tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
A. Puškini nimeline Kujutava Kunsti Muuseum

A. Puškini nimeline Kujutava Kunsti Muuseum (vene keeles Музей изобразительных искусств имени А. С. Пушкина) on Venemaal Moskva kesklinnas asuv kunstimuuseum. See on Venemaa üks suurimaid Euroopa ja maailma kujutavat kunsti eksponeeriv muuseum. Muuseum on nimetatud vene kirjaniku Aleksandr Puškini järgi.
Muuseum avati 13. juunil (vkj 31. mail) 1912. Asutamise ajal oli see nimetatud Venemaa keisri Aleksandr III järgi (Музей изящных искусств им. Императора Александра III при Московском университете).
B. Štšukini nimeline Teatriinstituut

Boriss Štšukini nimeline Teatriinstituut (vene Театральный институт имени Бориса Щукина) on Venemaal Moskvas Jevgeni Vahtangovi nimelise Akadeemilise Teatri juures asuv kõrgkool (instituut). Instituut valmistab ette draamateatri- ja filminäitlejaid, samuti teatrilavastajaid. Instituut on nimetatud vene teatri- ja filminäitleja Boriss Štšukini järgi.
Instituut asutati 23. oktoobril 1914. 
Instituut on kandnud mitmeid nimesid, nende seas "B. Štšukini nimeline Kõrgem Teatrikool" (vene Высшее театральное училище имени Б. В. Щукина).
Gnessinite-nimeline Venemaa Muusikaakadeemia

Gnessinite-nimeline Venemaa Muusikaakadeemia (vene keeles Российская академия музыки имени Гнесиных) on Venemaal Moskvas asuv riiklik muusikakõrgkool. 
Kooli ajalugu ulatub tagasi 15. veebruarini 1895, kui vene muusikud õed Gnessinid (; kolm vanemat õde) asutasid Moskvas eramuusikakooli.
Kool sai muusikakõrgkooli staatuse 1944. aastal.
Enne 1992. aastat kandis kool nime "Gnessinite-nimeline Riiklik Muusikapedagoogika Instituut" (Государственный музыкально-педагогический институт имени Гнесиных).
Marina Sillaste

Marina Sillaste (24. märts 1962 – 27. juuni 2016 Haapsalu) oli eesti lavastaja ja teatripedagoog, SEE teatri juht. 
Marina Sillaste õppis kultuuritööd Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja läks 1986. aastal noore lavastajana Erich Jaansoo kõrvale Haapsalu teatrisse Randlane. 1980. aastail tõi Sillaste Haapsalu teatriellu suurt elevust ning andis paljudele tõuke näitekunstiga vähemalt harrastusteatris aktiivsemalt tegelda.
Pärast lühiajalist tööd Haapsalu linna kultuurinõunikuna (1992–1993) võttis ta 1994. aastal üle Randlase direktori kohustused. 
Aastaid tegi Marina Sillaste pedagoogitööd ka Haapsalu muusikakoolis, juhendades sealset teatriklassi.
Lavastajana on Sillaste lavale toonud kümneid teatritükke, nende hulgas ka projektilavastusi nagu küüditamise aastapäeva puhul või koduvägivalla probleemi teadvustamiseks valminud lavastus „Vaikivad tunnistajad” koos naiskodukaitsjatega ja noorte näitlejatega. 
Marina Sillaste elutöö on olnud 2002. aastal koos kümmekonna teatrihuvilise inimesega loodud SEE teater, mis on mitmetelt Eesti harrastusteatrite festivalilt oma lavastustega preemiaid noppinud. Marina Sillaste ja SEE teatri algatusena hakati 2005. aastast septembri alguses tähistama Nostalgiapäevi, mis on Haapsalu kultuurielus kindla koha leidnud.
K. Timirjazevi nimeline Moskva Põllumajanduse Akadeemia

K. Timirjazevi nimeline Moskva Põllumajanduse Akadeemia (vene keeles Московская сельскохозяйственная академия имени К. А. Тимирязева) on Venemaal Moskvas asuv riigi tähtsaim ja vanim põllumajandusharidust andev kõrgkool (akadeemia). Kool on nimetatud vene loodusteadlase Kliment Timirjazevi järgi.
Kool allub Venemaa Põllumajandusministeeriumile.
Koolis õpib umbes 16 500 õpilast.
Ajalugu.
Kool asutati 3. detsembril 1865 nimega "Petrovi Põllu- ja Metsaakadeemia" (vene keeles Петровская земледельческая и лесная академия). Õppetöö algas 25. jaanuaril 1866.
Paula Risikko

Paula Sinikka Risikko (sünninimi "Pelttari"; sündinud 4. juunil 1960 Ylihärmäl) on Soome poliitik. Ta kuulub Rahvuslikku Koonderakonda. Ta oli aastatel 2007–2011 Soome sotsiaalteenuste minister (Matti Vanhaneni teises ja Mari Kiviniemi valitsuses). 
Risikko sündis aastal 1960 Ylihärmäl (praeguse haldusjaotuse järgi Lõuna-Pohjanmaa maakonnas). Ta lõpetas aastal 1979 Alahärmäl (praeguse haldusjaotuse järgi Lõuna-Pohjanmaa maakonnas) lütseumi. Aastal 1983 lõpetas ta õendusalased õpingud Seinäjoel, aastal 1985 eriõendusalased õpingud Seinäjoel ja aastal 1987 õenduspedagoogika õpingud Oulus. Aastal 1990 sai ta Kuopio Ülikoolist tervishoiuala magistri kraadi, aastal 1997 kaitses ta Tampere Ülikoolis tervishoiuteaduse alal doktoriväitekirja.
Ta on töötanud meditsiiniõena ja õenduspedagoogina. Ta on aastast 2003 Eduskunna liige (Koonderakonna fraktsioonis).
19. aprillist 2007 kuni 22. juunini 2011 oli ta Soome sotsiaalteenuste minister (nii Matti Vanhaneni teises kui ka Mari Kiviniemi valitsuses). 22. juunist 2011 kuni 24. juunini 2014 oli ta Soome sotsiaal- ja tervishoiuminister Jyrki Kataineni valitsuses. 24. juunist 2014 kuni 29. maini 2015 oli ta Soome transpordiminister ja regionaalminister Alexander Stubbi valitsuses. 22. juunist 2016 5. veebruarini 2018 oli ta Soome siseminister Juha Sipilä valitsuses.
Isiklikku.
Ta on aastast 2000 abielus Heikki Risikkoga, nad adopteerisid aastal 2006 Hiina päritolu tütarlapse.
Vladimír Weiss (jalgpallur, sündinud 1989)

Vladimír Weiss (sündinud 30. novembril 1989 Bratislavas) on Slovakkia jalgpallur, äärepoolkaitsja. Ta mängib Slovakkia kõrgliiga klubis Bratislava Slovan.
Weiss on kolmanda põlve jalgpallur – ka ta isa ja vanaisa mängisid jalgpalli. Nad mõlemad jõudsid Tšehhoslovakkia koondisse. Isa Vladimír esindas Tšehhoslovakkiat 1990. aasta maailmameistrivõistlustel ja on hiljem treenerina juhendanud muuhulgas Slovakkia ja Gruusia rahvuskoondist. Vanaisa, samuti Vladimír, võitis 1964. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali.
G. Plehhanovi nimeline Venemaa Majandusülikool

G. Plehhanovi nimeline Venemaa Majandusülikool (vene Российский экономический университет имени Г. В. Плеханова) on üks Venemaa suuremaid ja vanim majandusharidust andev kõrgkool (ülikool) Moskvas. Ülikool on nimetatud vene revolutsioonitegelase Georgi Plehhanovi järgi.
2008. aastast on ülikooli rektor Viktor Grišin.
Ülikoolis õpib 16 401 üliõpilast (2013).
Ajalugu.
Kõrgkooli ajalugu ulatub aastasse 1903, kui avati "Kõrgemad Kommertskursused" (vene Высшие коммерческие курсы). 19. veebruaril 1907 avati pärast kursuste ümberorganiseerimisi "Moskva Kommertsinstituut" (vene Московский коммерческий институт).
Pärast 1919. aastat nimetati kool ümber "K. Marxi nimeliseks Moskva Rahvamajanduse Instituudiks" (vene Московский институт народного хозяйства (МИНХ) имени Карла Маркса). 1924. aastal nimetati kõrgkool David Rjazanovi ettepanekul ümber "G. Plehhanovi nimeliseks Moskva Rahvamajanduse Instituudiks".
1991. aastal nimetati kool ümber "G. Plehhanovi nimeliseks Venemaa Majandusakadeemiaks" (vene Российская экономическая академия имени Г. В. Плеханова).
Punapaju

Punapaju ("Salix purpurea") on põõsaliik paju perekonnast. 
Nomenklatuur.
Liigi kirjeldas Linnaeus 1753. 
Levik.
Eestis on pärismaine. 
Punapaju looduslik levila hõlmab Põhja-Aafrika ning Euroopa ja Aasia parasvöötmepiirkonnad (Hispaaniast Jaapanini ja Iirimaast ning Skandinaaviast Kesk-Aasiani). 
On introdutseeritud Põhja-Ameerikasse.
Välimus.
Punapaju on peente okstega põõsas kõrgusega 2–4 (kuni 10) m, sagedamini umbes 1 m. Koor on seest sidrunkollane, väljastpoolt mõnikord hallika kirmega. Oksad on painduvad, paljad, siledad, valge sileda puiduga, mis õhu käes ei kolletu.
Pungad on 3–5 mm pikkused, ligihoidvad, punakaspruunid (õiepungad kollased), sageli vastakud, paljad. Abilehti on harva, need on lineaalsüstjad, 1,5–1,8 cm pikkused, saagjad, langevad vara. Lehed on tihedad, vahelduvad või vastakud, 3–13 cm pikkused (teisendil "helix" lühemad, teisendil "lambertiana" pikemad), 0,8–1,5 cm laiused, kitsas-äraspidimunajad või äraspidisüstjad, tavaliselt ogaja tipuga, õhukesed, õrnsinakashallid või hallikasrohelised, harvem mõlemalt poolt puhasrohelised (teisendil "virescens"), pärast kuivatamist mustendavad, üsna kibeda maitsega, terve servaga või ülalt teravsaagja servaga, noored lehed nõrgalt karvased, küpsed lehed täiesti paljad, rootsud 3–6 mm pikkused.
Urvad külgmised, eemalehoidvad, tihedaõielised, silindrilised, emasurvad mõnikord kitsassilinderjad, 2,8 cm, läbimõõduga 2–4 mm. Õiesoomused on isasurbadel äraspidimunajad, kahvatud, ülalt tumedamad, emasurbadel piklikud, punakad, ülalt peaaegu mustad, siidkarvased. Tolmukaid on õies kaks, need on kokku kasvanud, kuni 3,5 mm pikkuste karvaste niitidega, neljapesalise purpurse mustana paistva tolmukotiga ja üksiku tagumise piklikmunaja meenäärmega.
Sigimik on istuv, väga lühike, sirge või kõver ja poolrippuv, algul hall, hiljem tumepunane, munajas; emakad väga lühikesed, punased, kaheosalised või hiljem neljaosalised, lahknevad.
Õitsemine ja viljumine.
Õitseb märtsis kuni mais enne lehtede puhkemist või peaaegu samaaegselt sellega.
Viljub mais kuni juulis.
Kasvukohad.
Kasvab veekogude ja kraavide kallastel, niisketel aasadel, liivadel, keset põõsaid. 
Kasvutingimused.
Kergesti paljundatav pistikutega. Külmakindel. Elab kuni 30 aastat.
Koostis.
Koores on rohkem salitsiini (0,6–1,5%) kui teistel pajuliikidel, kuid vähem tanniine (2–7%).
Kasutamine.
Punapajul on painduvad, peened ja valged vitsad, mida kasutatakse peenevitsaliste korvide punumiseks.
Sobib hekkideks ja kaldanõlvade kindlustamiseks.
Kibedate lehtede tõttu kariloomad punapaju ei söö.
Valgevene Riiklik Ülikool

Valgevene Riiklik Ülikool (valgevene keeles "Белару́скі дзяржа́ўны ўніверсітэ́т", vene keeles "Белору́сский госуда́рственный университе́т") on ülikool Minskis Valgevenes.
Ülikool asutati 30. oktoobril 1921.
2015. aastal oli ülikoolis 44 877 üliõpilast.
Richard Alekõrs

Richard Alekõrs (16. jaanuar (vkj 3. jaanuar) 1914 Äksi kirikumõis, Sootaga vald, Tartumaa – 5. aprill 1973 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane ja -kriitik. Ta oli abielus Linda Alekõrsiga (1924-2003). Poeg on Indrek Alekõrs (s. 1952)
Elukäik.
Richard Alekõrs sündis 1914. aastal 16. jaanuaril Tartumaal Sootaga vallas Äksi kihelkonnas. Isa oli Äksi kirikumõisa rentnik, hiljem talupidaja Vesneris (Aru talu). Suri 5. aprillil 1973. aastal ja on maetud Tallinna Metsakalmistule kirjanike künkale. (Biograafilised andmed Eesti kirjanike leksikonis, 1995 ja Eesti kooli biograafilises leksikonis, 1998). 
Ta lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1932. aastal. Õppis aastatel 1933–1939 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti keelt ja kirjandust, filosoofiat ja pedagoogikat. Lõpetas 1939. aastal filosoofiateaduskonna ja asus tööle Petseri Gümnaasiumisse (1940–1942). 
1945–1947 töötas Tartu 6. Keskkoolis, kus õpetas eesti ja ladina keelt, psühholoogiat ja loogikat. Filoloogiakandidaadi kraadi kaitses 1956. aastal August Jakobsoni draamaloomingust.
1947. aastast oli Alekõrs ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi teadur, kust vallandati pärast 14 aastat kestnud tööd tolleaegse eesti kirjanduse "vaimse isa" Endel Sõgla juhtimisel 1961. aastal kui ideoloogiliseks tööks kõlbmatu. Selleks kasutati fabritseeritud poliitilist süüdistust. Eemaldati ka Eesti NSV Kirjanike Liidu liikmeskonnast, kust teda sunniti omal soovil välja astuma. Alekõrs pöördus mitmete instantside poole, kuid kasutult. Viimane pöördumine oli NLKP peasekretär Nikita Hrustšovi poole. Selle tulemusel ta rehabiliteeriti.{dokumendid erakogus - Indrek Alekõrs)} Sellest ajast oli Alekõrs vabakutseline kuni 1966. aastani, mil asus tööle Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti keele ja kirjanduse kateedri õppejõuna. 1970. aastast surmani oli Alekõrs samas dotsent. 
Richard Alekõrs oli mitme õpiku kaasautor, temalt ilmus kokku 5 raamatut ja üle 100 uurimuse, retsensiooni ja artikli. Need on avaldatud peamiselt ajakirjades Looming, Keel ja Kirjandus, ajalehtedes ja kooliõpikute kirjandusloo peatükkides. Uuris ka A. H. Tammsaare loomingut ja pidas sellel alal loenguid. Pärast surma ilmus postuumselt tema doktoritööks mõeldud uurimus "Jakob Tamm - Ühe inimese elu ja töö lugu". Tallinn, 1978.
Alide Lumberg

Alide Lumberg (10. detsember (vkj)/ 23. detsember 1915 Tallinn – 9. mai 2004 Tallinn) oli eesti zooloog.
Elukäik.
Ta lõpetas 1936. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1946. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta töötas aastatel 1944–1960 Tartu Riikliku Ülikooli (selgrootute) zooloogia kateedris, ühtlasi aastatel 1958–1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia entomoloogia ja aianduse kateedris. Ta töötas aastatel 1960–1991 Läänemere Kalamajanduse TUI-s ning aastatel 1992–2000 Eesti Mereinstituudi teadur.
Ta on peamiselt uurinud Emajõe ja selle lisajõgede ning luhaveekogude planktonit, samuti Läänemere eri osade zooplanktonit.
Tule simmanile

"Tule simmanile" on laulu- ja kandlekapelli Simmaniduo 2011. aastal ilmunud CD album.
Lood.
Sander Karu (laul, kannel, rütmimasin) ja Kalev Mäekalle (laul, basskitarr) (2,3,5,6,7,10,15)
Sander Karu (laul, kannel, rütmikompuuter) ja Ants Loos (laul, basskitarr) (1,4,8,9,11,12,13,14)
Väinö Junus

Väinö Junus (vene "Вейно Иванович Юнус"; 1905 praeguse Leningradi oblasti Gattšina rajooni Pudosti valla Pokkise-Purskova küla – 15. november 1937 Leningrad) oli isuri keeleteadlane, kes lõi 1930. aastatel isuri kirjakeele.
Väinö Junus sündis isuri talupojaperes. Ta lõpetas Gattšina soome õpetajate tehnikumi ning töötas Karjalas ja Leningradi oblastis. Ta õppis Herzeni pedagoogikainstituudis ja lõpetas Leningradi ülikooli. Ta õppis aspirantuuris Nikolai Marri ja Dmitri Bubrichi juures. Hiljem töötas ta Leningradi filoloogia, kirjanduse ja keeleteaduse instituudi (LIFLI) dotsendina, Hertzeni instituudi õpetajana ning keele ja mõtlemise instituudi uurijana.
1932. aastal koostas Junus koos Dubovi ja Lensuga isuri aabitsa, järgmistel aastatel kaks lugemikku ja 1936 isuri grammatika. Esimesed raamatud tuginesid Soikkola murdele, kuid 1936. aasta grammatikas oli ka Alam-Luuga murdele iseloomulikke vorme.
Lisaks keeleteadusele harrastas Junus ka kunsti. Ta illustreeris mitu raamatut.
Junus arreteeriti suure terrori ajal septembris 1937, mõisteti surma kontrrevolutsioonilises tegevuses ning hukati mahalaskmise teel.
Ago Soots

Ago Soots (sündinud 13. septembril 1984) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. Proovis astuda Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejaõppesse, kuid ei saanud sisse, mistõttu jätkas õpinguid Eesti Põllumajandusülikoolis maaehituse erialal. Aastatel 2004–2008 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis ja lõpetas selle (23. lend). 
Aastatel 2001–2003 mängis ta Võru Teatriateljee draamastuudios ja 2003–2004 Tartu Üliõpilasteatris. 
Alates 2008. aastast töötab ta VAT Teatris näitlejana. 
Lisaks tudengifilmidele on ta osalenud mängufilmis "Soovide puu", kus mängis turvamees Aivot.
Robert Hofstadter

Robert Hofstadter (5. veebruar 1915 – 17. november 1990) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
1961. aastal jagas ta Rudolf Mössbaueriga Nobeli füüsikaauhinda. Auhind anti talle töö eest nukleonide uurimisel.
Ilja Frank

Ilja Frank (vene keeles "Илья́ Миха́йлович Франк"; 23. oktoober 1908 Peterburi – 22. juuni 1990 Moskva) oli vene füüsik.
1958. aastal anti talle, Pavel Tšerenkovile ja Igor Tammile Nobeli füüsikaauhind Tšerenkovi efekti avastamise ja kirjeldamise eest.
Ernest Lawrence

Ernest Orlando Lawrence (8. august 1901 Canton, Lõuna-Dakota – 27. august 1958 Palo Alto, California) oli Ameerika Ühendriikide tuumafüüsik.
1922. aastal lõpetas ta keemia alal Lõuna-Dakota ülikooli. 1923. aastal sai ta Minnesota ülikoolis füüsika alal magistrikraadi ja 1925. aastal Yale'i ülikoolis doktorikraadi.
1928. aastal asus ta tööle California ülikooli Berkeleys, kus sai kaks aastat hiljem professoriks. 1936. aastal määrati ta seal kiirguslaboratooriumi juhatajaks, sel ametikohal töötas kuni elu lõpuni.
Teise maailmasõja ajal osales ta Manhattani projektis tuumapommi loomise juures, kus tema ülesandeks oli uraan-235 elektromagnetiline eraldamine.
1939. aastal pälvis ta Nobeli füüsikaauhinna tsüklotroni leiutamise eest.
Miroslav Lajčák

Miroslav Lajčák (sündinud 20. märtsil 1963 Popradis) on russiini päritolu Slovakkia diplomaat ja poliitik. 
Ta oli aastatel 2009–2010 ja 4. aprillist 2012 kuni 21. märtsini 2020 Slovakkia välisminister. Aastatel 2007–2009 oli ta kõrgeim esindaja Bosnias ja Hertsegoviinas.
Ta sündis aastal 1963 Popradis (asub praeguse haldusjaotuse järgi Popradi ringkonnas Prešovi maakonnas Slovakkias) russiini päritolu peres. Ta lõpetas Bratislavas Komenský ülikooli õigusteaduskonna. Seejärel sai ta Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklikust Rahvusvaheliste Suhete Instituudist Ph.D. kraadi rahvusvaheliste suhete alal.
Praegu on Lajčák Euroopa Liidu eriesindaja Belgradi-Priština dialoogis ja muudes Lääne-Balkani piirkondlikes küsimustes. Sellele ametikohale asus ta 2. aprillil 2020.
Helmi Maide

Helmi Maide (kuni 1937 Armide Thalbach; aastatel 1948–1952 Helmi Lepik; 10. juuli 1926 Kullenga, Porkuni vald, Virumaa – 12. juuli 2014 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.
Ta lõpetas 1944. aastal Tallinna 4. Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1944–1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas, mille lõpetas 1948. aastal. 
Ta oli aastatel 1948–1954 Eesti NSV Teaduste Akadeemia ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi aspirant, kaitses 1954. aastal väitekirja ning sai majanduskandidaadi kraadi.
Ta kaitses 1988. aastal Läti Põllumajandusakadeemias väitekirja ning sai majandusdoktori kraadi.
Ta töötas aastatel 1951–1997 Eesti TA Majanduse Instituudis teaduri, sektorijuhataja ja juhtivteadurina.
N. Žukovski nimeline Õhujõudude Inseneriakadeemia

N. Žukovski nimeline Õhujõudude Inseneriakadeemia (vene Военно-воздушная инженерная академия имени Н. Е. Жуковского) Venemaal Moskvas tegutsenud kõrgem sõjaväeline õppeasutus (akadeemia). See oli maailma vanim ja suurim aeronautika haridust andev kõrgkool. Kõik Nõukogude Liidu ja Venemaa Föderatsiooni lendurid-kosmonaudid olid (kuni 2011. aastani) selle kooli lõpetajad. Kool on nimetatud vene teadlase Nikolai Žukovski järgi.
Kool asutati 23. novembril 1920.
V. Steklovi nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Matemaatika Instituut

V. Steklovi nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Matemaatika Instituut (vene keeles "Математический институт имени В. А. Стеклова РАН", lühend "МИАН") on Venemaal Moskvas asuv Venemaa Teaduste Akadeemia üks instituute. See on maailmas üks juhtivaid matemaatikaga tegelevaid teadusasutusi. Instituut on nimetatud vene matemaatiku ja mehaanikateadlase Vladimir Steklovi järgi.
Instituut asutati 28. aprillil 1934.
1934. aastal reorganiseeriti Leningradis asunud NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füüsika-matemaatikainstituut kaheks iseseisvaks instituudiks. Üks neist oli Moskvasse rajatud Matemaatikainstituut (Leningradis loodi selle filiaal).
Radja Nainggolan

Radja Nainggolan (sündinud 4. mail 1988 Antwerpenis) on Belgia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale.
Ta on varem kuulunud Itaalia kõrgliiga klubide AS Roma ja Milano Internazionale ridadesse. Hooaegadel 2014–15, 2015–16, 2016–17 ja 2017–18 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2015 ja 2017 valiti ta Roma hooaja parimaks mängijaks.
Aastatel 2009–2018 kuulus ta Belgia jalgpallikoondisse. Ta tegi koondisedebüüdi 29. mail 2009 mängus Tšiili vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 5. märtsil 2014 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel lõi ta kaks väravat: viimases alagrupimängus Rootsi vastu ja veerandfinaalis Walesi vastu.
Martin Lundström

Bo Hilding Martin Lundström (30. mai 1918 – 30. juuni 2016) oli rootsi murdmaasuusataja.
1964. aasta taliolümpiamängudel Sankt Moritzis tuli ta olümpiavõitjaks 18 km distantsil ja 4×10 km teatesõidus. 1952. aastal Oslos sai ta teatesõidus pronksmedali.
Lake Placidis 1950. aastal peetud maailmameistrivõistlustel sai ta teatesõidus kuldmedali.
Nils Täpp

Nils Bertil Täpp (sünninimi Nils Bertil Persson; 27. oktoober 1917 Malung – 23. oktoober 2000) oli rootsi murdmaasuusataja.
Ta tuli olümpiavõitjaks 4×10 km teatesõidus 1948. aasta taliolümpiamängudel Sankt Moritzis ja maailmameistriks 1950. aasta maailmameistrivõistlustel Lake Placidis.
Toby Alderweireld

Tobias Albertine Maurits Alderweireld (; sündinud 2. märtsil 1989 Antwerpenis) on Belgia jalgpallur. Ta mängib Katari kõrgliiga klubis Al-Duhail ja kuulub Belgia rahvuskoondisse. Ta on peamiselt keskkaitsja, kuid vahel ka paremkaitsja. 
Aastatel 2015–2021 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Tottenham Hotspur. 2016. aastal valiti ta Tottenham Hotspuri aasta mängijaks. Hooajal 2015–2016 valiti ta Inglismaa Premier League'i sümboolsesse koosseisu.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Belgia rahvuskoondises tegi Alderweireld 2009. aastal. Esimese värava koondise särgis lõi ta 19. novembril 2013 sõprusmängus Jaapani vastu.
2016. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Ungari vastu.
Lisaks on ta Belgia koondisse kuulunud 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Theresa May

Theresa Mary May (neiupõlvenimi Brasier; sündinud 1. oktoobril 1956 Eastbourne'is) on Suurbritannia poliitik, kes alates 11. juulist 2016 kuni 23. juulini 2019 oli Briti Konservatiivse Partei juht ja 2016. aasta 13. juulist kuni 2019. aasta 24. juulini Suurbritannia peaminister.
24. mail 2019 teatas May, et astub 7. juunil 2019 partei juhi ametist tagasi, kuid jääb ametisse peaministrina kuni uue Konservatiivse Partei peaministrikandidaadi kinnitamiseni.
Elukäik.
Ta sündis 1956. aastal Eastbourne'is Ida-Sussexi krahvkonnas Inglismaa Kiriku vaimuliku tütrena. 1977. aastal lõpetas ta Oxfordi Ülikooli geograafia erialal bakalaureusekraadiga.
Ta töötas aastatel 1977–1983 Bank of Englandis.
Poliitiline karjäär.
1997. aastal valiti ta Suurbritannia parlamenti. 
Alates 2010. aastast oli ta Suurbritannia siseminister (nii David Cameroni esimeses kui ka David Cameroni teises valitsuses). Siseministrina tegeles ta narkootikumide leviku piiramisega ning pooldas immigrantide sisserände piiramist. 
2016. aasta 13. juulil sai May pärast David Cameroni tagasiastumist Suurbritannia peaministriks. May on teine naispeaminister Suurbritannias pärast Margaret Thatcherit. Peaministrina on May pidanud tegelema Brexitiga ehk Suurbritannia väljaastumisega Euroopa Liidust.
Axel Witsel

Axel Laurent Angel Lambert Witsel (sündinud 12. jaanuaril 1989 Liège'is) on Belgia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Hispaania kõrgliigaklubis Madridi Atlético ja kuulub Belgia rahvuskoondisse. 
Ta alustas klubikarjääri kodumaa klubis Standard Liège. 2008. aastal valiti ta parimaks Belgia liigas mängivaks jalgpalluriks. Aastatel 2011–2012 mängis ta Benficas, 2012–2016 Peterburi Zenitis, 2017–2018 Hiina kõrgliigas Tianjin Quanjianis ja 2018–2022 Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Belgia rahvuskoondises tegi Witsel 26. märtsil 2008 sõprusmängus Maroko vastu. Selles mängus lõi ta ka esimese värava koondise särgis.
2016. aasta Euroopa meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Iirimaa vastu.
Lisaks on ta kuulunud Belgia koondisse ka 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Yannick Carrasco

Yannick Ferreira Carrasco (sündinud 4. septembril 1993 Ixellesis) on Belgia jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Belgia jalgpallikoondises.
Carrasco alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Monaco. 2015. aastal liitus ta Madridi Atléticoga. UEFA Meistrite Liiga hooaja 2015–2016 finaalis lõi ta värava Madridi Reali vastu, kuid Atlético Madrid kaotas lõpuks penaltiseeria järel. 2018. aastal siirdus ta Hiina kõrgliiga klubisse Dalian Yifang, kuid naasis 2020. aasta jaanuaris laenule Madridi Atléticosse. Sama aasta suvel sõlmis ta Atléticoga taas täislepingu.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Belgia rahvuskoondises tegi Carrasco 28. märtsil 2015 EM-i valikmängus Küprose vastu.
Esimese värava rahvuskoondise särgis lõi ta 2016. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis Ungari vastu.
Ta kuulus Belgia koondisse ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Michy Batshuayi

Michy Batshuayi-Atunga (sündinud 2. oktoobril 1993 Brüsselis) on Belgia jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis Beşiktaş ja Belgia jalgpallikoondises.
Varem on ta esindanud selliseid klubisid nagu Liège'i Standard, Marseille Olympique, Chelsea, Crystal Palace ja Dortmundi Borussia.
Koondisekarjäär.
Belgia jalgpallikoondises debüteeris Batshuayi 28. märtsil 2016 Euroopa meistrivõistluste valikmängu raames Küprosega ja lõi viimase värava 5:0 võidumängus. 
2016. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Ungari vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Tuneesia vastu.
Gheorghe Crețu

Gheorghe Crețu (sündinud 8. augustil 1968 Constanțas) on Rumeenia endine võrkpallur ja praegune võrkpallitreener.
Ta oli aastatel 2014–2019 Eesti võrkpallikoondise peatreener. Ühtlasi on ta ka Poola võrkpalliklubi ZAKSA Kędzierzyn-Koźle peatreener.
Gheorghe Crețu juhendamisel võitis Eesti võrkpallikoondis 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel 11. koha, mis on seni koondise parim koht. Aastal 2016 võitis koondis Euroopa liiga finaalturniiril kuldmedali ja pääses edasi Maailmaliigasse.
Valev Laube

Valev Laube (sündinud 21. veebruaril 1995) on eesti visuaalkunstnik ja bränditurundaja. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 2014. aastal rahvusvahelise keskkooli United World College of Adriatic Itaalias ja 2018. aastal Rochesteri Ülikooli Ameerika Ühendriikides digitaalmeedia ja kunsti erialal.
Töö ja looming.
Ta on New Yorgis tegutseva kujundus- ja turundusfirma The VL Studios üks asutajaid ja loominguline juht.
2016. aastast on Laube tegelnud peamiselt artistide brändinduse ja produktsioonide disainiga. Artistide hulka kuuluvad Tian Jiang, Fred Barton, Kristi Roosmaa, Jolie Curtsinger ja Diina Tamm.
Alates 2017. aastast on ta New Yorgis muusikalide "Kalevala the Musical" ja "Singing Revolution: The Musical" brändi mänedžer.
Hal Robson-Kanu

Hal Robson-Kanu (õieti Thomas Henry Alex Robson-Kanu; sündinud 21. mail 1989 Actonis) on elukutseline jalgpallur (äärepoolkaitsja, vahel ka ründaja). Ta mängib Inglismaa esiliiga klubis West Bromwich Albion.
Robson-Kanu alustas jalgpallitreeninguid koolipoisina Arsenali noorteakadeemias, siis aga liitus Readingi noorteakadeemiaga. Pärast Readingi akadeemia lõpetamist mängis ta laenulepingute alusel Southend Unitedis ja Swindon Townis, enne kui 2009. aastal pääses esmakordselt väljakule Readingi meeskonnas. Algselt vahetusmehe rollis olnud Robson-Kanust oli 2011–2012 hooajaks, mil Reading tuli liiga meistriks, saanud klubi üks olulisemaid mängijaid. 
Oma Premier League'i debüüdi tegi ta 2012. aastal ning oma lahkumiseni klubist 2016. aastal oli ta Readingi meeskonnas platsil olnud 228 mängus ja löönud 30 väravat. 
Rahvusvahelisel areenil esindas Robson-Kanu algul oma sünnimaad Inglismaad, aga alates 2010. aastast U21 vanuseklassis olles valis Walesi koondise. Ta valiti Walesi koondisse ka 2016. aasta Euroopa meistrivõistlusteks.
1947. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1947. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises toimusid 5.-14. septembrini Moskvas. 
Tulemused.
Takistussõidud.
Võistkondadest oli esimene Moskva (4907 punkti), järgnesid Vene NFSV (4729) ja Eesti NSV 4467.
Julie Steinmann

Julie Steinmann (neiuna Vares; 29. september 1883 Põlgaste vald, Võrumaa – 8. detsember 1957 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja naisliikumise tegelane, Naiskodukaitse liige ning poliitik, V Riigikogu liige.
Steinmann töötas õpetajana Eestis ja Peterburis ning lõpetas 1917. aastal Peterburi Kõrgema Kommertsteaduste Instituudi. Ta kirjutas mitmetes ajalehtedes, sealhulgas ka pseudonüümi Käo Orviku all. Steinmann osales paljudes naisorganisatsioonides, oli EÜS Põhjala liige. 
1932. aastast oli Julie Steinmann V Riigikogu liige; Riigikogu koosseisu tegevus lõppes 1934. aastal, volitused peatati 1937.
1936. aastal avaldas Koduse Kasvatuse Instituut Steinmanni brošüüri "Seltskonna suhtumine lapsesse meil ja mujal".
Teise maailmasõja ajal põgenes Julie Steinmann koos perega Rootsi, kus osales Eesti Komitee, Eesti Rahvusnõukogu jpt organisatsioonide tegevuses ning korraldas eesti sõjainvaliidide abistamist põgenikelaagrites Saksamaal.
1948. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1948. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises toimusid Moskvas. 
Tulemused.
Võidusõidud.
 
Muud alad.
Võistkondadest oli esimene Pištševik (2615), teine ALMAVÜ (2561), kolmas Nõukogude Armee (2555).
Sõzrani sild

Sõzrani sild, ka Aleksandri sild, (vene keeles Сызранский мост, Александровский мост) on raudteesild üle Volga jõe Oktjabrskis Samara oblastis, 18 km Sõzranist ülesvoolu. 
Silda peeti oma aja tehnilise mõtte imeks ja omapäraseks "Aasia väravateks".
Sõzrani sild oli esimene raudteesild Volga jõe kesk- ja alamjooksul.
Silla esialgne nimi oli Aleksandri sild (keiser Aleksander II auks). 1917. aastal nimetati ümber Sõzrani sillaks. 1990. aastatel ennistati algne nimi, kuid ka "Sõzrani sild" jäi käibele. 
1900. aasta Pariisi maailmanäitusel eksponeeriti Aleksandri silla vähendatud mudelit. Praegu säilitatakse seda maketti raudteetranspordi keskmuuseumis Peterburis.
Silla rajamine.
1877. aastal anti käiku Sõzranit läbiv Batraki–Orenburgi raudtee (Batraki oli Oktjabrski linna sellane nimi). Üle Volga toimis praamiühendus kuni Aleksandri silla avamiseni 1880. aastal.
13-avalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris Nikolai Beleljubski. Silla üldpikkus on 1483 m, sillete skeem 13 x 109,2 m. Valmimisel oli sild Euroopa pikimaid.
Üheteelise raudteesilla ehitamist juhtisid insenerid Konstantin Mihhailovski, Vladimir Berezin ja Eugen Karl von Knorre. Rakendati ehitustehnoloogilisi novaatorlikke lahendusi (uut tüüpi kessoonide kasutamine, fermide kokkupanek kaldal). 
Riiast toodi raudteed mööda kohale miljon puuda tsementi ja üle 140 tuhande puuda rauda kessoonide ehitamiseks. Teras telliti Belgiast. Jäämurdjad kaeti viiburi graniidiga.
Objektiga oli hõivatud üle 2500 töölise. Insener-tehnilist personali oli sadakond spetsialisti.
Sild avati pidulikult 30. augustil 1880. Sümboolse lindi lõikas läbi Vene Keisririigi teedeminister kindraladjutant Konstantin Possiet. Kahele ehitust juhtinud insenerile – Mihhailovskile ja Berezinile – andis keiser Aleksander II Püha Vladimiri ordeni 4. järgu.
Taastamine ja rekonstrueerimine.
Vene kodusõjas kannatada saanud kahe sildeava sillafermide taastamisel lähtuti Lavr Proskurjakovi poolt 1907. aastal välja töötatud arvutusnormidest. 
Aastatel 1949–1951 rekonstrueeriti raudteesild kaheteeliseks ja vahetati välja kõik (peale kahe, mis pärast Vene kodusõda taastati) sildeava sillakandurid (paralleelvöödega sõrestikud asendati polügonaalvööga sõrestike vastu), 2002–2004 vahetati välja ka ülejäänud kahe ava sillafermid.
Aleksandri sild

Aleksandri sild on mitme silla eestikeelne rööpnimi:
1949. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1949. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises toimusid Moskvas. 
Tulemused.
Muud alad.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Sõjaõhujõud 3633,28&lt;br&gt;
2. Pištševik 3621,79&lt;br&gt;
3. ALMAVÜ I 3589,08
Michel Rocard

Michel Rocard (22. august 1930 Courbevoie – 2. juuli 2016 Pariis) oli Prantsusmaa sotsialistlik poliitik. Ta oli aastatel 1988–1991 Prantsusmaa peaminister.
Ta sündis aastal 1930 Courbevoies Hauts-de-Seine'i departemangus protestantlikus perekonnas, tema isa oli tuumafüüsik Yves Rocard. Ta lõpetas Institut d'études politiques de Paris'i
1950. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1950. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises . 
Tulemused.
Muud alad.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Nõukogude Armee 4566,28&lt;br&gt;
2. Sõjaõhujõud 4498,84&lt;br&gt;
3. ALMAVÜ 4448,55
1951. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1951. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises . 
Tulemused.
Muud alad.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Nõukogude Armee I 4905,35&lt;br&gt;
2. ALMAVÜ I 4725,29&lt;br&gt;
3. Nõukogude Armee II 44713,36&lt;br&gt;
1952. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1952. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises . 
Tulemused.
Muud alad.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Sõja-õhujõud 3857,18&lt;br&gt;
2. ALMAVÜ I 4126,79&lt;br&gt;
3. Pištševik 5159,35&lt;br&gt;
1953. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1953. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises . 
Tulemused.
Võidusõidud.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Spartak 117,5&lt;br&gt;
2. Nauka 117&lt;br&gt;
3. ALMAVÜ I 109&lt;br&gt;
1954. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1954. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises . 
Tulemused.
Takistussõidud.
1Teistel andmetel Start
Koolisõidud.
2Teistel andmetel Pevets
Võidusõidud.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Moskva I&lt;br&gt;
2. Vene NFSV II&lt;br&gt;
3. Moskva II&lt;br&gt;
4. Eesti NSV &lt;br&gt;
5. Vene NFSV I &lt;br&gt;
6. Gruusia NSV &lt;br&gt;
7. Läti NSV
1955. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1955. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises . 
Tulemused.
Võidusõidud.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. AKSK II&lt;br&gt;
2. AKSK I&lt;br&gt;
3. Urožai I
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises peeti 6.-15. augustil Moskvas, rahvaste spartakiaadi raames. 
Tulemused.
Takistussõidud.
1"Kehakultuuri aastaraamat"u järgi Vene
Koolisõidud.
2"Kehakultuuri aastaraamat"u järgi A.
Võidusõidud.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Moskva 54&lt;br&gt;
2. Vene NFSV 50,5&lt;br&gt;
3. Eesti NSV 42&lt;br&gt;
4. Usbeki NSV 39&lt;br&gt;
5. Kirgiisi NSV 39&lt;br&gt;
6. Turkmeeni NSV 37 &lt;br&gt;
1958. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1958. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises peeti 24.–30. augustil Moskvas. 
Tulemused.
Mitmevõistlus.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Moskva 491,38&lt;br&gt;
2. Vene NFSV 343,04&lt;br&gt;
3. Ukraina NSV 226,16&lt;br&gt;
4. Eesti NSV 224,2&lt;br&gt;
5. Kirgiisi NSV 189,93&lt;br&gt;
6. Turkmeeni NSV 165,43&lt;br&gt;
1978. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1978. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises.
Tulemused.
Kolmevõistlus.
! colspan=6 bgcolor="5BBAB2" | Sporthobuse kolmevõistlus III grupi hobustele
! Koht
! Ratsanik
! Hobune
! Võistkond
! Miinuspunkte
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Moskva 178,5&lt;br&gt;
2. Ukraina NSV 87&lt;br&gt;
3. Leningrad 66&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
6. Eesti NSV 15
Ants Martins

Ants Martins (sündinud 25. novembril 1933 Põltsamaal) on eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1953. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetika erialal. Ta on õppinud aspirantuuris aastatel 1962–1965 Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures ja aastatel 1965–1967 selle Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis ning kaitsnud 1967. aastal väitekirja ja saanud tehnikakandidaadi kraadi.
Teenistuskäik.
Töötas Eesti NSV Teaduste Akadeemia Energeetika Instituudis inseneri, vaneminseneri ja nooremteadurina 1958-1962; Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis vaneminseneri ja nooremteadurina 1965-1993; Energeetika Instituudis sektori-, osakonna- ja laborijuhatajana 1993-2001.
2002-2016 töötas Tallinna Tehnikaülikoolis: TTÜ Eesti Energeetika Instituudi laborijuhataja 2002-2003, erakorraline vanemteadur soojustehnika instituudis aastast 2004.
Karl-Heinz Bartsch

Karl-Heinz Bartsch (25. november 1923 Löblau, Danzigi vabalinn – 19. juuli 2003 Halle) oli saksa põllumajandusteadlane ja Saksa DV riigitegelane.
Karl-Heinz Bartsch oli pärit mõisavalitseja perekonnast. 1941. aastal lõpetas ta Danzigis Horst Wesseli Gümnaasiumi. 1941. aasta aprillis astus ta vabatahtlikuna Waffen-SS-i. Pärast sõjalise väljaõppe saamist teenis ta 1942. aastal Prantsusmaal. 1943. aastal saadeti Karl-Heinz Bartsch Idarindele, ta võttis osa ka Kurski lahingust. 1943. aasta augustis sai ta haavata, misjärel viibis kuni 1944. aasta jaanuarini haiglaravil. Alates 1944. aasta jaanuarist võitles Läänerindel, langes 1945. aasta mais Ameerika vägede kätte sõjavangi. Vabanes vangistuses 1945. aasta juunis. 1945–1946 töötas ta põllumajanduses. 1946–1949 õppis Bartsch Halles Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikoolis, mille lõpetas agronoomina. 1949. aasta veebruaris astus Bartsch Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1949–1951 õppis ta aspirantuuris Loomakasvatusinstituudis, doktorikraadi sai 1951. aastal. 
1952–1958 töötas ta Clausbergi rahvamõisa juhatajana. 1954–1960 kuulus ta Erfurdi piirkonna Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei piirkonnaorganisatsiooni juhatusse. 1958–1960 oli ta Saksa DV Põllumajandusteaduste Akadeemias osakonnajuhataja ja teaduskonna nõukogu esimees. 1960–1962 oli Karl-Heinz Bartsch Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee põllumajandusosakonna juhataja. 1961. aastast kuni 1963. aasta alguseni oli ta Berliini Humboldti Ülikooli Loomakasvatuse ja Koduloomade Geneetika Instituudi direktor. 1962. aastast kuni 1963. aasta alguseni oli ta Saksa DV põllu- ja metsamajanduse ministri asetäitja. 21. jaanuaril 1963 valiti Karl-Heinz Bartsch Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks. 1963. aasta 7. veebruarist kuni 9. veebruarini oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu põllumajandusnõukogu esimees. Lääne-Saksamaa ajakirjanduses avalikustati aga Bartschi omaaegne kuulumine Waffen SS-i. 9. veebruaril 1963 arvati Karl-Heinz Bartsch välja keskkomitee koosseisust ja Keskkomitee Poliitbüroo kandidaatide hulgast ning vabastati aseministri ametikohalt. 28. märtsil 1963 heideti Bartsch Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja, kuna ta oli varjanud oma kuulumist Waffen-SS-i ja esitanud valeandmeid oma mineviku kohta. Seejärel töötas ta põllumajanduses kuni pensionile jäämiseni 1988. aastal.
Ingrid Mauer

Ingrid Mauer (13. august 1937 Tallinn – 13. september 1983 Tallinn) oli eesti matemaatik ja programmeerija.
Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1955–1960 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille matemaatikaosakonna lõpetas 1960. aastal. 
Ta õppis aastatel 1960–1963 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis aspirantuuris, kaitses seal 1968. aastal väitekirja ja sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1963–1983 Küberneetika Instituudis teaduri ja vaneminsenerina.
Ta suri pikaajalise haiguse tagajärjel 13. septembril 1983 ja maeti 16. septembril 1983 Liiva kalmistule.
When I'm Back on My Feet Again

"When I'm Back on My Feet Again" on Diane Warreni kirjutatud ja Michael Boltoni esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona.
Salavat Julajevi mälestussammas

 
Salavat Julajevi mälestussammas on mälestusmärk baškiiri rahvuskangelasele Salavat Julajevile Paldiski linnapargis.
Mälestussammas püstitati 1989. aastal. Büsti autor on Baškortostani skulptor Tamara Netšajeva. 1990. aastate alguses viidi büst oletatavasti metalli kokkuostu. Monument taastati algse järgi ning taasavati 1998. aastal.
Sündinud 1993

"Siin on loetletud 1993. aastal sündinud tuntud inimesi.
Kopli mõis

Kopli mõis (ka Telliskopli mõis; saksa keeles "Ziegelkoppel") oli Tallinna linnamõis Harjumaal, Kopli poolsaarel. Tänapäeval jääb see Põhja-Tallinna linnaosa Kopli, Sitsi ja Paljassaare asumisse. Mõisasüdame aadress on tänapäeval Maleva tänav 2d.
Mõis rajati keskajal piirkonna majandamiseks (loomade karjatamine, heina niitmine ja metsa kasutamiseks). Selle alale rajati 14. sajandil (esimene kirjalik teade 1365. aastast) ka linna telliselööv, millest pärineb ka mõisa saksakeelne nimetus. 
Omaaegse Kopli mõisa rentnikud olid kohustatud rendiaja jooksul istutama Kopli poolsaarele kindla arvu tammi, mida kasutati linna veevarustuse puittorustikkude ja suurtükilafettide valmistamiseks.
1650ndail aastail sai kingiks maavalduse Kopli eeslinnas, et rajada sinna telliseahi Haapsalu bürgermeister Christian von Husen.
1689. aastal redutseeriti Kopli mõis Rootsi riigile, kuid Vene riigi ajal läks see uuesti linna kätte.
Pärast Põhjasõda oli mõisa härra Jobst Johan von Hausen (Husen).
1774. aastal rajati mõisa maadele Niguliste ja Oleviste koguduse uus kalmistu. 1820. aastal oli Kopli mõisas maad 525 ha, mille põllupinda oli 11 ha.
1912. aastal hakati mõisa maid laialdaselt müüma või andma rendile Vene riigile uute laevatehaste ja uue mereväebaasi jaoks.
Mõisast on tänapäeval alles ümberehitatud hooneid ja haljastuse osi.
Stephen Tallents

Sir Stephen George Tallents (20. oktoober 1884 London – 11. september 1958 London) oli Suurbritannia sõjaväelane ja ametnik.
Esimeses maailmasõjas teenis ta Irish Guardsi rügemendis kuni raskelt haavata saamiseni, misjärel asus tööle riigiametnikuna.
Kolonel Stephen Tallents oli Eesti Vabadussõja ajal Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi Välisministeeriumi missiooni volinik Eestis. Samal ajal Eestis ja Lätis tegutsenud kindral Hubert Gough oli aga Suurbritannia Sõjaministeeriumi ja Pariisi rahukonverentsi delegatsiooni esindaja Baltimaades.
Briti volinikuna Balti provintsides osales ta Eesti ja Läti vahelise Valga-Valka linna ja selle ümbruse piiriküsimuse lahendamises.
Édith Cresson

Édith Cresson (neiupõlvenimi Édith Campion; sündinud 27. jaanuaril 1934 Pariisis) on Prantsusmaa sotsialistlik poliitik, aastatel 1991–1992 Prantsusmaa peaminister. 
Ta oli läbi kogu Prantsusmaa ajaloo riigi esimene ja kuni 2022. aastani ainuke Prantsusmaa naissoost peaminister. 
Ta sündis aastal 1934 Pariisis. Ta on lõpetanud õppeasutuse "École de Haut enseignement commercial pour les jeunes filles" (nüüd HEC Paris).
Kui presidendiks sai François Mitterrand, oli ta mitu korda mitmesugustel ministriametikohtadel. 22. maist 1981 kuni 22. märtsini 1983 oli ta Prantsusmaa põllumajandusminister (Pierre Mauroy esimeses ja teises valitsuses), 23. märtsist 1983 kuni 17. juulini 1984 oli ta Prantsusmaa väliskaubanduse- ja turismi minister (Pierre Mauroy kolmandas valitsuses). 19. juulist 1984 kuni 20. märtsini 1986 oli ta Prantsusmaa väliskaubanduse- ja tööstuse ümberkorraldamise minister (Laurent Fabiuse valitsuses). 10. maist 1988 kuni 2. oktoobrini oli ta Prantsusmaa Euroopa asjade minister (Michel Rocardi esimeses ja teises valitsuses). 15. maist 1991 kuni 2. aprillini 1992 oli ta Prantsusmaa peaminister.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Jacques Cresson (1924–2001), neil sündis kaks tütart. Äi oli vene-prantsuse segaperekonnast pärit kirurg Fortuné Cresson (1874–1945).
Ivantejevka

Ivantejevka on linn Moskva oblastis, mis moodustab Ivantejevka linnarajooni. Asub Utša jõe ääres, Moskva ringteest 17 km kirdes.
Vantejevo küla kujunes 19. sajandi lõpus tekstiilitööstuse keskuseks, kus asus mitu vabrikut. 1928 nimetati Vantejevo küla Ivantejevski töölisaleviks. 1937 nimetati töölisalev Ivantejevka linnaks.
Linnas asub 1936. aastal asutatud akadeemik Jablokovi nimeline dendropark.
2010. aastal oli linnas 58 600 elanikku.
Rait Rikberg

Rait Rikberg (sündinud 30. augustil 1982 Tartus) on endine eesti võrkpallur.
Ta on olnud pikaaegne Eesti võrkpallikoondislane ja Bigbank Tartu mängija. Alates hooajast 2023/24 juhendab ta Eesti esiliiga klubi EMÜ/Structura.
Sportlaskarjäär.
Eesti võrkpallikoondis.
Rait Rikberg kuulus Eesti võrkpallikoondisse aastatel 2002–2021 ja mängis 183 mängus. Ta liitus Eesti võrkpallikoondisega 2002. aastal ning tegi debüüdi samal aastal sõpruskohtumistes Soome võrkpallikoondisega. Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril on ta kuulunud koondise koosseisu neljal korral (2015, 2017, 2019 ja 2021). Euroopa liiga on ta võitnud koondisega kahel korral (2016 ja 2018).
Koondise algusaastatel olid ta konkurentideks koondises libero positsioonile Raigo Tatrik, Sten Esna ja Asko Esna. Tiheda konkurentsi tõttu jäi ta ka nii mõnelgi korral koondisest välja või tuli täita teise libero positsiooni. 2013. aasta kevadeks olid kõik eelmainitud mängijad karjääri lõpetanud ning koondises hakkas põhilibero rolli täitma Rikberg.
Klubivõrkpall.
Ta mängis aastatel 2001–2023 Eesti võrkpalliklubis Bigbank Tartu (varasem Tartu Pere Leib). Ta on tulnud klubiga viiekordseks Eesti- (2006, 2012, 2014, 2021, 2022) ja Balti meistriks (2012, 2015, 2019, 2022, 2023) ning sama palju on võidetud ka Eesti karikaid (2005, 2008, 2019, 2021, 2022).
Rikbergi esimene ja ainus välisleping oli hooajaks 2017/18, kui ta liitus Belgia meistriliigaklubiga Meneni Prefax. Ta oli meeskonnas kindel põhimängija, kuid otsustas hooaja keskel pikkade kurnavate treeningute tõttu klubist lahkuda ning naasta kodumaale.
Karjääri lõpp.
Rikberg on mitmel korral viidanud oma koondise- või klubivõrkpalluri karjääri lõpule, kuid siiski taas tagasi tulnud. Peale 2019. aasta EM-finaalturniiri ütles ta intervjuus, et tunneb, et tema aeg koondises on läbi. 2021. aasta kevadel (klubihooaja lõpus) ütles ta intervjuus, et põlvemurede tõttu on 99% tõenäosusega tema karjäär võrkpallurina läbi. Siiski liitus ta koondisega ka 2021. aasta EM-finaalturniiriks valmistudes ning osales ka finaalturniiril. Samuti jätkas ta Bigbank Tartus veel kuni hooaja 2022/23 lõpuni.
2022/23 klubihooaja lõpus ütles Rikberg taas, et lõpetab võrkpallurikarjääri. 27. mail 2023 peeti Tartu Ülikooli Spordihoones naiste hõbeliiga ja meeste kuldliiga kohtumiste vahel Kert Toobali ja Rait Rikbergi lahkumismäng, kus läksid vastamisi võrkpallilegendide meeskond Eesti U17 noormeeste koondisega, kes oli vastselt U17 EM-finaalturniirile pääsu taganud. Vastasseis oli ka sümboolne selle poolest, et vanameistrid said väljakult lahkuda ja noormängijad kohad üle võtta.
Isiklikku.
Rikberg lõpetas 2001. aastal Tartu Forseliuse Gümnaasiumi. 2016. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi erialal.
Tal on abikaasa Jaanaga (abielus al 2010) kolm last: Christina, Robin Rait ja Robert.
Ta vend on eesti "indiaca"-mängija, võrkpallitreener ja sporditegelane Alar Rikberg.
Riia Filmistuudio

Riia Filmistuudio (ka Riia Kinostuudio; läti Rīgas Kinostudija) on Läti filmiettevõte (filmistuudio), mis toodab mängu- ja dokumentaalfilme. Stuudio peahoone asub Riias.
Stuudio asutati 1948. 
Perioodil 1970–1980 tootis Stuudio 10–15 filmi aastas ja tollal töötas seal umbes 1000 inimest.
Martti Keel

Martti Keel (sündinud 30. jaanuaril 1992 Rovaniemis) on endine eesti võrkpallur.
Isiklikku.
Tema isa on endine Eesti võrkpallikoondise sidemängija ja hilisem peatreener Avo Keel. Ta noorem vend on Markkus Keel, kes on samuti võrkpallur (sidemängija).