tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Faasifilter

Faasifilter on signaalitöötlusfilter, mis edastab kõiki signaali sagedusi võrdse võimendusega, kuid annab neile sagedusest sõltuva faasinihke. Faasifiltri võimendus on võrdne ühega kõigil sagedustel, mis tähendab, et signaali ühegi edastatava sageduse amplituudi ei suurendata ega vähendata.
Faasifiltrit kirjeldatakse tavaliselt sagedusega, mille juures faasinihe saavutab 90°. Ideaalne faasifilter nihutab signaali kõigi sageduskompnentide võnkefaasi 90° võrra.
Faasifiltrit kasutatakse peamiselt signaalitöötluses tekkivate soovimatute faasinihete kompenseerimiseks.
Levinud rakendused.
Faasifilter on väga levinud muusikaproduktsioonis mitmesugustes helitöötlussüsteemides. Seda filtrit kasutatakse näiteks heli järelkõla tekitamiseks. Nii on võimalik jätta mulje, nagu kuulataks muusikat mõnes kindlat tüüpi ruumis, näiteks kontserdisaalis. Faasifiltriga tekitatakse ka erinevaid efekte, näiteks elektrikitarri helivärvingu muutmiseks. 
Samuti saab faasifiltriga eemaldada signaalide edastamisel (nt läbi telefoniliini) tekkinud faasinihkeid, et lõpp-punkti jõudnud signaalid omavahel õiges faasis oleksid. 
Teostused.
Faasifiltrite teostusi on väga palju. Lisaks analoogteostustele on võimalik faasifiltrit teostada ka digitaalselt.
Aktiivsed analoogteostused.
Vaadeldavates skeemides on aktiivseks osaks operatsioonivõimendi.
Kasutades madalpääsfiltrit.
Operatsioonivõimendit, madalpääsfiltrit ja kahte ühesugust takistit kasutades on võimalik vastavalt lisatud skeemile koostada esimest järku faasifilter ülekandefunktsiooniga 
formula_1
millel on poolus –1/"RC" ja nullkoht 1/"RC" juures.
Ringsagedusel "ω" avalduvad funktsiooni formula_2 amplituud ja faas kujul
formula_3
Madalpääsfiltriga faasifilter käitub järgmiselt:
Kasutades kõrgpääsfiltrit.
Operatsioonivõimendit, kõrgpääsfiltrit ja kahte ühesugust takistit kasutades on võimalik vastavalt lisatud skeemile koostada esimest järku faasifilter ülekandefunktsiooniga 
formula_4
Ringsagedusel "ω" on funktsiooni formula_2 amplituud ja faas vastavalt
formula_6
Kõrgpääsfiltriga faasifilter käitub järgmiselt:
Passiivsed analoogteostused.
Need filtrid ei sisalda aktiivset komponenti, nagu on operatsioonivõimendid. Operatsioonivõimendi asemel kasutatakse siin induktiivpoole ja kondensaatoreid.
Passiivse faasifiltri tüüpiline näide on võrefilter.(ingl "lattice filter") ehk X-sektsiooniga filter, Selle filtri impedants on konstantne kõigil sagedustel, kuid sisendi ja väljundi suhteline faas sõltub sagedusest. Võrefiltrit kasutatakse sageli koos teiste konstantse takistusega filtritega, nagu näiteks sild-T-ekvalaiserid.
Kuksinė

Kuksinė (žemaidi "Koksėne") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal.
Kuksinė asub Margininkai botaanilis-zooloogilisel kaitsealal. Külla ulatuvad ka Natura 2000 alad Šventoji jõeorg ja Margininkai, ning Šventoji jõeorg ja Margininkai II.
Margininkai (Lenkimai vald)

Margininkai (žemaidi "Margėninkā") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal.
Margininkai asub Margininkai botaanilis-zooloogilisel kaitsealal. Külla ulatuvad ka Natura 2000 alad Šventoji jõeorg ja Margininkai ning Šventoji jõeorg ja Margininkai II. Külas on Margininkai kalmistu.
Küla on esmamainitud 1586. aastal ("Morgenieki"). Sealsed alad kuulusid toona Plateliai mõisale. XVII–XIX sajandini liikus asustus rohkem Šventoji jõe poole, sellal kui vana küla ase metsastus.
Eddie Hall

Edward Stephen Hall (sündinud 15. jaanuaril 1988) on Inglismaa rammumees.
Hall võitis 2017. aastal rahvusvahelise rammumeeste võistluse World's Strongest Man. Hall on võitnud ka riiklikke võistlusi, nagu "Ühendkuningriigi tugevaim mees" ("UK's Strongest Man"), "Briti tugevaim mees" ("Britain's Strongest Man") ja "Inglismaa tugevaim mees" ("England's Strongest Man").
Noorpõlv ja haridus.
Edward Stephen Hall sündis Newcastle-under-Lyme'is 1988. aastal. Teismelisena oli ta edukas ujuja. Ta õppis Clayton Halli keskkoolis, kuid 15-aastaselt heideti ta koolist välja, pärast mida oli ta koduõppel. 2008. aastal asus ta Market Draytonisse tööle automehaanikuna, selle kõrvalt võistles ka kulturistina. Pärast üht Stoke-on-Trentis peetud rammumeeste võistlust hakkas ta ka neil edaspidi osalema.
Karjäär.
Rammumees.
2010. aastal langes Dave Meer vigastuse tõttu välja Inglismaa meistrivõistlustelt, mille oli korraldanud Elite Strongman, ning andis Hallile enda koha. Hall pääses finaali, kus ta võitis esimesel katsel poole punktiga.
Hall saavutas 2011. aastal Belfastis Ühendkuningriigi tugevaima mehe võistlusel esikoha, Ken Nowicki sai teise ja Rich Smith kolmanda koha. Hall rebestas selle võistluse ajal käe kõõlused, kuid lootis siiski juba septembris pääseda maailma tugevaima mehe võistlusele. 2012. aastal osales Hall esimest korda maailma tugevaima mehe võistlusel, kuid oma kvalifikatsioonigrupist ta kaugemale ei jõudnud. 
2013. aasta aprillis Hall Euroopa tugevaima mehe ("Europe's Strongest Man") võistlusele ei kvalifitseerunud. Talle anti teine võimalus, kui Ervin Katona oli sunnitud vigastuse tõttu võistluse katkestama. Hall võistles Katona asemel ja tuli kaheksandaks. Hall osales hiljem samal aastal maailma tugevaima mehe võistlusel, kus ta võitis kaks ala, kuid napilt finaali ei pääsenud. 2014. aastal jõudis Hall esimest korda maailma tugevaima mehe võistlusel finaali, kus tuli kükivõistlusel teiseks ja kokkuvõttes kuuendaks. 
2016. aasta märtsis tegi Hall Rogue'i "elephant bar"'iga maailmarekordi jõutõmbes, tõstes 465 kg. 
Pärast 2017. aasta maailma tugevaima mehe võistluse võitu teatas Hall, et loobub tiitli kaitsmisest terviseprobleemide tõttu ning naaseb väiksema kaalukategooria võistlustele.
20. aprillil 2022 tätoveeris Hall jalale:"World’s Strongest Man – Hafthor Julius Bjornsson", et mälestada oma kaotust Björnssonile.
Isiklikku.
Hall on abielus Trent Vale'i juuksurisalongi omaniku Alexandraga. Neil on poeg Maximus. Hallil on eelmisest kooselust tütar Layla.
Isiklikud rekordid.
Võistlused:
Cauchy-à-la-Tour

Cauchy-à-la-Tour (pikardi: "El-Cauchie-à-l’Tour"; hollandi: "Turringhem") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandus- ja endine söekaevandusküla asub u. 16 km Béthune'ist edelas ja 48 km Lille'ist edelas, teede D183 ja D341 ristumiskoha ümbruses.
Juodeikiai

Juodeikiai (žemaidi "Joudeikē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas.
Küla nimi on isikunime Juodeikis mitmusevorm.
Küla on esimest korda kujutatud 1568. aastal Telšiai maakonna lääneosa kaardil. XVII–XVIII sajandini kuulus see Salantai mõisale. Algselt oli tegemist maareformi käigus kujunenud tänavkülaga, mis kuulus Salatai, Skuodase ja aastast 1844 Lenkimai kihelkonda. Leedu iseseisvudes kujunes küla maareformi käigus hajakülaks.
Esimese maailmasõja järel avati külas algkool, mis aastal 1932 Žemytėsse üle viidi. XX sajandi keskpaiku asus külas aktsiaseltsi Pieno centras koorelahutusjaam. Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Sõjajärgseil aastail viidi kool Juodeikiaisse tagasi, ent suleti 1980. aastatel. Külas moodustati ka kolhoos, mis 1951. aastal Žemytė kolhoosiga liideti, seejärel oli külas kolhoosi osakonnakeskus.
Caucourt

Caucourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub u. 16 km Arrasist loodes, teede D73 ja D73E ristumiskoha ümbruses. Blanche'i oja algab siit, moodustades Lawe jõe lätte.
Žemytė

Žemytė (žemaidi "Žemītė") on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Külas on Žemytė kalmistu.
Küla on esmamainitud 1568. aastal. XVII–XVIII sajandini kuulus see Salantai mõisale. Küla kuulus Salatai, Skuodase ja 1844. aastast Lenkimai kihelkonda.
Esimese maailmasõja järel avati Juodeikiais algkool, mis 1932. aastal Žemytėsse üle viidi. Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Sõjajärgseil aastail viidi kool Juodeikiaisse tagasi. Külas moodustati ka kolhoos, mille keskasulaks Žemytė oli.
Muinsuskaitse all on Žemytė asulakoht, mis oli kasutusel esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses. Sellest põhja pool on küla lähistel metsas Žemytė muinaskalmed, mis olid kasutusel IX–XIII sajandini.
Hiina Rahvusballett

Hiina Rahvusballett (kasutusel ka ingliskeelne nimi "China Central Ballet") on vanim kutseline balletikollektiiv Hiinas. Loodi 1959. aastal Nõukogude Liidu ballettmeistri Pjotr Gussevi kaasabil. 
Kultuurirevolutsiooni käigus 1964. aastal rahvusballeti kunstiline juht Dai Ailian tagandati ametist. Rahvusballeti edasise arengu Hiina Kommunistlikule Parteile vajalikus suunas võttis enda peale Mao Zedongi abikaasa, endine näitleja Jiang Qing. Pärast kultuurirevolutsiooni lõppu (1976) Dai Ailian naasis kunstilise juhi ametisse.
Tänu sellele, et Hiina muutis oma välispoliitikat, suutis Dai Ailian luua kontaktid Lääne balletiteatrite tegelastega. See suundumus jätkus ka hiljem – selle tulemusena on trupi repertuaar alates 1980. aastatest pidevalt täienenud maailma juhtivate koreograafide loominguga. 1980. aastal esines Hiina Rahvusballett Pariisis Opéra Garnier' laval Léo Delibesi balletiga "Sylvia" (Lycette Darsonvali koreograafia).
Kristian Saks

Kristian Saks (sündinud 24. mail 1976) on Eesti fotograaf ja tõlkija. Tema fotograafiline tegevus on peamiselt keskendunud analoogfotograafiale sh selle haruldasele liigile solargraafiale.
Tänaseks on ta päiksevaate purke teinud üle kuue aasta, milleks on kulunud ligi 100 isevalmistatud kaamerat. 
Ta on teinud ka veebilehe solargraafia.ee, kus ta dokumenteerib oma solargraafia kogemust, kuidas kaameraid valmistada ning pilte tema valminud kaameratest.
Josefine Mutzenbacher

Josefine Mutzenbacher ehk ühe Viini hoora elulugu on erootiline romaan, mis ilmus anonüümsena esmakordselt 1906. aastal.
Romaani peategelane, kes tegutseb jutustajana, on Viini prostituut, kes väidetavalt elas aastatel 1852–1904. Ta räägib oma seksuaalsetest kogemustest lapsepõlves. Teos ilmus 1906. aastal Viinis väikeses tiraažis (1000 eksemplari). Raamat ilmus abonemendi alusel, et tolleaegsest tsensuurist mööda hiilida. Romaani autor on teadmata, kuid seda omistatakse sageli Austria-Ungari kirjanikule Felix Saltenile, kes on muuhulgas ka lasteraamatu "Bambi" autor.
Seda romaani on peetud erootilise kirjanduse meistriteoseks alates selle esmaavaldamisest, kuid laiemalt levis see saksakeelsetes maades alles 1970. aastatel pärast seda, kui selle põhjal valmis režissöör Kurt Nachmanni film "Josefine Mutzenbacher". 
Eesti keeles on teos ilmunud järjeloona ajakirjas Maaja.
Henrik Toft Hansen

Henrik Toft Hansen (sündinud 18. detsembril 1986) on Taani käsipallur, kes mängib joonemängijana. Ta esindab käsipalliklubi Paris Saint-Germain ning Taani käsipallikoondist.
Toft Hansen alustas oma käsipallurikarjääri kodulinnas Næstvedis, mängides kohalikus klubis Næstved HK. Seejärel liitus ta Taani kõrgliiga klubiga GOG Håndbold, kus ta tõestas end ühe parima joonemängijana Taanis. Toft Hansen oli ka Taani käsipallikoondise liige, kellega ta on saavutanud mitmeid suurepäraseid tulemusi rahvusvahelistel võistlustel.
Kontuurvoolumeetod

Kontuurvoolumeetod (inglise keeles "mesh current method") on elektrotehnikas ahelaanalüüsi meetod, mis kasutab Kirchhoffi teist seadust (Kirchhoffi pingeseadust), et kindlaks määrata voolud elektriahela kontuurides (kinnistes voolusilmustes).
Arvutusnäide]].
Arvutame voolud elektriahela kontuurides ja harudes.
Näites on eeldatud, et vahelduvvooluallikad töötavad samal sagedusel: meetodit ei saa otseselt rakendada erinevate nimisagedustega vooluallikate korral. Arvutusnäide kehtib ka alalisvooluahelate kohta.
formula_2
formula_3
formula_4
formula_8
formula_9
formula_10
formula_11
Kui voolu väärtus osutub negatiivseks arvuks, tähendab see, et tegelik voolusuund on märgitule vastupidine.
Piceomphale

Piceomphale on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.
Ants Pauls

Ants Pauls (sündinud 30. märtsil 1940) on Eesti poliitik, X Riigikogu liige (2003–2007). 
Ta sündis Kaiu vallas (praegune Rapla vald). 
Ta lõpetas aastal 1958 Tallinna 1. Keskkooli ja lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi mehhaanikainsenerina. 
Ta on töötanud Eesti Energias aastatel 1963–2003 ja 2010–2015, sealhulgas Narva Elektrijaamade peadirektorina ja Kiviõli Keemiatööstuse juhina. 
Pauls on kuulunud viie kontserni ettevõtte nõukogusse, alates 2015. aasta oktoobrist kuni 2022. aasta maini oli ta Eesti Energia nõukogu liige. 
Aastast 2002 on ta erakonna Isamaa liige.
Vagranka

Vagranka on metallitööstuses kasutatav šaht- või kaevusahi, kus sulatatakse malmi. Vagranka on silindrikujuline ahi, millel on terasest kere ja šamott-tellistest sisevooder. Selle tootlikkus sõltub ahju suurusest. Mida suurem on ahi, seda rohkem sulamalmi toodetakse. 
Ahju kõrgus on tavaliselt 9–12 m ja läbimõõduks kuni 3 m. Vagrankat täidetakse ahju ülemises osas olevalt suudmeplatvormilt täiteava kaudu malmkangide, koksi ja räbustiga. Täitekihtide ligikaudne suhe on 1,0 : 0,1 : 0,03. Malmi sulatamiseks kuumutatakse ahi umbes 1100–1200 °C-ni. Koksi paremaks põlemiseks suunatakse ahju suruõhku, mis võib olla ka hapnikuga rikastatud. Seejärel vajuvad sulamalm ja räbu vagranka põhja ehk koldesse, kus asuvad avad sulamalmi ahjust välja laskmiseks. Mõnel ahjul on küljes kogurid, kuhu sulamalm mööda kaldpinda voolab. Kogurist lastakse sulamalm koppa või otse vormi. Malmi väljalaskmiseks kasutatakse malmirenni ning selle peal oleva räbu eemaldamiseks räburenni. 
Ajalugu.
Esimene teadaolev vagranka on pärit Hiinast, kus seda kasutati juba aastatel 403–221 eKr. Peamiselt sulatati tol ajal selles rauda, mis valati vormidesse. 
Moodsa vagranka leiutas prantsuse teadlane René Antoine Ferchault de Réaumur 1720. aastal.
Illar Muul

Illar Muul (18. veebruar 1938, Pöide kihelkond, Saaremaa – 8. mai 2020) oli eesti bioloog, viroloog, troopikametsade uurija ja looduskaitsja.
Tema pere põgenes 1944. aastal Saksamaale. 1949. aastal mindi Ameerika Ühendriikidesse.
Ta kaitses doktoriväitekirja zooloogia alal Michigani Ülikoolis ja sai bioloogiadoktori kraadi. Ta uuris muuhulgas lendoravaid.
Pariisi Rahvusooperi Balletikool

École de danse de l'Opéra national de Paris (prantsuse keelest: 'Pariisi rahvusooperi tantsukool') on Pariisi Rahvusooperi juures tegutsev klassikalise balleti kool. 
Balletikooli asutajaks loetakse kuningas Louis XIV-t. 
Alates 1875. aastast asus balletikool Palais Garnier's. 1987. aastal kolis kool Palais Garnier'st uude majja, mis asub Pariisi eeslinnas Nanterre'is. Uue tantsukooli hoone projekteeris arhitekt Christian de Portzamparc. Alates 1995. aastast on balletikool ühtlasi internaatkool. Tänapäeval osalevad kõik õpilased hommikul kella kaheksast kuni keskpäevani koolitundides, mille tulemusel omandatakse keskharidus.
Scott Harrington

Scott Harrington (sündinud 10. märtsil 1993 Kingstonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Anaheim Ducks.
Aastatel 2009–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights. Aastatel 2012 ja 2013 tuli ta klubiga OHL-i meistriks. Kolmel hooajal neljast valiti Harrington OHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu.
2011. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i "draft"is 54. valikuna. Hooaja 2012/13 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Pittsburgh Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. Seal mängis ta ka kogu 2013/14. hooaja. NHL-is debüteeris Harrington 18. detsembril 2014 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Penguinsi meeskonnas sai Harrington sel hooajal NHL-is kirja kümme mängu.
2015. aasta juulis kaubeldi Harrington suurema tehingu raames Penguinsist Toronto Maple Leafsi. Hooajal 2015/16 oli ta kimpus vigastustega ning hooaja jooksul sai ta NHL-i ja AHL-i peale kokku kirja 32 mängu. 2016. aasta juunis kaubeldi Harrington Columbus Blue Jacketsi. Hooaeg 2018/19 oli tema esimene, kui ta kuulus NHL-is ühe meeskonna põhikoosseisu peaaegu kogu hooaja jooksul – 73 mänguga sai ta kirja kaks väravat ja 15 väravasöötu. Blue Jacketsi ridadesse kuulus Harrington kuni hooaja 2021/22 lõpuni.
2022. aasta septembris sõlmis ta lepingu San Jose Sharksiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi Harrington Sharksist New Jersey Devils, kuid juba järgmisel päeval Devils loobus temast. 28. veebruaril 2023 liitus Harrington Anaheim Ducksiga.
2012. aastal võitis Harrington Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Chocques

Chocques on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub Clarence'i jõe kallastel, u. 4,8 km Béthune'ist läänes ja 48 km Lille'ist edelas, teede D70 ja N43 ristumiskoha ümbruses. "Autoroute A26" möödub 800 m kaugusel.
Laihia vald

Laihia (rootsi keeles "Laihela") on vald Soomes Pohjanmaa maakonnas.
Valla pindala on 508 km2, millest 3 km2 moodustab vesi.
Naabervallad on Vaasa linn, Isokyrö vald, Ilmajoki vald, Kurikka linn, Maalahti vald ja Mustasaari vald.
La Comté

La Comté on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandus- ja kergetööstusküla asub 29 km Arrasist loodes, teede D86 ja D86E ristumiskoha ümbruses, Lawe jõe orus.
Lappajärvi vald

Lappajärvi on vald Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas.
Valla pindala on 524 km², millest 103 km² moodustab vesi.
Naabervallad on Veteli vald, Vimpeli vald, Alajärvi linn, Lapua linn, Kauhava linn ja Evijärvi vald.
Vallale annab nime Lappajärvi järv, mis on üks vähestest Soome meteoriidikraatritesse tekkinud järvedest.
La Couture (Pas-de-Calais)

La Couture (lääneflaami: "De Kouter") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Suur põllumajandusküla asub u. 9,7 km Béthune'ist kirdes ja 29 km Lille'ist läänes, teede D169 ja D170 ristumiskoha ümbruses.
Lõpmatu impulsskoste

Lõpmatu impulsskoste on omadus, mis kirjeldab paljusid lineaarseid ajainvariantseid süsteeme ("LTI system - linear time-invariant system"), millel on impulsskoste formula_1, mis ei muutu nulliks pärast mingit kindlat punkti, vaid püsib lõpmatuseni nullist erineva väärtusega. Lõpmatu impulsskoste ("IIR - Infinite impulse response") filtrid on üheks aluskiviks digitaalses signaalitöötluses. Tavaliselt on takistitest, kondensaatoritest ja induktoritest koosnevad analoogfiltrid lõpmatu impulsskoste süsteemid. Seevastu on digitaalsed filtrid enamjaolt lõpliku impulsskoste süsteemid. 
Selgitus.
Lõpmatu impulsskoste (IIR) filtrid baseeruvad analoogfiltritel ning sageduskoste on määratud nii lugeja nullkohtade ("zeros") kui nimetaja nullkohtade ("poles") poolt. Seevastu lõpliku impulsskoste filtri sageduskoste on defineeritud vaid lugeja nullkohtade ("zeros") poolt.
Öeldakse, et impulsskoste on lõpmatu, sest see on tagasisidega filter: kui me saadame filtrisse signaali, kus on ainult üks "1" ja mitmeid nulle, siis väljundisse saame lõpmata palju nullist erinevaid väärtusi. IIR filtrite vastand on FIR ("Finite impulse response" - lõplik impulsskoste) filtrid, sest need ei kasuta tagasisidet ehk pärast N elemendiga signaali filtreerimist on väljundis ainult nullid.
Lõpmatu impulsskoste (IIR) filtrist võib mõelda ka kui rekursiivsest keskmistajast ehk, et see on kaalutud keskmine sisendi ja eelmise keskmise summast. Selle kaalu määravad formula_2 ja formula_3, mida on näha ka alltoodud valemis. 
Valem.
Lõpmatu impulsskoste filtrid on kirjeldatavad järgmise valemiga:
formula_4
formula_5 ,
kus:
&lt;br&gt;
Väljund y(n) on leitav: &lt;br&gt;
formula_7
formula_8.&lt;br&gt;
Kuna impulsskoste on lõpmatu pikkusega, siis on ka summa lõpmatu. 
Süsteemi ülekandefunktsioon ("transfer function") on:&lt;br&gt;
formula_9
formula_10,&lt;br&gt;
ning sageduskoste:&lt;br&gt;
formula_11
formula_12
Kasutusalad.
Lõpmatu impulsskoste (IIR) filtreid kasutatakse enamasti seadetes, rakendustes ja süsteemides, kus mälu kogus on piiratud ning lineaarne faas pole niivõrd oluline, seega sobivad nad hästi signaali jälgimiseks. Need on laialdaselt levinud helirakendustes, IoT/IIoT tarkades sensorites ja suure kiirusega telekommunikatsiooni rakendustes.
Viru-Jaagupi koolimaja

Viru-Jaagupi koolimaja on hoone Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Viru-Jaagupi asulas.
Koolimaja valmis 1908. aastal. Aastani 2001 tegutses hoones Viru-Jaagupi algkool.
Koolimajas tegutsevad noortekeskus, raamatukogu ja valla teeninduskeskus.
Viru-Jaagupi noortekeskus alustas hoones tegutsemist 1. aprillil 2003. Noortekeskus tegutseb teisel korrusel.
Viru-Jaagupi raamatukogu on tegutsenud koolimajas 2005. aasta algusest. Algul asus raamatukogu kolmandal korrusel. 2022. aastal remonditi Viru-Jaagupi koolimaja esimesel korrusel olevad vanad muuseumi ruumid, et sinna saaks kolida raamatukogu. 14. veebruaril 2023 oli raamatukogu pidulik avamine esimesel korrusel.
Viru-Jaagupi Noortekeskus
Viru-Jaagupi Noortekeskus alustas tegutsemist samas hoones 1. aprillil 2003. Noortekeskus tegutseb II korrusel. Noortekeskuse juhataja on Valentin Kurka.
Viru-Jaagupi Raamatukogu
Viru-Jaagupi Raamatukogu on tegutsenud koolimajas 2005. aasta algusest. Siis asus raamatukogu III korrusel.
2022. aastal remonditi Viru-Jaagupi koolimaja esimesel korrusel olevad vanad muuseumi ruumid, et sinna saaks kolida raamatukogu.
14. veebruaril 2023 oli raamatukogu pidulik avamine esimesel korrusel.
Raamatukogu direktor on Ülle Rajamart.
Viru-Jaagupi teeninduskeskus
Vastavalt Vinni, Laekvere ja Rägavere valla liitumisel sõlmitud ühinemislepingule on elanike paremaks teenindamiseks moodustatud piirkondlikud teeninduskeskus Viru-Jaagupisse (vana nimega Viru-Jaagupi Osavald).
Viru-Jaagupi, Roela ja Tudu piirkonna teeninduskeskuses võtab vastu Nele Aart.
Harmagedoon

Harmagedoon (ka Armageddon) on kristliku Piibli teise osa Uue Testamendi viimase raamatu Ilmutusraamatu järgi paik, kus enne maailma lõppu toimub viimne otsustav lahing Jumala jõududel pimeduse ja kurja jõudude vastu. Laiemalt käsitletakse harmagedooni ka kui maailmaajastu lõpus aset leidvate katastroofide kogumit, mistõttu on kõnekeeles harmagedoon sageli maailmalõpu sünonüüm.
Sõltuvalt uskkonnast ja eshatoloogilisest vaatest võib harmagedoon tähendada kas ühte või mitut sündmust, mida omakorda on tõlgendatud nii realistlikus kui ka sümbolistlikus võtmes. Tänapäeval on harmagedooni peetud nii tapluse toimumiskohaks, kuid ka lahinguks endaks.
Harmagedooni nimi arvatakse olevat kreeka mugandus heebrea nimest Har Megiddo (הַרמְגִדּוֹ) ’Megiddo mägi’. Seetõttu arvatakse sõjalise kokkupõrke asukoht olevat Jisreeli orus asuva Megiddo linna läheval paiknev küngas. Inglise keele mõjul on eesti keeles kasutusele tulnud ka nimekuju Armageddon.
Ruslan Fedotenko

Ruslan Viktorovõtš Fedotenko (ukraina keeles Руслан Вікторович Федотенко; sündinud 18. jaanuaril 1979 Kiievis) on endine Ukraina jäähokimängija (vasak ääreründaja).
Ta alustas jäähoki mängimist Ukraina klubis Kiievi Sokil, mille meeskonnas debüteeris ta Ida-Euroopa jäähokiliigas hooajal 1995/96. Seejärel mängis ta ühe hooaja Soomes. Pärast seda suundus ta Põhja-Ameerika noorteliigadesse ning mängis hooajal 1997/98 Saskatchewan Junior Hockey League'is ja hooajal 1998/99 United States Hockey League'is.
NHL-is mängis Fedotenko aastatel 2000–2013 kokku viies klubis: Philadelphia Flyers (2002–2002 ja 2012/13), Tampa Bay Lightning (2002–2007), New York Islanders (2007–2008), Pittsburgh Penguins (2008–2010) ja New York Rangers (2010–2012). Stanley karika võitis ta 2004. aastal Lightningiga ja 2009. aastal Penguinsiga. 2004. aasta Stanley karikavõistluste finaali otsustavas seitsmendas mängus võitis Lightning tänu Fedotenko kahele väravale Calgary Flamesi tulemusega 2:1. 2004. aasta Stanley karikamängudes lõi Fedotenko kokku 12 väravat, millega oli Brad Richardsi kõrval meeskonna suurim väravalööja. NHL-is mängis ta kokku kaksteist hooaega, mille jooksul sai ta kirja 863 mängu, 173 väravat ja 193 väravasöötu. Tema kõige resultatiivsem hooaeg oli 2005/06, mil ta lõi 26 väravat ja andis 15 väravasöötu.
Hooaja 2012/13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Fedotenko KHL-i klubis HK Donetsk. Seal mängis ta ka hooajal 2013/14. 
2015. aasta jaanuaris naasis Feodtenko Põhja-Ameerikasse ja sõlmis lepingu American Hockey League'i klubiga Iowa Wild. 2016. aasta oktoobris teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.
2002. aasta taliolümpiamängude jäähokiturniiril osales Fedotenko Ukraina jäähokikoondise koosseisus ühes eelringimängus, 11. veebruaril Šveitsi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Uuesti mängis ta Ukraina koondises 2014. aasta taliolümpiamängude eel kvalifikatsioonimängudes.
World's Strongest Man

World's Strongest Man ("Maailma tugevaim mees") on alates 1977. aastast peetav rahvusvaheline jõumeeste võistlus.
Enim kordi on võistlust võitnud Mariusz Pudzianowski (2002, 2003, 2005, 2007, 2008). Neljal korral on võitjaks tulnud Jón Páll Sigmarsson, Magnús Ver Magnússon, Žydrūnas Savickas ja Brian Shaw.
Eestist on seal osalenud Aap Uspenski (1990), Paul Lepik (1997), Andrus Murumets (2004, 2009), Tarmo Mitt (2005, 2006, 2007, 2008), Rauno Heinla (2011), Lauri Nämi (2012, 2013, 2017) ja Ervin Toots (2020, 2021).
Juri Solovjov

 
Juri Vladimirovitš Solovjov (vene keeles Юрий Владимирович Соловьёв; 10. august 1940 Leningrad – 12. jaanuar 1977 Leningradi oblast) oli vene balletitantsija.
Pärast Vaganova-nimelise Leningradi Koreograafiakooli lõpetamist 1958. aastal töötas Juri Solovjov Kirovi-nimelises Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris, kus temast sai esitantsija.
Solovjov lõpetas oma elu enesetapuga. Ta on maetud Peterburis Serafimi kalmistule.
Zacharias Aminoff

Zacharias Aminoff (1631–1710) oli Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. 
Elulugu.
Zacharias Aminoffi vanemad olid 1650. aastal Rootsi rüütelkonda nr. 456 all tituleerimata aadlisuguvõsana introdutseeritud Rootsi kasakaooberst ja Oudova vojevood Esaias Fedorovitš Aminoff ja Pelageja Grigorevna Skudina. 
1651. aastal oli ta musketär Ostrobotnia rügemendis Järgmisel aastal oli ta kortermeister 1654. aastal seersant. Neli aastat hiljem oli ta kaptenleitnant. 1656. aastal osales ta Riia piiramisel, kuid sai piiramise ajal haavata. 1658. aastal osales ta Mitau piiramisel, kus juhatas 50 grenaderi, ka seal sai ta haavata. Samal aastal langes ta Koldingi piiramisel vangi ning oli poolteist aastat vangis. 
1673. aastal oli ta rittmeister Smålandi ratsarügemendis. 1677. aastal oli ta Östgöta jalaväerügemendis ooberstleitnant. Samal aastal osales ta Uddevalla lahingus ning pärast Rootsi armee taganemist juhatas ta 200-mehelist üksust, millega peatas jälitava vaenlase armee ja võttis tagasi kaks kahurit. 1679. aastal oli ta ooberst Bohusi linnas. 1688. aastal oli ta ooberst Saksa ihukaitserügemendis ning 1689. aastal ooberst Viiburi jalaväerügemendi ülem. 
Ta lahkus 1700. aastal sõjaväest, kuid naasis samal aastal ja osales oma rügemendiga Liivimaa sõjategevuses. 1702. aastal oli ta Viiburi komandant, sellesse ametisse kinnitati ta 17. mail 1704. 
Zacharias Aminoff suri 1710. aastal. 
Isiklikku.
Zacharias Aminoff oli abielus kõigepealt Catharina Magdalena Claesdotter Slatte ja seejärel Brita Maria Silfverhielmiga. 
Tema abieludest sündis kaheksa last: Esaias Aminoff, Zakarias Aminoff (noorem), Georg Aminoff, Eleonora Aminoff, Maria Birgitta Aminoff, Hedvig Ulrika Aminoff, Andreas Aminoff ja Margareta Elisabet Aminoff.
Inna Ištšuk

Inna Ištšuk (ukraina keeles Інна Анатоліївна Іщук; sündinud 13. oktoobril 1972 Tiraspolis) on ukraina lastekirjanik. 
Inna Ištšuk lõpetas 1994. aastal Odessa Ülikooli keemia teaduskonna molekulaarelektroonika erialal. Seejärel õppis ta Moskvas Gorki-nimelises Kirjandusinstituudis, mille lõpetas 2002. aastal.
Tema loomingu esimene kogumik "Холодная ночёвка" ilmus 1996. aastal.
Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat "Vaalapoeg Filja" (Odamees 2005, tõlkija Ragna Malm, illustraator V. Netšitailo) ja "Transport" (Odamees 2007, tõlkija Gerda Kroom, illustraator I. Esaulov).
Lisaks juttudele ja luuletustele kirjutab ta telesaadete stsenaariume (nt lastesaatele "Head ööd, mudilased!") ja toimetab ajalehe Odessa Elu lasterubriiki.
Nikolai Tsukanov

Nikolai Nikolajevitš Tsukanov (vene keeles "Николай Николаевич Цуканов"; sündinud 22. märtsil 1965 Lipovo külas Gusevski rajoonis Kaliningradi oblastis) on Venemaa riigitegelane, telekommunikatsiooni ettevõtte Rostelekom vanemasepresident alates 9. novembrist 2020.
Elulugu.
Aastatel 1980–1983 õppis Gussevi linna 17. kutsekeskkoolis, mille lõpetas gaasi- ja elektrikeevitajana. Tegeles poksiga. 1983–1985 oli ajateenistuses. 
Pärast ajateenistust töötas pioneerijuhina Üle-Venemaalises pioneerilaagris Kotkapoeg. Seejärel tegi karjääri komsomolis: Kaliningradi oblasti Zelenogradi rajooni Romanovo sovhoosi komsomolikomitee asesekretär, komsomoli Gussevski linnakomitee instruktor. 
Alates 1988. aastast õppis Leningradi Põllumajandusinstituudi Kaliningradi filiaali agronoomiateaduskonnas, kuid eksmatrikuleeriti. Asutas Vene-Poola puidutöötlemisettevõtte ehitusfirma Lava. 
1996. aastal lahkus Kaliningradi oblastist Moskvasse. 1997–1999 õppis ta Erastamis- ja Ettevõtluskõrgkoolis (Moskva), mille lõpetas õigusteaduse erialal. Seejärel oli ta teadus- ja tehnikakeskuse Tehinvestmed (Moskva) jurist, tegeles meditsiiniseadmete tarnimisega. 
2002. aastal kaitses ta A. N. Tupolevi nimelises Kaasani Riiklikus Tehnikaülikoolis kandidaadiväitekirja psühholoogia alal. Naasis Kaliningradi oblastisse, 2005. aastal valiti Gussevi linnapeaks. Asutas ettevõtte Amatel ning asus seda juhtima. 
30. augustil 2010 andis Kaliningradi oblasti duuma talle kuberneri volitused. 28. septembril 2010 astus kubernerina ametlikult ametisse. Ta võitis ka 13. septembril 2015 toimunud Kaliningradi oblasti kuberneri valimised kogudes 70,41% häältest. 28. juulil 2016 astus ta omal soovil kuberneri kohalt tagasi. 
28. juulil 2016 määrati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi täievoliliseks esindajaks Loode föderaalringkonnas. 2016–2018 kuulus Venemaa Julgeolekunõukogusse. Vabastati täievolilise esindaja ametikohalt 25. detsembril 2017 ja nimetati Vene Föderatsiooni presidendi abiks kohaliku omavalitsuse küsimustes. 
26. juunist 2018 kuni 9. novembrini 2020 oli ta Vene Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Uurali föderaalringkonnas ja taas Venemaa Julgeolekunõukogu liige. 2020. aasta novembris vabastati ta valitsusasutustest ja määrati Rostelekomi tööstuse ja metsanduse digitaliseerimise vanemasepresidendiks.
Kriitika.
2011. aasta juulis kirjutasid 1200 kaliningradlast Venemaa presidendile avaliku kirja, milles nõuti oblastivalitsuse vallandamist "ja otsust sellise õnnetu kuberneri saatuse kohta". Kirja autorite hinnangul moodustasid oblastivalitsuse "ilma vastava erialase ettevalmistuseta inimesed, reeglina Nikolai Tsukanovi endised sõbrad või kolleegid", pealegi "kuritegeliku minevikuga või äritegevusest pärit inimestest, kes jätkavad oma isekate huvide eest lobitööd". Kohaliku ajalehe tiraaž, milles kiri ilmus, konfiskeeriti.
Oleg Ivenko

Oleg Ivenko (vene keeles Олег Ивенко; ukraina keeles Олег Івенко; sündinud 14. augustil 1993 Harkivis) on Ukrainast pärit Venemaa balletitantsija.
Ivenko on lõpetanud 2006 aastal Harkivi koreograafiakooli ja 2010. aastal Valgevene Riikliku Koreograafia Kolledži. Pärast lõpetamist töötab ta Musa Cəlili Tatari Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris, kus ta on saanud esitantsijaks.
Film.
2018. aastal linastunud Prantsuse-Briti mängufilmis "Valge vares" ("The White Crow"; režissöör Ralph Fiennes) mängis Ivenko balletitantsijat Rudolf Nurejevit.
2023. aastal ilmub linale James Napier Robertsoni mängufilm "Joika" (seotud samuti balletitemaatikaga), kus Ivenko mängib kõrvalosa.
Maailma noor ballett

Juri Grigorovitši rahvusvaheline konkurss "Maailma noor ballett" (vene keeles 
Международный конкурс Юрия Григоровича «Молодой балет мира»; konkursi ingliskeelne nimi "Young ballet of the World") on Venemaal Sotšis iga kahe aasta tagant korraldatav balletikonkurss.
Konkurss "Maailma noor ballett" on asutatud 2006. aastal Juri Grigorovitši eestvedamisel.
Konkursist võtavad osa tantsijad kahes vanuseastmes: nooremad (kuni 19-aastased) ja vanemad (kuni 27-aastased). Osavõtjate arv on piiratud 60 tantsijaga kummaski vanuseastmes. Osalemistasu näiteks 2021. aastal oli nooremas 3000 ja vanemas vanuseastmes 5000 rubla. Edukamad konkursandid saavad kas laureaadi või diplomandi (diplomisaaja) nimetuse ja sellega kaasneva rahalise preemia. Näiteks 2021. aastal sai vanemas vanuseastmes esimese preemia laureaat 150 000 rubla.
Igor Štšogolev

Igor Olegovitš Štšogolev ("И́горь Оле́гович Щёголев"; sündinud 10. novembril 1965 Vinnitsas, Ukraina NSV-s) on Venemaa riigitegelane. Venemaa Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Keskföderaalringkonnas alates 26. juunist 2018, Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liige alates 3. juulist 2018.
Elulugu.
Lõpetas Leipzigi ülikooli germanistikateaduskonna ja Moskva Riikliku Võõrkeelte Instituudi tõlketeaduskonna. 1988–1998 töötas ITAR-TASSis, oli agentuuri enda korrespondent Pariisis. Alates 1997. aastast oli ta ITAR-TASSi uudisteteenistuse juhataja asetäitja.
1998. aastal asus ta tööle valitsuse teabeosakonda osakonnajuhataja asetäitjaks.
18. septembril 1998 määrati ta Vene Föderatsiooni peaministri Jevgeni Primakovi pressisekretäriks. 1998. aasta oktoobris määrati ta peaminister Jevgeni Primakovi korraldusel Venemaa valitsusaparaadi valitsusteabe osakonna juhatajaks. Ta asendas sellel ametikohal Andrei Korotkovi, kes asus osakonnajuhataja asetäitja kohale. Vabastati ametist juunis 1999. Ta määrati Venemaa Föderatsiooni peaministri Sergei Stepašini nõunikuks.
Jaanuarist 2000 kuni detsembrini 2001 oli Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni pressiteenistuse juht.
2001. aasta detsembris määrati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi protokolliülemaks. Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni ümberkorraldamisel 2004. aasta märtsis säilitas ta Venemaa Föderatsiooni presidendi protokollijuhi ametikoha.
12. mail 2008 oli ta Telekomi- ja Massikommunikatsiooniministeeriumi juht, asendades sellel ametikohal Leonid Reimani, kes oli ministeeriumi juhtinud aastatel 1999–2008.
2010. aasta augustis valiti ta telekommunikatsiooniettevõtte Svjazinvest direktorite nõukogu esimeheks.
22. mail 2012 määrati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi abiks.
26. juunil 2018 määrati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi täievoliliseks esindajaks Keskföderaalringkonnas. 3. juulil 2018 nimetati Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogusse.
Sanktsioonid.
6. augustil 2014 kehtestas talle sanktsioonid Kanada, 25. veebruaril 2022 Euroopa Liit, 9. mail 2022 tegi seda Ühendkuningriik, 6. aprillil 2022 USA, 4. märtsil 2022 Šveits, 25. veebruaril 2022 Austraalia, 3. märtsil 2022 Jaapan, 7. septembril Ukraina, 3. mail 2022 Uus-Meremaa.
Lauri Liivak

Lauri Liivak (sündinud 6. septembril 1973) on eesti produtsent ja helirežissöör. 
Lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja õppinud Tartu Ülikoolis ajaloo erialal. Ta on töötanud Q Raadio produtsendina, Päikeseraadio helirežissööri ja produtsendina. Aastatel 1997–2016 oli Forwards stuudio helirežissöör, produtsent. 2016. aastast töötab LL Masteringis helirežissööri ja produtsendina.
Lauri Liivak oli kassetileibeli Sally Cinnamon Music ning festivali Plink Plonk ja klubi Plink Plonk eestvedaja. 
Muusikuna.
Muusikuna on Liivak osalenud ansamblites Alberts, Afternooning Plaque Family ja Bizarre. Kirjutanud muusika teatrilavastustele "Naksitrallid", "Kirsiõite detsember" (Rakvere Teater), "Auto" (teater Vanemuine).
Olnud muusikaliste etenduste ja muusikalide ("Eesti ballaadid" (Von Krahl), "Aida" (rahvusooper Estonia), "Jesus Christ Superstar", "Verevennad", "Cats", "Inetu", "Thriller", "West Side Story", "Ruja" (teater Vanemuine)) helirežissöör.
Tunnustus.
Lauri Liivaku salvestatud ja masterdatud plaadid on võitnud kokku 24 korral Eesti Muusikaauhinna.
Cuinchy

Cuinchy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub umbes 8 km Béthune'ist idas ja 32 km Lille'ist edelas, teede D166 ja D166E3 ristumiskoha ümbruses, "Canal-d’Aire" kallastel.
Ajalugu.
Külast sai alguse de Quincy perekond, kes mängis keskaegse Inglismaa ja Šotimaa ajaloos olulist rolli.
Esimese maailmasõja ajal oli Cuinchy Saksa ja Liitlasvägede vahelisel rindejoonel ning sai tugevalt kannatada. Pärast sõda ehitati St. Pierre'i kirik uuesti üles, nagu ka enamus külast. Cuinchy oli ka Saksa ja Briti tunneliüksuste vahelise pideva maa-aluse võitluse koht.
Diéval

Diéval on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 29 km Arrasist loodes, teede N41 ja D89 ristumiskoha ümbruses.
Luhanski FK Zorja

Luhanski FK Zorja (ametlikult "ФК «Зоря» Луганськ") on 1923 asutatud Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Luhansk. Vene-Ukraina sõja tõttu mängib klubi oma kodumänge Slavutõš-Arenal Zaporižžjas.
Kropõvnõtskõi FK Zirka

Kropõvnõtskõi FK Zirka (ametlikult "ФК "Зірка Кропивницький"") on 1964 asutatud Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kropõvnõtskõi.
Lutski FK Volõn

Lutski FK Volõn (ametlikult Ukraina keeles "ФК «Волинь» Луцьк") on 1960 asutatud Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Lutsk.
Signaali terviklikkus

Signaali terviklikkus on kogum parameetreid, mis kirjeldab elektrisignaali kvaliteeti. Digitaalelektroonikas esitatakse kahendväärtuste voogu pinge (või elektrivoolu) diskreetsete väärtustena. Fundamentaalselt on digitaalsignaal aga analoogsignaal, mistõttu mõjutavad ka seda erinevad efektid nagu müra, moonutus ja kadu. Väikeste kauguste ja madalate bitikiiruste korral võimaldavad isegi lihtsad elektrijuhid piisavat signaalikvaliteeti. Kõrgete bitikiiruste, pikemate kauguste ja ebasobivate elektrijuhtide korral võib aga elektrisignaali kvaliteet langeda punktini, kus seda tõlgendatakse vastuvõtval poolel ebakorrektselt põhjustades vigu või katkestusi. Signaali terviklikkus on oluline kõikidel elektroonika disaini tasemetel - integraallülituste sisemistel ühendustel, elektroonikakomponendi pakendi ühendusel trükkplaadiga, trükkplaadil olevatel viikudel ning süsteemidevahelistel ühendustel. Kuigi nende tasemete skaala ja disainimeetodid erinevad üksteisest, on neis esinevad signaali tervikklikusega seotud probleemid ühised.
Põhilisi probleeme signaali terviklikkusega põhjustavad ülekostvus, toiteallika müra, signaali moonutus ja kadu ning lülitustest tingitud ostsillatsioon. Kõrgsageduslikes kontekstides esineb ka signaalipeegeldusi.
Simuleerimine.
Elektroonika disaini tööprotsessi käigus on võimalik hinnata loodud seadme signaali terviklikkust kasutades simulatsioone. Kasutades elektriahela simulatsiooni tarkvara (LTspice, Multisim jms), või simulatsiooni võimekusega trükkplaadi disaini tarkvara (Altium, EAGLE jms) on võimalik leida mitmeid signaali terviklikkust mõjutavaid parameetreid sh signaalide ülekostet, viikude impedantsi ning sagedusvastet ja diferentsiaalpaaride ajanihet.
Simuleerimise eeliseks on see, et vigade leidmiseks ja parandamiseks ei pea olema disain lõpetatud või toodetud, see aitab vältida kulukaid vigu ja tootmisprotsessidest tekkivaid ooteaegu. Puuduseks on aga vajadus kasutada spetsiaalset tarkvara, mis vajavad täpsete tulemuste jaoks palju informatsiooni.
Testimine.
Signaali terviklikkust saab testida kasutades ostsilloskoopi, võrguanalüsaatorit või teisi samalaadseid mõõteseadmeid. Tuhandete signaalilülituste mõõtmise korral saab koostada silmdiagrammi. Selle abil on võimalik välja lugeda mitmeid signaali parameetreid, mis kirjeldavad müra, moonutust ja ajastustäpsust. Signaali kandva viigu kõrvalasuvaid viike mõõtes on võimalik hinnata ülekostuvust.
Riistvaralise testimise eeliseks on kindel reaaleluline tulemus, mis võib erineda simulatsiooni omadest seni arvestamata jäänud omaduste või informatsiooni tõttu. Puuduseks on aga vigade parandamise ja muudatuste keerukus ning vajadus piisavalt võimekatele mõõteseadmetele. Kõrgsageduslike signaalide analüüsimiseks sobivad mõõteseadmed võivad aga väga kallid olla.
Aedhortensia

Aedhortensia ("Hydrangea paniculata") on õitsev põõsas, mis kuulub hortensialiste perekonda ("Hydrangeaceae"). Aedhortensia on pärit Ida-Aasiast, metsikult levib ta Hiina, Jaapani ja Venemaa Kaug-Ida metsades. Euroopasse toodi aedhortensia aastal 1864. Eestis teada olev kõige vanem aedhortensia kasvab Sau talu õuealal Kolga mõisa lähistel Kuusalu vallas ja on istutatud 1936. aastal. Aedhortensiat kasutatakse enamasti haljastuses.
Omadused.
Aedhortensia võrsed on püstise kasvuga, punakaspruunid, nõrgalt karvased. Pungad on ümarad, võrsetest tugevasti eemale hoidvad, 1–2 mm pikkused ja asetsevad 3–4 kaupa männastes. 
Lehed on 5–15 cm pikkused, kujult ovaalsed kuni munajad, saagja servaga ning teritunud tipuga.
Koonusjad õisikud on puhkedes valged, kasvuperioodi jooksul muutuvad roosakas-valgeks kuni roosaks. Värvuse intensiivsus oleneb sordiomadustest. 
Kasvatamine.
Aedhortensia on haljastuses kasutatav tänu pikaaegsele õitsemisele. Varasemad sordid alustavad õitsemist juba juuni lõpus.
Kasvukohana eelistab tuulevaikset päikeselist kuni mõningase keskpäevase varjuga paika. Kasvupinnas on hea drenaažiga parasniiske, kergelt happeline (pH 5,6–6,5) muld. Optimaalsetes kasvutingimustes tuleb igale võrsele kohev õisik, välja arvatud risuvõrsele. Kui muld ei ole piisavalt happeline, siis ei moodustu aedhortensia võrse tippudesse õisikut. 
Aedhortensia ei vaja kevadel nii tugevat tagasilõikust kui puishortensia. Ära tuleks lõigata kõik peenikesed võrsed, et soodustada tugevate okste kasvu ja rikkalikku õitsemist. Taime vegetatsiooniperiood peab olema lõikamise ajal lõppenud või veel mitte alanud – sügisel peavad olema lehed varisenud ja kevadel ei tohi pungad olla alustanud paisumist. 
Vabalt kasvada lastes kasvab aedhortensia 2–3 meetri kõrguseks. Aedhortensiad ei ole väetamise suhtes nõudlikud, kuid see soodustab nende kasvamist. Kevadine väetamine tagab taimele rikkalikuks õitsemiseks optimaalsed kasvutingimused.
Dmõtro Dobrovolskõi

Dmõtro Dobrovolskõi (ukraina keeles: Дмитро Добровольський; sündinud 11. aprillil 1968 Kiievis) on Ukraina maalikunstnik.
Ta on lõpetanud Kiievi Kunstiinstituudi 1988. aastal graafilise disaini erialal ja Ukraina Kunstiakadeemia 1994. aastal monumentaalmaali erialal. 
Dmõtro Dobrovolskõi on 1998. aastast Ukraina Kunstnike Liidu liige.
Tema maalid on mitmetes era- ja muuseumikogudes Ukrainas, Suurbritannias, Saksamaal, USAs, Hollandis, Eestis, Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, Venemaal ja mujal.
Maris Järva

Maris Järva (neiupõlvenimega Üksti; sündinud 25. märtsil 1984) on Sky Plus hommikuprogrammi raadiosaatejuht alates 2011. aastast.
Maris Järva abiellus 2013. aastal endise maadlusmeistri Argo Järvaga ning 2015. aastal sündis neil tütar Marliis.
Oscar Hammerstein II

Oscar Greeley Clendenning Hammerstein, ka Oscar Hammerstein II (12. juuli 1895 New York – 23. august 1960 Doylestown, Pennsylvania osariik) oli ameerika libretist, laulutekstide autor ja teatriprodutsent. Ta oli impressaario Oscar Hammersteini pojapoeg.
Oscar Hammerstein on eelkõige tuntud tänu oma koostööle muusikalihelilooja Richard Rodgersiga (loometandem Rodgers ja Hammerstein). Hammerstein oli paljude tema 1940.–1950. aastatel loodud muusikalide (näiteks "Oklahoma!", "Flower Drum Song", "Carousel", "South Pacific", "Kuningas ja mina" ning "Helisev muusika") libreto autor.
Hammerstein tegi koostööd ka teiste heliloojatega, sealhulgas Jerome Kerniga (muusikal "Show Boat"), Vincent Youmansiga, Rudolf Frimliga, Richard A. Whitingiga ja Sigmund Rombergiga.
Mägikurg

Mägikurg ("Grus nigricollis") on kurglaste sugukonda kure perekonda kuuluv lind. Mägikured on 115 cm pikad, tiibade siruulatus on 200 cm, keskmine kaal 5,35–6 kg. Nende populatsioon maailmas ulatub 10 000 kuni 10 200 isendini. Ida- ja keskosas on populatsioon stabiilne, kuid lääne osas on populatsioon kasvamas. Mägikurg on üks pikemaealisi linde kurgede perekonnas, keskmiselt võib üks isend elada 20–30 aastat. 
Mägikurg on punases nimekirjas ohulähedane liik.
Välised tunnused.
Täiskasvanud isendile on iseloomulik punane kroon, pea ja kael on mustad. Silmade värvus kollane, silma ülaosas eristatav punakas laik. Kehasuled on hallid, tiivad, saba ja jalad mustad. Noore isendi sulestik on mustjas-hall ja pea on pruunikas. Raskem on aga eristada isast mägikurge emasest. Mõlemad sugupooled on suuruselt sarnased. Värvuse ja sulestiku poolest on nad paeaegu identsed. Efektiivseim viis soo vahet tegemisel on linnuvaatlus, tuleb jälgida pikemaajaliselt nende käitumismustreid.
Toitumine.
Mägikured toituvad rohttaimedest, putukatest, tigudest, vähkidest, kaladest, kahepaiksetest, roomajatest, lindudest ja väikeimetajatest.
Pesitsuspaik.
Mägikurgede pesitsuspaik asub Lääne-Hiinas Tiibeti mägismaal, vähemal määral ka Indias Ladakhis. Talvituma minnakse Bhutani ja Yunnani, kuid lennatakse ka Kirde-Indiasse. Viieteistkümnest kuureliigist maailmas on mägikurg ainuke alpiinne liik, kelle pesitsusala on 2600–4800 m  ja talvitusala 2000–3800 m kõrgusel üle merepinna. Võrreldes teiste kurgedega on nende rände pikkus väga lühike – lühim 200 km või vähem  ja pikim 700 km. Mägikurg teeb pesa tarnadest, rohust, veetaimede osadest ja mudast ning ehitab selle märgala rohusaartele või veepinnale. 
Levila.
Suvel võib kohata mägikurgi enamasti kõrgel Tiibeti kiltmaal. Nad kolivad pesitsushooajaks märgaladele, näiteks loopealsetele ja jõesoodele, talveks aga madalamatele kõrgustele ja kaitstud orgudesse. Parim võimalus kurgesid looduses näha on Hiinas. Väiksem populatsioon pesitseb Vietnamis, Bhutanis, Indias ja Sikkimi põhjaosas.
Oht.
Mägikurgedel on looduses mitmeid ohte. Kurgede munad on toiduks varestele ja muudele suurematele lindudele, mistõttu on munemis- ja koorumisperioodil vanemlinnud pesa ümber väga valvsad. Linnud võivad elavad üsna inimasustuse lähedal. Sageli võivad kurgedele ohuks olla karjakasvatajate koerad, kes söövad mune ja püüavad poegi. Lisaks on kurgedele ohtlik alade kuivendamine, sest selle tõttu on kiskjatel võimalik kergemini ligi pääseda nende pesitsuspaikadele.
Kaitsestaatus.
Mägikurg on IUCNi ohustatud liikide punases nimekirjas märgitud ohulähedaseks liigiks. Ohulähedase liigi saatus tähendab, et linnud on seaduslikult kaitstud Hiinas, Indias ja Bhutanis.
Marco Scandella

Marco Scandella (sündinud 23. veebruaril 1990 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.
Aastatel 2007–2010 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Val-d'Or Foreurs.
2008. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i "draft"is 55. valikuna. Juba hooaja 2008/09 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is Wildi tütarklubis Houston Aeros, jätkates hiljem mängimist Val-d'Or Foreursist. NHL-is debüteeris Scandella 12. novembril 2010 mängus Florida Panthersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas hooaja 2011/12 esimeses mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Tema läbimurdehooaeg oli 2013/14, mil ta asus teises kaitsepaaris mängima koos Jared Spurgeoniga. Hooajal 2014/15 tegi Scandella NHL-is seni oma kõige resultatiivsema hooaja (11+12).
2017. aasta juunis kaubeldi Scandella Wildist Buffalo Sabresi. 2020. aasta jaanuaris kaubeldi ta Sabresist Montreal Canadiensi ja sealt juba kuu aega hiljem St. Louis Bluesi.
2008. aastal tuli Scandella Kanada kuni 18-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. 2010. aastal võitis ta kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Tema vanem vend Giulio Scandella on mänginud Itaalia jäähokikoondises.