tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Võmmorski vana tsässon

Võmmorski vana tsässon on suvistepühi ehk nelipühi tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võmmorski külas Setomaa vallas. Suvistepühad ehk nelipühad on 50 päeva pärast ülestõusmispühi. Tsässon on ehitatud umbes 1911. aastal. 
Üldandmed.
2010. aastal võeti hoone renoveerimiseks lahti ja paigutati varju alla. Dendrokronoloogilise uuringu põhjal on tõenäoline ehitusaeg umbes 1911. aasta (Läänelaid jt 2005), kuid 1926. aasta fotode põhjal võib väita, et laastukatus on kindlasti vanem kui 15 aastat. Hoone ei ole riikliku kaitse all. Tsässon taastati 2013. aastal riikliku pühakodade programmi vahendite abil. Tsässona taastaja oli OÜ Katusõkatja.
Ehituslikud andmed.
Võmmorski vana tsässon on nelinurkse plaanilahendusega männipuidust viilkatusega ristpalkehitis, välismõõtudega 543 x 368 cm. Põhiosa on ruudukujuline (368 x 373 cm). Hoone palgid on nii seest kui ka väljast kirvega tahutud ja ühendatud puhasnurgaseotisega (tuulekeelega; kalasabatapp). Hoone on väike, sellel on üks siseruum (12 m2) ja väline varjualune (5 m2). Tsässona ees on lahtine postidele toetuv ja praegu piireteta eeskoda. Säilinud on eeskoja alumised kaks palgirida ja oletatavasti ka eeskoja põrand. Eeskoja otsaviilul on ülalt kolmas palk puudu.
Seina kõrgus maapinnast sarikate ühenduskohani on 195 cm ja kõrgus katuseharjani 393 cm. 1974. aasta ekspeditsiooni märkmetes on kirjas, et hoone viilkatus on laastudest ja laudpõrand lagunenud (Kupp 1974i). 
Hoone seinad toetuvad nurkades ja palgirea keskel asuvatele maakividele. Nii lae- kui põrandaviimistlus on algupärane. Hoonel on kolm kividele toetuvat ümarpalgist pealt tahutud põrandatala. Nendele toetub saetud ja hööveldatud põrandalaudis laiusega 18–27 cm.
Ukseava mõõt on 156 x 137 cm. 1974. aasta inventeeringu andmetel olid tsässona ukse mõõdud 1,40 m x 1,65 m, mis on küsitav, sest ava on praegu väiksem. Uks on olnud kinnitatud tenderpostidele*, lävepakuks on alumine seinapalgirida. 20. sajandi alguse fotol ei ole ukse välimus nähtav, kuid laius lubab oletada, et tegemist võis kunagi olla kahepoolse uksega. Teisel fotolt võib aimata väga laiadele tendripostidele toetuvat ühepoolset ust, mis ilmselt avanes sissepoole.
1974. aasta inventeerimisaktis on akna mõõtudena kirjas 50 x 70 cm. Märgitakse ka, et aken on laudadega kinni löödud, viimastel aastatel puudus aken üldse, alles on vaid lengid (Kupp 1974i). Avause mõõdud on 56 x 72 cm.
Hoone välisilme ei ole 20. sajandi algusest pärit fotodega võrreldes palju muutunud. Tsässonale ei ole paigaldatud voodrilaudist. Vahetatud on katusekattematerjal ning kaduma on läinud kaks katusel paiknenud risti. Lagunenud on voodrilaudisest eeskoja piire, mis külgedelt oli kaetud kuni katuseviiluni ja eest peaaegu otsaviiluni, jättes vaid mõnekümne sentimeetrise vahe. Keskmiste tugipostide vahel oli puitlippidest väravaga sissepääsuava. 
Sisustus.
Tsässona sisustus on hävinud. Külgseinas on säilinud puidust liist, mis on toetanud tagaseinas paiknenud ikooniriiulit. Ühtegi pilti pole säilinud. Fr. R. Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsiooni materjalides väidetakse, et ikooniruumis on sisustus hävinud ning ruumi nimetatakse kolikambriks (Kupp 1974i).
Cemophora

Cemophora on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Cemophora" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on levinud Ameerika Ühendriikides: Alabama, Arkansase, Põhja-Carolina, Lõuna-Carolina, Delaware, Florida, Georgia, Illinoisi, Indiana, Kentucky, Louisiana, Marylandi, Mississippi, Missouri, New Jersey, Oklahoma, Tennessee, Texase ja Virginia osariigis.
Chapinophis

Chapinophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Chapinophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on endeemsed Guatemalas. Nad on levinud Sierra de las Minase mäeahelikus 1830–2300 m kõrgusel.
Acireale

Acireale on linnaks nimetatav omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Sitsiilia maakonnas Catania suurlinnapiirkonnas. Acireale sai linnaõigused Itaalia presidendi 2005. aasta 30. novembri dekreediga.
161 meetri kõrgusel merepinnast asuva Acireale asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. 
Haldus.
Acireale piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aci Castello, Aci Catena, Aci Sant'Antonio, Giarre, Riposto, Santa Venerina, Zafferana Etnea.
Acireale halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Aci Platani, Balatelle, Capo Mulini, Guardia, Mangano, Pennisi, Piano d'Api, Pozzillo (Superiore ja Inferiore), San Giovanni Bosco, Santa Caterina, Santa Maria degli Ammalati, Santa Maria delle Grazie, Santa Maria la Scala, Santa Maria la Stella (jagatud Aci Sant'Antonioga), Santa Tecla, Scillichenti, Stazzo.
Mereäärsed fraktsioonid on, põhjast lõunasse: Pozzillo, Stazzo, Santa Tecla, Santa Maria la Scala ja Capo Mulini.
Acireale kvartalid ("quartiere") on: Belfrontizio, Cappuccini, Cervo, Città del fanciullo (sitsiilia keeles "O fanciullu"), Pescheria ("A chiazza"), Piazza Carmine ("O' Camminu"), Piazza Dante ("Chianu Pizzuni"), Piazza Europa, San Biagio, San Cosmo, San Giovanni, San Giuseppe, San Martino, San Michele, San Salvatore ("O' Sabbaturi"), Santa Maria del Suffragio ("E' Motti"), Triangolo, Santa Caterina, Tupparello, Via Loreto, Via Mandorle ("Vanedda e mennule"), Stazione Vecchia.
Kaklusklubi

"Kaklusklubi" ("Fight Club") on USA kirjaniku Chuck Palahniuki 1996. aastal ilmunud romaan.
Kaklusklubi peategelane võitleb unetusega. Kui tema arst väidab, et unetus pole kannatus, leiab ta kergendust, teeseldes eri tugirühnades haiget. Seejärel kohtab ta saladuslikku meest Tyler Durdenit ning rajab põrandaaluse kaklusklubi kui radikaalse psühhoteraapia vahendi.
1999. aastal lavastas režissöör David Fincher romaani järgi samanimelise filmi, peaosades Brad Pitt ja Edward Norton. Sellest sai kultusfilm, ehkki kinodes tõi see sisse oodatust vähem. Filmi edu muutis menukaks ka romaani ja selle autori Palahniuki.
Eesti keeles avaldas romaani 2006. aastal Tiina Randuse tõlkes Eesti Ekspressi Kirjastus.
Uruhiir

Uruhiir ("Microtus") on hamsterlaste sugukonda kuuluv näriliste perekond.
Perekonda kuulub 62 liiki.
Eesti liigid.
Eestis elab 5 selle perekonna liiki:
Pikkpoiss

Pikkpoiss ehk hakkliharull (ka hakkpraad või hakkpäts, rahvasuus ka vale jänes ja valejänes) on enamasti piklikus ahjuvormis küpsetatud hakklihast toit. Toit on pärit Mandri-Euroopast ja selle juured ulatuvad Vana-Roomasse.
Koostis.
Roa põhikoostisaine on kas veise-, lamba-, sea- või metsloomalihast, harvemini hobuse- või linnulihast valmistatud hakkliha. Hakklihale lisatakse lisakoostiainetena näiteks leiva- ja saiapuru, sinepit või tomatipastat. Maitseainetest järgi võib lisada peterselli, sellerit, koriandrilehti, soola, pipart, karrit või eksootilisemaid vürtse näiteks jahvatatud nelki, tähtaniisi ja kaneeli (ka kassiat). Pikkpoissi tehakse ka seene-, muna-, juustu- või juurviljatäidisega.
Vorm ja küpsetamine.
Hakklihatainast vormitakse leivapätsikujuline hakkpäts, mida küpsetatakse kas ahjuvormis või küpsetusfooliumi keeratult ahjus või mis hautatakse keskmisel kuumusel küpseks pliidile asetatud küpsetuspannil. Seda rooga saab valmistada ka mikrolaineahjus.
Levik ja nimetus.
Sakslaste koduköögis kannab roog nimetust Hackbraten, Faschierter Braten või Falscher Hase. Paljudes piirkondades kasutatakse täidisena keedetud kanamune. Soomlaste koduköögis kannab roog nimetust "lihamureke". Roog tehakse hakk-kotleti tainast, maitsestamiseks kasutatakse üksnes soola ja musta pipart.
Välislingid.
"Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit seisuga 24.12.2013."
Capo Mulini

Capo Mulini on fraktsioon ("frazione") Itaalias Sitsiilia maakonnas Catania suurlinnapiirkonnas Acireales. Capo Mulini asub 9 meetri kõrgusel merepinnast.
Capo Mulini asub Acirealest umbes 5 kilomeetrit lõunas. Samanimeline neem (Mulini neem, "Capo Mulini") on Catania lahe põhjapoolseim punkt. 
Arvatakse, et antiikajal asus Capo Mulini lähistel Kreeka linn Xiphonia.
 Sant'Anna torn, praegune tuletorn
Catania laht

Catania laht (itaalia keeles "Golfo di Catania") on laht Lõuna-Itaalias Joonia meres.
Sitsiilia maakonna Catania ja Siracusa provintside piires asuv laht piirneb põhjas Acireales asuva Mulini neemega ja lõunas Augustas asuva Campolato neemega. 
Lahe pikkus on 31,5 kilomeetrit, laius 9,8 kilomeetrit, rannajoone pikkus umbes 50 kilomeetrit.
Lahte suubuvad mitmed jõed: Simeto, Gornalunga, San Leonardo; Acquicella, Buttaceto, Benanti kanal. Catania juures suubub lahte maa-alune Amenano jõgi.
Lasipuu

Lasipuu (ka: "lasila, lasing") on postidele toetuv põikpuu, kuhu seotakse kinni hobuseid.
Otse tänav

Otse tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Eramutega hoonestatud Otse tänav algab Piibelehe tänavalt ja lõpeb Veskimetsa tänaval. Otse tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline ja ligi 195 meetri pikkune.
Otse tänav sai nime 16. mail 1958. Otse tänav on nime saanud Joone tänava eeskujul.
Lasipuu (tööriist)

Lasipuu (ka: "kaevepuu, pusipuu") on ühest otsast teritatud puu (tavaliselt kuusk), mida vanasti kasutati ahetud rukkirehe parte vahelt torkimiseks. Rukkirehte torgiti siis, kui see oli nii kokku vajunud, et soojust sellest läbi enam ei käinud.
Piksepeni tänav

Piksepeni tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Piksepeni tänav kulgeb Lepiku tee ja Päevakoera tänava vahel. Tänav on enam-vähem lääne–idasuunaline ja ligikaudu 180 meetrit pikk.
Piksepeni tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. 
Piksepeni tänav on rajatud endise Lepiku küla Andrekse talu maadele.
Jõulusandid

Jõulusandid olid Eesti rahvakultuuris jõuluaja tähtpäevadel peresid külastanud käijad (enamasti noormehed), kes soovisid pererahvale õnne ja edu. 
Näiteks Lääne-Eestis käisid andresepäeval (30. november) "andresed", luutsinapäeval (13. detsember) "luutsid", toomapäeval (21. detsember) "toomad". Uusaastaööl külastasid Lääne-Eestis ja läänesaartel perekondi ka jõulusandid, keda nimetati "nääripoisteks".
András Schiff

Sir András Schiff ['andraaš šiff] (sündinud 21. detsembril 1953 Budapestis) on Ungari juudi päritolu pianist.
Chilomeniscus

Chilomeniscus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Chilomeniscus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod on levinud Arizona osariigis ja Mehhikos.
Näärisokk

Näärisokk (ka "jõulusokk", "nääripukk", "jõulupukk", Kihnus "jõulutönk") on rahvakultuuris sokuks maskeerunud noormees, kes liigub ringi jõulude või nääride ajal. 
Eestisse on näärisoku tava jõudnud Rootsist. Eestis on teada selle tava järgimist saartel ja läänerannikul veel 20. sajandi algulgi. Sokuks maskeerimise ja sokujooksmise komme on levinud ka Soomes, Norras, Taanis, Iirimaal, Ungaris, Sloveenias, Bulgaarias ja Portugalis. 
Kombestik Eestis.
Sokuks maskeeritud inimene liikus koos karjusega või üksi jõuluajal ringi ja lõbustas inimesi – puksis pererahvast, hirmutas lapsi, pritsis tüdrukuid veega ja kogus ande. Maskeerimiseks kasutati pahupidi kasukat, sokupead, looka, habemeks kasutati takku või lina. Kasutati majapidamises leiduvat kraami nii, nagu maskeerija fantaasia lubas. 
Nääripoisid ja näärisokud käisid saartel ja Lääne-Eestis uusaasta esimestest tundidest alates perest peresse, soovisid head uut aastat ja kirjutasid kriidi või söega majauksele uue aasta numbri. Neile pakuti õlut, anti ande – vööpaelu, pähkleid, õunu.
Komme pärineb eelkristlikust perioodist, see oli seotud surnutekultusega – inimese hing võis kriitilisel ajal (ja aastavahetus seda on) võtta looma kuju, kuid samuti on maskeerimine nii tõrjemaagiline kui ka meelelahutuslik tegevus.
Sokujooksmine on saarte ja läänerannikul paiguti endiselt elav traditsioon ning on kantud ka Eesti vaimse kultuuripärandi nimekirja.
Soomes.
Soomes on näärisokk "joulupukki" või "nuuttipukki" – kuri vaim, kes on võtnud soku kuju ja nõuab 13. jaanuaril ande ning toidujääke tasuks saagi ja viljakuse eest. Komme ("kekri") on säilinud Kagu-Soomes, kus pühade aja lõpul kasukates, tohust maskidega ja sarvedega mehed käivad ukselt uksele ning kui ei saa soovitut, hirmutavad lapsi. Nimetus "joulupukki" (jõulude sokk) tähistab alates 20. sajandist tänapäevast jõuluvana.
Jõuluhani (rahvakultuur)

Jõuluhani on Lääne-Eesti rahvakultuuris jõulude ajal liikuv haneks maskeerunud pereliige, kes vitsaga või nokaga käib eeskätt lastest saunalisi löömas. Enamasti maskeerus jõuluhaneks perekonna mõni vanematest meestest.
Rahvakultuuris püsis see tava 19. sajandi keskpaigani.
Jõulukroon

Jõulukroon (ka: "näärikroon", "äll") on jõulude ajal kasutatav õlest või roost laeilustus. Jõulukroon koosneb nööriga läbi tõmmatud ja kokku seotud õle- või roolülidest, meenutades väliskujult enamasti kaheksatahukat.
Jõulukrooni eritüüp on kräss: ilustus, mille puhul tooresse kartulisse on pistetud rukkikõrred.
Pulmakroon

Pulmakroon, ka pulmasari oli pulmade ajal kasutatav laekaunistus (nt Kadrinas, Kuusalus, Juurus, Ristil jne). 
See oli lauas istuva noorpaari kohal lakke riputatud peergudest (ka õlekõrtest või pilliroost) pärg või geomeetriline kujund, mis oli ehitud munade, tuttide, lintide, lipukeste, paela otsa aetud hernestega jms. Pulmakrooni materjal oli värvitud (iga asi eri värvi).
Haradok

Haradok (transkribeerituna Garadok) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Haradoki rajooni halduskeskus. Leedu keeles "Haradokas" või "Gorodokas", poola keeles "Horodek".
Linna läbib Viciebskist Nevelisse viiv raudtee. Haradokis on kaks keskkooli ja põhikool, laste kunstikool ja spordikool. Linnas asub koduloomuuseum, seal on ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Linnas ilmub ajaleht «Гарадоцкі весьнік».
Tööstusettevõtetest on Haradokis metsatööstus, toiduainetetööstus ja kergetööstus. Asulas on piimakombinaat ja Talačyni konservitehase filiaal. 
Linnas on XIV–XVII sajandil rajatud kindlus. Vaatamisväärsusteks on veel XIX sajandi lõpul ja XX sajandi algul rajatud vanalinn ning XIX sajandi keskpaigas ehitatud postijaam.
Ajalugu.
Haradokki mainitakse esimest korda aastal 1128. Kaart aastast 1579 näitab praeguse linna koha peal kaht asulat, Suurt ja Väikest Haradokki. Aastal 1613 on kaardile kantud kui üks asula – Haradoki alev. Selleks ajaks oli asula juurde juba rajatud ka kindlus, kuigi pole teada, millal see täpselt rajati ja kes selle ehitas. 
Aastal 1772 läks alev esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu ja samal aastal sai ka linnaõigused. Aastal 1860 hakati asulas tootma potast. Aastal 1904 avati linnast kaks kilomeetrit idas raudteejaam ja seejärel laienes linn raudteeni. 1924. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Teises maailmasõjas kaotas Haradok ja linna ümbruskond 8000 inimest, linna külje alla rajati aga laager, kus hukkus 2500 inimest.
Tervik

Tervik on entiteet, millel on osad. Ta on ühtne paljus. Tervik ja osa on paarismõisted, mida saab määratleda ainult teineteise suhtes. 
Kuigi tervik koosneb osadest, ei taandu ta osadele. Dialoogis "Theaitetos" ütleb Platon: "Vanker ei ole tema sada osa." Platon teeb vahet mõistetel 'tervik' ("holon") ja 'kogum' ("pan"). Teoses "Timaios" paneb ta ette, et maailma tuleks mõista kui tervikut. Tervik on Platoni jaoks kõigist osadest koosnev täielik ühtsus, mis osi seob: "Iga tervik on ju paratamatult paljudest koosnev üks, ja osad saavad olla ainult niisuguse terviku osad, sest iga osa on ju paratamatult mitte ühendamata paljuse osa, vaid niisuguse terviku osa. (...) Osa ei ole niisiis paljude või kõikide osa, vaid osa teatud kindlast ühtsest ideest (ἰδέας) või teatud kindlast ühest, mida me nimetame tervikuks, niipea kui see tervik nimelt koondab eneses kõik oma osad täielikult ühtsuseks."
Aristoteles õpetas, et tervik on enam kui osade summa. Tema järgi on määrab tervik ("holon") ühtsuse ("hen"). 
Jan Christiaan Smuts määratleb oma 1926. aastal ilmunud raamatus "Holism ja evolutsioon" mõiste holism õpetusena tervikust. 
Terviku ja osa suhetega tegeleb ontoloogia haru mereoloogia. 
Tervik kui süsteem.
Tervikut, kui midagi jaotatavat ja kokkupandvat nimetatakse ka süsteemiks (kreeka keeles tähendab sõna σύστημα ("systema") ehitatut, kokkupandut, seotut), kusjuures rõhuasetus on osade terviklikul seosel, mis võivad üksteist ka mõjutada. 
Organism kui tervik.
Bioloogiline organism on (kõrgeltarenenud) iseseisev aineline tervik, mis järgib bioloogilisi, keemilisi ja füüsikalisi seadusi ja on seejuures elus. Bioloogilise organismi üheks olulisemaks tunnuseks on ainevahetus. Organismid on tervikud, mille osad on tervikuga materiaalses, eksistentsiaalses ja funktsionaalses seoses. 
Organismina võib vaadelda igasugust dünaamilist tervikut nagu rahvast, kultuuri või elukorraldust. Aristotelesest lähtuv traditsioon kirjeldada ühiskonda ja selle liikmeid terviku ja selle osadena on viinud ka totalitarismini.
Ühtsus

Ühtsus on mitmetähenduslik sõna:
Kräss

Kräss (ka kärbsekiik, laevurr, äitsmepall) on Eesti rahvakultuuris kerakujuline rippkaunistus, mis riputati jõuludeks, pulmadeks või simmaniks rehetare lakke. Tegemist on jõulukrooni eriliigiga. Krässi moodustas kartul või naeris, millesse olid kiirjalt torgatud kõrred või lilleõied.
Nääris

Nääris on Eesti rahvakultuuris nääride ajal odrajahust tehtud leib. Näärise tainas rulliti nii kokku, et keskele tekkis ümar moodustis, kuhu pisteti küpsetamise ajal viljapead. Arvati, et kelle viljapea ära kõrbes, sellega juhtuvat uuel aastal midagi halba.
Jat Airways

Jat Airways oli Serbia lennufirma, mille peakorter asus Belgradis. Lennufirma kodulennujaam oli Belgradi Nikola Tesla lennujaam.
2013. aastal reorganiseeriti see ettevõtteks Air Serbia.
Lennukipark.
JAT Airwaysil olid (2013. aasta augusti seisuga) järgmised lennukid:
Jõuluhani

Jõuluhani on paljude Euroopa maade rahvusköökides erilisel viisil valmistatud ja ahjus küpsetatud linnulihapraad, mida süüakse enamasti jõulude ajal. 
Jõuluhane valmistatakse valdavalt koduhanest ("Anser anser domesticus"). 
Ettevalmistustööd.
Valmistamiseks tuleb valida meelepärases suuruses hani, mida nüüdisajal saab ka paljudest toidupoodidest sügavkülmutatuna. Kasvandusest pärit hane küpsetamisel tuleb arvestada sellega, et suure osa linnu kogukaalust moodustab hanerasv, mis võib väljasulamisel kaalu vähendada.
Enne jõuluhane valmistamist tuleb sügavkülmutatud linnulihal külmikus 2–3 päeva üles sulada lasta. Seejärel tuleb nähtavad rasvapadjad eemaldada ja lind hoolikalt puhastada, kuivatada ning maitsestada.
Hani praad ehk pardi praad (1912).
"Hani puhastatakse pealt ja seest ning pestakse puhtaks. Siis õerutakse liha pealt ja seest soolaga, täidetakse seest poolenise pehmeks keedetud hapukapsastega, ehk poolite kapsaste, poolite hapude õuntega. Pandakse siis hani rinna poolega panni peale ja lükatakse palavasse ahju. Kui hanist liiga palju rasva välja sulab, kallatakse seda vähemale ja kui pann pruuniks on läinud, lisatakse üks kortel keeva vett juurde ja praetakse hani sagedasti üle valades mõlemilt poolt pruuniks ja pehmeks. Tahetakse, et praadil rabe koor saab, siis peab lõpu poole ainult rasvaga üle valama. Kaste jääb niisama, ainult üleliigset rasva peab pealt ära võtma."
Lisakoostisained.
Lisakoostisainete ja nende kombinatsioonide kasutamine oleneb jõuluhane retseptidest ning traditsioonidest. Kui teiste liharoogade puhul hõõrutakse maitseainesegu lihale väljastpoolt, siis jõuluhane valmistamisel tuleb see koos täidisega hane kehaõõnde panna.
Täidisena kasutatakse enamasti sidrunit, apelsini, õunu, ploome, aprikoose ja mitmesuguseid juurvilju (seller, sibul). Maitseainetena kasutatakse tavaliselt soola ja purustatud või jahvatatud pipart.
Metshane valmistamisel tuleb sageli kasutada ka alkohoolseid lisaaineid, sest metshane liha on keerulisem pehmeks küpsetada. Lihapehmendajana on soovitatud kasutada kas veini, viina, brändit või viskit.
Serveerimine.
Serveerida soovi järgi koos maitsestatud ahjukartulite, ahjuõunte, hautatud hapukapsa või muu sellisega.
Muud.
Sarnasel viisil saab valmistada ka kodupardipraadi.
Mõnikord süüakse gurmeeroana ära ka jõuluhane kõhuõõnes paiknev paradiisiõun.
Kollikakk

Kollikakk on Eesti rahvakultuuris jõululeib, mida küpsetati viljalõikuse esimese vihu terade jahust. 
Kollikakk oli talupere laual kogu jõuluaja, ent seda ei söödud. Pärast jõulupühasid viidi kollikakk aita viljasalve, kus see seisis kevadkünni, -külvi või karjalaskmiseni. Nende sündmuste puhul sõid inimesed ja loomad kollikaku ära.
Nääriorikas

Nääriorikas (ka "orikas") on vanasti nääride ajal rukki- või nisujahust valmistatud seakujuline leivapäts. 
Leiva üks ots vormiti sea peana teravamaks, külgedele tehti mügarikud, mis märkisid jalgade kohti. Mõnikord vormiti sellisele leivale ka sea nina, sõõrmed ja silmad, lisaks kujutati harjaseid.
Nääriorika abil püüti ennustada. Leivale pandi nii mitu soolaterakest, kui mitu looma talus oli. Kui soolaterad ei sulanud, polnud uuel aastal loomadele õnnetusi karta. Kui mõni tera sulas, võis selle loomaga, kelle kohta tera käis, äpardus või õnnetus juhtuda..
Skopje lennujaam

Skopje lennujaam (IATA: SKP, ICAO: LWSK) (makedoonia keeles: Аеродром Скопје, "Aerodrom Skopje"), kuni 2018. aastani Aleksander Suure Skopje lennujaam (makedoonia keeles: Аеродром Скопје „Aлександар Вeлики“, "Aerodrom Skopje "Aleksandar Veliki""), tuntud ka kui Petroveci lennujaam (Аеродром Петровец, "Aerodrom Petrovec"), on Põhja-Makedoonia rahvusvaheline lennujaam ja lennufirma Wizz Air sõlmlennujaam. Lennujaam asub Petrovecis, Skopje kesklinnast 17 kilomeetrit kagu pool.
Belgradi Nikola Tesla lennujaam

Belgradi Nikola Tesla lennujaam (IATA: BEG, ICAO: LYBE) on rahvusvaheline lennujaam Serbias ja rahvusliku lennufirma Air Serbia kodulennujaam. Lennujaam asub Surčinis, Belgradi kesklinnast 12 kilomeetrit lääne pool.
Lennujaam on serbia päritolu leiutaja Nikola Tesla nimeline.
Sarajevo rahvusvaheline lennujaam

Sarajevo rahvusvaheline lennujaam (IATA: BEG, ICAO: LYBE) (endine Butmiri lennujaam) on Bosnia ja Hertsegoviina rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennufirma B&amp;H Airlines kodulennujaam. Lennujaam asub Butmiris, Sarajevo kesklinnast 6,1 kilomeetrit edela pool.
Rulli tänav

Rulli tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis. Rulli tänav algab Männiku teelt, ristub Orava tänavaga ja lõpeb Mahla tänaval Tallinna–Pärnu raudteeliini ääres. Rulli tänav on lääneloode-idakagusuunaline ja ligikaudu 195 meetri pikkune.
Eramutega on hoonestatud ainult tänava edelapoolne külg, kirdepoolse külje ääres asub Oravamäe park.
Rulli tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänava nimi on Ratta tänava paarisnimi.
Medallion Air

Medallion Air oli Rumeenia tellimuslennufirma, mille peakorter asus Bukarestis. Lennufirma kodulennujaam oli Mihail Kogălniceanu rahvusvaheline lennujaam. 
Ajalugu.
Lennufirma Medallion Air läks pankrotti juulis 2013. 
Lennukipark.
Medallion Airil olid juuli 2013 seisuga järgmised lennukid:
EuroLOT

EuroLOT oli Poola lennufirma, mille peakorter asus Varssavis. Lennufirma kodulennujaam oli Varssavi Frédéric Chopini lennujaam. 
Ajalugu.
EuroLOT asutati 19. detsembril 1996, regulaarlende alustas 1. juulil 1997.
Lennufirma lõpetas tegevuse 31. märtsil 2015.
Lennukipark.
EuroLOT-il olid järgmised lennukid (2013. aasta oktoobri seisuga):
Fokker 100

 
Fokker 100 on Hollandi lennukitehase Fokker 100-kohaline kahe reaktiivmootoriga reisilennuk. Esmalend toimus 30. novembril 1986 Woensdrechtis .
Projekteerimis- ja arendusetapp.
Lennukiehitusfirma Fokker hakkas lennukit arendama 1983. aastal, eesmärgiga asendada vananenud Fokker F28 suurema, kaasaegsema ja kütusesäästlikuma lennuki vastu. Esimene lennuk anti tellijale Swissair üle 1988. aasta veebruaris, viimane Fokker 100 tuli ellingult aastal 1997, kui Fokkeri firma oli pankrotti läinud. Kokku valmis 283 lennukit Fokker 100.
Operaatorid.
Seisuga jaanuar 2013 oli kasutusel 148 lennukit:
Air Bagan (1), Air Niugini (6), Air Panama (2), Alliance Airlines (18), Tyrolean Airways (15), Avianca Brasil (14), Bek Air (3), Compagnie Africaine d'Aviation (1), Carpatair (3), Caspiy (2), Cross (1), Denim Air ACMI (1), Dutch Antilles Express (3), Helvetic Airways (6), Iran Air (16), Iran Aseman Airlines (18), IRS Airlines (5), Mais Linhas Aéreas (2), Jetalliance (3), Montenegro Airlines (5), Naft Airlines (4), Network Aviation (12), Nouvelle Air Affaires Gabon (1), OLT (10), Pelita Air (2), PGA Portugália Airlines (6), Ekspres Transportasi Antarbenua (1), Ivory Coast valitsus (1), Skippers Aviation(Australia) (1), Virgin Australia Regional Airlines (11), Trade Air (3) ja Transwisata Prima Aviation (1).
Lõunakoonus

Lõunakoonus (hispaania keeles "Cono Sur", portugali keeles "Cone Sul") on piirkond Lõuna-Ameerika lõunaosas, mille moodustavad riigid Kaljukitse pöörijoonest lõunas ja selle ümbruses. Tavaliselt arvatakse Lõunakoonuse alla Argentina, Tšiili ja Uruguay. Mõnikord loetakse sotsiaalsest ja poliitilisest vaatepunktist lähtuvalt Lõunakoonuse alla ka Brasiilia Lõunapiirkond ning harva Paraguay. 
Lõunakoonuse ala on Ladina- ja Lõuna-Ameerika jõukaim piirkond - sealne kõrge Inimarengu Indeks, elustandard ja oodatav eluiga on Ladina-Ameerika kõrgeimad.
Viliam Široký

Viliam Široký (31. mai 1902 Bratislava – 6. oktoober 1971 Praha) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia kommunistlik riigitegelane.
14. märtsist 1950 kuni 31. jaanuarini 1953 oli ta Tšehhoslovakkia välisminister.
Viliam Široký oli 21. märtsist 1953 kuni 22. septembrini 1963 Tšehhoslovakkia valitsuse esimees (sisuliselt peaminister). Lühikest aega, 1957. aasta 13.–19. novembrini oli ta Tšehhoslovakkia presidendi kohusetäitja.
Eesti Hotelli- ja Turismikõrgkool

Eesti Hotelli- ja Turismikõrgkool (ka Eesti Hotelli- ja Turismimajanduse Erakool; nime lühend EHTE) oli Eesti erakõrgkool, kus õpetati reisikorraldust, hotellimajandust ja toitlustusteenindust.. Kool tegutses Tallinnas, Puuvilla tänav 19.
Kõrgkool asutati 1996. aastal. 2016. aastal läks kool makseraskuste tõttu pankrotti.
Ludwig I (Pfalz-Zweibrücken)

Ludwig I Must (1424 – 19. juuli 1489) oli Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1444–1489.
Elu.
Ta oli Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrückeni ja tolle naise, Veldenzi krahvkonna pärijanna Anna noorem poeg. Kuigi Anna suri aastal 1439, ei saanud tema lesk Veldenzit aastani 1444. Sel aastal otsustas Stefan, kuidas tuleb tema territooriume pärast tema surma jaotada, andes Simmerni oma vanemale pojale Friedrichile ja Zweibrückeni oma nooremale pojale Ludwigile, kombineerides selle Veldenzi ja enamuse Sponheimi krahvkonnaga.
Perekond ja lapsed.
Ta abiellus 20. märtsil 1454 Luxembourgis krahv Antoine I de Croÿ ja Margarette de Lorraine-Vaudémonti tütre Joanne'iga. Nad said järgmised lapsed:
Kaspar (Pfalz-Zweibrücken)

Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv Kaspar (11. juuli 1459 – u. suvi 1527) oli Zweibrückeni hertsog aastatel 1489–1490.
Elu.
Ta oli Ludwig I ja Croÿ Joanne'i poeg. Aastal 1478 abiellus ta Zweibrückenis Brandenburgi kuurvürsti Albrecht Achillesi tütre Amalie von Brandenburgiga (1461–1481). Amalie suri veidi enne oma 20. sünnipäeva. Neil ei olnud lapsi.
Ludwig I kartis, et pärast tema surma jagatakse ta valdused poegade vahel nii, et Kaspar saab Zweibrückeni hertsogkonna ja tema vend Alexander Lonkur saab Zweibrückeni Veldenzi krahvkonna. Et seda ära hoida, nõudis Ludwig, et pärast tema surma peavad pojad valdusi üheskoos valitsema. Kuid vaid aasta pärast Ludwigi surma vahistas Alexander Kaspari. Kaspar kuulutati vaimuhaigeks ja suleti Veldenzi lossi. Edaspidi valitses Alexander üksi.
Kaspari hertsogkond tühistati ametlikult aastal 1514. Ta jäi elu lõpuni vangistusse ja suri 1527. aasta suvel.
Ei ole selge, kas Kaspar ei suutnud oma vaimsete või moraalsete puudujääkide tõttu päriselt hertsogiametit pidada või kõrvaldati teelt võimuahne noorema venna poolt. Ka Ludwigi otsust, et vennad peavad ühiselt valitsema, saab tõlgendada mitmeti.
Valdo Kangur

Valdo Kangur (sündinud 29. märtsil 1963) on eesti matkategelane ja alpinist, kes juhtis eestlaste esmatõusu Alpide kõrguselt teisele mäele. 
Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu Seiklusring juhatuse liige.
Ta töötas mitmel talvisel hooajal Mayrhofenis Austrias mäesuusainstruktorina.
1999. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu Alpide kõrguselt teisele mäele – Dufourspitze (4634 m). Tippu jõudsid esimesel tipupäeval kolm (tõusu juht Heino Kristal) ja järgmisel päeval Valdo Kanguri juhtimisel neli eesti alpinisti.
Alpinistina on ta neljal korral tõusnud Kazbeki (5047 m) tippu. Viimati 2016. aastal. 2007. aastal tõusis ta esimese eestlasena Kazbeki tippu suuskadel ja laskus tipult samuti suuskadel. Euroopa kõrgeimalt mäelt Elbruselt (5642 m) laskus ta suuskadel alla 1999. aastal. 
2007. aastal juhtis ta ekspeditsiooni Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, neist Argo Mere esimese eestlasena laskus Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel. Valdo Kangur tõusis Lenini nõlval 6900 m kõrgusele ja laskus päev pärast Argo Mere sooritust samuti suuskadel nõlvast alla.
Alexander (Pfalz-Zweibrücken)

Alexander Lonkur (26. november 1462 – 21. oktoober 1514) oli Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1489–1514.
Ta oli Ludwig I ja selle naise Joanne'i poeg. Alexander lubas pärast edukat tagasitulekut ristisõjast ehitada kiriku ja lubadus täideti aastal 1489 Alexanderskirche ehitamisega Zweibrückenisse.
Perekond ja lapsed.
Ta abiellus 1499. aastal Zweibrückenis krahv Kraft VI von Hohenlohe ja Helene von Württembergi tütre Margaretega. Nad said järgmised lapsed:
Ludwig II (Pfalz-Zweibrücken)

Ludwig II "Noorem" (14. september 1502 – 3. detsember 1532) oli Zweibrückeni pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1514 kuni 1532.
Ta oli Zweibrückeni pfaltskrahvi Alexanderi ja selle naise Margarete poeg. Ta abiellus aastal 1525 Hesseni maakrahvi Wilhelm I tütre Elisabethiga ja nad said 2 last. Tema poeg Wolfgang päris tiitli ja tema tütar Christine suri noorelt aastal 1534. Ludwig II maeti Zweibrückenis Alexanderskirchesse.
Altachi Rheindorf

Altachi SC Rheindorf (saksa keeles SC Rheindorf Altach, sponsornimega ka Cashpoint SCR Altach) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Altachis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
Ajalugu.
Klubi asutati 26. detsembril 1929 võimlemise ja spordiklubi "Altachi Turnerbund" jalgpalli osakonnana. 1930 alustati mängimist "Vorarlberger B-Klasse"s nime all "FA Turnerbund Altach". 1937 lõpetas klubi tegevuse, ning taasalustas tegevust alles "Sportvereinigung Altach" spordiühingu loomise järel 1. märtsil 1946. Spordiühing lõpetas tegevuse 1949 ning selle jalgpalli osakond iseseisvus 5. märtsil 1949 ja uueks nimeks võeti "Sportclub Rheindorf Altach".
Nad tõusid esimest korda kõrgliigasse hooajal 2013/14.
Bundesliga hooajal 2014/15 lõpetas Altachi Rheindorf kolmandal kohal, ning kvalifitseerus UEFA Euroopa Liigasse. 2015/16 hooajal olid nad suurema osa hooajast raskustes, lõpetasid 8. kohal ja väljalangemistsoonist lahutas neid viis punkti.
SV Ried

SV Ried (ametlik klubinimi SV Guntamatic Ried) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Ried im Innkreisis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
Ajalugu.
Klubi loodi 5. mail 1912 nimega "Sportvereinigung Ried" ja mängis Ülem-Austria piirkondlikes liigades kuni 1991, mil nad tõusid esimest korda rahvusliigasse. SV Ried jõudis esimest korda Austria jalgpalli kõrgliigasse 1995.
SC Riedi esimene suur saavutus oli 1998, kui nad võitsid ÖFB-Cupi, alistades finaalis Grazi Sturmi tulemusega 3:1. 2003 langes Ried Bundesligast välja, mis lõpetas kaheksa-aastase püsimise kõrgliigas. Ried võitis kaks hooaega hiljem Erste Liga ning tõusis uuesti Bundesligasse. Järgmisel hooajal (2005/06) saavutati oma seni parim (neljas) koht Bundesligas. Aasta hiljem läks veel paremini, kui lõpetati teisel kohal.
 2. koht (1): 2006/07
 Võitja (2): 1998, 2011
 Võitja (1): 2004/05
Mankivtsi

Mankivtsi (ukraina keeles Маньківці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerinka rajoonis. Elanike arv on 900.
Demograafia.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 1137 inimest, kellest 98,81 % märkis emakeeleks ukraina, 1,01 % vene ning 0,09 % valgevene ja rumeenia (moldova) keele.
Kiduliai

Kiduliai (saksa keeles "Kydullen", poola keeles "Kidule") on küla Leedus Šakiai rajoonis, Kiduliai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu; seal kaevandatakse liiva. Kiduliai asub Nemunase kaldal ja selle juures ületab jõe Jurbarkase linna viiv sild. Kiduliai on praktiliselt kokku kasvanud Kukarskė, Judriai, Šiaudinė ja Kaimelise külaga. Vaatamisväärsusteks on Kiduliai mõisakompleksi säilinud hooned ja sealne park.
Ajalugu.
Kiduliai ja Kukarskė küla vahele jääb XIII sajandini kasutusel olnud Kukarskė linnamägi. Kiduliaid ennast on esimest korda mainitud aastal 1559, toona oli see kuninglik omand. XVI sajandi lõpus rajati sinna mõis ja küla läks eravaldusse. Aastal 1636 mainiti esimest korda sealset kabelit (see oli arvatavasti protestantide rajatud). Katoliiklik kabel rajati sinna aastal 1685, kirik rajati aastal 1688 Kaimeliai külla. Sealne kabel allus algselt Jurbarkase kihelkonnale.
XVII sajandi lõpus läks Kiduliai Preisimaa valdusse. Aastal 1804 moodustati Kiduliai kihelkond. Aastal 1807 elas sealses mõisas mõnda aega Friedrich Wilhelm III. Aastal 1837 sai sealse mõisa sõjaliste teenete eest Ivan von Offenberg. Knygnešystė ajal tegutses asulas mitu salakaubavedajat. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kiduliai kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1978 valmis sild üle Nemunase jõe.
Chicago Eesti Maja

Chicago Eesti Maja on eestlaste kultuurimaja ja kogunemiskoht Chicagos.
Maja asub aadressil 14700 Estonian Ln. Riverwoods, IL 60015-3553.
Majas tegutseb eesti kool, kus õppetöö toimub sagedusega kahel pühapäeval ühes kuus. Maja haldab eesti luteri kirikut, kus jumalateenistus toimub ühe korra kuus.
SKN St. Pölten

SKN St. Pölten (ametlikult "Sportklub Niederösterreich St. Pölten") on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Sankt Pöltenis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
Ajalugu.
SKN St. Pölten loodi pärast nende mitteametliku eelkäija FCN St. Pölten (endine VSE St. Pölten) tegevuse lõpetamist 2000. aasta juunis. Uus klubi võttis üle kogu FCN St. Pölteni infrastruktuuri, sealhulgas staadioni ja Bundesliga noortekeskuse. Kuigi tavareegel ütleb, et uus klubi peab alustama kõige madalamast võimalikust liigast, siis tänu akadeemia süsteemi olemasolule lubati SKN St. Pöltenil osaleda 2. Landesliga Westis, mis on Austria jalgpalli viies liigatase.
 2. koht (1): 2013/14
 Võitja (1): 2015/16
Kodumaja

AS Kodumaja on ettevõtete grupp (kontsern), kuhu kuuluvad ettevõtted tegelevad elamispinna projekteerimise, tootmise, ehitamise ja müügiga. Kontserni peakontor asub Tartus aadressil Ravila tänav 61.
Ettevõtete gruppi kuuluvad Kodumaja ettevõtted tegutsevad eeskätt eksporditurgudel.
Peeter Jalakas (1942)

Peeter Jalakas (sündinud 26. juulil 1942 Kuressaares) on eesti poliitik.
Ta on lõpetanud 1967. aastal Leningradi Mereakadeemia raadioinseneri erialal. 1967–1973 töötas Jalakas Kamtšatka Merelaevanduse sideameti raadioinsenerina. 1973–1983 oli ta Tallinna Kalatööstusliku Merekooli õppejõud. 1983–1991 töötas ta kalurikolhoosis Saare Kalur, kus ta tõusis osakonnajuhatajast juhatuse esimeheks.
1989. aastal valiti ta NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi saadikuks.
Alates 1991. aastast oli Jalakas AS-i Saare Kalur juhatuse liige. Ta on olnud ka ettevõtte nõukogu esimees.
1999–2005 oli ta Kuressaare linnavolikogu esimees.
1999-2012 kuulus ta Eesti Reformierakonda.
Plokščiai

Plokščiai (poola keeles "Błogosławieństwo") on küla Leedus Šakiai rajoonis, Plokščiai valla halduskeskus. Külas on postkontor, keskkool, seltsimaja ja raamatukogu. Plokščiai asub Nemunase kaldal Raudonė vastas, küla jääb Panemunė regionaalparki.
Ajalugu.
Plokščiais asub Plokščiai linnamägi, mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande alguses. Nime "Vaigov" all on seda tõenäoliselt mainitud ka ristisõdade kroonikates. Selle juures künkal asus pühapaik, kus austati paganlikke jumalaid ja mille järgi küla sai ka oma varasema nimekuju.
Küla on esimest korda mainitud aastal 1646. XVII sajandil kuulus see Krispin-Kirschensteinide ja Tyszkiewiczite suguvõsadele. Aastal 1670 ehitati sinna esimene kirik (selle kellatorn valmis aastal 1573). Aastal 1703 sai küla alevitele omase õiguse turuplatsile, kuigi alevit Plokščiaist ametlikult ei saanud. Aastail 1770–1774 lasi Benedykt Karp mahapõlenud kiriku asemele uue rajada.
Praegune kirikuhoone valmis aastal 1868. Tsaariajal kasutati küla kohta vene keeles nimekuju Благословеньство. Külas elas mõnda aega Vincas Kudirka, kes andis seal välja ajakirja Varpas. Tänapäevase nimekuju sai küla I maailmasõja järel.
Eesti keele varamu

"Eesti keele varamu" on alates 2015. aastast ebakorrapäraselt ilmuv eestikeelne raamatusari, mille eesmärgiks on esitada põhiline teadmine eesti keele ehituse ja kasutuse kohta.
Sarja peatoimetaja on Helle Metslang, kolleegiumisse kuuluvad Mati Erelt, Külli Habicht, Tiit Hennoste, Reet Kasik, Karl Pajusalu ja Jüri Viikberg.
Sarja annab välja Tartu Ülikooli Kirjastus.
Grazi Sturm

Grazi SK Sturm (saksa keeles SK Sturm Graz, ametlikult "Sportklub Puntigamer Sturm Graz") on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Grazis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
Ajalugu.
Grazi Sturm asutati 1909 kui tööliste meeskond, vastandina nende naabritele Grazer AK-ile, mis asutati 1902.
1938 tegi anšluss Austriast Saksa Kolmanda Riigi osa ning Austria klubid liitusid Saksamaa jalgpallivõistlustega. Sturm mängis 1940. aasta Tschammerpokali (DFB-Pokali eelkäija) esimeses ringis. Nad kvalifitseerusid Gauliga Ostmarki vastu, mis oli Saksamaa kõrgliiga meeskond 1941. aastal. Meeskond loobus osalemast 1941/42 hooaja keskel ning langes 11. kohaga järgmisel hooajal välja.
1949 oli Sturm esimene mitte-Viini klubi, mis liitus Austria rahvusliigaga.
 Võitja (4): 1998, 1999, 2011, 2024
 2. koht (5): 1981, 1995, 1996, 2000, 2002
 Võitja (6): 1996, 1997, 1999, 2010, 2018, 2023
 2. koht (4): 1948, 1975, 1998, 2002
 Võitja (3): 1996, 1998, 1999
 2. koht (2): 1997, 2002
Slavikai

Slavikai (poola keeles "Sławiki", varem ka "Słowiki") on küla Leedus Šakiai rajoonis, Slavikai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu. Slavikai asub Šešupė jõe kaldal.
16. sajandil asus Slavikai kohal Vizbarynė küla. Sajandi keskpaigas rajas V. Slavikaitis sinna kõrtsi, mille järgi asula hiljem ka oma praeguse nimekuju sai. Esimene kirik ehitati külla aastal 1754. Sealne kirik allus algselt Jurbarkase kihelkonnale, iseseisva kihelkonna keskuseks sai Slavikai aastal 1795. Praegune kirik valmis aastal 1835.
Prangli rahvamaja

Prangli rahvamaja on Prangli saarel Idaotsa külas asuv rahvamaja. Rahvamaja on MTÜ Viimsi Huvikeskuse struktuuriüksus.
Rahvamaja avamispidu toimus 1. mail 1954. 
Rahvamajas tegutsevad peale huviringide ja teiste organisatsioonide ka postkontor ja Prangli raamatukogu.
Rahvamaja juhataja on Külli Talmar-Kuiv.
Sudargas

Sudargas (poola keeles "Sudargi") on küla (endine alev ja linn) Leedus Šakiai rajoonis, Sudargase valla halduskeskus. Külas on seltsimaja ja raamatukogu; sealne kool on Kiduliai põhikooli filiaal. Sudargases on nii luteri kui ka katoliku kirikud. Küla asub Nemunase kaldal.
Sudargases on sündinud juudi soost orientalist Bencion Grande.
Ajalugu.
Sudargase piirkonna kindlustamist alustati IV sajandil. XIV sajandini kasutusel olnud kompleksi kuulus kolm linnamäge. Ristisõdade ajal kuulus piirkond žemaitidele, oletatavasti oli nende juhiks kroonikates mainitud Sudargase-nimeline väepealik. Peter von Dusburgi kroonikas on sealseid kindlusi mainitud 1301, 1303, 1311 ja 1317 aastal. Neist viimasel õnnestus ristisõdijatel sealsed kindlustised viimaks maha põletada, seejärel jäi piirkond mõneks ajaks elaniketa.
XVI sajandil hakkasid Bona Sforza eestvedamisel leedulased seda piirkonda taas asustama. Sealset küla on esimest korda mainitud aastal 1561. Aastal 1638 püstitati külla kabel. Aastal 1724 saavutas Jan Mikołaj Radziwiłł Sudargasele alevi õiguste andmise. Tema järgi kandis alev vahepeal nime "Jansborg". Sudargas sai ühtlasi ka õiguse pidada kaks korda aastas laata. Aastal 1748 ehitati sinna esimene kirik, mis allus algselt Jurbarkase kihelkonnale.
Aastal 1792 sai Sudargasest linn. Aastal 1795 läks see Preisimaa valdusse. Sellega seoses loodi ka Sudragase kihelkond. Tsaariajal oli asula kohta vene keeles kasutusel nimekuju Сударги. Knygnešystė ajal tegutsesid asulas mitmed salakaubavedajad, sealhulgas ka kohalik pastor Martynas Sederevičius. Esimese maailmasõja ajal põles sealne kirik maha, uus hoone valmis aastal 1924. Teise maailmasõja ajal lasid taganevad Saksa väed sealse kiriku aastal 1944 õhku. Seejärel võeti kirikuna kasutusele senine pastoraadihoone, mis on kirikuna kasutusel veel tänapäevalgi.
Sudargi

Sudargi on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas.
Küla asub valla edelaosas.
2006. aastal elas külas 20 inimest. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Wolfgang (Pfalz-Zweibrücken)

Zweibrückeni pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1532–1559 Wolfgang (26. september 1526 – 11. juuni 1569) oli Wittelsbachide perekonna liige.
Elulugu.
Ta oli Ludwig II ja selle naise Elisabethi ainus poeg. Tema isa suri aastal 1532, nii läks Pfalz-Zweibrückeni regentlus aastani 1543 Ludwigi nooremale vennale Ruprechtile. Aastal 1557 sai Wolfgang vastavalt Heidelbergi lepingule Pfalz-Neuburgi territooriumi. Aastal 1548 okupeeris Saksa-Rooma keiser Karl V tema protestantlikud territooriumid ja taastas katoliku kiriku. See pealesurumine lõppes aastal 1552. 1555. aasta Augsburgi usurahu lõpetas usukonflikti ja aastal 1557 sekulariseeriti Saksamaal mitu vaimulikku riiki, Wolfgang omandas neist mõned. Aastal 1566 teenis ta ratsaväeohvitserina Türgi sõdades.
Aastal 1569 läks ta "Kolmandas" hugenotisõjas 14 000 palgasõduriga appi Prantsuse hugenottidele (tema sekkumist rahastas Elizabeth I). Ta tungis Burgundiasse, kuid tapeti konfliktis.
Ta maeti Meisenheimi.
Järglus.
Pärast Wolfgangi surma jaotati tema maad tema viie poja vahel, kes moodustasid kolm haru: Philipp Ludwigi (Pfalz-Neuburgi), Johanni (Pfalz-Zweibrückeni) ja Karli (Pfalz-Birkenfeldi). Otto Heinrich ja Friedrich olid pojatud.
Pfalz-Neuburgi haru päris aastal 1685 Pfalzi kuurvürstkonna ja selle kõrvalharu Pfalz-Sulzbach päris aastal 1777 ka Baieri. Pfalz-Birkenfeldi haru päris hiljem aastal 1799 nii Pfalzi kuurvürstkonna kui ka Baieri. Pfalz-Zweibrückeni haru panustas Rootsi monarhiale 1654. aastast alates oma kõrvalharu Pfalz-Zweibrücken-Kleeburgi kaudu.
Perekond ja lapsed.
Ta abiellus aastal 1545 Hesseni maakrahvi Philipp I tütre Annaga. Nad said järgmised lapsed:
Tiigi Seltsimaja

Tiigi Seltsimaja on kultuurikeskus, mis tegutseb Tartus aadressil Tiigi tänav 11. Seltsimaja on Tartu linnavalitsuse kultuuriosakonna allasutus. Seltsimaja asutati Tartu linnavolikogu määrusega 5. novembril 1998.
Tegevus.
Tiigi Seltsimaja edendab ja tutvustab rahvakultuuri: koordineerib ja nõustab koorilaulu, rahvatantsu, puhkpillimuusika, käsitöö, folkloori ning rahvamuusika valdkondade tegevust Tartu linnas. Tiigi Seltsimaja on üle-eestiliste rahvakultuurialaste keskseltside ja organisatsioonide esindaja Tartu linnas.
Tiigi Seltsimajas töötavad Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse Tartu linna kuraator ja Eesti Folkloorinõukogu Tartu linna koordinaator.
Tiigi Seltsimaja koostab kultuuriprogramme ja valmistab ette Tartu linna tseremoniaalseid üritusi. Tiigi Seltsimaja korraldab erinevate kooriliikide laulupäevi, pärimuskultuurialaste seminaride sarju, teabepäevi.
Tiigi Seltsimaja korraldab tegevusi Tartu linna päeval, Jõululinn Tartul ja Emajõe festivalil, haldab Tartu Raekoja platsi uisuväljakut, korraldab Tartu Hansapäevi ja Emajõe suvekontserte. Koostöös Tartu Linnavalitsuse erinevate osakondadega on Tiigi Seltsimaja Autovabaduse puiestee peakorraldaja ja valmistab koos linna ettevõtluse arengu osakonnaga ette Tartu toidu- ja veinifestivali.
Tiigi Seltsimaja üürib ruume linna isetegevuskollektiividele.
Seltsimaja hoone.
Uusgooti stiilis hoone ehitati aastatel 1880–1881 Rudolf Moritz von Engelhardti projekti järgi Tartu Ülikooli teoloogiaprofessorile Alexander Konstantin von Oettingenile elamuks (Oettingeni maja). Teise maailmasõja ajal sai see pommitabamuse ja põles. Pärast sõda taastasid Tartu arstid, meditsiiniõed, sanitarid ja apteekrid tööst vabal ajal hoone ja hakkasid seda kasutama 1949. aastal asutatud Tervishoiutöötajate Ametiühingu Tartu Kultuuriklubi majana, mis sai hiljem nimeks "Tartu tervishoiutöötajate maja".
Hoone on arvele võetud kultuurimälestisena.
Mahtra sõda (album)

"Mahtra sõda" on 2005 CD-na ilmunud Metsatölli ja Tsõdsõpujaleelo album.
Johann I (Pfalz-Zweibrücken)

Johann I (8. mai 1550 – 12. august 1604) oli Zweibrückeni pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1569–1604.
Ta sündis Meisenheimis Wolfgangi ja selle naise Anna teise pojana. Aastal 1588 muutis ta riigireligiooni luterlusest kalvinismiks. Ta suri Germersheimis ja maeti Zweibrückenis Alexanderkirchesse.
Perekond ja lapsed.
Ta abiellus aastal 1579 Jülich-Kleve-Berg hertsogi Wilhelmi tütre Magdalenaga ja nad said järgmised lapsed:
Mariner 9

Mariner 9 (Mariner Mars '71 / Mariner-I) oli NASA kosmosesond, mis uuris Marssi.
Sond startis 30. mail 1971 ja jõudis Marsile sama aasta 14. novembril. Mariner 9 sai esimeseks teise planeedi orbiidile sisenenud kosmosesondiks, saabudes Marsi orbiidile kõigest kaks nädalat enne Nõukogude Liidu sonde Mars 2 ja Mars 3. Sondi saabudes algas Marsil kogu planeeti hõlmanud tolmutorm ja NASA pidi mitu kuud ootama, enne kui sai planeedi pinda 1972. aasta jaanuari keskpaigas pildistama asuda. 
Mariner 9 saatis Maale 7329 fotot ning missioon lõppes oktoobris 1972, mil sond välja lülitati. Sondi täpne asukoht pole teada, kuid see jäeti pärast missiooni lõppu orbiidile, mis pdi olema stabiilne umbes 50 aastat. 2023. aastaks oli Mariner 9 ilmselt Marsi atmosfääri sisenenud ning hävinud.
SV Mattersburg

SV Mattersburg ("Sportvereinigung Mattersburg", tuntud ka sponsornimega "Sportverein Bauwelt Koch Mattersburg") on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Mattersburgis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
 3. koht (1): 2006/07
 2. koht (2): 2005/06, 2006/07
Wolfsberger AC

Wolfsberger AC ("Wolfsberger Athletik Club", tuntud ka sponsornimega "RZ Pellets WAC") on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Wolfsbergis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.
 Võitja (1): 2011/12
Human Ground

Human Ground on 2004. aastal asutatud Eesti "metal"'i ansambel.
Rae põik

Rae põik on tänav Harju maakonnas Paldiskis.
Tänavat on allikates mainitud alates aastast 2000.
Aadressil Rae põik 1 tegutseb Tagalapataljon.
Põllu tänav (Kärdla)

Põllu tänav on tänav Kärdlas.
Tänav saab alguse Rookopli tänavalt ning suundub algul kagusse ja hiljem idakirdesse, lõppedes linna piiril. Tänav hargneb mitmes korral kõrvalharudeks, tänava põhiosa on 900 meetrit pikk.
Tänav sai nime 1978. aastal.
Põllu tänaval asub Kärdla staadion.
Põllu tänav (Paide)

Põllu tänav on tänav Paides.
Tänav saab alguse Suur-Aia tänavalt ja suundub läände, jagunedes mitmes kohas väiksemateks harudeks. Tänav lõppeb Tööstuse tänavaga ristudes, millest edasi kulgeb samas suunas Jaama tänav.
Tänav sai nime 1923. aastal.
Raekoja tänav (Kuressaare)

Raekoja tänav on tänav Kuressaares.
Tänav paikneb loode-kagusuunalisena Lossi-Kohtu-Tallinna tänava ristmiku ja Uue tänava vahel.
Tänava pikkus on umbes 170 meetrit.
Tänav sai nime 1924. aastal.
Riia maantee (Viljandi)

Riia maantee on tänav Viljandis.
Tänav saab alguse Vaksali tänavalt, ristub Terase, Vase, Kalmu, Malmi, Reinu tee, Lennuki, Anton Irve, Puidu tänavaga ja lõpeb Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maanteel.
Tänava pikkus on 4090 m.
Tänav sai nime 1924. aastal.
Riia maanteel asuvad Viljandi vana kalmistu, Viljandi tuletõrjedepoo ja Viljandi Jakobsoni Kool. Riia maantee ja Kalmu tänava nurgal asub Viljandi Garnisoni kalmistu.
Harri Salmann

Harri Salmann (sündinud 1951) on Eesti jurist, endine riigikohtunik (halduskolleegiumi liige).
Ta lõpetas aastal 1978 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Harri Salmann nimetati Riigikohtu liikmeks Riigikogu poolt 25. veebruaril 1993. Selle otsuse poolt olid 34 Riigikogu liiget, vastu 18 ja erapooletuks jäi 4. Ta andis ametivande 20. mail 1993. 9. septembril 2014 otsustas Riigikogu ta ametist vabastada alates 24. septembrist 2014.
5. veebruaril 2004 andis president Arnold Rüütel talle Valgetähe III klassi teenemärgi.
Eerik Kergandberg

Eerik Kergandberg (sündinud 24. juulil 1953 Tartus) on Eesti jurist, endine riigikohtunik (kriminaalkolleegiumi liige).
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna 1976 ning sai kandidaadikraadi 1985 Leningradis.
Eerik Kergandberg nimetati Riigikohtu liikmeks Riigikogu poolt 25. veebruaril 1993. Selle otsuse poolt oli 65 Riigikogu liiget, vastu 2 ja erapooletuks jäi 3. Ta andis ametivande 20. mail 1993.
Ta on töötanud Tartu Ülikoolis assistendi, lektori, dotsendi, dekaani kohusetäitja ja professorina, praegu on ta ülikoolis külalisprofessor.
Ta lahkus riigikohtuniku ametist 1. septembril 2019.