Silvester II

Silvester II (ka Sylvester II; Gerbert Aurillacist, Gerbert Reimsist, Gerbert d'Aurillac, Girbertus, Gerbertus) oli 139. paavst 999–1003, teadlane ja õpetaja. Ta toetas ja edendas araabia ja Kreeka-Rooma aritmeetika, matemaatika ja astronoomia uurimist, taastutvustas kristlikule Lääne-Euroopale abakust ja sfäärilist astrolaabi, mis oli unustatud mujal Euroopas (kuid mitte Bütsantsis) Kreeka-Rooma ajastu lõpul. Teda peetakse esimeseks, kes tutvustas Euroopas kümnendsüsteemi, kasutades araabia numbreid. Ta oli esimene prantsuse päritolu paavst.
Gerbert sündis Aurillaci lähistel Belliaci külas (tänapäeva Saint-Simon, Cantali lähedal Prantsusmaal) millalgi ajavahemikul 938–950 madalat päritolu Agilberti (Agilberto) pojana.
Gerbert õppis Aurillacis Saint-Géraud' kloostris ja temast sai benediktlaste ordu munk. 967 saavutas Saint-Géraud' kloostrit külastanud Barcelona krahv Borrell II abtiga kokkuleppe ja Gerbert siirdus Santa María de Ripolli kloostrisse. Ta õppis Vici piiskopi Attoni (Hatto) ning Córdobas ja Sevillas araabia õpetlaste juures matemaatikat, astronoomiat, aritmeetikat, geomeetriat, muusikat ning araabia keelt. 970 läks Gerbert koos Attoniga Rooma, kus ta kohtus paavst Johannes XIII-ga, kellele avaldasid muljet tema teadmised. Gerbert kohtus ka Saksa-Rooma keisri Otto I-ga.
Gerbert asus 972 Reimsis õppima ülemdiakon Gerannuse juures dialektikat. Reimsi peapiiskop Adalbéron määras ta katedraali kooli juhiks, kus ta õpetas muuhulgas ka meditsiini. Gerbert külastas koos Adalbéroni ja Borrel II-ga 980 või 981 Saksa-Rooma keisri Otto II õukonda, kus ta väitles Magdeburgi katedraali kooli juhi Otrikuga (Otric). Otto II-le avaldasid Gerberti teadmised muljet ja keiser määras ta 982 Bobbio kloostri abtiks, kuid ta pidi peatselt segastel asjaoludel sellelt kohalt lahkuma ("Catholic Encyclopedia" järgi oli klooster vaene, Salvador Miranda arvates mõjutas tema lahkumist teiste kadedus). Gerbert siirdus 983 Saksamaale, kus ta oli Otto III tuutor, kuid asus peatselt Prantsusmaale ja lõpetas 984 Reimsis oma õpingud.
Reimsi peapiiskopi Adalbéroni lähikonnas tegutsenud Gerbert toetas 987 Hugues Capet saamist Prantsusmaa kuningaks. Kui Adalbéron 23. jaanuaril 989 suri, lootis Gerbert saada tema järglaseks, kuid Hugues toetas uue peapiiskopina Arnouli. Karolingide dünastiast põlvnenud Arnoul kavandas 991 oma sugulase Lotringi hertsogi Charlesiga (Karl) Hugues' vastast vandenõud, mistõttu Prantsusmaa kuninga nõudel tagandati ta 17. juunil 991 Saint-Basle sinodil ametist ja uueks peapiiskopiks valiti Gerbert. Gerbert pidas 993 Reimsis provintsiaalsinodi, millel mõisteti hukka need, kes olid kahjustanud kiriku vara. Paavst Johannes XV ei toetanud Arnouli tagandamist ja 2. juunil 995 peetud Mouzon'i sinodil, kus viibis ka Gerbert, kinnitati Reimsi peapiiskopiks taas Arnoul.
Gerbert katsus enda ametisse määramist õigustada 1. juulil 995 toimunud sinodil, kus kinnitati uuesti Arnouli staatus peapiiskopina. Gerbert kirjutas enda õigustamiseks arvukalt kirju, millest on teada vähemalt 149.
Gerbert siirdus 996 Otto III õukonda ja osales Roomas tema kroonimisel Saksa-Rooma keisriks. Aprillis 998 määrati Gerbert Ravenna peapiiskopiks ja Gregorius V andis talle 28. aprillil 998 palliumi. Miranda järgi määras Gregorius V ta 998 kardinaliks. Ta osales sinodil, kus käsitleti Prantsusmaa kuninga Robert II kooselu afääri, kuna kirik ei tunnustanud kuninga kooselu.
Paavstiks saamine.
Saksa-Rooma keiser Otto III määras veebruaris 999 Cluny abti Odiloni (Odilo) soovitusel Ravenna peapiiskopi Gerberti uueks paavstiks, kelle valimisprotseduur toimus 28. veebruaril 999 ja kes pühitseti ametisse 2. aprillil 999. Ta võttis nime Silvester I järgi, et märkida sel moel paavsti koostöövalmidust keisriga.
Silvester II oli esimene prantslane, kes sai paavstiks.
Suhted Saksa-Rooma keisriga.
Otto III tagastas jaanuaris 1001 Kirikuriigile kaheksa Pentapolise maakonda.
Suhted Prantsusmaaga.
Silvester II nõudis Prantsusmaa kuningalt Robert II-lt, et too lõpetaks kooselu oma elukaaslase Berthaga, kuna nende kooselu ei vastanud kanoonilisele õigusele, sest kuninga ja Bertha emad olid õed.
Suhted Kiievi-Vene riigiga.
Silvester II saatis Kiievisse delegatsiooni.
Suhted Ungariga.
Ungari vürst István Püha saatis 1000 Rooma abt Asztriki (Astericus Anastasius) ja taotles paavstilt kuningakrooni, lubades oma valdused anda Püha Tooli protektoraadi alla. Silvester II andis 27. märtsil 1000 Istvánile Ungari kuninga tiitli ja krooni. Ta edendas Ungaris misjonit.
Üleskutse Jeruusalemma vabastamiseks.
Silvester II kutsus kristlasi üles vabastama Jeruusalemma.
Sisepoliitika.
Roomas puhkes 16. veebruaril 1001 Giovanni II Crescenzi juhtimisel ülestõus, mille tagajärjel aeti Silvester II ja keiser Otto III Roomast välja. Paavst siirdus Ravennasse ja seejärel Todisse, kust tal õnnestus Rooma naasta 1002. aastal.
Suhted gallikaani piiskoppidega.
Silvester II tunnustas Reimsi peapiiskopina Arnoul'i ja kinnitas, et tema tagandamine 991 polnud kooskõlastatud paavstiga. Ta kinnitas 999 Reimsi peapiiskopi privileegid.
Ta ordineeris 999 Le Puy piiskopiks Théodardi.
Suhted Saksa piiskoppidega.
Silvester II arutas 1. veebruaril 1001 Roomas ja 27. detsembril 1001 Todis peetud sinoditel Gandersheimi konvendi tüli.
Ta andis 9. juulil 999 palliumi Kölni peapiikopile Heribertile.
Liturgilised otsused.
Silvester II tunnustas 1003 hingedepäeva tähistamist.
Misjon.
Silvester II edendas misjonit Poolas, Ungaris ja slaavlaste juures. Ta rajas Gniezno ja Esztergomi piiskopkonnad.
Ta määras Querfurtist pärit Bruno peapiiskopiks mittekristlastest slaavlaste juures ja andis talle palliumi.
Munklus.
Silvester II kinnitas Ramsey kloostri abtiks Abboni.
Vojtěchi kanoniseerimine.
Silvester II kanoniseeris 999 Praha piiskopi Vojtěchi (Adalbert).
Moraal.
Silvester II taunis simooniat, konkubinaati ja nepotismi. Ta rõhutas, et piiskopiks tuleb määrata laitmatute elukommetega mehi.
Uued kardinalid.
Silvester II määras Salvador Miranda andmetel kardinaliks hilisema paavsti Johannes XVIII, hilisema paavsti Benedictus VIII ja Friedrich von Sachseni (Friedrich Saksimaalt).
Silvester II kultuuriloos.
Silvester II-t tunnustati keskajal õpetlase ja filosoofina. Tema filosoofilisi vaateid mõjutas Boëthius.
Silvester II edendas matemaatika, aritmeetika ja astronoomia arengut Lääne-Euroopa kristlikus kultuuriruumis. Ta võis esimese Lääne-Euroopa kristliku õpetlasena kasutada araabia numbreid ja tutvustada Lääne-Euroopas nende rakendamist. Ta kasutas oma kirjades esmakordselt Põhja-Itaalia tahhograafilist süsteemi.
Ta tutvustas Lääne-Euroopa kristlikus kultuuriruumis uut tüüpi abakust ja leiutas Catholic Encyclopedia andmetel pendelkella.
Ta tutvustas Lääne-Euroopas astrolaabi, kontsentriliste metallvõrudega taevasfääri ja vaatetoru kasutamist.
Michael Praetoriuse "Syntagma Musicumi" andmetel ehitas Silvester II hüdraulilise oreli.
Keskajal levinud legendides seostati tema andekust maagiaga ja kuradiga sõlmitud lepinguga.
Talle on Aurillacis püstitatud monument.
Teosed.
Silvester II on kirjutanud traktaate matemaatikast ja teoloogiast. Temalt on teada 218 kirja erinevatele isikutele, samuti 149 kirja, et õigustada oma saamist Reimsi peapiiskopiks. Temalt on teada ka viis lühikest poeemi.
Teoloogia.
Silvester II kirjutas dogmaatilise traktaadi "De corpore et sanguine Domini", kus ta õigustas teoloog Paschasius Radbertuse vaateid.
Surm.
Silvester II suri 12. mail 1003 Roomas Santa Croce in Gerusalemme kirikus peetud missa ajal ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Hiljem maeti tema säilmed ümber Lateraani basiilikasse.