tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paul Jürgens

Paul Jürgens (ka Paul Alexander Jürgens; sündinud 5. mail 1916 Peterburi Venemaa – 8. detsember 2009 Glengowrie Austraalia) oli Viljandi Jürgensi limonaadivabriku juhataja, Sakala Partisanide Pataljoni sõdur ja Tartu Ülikooli korporatsiooni Sakala liige.
Jalakapässik

Jalakapässik ("Inonotus ulmicola") on liik seeni taelikuliste ("Hymenochaetaceae") sugukonnast, taelikulaadsete ("Hymenochaetales") seltsist.
Heiki Tark

Heiki Tark (8. augustl 1952 – 19. september 2014) oli eesti basskitarrist ja muusik. 
Muusikutee.
Heiki Tark mängis aastatel 1967–1969 ansamblis Poppojad, mis esines 1968. aastal ka legendaarsel Tallinna kitarristide ansamblite ülevaatuse lõppkontserdil kinos "Kosmos".
Aastatel 1969–1971 mängis ta basskitarri ansamblis Kooma, olles ansambli juht ja muusikaideoloogia kujundaja. Enamiku ansambli lugude sõnade ja muusika autor oli tema. Andres Põldroo: "Heiki oli ikka väga andekas kutt. Mina mäletan, et oli veel lugusid, need olid isegi paremad kui need, mis linti said."
Basskitarri mängijana osales ta lühiajaliselt ka ansambli Ruja algkoosseisus 1971. aastal.
Seejärel osales ta aastaid ansambli Laine tegevuses. 1976.aastal liitus Tark ansambliga Haak, mille liidriks ja lugude tegijaks ta kujunes. Ansambli tipphetk oli Viljandi rokifestivalil 1976. aastal, kus ta sai kitarrimängu ja heliloomingu eest eripreemia. Peale festivali aga ansambel jätkata ei saanud, kuna võimudele oli solisti Joel Steinfeldti käitumine vastuvõetamatu ja ta sai esinemiskeelu.
Heiki Tark jätkas muusikuteed ansamblis Laine, nüüd ansamblijuhina. Seejärel mängis aastatel 1982–1984 basskitarri Magnetic Bandis.
Epistemoloogiline pluralism

Epistemoloogiline pluralism on igas teadusvaldkonnas kasutatav termin, et viidata erinevatele asjade tundmise viisidele ja erinevatele epistemoloogilistele metoodikatele (nt mingis valdkonnas täielikuma kirjeldamise saavutamiseks).
Epistemoloogiline pluralism teadusfilosoofias tekkis reduktsionismi vastu, et mõnda loodusnähtust ei saa seletada ainult ühe mudeli või teooria abil. Epistemoloogiline pluralism erineb "ontoloogilisest pluralismist" (erinevate olemisviiside käsitlustest).
2023.–2024. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises

 
2023.–2024. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises, mida korraldab Rahvusvaheline Suusaliit (FIS), on 43. meeste ja naiste murdmaasuusatamise maailma karikasari. 
Hooaeg algas 24. novembril 2023 Soomes Ruka etapiga ja lõppes 17. märtsil 2024 Rootsis Faluni etapiga. 
25. oktoobril 2023 tegi FIS otsuse pikendada Venemaa ja Valgevene koondise võistluskeeldu seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse.
Võistluste kalender ja poodiumikohad.
Mehed.
Edetabelid.
Üldkarikas.
 OVERALL CUP STANDINGS
Tavadistants.
 DISTANCE CUP STANDINGS
Sprint.
 SPRINT CUP STANDINGS
U23.
&lt;br&gt;
 U23 WORLD CUP STANDINGS
Boonuste paremusjärjestus.
 CROSS-COUNTRY LE GRUYÈRE AOP BONUS 
Auhinnaraha.
&lt;br&gt;
 CUP PRIZE MONEY
Naised.
Edetabelid.
Üldkarikas.
 OVERALL CUP STANDINGS
Tavadistants.
 DISTANCE CUP STANDINGS
Sprint.
 SPRINT CUP STANDINGS
U23.
&lt;br&gt;
 U23 WORLD CUP STANDINGS
Boonuste paremusjärjestus.
 LE GRUYÈRE AOP BONUS TROPHY WOMEN
Auhinnaraha.
&lt;br&gt;
 CUP PRIZE MONEY
Rahvaste karikas.
Üldine.
Toimunud 53/75 etapist
 NATIONS CUP
Mehed.
Toimunud 27/38 etapist
 MEN NATIONS CUP
Naised.
Toimunud 27/38 etapist
 WOMEN NATIONS CUP
Ulvi Mägi

Ulvi Mägi (kuni 1990 Ulvi Siitam; sündinud Loksal 19. mail 1971) on eesti rahvatantsujuht ja Kohila Gümnaasiumi kehalise kasvatuse ning rütmika õpetaja.
Haridus.
Ulvi Mägi on õppinud Loksa Keskkoolis (1978–1981) ja Kohila Keskkoolis (1981–1989). 1991. aastal astus ta Pedagoogilisse Instituuti. Ulvi Mägi lõpetas Tallinna Pedagoogika ülikooli kehalise kasvatuse õpetaja eriala aastal 1996. Tantsualase hariduse omandas ta tantsujuhina Rahvatantsujuhtide koolis Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuses (1991, 2001). 
Töökäik.
Ulvi Mägi on töötanud Kohila Gümnaasiumis matemaatikaõpetajana (1990–1991). Alates 1991. aastast töötab ta Kohila Gümnaasiumis kehalise kasvatuse ja rütmika õpetajana. Aastal 2005 sai Ulvi Mägist Kohila Gümnaasiumi vanemõpetaja ja 2014. aastal õpetaja-metoodik. Rahvatantsurühmi hakkas Ulvi Mägi juhendama alates 1990. 
Tegevus tantsujuhendajana.
Ulvi Mägi juhendatavad rahvutantsurühmad on aastal 2023-2024 järgmised: Kohila Gümnaasiumi 3. kl. segarühm, Kohila Gümnaasiumi 5.-8. kl. segarühm Rõõmupäkad, Kohila Gümnaasiumi neiduderühm, Kohila Gümnaasiumi tantsurühm Rõõmulised C-segarühm, Kohila Gümnaasiumi pererühm Tantsusõbrad, Kohila Gümnaasiumi naisrühm Kohila naised, naisrühm Saue Simmajad, Riisipere kultuurimaja naisrühm Roosi, segarühm Rõõmutallad, segarühm Saue Simmajad, segarühm Tantsusõbrad ja vanaemade tantsurühm Kohila Prowad. 
Osalemine muudel tantsupidudel.
2000. aastal osales Ulvi Mägi I Eesti-Soome ühistantsupeol Helsingis. Soome-Eesti tantsupeo eestipoolne kunstiline juht oli Maie Orav. Ulvi Mägi osales Kohila naisrühmaga. 2012. aastal toimus III Eesti-Soome ühistantsupidu Tamperes, kus soomepoolne pealavastaja oli Petri Kauppinen ja eestipoolne Kalev Järvela. Ulvi Mägi osales 3.–4. klassi lasterühmaga. 
Isiklikku.
Ulvi Mägi sünninimi on Siitam. Tema vanemad on Anne Siitam (1947) ja Heti Siitam (1945-2022). Ulvi vanemad töötasid kehalise kasvatuse õpetajatena. Tema vend on Urmas Siitam (1969). Tema abikaasa on Olavi Mägi (1971). Peres on kolm last: Sigrid Mägi (1990), Sixten Mägi (1997) ja Sigdi Mägi (1999). 
Esimest korda pääses Ulvi Mägi laulu- ja tantsupeole osalema aastal 1982. Ta laulis Kohila Keskkooli lastekooris. Eesti NSV 1985. aasta üldlaulu- ja tantsupeol osales ta Kohila Keskkooli II rühma koosseisus (juhendaja Mare Sarapuu). Samuti osales ta Eesti NSV koolinoorte VI laulu- ja tantsupeol aastal 1987. 2005. aastal osales ta II Eesti-Soome ühistantsupeol Tartus Kohila segarühma koosseisus (juhendajad Mare Sarapuu, Arvo Kohver). 
Ulvi Mägi on osalenud harrastussportlaste spordivõistlustel: IVV Olympiade – 2007 Eesti, Otepää; 2015 Hiina, Chengdu; 2017 Saksamaa, Koblenz ja 2023 USA, Texas, San Antonio. 2018 Europiaad, Itaalia, Sitsiilia. 2018 16. Wander WM, Austria, Wildschönau.
Viljandi Noorte Sümfooniaorkester

Viljandi Noorte Sümfooniaorkester (VNSO) on Viljandi Muusikakoolis 2003. aastast tegutsev noorte sümfooniaorkester.
= Dirigendid =
Victor Silva

Victor Manuel Gomes Da Silva (sündinud 27. detsembril 1976 Genfis) on Eesti klubi Harju JK Laagri peatreener.
Ta on töötanud noortetreenerina alates 2008. aastast, sellistes klubides nagu Grijó Associação Desportiva, Abambres Sport Club ja Luis Figo Akadeemia (Hiina). Ta on töötanud ka Portugali profiliigades skaudina.
Auhinnad.
Harju JK Laagri:
Lõõtspillipidu &quot;Harmoonika&quot;

Lõõtspillipidu Harmoonika on iga-aastane traditsiooniline lõõtspilli laulu- ja pillipidu, mis toimub Põlva Intsikurmu parkmetsas ja lauluväljakul. Peol esinevad pillimehed, lõõtspilliansamblid ja lõõtspillide koondorkestrid nii Eestist kui ka välismaalt. 
Harmoonika on ellu kutsutud, et taaselustada ja elavdada August Teppo aegset kohalike lõõtspillimeistrite ja -mängijate traditsiooni. Soovist leida esinemisväljund omal käel õppinud ja õppivatele pillimängijatele on lõõtspillipidu saanud Põlvas iga-aastaseks traditsiooniks. 
Enne suurt pidu Intsikurmus toimuvad Põlvamaa külades külaharmoonikad. Nende eesmärk on tutvustada seda omapärast ja kaunikõlalist pilli ka lõõtspillimängijateta külades. 
Harmoonika peo tarbeks on valminud ja ette kantud algupärane kodumaine lõõtsamuusikal „Lõõtspillihullus”, mille libreto kirjutas Jan Rahman, lavastas Ain Mäeots ning muusikajuht oli Tiit Kikas. 
Harmoonika peakorraldaja on Põlva Vallavalitsus ja lavastaja Ain Mäeots. 
Ürituse sünd.
Tallinna TV ja Põlva Vallavalitsuse loodud ja ellu kutsutud telekonkursi "Rahvalõõts" formaadi idee autor oli Tallinna TV režissöör Olev Jaksi, kes 2015. aasta sügisel koostöös Heino Tartese ja Põlva Vallavalitsusega hakkas lõõtspillimängijaid kaamera ette kutsuma. Teekonda alustas 18 pillimeest, kes olid kokku tulnud mitmest Eesti paigast ja igas saates astus üles kolm pillimeest, kelle poolt oli peale saate lõppu võimalik hääletada. Ühes saates enim hääli kogunud mängija pääses edasi finaali. Kokku oli finaliste kuus ning Rahvalõõtsa finaal toimus 16. jaanuaril 2016 Eesti lõõtsapealinnas Põlvas kontserdil "Avatud lõõtsad". 
Põlva kihelkonnas elas 19. sajandi lõpul talumees August Teppo, kes ei leppinud võõra pilli mängimisega ja seepärast valmistas endale ise omanäolise ja hea kõlaga pilli, mida nüüdisajal tuntakse Eesti lõõtspillina ehk Teppo lõõtsana. Kui 20. sajandil jäi pillimeistreid ja -mängijaid järjest vähemaks, oli Põlva mees Heino Tartes see, kes tegi endale pilli valmistamise selgeks ja erinevalt varasematest meistritest otsustas oma teadmisi ja oskusi ka teistega jagada. Ta hakkas korraldama lõõtspillivalmistamise kursusi, hiljem on toimunud juba mitmed kursused ka kutseõppeasutustes. Nii sündiski Põlva muusikakooli juures lõõtsakool ja 13. juulil 2011 toimus Põlva linna rannas esimene lõõtspillipidu Harmoonika.
Aleksei Jerjomenko

Aleksei Borisovitš Jerjomenko (vene keeles Алексей Борисович Ерёменко;sündinud 17. jaanuaril 1964 Novotšerkasskis), tuntud ka kui Aleksei Jerjomenko seenior on Venemaa elukutseline jalgpallitreener ja endine mängija, kellel on ka Soome kodakondsus. Ta on Eesti klubi JK Trans Narva peatreener.
Mängijakarjäär.
Jerjomenko debüteeris Nõukogude kõrgliigas 1981. aastal Doni-äärse Rostovi FK SKA eest.
Treenerikarjäär.
Jerjomenko oli Soome klubi FF Jaro peatreener 2009. aasta augustist 2016. aasta juunini. 4. augustil 2016 määrati Jerjomenko Kasahstani kõrgliiga meeskonna Karagandõ FK Šahhter being fired on 29 May 2017. juhiks ning vallandati 29. mail 2017. 8. augustil 2017 sõlmis Jerjomenko aastase lepingu Armeenia meeskonna FA Pyunikiga, kuid lahkus klubist 31. oktoobril 2017. 22. mail 2018 teatas SJK, et Jerjomenko vahetas pärast kehva hooaja algust nende peatreenerina Tommi Kautoneni. 11. veebruaril 2020 teatas FK Spartaks, et Jerjomenko on palgatud nende uueks juhiks.
Ivan Stojković

Ivan Stojković (sündinud 24. septembril 1989 Požarevacis) on Serbia jalgpallitreener, Eesti klubi Paide Linnameeskond endine peatreener.
Santi García

Santiago García Carrero (sündinud 14. augustil 1979 Valencias) on Hispaania jalgpallitreener, praegu Eesti klubi Tallinna FCI Levadia U21 peatreener.
Chemise

Chemise ([ʃəˈmiːz], prantsuse keeles "chemise" 'särk') on alates keskajast kasutusel olnud lisa-raamatuümbris, mille servad olid raamatu enda mõõdust pikemad, nii et neid sai mähkida raamatu ümber. Ümbrisesse pisteti raamatu kaaned. "Chemise" tehti tekstiilist, näiteks sametist või linasest kangast, või pehmest nahast ning see oli mõeldud kaitsma raamatu eesserva ja kaasi kriimustuste ja hõõrdumise eest vutlarisse või riiulisse panemisel. "Chemise"ist on kujunenud raamatu kaaneümbris.
Kujundusel ja materjalilt varieerusid "chemise"id laialt: materjalilt ja kaunistustelt väga luksuslikest, mida tehti kõrgkihi tundideraamatuile, kuni lihtsate funktsionaalseteni, mida kasutati dokumentide, haldusraamatute ja raamatukogu raamatute puhul.
Mõnikord on "chemise"i käsitletud kukkurköite sünonüümina.
Kirjandus.
F. Bearman. The Origins and Significance of Two Late Medieval Textile Chemise Bookbindings in the Walters Art Gallery. - The Journal of the Walters Art Gallery, Vol. 54, Essays in Honor of Lilian M. C. Randall (1996), pp. 163-187. The Walters Art Museum, 1996
Juveliirne köide

Juveliirne köide ehk luksusköide on raamatuköide, mille puhul raamatu puitkaaned on kaetud väärismetalliga, nagu kulla või hõbedaga, ning kaunistatud metallraamistusse asetatud lihvitud vääriskivide, antiiksete gemmide, emailitud metallnaastude ja -plaatide ning elevandiluust nikerdatud reljeefidega; vahel lisandub neile ka tüüpilisemaid köitematerjale nagu nahk, samet või muu tekstiil.
Pärgamentlehtede kokkuköitmise tehnika on juveliirsel köitel sama mis kõigil selle perioodi ja piirkonna köidetel. Metallkate ja muud kaunistusmaterjalid kinnitatakse puukaante külge väikeste naeltega.
Ajaloost.
Oletatakse, et juveliirsed köited olid olemas juba hilisantiikajal, kuigi ühtki pole sellest perioodist säilinud, ja ka varakeskajast on neid väga vähe. Juveliirse köite kõrgajaks peetakse keskaega, eriti ottode ja romaani kunsti perioodi. Keskaja lõpust on väärismetallköiteid teada vähem, kuid mingil määral neid tehti (15. sajandist pärineb Viini kroonimisevangeliaari metallkate) ja üksikjuhtudel tehakse neid tänapäevani, eriti õigeusu piirkonnas, kus on tavaks altarievangeelium köita kõige säravamaid ja hinnalisemaid materjale kasutades. Juveliirsesse köitesse köideti keskajal tavaliselt suureformaadilised pärgamentkäsikirjad, mida kasutati jumalateenistustel, eelkõige vaimulike altariteenistuses kasutatavad evangeeliumid, aga ka sakramentaarid; ilmikutele mõeldud raamatutest võivad juveliirses köites olla kuninglikele isikutele erakasutuseks loodud piiblid ja tundideraamatud.
2022.–2023. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises

2022.–2023. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises oli võistlussari, mida korraldas Rahvusvaheline Suusaliit (FIS) ja see oli 42. meeste ja naiste murdmaasuusatamise MK-hooaeg. Hooaeg algas 25. novembril 2022 Soomes Rukal ja lõppes 26. märtsil 2023 Soomes Lahtis.
Hooajal oli veebruaris ja märtsis Planica maailmameistrivõistluste jaoks paus.
Hooajal 2021–22 olid üldkarika tiitlikaitsjad norralane Johannes Høsflot Klæbo ja venelanna Natalja Neprjajeva. Neprjajeva ei saanud võistelda FIS-i nõukogu otsuse tõttu, kuna Venemaa ja Valgevene olid selleks MM-hooajaks osalemine peatatud seoses Venemaa sõjalise sissetungiga Ukrainasse.
Klæbo võitis maailma karikasarja neljandat korda. Naiste üldvõidu pälvis esimest korda norralanna Tiril Udnes Weng.
Võistluskalender ja poodiumikohad.
Meeste edetabelid.
Üldkarikas.
 CUP STANDINGS
Tavadistantside karikas.
 CUP STANDINGS
Sprindikarikas.
 CUP STANDINGS
Alla 23-aastased (U23).
 U23 WORLD CUP STANDING
Auhinnaraha.
 CUP PRIZE MONEY
Schönkirchen-Reyersdorf

Schönkirchen-Reyersdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Schönkirchen-Reyersdorf asub Alam-Austrias Marchfeldi põhjaservas. Vaid u. 2,31 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Spannberg

Spannberg on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Spannberg asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. U. 20,51 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Üksildane mägi

Üksildane mägi ehk Erebor on mägi inglise ulmekirjaniku John Ronald Reuel Tolkieni raamatutes "Kääbik ehk Sinna ja tagasi" ning sarjas "Sõrmuste isand".
Kolmandal Ajastul asus Üksildane mägi Rhovanionis lõuna pool Hallmägesid, Sünklaane ja Raudmägede vahel.
1999. aastal asus sinna päkapikkude kuningas Thrain I, kelle ajal kujunes Ereboris välja Mäealune kuningriik. Enam kui seitsme sajandiga muutus päkapikkude kuningriik jõukaks ja võimsaks.
2770. aastal hävitas selle riigi tiivuline tuld purskav lohe Smaug Kuldne, kes ajas päkapikud minema. Smaug elas Ereboris üle kahesaja aasta, tegeledes peamiselt magamisega hiiglasliku varahunniku otsas mäealustes kambrites.
2941. aastal häirisid lohe rahu kääbik Bilbo Paunaste, päkapikk Thorin ja tema kaaskond, ent kui raevunud Smaug lendas kättemaksu ihates välja, ootas teda surm Bard Vibuküti käe läbi. Päkapikud tulid Ereborile tagasi ning kuningas Dáin II taastas Mäealuse kuningriigi jõukuse ja kuulsuse. Sõrmuse sõja ajal ründasid Sauroni väed Erebori ja piirasid selle sisse. Pärast Võimusõrmuse hävitamist hajusid aga pimeduse jõud ning päkapikud ja nende liitlased, Oru inimesed, lõid puruks Erebori piiranud orkide ja idalaste väed.
Neljandal Ajastul oli Erebor endiselt jõukas ja sõltumatu riik, kuid sidus end tihedalt kuningas Elessari võimu all asuva Arnori ja Gondori Taasühendatud Kuningriigiga.
Kolofoon

Kolofoon (kreeka keeles κολοφών "kolophōn" 'tipp', 'viimane kriips', 'lõpetus') on varajaste tiitelleheta trükiste lõpus olev tekst, milles on teave trükise koha, aja ja väljaandja kohta. Kolofoon võib olla ka ornamentaalne teksti järel asuv kujund või märk, millele on kujundatud need andmed.
Kolofooniks nimetatakse sageli ka keskaegsete käsikirjade lõpule teksti järele paigutatud sama ülesandega ja sisuga käsikirjalist teksti ("explicit"), mis on reeglina tulnud käsikirja kirjutaja sulest.
Ajaloost.
"Explicit"-vormeleid leidub käsikirjade lõpul juba alates 6. sajandist.
Pärast trükikunsti leiutamist 15. sajandil ja levimist hakkasid trükkalid aja jooksul lisama raamatu algusesse tühja paberilehte, et hoida trükise esimest lehekülge võidumast, samuti tunnuslikku monogrammi, embleemi või lühikest lauset või lõiku raamatu lõppu. Algselt sisaldas see üksnes teadet, et trükkija on trükkinud raamatu käsitsi nimetatud kohas. Esimene selline trükitud kolofoon on Mainzi psaltril, mille trükkisid Johann Fust ja Peter Schöffer 1457. aastal Mainzis:
""Selle psalmide eksemplari, initsiaalide iluga kaunistatud ja rubriikidega jagusalt liigendatud, nõnda kokku pandud trükkimise ja pressimise taiuka viisi abil ilma ühegi suletõmbeta, on Jumala teenimiseks valmis teinud Johannes Fust, Mainzi kodanik, ja Peter Schoeffer Gernsheymist, Issanda aastal 1457 Maarja taevamineku püha õhtul [14. august]"."
Kolofoonid on tähtis allikas varatrükiste uurimisel. Mõnedes trükitud raamatutes on kirjutaja "explicit" samuti ära trükitud, kas trükkija kolofooni asemel või koos sellega.
Aja jooksul muutusid trükitud kolofoonid keerukamaks, sisaldades vahel isegi pikka kiitust raamatu kohta ja sisu lühikest kokkuvõtet. Umbes 1480. aastatel hakati osa kolofooni sisust kandma raamatu esiküljel olevale tühjale lehele, millest sündis raamatu tiitelleht. Kolofoonis sisaldunud andmed trükise kohta paiknevad tänapäeval impressumis tiitellehe pöördel. Vahetevahel pannakse trükise lõppu detaile trükkimise kohta, nagu kirjatüüp, paber, tiraaž ja muu trükiprotsessi puutuv.
Schwarzrheindorfi Maarja ja Clemensi kirik

Schwarzrheindorfi Maarja ja Clemensi kirik on romaani perioodist pärinev kahekorruseline kirik ("Doppelkirche") Schwarzrheindorfis, Bonni põhjapoolses linnalähipiirkonnas Beueli linnaosa keskusest põhja pool. 12. sajandil ehitatud kirik on kuulus eriti oma rikkalike laemaalingute poolest ja ühe olulisema romaani ehitismälestisena Saksamaal riikliku kaitse all. Ülakirik on pühitsetud Maarjale, allkirik pühale Clemensile.
Arhitektuur.
Ehitise siluetis domineerib massiivne nelitistorn. Kaht kirikuruumi ühendab nelitises asuv kaheksanurkne valgusava, nii et allkorruselt võib näha ülakiriku apsiidi laemaalinguid. Ruumi kaheksanurkne tuumik lähtus otseselt Aacheni lossikabeli eeskujust. Kahekorruselise kiriku ruumiplaani leidus paljudes lossikirikutes.
Algse plaani järgi pidi kirik olema idaapsiidiga tsentraalehitis, põhiplaanilt Kreeka risti kujuline kergelt pikendatud idaharuga. Idaküljes on apsiid eraldi koorivõlvikuga nelitisest selgelt eraldatud. Ülakirik on ristikujuline ja selle ülaserva ümber kulgeb rikkaliku dekooriga kapiteelidega kääbusgalerii.
Benediktlaste nunnakloostriks muutmise järel pikendati kirikut lääne suunas kahe võlviku võrra, nii et põhiplaan sai ladina risti kuju. Ülakorrusele tekkis sellega pikem empoor, milles nunnad said muust kogudusest eraldi jumalateenistusel osaleda. Seal seisis tunnipalvuste jaoks nende kooritoolistik, mis pole säilinud.
Kirikust põhja suunas seisab mingi hoone ehitise fragment, mis viitab kunagisele rohkemale hoonestusele ja kuhu võis viia ülakorruselt eraldi käik. Põhjaseinas asub ka algse tsentraalehitise sissepääs, mida ümbritseb kaunistatud portaal.
Interjöör.
Nii üla- kui ka allkirikus leidub rohkesti seinamaalingud, mis on hästi säilinud. Allkiriku omad on dateeritud 12. sajandi keskpaika, ülakiriku omad 1173. aastasse.
Allkiriku maalingud moodustavad nn Hesekieli-tsükli, mis tõenäoliselt 1151. aastal, kiriku pühitsemise ajal, oli juba lõpetatud. Maalingud avastati uuesti alles 1846. aastal ja ennistati. Üksnes alusjoonistus on tehtud seinakrohviga seotud freskotehnikas. 20 pilti ristvõlvidel illustreerivad Hesekieli raamatu valitud kohtade järgi Jeruusalemma purustamist ning juutide hävitamist ja tagakiusamist; nelitise võlvidel on taevane Jeruusalemm.
Seinamaalide temaatika on seotud Rupert von Deutzi ja Otto von Freisingi sõnastatud teoloogiaga. Ülakiriku laemaalidel on apsiidis trooniva Kristuse jalgade juures kujutatud donaatorit Arnold von Wiedi ja tema õde Hedwigit, hilisema benediktlaste kloostri abtissi.
Ferdinand Puurman

Ferdinand Puurman (31. oktoober 1924 Rakvere – 6. august 2012 Leicester, Suurbritannia) oli eesti aktivist Inglismaal.
Ferdinand Puurman oli Leicesteri Eesti Maja juhatuse liige ning E.E.L.K. Kesk-Inglismaa koguduse esimees. Leicesteri Eesti Maja infolehe "Teataja" vastutav väljaandja.
Välislingid.
Virumaa Teataja. 2002
Leona Popović

Leona Popović (horvaadi hääldus: [pǒpoʋitɕ]; sündinud 13. novembril 1997) on Horvaatia mäesuusataja. Algul võistles ta kõigil aladel, kuid hiljem spetsialiseerus slaalomile. 
Tema parim saavutus on maailma karikasarjas slaalomis saavutatud 2. koht.
Popovići esimene suurvõistlus oli 2015. aasta maailmameistrivõistlused USA-s Beaver Creekis, kus ta võistles 17-aastaselt kõigil aladel; tema parim tulemus oli slaalomis 27. koht. 
Popovići karjääri on saatnud ka vigastused. 22. sünnipäevaks oli tema vasakut jalga kolm korda opereeritud. 2015. aastal murdis ta slaalomitrennides sääreluu ning 2018. aastal vajas kaht operatsiooni, et olümpiamängudel suurslaalomi teises sõidus toimunud õnnetuses rebenenud põlvesidemed uuesti töökorda saada.
Välislingid.
[[Kategooria:Horvaatia mäesuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1997]]
Ibaraki

Ibaraki (jaapani 茨木) on linn Jaapanis Ōsaka prefektuuris. Asub Ōsakast põhja pool.
Ibaraki alal olid suured asulad juba Yayoi ajastul, linnaks sai 1948. aastal.
Oktoobris 2023 oli linnas 290 074 elanikku.
Ibarakis asub Tadao Ando projekteeritud Valguse kirik.
Propanoon

Propanoon
Valem: C3H6O
Aineklass: Keton
Rahvapärane nimetus ja füüsikalised omadused: Atsetoon, värvitu vedelik, millel on iseloomulik lõhn
Kasutamine: Propanooni kasutatakse laialdaselt lahustina, keemiatööstuses, küünelakieemaldajana ja desinfitseerimisvahendina.
Anomeerne efekt

Orgaanilises keemias kutsutakse anomeerseks efektiks või Edwardi-Lemieux' efektiks (J. T. Edwardi ja Raymond Lemieux' järgi) stereoelektroonset efekti heteroaatomiga tsükloheksaani molekulis. Efekt kirjeldab, miks eelistab tsükli heteroaatomi kõrval olev heteroaatomiga asendaja olla aksiaalses asendis, kui steeriliselt vähem takistatud oleks hoopis ekvatoriaalne asend.
Efekti täheldati esmalt 1955 aastal J.T.Edwardi poolt, kes uuris püranoosi tsükleid ja süsivesinike keemiat laiemalt. Termin "anomeerne efekt" tekkis kolm aastat hiljem 1958.aastal. See nimi tuleneb omakorda teisest terminist - anomeerne süsinik. Nii öeldakse püranoosi tsüklis C-1 süsiniku kohta. Anomeerne efekti ilmneb aga just sellel C1 süsinikul asetseval asendajal. 
Kaks püranoosi, mis erinevad ainult C1 asendaja konfiguratsiooni poolest (aksiaalne või ekvatoriaalne) on anomeerid. Anomeeria on isomeeria eriliik, mida rakendatakse ainult anomeerse süsiniku isomeeria kirjeldamiseks. Püranoosil on kuni viis kiraalset tsentrit ning seega on võimalik joonistada väga palju diastereomeere. Diastereomeerid, mis erinevad ainult ühe kiraalse tsentri poolest on epimeerid. Seega on anomeerid epimeerid, kuid anomeeride nimetust kasutatakse ainult sellise epimeeride paari puhul, mis erinevad üksteisest ainult C1 süsiniku asendaja koonfiguratsiooni poolest.
Lossmann

Lossmann on perekonnanimi.
Saksamaal ja Ameerika Ühendriikides oli perekonnanime Lossmann kandjaid 2014. aastal üle 40 isiku.
Statistika Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lossmann 90 inimesel: 44 mehel ja 46 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lossmann meeste puhul 2458. kohal ja naiste puhul 2603. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lossmann vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,18. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,30 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Pärnumaal Tori, Karksi ja Halliste kihelkondades; Viljandimaal Paistu kihelkonnas; Tartumaal Palamuse kihelkonnas ja Virumaal Simuna kihelkonnas nimeks Lossmann. 
Nimede eestistamisel vahetati perekonnanimi Lossmann aastatel 1935–1940 50 korral isikute poolt, kes võtsid uueks perekonnanimeks Allikivi, Aruoja (2 juhul), Heinulo, Helk, Härm, Laht, Laido (3), Laugaste, Lausmaa (2), Leek (2), Lehis, Lemsalu, Lohu (2), Loimet, Loo (5), Loog, Looming, Loosaar, Loosaare (2), Loosme (4), Luhamäe, Luhaoja (2), Luhasalu, Luhaäär, Lumi, Lõo, Okas, Oks, Ranniku, Rohtla, Sildre, Sooväli (3) ja Uudla.
Lehari Kaustel

 
Lehari Kaustel (sündinud 7. märtsil 1982 Tallinnas) on eesti dirigent ja üritusturundaja.
Töö muusikaõpetaja ja dirigendina.
Lehari Kaustel on töötanud üle 20 aasta Cyrillus Kreegi nimelises Haapsalu Muusikakoolis õpetajana ja on kaasa löönud maakondlikes kultuuriprojektides. Alates 2000. aastast on ta Haapsalu muusikakooli kammerorkestri dirigent. 
Töö üritusturundajana.
Ta on üritusturundusagentuuri Miltton Events tegevjuht.
2022. aasta märtsis toimus Keenia pealinnas Nairobis ÜRO keskkonnaassamblee 193 liikmesriigile. Lehari Kausteli juhtimisel pakkus esmakordselt Eesti ettevõte 5000+ osalejaga kõrgetasemelise sündmuse täisproduktsiooni. 
2021. aastal sõlmis Euroopa Tuumauuringute Organisatsioon (CERN) lepingu sündmuslahendusi pakkuva ettevõttega Miltton Events 3D-​keskkonnas virtuaalsündmuse loomiseks. Tegemist on esimese koostööga Eesti ettevõtte ja rahvusvahelise teadusorganisatsiooni vahel pärast Eesti astumist CERNi assotsieerunud liikmeks. 
Lehari Kaustel on Global Virtual Solutionsi kaasasutaja. Global Virtual Solutions (GVS) on konsortsium, mis tegeleb hübriidsete ürituste korraldamisega üle maailma. Konsortsiumis osalevad Eventech, Miltton Group, Cisco Systems, TwoOne, Minu Rada, ProLAB, Valge Klaar, Telia Eesti, Futuruum, Sorainen, Digiscope Media, VOK DAMS, Creative Union ja Tallinna linn. GVS on korraldanud üle 300 virtuaalürituse 151 riigis ja viiel kontinendi, sh seitse ÜRO Julgeolekunõukogu istungit, NATO Cyber Defence Pledge konverentsi, UNICEFi ülemaailmse jõuluvanade kongressi osalejatele 102 riigist jpm. 
Ühiskondlik tegevus.
2022. aastal osales Lehari Kaustel personaliseeritud õpiteekonna pilootprojektiga Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi poolt ellu kutsutud riiklikus innovatsioonilaboris Accelerate Estonia. Eksperiment Accelerate Estonias koosnes distantsõppe kursusest eesmärgiga tõestada, et kvaliteetset haridust on võimalik anda ka ulatuslikumalt kui ühe klassiruumi piires. 
Isiklikku.
Ta on abielus Keiti Kausteliga, kes on laulja ja muusikateadlane. Nende peres kasvab viis last.
Strasshof an der Nordbahn

Strasshof an der Nordbahn on satelliitlinn "(Marktgemeinde)" Austrias, 25 km Viinist idas. Linnas eksponeeritakse "Lokomotivfabrik Floridsdorfis" ehitatud ajaloolist vedurit.
Strasshof an der Nordbahn asub Alam-Austria Marchfeldis. U. 21,08 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Ajalugu.
1900. aastal elas Strasshofis umbes 50 elanikku ja 1908–1959 tegutses raudteetehas. 1944. aastal jäi Budapesti päästekomitee ja Adolf Eichmanni vahelise kokkuleppe tõttu ellu umbes 75 % 21 000 Ungari juudist, kes toodi Strasshofi koonduslaagrist.
2. detsembril 1944 langes "Straszhofi" sorteerimisjaam Ameerika Ühendriikide õhujõudude pommirünnaku alla. Linna kohal oli tugev pilvisus, mistõttu pommitati alternatiivina Wien Florisdorfi Shelli rafineerimistehast. Lääne sorteerimisjaama pommitati 26. märtsil 1945; kaubavagunite seas täheldati mitmeid suuri tulekahjusid.
Pärast Teise maailmasõja lõppu oli suur osa Austriast ajutiselt Nõukogude Liidu poolt okupeeritud.
23. augustil 2006 põgenes röövitud teismeline Natascha Kampusch pärast peaaegu 8,5 aastat kestnud vangistust Strasshofi maja keldris. Röövija Wolfgang Priklopil sooritas sama päeva õhtul enesetapu.
Kirjastusköide

Kirjastusköide (inglise keeles "publisher's binding", prantsuse keeles "reliure d'éditeur"), ka originaalköide on köide, mille raamat saab trükikojas kirjastuse tellimuse kohaselt.
Ajaloost.
Kirjastusköide kujunes välja umbes 19. sajandi keskpaigas raamatute tööstusliku seeriatootmise arenguga koos. Kirjastusköide võib väikeste tiraažide puhul harvadel kordadel olla ka käsitsitöö.
19. sajandil tehtud pigem luksuslikud kirjastusköited nõudsid sageli kaaneümbrist, vahel ka vutlarit. Kaaneümbriseid tehakse siiski vähesel määral ka tänapäeval, eriti kunsti ja arhitektuuri teemalistele raamatutele, samuti soovitud kunstilise terviklahenduse osana väikestes tiraažides erikujundusega väljaannetele.
Tänapäeval on kirjastusköide laialt levinud. Kogu trükikojast väljuva tiraaži kõik eksemplarid on identse kujunduse ja välimusega. Köite kujunduse ülesanne on raamatuköitjatelt läinud kujundusgraafikute kätte ja raamatukujundus hõlmab reeglina ka teose kaanekujundust.
Sulz im Weinviertel

Sulz im Weinviertel on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas. See on tuntud oma vabaõhumuuseumi poolest Niedersulzis, mis on suurim Alam-Austrias.
Sulz asub Alam-Austria Weinvierteli piirkonnas. Vaid umbes 2,26 % valla territooriumist on metsaga kaetud.
Ajalugu.
Linna esmamainimine pärineb 1125. aastast, viitega linnale nimega "Sulze" ('soine maastik').
Tõnu Soo

Tõnu Soo (3. märts 1944 Tartu – 10. november 2023) oli eesti graafik, plakatikunstnik, tüpograaf ja raamatukujundaja.
Ta õppis aastatel 1958–1964 Tartu Kunstikoolis. Aastal 1972 lõpetas ta ERKI graafikuna.
Ta töötas aastatel 1971–1994 ajalehes Sirp ja Vasar, lisaks aastal 1972 ajakirjas Noorus kujundajana.
Aastatel 1978–1983 ja 1993–2003 töötas ta ERKI joonistamise õppejõuna.
Topoľčany

Topoľčany (kuni 1920. aastani Veľké Topoľčany, saksa keeles "Topoltschan", ungari keeles "Nagytapolcsány") on linn Slovakkias Nitra maakonnas, Topoľčany ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Linn asub Nitra jõe ääres, Nitrast ligikaudu 28 km põhjas.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1173. aastal. Ei ole täpselt teada, millal Topoľčany sai linnaõigused. Topoľčanyt mainitakse linnana esimest korda 1342. aastal. 1431. aastal vallutasid linna hussiidid, kes lahkusid sealt arvatavasti 1434. aasta lõpus. 16.sajandil laastasid Topoľčanyt mitmel korral Osmanite riigi väed. 18. sajandi alguses omandas linn mitmed olulised vabalinna privileegid. Raudteeühenduse sai Topoľčany 1881. aastal. 1917. aastal hävis tulekahjus osa linnast. Pärast Teist maailmasõda muutus Topoľčany kaubandus- ja käsitöölinnast tööstuslinnaks.
24. septembril 1945 toimus Topoľčany pogromm.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Topoľčany elanikest slovakke 91,32%, tšehhe 0,53% ja ungarlasi 0,18%. Rahvus oli teadmata 7,17%-l elanikest.
Jean-Philippe Krasso

Jean-Philippe Krasso (sündinud 17. juulil 1997) on Saksamaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründajana Serbia kõrgliigaklubis Belgradi Crvena Zvezda ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.
2007. aastal kolis ta Saksamaalt Prantsusmaale ja hakkas jalgpalli mängima Prantsusmaa klubis IFR Châteauroux. 2012. aastal liitus ta Lorient' noortesüsteemiga.
2020. aasta mais sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Saint-Étienne. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. juulil 2020 Prantsusmaa karikafinaalis Paris Saint-Germaini vastu. Hooajal 2022/23 lõi Krasso Saint-Étienne'i meeskonnas Prantsusmaa esiliigas 17 väravat, millega oli ta liigas sel hooajal paremuselt kolmas väravalööja, ning ta valiti hooaja lõpus liiga sümboolsesse koosseisu.
2023. aasta juunis siirdus ta Belgradi Crvena Zvezdasse.
Elevandiluuranniku jalgpallikoondises debüteeris Krasso 24. septembril 2022 sõprusmängus Togo vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 16. novembril sõprusmängus Burundi vastu.
Safransirmik

Safransirmik ("Chlorophyllum rhacodes") on šampinjonilaadsete seltsi šampinjoniliste sugukonda kuuluv liik seeni.
Varem arvati liik sirmiku perekonda ning liigisiseselt eristati tüüpteisendit ("Macrolepiota rhacodes" var. "rhacodes") ja aedteisendit, mida loetakse uuemas süstemaatikas eraldi liigiks ("Chlorophyllum brunneum").
Tehmaš

Tehmaš (vene keeles "Техмаш") on riigiettevõtte Rostehh kontserni kuuluv Venemaa relvatööstusettevõte, mis toodab ja arendab relvajõudude jaoks relvi, varustust ja laskemoona.
Mälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejatele

Mälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejatele on peamiselt Vabadussõjale pühendatud mälestussammas Iisakus Ida-Virumaal. Mälestusmärgi autor on skulptor Vergo Vernik.
Sammas avati 23. juunil 2018 Eesti Vabariigi 100. aastapäeva pidustuste raames. Avamisel olid kohal Kaitseliidu ülem kindralmajor Meelis Kiili, kohalikud Kaitseliidu ja omavalitsuste esindajad. Mälestusmärgi pühitsesid sisse Iisaku koguduse õpetaja Avo Kiir ja kaitseliidu kaplan Ago Rand.
Mälestusmärk on loodud täiesti uuena Vabadussõja mälestuseks, kuna Iisakus ei jõutud pärast Vabadussõda ausammast püstitada. Algselt ainult Iisakust pärit Vabadussõja kangelastele mõeldud mälestusmärgi tähendust otsustati laiendada ning otsustati, et mälestusmärgiga austatakse kõiki Alutaguse inimesi, kes on andnud panuse vabaduse saavutamiseks.
Mälestusmärgi rajamine koos paigaldusega läks maksma üle 50 000 euro, kusjuures raha annetas üle 40 isiku, kelle nimed müüriti mälestusmärgi vundamenti. Lisaks toetasid mälestusmärgi rajamist endised Iisaku ja Illuka vald ja Eesti sõjamuuseum.
Mall Sarv

Mall Sarv (1. mai 1918 Tartu – 8. juuni 2002 Tartu) oli eesti klaverikunstnik ja -õpetaja, muusikakriitik ja tõlkija. 
Erialase hariduse sai Mall Sarv kõigepealt Tartu Kõrgemas Muusikakoolis Adele Brosse klaveriklassis, mille lõpetas 1939. aastal. 1944. aastal lõpetas ta Tallinna konservatooriumis Erika Franzi klaveriklassi ja 1955. aastal samas Bruno Luki klaveriklassi. Lisaks erialasele haridusele lõpetas ta 1941. aastal Tartu Ülikoolis matemaatika-loodusteaduskonna.
Aastail 1944–1950 ja 1955–1973 töötas Mall Sarv klaveriõpetajana Tartu Muusikakoolis ning 1950–1955 Tallinna Lastemuusikakoolis. 
Mall Sarv on tõlkinud ooperite libretosid, luulet ja laulutekste vene, itaalia, saksa, prantsuse, hispaania ja inglise keelest. Üks tema tuntumaid laulutekste on "Pardike ja mooniõis".
Aastail 1955–1973 korraldas Mall Sarv koos Arthur Robert Hone'iga klaverimuusikat tutvustavaid kontsert-loenguid üle Eesti. Aastail 1976–1988 esitas ta Ülikooli aulas Bachi, Bleive, Chopini, Mozarti, Brahmsi, Schuberti ja Schumanni loomingut. Mall Sarve püsirepertuaari kuulusid veel Beethoven ja Eller. Pianistina tegi ta kaasa Vanemuise lavastusis.
Untersiebenbrunn

Untersiebenbrunn on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Linna katoliku kirik kuulub Viini diötseesi ja Marchfeldi kihelkondade rühma, Melki kloostri patronaaži all.
"Hubertus Kapelle" (kabel) Siebenbrunnerstrassel meenutab Huburtuse hirvejahti.
1910. aastal leiti Untersiebenbrunnis hauapanustega matus ühe idagermaani või alaani-sarmaadi kuninganna ja ühe lapse säilmetega 5. sajandist, kuid selguseta, kas maetud olid piirkonnas kohalikud või läbisõidul. Leiu järgi on nimetatud Untersiebenbrunni tüüpi matusteks 4. või 5. sajandi Lääne- ja Kesk-Euroopa haualeiukomplekse, milles leidub läbisegi Rooma, sarmaadi, germaani ja alaani tunnustega esemeid ning materjale.
Eksperdiintervjuu

Eksperdiintervjuu (inglise k "expert interview") on ajakirjandusliku uudisintervjuu alatüüp, mille puhul on intervjueeritava rollis mingi valdkonna ekspert. Eksperdid ei ole üldjuhul seotud uudiseid vahendava organisatsiooniga, aga neil on sageli seos mõne asutusega või teatav professionaalne staatus, mis kinnitab nende asjatundmust. Kõige sagedamini käsitletakse eksperdina teadlasi. 
Eksperdi ülesanne on selgitada üldsusele võõraid kontseptsioone, mõne protsessi olemust või tagajärgi ning tutvustada käsitletava teema tausta. Ekspertide selgitused lisavad uudisloole usaldusväärsust ja aitavad sel mõjuda objektiivsemana, kuna ekspert pakub sõltumatuid kommentaare. Eksperte ei esitleta mitte üksnes nime, vaid sageli ka erialase ametipositsiooni ja tööalase institutsiooni kaudu. Neilt eeldatakse tihtilugu teaduspõhist vastust esitatud küsimusele. Nii võib ajakirjanik eksperdilt näiteks küsida: „Milline võib olla uue vaktsiini kõrvalmõju?“.
Eksperdiintervjuudes on ajakirjanikul peamiselt vahendaja ja n-ö tõlkija roll – eksperdid kasutavad sageli teemat tutvustades erialakaugele inimesele võõraid erialatermineid, mistõttu on intervjueerija ülesanne suunata eksperti vastuseid lihtsustama.
Tšurtšhela

Tšurtšhela (gruusia keeles ჩურჩხელა) on Gruusia traditsiooniline maius. 
Küünlakujuline maius koosneb nööri otsa aetud pähklitest, mis on kastetud paksendatud viinamarjamahla sisse.
Gruusia on patenteerinud tšurtšhela oma rahvusköögi toiduna ning Kahhethi piirkonna traditsiooniline tšurtšhela tehnoloogia on kantud Gruusia vaimse kultuuripärandi nimekirja.
Koostis ja valmistamine.
Tšurtšhela peamised koostisosad on viinamarjamahl, pähklid ja jahu. Mandlid, kreeka pähklid, sarapuupähklid, šokolaad ning mõnikord ka rosinad aetakse nööri otsa ja kastetakse korduvalt jahuga paksendatud viinamarjamahla, mooruspuumahla või puuviljamahla sisse. Seejärel riputatakse maius “vorsti” kujul kuivama hästi ventileeritud ruumi kuni kolmeks kuuks.
Ajalugu.
Tšurtšhela valmistamise ajalugu ulatub iidse Gruusia Diadohhi kuningriigi ajastusse. Kui kuningriik 8. sajandil eKr Kolchise ja Urartu kuningriikide vahel jaotati, levis tšurtšhela traditsioon kogu muistses Lõuna- ja Lääne-Gruusias ja jõudis ka Armeenia mägismaa territooriumile. 
Tšurtšhela oli populaarne ka keskajal. Gruusia kuningas Davith Ehitaja ajal käisid sõdalased pikkadel sõjaretkedel ja võtsid teele kaasa tšurtšhelasid. See on kaloririkas toit, mis ei rikne, säilib kaua ja mida on lihtne süüa.
Väljaspool Gruusiat.
Väljaspool Gruusiat müüakse tšurtšhelat laialdaselt Armeenias ja Aserbaidžaanis, kus seda tuntakse "sujuki" nime all, mis tegelikult tähendab soolast vorsti. Et neid kahte eristada, siis lisatakse maiuse nimele täiendav omadussõna “magus”. 
Maius on populaarne ka Gruusiaga piirnevates Põhja-Kaukaasia vabariikides, aga ka endise NSV Liidu Musta mere ranniku kuurortlinnades. Türgis võib sarnaseid tooteid leida nimetuse "cevizli sucuk" all, mis tõlkes tähendab "pähklivorsti". Küprosel tuntakse sarnast maiust "shoushoukose" ja Kreekas "tσούτσελα (tsoútsela)" nime all.
Õiguslik staatus.
2011. aasta septembris patenteeris Gruusia valitsus tšurtšhela ja mitmed teised rahvusköögi road. Kahhethi piirkonna traditsiooniline tšurtšhela tehnoloogia kanti 2015. aastal Gruusia vaimse kultuuripärandi nimekirja.
Velm-Götzendorf

Velm-Götzendorf on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Velm-Götzendorf asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. Vaid u. 2,95 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Fookuse virnastamine

Fookuse virnastamine (ka fookuskuhi) on meetod, mille puhul tehakse samast objektist mitu erineva teravuspunktiga jäädvustust ja koondatakse need digitaalse pilditöötlustehnika abil üheks pildiks. Tulemuseks on üksikpildist suurema teravussügavusega (inglise keeles DOF – "depth of field") kujutis. 
Fookuse virnastamist kasutatakse olukordades, kus üksikul pildil on väga madal teravussügavus. Tüüpilisteks näideteks on tootefotod, makrofotograafia ja optiline mikroskoopia. Fookuse virnastamine on levinud ka maastikufotograafias.
Fookuse virnastamise tulemusel saadakse pinupilt.
Tehnika.
Fookuse virnastamine eeldab pildistamist fotoaparaadiga, mis paikneb statiivil ja pildistatav motiiv peab olema suhteliselt staatiline. Kõigepealt tehakse pildiseeria, mille puhul iga pilt on jäädvustatud erineva fookuskaugusega ning igal pildil on fookusesse võetud objekti või kujutise erinevad aspektid.
Ühelgi neist piltidest pole objekt täielikult fookuses, kuid need sisaldavad ühiselt kõiki lõpliku pildi loomiseks vajalikke andmeid, millel on fookuses kõik pildistatava objekti osad. Iga pildi fookuspiirkonnad võidakse tuvastada automaatselt või valida käsitsi. Seejärel liidetakse fookuses olevad osad kokku, et luua lõplik pilt.
Fookuse virnastamist võimaldavad mitmed tarkvarad, näiteks Adobe Photoshop , Helicon Focus, Zerene Stacker.
Weiden an der March

Weiden an der March on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Weiden an der March asub Alam-Austria Weinvierteli piirkonnas. See asub Morava jõe (saksa: "March") ääres, mis moodustab piiri Slovakkiaga. 19,63 % valla territooriumist on kaetud metsags.
1. jaanuaril 1975 ühendati endised vallad Baumgarten an der March, Oberweiden ja Zwerndorf moodustamaks Weiden an der Marchi valda.
Majandus.
Weidenis on 26 ettevõtet ja seal töötab 403 inimest. Tööhõive määr 2001. aastal oli 45,79 %.
Weikendorf

Weikendorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Zistersdorf

Zistersdorf on linn "(Stadtgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas.
Rimavská Sobota

Rimavská Sobota (ungari keeles "Rimaszombat", saksa keeles "Großsteffelsdorf") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Rimavská Sobota ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Rimavská Sobota asub Lõuna-Slovaki nõos Rimava jõe ääres, Ungari piirist 16 km kaugusel.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1271. aastal. Linnaõigused sai Rimavská Sobota 1335. aastal. 15. sajandil arenes linna majandus kiiresti. 1506. aastal laastas linna suur tulekahju. Aastatel 1553–1593 ja 1596–1686 oli Rimavská Sobota Osmanite riigi võimu all.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rimavská Sobota elanikest slovakke 59,11%, ungarlasi 30,99%, mustlasi 0,82%, tšehhe 0,39% ja ukrainlasi 0,11%. Rahvus oli teadmata 8,11%-l elanikest.
Pistriklased

Pistriklased ("Falconidae") on lindude sugukond. Pistriklased on üks kahest seltsi pistrikulised perekonnast.
Halltihane

Halltihane ("Melaniparus afer") on tihaslaste sugukonda tihase perekonda kuuluv linnuliik. 
Levila.
Halltihane elab Lesothos ja Lõuna-Aafrikas.
Amaliendorf-Aalfang

Amaliendorf-Aalfang on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Gmündi ringkonnas.
Amaliendorf-Aalfang asub Alam-Austria Waldvierteli piirkonnas. Umbes 41,38 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Kaie Ilves

Kaie Ilves (kodanikunimi Kaie Ilves-Hion; sündinud 14. oktoobril 1966 Lihulas) on eesti ajakirjanik, kirjanik, luuletaja ja tõlkija. 
Elukäik.
Ta on lõpetanud Lihula keskkooli 1985. aastal ja Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti filoloogia erialal 1992. aastal (magister). 
Ülikoolis õppimise ajal töötas ajalehes Pedagoogiline Instituut, pärast ülikooli töötas õpetajana Tallinna Pääsküla Keskkoolis ja ajakirjanikuna Õhtulehes. 
1990. aastate alguses õppis ETV telerežiikursustel ning oli üks ETV telesarja "Mikud-Mannid" saatejuhte. 
Aastatel 1996–2005 töötas eesti keele ja kirjanduse õpetajana Lihula gümnaasiumis. 
2005. aastast töötab ta ajakirjanikuna ajalehes Lääne Elu. Ajakirjanikuna kirjutanud ka mitmeid teatri-, kunsti- ja raamatuarvustusi. 
Ta asutas 2018. aastal Iida Ligi nime all koos ajakirjanik Tarmo Õuemaaga raamatublogi Kirjakoi.
Avaldanud luulet ajakirjades Looming ja Vikerkaar ning proosat lasteajakirjas Hea Laps.
Isiklikku.
Kaie Ilvese ema Vaike Ilves (1932–2019) oli matemaatikaõpetaja, isa Julius Ilves (1921–2003) oli Massu ja Virtsu kooli direktor ning ajalooõpetaja. 
Emapoolne vanaonu oli skulptor, ehtekunstnik ja õppejõud Arseni Mölder (1919–2009).
Kaie Ilvese abikaasa on Andres Hion.
Gmünd (Alam-Austria)

Gmünd on linn "(Stadtgemeinde)" Alam-Austria "Waldvierteli" piirkonna loodeosas ja Gmündi ringkonna keskus. Asudes Lainsitzi (Lužnice) jõe ääres, mis moodustab piiri České Velenicega Tšehhis, on see oluline maantee- ja raudteeületuskoht Blockheide kaitseala kõrval.
1208. aasta ürikus esmakordselt mainitud linna arengut tõukas otsustavalt 1869. aastal Keiser Franz Josephi Raudtee avamine Viinist Prahasse. 1919. aasta Saint-Germaini rahulepinguga anti selle põhjaosa Dolní Velenice (saksa: "Unterwielands") koos peajaamaga Tšehhoslovakkiale, moodustades uue České Velenice linna.
Ühendusintervjuu

Ühendusintervjuu (inglise k "affiliated interview)" on ajakirjandusliku uudisintervjuu alatüüp, mille puhul on intervjueeritav teine reporter, toimetaja või väliskorrespondent, kes kommenteerib mõnd päevakajalist sündmust või olukorda. Neid intervjuusid on nimetatud ka professionaalide vahel toimuvateks dialoogideks.
Ühendusintervjuude puhul on tajutav intervjueerija selge seotus uudist edastava ettevõttega. Ühendusintervjuusid iseloomustav tüüpiline küsimus on stiilis: „Kirjelda palun, mis seal täpsemalt toimub?“ ja vastuseks eeldatakse kirjeldust sellest, mida korrespondent parasjagu näeb või arvab end nägevat. Selliseid intervjuusid kohtab sageli näiteks uudistesaates „Aktuaalne kaamera“, kus saatejuht teeb otselülituse mõnda välisriiki, et kuulda väliskorrespondendilt täpsemalt kaugel toimuvate sündmuste kohta. Väliskorrespondendi rolli kandva ajakirjaniku ülesanne ei ole üksnes küsimusi esitada ja toimuvat vahendada, vaid mõtestada sündmusi ja olukordi selgituste ja analüüsi kaudu. See võimaldab auditooriumil saada aimu eludest ja ühiskondadest, mis muidu meedias nii laialdast kajastamist ei leiaks.
Manuel Feller

Manuel Feller (sündinud 13. oktoobril 1992 St. Johannis Tirolis) on Austria mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud slaalomile ja suurslaalomile. 
2017. aasta MM-il Sankt Moritzis sai ta slaalomis hõbemedali. 2018. aasta olümpiamängudel Lõuna-Koreas Pyeongchangis võitis ta võistkondlikult hõbemedali. Maailma karikasarjas sai ta esimese etapivõidu 16. jaanuaril 2021 Flachaus slaalomis.
2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel saavutas Feller kiirlaskumises 27., suurslaalomis 14. koha, kuid slaalomis ei õnnestunud tal sõitu lõpetada. Järgmise aasta juunioride MM-il Quebecis võitis Feller slaalomis kuldmedali.
Välislingid.
Nataša Pirc Musar

Nataša Pirc Musar (neiupõlvenimi Nataša Pirc; sündinud 9. mail 1968 Ljubljanas) on Sloveenia jurist, ajakirjanik, kirjanik ja poliitik.
Ta alustas karjääri Sloveenia Ringhäälingu ajakirjanikuna ja asutas aastal 2014 oma advokaadibüroo. Aastal 2022 alustas ta presidendivalimiste kampaaniat väljastpoolt erakondi sõltumatu kandidaadina. Ta valiti valimiste teises voorus Sloveenia uueks presidendiks. Ta asus presidendiametisse 23. detsembril 2022.
Elulugu.
Ta sündis aastal 1968 Ljubljanas. Aastal 1992 lõpetas ta Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna. Advokaadi õigused sai ta aastal 1997. Ta on lõpetanud Viini ülikooli õigusteaduse doktorina aastal 2005.
Ta alustas oma töökarjääri Sloveenia Ringhäälingu ajakirjanikuna. Ta töötas kuus aastat reporteri ja uudistesaatejuhina TV Slovenija peamises uudistesaates ning pärast seda viis aastat telekanali Pop uudistesaatejuhina. 2001. aastal asutas ta finantsettevõtte Aktiva Group, kus töötas kommunikatsioonidirektorina.
Aastatel 2004–2014 töötas ta Sloveenia teabeesindajana. Selle aja jooksul sai tema agentuur tuntuks andmekaitse eestkõnelejana, mistõttu sattus see sageli vastuollu administratsiooni bürokraatiaga. Aastal 2014 kandideeris ta Sloveenia ringhäälingu juhi kohale. Programminõukogu valis ta esmalt välja, kuid valimised tühistati kahe nõukogu liikme vallandamise tõttu. Tema asemel valiti sellele kohale Marko Filli. Kohus otsustas, et vallandamine oli ebaseaduslik ning avalik-õiguslik ringhääling maksis Pirc Musarile kahjutasu 70 000 eurot.
Aastal 2014 asutas ta oma advokaadibüroo, mis võttis vastu palju olulisi kliente. Muuhulgas töötas ta Melania Trumpi perekonna nõunikuna. Tema ülesandeks oli jälgida Melania huve Donald Trumpi presidendiks oleku ajal ning takistada ettevõtetel tema nime kasutamist oma toodetes ja turunduses.
2022. aasta novembris valiti Pirc Musar Sloveenia presidendivalimiste teises voorus Sloveenia esimeseks naispresidendiks. Esimeses voorus oli ta häältelugemises teisel kohal, kuid teise vooru võitis ta, kogudes ligi 54 protsenti häältest. Ta asus presidenditoolile 23. detsembril 2022. Hiina president Xi Jinping rõhutas Sloveenia esimest naispresidenti õnnitledes, et Hiina ja Sloveenia praktiline koostöö erinevates eluvaldkondades on toonud kaasa viljakaid saavutusi.
Isiklikku.
Ta on abielus Aleš Musariga, neil on poeg (sündinud 2001).