Baltrum

Baltrum on barjäärsaar Saksamaal Ida-Friisimaa rannikul.
See paikneb seitsme asustatud Ida-Friisi saare ahelikus. Baltrum on selles saarestikus väikseim saar nii pindalalt kui ka rahvaarvult. Saare pindala on 6,5 km² ja 31. detsembril 2023 elas seal 573 inimest.
Saar paikneb Ida-Friisi saarte keskel. Wichter Ee väin läänes eraldab Baltrumit Norderneyst ja Accumer Ee väin idas Langeoogist. Saarel on kaks küla, Ostdorf ('Idaküla') ja Westdorf ('Lääneküla'), mis on põhimõtteliselt ühte sulanud. Baltrumi parvlaev väljub väikesest sadamast Neßmersieli küla lähedal (Dornumi vallas), millel on ühendus Nordeni rongijaamaga. Saarel on parvlaevaterminal ja väike lennurada.
Saar on umbes 5 km pikk ja 1,5 km lai. Suvekuudel paisub rahvaarv turismi tõttu umbes 3500-ni. Turistid (peamiselt Ruhri piirkonnast Nordrhein-Westfalenis) reisivad Baltrumile nautima Alam-Saksi padumere rahvusparki, randa ja atraktsioone, nagu mereveega täidetud siseujulat või miniatuurset golfiväljakut. Saare kõrgeim punkt on keskne rannaluide Aussichtsdüne, mille tipus on vaateplatvorm ja mille kõrgus on 19,3 m üle merepinna.
Etümoloogia.
Baltrumi nime päritolu pole päris selge. 1398. aastal on saart läänistamisdokumendis esmamainitud nimega "Balteringe", mis tähendab vanafriisi keeles kas "karjamaa" või "Balteri poegade või järglaste (paik)". Teine oletus on, et nimi tuleb muinaspõhja jumal Baldrist – Odini ja Friggi pojast. Viimasel ajal on tekkinud irooniline versioon, et saarele ringi peale tegemisel on ring "bald 'rum" ('peagi täis'): kuna saar on väike, ei võta ümber Baltrumi jalutamine kaua aega. Saare ümbermõõt on ligikaudu 15 km.
Ajalugu.
Straboni ja Plinius Vanema kirjutised annavad aimu, et saar oli olemas 1. sajandist eKr ja pKr. Ida-Friisimaa pealike ajastul, aastatel 1350–1464, kuulusid Ida-Friisi saared mõjuvõimsale perekonnale nimega tom Brok. Baltrumit on dokumendis esmamainitud 1398. aastal, kui Widzel tom Brok loovutas Balteringe (lisaks teistele saartele) Baieri hertsog Albrecht I-le ja sai need tagasi läänina.
17. sajandil oli Baltrum pikliku kujuga nagu barjäärsaared Norderney ja Juist tänapäeval. Sajandite jooksul kaotas Baltrum tuule- ja mereolude tõttu suure hulga maad läänerannikul, mida idaranniku laienemine ei suutnud kompenseerida. Aastatel 1650–1960 liikus saare läänerannik umbes 5 km itta, samas idarannik liikus vaid 1,5 km itta. Üks komisjon teatas 1650. aastal ringreisi tulemusena, et 14 saareelanikku on merest ohustatud. 1737. aastal oli saarel küla koos kirikuga, mis tuli nihkuvate liivaluidete mudastumise tõttu 1800. aastal maha jätta. Uus küla, Westdorf, asutati umbes 800 m praegusest läänerannikust läänes (tänapäeva leetseljaku Othelloplate kandis Baltrumi ja Norderney vahel), idas asus Ostdorf. 1825. aasta tormilainetus purustas saare mitmeks tükiks ja see muutus enamjaolt elamiskõlbmatuks. Westdorf jäeti maha.
1870. aastast alates kaitsti saart mere jõu eest buunide, puitpalissaadide ja kaldakindlustistega. Hoonestatud ala kaitsevad üleujutuste eest ka tammid.
Saarel ei ole ametlikke tänavanimesid, kuid on majanumbrid. 2009. aastal oli majadele antud umbes 300 numbrit. Nummerdus põhineb majade ehitamise ajal, näidates mõnevõrra saare hoonete ajalugu. Numbrid siiski ei muutu, kui ehitis asendatakse uuema konstruktsiooniga.
Turism.
Kuigi Baltrumist sai mereäärne kuurort 1876. aastal, arenes turism väga aeglaselt. 1966. aastast on Baltrum Saksamaa riiklikult heaks kiidetud mereäärne tervisekeskus. Kaks hotelli avati 19. sajandi lõpus: hotell Küper 1892. aastal ja hotell Hotel zur Post 1895. aastal. Enne teise maailmasõja puhkemist külastas Baltrumit igal aastal 5000–6000 inimest. 1960. aastal oli seal juba ligi 17 000 turisti ja alates 1970. aastatest puhkab saarel igal aastal tipphooajal üle 30 000 inimese. Ligikaudu 500 kohaliku kõrval elab tipphooajal saarel pidevalt umbes 3000 külalist, kurnates kahe väikese küla vastuvõtuvõimet.
Liiklus.
Baltrum on täielikult autovaba saar, seal on keelatud liigelda mis tahes mootorsõidukitel. Ainsateks eranditeks on vabatahtlike tuletõrjujate sõidukid, kiirabiautod, mõned rataslaadurid ja masinad, mida on vaja ranniku kaitseks. Aastatel 1949–1985 oli saarel väike üherajaline elektriseerimata kitsarööpmeline raudtee, millel veeti pagasit ja lasti. Baltrumil ei ole jalgrataste jagamise süsteemi ja turistidel palutakse oma rattaid saarele mitte tuua, rattasõit on kohalike privileeg. Reisijate- ja kaubavedu toimub hobuveokitega. Pagasit veetakse kahe- või neljarattaliste kärudega või hobuveokitega.
Baltrumil asub otsingu- ja päästejaam, mida opereerib Saksa mereotsimis- ja päästeteenistus.
Ligipääs.
Parvlaevateenused.
Baltrumis on loodetest sõltumatu sadam 1928. aastal asutatud laevafirma Baltrum Line parvlaevadele, mis väljuvad Neßmersielist. Reis kestab umbes 30 minutit ning sõltuvalt aastaajast ja turismihooajast väljub parvlaev päevas korra kuni neli korda kummaski suunas. Pagas pannakse konteinerisse ja seda veetakse puhkajatega samal laeval. Merel on tähtsaim vaatamisväärsus hülged Norderney ees leetseljakutel, mille vahelt parvlaev läbi sõidab. Laevafirma korraldab bussiühendust Nordeni rongijaamaga Alam-Saksimaal. 2006. aastani veeti kaupu parvlaevaga Baltrum II Norddeichi sadama kaudu, kuid alates 2006. aastast toimub kaubavedu Neßmersieli sadama kaudu. Neßmersieli sadam alustas tööd 1970. aastal ja seda täiendati kaubavedude ümbersuunamise tõttu 35 m pika kaubakaiga 2008. aastal.
Lennujaam.
Baltrumi lennujaamast viivad lennud Norddeichi.
Jalgsi.
Mõõna korral pääseb Baltrumile Neßmersieli sadamast giidi juhtimisel jalgsi üle padumere. Matk võtab aega 2,5 tundi.