tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jelena Issinbajeva

Jelena Issinbajeva, kelle nime kirjutatakse ka Jelena Isinbajeva, (sündinud 3. juunil 1982 Volgogradis) on Venemaa kergejõustiklane (teivashüppaja), kahekordne olümpiavõitja (2004, 2008), kolmekordne maailmameister (2005, 2007, 2013) ja maailmarekordi (5,06 m) omanik. 
Tema isa on tabassaraan ja ema venelane.
Saavutused.
Maailmarekordid.
2003 4.82 (13. juuli Gateshead)&lt;br&gt;
2004 4.83 (15. veebruar Donetsk)&lt;br&gt;
2004 4.86 (6. märts Budapest)&lt;br&gt;
2004 4.87 (27. juuni Gateshead)&lt;br&gt;
2004 4.89 (25. juuli Birmingham)&lt;br&gt;
2004 4.90 (30. juuli London)&lt;br&gt;
2004 4.91 (24. august Ateena)&lt;br&gt;
2004 4.92 (3. september Brüssel)&lt;br&gt;
2005 4.93 (5. juuli Lausanne)&lt;br&gt;
2005 4.95 (16. juuli Madrid)&lt;br&gt;
2005 4.96 (22. juuli London)&lt;br&gt;
2005 5.00 (22. juuli London)&lt;br&gt;
2005 5.01 (12. august Helsingi)&lt;br&gt;
2008 5.03 (12. juuli Rooma)&lt;br&gt;
2008 5.04 (29. juuli Monaco)&lt;br&gt;
2008 5.05 (18. august Peking)&lt;br&gt;
2009 5.06 (28. august Zürich)
Isiklikku.
Jelena Issinbajeva on 173 cm pikk ja kaalub 65 kg. 19. augustil 2009 sai ta Vene armee kapteni auastme.
28. juunil 2014 sündis Jelena Issinbajeval ja ta odaviskajast elukaaslasel Nikita Petinovil tütar.
Energeetika

Energeetika (kreeka keeles "energētikos", tegev) on töötleva majanduse haru, mis tegeleb energiavarude hõlvamisega, muundamisega soovitud energialiigiks (tavaliselt soojus- ja elektrienergiaks) ja selle edastamisega tarbijatele.
Ühtlasi võib energeetikat käsitleda kui teadust, mis hõlmab kõiki energeetilisi protsesse elusas ja eluta looduses.
Energeetika sai teoreetilise aluse 19. sajandi keskel, kui oli avastatud energia jäävuse seadus (1842) ja sõnastatud termodünaamika teine seadus (1850). 
Energeetika hõlmab energiatehnikat ja energiamajandust, aga ka energiapoliitikat ja muid energia kasutamisega seotud nähtusi.
Irina Simagina

Irina Simagina (sündinud 25. mail 1982 Rjazanis) on Venemaa kergejõustiklane (kaugushüppaja).
Isiklikku.
Irina Simagina on 171 cm pikk ja kaalub 56 kg.
Tatjana Kotova

Tatjana Kotova (sündinud 11. detsembril 1976 Kokandis) on Venemaa kergejõustiklane (kaugushüppaja).
2013. aastal tehti kindlaks, et 2005. aasta kergejõustiku MM-il Helsingis hõbemedalit võites oli ta dopingut kasutanud. Talle määrati esialgne võistluskeeld. 
Samuti jäi ta ilma oma 2006. aasta sise-MMil võidetud kuldmedalist.
Isiklik rekord: 7.42 (23. juuni 2002 Annecy) 
Isiklikku.
Tatjana Kotova on 182 cm pikk ja kaalub 67 kg. Ta kuulub Moskva klubisse Trade Unions ja treenib Vladimir Kudrjavtševi juhendamisel.
Bronwyn Thompson

Bronwyn Thompson (sündinud 29. jaanuaril 1978 Rockhamptonis) on Austraalia naiskergejõustiklane (kaugushüppaja).
Isiklikku.
Bronwyn Thompson on 177 cm pikk ja kaalub 68 kg. Ta kuulub klubisse Southern Suburbs Athletic Club ja treenib Gary Bourne juhendamisel.
Andreas Thorkildsen

Andreas Thorkildsen (sündinud 1. aprillil 1982 Kristiansandis) on Norra endine odaviskaja, kahekordne olümpiavõitja (2004 ja 2008), maailmameister (2009) ning Euroopa meister (2006).
Andreas Thorkildseni nimel püsib 7. juunil 2001 Bergenis visatud juunioride odaviske maailmarekord 83.87 ning 23. augustil 2008 Pekingi olümpiamängudel visatud olümpiarekord 90.57.
Tema isiklik rekord on 2. juunil 2006 Oslos visatud 91.59.
Thorkildsen lõpetas tippsportlaskarjääri 2016. aasta mais.
Elukäik.
Andreas Thorkildsen sündis ja kasvas Kristiansandis. 2001. aastal asus elama Oslosse. 
Odaviskega hakkas tegelema 11-aastaselt. Esimene treener oli isa Tomm Thorkildsen. Oslos hakkas teda treenima Åsmund Martinsen.
Sportlastee.
2001. aasta suvel viskas Bergeni Vidari klubisse kuuluv Thorkildsen juunioride maailmarekordi 83.87, kuid halva käitumise tõttu arvati ta mõneks ajaks Norra koondisest välja.
2003. aasta maailmameistrivõistlustel Pariisis viskas ta end finaali, kuid finaalis visatud tulemus 77.75 andis talle vaid 11. koha.
Ateena olümpiamängudel võitis Andreas Thorkildsen kuldmedali teises voorus visatud 86.50-ga. Enne olümpiamänge oli tema isiklik rekord olnud 85.72, seega ületas ta oma senise isikliku rekordi peaaegu meetriga. Kui ta ei olnud esimene norrakast odaviske olümpiavõitja: 1956. aastal oli Melbourne'is sellega hakkama saanud Egil Danielsen.
2005. aastal Helsingis toimunud maailmameistrivõistlustel pidi Thorkildsen alla vanduma vaid Andrus Värnikule, visates viimasest 99 sentimeetrit vähem – Värnikule tõi kulla neljandas voorus visatud 87.17, Thorkildsenile hõbeda viiendas voorus visatud 86.18.
Oma järgmise suurvõidu sai Thorkildsen 2006. aasta Euroopa meistrivõistlustel Göteborgis, kus ta tegi odaviske lõppvõistlusel kolm pikimat viset – teises voorus 87.37, neljandas voorus 87.35 ja viimases voorus 88.78 – millest igaüks toonuks talle tiitli. Soomlane Tero Pitkämäki viskas vaid 86.44 ning pidi rahulduma hõbedaga.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Ōsakas tuli Andreas Thorkildsen tulemusega 88.61 hõbemedalile. Maailmameistriks tuli tulemusega 90.33 soomlane Tero Pitkämäki.
Pekingi olümpiamängudel tõi Andreas Thorkildsenile võidu viiendal katsel visatud tulemus 90.57. See tulemus on uus olümpiarekord, seni kehtinud olümpiarekord 90.17 kuulus 2000. aastast tšehh Jan Železny nimele. Hõbemedali võitis viimasel katsel isikliku rekordi 86.64 visanud lätlane Ainārs Kovals. Soomlasest maailmameister Tero Pitkämäki sai tulemusega 86.16 pronksmedali.
Thorkildsen lõpetas tippsportlase karjääri 2016. aasta mais.
Isiklikku.
Andreas Thorkildsen oli tippsportlasena 190 cm pikk ja kaalus 88–90 kg.
Aastatel 2005–2011 oli Andreas Thorkildseni elukaaslane norra tõkkejooksja Christina Vukicevic. Pärast seda pole ta oma isiklikust elust avalikkuses rääkida soovinud. Küll aga meenutab ta oma tippspordiaega 2022. aastal valminud soome dokumentaalfilmis "Tero Pitkämäki – kunniakierros" (režissöörid ja stsenaristid Petra Manner ja Jani Mattsson).
Steno seadus

Steno seadus võib tähendada mitut erinevat fundamentaalset geoloogilist seaduspärasust, mis panevad aluse kristallograafiale ja stratigraafiale. 
Steno seadusena tuntakse:
Seadusi nimetatakse nii 17. sajandi loodusteadlase Nicolaus Steno kui nende seaduspärasuste esmakirjeldaja auks.
Stratotüüp

Stratotüüp (ka tüüpläbilõige) on kivimite kindel kihiline järjestus stratigraafilise üksuse või selle piiride määratlemiseks ja iseloomustamiseks. Stratotüüp on etaloniks selle stratigraafilise üksuse kirjeldamisel teistes asukohtades.
Stratotüüp võib olla:
Stratotüüpide liigitus.
Stratotüüpe liigitatakse järgmiselt.
Stratotüüpide määramine.
Stratotüübi määramisel on oluline, et see esindaks kogu terviklikkuses stratigraafilist üksust, mille stratotüübiks ta on nimetatud. Oluline on ka stratotüübiks nimetatud paljandi ligipääsetavus ning pikaajaline säiluvus, et see oleks igal ajahetkel vabalt ligipääsetav kõigile soovijatele. Stratotüüpi tuleb kirjeldada nii geoloogiliselt (geoloogilised, paleontoloogilised, geofüüsikalised ja geomorfoloogilised tunnused) kui ka geograafiliselt, et näidata ära stratotüübi paiknemine ning selle geograafiline levik. Stratotüüp tuleks selgelt tähistada, eriti oluline on see piiristratotüüpide puhul, mille üksuste vahelised piirid tuleb püsivalt märgistada.
Ülemaailmsete stratigraafiliste üksuste määramisega tegeleb Rahvusvaheline Stratigraafia Komisjon ("International Commission on Stratigraphy"). Ühtlasi tegeleb komisjon globaalsete piiristratotüüpide ja piiripunktide ("Global Boundary Stratotype Section and Points") nimetamisega, mis tähistavad globaalse kronostratigraafilise skaala lademete piire. Lademete piirid määratakse enamasti paleontoloogiliselt, kusjuures muutus fossiilide sisalduses peab olema väga selgelt nähtav. Lademete alumised piirid tähistatakse piiristratotüübiks oleva paljandi seinas niinimetatud kuldse naelaga. 
Eestis tegeleb stratigraafiliste üksuste ja stratotüüpide nomenklatuuriga Eesti Geoloogia Seltsi juures tegutsev Eesti Stratigraafia Komisjon, mille esimees on Tallinna Tehnikaülikooli professor ja Geoloogia instituudi direktor Olle Hints. 
Välislingid.
Eesti Stratigraafia Komisjon&lt;br&gt;
Eesti stratigraafiliste üksuste kataloog&lt;br&gt;
Stratotüüpide portaal&lt;br&gt;
International Commission on Stratigraphy
Eoon (geoloogia)

Eoon (inglise "eon") on geoloogilise ajaarvamise suurim ühik.
Eoonid on:
Eoonid jaotatakse aegkondadeks.
Eooni jooksul tekkinud kivimid moodustavad lademi.
Ajastu (geoloogia)

Ajastu on geoloogilise ajaarvamise suuruselt kolmas ühik eooni ja aegkonna järel. Ajastu jaguneb ajastikeks.
Ajastu jooksul tekkinud kivimid moodustavad ladestu.
Ajastud on näiteks kambrium, juura ja neogeen. 
Geoloogilised ajastud.
Ajastud on vanuse järjekorras järgmised:
Ajastik

Ajastik (inglise "epoch") on geoloogilise ajaarvamise suuruselt neljas ühik eooni, aegkonna ja ajastu järel. Ajastik jaguneb igadeks.
Ajastiku jooksul tekkinud kivimid moodustavad ladestiku.
Ajastikeks on näiteks Hilis-Juura ja Furong.
Iga (geoloogia)

Iga (inglise "age") on geoloogilise ajaarvamise väikseim ühik.
Ea jooksul tekkinud kivimid moodustavad lademe.
Näiteks Lontova ea jooksul moodustunud setenditest koosneb Lontova lade.
Superpositsiooniprintsiip (geoloogia)

Superpositsiooniprintsiip on geoloogiline printsiip, mis väidab, et stratigraafiliste kihtide rikkumata lasumuse korral on vanemaks kihiks lamav ehk alumine ja nooremaks lasuv ehk ülemine kiht.
Superpositsiooniprintsiip koos kihtide algse horisontaalsuse printsiibi, kihtide algse pidevuse printsiibi, lõikumissuhete printsiibi ja suletiste printsiibiga panevad aluse stratigraafiale.
Määratlus

Määratluse all mõistetakse tavaliselt definitsiooni (mõiste tähendust avava lause mõttes, samuti oskussõna, termini sisuseletust).
Filosoofias võib see sõna tähendada ka determinatsiooni (ladina "determinatio", saksa "Bestimmung").
Sõnaseletus

Sõnaseletus on sõna või sõnaühendi tähenduse selgitus.
Sõnaseletusi sisaldav sõnaraamat on seletav sõnaraamat ehk seletussõnaraamat.
Ajastu

Ajastu all mõeldakse ligikaudselt piiritletud pikemat ajavahemikku, mille tunnuseks on teatavad olud või sündmused. Tavaliselt vaadeldakse ajastuid mingi periodiseeringu raames. 
Periodiseeringu osade nimetamine ajastuteks on kokkuleppeline. Termini "ajastu" sünonüümidena või teistsuguses tähenduses kasutatakse ka näiteks sõnu "ajajärk" ja "periood".
Ajastut käsitatakse sageli inimese elu paljusid aspekte määrava jõuna. Samuti räägitakse tihti ajastu vaimust, mis mõjutab määravalt enamiku sel ajastul elavate ja tegutsevate inimeste mõttelaadi. 
Geoloogilised ajastud.
Geokronoloogilisel skaalal on ajastu tänapäeval eooni ja aegkonna järel hierarhia kolmandal astmel paiknev periood.
Ajastud ajaloos.
Ajaloos on ajastuid piiritletud näiteks kunstistiilide, teaduse ja tehnika saavutuste, muude vaimuelu nähtuste ja ühiskondlik-ajalooliste formatsioonide järgi.
Energia

Energia on skalaarne füüsikaline suurus, mis iseloomustab keha või jõu võimet teha tööd.
Energiaressursside leidmise, ammutamise ja töötlemise ning saadud energia edastamise, salvestamise ja kasutamisega tegeleb energiatehnika. See koos energiamajanduse ja -poliitikaga moodustab energeetika valdkonna.
Energia liike.
Energia võib muunduda ühest liigist teise või kanduda ühelt kehalt teisele, kusjuures kehtib energia jäävuse seadus.
Mõõtühikud.
SI ühiku džaul kõrval on kasutusel muidki energia mõõtühikuid. Džauli määratluse kohaselt on džauliga samaväärne ühik vattsekund (W·s). Vattsekundist laiemalt kasutatavad on vatt-tund (W·h) ja eriti kilovatt-tund (kW·h ehk kWh).
SI-välistest energiaühikutest on kasutusel elektronvolt (eV), vähem kalor (cal) ja erg (erg).
Elektronvoltides väljendatakse aatomi-, tuuma- ja elementaarosakeste füüsikas energiatasemete ja osakeste energiat.
Kalor on olnud kasutusel kalorimeetrias. Tänapäeval väljendatakse kilokalorites toiduainete kalorsust (energiaväärtust) ja füsioloogilist põlemissoojust.
CGS-süsteemi ühik erg leiab kasutamist peamiselt teoreetilises füüsikas.
Piiskop

Piiskop (vanakreeka keelest ἐπίσκοπος "episkopos" 'ülevaataja') on kõrgeim vaimulik seisus roomakatoliku, õigeusu ja luteri kirikus, mille kandja vastutab piiskopkonna koguduste ja vaimulike juhtimise ja järelevalve eest. 
Piiskopi staatus saadakse piiskopipühitsuse kaudu, mis on vaimulik seisus, mitte lihtsalt ametinimetus. See erineb sellistest ametikohtadest nagu abt, kardinal, metropoliit, patriarh või paavst, mida täidavad tavaliselt juba piiskopiks pühitsetud isikud.
Ajalooliselt olid piiskopid koguduste vaimsed juhid ja ülevaatajad, kuid kristluse leviku ja kirikliku hierarhia kujunemisega said neist piirkondlikud juhid, kelle ülesannete hulka kuulus muu hulgas usuõpetuse säilitamine ja vaimulike ordineerimine.
Jumalad

Jumalad (ehk jumalused) on polüteistliku usundisüsteemi austusobjektid.
Tsivilisatsioon

Tsivilisatsioon (ladinakeelsest sõnadest "civis" – kodanik, "civitas" – linn) tähistab hästi korraldatud ja kõrge kultuuritasemega linnaühiskonda. Linlik elukorraldus põhineb inimeste eneseteostuse vabadusel, spetsialiseerumisel ja iseorganiseeruval turumajandusel. Kõige varasemad linnadel põhinevad tsivilisatsioonid olid induse (esimene linn Mehrghart tekkis enne 7000 eKr) ja sumeri (Eridu rajati 5400 eKr) tsivilisatsioonid. 
Seda on defineeritud ka kui ühiskonda, "kus on arenenud põlluharimine ja käsitöö, välja kujunenud ühiskonnakihid, tekkinud linnad ja riik, tuntakse kirja ning luuakse kõrgetasemelisi kirjandus- ja kunstiteoseid".
Varajased tsivilisatsioonid.
Varajastel tsivilisatsioonidel oli eripärade kõrval ka ühiseid jooni:
Esimesed tsivilisatsioonid tekkisid suuremate jõgede ja oluliste kaubateede äärde. Peaaegu üheaegselt u 4000 eKr tekkis Eufrati ja Tigrise alamjooksul Mesopotaamia (tänapäeva Iraak) ja Niiluse kallastel Egiptuse tsivilisatsioon. Pärast seda tekkis tsivilisatsioon Indias Induse jõe ääres (u 3300 eKr), Vahemeres paikneval Kreeta saarel (u 2000 eKr) ja Hiinas Huang He jõe orus (u 1700 eKr).
Tsivilisatsioon ja kultuur.
Kultuuri ja tsivilisatsiooni suhestusest kirjutab ajaloofilosoof Oswald Spengler.
Tsivilisatsiooni kujunemine tähistab temal loovalt kultuurilt üleminekut tarbijalikule elulaadile. Ta eristab kultuuri tsivilisatsioonist viimase laialdasema tehnikakasutuse poolest.
Samuel Huntington eristab kaheksat tsivilisatsiooni: hiina ehk sinoiline, jaapani, hindu, muhameedlik, vene õigeusu, Lääne, Ladina-Ameerika ja Aafrika. Ta näeb tsivilisatsioonis üldist kultuuripiirkonda, mille moodustab sarnane kultuurikeskkond.
Arnold J. Toynbee märkis oma 12-köitelise teose "Uurimuse ajaloost" ("A Study of History)" kokkuvõttes, et tema uuritud 21 tsivilisatsiooni kokkuvarisemise põhjuseks oli rikkuse äärmuslik kontsentreerumine väikese grupi kätte ja suutmatus reageerida keskkonna muutustele, s.t reformida ühiskondlik-majanduslikke suhteid.
Ordu

Ordu (ladina sõnast "ordo" – 'kord, seisus') on teatud põhimõtete järgi korrastatud organisatsioon, mis luuakse teatud eesmärkide või ideede saavutamise kaitseks, säilitamiseks ja ordu idee edasiviimiseks. 
Vanemad kristlik/katoliiklikud ordud olid peamisteks kiriku misjonitegevuse tugipunktideks. Katoliiklike ordude kohta kasutatakse pärast Teist Vatikani kirikukogu ka sõna "kongregatsioon". 
Ordut iseloomustab liikmete koherentsus oma ideede elluviimisel ning väliselt teatud regaaliate ning ainult neile omaste riietuse ja väljendite kasutamine. 
Ajaloost on teada erisuunalise arenguga ning eesmärkidega ordusid. Enamus neist on olnud avalikud nii oma eesmärkides kui ka ideoloogias. On teada ordusid, mis on moodustatud lühiajaliste eesmärkide saavutamiseks (ristisõjad), kui ka neid, mis on püsinud sajandeid ning on sekulaarse põhjaga hariduse, tervishoiu ja religiooni edendamisel pikkade traditsioonidega. 
Mõned ordud on aga tuntud oma varjatud eesmärkide ja tegutsemismoodustega, mis on tekitanud ajaloos ja ka tänapäeval palju poleemikat ning nende liikmete vastu ka otseseid repressioone. 
Kristlikke ordusid on kutsutud ka kiriku sõjaväeks ja nende liikmeid Kristuse sõdalasteks. Varajasel keskajal olid paljud ordud militaarseks jõuks, mis ületasid isegi mõnede riikide sõjalise jõu. Tänapäevani eksisteerivate ordude otsene eesmärk ja tegevus on jäänud meediast praktiliselt välja, ehkki on teada, et paljud haiglad ja isegi koolid kuuluvad tegelikult juba keskajast tuntud ordude õiglusjärglastele. 
Tunduvalt spekulatiivsemad andmed on aga niinimetatud salajaste ordude edasikestmise ja tegevuse kohta tänapäeval.
 Kamalduleeslased
 Üldine observants
 Feuillandid
 Trapistid
 Esimene ordu:
 Frantsisklased-konventuaalid
 Frantsisklased-observandid
 Reformaadid
 Diskaltseaadid
 Rekollektid
 Kaputsiinlased
 Teine ordu:
 Klarissid
 Kolmas ordu:
 Tertsiaarid
 Reguleeritud Kolmas ordu
 Teine ordu:
 Naisdominiiklased
 Püha Dominicuse Patukahetsuse Kolmas ordu
 Esimene ordu:
 Vana observantsi karmeliidid
 Paljasjalgsed
 Teine ordu:
 Naiskarmeliidid
 Paljasjalgsed
 Kolmas ordu
 Augustiinlased-rekollektorid
 Augustiinlased-paljasjalgsed
 Inglise preilid
Sõna kasutus väljaspool kirikut.
Tuntumad mitte kiriklikud ordud on Vabamüürlaste ordu ja Assasiinide ordu. Keskajal olid tuntud ka mitmed kuninglikud rüütliordud, mille liikmed valis kuningas ja mille liikmeks olemine oli au küsimus. Liikmeks olemine tõi üldjuhul kaasa materiaalseid ja muid kohustusi kuninga suhtes. Tuntuim peaks olema Prantsusmaa kuningate asutatud Sukapaela ordu.
Sireti jõgi

Siret (rumeenia keeles; ukraina keeles Серет) on Doonau lisajõgi.
Jõgi on 706 km pikk, millest esimesed 110 km on Ukrainas ja ülejäänud 596 km Rumeenias. Tema valgla pindala on 44 835 km², millest põhiosa asub Rumeenias ja põhjaots ulatub ka Ukrainasse.
Siret algab Ukrainast Tšernovtsõ oblastist Bukoviinast Ida-Karpaatidest. Tema lähtest kümmekonna kilomeetri kaugusele edelasse jääb 1366 m kõrgune Osseredoki mägi. Ta voolab ida suunas läbi Beregometi ja Storožinetsi. Seal pöördub ta kagusse ja voolab läbi Glõboka, kus jõe ületab Tšernovtsõ–Suceava raudtee. Seejärel ületab jõgi Ukraina-Rumeenia piiri. 
Rumeenias jääb Sireti vasakule kaldale Moldova piirkond, aga vasakule kaldale Ida-Karpaadid, sealhulgas Stănișoara ja Tarcău mäed. Siret voolab algul Botoșani ja Suceava maakonna piiril. Peaaegu piiril voolab ta läbi Sireti linna. Allavoolu jõuab ta Iași maakonda, kus voolab läbi Pascani. Enne Iași maakonna piiri suubub Siretisse paremalt Suceava jõgi. Seejärel jõuab Siret Neamți maakonda, kus jõe paremale kaldale jääb Romani linn. Romanis suubub Siretisse Moldova jõgi. Siis jõuab Siret Bacău maakonda ja voolab ka läbi selle keskuse Bacău, kus temasse suubub paremalt Bistrița jõgi. Lühikest aega voolab Siret Vrancea maakonnas, kus läbib Adjudi linna. Selle lähedal suubub temasse Trotuși jõgi. Üsna pikalt voolab Siret Vrancea ja Galați maakonna piiril. Sel ajal suubub temasse vasakult Bărladi jõgi ja paremalt Putna. Lõpuks voolab ta Galați ja Brăila maakonna piiril kuni Galațini, kus suubub Doonausse. 
Sireti allikas on 1238 m kõrgusel merepinnast. Tema suue on 5 m kõrgusel merepinnast. Seetõttu on tema langus 1233 m.
Sireti vooluhulk suudmes on 230 m³/s.
Sireti jõeorg on oluline liiklustee. Alates Suceava ja Botoșani vahelisest joonest kuni suudmeni kulgeb jõe kaldal raudtee, alates Romanist kuni suudmeni ka maantee. Maantee kulgeb Sireti orus ka alates tema lähtest kuni Storožinetsini.
Traakia meri

Traakia meri (kreeka "Θρακικό Πέλαγος" (Thrakikó Pélagos)) on Egeuse mere põhjaosa, Küklaadidest põhjas. On seotud Dardanellidega. Vesi seal magedam, kui mujal Vahemeres.
Suletud süsteem (füüsika)

Suletud süsteem on termodünaamiline süsteem, millel on ümbritsevaga energia-, kuid mitte ainevahetus.
Maa biosfäär on peaaegu suletud süsteem.
Peapiiskop

Peapiiskop on kiriku hierarhias kindla kirikupiirkonna (piiskopkonna) kõrgeim ülevaataja. 
Astmestatud katoliku kirikus on peapiiskop piiskopist järgmine aste, enne kardinali.
Õigeusu kirikus on peapiiskopi nimetuse kasutamine kreeka ja slaavi traditsioonis mõneti erinev. Slaavi traditsioonis on peapiiskopi puhul tegemist aunimetusega, mis antakse piiskopile kas tema isiklike teenete või tema piiskopkonna auväärse positsiooni tõttu. Administratiivse võimu kasvu peapiiskopi nimetusega ei kaasne. Kreeka traditsioonis on peapiiskopi tiitel seotud administratiivse võimuga teiste kohalike piiskoppide üle. Tulenevalt sellest erinevusest on slaavi traditsioonis peapiiskop hierarhiliselt metropoliidist madalam, kreeka traditsioonis aga metropoliidist kõrgem. Aunimetusena antud peapiiskopi tiitlit on seetõttu varasemas eestikeelses kirjanduses nimetatud ka ülempiiskopiks, et eristada seda administratiivset ülemvõimu teostavast peapiiskopist.
Protestantlikes kirikutes, sealhulgas Eesti Evangeelses Luterlikus Kirikus Eestis, on peapiiskop kõrgeim kiriklik amet.
Pühitsus

Pühitsus on erialane mõiste kirikus, see on pühitsemise läbi omandatud pühadus, mis saab osaks jumalateenistuse tarbeks eraldatud inimestele või objektidele. Pühitsus märgistab püsiväärtust suhtes jumalaga, mida inimene taotleb, kuid mille andjaks on jumal ise. 
Vaimulikul ametil on enamikus kristlikes kirikutes kolm pühitsuse astet: diakon, preester, piiskop.
Ajaloofilosoofia

Ajaloofilosoofia on filosoofia haru, mis tegeleb ajaloo kui protsessi või teaduse uurimise ja mõtestamisega.
Varane ajaloofilosoofia (kuni 20. sajandi keskpaigani) tegeles peamiselt ajaloo mõtte otsimisega ehk filosoofid püüdsid ajaloosündmusi organiseerida mõtestatud tervikuks. Tavaliselt leidsid nad, et ajalool kui protsessil peab olema kindel suund, eesmärk ja vahendid, mille abil eelmist saavutada. Alates 1960. aastatest on ajaloofilosoofid pööranud rohkem tähelepanu aga ajalooteaduse mõistmisele, eriti sellele, kuidas ajaloolane ajalugu esitab ning kas objektiivne ajalugu on võimalik. Ajaloo kui teaduse probleemide filosoofilise lahkamisega tegeleti ka juba varem, kuid alates 1960. aastatest on sellega tegelemine saanud ajaloofilosoofide seas valdavaks.
Polaartelg

Polaartelg on teleskoobi parallaktilise ehk ekvatoriaalse monteeringu Maa pöörlemisteljega paralleelne maailmapoolusesse suunatud telg.
Karl Jaspers

Karl Jaspers (23. veebruar 1883 Oldenburg – 26. veebruar 1969 Basel) oli saksa filosoof, arst ja psühhiaater.
Jaspers on filosoofina tuntud oma piirsituatsioonide ("Grenzsituation") analüüsiga.
Suletud süsteem

Suletud süsteem on mitmetähenduslik termin:
Katehhees

Katehhees (ka "katekees", kreeka sõnast "katēkheō" 'kuuldavaks tegema' sõnadest κατά "kata" umb 'kaudu' ja ἦχος "ēchos" 'heli') on suuline õpetus kristlikust usust, ristimise ja konfirmatsiooni ettevalmistus. Traditsiooniliselt on katehheetiline õpetus esitatud küsimuste ja vastuste kujul. Isikut, kes ristimiseks valmistudes võtab vastu katehhisti antavat õpetust usu kohta, nimetatakse katehhumeeniks (ladina keeles "catechumenus", kreekakeelsest κατηχούμενος "katēkhoumenos" 'see, kellele suuliselt õpetust antakse'). Mõistet ja nimetust kasutatakse katoliku, õigeusu, anglikaani ja luteri kirikuis, kasutatakse ka sõna "usuõppija".
Religiooniõpetus

Religiooniõpetus on koolides üht või mitut religiooni käsitlev õppeaine. Religiooniõpetus hõlmab usuõpetust ja usundiõpetust. Religiooniõpetuse aine õpisisu kesksed teemad on usundid, kultuur ja eetika. 
Seda terminit kasutati Eesti kontekstis eelkõige enne 2010. aastat, mil riiklikus õppekavas nimetati religioone käsitlev aine usundiõpetuseks. Uues ainekavas toimusid võrreldes enne usuõpetuse ainekavaga järgmised muudatused: "Kristlusekeskselt ainekäsitluselt on liigutud erinevate religioonide ja maailmavaadete tutvustamisele ning ainekeskselt õppelt lapsekesksele; suuremat rõhku pööratakse väärtuskasvatusele."
Eesti seadusruumis tehakse vahet erakoolides antaval ühest religioonist lähtuval usuõpetusel ning pluralistlikust käsitlusest lähtuval usundiõpetusel, religiooniõpetust kasutatakse pigem katusterminina neile kahele. Usuõpetust on õigus õpetada ainult erakoolides ja see peab olema seal õpilastele vabatahtlik. Munitsipaalkoolides tohib õpetada ainult riiklikus õppekavas kirjeldatud usundiõpetust. Riiklik õppekava piiritleb usundiõpetuse eesmärgid ja sisu, jättes konfessionaalse lähenemisega usuõpetuse sisu erakoolide endi otsustada.
Euroopa Liidu liikmesriikides jaguneb religiooniõpetus konfessionaalseks (usuõpetus) ja mittekonfessionaalseks (usundiõpetus). Usuõpetust õpetatakse näiteks Poolas, Türgis, Saksamaal ja mujal, usundiõpetust Suurbritannias, Rootsis, Norras ja mujal.
Radiomeetria

Radiomeetria on füüsikas elektromagnetkiirguse energia ja selle jaotuse mõõtmine; geoloogias maakoore loodusliku radioaktiivsuse mõõtmise meetod.
Tähtsamad radiomeetrilised suurused.
Radiomeetrias mõõdetakse elektromagnetkiirgusena leviva energia jaotust ruumis. Kuna inimsilma tundlikkus on eri lainepikkustel oluliselt erisugune, siis valguse nähtavuse iseloomustamiseks kasutatakse radiomeetriliste suuruste asemel fotomeetrilisi suurusi.
Kiirgusvoog.
Kiirgusvoog (ingl k "radiant flux") on energiahulk, mida kiirgus kannab ajaühikus läbi mingi pinna. See on radiomeetria põhisuurus. Kiirgusvoo ühik on vatt.
formula_1
Siin formula_2 on mingi pind, üle mille integreeritakse ja formula_3 on Poyntingi vektor.
Kui meid huvitab kiirgusvoo spektraalne jaotus, siis kasutatakse suurust kiirgusvoo spektraalne tihedus, mis iseloomustab kiirgusvoo hulka spektrivahemikus (λ,λ+dλ):
formula_4
Kuigi kiirgusvoo spektraalse tiheduse põhiühik on W/m, on tihti praktilisem ühik W/nm.
Kiirgustugevus.
Kiirgustugevus (ingl k "radiant intensity") formula_5 iseloomustab kiirgavalt kehalt lähtuvat kiirgusvoogu ja on määratud ruumielementi formula_6 sattuva kiirgusvooga.
formula_7
Seega on kiirgustugevuse dimensioon W/sr. Üldjuhul sõltub kiirgustugevus suunast: formula_8 ja kogu kehalt lähtuva kiirgusvoo saab integreerides üle kogu ruuminurga:
formula_9
Isotroopse kiirguri puhul formula_10. Kiirgustugevus võib sõltuda ka lainepikkusest. Sel juhul räägitakse kiirgustugevuse spektraalsest tihedusest:
formula_11
Kirkus.
Kirkus (ing. k "radiance") iseloomustab ruumi- ja mittepunktvalgusallikate kiiratud valgust. Mõõdetakse kiirgusvoogu formula_12 antud suunas ruuminurka formula_6 sõltuvana nähtava pinna suurusest formula_14 :
formula_15
Kirkuse dimensioon on W/(m²sr). Kui kiirguri pinnalt levib kiirgus igas suunas ühtemoodi (isotroopne kiirgur), siis
formula_16
ehk kiirgusvoog sõltub siis ainult nähtava pinna suurusest – sisuliselt ainult kiirguri pinna nurgast. Selliseid valgusallikaid nimetatakse Lamberti kiirguriteks ja neid iseloomustab Lamberti seadus. Sellisteks kiirgusallikateks on näiteks absoluutselt must keha või mattklaasiga lamp.
Kirkusega iseloomustatakse ka passiivseid kiirgureid ehk peegeldajaid.
Kiirgavus.
Kiirgavuseks (ingl k "radiant excitance") nimetatakse kogu kiirgusvoogu pinnaelemendilt:
formula_17
Kiirgavuse mõõtühik on W/m² (watt ruutmeetrilt). Kiirgavuse spektraalne tihedus:
formula_18.
Vastavalt Lamberti koosinusseadusele formula_19.
Kiiritustihedus.
Kiiritustiheduseks (ingl k irradiance) nimetatakse pinnale formula_20 nurga formula_21 all langevat kiirgusvoogu formula_12:
formula_23.
Kiiritustiheduse dimensioon on W/m² (watt ruutmeetrile). Kiiritustiheduse spektraalne tihedus defineeritakse analoogselt kiirgavuse spektraalse tihedusega.
Isotroopse valgusallika puhul on punktallika kiiritustihedus allikast kaugusel formula_24:
formula_25.
Avatud süsteem

Avatud süsteem (ka avasüsteem) on termodünaamiline süsteem, millel on ümbritsevaga nii energia- kui ka ainevahetus.
Avatud süsteemiks on näiteks iga elusorganism, sealhulgas inimene.
Isoleeritud süsteem

Isoleeritud süsteem on termodünaamiline süsteem, millel puudub ümbritsevaga energia- ja ainevahetus.
Termodünaamika teise seaduse kohaselt ei saa isoleeritud süsteemi entroopia kahaneda.
Isoleeritud süsteemi mõistel on tähtis koht füüsika teoorias, näiteks ideaalse gaasi teoorias.
Püsivalt ja täiesti isoleeritud süsteeme ei pruugi reaalses maailmas esineda.
Märter

Märter (kreeka keeles μάρτυς "mártys" 'tunnistaja' sõnatüvest μάρτυρ- "mártyr-"), arhailisema nimetusega veretunnistaja, on oma usu või veendumuste pärast kannatanud ja hukatud inimene. Ülekantud tähenduses nimetatakse märtriks ka mingi aate eest teadlikult surma läinud isikut.
Märtri mõistet ei tunta loodususundites.
Märtrid kristluses.
Kitsamas tähenduses on märtrid Rooma riigiusundit mittetunnistanud varakristlikud usutunnistajad, kes kindlalt lunastusse uskudes läksid oma usu eest surma. Paljud märtrid tunnistati hiljem pühakuteks.
Ikonograafia.
Läänekiriku ikonograafias kujutatakse märtrit sageli koos kannatusriista ja/või palmioksaga. Idakiriku ikonograafias hoiab märter käes umbes rinna kõrgusel väikest risti, ent võib olla kujutatud ka ilma selleta, vaid märtritiitlile viitava tekstiga ikoonil.
Kardinal

Kardinal on katoliku kiriku hierarhias paavstist 1 aste allpool asuv ametikoht.
Kardinalid nimetab ametisse paavst ja kardinaliks jäädakse kogu eluks. Kardinalid moodustavad kardinalide kolleegiumi, mis osaleb kiriku juhtimises. Umbes kolmandik kardinalidest kuulub Vatikani Rooma kuuriasse.
Kardinalidel on kolm ametiastet:
Kardinalide kolleegium valib pärast paavsti surma või ametist tagasi astumist konklaavis enda hulgast uue paavsti.
Aastatel 1586–1958 võis kardinale olla kuni 70. Johannes XXIII ja Paulus VI suurendasid kolleegiumi liikmeskonda, lubades konklaavil osaleda kuni 120 kardinali, kes on nooremad kui 80-aastased.
Maailmarekord

Maailmarekordiks nimetatakse spordis vastava spordiala ülemaailmse organisatsiooni tunnustatavat parimat tulemust (rekordit) maailmas mingil võistlusalal.
Maailmarekordiks tunnistamine eeldab tulemuse saavutamist võistlusel, kus on nõutav arv nõutava kvalifikatsiooniga kohtunikke. Samuti on nõutavad määrustele vastavad ilmastikuolud (näiteks jooksualadel ja kaugushüppes ei tohi olla lubatust tugevamat taganttuult).
Stuttgart

Stuttgart on tööstuslinn Saksamaal, Baden-Württembergi liidumaa pealinn ja ühtlasi suurim linn. Asub Schwarzwaldi serval Neckari jõe ääres.
Müntidel on Stuttgardi tähis F.
Ajalugu.
Stuttgart asutati umbes 950. aastal. 13. sajandil sai linnast Württembergi krahvide residents ja 1482. aastal Württembergi pealinn.
Majandus.
Stuttgardist on alguse saanud ettevõtted Daimler, Porsche ja Bosch.
Stuttgart on veinipiirkonna keskus. Linnas tegutsevad ka õlletootjad Stuttgarter Hofbräu, Dinkelacker ja Schwabenbräu.
Sport.
Linna jalgpalliklubi VfB Stuttgart mängib Bundesligas. Nende kodustaadionil, MHPArenal, on toimunud mitmed suured spordivõistlused, näiteks 1993. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused (tollal kandis staadion nime Neckarstadion).
Transport.
1978 alustas tööd Stuttgardi S-Bahn.
Linna teenindab Stuttgardi lennujaam.
Apostellik suktsessioon

Apostellik suktsessioon (ka apostlik suktsessioon, apostlik järjepidevus, apostellik järjepidevus, apostellik järgnevus) on kiriku õpetus, mille kohaselt on praeguse kristliku kiriku piiskopid apostlite järglased. Erinevad kristlikud voolud tõlgendavad seda õpetust erinevalt. 
Apostellik suktsessioon väljendab vaimulikuameti õiguslikku järjepidevust. Idee preestri (vaimuliku) pühitsuse edasiandmisest pärineb Vana-Egiptusest ja Vanast Testamendist ning on eri variatsioonides tuntud ka teistes usundites.
Katoliku traditsioon.
Kõige olulisem on see doktriin katoliku traditsiooni kirikutes, kus apostelliku järjepidevuse väljenduseks on piiskoppide katkematu liin Uue Testamendi apostlitest alates. Apostlik suktsessioon antakse edasi piiskopi pühitsemisel käte pealepanekuga juba pühitsetud piiskoppide poolt. Selle arusaama puhul on kirik tõeline kui ta järgib apostlite õpetust ja suudab tõendada oma vaimulike pühitsusliini Kristuse apostlitest alates.
Kuna Vatikani arhiivi vanim dokument pärineb Markioni kirikust, siis arvestatakse võimalusega, et katoliku kirik lähtub Markionismist, mitte algkristlusest.
Katoliku kirikus on praegu neli katkematut piiskoplikku pühitsusliini, mida nimetatakse esimese teadaoleva piiskopi järgi:
Peale ülalnimetatute kuuluvad katoliku kirikusse veel mõned idakirikust ületulnud iseseisvad pühitsusliinid.
Protestantlik traditsioon.
Apostliku suktsessiooni põhimõtet tunnistavad ka mõned protestantlikud kirikud, näiteks anglikaani kirik ja osa luterlikke kirikuid. Suurema osa protestantlike koguduste ja mitmete kristlike uususundite jaoks ei oma katkematu pühitsuse liin, apostlitest tänaste vaimulikeni, mingit tähtsust. Selle asemel tähtsustatakse doktriini kiriku õpetuslikust järjepidevusest ehk Uue Testamendi ja apostlite õpetuse sõnumit.
Sunniidid

Sunniidid (araabia keeles أهل السنة "ahl as-sunna", 'pärimuse rahvas') on ülekaalukalt suurim islami haru. Sunniite on umbes 90% muslimitest. Mõiste tuleb sõnast sunna ('pärimus').
Sunniidid järgivad koraani ja sunnat.
Tsaar

Tsaar (ladina sõnast "caesar") on kuningale vastav valitsejatiitel, mida kasutati:
Baltimaad

Baltimaad ehk Balti riigid on mitteametlik geopoliitiline termin, mida kasutatakse tänapäeval koondnimetusena kolme iseseisva riigi: Eesti, Läti ja Leedu kohta. Kõik kolm Balti riiki asuvad Põhja-Euroopas Läänemere (ehk Balti mere) idakaldal. Vanemas kirjanduses on Baltimaade piirkonna kohta kasutatud ka nimetust Baltikum.
Enne Esimest maailmasõda arvati Baltimaade hulka ainult Balti kubermangud (Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa), kuid mitte endisi Rzeczpospolita alasid (Latgalet, Leedut). Kahe maailmasõja vahelisel ajal peeti tihti lisaks Eestile, Lätile ja Leedule Balti riikide hulka kuuluvaks ka Poolat ja eriti Soomet. Soome võttis sel ajal välispoliitiliseks sihiks kuuluda Põhjamaade, mitte Balti riikide hulka.
Mõiste "Balti riigid" kinnistus kolmele riigile pärast 1940. aastal (ja uuesti 1944-1945) toimunud Eesti, Läti ja Leedu okupeerimist ning anneksiooni stalinistliku Nõukogude Liidu poolt, mida suurem osa lääneriikidest ja kohalikust elanikkonnast ei pidanud õiguspäraseks. Nõukogude allikates arvati seejärel Baltikumi või Balti piirkonda kuuluvaks sageli ka Kaliningradi oblast (mis oli osa "Balti majandusrajoonist" ja Nõukogude Balti sõjaväeringkonnast ning jäi Balti raudteepiirkonna alale), seda peamiselt geograafilistel põhjustel: muudest Nõukogude Liidu aladest jäänuks oblast Leeduga eraldatuks. 
Nõukogude Liit tunnustas nii taasiseseisvunud Eesti, Läti kui ka Leedu riiklikku iseseisvust samal päeval, 6. septembril 1991.
8. novembril 1991 asutati Balti Assamblee. See on organisatsioon, mille eesmärk on kooskõlastada ja edendada Eesti, Läti ja Leedu parlamentide tegevust.
Seoses kiire majanduskasvuga 2000. aastatel on Balti riikide kohta kasutatud mõistet "Balti tiigrid".
Kolme Balti riigi pindala on kokku liidetult 175 229 km² ja rahvaarv ligi 6,17 miljonit (2016).
Issand

Isand (pietistlikus traditsioonis "Issand") on kristliku (ja/või judaistliku) Jumala sünonüüm või epiteet eesti keeles, mida kasutatakse sõnade "Adonai" (heebrea 'Mu Isand'), "Kyrios" (kreeka) ja "Dominus" (ladina) eeskujul ja tõlkena. 
Sõna "isand" kirjutati eesti vana kirjaviisi reeglite järgi kahekordse s-ga, kuid "Jumala" sünonüümina hakati seda umbes alates 17. sajandist ka hääldama selliselt, luues sellega iseseisva väljendi.
Seda sõna tajutakse sageli pärisnimena. Samalaadne protsess toimus ka akadi sõna "Bēl" ('isand') ja ugariti-foiniikia sõna "Baal" puhul: algselt erinevatele jumalatele omistatud tiitlit mõisteti hilisemates allikates (sealhulgas Piiblis) pärisnimena.
Professor

Professor (lühend prof) on allüksuse (nt õppetooli, kateedri, instituudi) juhataja ametikohaga kaasnev ametinimetus kõrgkoolis või teadusasutuses; see nimetus võib tähistada ka akadeemilise kraadi (teadusliku kraadi) omamist või sellega seotud tiitlit.
Emeriitprofessor on aunimetus, mis antakse professori ametikohalt pensionile läinud õppejõule.
Eestis on professori ametikohale kandideerimiseks vajalik doktorikraad või magistrikraad.
Mõnes riigis nimetatakse professoriks kolledži, gümnaasiumi või ametikooli õpetajat.
Paganlus

Paganlus on mõiste, mis tuleneb ladinakeelsest sõnast "paganus" 'maamees, talupoeg' &lt; "pagus" 'maapiirkond'. "Paganus"teks st paganateks nimetasid algkristlased neid, kes keeldusid omaks võtmast ristiusku ja jäid vanade traditsiooniliste kohalike usundite juurde. Mõned uurijad (B. Altaner jt) on märkinud, et "paganus"e kõrvaltähendus oli tsiviilelanik vastandina nn Kristuse sõjameestele. 
Keskajal laienes pagana mõiste kõigile mittekristlastele. Paganlus tähendas seega mistahes mittekristlikku usundit, kuid kohati tehti erand teiste aabrahamlike religioonide esindajatele (judaism, islam).
Hiinlased

Hiinlased (endanimetusel põhinevalt ka hanid; endanimetus hiina keeles traditsiooniliselt 漢, lihtsustatult 汉, "pinyin"'is "hàn"; 汉人 või 漢人 "hànrén") on rahvas Ida-Aasias.
Arv.
Hiinlasi on umbes 1,3 miljardit (1995. aastal umbes 1,1 miljardit). Nad on maailma suurim rahvus.
Nad on Hiina Rahvavabariigi ja Taiwani põhirahvus. Hiina Rahvavabariigis moodustavad hiinlased umbes 91,6% rahvastikust, umbes 95% Taiwani rahvastikust ja umbes 70% Singapuri rahvastikust.
1995. aastal elas hiinlasi 20,4 miljonit Taiwanil ja 27 miljonit väljaspool Hiinat – peamiselt Kagu-Aasias, kuid ka näiteks USA-s, Kanadas ja Suurbritannias.
Peale hiinlaste on Hiinas veel 55 ja Taiwanis 16 ametlikult tunnustatud rahvust.
Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 28 943 hiinlast.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 104 hiinlast, neist Tallinnas 59.
Nimetus.
Nimetus "Han" pärineb Hani jõe nimest. Hani dünastia rajaja Liu Bangi võim sai alguse seda jõge ümbritsevas piirkonnas. Hiinlased kujunesid välja Hani dünastia ajal (206 eKr – 220 pKr).
Hiinlased on oma nimetusena kasutanud ka teiste dünastiate nimesid. Näiteks kasutasid lõunahiinlased selleks Tangi dünastia nime. Kagu-Aasia hiinlased kasutavad seda seniajani. Lõuna-Hiina asustasid põhja poolt tulnud hiinlased alles Tangi dünastia ajal, põliselanikud tõrjuti välja või assimileeriti.
Mitmekesisus.
Hiinlastel on hulk subetnosi. Tänapäeva riik oma ühtsustamis- ja tsentraliseerimispüüdlustega nivelleerib seda erinevust, mis ilmneb näiteks hiina keelerühma eri keelte kasutamises ning piirkondade ja nende elanike nimedes, mis pärinevad Hani dünastia eelsest ajast, näiteks "Wu" (Wu dünastia järgi).
Subetnoste seas on
Hiinlasi ühendab hani kiri, mis on kasutusel paljudes keeltes ja murretes, ning teadlikkus ühisest ajaloost ja pärandist.
Ajalugu.
Hiinlaste etnogeneesis on võtmeroll 2. aastatuhandel eKr Huang He keskjooksul elanud rahvastikul, kes pani aluse Hiina tsivilisatsioonile. Hiinlased kujunesid välja umbes ajavahemikus 2. sajandist eKr 2. sajandini pKr. Alates 14. sajandist on olnud sageli hiinlaste väljarändamist algselt asualalt.
Hiinas sai hiinlaste kultuur valitsevaks. Tänapäeval püüab keskvalitsus hiinlaste rolli suurendada näiteks suunatud sisserändega (hiinastamisega) Tiibetis ja Xinjiangis. Piirialadel on olnud ühtelugu proteste ja riiklikke repressioone. Teiselt poolt oli 17. sajandist kuni 20. sajandi alguseni riigis suur mõju mandžudel, kes on alati olnud väike vähemus, kuid hoidis Qingi dünastia ajal võimu enda käes.
Hiinlased väljaspool Hiinat.
Hiinlased on sajandite jooksul elama asunud paljudesse Kagu-Aasia maadesse ning moodustavad mõnel maal (eriti Malaisias ja Tais (Tai hiinlased)) väga suured vähemused. Singapuris on hiinlased koguni selges enamuses. Kambodžas langes suur osa hiina vähemusest punaste khmeeride ohvriks. Ka Vietnamis on hiinlasi taga kiusatud. Indoneesias leidis pärast Suharto võimuletulekut aset veresaun, milles hukkus hinnanguliselt 20 000 hiinlast.
Kirjandus.
– "Nature", 2004, 431, lk 302–305.
Evangeelium

Evangeelium (kreeka keeles εὐαγγέλιον "euangelion" &lt; "eu" 'hea' + "angelion" 'sõnum') on Uue testamendi nelja esimese raamatu üldnimetus. 
Sõna "evangeelium" tähistas antiikaegses maailmas kuninga (keisri) kuulutust iseenda kohta. Hellenistlikus Rooma riigis valitsejate poliitilisi ja isiklikke teadaandeid võidi tähistada sõnaga εὐαγγέλια. See seob evangeeliumi mõiste hellenistliku aja keisrikultusega. Kreeka ja Rooma alal oli see mõistetav keisri ja juudi aladel Jumala evangeeliumina. 
Algkristluse ajal ei räägitud mõnele lõigule viitamisel evangeeliumist kui kirjandusliigist. Markuse teksti alguses (u 70 pKr) on viidatud sõnale "euangelion" (Mk 1:15 "Aeg on täis saanud ja Jumala riik on lähedal, parandage meelt ja uskuge evangeeliumisse!") ning siin ei mõelda kirjandusliiki. 
Justinus (2. saj keskel) tundis mõistet "euangelion kui "kirjandusliiki. Ta kasutab εὐαγγέλιον kolm korda: ainsuses "Dialoogis" (10:2 ja 100:1 sõnadega: "See on evangeeliumis öeldud") ning ühe korra mitmuses ("Esimene Apoloogia" 66:3). 
Noomen εὐαγγέλιον esineb Uues Testamendis 76 korda. Sellest 60 korda Paulusel. Kuna Pauluse kirjad on UT vanimad teosed, siis esindab pauluslik sõnakasutus evangeeliumi mõiste üsna algset sisu. 
Uue Testamendi evangeeliumide sisuks on Jeesuse sündmus (elu ja surma lugu, tema õpetused). Need evangeeliumid on järgmised: 
Neist kolme esimest nimetatakse sünoptilisteks evangeeliumideks. Johannese evangeelium on sünoptilistest evangeeliumitest mitmes suhtes erinev. 
On ka mitmeid teisi apokrüüfilisi evangeeliume, mis ei kuulu Uude Testamenti. Tuntuim neist on Tooma evangeelium.
Bern

Bern on "de facto" Šveitsi pealinn ("de iure" Šveitsil pealinna pole) ja Berni kantoni keskus. 
Bern paikneb Aare jõe kaldal 542 m kõrgusel merepinnast. 
1874. aastal asutati Bernis Ülemaailmne Postiliit (UPU), mis on vanuselt kolmas rahvusvaheline organisatsioon. UPU peakorter asub tänini Bernis.
Bern valiti valitsuse asukohaks aastal 1848, et vältida võimu tsentruliseerimist Zürichisse.
Rahvastik.
Elanike arv on 2018. aasta seisuga 133 791, millega on see rahvaarvult Šveitsi viies linn. 31. detsembril 2009 elas Bernis 123 466 inimest. Saksa keelt räägib 81,2% elanikkonnast, itaalia keelt 3,9% ja prantsuse keelt 3,6%.
Vaatamisväärsused.
Berni vanalinn lisati 1983. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Bernis asub .
Sport.
Linnas tegutseb jalgpalliklubi BSC Young Boys ja jäähokiklubi SC Bern. Bernis asub jalgpallistaadion Stade de Suisse Wankdorf, mis on BSC Young Boysi kodustaadion.
1954. aastal toimusid linnas kergejõustiku Euroopa meistrivõistlused.
Riigipea

Riigipea on isik või isikute grupp, kellel on riigi poliitilises hierarhias kõrgeim positsioon.
Riigipea on läbi ajaloo olnud määrava tähtsusega nii sisepoliitikas kui ka 
rahvusvaheliste suhete kujundamisel. Riikluse arenedes on riigipea absolutistlik võim
järk-järgult kahanenud ning alates 18. sajandist (Montesquieu)
räägitakse võimude lahususest ja võimu jagamisest erinevate institutsioonide vahel,
selleks, et riigivõimu vaos hoida ning inim- ja kodanikuõiguseid tagada. 
Alates Niccolò Machiavelli poliitilise võimu vormide käsitlustest 16. sajandi alul hakati valitsemisvormidena eristama monarhistlikku ja vabariiklikku valitsemist. Sellise eristuse aluseks oli kõrgeima riigivõimu kuulumine üksikisikust monarhile või kollektiivile. Tänapäeval mõistetakse monarhia all riiki, mille riigipea tuleneb pärilikust teest või eluaegsusest, vabariigi riigipea on aga valitud president.
Tänapäeval on riigipea muutunud vaid oma maa ja rahvuse ühtsuse kandjaks ning tsiviilteenistuse kõrgemaks ametiisikuks, kelle võimupädevus küll kõigub riigiti sõltuvalt riigikorralduse tüübist ja riigi ajaloolis-kultuurilisest taustast, kuid on demokraatia tingimustes alati piirangutega, mis on kehtestatud põhiseadustes.
Hicham El Guerrouj

Hicham El Guerrouj (sündinud 14. septembril 1974 Berkanes) on Maroko kergejõustiklane (kesk- ja pikamaajooksja), kahekordne olümpiavõitja ja mitmekordne maailmameister.
Ta on Maroko jooksja, kes võinuks 1500 m jooksu võita juba Atlantas, kuid kukkus lõpuringil. Sydneys kaotas ta maailmarekordimehena keenialasele Noah Ngenyle. Ateenas, oma 30. sünnipäeva eel, tegi El Guerrouj unistuse teoks. Ta ei piirdunud sellega, vaid näitas 5000 meetri jooksus koha kätte ka kõigile pikamaameestele.
Tema nimel on maailmarekord 1500 m, 1 miili ja 2000 m jooksus. 1998. aastal võitis kõik Grand Prix' ja Kuldliiga võistlused. 2001. aastal valiti ta IAAF-i aasta sportlaseks.
El Guerrouj kuulub IAAF-i kuulsuste halli.
Saavutused.
Isiklikud rekordid.
800 m jooksus 1:47.18 (2. juuni 1995) 
&lt;br&gt;1000 m jooksus 2:16.85 (12. juuli 1995 Nice) 
&lt;br&gt;1500 m jooksus 3:26.00 (14. juuli 1998 Rooma)
&lt;br&gt;1 miili jooksus 3:43.13 (7. juuli 1999 Rooma)
&lt;br&gt;2000 m jooksus 4:44.79 (7. september 1999 Berliin) 
&lt;br&gt;3000 m jooksus 7:23.09 (3. september 1999 Brüssel) 
&lt;br&gt;5000 m jooksus 12:50.24 (12. juuni 2003 Ostrava)
Kuldliiga võistlus.
&lt;br&gt;2000 1. koht 1500 m jooks 3:30.90 (Berliin) 
&lt;br&gt;2000 1. koht 1500 m jooks 3:27.21 (Zürich) 
&lt;br&gt;2000 1. koht 1500 m jooks 3:30.75 (Saint-Denis) 
&lt;br&gt;2001 1. koht 1 miili jooks 3:44.95 (Rooma) 
&lt;br&gt;2001 1. koht 1500 m jooks 3:26.12 (Brüssel) 
&lt;br&gt;2001 1. koht 1500 m jooks 3:29.06 (Zürich) 
&lt;br&gt;2001 1. koht 1500 m jooks 3:28.38 (Saint-Denis) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1 miili jooks 3:48.28 (Rooma) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1 miili jooks 3:50.12 (Oslo)
&lt;br&gt;2002 1. koht 1500 m jooks 3:30.00 (Berliin) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1500 m jooks 3:29.95 (Brüssel) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1500 m jooks 3:26.89 (Zürich) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1500 m jooks 3:27.34 (Monaco) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1500 m jooks 3:29.96 (Saint-Denis) 
&lt;br&gt;2003 1. koht 1500 m jooks 3:28.40 (Brüssel) 
&lt;br&gt;2003 1. koht 1500 m jooks 3:29.13 (Zürich) 
&lt;br&gt;2003 1. koht 1500 m jooks3:29.76 (Rooma) 
"Grand Prix"' võistlus.
&lt;br&gt;2001 1. koht 1 miili jooks 3:49.41 (London) 
&lt;br&gt;2001 1. koht 1 miili jooks 3:49.92 (Eugene) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1 miili jooks 3:50.86 (London) 
&lt;br&gt;2003 1. koht 1 miili jooks 3:50.20 (Rieti) 
"Grand Prix"' finaal.
&lt;br&gt;1997 2. koht 1 miili jooks 4:04.55 (13. september Fukuoka) 
&lt;br&gt;2001 1. koht 1500 m jooks 3:31.25 (Melbourne) 
&lt;br&gt;2002 1. koht 1500 m jooks 3:29.27 (Saint-Denis)
"Super Grand Prix".
&lt;br&gt;2003 2. koht 5000 m jooks 12:50.24 (Ostrava) 
&lt;br&gt;2003 1. koht 1500 m jooks 3:33.41 (Gateshead) 
&lt;br&gt;2004 1. koht 1500 m jooks 3:32.20 (Lausanne)
Isiklikku.
Hicham El Guerrouj on 176 cm pikk ja kaalub 63 kg. Ta on abielus. Treener on Abel Kada. Oma iidoliks peab ta Said Aouitat.
Prohvet

Prohvet on väljendusjõuline isik, kes kutsub üles ilmutuslikule uuele korrale. Selline mõjusalt esinev isik pärineb sageli ilmalikust keskkonnast. Uue korra määratleja on tavaliselt ametlike võimudega vastuolus.
Usundiloos on prohvet Jumala sõnumi edastaja, vahendaja. Prohvetiteks nimetatakse Zarathuštrat, Muhammadi, Vana Testamendi mõnede raamatute autoreid ja algkoguduse ajal ka Jeesust. Mani rajas õpetuse, milles prohvetid järgnevad üksteisele teatud ajavahemike järel.
Vana Testamendi prohvetid.
Prohvetid Jeremija ja Habakuk tegutsesid Jeruusalemmas 7. sajandil ning Jesaja 8. sajandil e.m.a. Prohvet Hesekiel tegutses 6. sajandil e.m.a, Paabeli asumise perioodil. Nad edastasid jumala sõna, nägemusi või häda saabumist.