tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meteliai

Meteliai on küla (endine linn) Leedus Lazdijai rajoonis Seirijai vallas. Küla asub Metelysi ja Dusia järve vahelisel kahe kilomeetri laiusel maaribal. 
Meteliais on Meteliai regionaalpargi direktsioon. Küla lähistel Širvintase metsas kasvavad looduskaitse all olevad Širvintase suur tamm ja õõnes tamm, vaatamisväärsuseks on veel aastal 1822 valminud katoliku kirik.
Asula nimi.
Küla on nime saanud Metelysi järve järgi.
Kohaliku legendi järgi olevat küla nimetatud mündi (leedu keeles "mėta") järgi. Teise rahvapärimuse kohaselt on küla nimetatud metssigade (kohalikus murdes "meiteliai") järgi. Küla ümbruse metsades olevat sigadele ajujahti peetud ja see seajooksutamisepaik ("meiteliai atbėga") lühenenud siis Meteliaiks.
Ajalugu.
Küla kohta pärinevad esimesed teated aastast 1508. See kuulus algul Simnase mõisale, mis oli riigimõis. Küla kuulus Trakai vojevoodkonda ja Trakai maakonda. Aastal 1574 rajati sinna kuninglikud hobusetallid, kuigi küla elanike traditsiooniliseks tegevusalaks jäi kalakasvatus. 
Teadaolevalt olid esimesed omanikud olid Sakavičiused, seejärel Radziwillid ja alates XVII sajandist Sapiehad. Aastal 1619 valmis esimene kirik ja Meteliaist sai kohaliku kihelkonna keskus. XVII sajandil sai Meteliai linna staatuse.
Aastast 1800 kujunes sealne mõis riigimõisaks. Aastail 1818–1822 ehitati Meteliaisse uus kirik, ent vana kiriku sisustus säilitati. Aastal 1822 rajati ka Dusia järve äärde Kryžiai kabel, kus asub koopia Baruny Jumalaema ikoonist. Meteliai kaotas linnaõigused aastal 1832. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Метеле. 1823. aastal elas Meteliais 69 juuti, külas oli 549 elanikku ja lisaks veel 187 elanikku Meteliai mõisas.
Teise maailmasõja järel tegutsesid Meteliai ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid neli Meteliai elanikku. Nõukogude perioodil oli küla kalakasvatusmajandi keskasulaks.
Évora

Évora on linn Portugalis Alentejos, Évora ringkonna ja Évora valla keskus. Évora vald on üks Portugali suurimaid, selle pindala on 1307,08 km²
Évora vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Linnas on toomkirik ja Évora ülikool.
Pulmanaljad

Pulmanaljad olid Eesti talupojapulmas tembutamised pulmaliste lõbustamiseks pulmarituaalide vaheaegadel.
Pulmanaljad olid nii ajaviiteks kui rahakogumiseks mõeldud ettevõtmised. Kui talupojapulmades rituaalne osa aja jooksul vähenes, siis suurenes just pulmanaljade osakaal. Pärimusliku tausta, ent tugeva improvisatsioonilise lisandiga pulmanaljad olid põhiliselt kahesugused: ühelt poolt teatavad talitused (nt rehepeksmine, kohtumõistmine, tohterdamine, oksjonipidamine, titeristimine, veski tegemine jne), teiselt poolt maskeeringud (loomad, teatud tüüpi inimesed jne). 
Pulmanaljad olid teatavaks võistluseks saajarahva ja vakarahva vahel. Ühed pulmalised (peiupoolsed mõrsjakodus ja vastupidi) püüdsid pulmamajast ära viia pruuti, tüdrukuid, pulmalauda jms, kuna vastaspool pidi valvama ja neid takistama. 
Levinumad pulmanaljad olid veel ebamõrsja esitamine; peiupoiste ja pruuttüdrukute karistamine, kui nad kombe kohaselt koos ei maganud; võltslaulatus; kupulaskmine; arstimine jne, lisaks muud töid-talitusi matkivad mängud.
Pulmaleib

Pulmaleib oli eesti talupojapulmadeks küpsetatud leib - odrajahust karask, kakk või odraleib.
19. sajandi keskpaiku tehti pulmaleib kodus jahvatatud ja hästi sõelutud rukkijahust, segatud keeva veega, leiba nimetati peenleivaks. Hiljem hakati pulmaleiba tegema veskis jahvatatud rukkipüülist. Magushapu peenleib oli eesti talus pühade-, pulma- ja matuseleivaks veel 1930. aastate paiku. Pulmaleibade kuju erines tavaleibade omast ning suurus sõltus pulmaliste arvust. Pulmaleivaga olid seotud mitmed noorpaarile leivaõnne taotlevad kombed. Nii pidi kogu pulmapeo ajal üks terve leivapäts puutumatult seisma. See tagas uskumuste kohaselt perekonnale õnne ja peletas eemale toidumured.
Pulmaleib oli tavalisest maitsvam ja suurem, sageli rattakujuline, mitmesuguste märkidega ehitud leib. Leib oli laual (laua otstel) juba enne pulmaliste tulekut, leiba võisid lõigata ainult pulma ametmehed - pruudikodus pruudivend, peiukodus ajumees või isamees.
Sonop

Sonop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Madibengi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sonopi elanikest mustanahalisi aafriklasi 80,45%, valgeid 18,85%, värvilisi 0,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,06% ja teisi 0,11%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 38,17%, afrikaani keelt 18,32%, tsonga keelt 15,98%, pedi keelt 10,06%, suulu keelt 3,45%, venda keelt 2,75%, inglise keelt 2,43%, sotho keelt 2,04%, ndebele keelt 1,48%, koosa keelt 1,36%, svaasi keelt 0,83%, viipekeelt 0,14% ja teisi keeli 2,98%.
Mooinooi

Mooinooi on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Madibengi vallas.
Mooinooi on kaevanduslinn, piirkonnas kaevandatakse plaatinat ja kroomi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mooinooi elanikest valgeid 58,42%, mustanahalisi aafriklasi 37,95%, värvilisi 2,89%, India või Aasia päritolu inimesi 0,21% ja teisi 0,51%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 59,22% inimesi, tsvana keelt 13,13%, inglise keelt 5,73%, sotho keelt 5,36%, koosa keelt 4,67%, tsonga keelt 3,36%, suulu keelt 2,46% ja pedi keelt 2,35%.
Sandfontein

Sandfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Moses Kotane vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sandfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,66%, India või Aasia päritolu inimesi 0,15%, värvilisi 0,14%, valgeid 0,02% ja teisi 0,02%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 73,37% inimesi, pedi keelt 11,09%, tsonga keelt 4,06%, koosa keelt 3,63%, suulu keelt 2,32%, sotho keelt 2,05% ja inglise keelt 0,99%.
Püha Marta maja

Püha Marta maja ehk Domus Sanctae Marthae on Vatikanis Rooma Peetri kiriku kõrval asuv hoone, mis on kasutusel külalistemajana Püha Tooli ametiasjus külastavatele vaimulikele ja hotellina paavsti valival konklaavil osalevatele kardinalide kolleegiumi liikmetele.
Hoone valmis 1996. aastal, paavst Johannes Paulus II valitsemisajal, ja on nimetatud püha Marta järgi, kes oli Maarja ja püha Laatsaruse õde.
Paavst Franciscus elas majas alates oma valitsemisaja algusest 2013. aasta märtsis kuni surmani aprillis 2025, keeldudes traditsioonilistest paavsti eluruumidest Apostlikus palees.
2018. aasta Ahvāzi sõjaväeparaadi rünnak

22. septembril 2018 rünnati Edela-Iraani Ahvāzi linnas sõjaväeparaadi. Nii separatistlik liikumine Araabia Võitlusliikumine Ahvazi Vabastamise Eest kui ka äärmusrühmitus Iraagi ja Levandi Islamiriik (ISIS) võtsid rünnaku eest vastutuse.
Rünnak.
Tegemist oli Iraani-Iraagi sõja iga-aastase mälestusparaadiga. Kohaliku aja järgi kell 9 hommikul avasid neli sõjaväevormis meest paraadi pihta lähedal asuvast pargist tule. Farsi uudisteagentuuri andmetel tulistasid ründajad tsiviilisikute pihta ning püüdsid tabada ka poodiumil seisnud ametnikke.
Hukkunud.
Kohaliku asekuberneri Ali Hosein Hoseinzadeh' sõnul tapsid julgeolekujõud neljast ründajast kaks ning võtsid kaks vahi alla. Rahvusvahelise meedia andmetel hukkusid kõik neli tule avanut. Rünnakus hukkus vähemalt 29 inimest, kelle seas oli ka Islami revolutsioonilise kaardiväe sõdureid; üle 53 inimese sai haavata, haavatute seas oli ka lapsi. Paljud viidi kriitilises seisundis haiglasse, oodata on hukkunute arvu kasvu.
Vastutus.
Esimesena võttis rünnaku eest vastutuse Araabia Võitlusliikumine Ahvazi Vabastamise Eest, hiljem tuli ka ISIS välja väitega, et rünnak oli nende kätetöö. 
Iraani riigimeedia teatel viisid rünnaku läbi "takfiri püssimehed".
Vastukaja.
Iraani kõrgeim juht 'Alī Khāmene'ī kirjutas oma veebilehel: "See veresaun on järjekordne Ameerika Ühendriikide käpiknukkudest separatistide kuritöö, nende eesmärgiks on luua meie kallis riigis ebaturvalisust." Ta kutsus ka julgeolekujõude üles võtma rünnaku korraldajad vasututsele. Iraani välisministeerium pöördus Hollandi, Ühendkuningriigi ja Taani valitsuste poole palvega "rünnak hukka mõista ning anda Iraani võimudele välja rünnakuga seotud, et nad Iraanis vastutusele võtta".
Hameln-Pyrmonti kreis

Hameln-Pyrmonti kreis on kreis ("Landkreis") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
Kreisi pindala on 796 km². 31. detsembril 2016 elas seal 148 265 inimest.
Kreis külgneb (põhjast ja päripäeva) Schaumburgi kreisi, Hannoveri regiooni, Hildesheimi kreisi ja Holzmindeni kreisiga ning Nordrhein-Westfaleni liidumaaga (Lippe kreis).
Ajalugu.
Hamelni kreis loodi 1885. aastal Preisimaa Hannoveri provintsis. Sel ajal oli Pyrmonti linn Waldeck-Pyrmonti vürstkonna osa. 1921. aastal otsustas Pyrmont rahvahääletusega Waldeck-Pyrmontist lahkuda ja Preisimaaga ühineda. Preisimaa valitsus ühendas linna Hamelni kreisiga, mis sai uueks nimeks Hameln-Pyrmont.
1923. aastal sai Hamelnist kreisivaba linn ja see ei olnud kreisi osa kuni 1973. aastani, mil see taasliidendati. Kreisi territooriumi edasised laiendamised toimusid 1974. ja 1977. aastal, kui kreisiga ühendati Bad Münder am Deisteri ja Hessisch Oldendorfi linn.
Loodus.
Kreis paikneb Weserberglandi mägede põhjaosas. Weseri jõgi siseneb kreisi lõunast, voolab läbi Hamelni ja lahkub loodes Rintelni suunas.
Kuulueit

Kuulueit (ka "kosjamoor") oli eesti talurahva kommetes naine, kes saadeti neiu juurde eelkosja ehk kuulama, kas kosjad võetakse vastu või ei. 
Kuulueit oli vanem naine, enamasti kas isamehe naine või peiu ema. Kuulama läks kuulueit kas teisipäeva või neljapäeva õhtul, kaasas pudel viinaga (ehk kuuluviin). Kuulamine toimus vanemal ajal kaudse, mitte otsese jutuna. Kuulueit läks tuppa, istus ja kiitma kositavat neidu. Seejärel viis jutu kosilasele, kiites ka teda ja tema peret. Kui siis pudel viina välja võeti, said neiu vanemad eesmärgist aru. Pudeli vastuvõtmine (ja sellest joomine) neiupere poolt tähendas luba kosja tulla, pudeli tagasiandmine tähendas, et kosilast ei soovita.
Kirnmann

Kirnmann on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kirnmann-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Alas, Kaljas, Keerma, Kerno, Kernu, Kernumees, Kiirmaa, Kirna, Kirno, Kirnu, Kuimets, Kuiva, Tüünela.
"Kirnmann" ("Kirnman") on unikaalne perekonnanimi, mida on pandud vaid Kukevere mõisas Ambla kihelkonnas Järvamaal.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi "Kirnmann" Eestis 15 mehel ja 7 naisel. Nimekuju "Kirmann" kandjaid on 2020. aasta 1. jaanuari seisuga vähem kui 5.
Araabia Võitlusliikumine Ahvazi Vabastamise Eest

Al-Ahvaziya või Araabia Võitlusliikumine Ahvazi Vabastamise Eest (araabia keeles حركة النضال العربي لتحرير الأحواز‎; ingliskeelsest nimest lühendatult ASMLA) on araabia rahvuslik separatistlik rühmitus, mis võitleb Khūzestāni provintsi Iraanist sõltumatu araablaste riigi loomist. Iraani valitsus klassifitseerib liikumist terroristlikuks ühenduseks.
Ajalugu.
Aastal 1999 asutasid Khuzestani iseseisvusaktivistid Ahmad Mola Nissi ja Habib Yabar Ahvazi ASMLA liikumise, et tugevdada poliitilist võitlust Khuzestani provintsi iseseisvuse eest.
12. juunil 2005 võttis liikumine vastutuse nelja pommi õhkimise eest, rünnakus hukkus 8 ning sai vigastada 75 inimest.
24. jaanuaril 2006 õhkis ASMLA Ahvāzi linnas kaks pommi, tappes 9 nings vigastades 46 inimest. Esimene pomm plahvatas kell 9.30 Samani pangahoone ees. Teine pomm plahvatas pool tundi hiljem valitsuse keskkonnaagentuuri hoone ees. Iraani valitsus süüdistas alguses Iraaki, kuid järgmisel päeval võttis rünnaku eest vastutuse hoopis ASMLA. Iraani võimud vahistasid pommirünnakuga seoses 50 inimest.
16. mail 2015 võttis liikumine vastutuse rünnaku eest Iraani keskvalitsuse büroole Susangerdis. 
3. jaanuaril 2017 väitis ASMLA relvastatud tiib, Al-Nasser Mohiuddini märtrite brigaad, et õhkis Lääne-Khuzestanis kaks naftajuhet; Teheran lükkas väite ümber ning väitis, et Iraani araablaste seas puuduvad separatistlikud vaated. ASMLA avalikustas, et sihtmärkideks olnud naftajuhtmed hävitati täielikult ning sellega õnnestus Iraani valitsusele tekitada "suuri kahjustusi ja kütusekulu". Pärast rünnakut ütles üks ASMLA relvastatud tiiva juhtidest, et 2017. aasta tuleb liikumise jaoks eelnevatest erinev, kuna paika on pandud täpne ja laiaulatuslik plaan "pärsia vaenlase" majanduslike tugipunktide ründamiseks.
Ahmed Mola Nissi, ASMLA pikaaegne juht, lasti 8. novembril 2017 oma kodu ees Haagis Hollandis maha.
22. septembril 2018 võttis Yaqoob Al-Ahvaz lühiintervjuus Iran International TV-le ASMLA nimel vastutuse samal päeval toimunud Ahvāzi sõjaväeparaadi rünnaku eest. Ta ütles, et tema rühmitus, Ahvazi rahvuslik vastupanu, on osa Araabia Võitlusliikumisest Ahvazi Vabastamise Eest ning rühmitustel pole muud valikut, kui valitsusele vastu hakata. 23. septembril postitati Haagist liikumise veebilehele teade, et ASMLA polnud rünnakuga seotud, rünnaku viis läbi rühmitus, mis heideti ASMLA-st välja juba 2015. aastal.
Celia Roose

Celia Roose (sündinud 13. augustil 1964) on eesti muusik ja muusikaõpetaja.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna Konservatooriumi. Aastatel 1985–1989 töötas ta Tallinna 44. Keskkoolis muusikaõpetajana. Aastatel 2003–2011 oli ta Võru Muusikakooli direktor. Alates 2013. aastast on ta olnud Lüllemäe Põhikooli muusikaõpetaja.
Ta on Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia pärimusmuusika dotsent. 
Ta on ansambli Sannalise' liige.
Kuulamine (etnoloogia)

Kuulamine oli eesti talurahva komme teha eelnevat maakuulamist, kas kosjad võetakse vastu või mitte. 
Et rahvausu järgi kosimiselt tühjalt tagasitulemine ennustas õnnetust, siis eelnes ülemaalise kombena kuulamine. Üldlevinud tava oli läkitada kuulueit (ka "kosjamoor"), teisipäeva või neljapäeva õhtul neiu koju kosjakaupa tegema. Kuulueideks oli vanem naine, enamasti mõni peiu vanem naissugulane. Kosjakaubaks pakuti pudel viina. 
Kuulamine toimus vanemal ajal kaudse, mitte otsese jutuna. Kuulueit kiitis nii kositavat ja tema peret kui ka kosilast ja tema majapidamist. Kui siis pudel viina välja võeti, said neiu vanemad eesmärgist aru. Peamiseks n-ö küsijaks oli viinapudel. Kui sellest joodi, oli luba kosja tulla (tavaliselt nädala pärast). Kui pudel jäeti puutumata, siis kosilast ei soovitud. Sellest ka nimetus "väikesed viinad" soodsalt lõppenud kuulamise kohta. Kuulamisele järgnesid kosjad ehk "suured viinad".
Oli ka muid eelkosjade viise. Mulgimaal viis noormees kevadel neiu akna taha "kosjakase". Kui kask tuppa toodi, võis kosja minna; kui tuppa ei viidud, siis ei tahetud seda kosilast. Mõnel pool (Kodavere, Rapla) viskas noormees tuppa suure sileda kosjapulga. Kui see vastu võeti, võis kosja tulla.
Egge Kulbok-Lattik

Egge Kulbok-Lattik (sündinud 29. augustil 1966) on eesti uurija. Ta on töötanud Eesti mõtteloo teadurina Tartu Ülikooli filosoofia osakonnas (2015–2017) ja peaministri nõunikuna (2017–2019). Lisaks teadustööle töötab ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana (alates 2018). 
Haridus.
1988. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonna näitejuhtimise erialal (BA). 
1999. aastal omandas rahvusvahelises kultuurijuhtimise magistriprogrammis Burgundia Ülikooli Dijoni Kõrgemas Kommertskoolis magistrikraadi Euroopa kultuuriettevõtete majandamises ja juhtimises (MA).
Ta kaitses doktoritöö teemal "The Historical Formation and Development of Estonian Cultural Policy: Tracing the Development of Estonian Community Houses (Rahvamaja)" Jyväskylä Ülikoolis aastal 2015.
Ühiskondlik tegevus.
Egge Kulbok-Lattik on alates 2011. aastast, Eesti Kultuuri Koja liige, huvihariduse töörühma juht, EKK aastakonverentside ja Kultuuri Tegu auhinna eestvedaja koostöös Kultuuriministeeriumiga 2014-2022. Egge Kulbok-Lattik on võrokesena aktiivselt osalenud võru keele ja kultuuri liikumises ning on pikaaegne Võro Seltsi VKKF liige.
Kulbok-Lattik kandideeris 2011. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatlik Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- s ta (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 82 häält ning ei osutunud valituks. 2015. aasta valimistel kandideeris ta Eesti Vabaerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 89 häält ning ei osutunud valituks.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Viimsi vallas, sai 32 häält ning ei osutunud valituks.
Rebas

Rebas ("Rebbas") on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati "Rebas" uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Repel.
Perekonnanime "Rebas" on pandud 10 Eestimaa ja 6 Liivimaa mõisas.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi "Rebas" 31 mehel ja 27 naisel. Nimekuju "Rebbas" kandjaid on 2020. aasta 1. jaanuari seisuga 8 meest ja 12 naist.
Anna-Liisa Liiskmaa

 #sest Petscan eemaldab malli „Kustutada“
Anna-Liisa Liiskmaa on eesti kostüümikunstnik.
Ta lõpetas aastal 2004 Rakvere Gümnaasiumi.
Ta on olnud kostüümikunstnik Rakvere teatris ja mitme filmi juures. Ta on esinenud maalija ja muusikuna.
Kosjaviin

Kosjaviin oli viin, mille kosilased kosja kaasa tõid. 
Kosjaviin oli põletatud suhkruga punaseks (tegelikult pruuniks) värvitud viin. Üks pudel oli mõeldud kohapeal joomiseks, teine pudel abiajamiseks (ehk "viinutamiseks"). Kosjaviina joomine oli märgiks kosjade vastuvõtmisest; kosjaviina joomisele eelnes kosjajutt ja mõrsja ülesleidmine või väljaotsimine, järgnes kinkide vahetamine ja söömine.
Mart Einpalu

Mart Einpalu (sündinud 16. oktoobril 1973); on eesti telekommunikatsioonispetsialist.
Ta oli aastail 2003–2016 AS Levira juht.
Euroopa Liidu Teataja

Euroopa Liidu Teataja (inglise keeles "Official Journal of the European Union"; eestikeelne lühend ELT) on Euroopa Liidu ametlik väljaanne, milles avaldatakse õigusaktid ja muud dokumendid.
Euroopa Liidu Teataja ilmub igal tööpäeval kõigis Euroopa Liidu liikmesriikide ametlikes keeltes.
ELT on peamine EUR-Lexi andmeallikas. Õiguslikult siduvad on üksnes ELT-s avaldatud õigusaktid. 
Euroopa Liidu Teataja koosneb kahest seotud seeriast: 
ning allseeriatest:
Väljaande esimene number ilmus 1952. aasta 30. detsembril „Euroopa Söe- ja Teraseühenduse Teataja“ nime all ("Official Journal of the European Coal and Steel Community"). Vahepealne nimetus – „Euroopa Ühenduste Teataja“ – muudeti praegusele kujule Nice'i lepingu jõustumisel 2003. aasta 1. veebruaril.
Väljaande elektrooniline versioon on kasutatav alates 2013. aasta märtsist. Alates 2013. aasta 1. juulist on ELT elektrooniline versioon (e-ELT) autentne ning õiguslikult siduv.
Kortin

Kortin on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kortin-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kaljuvee, Kortna, Kõrgnurm ja Toomet.
"Kortin" on unikaalne perekonnanimi, mida on pandud vaid Tärivere mõisas Iisaku kihelkonnas Virumaal.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi "Kortin" Eestis 10 mehel ja 22 naisel.
Johannes Paulus II rajatud titulaarkirikud

Siin on loetletud paavst Johannes Paulus II poolt rajatud 53 titulaarkirikut koos nende rajamiskuupäevadega.
Püss (perekonnanimi)

Püss ("Buesch", "Püs", "Püss") on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati "Püss" uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Flint.
Perekonnanime "Püss" on pandud 5 Eestimaa ja 6 Liivimaa mõisas.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi "Püss" 79 mehel ja 101 naisel.
Püss

Püss on pika rauaga ühemehe käsitulirelv. Tulistamiseks kasutatakse kuule või haavleid, mille viskelaenguks on püssi rauaõõnsusesse laetud püssirohi. Varasemate püsside rauaõõnsuse läbimõõt ulatus 2 kuni 3 sentimeetrini.
Laialdasemalt hakati püsse kasutama 15. sajandil kindluste ja linnuste kaitsmisel. Esimesed püssid olid sõjapüssid musketid ja arkebuusid.
Pulmatoit

Pulmatoit oli eesti talupojapulmas pulmalistele pakutud toit. 
Varasematel aegadel oli toit kesine - aganaleib, silgud, jahurokk jne. Alates 19. sajandist muutus pulmalaud rikkalikumaks seoses
kartulikasvatuse levikuga. 
Iga perekond võttis pulma kaasa pulmakoti, vallalised toitu kaasa ei võtnud. Noormeestel olid kaasas viinad või õlleankur. Pulmade peatoit oli pulmaleib. Kogu pulmapeo ajal pidi üks terve leivapäts puutumatult seisma. See tagas uskumuste kohaselt perekonnale õnne ja peletas eemale toidumured. Pulmalaual ei puudunud ka liha (sealiha ja lambaliha). Kagu-Eestis oli tavapärane pulmatoit seapea, kas keedetult või kerisel küpsetatult. Seasink oli pulmatoit peaaegu kogu mandriosas.
Pulmatoitudeks olid veel ka kala, kartul, tanguvorst ja sai. Joogiks pakuti odralinnastest õlut (või kalja) ja viina. Supp oli tavaliselt lõputoiduks. Kohalikke erinevusi toidu pakkumisel oli rohkesti.
Välislingid.
Pulmatoit, ERM Fk 1740:112, Eesti Rahva Muuseum,
Eesti Panga Viljandi osakonna hoone

Eesti Panga Viljandi Osakonna hoone on ehitis Viljandis aadressil Vabaduse plats 2. Hoones tegutseb Viljandi riigimaja.
Hoone arhitekt on Karl Burman.
Ajalugu.
Neljakorruselist hoonet asuti ehitama 1926. aasta septembris ja see valmis 1927. aasta novembris. Ehituse maksumus oli ligi 16 miljonit Eesti marka. Valmimise järel oli tegemist Viljandi moodsaima, suurima ja uhkeima ehitisega. Tasuja puiestee 2 asunud hoone esimesel korrusel asusid postkontor ja telefonikeskjaam, teisel korrusel Eesti Pank, kolmandal ja neljandal korrusel korterid. 
1941. aasta suvel sai telefonikeskjaamast üks NSV Liidu SARKile allunud hävituspataljoni staape, hävituspataljon süütas maja enne linna mahajätmist 8. juulil 1941 ja põlenud hoone seisis varemetes kuni 1950. aastate lõpuni. 1959. aastal lõpetati hoone taastamine lihtsustatud kujul ja sinna kolisid EKP Viljandi Rajoonikomitee, Viljandi rajooni RSN Täitevkomitee ja ELKNÜ Viljandi Rajoonikomitee.
Eesti iseseisvuse taastamise järel asus hoones kuni 2017. aasta lõpuni Viljandi Maavalitsus. 2019. aastal muudeti hoone Riigimajaks.
Pruudipärg

Pruudipärg oli 19. sajandil eesti talupojapulmades mõrsja peaehe.
Pruudipärg oli kas riidest ja kunstlilledest või ostetud linnast (Lüganuse, Kuusalu, Risti, Kolga-Jaani, Setumaa);
lisaks võis olla mirdiokstest (Martna, Valjala, Helme) või ka elavlilledest (Viru-Nigula, Kose). 
Pruudipärg mängiti maha spetsiaalse, üle maa levinud laulu (Carl Maria von Weberi "Me pruudipärga punume") saatel. Algselt tõsimeelne, rituaalne toiming (asendas kohati tanutamist) muutus aja jooksul lõbustavaks mänguks. Kui esialgu usuti, et pruut saab sellest, kes sai pärja, siis hiljem mängiti pärg sellele, kellest sooviti saada pruuti. Pärast pruudipärja mahamängimist oli mõrsja astunud noorikuseisusse, seega ei tohtinud ka enam mõrsjat varastada.
Khorāsān

Khorāsān oli ajalooline piirkond Aasias, mis hõlmas tänapäeva Kirde-Iraani, Lõuna-Türkmenistani ja Lääne-Afganistani alad. 
Ajalooline piirkond ulatus põhja pool Amudarjast (Oxuse jõgi) lääne poole Kaspia mereni, lõuna pool Kesk-Iraani kõrbest kuni Kesk-Afganistani mäestikuni.
Farsi uudisteagentuur

Farsi uudisteagentuur (pärsia keeles خبرگزاری فارس ; inglise keeles "Fars News Agency", lühend "FNA") on Iraani uudisteagentuur. Kuigi agentuur reklaamib end "Iraani juhtiva sõltumatu uudisteagentuurina", peavad välismaised meediakanalid Farsi agentuuri tihti Iraani valitsuse "poolametlikuks käepikenduseks". Kogu agentuuri toodetud sisu on Creative Commonsi litsentsi all.
Ajalugu.
Farsi uudisteagentuur asutati 2003. aastal. Uudiseid edastatakse peale pärsia keele ka inglise, türgi ja araabia keeles.
Märkimisväärsed uudiseedastused.
Intervjuu Egiptuse presidendiga.
2012. aasta juunis avalikustas Farsi uudisteagentuur intervjuu Egiptuse presidendi Muḩammad Mursīga, kes olevat agentuurile öelnud, et tahab taastada suhted Iraaniga ning "üle vaadata" rahulepingu Iisraeliga. Mursi vaidlustas hiljem intervjuu ehtsuse. Farsi agentuur vastas süüdistusele heliklipiga, mille väitis olevat intervjuu ajal tehtud. Araabia meediakanal Al Arabiya tsiteeris hiljem anonüümseks jäänud eksperte, kelle sõnul polnud heliklipis tegemist Mursi häälega.
Pseudouudis The Onionilt.
2012. aasta septembris avaldas Farsi agentuur loo, mille oli saanud Ameerika Ühendriikide satiirilehelt The Onion. Uudises seisis, et "valdav enamus maapiirkondades elavatest valgetest ameeriklastest eelistaks tulevastel valimistel Ameerika Ühendriikide presidendile Barack Obamale Iraani presidenti Maḩmūd Aḩmadīnezhādi". Iraani versioon "uudisest" kirjutati maha sõna-sõnalt, sisse jäeti ka väljamõeldud tsitaat väljamõeldud Lääne-Virginia kodanikult, kes ütles, et läheks isegi pesapallimängule pigem Ahmadinezhadiga, kuna "ta võtab riigikaitset tõsiselt ning ei laseks, nagu Obama, geidest meeleavaldajatel endale öelda, kuidas riiki juhtida".
Farsi uudisteagentuur vabandas hiljem oma vea pärast, kuid väitis siiski, et suurem osa ameeriklastest eelistaks ükskõik keda väljastpoolt Ameerika poliitilist süsteemi president Obamale ja Ameerika riigimeestele.
"Ajamasina" lugu.
Aprillis 2013 edastas agentuur loo 27-aastasest Iraani leiutajast, kes olevat leiutanud ajamasina, mis aitas inimestel näha tulevikku. Paar päeva hiljem lugu eemaldati ning asendati looga, kus Iraani valitsusametnik väitis, et ühtegi sellist seadet pole registreeritud.
"Tulnukate agenda" lugu.
2014. aasta jaanuaris postitas Farsi uudisteagentuur sarja lugusid, kus väitis, et Ameerika Ühendriikide julgeolekupoliitikat juhivad tulnukad. Teates väideti, et tõestust sellele leiab Edward Snowdeni FSB raportist. Väideti, et Ühendriikide valitsuse tööd juhib aastast 1945 salaja tulnukate "varivalitsus".
Salman Rushdie fatva.
Veebruaris 2016 oli Farsi agentuur üks neljakümnest Iraani uudisteagentuurist, mis seadis seoses "Saatanlike värsside" juhtumiga üles pearaha Salman Rushdie tabamiseks. Farsi uudisteagentuur lubas Rushdie tapjale 30 000 dollarit.
Arthur David Ritchie

Arthur David Ritchie (22. juuni 1891 Oxford, Ühendkuningriik – 12. märts 1967) oli Briti keemiline füsioloog ja filosoof.
Elulugu.
Ritchie isa oli Oxfordi ülikooli professor David George Ritchie. 1894. aastal kolis perekond Ssintt Andrewsi, kui isa sai seal professorikoha.
Ritchie õppis Fettes College'is, seejärel reaalteadusi Saint Andrewsi ülikoolis ja filosoofiat Cambridge'i ülikooli Trinity College'is. Esimese maailmasõja ajal teenis ta Briti mereväe lennuteenistuses (Royal Naval Air Service) keemikuna, tegeldes õhulaevade gaasidega.
Teaduslikku meetodit käsitleva väitekirja põhjal valiti ta Cambridge'i Trinity College'i liikmeks, kuid siirdus varsti Manchesteri Ülikooli, kus määrati 1922 biokeemia lektoriks ja 1924 füsioloogilise keemia lektoriks. 1937–1945 oli ta Sir Samuel Halli filosoofiaprofessor Manchesteri Ülikoolis. 1945 läks ta Edinburghi Ülikooli loogika ja metafüüsika professoriks.
1946 valiti Ritchie Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks. Tema käendajad olid Alexander Gray, James Pickering Kendall, Douglas Guthrie ja Edmund Taylor Whittaker.
Arthur David Ritchie emeriteerus 1960 ja suri 1967.
Isiklikku.
1921 abiellus ta Katharine Victoria Ponsonbyga.
UMB

UMB või Umb võib tähendada järgmist:
AKM

AKM (vene keeles "автомат Калашникова модернизированный, avtomat Kalašnikova modernizirovannõi" - moderniseeritud Kalašnikovi automaat) on Nõukogude Liidus konstrueeritud 7,62 mm automaattulirelv, täiustatud varasemast Mihhail Kalašnikovi automaadist AK. AKM oli tootmises aastatel 1959 kuni 1977.
1959. aastal moderniseeriti AK-d põhjalikult, pärast seda sai relv tähistuse AKM. Peamiseks muudatuseks oli ühest metalltoorikust väljafreesitud lukukoja asendamine tehnoloogilisema, kvaliteetsest lehtmetallist stantsitud lukukojaga, mis muutis relva valmistamise palju lihtsamaks. AKM sai eelkäijast AK-st 1,6 kg kergem ja töökindlam. AKM-i vintraua suudmesse oli kinnitatud suudmekompensaator, mis aitas vintrauast väljuvate püssirohugaaside paremale üles suunamisega leevendada kuulide hajumist valangutega tulistamisel. 
AKM täiustused:Püssirohu põlemisgaaside avad viidi gaasitorult üle gaasikambrile; lukukoda on valmistatud stantsitud detailides, kasutades lisaks keevitust ja neetimist, mis ei vähendanud ainult relva massi, vaid võimaldas valmistamiseks kokku hoida varasemaga võrreldes 80% vajaminevat metalli; lukukoja õhukese stantsitud kaane jäikus tagati stantsitud piki- ja põikiribasüvenditega. 
AKM-i tootmissevõtmisega kaasnes võrreldes varasemaga, tehnoloogiliste protsesside täiustamine ja tootmiskulude vähenemine, paranes relva valmistamise kvaliteet ja selle detailide vastupidavus. Kui varem valmistati AK puidust detailid kasepuutoorikutest, siis nüüd valmistati AKM kaba vineerpaneel-toorikust. Gaasitoru kate tehti vineerspoonist, relva püstol-käepide valmistati plastmassist.
Lisaks täiustati AKM-i päästik-löökmehhanismi, mis sai ankru tüüpi viiviti. Lukuraami löök viidi paremalt poolelt üle vasemale, mis suurendas horisontaaltasapinnalist püsivust tulistamisel. Luku pööreldes pärast päästmist, lööb kukk kaks korda viiviti õlgadele, pöörlemise aeg suureneb sedavõrd, et lasu hetkeks saavutab raua suudmeosa vibratsiooni järel ligikaudu sama sihtimisasendi nagu enne eelnevat lasku.
AKM võeti Nõukogude armees relvastusse 1959. aastal. Nõukogude Liit soosis AKM-i levikut oma liitlasriikide seas Varssavi Lepingu Organisatsioonis, Aafrikas ja Aasias. AKM sai kogu maailmas leviva terrorismi põhiliseks tunnusrelvaks. 1970. aastate teisel poolel asendati AKM Nõukogude armees AK-74-ga.
Aagenpits

Aagenpits on endisaegne polkalaadne seltskonnatants. 
Aagenpitsi on oma loomingus maininud kirjanik A. H. Tammsaare.
Tantsu nimetus tuleb germaanikeelsete kultuuride tantsuperekonnast, mille lüürika kirjeldab tantsuliigutusi: "Hacke, Spitze, eins, zwei, drei" ('kand ja varvas, üks, kaks kolm').
Qanāt ar-Riswah

Qanāt ar Riswah (araabia keeles قناة الرسوة) on kanal Egiptuses. Kanal asub Põhja-Egiptuses Port Saidi kubernerkonnas, 160 kilomeetrit pealinnast Kairost kirdes.
Kanali piirkonnas valitseb ariidne kliima ja aasta keskmine õhutemperatuur on 26 °C. Kõige soojem kuu on juuli, mil keskmine õhutemperatuur on 36 °C. Külmim kuu on jaanuar, keskmise õhutemperatuuriga 15 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 71 mm. Sademeterohkeim kuu on veebruar (keskmiselt sademehulgaga 27 mm) ja kuivim juuni, vastavalt sademehulgaga 1 mm.
Ahjuahven

Ahjuahven on kalatoit, mida valmistatakse ahvenalihast seda ahjus hautades.
Ahjuahvena valmistamiseks kasutatakse üldjuhul ahvenafileed, aga ka eelnevalt roogitud tervet ahvenat.
Serveeritakse lisanditega, näiteks kartuli ja salatiga.
Hideki Tōjō

Hideki Tōjō (jaapani keeles 東條 英機 "Tōjō Hideki"; 30. detsember 1884 – 23. detsember 1948) oli Jaapani sõjaväelane (kindralmajor), Jaapani keiserliku armee staabiülem, Jaapani sõjaminister ning Jaapani 27. peaminister. 
Jaapani peaministrina vastutas ta Jaapani astumise eest Teise maailmasõtta teljeriikide poolel. Sõja lõpul peeti Tōjō kinni ja mõisteti Kaug-Ida rahvusvahelise sõjatribunali otsusega sõjakurjategijana surma. 23. detsembril 1948 poodi ta tribunali otsusel üles.
Hideki Tōjō sündis 1884. aastal Tokyos Kōjimachi linnaosas. Ta perekond oli vaene, kuid lugupeetud – tema isa oli samuraide ühiskonnakihti kuuluv ohvitser, ema budistliku preestri tütar.
Koolis oli Tōjō keskmise intellektiga, kuid oli tänu oma visadusele ning töökusele õpingutes suhteliselt edukas ning astus 1899. aastal sõjakooli. 1905. aastal lõpetas ta Jaapani sõjaväeakadeemia, olles 363 lõpetaja seas tulemuste poolest paremuselt kümnes.
Esimese maailmasõja lõpul osales Tōjō Jaapani inversioonis Venemaale ning oli 1919–1922 Jaapani sõjaväeatašee Saksamaal.
1922. aastal külastas Tōjō USA-d, kus viibides kujunes välja tema põlgus ameeriklaste vastu, keda ta pidas läbinisti materialistlikuks, raha-, seksi- ja joomahimuliseks rahvaks. Tōjō vaenulikkust USA suhtes suurendas veelgi enam USA Kongressi poolt 1924. aastal kehtestatud immigratsiooniseadus, mis oli suunatud Aasia päritolu võõrtööliste vastu ning mille vajalikkust põhjendasid senaatorid täiesti avalikult asjaoluga, et Aasia päritolu töölised on ameeriklastest töökamad ning võivad seetõttu ameeriklaste töökohti ohustada.
1928. aastal sai Tōjō Jaapani keiserliku armee staabiülemaks ning ta ülendati koloneliks. Umbes samal ajal hakkas ta huvituma poliitikast, kritiseerides teravalt Lääne kultuuri mõjusid Aasia riikidele. 1934. aastal sai Tōjō kindralmajoriks ning määrati armeeministeeriumi personaliosakonna ülemaks. Septembris 1935 määrati ta Mandžukuos baseeruva Kwantungi armeeülemjuhatusse ning sai 1937. aastal selle ülemaks. Kui 1937. aastal puhkesid Jaapani ja Hiina vahel kokkupõrked, mis arenesid pärast Marco Polo silla intsidenti täiemõõtmeliseks sõjaks (Teine Hiina-Jaapani sõda), andis ta korralduse invasiooniks Hiina põhjaterritooriumite, eeskätt Hebei provintsi suunal. Mais 1938 kutsuti ta tagasi Jaapanisse ja määrati asesõjaministriks. Alates detsembrist 1938 kuni maini 1940 oli ta ühtlasi armee lennundusosakonna peainspektor.
Emiir

Emiir (araabia keeles أمير‎ "ʾamīr" 'käskija', 'komandör', 'vürst') on enamasti araabia maades kasutatav valitsejatiitel. Emiiri juhitavat riiki või territooriumi nimetatakse emiraadiks. Tänapäeval on üheksa emiraati: Katar, Kuveit ja Araabia Ühendemiraatide seitse emiraati (Abu Dhabi emiraat, ‘Ajmāni emiraat, Dubai emiraat, Al-Fujayrah' emiraat, Ra's al-Khaymah' emiraat, Ash-Shāriqah' emiraat ja Umm al-Qaywayni emiraat), mis paiknevad kõik Araabia poolsaarel, minevikus on emiraate olnud ka Lõuna-Euroopas, Kaukaasias, ning erinevates Aasia ja Aafrika osades.
Eesti Filatelistide Ühing Rootsis

Eesti Filatelistide Ühing Rootsis (lühend EFÜR) oli Rootsis Eesti filateeliaga tegelev organisatsioon.
Organisatsioon andis välja jätkväljaannet Eesti Filatelist.
Eesti Kirjanduse Komitee

Eesti Kirjanduse Komitee oli Rootsis tegutsenud Rootsi eestlaste kirjastus.
Kirjastus loodi 1961 Stockholmis Henno Jänese eestvedamisel. Kirjastus andis välja populaarteaduslikku sarja "Elav Teadus", osa raamatuid anti välja koostöös kirjastusega EMP.
Jamaica kuningas

Jamaica kuningas või Jamaica kuninganna on Jamaica riigipea alates 6. augustist 1962. Praegune Jamaica kuningas on alates 8. septembrist 2022 Charles III. Talle eelnes kuninganna Elizabeth II. 
Jamaica kuninga või kuninganna tiitel on "By the Grace of God, King/Queen of Jamaica and of His/Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth". 
Kohapeal esindab teda Jamaica kindralkuberner.
Eesti Raamat (väliseesti kirjastus)

Eesti Raamat oli Rootsi eestlaste kirjastus, mis tegutses aastatel 1946–1950 Stockholmis. 
Kirjastus andis välja õppe-, noorsoo- ja populaarteaduslikke raamatuid, samuti ajakirja Vikerlane.
Kirjastuse asutas 1946 Stockholmis Balti Humanistlik Ühing. Ühingut juhtis Imant Rebane. 1949 asutas Rebane uue kirjastuse: Vaba Eesti.
Eesti Põllumeeste Kogude Esindus Paguluses

Eesti Põllumeeste Kogude Esindus Paguluses oli eesti pagulaste ülemaailmne erakond.
Esimene põllumeeste koosolek toimus Otto Puki kutsel 21. jaanuaril 1948, otsustati alustada eeltöid Põllumeeste Kogude organiseerimiseks. Eesti Põllumeeste Kogude Esindus Paguluses asutati 15. juulil 1951 Boråsis toimunud koosolekul Põllumeestekogude endiste liikmete poolt ja valiti selle seitsmeliikmeline juhatus.
Esimene Põllumeeste Kogude kongress paguluses toimus 31. mail–1. juunil 1952 Sånga-Säbys Rootsi, Taani, Inglismaa, USA ja Kanada EPK esinduste osavõtul, valiti 28-liikmeline laiendatud keskjuhatus, esimees Johan Holberg. Teisel kongressil Göteborgis 6.–7. juunil 1954 lisandusid Argentina ja Uus-Meremaa esindajad.
Eesti Üliõpilaskond Rootsis

Eesti Üliõpilaskond Rootsis oli eesti üliõpilaste organisatsioon Rootsis.
25. märtsil 1945 toimus Stockholmis eesti üliõpilaste koosolek, kus otsustati asutada Eesti Üliõpilaskond Rootsis ja Eesti Demokraatlik Üliõpilaste Ühing.
Üliõpilaskonnal olid osakonnad Uppsalas, Lundis ja Göteborgis.
1966-1967 ilmus üliõpilaskonna infobülletään "Leht".
Tõsikindlus

Tõsikindlus on väite kahtlematu paikapidavus või kehtivus. Tõsikindlaks peetava paikapidavuses pole põhjust kahelda.
Rene Descartesi (1596–1650) filosoofia eesmärk oli leida tõsikindel teadmine, st teadmine, milles saab täiesti kindel olla, milles ei saa enam kahelda. Sellise teadmise leidmiseks kasutas Descartes kõiges kahtlemise meetodit. Ta järeldas, et nii taju kui ka aru ei saa tõsikindluse alusena usaldada. Ta sõnastas uusaja filosoofia kuulsaima lause: "cogito ergo sum" ('mõtlen, järelikult olen olemas').
Kuigi David Hume seadis kahtluse alla igasuguse võimaluse jõuda "tõsikindlate" teadmisteni maailma kohta, võtsid filosoofid endale ülesande: öelda, milline teadmine on usaldusväärne; kuidas põhjendada loodusteaduslike väidete tõsikindlat kehtivust?
Loogilise positivismi mõttekoolkonna esindajad püüdsid alates 1920.–1930. aastatest kõik mõttetud laused teaduskeelest eemaldada, et luua tõsikindel alus teadusele. Mõttekad olevat ainult need laused, mis on (teaduslikult või reaalselt) tõeste eelduste põhjal loogiliselt korrektselt koostatud; seepärast pole võimalik mõttekalt kõnelda jumalast, kunstist, eetikast jms. 1960. aastatel hakkasid loogilised positivistid ka ise tunnistama, et sellist ideaalkeelt pole võimalik luua.
Ludwig Wittgensteini märkmete põhjal koostasid Elizabeth Anscombe ja Georg Henrik von Wright raamatu "Tõsikindlusest" (1969).
Nauding (ajakiri 1924)

Nauding oli huumoriajakiri, mis ilmus 1924. aasta oktoobris Tallinnas.
Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli E. Tätte.
Toimetus asus Tallinnas Koplis aadressil Böckeri tehas nr 36 korteris 17 ehk E. Tätte kodus.
Ajakirja sisuks oli kolm tõlkejutustust:
Hind oli 25 marka. Ajakirja trükiti Tallinnas trükikojas Eesti Ühistrükikoda.
Ilmus vaid üks number.
Islami revolutsiooniline kaardivägi

Islami revolutsiooniline kaardivägi (pärsia keeles سپاه پاسداران انقلاب اسلامی‎ "Sepâh-e Pâsdârân-e Enghelâb-e Eslâmi" 'Islamirevolutsiooni valvurite armee'; lühidalt Sepâh; ingliskeelsest nimest lühend IRGC) on Iraani relvajõudude osa, mis asutati ajatolla Khomeini käsul pärast 1979. aasta revolutsiooni 22. aprillil 1979. Kui Iraani Islamivabariigi sõjavägi (ehk "arteš") kaitseb põhiseaduse järgi riigi piire ja hoiab ära sisekonflikte, siis revolutsioonilise kaardiväe (ehk "pasdaran"'i) ülesandeks on kaitsta riigi islamivabariiklikku süsteemi. Revolutsiooniline kaardivägi on sätestanud, et nende ülesandeks islamisüsteemi kaitsmisel on ära hoida võimalikud kahjulikud välismõjutused, nagu sõjaväelised riigipöördekatsed või "normist kõrvalekalduvad liikumised".
Islami revolutsioonilisse kaardiväkke kuulub maa-, mere- ja õhujõududes kokku umbes 125 000 sõdurit. Kaardiväe merejõud on praegu (2018) peamine Pärsia lahte kontrolliv üksus. Kaardiväe käsu all on ka umbes 90 000 sõduriga Basiji paramilitaarüksus. Revolutsioonilise kaardiväe meediaharu on Sepah' uudised.
Islami revolutsiooniline kaardivägi on oma ajaloo jooksul kasvanud algsest ideoloogilisest väeüksusest palju suuremaks ning on omandanud mõjuvõimu pea igas Iraani ühiskonna harus. Kaardiväe mõjukus kasvas enim president Maḩmūd Aḩmadīnezhādi ametiaja jooksul, eriti 2009. aasta presidendivalimiste ja nendele järgnenud meeleavalduste mahasurumise ajal. Paljud lääne eksperdid on arvamusel, et revolutsioonilise kaardiväe mõjukus ületab isegi paljude kohalike usujuhtide oma.
Alates 2007. aastast on kaardiväe ülemjuhataja Mohammad Ali Jafari, enne teda oli sellel ametikohal kümme aastat Yahya Rahim Safavi.
Reuven Rivlin

Reuven Rivlin (heebrea keeles רְאוּבֵן רִיבְלִין; sündinud 9. septembril 1939 Jeruusalemmas) on Iisraeli poliitik, alates 24. juulist 2014 kuni 9. juulini 2021 Iisraeli president.
Rivlin valiti esimest korda Knesseti liikmeks 1988. aastal. Ta oli Likudi esimees 1988–1993.
2001–2003 oli ta Iisraeli sideminister Ari'el Sharoni valitsuses. 2003–2006 ja 2009–2013 oli ta Knesseti esimees.
10. juunil 2014 valiti ta 10. Iisraeli presidendiks 63 Knesseti liikme toetusel.
Loodusteaduse filosoofia

"Loodusteaduse filosoofia" (1966) on saksa-ameerika filosoofi Carl Gustav Hempeli (1905–1997) raamat, tema teadusfilosoofia vaadetest ja mõistetest.
Ta selgitab mõisteid ja teemasid nagu hüpotees, testimine ja kinnitamine, teaduslik seletus, teooria, mõistekujundus ja mõõtmise roll selles, loodusseadus, ühe teaduse "taandamine" teisele. Analüüse saatvad näited ulatuvad sünnitusabist vitalismiteooria ja biheivioristliku psühholoogiani.
"Loodusteaduse filosoofia" on kirjutatud kindla ajaloolise eeldusega, filosoofiiliselt lähtelt – igal teadmisväitel on tunnetuslikku sisu ning õigustatud teaduslikkuse taotlus vaid siis, kui sel on empiirilist sisu. C. Hempelit saab selle alusel pidada loogilise postivismi koolkonna mõtlejaks. Kuna Berliinis tegutsenud ringi nimi sisaldas mõistet empirism, siis nimetatakse teda ingliskeelses kultuuritraditsioonis loogiliseks empiristiks.
Raamat oli pikka aega teadusfilosoofia sissejuhatavate kursuste üheks põhivaraks. Hempel tutvustab empiirilist loodusteadust kui tunnetuslikku tegevust, mille eesmärk on tuvastada hüpoteesi meetodi abil seletuslikke ja ennustusvõimelisi seaduspärasid kogetavate nähete vahel ning ühendada need seaduspärad ühtseks maailmapildiks.
3.–4. peatükis on illustreeritud hüpoteesimeetodi eri aspektid, 5. ja 6. peatükis on teaduslikud seletused ja teaduslik mõistmine. 5. peatükis selgitab Hempel oma kuulsat deduktiiv-nomoloogilist teadusliku seletuse mudelit. 7. peatükk sisaldab arutlust erinevate viiside üle, kuidas määratleda teaduslikke mõisteid. 8. peatükk on reduktsionismi küsimusest – kuivõrd on teadused üksteisele taandatavad.
Raamatu järgi on olemas kahte tüüpi teadust:
Seejärel jagatakse kogemusteadused kahte rühma:
Kriitika.
Tekst mõjub pigem kirjeldava analüüsi kui filosoofilise arutlusena. Puudub selgelt sõnastatud tees. Napib filosoofilisele tekstile omast argumentatiivsust. Hempel toob küll palju (ja tabavaid) teadusloolisi näiteid, aga ei astu põhjalikumasse kahekõnesse näidete teistsuguste filosoofiliste tõlgendustega, justkui neid ei olekski.
Apostellik palee

Apostlik palee (ladina keeles "Palatium Apostolicum"), tuntud ka kui Paavsti palee ja Vatikani palee, on Vatikanis Püha Peetruse basiilikast kirdes asuv Rooma Katoliku Kiriku paavsti ametlik residents.
Palee on mitmest hoonest koosnev kompleks, milles on enam kui 1000 ruumi. Lisaks paavsti eluruumidele asuvad palees ka Püha Tooli ja Rooma Katoliku Kiriku töötajate ametiruumid, kabelid, muuseumid ja kunstigaleriid. Palee tuntumad osad on Vatikani raamatukogu, Vatikani Apostlik Arhiiv, Vatikani muuseumid, Sixtuse kabel, Raffaeli saalid ja Borgia eluruumid. Varem asus kompleksis ka Vatikani observatoorium. Mitmed palee osad, näiteks Cappella Paolina kabel, Sala Regia saal ja Scala Regia ("Kuninglik trepp"), on turistidele suletud.
Juuso Puustinen

Juuso Puustinen (sündinud 5. aprillil 1988 Kuopios) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliigaklubis JYP ründajana paremäärel.
2006. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i "draft"is 149. valikuna. Seejärel mängis ta aastatel 2006–2008 Western Hockey League'i klubis Kamloops Blazers.
Profikarjääri alustas ta 2008. aastal Soome kõrgliigaklubis Espoo Blues. Hooajal 2010–11 mängis ta HPK-i ridades. Seejärel sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Nashville Predators ning mängis hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 Predatorsi farmiklubis Milwaukee Admirals American Hockey League'is.
Pärast seda naasis ta Soome kõrgliigasse, liitudes 2013. aastal HIFK-iga, kus mängis kokku neli hooaega. Hooajal 2017–18 mängis ta JYP Jyväskyläs, tulles klubiga samal hooajal Meistrite Liiga võitjaks.
2018. aasta mais suundus ta KHL-i klubisse Nižnekamski Neftehimiki. Debüüthooajal lõi ta KHL-is 20 väravat. 2019. aasta mais liitus ta Novosibirski Sibiriga, kus mängis kaks hooaega. 2019. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.
2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Örebro. 2022. aasta aprillis naasis ta JYP-i.
2006. aastal võitis Puustinen Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Enn Kirsman

Enn Kirsman (sündinud 21. novembril 1968) on eesti füüsikaõpetaja ja mitme veebiõpiku autor. 
Ta on õppinud aastatel 1976–1984 Kohtla-Järve 1. Keskkoolis, 1984–1987 Rapla Keskkoolis ja 1987–1992 Tallinna Pedagoogilises Instituudis füüsika-matemaatikaõpetaja erialal. 
Ta on töötanud õpetajana Kuusalu Keskkoolis, Audentese Spordigümnaasiumis ja Audentese Erakoolis, Loo Keskkoolis ja Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis. Kuusalu Keskkoolis ja Loo Keskkoolis töötab ta endiselt füüsikaõpetajana.
Ta on olnud aastatel 1996–2001 Kuusalu vallavanem, 2001–2003 Tallinna Haridusameti juhataja ja 2004–2005 Tallinna linnapea Tõnis Paltsi nõunik. Alates 1999. aastast on ta olnud Kuusalu vallavolikogu liige ja 2013–2017 oli Kuusalu vallavolikogu esimees.
Enn Kirsman on Kuusalu rahvateatri näitleja, kes on mänginud muu hulgas ka monolavastuses "Aabitsa kukk" (autor Andrus Kivirähk). Ta on näidelnud ka mõnes telesarjas (nt "Kättemaksukontoris", kus ta mängis kohalikku lambakasvatajat Toomast).
Mindvalley

Mindvalley on rahvusvaheline haridus- ja tehnoloogiaettevõte, mille 2002. aastal asutas Vishen Lakian. 
Ettevõtte tooted on suunatud enesearengule ja elukestvale õppele. Ettevõte on üks haridusvaldkonna kirjastajatest, kes annab välja trükiseid ja tarkvara ning osutab teenuseid teadlikkuse, meditatsiooni, isikliku kasvu, fitnessi ja tervise valdkonnas. 2018. aastal töötas ettevõttes üle 202 töötaja 46 riigist. Ettevõtte tooteid ja teenuseid, mis põhinevad digitaalsel sisuloomel ja tehnoloogiapõhistel õpilahendustel, levitatakse rohkem kui 135 riigis ja rohkem kui 60 keeles.
Ajalugu.
Vishen Lakhian asutas ettevõtte 22. detsembril 2002 New Yorgis. 2003. aasta novembris, kui firma hakkas teenima kuus 4000 dollarit tulu, lahkus ettevõtte asutaja Lakhiani senisest põhitöökohast ning hakkas täiskohaga ettevõtjaks.
Mindvalley alustas tegevust digitaalkirjastamise ettevõttena ning arenes edasi haridusettevõtteks, pakkudes õpet meditatsiooni, enesearengu, fitnessi ja tervise valdkondades.
Ettevõtte esimene märgiline toode oli Silva Meetod. See oli sel ajal nende peamine toode.
2004. aastal kolis Mindvalley peakontor New Yorgist Kuala Lumpurisse Malaisias. On teada, et peakontor koliti ümber ettevõtte asutaja viisaprobleemide tõttu.
2013. aastal ületas ettevõtte aastatulu 15 miljoni USA dollari piiri (50 miljonit Malaisia ringgitit). Nüüdseks on Mindvalley aastatulu enam kui 20 miljonit dollarit.
Rakendused.
2017. aastal loodi Quest rakendus, mis on loodud tänapäevase kiire elutempoga infoühiskonna jaoks. Rakendus on loodud selleks, et aidata inimestel omandada elumuutvaid teadmisi kõigest 20-minutiliste intervallidega päevas. Praktilisi nõuandeid jagavad sellised enesearengu valdkonna tip-koolitajad nagu Robin Sharma, Eric Edmeades ja Lisa Nichols. Saadaval on umbes 30 ingliskeelset kursust.
2015. aastal loodi meditatsiooniäpp Omvana sisaldades tuhandeid meditatsioone, millest umbes 75 on tasuta allalaadimiseks 2018. aastaks on allalaadimisi olnud enam kui 100 000.
Seotud ärid.
Mindvalley venekeelsel turul. Umbes 30 programmi eri teemadel, iganädalased meditatsioonid Moskva aja järgi.
Mindvalley Itaalia turul. Lisaks mitmetele itaaliakeelsetele kursustele pakutakse muuhulgas ka e-raamatuid.
A-fest on üritus 2000 osalejaga 50 riigist, mida korraldatakse kaks korda aastas. Festivali eesmärk on tulla kokku ja õppida maailma parimatelt õpetajatelt. Varem on festival toimunud Balil, Mykonosel ja Mayan Rivieras Mehhikos. 
Mindvalley University on kuu aega kestev enerearengukursus, mis toimub kord aastas maailma eri paigus. Selle ürituse eesmärk on pakkuda oskusi isiklikuks ja äriliseks kasvuks. Mindvalley University asukohta muudetakse igal aastal. 2018. aastal toimus üritus Eestis.
179 eKr

179. aasta eKr ehk "ab urbe condita" DLXXV (575).
Ülem-Bulanka

Ülem-Bulanka () ehk Eesti-Pulan (Ešti-Pulan) või Viru-Pulan on 1861. aastal Jenissei kubermangus asutatud Siberi eestlaste küla.
Küla asub Ida-Siberis Krasnojarski krai Karatuzi (kohalikus eesti keeles "Karadus") rajoonis Bulanka jõe kaldal. 1850. aastate Ida-Siberi luteriusuline keskus oli Ülem-Suetuk, kust aga lätlased läksid asutama Alam-Bulanka (Läti-Pulan) ja eestlased Ülem-Bulanka (Eesti-Pulan), jättes sisuliselt soomlased Ülem-Suetuki. Viru-Pulan on algselt soomlaste nimetus küla kohta ning kasutuses Suetukis. Tegelikult ajalooliselt need kolme rahvust on läinud piirkonnas segamini ning suhtluskeel on olnud eesti.
Rahvapärimuse järgi soovis küla esimene elanik Jaan Teras rajada küla alati "taigu ligemale". Nõnda olevat küla nimetatud puulaane järgi.
2008. aastal tähistas küla oma 150 aasta juubelit. Karatuzi rajooni juht Vladimir Saar, kes on ise külast pärit ja eestikeelne, ütles tollal, et küla võiks olla veel olemas 10 aastat. Tollal oli külas vaid 52 elanikku, kellest 40 olid eestlased. 1984. aastal oli eestlasi 93 ja lätlasi 2. Küla kuldaeg oli 1930. aastate alguses, millal külas elas 900 elanikku, kellest kõik olid eestlased. Kollektiviseerimise ja stalinistliku repressiooni tõttu hakkas aga elanike arv varsti vähenema. Esimene venelane kolis külla elama alles pärast 1960. aastate lõppu. Vanasti oli külas ka eestikeelne kolmeklassiline algkool, mis hiljem suleti. Nõukogude ajal tegutses Motorski brigaadina, põhitööks karjakasvatus.
Nina nuuskamine

Nina nuuskamine on ninaõõnes oleva lima väljutamine äkilise väljahingamise teel.