Aleksei Navalnõi surm ja matused

16. veebruaril 2024 kell 14:19 Moskva aja järgi (11:19 GMT) teatas Venemaa Jamali Neenetsi autonoomse ringkonna ("Федеральная служба исполнения наказаний", "FSIN"), et Venemaa opositsiooniaktivist ja poliitvang Aleksei Navalnõi suri Venemaa Arktikas Harpi asulas asuvas range režiimiga karistusasutuses , kus ta kandis 19-aastast vanglakaristust. Navalnõi pressiesindaja Kira Jarmõš kinnitas Navalnõi surma järgmisel päeval ja nõudis, et Navalnõi surnukeha tuleks perekonnale võimalikult kiiresti tagastada. Täpset surma põhjust ametlikult ei esitatud. Navalnõi oli surres 47-aastane.
Surma põhjused.
Navalnõi surmapäeval teatas riiklik telekanal RT, et mehel tekkis tromb. Reanimatoloog Aleksander Polupan, kes osales pärast Navalnõi mürgitamist tema tervise uuringutel Omskis, väitis, et Alekseil ei olnud objektiivset trombemboolia ohtu. Endine avaliku järelevalve komisjoni liige, analüütik ja õiguskaitsja Anna Karetnikova väitis, et trombemboolia on "universaalne diagnoos", millega võib vanglates ja kinnipidamiskohtades tegelikult "kõike seletada".
Navalnõi liitlase Ivan Ždanovi sõnul teatasid karistuskoloonia esindajad Navalnõi emale, et tema poja surma põhjuseks oli "äkksurma sündroom". Rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni kümnendas redaktsioonis, millega ametlikud surmapõhjused ja diagnoosid Venemaal peaksid ühtima, sellist määratlust ei ole.
Moskva avaliku järelevalve komitee liige Eva Merkatševa seostas Aleksei Navalnõi surma tema alalise paigutamisega kartserisse. Navalnõi kaaslased ütlesid, et "väga tõenäoliselt" ta tapeti. Paljud sõltumatud kommentaatorid väitsid, et Navalnõi surm on tegelikult mõrv ja ta võidi mürgitada.
Väljaanne Novaya Gazeta Europe teatas, et 16. veebruari õhtul viidi Navalnõi surnukeha Salehardi linna kliinilise haigla surnukuuri. 17. veebruari seisuga ei olnud lahkamist tehtud, kuid teatati, et surnukeha võidakse viia Moskvasse lahkamisele.
Matused.
Aleksei Navalnõi ema Ljudmila teatas 22. veebruaril 2024, et juurdluskomisjoni ohvitserid näitasid talle Salehardis poja surnukeha, kuid keeldusid seda üle andmast ega öelnud, kuhu, millal ja kuidas saab Navalnõid matta. Seati sellised tingimused:
Ljudmila Navalnaja väitis, et uurijad ei tahtnud lubada tal läbi viia avalikku matust, ähvardades surnukehaga "midagi teha". Ema esitas oma poja surnukeha üleandmise ära jätmise kohta kaebuse Salehardi linnakohtule. 23. veebruaril teatas Navalnõi pressisekretär Kira Jarmõš, et juurdluskomisjon esitas Navalnõi emale ultimaatumi: kas ta nõustub kolme tunni jooksul ilma avaliku hüvastijätuta salajaste matustega või maetakse Aleksei surnukeha karistuskoloonia territooriumile. Paljud avaliku elu tegelased, näitlejad, muusikud ja kirjanikud nõudsid, et Venemaa võimud annaksid Navalnõi surnukeha tema üle emale.
Navalnõi surnukeha anti tema emale üle 24. veebruaril.
1. märtsil Moskvas toimunud ärasaatmisele kogunes lahkunule austust avaldama tuhandeid inimesi, vaatamata võimude hoiatustele ja võimalike vahistamiste ohtudele. 
Matusetalitus toimus Moskva kaguosas asuvas Marjino Jumalaema ikooni kirikus, tseremoonia viidi läbi lühikese ajaga, väiksesse kirikusse lubati vaid mõnikümmend inimest. Kohalviibinud teatasid hiljem, et kiriku eestseisusele oli antud käsk viia Aleksei Navalnõi matusetalitus läbi võimalikult kiiresti. 
Navalnõiga hüvasti jätta soovijate rivi ulatus tunduvalt üle kilomeetri, hõivates peaaegu kogu Marjinski puiestee. Kiriku juures ja teel kalmistule skandeeris rahvas Navalnõi nime ja sõjavastaseid loosungeid: "Ei sõjale", "Putin on tapja", "Me ei andesta" jne.
Aleksei Navalnõi põrm sängitati mulda Borissovo kalmistul, poliitiku haud asub kalmistu sissepääsu juures. Kalmistul jäeti temaga hüvasti Frank Sinatra esitatud laulu "My Way" saatel ning kirst lasti hauda lahkunu lemmikfilmist "" tuntud helindi "It's Over (Good Bye)" muusikaga.