tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Agra vald

Agra on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Agras.
650 meetri kõrgusel merepinnast asuva Agra asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Agra piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Dumenza, Luino, Maccagno.
Agra halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Bedorè, Gaggio, Madonna della Lupera.
Hemorrhois

Hemorrhois on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hemorrhois" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Euroopa lõunaosas, Põhja-Aafrikas, Aasias, Araabias, Lähis-Idas ja Kaukasuse piirkonnas (Armeenia, Aserbaidžaan ja Gruusia ning Venemaa alad).
Barasso

Barasso on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Barassos.
401 meetri kõrgusel merepinnast asuva Barasso asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Barasso piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casciago, Castello Cabiaglio, Comerio, Cuvio, Gavirate, Luvinate.
Barasso halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cassini, Molina.
Bardello

Bardello on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Bardellos.
Samanimelise jõe läänekaldal asuva Bardello kõrgus merepinnast on 263 meetrit, asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Bardello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Besozzo, Biandronno, Bregano, Gavirate, Malgesso.
Bardello halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Le Casacce, Logaccio.
Besano

Besano on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Besanos. Esimene vallanõukogu ("consiglio comunale") valiti 1831. aastal.
350 meetri kõrgusel merepinnast asuva Besano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Besano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bisuschio, Cuasso al Monte, Mendrisio (CH-TI), Porto Ceresio, Viggiù.
Besano halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Belvedere, Bernasca, M.o. Ginaga, Monte San Martino, Novella.
Besano kivistised.
1993. aastal leiti valla territooriumilt mitmeid kivistisi, teiste seas Triiase ajastust pärit roomaja kivistis. Umbes 235 miljoni aasta vanune reptiil nimetati Besanosauruseks.
Erivärviline vilbasnastik

Erivärviline vilbasnastik ("Hemorrhois ravergieri") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Erivärvilisel vilbasnastikul klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Afganistanis, Aserbaidžaanis, Põhja-Hiinas,Gruusias, Kreekas, Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Iisraelis, Jordaanias, Kasahstanis, Liibanonis, Mongoolias, Usbekistanis, Pakistanis, Põhja-Kaukaasias, Süürias, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armavir, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonnas.
E-riik

E-riik (vt ka e-valitsus) ehk elektrooniline riik tähendab info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate (IKT) ulatuslikku kasutamist riigi tasandil, pakkumaks riigiasutuste teenuseid elektroonsete kanalite kaudu ning muutmaks valitsemist läbipaistvamaks ja tõhusamaks.
Samuti tähistab see uut tüüpi riiki, mis põhineb selliste tehnoloogiate rakendamisel. Elektrooniline riik hõlmab nii täitevvõimu (e-valitsus) kui ka parlamendi (e-parlament) ja kohtute tegevust (e-õiguskeskkond).
Mõiste "e-riik" vastab üldjoontes ingliskeelsele mõistele "e-governance".
Riigipoolsed e-teenused on Riigiportaalis kodanikule, ettevõtjale ja ametnikule
Sotsiotehniline süsteem

Sotsiotehnilised süsteemid (Sociotechnical systems (STS)) on teaduslik lähenemine organisatsiooni arengus. Tööprotsessi projekteerimine mille peamine eesmärk on inim-, tehnilisi ja tehnoloogilisi töö tegurite koostoime. Termin “sotsiotehniline süsteem” kõige on infrastruktuurse ühiskonna elemente ja inimkäitumise koostoime uurimine. Ühiskond, sotsiaalsed institutsioonid ja nende alamstruktuurid võivad pidada ka nagu keerulised sotsiotehnilised süsteemid.
Sotsiotehnilisi süsteeme mõiste baseerutakse inimese ja masina/tehnika koostoimet ideel võrreldes tehnoloogilise determinismi teooriatega, mis väidavad, tehnoloogial on inimeste elule (inimeste tööülesannete täitmise käigus) tugev ning otsene ühepoolne mõju. Tehnilise ja sotsiaalsete tingimuste projekteerimine peaksid olema sellised, et tehnoloogiline tõhusus ja humanitaarsed aspektid ei ole omavahel vastuolus.
Struktuur.
Sotsiotehniline süsteem on moodustatud järgmistest allsüsteemidest:
Et saavutada kõrge organisatsiooni talitluse efektiivsust on võimalik kui optimeerida tema allsüsteemid ja nende koostoime ehk ühtlustada nende tööd.
Ajalugu.
Aastal 1960 kaks konsultandid Eric Trist ja Fred Emery, kes töötasid Tavistocki inimsuhte instituudis (The Tavistock Institute of Human Relations) pakkusid uut terminit „sotsitehniline analüüs ehk sotsiotehniline süsteem“. Esialgu sisaldas tehnilise alamsüsteemi tehniline osa tööriistu/vahendeid, meetodeid, projekti vahendeid, mis võimaldavad transformeerida sisend andmed ja saada väljund andmed, et saavutada majanduslikku organisatsiooni eesmärke. 
Sotsiaalne alamsüsteem sisaldas iga astme töötajad, mis koostöötavad süsteemiga, lisaks sellele teadmisi, oskusi, vajadusi ja elusuhtumist ja motiveerimise programme. Hiljem tarnijad ja kliendid koos ametliku ja mitteametliku protsessidega, mis toimuvad organisatsioonis oli lisatud sotsiaalse allsüsteemis ka.
Sotsiotehnilise analüüsi tüübid.
• PEST-analüüs 
• PESTLE-analüüs 
• ETHICS-analüüs
Brezzo di Bedero

Brezzo di Bedero on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Brezzo di Bederos.
352 meetri kõrgusel merepinnast asuva Brezzo di Bedero asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Brezzo di Bedero piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Brissago-Valtravaglia, Cannero Riviera (VB), Germignaga, Oggebbio (VB), Porto Valtravaglia.
Brezzo di Bedero halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Alcio, Bedero, Brezzo, Cà Bianca, Casa Fioroli, Casa Passera, Casa Sirpo, Casa Spozio, La Canonica, Nonedo, Pralongo, Trigo, Villaggio Olandese.
Dolichophis

Dolichophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Dolichophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Euroopa lõunaosas ja Lähis-Idas.
Brunello vald

Brunello on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Brunellos.
411 meetri kõrgusel merepinnast asuva Brunello asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Brunello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Azzate, Buguggiate, Castronno, Gazzada Schianno, Morazzone, Sumirago.
Brunello halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Collodri, Rosea.
 Santa Maria Annunciata kirik
 Püha Rochuse kirik
Brunello

Onomastika.
Brunello on itaalia mehenime Bruno deminutiiv.
Ennuse järv

Ennuse järv (ka "Eenuse järv, Ennomõisa järv") on järv Valgamaal Tõrva vallas Möldre külas.
Järve pindala on 5 ha ja kaldajoone pikkus 1102 meetrit.
E-majandus

 
Elektrooniline majandus ehk e-majandus on majandustegevus, mis põhineb digitaalsetel tehnoloogiatel. Lisaks tarkvara arendamisele ja müügile hõlmab see ka e-äri ja e-kaubandust. Makseid toodetud kaupade ja teenuste eest sooritatakse sageli e-rahaga.
Mõiste.
E-majanduse mõiste tekkis 20. sajandi viimasel kümnendil. Nicholas Negroponte kasutas aastal 1995 metafoori, et aatomitöötluselt minnakse üle bititöötlusele. Ta rääkis klassikaliste kaupade puudustest (kaal, tooraine, transport) ja uue majanduse kasust (kaupade massi puudumine, virtuaalne reaalsus, toorainet ei ole peaaegu vaja, momentne globaalne liikumine).
Mõõtkava.
Digitaalse majanduse suuruse hindamine on seotud erinevate raskustega ja on paljude vasturääkivuste põhjuseks. Mõned autorid jagavad e-majanduse kaheks osaks: "sirge" (äri internetis) ja "kaudne" (ühisettevõtete digitaalne tegevus).
Mõju.
On laialdaselt omaks, et digitaalse majanduse kasv on tugev mõju kogu majandusele. Proovitakse hinnata selle sfääri mõju traditsioonilistele majandusharudele. Näiteks Boston Consulting Group räägib "4 muutuste lainete kohta, mis mõjuvad tarbekaupadele ja jaekaubandusele". Teised autorid arvavad, et konkurents muutub globaalsemaks ja intensiivsemaks digitaalse majanduse leviku tulemusena.
E-majandus ja e-valitsus.
Maailma rahvastiku kasvu ja ressursside mobiliseerimise tõttu, e-majandus ei piirdu e-kaubanduse ja äriteenustega, vaid mõjutab iga elu aspekti: tervishoid, haridus, e-pangandus ja muud.
Arvestades massilist dokumentide ja kommunikatsioonide üleviimine digitaalse meediale, tundub loogiliseks riigiga suhtluse üleviimine elektroonilise platvormile. E-riik ja e-valitsus hakkavad olulise osa elektrooniliste toodete ja teenuste looma oma kodanikutele.
Juba praegu võtavad valitsused meetmeid, et kiired digitaalsed seaded olid kodanikutele kättesaadavad. Näiteks, Austraalia rahvuslik lairibavõrk peab pakkuma kiirust 1 Gbit/s 93% Austraalia rahvastikust vanuses üle 10 aasta.
Sotsiaalne looderdamine

Sotsiaalne looderdamine on psühholoogias kasutatav mõiste, mis kirjeldab indiviidide produktiivsuse langust rühmas töötades. Seda peetakse rühmatöö puhul üheks enim takistavaks teguriks. 
Eri uurimuste tulemusel on leitud, et sotsiaalse looderdamise tõttu on rühma tulemused nõrgemad, kui sama suure hulga indiviidide tulemused kokku liidetuna. Üheks sotsiaalse looderdamise põhjuseks peetakse rühmas töötamise puhul esinevat vastutuse hajumise nähtust, kus ükski indiviid ei tunne end tulemuse eest vastutavana. Suurte rühmade puhul võib sotsiaalset looderdamist põhjustada ka indiviidide mulje, et nende panust ei peeta oluliseks. Siiski on tõestatud, et sotsiaalne looderdamine pole vältimatu. Parim võimalus sotsiaalse looderdamise vältimiseks või vähemalt selle vähendamiseks on luua rühmas töötamise puhul struktuur, mis võimaldab mõõta ja jälgida iga rühmaliikme individuaalset panust, misjuures peavad kõik rühmaliikmed sellest teadlikud olema. 
Ajalugu.
Esmakordselt leidis sotsiaalse looderdamise kohta tõendeid prantslane Max Ringelmann 1913. aastal. Ta viis läbi katse, kus osalejad pidid köit tõmbama nii tugevalt, kui nad jaksasid, ning samal ajal mõõtis köie teises otsas olev mõõteriist tõmbe tugevust. Katse viidi läbi individuaalselt ning kahe, kolme ja kaheksa kaupa. Ilmnes, et mida rohkem inimesi tõmbab köit, seda enam väheneb individuaalne panus. Kahekesi tõmmates rakendati 95% oma jõust, kolmekesi 85% ning kaheksakesi kõigest 49%. Sellest tegi Ringlemann järelduse, et indiviidide soorituse tase jääb rühmas töötades alla nende potentsiaali. Seda nähtust hakati nimetama Ringelmanni efektiks.
Kanuun

Kanuun (araabia قانون "qānūn", mitmuses "qawānīn"; kreeka κανονάκι "kanonaki"; armeenia քանոն "khanon"; pärsia قانون "qānūn"; aserbaidžaani "qanun"; türgi "kanun") on näppekeelpillide hulka kuuluv keelpill, mida kasutatakse Lähis-Ida, Kesk-Aasia ja Kagu-Euroopa muusikas. Pilli nimi tuleneb araabiakeelsest sõnast "qānūn", mis tähendab 'seadust, normi, seaduspära', ning mis omakorda tuleneb vanakreeka sõnast "κανών" 'seadus'. 
Traditsiooniline kanuunimuusika põhineb araabia helilaadide "maqām"'ide süsteemil ning kompositsiooni- ja improvisatsioonitehnikal, milles kasutatakse araabia muusikale omaseid helikõrguseid, helimustreid ja viisiarendust.
Kanuun meenutab kujult tsitrit ja eesti kannelt ning on ühest otsast pilli külgede suhtes põiki aheneva kõlakastiga. Kanuuni keeled on tõmmatud üle keeli hoidva roobi ning kinnitatud virblitele.
Arvatakse, et kanuun on Vana-Egiptuse harfi järeltulija ning suguluses ka Vana-Kreeka psalteeriumi, dultsimeri ja meie kandlega.
Krapp

Krapp ( ka "kolgats", "lõkats", "õitsikell", läänemurdes "rõks", Saaremaal "rapukas", lõunaeesti murretes lokk) on puust õõnestatud või lauakestest tehtud alt laienev karjakell, mille sisse oli heli tekitamiseks nööriga kinnitatud 1 või 2 kõra ehk tila. Samasuguseid krappe valmistati ka vaskplekist. Krapid pandi kaela hobustele, lehmadele ja lammastele, keda lasti metsakarjamaale.
Krapid olid Euroopas laialt levinud ning eri piirkondades erisugused.
Kummut

Kummut on sahtlitega mööbliese, kus hoitakse näiteks pesu.
Lääne-Euroopas hakati kummuteid kasutama rokokooajastul.
Eestis hakkas kummut 19. sajandi lõpus asendama kasutusel olnud kirstu.
Wolfgang Schäuble

Wolfgang Schäuble (18. september 1942 Freiburg – 26. detsember 2023 Offenburg) oli Saksamaa poliitik (CDU). 
Ta lõpetas aastal 1961 gümnaasiumi Hausachis (asub Ortenau kreisis Freiburgi ringkonnas Baden-Württembergi liidumaal). Ta on õppinud Freiburgi ja Hamburgi Ülikoolis õigusteadust ja majandust. 
Schäuble poliitikukarjäär algas 1961. aastal, kui ta astus Junge Unioni (CDU noortetiib). Ülikooliaastail oli ta CDU-ga seotud Kristlik-Demokraatlike Üliõpilaste Liidu ("Ring Christlich-Demokratischer Studenten") Freiburgi ja Hamburgi ülikoolide harude juht. 1965. aastal astus ta ka CDU-sse. 
19. novembril 1972 toimunud Liidupäeva valimistel kandideeris ta Offenburgi valimisringkonnas, kus sai 53,3% häältest. Ta oli Offenburgi saadikuks kuni surmani, teenides nii kokku 51 aastat. Ta valiti Liidupäeva alati otse valimisringkonnast, mitte parteinimekirja kaudu. Ainult kolmel korral (2009, 2017 ja 2021) ei võitnud ta absoluutenamust hääli, 2021. aasta valimised olid ka ainsad, kui ta ei saanud vähemalt 47% häältest. 21. oktoobril 2017 sai temast Saksamaa ajaloo pikima ametiajaga parlamendiliige. 
Aastatel 1984–1989 oli ta Saksamaa riigiminister (Bundesminister für besondere Aufgaben). Aastatel 1989–1991 oli ta Saksamaa siseminister (Helmut Kohli valitsuses). 12. oktoobril 1990 langes Oppenaus (asub Ortenau kreisis Freiburgi ringkonnas Baden-Württembergi liidumaal) vaimuhaige inimese atentaadi ohvriks, mille tagajärjel ta sai liikuda vaid ratastoolis. Aastatel 1998–2000 oli ta Kristlik-Demokraatlik Liidu esimees. 1997. aastal teatas Kohl, et Schäuble oli tema eelistatud mantlipärijaks, kuid ta ei tahtnud võimu üle anda enne 2002. aastat. 
2001. aastal, pärast Berliini linnapea Eberhard Diepgeni tagandamist umbusaldushääletusega peeti Schäublet üheks võimalikuks linnapeakandidaadiks, kuid Berliini CDU keeldus. 
2004. aastal plaanisid mõned CDU-CSU poliitikud nimetada Schäuble presidendikandidaadiks tema pika kogemuse tõttu. Teda toetasid ka näiteks Baieri peaminister Edmund Stoiber ja Hesse peaminister Roland Koch, kuid tema vastu oli suur osa CDU-st ja ka liberaalne FDP, kuna CDU 1990. aastate lõpu rahastusskandaal ei olnud kunagi lõplikult lahendatud. 
Aastatel 2005–2009 oli ta Angela Merkeli valitsuses Saksamaa siseminister ja 28. oktoobrist 2009 kuni 24. oktoobrini 2017 Saksamaa rahandusminister. 
24. oktoobrist 2017 kuni 26. oktoobrini 2021 oli ta Saksamaa Liidupäeva president. Tema mantlipärijaks Bundestagi presidendina sai Bärbel Basi.
Isiklikku.
Tema isa Karl Schäuble (1907–2000) oli samuti CDU poliitik. Ta on 1969. aastast abielus ökonomist Ingeborg Schäublega (sündinud Ingeborg Hensle), neil on kolm tütart ja üks poeg. Tema vanem vend Frieder Schäuble (1937–2011) oli jurist Leipzigis, noorem vend Thomas Schäuble (1948–2013) oli siseminister Baden-Württembergi liidumaal.
Kurikas

Kurikas (lõunaeesti murretes "tõlv") on 15–30 cm pikkune lapik käepidemega nui, mida kasutati pesemisel jämedama ja määrdunud pesu tagumiseks. Seda tehti pesuküna otsa või pesulaua peal.
Täkkekirjaga kaunistatud kurikaid kinkisid noormehed tütarlastele.
Kurikast pikemat (50–100 cm) nuia nimetati vaalikurikaks.
Kõmbid

Kõmbid on kaks sirget puuteivast, mille alumisse otsa (teiba alt u 0,5 m kõrgusel) on kinnitatud puutükk. Kõmpidega saab käia näiteks pehmel pinnasel või madalas vees.
Kõrvalusikas

Kõrvalusikas on väike metallist lusikat meenutav vahend, millega kõrvast eemaldati kõrvavaiku. 
Eesti talurahva seas kasutati kõrvalusikat vähe.
Sloboda-Šargorodska

Sloboda-Šargorodska (ukraina keeles Слобода-Шаргородська) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 2581. Pindala on 3,684 km².
Sedisvakants

Sedisvakants (ladinakeelsest väljendist "sedis vacantia" 'tooli tühjus'; sagedamini kasutatakse ablatiivikäändes väljendit sede vacante 'sellal kui tool on tühi') on mõiste katoliku kiriku kanoonilises õiguses, mis tähistab tähistab seisu, mil piiskopkond või osakirik on ilma ametisse kinnitatud prelaadita. 
Sagedasti tarvitatakse terminit paavsti surmale või tagasiastumisele järgneva vahevalitsusperioodi ehk interregnumi kohta, mil kirikuvalitsuse ülesandeid täidab regendina kardinalide kolleegium. Sel ajal tarvitab Püha Tool ka tavapärasest erineva kujundusega vappi ning samuti kasutatakse erikujundust sel ajal Vatikanis vermitud meenemüntidel (nendele lüüakse "camerlengo" vapp) ja postmarkidel. "Sede vacante" kestab ametlikult paavstitooli vabaks jäämisest kuni uue paavsti valimiseni konklaavis.
Ajaloo pikim sedisvakants, kokku kaks aastat ja kümme kuud, algas Clemens IV surma järel 29. novembril 1268 ja kestis kuni Gregorius X valimiseni 1. septembril 1271.
Püha Tooli sedisvakants.
Kahe paavsti ametiaja vahele jääval vakantsiperioodil valitseb katoliku kirikut ja Vatikani riiki piiratud volitustega "camerlengo". Sel ajal katkestavad kardinalid tavaliste ametiülesannete täitmise, välja arvatud: "camerlengo", Rooma kardinalvikaar, Püha Peetruse basiilika kardinal-ülempreester, Vatikani peavikaar ja paavstlik ülemkohtunik.
Need viis kardinali või nende asetäitjad moodustavad täiskogu, mis asub ette valmistama konklaavi uue paavsti valimiseks. Koos eelpoolnimetatud ametnikega peavad kardinalid pärast paavsti surma ja enne konklaavi algust kas üld- või erikongregatsioone, kus otsustatakse detailideni matuse üksikasjade ja konklaavi alustamise kuupäeva üle. Konklaav peab algama kõige hiljem 20 päeva pärast eelmise paavsti surma.
Jaan Luts

Jaan Luts (21. september (vkj)/ 3. oktoober 1884, Vana-Kariste vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 12. juuni 1943 Vosturallag, Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli Narva linnapea.
Ta osales Vabadussõjas, pärast sõda töötas Riigikontrolli sõjaväeosakonnas.
Jaan Luts oli Narva linnapea aastail 1924–1927, seejärel abilinnapea, 1930–1936 uuesti linnapea ja seejärel uuesti abilinnapea.
Ta oli ka Kaitseliidu Narva maleva majanduspealiku abi.
Segiajamine teise Jaan Lutsuga.
Ka osales Vabadussõjas ja seal hukkus teine Jaan Luts.
Jaan Lust

Jaan Lust (22. november 1879 Valga vald, Valgamaa – 9. juuni 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast) oli Narva linnapea aastail 1936–1940.
Ta sooritas 1910. aastal Tartu ülikooli juures rohuteadlase eksami. Korporatsiooni Sakala liige.
Aastail 1913–1919 oli ta apteegiomanik Osminas Oudova maakonnas, mille järel siirdus Narva.
Aastatel 1930–1940 oli Lust ka Soome aukonsul Narvas. Ta valiti 8. augustil 1938 asutatud Eesti-Soome Ühingu Narva osakonna juhatuse esimeheks.
4. märtsil 1937 valiti Jaan Lust Narva vabatahtliku kodanliku õhukaitse ühingu esimeheks.
Küüditati NKVD poolt Venemaale juunis 1941.
Juuni 2014

Juuni 2014, kroonika
2014. aasta juuni algas pühapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast esmaspäeval.
Juuli 2014

Juuli 2014, kroonika
2014. aasta juuli algas teisipäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast neljapäeval.
August 2014

August 2014, kroonika
2014. aasta august algas reedel ja lõppes 31 ööpäeva pärast pühapäeval.
September 2014

September 2014, kroonika
2014. aasta september algas esmaspäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast teisipäeval.
Oktoober 2014

Oktoober 2014, kroonika
2014. aasta oktoober algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast reedel.
November 2014

November 2014, kroonika
2014. aasta november algas laupäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast pühapäeval.
Detsember 2014

Detsember 2014, kroonika
2014. aasta detsember algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.
Tagalõpuselised

Tagalõpuselised ("Opisthobranchia") on rühm tigusid.
Nimi "tagalõpuselised" viitab sellele, et nende tigude lõpused paiknevad südamest tagapool (taga paremal) (eeslõpuselistel aga südamest eespool).
Dolichophis schmidti

Dolichophis schmidti on maoliik.
Klassifikatsioon.
Varem on liiki "Dolichophis schmidti" klassifitseeritud "Dolichopis jugularis"e alamliigina (Linnaeus, 1758). Alates 2004. aastast kuulub perekonda "Dolichophis".
Levila.
Need maod elavad valdavalt Aserbaidžaanis, Gruusias, Kaukasuse piirkonnas, Põhja-Iraanis, Jordaanias, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevanis,Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas.
Eirenis

Eirenis (varasem nimetus ka eireenis, "Eirenis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Eirenise perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Lõuna-Euroopas (Kreeka, Bulgaaria), Egiptuses, Sudaanis. 
Välislingid.
Armeenia eirenis

Armeenia eirenis (varasem nimetus ka armeenia eireenis, "Eirenis punctatolineatus") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Armeenia eirenisel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Armeenia eirenise levila Armeenias hõlmab Širaki, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonda.
Kirjeldus.
Keha seljasoomused võivad olla kas halli, oliivikashalli, pruunikat või vaskpunast värvi. 
Nende pikkus võib olla kuni 50 cm.
Toituvad peamiselt lülijalgsetest ja limustest. 
Välislingid.
Vagur eirenis

Vagur eirenis (varasem nimetus ka vagur eireenis, "Eirenis modestus") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Vagural eirenisel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad on levinud Aserbaidžaanis, Põhja-Kaukaasias, Dagestanis, Gruusias, Kreekas, Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Süürias, Türgis. 
Armeenias leidub selle liigi alamliiki "Eirenis modestus modestus"t 
Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi ja Tavuši maakonnas.
Kirjeldus.
Nende pikkus võib olla kuni 15 cm.
Toituvad peamiselt putukatest.
2013. aasta oktoobritorm

2013. aasta oktoobritorm oli orkaani mõõtu torm (Suurbritannias nimetati tormi St. Jude'iks ('püha Juudas'), Skandinaavias Simoneks), mis räsis Eestit 28.–29. oktoobril 2013.
Torm Eestis.
Vilsandil mõõdeti maksimaalne puhang – 33,2 m/s. Tartus oli tuule kiirus vastu hommikut 22 m/s, Tallinnas 21,9 m/s.
Kuressaares viis torm katuse kahelt elumajalt, Paides rebis maru katuse ühisgümnaasiumi võimlalt, Võrus nõukogudeaegselt elumajalt.
Euroopa.
Taanis registreeriti Euroopa tormirekord – 54 m/s.
Suurbritannias oli tuule kiirus kuni 40 m/s.
Aleksander Mildeberg

Aleksander Mildeberg (14. märts 1902 Saku – 21. aprill 1977 Tallinn) oli eesti graafik.
Elulugu.
Aleksander Mildeberg õppis aastatel 1909–1914 Saku algkoolis ja 1914–1915 Jälgimäe koolis. Edasi õppis 1916–1917 Tallinna Kunsttööstuskoolis (Roman Nymani ja Nikolai Triigi juhendusel) ja 1938–1941 Riigi Kõrgemas Kunstikoolis maaliosakonnas. Graafikuoskused omandas ta iseseisvalt.
Ta tegutses 1925. aastast fotograafi ja rakenduskunstnikuna. Mildeberg evakueeriti 1941. aastal Baškiiriasse, kus töötas Birski rajoonis põllutöölisena. Ta oli aastatel 1942–1945 Punaarmee Eesti Laskurkorpuses rindekunstnik ja fotograaf. Tema sõjaaegseid rindejoonistusi eksponeeriti aastatel 1941–1945 Moskvas, Leningradis, Tallinnas jm. Neid iseloomustas olustikuline täpsus ja elulisus. 1945. aastast Kunstnike Liidu liige. 
1945. aastal Tallinna naasnult töötas Mildeberg Rahva Hääle fotokorrespondendina, oli aastatel 1945–1946 ajakirja Pikker tehniline toimetaja ja tegutses hiljem vabakunstnikuna. Pärast sõda joonistas ta kultuuritegelaste, teadlaste ja revolutsionääride portreid. Mildeberg on portreteerinud muuhulgas Eduard Wiiralttit, Eugen Kappi, Gustav Ernesaksa, Rasmus Kangropoolt jt.
1950. aastate keskel hakkas Mildeberg eelistama graafikatehnikaid. Tema loomingusse kuulub maastikke ja linnavaated. Eriti armastas ta kujutada Tallinna vanalinna motiive. Ta illustreeris ka raamatuid, joonistas karikatuure, mida avaldati 1946. aastal ajakirjas Pikker, lisaks joonistas šarže.
Isiklikku.
Tema poeg on kunstnik Jüri Mildeberg ja pojanaine Piret Mildeberg on lasteraamatute illustraator.
Raphajel Patkanjan

Rafael Patkanjan (tuntud ka kui Kamar Katiba; armeenia Ռափայել Պատկանյան; 8. november 1830 – 22. august 1892) oli üks populaarsemaid Armeenia luuletajaid.
Elulugu.
Patkanjan sündis 1830. aastal Venemaal Doni-äärses Rostovis, juba ta isa ja vanaisa olid olnud tuntud oma luuleande poolest. Õppides Moskva Riiklikus Ülikoolis, lõi ta kirjandusklubi oma armeenia õpilaste jaoks. Oma õpilaste nimede initsiaalidest moodustas ka oma kirjanikunime "Kamar Katiba". 
Paljud ta luuletused on kirjutatud Vene-Türgi sõja ajal, kui Venemaa armeenlastel oli suured lootused seoses Türgi-Armeenia vabastamisegaOsmanite riigi valitsuse alt. 
Patkanjan suri 1892. aastal pärast 42 aastat kestnud tööd õpetaja, kirjaniku ja toimetajana.
Juhtlõik

Juhtlõik (inglise keeles "lead" või "lede" [ˈliːd]) on ajakirjandus- või suhtekorraldusteksti (uudise, artikli, pressiteate vms) avalõik, milles antakse teksti sisu lühikokkuvõte. Juhtlõik järgneb vahetult pealkirjale, nende vahel võivad üldjuhul olla vaid teksti ilmumisandmed (väljaande nimi, avaldamise aeg ja autor).
Juhtlõik peaks vastama küsimustele, mida ingliskeelses ajakirjandusteoorias nimetatakse 5W viie "w"-tähega algava sõna järgi: "who" (kes), "what" (mis), "when" (millal), "where" (kus) ja "why" (miks). (Piiratud mahu tõttu saab enamasti vastuse siiski vaid osa neist.) Sellele järgnevas tekstis avatakse teate sisu pikemalt, lisatakse asjassepuutuvate isikute kommentaare ja muud taustainfot, ent juhtlõigus sisaldub kõige olulisem. Põhimõtteliselt peaks juhtlõik äratama lugejas huvi ka kogu ülejäänud tekst läbi lugeda, kuid andma vajaduse korral kogu põhiinfo kiirelt kätte.
Anglosaksi maade ajakirjanduses eristatakse nn kõva ja pehmet juhtlõiku ("hard vs soft lead"). Kõva juhtlõik annab lugejale eelkõige ülevaate teksti sisust, pehme aga on sõnastatud tähelepanu köitvana ja võib vahel kõigile põhiküsimustele mitte vastata. Pehmele juhtlõigule järgneb tavaliselt fakte kokkuvõttev lõik ("nut graph").
Eesti ajakirjanduses on üldiselt tavaks kirjutada juhtlõik ühe lausena, isegi kui see vahel annab grammatiliselt kohmakaid tulemusi. See nõue pole siiski absoluutne, eriti rikutakse seda pikemates ajakirjatekstides. Anglosaksi ajakirjanduse juhtlõikudes on tavaks 1-2 lauset, milles on 20-25 sõna.
Meediakriitikute hinnangul võib just juhtlõik artikli eri osadest kõige enam vaidlusi tekitada, samuti ilmneb just pealkirjade ja juhtlõikude sõnastuses sageli toimetaja kallutatus.
Kurvitse järv

Kurvitse järv on avalik järv Valgamaal Tõrva vallas Lõve ja Voorbahi külas.
Järvest voolab läbi Eenuse oja. Järve pindala on 4,2 ha, pikkus 400 m, laius 145 m, kaldajoone pikkus 1000 m.
Kurvitse on kalgiveeline ning rohketoiteline järv. Kurvitse järv on Vabariigi Valitsuse määrusega nr. 191 18. juulist 1996 kinnitatud avalikult kasutatavate järvede nimekirja.
Artikkel (kirjutis)

Artikkel on ajakirjandus- või teadusväljaandes ilmunud mitteilukirjanduslik arutlev kirjutis. Tavaliselt nimetatakse artikliteks perioodilises väljaandes, almanahhis või kogumikus ilmunud tekste, tänapäeval võivad kõik need olla ka elektroonilised.
Ajakirjanduslikul artiklil on pealkiri, millele järgneb sissejuhatav juhtlõik ja ülejäänud tekst. Artikkel sisaldab enamasti uudist, kuid võib olla ka uuriv või kirjeldav (nt olukirjeldus). Üldjuhul avaldatakse ka artikli autori nimi. Artikliga võib kaasneda fotosid ja infograafikat: graafilisi elemente (kaardid, tabelid, diagrammid jms), mis illustreerivad teksti andmetega.
Teadusartikkel peab sisaldama uudseid uurimistulemusi, sellele põhitekstile eelneb sisukokkuvõte ehk resümee. Artikli põhitekst lõpeb järeldustega, millele järgneb viidatud kirjanduse loetelu. Enamasti on teadusartikli juures ka märksõnad. Teadusartiklite autorid on alati teada, anonüümseid teadusartikleid praktiliselt ei ilmu.
Tanijärv

Tanijärv on järv Valgamaal Tõrva vallas. Tanijärve leiab Riidajast 5 km edela pool Riidaja–Tõrva maantee äärest. Tanijärv on 1,2 ha suurune külmaveeline umbjärv.
Riidaja mõis

Riidaja mõis (saksa keeles "Morsel-Podrigel") oli rüütlimõis (alates 1822. aastast fideikomiss) Helme kihelkonnas Viljandimaal.
Ajalugu.
Varaseimad teated Riidaja mõisast pärinevad 1562. aastast. Mõis kuulus alates 16. sajandist kuni 1919. aasta maareformini Strykide suguvõsale. Aastatel 1697–1725 oli mõis panditud Freytag von Loringhovenile, kelle ajal sai mõis ka praeguse nime.
1.05.1773. aastal asutas Bernhard Heinrich von Stryk jagamislepinguga tema valdusse saadud Riidaja mõisast fideikomissi oma noorima poja Georg Konstantini ja tema vanimate meessoost pärijate kasuks. 
1853. aastal sai mõisa omanikuks Friedrich von Stryk, viimane võõrandamiseelne mõisnik oli aga Friedrich Georg von Stryk.
Mõisahooned.
Riidaja mõisa mõisasüda on esinduslikuna välja ehitatud suures osas 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi algul. 1762. aastal valmis mõisas pikk ja lihtne barokne puidust peahoone.
Riidaja mõisahoone on tänapäeval üks paremini säilinud barokseid puidust mõisahooneid Eestis. Mõisahoone teeb ainulaadseks ta pikkus, tavalisel tolle ajastu hoonetel oli üks või kaks mantelkorstnat, Riidaja mõisahoonelaga kolm. Kõik korstnad ei ole täiskõrguses säilinud, säilinud osad kõrguvad lae kõrguseni. Interjöörist on hoones säilinud mitmeid rokokoolõikelisi siseuksi ja välisuks. Mõisa saali üks ots on kujundatud joonia stiilis puidust kapiteelidega kahe sambaga ning säilinud on ka barokkvormis aknasepiseid, mis sarnanevad paljus Luua mõisa sepistega.
Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet, sh algkujul kaks kaunist aita, mis ääristavad mõisa peahoone esist väljakut. Ühel aitadest on vahvärkviilud, mis olid mõnisada aastat tagasi tavalised, kuid säilinud vaid üksikutes kohtades.
1919. aasta võõrandamise järel on mõisa peahoones asunud 1923. aastast kool ja 1967. aastast J. Ljahhovi nimelise kolhoosi keskus. Nüüdisajal töötab hoone ühes otsas Riidaja raamatukogu.
Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisa süda Valgamaal Tõrva vallas Riidaja külas.
Mõisa kalmistu.
Kalmistu paikneb mõisa südamest umbes 0,7 km kaugusel põhjakirde pool. Kalmistul on 1864. aastal ehitatud tellistest uusgooti stiilis matusekabel. Vahepeal varemetes olnud kabel taastati Strykide suguvõsa algatusel ning pühitseti 2001. aastal piirkondlikuks kirikuks.
Kaeluseirenis

Kaeluseirenis (varasem nimetus ka kaeluseireenis, "Eirenis collaris") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Kaeluseirenisel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad on levinud Aserbaidžaanis, Bulgaarias, Gruusias, Iraanis, Liibanonis, Venemaa aladel (Musta mere ja Kaspia mere piirkonnas), Türgis ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori, Sjunikhi ja Tavuši maakonnas.
Kirjeldus.
Keha seljasoomused võivad olla kas oliivikaspruuni, pruunikaspunakat värvi. Pea taga kaela piirkonnas paikneb neil 4 kuni 6 soomuserea laiune musta värvi ristvööt ehk kaelus. 
Kaeluseirenisel on 2n= 36 kromosoomi.
Pärsia eirenis

Pärsia eirenis (varasem nimetus ka pärsia eireenis, "Eirenis persicus") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Pärsia eirenisel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad on levinud Türgis, Iraagis, Iraanis, Türkmenistanis, Afganistanis, Pakistanis ja Armeenias.
Roninastik

Roninastik ("Elaphe") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Roninastikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad on levinud Euraasias, Austrias, Horvaatias, Hiinas ja Jaapanis.
Vergiate

Vergiate on vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Vergiates.
Comabbio järve kagukaldal asuva Vergiate kõrgus merepinnast on 270 meetrit, asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus.
Vergiate piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Arsago Seprio, Casale Litta, Comabbio, Golasecca, Mercallo, Mornago, Sesto Calende, Somma Lombardo, Varano Borghi.
Vergiate halduspiirides asub keskus ja 4 fraktsiooni:
 San Gallo kirik
San Martino kihelkonnakirik, XVII sajandi altar ja 1898. aasta orel.
Aydan Özoğuz

Aydan Özoğuz (sündinud 31. mail 1967 Hamburgis) on Saksamaa poliitik, 2013. aastast Saksamaa immigratsiooni-, pagulaste ja integratsiooniminister. Ta on ühtlasi Sotsiaaldemokraatliku Partei aseesimees.
Elukäik.
Tema vanemad läksid 1958. aastal Türgist võõrtöölistena Saksamaale. Nad tegelesid kaubandusega, importides Türgist Saksamaale pähkleid. 1989 sai Aydan Saksa kodakondsuse. Ülikoolis õppis ta inglise ja hispaania filoloogiat. 1994–2009 oli ta Körberi Fondi teadustöötaja.
Poliitikukarjäär.
2001–2008 oli ta Hamburgi parlamendi liige. 2009. aastal valiti ta Bundestagi. 2013. aasta Bundestagi valimistel sai ta oma ringkonnas 39,9% häältest ja valiti taas Bundestagi liikmeks. Pärast koalitsioonikõneluste lõppu määrati ta valitsuses immigratsiooni-, pagulaste ja integratsiooniministri ametikohale.
Perekond.
Ta on abielus Hamburgi senaatori Michael Neumanniga (SPD). Neil on üks laps.
Zamenis

Zamenis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Zamenis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad on levinud Euraasias ja Lähis-Idas.
Ternate (Itaalia)

Ternate on asula ja vald ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Ternates.
Comabbio põhjakaldal asuva Ternate kõrgus merepinnast on 281 meetrit, asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ternate piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Biandronno, Cazzago Brabbia, Comabbio, Inarzo, Travedona-Monate, Varano Borghi.
Põõnasaag

Põõnasaag on väike saag, mille 1–2 cm kõrgune lõiketera oli kinnitatud käepideme sisse. Eestis oli eri piirkondade põõnasaagidel erinevad käepideme kujundused.
Põllurull

Põllurull ehk maarull on künnijärgse põllu rullimiseks ning külvijärgse põllu tihendamiseks mõeldud tööriist. 
Raske rull tagas mullakamakate purustamise ja tasandamise. Vanimad põllurullid olid raamita ja siledast puust kerega. Hiljem, 20. sajandi algul kasutati Eestis ka raamiga ja istmekohaga keerulisemaid põllurulle.
Lass

Lass (Lääne- ja Kesk-Eesti murdes "punts", Saaremaal "lähker") on väike puunõu, millel on mõlemas otsas ümmargused põhjad ja küljel prundiava, lisaks väike õhuauk. 
Lassi küljes on seljas kandmiseks ka kandenöör. Lassi kasutati piima, õlle või taari kaasavõtmiseks teele või tööle.
Lokulaud

Lokulaud (ka lokk, "kola", Võru murdes klopp) on heli tegemise vahend, mis koosneb kahest püstpostist ja nende peale pandud põikpuust, mille küljes ripub laud. Heli tekitamiseks lüüakse seda rippuvat lauda puidust vasaraga. 
Kasutamine.
Kahe puuvasaraga lokulauda vaheldumisi lüües sai edastada rütmilisi signaale ("löödi lokku"). Seda kasutati Eestis inimeste kokkukutsumiseks mõisate ja suurtalude juures, samuti karja kojukutsumiseks jms.
Lokulauana on kasutatud ka üles riputatud rauatükki. Raudlokku lüües kutsuti Setumaal külakabelisse ("tsässon") palvusele. 
1930. aastatel püüti lokulauda levitada taludes kohustusliku vahendina tulekahjust teadaandmiseks.
Riidaja Põhikool

Riidaja Põhikool on kool Valgamaal Tõrva vallas Riidaja külas.
Ajalugu.
1833. aastal asutas mõisaomanik George Constantin von Stryk Riidajasse vallakooli - Morsel-Podrigel Schule. 1869. aastal sai vallakool uue koolihoone. 1882. aastal asutas mõisaomanik Friedrich von Stryk Riidajasse mõisatööliste tarvis mõisakooli, mis tegutses paarkümmend aastat.
1920. aastal muudeti algkool 6-klassiliseks.
1923. aastal viis Riidaja vallavalitsus kooli üle endisesse Riidaja mõisa härrastemajja.
1944. aasta detsembris sai Riidaja 6-klassilisest algkoolist "Valgamaa Riidaja Mittetäielik Keskkool". 1961. aastal muudeti kool 8-klassiliseks.
25. novembril 1967 alustati õppetööd uues hoones, kus kool tegutseb tänapäevalgi.
1988. aastal muudeti kool 9-klassiliseks.
1991. aastal nimetati kool Riidaja Põhikooliks.
5. septembrist 2005 on koolimajas ka lasteaia liitrühm.
Harry Ingelman

Harry Ingelman (ka Harry Ingelmann; 6. detsember 1925 Tallinn – 25. aprill 1976 Sydney) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija.
Ta sündis Tallinnas riigiametniku pojana, õppis Lasnamäe algkoolis ja Tallinna Reaalkoolis, mille viimasest klassist põgenes Soome, vältimaks mobiliseerimist Saksa sõjaväkke. Ta teenis Soome sõjaväes, kust siirdus sügisel 1944 Rootsi ja sealt aastal 1948 Austraaliasse.
Austraalias olles töötas ta Austraalia mereväe depoos, lõpetas muruaednike erikursuse Sydney tehnikakolledžis ja sai murukeegliklubi aednikuks. Ta oli Eesti Sõjaveteranide Liidu (Austraalias) esimene sekretär, abisekretär ja abilaekur. Ta kuulus Uus-Lõuna-Walesi Eesti Võitlejate Ühingusse ja oli selle ajalehe Võitleja peaesindaja Austraalias, samuti oli ta ajalehe Meie Kodu vastutav toimetaja. Ta oli kirjastuse Orto esindaja Austraalias, võttis osa Sydney Kirjandussõprade Ringi tegevusest.
Harry Ingelman suri aastal 1976 Sydneys, Sydneys ta ka tuhastati.
Ta debüteeris tõlkijana aastal 1957, ta on tõlkinud inglise ja soome keelest.
Saronno

Saronno on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Saronno sai linnaõigused Itaalia presidendi 1960. aasta 15. oktoobri dekreediga.
212 meetri kõrgusel merepinnast asuva Saronno asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Saronno on tuntud piirkonnas hiljemalt 16. sajandi algul valmistama hakatud Amaretto likööri järgi.
Haldus.
Saronno piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Caronno Pertusella, Gerenzano, Origgio, Uboldo, Ceriano Laghetto (MB), Cogliate (MB), Rovello Porro (CO), Solaro (MI).
Saronno halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cassina Ferrara, Cascina Colombara.
 Beata Vergine dei Miracoli pühakoda
 San Francesco kirik
 Peeter-Pauli kirik
 Sant'Antonio Abate kirik
 San Giacomo kirik
Tagakaukaasia roninastik

Tagakaukaasia roninastik ("Zamenis hohenackeri") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Tagakaukaasia roninastikul klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad on levinud Iisraelis, Liibanonis, Türgis, Süürias, Venemaa aladel (Kaukasuse piirkond), Aserbaidžaanis, Gruusias, Iraanis, Iraagis ja Armeenias.
Armeenias leidub selle liigi alamliik "Zamenis hohenackeri hohenackeri" Aragatsotni, Armaviri, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas ning võib-olla Širaki maakonnas.
Elaphe sauromates

Elaphe sauromates on maoliik.
Levila.
Nad on levinud Aserbaidžaanis, Bulgaarias, Gruusias, Kreekas, 
Iisraelis, Iraanis, Iraagis, Kasahstanis,Liibanonis, Moldaavias, Rumeenias, Venemaa aladel (Põhja-Kaukaasia piirkond), Sloveenias, Türgis, Süürias, Türkmenistanis, Ukrainas ja Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi ja Tavuši maakonnas.
Stenoos

Stenoos ehk kitsenemus on veresoone või muu õõneselundi patoloogiline ahend.
Selle põhjus on silelihaste kramp või mingi haigus, näiteks kasvaja või krooniline põletik.
Hemorrhois nummifer

Hemorrhois nummifer on maoliik.
Levila.
Nad on levinud Küprosel, Egiptuses, Kreeka saartel ("Kalymnos", Kos, "Lipsi"), Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Jordaanias, Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Liibanonis, Usbekistanis, Venemaa aladel (Põhja-Kaukaasia piirkond), Süürias, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias. 
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevanis, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, ja Sjunikhi maakonnas.
Bloomi taksonoomia

Bloomi taksonoomia on õppe-kasvatustöö eesmärkide liigitus, mis loodi 1956. aastal hariduspsühholoog Benjamin Bloomi eestvedamisel 
Bejamin Bloom on oma teoses "Taxonomy of educational objectives: the classification of educational goals" (1956) jaotanud õppimise tulemused kolmeks suureks valdkonnaks 
Kõige tuntum ja laiemalt levinud on kognitiivne taksonoomia. See on üles ehitatud hierarhiliselt, eeldades, et kõrgema astme mõtlemisvõime saavutamiseks on vajalik eelnevale kategooriale vastava taseme saavutamine (mõistmine pole võimalik ilma teadmiseta, rakendamine ilma mõistmiseta jne.
Vara (tööriist)

Vara (ka: "vararaud" või "kiskraud", läänemurdes ja mulgi murdes "rihv", lõunaeesti murretes "seinakass") on kahe konksuga rauast riist seinapalkidele joonte märkimiseks.
Palkseinte ehitamisel raiuti seinapalgi alumisse serva pikuti lame süvend (nimetatud samuti "vara" või "rihv", võru murdes "paas"), et sobitada palk alumise seinapalgi kumera väliskülje peale. Renni piirjoone märkimiseks tõmmati vara ühe haruga mööda alumist palki pikisuunas ning teise haruga tekkis joon ülemisele palgile. Nii joone märkimist kui ka renni süvendi raiumist nimetati varamiseks. Vara kahe konksu vahelist vahet sai muuta kiilu või kruvi abil.
Eestis ja naabermaades on olnud enamlevinud rennivara tüüp lahtine vara, mille puhul toetub alumisele palgile ülemise palgi vara põhi. Kinnise vara puhul toetuvad alumisele palgile vara servad.
Varamine

Varamine on palgile pikuti renni sisse raiumine või varaga joone tõmbamine. 
Varamine oli tuntud kõikjal, kus palkhooneid ehitati. 
Palkseinte ehitamisel raiuti seinapalgi alumisse serva pikuti lame süvend ("vara", "rihv", võru murdes "paas"), et sobitada palk alumise seinapalgi kumera väliskülje peale. Renni piirjoonte märkimiseks asetati palgid väikese vahega kohakuti, vara üht konksuga haru suruti alumise palgi seljale ning teise haru kriipsjoonega kanti ebatasasused üle pealmisele palgile. Seinte soojapidavuse tõstmiseks täideti varavahe paksu samblakihiga.
Vitsahammas

Vitsahammas (ka: "vitsakonks, vitsaküüs") on tööriist, mis koosnes puuvarrest, mille ühes otsas oli puust või rauast hambaga liikuv detail (kolk). Vitsahammast kasutati suuremate nõude viimase vitsa pealetõmbamisel.
Ühtri külanõukogu

Ühtri külanõukogu oli külanõukogu Käina valla ja seejärel Hiiumaa rajooni koosseisus aastail 1945–1954.
Asutamisel kuulus külanõukogu koosseisu Aadma, Jausa, Kaigutsi, Lolu, Luguse, Männamaa, Pärnselja, Utu ja Ühtri küla.
1954. aastal liideti Vaemla ja Ühtri külanõukogu Käina külanõukoguga, mis nii saavutas endise Käina valla piirid.
Widukind

Widukind (saksa keeles ka "Wittekind") oli sakside juht ("dux Saxonum") ja Frangi riigi kuninga Karl Suure vastaste juht Saksi sõdade ajal 777–785. Pärast Frangi riigi võitu hakkas ta valitsema Frangi riigi koosseisus olevat Saksimaa hertsogkonda ja nõudis paganlikelt saksidelt katoliikluse tunnistamist. Widukindist sai hiljem Saksimaa iseseisvuse sümbol ja legendide tegelane.
Käi

Käi on rattakujuline kõva liivakiviketas, millega teritatakse nuge, vikateid, kirveid jt. terariistu. Vanemad käiad olid tehtud ka raudkivist.
Jalgadel seisva veeküna kohale paigaldati puu- või raudteljele kinnitatud käi. Käiakivi pandi pöörlema käsivända või tallalaua abil, nii et kivi sai pöörlemisel märjaks.
Eesti alad.
Käia (lõunaeesti murretes ka "pöör") tunti Eestis juba keskajal, kuid põhiliseks ihumisvahendiks oli tahk. Käi võeti lõplikult kasutusele 19. sajandi II poolel. Eriti olid hinnatud Gotlandi käiad, mida saarlased käisid otse üle mere toomas.
Käised

Käised on valgest linasest või puuvillasest riidest pikkade varrukatega ja hõlmadeta pluus, mida naised kandsid varrukateta särgi peal.
Eestis hakati käiseid kandma hiljemalt 17. sajandil. Tõenäoliselt hakati neid kandma rootslaste eeskujul.
Kärbis

Kärbis oli vilja, heina, linade jms kuivatamiseks kasutatud kuni 2 meetri pikkune oksatüügastega tugipuu. 19. sajandi teisel poolel hakati oksatüügaste asemel kasutama tapitud pulki.
Kärbised paigaldati kas üksikult või ridade kaupa. Viimasel juhul nimetati püsttoestiku rida, kus kärbised olid omavahel lattidega ühendatud, sardiks. Tapitud pulgad (pikkusega kuni 35 cm) paigaldati tugipuusse ristuvatena, mitmes kõrguses. Kärbised löödi maa sisse umbes poole meetri sügavuselt, et nad raskuse all viltu ei vajuks, ning neile paigaldati kuivatamiseks kooniliselt kuhjatud vilja, heina jne, mis kattis kärbise täielikult. Põhja-Eestis nimetati püramiidjalt paigaldatud vilja- või heinakuhilat samuti kärbiseks. 
Eesti alal võeti 19. sajandi lõpul kärbiste asemel kasutusele muud puitkonstruktsioonid.
Oksatüügastega kärbise järgi on nime saanud rõhtpulkadega kaarsõletüüp kärbissõlg.
Käristi

Käristi (ka "kärr") on valju heli tekitav riist, mille põhiosad on puuraam, hambuline võll ja vastu võlli käiv tugev laast ehk keel.
Eesti talurahvas kasutas käristit näiteks karjatamisel ja ajujahil huntide hirmutamiseks.
Käämer

Käämer (saarte, lääne ja keskmurdes "möll") on endisaegne kaha- ehk lusikapuur, mida kasutati vankrirattale rummuaukude tegemisel.
Gürsa

Gürsa ("Macrovipera lebetina") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Gürsal klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad on levinud Küprosel, Araabias, Aserbaidžaanis, Gruusias,Indias, Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Jordaanias, Kasahstanis, Liibanonis, Dagestanis, Pakistanis, Süürias, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias.
Levila hulka Armeenias arvatakse järgmised haldusüksused: Širak, Armavir, Aragatsotn, Jerevan, Kotajkh, Ararat, Vajotsh Dzori, Sjunikh, Tavuš.
Mürgisus inimeste suhtes.
Gürsad liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel koguni raskema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda ja vastumürgi manustamiseta võib suremus olla kuni 10% hammustusjuhtudest.
Gürsa kasvandused.
Gürsadelt maokasvandustes (1985 – Taškendis, Frunzes, Termezis) "lüpstud" ja töödeldud mürki kasutatakse gürsamürgi antiseerumi valmistamiseks.
Montivipera raddei

Montivipera raddei on maoliik.
Klassifikatsioon.
Maoliigil "Montivipera raddei" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad on levinud Aserbaidžaanis, Iraanis, Türgis ja Armeenias.
Alamliigi "Montivipera raddei raddei" levila hulka Armeenias on arvatud järgmised haldusüksused: Širak, Aragatsotn, Kotajkh, Ararat, Vajotsh Dzori, Sjunikh.
Mürgisus inimeste suhtes.
"Montivipera raddei" maod liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel koguni raskema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Vipera darevskii

Vipera darevskii on maoliik.
Väliselt, seljal paikneva tumeda siksak triibu järgi, meenutavad nad Eestis levinud harilikku rästikut.
Levila.
Nad elavad Gruusias, Türgis ja Armeenias. Levila hulka Armeenias arvatakse haldusüksus Širak.
Vipera eriwanensis

Vipera eriwanensis on maoliik.
Klassifikatsioon.
Maoliigil "Vipera eriwanensis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad elavad Iraanis, Türgis ja Armeenias. 
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonnas ning võib-olla ka Lori ja Tavuši maakonnas.
Sisalikumadu

Sisalikumadu ("Malpolon") on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Sisalikumadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad Vahemere piirkonnas, Sudaanis ja Lähis-Idas ning Armeenias.
Merle Veesalu-Rand

Merle Veesalu-Rand (sündinud 13. mail 1977) on vabakutseline eesti kirjanik. 
1995 lõpetas ta Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi, 2004 Eesti Humanitaarinstituudi bakalaureusekraadiga eesti kultuuriloo erialal.
2015. aastast alates on ta Gustav Adolfi Koolituskeskuses raamatusõprade ja loovkirjutamise huviringi õpetaja.
Isiklikku.
Abielus, 2 poega ja 1 tütar. 
Hobid: psühholoogia, fotograafia, koorilaul.
Hõõgvein

Hõõgvein on kuumalt joodav maitsestatud vein, mis võib viinamarjade asemel olla valmistatud ka marjadest või puuviljadest. Sageli on hõõgvein kangestatud, sellele lisatakse vürtse (kaneel, nelk, kardemon, ingver, muskaat jms), pähkleid, marju, kuivatatud puuvilju (rosinad, aprikoosid, ploomid), tsitruselisi (eelkõige sidrunit) jm.
Hõõgveinisarnaseid jooke tuntakse Euroopas vähemalt keskajast saati (nt klarett), ehkki vürtsitatud veini joodi juba antiikajal ("hippocras"). Üks hõõgveini analooge on Põhjamaades levinud glögi, mis võib olla ka mittealkohoolne ja põhineda mahlal. Saksakeelsetes maades on tuntud "Glühwein", mille venemaine mugandus on "глинтвейн". Lätis valmistatakse kuuma jooki "karstvīns" ("kuum vein") ka viinamarja- või mustasõstramahlast ja Riia palsamist. 
Eestis juuakse hõõgveini peamiselt talvisel ajal, eriti jõulude ja aastavahetuse aegu. Tüüpiline hõõgveini kangus on 12–14 kraadi. Esimesena hakati Eesti hõõgveini tööstuslikult tootma Karksis.
Harilik sisalikumadu

Harilik sisalikumadu ("Malpolon monspessulanus") on maoliik.
Klassifikatsioon.
Harilikul sisalikumaol klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Levila.
Nad elavad Portugalis, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Lääne-Saharas, Alžeerias ja Marokos. 
Mürgisus inimeste suhtes.
Harilikel sisalikumadudel paiknevad peas nn mürginäärmete asemel Duvernoy näärmed vaatamata sellele liigitatakse nad inimese suhtes mürkmaoks, kuna nende hammustus võib inimestel kerge kuni keskmise astme mürgistusseisundeid esile kutsuda.