tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gustav Kiilim

Gustav Kiilim (22. märts 1886 Tallinn – 16. juuli 1938 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.
1913–1916 võitis ta Venemaa esivõistlustel ja Venemaa olümpiamängudel 400 ja 800 m jooksus 6 hõbemedalit, 100 m jooksus pronksmedali ja 4 × 400 m teatejooksus 2 korral hõbemedali.
Kiilim oli elukutselt kingsepp. Ta valmistas Tallinna esimesed naelkingad.
Arnold Kress

Arnold Kress (28. juuli 1897 Tallinn – 25. detsember 1974 Tallinn) oli Eesti sporditegelane ja Eesti NSV kommunistliku partei juhtivtöötaja, aastaid oli ka Eesti NSV Ülemnõukogu liige. Kommunistlikku parteisse astus Kress 1919. aastal. 
Arnold Kress oli aadtail 1915–16 Vene-Balti tehase lukksepp, 1916 võeti Venemaa keisririigi sõjaväkke. 1917. aastal astus Petrogradis Punalaevastikku. 1923. aastani Balti mere sõjalaevastiku masinatööline. Aastatel 1923–24 masinatööline ja lukksepp Balti mere tsiviillaevanduses ja laevaehitustehases, 1924–28 paberivabriku masinatööline ja meister ning 1928–30 Leningradi Krasnogorski paberivabriku direktor. 1930–35 üliõpilane, Leningradi Tööstuse Akadeemias. Arnold Kress oli hariduselt laevaehitusinsener ja töötas 1935.–1940. aastani Nikolajevis laevaehitusinstituudi direktorina. 
Suunati 1940. aastal Eestisse, ta oli oktoober–detsember 1940. aastal, lühikest aega EK(b)P KK tööstuse osakonna juhataja ja viidi parteiaparaadist üle Eesti NSV RKN-i esimehe asetäitjaks, kus ta asus kureerima tööstust.
Ta oli 1942. aastal Eesti NSV – Moskva poksivõistluse ja 1944 Leningradis Sõpruse auhinna võistlussarja algataja.
16.4.1941 – 6.1.1949 oli ta ENSV Rahvakomissaride Nõukogu ja ENSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, 1949–1952 ENSV Riikliku Plaanikomisjoni esimehe asetäitja, 1952–1956 Tallinna paberivabriku direktor, 1956–1959 Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu juhatuse esimehe asetäitja, 1959–1964 ENSV RMN Elektrotehnika TUI direktor
1947–1948 oli ta Kalevi spordiseltsi kergejõustikusektsiooni esimees.
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Julius Kivastik

Julius-Andreas Kivastik (24. märts (vkj)/ 5. aprill 1889 Kambja kihelkond, Tartumaa – 5. aprill 1959 Uppsala) oli Eesti sporditegelane.
1924–1935 oli ta Tartu Veespordiklubi juhatuse liige ja esimees. 1934–1940 oli ta Veespordiliidu abiesimees. Ta oli Tartu Kalevi ja Tartu Noorte Meeste Kristliku Ühingu eestseisuses. 
Tartus oli ta kuni 1941. aastani omanimelise sporditööstuse ja -poe (Kivastiku spordiäri, Spordiriistadeäri J. Kivastik, Rüütli 8) omanik ja direktor.
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale. Läks hiljem Rootsi, elas lõpuks Uppsalas. Ta suri 5. aprillil 1959 Uppsalas ja maeti 18. aprillil 1959 Uppsala vanale kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg oli sporditegelane Karl Kivastik.
Alfred Kepper

Alfred Kepper (13. mai 1878 Laadoga, Peterburi kubermang – 4. november 1952 Rootsi) oli eesti jalgrattur ja sõudja.
Esimesed võistlused tegi ta Peterburi Unionis ja Peterburi Jalgratturite Seltsi klubis. 
Aastal 1920 opteerus ta Eestisse. Ta oli Tallinnas OÜ Eugen ja Ko juhatuse esimees ja AS-i Vennad Popovid ärijuht.
1922. aasta tõstmise maailmameistrivõistlused

1922. aasta tõstmise maailmameistrivõistlused toimusid 29. ja 30. aprillil 1922 Tallinnas. Osales 33 sportlast 4 riigist.
Kristjan Kask

Kristjan Kask (4. veebruar 1874 Torma – 29. jaanuar 1972 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane.
Ta võitis 25. augustil 1896 esimese Tallinna jooksuvõistluse "Soome viisi järele auhindade peale".
Jaan Kentel

Jaan Kentel (eesnimena kasutatud ka "John"; 26. juuni (vkj)/ 8. juuli 1881 Jalametsa-Laimetsa vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 6. juuni 1938 Rookwood, Uus-Lõuna-Wales, Austraalia) oli Eesti raskejõustiklane.
19. sajandi lõpul läks ta Peterburgi, kus astus spordiklubisse Kalev. Hiljem liitus ta seal elukutseliste maadlejate grupiga.
Ta oli 10 aastat Jaapanis sõjaväelaste ja üliõpilaste raskejõustikuinstruktor. Seal võitles ta ka legendaarse karate meistri ga, kes ta alistas. Jaapanis sai ta tänutäheks samuraide mõõga, mis on hoiul Eesti Rahva Muuseumis.
Hiljem elas ta Austraalias, kus ostis endale farmi.
Johannes Kauba

Johannes Kauba (28. september 1886 Rakvere – 21. veebruar 1939 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.
Ta kuulus Peterburis spordiseltsi Palma ning oli spordiseltsi Wõimula (asutatud 1906) loojaid ja esimees. 
1912. aasta Stockholmi olümpiamängudel esindas ta Venemaad.
1922–1923 oli ta Eesti Spordi Liidu esimees. 1923–1933 oli ta reorganiseeritud EKRAVE Liidu ja selle raskejõustikuosakonna juht.
Ta oli ajakirja Staadion peatoimetaja.
August Kanastik

August Kanastik (18. jaanuar 1882 Härgla küla, Juuru kihelkond, Harjumaa – 2. aprill 1945 Tallinn) oli Eesti maadleja.
Ta tuli maadluses kolm korda (1902, 1904 ja 1905) Eesti asjaarmastajate meistriks ning kaks korda (1905 ja 1906) Venemaa asjaarmastajate meistriks. Ta võistles ka elukutselisena, võttes osa mitmetest võistlustest Venemaa eri paikades. Ta oli Eesti Elukutseliste Maadlejate Ühingu esimees. Töötas Tallinnas treialina ja restoraniteenijana.
Ülem-Reini ringkond

Ülem-Reini ringkond (saksa "Oberrheinischer Reichskreis") oli Saksa-Rooma riigi ringkond, mis loodi aastal 1500 endise Ülem-Lotringi hertsogkonna ja suurema osa Reini Frangimaa territooriumil, sealhulgas Švaabimaa Alsace'i piirkond ja Burgundia Savoia hertsogkond.
Paljud ringkonna riigid Reini jõest läänes annekteeriti 17. sajandil kuningas Louis XIV juhtimisel Prantsusmaa poolt, vallutus pitseeriti 1678/79. aasta Nijmegeni rahuga.
Koosseis.
Ringkond koosnes järgmistest riikidest:
2014. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

2014. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus toimusid 2. ja 3. augustil 2014 Tallinnas Kadrioru staadionil.
Augustin Meyerberg

Augustin Meyerberg (1622 Sileesia – 1688) oli Saksa-Rooma riigi diplomaat ja vabahärra.
Augustin Meyern teenis Saksa-Rooma riigis, apellatsioonikohtu nõunikuna Głogówis ja seejärel Saksa-Rooma keisri (1657–1705) Leopold I teenistuses diplomaadina. Keisri esindajana käis ta umbes 20 diplomaatilisel missioonil Euroopa ja Aasia valitsejate Türgi sultani Mehmet IV, Poola kuninga Jan II Kazimierz Waza, Venemaa tsaari Aleksei I Mihhailovitši juures.
Tema suurem panus varauusaegsetesse ajalooallikatesse on aastatel 1661–1663 Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel 1658. aastal uuesti alanud sõjas vaherahu saavutamiseks teostatud diplomaatilise missiooni käigus koostatud reisikirjeldused ja joonised, mis kajastavad 17. sajandi Venemaa elu-olu, reisi ajal nähtud ja kogetut. Augustin Meyerni saatkond kulges Moskvasse läbi Kuramaa, Liivimaa, Vene-Rootsi 1656–1658 aastate sõja tulemusel Moskva tsaaririigi võimu all olevate Koknese, Alūksne ja Petseri, Pihkva, Novgorodi ja Tveri. 
1666. aastal Augustin Meyern aadeldati nimega Meyerberg ning talle anti vabahärra tiitel.
Johannes Kalla

Johannes Kalla (26. jaanuar 1873 Kostivere, Jõelähtme kihelkond – 20. august 1945 Tallinn) oli Eesti tõstja ja raskejõustiklane.
1890. aastatel liitus ta Tallinna Vabatahtlike Atleetide Klubis jõumeestega, keda treenisid Gustav Boesberg ja Adolf Andruškevitš. Aastatel 1896–1923 oli ta Venemaal elukutseline atleet. 
Ta kuulus Eesti Elukutseliste Maadlejate Ühingusse.
Maetud Tallinna Siselinna kalmistule.
Mart Kalde

Mart Kalde (2. november 1869 Haimre vald, Läänemaa – 27. jaanuar 1951 Lehtse vald, Järvamaa) oli Eesti maadleja.
Maadlemist harjutas ta seltsi "Linda" aidas Tallinna Vabatahtlikus Atleetide Klubis. Ta võitis 1892. aastal rahvapeol esikoha ja kulduuri raskuste tõstmises.
Feofan Lebedev

Feofan Lebedev (alates 1. oktoobrist 1944 Luik; 15. november 1871 Narva (teistel andmetel Novgorod) – 1. november 1966 Helsingi) oli Eesti laskur ja laskesporditegelane ning Venemaa ja Eesti sõjaväelane (kolonel).
Elukäik.
Ta võistles 1912. aastal Stockholmi olümpiamängudel, kus saavutas vabapüssist 3 x 40 lasku 300 meetrilt individuaalselt 54. ja meeskondlikult 7. koha, armeepüssist 20 lasku 300 meetrilt individuaalselt 42. ja 600 meetrilt 74. ning meeskondlikult 9. koha. 
1920. aastal asus ta alaliselt Eestisse elama ja töötas sõjakooli lektorina spordi alal. 
Ta oli Tallinnas Tondil Eesti esimese 100 m lasketiiru (Tondi lasketiir) rajajaid.
Johannes Lest

Johannes Lest (24. veebruar 1899 Kavilda vald, Tartumaa – 15. august 1976 Tallinn) oli Eesti suusataja ja pedagoog.
1922–1931 võitis ta suusatamises Eesti meistrivõistlustel 2 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi. Ta oli 10 ja 30 km-s SELL-i taliolümpiaadi võitja. 
Ta oli Puhja Haridusseltsi spordiringi asutajaliikmeid. Ta kuulus ka Narva Võitleja juhatusse.
Jaan Lorens seenior

Jaan Lorens seenior (24. oktoober 1888 Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 6. detsember 1957 Stockholm) oli Eesti sporditegelane.
Aastast 1922 oli ta Tallinna Kalevi tenniseklubi esimees ja bridžiklubi juhatuse liige.
Ta töötas aastast 1928 AS Odor direktorina.
Isiklikku.
Tema poeg oli spordiajakirjanik Jaan Lorens.
Gustav Lokotar

Gustav Lokotar (12. oktoober 1899 Kalvi vald, Virumaa – 12. oktoober 1969 Tallinn) oli Eesti laskur.
1934–1939 kuulus ta Eesti laskekoondisse. 
Aastast 2009 korraldab Kaitseliidu Viru malev temanimelist mälestusvõistlust. 
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Väikesaar

Väikesaarteks nimetatakse Eestis suursaartest ehk Saaremaast, Hiiumaast ja Muhust väiksemaid saari.
Väikesaari, mis on aasta läbi asustatud, nimetatakse püsiasustusega väikesaarteks.
Karl Lomp

Karl Lomp (17. märts 1899 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 25. september 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1934), laskur ja treener.
Ta lõpetas 1920. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi ja 1922. aastal sõjakooli. 
Teenis 1922–1936 allohvitseride koolis laskeõpetajana, 1936–1938 laskurklassi ülemana ja 1938–1940 kooli ülema kohusetäitjana, samal ajal oli kõrgema sõjakooli laskeasjanduse õppejõud. 
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940–1941 oli ta OSOAVIAHIM-i sõjalise väljaõppe instruktor.
Saksa okupatsiooni ajal 1941. aastal mõisteti ta surma ja hukati.
Sportlase ja sporditegelasena.
Ta tuli 1933. aastal esimestel Eesti meistrivõistlustel 5 korda ja 1939. aastal 1 korra individuaalselt meistriks.
Ta oli liige Ohvitseride Laskespordi Keskühingu juhatuses ja Eesti Laskurliidu revisjonikomisjonis.
Jakob Miil

Jakob Miil (24. august 1888 Rapla – 14. mai 1964 Tallinn) oli Eesti tõstja ja maadleja.
Ta koondas raskejõustikuhuvilised 1908. aastal oma Suur-Karja 12 asuvasse korterisse, mida rahvasuus nimetati Miili klubiks, ja mis hiljem registreeriti raskejõustikuseltsina Aberg. 
4. jaanuaril 1914 oli ta Baltimaade naismaadlejate võistluste korraldajatest.
Aleksander Mugur

Aleksander Mugur (25. juuni (vkj)/ 7. juuli 1884 Vastemõisa vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 17. aprill 1975 Tallinn) oli Eesti raskejõustiklane.
1908. aastal osales ta . 
Ta oli 1923. aastal moodustatud Eesti Rahvusvahelise Elukutseliste Maadlejate Ühingu üks asutajaid ja kuni ühingu tegutsemise lõpuni 1939. aastal selle liige.
Surnud 4. novembril

"Siin loetletakse 4. novembril surnud tuntud isikuid."
Aleksander Mändvere

Aleksander Mändvere (aastani 1927 Aleksander Lugenberg; perekonnanimena kasutatud ka Lugenberg-Mändvere; 24. veebruar 1896 Varangu vald, Virumaa – 28. mai 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti sporditegelane.
Aastal 1916 lõpetas ta Vladimiri sõjakooli ja aastal 1918 eksternina Rakvere poeglaste gümnaasiumi. Aastal 1932 lõpetas ta Tartu Ülikooli kaubandus-majandusosakonna. 
Ta oli seltside Narva Kalev ja Võitleja asutajaliikmeid.
1930–1932 oli ta Eesti Spordilehe peatoimetaja. 
Arreteeriti NKVD poolt 1941 ja hukati Sosva vangilaagris.
Aleksander Mänd

Aleksander Mänd (14. juuni 1893 Anija vald, Harju-Jaani kihelkond, Harjumaa – 24. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti sporditegelane.
Ta oli esimesi Eesti jalgpallureid (1909) ja mitu mängu osales ta Tallinna Jalgpalliklubi (TJK) rivistuses. Hiljem tegeles ta laskespordi ja teiste harrastustega.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas, mõisteti surma ja hukati.
Elisabeth Egel

Elisabeth Egel (sündinud 25. novembril 2000) on eesti parasportlane (ujuja).
Johannes Mannert

Johannes Mannert (29. oktoober 1892 Tallinn – 26. november 1950 Tallinn) oli Eesti auto- ja motosportlane.
Ta lõpetas Hansa õhtukooli.
Oma esimese võistlussõidu tegi ta 1924. aastal, võites 1 km kiirussõidu autoga Aga.
1927 võitis pikamaasõidu Tallinn–Rakvere–Tallinn. Oli 1934 esimesel autode Pirita-Kose–Kloostrimetsa ringrajasõidu võistlusel Tourist Trophy teine.
Aastal 1936 osales ta külgvankriga mootorrattal olümpia tähesõidul, mis kulges marsruudil Tallinn–Berliin–Tallinn.
Katee Sackhoff

Kathryn Ann Sackhoff (sündinud 8. aprillil 1980 Portlandis) on Ameerika Ühendriikide näitleja. 
Tema tuntuim roll on leitnant Kara Thrace sarjas "Battlestar Galactica", mille eest nomineeriti ta neljale Saturni auhinnale, millest ühe ta võitis.
Kikevere kalmistu

Kikevere kalmistu on kalmistu Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jalametsa külas Järva vallas Järva maakonnas.
Õigeusu kogudus asutati Kikeveres 1850. aastal. Alles 1889. aastal hakati teenistusi pidama, kui Laimetsa mõisast üüritud maja kohandati kirikuks. Tõenäoliselt asutati kalmistu umbes samal ajal, sest nii Põltsamaa kui ka Pilistvere õigeusu kalmistu asus kaugel.
Kalmistuala kuulus sellal Lõimetsa külla Adavere vallas Põltsamaa kihelkonnas. 1931. aasta maadevahetusega läks see ala Imavere valla alla.
Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 400 m idas, kuid teid pidi on nende vahemaa oluliselt pikem. Kalmistu algne suurus oli tõenäoliselt 1 Riia vakamaa (umbes 0,37 ha), praeguse kalmistukrundi suurus on umbes 1,44 ha. Praegu (detsembris 2014) on kalmistu väheses kasutuses, kuid üldiselt hästi hooldatud.
Johannes Pürn

Johannes Pürn (10. november 1895 Väätsa vald, Türi kihelkond – 10. jaanuar 1942 Kirovi vangla, Kirovi oblast, Venemaa) oli Eesti kergejõustiklane ja spordikohtunik.
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 1920 kuulitõukes ja 1920–1921 kettaheites pronksi.
Ta oli Poliitilise Politsei ametnik alates 25.11.1925 (Narva jaoskonna nooremametnik), nimetati ümber assistendi kt kohale 01.01.1026, 2. jaoskonna assistendi kohusetäitja 01.04.1927, assistent alates 01.10.1927, alates 11.02.1937 Tartu poliitilise politsei assisent -1940. 
Arreteeritud NKVD poolt 13. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha.
Isiklikku.
Sporditegelane Tarvi Pürn on tema lapselapselaps.
Alfred Puusaag

Alfred August Johannes Puusaag (12. jaanuar 1897 Tähtvere vald, Tartumaa – 25. jaanuar 1951 Tartu) oli Eesti tõstja.
Ta võitis 1922. aastal maailmameistrivõistlustel keskkaalus (75 kg) tulemusega 400 (67,5 + 67,5 + 80 + 80 + 105) pronksi. 1921–1922 ja 1924 oli ta Eesti meister tõstmises.
August Pikker

August Aleksander Pikker (4. veebruar 1889 Vorbuse, Tartumaa – 10. märts 1976 San Francisco, USA) oli Eesti maadleja.
Maadlusega hakkas ta tegelema Tartu Tervises, hiljem kuulus Taara liikmeskonda. 
Aastal 1910 oli ta Liivimaa esimaadleja ja tuli 1913 raskekaalus Baltimaade meistriks. Aastani 1918 võistles ta maadluses elukutselisena, kasutades nime Scharle von Ericon või Scharle von Ericoni.
Edgar Aleksander Reisberg

Edgar Aleksander Reisberg (1. mai 1892 Keila – 21. märts 1942 Irkutsk, Venemaa) oli Eesti sporditegelane ja kohtunik.
Võttis osa Vabadussõjast. 1926–1940 oli ta võimlemisseltsi Sport juhatuses ja 1933–1936 EOKi liige. 
1936–1940 oli ta Kohtukoja liige. Ta oli Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi liige.
Hukkus vangilaagris Venemaal.
Hans Nieuwenhuis

Hans Nieuwenhuis on Hollandi ooperilavastaja ja õppejõud. 
Lavastajadebüüdi tegi ta Hollandi ooperiteatris 1978. aastal. Aastatel 1977–1984 oli ta seal residentlavastaja ametis. 
Aastatel 1992–2011 juhtis ta ooperilauljate täiendusstuudiot Opera Studio Nederland Amsterdamis, kus eesti lauljatest on õppinud Aile Asszonyi ja Ivo Posti. 
28. aprillil 2012 andis Madalmaade kuninganna Beatrix Hans Nieuwenhuisile Orange-Nassau rüütli tiitli tema pikaajalise töö eest ooperiteatris.
Ernst Rull

Ernst-Eduard Rull (18. november 1894 Puhja vald, Tartumaa – 16. september 1986 Tallinn) oli Eesti laskur.
Aastatel 1931–1939 kuulus ta Eesti ja 1945–1950 Eesti NSV laskekoondisse. 
Aastatel 1919–1936 oli ta Järvamaal Vajangu raudteejaamas jaamaülema abi ja hiljem jaamaülem. 1936–1948 oli ta Tallinnas Järve jaamaülem. 1948–1949 oli ta Armee Abistamise Vabatahtliku Ühingu (AAVÜ) Vabariikliku Laskurklubi vaneminspektor. 
Aastast 2008 korraldatakse Elva laskespordibaasis temanimelist mälestusvõistlust (Ernst Rulli mälestusvõistlus).
Ma kõnnin Moskva tänavail

"Ma kõnnin Moskva tänavail" on 1963. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Siberis ehitusmonteerijana töötav Volodja Jermakov sõidab puhkusele Valgevenesse ja peatub läbisõidul Moskvas. Ajakirjas Junost on avaldatud Volodja jutustus ja kirjanik Voronov tahaks temaga rääkida. Metroos saab Volodja tuttavaks Koljaga, kes on noor metrooehitaja. Tänaval kisub koer Volodja püksisääre lõhki. Nad lähevad Kolja koju, et püksisäär kinni õmmelda. Kolja juurde tuleb ta sõber Saša, kes kutsub teda sõjakomissariaati kaasa. Saša kavatseb Svetkaga abielluda ning paluda seetõttu kuu aega ajapikendust. Saša saabki ajapikenduse ning nad lähevad Koljaga GUM-i, kus kohtuvad taas Volodjaga. Nad lähevad pruudile kingituseks heliplaati ostma. Heliplaatide osakonnas saab Volodja tuttavaks noore müüjanna Aljonaga, keda Kolja tunneb. 
Kolja tuleb Volodjaga kaasa kirjanik Voronovi juurde. Leiab aset koomiline intsident – põrandapoonija tutvustab ennast kirjanik Voronovina ja annab Volodja jutustusele hävitava hinnangu. Voronov vaatab seda eemalt muiates pealt. Tegelikult on Voronovil plaanis koostada Siberi noorte autorite proosa kogumik ning ta ootab ka Volodjalt kaastööd.
Saša läheb telefonis vesteldes oma pruudi Svetkaga tülli. Saša läheb sõjakomissariaati ja loobub ajapikendusest. Volodja ja Kolja lähevad Aljonaga kohtuma. Leiab aset vahejuhtum – Kolja demonstreerib juhusliku mööduja peal hüpnoosi. Tekib skandaal ja nad sattuvad miilitsasse, kuid kõik lõpeb siiski hästi.
Kolja veenab Sašat pulmi mitte ära jätma. Lõpuks õnnestubki Saša ja Svetka lepitada.
Õhtul jätavad Volodja, Kolja ja Aljona metroojaamas hüvasti. Kolja läheb tööle öisesse vahetusse ja laulab laulu "Ma kõnnin Moskva tänavail".
Aleksander Reinvald

Aleksander Reinvald (5. detsember 1889 Kohila vald, Harjumaa – 25. september 1948 Tallinn) oli Eesti laskur.
Aastatel 1933–1938 kuulus Eesti laskekoondisse. 
1922–1940 töötas ta Narva 1. jalaväerügemendis. Auastmelt oli veltveebel.
Julius Reinans

Julius Reinans (19. oktoober 1891 Tallinn – 30. jaanuar 1973 Tallinn) oli Eesti jalgpallur ja sporditegelane.
Ta oli 6. juunil 1909 toimunud Eesti esimese ametliku jalgpallivõistluse korraldaja. 
Ta oli 1916. aastal moodustatud Tallinna Jalgpalliliiga asutaja ja sekretär. Ta oli 1921. aastal moodustatud Tallinna Jalgpalli Klubi asutaja ja aastani 1940 selle aseesimees ja juhatuse liige. 
Aastal 1959 oli ta Tallinna Jalgpallisektsiooni esimees. 
Ta tegi kaastööd 1970. aastal ilmunud raamatu "Jalgpall" jaoks.
Ergo Rannaste

Ergo Rannaste (1934. aastani Ernst Eduard Voldemar Rosenbladt; 9. veebruar (vkj) / 21. veebruar 1892 Tartu – 21. aprill 1945 Tartu) oli eesti spordipedagoog.
Sportimist alustas ta 1905. aastal ning treeningud ja võistlused tegi kaasa Tartu spordiseltside Dorpater Turnverein ja Aberg liikmena. 
Ta oli mitme spordiorganisatsiooni, näiteks Taara, Akadeemilise Tenniseklubi, Tartu Võimlemisõpetajate Seltsi ja Tartumaa Spordiliidu asutajaid. Ta kuulus EKRAVE Liidu ja Kehakultuuri Sihtkapitali Valitsuse juhatusse.
Ta koostas "Sõjaväelise kehalise kasvatuse eeskirjad 1926/27".
Astley Cooper

Sir Astley Paston Cooper (23. august 1768 Brooke, Norfolk – 12. veebruar 1841 London) oli Inglise kirurg ja anatoom. 
1820. aastal eemaldas Cooper kuninga George IV peanahalt valutava tuumori: põletikulise "glandula sebacea" tsüsti (inglise "infected sebaceous cyst"). 
Ta oli kuninga George IV, kuninga William IV ja kuninganna Victoria 'ihukirurg' (inglise "sergeant Surgeon").
Isiklikku.
Cooperi viis õde ja üks vend surid tuberkuloosi.
1828 abiellus Cooper Catherine Jonesiga.
Määramata avaldis

Määramata avaldis ehk määramatus on avaldis matemaatikas, mille abil esitatud funktsiooni, jada piirväärtuse arvutamisel pole vahetult rakendatavad piirväärtuse põhiomadused. Määramata avaldise põhitüüpe tähistatakse järgmiste sümbolitega: formula_1
Frangimaa ringkond

Frangimaa ringkond (saksa "Fränkischer Reichskreis") oli 1500. aastal loodud ringkond Saksa-Rooma riigi keskosas. See hõlmas endise Frangimaa hõimuhertsogkonna idaosa – laias laastus tänapäevase Baieri Ülem-, Kesk- ja Alam-Frangimaa ringkonnad ("Regierungsbezirke") – samas läänepoolne Reini Frangimaa kuulus Ülem-Reini ringkonda. Tiitlit "Frangimaa hertsog" nõudsid Würzburgi piiskopid.
Koosseis.
Ringkond koosnes järgmistest riikidest:
Kaljo Raag

Kaljo Raag (eesnimi ka "Kalju", "Feliks-Kaljo" või "Felix"; 3. juuni 1892 Kirumpää, Võrumaa – 10. aprill 1967 Tallinn) oli Eesti tõstja, näitleja ja laulja.
1922–1924 kuulus ta Eesti tõstekoondisse. 1922. aasta maailmameistrivõistlustel Tallinnas võitis ta pronksmedali. Ta osales 1924. aastal Pariisi olümpiamängudel, kus raskekaalus (üle 82,5 kg) sai 7. koha tulemusega 490 (80 + 92,5 + 90 + 97,5 + 130). 
Ta oli Valga teatris näitleja ning 1919–1922 ja 1928–1933 Estonia teatri koorilaulja ja solist.
Samo Suurmets

Samo Suurmets (eesnimi ka Samuel; 29. november 1874 Kauksi küla, Mooste vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 1932 Staraja Russa, Vene NFSV) oli Eesti autosportlane.
Aastal 1909 võitis ta Opeliga Peterburi–Riia–Peterburi võidusõidu.
Ta oli Peterburi Autoklubi liige alates selle loomisest 1902.
Haavalumik

Haavalumik ("Limenitis populi") on koerlibliklaste sugukonda kuuluv liblikas.
Tiibade ülakülg on valdavalt must valgete laikudega. Tagatiival on lai valge vööt. Alakülg on oranž valgete vöötide ja laikudega. Tiibade siruulatus on 60-85 mm. Lennuaeg kestab juuni keskelt juuli keskpaigani. 
Röövikud toituvad haaval. Talvituvad röövikuna.
Fanipal

Fanipal on linn Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajooni territooriumil. Linna läbib Moskva-Varssavi raudtee Minski ja Baranavičy vaheline raudteelõik. Linn asub Minskist 24 km edelas.
Haridust annavad gümnaasium, keskkool ja muusikakool. Linnas on ka raamatukogu.
60% linna tööealisest elanikkonnast käib tööl Minskis. Linnas on linnuvabrik ja keemiatööstus, seal valmistatakse raudbetoonist silladetaile. 
Ajalugu.
Asulat mainiti esimest korda aastal 1856. Aastal 1870 hakkasid seal peatuma rongid. Aastal 1871 muudeti senine teivasjaam tõeliseks raudteejaamaks. Algul kandis jaam Minski kuberneri V. Tokarevi järgi Tokarevskaja nime, kuid aastal 1876 nimetati jaam Fanipaliks. Jaama järgi sai uue nime ka asula, mis oli seni kandnud nime Čečyn.
Aastal 1965 rajati Fanipali sealne esimene tehas, mis valmistab ainsana Valgevenes raudbetoonist silladetaile. Alev sai Fanipalist aastal 1984, linn aga aastal 1999.
Egon Saaristu

Egon Saaristu (aastani 1935 Steinberg; 17. jaanuar 1894 Tallinn – 24. veebruar 1968 Stockholm) oli Eesti kergejõustiklane.
Aastal 1911 võitis ta Kalevi korraldatud Tallinna "I olympia mängudel" 5000 m jooksu. 
Ta oli 1913. aastal Riia Amateuri Tallinna osakonna asutajaid.
Isiklikku.
Ta oli Valter Saaristu vanaisa.
Ernst Selge

Ernst Selge (24. jaanuar 1895 Tallinn – 10. oktoober 1981 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.
Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna 2. Linnakooli ja 1917. aastal Tallinna Linna Poeglaste Kaubanduskooli. 
Ta oli 1920 Kalevi raskejõustikuosakonna, 1925 Eesti Atleetklubi ja 1958 Tallinna Spordiveteranide Koondise asutajaid. Aastast 1920 oli ta Aerutajate Klubi juhatuse liige ja esimees. 
Ta oli Tallinna Reaalkooli juurde Georg Lurichi bareljeefi püstitajaid.
Ernst Selge oli aktiivne ka poliitikas, ta oli Eesti Tööliste Partei liider ja ETP Keskkomitee liige ning 1927. aastal valiti ta Tallinna linnavolinikuks, Eesti Tööliste Partei kandidaatide nimekirjast.
Rudolf Tihane

Rudolf Tihane (2. detsember 1892 Palupõhja küla, Puhja kihelkond – 30. märts 1977 Tallinn) oli Eesti tõstja.
Ta õppis aiandust ja seejärel Tartu ametikoolis telegrafistiks. 
Tõstespordiga hakkas ta tegelema Tartu Abergis. Ta võitis 1922. aasta maailmameistrivõistlustel poolraskekaalus viievõistluses (397,5) pronksi.
Richard-Aleksander Tisvelt

Richard-Aleksander Tisvelt (ka Tiswelt; 20. november 1882 Tallinn – jäi I maailmasõjas kadunuks) oli Eesti ujuja.
Aastal 1899 läks ta tööd otsima Peterburi ja seal alustas ta sportimist Peterburi Eesti Jõumeeste Ühisuses, hiljem sportis Peterburi Kalevis. 
1912 võitis Kotkas Euroopa paremikku 50 m-s 29,5-ga. 
1908–1914 kajastati teda palju kordi ajalehtedes, kus teda saavutuste pärast võrreldi teda maadlejate Lurichi ja Abergiga ning sõudja Kuusikuga.
Stańkava

Stańkava (transkribeerituna Stankava; poola keeles "Stańków pod Mińskiem", vana nimetus "Stańkaŭ" ("Станькаў")) on küla (endine alev) Valgevenes Minski oblasti Dziaržynski rajoonis, Stańkava külanõukogu halduskeskus. Asub Rapusa jõe kaldal.
Külas on keskkool ja internaatkool, seal asuvad ka kino ja raamatukogu (asub endises mõisapaviljonis). Vaatamisväärsusteks on XIX sajandil rajatud mõisakompleks ja samuti XIX sajandil ehitatud õigeusu kirik. Küla ümbruses paiknevad Stalini liini Minski kindlustatud rajooni tugipunktid.
Ajalugu.
Stańkavat on esmamainitud 1407. aastal, toona oli see Dorohostajskite valdus. Hiljem läks küla Radziwillide valdusse, aga aastast 1772 kuulus see Czapskitele. Seoses administratiivse reformiga hakkas Stańkava kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Aastal 1558 oli Stańkava kolmekümne majaga alev, seal asusid nii õigeusu kui ka katoliku kirikud, alevis asus ka turuplats.
Poola jagamisel hakkas Stańkava 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu kuuluma. Alev asus toona Minski kubermangus. Aastal 1815 rajati alevisse viinavabrik, aga aastal 1858 valmis praegune õigeusu kirik. Sajandi teisel poolel ehitas mõisa toonane omanik Emeryk Hutten-Czapski välja sealse mõisakompleksi, ühtlasi rajas ta sinna ka oma kogude jaoks muuseumi. 
Aastast 1919 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1924 sai Stańkavast külanõukogu keskus, ühtlasi muudeti alev külaks.
Liivakella sanatoorium

"Liivakella sanatoorium" ("Sanatorium pod Klepsydrą") on Bruno Schulzi jutustuste kogumik. Selle avaldas 1937. aastal kirjastus Rój.
Nimijutustuse ja jutustuse "Kevad" ("Wiosna") järgi on tehtud poola mängufilm "Liivakella sanatoorium".
Eesti keeles ilmus "Liivakella sanatoorium" 2019. aastal Hendrik Lindepuu tõlkes.
Aleksander Engelbert Vilder

Aleksander Engelbert Vilder (20. juuli 1899 Volossovo, Peterburi kubermang – jäi kadunuks 1945) oli Eesti laskur.
Ta tuli 1933. aastal Eesti esimestel meistrivõistlustel 2 korda Eesti rekordiga meistriks (väikepüssist 3 × 40 lasku ja püstiasendis laskmises). 
1935–1940 töötas ta Tallinnas Raudteede Peavalitsuses. 
Ta jäi II maailmasõja ajal, 1945. aastal teadmata kadunuks.
Surnud 5. novembril

"Siin loetletakse 5. novembril surnud tuntud isikuid."
Mart Valge

Mart Valge (14. aprill 1881 Tarvastu vald, Viljandimaa – 9. aprill 1967 Tartu) oli Eesti sporditegelane.
Ta oli 1900. aastal Peterburi Jõukarastuse Seltsi Kalev asutajaid. 
Aastal 1902 moodustas ta Uue-Suislepa mõisas raskejõustikuringi. Koos Tõnu Võimulaga asutas ta spordiseltsi Wõimula.
Gustav Võntso

Gustav Võntso (9. juuni 1880 Tallinn – 16. juuni 1970 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.
Ta lõpetas Tallinnas Leysti rahvakooli.
Aastal 1913 korraldas ta koos Artur Kukega Paldiski–Tallinna maratonijooksu.
Aleksander Tammann

Aleksander Tammann (14. juuni 1895 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti tennisist ja treener.
Aleksander Tammann lõpetas 1913. aastal Tallinnas gümnaasiumi ja 1917. aastal Venemaal sõjakooli. 1917. aasta 4. oktoobril valiti Pärnu linnavolinik Aleksander Tammann, kohaliku Ajutise valitsuse korralduste alusel moodustatud Pärnu maakonna miilitsaülem miilitsaülemaks.
Ta tuli 1923 tennises üksikmängus ning 1922, 1924 ja 1925 meespaarismängus Eesti meistriks. 
Pärast Vabadussõda töötas ta Tallinna Lawn-Tennise ja Hockey Klubis treenerina. 
Aastal 1944 läks ta Saksamaale.
Dmitri Tšutšelov

Dmitri Tšutšelov (5. oktoober 1899 Tallinn – 6. mai 1985 Tallinn) oli Eesti jääpurjetaja.
Ta oli koos vend Andreiga 1947. aastal monotüüp XV klassis Nõukogude Liidu esivõistluste võitjaid. 1954. aastal tuli ta 12 m² vabaklassis Eesti meistriks.
Isiklikku.
Tema poeg oli purjetaja Aleksander Tšutšelov. Vend Nikolai Tšutšelov oli purjetaja, jääpurjetaja, kiiruisutaja ja jalgrattur, vend Andrei Tšutšelov oli jääpurjetaja ja purjetaja.
Artur Lobjakas

Artur Lobjakas (ka Arthur; 12. september 1898 – 17. jaanuar 1983) oli Eesti sporditegelane.
Aastal 1920 sai ta Vabadusristi II liigi 3. järgu.
Kergejõustiklane ja sporditegelane Tiit Lobjakas oli tema poeg.
Surnud 6. novembril

"Siin loetletakse 6. novembril surnud tuntud isikuid."
Dziaržynski rajoon

Dziaržynski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1152 km². 2009. aasta seisuga elas seal 61 252 inimest.
Rajoon moodustati 1924. aastal, tänapäevast nime kannab aga aastast 1934. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Baravoje, Dabryniova, Dziamidavičy, Dziaržynski, Fanipali, Nieharełaje, Putčyna, Rubiłki, Stańkava ja Vołma külanõukogu.
Halduskeskus on Dziaržynski linn. Teised tähtsamad asulad on Fanipali linn, Nieharełaje agrolinnake ja Stańkava küla.
Rajooni tähtsaim jõgi on Vusa. Dziaržynski rajoon asub suuremalt osalt Minski kõrgustikul, lõunaosa aga Stoŭbcy tasandikul. Kõrgeim koht on Dziaržynskaja (345 meetrit).
2009. aasta seisuga olid elanikest 85,56% valgevenelased, 8,24% venelased, 2,84% poolakad, 1,36% ukrainlased ja 2% oli teistest rahvustest. 66,93% elanike emakeel oli valgevene keel, 30,17% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 34,05%, vene keelt aga 62,19% elanikke.
Michael Bay

Michael Benjamin Bay (sündinud 17. veebruaril 1965 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide filmirežissöör ja -produtsent. 
Tema tuntuimad teosed on "Pearl Harbor", "Armageddon" ja Transformerite filmisaaga. Tema filmides on tihti kasutatud rohkesti eriefekte. 
Kuigi paljud tema teosed on olnud kassahitid, on ta filmikriitikutelt saanud palju kriitikat.
Johannes Villemson

Johannes Villemson (25. märts 1893 Tallinn – 22. märts 1971 Chicago, USA) oli Eesti kergejõustiklane, kiiruisutaja ja sporditegelane.
Sport.
Noorena harrastas ta koduvõimlemist ja Miili klubis maadlust ja tõstmist, mängis Meteori jalgpallimeeskonnas ja osales edukalt karskusseltsi Valvaja jooksuvõistlustel, 1910 siirdus Kalevisse.
Kiiruisutamises võistles esimest korda 1909 ja kergejõustikus 1910. 
1911–1927 püstitas ta 60–2000 m jooksus, teivashüppes ja kümnevõistluses 55 Eesti tipptulemust või rekordit ning oli 22 korral teatejooksurekordi või -tipptulemuse püstitaja.
1920. aastal oli ta Antwerpeni olümpiamängudel 1500 m eeljooksus 3., kuid diskvalifitseeriti. 800 m eeljooksus oli ta 6. 
Isiklikud rekordid.
Kergejõustikus:
Kiiruisutajana tuli 1911–15 4 korral mitmevõistluses (1911–13, 1915) ja 11 korral üksikdistantsidel Eesti meistriks ning parandas 11 korda Eesti tipptulemust. 
Isiklikud rekordid: 
Oli 2 korral (1916–17) Eesti jääpallimeistreid ja Eesti rekordi püstitajaid sõudmises (3000 m neljapaadil).
Kohtuniku ja sporditegelasena.
Tegutses 8 spordialal kohtunikuna, sh maadluskohtunikuna Pariisi (1924), Amsterdami (1928) ja Berliini OM-il (1936), 11 korda EM-il ning tõstekohtunikuna Pariisi OM-il. Oli koos Jüri Lossmaniga Eesti esimesi spordistatistikuid ja 1917–26 esimeste spordikalendrite koostajaid.
Oli 1920–40 ESL-i ja ESK asjaajaja, spordibüroo peasekretär, EOK asjaajaja (1923–40), EKRAVE Liidu, Kergejõustiku- ning Maadlus-, Poksi- ja Tõsteliidu asjaajaja. 
1941 töötas Kehakultuuri- ja Spordikomitee plaani- ja rahandussektori juhatajana, 1943–44 Rahvakasvatuse Peavalitsuse Spordiameti raskejõustikuinstruktorina. 
Oli 1923–26 Kadrioru staadioni ehituskomitee liige. ESK esindajana andis 31. X 1940 koos A. Luhti ja K. Vitsutiga staadioni üle Dünamo EV Nõukogule. 
Oli Kalevi juhatuse liige, kergejõustikuosakonna laekur ja majandusjuht, välismaailmaga spordisidemete arendaja, Eesti Spordilehe talitusjuht ja kaastööline (1920–40) ning mitme spordiala võistlusmääruste tõlkija ja koostaja.
Aastal 1944 läks Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse. USA-s Chicagos oli ta aastaid sealse Eesti Seltsi esimees. 
Tema tuhk maeti 1982. aastal Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Ta oli Henrik Villemsoni isa.
Erich Altosaar

Erich-Karl Altosaar (1. august (vkj)/ 14. august 1908 Tallinn – 11. oktoober 1941 Kirovi vangla, Vene NFSV) oli Eesti korv- ja võrkpallur. Lisaks teenis ta Eesti politseis.
Sportlikud saavutused.
Noorena mängis ta seltsis Võitleja jalg-, võrk- ja korvpalli. 1927. aastal siirdus Altosaar spordiseltsi Kalev, oli aastast 1931 oli ta seltsi korv- ja võrkpallimeeskonna kapten, treener ja mängujuht. 
Ta tuli 9 korda võrkpallis (1927, 1929, 1931, 1933, 1935–39), 4 korda korvpallis (1927, 1930–31, 1941) ja 1 kord jalgpallis (1930) Eesti meistriks. Tema pikkus oli 187 cm.
Eesti korvpalli rahvusmeeskonna eest pidas 29 mängu - neist esimese Lätiga 25.02.1928, kui Eesti võitis 26:25 (resultatiivseim Altosaar 9 punktiga) ja viimase samuti Lätiga 26.04.1941, mil Eesti kaotas 28:46. 17 mängus oli ta koondise kapten, sai 1939. aasta Euroopa meistrivõistlustel 5. koha.
Ta osales Berliini olümpiamängudel ja ühtlasi kandis nende olümpiamängude avatseremoonial Eesti lippu. Altosaar avaldas Eesti Spordilehes korvpalliprobleeme analüüsivaid kirjutisi ning saatis välisreisidelt päevalehtedele spordisõnumeid. 
1944. aastal, kui Eestis möödus veerand sajandit korv- ja võrkpalli harrastamise algusest, hinnati teda Eesti korvpalli esimese 25 aasta (1919-1944) parimaks mängijaks (postuumselt). Erich Altosaar valiti 2020. aastal Eesti korvpalli kuulsuste halli.
Teenistus välispolitseis ja poliitilises politseis.
Ta määrati 27. oktoobril 1934 välispolitsei kordniku kohusetäitjaks, 19. aprillil 1935 kinnitati kordnikuks, 6. novembril 1936 vabastati teenistusest ja samas asus teenistusse poliitilisse politseisse. Ta lahkus teenistusest 1. aprillil 1940 ning ta arreteeriti Nõukogude võimu poolt ja hukati Venemaal.
Taavi Pae

Taavi Pae (sündinud 27. detsembril 1976) on eesti geograaf. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1999. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia alal. 2002. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemine" (juhendaja Erki Tammiksaar) ning 2006. aastal doktoritöö "Formation of cultural traits in Estonia resulting from historical administrative division" (juhendajad Erki Tammiksaar ja Rein Ahas).
Töö.
Ta töötas aastatel 2002–2009 Eesti Entsüklopeediakirjastuse teadustoimetajana. 
Alates septembrist 2006 on ta töötanud Tartu Ülikoolis lektori või/ja teadurina. Alates septembrist 2018 on ta Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna ökoloogia ja maateaduste instituudis Eesti geograafia dotsent.
Teosed.
2019. aastal ilmus Taavi Pae koostatud "Eesti rahvusatlas" (Tartu Ülikooli geograafia osakond, Regio). Atlas koondab Eesti kartograafilise pärandi, samas sisaldab see ka 30 tänapäevast kaarti ja Eesti kartograafia ajaloo bibliograafia (koostas Heino Mardiste). Eesti rahvusatlas valiti 2019. aasta Eesti kaunimate raamatute hulka ja Tartu aasta teo nominendiks. 
2022. aastal ilmus Taavi Pae koostatud raamat "Viguriga kaardid - Eesti kujutatuna kaartidel". See sisaldab 65 kaarti, mis ilmusid 2021. ja 2022. aastal Postimehe nädalalõpulisas AK. 
õ ja ö piir Saaremaal.
Taavi Pae eestvõttel tähistati 2019. aastal roheliste rattaretkel Reina ja Põripõllu küla lahkmejoonel õ ja ö häälikuline piir. Selle selgitas 1928. aastal välja Theodor Kaljo. Maanteeamet keelas sildid. 30. novembril 2020 avati viiemeetrine tähis. õ/ö tähis valiti rahvahääletusel Eesti 2020. aasta keeleteoks.
Lumeilves.
Taavi Pae ideena on hakatud Haanjas korraldama Lumeilvese matka, mis tähendab 20 Eesti kõrgeima tipu vallutamist. Esimest korda toimus see 1998. aasta 3.-4. veebruaril Tartu Üliõpilaste Looduskaitseringi eestvõttel.
Tirich Mir

Tirich Mir on Hindukuši mäestiku kõrgeim mägi. 
Mäetipu kõrgus merepinnast on 7708 meetrit. See asub Pakistanis.
Mäetipul käis 1950. aastal rühm norralasi, nende seas Arne Næss.
Felix Vaher

Felix Vaher (24. juuni 1907 Tartu – 14. detsember 1978 Toronto, Kanada) oli Eesti laskur.
Ta kuulus 1937. aastal Eesti laskekoondisse ja võttis osa maailmameistrivõistlustest. Aastal 1939 tuli sõjapüssist laskmises kolmel korral individuaalselt ja ühel korral meeskondlikult Eesti meistriks.
Surnud 7. novembril

"Siin loetletakse 7. novembril surnud tuntud isikuid."
Voldemar Vaho

Voldemar Vaho (ka Vahho; 28. juuli 1909 Rannu vald, Tartumaa – 1. detsember 1984 Tallinn) oli Eesti korvpallikohtunik ja sporditegelane, Ernst Vaho vend.
Aastal 1929 lõpetas ta Riigi Tehnikagümnaasiumi, hiljem sõjakooli. 
Aastani 1941 oli ta korv- ja võrkpallikohtunik. 
Enne II maailmasõda oli ta Pärnu metsamajandis ametnik, hiljem töötas Harju KEK-is.
Dankivka (Illintsi rajoon)

Dankivka (ukraina keeles Даньківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Pindala on 1,65 km².
Vilja Kuzmin

Vilja Kuzmin (sündinud 8. novembril 1944) on Eesti riigiametnik.
Vilja Kuzmin töötas 1991. aastast Sotsiaalhooldusministeeriumis. Alates 1993. aastast oli ta Sotsiaalministeeriumi sotsiaalkaitse osakonna peaspetsialist, hiljem puuetega inimeste büroo juhataja ning sotsiaalkindlustuse osakonna pensionipoliitika juht.
Külli Pedak

Külli Pedak (sündinud 27. juulil 1946) on eesti riigiametnik.
Külli Pedak lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna diplomitööga “Küla töörahva saadikute nõukogu”.
Töötas 1973. aastast Eesti NSV sotsiaalkindlustusministeeriumis, 1993–1996 Sotsiaalkindlustusameti direktor, 1997–2011 Sotsiaalkindlustusameti peadirektor.
Ajaleht Äripäev on neljal aastal (2002, 2003, 2004, 2005) valinud ta edukaimaks riigi- ja kohalike omavalitsuste naisjuhiks.
Pilistvere II maailmasõja matmispaik

Pilistvere II maailmasõja matmispaik on Teise maailmasõja aegne matmispaik Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pilistvere külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Väidetavalt on Pilistverre maetud Teises maailmasõjas Nõukogude poolel 1941. aastal langenud 26 sõjameest. Matmispaik on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis.
Välislingid.
Heterodüün

Heterodüün (moodustatud kreeka k sõnadest "hetero" teine, muu + "dynamis" jõud) on väikese võimsusega harmoonilisi võnkumisi tekitav kõrgsagedusgeneraator, mida kasutatakse mõõteaparatuuris, laserikiirguse modulaatorites ja superheterodüünvastuvõtjates signaali sageduse muundamiseks.
Superheterodüünvastuvõtja sagedusmuunduri heterodüüni nimetatakse enamasti ostsillaatoriks, sisemiseks ostsillaatoriks või ka kohalikuks ostsillaatoriks (ingl k "local oscillator").
Smiltynė

Smiltynė on Leedu linna Klaipėda osa. Saksa keeles "Sandkrug". Asub Kura säärel Kopgalisest lõuna pool. Smiltynė asub Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Kuna linnaosa on ülejäänud Klaipėdast Kura lahega eraldatud, siis peavad sellega ühendust parvlaevad.
Suurem osa Smiltynėst on kaetud metsaga. Linnaosa kõrgeim koht on liivast koosnev 36,5 meetri kõrgune Hageni mägi. 
Ajalugu.
Linnaosa vanim hoone on aastal 1796 ehitatud Klaipėda tuletorn. XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses muutus Smiltynė suvituspiirkonnaks, toona liideti osa sellest Klaipėdaga. 1901. aastal valmis Smiltynė kuursaal, kus toimusid kammermuusikakontserdid.
Suurem osa linnaosast liideti Klaipėdaga 1947. aastal, 1962. aastal liideti linnaga veel osa Smiltynė ümbruse metsast. XX sajandi teisel poolel kujunes linnaosa üheks Klaipeda Merefestivali toimumispaigaks.
Viljandi Garnisoni kalmistu

Viljandi Garnisoni kalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Riia maantee ja Kalmu tänava nurgal Viljandi linnas Viljandi maakonnas. 
Ajalugu.
Sõjaväelastele eraldati kõige edelapoolsem osa vanast kalmistust 1915. aastal ning esimese maailmasõja ajal maeti sinna teadaolevalt kümme Vene sõjameest.
Vabadussõja ajal maeti sinna kaks langenud Eesti sõjameest. 1923. aastal asutati seal ametlikult Viljandi Garnisoni kalmistu. Kalmistu korrastati ja planeeriti ümber 1939–1940 kujur Roman Haavamäe projekti järgi.
Kalmistule maeti 1942. aastal ka kolm 1941. aasta Viljandi punase terrori ohvrit. Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal jäi kalmistu hävitamata, kuid seda ei hooldatud. Kalmistu korrastati 1994. aastal, sinna on teadaolevalt maetud 24 inimest.
Kopgalis

Kopgalis (saksa keeles "Süderspitze") on Leedu linna Klaipėda osa. Asub Kura säärel Smiltynėst põhja pool. Kuna linnaosa on ülejäänud Klaipėdast eraldatud Kura lahega, siis peavad Klaipėdaga ühendust parvlaevad.
Kopgalis asub Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Seal asub Leedu meremuuseum ja delfinaarium. Linnaosa lõunapiiril on Kopgalise ja Smiltynė ühine kalmistu, ka asub seal kalurite elu kajastav etnograafiamuuseum.
Ajalugu.
Kopgalis tekkis 1795. aastal paigana, kus laevadele toimetati ballasti. Kuigi Preisi võimud andsid sealsetele asukatele mitmeid privileege, elas 1821. aastal Kopgalises siiski vaid seitse peret. Elanikud tegelesid kalapüügiga ja kasvatasid kartuleid.
XIX sajandi keskpaigas kujunes Kopgalis esimeseks kuurordiks Kura säärel, seal olid eraldi meeste ja naiste supelrand.
1866. aastal ehitati Kopgalisesse fort, mis hävis Teise maailmasõja ajal. Tänapäeval on fort rekonstrueeritud ja seal asub 1979. aastast Klaipėda meremuuseum. Vana kaluriküla on muudetud vabaõhumuuseumiks, 1994. aastast asub seal delfinaarium.
Kopgalises elas Liudvikas Stulpinas, esimene leedulasest kapten. Teine tuntum elanik on Leedu kirjanik Jonas Žilius-Jonila, kes oli aastatel 1925–1926 Klaipėda piirkonna kuberner.
Nicolaas van Wijk

Nicolaas van Wijk (4. oktoober 1880 Delden – 25. märts 1941 Leiden) oli hollandi keeleteadlane ja slavist.
Ta töötas Leideni Ülikoolis ning oli 1929–1930 selle rektor.
Ta oli ühe esimese fonoloogiateemalise raamatu autor.
2006. aastal ilmus tema elu ja tegevuse kohta Hollandi akadeemilise kirjavara kirjastuses Brill ülevaateteos "Nicolaas van Wijk (1880-1941)".
Jomantė Šležaitė

Jomantė Šležaitė (sündinud 7. veebruaril 1989) on Leedu ooperilaulja, dramaatiline sopran.
Ta võitis 2013. aastal Klaudia Taevi nimelise ooperilauljate konkursi. Varem on ta pälvinud auhindu ka Tiit Kuusiku nimelisel rahvusvahelise kammerlaulu konkursil (2012), Kaunase rahvusvahelisel soololauluvõistlusel (2012), Lonigo rahvusvahelisel lauluvõistlusel (2010).
Eestis on ta esitanud Aida rolli Verdi samanimelises ooperis Vanemuise teatris aastatel 2015–2019. See ooper lavastati tema jaoks osana preemiast võidu eest Klaudia Taevi nimelisel konkursil.
Ta on Vladimiras Prudnikovase õpilane Kaunase ja Vilniuse muusikaakadeemias ning on osalenud Ingrid Kremlingi (Hamburg), Wojciech Starostecki (Praha) ja Verena Reini (Berliin) meistriklassides.
Elīna Šimkus

Elīna Šimkus (sündinud 1982) on läti ooperilaulja, lüüriline sopran. 
Ta on lõpetanud Jazeps Vitolsi nimelise Läti Muusikaakadeemia lauluklassi (2006) ja Norra Muusikaakadeemia (2009, prof. Barbro Marklund, prof. Hakan Hagegard). 
2011. aastal võitis ta Pärnus Klaudia Taevi nimelise konkursi III preemia. Ta laulis 2013. aastal festivali PromFest raames ooperi "Tsaari mõrsja" nimirolli. 
Laulja repertuaaris on ooperiklassika, kammermuusika, kaasaegne muusika ning ka muusikal ja rokkooper.
Šimkus on teinud koostööd järgmiste orkestritega: Sinfonietta Riga, Oslo sümfooniaorkester, barokkorkester Collegium Musicum Riga, Läti Rahvuslik Sümfooniaorkester, Läti Muusikaakadeemia sümfooniaorkester, brassbänd Riga jpt.
Andrei Savtšenko

Andrei Savtšenko on valgevene ooperilaulja, bariton. 
Savtšenko on Klaudia Taevi nimelise konkursi võitja (2011) ja Varssavi rahvusvahelise lauljate konkursi laureaat (2009). Aastal 2013 laulis ta peaosa festivali PromFest raames lavastatud ooperis "Tsaari mõrsja". 
Ta on lõpetanud Mihhail Oginski nimelise Muusikakooli ning Valgevene Riikliku Muusikaakadeemia (professor Georgi Jurevitš (Георгий Илларионович Юревич)). Savtšenko on töötanud Molodetšno Noorte Ooperiteatris ning olnud Valgevene riikliku ooperi- ja balletiteatri solist.
Väylä

Väylä (inarisaami keeles Vävli) on küla Soomes Inari vallas, mis asub Inari järve kaldal Vävlivuonâ ehk Väylävuono lahe ääres. 
Küla soomekeelne nimi on saadud otsetõlkena Inari saami keelest. Läheduses on ka Vävlijuuhâ ehk Väyläjoki.
Karvaičiai

Karvaičiai on endine küla Kura lahe kaldal, Leedu linna Neringa osa. Saksa keeles "Karwaiten". Asub Kura säärel Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Linnaosa asub Juodkrantėst lõunas ja Pervalkast ning Preilast põhjas.
Karvaičiai lähistel asuvad kaks luidet, vanem 30, uuem 50 meetri kõrgune. Suurema luite alla on mattunud vana Karvaičiai küla.
Karvaičiais on sündinud folklorist Ludwig Rhesa. 
Ajalugu.
Karvaičiaid mainitakse esimest korda aastal 1509, sealsed kalurid pidasid endid kuralasteks. Aastal 1741 ehitati sinna kirik, mis aga aastal 1797 liiva alla mattus. Aastast 1786 tuli külal pidada võitlust peale tungiva liivaga. Vana küla mattus lõpuks liiva alla, suurem osa elanikest kolis teistesse ümbruskonna asulatesse. Suurem osa elanikest kolis Juodkrantėsse, kuhu püstitati ka uus kirik. Uus Karvaičiai moodustas Juodkrantė lõunapoolseima aguli, ka tänapäeval loetakse seda Juodkrantė osaks.
Vana Karvaičiai vapp on osa praegusest Neringa vapist.
Leevaku hüdroelektrijaam

Leevaku hüdroelektrijaam asub Põlva maakonna Räpina valla Leevaku külas Võhandu jõel. Elektrijaam töötas aastatel 1917–1968 ja on jätkanud tegevust 1993. aastast tänapäevani.
Ajalugu.
Vesiveski ehitati Leevakule 1835. 1893. aastal tegutsesid juba jahu- ja saeveskid, samuti sai seal villa kraasida. 1880. aastatel asutatud manufaktuuris kooti sineliriiet ja vooditekke Vene armeele. Kui 1905. aasta suvel seati vabrikutes sisse kahe vahetusega töö, ulatus tööliste arv 45-ni. 1910. aastast tootis tööstusettevõte oma tarbeks elektrit. 1917. aastast alates müüdi elektrienergiat taludele ja Toolamaa mõisale.
Praegune hüdroelektrijaama hoone ehitati aastal 1933. Arhitekt on teadmata.
Leevaku hüdroelektrijaam hävis II maailmasõja ajal. 1947. aastal taastati elektrijaam Võrumaa noorte ühistööna. Ehituse algataja oli tollane ELKNÜ Võru Maakonnakomitee sekretär Feliks Pärtelpoeg, töid juhatas Andres Ojasoo. Kirjanduslikult tegi tollaste kommunistlike noorte löökehituse tuntuks Juhan Smuul poeemiga "Järvesuu poiste brigaad". Ehitusel töötas ka hilisem luuletaja Paul Haavaoks, kes kirjutas jaama taastamisest raamatu "Eelkarastumine" (1974). 
1962. aastal pandi elektrijaama hoonele mälestustahvel. Jaam töötas 1968. aastani, viis aastat hiljem lõhkusid tulvaveed tammi.
Elektrijaam taastati ja avati taas 1993. aastal. Jaama võimsus on 2014. aastal 185 kW ja seda haldab alates taastamisest 1993. aastal AS Generaator.
Suvekuudel on elektrijaamas avatud muuseum. Tutvuda saab nii jaama enda, Leevaku ajalugu tutvustavate stendide kui ka nõukogudeaegsete elektrimõõdikutega.
Juodkrantė

Juodkrantė on endine küla Kura lahe kaldal, Leedu linna Neringa osa. Saksa keeles "Schwarzort". Asub Kura säärel Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Linnaosa asub Karvaičiaist põhjas. Aastal 2001 oli seal 720 elanikku.
Juodkrantės asub sadam. Haridust annavad algkool ja merekool. Juodkrantės on raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on lisaks XIX sajandi lõpus ehitatud villadele luteri kirik aastast 1885.
Ajalugu.
Juodkrantėt mainitakse esimest korda aastal 1429. Toonane küla asus praegusest põhja pool, Läänemere kaldal. Vana küla mattus XVI sajandi lõpuks liiva alla, uus küla rajati tänapäevasesse paika Kura lahe kaldale aastal 1603. Vanasse asupaika jäi veel 6 majapidamist, aga aastaks 1723 kadusid needki. XVII sajandi keskel kolisid küla lõunaotsa ka endise Karvaičiai küla elanikud.
XIX sajandi keskel sai Juodkrantėst kuurort, asula arengule aitas kaasa ka see, et sadama süvendamisel leiti merevaiku, nii et seda hakati kaevandama. Kaevandamine lõpetati aastal 1890, selleks ajaks oli leitud 2250 tonni merevaiku.
Aastal 1946 sai Juodkrantėst alev, aastal 1947 ühendati see Klaipėda linnaga. Aastal 1961 liideti piirkond vastloodud Neringa linnaga.
Vana Juodkrantė vapp on osa praegusest Neringa vapist.