo Treffneri isa).
Isiklikku.
Tema poeg Cornelius Laaland oli eesti kirikuõpetaja ja piiskop Venemaal.
Tema onupoeg Georg Beck oli eesti kirjamees, koorijuht ja vennastekoguduse tegelane.
Uno Loit

Uno Loit (30. aprill 1925 Tapa – 2. november 1984 Kihnu) oli eesti näitleja.
Lõpetas 1943. aastal Tallinnas tööstuskooli. Õppis 1943–1945 Draamastuudio eriklassis. 
Töötas aastatel 1945–1947 Draamateatris, 1947–1952 ja 1958–1969 Pärnu Draamateatris (seal tegeles ta ka lavastamisega). Oli aastatel 1969–1978 Pärnu Rajooni Kultuurimaja direktor.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Lia Tarmo.
Heino Raudsik

Heino Raudsik (16. veebruar 1929 Tartu – 6. märts 1979 Tallinn) oli eesti näitleja ja korvpallur.
Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli ning õppis aastatel 1947–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. 
Mängis korvpalli Tartu Kalevis ja oli selle koosseisus NSV Liidu 8 linna turniiri mitmekordne võitja. 
Ta töötas aastatel 1952–1954 Jõgeval treenerina ja 1955–1957 laulis Vanemuise kooris. 
Aastatel 1958–1959 töötas Tallinnfilmis. Aastatel 1962–1967 oli Ugala Teatri ja 1969–1971 Rakvere Teatri näitleja. 
Isiklikku.
Tal oli abielust Tamara Marnevskaga kaks last: Raivo (1948–2003) ja Riina (s. 1952).
Abielust Sirje Raudsikuga (Põldots) kolm last: Andres (s. 1964), Indrek (s. 1965) ja Mari (s. 1969, abielus Paenurm).
Tõnno Linnas

Tõnno Linnas (sündinud 30. märtsil 1969 Tallinn) on eesti näitleja.
Lõpetas 1987. aastal Rapla 1. Keskkooli ja õppis seejärel aastatel 1987–1990 Tallinna Pedagoogilises Instituudis tantsujuhtimist. 1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Lavakunstikooli (16.lend). 
Tõnno Linnas töötas aastatel 1994–2001 Pärnu Teatri Endla näitlejana.
Vahepeal elas ta pikemat aega Ameerika Ühendriikides.
Juta Tints

Juta Tints (kodanikunimi alates 1981. aastast Juta Ild; sündinud 26. märtsil 1959 Surjus) on eesti näitleja ja joogatreener.
Ta lõpetas 1977. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo alal.
Ta töötas aastatel 1977–1979 Pärnus sekretärina ja töö kõrvalt õppis Pärnu Teatri Õppestuudios. 
Aastatel 1979–1993 oli Endla Teatri näitleja..
Isiklikku.
Juta Tints on abielus näitleja Andres Ildiga.
Trikotaaž

Trikotaažiks nimetatakse silmustest kootud venivaid kangaid. 
Eristatakse kahte tüüpi trikotaaži: silmus- ja lõimeline trikotaaž. Lõimeline trikotaaž kootakse mitme niidiga ja vertikaalselt. Silmustrikotaaž kootakse ühe niidiga horisontaalselt, sarnaselt käsitsi kudumisega.
Trikotaaži tehti algselt vaid villast, kuid tänapäeval ka puuvillast ja erinevatest sünteetilistest kiududest ja nende segudest. Peamiselt kasutatakse rõivakangana.
Platseebo

Platseebo on katse- või kontrollravim, mida kasutatakse näiteks ravimi katsetamisel kontrollrühmal. Võib olla ka petteravim, mispuhul ravimkomponent kasutatavas aines puudub. 
Platseeboefekt on nähtus, mille puhul organism reageerib mingi teguri toimele vastavalt ka siis, kui see tegur on asendatud millegi muuga – piisab organismi ootusest, et tegu on tegeliku teguriga. Näiteks võib tegu olla toimeainevaba ravimiasendajaga, mis ravimi mõju ikkagi esile kutsub. 
Nii on vahel võimalik asendada mõnd farmakoni sisaldav lahus puhta veega, ent saada tulemuseks samasugune füsioloogiline muutus organismis nagu lahuse manustamisel. 
Eri uuringutega on kindlaks tehtud, et platseebo võib toimet avaldada ka juhul, kui manustaja teab, et sellel pole tegelikku toimet.
Klasteranalüüs

Klasteranalüüs (ingl. "cluster analysis") on informaatikas objektide klastriteks rühmitamise ehk klasterdamise moodus.
Klasterdamine toimub objektidevahelist kaugust, lähedust või sarnasust iseloomustavate parameetrite alusel. Klasteranalüüs on mitmemõõtmeline.
Klasterdada võib nii suvalisi objekte kui ka kindlat liiki objekte eri aspektidest. Kui parameetrid on vaatlusandmed (valimid), siis on klasterdamine seotud statistilise andmetöötlusega (ingl. "data clustering"). Kui klasterdamine on hierarhiline, siis kattub see taksonoomiaga.
Klasteranalüüsi võtteid kasutatakse ka "kujundite tuvastamisel" (ingl. "pattern recognition"), isokvantanalüüsis, masinõppes jm. Klasterdamine (ingl. "clustering") on uurimisandmete analüüsi esmaülesanne.
Eve Maremäe

Eve Maremäe (sündinud 4. jaanuaril 1955 Jõgeval) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1973. aastal Elva Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend).
Eve Maremäe töötas aastatel 1978–1994 Eesti Riiklikus Nukuteatris. Hiljem on ta olnud ajakirjanduses reklaamijuht ja ärijuht.
Heiko Sööt

Heiko Sööt (26. veebruar 1968 Pärnu – 14. veebruar 1998 Pärnu) oli eesti näitleja.
Lõpetas 1986. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (14. lend). Töötas aastatel 1990–1995 (vaheajaga) Endla Teatris. Seejärel tegutses reklaamiäris ja mängis selle kõrval ka Endla lavastustes.
1992. aastal määrati talle rolli eest Priit Pedajase lavastuses "Epp Pillarpardi Punjaba potitehas" rahvusvahelisel teatrifestivalil Toruńis parima noore näitleja preemia.
Ta suri vingumürgitusse.
Välislingid.
̽*Haud Pärnu Metsakalmistul
Christian Kaarna

Christian Kaarna (ka Kristjan Kaarna; 20. oktoober 1882 Palupera vald – 1. jaanuar 1943 Karlagi vangilaager, Karagandõ) oli eesti ajakirjanik, poliitik ja pangategelane.
Ta õppis Kirepi algkoolis, Kavilda kihelkonnakoolis ja Tartu õpetajate seminaris.
Aastatel 1904–1905 töötas ta Kodijärvel vallakirjutajana. Aastal 1905 oli ta veel tegev Tartu ajalehe Vabadus toimetuses, aastal 1906 Tallinna ajalehes Sõnumed ja ajalehes Virulane. 1909–1916 oli ta Narvas ajalehe Meie Elu toimetaja. 1916–1917 oli ta Vene sõjaväes.
Aastatel 1918–1920 oli ta Eesti Ajutise Valitsuse komissar Narvas ja Virumaal. Ta oli töö- ja hoolekandeminister nii aastatel 1921–1923 (Konstantin Pätsi esimeses valitsuses (16. detsembrist 1921 kuni 20. oktoobrini 1922) ja Juhan Kuke valitsuses (21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923) kui ka aastatel 1924–1926 (Friedrich Akeli valitsuses, Jüri Jaaksoni valitsuses ja Jaan Teemanti esimeses valitsuses). Lisaks oli ta Riigikogu liige (esimeses, teises ja kolmandas koosseisus).
Aastatel 1928–1940 oli ta Eesti Panga direktor, aga ka mitme panga (nt Pikalaenu Pank) juhatuse liige. Ta oli mitme organisatsiooni, näiteks Narva Eesti Seltsi esimees, Joala Vastastikkuse Krediitühisuse üks asutajaid ja juhataja, Estonia Seltsi juhatuse liige, Narva Karskusseltsi liige, Tallinna Toompea Kaarli koguduse juhatuse abiesimees ja EELK Konsistooriumi aupresident.
Ta arreteeriti NKVD poolt 18. septembril 1940 ning ta suri vangilaagris Karagandas.
Kjell Johansson

Kjell Johansson (5. oktoober 1946 Eskilstuna – 24. oktoober 2011 Eksjö) oli Rootsi lauatennisist.
Ta oli lauatennises neljakordne maailmameister ja kümnekordne Euroopa meister, peamiselt paarismängus ja meeskonnavõistluses. Kokku võitis ta aastatel 1963–1977 suurvõistlustelt 29 medalit.
Aastatel 1972 ja 1973 oli ta maailma edetabelijuht.
1965 pälvis Johansson Svenska Dagbladeti kuldmedali, mis antakse aasta kõige olulisema saavutuse eest Rootsi spordis. Ent sel aastal Euroopa meistrivõistlusi lauatennises ei toimunud ja maailmameistrivõistlustel ei saanud Rootsi ühtki medalit, väljapoole Aasiat läks 7 võistlusklassi peale 3 poolfinaalikohta ja mitte ühtki finaalikohta, Rootsi meeskond oli neljas. Järgmisel aastal, kui Johansson tuli kolmekordseks Euroopa meistriks, pälvis Svenska Dagbladeti kuldmedali samuti Johansson, ent Kurt Johansson, kes laskmise MM-il võitis kulla ja pronksi.
Tugeva eestkäelöögi tõttu oli Kjell Johanssoni hüüdnimi Hammaren, mis tähendab haamrit.
Andrew Holness

Andrew Michael Holness (sündinud 22. juulil 1972) on Jamaica poliitik, alates 3. märtsist 2016 Jamaica peaminister.
Ta oli peaminister ka 23. oktoobrist 2011 kuni 5. jaanuarini 2012.
Andrew Holness on lõpetanud Lääne-India ülikooli arengumaade uuringute alal.
Aastal 1997 valiti ta parlamenti ning 1999–2007 täitis ta mitmes valdkonnas opositsiooni kõneisiku rolli. Aastal 2007 sai temast haridusminister.
Alates 2011. aastast on Andrew Holness konservatiivse Jamaica Tööpartei esimees. Pärast esimest korda peaministriks saamist otsustas ta jätkata ühtlasi ka haridusministrina.
Detsembris 2011 kaotas Tööpartei parlamendivalimistel opositsioonilisele Rahvuslikule Rahvaparteile ja 5. jaanuaril 2012 vannutati Holnessi asemel uueks peaministriks Portia Simpson-Miller.
Willy Telavi

Willy Telavi (sündinud 28. jaanuaril 1954) on Tuvalu poliitik. Ta oli 24. detsembrist 2010 kuni 1. augustini 2013 Tuvalu peaminister.
Willy Telavi on pärit Nanumea atollilt. Ta õppis University of the South Pacificus õigusteadust ja Charles Darwini Ülikoolis rahvusvahelist juhtimist.
Aastal 2006 sai temast parlamendi liige ja Apisai Ielemia valitsuse siseminister. Aastal 2010 valiti ta parlamenti tagasi ning määrati siseministriks ka Maatia Toafa valitsuses. Detsembris 2010 liitus ta opositsiooni umbusaldusega peaminister Toafa vastu. Seejärel valis parlament Willy Telavi uueks peaministriks. Ta jätkas ühtlasi ka siseministri ametis.
Ta ei kuulu ühtegi erakonda.
Nanumea

Nanumea on atoll Vaikses ookeanis Tuvalu loodeosas, saarestiku suurimast atollist Funafutist umbes 460 km kaugusel loodes.
Atolli geograafilised koordinaadid on .
Nanumea pikkus on umbes 12 km ja suurim laius 2,5 km. Atoll koosneb mitmest saarest, nende kogupindala on umbes 3,9 km², millest umbes 90 protsenti moodustavad Nanumea ja Lakena saar. Teised saared on Temotufoliki, Lefogaki ja Teatua a Taepoa. Vähemalt kaks saart on asustatud. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas atollil 664 inimest.
Suurim asula on Lolua.
Kurt Beyer

Kurt Beyer, täisnimi Friedrich August Kurt Beyer (27. detsember 1881 Dresden – 9. mai 1952 Dresden) oli Saksa ehitusinsener ja tehnikateadlane.
Tema erialastest töödest sai 1927. aastal ilmunud "'Die Statik im Eisenbetonbau", mis käsitles raudbetoonkonstruktsioonide arvutusmeetodeid, tuntuks kui "Beyeri piibel".
1945. aastal osales Beyer sõjas hävinud Dresdeni Elbe silla ajutise taastamisel. 
Haridus- ja töökäik.
Beyer lõpetas 1905. aastal Kuningliku Saksimaa tehnikakõrgkooli tsiviilehituse erialal.
1906. aastal asus Beyer tööle assistendina ehitiste staatika, tugevusõpetuse ja terassildade kateedrisse. Georg Christoph Mehrtensi juhendamisel kaitses Beyer 1907. aastal doktoriväitekirja.
Aastail 1908–1914 töötas Beyer Siiamis, kus projekteeris ja ehitas sildu, sealhulgas Bondora silla üle Menami jõe ja vesiehitisi, sealhulgas dokid Bangkokis. Hiljem töötas Beyer Siiami siseministeeriumis ehitusnõunikuna. Sel ajal oli Siiam kaasanud oma majanduse ülesehitamisel kümneid Saksa insenere. 
1919. aastal asus Beyer tööle õppejõuna Dresdeni tehnikakõrgkooli ehitusmehaanika kateedris, algul dotsendina, hiljem professorina. 
Beyer läks pensionile 1951. aastal.
Mati Rebane

Mati Rebane (26. september1956 Tallinn – 1. juuli 2008) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lend). 
Töötas aastatel 1980–1990 Vanalinnastuudios näitlejana. Hiljem oli ettevõttejuht.
Ta mängis ka seriaalis "Kired".
Isiklikku.
Näitleja ja lavastaja Alfred Rebane oli Mati Rebase vanaisa. Maetud Tallinnas, Liiva kalmistul.
Ehitusteadus

Ehitusteadus on rakendusteadus, mille eesmärk on ehitusprobleemide lahendamine. 
Ehitusteaduse põhivaldkonnad on ehitusmehaanika, tugevusõpetus, elastsus- ja plastsusõpetus (sh plaatide ja koorikute teooria), ehitusfüüsika, arhitektuurne kompositsioon, ehitusmaterjaliõpetus, pinnasemehaanika, konstruktsiooniõpetus ja ehitusökonoomika.
Ehitusmehaanika

Ehitusmehaanika on mehaanika haru, mis uurib ehituskonstruktsioonide tugevust, jäikust, püsivust ja dünaamikat.
Kuna kindla kuju ja mõõtmetega konstruktsiooni tugevus, jäikus ja püsivus sõltuvad materjalist ning koormistest tingitud sisejõududest, siis ehitusmehaanika üheks põhiülesandeks on sisejõudude arvutus. Sisejõudude abil arvutatakse ehitise elementide deformatsioonid ja paigutised. 
Sellekohased arvutused rajanevad konstruktsiooni arvutusskeemil. Ehitusmehaanika käsitleb nii staatikaga määratavaid kui ka staatikaga määramatuid konstruktsioone.
Ehitusmehaanika on tihedas seoses tugevusõpetuse ja elastsusteooriaga, koos moodustavad nad ehituskonstruktsioonide projekteerimisel kasutatava arvutusmeetodite kogumi.
Tänapäeval on enim kasutatavaks arvutusmeetodiks lõplike elementide meetod.
Ehitusmehaanika on osa üldisest konstruktsioonide mehaanikast, mis hõlmab ka näiteks laevade ja lennuaparaatide mehaanika.
Harmoonia

Harmoonia on kokkusobivus, kokkukõla, nii ideede kui millegi muu loodu vahel. Seda mõistet on rohkesti kasutatud kunstis, eriti muusikas, ent ka looduses esineva kooskõla kohta, eelkõige juhul, kui loodust on peetud looduks.
Sõna tuleneb kreeka keelest, ühtlasi on see seotud antiik-Kreeka jumalanna Harmonia nimega.
Endel Simmermann

Endel Simmermann (kuni 1939. aastani Endel Zimmermann, 19. november 1924 Paide – 14. august 2007) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1940. aastal Paides algkooli ja 1944. aastal Tallinnas Raudteekooli nr 1. Aastatel 1950–1951 õppis ta GITISe Eesti stuudios.
Töötas aastatel 1947–1948 Narva Teatris (Paides), 1948–1953 (vaheajaga) Endlas, 1953–1954 Rakvere Teatris, 1954–1958 Vanemuises, 1958–1970 Eesti Draamateatris ja 1970–1987 Estonia Teatris.
Endel Simmermann on olnud ka taidlusnäitetruppide lavastaja.
Isiklikku.
Tema poeg Aivar Simmermann on töötanud näitlejana Vanalinnastuudios. Hiljem on olnud koolitaja ja õppejõud.
Tunnustus.
11. novembril 2022 paigaldati Endel Simmermanni mälestuseks Pääsküla jaama pink.
Raudbetoontarind

Raudbetoontarind ehk raudbetoonkonstruktsioon on raudbetoonist valmistatud ehituskonstruktsioon.
Raudbetoonkonstruktsioone kasutatakse laialdaselt ehituses, eelkõige tööstusehituses (postid, sõrestikud, paneelid, raamid, suured mahutid, gradiirid, kõrged korstnad). Raudbetoonist valatakse hoonete ja seadmete vundamente, samuti põrandaid.
Raudbetoonkonstruktsioonid on levinud silla-, tunneli- ja vesiehitistes.
Tehases valmistatud raudbetoontooteid ja -elemente nimetatakse monteeritavateks raudbetoonkonstruktsioonideks ehk betoontarinditeks, ehituspaigal tervikuna valatud raudbetoonkonstruktsiooni nimetatakse monoliitraudbetoonkonstruktsiooniks.
Muust materjalist ehitustarinditega võrreldes on raudbetoonkonstruktsioonid tugevamad, tulekindlamad, pikemaealised ja hügieenilisemad ning nende kasutamiskulud on väiksemad. Puudusteks on suur omakaal, halb soojapidavus, suur löögikõlajuhtivus ja betooni pragunemine.
Seenlagi

Seenlagi (inglise keeles "mushroom floor") on taladeta raudbetoonist vahelae tüüp, millega kaetakse suuri vaheseinteta ruume.
Seenlagedes moodustavad taladeta vahelagi ja postid terviku. Üleminekut postilt vahelaele nimetatakse kapiteeliks.
Seenlae eelised on ehitamise lihtsus, eriti raketise osas. Seenlael on ka arhitektuurilisi eeliseid.
Virulentsusfaktor

Virulentsusfaktorid on mikroorganismi komponendid, mis määravad tema võimet põhjustada haigusi (virulentsust), kuid ei ole iseenesest tema elutegevuseks vajalikud.
Bakteriaalsed virulentsusfaktorid on tavaliselt valgud või teised molekulid, mida sünteesivad ensüümid. Neid valke võivad kodeerida kromosomaalne DNA, bakteriofaagne DNA või plasmiidsed geenid. Bakterid kasutavad hulgatunnetust (ingl "quorum sensing" ehk QS), et sünkroonida molekulide eritamist. Virulentsusfaktorid vastutavad peremeesrakkude haigestumise eest, kuna inhibeerivad sihtrakkude kaitsefunktsioone.
Toksiinid.
Võimet toota toksiine tuntakse toksigeensusena. Keemilise koostise põhjal jagunevad bakteriaalsed toksiinid kaheks: lipopolüsahhariidid (peamiselt gramnegatiivsete bakterite välismembraani koosseisus) ja valgud. Valke sekreteerivad mitmesugused bakterid. Raku koosseisus olevaid toksiine, nagu lipopolüsahhariide, nimetatakse endotoksiinideks. Sekreteeritavaid valgulisi toksiine, mis difundeeruvad ekstratsellulaarselt, tuntakse eksotoksiinide nime all.
Endotoksiinid.
Endotoksiline lipopolüsahhariid (LPS) koosneb polüsahhariidsest ahelast ja lipiidsest sabast. LPSi toksiliseks komponendiks on lipiid A, mis paikneb lipiidse saba tipmises osas. Kui bakter saab kahjustada või hävib, siis vabaneb selle membraanist endotoksiin ja põhjustab põletikulist immuunvastust. Kaasasündinud (mittespetsiifiline) immuunsus reageerib suurele hulgale patogeenidele, kaasa arvatud LPS-endotoksiinidele. Seda vahendavad Tolli-sarnased retseptorid (TLR) – retseptorid, mis tuvastavad patogeenide epitoope. Tolli-sarnane retseptor, mis reageerib lipopolüsahhariididele, on TLR-4.
Eksotoksiinid.
Eksotoksiine eritavad ainult elusad bakterid, kusjuures erinevad bakteriliigid sekreteerivad erinevaid toksiine. Toksiin on tähtsaim tegur virulentsuse juures. Näiteks eksotoksiine mitte tootvad "Escherichia coli" tüved on peaaegu mittevirulentsed või madala virulentsustasemega. Toksiinid võivad kahjulikult mõjuda ka väga madalal kontsentratsioonil. Eksotoksiinidele pannakse tavaliselt selline nimetus, mis annab teavet, mis elundkonnale aine mõjub, näiteks neurotoksiin, leukotoksiin, enterotoksiin ja hemolüsiin.
Eksotoksiinide toimemehhanism.
Eksotoksiinid evivad järgmisi funktsioone:
Toksiinide sekretsioon.
Virulentsusfaktorite sekretsiooniks grampositiivsetest bakteritest on vaja valke transportida läbi rakumembraani. See protsess toimub järgmiselt:
Kuna gramnegatiivsetel bakteritel on kaks plasmamembraani, siis vajavad nad toksiinide väljutamiseks keerulisemat sekretsioonisüsteemi. Tavaliselt kasutavad sellised bakterid toksiinide sekretsiooniks mahukat, mitmest alaühikust koosnevat transmembraanset valku, mis läbib nii sisemist kui ka välimist plasmamembraani ja ka periplasmat kahe membraani vahel.
Pärnalised

Pärnalised ("Tiliaceae") on kaheiduleheliste taimede sugukond kassinaerilaadsete seltsist.
Seda ei kasutata APG, APG II ega APG III süsteemis, vaid see on liidetud sugukonda kassinaerilised.
Pärnaliste hulka kuulub umbes 40 perekonda kokku ligikaudu 370 liigiga. Valdav osa neist kasvab troopikas.
Perekonnad.
Pärnaliste hulka kuuluvad teiste seas järgmised perekonnad:
Jalgpall 2012. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpalliturniir 2012. aasta suveolümpiamängudel algasid kaks päeva varem, kui olümpiamängud ametlikult avati. Jalgpallivõistlused toimusid 25. juulist 11. augustini. Meeste koondised võisid koosneda põhiliselt kuni 23-aastastest mängijatest, kuid reeglid lubavad osaleda ka kuni 3 mängijal, kes on vanemad. Naiste võistlustel võisid osaleda riikide rahvuskoondised.
Meeste turniiri võitis Mehhiko koondis ja naiste turniiri Ameerika Ühendriikide koondis.
Mehed.
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
Naised.
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
Voldemar Oldekop

Voldemar Oldekop (24. detsember 1881 Tallinn – 27. juuni 1921 Tallinn) oli eesti advokaat.
1903. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli. 1904. aastal nimetati ta Tallinna ringkonnakohtu juurde nooremaks kohtuameti kandidaadiks.
Voldemar Oldekop oli 1913 ja 1917. aastal Tallinna linnavolikogu linnavolinik.
Ta kuulus Eesti advokatuuri Vannutatud advokaatide Nõukogu asutamisest alates 1919. aastal kuni 1921. aastani.
Isiklikku.
Tema vennad oli hüdroloog Evald Oldekop, arst Arnold Oldekop ning ajaloolane Hans Oldekop.
Toivo Arnover

Toivo Arnover (22. aprill 1947 Tallinn – 31. märts 2024 Rakvere) oli eesti näitleja.
Arnover lõpetas 1964. aastal Tallinna 15. Õhtukeskkooli ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lend).
Ta töötas aastatel 1972–1988 Rakvere Teatris näitlejana.
Isiklikku.
Tema ema oli näitleja Thea Veelma.
Korvpall olümpiamängudel

Olümpiamängude korvpalliturniiri peetakse alates 1936. aasta suveolümpiamängudest Berliinis. Korvpall oli ka 1904. ja 1932. aasta olümpiamängude kavas, vaid ainult näidisalana. Alates 1976. aasta olümpiamängudest Montréalis toimuvad ka naiste korvpallikoondiste võistlused.
9. juunil 2017 teatas Rahvusvahelise Olümpiakomitee juhatus, et 3x3 korvpallist saab Jaapanis Tokyos toimuvast 2020. aasta suveolümpiamängudest alates meeste ja naiste ametlik olümpiaala. (2020. aasta olümpiamängud lükati koroonapandeemia tõttu 2021. aastasse).
USA on vaieldamatult edukaim riik olümpiakorvpallis: Ameerika Ühendriikide meeskonnad on võitnud 18 turniirist, kus nad on osalenud, 15, sealhulgas seitsme järjestikuse turniirivõiduga aastatel 1936–1968. Ameerika Ühendriikide naiskonnad on võitnud 10 turniirist, kus nad võistlesid, 8, sealhulgas kuus järjest aastatel 1996–2016. Lisaks Ameerika Ühendriikidele on turniiri võitnud Argentina ainus endiselt eksisteeriv riik, kes on võitnud kas meeste või naiste turniiri. Turniiri võitnud Nõukogude Liit, Jugoslaavia ja Sõltumatute Riikide Ühendus pole enam eksisteerivad riigid.
Heinrich Zöllner

Heinrich Zöllner (4. juuli 1854 Leipzig – 8. mai 1941 Freiburg) oli saksa helilooja ja dirigent. 
Zöllner õppis Leipzigi konservatooriumis Carl Reinecke, Salomon Jadassohni, Ernst Friedrich Richteri juures. 
1878–1885 töötas ta Tartu Ülikoolis muusikadirektorina.
Karl Marks

Karl Marks on Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud 1957. aastal VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris, Saksa Demokraatlikus Vabariigis. Laev sai nime Saksa filosoofi, majandusteadlase ja revolutsionääri Karl Marxi auks.
Ajalugu.
Laeva saksa tüübinimetus on BiFa Typ A, Binnenfahrgastschiff Typ A (jõereisilaev, tüüp A) ja tehasenumber 113. Karl Marks anti Volga Laevakompaniile üle samal aastal.
2007. aastal ehitati laeva sisemus tublisti ümber (projekti 588/СМ588М järgi).
Laev sõidab Volga ja Neeva jõgedel liinidel: Peterburi–Moskva, Peterburi–Valamo, Volgograd–Nižni Novgorod, Volgograd–Kaasan, Nižni Novgorod–Moskva, Moskva–Kaasan.
Rein Olmaru

Rein Olmaru (29. juuni 1939 Tallinn – 26. märts 1993 Saare vald, Jõgevamaa) oli eesti näitleja, lavastaja ja teatrijuht.
Lõpetas 1957. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend). Lõpetas 1968. aastal lavastajana GITISe.
Oli aastatel 1961–1962 Endla näitleja, aastatel 1965–1968 lavastas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris. Oli aastatel 1968–1971 Rakvere Teatri peanäitejuht, 1978–1985 näitleja ja 1985–1989 direktor. Aastatel 1989–1991 oli Tartu Lasteteatri direktor. Aastast 1991 oli ta Saare rahvamaja juhataja. Aastatel 1968–1970 oli ta ühtlasi ka Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri õppejõud, 1974–1985 Rakvere 1. Keskkooli kooliteatri juht.
Isiklikku.
Näitleja Linda Olmaru oli Rein Olmaru abikaasa. Nende tütar on näitleja Liina Olmaru.
Jiří Gruša

Jiří Gruša (10. november 1938 Pardubice – 28. oktoober 2011 Hannover) oli tšehhi kirjanik, dissident ja diplomaat.
Gruša õppis Prahas Karli ülikoolis ja sai 1962. aastal filosoofiadoktori kraadi. 1960. aastatel hakkas ta oma kirjutisi avaldama ajakirjas Tvář koos teiste noorkirjanikega, kelle hulka kuulusid Zbyněk Hejda, Václav Havel, Jan Lopatka ja Jiři Pištora. Pärast selle ajakirja sulgemist asutas ta oma ajakirja Sešity ja töötas hiljem ajakirjas Nove knihy.
1960. aastatel avaldas Gruša kolm luulekogu ja ühe lasteraamatu. Tema esimene romaan (1972) tunnistati aga pornograafiliseks ja rohkem Gruša oma teoseid riiklikes kirjastustes avaldada ei saanud. Gruša jätkas kirjutamist ja avaldas oma teoseid samizdatis. Veelgi enam halvenesid tema suhted võimudega siis, kui ta kirjutas alla Harta 77-le. 1978 kirjutas ta romaani "Ankeet", milles peategelane peab töökoha saamiseks täitma ankeedi, aga seda ausalt täites kipub tulemus olema sürreaalne. Romaani nõukogudevastasuse tõttu vahistasid võimud Gruša, kuid see tekitas rahvusvahelist vastukaja, mistõttu kirjanik vabastati juba 2 kuu pärast ja saadeti kodumaalt välja.
Gruša sõitis esialgu Torontosse, kuid 1980 sai kirjandusstipendiumi, mille toel kolis Saksa FV-sse ja hakkas elama Bonnis. 1981. aastal võeti talt ära Tšehhoslovakkia kodakondsus, 1983. aastal sai ta Saksa FV kodakondsuse. 1980. aastatel koostas ta lugemiku Austrias asuvatele tšehhi koolidele.
Pärast 1990. aastat toimunud Sametrevolutsiooni taastati Gruša kodakondsus ja ta nimetati Tšehhi suursaadikuks Saksamaal. Sellena töötas ta 1997. aastani, mil temast sai haridusminister Václav Klausi teises valitsuses. Pärast valitsuse tagasiastumist 1998 oli ta kuni 2004. aastani Tšehhi suursaadik Austrias, seejärel 2005–2008 Viini Diplomaatilise Akadeemia direktor.
Aastail 2004–2009 oli Jiří Gruša rahvusvahelise kirjanikke ühendava organisatsiooni PEN-klubi president.
Gruša mõjul sai Tšehhi Vabariigi ametlikuks nimeks saksa keeles "Tschechien".
Eesti keeles ei ole tema raamatuid ilmunud.
James Hadley Chase

James Hadley Chase (kodanikunimi Rene Brabazon Raymond; 24. detsember 1906 London – 6. veebruar 1985) oli Briti kirjanik. James Hadley Chase on üks tuntumaid kriminaalromaanide ja muude põnevike autoreid. Üle 50 tema teose on ekraniseeritud.
Teise maailmasõja ajal teenis ta Suurbritannia kuninglikus õhuväes.
Ta kasutas ka pseudonüüme James L. Docherty, Ambrose Grant ja Raymond Marshall.
Olev Eek

Olev Eek (20. juuni 1938 Tallinn – 26. veebruar 1999 Rakvere) oli eesti näitleja ja lavastusalajuhataja.
Lõpetas 1957. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend).
Oli aastatel 1961–1979 Rakvere Teatri näitleja ja 1980–1991 lavastusala juhataja.
Türk Telekom Arena

Türk Telekom Arena on İstanbulis Şişli linnaosas asuv jalgpallistaadion, mis kuulub klubile Istanbuli Galatasaray.
Staadion avati 15. jaanuaril 2011 ja seal on kohti 52 652 pealtvaatajale. See on esimene Türgis asuv staadion, mis vastab 2016. aasta jalgpalli EM-ile UEFA esitatud tingimustele.
Türk Telekom Arena kerkis Ali Sami Yeni staadioni asemele, mis oli Türgi esindusstaadion ja Türgi jalgpallikoondise kodustaadion. Ali Sami Yeni staadion rajati 1940–44 ja lammutati 2011. aasta aprillis.
Türk Telekom Arenal on 52 652 kohta, kõik istekohad. Staadion on 228 m pikk, 190 m lai ja 70 m kõrge. Tema mänguvälja tasapinna suurus on 120×83 m, muruga kaetud ala suurus 111×72 m ja mänguvälja suurus 105×68 m.
Staadioni konstruktsioonide ehitamisel kasutati 190 000 m³ betooni ja 35 000 tonni terast. Staadioni katuse jaoks kasutati 5500 tonni terast.
Õiguse staadioni nimele ostis Türk Telekom, kes selle eest maksab järgmise 10 aasta jooksul igal aastal 10,25 miljonit USA dollarit. Staadioni põhjatribüün nimetati lennuettevõtte Pegasus Airlines järgi, kes selle eest maksab 4 miljonit eurot aastas. Idatribüüni esimene osa nimetati Ülkeri järgi, kes selle eest maksab 2 miljonit dollarit aastas. Sellele anti nimeks Ülker Family Tribune. Denizbank ostis õigused looži kõigi 157 koha nimele.
8. juulil 2011 andis staadionil kontserdi Jon Bon Jovi. See oli esimene Türk Telekom Arenal antud kontsert.
Guinnessi rekordite raamatu põhjal on Türk Telekom Arenal maailma kõige valjem publik. 18. märtsil 2011 tekitas see 131,76 dB valjuse müra, mida Guinnessi rekordite raamat nimetas rahva kõige valjemaks möirgeks spordistaadionil.
Engelbrecht von Tiesenhausen

Engelbrecht von Tiesenhausen oli mitme Tiesenhausenite suguvõsa liikme nimi:
Mati Klooren

Mati Klooren (31. juuli 1938 Tallinn – 16. juuli 2000 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatrijuht.
Ta lõpetas 1957. aastal Türi 1. Keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend).
Ta töötas aastatel 1961–2000 Eesti Draamateatris näitlejana, ühtlasi 1983–1989 ka sama teatri direktorina.
Ta mängis paljudes filmides. Tema sisse loetud on mängufilmi "Viimne reliikvia" peategelase Gabrieli eestikeelse tekst.
Isiklikku.
Näitleja Enn Klooren oli Mati Klooreni vend.
Engelbrecht von Tiesenhausen (1835–1886)

Vabahärra Engelbrecht Karl Konstantin von Tiesehausen (22. september (vkj)/ 4. oktoober 1835 Idavere mõis – 8. juuni (vkj)/ 20. juuni 1886 Kabina mõis) oli Eestimaalt pärit sõjaväelane ja vaimulik.
Tiesenhausenite suguvõsast põlvnev Engelbrecht sündis rüütelkonnasekretäri ja kreisisaadiku Hermann von Tiesenhauseni (1801–1871) ning tema abikaasa Magdalena (sünd. Vietinghoff) vanima lapsena.
Ta õppis aastatel 1846–1854 Tallinna toomkoolis. Aastal 1854 teenis ta junkruna keiserliku ihukaitseväe Leedu polgus, hiljem samas ohvitserina. Osales Krimmi sõjas. Aastal 1858 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat, kuid aastal 1859 läks ta üle usuteaduskonda, mille lõpetas aastal 1863. Seejärel õppis ta aastal 1864 9 kuud Tübingeni ja Erlangeni ülikoolis. Prooviaastal oli ta Viru-Jaakobi koguduses. Ordineeriti 14./26. novembril 1865 õpetajaks.
Aastail 1865–1866 oli ta Eestimaa kubermangu vikaarõpetaja, aastatel 1866–1886 teenis ta (kutsuti 17./29. septembril 1866, introdutseeriti 6./18. novembril 1866) Paide Püha Risti koguduse ja Anna koguduse õpetajana.
Engelbrecht von Tiesenhausen on maetud Paide Reopalu kalmistule. Tema kõrval puhkab ka tema lapsena surnud poeg Otto.
Perekond.
Engelbrecht von Tiesenhausen abiellus 18./30. detsembril 1866 Idavere mõisas Marie von Bunseniga (1838–1915), kes oli vabrikant Julius von Bunseni ja Marie Sophie Dorothea Johanna von Bunseni (sünd. Stumme) tütar. Abielust sündisid:
Esivanemad.
Viited:
Samuel Butler

Samuel Butler (4. või 5. detsember 1835 – 18. juuni 1902) oli inglise teoloog, kirjanik ja evolutsiooniteoreetik.
Ta oli evolutsionist, kuid võrdlemisi radikaalne darvinismi kriitik.
Evolutsionism

Evolutsionism on teaduslik vaateviis, mille kohaselt eluslooduses toimub evolutsioon. 
Evolutsionismis on palju suundi, nende seas lamarkism, neolamarkism, darvinism, neodarvinism, postdarvinism jt.
Seega on evolutsionistide seas nii Charles Darwini teooria pooldajaid kui ka kriitikuid.
Tončo Tončev

Tončo Dimitrov Tončev (bulgaariapäraselt "Тончо Димитров Тончев"; sündinud 1. detsembril 1972 Slivenis) on Bulgaaria endine poksija.
Tončev sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis Hocine Soltanile (Alžeeria). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Oscar De La Hoyale (USA) ja jäi edasiset medaliheitlusest välja.
Tončev sai kergekaalus (kuni 60 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leonard Dorofteile (Rumeenia).
Tončev poksis aprillist 1997 kuni detsembrini 2007 elukutselisena ning pidas kokku 44 kohtumist, millest võitis 37 (neist 21 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 4 nokaudiga) kohtumist.
Petrof

Petrof on Tšehhi ettevõte, mis toodab klavereid. Selle asutas 1864. aastal Antonín Petrof (1839–1915). Vabrik kannab tema nime ja on tema järeltulijate juhtimise all tänapäevani. 
Petrofi firma klaverite omapära on selge, ilus kõla ja tugev vastupidav mehaanika. Toodetakse nii kontsert- ja kabinettiibklavereid kui ka eri suurusega pianiinosid.
Ajalugu.
Antonín Petrof õppis 1857. aastal Viinis klaveriehitust selliste klaverimeistrite juures nagu Heitzman, Ehrbar ja Schweighofer. Aastal 1864 toodeti Hradec Královés esimene klaver ja seda aastat võib pidada Petrofi klaverivabriku tegutsemise alguseks. Aastast 1885 eksporditi Petrofi klavereid välismaale. Viinis asus Petrofi klaverihooldus. Tänaseks on Petrofi klaverid tuntud peale Euroopa veel USA-s, Kanadas, Austraalias ja Aasias. 1915. aastal hakkas Petrofi klaverivabrikut pärast Antonín Petrofi surma juhtima tema poeg Vladimír Petrof. 1948. aastal Petrofi klaverivabrik natsionaliseeriti ja omanikelt võeti kõik õigused seda vabrikut omada ja juhtida. 1991. aastal anti Petrofi vabrik Petrofide järeltulijale Jan Petrofile. 2004. aastast juhib vabrikut Zuzanna Ceralová Petrofová, kes on 2005. aastast Euroopa Muusikainstrumentide Tootjate Föderatsiooni (European Music Instrument Manufacturers) president.
Helgi Kaldma

Helgi Kaldma (24. märts 1933 – 19. september 2011) oli eesti ajakirjanik.
Taavi Reigam

Taavi Reigam (sündinud 29. oktoobril 1962 Märjamaal) on endine eesti korvpallur. 
Ta kuulus 1980. aastatel Tallinna Kalevi korvpallimeeskonda koosseisu (tagamängija). 
Alates 1992. aastast on ta ettevõtja, firmade Proplastik ja Macroprint Media üks omanikke ja juhataja ning kuulub Merirahu Arenduse juhatusse. 
Aastani 1996 mängis Taavi Reigam meistriliigas Baltika meeskonnas.
Viljar Kimmel

Viljar Kimmel (sündinud 29. oktoobril 1952) on eesti ristsõnakoostaja. Ta on Eesti parim silpristsõnade koostaja ning edu saavutanud skandinaavia-tüüpi ristsõnade koostamises.
Erich Raeder

Erich Johann Albert Raeder (24. aprill 1876 Wandsbek (tänapäeval Hamburgi osa) – 6. november 1960 Kiel) oli mereväe juht Saksamaal enne II maailmasõda ja selle ajal. 
Raeder saavutas kõrgeima mereväe auastme, mis oli Großadmiral. Raeder oli Kriegsmarine (Saksa mereväe) juhataja II maailmasõja esimesel poolel, kuid 1943. aastal asendati ta merejõudude juhi kohal Karl Dönitziga. 
Talle mõisteti 1946. aastal eluaegne vanglakaristus Nürnbergi tribunalil, kuid vabastati 1955. aasta septembris ennetähtaegselt.
1957. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Mein Leben" ("Minu elu").
Ernst Busch

Ernst Bernhard Wilhelm Busch (6. juuli 1885 – 17. juuli 1945 Aldershoti sõjavangilaager Londoni lähedal) oli Saksa sõjaväelane (kindralfeldmarssal).
Ernst Busch oli kadett, 1904. aastast leitnant. Kasseli sõjakoolis õppis ta aastatel 1912–1913. I maailmasõjas oli kompanii- ja pataljoniülem, hauptman. 1919 Watteri vabakorpuses ja juba 1920. aastast Reichswehris staabikohtadel.
1925. aastast töötas ta Kaitseministeeriumis majori auastmes ja 1928. aastast 2. diviisi staabis. 1930 ooberstleitnant, pataljoniülem. 1935. aastast Wehrmachti kindralmajor, 23. diviisi ülem. 1938 jalaväekindral, VIII armeekorpuse ülem. 1940 kindralooberst, 16. armee juhataja. 
1943 kindralfeldmarssal; oktoobrist kuni 1944. aasta juunini väegrupi Mitte ülemjuhataja. Pärast seda arvati juhtide reservi.
Juba 20. märtsist 1945 oli ta väegrupi Nordwest ülemjuhataja.
Ernst Busch oli Saksamaa Wehrmachti sõjaväelane, II maailmasõja ajal kindralfeldmarssal. 
Ernst Busch oli ka Tammelehtedega Raudristi Rüütliristi (saksa keeles: "Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub") kavaler.
Ta langes Briti sõjavangiks 23. märtsil 1945 ja suri seal infarkti tagajärjel.
Eesti Bioloogiaõpetajate Ühing

Eesti Bioloogiaõpetajate Ühing on 2004. aastal loodud bioloogiaõpetajate organisatsioon.
Jevgeni Primakov

Jevgeni Primakov (vene Евгений Максимович Примаков; 29. oktoober 1929 Kiiev – 26. juuni 2015 Moskva) oli Venemaa poliitik ja diplomaat, majandus- ja ajalooteadlane, akadeemik (arabist), Venemaa Teaduste Akadeemia presiidiumi liige. 
Jevgeni Primakov oli aastatel 1989–1990 NSV Liidu Ülemnõukogu Liidunõukogu esimees.
1991. aasta 30. septembrist kuni 6. novembrini oli Jevgeni Primakov NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse ülem ja seejärel 1991. aastal reorganiseeritud NSV Liidu välisluure NSV Liidu Luure Keskteenistuse ("Центральная служба разведки СССР") ja aastatel 1991–1996 Venemaa Föderatsiooni välisluure SVR-i juht.
Jevgeni Primakov oli aastatel 1996–1998 Venemaa Föderatsiooni välisminister, aastatel 1998–1999 Venemaa Föderatsiooni valitsuse esimees ja aastatel 2001–2011 Venemaa Kaubandus-Tööstuskoja president. 
Aastatel 2000–2001 oli Jevgeni Primakov Venemaa Riigiduuma saadik.
Blagoevgrad

Blagoevgrad on linn Bulgaaria edelaosas, Blagoevgradi piirkonna keskus. 
Linn asub Struma jõe orus.
Ajalugu.
Blagoevgradi kohale tekkis umbes 300 eKr traaklaste asula Scaptopara. Osmanite riigi ajal tunti valdavalt muslimitega asustatud linna nimega Cuma-ı Bala. Pärast Balkani sõdu sai linn nimeks Gorna Džumaja.
1950 nimetati linn Bulgaaria Kommunistliku Partei rajaja Dimitar Blagoevi järgi.
Haridus.
Linnas on 2 ülikooli: Neofit Rilski Edelaülikool (bulgaaria keeles Югозападен университет „Неофит Рилски“) ja Ameerika Ülikool Bulgaarias.
Hermann Haack

Hermann Otto Haack (29. oktoober 1872 Friedrichswerth – 22. veebruar 1966 Gotha) oli saksa geograaf ja kartograaf.
Haack õppis geograafiat, matemaatikat ja loodusteadusi Halle, Berliini ja Göttingeni ülikoolides ning kaitses 1896. aastal Göttingeni ülikoolis doktorikraadi. Pärast õpinguid töötas ta õpetajana ning asus seejärel tööle Gothas tegutsenud Justus Perthesi asutatud tuntud kartograafiakirjastuses Justus Perthes Verlag, kus ta töötas algul kaastöölisena ja hiljem toimetajana.
Ta oli "Haack-Atla"" ja "Deutscher Schulatlase" koostaja ja toimetaja, millest kujunes üks kasutatumaid kooliatlaseid Saksamaal 20. sajandi esimesel poolel. Haack panustas oluliselt kooligeograafia ja kartograafia arendamisse, rõhutades täpsete, selgete ja hariduslikult suunatud kaartide tähtsust õppetöös.
Lisaks kirjastustööle tegutses ta Gotha Geograafilises Seltsis ning avaldas hulgaliselt artikleid ja käsiraamatuid geograafia õpetamise metoodikast.