Inimõigused Iraagi Kurdistanis

See artikkel räägib inimõigustega seotud küsimustest Iraagi Kurdistanis.
Vähemuste õigused.
Kuigi ametlikult tunnustab Iraagi Kurdistani parlament vähemusi, nagu assüürlased, türkmeenid, araablased, armeenlased, mandalased, šabakid ja jeziidid, ning tagab neile võrdsed õigused, on kõlanud süüdistusi nagu kurdistaksid võimud neid. Assüürlased on kaevanud, et Kurdistani võimud taastasid kurdide asulaid Anfali kampaania käigus palju meelsamini kui assüürlaste asulaid. Aastal 2008 teatas Assüüria Demokraatlik Liikumine, et parlamendikohad, mis olid mõeldud vähemusrahvastele, olid hõivatud kurdide poolt ning assüürlastel puudusid võimalused olukorda muuta.
Iraagi Kurdistani valitsust (eriti selle Kurdistani Demokraatliku Parteiga seotud osi) on süüdistatud ka nende piirkondade kurdistamises, kus kurdid ei ole enamuses, nagu Ninevah' tasandikud ja Kirkūki kubernerkond. Väidetavalt on valitsus pakkunud kurdidele nendele aladele kolimise eest raha.
Inimõigusorganisatsioon Human Rights Watch (HRW) on öelnud, et Kurdistani valitsus on taga kiusanud kristlasi ja teisi vähemusi neid aluseta kinni pidades ja hirmutades. Kristlastega asustatud alade liitmiseks kurdide aladega on Kurdistani võimud väidetavalt pakkunud vähemustele stiimuleid, kuid samas hirmutanud repressioonidega. Assüüria grupeeringud on süüdistanud Kurdistani valitsust 2008. aastal kristlaste vastu Mosulis ja selle ümbruses läbi viidud rünnakute korraldamises. Kristlaste tapmise ajal olid Kurdistani julgeolekujõud suutmatud midadgi ette võtta. Valitsus lükkas süüdistused tagasi, kuid rünnakute läbiviijaid ei leitud. HRW on teatanud ka, et Kurdistani valitsus on vaidlusalustel aladel rahva vastumeele vaigistamiseks tegelenud hirmutamise, ähvardamise ja aluseta arreteerimistega, mitte otsese vägivallaga. Valimiste ajal on olnud teateid ka vähemuspoliitikute ja -valijate tagakiusamisest.
Aastal 2015 toimusid Erbilis meeleavaldused araablaste lubamise vastu Iraagi Kurdistani. Meeleavaldustel osalejad olid peamiselt noored mehed, kes väljendasid pahameelt Iraagi Kurdistani lahtiste uste poliitika vastu. Nad sõimasid araablasi reeturiteks ning mõned neist pildusid araablaste kodusid ja ettevõtteid kividega. Politsei surus meeleavalduse maha elektrišokirelvade ja kumminuiadega.
Pärast Makhmuri vabastamist Islamiriigi käest kritiseeriti Kurdistani julgeolekujõudusid, kuna väidetavalt ei lubanud nad linnast põgenenud araablastel kodudesse naasta.
Naiste õigused.
Tuntud kurdi luuletaja Abdullah Goran tõi naiste õigustega seotud temaatika kurdi kirjandusse 20. sajandi alguses. Ta mõistis naiste diskrimineerimise ja naistevastase vägivalla hukka. Esimene kurdi naisteajakiri Dengî Afiret ("Naise Hääl") ilmus 1953. aastal. Pärast monarhia kukutamist aastal 1958 hakkas Kurdi Naiste Liit propageerima justiitsreformi ning hiljem toodigi abielu tsiviilkontrolli alla ja kriminaliseeriti aumõrvad. Selle ajani olid aumõrvad moslemimaades suureks probleemiks olnud. Lähis-Ida esimese naiskohtuniku Zakia Hakki nimetas ametisse Abdul-Karim Qasim. Hiljem kuulus ta Kurdistani Demokraatliku Partei juhtkonda.
Pärast Iraagi Kurdistani valitsuse moodustamist 1992. aastal said naised õiguse ise organisatsioone asutada ning mitmed naised olid valitsusministrid. Septembris 2003 oli 25-liikmelise Iraagi valitsusnõukogu ainus naisliige kurditar Nisrin Barwari, kes 2004 kuulus ka Iraagi ajutisse valitsusse ning valiti 2005. aastal Iraagi parlamenti (kuhu ta ei läinud, et jätkata tööd ministrina). Samas on paljusid Kurdistani samme naiste õiguste tagamiseks peetud pealiskaudseteks ja sisutühjadeks.
Kuigi 21. sajandil on naiste õiguste olukord Kurdistanis paranenud, on olnud siiski teateid probleemidest seoses võrdõiguslikkuse, sundabielude, aumõrvade ja naiste suguelundite moonutamisega.
Aastal 2009 leidis Human Rights Watch, et Iraagi Kurdistani tervishoiuasutused levitavad naiste suguelundite moondamise kohta valeinfot. Naised said tihti meediakampaaniatest ja meedikutelt konfliktset teavet. Kurdistani parlament võttis 2008. aastal vastu seaduse, millega taheti naiste suguelundite moonutamine keelata, kuid veebruaris 2009 otsus tühistati. Novembris 2010 tunnistas Kurdistani valitsus, et piirkonnas on naistevastase vägivallaga probleeme ning lubas asjaga tegelema hakata. Lõpuks keelati naiste suguelundite moonutamine aastal 2015 ning pärast seda ei ole teateid sellest nii palju enam olnud.
Seksuaalvähemuste õigused.
LGBT-kogukonnaga seotud teemad on Iraagi Kurdistanis kõneainet pakkunud 2016. aastast, mil inimõigusorganisatsioonid, nagu IraQueer ja Rasan piirkonnas aktiivsemalt tegutsema hakkasid.
Aastal 2023 kaalus Iraagi Kurdistani parlament kriminaliseerida homoseksuaalsuse propageerimine. Eelnõu järgi oleks mõistetud kõik kas tegudes või sõnades homoseksuaalsust propageerinud inimesed vähemalt üheks kuuks ning kuni üheks aastaks vangi. Rahatrahv selle eest oleks 500 000 – 5 000 000 Iraagi dinaari (u 400–4000 eurot).
Homoseksuaalsus on Kurdistanis tabuteema ning homoseksuaalseid inimesi rünnatakse vahetevahel. Keelatud on asutada organisatsioone, mis on keskendunud LGBT-õigustele. Keelu jaoks kasutatakse sätet, mis reguleerib vägistamist, mitte otseselt homoseksuaalsust. Konservatiivsed usutegelased kasutavad inimeste pööramiseks homoseksuaalide vastu nn Luti lugu koraanist. Homoseksuaalide diskrimineerimine ei ole seadusega otseselt keelatud.
Kohtuasjad.
Veebruaris kaebas homoseksuaalide õiguste eestkõneleja Rasan kohtusse Iraagi Kurdistani parlamendi liikme islamistlikust erakonnast Kurdistani Õigluse Grupp, kuna saadiku sõnul oli LGBT-õiguste propageerimine kurdi kultuuri vastane. Jaanuaris 2023 teatati, et parlamendisaadik Ali Hama Saleh kaebas Rasani LGBT-õiguste propageerimise eest kohtusse.