tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Natali

Natalja Anatoljevna Rudina (vene keeles "Наталья Анатольевна Рудина"; sündinud 31. märtsil 1974 Dzeržinskis) on Venemaa poplaulja, helilooja, laulukirjutaja.
Tema esinejanimi on Natali (vene keeles Натали). Ta laulab sopranit. Tema eelistatuim stiil on popmuusika.
Elulugu.
Tema perakonnanimi sündimisel oli Minjajeva (vene keeles Миняева). 1980. aastast õppis ta Dzeržinski 37. keskkoolis. Sellest alates peale hakkas ta silma paistma laulude kirjutamisega. Alates 11. eluaastast puhkas ta suviti pioneerilaagrites, kus õppis muusikat ja sai esinemiskogemusi. Juba seal jõudis tema repertuaari laul "Ветер с моря дул" (eesti keeles "Tuul puhus merelt"), mis sai tema esituses väga populaarseks. 
1995. aastal läks ta tööle Moskvasse. 2012. aastal valmis tema praegune suurim hitt "О, Боже, какой мужчина" (eesti keeles "Oh jumal, milline mees"). 2013. aastal otsustas ta Nikolai Baskoviga teha ka ühislaulu "Николай" (eesti keeles Nikolai).
Isiklikku.
Ta on alates 1991. aastast abielus Aleksandr Rudiniga (vene keeles Александр Рудин). Neil on kolm poega.
Rahhiv

Rahhiv (ukraina Рахів, ungari Rahó, vene Рахов) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Rahhivi rajooni halduskeskus. Rahhiv asub Tisza jõe ääres, Rumeenia piirist umbes 15 km kaugusel.
Rahhiv on asutatud 1448. aastal. Linnaõigused sai Rahhiv 1958. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rahhivi elanikest ukrainlasi 89,88%, ungarlasi 6,93%, venelasi 2,12%, mustlasi 0,36%, sakslasi 0,11% ja valgevenelasi 0,11.
Edificio España

Hotel Riu Plaza España on mitmeotstarbeline kõrghoone Hispaania pealinnas Madridis. Pärast viit aastat kestnud tarindustöid, 1953. aastal valminud ehitis on 117 meetrit kõrge ja sellel on 25 korrust.
Hoone asub Plaza de España väljaku ääres.
Torre de Madrid

Torre de Madrid on mitmeotstarbeline kõrghoone Hispaania pealinnas Madridis. Pärast kolm aastat kestnud tarindustöid 1957. aastal valminud ehitis on 142 meetrit kõrge ja sellel on 37 korrust.
Hoone asub Plaza de España väljaku ääres.
Plaza de España

 
Plaza de España on populaarne väljak Hispaanias Madridi kesklinnas kuningliku palee lähedal. Väljakul lõpeb Gran Vía tänav.
Ajakiri Naisele

Ajakiri Naisele oli Saksa okupatsiooni ajal 1943–1944 Eestis ilmunud naistele mõeldud väljaanne.
Ajakiri esitas naiste seisukohti avalikult elule, sotsiaalprobleemidele, majandusele ja kultuurile, käsitledes ka kodumajanduse ja pereelu küsimusi ning jagades praktilisi nõuandeid. Sisus oli suur osatähtsus kultuuril, eriti kirjandusel. Seda jõudis ilmuda 10 numbrit.
Ajakirja kirjastaja oli Eesti Ajaleht. Vastutav toimetaja Mall Jürma. Ajakirja tiraaž oli 30 000 ning üks eksemplar maksis 50 penni.
Zohrab Mnatshakanjan

Zohrab Mnatshakanjan (armeenia keeles Զոհրաբ Հրաչիկի Մնացականյան; sündinud 20. märtsil 1966 Jerevanis) on Armeenia diplomaat ja poliitik, Armeenia välisminister (2018–2020).
Ta lõpetas 1990. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi; 1989. aastal stažeeris Nõukogude Liidu saatkonnas USA-s. 1991. aastal kaitses ta Manchesteri Ülikooli politoloogia teaduskonnas Lääne-Euroopa poliitika magistri väitekirja ja sai magistrikraadi.
Aastatel 1991–1993 oli ta Armeenia välisministeeriumi Euroopa osakonna kolmas, seejärel teine ​​sekretär. Aastatel 1993–1997 oli ta Suurbritannia Armeenia saatkonna teine, seejärel esimene sekretär, olles samal ajal (1995–1997) Vatikanis asuva Armeenia saatkonna esimene sekretär (resideerides Londonis).
1997. aastal oli ta lühikest aega Armeenia peaministri assistent. 1997. aastast oli ta Armeenia välisministeeriumi töötaja: esimese Euroopa osakonna juhataja, 1998. aastast Euroopa osakonna juhataja. Aastatel 1999–2002 oli ta Armeenia presidendi kantselei välissuhete osakonna juhataja.
Aastatel 2002–2008 oli ta Armeenia alaline esindaja ÜRO Genfi kontoris ja teistes rahvusvahelistes organisatsioonides (Genf, Šveits). Samal ajal oli ta Armeenia Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Šveitsis. Aastatel 2008–2011 oli ta Armeenia Vabariigi alaline esindaja Euroopa Nõukogus (Strasbourg, Prantsusmaa).
Septembrist 2011 kuni 2014. aastani oli ta Armeenia välisministri asetäitja.
Aastatel 2014–2018 oli ta Armeenia alaline esindaja ÜRO-s.
12. mail 2018 määrati Mnatshakanjan Armeenia välisministriks. Sel ametikohal oli ta kuni 16. novembrini 2020.
Mnatshakanjan on saanud Armeenia presidendilt (eluaegse) erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatilise teenistusastme.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks poega. Ta valdab vene, inglise ja prantsuse keelt.
Eesti laulu ja tantsu juubeliaasta

Eesti laulu ja tantsu juubeliaastaks kuulutati Eesti kultuuriministeeriumi algatusel ning Eesti Laulu- ja Tantsupeo SA eestvedamisel 2019. aasta.
Aasta eesmärk oli "tuua läheneva juubelilaulu- ja tantsupeo valguses esile laulu- ja tantsupeo teekond läbi Eesti aja- ja kultuuriloo, selle liikumise põlv- ja piirkondadeülene ulatus ning laulu- ja tantsupeo liikumise vastutus tasakaalu, koosmeele ning põhiväärtuste hoidjana kaasaja Eestis".
Kokku oli juubeliaastal sadu algatusi ja sadu tuhandeid osasaajaid. Aasta tippsündmuseks oli Tallinna lauluväljakul ja Kalevi staadionil 4.–7. juulil 2019 toimunud XXVII laulu- ja XX tantsupidu „Minu arm“ ja sellele eelnev aegade suurim üle-eestiline Tule Tulemine. Teema-aasta projektijuht oli Sten Weidebaum ning projektide koordinaator Riin Kivinurm. Juubeliaasta visuaalse identiteedi autor oli Martin Rästa. Juubeliaasta programmi olid kaasatud kõik maakonnad - kultuuriprogramm asus Eesti Instituudiga koostöös loodud kultuuriportaalis kultuur.info.ee. Aktiivset kaastööd tegid muuseumid, raamatukogud ja meediaorganisatsioonid. Eraldi programm oli suunatud noortele.
Aasta esimene pool kujunes eelkõige juubelipeoks valmistumiseks. Üle Eesti toimus 770 laulu- ja tantsupeo maakondlikku eelproovi ning jaanuaris algas piletimüük, mis tipnes ligikaudu 20 päevaga välja müüdud tantsupeoga. Juubeliaasta programmis oli aasta esimeses pooles fookus laulu- ja tantsupidude ajalool. Juunis-juulis oli kogu tähelepanu suunatud juubelipeole ning sellele eelnenud Tule Tulemise korraldamisele. Juubeliaasta teises pooles aga arutleti laulu- ja tantsupeo liikumise jätkusuutlikkuse üle, vaadeldi liikumise olukorda ja mõju üle tänases ühiskonnas. Esitleti uuringut, mis kaardistas kollektiivijuhtide ja kollektiivide majandusliku olukorra, toimusid arutelud, käidi ligi 150 tunnis Tagasi Kooli algatusel liikumist kooliõpilastele tutvustamas ning toimus Tulevikufoorum. Aasta lõpus tunnustati ligi 500 erilise tänumärgiga laulu- ja tantsupeo kestva panuse eest.
Juubeliaasta arvudes.
Eesti laulu ja tantsu juubeliaasta lõppes 12. detsembril Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vastvalminud kontserdisaalis, kus teema-aasta sümboolsed pastlad anti edasi Digikultuuriaastale 2020.
Gran Vía

Gran Vía on Madridi üks peatänavaid, mis lähtub Calle de Alcalá tänavalt ja suundub Plaza de España väljakule. Tänava pikkus on 1,3 kilomeetrit.
Sojoodid

Sojoodid on rahvas, kes elavad põhiliselt Oka rajoonis Burjaadi vabariigis Venemaal.
2010. aasta seisuga elas Venemaa Föderatsioonis 3608 sojooti. Nende emakeeleks oli nüüdseks surnud Turgi keelkonda kuulunud keel, millel oli sarnasusi tõva keelega. Tänapäeval on aga avaldatud sojoodi keele õpikuid ja seda õpetatakse mõnedes koolides, kuigi suurem osa sojoote kõneleb burjaadi keelt.
Madridi kuningapalee

Madridi kuninglik palee (hispaania keeles "Palacio Real de Madrid") on Hispaania kuningliku perekonna ametlik residents kuningriigi pealinnas Madridis. Kompleksi, mis on üks Euroopa suurimaid, kasutatakse tänapäeval enamasti vaid riigiürituste tarvis.
Palees on 3418 ruumi ning 135 000 m² põrandapinda. Sellega on see pindalalt suuruselt teine ametiresidents Euroopas Apostliku palee järel Vatikanis.
9. sajandil lasi Córdoba emiir ehitada sinna paika kindluse, mida hilisematel sajanditel laiendati. Linnus hävis tules 24. detsembri 1734 ja seejärel püstitati aastail 1738–1755 selle asemele uus palee.
Nõiavits

Nõiavits ehk pilda (ka "võluvits") on hargi- või kaarekujuline puuoks (ka sellekujuline metallist ese), mida kasutatakse näiteks veesoonte leidmiseks. 
Kasutamine.
Nõiavits lõigatakse kasvavast kaheharulisest puust, selle abil otsitakse maa sees paiknevaid metallesemeid, maaki, veesooni vms, samuti ehituseks sobivaid kohti. Leiukohas hakkab horisontaalselt käes hoitava vitsa vaba ots allapoole kalduma. Kuna nõiavits reageerib vaid väheste inimeste käes, on seda peetud üleloomulikuks, nõiduse jõul töötavaks esemeks.
Ajaloost.
Nõiavitsa tunti juba muistses Hiinas 7000–8000 aastat tagasi. Tuntud oli ka Antiik-Kreekas. Maaki otsiti nõiavitsa abil kogu keskaegses Euroopas.
Eestis valmistati nõiavits enamasti pajust või sarapuust, seda kasutasid peamiselt kaevutargad ja kaevumeistrid veel 19. sajandil. Rahvauskumustes arvati nõiavitsaga leidvat rahaauku, rahapada jms. 
20. sajandi II poolest on teadlased kogu maailmas, sealhulgas ka Eestis, hakanud uurima nõiavitsa biofüüsikalist efekti radiesteesiat ehk biolokatsiooni. Vitste asemel kasutatakse traadist raame, L-kujulisi pöörleid (pöörlevad peos maasoonte mõjul) ja pendlit. Radiesteesia olemusel pole praegu veel piisavat teaduslikku seletust.
Kriitika.
Kuigi nõiavitsa tulemuslikkust on kontrollitud oludes korduvalt testitud, pole tuvastatud, et see oleks tõhusam meetod kui juhuslik oletamine. Aastatel 1964–2015 pakkus James Randi rahalist auhinda (algul 1000 dollarit, hiljem 10 000 ja viimaks miljon dollarit) neile, kes suudavad üleloomulikke võimeid, muuhulgas ka nõiavitsa edukat kasutamist näidata, kuid keegi pole selle praktilist toimivust tõestada suutnud.
Wesergebirge

 
Wesergebirge ('Weseri küngastik'), ka "Weserkette" ('Weseri ahelik')), moodustab madala seljandiku, kuni 326,1 m üle merepinna, Weserberglandis Saksamaa Nordrhein-Westfaleni ja Alam-Saksi liidumaal.
Paksult metsaga kaetud Weseri seljandik on üks Saksamaa Mittelgebirge põhjapoolsetest ääremaadest Põhja-Saksa madaliku lõunaserval ning moodustab osa TERRA.vita looduspargist läänes ja Weserberglandi Schaumburg-Hamelni looduspargist idas.
Wesergebirge on laialt tuntud Schaumburgi lossi tõttu, mis seisab Nesselbergil (u 225 m üle merepinna) Schaumburgi kreisis Rintelni linnas ja on Schaumburger Landi embleem.
Geograafia.
Wesergebirge ristub Minden-Lübbecke, Schaumburgi ja Hameln-Pyrmonti kreisiga laias laastus ida-läänesuunaliselt, Porta Westfalica linnast ja Vestfaali lõhest läänes Rintelnist mööda kuni Hessisch Oldendorfini idas, kus see läheb sujuvalt üle Sünteliks, loodest kagusse kulgevaks sarnase kõrgusega küngastikuks. See moodustab osa Weserberglandi ja seega ka Saksamaa Mittelgebirge perimeetrist, mis asuvad Põhja-Saksa madalikust lõuna pool.
Wesergebirgest põhjas on vaid mõned Calenbergi kõrgustiku künkad, nagu Harrl ja Bückeberg. Läänes, teisel pool Porta Westfalicat, jätkub ahelik kui Wiehen, geoloogiliselt sarnane moodustis, jõudes Bramschesse (Osnabrückist loodes).
Wesergebirgest lõunas ja umbes sellega paralleelselt voolab Weseri jõgi, Hessisch-Oldendorfist idas, läbi Rintelni, Vlotho suunas läänes, enne kui pöördub kirdesse Porta Westfalicasse. Põhjapoolsed alad ümber Ülem-Weseri oru küngastikust lõunas on vana asustusala, mida kaitses Schaumburgi loss Nesselbergi künkal. Porta Westfalica veelahkmelt – Vestfaali lõhe – liigub jõgi põhja, et jõuda Põhja-Saksa madaliku lõunaossa. Küngastikust põhjas on Aue (ka "Bückeburger Aue") ülemjooks, mis voolab umbkaudu idast läände.
Künkad.
Wesergebirge on umbes kahest tosinast künkast koosnev ahelik, mis on üksteise järel paigutatud seljandikule ja mis ulatub idas Mönchebergil kõrguseni 326,1 m üle merepinna. Keskosas, kiirteest A2 läänes, ulatub see Wülpker Eggel maksimumkõrguseni 278 m ja Weseri aheliku läänepoolseim küngas Jakobsberg, mis asub Porta Westfalicast idas ja millel seisab "Jakobsbergi ülekandetorn", ulatub kõrguseni 235,2 m.
Wesergebirge künkad ja kõrgused, läänest itta, on toodud allpool koos nende kõrgustega meetrites üle merepinna:
Vladimir Ljahhov (kosmonaut)

Vladimir Ljahhov (vene Владимир Афанасьевич Ляхов; ukraina Володимир Панасович Ляхов; 20. juuli 1941 Antratsõt, Ukraina NSV – 19. aprill 2018 Astrahan) oli Nõukogude Liidu kosmonaut.
Ljahhov lõpetas 1964. aastal kõrgema sõjalennuväekooli Harkivis. 7. mail 1967 valiti ta kosmonaudiks. Ta osales kolmel kosmoselennul ja oli missioonide Sojuz 32/Sojuz 34 1979, Sojuz T-9 1983 ja Sojuz TM-6 1988 komandör. Oma esimesel kosmoselennul püstitas ta 175 päevaga kosmosesviibimise rekordi. Kokku viibis ta kosmoses 333 päeva, 7 tundi ja 47 minutit.
1979. aastal sai ta NSV Liidu kosmoselenduri aunimetuse.
Ljahhov oli abielus ja tal oli kaks last.
Keskkõrgendik

Keskkõrgendik on loode–kagu-sihiline aluspõhjakõrgendik Kadrioru ja Lilleküla vahel Tallinnas.
Kõrgendiku pikkus on 5–6 km, laius 0,5–1,5 km, kõrgus loodes ja põhjas valdavalt 8–12 meetrit üle merepinna, kuid Toompeal 44 meetrit ja Tõnismäel 27 meetrit üle merepinna.
Kõrgendik koosneb Kambriumi liivakividest, aleuroliitidest ja savidest. Keskkõrgendiku edelanõlv on lauge, kirdenõlv järsk, kohati astanguline. Keskkõrgendiku loodeosas asub Hundipea mägi ja Sitsi mägi.
Cháris Georgiádis

Cháris Georgiádis (kreeka keeles Χάρης Γεωργιάδης; sündinud 9. aprillil 1972 Nikosias) on kreeka rahvusest Küprose majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 28. veebruarist 2013 kuni 2. detsembrini 2019 Küprose rahandusminister.
Ta on õppinud Readingi Ülikoolis majandust ja rahvusvahelisi suhteid.
Ta on 28. veebruarist 2013 kuni 2. detsembrini 2019 Küprose rahandusminister.
Aleksei Leonov

Aleksei Leonov (vene keeles Алексей Архипович Леонов; 30. mai 1934 Listvjanka, Kemerovo oblast – 11. oktoober 2019 Moskva) oli Nõukogude Liidu kosmonaut. Ta oli esimene inimene, kes väljus kosmoselaevast avakosmosesse.
Leonov startis kosmoselaeva Voshod-2 pardal koos Pavel Beljajeviga 18. märtsil 1965 Bajkongõri kosmodroomilt. Lend kestis 26 tundi ja 2 minutit. Lennu ajal väljus ta skafandris Berkut avakosmosesse ning viibis seal 12 mintutit ja 9 sekundit.
Teise kosmoselennu sooritas ta 1975. aastal Sojuz-19 pardal. 15. juulil startinud lend kestis 5 päeva, 22 tundi ja 30 minutit.
1965. aastal sai ta NSV Liidu kosmoselenduri aunimetuse. 1975 sai ta lennuväe kindralmajori auastme.
Leonov oli abielus ja tal oli kaks last.
Robert Scheibe

Robert Alexander Scheibe (10. jaanuar 1848 Kirna mõis – 21. mai 1897 Tallinn) oli Eesti apteeker ja ettevõtja.
Robert Alexander Scheibe sündis Saksimaa päritolu Christian Gottlieb Scheibe ja tema abikaasa Helene Marie (sünd. Wekram) vanima pojana Kirna mõisas, kus tema isa töötas sukakudujameistrina. Robert Scheibe vaderiteks olid Kirna mõisnik Alexander Pilar von Pilchau, tolle õde Helene Pilar von Pilchau ning Türi pastoriproua Grohmann.
Õppis Paides ning oli samal ajal apteegiõpilaseks Braschede apteegis, misjärel töötas apteekriabilisena Amblas. Õppis 1868–1873 Tartu ülikoolis farmaatsiat ning omandas proviisori kutse. Ka kõik tema kolm venda õppisid Tartu ülikoolis ja neist said 19. sajandi lõpus tähelepanuväärsed meditsiinitegelased Eestimaal – Edmund Scheibe ja Richard Scheibe olid samuti apteekrid, Reinhold Scheibe oli arst ja meditsiiniametnik.
Ülikooli lõpetamise järel töötas aasta apteegiujuhatajana Paldiskis. Oli alates 1875. aastast Tallinna vanalinnas Niguliste tänavas asunud Bienerti ehk „Rohelise apteegi“ juhataja. Vene-Türgi sõja järel teenis 13. juuli 1878–18. november 1879 Odessa lähistel sõjaväefarmatseudina.
19. oktoobril 1879 asus juhatama Hugo Opermanni ehk Vene turu apteeki, jäädes sellele ametikohale 1. märtsini 1882. aastal.
1881. aasta sügisel saatis Scheibe keisri nimele palvekirja, avaldades soovi rajada vabamüügiapteek Tartu maantee eeslinnas. Kuna eeslinn oli pärast raudteeühenduse rajamist Peterburiga kasvama hakanud, avaldas Scheibe palvekirjale poolehoidu ka Eestimaa kubermanguvalitsuse arstiosakond ningn Eestimaa kuberner Viktor Polivanov. Tallinna apteekrite protestidest ning riigivõimu esialgsest vastuseisust hoolimata õnnestus Scheibel 1882. aasta lõpul saada viimaks Venemaa keisririigi siseministrilt luba apteegi asutamiseks. Uus apteek alustas tööd mais 1883 aadressil Tartu maantee põik 3. Scheibe apteegis tegutseid proviisoritena ka temad vennad Edmund ja Richard Scheibe.
Lisaks apteegipidamisele, tegeles Robert Scheibe ka mitmete kõrvaläridega - ta müüs koolidele keemilisi reaktiive, teostas oma laboratooriumis tasulisi lehma- ja emapiima, uriini, joogivee, toiduainete ning muude materjalide keemilisi analüüse, testides muuhulgas tapeetide arseenisisaldust.
1893. aastal asutas apteegi krundil ka mineralvee ja karastusjookide tehase. 1896. aasta Tallinna põllumajandus- ja tööstusnäitusel sai ta oma mineraalvee eest väikese hõbemedali.
Ühel apteekrite koosviibimisel tegi Robert Scheibe ettepaneku luua Eestimaa kubermangu farmatseutidele püsiv organisatsioon. 24. aprillil 1896 peetigi Eestimaa Farmatsöidilise Ühisuse ("Estländische Pharmazeutische Gesellschaft") asutamiskoosolek ning Robert Scheibe valiti seltsi aseesimeheks.
Robert Scheibe surma järel võttis Tartu maantee apteegi üle tema noorem vend Richard Scheibe, kes 1899. aastaks ostis välja teised pärijad.
Hundipea mägi

Hundipea mägi on Keskkõrgendiku loodepoolne ots Põhja-Tallinnas Karjamaa asumis Hundipea allasumis Tööstuse tänavast mere pool, Lume ja Nõlva tänava piirkonnas. 
Hundipea mäe absoluutne kõrgus on 7–12 meetrit üle merepinna. Mägi on kujunenud Limneamere murrutusel arvatavasti 2500–4000 aastat tagasi.
Skalat

Skalat (ukraina Скалат, poola Skałat) on linn Ukrainas Ternopili oblastis Pidvolotšõski rajoonis. Skalat asub Ternopilist umbes 31 km idakagus.
Skalati on esmamainitud 1512. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1600. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Skalati elanikest ukrainlasi 94,09%, poolakaid 4,65% ja venelasi 0,99%.
Hundipea poolsaar

Hundipea poolsaar on poolsaar Põhja-Tallinnas, Tallinna lahe ääres Karjamaa asumi Hundipea allasumis, Lahesuu sadama ja Miinisadama vahel.
Rannajoonel paikneb Hundipea sadam ja osa Lahesuu sadamast. Poolsaare lõunapiiriks on Keskkõrgendik koos Hundipea ja Sitsi mäega, põhjatipp on Hundipea neem.
Ajalugu.
Hundipea poolsaare esialgne teadaolev nimi oli "Sudenpäh". Poolsaart on esmamainitud 1374. aastal ("Zedenpeyke"). 1421. aastal oli kasutusel nimekuju "Zuddenpe".
18. ja 19. sajandi vahetusel rajati poolsaare idarannikule esimesed rannakindlustused (patarei). Krimmi sõja ajal ehitati Hundipea poolsaarele uus patarei, kuhu paigaldati süüterakettrelvad, mida peale Maarjamäel oleva patarei mujal Vene riigi Läänemere-kaitses tollal ei kasutatud.
20. sajandi algul rajati Peeter Suure sadama koosseisus poolsaare tippu süvendus- ja hooldelaevastiku sadam (tänapäeva Hundipea sadam).
Kanepiplokk

Kanepiplokk ehk kanepibetoonplokk on kanepibetoonist valmistatud ehitusplokk.
Kanepibetoonsegu ehk kanepibetoon on kergsegu, mis saadakse kanepiluude segamisel sideainega. Kanepibetooni toodetakse lubjast, veest ning kanepiluudest. Saadud segu valatakse vormi, kus algab kivistumine. Mõne aja möödudes eemaldatakse vormid ja plokid asetatakse õhu kätte kuivama. Selle tootmisprotsess tugineb täielikult taastuvale looduslikule ressursile, mis muudab selle tootmise ja kasutamise keskkonnasõbralikuks. Kanepiplokkide tegemiseks on vaja toorainet kanepit, mis on paljudes riikides illegaalne. Isegi, kui on võimalik toorainet saada ja plokke toota, kaasneb ehitusega tavapärasest rohkem paberimajandust.
Oma madala surve- ja paindetugevuse tõttu ei sobi kanepiplokid kandekonstruktsioonide ehitamiseks. Nii kasutataksegi neid peamiselt soojusisolatsioonis. Oma suure soojusmahtuvuse tõttu suudab kanepiplokk päeval saadava soojusenergia endas salvestada, et sellega öösel sisekliimat reguleerida. Majad, mille ehitamisel on kasutatud kanepibetooni, on ökonoomsemad ja parema sisekliimaga.
Bobrõnets

Bobrõnets (ukraina Бобринець) on linn Ukrainas Kirovogradi oblastis, Bobrõnetsi rajooni keskus. Linn asub 53 km oblasti keskusest Kropõvnõtskõist lõunas.
Asula tekkis 18. sajandil. 1828. aastal sai linnaõigused.
Eesti Superkarikas 2011

Eesti Superkarikas 2011 oli 16. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2010 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2010 võitja Tallinna FC Levadia.
Mängu eel.
2011. aasta Superkarikafinaalis kohtuvad mullune meister FC Flora ja karikavõitja FC Levadia.
Flora on seni Superkarika võitnud viiel ja Levadia neljal korral, tegemist on läbi aegade 16. Eesti Superkarikafinaaliga. Mullu kohtusid Superkarika matšis samuti Levadia ja Flora - toona sai Levadia tänu Igor Morozovi ja Eino Puri tabamustele 2:0 võidu. 
Mäng.
Kokkuvõte.
Nii normaal- kui lisaaeg lõppesid väravateta viigiga, mis tähendas 11 meetri karistuslööke. Seeria ainus eksimus sündis kohe avavoorus, kui pärast Markus Jürgensoni tabamust tõrjus Marko Meerits Konstantin Nahki löögi. 
Järgmised mehed ei eksinud ning kui lisaajal vahetusest sekkunud Alo Dupikov viiendas voorus Roman Smiško üle mängis, võisid floralased paarikraadises külmas kergendatult ohata.
Rahvuslik Strateegiliste Uuringute Instituut

Rahvuslik Strateegiliste Uuringute Instituut (ukraina keeles Національний інститут стратегічних досліджень) on Ukrainas tegutsev uurimiskeskus.
Jumalatelill

Jumalatelill ("Dodecatheon" L.) on taimeperekond nurmenukuliste sugukonnast.
Perekonna looduslik areaal paikneb Põhja-Ameeria lääneosas. Perekonda kuulub sõltuvalt süstemaatikast 12–17 liiki.
Eesti pärismaises flooras selle perekonna liike ei leidu.
Nõiasõnad

Nõiasõnad (ka nõidussõnad) olid sõnavormelid, mille esitamise abil loodeti tagada mingi soovi täitumist või sündmuse toimumist.
Usk nõiasõnadesse põhines endisaegsel kujutelmal, et sõnal, eriti nimel, on maagiline mõju nimetatava suhtes. Teadaolevatest Eesti nõiasõnadest on enamik hilisemat ladina või saksa päritolu ning sisaldavad põhiosas moonutatult ristiusu palvete osi. Nõiasõnu kasutati peamiselt arstimisel (roosi-, kõhuvalu-, nikastus- jm sõnad), kuid ka igasuguse halva ja ohtliku tõrjumisel (ussisõnad jt). Nendega seondub ka mitmesugune arvumaagia (loendus 1–9 jms). Nõiasõnade mõningane raviefekt oli psühhoteraapiline.
Nõiasõnade alla võib oma olemuselt lugeda ka needust (sajatust), mis pidi kahjustama teist inimest või tema vara sõnade jõul.
Iršava

Iršava (ukraina Іршава, ungari Ilosva, slovaki Iršava) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Iršava rajooni halduskeskus.
Iršava asub Iršava jõe ääres, Rumeenia piirist umbes 24 km kaugusel.
Iršavat on esmamainitud 1341. aastal, linnaõigused sai 1982. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Iršava elanikest ukrainlasi 97,42%, venelasi 1,47%, ungarlasi 0,47% ja mustlasi 0,12%.
Spišská Nová Ves

Spišská Nová Ves (ungari "Igló", saksa "(Zipser) Neu(en)dorf") on linn Slovakkia idaosas Košice maakonnas, Spišská Nová Vesi ringkonna halduskeskus. Asub Hornádi jõe ääres.
2019. aasta lõpus oli linnas 37 007 elanikku.
Tänapäeva linn tekkis vanema slaavi asula Iglovi ja saksa kolonistide asula (ladina Villa Nova, saksa Neudorf) kokkukasvamisel.
Roskosmos

Kosmosetegevuse Riiklik Korporatsioon Roskosmos (vene keeles Государственная корпорация по космической деятельности «Роскосмос»; lühinimi Roskosmos Роскосмос) on Venemaa riiklik korporatsioon, mis juhib kosmosetööstust riigis. 
Riiklik korporatsioon Roskosmos loodi 2015. aastal Föderaalse Kosmoseagentuuri Roskosmos ümberkujundamise tulemusena. Agentuur Roskosmos (asutati 1992. aastal) oli NSV Liidu Üldise Masinaehituse Ministeeriumi õigusjärglane. 
Korporatsiooni peakorter asub Moskvas aadressil Štšepkini 40. 
Korporatsiooni peadirektor on 2025. aastast Dmitri Bakanov (nimetati ametisse Venemaa presidendi Vladimir Putini seadlusega). Korporatsiooni kõrgeim juhtimisorgan on järelevalve nõukogu. Selle eesotsas on Venemaa asepeaminister Juri Borissov. 
Korporatsiooni keskaparaadis ning korporatsiooni struktuuri kuuluvates ettevõtetes ja instituutides töötab üle 169 000 inimese.
Eller

Eller on saksa ja eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Eller 363 inimesel: 153 mehel ja 210 naisel. Perekonnanimede levikult on Eller meeste puhul 449. ja naiste puhul 320. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 21,15.
Eesti Superkarikas 2010

Eesti Superkarikas 2010 oli 15. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2009 võitja Tallinna FC Levadia ja Eesti karikas 2009 võitja Tallinna FC Flora.
Mängu eel.
Superkarika finaali eel soovivad võitu nii FC Levadia kui ka FC Flora. Mullu võitis Superkarika Flora, Meistriliigas saatis edu Levadiat.
Mäng.
Kokkuvõte.
Tiitlikaitsja Levadia asus kohtumist juhtima 56. minutil, kui nurgalöögi järgsest olukorrast tuli pall Flora karistusalasse tagasi, kust Igor Morozov selle Sportland Arenal toimunud kohtumises Stanislav Pedõki selja taha lõi.
Kaheksa minutit enne lõpuvilet kasvatas Eino Puri Levadia edunumbrid kahekordseks, suunates palli värava eest lähinurka.
Karivärava mõis

&lt;mapframe latitude="59.338056" longitude="26.2625" zoom="14" width="220" height="220" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 26.261744,
 59.33796
 ]
&lt;/mapframe&gt;Karivärava mõis (saksa keeles "Karriwerraw") oli Mädapea mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kõrgemäe küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Katku mõis

Katku mõis, ka Katkotaga mõis (saksa keeles "Katkotaga") oli Sõmeru mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Katku küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Laanemõisa mõis

Laanemõisa mõis (saksa keeles "Leynal") oli eramõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Karivärava küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Svieržań

Svieržań (transkribeerituna Sveržan) on küla (endine alev) Valgevenes Homieli oblasti Rahačoŭ rajooni Doŭski külanõukogus. Asula asub Rakutuni jõe ääres, oblasti keskusest Homielist 104 ja rajooni keskusest Rahačoŭist 20 kilomeetri kaugusel.
Asulas on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on mõisa varemed, sünagoogi hoone, kaks õigeusu kirikut ja püha allikas. 
Ajalugu.
Küla juures asusid varem kurgaanid, mille kohalikud talupojad XIX sajandi lõpus lahti kaevasid. Leitud kiviaegsed esemed (nooleotsad, kirved jne) viidi hoiule kohaliku karjamõisa hoonesse, mis aga hiljem maha põles.
Esimesed kirjalikud teated asulast pärinevad XV sajandist. Aastal 1772 läks Svieržań esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Rogatšjovi maakonda. Toona tegutses seal katoliku kirik, mis valmis aastal 1786.
Aastast 1784 on esimesed teated Svieržańist kui alevist. Asula kuulus Sulistrowskitele, kes ehitasid sinna nii katoliku kiriku kui ka uniaadikiriku. Sealse püha allika juures oli ka kabel. Uniaatide kirik lammutati aastal 1824, põhjenduseks toodi selle halb seisukord. Aastal 1835 ehitati selle asemele uus õigeusu kirik. Sulistrowskid rajasid alevi juurde ka kivist mõisahoone, mis aga aastal 1829 maha põles. Aastal 1847 elas alevis 405 juuti.
Aastal 1859 oli alev Turtšeninovide valduses. Aastal 1864 ehitati sealse püha allika juurde uus tellistest kirikuhoone. Samal aastal avati alevis ka kool. Aastal 1872 läks asula Edmund Erdmani valdusse. Aastal 1884 sealne katoliku kirik veel tegutses, kuigi oli praktiliselt tühjaks jäänud. Aastal 1897 oli alevis magasiait, 17 poodi, vesiveski, kõrts, seal peeti korra aastas laata. Kirik allika juures oli toona kabeli staatuses. XIX sajandi lõpus avati alevis ka sünagoog ja ehitati tellistest õigeusu kihelkonnakirik. Aastal 1911 tegutses alevis telliselööv. Aastal 1914 hakkas sealne postkontor pakkuma ka telegraafsidet.
Aastal 1926 elas asulas 481 juuti, juudid moodustasid toona ligi poole Svieržańi elanikkonnast. 1930. aastatel sealne sünagoog suleti. Suvel 1941 vallutasid asula Saksa väed. 27. detsembril 1941 lasti maha 260 (teistel andmetel 274) asulas elanud juuti.
Sõja ajal tegutsesid Svieržańi ümbruskonnas Žuravičy partisanisalga partisanid, kes varjasid endid seal, kuna alevi ümbruskond oli metsane, alevist ida pool olid aga maad valdavalt lagedad. 14. veebruaril 1943 pidasid karistussalklased ja partisanid küla juures maha lahingu, sama aasta novembris põletasid karistussalklased maha 68 maja ja tapsid 207 sealset elanikku.
Aastal 1959 püstitati hukatud juutide matmispaika obelisk, aastal 1991 asendati see aga uue mälestusmärgiga.
Lepna mõis

Lepna mõis (saksa keeles "Lepna") oli Rakvere mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Eesküla küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Kiik (perekonnanimi)

Kiik on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiik 437 inimesel: 214 mehel ja 223 naisel. Perekonnanimede levikult on Kiik meeste puhul 263. ja naiste puhul 289. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 8,4.
Sämi-Silla mõis

Sämi-Silla mõis (saksa keeles "Silla") oli Uhtna mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rahkla küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Tobia mõis

Tobia mõis (saksa keeles "Tobja") oli Rakvere mõisa karjamõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Tobia külas Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
Eesti Superkarikas 2009

Eesti Superkarikas 2009 oli 14. Eesti Superkarika finaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2008 võitja Tallinna FC Levadia ja Eesti karikas 2008 võitja Tallinna FC Flora.
Mäng.
Kokkuvõte.
Mäng võttis dramaatilise pöörde 22. minutil, kui noor floralane Joonas Tamm teenis punase kaardi. Raske öelda, kas ta vedas oma meeskonda alt, kuna kohe viis teine nooruk Mikk Reintam mulluse karikavõitja 1:0 juhtima. Edasi omas Levadia kuni poolaja lõpuni initsiatiivi, teenides 43. minutil ka penalti, kuid Mihkel Aksalu tõrjus Konstantin Naha suhteliselt terava löögi nurgast ära.
Teisel poolajal oli mängupilt võrdsem. Levadia oli justkui kohustatud rohkem ründama, aga vaheaja järel väljakule tulnud Vjatšeslav Zahovaiko oli peasüüdlane, et Floragi ohtlikke rünnakuid tegi. Just Zahovaiko mahatõmbamise eest teenitud penaltist lõi Siksten Kasimir 50. minutil teise värava. Ka edaspidi ei sujunud mullusel meistril eriti midagi. Vahetusest mängu tulnud Indrek Zelinski sai küll kirja värava, kuid sellest jäi väheks. Lõpus kontrollis FC Flora küllaltki edukalt palli ja hoidis võiduseisu rahulikult lõpuvileni.
Svaljava

Svaljava (ukraina Свалява, ungari Szolyva, slovaki Svaľava) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Svaljava rajooni halduskeskus. Svaljava asub Latoritsa jõe ääres, Mukatševest umbes 23 km idakirdes.
Svaljavat on esmamainitud 1236. aastal, linnaõigused sai 1957. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Svaljava elanikest ukrainlasi 86,44%, mustlasi 4,71%, venelasi 3,07%, ungarlasi 1,97%, slovakke 1,45%, sakslasi 1,40%, valgevenelasi 0,18%, poolakaid 0,11% ja juute 0,07%.
Pelargoon

Pelargoon ("Pelargonium") on kurerehalaadsete seltsi kurerehaliste sugukonda kuuluv taimede perekond, kuhu kuulub umbes 250 liiki püsikuid ja sukulentseid (pool)põõsaid. Pelargoonid on tuntud ka kui geraaniumid, kuid see võib tekitada segadust Kurereha perekonnaga, mille ladina- ja ingliskeelne nimetus on samuti "Geranium". 
Pelargoonid on põuakindlad taimed, mis on peamiselt pärit Lõuna-Aafrikast. Nad on levinud ilutaimed, sest nad õitsevad kaua ja õied on kirkad ja värvilised. Pelargoone kasutatakse ka eeterlikes õlides ja rahvameditsiinis.
Välimus.
Pelargoonid on üsna puitunud vartega ja püstised või roomavad. Leidub nii mittearomaatseid kui ka aromaatseid pelargoone. Lehed on terved või külgedelt või pealt sisselõigetega.
Õisikud on väiksemate ja normaalsete lehelehtede või ainult väiksemate lehestiku lehtedega õitsvad oksad. Õisikus on 1-20 õit. Õied on valged, roosad, roosakaslillad või lillad, tagumised kroonlehed on tumelillad, veinipunase või tumepunase sulgjasarnase märgistusega. Õies asub 7 viljakat tolmukat.
Kasvatamine.
Pelargoonid võivad kasvada peenardes, pottides ja rõdukastides. Nad kasvavad keskmise viljakusega liiv- ja liivsavimuldadel ja päikeselised kuni poolvarjulises kasvukohas. Kasvuperioodil vajab regulaarset kastmist ning väetamist, et rikkalikult õitseda sügiskülmadeni. Potis kasvatades tuleb jälgida, et üleliigne vesi saaks avauste kaudu välja valguda, sest pelargoonid ei kannata liigniiskust.
Pelargoonid õitsevad mai lõpust septembrini. Õisikud on särava tooniga. Suured poolkera- või kerakujulised õisikud kasvavad igast lehekaenlast. Liht- või täidisõied on koondunud pikkade õitevarte otsa õisikuks. Püstised sordid kasvavad 30-40 cm kõrguseks.
Pelargoone on võimalik kasvatada püsikutena, kui hoida üle talve külmumisvabalt (min. temp. 7°C). Seejuures peaks koht olema jahe, valge ja taimi kasta minimaalselt. Kevadel lõigata tagasi, jättes umbes 5 cm pikkused tüükad, millest arenevad uued võrsed. Tagasilõigatud oksi võib kasutada pistokstena paljundamiseks. Seemnetega paljundamisel tuleb seemned külvata detsembrist veebruarini. Idanevad 20-25°C juures 7-14 päeva. Pelargoonid istutatakse 20-30 cm vahedega.
Liigid.
Briti Pelargooniselts klassifitseerib kõik maailmas leiduvad pelargoonid ja nende hübriidid rühmadesse : 
Kasutamine.
Dekoratsioon.
Pelargoonid on populaarsed dekoratiivtaimed.
Toidus.
Pelargoone kasutatakse maitse lisamiseks küpsetistesse, külmutatud piimatoodetesse, kommidesse, nätsudesse, tarretisse, pudingusse, alkohoolsetesse ja mittealkohoolsetesse jookidesse. "Pelargonium tomentosumi", mündilõhnalist pelargooni kasutatakse tees. Pelargooniõli pikendab toidu säilivust oma antimikroobiliste omadustega.
Parfümeeria.
Pelargoonidest saadavat õli kasutatakse parfüümides, näiteks roosilõhnalistes, mündilõhnalistes, tsitruselõhanlistes parfüümides.
Meditsiin.
Rahvameditsiinis on pelargoon kasutusel olnud erinevate haiguste ja sümptomite vastu: düsenteeria, nefriit, närvivalu, palavik ja paljude teiste vastu.
Tjatšiv

Tjatšiv (ukraina Тячів, ungari Técső) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Tjatšivi rajooni halduskeskus. Tjatšiv asub Tisza jõe paremal kaldal, Rumeenia piiri ääres.
Tjatšivit on esmamainitud 1329. aastal, linnaõigused sai 1961. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tjatšivi elanikest ukrainlasi 71,33%, ungarlasi 24,23%, venelasi 2,74%, sakslasi 0,22% ja valgevenelasi 0,11%.
Eesti Superkarikas 2008

Eesti Superkarikas 2008 oli 13. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2007 võitja Tallinna FC Levadia ja Eesti Superkarikas 2007 võitja Narva JK Trans.
Mäng.
Kokkuvõte.
11. minutil läksid narvalased kohtumist 1:0 juhtima, kui tabav oli lätlane Filips Mihailovskis. 42. minuti. sahises väravavaht Kert Kütti seljatagune veelgi, kui Trans suurendas edu Vladislav Ivanovi väravast 2:0.
29. minutil vormistas Transi kolmanda värava Maksim Gruznov. 77. minutil tegi kübaratrikki tähistava tabamuse narvalane Ivanov. Levadia sai siiski ka auvärava Sander Puri 85. minuti tabamuse näol.
52. minutil jäi FC Levadia kümnekesi, sest mängust eemaldati kaitsja Andrei Kalimullin.
Käina meremudamaardla

Käina meremudamaardla on meremudamaardla, mis asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas paiknevas Käina lahes. Maardla pindala on 128,25 ha.
Maardla meremuda saab kasutada ravimudana ja naturaalse looduskosmeetika toorainena. Käina lahe ravimuda aktiivne tarbevaru on 274 000 t.
Eesti Superkarikas 2007

Eesti Superkarikas 2007 oli 12. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2006 võitja Tallinna FC Levadia ja Eesti karikas 2007 finalist Narva JK Trans.
Mängu eel.
Sel aastal mängitakse Superkarika finaal 25. novembril kell 13:00 Sportland Arenal ning seal kohtuvad 2006. aasta meister Tallinna FC Levadia ja 2006/2007. aasta karikafinalist Narva JK Trans (kuna Levadia võitis ka karika, siis osaleb finaalis karikafinalist, vastasel korral aga karikavõitja).
Alates järgmisest hooajast peetakse Superkarika finaal aga hooaja alguses. 2008. aasta 1. märtsil toimuvas mängus on vastamisi 2007. aasta meister FC Levadia ja 2006/2007. aasta karikafinalist JK Trans (kuna Levadia võitis ka karika, siis osaleb finaalis karikafinalist, vastasel korral aga karikavõitja).
Peretšõn

Peretšõn (ukraina Перечин, ungari Perecseny, slovaki Perečín) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Peretšõni rajooni halduskeskus. Peretšõn asub Uži jõe paremal kaldal, Slovakkia piirist umbes 8 km kaugusel.
Linna läbib Užgorod–Sambiri raudteeliin.
Peretšõni on esmamainitud 1399. aastal, linnaõigused sai 2004. aastal.
Eesti Superkarikas 2006

Eesti Superkarikas 2006 oli 11. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2006 võitja Tallinna FC TVMK ja Eesti karikas 2006 finalist Tallinna FC Flora.
Mäng.
Kokkuvõte.
FC Flora asus kohtumist juhtima 65. minutil, kui täpne oli vanameister Martin Reim.
Mängu 93. minutil nägi punast kaarti FC Flora mängija Tomas Sirevicius ja kaks minutit hiljem viigistas Viktors Dobrecovs penaltist kohtumise seisu.
Lisaajal väravaid ei sündinud ja penaltiseerias oli 3:2 parem TVMK.
Yorki Elizabeth

Yorki Elizabeth (inglise keeles "Elizabeth of York"; 11. veebruar 1466 – 11. veebruar 1503) oli Inglismaa kuninganna, Henry VII abikaasa. Elizabeth abiellus Henryga 18. jaanuaril 1486, pärast Bosworthi lahingut, mis tähistas Rooside sõja lõppu. 
Elukäik.
Noorus.
Yorki Elizabeth sündis Westminsteri palees kuningas Edward IV ja Elizabeth Woodville'i vanima lapsena. 1475. aastal nõustus Prantsusmaa kuningas Louis XI Elizabethi oma poja Charlesiga paari panema, kuid 1482. aastal lükkas ta lubaduse tagasi.
Edward IV suri 9. aprillil 1483. Troonile tõusis Elizabethi noorem vend Edward V; tema onu Richard, Gloucesteri hertsog, määrati regendiks. Edward paigutati näiliselt tema kaitseks elama Towerisse. 22. juunil kuulutati Edward IV abielu Elizabeth Woodville'iga kehtetuks ja nende lapsed sohilasteks, mille järel sai kuningaks Richard.
Richard III valitsusaeg.
Elizabethi ema sõlmis liidu leedi Margaret Beaufortiga, Henry Tudori (hiljem Henry VII) emaga. Margaret oli Lancasteri dünastia lähim troonipärija. Nad leppisid kokku, et Henry troonile tõusma ning Yorki Elizabethiga abielluma, et ühendada kaks konkureerivat dünastiat. 
Henry Tudor ja tema armee saabusid Walesi 7. augustil 1485. Richard III ja Henry Tudor sõdisid 22. augustil Bosworthi lahingus. Richardil oli suurem sõjavägi, kuid ta sai siiski Henrylt lüüa ning hukkus lahingus. Henry Tudor kuulutati kuningaks ning sellega algas Tudorite dünastia.
Inglismaa kuninganna.
Henry VII kuulutas kõik Edward IV lapsed taas seaduslikeks ning tunnustas Edward V-t kui oma eelkäijat. Henry ja Elizabeth abiellusid 18. jaanuaril 1486 Westminster Abbeys. Kuigi abielu oli esialgu poliitiline, osutus see edukaks ning Henry ja Elizabethi vahel oli vastastikune kiindumus ja austus. Nende esimene laps Arthur sündis 20. septembril 1486. Elizabeth tõi ilmale veel mitu last, kuid vaid neli elasid imikueast kauem: Arthur, Margaret, Henry ja Mary.
Surm.
1502. aastal jäi Elizabeth jällegi lapseootele. 2. veebruaril 1503 tõi ta ilmale tütre Katherine'i, kuid laps suri vaid paar nädalat hiljem. Elizabeth haigestus lapsevoodipalavikku (ehk sai sünnitusjärgse sepsise) ning suri Toweris 11. veebruaril, oma 37. sünnipäeval. Tema pere oli suures leinas, eriti Henry, kelle tervis hakkas pärast Elizabethi surma halvenema. 2012. aastal avastati Henry VII käsikiri, kus on käsitletud Elizabethi surma tagajärgi. Kuninganna tütreid Margareti ja Maryt on kujutatud mustades loorides, taustal on näha 11-aastast prints Henryt, kes nutab oma ema tühjal voodil. Pärast Elizabethi surma ei kasutatud Towerit enam residentsina. Henry VII kaalus ka uuesti abiellumist, kuid ta suri lesena 1509. aastal.
Elizabeth maeti 24. veebruaril Westminster Abbeysse, tema kõrvale on maetud ka Henry VII.
Viktar Hrenin

Viktar Hrenin (valgevene keeles "Віктар Генадзевіч Хрэнін"; sündinud 1. augustil 1971 Navahrudakis) on Valgevene sõjaväelane (kindralmajor) ja poliitik. Ta on 20. jaanuarist 2020 Valgevene kaitseminister.
Ta sündis aastal 1971 Navahrudakis Hrodna oblastis. Ta lõpetas aastal 1988 Ussuriiski Suvorovi sõjakooli. Aastal 1992 lõpetas ta Omskis asuva Kõrgema Juhtivkoosseisu Sõjakooli. Aastal 2005 lõpetas ta Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia.
Ta on teeninud motoriseeritud rühma komandörina, luurerühma komandörina, luureroodu komandörina, infotöötluskeskuse ülemana eraldiseisva luurepataljoni komandopunktis.
Aastatel 2008–2010 oli ta 6. eraldiseisva kaardiväe mehhaniseeritud brigaadi (Grodnos) ülem, 2010–2014 - 11. eraldiseisva kaardiväe mehhaniseeritud brigaadi (Slonimis) ülem.
Juulist 2014 kuni juunini 2015 oli ta staabiülemː Lääne operatiivjuhtkonna vägede ülemjuhataja esimene asetäitja. 23. juunist 2015 kuni 20. jaanuarini 2020 oli ta Lääne operatiivkomandörrühma ülem.
Kindralmajori sõjaväeline auaste anti talle 22. veebruaril 2016.
Valgevene Vabariigi presidendi Alaksandr Łukašenka määrusega määrati 20. jaanuaril 2020 Valgevene Vabariigi kaitseministriks.
Hrenin on Valgevene Vabariigi Julgeolekunõukogu liige.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tütre isa. Abikaasa Natalja on arst, tütar Marina on jurist.
Olümpia medalivõitjad ujumises (naised)

See on olümpiamedalistide täielik loetelu naiste ujumises.
See nimekiri on osa olümpiamängude ujumise medalivõitjate nimekirjast. Ta loetleb kõik suveolümpiamängude ujumisvõistluste medalivõitjad. Nimekiri on jaotatud võistluste järgi, mis on praegu olümpiamängude võistlusprogrammi osa, ja võistluste järgi, mida enam ei korraldata.
Praegune programm.
4 × 100 m vabalt.
Märkus: alates 1992. aastast on eelvoorudes ujunud sportlased, kuid mitte finaalis võistkonda pääsenud ujujad saanud medaleid ka siis, kui nende võistkond jõudis finaalis kolme parema hulka.
4 × 200 m vabalt.
Märkus: alates 1992. aastast on eelvoorudes ujunud sportlased, kuid mitte finaalis võistkonda pääsenud ujujad saanud medaleid ka siis, kui nende võistkond jõudis finaalis kolme parema hulka.
4 × 100 m kompleksi.
Märkus: alates 1992. aastast on eelvoorudes ujunud sportlased, kuid mitte finaalis võistkonda pääsenud ujujad saanud medaleid ka siis, kui nende võistkond jõudis finaalis kolme parema hulka.
Ebavere mõis

Ebavere mõis (saksa keeles "Ebbafer") oli Äntu mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Ebavere küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Ilmandu mõis

Ilmandu mõis (saksa keeles "Ilmando") oli Raigu mõisa poolmõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Raigu küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Karunga mõis

Karunga mõis (saksa keeles "Karrunga") oli Lasila mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Karunga küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Kivistiku mõis

Kivistiku mõis (saksa keeles "Kiwistik") oli Kaarma mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.
Kullenga mõis

Kullenga mõis, ka Kullinga mõis (saksa keeles "Kullenga") oli Porkuni mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kullenga küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Visila mõis

Visila mõis (saksa keeles "Wistla") oli Porkuni mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.
Uuemõisa mõis (Väike-Maarja)

Uuemõisa mõis, ka Hõbediku karjamõis (saksa keeles "Charlottenburg, Charlottenberg") oli Vao mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Uuemõisa küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Uhe mõis (Väike-Maarja)

Uhe mõis (saksa keeles "Uhhe") oli Porkuni mõisa karjamõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.
Novõi Kalõniv

Novõi Kalõniv (ukraina Новий Калинів) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Sambiri rajoonis. Novõi Kalõniv asub Sambirist ligi 7 km kirdes.
Novõi Kalõniv rajati 1951. aastal Nõukogude lennuväebaasi asulana. Alevi staatuse sai Novõi Kalõniv 1999. aastal ja linnaõigused 2005. aastal.
Novojavorivsk

Novojavorivsk (ukraina Новояворівськ) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Javorivi rajoonis. Novojavorivsk asub Javorivist umbes 14 km idas.
Asutati 1965. aastal töölisasulana, mis kandis nime Jantarne. Praeguse nime sai 1969. aastal, linnaõigused 1986. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novojavorivski elanikest ukrainlasi 97,46%, venelasi 2,03%, valgevenelasi 0,12% ja poolakaid 0,11%.
Azərbaycan marşı

"Azərbaycan marşı" (Eesti keeles ; "Aserbaidžaani marss") on Aserbaidžaani Vabariigi hümn.
Hümni sõnade autor on Ahmad Javad, viisi autor Uzeyir Hajibeyov.
"Azərbaycan marşı" võeti ametlikult Aserbaidžaani hümniks 1920 aastal. Uuesti võeti see Aserbaidžaani Vabariigi hümniks 1992.
Vaata ka.
Aserbaidžaani NSV hümn
Mónika Lamperth

Mónika Lamperth (sündinud 5. septembril 1957 Bácsbokodis) on Ungari poliitik ja jurist.
Ta oli Ungari siseminister Péter Medgyessyi valitsuses ja Ferenc Gyurcsányi esimeses valitsuses 2002–2006, 2006–2007 oli ta Ferenc Gyurcsányi teises valitsuses omavalitsuste ja regionaalarengu minister, 2007–2008 oli ta sotsiaal- ja tööminister.
Valeri Falkov

Valeri Falkov (vene keeles Валерий Николаевич Фальков; sündinud 18. oktoobril 1978 Tjumenis) on Venemaa õigusteadlane ja poliitik, ta kuulub erakonda Ühtne Venemaa. Ta oli aastatel 2013–2020 Tjumeni Riikliku Ülikooli rektor. 20. jaanuarist 2020 on ta Venemaa teaduse ja kõrghariduse minister.
Ta sündis aastal 1978 Tjumenis. Ta lõpetas aastal 1995 Novoseleznevo Keskkooli Kazanskoje rajoonis Tjumeni oblastis. Seejärel astus ta Tjumeni Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda ja lõpetas aastal 2000 riigi ja õiguse instituudi juristina. Pärast seda astus ta aspirantuuri ja kaitses aastal 2003 väitekirjaga (juhendaja professor Gennadi Tšebotarjov) "Совершенствование правового регулирования предвыборной агитации в Российской Федерации" õigusteaduse kandidaadi väitekirja.
Aastatel 2003–2007 oli ta Tjumeni Riikliku Ülikooli põhiseadusliku- ja munitsipaalõiguse kateedri asejuhataja, 2007. aastal anti talle dotsendi akadeemiline nimetus. Märtsist novembrini 2007 oli ta Tjumeni Riikliku Ülikooli Riigi ja õiguse instituudi direktori asetäitja õppetöö alal. 2012. aasta oktoobrist kuni 2013. aasta aprillini oli ta Tjumeni Riikliku Ülikooli rektori kohusetäitja. 21. märtsil 2013 valiti ta Tjumeni Riikliku Ülikooli rektoriks. 30. aprillil 2015 valiti ta Tjumeni oblasti ülikoolide rektorite nõukogu esimeheks.
Aastatel 2006–2013 oli ta Tjumeni oblasti valimiskomisjoni liige otsustava häälega. Aastatel 2009–2011 valiti ta Tjumeni oblasti noorteadlaste ja -spetsialistide nõukogu esimeheks (2011. aastal tunnustati nõukogu Venemaal üheks tõhusamaks).
Alates 2012. aasta märtsist on ta ülevenemaalise avaliku organisatsiooni “Venemaa Juristide Assotsiatsiooni” piirkondliku filiaali aseesimees, ühingu Tjumeni linnaosakonna esimees.
Aastatel 2013–2016 oli ta Tjumeni linna duuma VI koosseisu saadik, Ühtse Venemaa partei piirkondliku poliitilise nõukogu liige, Tjumeni linna duuma linnaplaneerimise ja maasuhete alalise komisjoni esimees. Alates 18. septembrist 2016 kuni 21. jaanuarini 2020 oli ta Tjumeni oblasti duuma saadik ühemandaadilises valimisringkonnas nr 17.
17. aprillil 2018 määrati ta Venemaa haridus- ja teadusministeeriumi atesteerimiskomisjoni otsusega Tjumeni Riikliku Ülikooli rektoriks. 15. jaanuaril 2020 kaasati Vene Föderatsiooni põhiseaduse muutmise ettepanekute ettevalmistamise töörühma.
21. jaanuaril 2020 määrati ta Venemaa teadus- ja kõrgharidusministriks.
Inga Jankauskaitė

 
Inga Jankauskaitė (sündinud 10. jaanuaril 1981 Kaunases) on Leedu näitleja, laulja ja pianist.
Ohvriaed

Ohvriaed oli Lõuna-Eesti hajaasustuses talu (taluderühma) kultusepaik ja ohverdamiskoht.
Ohvripaigaks oli taraga piiratud aiake taluõuel või suurema taluaia nurgas, kus kasvasid lehtpuud, põõsad ja humalad. See koht oli püha ja puutumatu. Ohvriaeda pandi surnud esivanematele, majahaldjale, maajumalale ja vaimudele mõeldud ohvriande, milleks olid toiduained, toidud, vill, lõng jms. Need asetati seal olevale kivile, kivihunnikule, lauale, murumättale või mujale. Üldiselt ei tohtinud sinna keegi siseneda peale taluperemehe, et mitte pühapaika rüvetada.
Kõige kauem püsisid ohvriaiad Mulgimaal, neid maha jätma ja hävitama hakati 19. sajandi keskpaigas.
Metamudel

Metamudel on mudeli mudel. Sõltuvalt rakendusest võib metamudelil olla erinevaid määratlusi: metamudel on