José Carreras

Josep Maria Carreras i Coll (sündinud 5. detsembril 1946 Barcelonas Santsi piirkonnas) on hispaania ooperilaulja. Tema esinejanimi on José Carreras (hääldus: [xoˈse kaˈreɾas]).
Hääleliigilt on ta lüüriline tenor. Ta on rahvusvaheliselt tunnustatud ooperilaulja, keda tuntakse rikkaliku kõlapildiga hääle ja hea välimuse järgi. Carreras sai maailmatuntuks kolme tenori trio, kus ta laulis koos Luciano Pavarotti ja Plácido Domingoga, noorima liikmena.
Tema lavakarjäär kestis ligi 50 aastat. 2018. aastal teatas Carreras, et kavatseb ooperilauljana pensionile jääda ning keskenduda tööle oma fondis. Viimane kontsert toimus 2019. aasta juunis Suurbritannias.
Lapsepõlv.
José Carreras sündis pere kolmanda lapsena. Tema isa Josep Carreras i Soler oli prantsuse keele õpetaja ja liikluspolitseinik ning ema Antònia Coll i Saigi juuksurisalongi omanik.
Tema muusikaanne väljendus juba siis, kui ta kuueaastaselt nägi filmi "The Great Caruso" itaalia tenorist Enrico Carusost. Filmist inspireerituna hakkas ta kuuldud aariaid esitama oma pere keskis. Vanaisa, kes oli harrastusbariton, nägi poisis potentsiaali saada heaks ooperilauljaks ning julgustas vanemaid teda muusikakursustele viima.
Esialgu õppis ta laulmist ja klaverimängu sõbra ema juhendamisel, kuid juba kaheksa-aastaselt astus Barcelona Konservatooriumi. Tema vokaalpedagoogid olid Francisco Puig ja Juan Ruax.
1958. aastal debüteeris ta 11-aastaselt poiss-sopranina Manuel de Falla ooperis "El retablo de Maese Pedro".
1968. aastast õppis ta Barcelona Ülikoolis kaks aastat keemiat, kuid jättis selle pooleli sooviga tegelda muusikaga.
Carrerase ema Antònia suri, kui laulja oli 18-aastane.
Muusikutee.
1970. aasta jaanuaris algas Carrerase loometee ooperilauljana, kui tema õpetaja ja mentor Juax Ruax soovitas tal teha kaasa ooperis "Norma". Tema roll Flaviona koosnes paarist fraasist, kuid need olid piisavalt võimsad, et köita sopran Montserrat Caballé tähelepanu. Caballé valis Carrerase oma partneriks Donizetti ooperis "Lucrezia Borgia", mis oli Carrerase esimene täiskasvanuroll. Esietendus toimus 1970. aasta detsembris.
Caballéga tegi ta edaspidi koostööd 15 ooperis. Lisaks oli Caballé vend 1990. aastate keskpaigani Carrerase mänedžer.
1970. aastatel edenes tema lauljakarjäär kiiresti. 1972. aastal debüteeris ta Ameerikas, mängides New Yorgi Linnaooperi lavastuses "Madame Butterfly". 1970. aastate keskpaigaks oli ta laulnud 24 Euroopa ja Ameerika ooperiteatris.
1980. aastateks oli ta esinenud koos selliste tuntud sopranite ja metsosopranitega nagu Montserrat Caballé, Birgit Nilsson, Viorica Cortez, Renata Scotto, Ileana Cotrubaş, Sylvia Sass ja Teresa Stratas. Pikka aega tegi ta koostööd Katia Ricciarelliga.
Maailmakuulsuse saavutas Carreras tänu "Kolme tenori" kontsertidele, kus ta esines koos tipptenorite Luciano Pavarotti ja Plácido Domingoga. Neid kontserte külastas kokku ligikaudu 2 miljardit inimest. Ettevõtmine aitas jõuda klassikalisel muusikal suurtesse rahvamassidesse.
Esimene "Kolme tenori" kontsert toimus 1990. aastal Roomas. Viimase loona esitati kontserdil aaria "Nessun Dorma".
"Kolme tenori" kontserdi salvestis on maailma suurima läbimüügiga klassikalise muusika album.
Carreras on teinud koostööd tuntud dirigentide Herbert von Karajani, Claudio Abbado, Riccardo Muti, Lorin Maazeli, Riccardo Chailly, Colin Davise, Giuseppe Sinopoli, James Levine'i, Carlo Maria Giulini, Leonard Bernsteini ja Zubin Mehtaga. Neist Herbert von Karajaniga tegi ta koostööd üle 20 aasta Salzburgis, Berliinis ja Viinis.
Ta on esinenud enamiku maailma prestiižsemate ooperiteatrite lavadel ja festivalidel, nagu Teatro alla Scala of Milan, New Yorgi Metropolitani Ooperiteater, San Francisco Ooperiteater, Viini Riiklik Ooperiteater, Londoni Kuninglik Ooperiteater, Chicago Ooperiteater, Salzburgi ooperifestival, rahvusvaheline Aix-en-Provece’i sõnakunstifestival, Edinburghi festival, Verona ooperifestival.
Haiguslugu.
1987. aastal osales José Carreras Pariisis ooperi "Boheem" ekraaniversiooni võtetel, kui teda tabas ootamatu hambavalu. Hambaarst määras talle antibiootikumravi. Kuna ooperilaulja tervis aina halvenes, läks ta haiglasse, kus selgus, et tegu ei ole mitte hambapõletikuga, vaid Carreras põeb lümfoblastset leukeemiat.
Carreras saadeti Seattle'isse, kus talle tehti keemiaravi, kiiritusravi ja siirati luuüdi. Seal kasutati esmakordselt luuüdirakkude siirdamise järgset uut ravimit GM-CSF. Carreras sai haiglas kiiritusravi, mille jaoks ta koostas endale ümisemiseks programmi kahest aariast: neli minutit "Aidat" ning kolm ja pool minutit "Carmenit". Seljaajupunktsioone lasi ta teha ilma tuimestuseta, kuna kartis, et torud, mis pannakse hingamisteedesse, kahjustavad häält. Kõikide protseduuride lõpuks anti ooperilauljale 10% paranemisšansse, kui ootamatult hakkas tema luuüdi taas tootma vererakke. Laulja viibis haiglaravil 11 kuud.
Ooperilaulja esimene kontsert pärast tervenemist toimus 1988. aasta juulis Barcelonas, kuhu tuli kohale 150 000 kuulajat.
1988. aastal asutas ta Bareclonas José Carrerase Rahvusvahelise Leukeemia Fondi, mis toetab abivajajaid 7 miljoni naelaga aastas. Selle filiaalid on Ameerikas, Šveitsis ja Saksamaal. Fondi eesmärk on toetada leukeemiat põdevaid inimesi majanduslikult ja töötada välja uusi ravimeetodeid.
Carreras on võtnud oma südameasjaks külastada haiglates vähihaigeid ja neile laulmisega meelelahutust pakkuda.
Isiklikku.
1971. aastal abiellus Carreras Mercedes Pérezega, neil on poeg Alberto Carreras ja tütar Julia Carreras. Paar lahutas abielu 1992. aastal.
2006. aastal abiellus ta Jutta Jägeriga, abielu lahutati 2011. aastal.
Tunnustus.
José Carrerast on tunnustatud järgmiste auhindadega:
José Carreras on nimetatud järgmiste ülikoolide audoktoriks:
José Carreras on järgmiste ühingute auliige:
Looming.
Muusika.
José Carrerase helisalvestisi on müüdud üle 85 miljoni. Tema repertuaari kuulub üle 600 kontserdipala ning tal on üle 150 salvestise, millest 50 on täiemahulised ooperid.
José Carrerase kontserdi repertuaar on mitmekesine, sisaldades muusikat barokist kuni tänapäevaseni.
Filmid.
José Carreras on mänginud näiteks muusikafilmides ja sarjades "Boheem", "Carmen", "Turandot", "Andrea Chenier", "I Lombard", "Verdi reekviem", "Don Carlos", "Stiffelio", "Fedora" ja "Jeruusalemm".
Carrerase kui alles noore tipptenori töö loomingulist protsessi on kajastatud dokumentaalfilmis "Leonard Bernstein Conducts West Side Story" (1985).
Ta on kehastanud Hispaania 19. sajandi tipptenorit Julián Gayarre'i tolle eluloofilmis "Romanza Final" (1986). Dokumentaalfilm "José Carreras: A Life Story" (1993), mis räägib tema enda elust ja loometeest, võitis 1993. aastal rahvusvahelise Emmy auhinna.
Kirjandus.
José Carreras on kirjutanud autobiograafia "Singing From the Soul".
Eesti.
Ta on esinenud 28. juunil 2013 festivali "Classics under Sky" raames Tallinna Lauluväljakul, kus laulis selliseid kuulsaid ooperiaariaid nagu "O sole mio", "Ave Maria" ja "Andaluza".
Viited.
__SISUKORDEES__