tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Isamaa – Kogu Venemaa

Isamaa – Kogu Venemaa ("Отечество — Вся Россия") oli Venemaa 1999. aasta Riigiduuma valimistel osalenud valimisliit, mille moodustasid viis liikumist ja parteid:
Valimisliidu juhtkolmiku moodustasid Jevgeni Primakov, Juri Lužkov ja Vladimir Jakovlev. Valimisstaapi juhtis Georgi Boos. Valimisblokk esindas populistlikku suunda, oli mõnevõrra vasakpoolsem kui Ühtsus.
Valimistel sai blokk 13,3% häältest.
2001. aastal moodustasid ühendus Isamaa ja Riigiduuma fraktsioon Ühtsus partei, mille nimeks sai Ühtne Venemaa.
Kristjan Haller

Kristjan Haller (sündinud 12. juulil 1949 Raplas) on eesti füüsik. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1967. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Ülikooli füüsika erialal. Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Töökäik.
Ta on töötanud TA Füüsika Instituudis, sealhulgas 1989–1994 selle instituudi teadusdirektorina ja 1994–2003 direktorina. 
Aastatel 2003–2007 oli ta Haridus- ja Teadusministeeriumi asekantsler ja 2007–2012 Tartu Ülikooli teadusprorektor.
Dubăsari

Dubăsari on linn Moldovas. Asub Dnestri vasakkaldal. "De facto" kuulub Transnistria Vabariigile.
Linnas asub hüdroelektrijaam.
Pîrîta

Pîrîta on küla ja vald Moldova Dubăsari rajoonis.
Elanike arv on 3400.
Digifest

 
MTÜ digifest on Eesti arvutimängude kokkusaamisürituste, võrgupidude, korraldaja, mille asutasid neli noorukit Indrek Künnapuu, Cardo Uustal, Martin Veermäe ning Karol Karino. 
Esimene omanimeline kogunemine toimus 2009. aastal. Eesmärgiks on informatsiooni jagamine, omavahel suhtlemine ning uute tutvuste loomine. Senistel üritustel on olnud keskmiselt 250 osalejat. Lisaks kohalikele on üritusi külastanud Soome, Läti ja Leedu arvutimänguhuvilised.
Võrgupeod.
Eelmise kümnendi esimeses pooles hakkasid kuulsust koguma erinevad võrgumängud, mida on võimalik mängida sõprade ja tuttavatega üle kogu maailma. Mängijateks on peamiselt 14-25-aastased noored. Üldiselt jagatakse mängud kolme kategooriasse: reaalajas strateegia-, esimeses isikus tulistamisja spordimängud. Mänge on võimalik mängida nii soolo- kui ka meeskonnamängudena. Meelelahutusliku osa annavad juurde internetis vahendatavad reaalajas toimuvad turniirid ja liigad. Lisaks eeltoodule on aastast aastasse üha enam populaarsust maailmas kogunud võrgupeod. Võrgupidu tähendab teisisõnu kogunemist, kus ühendatakse mitu arvutit selle toimumise kestel suureks kohtvõrguks, mille raames viiakse läbi erinevaid võistlusi, seminare, loenguid ja muid tegevusi. Kõige populaarsem ning suurima külastajaskonnaga võrgupidu DreamHack toimub Rootsis kaks korda aastas. Suvel 2010 püstitati DreamHackil jälle külastaje arvu rekord – 14 000 inimest, mis on ka ühtlasi maailmarekord.
Tagasivaade.
digifest 2009 talv.
Toimus 30. oktoobrist kuni 1. novembrini 2009 Tallinnas A. Le Coq Arenal. Baltimaades esmakordselt tehti frantsiisileping kvalifikatsiooni korraldamiseks maailma suurimale võrgupeole DreamHack. DreamHackile saadeti kokku 18 mängijat. Meelelahutusliku osana oli teisel päeval külastjatele tasuta jalgpallimatš Sillamäe Kalevi ja FC Flora vahel.
Mängud.
Ametlike mängude kategoorias olid esindatud järgmised mängud: 
digifest 2010 kevad.
Toimus 30. aprillist kuni 2. maini 2010 Tallinna Lauluväljakul, peasponsoriks oli F-Secure. Kohapeal oli võimalik osa saada infoseminaridest, jälgida kuidas forsseeritakse arvutit -196 kraadi juures. Proovida sai virtuaalgolfi. Tänu Sony Center ja Playstation koostööle oli võimalus osalejatel kolme päeva vältel mängida konsoolimänge hiiglaslikel ekraanidel. Infoboksides oli võimalik teha tutvust uute Apple'i toodetega ja uudse kaardimänguga Weplay! poolt. Suurimat tähelepanu pälvis digifesti enda loodud mängu kontseptsioon IRONMAN. Iga registreerunu võttis osa viiest, üksteisest täiesti erinevast arvuti- ja konsoolimängust, mis kuulutati välja ürituse alguses. Mängija, kes sai lõppkokkuvõttes kõige enam punkte võitis endale PlayStation 3.
Mängud.
Ametlike mängude kategoorias olid esindatud järgmised mängud:
North York Moors

North York Moors (ka "North Yorkshire Moors") on rahvuspark Suurbritannias Põhja-Inglismaal Põhja-Yorkshire'i krahvkonnas. 
See asutati 1952. aastal. 
Kaitseala pindala on 1436 km². Rabamaastiku vanus on umbes 25 000 aastat.
Kliima.
North York Moorsi kõige kõrgemad temperatuurid on mõõdetud juulis (+34 °C) ja augustis (+33 °C). Absoluutsed maksimumid on kõige madalamad jaanuaris (+15 °C) ja detsembris (+16 °C). Kõige madalamad temperatuurid on mõõdetud jaanuaris (–16 °C) ja veebruaris (–14 °C). Absoluutsed miinimumid on kõige kõrgemad augustis (+5 °C) ja juulis (+4 °C).
Sademeid on aastas keskmiselt 738 mm. Kõige rohkem sajab novembris (98 mm) ja detsembris (82 mm), kõige vähem aprillis (39 mm) ja mais (43 mm). Kõige rohkem lund sajab veebruaris (16 päeval) ja jaanuaris (13 päeva). Juunist septembrini lund ei saja.
Päikest paistab aastas keskmiselt 1426 tundi, neist kõige rohkem juulis (185 tundi) ja mais (182 tundi), kõige vähem detsembris (42 tundi) ja jaanuaris (55 tundi).
Angiin

Tonsilliit (ladina keeles "tonsillitis (palatina) acuta", inglise keeles "acute tonsillitis") ehk äge suulae- ehk kurgumandlipõletik ehk angiin ehk krooniline kurgumandlite põletik ehk (äge) tonsiliit on koondnimetus mitmetel loomadel (sh inimestel) esineda võivate ülemiste hingamisteede haiguse kohta kurgumandlites, mida kõige sagedamini põhjustavad viirused või bakteriaalne infektsioon.
Inimestel.
Inimese neelus paikneb palju lümfoidset kude, mis moodustab kogumeid. Need kogumikud ümbritsevad neelu ja omavad kaitsefunktsiooni. Suurimad neist on paarilised kurgumandlid, kuulmetõrve mandlid ja adenoid ehk neelumandel ja keelemandel. Angiini puhul on põletikus just kurgumandlid, mis paiknevad mõlemal pool kurgukaarte vahel. Angiini võib esineda igas vanuses.
Patogenees.
Angiini põhjustab enamjaolt viirused, harvemini bakterid. Haiguse tekitajad levivad õhu kaudu ja satuvad sissehingamisel neelu limaskestale, põhjustades kurgumandlites põletiku. Põletiku tagajärjel kurgumandlid suurenevad, muutuvad punetavaks, mandlitele tekivad valkjad katud ja mädane eritis.
Sümptomid.
Angiini sümptomite hulka kuuluvad kurguvalu, palavik, peavalu, lihasevalud, väsimus ja isutus. Iseloomulik on ka neelu valulikkus, mis süveneb neelamisel. Sageli esineb ka kõrvavalu, mis on tingitud valu kiirgumisest neelust kõrva, kuna neelu ja keskkõrva närvid on omavahel ühenduses. Valu tõttu on söömine sageli raskendatud. Kaela lümfisõlmed võivad olla suurenenud ja valulikud, mis on tingitud sellest, et inimese immuunsüsteem võitleb põletiku tekitajaga.
Diagnoosimine.
Eestis diagnoosib angiini perearst või eriarst, kes vaatluse teel uurib neelu ja kurgumandleid, surudes spaatliga keelt kergelt alla. Arst võib uuringu jaoks võtta vatipulgaga proovi kurgumandlitelt, et teada saada, millised mikroobid kasvavad neelus.
Ravi ja prognoos.
Viiruslik angiin paraneb ise.
Vajalik on piisav puhkamine ja palaviku alandamine (näiteks paratsetamooliga). Neelu valu leevendavad paikselt kasutatavad aerosoolid (heksetidiin, Hexoral 0,2% suuõõnepihus), taruvaigu-saialille õli aerosool) ning soojad joogid. 
Tablettravi antibiootikumidega on põhiline ravimeetod, mille eesmärgiks on bakteri hävitamine. Esmavaliku ravimiks on penitsilliin või amoksitsilliin. Ravikuuri kestuseks on 7–10 päeva.
Kui angiin (äge tonsiliit) vaatamata adekvaatsele ravile sageli kordub, võib tagajärjeks olla kroonilise tonsilliidi teke, mille puhul võib osutuda vajalikuks kurgumandlid kirurgiliselt eemaldada.
Johann Elias Lorenz Schatz

Johann Elias Lorenz Schatz (24. aprill 1767 Arnstadt – 23. september 1847 Tirza) oli Läti ja Eesti vaimulik.
Schatz sündis Arnstadtis Tüüringis. Lõpetas Arnstadtis gümnaasiumi. Õppis aastatel 1787–1790 (immatrikuleeriti 30. aprillil 1787) Jena Ülikoolis. Oli aastast 1793 Liivimaal koduõpetaja. Ordineeriti 14. juulil 1801 õpetajaks.
Oli aastatel 1801–1812 (introdutseeriti 28. juulil 1801) Aloja koguduse õpetaja. Aastatel 1812–1839 oli Luke koguduse õpetaja, teenides aastast 1823 ka Valga Jaani kogudust. Jäi aastal 1839 emerituuri. Suri Tirzas (Gulbene lähedal).
Isiklikku.
Tema äi Paul Pomian-Pesarovius oli Valmiera lähedal oleva Matīšu (Madise) koguduse õpetaja ja hiljem Valka lähedal asuva Trikāta koguduse õpetaja. Väimees Jakob Wilhelm Reinhold Everth oli Kodavere ja Alatskivi koguduse õpetaja.
Transjordaania emiraat

Transjordaania emiraat (inglise keeles "Emirate of Transjordan", araabia keeles إمارة شرق الأردن "Imārat Sharq al-Urdun" sõnasõnalt "Ida-Jordaania emiraat") oli Briti protektoraat Lähis-Idas, aastatel 1921–1946.
Aivar Põldvee

Aivar Põldvee (sündinud 5. veebruaril 1962 Paldiskis) on eesti ajaloolane, alates 2010. aastast ajaloodoktor ja Tallinna Ülikooli teadur.
Aivar Põldvee omandas põhi- ja keskhariduse Keila 1. Keskkoolis ja asus 1980. aastal õppima Tartu Riiklikku Ülikooli ajalugu. Ta lõpetas selle 1985. aastal ning töötas aastatel 1984–1989 Keila 1. Keskkoolis ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Sellele järgnes kolmeaastane aspirantuur Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. 1993–1997 oli ta sealsamas nooremteadur. Aastatel 1989–2001 oli ta ka Harjumaa Muuseumi vanemteadur ning 1994–1995 direktori ajutine kohusetäitja. 1998–2001 oli Aivar Põldvee ka Keila Gümnaasiumi vanemõpetaja.
2001. aastal sai Põldveest Eesti Ajaloomuuseumi teadusdirektor, kellena ta töötas viis aastat. 2003. aastal alustas ta Tartu Ülikoolis magistriõpinguid ja sai aasta hiljem magistrikraadi. Seejärel astus ta samas doktoriõppesse. 23. septembril 2010 kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Bengt Gottfried Forselius ja rahvahariduse lätted Eesti- ja Liivimaal". Töö juhendaja oli Mati Laur, oponent oli Kari Tarkiainen.
Aivar Põldvee tütar on laulja Anna Pärnoja.
Jürgen von Ungern-Sternberg

Jürgen von Ungern-Sternberg ("Jürgen Baron Ungern-Sternberg von Pürkel"; 21. aprill 1940 Piła (Schneidemühl) – 14. aprill 2025 Pariis) oli baltisaksa päritolu Saksa ajaloolane.
Ungern-Sternberg tegeles vanaaja ajaloo, teadusajaloo ja Baltikumi ajaloo uurimisega.
Jürgen von Ungern-Sternberg lõpetas 1959. aastal Münchenis gümnaasiumi ning õppis seejärel ajalugu ja ladina keelt Müncheni ja Freiburgi ülikoolides. 1968. aastal kaitses ta Müncheni ülikoolis doktorikraadi Rooma Vabariigi lõpuaja õigusajaloo teemal. Ta oli õppejõud Berliini, Erlangen-Nürnbergi, Esseni ja Kieli ülikoolides. Kõige pikemat aega, aastatel 1978–2007, kuni emeriteerumiseni, oli ta vanaaja ajaloo korraline professor Baseli ülikoolis.
Ungern-Sternberg oli Université de Haute Alsace (2000), Läti Ülikooli (2002) ja Tartu Ülikooli (2005) audoktor.
Narva-Alutaguse praostkond

Narva-Alutaguse praostkond oli luteri kiriku praostkond Eestis, mis moodustati Eesti iseseisvumise järel ja ühines 1. jaanuaril 1951 Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Viru praostkonnaga.
Eesti Vabariigi algul liideti Eestimaa kubermangu Alutaguse praostkonna Narva kirikud, sh ka EELK Narva Aleksandri kogudus, Narva Peetri kogudus, Narva Rootsi-Soome Mihkli kiriku Soome-Rootsi Mihkli kogudus, Alutaguse praostkonnaga Narva-Alutaguse praostkonnaks. 
Narva-Alutaguse praostkond liideti 1951. aastal Viru praostkonnaga.
Narva-Alutaguse praostkonna kogudused.
EELK Narva-Alutaguse praostkonnas olid aastal 1939 järgmised kogudused:
Leo Vahter

Leo Vahter (17. juuli 1908 Mäo – 12. mai 1986 Kose) oli eesti vaimulik.
Leo Vahter sündis Mäo vallamajas kooliõpetaja peres üheksanda lapsena. Alghariduse sai ta Sargvere algkoolis. Kuna pere oli vahepeal Tartusse kolinud, jätkusid õpingud Tartus. 
Kuna elama asuti Tartu Peetri kiriku vastu ja talle meeldis käia õpetaja Arnold Lauri peetud lastejumalateenistustel. Samuti jätsid sügava mulje jätsid ka praost Gustav Rutopõllu usuõpetuse tunnid Treffneri gümnaasiumis. Hugo Treffneri Gümnaasiumi reaalharu lõpetas Vahter aastal 1929. Rutopõld oskas keerulisi küsimusi selgelt, lihtsalt ja elulähedaselt seletada. Ent pärast sõjaväeteenistust Kuperjanovi pataljonis astus Vahter Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonda. Huvist usuliste küsimuste vastu käis ta kuulamas usuteaduskonna loenguid. Ja varsti läks ta üle usuteaduskonda. Stuudiumi lõpetas ta aastal 1936. Prooviaastal oli ta Torma Maarja koguduses õpetaja Aleksander Kuusiku ja Paide Püha Risti koguduses praost Gerhard Pärli juures. 19. detsembril 1937 ordineeriti Vahter Tallinna Toomkirikus õpetajaks.
Aastatel 1937–1938 oli ta Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja Christoph Beermanni isiklik adjunkt, aastatel 1938–1939 aga Järva praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1940–1946 teenis ta õpetajana Järva-Jaani Ristija Johannese kogudust (valimisel 28. jaanuaril 1940 sai ta poolt 944 ja vastu 36 häält, vastaskandidaat Elmar Pergelbaumi poolt anti 35 ja vastu üle 900 hääle, vastaskandidaat Karl Koppeli poolt ? ja vastu ? häält). 
Aastal 1946 arreteeriti ta NKVD poolt. Viibis Molotovi oblasti Nõroblagi vangilaagris kuni 1951, seejärel asumisel Novosibirski oblastis kuni 1954. 
Aastal 1954 sai temast Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja aastal 1956 veel ka Tuhala Kaarli koguduse hooldajaõpetaja. Neid kahte kogudust teenis ta surmani 1. jaanuaril 1986.
Paul Ottokar Theodor Hirsch

Paul Ottokar Theodor Hirsch (17. jaanuar 1847 Pöide – 16. aprill 1902 Harju-Madise) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1858–1864 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1865–1869. Oli seejärel Liivimaal koduõpetaja. Ordineeriti 6. veebruaril 1872 Tartus õpetajaks.
Oli aastatel 1872–1879 õpetaja Rožištše (ka Roshischtsche) koguduses Volõõnias (Volõõnia sakslaste pastor) Ukrainas, 1879–1902 (valiti 24. märtsil 1879, introdutseeriti 3. juunil 1879) Harju-Madise koguduse õpetaja ning 1901–1902 Lääne-Harju praostkonna praost.
Isiklikku.
Tema isa Paul Eduard Hirsch oli Pöide ja Palamuse koguduse õpetaja, vanaisa Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja. Tema onu Alexander Carl Woldemar Assmuth oli Harju-Risti koguduse ja Tallinna Jaani koguduse II pihtkonna õpetaja. Tema onu Gustav Hirsch oli Venemaa keisri õukonna meedik (tänu keisri ihuarsti Philipp Karelli eestkostele).
Paul Hirsch

Paul Hirsch on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Ilmar Ojase

Ilmar Ojase (sündinud 6. juulil 1973 Mineralnõje Vodõs) on eesti endine ujuja.
Ilmar Ojase osales 1992. aasta Barcelona suveolümpiamängudel. Ta saavutas 100 meetri vabaujumises 20. koha, 200 meetri vabaujumises 30. koha ning kuulus Eesti 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumise koondisse, mis lõpetas 15. kohal.
Lisaks olümpiale esindas Ojase Eestit mitmetel teistel rahvusvahelistel tiitlivõistlustel. 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta 100 meetri vabaujumises 15. ja 200 meetri vabaujumises 21. koha. Samal aastal toimunud lühiraja maailmameistrivõistlustel tuli ta 100 meetri distantsil 13. ja 200 meetri distantsil 11. kohale.
Juba enne olümpiamänge, 1991. aasta Euroopa sprindimeistrivõistlustel, saavutas ta 50 meetri vabaujumises 7. koha ning kuulus 4 × 50 meetri kombineeritud teateujumise meeskonda, mis jäi napilt medalist ilma ja lõpetas 4. kohal. 1992. aasta sprindivõistlustel sai ta 50 meetri distantsil ning 4 × 50 meetri kombineeritud teateujumises 6. koha.
Ülo Varul

Ülo Varul (4. oktoober 1952 Tartu – 13. oktoober 2016) oli eesti korvpallur.
Ta õppis aastatel 1967–1972 Tallinna Spordiinternaatkoolis ning Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis.
Korvpalli hakkas mängima EPA Spordiklubis August Soku õpilasena.
Võistles Eesti noorte ja juunioride koondises ning Kalevi duubelkoosseisus.
Ta mängis aastatel 1974–1975 Tallinna Ehitajas ja 1975–1979 Tallinna Kalevis. Eesti koondisse kuulus ta 1972 ja 1975–1979. 
NSV Liidu meistersportlane 1977. 
Aastatel 1976, 1978 ja 1979 oli ta vaheltlõigetega Eesti liiga parim, korvisöötudega oli ta parim aastal 1979.
Roberta Kevelson

Roberta Kevelson (4. november 1931 – 28. november 1998) oli õigusteadlane, semiootik, autoriteetne Charles Sanders Peirce'i pärandi tundja. 
Tema oluliseks uurimisvaldkonnaks oli õigussemiootika.
Ta töötas professorina Pennsylvania Osariigi Ülikoolis.
Pennsylvania Osariigi Ülikool

Pennsylvania Osariigi Ülikool (inglise keeles "Pennsylvania State University", lühendid "Penn State", PSU) on ülikool Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis.
See kuulub Ameerika Ühendriikide kümne suurima ülikooli hulka. See paikneb kokku kümnes ülikoolilinnakus üle osariigi, kokku umbes 90 000 üliõpilasega.
Asutatud 1855. aastal.
Pennsylvania ülikool

Pennsylvania ülikool ("University of Pennsylvania"; lühend Penn või UPenn) on eraülikool USA-s Pennsylvania osariigis Philadelphias. Tegemist on ühe kõige vanema kõrgkooliga riigis. Ülikoolis õppis 2022. aasta seisuga üle 23 300 üliõpilase. Ülikooli deviis on "Leges sine moribus vanae" ('Seadused on kommeteta kasutud').
Pennsylvania ülikooli asutamisaastaks loetakse 1740. aastat. Ülikooli esimeseks juhatajaks oli Benjamin Franklin. 1765. aastal asutati Pennsylvania ülikooli meditsiinikool, mis oli Põhja-Ameerika esimene meditsiinikool. Lisaks meditsiinikoolile on Pennsylvania ülikoolil tänapäeval inseneri- ja rakendusteaduste, õigusteaduste, arhitektuuri, hambaarstiteaduse, ärinduse (The Wharton School), kunstiteaduste, veterinaaria, hariduse, õenduse ja kommunikatsiooni teaduskond. Selle instituutide hulka kuuluvad Wistari anatoomia- ja bioloogiainstituut ning geneetika instituut. Ülikoolil on 1887. aastal asutatud arheoloogia- ja antropoloogiamuuseum.
1946. aastal alustas Pennsylvania ülikoolis tööd esimene laiaotstarbeks mõeldud elektrooniline arvuti ENIAC.
Pennsylvania ülikool on USA eraülikoolide spordiklubide ühenduse Ivy League'i liige. Ülikooli spordivõistkonnad kannavad nimetust Penn Quakers. Ülikool võõrustab riigi vanimat kergejõustikuvõistlust Penn Relays.
Ülikooliga on seotud olnud 39 Nobeli auhinna laureaati. Ülikooli vilistlaste hulka kuuluvad teiste seas USA 9. president William Henry Harrison, USA 45. president Donald Trump, Eesti president Toomas Hendrik Ilves, Ghana esimene president Kwame Nkrumah, Francis Hopkinson, George Clymer, James Wilson, Benjamin Rush, Martha Hughes Cannon, William Wrigley, Jr., Ezra Pound, William Carlos Williams, Warren Buffett, Arlen Specter, Noam Chomsky, Ed Rendell, Jon Huntsman Jr. ja Elon Musk.
Aivar Räni

Aivar Räni (sündinud 4. märtsil 1963 Tallinnas) on eesti vasaraheitja.
Semiootiline ruut

Semiootiline ruut ehk Greimase ruut on märgisuhete struktuursel analüüsimisel kasutatav vahend.
Selle töötas välja Algirdas J. Greimas ja esitas raamatus "Sémantique structurale" (1966) ning arendas seda edasi koos François Rastier'ga teoses "The Interaction of Semiotic Constraints" (1968).
Marten Kokk

Marten Kokk (sündinud 11. märtsil 1973 Tallinnas) on Eesti diplomaat ja jurist, alates 1. veebruarist 2025 Kliimaministeeriumi kantsler. 
Ta lõpetas 1991. aastal Tartu 2. Keskkooli ja õppinud Tartu Ülikoolis õigusteadust. Täiendanud end inimõiguste alal Birminghami Ülikoolis ja haldusjuhtimise alal Euroopa Avaliku Halduse Instituudis Maastrichtis ning kriisireguleerimise alal Rootsi Välispoliitika Instituudis Stockholmis. 
1. juulil 1994 asus Välisministeeriumis tööle juriidilise osakonna inimõiguste büroo referendina. 1997. aastal sai temast inimõiguste büroo direktor. Marten Koka eestvõttel esitati Riigikogule inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli nr 6 ratifitseerimise seaduse eelnõu, mis nägi ette Eestis surmanuhtluse kaotamise. Riigikogu ratifitseeris protokolli ja kaotas Eestis surmanuhtluse 18. märtsil 1998. Seaduse vastuvõtmise poolt oli 39 Riigikogu liiget, vastu 30. 
Sügisel 1999 asus ta tööle Riigikantseleisse, kus töötas esmalt riigisekretäri nõunikuna ja 2000. aasta suvest IT- ja asjaajamise osakonna juhatajana. Ta oli ka e-valitsuse loomise idee üks elluviijaid. 
2001. aasta suvest kuni 2006. aasta sügiseni töötas ta Riigikantselei peadirektorina. 1. oktoobrist 2006 täitis Välisministeeriumi haldusküsimuste asekantsleri kohustusi. Pärast eelmise kantsleri Matti Maasika siirdumist Euroopa Komisjoni voliniku Olli Rehni kabinetti sai Marten Kokk 2009. aastal Välisministeeriumi kantsleriks. 
Alates veebruarist 2011 oli ta Eesti suursaadik Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni juures ning alates 9. maist 2014 (pärast Eesti liitumist) ka Rahvusvahelise Energiaagentuuri juures. Juulis 2013 kinnitas OECD nõukogu Marten Koka OECD eelarvekomitee eesistujaks. Jaanuarist 2015 oli Marten Kokk OECD diplomaatilise korpuse vanem ning juhtis peasekretär José Ángel Gurría kolmandaks ametiajaks nimetamiseks peetud konsultatsioone. 
1. juunil 2016 nimetati Marten Kokk Eesti suursaadikuks Hiina Rahvavabariigis. 15. septembril andis ta oma volikirjad üle Hiina Rahvavabariigi presidendile Xi Jinpingile. 
11. detsembril 2018 andis Eesti suursaadik Marten Kokk Bangkokis oma volikirjad üle Tai kuningale Maha Vajiralongkornile. 
1. augustist 2019 oli Marten Kokk Eesti esindaja Euroopa Liidu juures COREPER I komitees. 
Alates 1. veebruarist 2025 on ta Kliimaministeeriumi kantsler. 
Marten Kokk on tuntud avaliku ja digitaalse diplomaatia ja halduskoostöö propageerija ja eestkõnelejana. Juristina on tema uurimisteemad olnud isikute põhiõiguste ja vabaduste piiramine, õigus sõnavabadusele ja eraelu austamisele ning koosolekute pidamise ja ühingute moodustamise vabadus.
Isiklikku.
Tal on kolm poega (Karl Oskar, Mattias Joosep ja Mihkel Villem) ja tütar (Hanna Liisa). Marten Koka abikaasa on Annely Kokk, kes on hariduselt jurist.
Paul Eduard Hirsch

Paul Eduard Hirsch (9. aprill 1812 Simuna – 14. oktoober 1876 Palamuse) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1832–1836 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli aastatel 1836–1838 koduõpetaja Araiši kiriklas (Cēsise lähedal) Carl Friedrich Kyberi juures. Ordineeriti 15. detsembril 1840 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1840–1842 Torma Maarja koguduse adjunktõpetaja (Eduard Johann Assmuthi adjunkt) ning 1842–1846 Pöide Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1846–1876 oli ta (introdutseeriti 9. aprillil 1847) Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja, 1861–1876 ka Tartu praostkonna vaimulik koolirevident.
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. Esimene naine oli Ida Pauline Assmuth (1822–1862), teine Elisabeth Assmuth (1833–1912) (naised olid õed). Tema äi Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja. Tema poeg Paul Ottokar Theodor Hirsch oli algul õpetaja Rožištše koguduses Volõõnias Ukrainas, hiljem Harju-Madise koguduse õpetaja. Tema onu Gustav Hirsch oli Venemaa keisri õukonna meedik (tänu keisri ihuarsti Philipp Karelli eestkostele). Tema isa oli köster Johann Bernhard Hirsch, ema Elisabeth Hirsch (sündinud Hinzel).
Ludwig Michael Amandus Masing

Ludwig Michael Amandus Masing (4. august 1857 Tallinn – 9. veebruar 1906 Kihelkonna) oli Saaremaa vaimulik. 
Õppis aastatel 1867–1868 nn Lancasteri koolis Peterburis. Aastatel 1870–1876 õppis ta gümnaasiumis Kuressaares. Töötas aastal 1877 koduõpetajana Piibe mõisas. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1877–1882 filoloogiat ja usuteadust. Oli aastal 1882 prooviaastal Ferdinand Magnus Masingu juures Jämaja ja Anseküla koguduses. Ordineeriti 23. mail 1882 Kuressaares õpetajaks. 
Oli aastatel 1882–1906 Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema väimees Hermann Theodor Mähle oli Kihelkonna Mihkli ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja, poeg Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing oli Karksi Peetri koguduse õpetaja.
Richard Ferdinand Masing

Richard Ferdinand Masing (29. juuli 1861 Vara – 20. oktoober 1918 Rannu) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1873–1881 Tartus gümnaasiumis. Tartu ülikoolis õppis ta 1881–1882 arstiteadust ja 1882–1893 usuteadust. Ordineeriti 8. oktoobril 1895 õpetajaks.
Oli aastatel 1895–1901 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja, olles ühtlasi usuõpetaja. 1901–1907 oli ta Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja, 1908–1918 Rannu Püha Martini koguduse õpetaja.
Ex nihilo nihil fit

Ex nihilo nihil fit (eimillestki ei saa midagi) ehk ex nihilo nihil (eimillestki eimidagi) ehk nihil ex nihilo (eimiskist ei teki midagi) on põhimõte, mille järgi mitte miski ei saa sündida mittemillestki. Sellest põhimõttest tuleneb maailma igavesus. 
Sellises sõnastuses esineb see põhimõte Lucretiuse teoses "De rerum natura" (150–214), kes väljendab epikureismi üldist seisukohta. Esimesena väljendas seda Melissos: olemine ei saa saada algust ega sündida, sest muidu peaks ta tekkima eimillestki, aga kui oleks eimiski, ei saaks ta eimillestki tekkida (DK 30 B, 1). Ta esineb ka Aristotelese "Füüsika" 1. raamatu 4. peatükis.
Kristlikud autorid ei saanud seda printsiipi täiel määral toetada, sest nad pooldasid õpetust loomisest eimillestki. Küll aga võis seda kinnitada loodud asjade kohta. Aquino Thomas ütleb, et ükski loodud olev ei saa absoluutses mõttes tekitada olevat; sellest järeldub, et maailm tervikuna ehk kogu olev tervikuna on loodud. Albert Suur ütles maailma igavesuse kontekstis, et kui jutt on loomulikest asjadest loomulikul moel (loodusteaduse, mitte teoloogia moel), siis võib öelda, et tekkimine ei ole kunagi lakanud ega lakka kunagi. 
Kuni 19. sajandini oli see loodusfilosoofias jäävusseaduste (näiteks massi jäävuse seadus) aluseks. 
Sellest printsiibist on tuletatud ka hinge surematust.
Loomine eimillestki

Loomine eimillestki (ladina keeles "creatio ex nihilo") on maailma loomine Jumala poolt eimillestki. See on kristluse üks usulauseid.
Augustinus esitab selle doktriini teoses "De civitate Dei", XII, 2. Veel mitte olev maailm oli eimiski. Jumal lõi selle oma tahte kõikvõimsusest ning seega iseenese olemusest. Sama ütleb ka Johannes Scotus Eriugena ("De divina natura", III, 19). 
Ta põhineb loomislool 1. Moosese raamatu 1. peatükis (1–2). Seda lugu peetakse pärinevaks vanaidamaade kosmogooniast, kus eimiski asemel on siiski kaos, s.o kosmiliste elementide ja jõudude korrastamata olek.
Ka antiikfilosoofias ei esine loomist eimillestki. Alates Melissosest väidetakse seal, et eimillestki ei saa midagi tekkida ("ex nihilo nihil fit").
Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing

Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing (24. august 1824 Vastseliina – 20. september 1897 Räpina) oli Liivimaa vaimulik.
Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu Ülikoolis õppis aastal 1844 majandust, aastatel 1845–1849 usuteadust. Oli prooviaastal oma isa Carl Gottfried Gustav Masingu juures Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti 16. augustil 1850 õpetajaks.
Oli aastatel 1850–1897 Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja. Oli aastatel 1865–1878 Võru praostkonna vaimulik koolirevident, aastast 1874 Liivimaal eestikeelsete kooliõpetajate eksamikomisjoni esimees. Aastal 1892 oli kolmeks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Isiklikku.
Tema isa Carl Gottfried Gustav Masing ja vend Gustav Alexander Hermann Masing olid Vastseliina Katariina koguduse õpetajad. Tema vanaisa oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja Johann Philipp von Roth.
François Rastier

François Rastier (sündinud 12. veebruaril 1945 Toulouse'is) on prantsuse semiootik.
Koos Algirdas Greimasega võttis ta kasutusele semiootilise ruudu mõiste ja sellega seotud analüüsimeetodi.
Julius Piirand

Julius Piirand (7. september 1900 Vastse-Antsla vald, Võrumaa – 10. juuni 1942 Ussollagi vangilaager, Solikamsk, Permi oblast) oli Eesti ärimees ja sõjaväelane (kapten, 1934).
Osales Vabadussõjas Tartu kooliõpilaste pataljoni koosseisus.
1921. aastal ülendati ta Vabariigi Sõjakooli rahuaegse kursuse lõpetamisel lipnikuks. 1924. aastal kõrgendati ta nooremleitnandiks, 1926. aastal leitnandiks, 1934. aastal kapteniks. Samal aastal vabastati ta tegevteenistusest.
Abiellus 1925 Veera Kiilmanniga, tütar Gemma sündis 1927.
Oli kaubakontori omanik, vaps. 9. märtsil 1934 andis allkirja poliitilistesse ühingutesse mittekuulumise ja poliitikas mitteosalemise kohta.
Arreteeriti NKVD poolt 28. novembril 1940 Nõmmel ja mõisteti surma. Lasti maha.
Liis Joamets

Liis Joamets (sündinud 11. märtsil 1985) on eesti viiuldaja.
Ta on õppinud viiulit Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis ja Tallinna Muusikakeskkoolis. 2001. aastast õppis ta Helsingis Sibeliuse Akadeemias professor Mari Tampere käe all magistrantuuris. 
Esinenud Eestis, Soomes, Hollandis, Saksamaal ja Venemaal solistina mitmete orkestrite ees (sealhulgas Haapsalu festivali orkester, Soome Raadio Sümfooniaorkester, Eesti Riiklik Sümfooniaorkester). Teinud koostööd dirigentide Okko Kamu, Jüri Alperteni, Jüri-Ruut Kanguri, Tõnu Reimanni, Lylian Kaivi, Andres Mustoneni ja Mikk Murdveega. 2005. aastal pälvis ta A. Dombrovska nimelisel viiuldajate konkursil diplomi ja 2006. aastal osales noorte interpreetide konkurss-festivalil Con Brio. Teda on korduvalt valitud mängima Euroopa Noorteorkestrisse, mida on juhatanud Vladimir Ashkenasy, Bernard Haiting, John Eliot Gardiner, Yan Pascal Tortelier ja Paavo Järvi. 2008. aastal võitis ta Heino Elleri nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil III preemia.
Isiklikku.
Tema isa Tanel Joamets on pianist ja pedagoog. Tema onud Lasse Joamets ja Andres Joamets on samuti muusikud.
Miilits

Miilits (vene keeles милиция, ukraina keeles міліція) oli korrakaitseorganite nimetus NSV Liidus ja Varssavi pakti riikides, niisamuti Jugoslaavias. Korrakaitseorganeid nimetatakse jätkuvalt miilitsaks mõnedes NSV Liidu endistes liiduvabariikides: Valgevenes, Tadžikistanis, Usbekistanis ja Kõrgõzstanis, niisamuti tunnustamata Abhaasia, Lõuna-Osseetia ja Transnistria vabariikides. 
Miilitsa teenistuses olevat isikut nimetatakse militsionääriks.
Ajalugu.
NSV Liidus.
Miilits asutati 10. novembril (28. oktoober vkj) 1917 ametliku nimega Tööliste ja Talupoegade Miilits. NSV Liidus oli miilits sõjaväestatud organisatsioon. Alguses puudusid miilitsas nagu sõjaväeski auastmed. 1935 võeti need sõjaväes kasutusele, aga miilitsas alles 1936. aasta lõpul. Need töötati välja sõjaväe auastmeid eeskujuks võttes, kuid nad ei langenud kokku. Miilitsa auastmete süsteemi muudeti mitu korda.
1936. aastal kehtestatud auastmed:
Pärast NSV Liidu lagunemist.
Pärast NSV Liidu lagunemist tegutses miilits aastaid alarahastatuna. Samale ajale langes kuritegevuse järsk kasv. Paljud võimekad töötajad lahkusid miilitsast tasuvamatele töökohtadele. Kontroll miilitsa tegevuse üle praktiliselt puudus. Seetõttu langes oluliselt miilitsa võimekus ja suurenes korruptsioon miilitsas. Rahva arvamus miilitsast langes märgatavalt. 1995. aasta avaliku arvamuse uuringu kohaselt arvas üksnes 5% küsitletutest, et miilits tuleb oma tööga hästi toime. 2005. aastal ajalehes Izvestija avaldatud uuringu järgi kartis 72% venemaalastest miilitsat, peljates, et militsionäärid panevad süütute inimeste vastu toime ebaseaduslikke tegusid. Teine sama aasta uuring jõudis järeldusele, et 41% venemaalastest ja 56% moskvalastest kardab miilitsat rohkem kui organiseeritud kuritegevust.
Ümbernimetamised.
Miilits nimetati politseiks ümber Bulgaarias, Poolas ja Sloveenias 1989; Eestis, Horvaatias, Leedus, Moldovas ja Rumeenias 1990; Lätis 1991; Gruusias 1993; Serbias 1997; Kasahstanis 1998; Aserbaidžaanis 1999; Armeenias, Mägi-Karabahhis ja Türkmenistanis 2001. Venemaal nimetati miilits ümber politseiks 1. märtsil 2011 ja Ukrainas 3. juulil 2015.
Nimetuse kasutajad.
Korrakaitseorganeid nimetatakse endiselt miilitsaks Valgevenes, Tadžikistanis, Usbekistanis ja Kõrgõzstanis, niisamuti tunnustamata Abhaasia, Lõuna-Osseetia ja Transnistria vabariikides.
Philip Franks

Philip Franks (täisnimega "Philip Acford Franks", sündinud 2. veebruaril 1956 Londonis) on Inglismaa näitleja.
Tema tuntuimad televisiooni rollid on inspektor Cedric Charlton seriaalis "The Darling Buds of May" (1991–1993) ja vanemkonstaabel Raymond Craddock seriaalis "Südameasi" (1998–2002).
Philip Franks on Royal Shakespeare Company liige.
Georgie Glen

Georgie Glen (sündinud 1956 Georgies Lääne-Šotimaal) on Šotimaa näitleja.
Ta on lõpetanud Glasgow Art Schooli ja Bristol Old Vic Theatre Schooli (1984).
Televisioonis on mänginud vanemkonstaabel Jennifer Nokesi seriaalis "Südameasi" (2000–2001, 2003–2004, 2005, 2009, 2010).
Isiklikku.
Georgie Glen on abielus näitleja Richard Braineiga, neil on kaksikud tütred Holly ja Ellie.
Duncan Bell

Duncan Bell (sündinud "Duncan Iain Cavill" 16. jaanuaril 1955 Glasgow's) on Šotimaa näitleja.
Televisioonis on mänginud vanemkonstaabel Dennis Ian Mertonit seriaalis "Südameasi" (2002–2004).
John Duttine

John Arthur Duttine (sündinud 15. märtsil 1949 Barnsleys Yorkshire'is) on Inglismaa näitleja.
Televisioonis on mänginud vanemkonstaabel George Millerit seriaalis "Südameasi" (2005–2010).
Kesk-Jakuutia madalik

Kesk-Jakuutia madalik (vene keeles Центральноякутская низменность, Центральноякутская равнина, Вилюйская низменность, jakuudi keeles Саха сирин ортоку намтала) on madalik Venemaa idaosas Ida-Siberis. See paikneb Sahha Vabariigis Leena ja Viljui jõe vahelisel alal.
Kesk-Jakuutia madalik on kuni 400 m kõrgusel merepinnast asetsev tugevalt soostunud tasandik, mida lõikab läbi jõeorgude võrk. Kõikjal esineb igikelts, levinud on termokarstijärved, alassid ja külmakühmud. 
Maavaradest leidub kivisütt, rauamaaki ja polümetallimaake, maagaasi, kulda, teemante ja vilkusid. 
Piirkonnas on parasvöötme järsult mandriline kliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –45 °С, juuli keskmine õhutemperatuur on +17 °C. Aasta keskmine sademete hulk on kuni 300 mm (kuni 70–80% sademetest langeb soojal ajal).
Jõgedes on kevadel suurvesi. Ka suvel on suurvesi, kui palju sajab. Talvel võivad väikesed jõed põhjani külmuda.
Taimkatte moodustavad põhiliselt lehisemetsad ja lehise-männi segametsad, kohati on kaasikuid ja niidusteppe.
Ehe

Ehe on ese, mida kasutatakse millegi või kellegi ehtimiseks, kaunistamiseks. 
Inimese ehted võivad rõhutada või väljendada kandja ilu, jõukust või positsiooni ühiskonnas.
Põhja-Siberi madalik

Põhja-Siberi madalik ehk Taimõri madalik (vene keeles Северо-Сибирская низменность, Таймырская низменность) on 
madalik Venemaal Ida-Siberi põhjaosas Krasnojarski krai Taimõri rajooni ja Sahha territooriumil. 
Madalik laiub 1400 km pikkuselt Jenissei ja Olenjoki suudmealade vahel. Laius on 600 km. Kõrgus merepinnast ulatub 300 meetrini.
Põhja-Siberi madalik koosneb mere- ja liustikusetetest – liivakivist ja savikildast. 
Maavaradest leidub naftat, maagaasi ja kivisütt.
Madalikul on palju järvi, suurimad on Taimõri järv ja Labazi järv. Suur osa piirkonnast on soostunud. Läbi voolavad Pjassina, Taimõra, Heta, Kotui, Hatanga, Popigai, Anabari, Jenissei ja Olenjoki jõgi.
Põhja-Siberi madaliku põhjaosas on kaetud sambliku-, põõsa- ja metsatundraga. Lõunaosas kasvab lehisehõrendik.
Leena jõe delta

Leena jõe delta (vene keeles дельта Лены) asub Euraasia kirdeosas ja on üks suurimatest maailmas.
Leena jõe deltast läänes asub Olenjoki laht, kuhu suubub Olenjok, ja idas Buor-Haja laht, kuhu suubub Omoloi jõgi.
Edelast piirab Leena deltat Tšekanovski ahelik, mis eraldab Leenat ja Olenjokki. Selle kõrgeim tipp, 539 m, on otse Olenjoki haru kaldal. Delta kagukaldale ulatub Verhojanski mäestik, mille 994 m kõrgune tipp Sukuidahh-Hajata ei jää kaugele kohast, kus algab Leena delta.
Delta pindala on 32 000 km². Selle algus paikneb umbes 150 km kaugusel Laptevite merest, kuhu Leena suubub. Selles kohas on Stolbovoi saar, mis on Haraulahski aheliku endine, veega eraldatud osa. Deltas on arvukalt madalaid saari ja saarekesi, harusid ja järvi, mis on suurvee ajal üle ujutatud. Nende kuju muutub pidevalt. Mereni jõuab väga palju jõeharusid, millest vaid kolm on laevatatavad: läänepoolseim Olenjoki haru, keskmine Trofimovski haru ja idapoolne Bõkovski haru. Kõik harud on laevatatavad, kuid tähtsaim neist on 130 km pikkune Bõkovski haru, sest selle kaudu jõuavad laevad Tiksi laheni, mille rannikul asub Tiksi sadam.
Leena jõe delta territooriumil paiknevad Ust-Lenski looduskaitseala (14 330 km²) ja selle allüksus Leena-Ustje reservaat pindalaga umbes 60 000 km². Seal pesitsevad veelinnud (haned, luiged, pardid, kaurid, kajakad jt).
Delta põhjaosas paiknevad Dunai saared.
Leena jõe deltas asub kolm polaarjaama, mis kõik on alaliselt mehitatud: Dunai, mis asub Dunai saartel, Stolb, mis asub umbkaudu jõeharude lahknemise kohas, ja Habarovo, mis asub Bõkovski jõeharu kaldal. Delta kagutipus asub Bõkovski asula.
Ida-Siber

Ida-Siber (vene keeles Восточная Сибирь) on piirkond Venemaal, Siberi idaosa. Selle läänepiiri moodustavad Jenissei ja idapiiri veelahkmeahelikud Vaikse ookeani ranniku lähedal.
Ida-Siberi pindala on umbes 4 100 000 km².
Loodus.
Suurema osa piirkonnast hõlmab okasmetsaga kaetud Kesk-Siberi kiltmaa, põhjaosas on tundraga kaetud madalikud (Põhja-Siberi jm). Lõuna- ja idaosas on Lääne- ja Ida-Sajaanid, samuti Taga-Baikali ning Jana ja Kolõma jõe vahel paiknevad kõrged mäeahelikud. 
Ida-Siberis voolavad Venemaa suurimad jõed Jenissei, Leena, Viljui, Selenga, Oljokma ja Angara.
Haldus.
Ida-Siberi territooriumil paiknevad Burjaatia, Taga-Baikali krai, Irkutski oblast, Krasnojarski krai, Tõva ja Sahha.
Rahvastik.
Ida-Siberi suurimad linnad on Krasnojarsk, Irkutsk, Ulan-Ude, Tšita, Jakutsk, Bratsk ja Norilsk.
Ronon Dex

Ronon Dex (teda mängib Jason Momoa) on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-USA ulme-telesarjas "Tähevärav Atlantis". 
Ta on pärit planeedilt Sateda (P3R-534). Selle tehnoloogia oli võrreldav 20. sajandi Maa omaga, kuid nagu teisedki arenenud tsivilisatsioonid, olid nad lõpuks otsa leidnud "wraith"’ide tõttu. Kui Ronon Dex 2. hooaja jaos "Runner" Atlantise ekspeditsiooniga kohtus, oli ta olnud "jooksja" viimased seitse aastat. Ta liitub Atlantise ekspeditsiooniga pärast seda, kui Aiden Ford Sheppardi tiimist lahkus, olles sõltuvuses "wraith"’ide ensüümist. Ronon Dex asendas Aiden Fordi.
Gotha G4-61

Gotha G4-61 on kolmest sektsioonist koosnev tramm, mida tootis VEB Waggonbau Gotha Saksa DV-s Gothas aastatel 1961–1967. Kokku valmistati 219 eksemplari, neist said Tallinn ja Lviv mõlemad 50 Gotha liigendtrammi.
Yāsir al-Ḩabīb

Yāsir al-Ḩabīb (araabia keeles ياسر الحبيب , sündinud 1979) on Kuveidist pärit šiiidi vaimulik. Alates 2004. aastast elab ta Suurbritannias. Ta arreteeriti novembris 2003, süüdistatuna Abū Bakri, ‘Umar ibn al-Khaţţābi ja ‘Ā'ishah' needmises.
Ta on lindistanud kaks ingliskeelset loengut "Who killed the Prophet Muhammad?" ("Kes tappis prohvet Muḩammadi") ja "Why do Shiites hate Umar Ibn al-Khattab" ("Miks šiiidid vihkavad ‘Umar ibn al-Khaţţābi").
Pariž (Tšeljabinski oblast)

Pariž on küla Venemaal Tšeljabinski oblastis Nagaibakski rajoonis.
Küla asutati 1842 ja sai nime Pariisi lahingu auks. Elanikud on peamiselt nagaibakid (tatarlased).
Külas asub 2005 valminud mobiilsidemast, mis on Eiffeli torni vähendatud (1:5) koopia.
Vasemaak

Vasemaak on kivim või mineraal, mis sisaldab piisavalt vaske ning on piisavalt hõlpsalt ligipääsetav, et tema kaevandamine oleks majanduslikult tasuv. 
170 vaske sisaldavast mineraalist kasutatakse vase tootmisel 17: 
Kuni 90% vaske toodetakse vase sulfiididest.
Vasemaagid on tavaliselt kompleksmaagid, nad sisaldavad peale mittemaaksete mineraalide (kvartsi, seritsiidi, bariidi jt) püriiti, sageli pürrotiini, tsingi, plii, nikli, koobalti, molübdeeni, antimoni jt sulfiide ning hajuelementide (Cd, Se, Te, Ga, Tl, Ge, In, Re jt) lisandeid.
Žiganski uluss

Žiganski uluss ehk Edjigeeni uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigi keskosas. Asub Leena jõe keskjooksul. Ulussi läbivad ka paljud Leena lisajõed, millest suuremad on Linde ja Muna jõgi.
Ulussi halduskeskus on Žiganski küla.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 4312, neist 47% evengid, 34% jakuudid ja 14% venelased.
Uluss jaguneb neljaks kohalikuks omavalitsuseks ("nasleg").
Namtsõ uluss

Namtsõ uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigi keskosas Jakutskist põhja pool.
Ulussi halduskeskus on Namtsõ küla.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 21 454, neist 94% jakuudid ja 3% venelased.
Uluss jaguneb 18 kohalikuks omavalitsuseks ("nasleg").
Fjodor Berman

Fjodor Berman (sündinud 10. aprillil 1951 Ukrainas) on Eesti ettevõtja ning ärijuht, ettevõtte BLRT Grupp juht ja suurosanik.
Ta lõpetas 1974 Kaliningradi tehnikainstituudi.
2010. aastal oli ta Äripäeva rikaste edetabelis 2,478 miljardi krooniga esimene. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 132,4 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 9. kohale. 2025. aastal hindas Äripäev tema varade väärtuseks 275,7 miljonit eurot, millega ta paigutus edetabelis 14. kohale.
Isiklikku.
Fjodor ja Galina Bermanil sündisid poeg Mark ja tütar Rimma.
Basset hound

Basset hound on Inglismaalt pärit väikese hagija tüüpi koeratõug.
Koera turjakõrgus on 28–38 cm, kaal 23–35 kg. Tal on lühikesed jalad ja suhteliselt massiivne keha. Nahk on voldiline, karvkate lühike. Iseloomult on ta rahulik ja sõbralik.
Toomas Annus

Toomas Annus (sündinud 5. oktoobril 1960) on Eesti ettevõtja ja Merko Ehituse suuromanik. 
Ta on olnud ettevõtte Merko Ehitus juht, praegu AS-i Järvevana juhatuse liige.
Riigikohus mõistis Toomas Annuse 2014. aastal kriminaalkorras süüdi pistise andmises. Pärast süüdimõistvat otsust võttis president Toomas Hendrik Ilves temalt ära ka 2006. aastal antud Valgetähe III klassi teenetemärgi. 
Äripäeva rikaste edetabelis on ta olnud neljal korral esimene. 2015. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 165 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 4. kohale. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 195,6 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 3. kohale. 2025. aastal hinnati tema varade väärtuseks 184,6 miljonit eurot, millega ta paigutus edetabelis 25. kohale.
Oleg Ossinovski

Oleg Ossinovski (vene keeles Олег Александрович Осиновский; sündinud 27. mail 1966 Almatõs) on vene päritolu Eesti transiidiettevõtja, firmade AS Spacecom ja Skinest Grupp omanik. Alates 1995. aastast on ta Eesti kodanik.
Elulugu ja äritegevus.
Oleg Ossinovski on sündinud Kasahstanis Almatõs, kuhu tema isa pärast instituudi lõpetamist tööle suunati. Tema lapsepõlv ja noorusiga möödusid Omskis, kus ta vanemad töötasid kõrgkoolis õppejõududena: isa oli raudteeinstituudis professor ja ema dotsent. 1988. aastal lõpetas ta Leningradi raudteeinstituudi.
Aastatel 1988–1998 töötas ta Tapa raudteedepoos. 1992. aastal asutas ta ettevõtte Skin AS, mis nimetati hiljem ümber Skinest Projekt AS-iks. Sellest omakorda moodustati hiljem kontsern Skinest Grupp. 
2003. aastast oli ta Spacecom AS juhatuse esimees ja kaasomanik. Tal on olnud osalusi ka teistes Eesti suurfirmades, peamiselt Heiti Häälele kuuluvas Alexela Oilis.
Kohad rikaste edetabelites.
2013. ja 2014. aastal paigutas ajaleht Äripäev Oleg Ossinovski Eesti rikaste edetabelis esikohale, hinnates tema vara väärtuseks 286 miljonit eurot. 2015. aastal hindas ajaleht Äripäev Ossinovski vara väärtuseks 220,8 miljonit eurot ja pidas teda sellega Eestis rikkuselt teiseks inimeseks. 2016. aastal oli tema vara väärtus Äripäeva hinnangul 158,8 miljonit eurot ning ta oli sellega aasta edetabelis 6. kohal. Äripäeva 2025. aasta rikaste edetabelis paigutus ta 513,0 miljoni euroga 8. kohale.
Isiklikku.
Ossinovski kauaaegne abikaasa Irina on Aserist pärit eestlanna, paar tutvus Leningradi raudteeinstituudis õppides. Pärast abiellumist kolisid nad 1988. aastal Eestisse. Neil on kaks poega, vanem poeg on poliitik Jevgeni Ossinovski.
2016. aastal algatas Irina abielulahutuse ja Oleg Ossinovski avalikustas oma suhte Lätist pärit Anastasija Udalovaga. 2018. aastal jäi lahutusprotsess venima, kuid 2023. aastal veebipõhisele jutusaatele "Dž:Spot" antud intervjuus kinnitas Udalova, kes on mitme Ossinovskiga seotud ettevõtte omanik ja juht, et vaatamata ettepanekutele ei soovi ta ise Ossinovskiga abielluda. Intervjuud kajastavas artiklis väitis Läti Delfi ka, et Ossinovski varasem abielu on lahutatud.
Šõšakõ

Šõšakõ on alev Ukrainas Poltava oblastis, Šõšakõ rajooni keskus. Asub Pseli jõe ääres.
Asulat on mainitud 1399. 1970 sai aleviks.
Agejevo

Agejevo on alev Venemaal Tula oblastis Suvorovi rajoonis.
Aleviks sai 1948. aastal.
Beagle (laev)

Beagle oli Suurbritannia mereväe parklaev, mis oli ehitatud 1820. aastal Inglismaal Woolwichis (pikkus 26,8 m). 
1825. aastal kohandati see maailma esimeseks spetsiaalseks uurimislaevaks. 
Selle laevaga tehtud teisest ekspeditsioonist 1831–1836 võttis osa Charles Darwin (kapten Robert FitzRoy). Esimesel reisil 1826–1830 uuriti põhjalikult läbipääse Lõuna-Ameerika lõunatipu juures. Tulemaa ja lõunasse jäävate väiksemate saarte vaheline väinade süsteem ehk kanal kannab sellest alates nime Beagle'i väin. Kolmandal reisil 1837–1841 uuriti detailselt Austraaliat ümbritsevaid meresid ja rannikut ning 1841–1843 kaardistati Novaja Zemljad. 1845. aastal kujundati Beagle ümber rannavalvelaevaks, 1870. aastail müüdi eravaldusse.
Must maavits

Must maavits ("Solanum nigrum") on maavitsaliste sugukonda maavitsa perekonda kuuluv taim.
Esimesena kirjeldas musta maavitsa liigina Carl von Linné 1753. Kuid juba 1732. aastal avaldas Johann Jacob Dillen uurimuse, milles ta selgitas musta maavitsa erinevust teistest maavitstest. Veelgi varem, juba 1. sajandil, kirjeldas musta maavitsa Plinius Vanem, kelle tööd on säilinud Pedanios Dioscoridese vahendusel.
Levik ja kasvupaigad.
Must maavits kasvab mägedes, karjamaadel, aedades ja põõsastikes peaaegu kõikjal Euraasias ja Ameerikas. Liik on pärit Euraasiast, aga Ameerikasse, Australaasiasse ja Lõuna-Aafrikasse on ta sisse viidud. 
Kasvab metsades ja jäätmaadel.
Välimus.
Must maavits on tavaliselt üheaastane, harvem mõneaastane rohttaim.
Varred on püstised, rohtjad, harunenud. Kasvab 15–70 cm pikkuseks. 
Lehed on munajad, tihedalt saagja servaga. Lehed on 4–7,5 cm pikad ja 2–5 cm laiad. Lehed võivad olla nii karvased kui ka karvutud. Leheroots on 1–3 cm pikk.
Õied on valged, 10 mm läbimõõduga. Õielehti on 5. Äsjapuhkenud õie õielehed on rohkem torus, hiljem kaarduvad nad tagasi ja paljastavad õie keskel asuvad erekollased tolmukapead. Õied asuvad ebasarikais. Eestis õitseb must maavits juunist septembrini . 
Vili on must mari. Indias kasvab teistsugune alamliik, mille marjad muutuvad valmides punaseks. Marja läbimõõt on 6–8 mm ja ta on kujult munajas. Igas marjas on 15–96, tavaliselt 26–60 seemet. Seeme on 1,7–2,4 mm pikk.
Mürgisus.
Taim sisaldab solaniini ja võib olla ohtlik karjamaal söövatele loomadele. Küpsed marjad sisaldavad solaniini vähe, kuid lastel on siiski esinenud mürgistusi. Mürgistusnähud on samad, mis tekivad hariliku maavitsa korral, lisandub vaid pupillide laienemine.
Mitmel pool maailmas süüakse musta maavitsa marju ja neid valmistatakse toiduks mitmel moel. Süüakse ka lehti, kuid üksnes pärast keetmist. Siiski on kõikjal maailmas must maavits peamiselt näljaaja toit või toit, mida süüakse siis, kui paremad viljad pole veel küpseks saanud.
Summaarne sündimuskordaja

Summaarne sündimuskordaja (inglise keeles "total fertility rate", lühend TFR) on põlvkonna sünnitamisvõimet iseloomustav arvnäitaja: keskmine eeldatav elussündide arv naise kohta elu jooksul, kui kehtiksid vaadeldava aasta sündimuse vanuskordajad.
Araabia kiri

Araabia kiri on kirjasüsteem, mis oli algselt kasutusel araabia keele ülesmärkimiseks. 
Tänapäeval kasutatakse araabia kirja variante mitmete Aasia ja Aafrika keelte ülesmärkimiseks ning see on ladina kirja järel levikult teine kirjasüsteem maailmas.
Araabia kiri põhineb araabia tähestikul, kus on 28 põhimärki. Neile märkidele on erinevate keelte ülesmärkimiseks lisatud mitmeid lisamärke.
Araabia kirja kirjutatakse tänapäeval paremalt vasakule. Sõnade eraldamiseks kasutatakse sõnavahesid. Samuti on kasutusel kirjavahemärgid. 
Araabia kiri kuulub tähtkirjade hulka ning on üldpõhimõtetelt häälikkiri (täpsemalt konsonantkiri). Pikkade vokaalide märkimiseks kasutatakse tähemärke (pikk a: "alif" ‏ا‎, pikk i "yā ‏ي‎, pikk u "wāw" ‏و‎). Lühikesi vokaale tavaliselt ei märgita. Vajadusel kasutatakse nende märkimiseks abimärke, mis kirjutatakse konsonandimärgi kohale või alla. Need on "fatḥah" (lühike a), "kasrah" (lühike i), "ḍammah" (lühike u) ja "sukūn" (vokaal puudub). "hamzah" (ﺀ) "alif"'i, "wāw"'i või "yā kohal või all märgib kõrisulghäälikut.
1928. aastani kasutati türgi keele kirjutamisel araabia kirja. Enne 1928. aastat kasutati araabia kirja ka aserbaidžaani, usbeki, kirgiisi, tadžiki, kasahhi ja türkmeeni keele kirjutamiseks.
Tänapäeval kasutatakse araabia kirja lisaks araabia keelele ka pärsia, urdu, kurdi, puštu, dari, belutši, pandžabi, uiguuri ja mitme muu keele kirjutamiseks.
Kashmir

Kashmir (ka "Kašmiir", kašmiiri کٔشِیر, कॅशीर) on piirkond Ees-India loodeosas. Kashmir jaguneb tänapäeval kolme riigi kontrolli all olevateks aladeks. India koosseisu kuuluvad Jammu ja Kashmiri ning Ladakhi liiduterritoorium, Pakistanile kuuluvad Gilgit-Baltistani ja Azad Kashmiri territoorium ning Hiinale Aksai Chin ja Shaksgami org.
Tänased piirid on suuresti paika pannud 1947. aastal peetud sõjaga India ja Pakistani vahel, kuid kumbki riik peab teisele kuuluvaid alasid enda omaks. India peab endale kuuluvaks ka Pakistani poolt 1960. aastatel Hiinale loovutatud Kashmiri alasid.