Debora Vaarandi

Debora Vaarandi (sündinud Debora Trull, alates 31. maist 1936 Debora Hint, Debora Smuul; 1. oktoober 1916 Võru – 28. aprill 2007) oli eesti luuletaja.
Elukäik.
Debora Vaarandi sündis Võrus, kuid tema lapsepõlv möödus Tallinnas ja Saaremaal. Ta lõpetas Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Tulevase luuletaja esimene luuletus "Udus" ilmus Saaremaa ühisgümnaasiumi kooliajalehes Kume Rivi. Autori teadmata sattus see pala ajakirja Eesti Naine toimetusse ning avaldati 1936. aasta aprillinumbris .
1935. aasta sügisel tutvus Vaarandi kohalikul kirjandusõhtul Aadu (Adolf) Hindiga, kes töötas toona algkooliõpetajana. Noored kihlusid peagi ja astusid järgmise aasta juunis abiellu. Abikaasa kaudu sattus Vaarandi Tartu kirjanike ja boheemlaste ringkonda, kus sündisid tutvused August Sanga, Kaarel Irdi ja teistega. Aadu Hindi toetusel astus luuletaja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda. Ülikooli ajal avaldas Debora Hint arvustusi Eesti Kirjanduses ja Postimehes, tõlkis Alfred Adleri "Inimesetundmise". 1939. aastal suri paari ainus laps ning abielu Aadu Hindiga lagunes.
Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude vägede poolt 1940. aastal töötas noor naine Rahva Hääle toimetuse kultuuriosakonnas, oli vastasutatud kultuurilehe Sirp ja Vasar peatoimetaja asetäitja ja hiljem peatoimetaja. Talle anti korter Gustav Sergolt konfiskeeritud majas. Paljulubav tõlkija ja literaat abiellus Sirbi ja Vasara, hiljem Rahva Hääle peatoimetaja Anton Vaarandiga, kelle õhutusel oli Debora Hint 1940. aastal astunud kommunistlikku parteisse. Debora Vaarandi oli NLKP liige aastatel 1940–1990. Sõja-aastatel viibis Debora Vaarandi evakueerituna Nõukogude Liidus Venemaal ja Kasahstanis. Moskvas ja Leningradis Rahva Hääle toimetuses töötanud Debora Vaarandi naasis 1944. aastal Eestisse, kus asus tööle Sirbi ja Vasara vastutava toimetajana. 1949 aastal osales Debora Vaarandi Eesti Nõukogude Kirjanike Liidu esindajana koos abikaasa kirjanike liidu juhi Juhan Smuuliga Virumaalt küüditatud perelt konfiskeeritud varanduse üleskirjutamisel.
Ülikoolihariduse omandamine filosoofiateaduskonnas jäi pooleli, abielu Anton Vaarandiga katkes. Esimesel sõjajärgsel aastal tabas luuletajat tuberkuloos, mis sundis teda toimetajaametist loobuma. Just Kivimäe haiglas kirjutas ta luuletuse "Talgud Lööne soos", mille lõpuosa võttis Raimond Valgre oma laulu "Saaremaa valss" sõnadeks. 1952. aastal abiellus ta luuletaja, prosaisti ja näitekirjaniku Juhan Smuuliga.
Debora Vaarandi suri 28. aprillil 2007 ja maeti Pärnamäe kalmistule.
Looming.
Vaarandi on kirjutanud rohkesti lüürilis-filosoofilisi luuletusi ja tundelüürikat. 1945. aastal ilmus Debora Vaarandi peamiselt võõrsil kirjutatud debüütkogu, mis sai sõjamõjude tõttu apokalüptilise pealkirja "Põleva laotuse all". Luulekogu oli kantud koduigatsuse vaimust, lisaks kohustuslikule Stalini ülistamisele leidus selles palju ilmekaid looduskirjeldusi. Debüüt oli vabavärsis. Tänu sellele kogule ning Alfred Adleri psühholoogiaraamatu "Inimesetundmine" enne sõda ilmunud tõlkele võeti Vaarandi kirjanike liitu. Luuletuse "Eesti mullad" eest määrati talle 1965. aastal esimene Juhan Liivi luuleauhind. 1960.–1970. aastatel küpses Vaarandi luuletajana, tema kasutatavad kujundid ja seosed muutusid järjest rikkalikumaks. Luuletusi kandev nukrameelsus jäi püsima. 1977. aastal ilmunud kogu "Tuule valgel" on poetessi viimane originaalkogu, edaspidi pühendus ta tõlgetele.
Debora Vaarandi oli viljakas tõlkija. Ta on tõlkinud soome, saksa ja vene keelest, muuhulgas Bertolt Brechti, Alfred Adleri, Aleksei Tolstoi, Veera Inberi, Juri Nagibini, Mihhail Prišvini, Eduard Bagritski, Viktor Nekrassovi, Maksim Gorki, Olga Bergholzi, Anna Ahmatova, Katri Vala, Eino Leino, Aleksis Kivi, Georg Trakli ja Laila Hirvisaari loomingut.
Osalemine küüditamises.
Debora Vaarandi osales koos kirjanik Juhan Smuuliga 1949. aasta märtsiküüditamises. Debora Vaarandi ja Juhan Smuuli osalemist küüditamisel kirjeldavad Roland Lääne mälestused "Murrangulised aastad", mis ilmus ajalehes Harju Elu veebruaris 1988. Samuti kannavad Debora Vaarandi ja Juhan Smuuli allkirju küüditamise ohvritelt konfiskeeritud vara nimestikud (LVMA.3HA, n 1, s 377).
2005. aasta intervjuus Jaak Urmetile ei soovinud Vaarandi küüditama värbamisest lähemalt kõneleda ja esitas omapoolse seisukoha: "kui 1949. aastal oli küüditamine, siis mitte üks metsasolija – seal oli ju inimesi palju, relvad olid käes – ei tulnud oma kodu kaitsma, mitte ühte ohvrit ei olnud minu teada."
Eesti Ekspress kirjutab et 
Rahvusarhiivis on säilinud Kõue vallas küüditamise ohvritelt konfiskeeritud vara nimestikud (LVMA.3HA, n 1, s 377), neist ühel, 25. märtsil koostatud nimestikul, seisab, et komisjon, kuhu kuulusid Debora Vaarandi ja Juhan Smuul