tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hiid-sargapuu

Hiid-sargapuu ("Entandrophragma excelsum") on meelialiste sugukonda sargapuu perekonda kuuluv puuliik.
Ta kasvab pärismaisena Ida-Aafrika vihmametsades Kongo DV idaosas, Rwandas (sealhulgas Nyungwe rahvuspargis), Burundis (sealhulgas Kibira rahvuspargis), Ugandas, Tansaanias, Malawis ja Sambias.
Puu kasvab 925–2220 meetri kõrgusel, sageli veekogude läheduses. Teda kasvatatakse ka teede ääres ja kohvipuuistandustes varjupuuna.
Puu on heitlehine. Ta kasvab 30–60 meetri kõrguseks. Puu on sirge silindrilise tüve ja laia ümara või kuplikujulise võraga. Tüve läbimõõt on kuni 2,5 meetrit. Oksad harunevad tüvest umbes 27 meetri kõrguselt. Koor on sile, värvuselt hallikas kahvatuoranžide laikudega.
Lehed on 8–16 lehekesega paarissulgjad liitlehed, mis asetsevad vahelduvalt. Lehekesed asetsevad vastakuti.
Taim on kahekojaline. Vili on kupar, mis sisaldab kuni 30 tiibadega seemet.
Lülipuit on värskelt lõigatuna roosakaspruun, hiljem tumedam, ning selgelt eristatav heledast maltspuidust. Puidu tihedus on 460–530 kg/m³.
"Entandrophragma excelsum"'i puitu kasutatakse ehitusel ja tarbeesemete valmistamisel, samuti küttepuuna. Burundis kasutatakse juurte koorest saadud tuhka veriköha raviks, Tansaanias ravitakse juurtega gonorröad ja songa.
WA

WA võib tähendada järgmist:
Wa võib tähendada järgmist:
Iwawa

Iwawa on saar Rwandas Kivu järves umbes kahe kilomeetri kaugusel Kongo Demokraatliku Vabariigi piirist.
Saare geograafilised koordinaadid on . Iwawa asub umbes 25 km sadamalinnast Gitesist loodes.
Saar on konksukujuline, liigendatud rannajoonega; selle pikkus põhja-lõunasuunas on umbes 2,5 km ja ida-läänesuunas 1,3 km.
Aastal 2010 rajati saarele noorte rehabiliteerimis- ja kutseõppekeskus, mida on lääneriikides nimetatud vanglaks ja sunnitöölaagriks.
Jalgsimatk

Jalgsimatk on matk, mis sooritatakse jalgsi käies, ilma liiklusvahenditeta.
Jalgsi matkates kulub vahemaade läbimiseks rohkem aega kui liiklusvahendeid kasutades, kuid aeglane tempo võimaldab paremini ja põhjalikumalt ümbrust vaadelda ja uurida. Jalgsi pääseb mõnda kohta ka paremini ligi.
Lihtsal maastikul lühikest aega jalgsi matkamine ei nõua erilisi teadmisi, oskusi ega varustust. Pikem teekond, keerulised ilmaolud ja muud raskendavad asjaolud nõuavad suuremat ettevalmistust. Jalgsi matkajad peavad üldiselt kandma kogu varustust matka jooksul endaga kaasas, tavaliselt seljakottides.
Seljakott

Seljakott on tekstiilist, nahast või muust materjalist kott, mida kantakse seljas, tavaliselt kahe üle õla käiva rihma abil. Leidub ka seljakotte, mida kantakse vaid ühe õlarihma abil.
Seljakotte eelistatakse käes kantavatele kottidele siis, kui kandam on raske, sest käed ei suuda pikka aega suuri raskusi kanda ning käed jäävad vabaks teiste tööriistade jaoks. Suuremad ja mahukamad seljakotid asetavad suure osa raskusest puusadele, et mitte õlgu üle koormata.
Jäigast materjalist seljakotte nimetatakse ranitsateks.
Seljakotide kasutus on levinud näiteks matkajate (matkakott), koolilaste (koolikott) ja sõjaväelaste seas.
Mathias Wühneri kapital

Mathias Wühneri kapital asutati 28. märtsil 1935 surnud Mathias Wühneri testamendiga tema poja, Vabadussõjas langenud Erich Wühneri (1894–1920) mälestuseks Tartu Ülikooli juurde. Kapitali valitses Tartu Ülikooli valitsus. Kapitali moodustasid majad Oa 1 ja 3 Tartus, väärtusega 24 000 krooni. Kapitali tuludest anti igal aastal ülikooli aastapäeval auhindu. Auhindamisele kuulusid eestikeelsed auhinnatööd. 
Mathias Wühneri kapitalist anti järgmised auhinnad:
1937. aastal oli auhinna suuruseks 60 ja 1939. aastal 200 krooni. 
2001. aastal müüs Tartu Ülikool majad kinnisvarabüroole Lion House.
Baar (Šveits)

Baar on asula ja vald Šveitsis Zugi kantonis. Asub Lorze jõe ääres. Keskasula asub 443 m üle merepinna.
Valla pindala on 24,8 km², millest 55% on põllumajandusmaa, 24,5% metsamaa ning 20% on hoonete ja teede all. Lisaks keskasulale on valla suuremad külad Allenwinden, Blickensdorf ja Inwil.
Baari elanikud on valdavalt saksakeelsed (83%). 2010. aastal oli 25,9% elanikest välismaalased. Valdav usund on katoliiklus - 60% elanikest on katoliiklased. Protestante on 16%. Töötute osakaal on 2,07% (2011. aasta keskmine).
Baaris asub rahvusvahelise toorainekaubandusettevõtte Glencore peakorter. Vallas on pruulikoda Brauerei Baar.
Valda läbib Thalwil–Zugi raudtee.
Poks 1928. aasta suveolümpiamängudel

9. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 7.–11. augustini Hollandis Amsterdamis. Võistluspaik oli Krachtsportgebouw' universaalhall.
Võistlejad.
Ühest riigist või võistkonnast võis olla kuni 8 võistlejat, seega esimest korda üks võistleja ühe kaalukategooria kohta. Kokku osales 29 riigist 144 võistlejat. 
Vanim võistleja oli Alexander Kaletchitz (USA; sündinud 2. märts 1898) ja noorim oli Barend Bril (Holland; sündinud 16. juuli 1912). 
Eestit esindas kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) Valter Palm.
Esimest korda osalesid olümpiamängude poksivõistlusel ka Soome, keda esindas sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) Kaarlo Väkevä, kergekaalus (kuni 135 naela 61,2 kg) Walfrid Resch ja kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) Johan Hellström ning Leedu, keda esindas kergekaalus (kuni 135 naela 61,2 kg) Kazys Markevičius ja poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) Juozas Vinča.
Medalitabel.
Kokku said medaleid 14 riigi võistlejad.
Punktitabel.
Kokku said olümpiasüsteemi punkte 24 riigi võistlejad.
Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg).
19 võistlejat
Kukk-kaal (kuni 118 naela ehk 53,5 kg).
18 võistlejat
Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg).
18 võistlejat
Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg).
24 võistlejat
Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg).
22 võistlejat
Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg).
19 võistlejat
Poolraskekaal (kuni 175 naela ehk 79,4 kg).
16 võistlejat
Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg).
10 võistlejat
Ülem-Saksi

Ülem-Saksi ("Obersachsen") oli nimi, mis anti enamusele Saksa maadest, mida haldasid Wettinid, ja mida nüüd kutsutakse "Mitteldeutschland". 
Nimi tuleb sellest, kui pärast hertsog Heinrich Lõvi langemist aastal 1180 lammutati keskaegne Saksimaa hertsogiriik ja Saksi-Wittenbergi maad läksid Askania dünastiale ning hiljem Meißeni markkrahvkonna Wettinitele. Need dünastiad hõivasid vendidega asustatud alad Saale jõest idas ja tõid Elbet pidi ülesvoolu endiga kaasa hõimunime "Sachsen" (saksid).
See oli eelkõige äsjavallutatud maade eristamiseks 'Alam-Saksist', mõistest, mis kerkis hiljem populaarseks (kuigi keegi seda ei sundinud) kui esialgsete Saksi maade mõiste Põhja- ja Lääne-Saksamaal (kus oli levinud alamsaksa keel), mis nüüd on Alam-Saksi liidumaa, samuti piirnevad Vestfaal, Holstein ja Saksi-Anhalti lääneosa põhja pool Harzi (Ostfaal). 
Wettinite maad Elbe ülemjooksul moodustasid kuurvürstkonna, mis hiljem juhtis Ülem-Saksi ringkonda, omandas Ülem-Lausitzi piirkonna ja lõpuks ülendati kuningriigiks. Seega Kesk-Saksamaa elanikud Saksimaa liidumaalt on täna tuntud kui saksid.
MDNA

"MDNA" on Madonna kaheteistkümnes stuudioalbum. See anti välja 23. märtsil 2012.
Eerik Põld

Eerik Peeter Põld (8. november 1908 Kose kirikumõis, Kose kihelkond, Harjumaa – 25. veebruar 1995 Tallinn) oli eesti restauraator.
Ta lõpetas aastal 1926 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1926–1928 õppis ta Tartu Ülikoolis filoloogiat ning 1936–1942 kunstiajalugu ja etnograafiat.
Aastatel 1937–1942 ja 1944–1945 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis (viimati direktori asetäitjana teadusalal); 1943–1944 muinsuskaitseinspektorina Haridusdirektooriumis.
Aastatel 1947–1982 töötas ta Eesti Kunstimuuseumis, seejuures aastast 1954 restauraatorina; aastal 1965 sai ta Igor Grabari nimelises kunstirestaureerimiskesktöökojas restauraatorikutse. 
Isiklikku.
Tema isa Harald Põld oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Eesti Misjoni Seltsi välismisjoni juhataja, lell Peeter Põld oli teoloogiharidusega eesti kooli-, karskus- ja riigitegelane. 
Tema vend Hillar Põld oli kirikuõpetaja ja kirikuajaloo õppejõud, teine vend Naan (Naatan) Põld oli Hamburgi muusikaülikooli lauluprofessor ning oratooriumide ja kantaatide solist.
Tema tütar Helli Sisask on kunstiajaloolane.
G5 (Eesti organisatsioon)

G5 õpilasesinduste liit (tuntud ka kui G5) on Tallinna kesklinna koolide õpilasesinduste liit, mille peamiseks sihiks on koolide koostöö arendamine, ühisürituste korraldamine, huvitegevuse arendamine ja koordineerimine ning õpilaskondade vahel tihedamate suhete loomine.
Liitu kuuluvad:
Foxi liustik

Foxi liustik (inglise keeles "Fox Glacier", maoori keeles "Te Moeka o Tuawe") on oruliustik Westland Tai Poutini rahvuspargis Uus-Meremaa Lõunasaare läänerannikul. Liustik on 13 km pikk. Koos naabruses asuva, samuti Lõuna-Alpide mäestikust algava Franz Josefi liustikuga on omapärane see, et need liustikud lõpevad troopilises vihmametsas (u 300 m kõrgusel merepinnast) ja on ühed kõige kergemini ligipääsetavad liustikud maailmas. Foxi liustiku serv asub samanimelisest (Fox Glacier/Weheka) asulast jalutuskäigu (u 6 km) kaugusel. Liustikust saab alguse samanimeline jõgi – Fox River.
Liustik on saanud nime 1872. aastal tolleaegse Uus-Meremaa peaministri William Foxi järgi.
Levira

AS Levira on 2004. aastal moodustatud ettevõte, mille aktsionärideks on Eesti riik (51%) ja Prantsuse telekommunikatsioonikontsern (49%). TDF-i kaudu on Levira üks osa Euroopa juhtivast elektroonilise side infrastruktuuri- ja multimeediateenuseid osutavast ettevõtete grupist. TDF-i osalusega ettevõtted on lisaks Eestile ka Soomes, Hispaanias, Ungaris, Hollandis, Monacos, Poolas ja Saksamaal. Leviras töötab 90 inimest. 
Ettevõtte varasem nimi oli "Eesti Ringhäälingu Saatekeskuse AS". (08.05.1997 - 19.05.2004)
Firmast.
Levira on IT, meedia ja telekomi infrastruktuuriteenuste osutaja. Peakorteriga Tallinna Teletornis, on Levira Põhja-Euroopa suurim telekanalite väljastuskeskus ning peamine raadio- ja teleprogrammide edastaja Eestis. Levira haldab üht Eesti suurimatest serverimajutuskeskustest ning osutab avaliku ja privaatpilve teenuseid. Lisaks omab levira väliülekandejaamu (, ) mida saab kasutada nii telepildi tootmiseks kui otsepildi edastamiseks optilise kaabli või satelliidi abil. 2024.aastal omandas AS Levira ettevõtte AA-SAT PROFESIONAL OÜ ning hakkas pakkuma erinevaid satelliitside telefoni- ja andmesidelahendusi. 2025 aastal avas Levira Inglismaal, Leedsis tütarettevõtte Levira Media Services Ltd. 2025 aastal käivitati Levira mastites ka 80% Eestit kattev DAB+ võrk.
Levirale kuulub üle Eesti 27 mastikohta, sealhulgas Eesti kõrgeimad ehitised: Tallinna teletorn, Koeru ja Valgjärve telemastid.
Aastail 2003–2016 juhatas ettevõtet Mart Einpalu.
Aastat 2016- tänapäevani juhatab ettevõtet Tiit Tammiste
Toomas Verrev

Toomas Verrev (sündinud 4. aprillil 1979) on eesti turundusspetsialist ja kirjanik.
Ta lõpetas 1997. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi.
2012. aastal sai ta lipniku auastme.
Filme.
Verrev on 17 ja poole minutise lühimängufilmi "Vallutajad ehk Riie teeb mehe" stsenarist ja režissöör.
Tema lavastatud 88-minutine film "Ebalus" esilinastus 12. novembril 2009.
Manchesteri Ülikool

Manchesteri Ülikool on ülikool, mis asub Manchesteris Inglismaal.
Ülikool loodi 2004. aastal kahe Manchesteri ülikooli liitumisel.
2012. aasta seisuga on ülikoolis 39 000 üliõpilast ja 10 400 töötajat.
Stanley Cohen

Stanley Cohen (17. november 1922 Brooklyn, New York – 5. veebruar 2020 Nashville, Tennessee) oli USA biokeemik.
Ta lõpetas 1943. aastal Brooklyn College'i bakalaureusekraadiga keemias ja bioloogias. Pärast seda töötas ta bakterioloogina piimatöötlemisettevõttes ning sai 1945. aastal Oberlin College'is magistrikraadi zooloogias. Michigani ülikoolis sai ta 1948. aastal doktorikraadi biokeemias.
1950. aastatel töötas ta Washingtoni ülikoolis Saint Louises ja alates 1959. aastast Vanderbilti Ülikoolis.
Tema töö proliferatsiooni tegurite uurimisel on aidanud välja selgitada vähi tekke põhjuseid ja välja töötada vähiravimeid.
Dehumaniseerimine

Dehumaniseerimine on inimesele, inimlikele väärtustele järk-järgult väiksema tähtsuse omistamine, mis võib äärmuslikel juhtudel, ajuti ja paiguti areneda massirepressioonide ja genotsiidini.
Otto Hoffmann

Otto Konrad Ernst Hoffmann (23. september/5. oktoober 1866, Koeru – 8. juuni 1919) oli Eestis ja Lätis tegutsenud Eesti arhitekt, Riia Polütehnikumi professor ja rektor.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1881–1885 õppis ta Peetri Reaalkoolis, lõpetades selle kooli esimese lennu.
1910. aastal kandideeris Hoffmann Tartu ülikooli arhitekti ametisse, kuid konkursi võitis keiserliku ülikooli viimane arhitekt Pavel Nikitin.
Hoffmann projekteeris 1912–14 ehitatud Tartu Ülikooli õppehoone praeguse aadressiga Vanemuise 46, samuti 1912. aastal valminud Ruhnu uue kiriku. Riias on tema projekti järgi rajatud näiteks kurtide laste kool (Aleksandra Čaka iela 42, 1897), Riia Polütehnilise Instituudi üks tiib (Raiņa bulvāris 19, 1909, tänapäeval Läti Ülikooli hoone) ja Evangeelsete Luteri Halastajaõdede Seltsi maja (Miera iela 45, 1904).
Isiklikku.
Tema isa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja, ka tema vanaisa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja. Tema vend Heinrich Richard Hoffmann oli misjonärina Indias, hiljem oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja; vend Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja; õemees (oli abielus tema kahe õe Anna Wilhelmine ja Selma Emiliega) Johann Heinrich Brasche oli Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja; õemees (oli abielus tema õe Anna Louisega) Daniel Burchard Lemm oli Kadrina- ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja; õemees Oskar Ernst Emil Tomberg (oli abielus tema õe Margarethe Helene Elisabethiga) oli Koeru- ja Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja ja Jõelähtme koguduse õpetaja.
Theodor John

Theodor John (pärit Königsbergist; surnud 1894) oli 19. sajandi lõpul Tartus tegutsenud ateljeefotograaf, kes pildistas paljusid Eesti kultuuritegelasi ja Tartu Ülikooli õppejõude. Tema fotoateljee asus aadressil Aleksandri tänav 10.
Aleksandri tänava ateljee omandas John pärast samas varem tegutsenud fotograafi Georg Friedrich Schlateri surma 1870. aastal. Ligi kümneks aastaks säilitas ta ateljee nimes viite endisele omanikule, signeerides fotosid kirjaga "Th. John vormals Schlater Atelier für Photographie Dorpat Alexander Strasse im eigenen Hause" ("Th. John, varemalt Schlateri fotograafiaateljee oma majas Aleksandri tänavas Tartus"). Samuti jätkas ta Schlateri fotografeerimisstiili ja stuudiorekvisiitide kasutamist. 
1870. aastail käis John igal kevadel ja suvel Viljandis pildistamas. 1878–1879 Viljandi linnusevaremetes toimunud esimeste arheoloogiliste väljakaevamiste aegu viibis ta linnas 1878. aasta juulis ja 1879. aastal maist juulini, kaevamiste komitee tellis ja ostis temalt ühtekokku 120 lossivaremete kaevamiste pilti, 25 kopikat tükk.
Mitmed Johni tööd on esindatud Eesti Rahvusarhiivis ja Tartu Ülikooli raamatukogu fotokogus, sealhulgas Tartu Ülikooli Kirurgiakliiniku ajaloolises fotokogus. Theodor John oli ka Tartu Kammermuusikaühingu liige.
Maximilian Rötscher

Maximilian Wolfgang Amadeus Rötscher (23. juuni 1837 Bromberg, Preisimaa – 26. detsember 1886) oli Preisimaalt pärit Eesti arhitekt, kes tegutses Tartu linnaarhitekti ja Tartu ülikooli arhitekti kohusetäitjana.
Rötscher lõpetas Friedrichstadti gümnaasiumi, töötas mitmesugustes ehitusbüroodes ja käis ka Berliini akadeemias, mida aga ei lõpetanud. 1862 tegi müürimeistri eksami. 1863 kutsus Liphardt ta Tartusse, kus Rötscher sai 1864. aastal linnaarhitektiks ja 1874. aastal Tartu ülikooli arhitekti kohusetäitjaks. Aastal 1878 lahkus ta ülikooli ja 1880 linna teenistusest.
Rötscheri tuntuim ehitis Tartus on kunagise Tartu Panga hoone Raekoja platsil.
Suvila

Suvila ehk suvemaja ehk suvekodu on suvitamiseks (suvepuhkuse veetmiseks) mõeldud maja.
Suvilad on enamasti tavalistest elumajadest kergema konstruktsiooni ja tagasihoidlikumate olmetingimustega. 
Suvilad asuvad üldiselt hajaasustusega maapiirkondades või suvitusasulates, veekogude ääres, saartel.
Suvila võib olla kõigi mugavustega (elekter, küte, veevärk, kanalisatsioon), kuid ka ilma. 
Suvila juurde võivad kuuluda saun, oma kaev, peenramaa jne.
On olemas ka üürisuvilad, mida saab tasu eest üürida. 
Venemaal ja teistes endise Nõukogude Liidu liikmesriikides nimetati aianduskooperatiivide kruntidele rajatud mugavusteta suvilaid datšadeks.
Konrad von Sengbusch

Konrad von Sengbusch (4. (ukj 16. aprill) 1831 Pühalepa kirikumõis – 29. jaanuar (ukj 11. veebruar) 1913 Kingli mõis) oli Saaremaa rüütelkonnategelane ja Karja mõisnik, Kuressaare linnapea aastatel 1898–1906.
Elulugu.
Ta sündis Pühalepa pastori Alexander von Sengbuschi (1796–1883) ja Juliane von Nolckeni (1802−1875) pojana. Astus Peterburi Pedagoogilisse Instituuti, mille lõpetas koduõpetaja kutsega. 1862. aastal asus Liivimaale, kus valiti 1865. aastal Pärnu III kihelkonnakohtu kohtunikuks. 1867. aastal asus elama Saaremaale, kus omandas 1873. aastal Karja mõisa. 30. detsembril 1878 immatrikuleeriti ta Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Aastatel 1881–1898 oli ta Saaremaa sillakohtunik. 24. jaanuaril 1898 valiti ta Kuressaare volikogu liikmeks ja 28. aprillil 1898 linnapeaks, kellena oli ametis kuni 12. jaanuarini 1906. Ta oli rahukohtunik ja aastatel 1906–1909 taas Kuressaare linnavolikogu liige.
Cristoph Conrad Stremme

Cristoph Conrad Stremme (29. juuni 1806 Hannover, Saksamaa – 7. september 1877 Texas, USA) oli Saksa päritolu Eesti arhitekt, kes tegutses muuhulgas Tartu ülikooli arhitekti kohusetäitjana.
Stremme õppis ehituskunsti Hannoveri arhitekti Hellneri juures ja Berliini akadeemias. Alates 1831. aastast oli ta Hannoveri kuningliku ehituskomisjoni arhitekti abi. 1839 sai Stremme Hannoveri hooviehitusmeistriks ("Hofbaukonduktor") ja juhatas mitmesuguseid ehitustöid (kuninga loss Georgspargis, Montbrillanti ja Fürstenhofi loss). 1841. aastal kaitses ta filosoofiadoktori kraadi.
1841–1848 töötas Stremme Tartu ülikoolis ehituskunsti professorina. Kunstiajaloolase Voldemar Vaga hinnangul osutus ta selle ameti jaoks aga "täitsa ebakohaseks". 1848. aastal kaotati ehituskunsti professuur ning Stremme lasti ametist lahti. 1852. aastal siirdus ta Texasesse, kus oli mõnd aega San Antonios joonestaja.
Riyāḑ Farīd Ḩijāb

Riyāḑ Farīd Ḩijāb (araabia keeles رياض فريد حجاب; sündinud 1966) on Süüria poliitik, kes oli 6. juunist 6. augustini 2012 Süüria peaminister.
Tal on doktorikraad agrotehnika alal.
Aastal 2008 määrati ta Al-Qunayţirah' provintsi kuberneriks ja veebruaris 2011 Latakia provintsi kuberneriks. Aprillist 2011 kuni peaministriks saamiseni oli ta põllumajandusminister.
Riyāḑ Farīd Ḩijāb kuulus Araabia Taassünni Sotsialistlikku Parteisse.
6. augustil 2012 põgenes ta koos pere ja veel kahe Süüria valitsuse ministriga Jordaaniasse ning teatas, et deserteerub "terroristlikust ja mõrvarlikust režiimist" ning liitub revolutsiooniga.
Kasseli Ülikool

Kasseli Ülikool on ülikool Kasselis Saksamaal.
Ülikool on asutatud aastal 1970.
Seisuga september 2010 õppis seal umbes 18 113 üliõpilast.
Purdue Ülikool

Purdue Ülikool on ülikool Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis West Lafayette'is.
Ülikool on asutatud aastal 1869.
Purdue Ülikoolis on töötanud tuntud semiootikud Myrdene Anderson ja Floyd Merrell.
Napoli ülikool

Napoli ülikool ("Università degli Studi di Napoli Federico II") on ülikool Itaalias Napolis.
Ülikool on asutatud aastal 1224. Ülikool on nimetatud selle asutaja, Saksa-Rooma keisri Friedrich II auks.
Ülikoolil on 13 teaduskonda, seal õpib üle 90 000 üliõpilase.
Mushungwe

Mushungwe (ka Mishungo, Mushongo) on saar Rwandas Kivu järves.
Saar asub paarisaja meetri kaugusel rannast, umbes 8 km Gatarest loodes ja umbes 9 km Rwamatamust edelas. Mushungwe geograafilised koordinaadid on .
Saare pikkus kagu-loodesuunas on umbes 1,5 km ja suurim laius ligi 600 meetrit.
Georg Büchneri auhind

Georg Büchneri auhind (saksa keeles "Georg-Büchner-Preis", ka "Büchnerpreis") on saksa keeleruumi tuntumaid kirjandusauhindu. 
See asutati 1923. aastal kirjanik Georg Büchneri mälestuseks. Algselt anti seda ainult Hessenist pärit või sellega seotud inimestele, nii kujutavaile kunstnikele kui ka kirjanikele, aga ka näitlejaile ja lauljaile. Aastail 1933–1944 asendas Georg Büchneri auhinda Darmstadti kultuuriauhind.
1951. aastal muutus auhind üldiseks kirjandusauhinnaks, mida annab välja igal aastal Saksa Keele ja Luule Akadeemia ("Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung"). Auhind antakse üle Darmstadtis. Auhinnasumma on aastatega kasvanud, 2011. aastast oli see 50 000 eurot.
Indiana Ülikool (Bloomington)

Indiana Ülikool Bloomingtonis on ülikool Bloomingtonis Indiana osariigis Ameerika Ühendriikides. 
See on Indiana Ülikooli süsteemi keskne ülikoolilinnak. 
Ülikool on asutatud aastal 1820.
Indiana Ülikooli kunstide ja teaduste kolledži keeleteaduse osakonnas töötab Indrek Park.
Ritva Valkama

Ritva Karin Valkama (õieti Ritva Karin Valkama-Palo; 13. november 1932 Jyväskylä – 8. mai 2020 Helsingi) oli soome näitleja.
Ta lõpetas 1956. aastal Soome teatrikooli. 1980. aastatel töötas ta teatrikoolis õppejõuna.
Ta mänginud nii teatris, filmis kui ka telesarjades, sealhulgas paljudes koomilistes rollides.
Felicitas Hoppe

Felicitas Hoppe (sündinud 22. detsembril 1960 Hamelnis) on saksa kirjanik.
Hoppe on õppinud mitmes ülikoolis muu hulgas kirjandusteadust, retoorikat, usuteadust, itaalia keelt ja vene keelt. Ta on töötanud mitmes keeltekoolis ja Goethe Instituudis saksa keele õpetajana, ajuti ka ajakirjanikuna.
Alates 1990. aastast on ta saanud mitu stipendiumi ja auhinda, alates 1996. aastast elab ja töötab kirjanikuna Berliinis. 1997. aastal võttis ta konteinerilaeval ette ümbermaailmareisi Hamburgist Hamburgi.
Glomerulonefriit

Glomerulonefriidid (ladina ains "glomerulonephritis") on loomadel (sh inimestel) esinev neerude glomerulaarhaiguste rühm. Glomerulonefriitide etioloogia ja patogenees on seni teadmata, kuid haigust seostatakse põhiliselt immuungeneesiga.
Glomerulonefriidi erinevate vormide korral kahjustuvad põletiku tagajärjel esmalt nefronite kapillaarpäsmakesed. Põletikku seostatakse neutrofiilide ja/või makrofaagide eksudatsiooniga.
Glomerulonefriiti võivad põhjustada ka mitmed ravimid, nagu osad mittesteroidsed põletikuvastased ravimid.
Klassifikatsioon.
Glomerulonefriitide klassifikatsioone on erinevaid.
Sümptomid.
Glomerulonefriitide erinevate vormide algstaadiumis võivad patsientidel kaebused puududa. Haiguse süvenedes aga võivad välja kujuneda nefrootiline sündroom ja neerupuudulikkus.
Diagnoos.
Glomerulonefriitide diagnostika oluliseks komponendiks on uriini analüüs. Diagnoosi lõplikuks kinnitamiseks viiakse läbi neerubiopsia.
Jörn Donner

Jörn Johan Donner (5. veebruar 1933 Helsingi – 30. jaanuar 2020 Helsingi) oli Soome kirjanik, filmilavastaja, poliitik ja diplomaat.
Jörn Donner oli soomerootslane ja kirjutas rootsi keeles. Tema isa Kai Donner oli soome-ugri keelte uurija ja antropoloog.
Ta sai 1959. aastal Helsingi ülikoolist filosoofiamagistri kraadi.
Tema esimene raamat (novellikogu "Välsignade liv") ilmus 1951. aastal, kolm aastat hiljem lavastas ta oma esimese lühifilmi. Aastal 1957 oli ta üks Soome filmiarhiivi loojaid. Aastatel 1961–1963 oli ta Dagens Nyheteri filmikriitik ja 1972–1977 Rootsi filmiinstituudi direktor.
Ta on kirjutanud mitukümmend romaani ja avaldanud mitu novellikogu ning teinud lavastaja või produtsendina paarkümmend filmi. Ta oli muu hulgas Ingmar Bergmani filmi "Fanny ja Alexander" produtsent ja Bergmani sõber.
Donner oli aastatel 1987–1995 ja 2013–2015 Soome Rootsi Rahvapartei esindajana Eduskunna liige ja 1996–1999 Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esindajana Euroopa Parlamendi liige. Ta oli lühikest aega Eduskunna liige ka 2007. aasta alguses.
Aastatel 1995–1996 oli ta Soome peakonsul Los Angeleses.
Isiklikku.
Tema isa Kai Donner (1888–1935) oli fennougrist, antropoloog ja poliitik, vanaisa Otto Donner oli Helsingi Ülikooli sanskriti ja võrdleva keeleteaduse professor ning Soome Maapäeva liige; vend Joakim Donner on Helsingi Ülikooli geoloogia ja paleontoloogia professor, vend Kai Otto Donner oli (1922–1995) oli Helsingi Ülikooli zooloogia professor. Jörn Donner oli kolm korda abielus ja tal on kokku kuus last. Tema esimene abikaasa oli kirjanik Inga-Britt Wik.
Ta on põdenud eesnäärme- ja kopsuvähki.
Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik

Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirik on õigeusu kirik Kraavi külas Antsla vallas.
Kirik ehitati õigeusu kogudusele 1895. aastal ja pühitseti prohvet Eelijale. Ehitus läks maksma 9000 rubla.
Õigeusu koguduse tegevus lõpetati 1986. aastal. Kasutuseta seisnud kiriku seisukord halvenes.
Antsla vallavolikogu otsusega anti Kraavi kirik 1994. aastal ning kiriku kõrvalhoone 1996. aastal Urvaste luteri kogudusele abikirikuks. See ei puudutanud aga hoonetealust maad.
Altarimaal "Ülestõusmine" pärineb Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirikust.
2011. aastal läks kirik tagasi õigeusu kiriku omandisse. Eesti Evangeelne Luterlik Kirik ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik olid jõudnud kokkuleppele, et EELK loobub Urvaste abikirikust Kraavil ning EAÕK omakorda kompenseerib hoonesse tehtud rahamahutused.
Ülikool relvavabaks

"Ülikool relvavabaks" oli üliõpilaste protestiliikumine Tartu Riiklikus Ülikoolis, mis nõudis "sõjalise õpetuse tingimusteta kaotamist" ülikoolist. 
Selle liikmed ei tegutsenud üldiselt ajendatuna patsifismist, vaid vastustasid kohustuslikke sõjalise õpetuse loenguid, mida viisid läbi Nõukogude armee erusõjaväelased. Liikumise tulemusena kaotas NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi minister Gennadi Jagodin sõjanduse kateedrid tsiviilülikoolides.
Mitmed liikumise liikmed osalesid hiljem korp! Sakala taastamisel Eestis.
Lauri Leis

Lauri Leis (sündinud 7. oktoobril 1978 Võrus) on eesti kergejõustiklane. 
Alustanud sportlasteed kolmikhüppajana, on Leis võistelnud ka kaugushüppes, 100 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus.
Ta on lõpetanud 1997. aastal Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi ja 2001. aastal Tallinna Tehnikaülikooli Tallinna Kolledži.
Saavutused.
Isiklik kolmikhüpperekord 16,77 (2008), kaugushüpperekord 7,48 (2005). Ateena olümpiamängudel (2004) saavutas 33. koha tulemusega 16,18.
Treenerid.
Teda on juhendanud Valeri Holodnjakov (Võrus) ja Sven Andresoo (2000–2007 Audentese Spordigümnaasium). 2007. aastast treenib Leis Andrei Nazarovi käe all.
Dyslexie

Dyslexie on eriline kirjastiil või font, mis kergendab düslektikutel lugemist. 
Kuna paljude kirjade puhul on mitmed tähed üksteisega üsna sarnased, on selle kirja puhul pööratud suuremat tähelepanu nende tähekuju elementidele, mis aitavad tähti üksteisest paremini eristada.
Lehekirbulised

Lehekirbulised ("Psylloidea") on alamselts või ülemsugukond sarnastiivalisi putukaid.
Neid on kokku umbes 1200 liiki.
Eesti liigid.
Eestis on kindlaks tehtud 49 liiki lehekirbulisi, kuid oletatakse 80 liigi esinemist.
Väga levinud on õunapuu-lehekirp ("Psylla mali").
Süstemaatika.
Euroopas elavad lehekirbulised kuuluvad viide sugukonda.
Vasakukäelisus

Vasakukäelisus on käelisuse vorm, mille korral juhtkäeks on vasak käsi.
Vasakukäelised inimesed eelistavad kirjutada vasaku käega, samuti teha mitmesuguseid töid eelistatult vasaku käega.
Vasakukäelisus on inimeste seas palju vähem esinev kui paremakäelisus.
Paremakäelisus

Paremakäelisus on käelisuse vorm, mille korral juhtkäeks on parem käsi.
Paremakäelised inimesed eelistavad kirjutada parema käega, samuti teha mitmesuguseid töid eelistatult parema käega.
Paremakäelisus on inimeste seas palju sagedamini esinev kui vasakukäelisus.
Käelisus

Käelisus on peamiselt inimesel esinev asümmeetria ühe või teise käe eelistamisel mitmesuguste tegevuste sooritamisel.
Käelisus on seotud ajupoolkerade asümmeetriaga.
Enamik inimesi on paremakäelised, kuid küllalt sageli leidub ka vasakukäelisi. Ambidekstria korral on käed enam-vähem võrdosavad.
Vastavalt esineb käelisust ka mõnede tööriistade (näiteks vikat) juures, mis võivad olla kujundatud kasutamiseks kas parema või vasaku käega.
Terminit "käelisus" kasutatakse ka kiraalsuse tähenduses.
Mõlemakäelisus

Mõlemakäelisus ehk ambidekstria on käte võrdosavus, käelisuse puudumine.
Ambidekstria on inimeste hulgas haruldane, teiste primaatide seas aga valdav.
Mikrolained

Mikrolained on raadiolained, mille lainepikkus on vahemikus 1 mm kuni 1 m, vastavalt lainete sagedused vahemikus 0,3 GHz kuni 300 GHz (gigahertsi).
Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu liigituse järgi kuuluvad mikrolainete alasse järgmised sagedused ja neile vastavad lainepikkused: 
Kõige laiemat rakendamist on seni leidnud mikrolainete sagedusribad vahemikus 1 GHz kuni 40 GHz. Neid sagedusribasid tähistatakse rahvusvaheliste standardite liigituse kohaselt järgmiste tähttähistega:
Optoelektroonika

Optoelektroonika (kreeka keeles "optos" nähtav) on elektroonika haru, mis hõlmab valguskiirguse ja elektrivoolu vastastikuse muundamisega seotud nähtusi ning nendel nähtustel põhinevaid optoelektronseadiseid. Niisuguste seadiste talitluses osalevad peale elektronide ka optilise kiirguse, sealhulgas nähtava valguse kvandid – footonid.
Informatsiooni töötlemiseks, edastamiseks ja kuvamiseks ning energia muundamiseks kasutatavate optoelektronseadiste põhiliigid on järgmised:
Niisugust optoelektronseadist, mis koosneb kiirgusallikast ja sellega optiliselt sidestatud kiirgusvastuvõtjast, nimetatakse optroniks ehk optiliseks paariks.
Laserdiood

Laserdiood ehk pooljuhtlaser on optoelektrooniline kiirgusallikas, milles tekib optiline kiirgus nagu valgusdioodiski elektronide ja aukude rekombineerumisel, s.t vastasmärgiliste laengukandjate ühinemisel. Ent laserdioodis ei toimu see spontaanselt, vaid stimuleeritult; seega toimub valguse võimendus kiirguse stimuleeritud ehk indutseeritud emissiooni tulemusena. Sel juhul tekkiv kiirgus on monokroomne (ühevärviline) ja koherentne, mispuhul elektromagnetlainete faaside vahe püsib muutumatuna.
Valguskiirguse tekkimiseks laserdioodis on vaja, et rekombinatsioone koos kvantide ehk footonite eraldumisega toimuks rohkem kui kvantide neeldumisi. Selleks tuleb siirde piirkonnas luua pöördhõive. Seda võib saavutada laengukandjate intensiivse sisestamisega heterosiirdesse (nagu see toimus esimestes pooljuhtlaserites 1960. aastatel).
Kirjeldatud tingimustel tekibki valguskvante rohkem kui neid neeldub, mille tulemusena siirde tasapinnas leviv valguslaine võimeneb, s.t tema amplituud kasvab.
Rekombinatsioonide arvu saab suurendada, kui panna valguskvandid siirde tasapinnas edasi-tagasi liikuma. Selleks lihvitakse pooljuhi monokristalli kaks otstahku paralleelseteks peegliteks, nii et moodustub optiline resonaator. Peegeldunud kvandid läbivad siis korduvalt pöördhõivestatud aktiivpiirkonna, kutsudes esile uute rekombinatsioonide ning seega kvantide tekke. Pärast mitmekordset peegeldumist väljub valguskiir läbi ühe, poolläbipaistva peegli.
Laserdioodi toitevoolu energiast muutub valgusenergiaks vähemalt 50 %.
Näiteid erisuguse lainepikkusega kiirgust tekitavate laserdioodide kasutusaladest teaduses ja tehnikas:
Eesti putukad

Eesti putukad on Eesti alal elavad ja sigivad putukad.
Eestis on kindlaks tehtud veidi enam kui 11 000 putukaliigi esinemine, oletatav liikide arv on aga 20 000 või veidi enam.
Suurimad putukarühmad (seltsid) Eestis on mardikalised (seni määratud 3400 liiki), kahetiivalised (2900 liiki), liblikalised (2400 liiki), nokalised (920 liiki), kiletiivalised (720 liiki), ehmestiivalised (170 liiki) ja hooghännalised (90 liiki).
Määratud liikide arvult järgnevad kiililised (63 liiki), ühepäevikulised (45 liiki), sihktiivalised (43 liiki), kõdutäilised (40 liiki), ripstiivalised (40 liiki), võrktiivalised (35 liiki), kirbulised (25 liiki), täilised (20 liiki) ja kevikulised (18 liiki) ning mõned väiksemad rühmad (väivilised, koonulised, kaamelkaelalised, suurtiivalised, nahktiivalised, harjashännalised, harkhännalised, tõukjalalised, lehviktiivalised – neis kokku 25 liiki).
Supressordiood

Supressordiood ehk TVS-diood (lühend inglise keele sõnadest "transient voltage suppressor diode"), ka nime all TAZ-diood ("transient absorption Zener diode"), on optimeeritud ülepinge tekkimisel kiiresti šunteerima (mööda juhtima) suuri impulssvoole ja niiviisi kaitsma elektriahela elemente liigpingeimpulsside eest (ka tingituna välgulahendustest). Erinevalt tavalistest stabilitronidest ja varistoridest reageerivad nad pingeimpulssidele väga kiiresti: seadise sisetakistus muutub nullilähedaseks pikosekundite jooksul.
Peamiselt kasutatakse bipolaarseid seadiseid, mis koosnevad kahest vastuühenduses TVS-dioodist, kusjuures väljaviikudega on ühendatud "pn"-siirete välimised piirkonnad, s.o anoodid. Niisuguseid liigpingelahendusdioode rakendatakse pinge kahepoolseks piiramiseks vahelduvvooluahelais.
Gunni diood

Gunni diood ehk Gunni element on pooljuhtseadis mikrolainete tekitamiseks ja võimendamiseks. 
Seadise nimetamine dioodiks on tinglik, sest tema talitlus ei põhine mitte siirde omadustel, vaid negatiivsel diferentsiaaltakistusel. Dioodi nimetust õigustab see, et seadisel on nagu tavalisel dioodilgi pluss- ja miinuselektrood ‒ anood ja katood.
Gunni diood koosneb galliumarseniidi (GaAs) või galliumnitriidi (GaN) kihtidest: need kihid on kõik "n"-juhtivusega, kuid legeeritud erineva tugevusega (legeerimine seisneb sobivate lisandainete manustamises eesmärgiga tekitada vabu laengukandjaid, vaadeldaval juhul elektrone).
Dioodi pingestamisel tekib kõige suurem pingelang keskmisel, nõrgalt legeeritud kihil, kus ilmnebki negatiivne diferentsiaaltakistus: pinge tõustes elektronide liikuvus mitte ei suurene, vaid väheneb; vastavalt väheneb ka dioodi läbiv vool.
GaAs-dioodid on võimelised genereerima sagedusi kuni 140 GHz ja GaN-dioodid kuni 3000 GHz (gigahertsi).
Gunni generaator on lihtsa ehitusega, koosnedes Gunni elemendist ja õõsresonaator-võnkeringist. Ta muundab energiat võrdlemisi tõhusalt, genereeritav võimsus piirdub sadade millivattidega. Gunni generaatoreid kasutatakse mikrolainete saatjana andmeedastustehnikas, miniatuursetes radarseadmetes ja amatöörraadiosides.
Laviindiood

Laviindiood on pooljuhtseadis, mille talitlus põhineb laviinläbilööginähtusel. Spetsiaalse legeerimisprofiiliga siiret vastusuunas läbides omandavad laengukandjad sedavõrd lisaenergiat, et on suutelised moodustama uusi elektron-auk-paare, nii et toimub laengukandjate laviinitaoline paljunemine.
Laviindioodide tuntumad liigid on laviin-fotodiood ja TVS-diood. Laviin-fotodiood suudab võimendada väga nõrka valgussignaali. Niisuguse dioodi "npip"-struktuuris on "i"-kiht küllalt tugeva vastupinge korral täielikult vaegunud ning seal toimib tugev elektriväli, mis suurendab talitluskiirust ja võib esile kutsuda laengukandjate laviinpaljunemise.
Lembit Abo

Lembit Abo (sündinud 15. aprillil 1930 Virumaal) on eesti toimetaja ja käsiraamatute autor.
Ta on lõpetanud Väike-Maarja Keskkooli 1949. aastal ja Tallinna Polütehnilise Instituudi 1954. aastal elektriinsenerina.
Töötanud aastail 1954–1990 tehnikaraamatute toimetajana kirjastustes Eesti Riiklik Kirjastus, Eesti Raamat ja Valgus.
Teosed.
Kirjutanud
Toimetanud, täiendanud ja koostanud (2000 jj)
Pasila teletorn

Pasila teletorn (soome keeles "Pasilan linkkitorni", tuntud ka kui Yle saatetorn) on 146 meetri kõrgune teletorn Helsingis Pasilas. 
Pasila teletorn ehitati 1983. aastal. See on Soomes Näsinneula järel kõrguselt teine torn.
Bronson

Bronson on nimi, mis võib viidata järgmistele inimestele, kohtadele ja asjadele:
Vello Pohla

Vello Pohla (pseudonüüm Madis Kadaga; sündinud 21. juunil 1936) on eesti ajakirjanik ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1955 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1960 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 1966 lõpetas ta TPI-s filosoofiaaspirantuuri.
Aastatel 1966–1967 ja 1971–1974 töötas ta Tallinna Konservatooriumi ühiskonnateaduste vanemõpetaja ja dotsendi kohusetäitjana. Aastatel 1978–1980 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar peatoimetaja.
Poliitiline tegevus.
Ta oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Pohla oli Eesti Rohelise Liikumise, Üürnike Ühenduse ja Õigusliku Tasakaalu Erakonna asutajaliige.
1995. aastal kandideeris ta valimisliidu "Õiglus" nimekirjas Riigikogusse ja sai 124 häält ning valituks ei osutunud.
Kirjutisi.
Sirbi ja Vasara peatoimetajana kirjutas ta Neeme Järvi ja Arvo Pärdi lahkumisel NSV Liidust Madis Kadaga pseudonüümi all mõtiskluse "Kodumaa ja muusika", milles muu hulgas ütles:
"Ja nii juhtubki, et ükskõik kes sa oled, hüljates Kodumaa, saad ikkagi vaid tänavamuusikuks, mütsiga maas, mis võib-olla on täis hõbeseekleid, kuid helid on kadunud, ehkki juurteta inimesed aplodeerivad sinu surnud muusikale."
Ripstiivalised

Ripstiivalised (varasem nimi ka põisjalalised, "Thysanoptera") on selts putukaid.
Nad on väikesed, umbes ühe millimeetri pikkused putukad. Neid võib sageli leida näiteks härjasilma õisikutel.
Maailmas on neid umbes 5100 liiki. 
Selts jaotatakse kaheks alamseltsiks: munetiripstiivalised ("Terebrantia") ja toruripstiivalised ("Tubulifera").
Eesti liigid.
Eestis on registreeritud 38 liiki, oletatav arv on 150.
Kõdutäilised

Kõdutäilised ("Psocoptera") on selts putukaid.
Maailmas on neid umbes 3000 liiki. Eestis on registreeritud 36 liiki, oletatav arv on 45.
Intel 8051

Intel MCS-51 (mida tuntakse tavaliselt Intel 8051 nime all) on Harvardi arhitektuuriga ühekiibi mikrokontrollerite seeria, mille töötas välja Intel 1980. aastatel. Kuigi Intel tänapäeval neid mikrokontrollereid ei tooda, on nendega ühilduvad mikrokontrollerid kasutusel teiste tootjate kiipides. Lisaks füüsilistele kiipidele pakuvad mitmed firmad MSC-51-l põhinevaid rakenduskiipe (ASIC) ja intellektuaalomandiga funktsiooniplokke (IP core), mida saab kasutada loogikamassiivides (nt FPGA-des).
Tehnilised omadused.
MCS-51-l põhinevate mikrokontrolleriseeriate peamised tehnilised omadused: 
Käsustik.
Intel MCS-51 käsustik pole binaarkujul masinkoodina ühilduv Intel 8080/8085 ega Z80 mikroprotsessoritega, kuid käskude mnemokoodid on sarnased firma Intel teiste mikroprotsessorite käskude mnemokoodidega.
Käskude mnemokoodide selgitus.
Aritmeetikakäsud:
Loogikatehete käsud:
Bitinihutamise käsud:
Andmete kopeerimise käsud:
Siirdekäsud:
Alamprogrammikäsud:
Operandide tähised tabelis.
Andmed:
Programmimälu:
Ostfaal

Ostfaal (; ostfaali: "Oostfalen") on ajalooline piirkond Põhja-Saksamaal, hõlmates ajaloolise Saksimaa hõimuhertsogkonna idaosa, piirnedes ligikaudu Leine jõega läänes, samuti Elbe ja Saalega idas. Territoorium vastab tänapäeva Alam-Saksi liidumaa kaguosale ja Lääne-Saksi-Anhaltile. Koos Vestfaali, Engerni ja Nordalbingieniga oli see üks neljast sakside peamisest halduspiirkonnast.
Etümoloogia.
Nimetus "Ostfalen" tähendab tõenäoliselt "idatasandikku". "Falen" on germaani sõna, mis tähendab "tasast" ning on suguluses vanarootsi sõnaga "fala", leidub tänapäeval kohanimedes nagu Falbygden ja Falun, samuti Põhja-Saksamaa linn Fallstedt. Põhja-Saksa tasandik Ostfaalis ja Vestfaalis, poolitatuna Weseri jõega, on kontrastiks mägisele piirkonnale lõunas, Frangimaa ja Tüüringi Kesk-Kõrgmaale. Erinevalt Vestfaali nimest, mis kinnistati Vestfaali hertsogkonnaga, mida haldasid Kölni peapiiskopid, langes Ostfaali nimi järk-järgult kasutusest välja, kui sakside hõimuhertsogkond pärast hertsog Heinrich Lõvi kukutamist aastal 1180 lammutati.
Saksa keeleteadlased võtsid mõiste uuesti kasutusele 19. sajandil seoses ostfaali keele kui alamsaksa keele murde uurimisega. Teadusliku rassismi esiletõusuga 19. sajandil ja 20. sajandi algul sai märkimisväärseks "aarja rassi" "faali" ("fälisch") alamtüüp vastavalt Jelena Blavatskaja ja tema ariosoofidest järgijate okultistlikule teooriale.
Ajalugu.
Pärast Karl Suure võitu ja hertsog Widukindi ristimist aastal 785 Saksi sõdade ajal ühendati sakside maad Frangi riigiga ning saksid pöörati enamasti kristlusse. Ida-Saksimaale rajati vastavalt 804. ja 815. aastal Halberstadti ja Hildesheimi piiskopkond, mida eraldas Okeri jõgi. Keskaegne Saksimaa hertsogkond jagunes Ostfaaliks ("Ostfalahi"), Vestfaaliks ja Engerniks.
Ostfaali territoorium Harzi jalamil oli Heinrich I Linnupüüdja pärusmaa. Ta oli esimene saksi hertsog, kellest sai aastal 919 Roomlaste kuningas ja tema järeltulijatest Saksi dünastia. Neist jäi maha mitmeid romaani stiilis kloostreid ja losse, kultuurmaastik, mis tänapäeval hõlmab kolme maailmapärandi objekti koos keskaegsete linnade Goslari ja Quedlinburgiga, samuti Hildesheimi toomkirik ja Püha Miikaeli kirik Hildesheimis. Kuna Ostfaali territoorium piirnes vendide maadega Elbe ja Saale jõgede taga, sai sellest Saksa "Drang nach Osten" alguspunkt, mis sai alguse kuningas Heinrichi sissetungist ja jätkus saksi markkrahvide poolt.
Pärast Welfi hertsogi Heinrich Lõvi riigivande alla panemist aastal 1180 jagati Ostfaal kiiresti väikesteks riigikesteks, eriti Welfide Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond ning Anhalti, Wernigerode ja Blankenburgi krahvkond, samuti riigilinn Goslar, kuid ka vaimulikud territooriumid Magdeburgi peapiiskopkond, Hildesheimi ja Halberstadti piiskopkond ning Quedlinburgi klooster. Sakside traditsioone jätkasid Askania dünastia Saksi-Wittenbergi hertsogid, kes tagasid endile kuurvürsti tiitli ning rajasid hiljem Elbe ülemjooksul Saksimaa kuurvürstiriigi.
Seth Green

Seth Benjamin Green (sündinud 8. veebruaril 1974) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on Eesti televaatajale tuntud seriaalidest "Vampiiritapja Buffy" ja "Kuumad 70ndad". Ta mängis ka Austin Powersi filmides.
Seth MacFarlane

Seth Woodbury MacFarlane (sündinud 26. oktoobril 1973) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Seth MacFarlane on muuhulgas ka telesarja "Family Guy" autor.
Eugene Mirman

Eugene Boris Mirman (sündinud 24. juulil 1974 Moskvas) on Nõukogude Liidus sündinud Ameerika Ühendriikide näitleja.
Eugene Mirman sündis Moskvas juudi perekonnas. Ta asus koos vanematega elama Ameerika Ühendriikidesse, kui ta oli nelja ja poola aastane.
Tallinna Tähetorn

Tallinna Tähetorn on 1910. aastal Nikolai von Glehni ehitatud vaatetorn, mis 1960. aastatel kohandati tähetorniks.
Mahajäetud torni tähetorniks kohandamise algatas Charles Villmann. Praegu kuulub Tallinna Tähetorn Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu koosseisu. Tähetornis tehakse õppe- ja teadustööd. Lisaks on Tallinna Tähetornis populariseeritud astronoomiat.
Maile Grünberg

Maile Grünberg (sünninimi Maile Tauts; 24. veebruar 1942 Tartu– 16. mai 2025) oli eesti kujunduskunstnik ja sisearhitekt. 
Elulugu.
Aastatel 1961–1966 õppis Grünberg Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis mööbli- ja ruumikujundust. Pärast õpingute lõpetamist töötas ta aastatel 1966–1975 mööblikunstnikuna Tallinna mööblivabrikus Standard. Seejärel tegutses ta aastatel 1975–1977 sisearhitektina projekteerimisasutustes Eesti Projekt ja EKE Projekt. Aastatel 1977–1992 oli Grünberg tegev kunstikombinaadis ARS.
Alates 1992. aastast tegutses Grünberg sisearhitekti ja mööblidisainerina endanimelises disainibüroos Grünberg OÜ. Aastatel 1994–2004 töötas ta Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadis Marlekor peadisainerina. Alates 2002. aastast juhtis Grünberg Tallinna Disaini- ja Arhitektuurigaleriid ning oli pikka aega Eesti Kunstnike Liidu kujundajate sektsiooni esimees.
Isiklikku.
Tema isa oli helilooja ja dirigent Leo Tauts (1914–1973). 
Tema abikaasa oli korvpallur Rein Grünberg (1941–1996).
Ciril Kosmač

Ciril Kosmač (28. september 1910 Slap ob Idrijci – 28. jaanuar 1980 Ljubljana) oli sloveeni kirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tema jutustus "Ballaad pasunast ja pilvest" ("Balada o trobenti in oblaku", sloveeni keelest tõlkinud Aleksander Kurtna, Tallinn: Eesti Raamat, 1982).
Ampelograafia

Ampelograafia (kr sõnadest "ampelos" 'viinapuu' + "graphō" 'kirjutan, kirjeldan') on pomoloogia haru, mis käsitleb viinapuuliike ja -sorte.
Teadusharu, mis uurib viinapuude kasvatamist, nimetatakse ampeloloogiaks.
Küttepuit

Küttepuit ("firewood, fuelwood") on puitmaterjal, mis on valmistatud ja mida põletatakse soojusenergia saamiseks.
Puit on taastuv energiaallikas ning ajaloos üks esimesi energiaallikaid üldse. Puiduenergiat kasutatakse siiani paljudes majapidamistes soojusenergia tootmiseks.
Tavaliselt on küttepuit vähetöödeldud ning see on kas nottide, halgude või klotside kujul. Küttepuidu hulka kuulub ka haopuit.
Küttepuude mahtu mõõdetakse ruumimeetrites või tihumeetrites.
Kuivatatud küttepuitu ja muud küttematerjali hoitakse soovitatavalt virnastatult puukuuris.
Riia teletorn

Riia tele- ja raadiotorn (läti "Rīgas radio un televīzijas tornis") on kõrgeim ehitis Balti riikides ja Euroopa Liidus. Torn ehitati aastatel 1979–1986. Torn on 368,5 meetri kõrgune. Ta on kõrguselt kolmas Euroopas (kõrgemad on Ostankino televisioonitorn ja Kiievi teletorn) ning 14. maailmas.
Torn asub Riias Zaķusala saarel ja asub umbes 7 meetrit merepinnast kõrgemal.
Torn alustas tööd 1986. aastal.
Vilniuse teletorn

Vilniuse teletorn (leedu: "Vilniaus televizijos bokštas") on 326,5 meetri kõrgune torn Leedus Vilniuse Karoliniškėsi linnaosas. Vilniuse teletorn on Leedu kõrgeim ehitis.
1991. aasta jaanuaris toimus torni juures Vilniuse veresaun.
Vaateplatvormil 165 meetri kõrgusel asub kohvik Paukščių takas, mis pakub vaadet Vilniuse linnale ja pöörlevat vaateplatvormi, mis teeb täisringi 45 minutiga. Kiirliftid jõuavad maapinnalt kohvikuni 40 sekundiga. Ilusa ilmaga võib näha 40 km kaugusel asuvat Elektrėnai linna.
Vaateplatvormilt saavad külastajad teha ka "benji"-hüppeid. Tornis asub ka Vilniuse veresauna teemaline muuseum.
Mekoryuk

Mekoryuk (tšupiki "Mikuryaq" või "Mikuryarmiut") on asula Alaskal Nunivaki saare põhjakaldal. Kuulub Betheli rahvaloenduspiirkonda.
Asub Shoal Bay lahe ääres 48 km kaugusel Alaska poolsaare rannikust.
Mekoryuk on linn (inglise "city"), kuigi elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel vaid 191. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 210. 90,48% neist olid põlisameeriklased. Elanikud on peamiselt jupikid.
Eskimod on saart asustanud umbes 2000 aastat. Esimene kokkupuude eurooplastega toimus 1821. aastal, kui Nunivaki saart külastas Vene-Ameerika Kompanii ekspeditsioon. 1900. aasta epideemia järel jäi asulasse vaid neli peret. 1957 rajati asulasse lennukite maandumisrada. 1978 avati keskkool.
Hugh Lofting

Hugh John Lofting (14. jaanuar 1886 Maidenhead, Berkshire, Suurbritannia – 26. september 1947 Topanga, California, USA) oli briti kirjanik, kes on saanud tuntuks Doktor Dolittle'i lugudega, mis kuuluvad maailma lastekirjanduse klassikasse.
Lofting sündis Inglismaal Maidenheadis inglise ja iiri päritolu vanemate peres ning sai hariduse Sheffieldis Mount St Mary's College'is. Kõrghariduse omandas ta Ameerika Ühendriikides Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ehitusinserina.
Esimeses maailmasõjas teenis ta Iiri kaardiväeosas ("Irish Guards"). Sõjas kirjutas ta lastele väljamõeldud kirju, mis said aluseks Doktor Dolittle'i lugudele. Lofting illustreeris oma raamatuid ise.
Ta sai sõjas raskelt haavata ning kolis koos perega Ameerika Ühendriikidesse Connecticuti osariiki. 
Lofting oli kolm korda abielus ja tal oli kolm last.
Nunivak

Nunivak (keskjupiki "Nunivaaq", nunivaki murdes "Nuniwar") on vulkaaniline igikeltsaga kaetud saar Beringi meres. Asub 48 km kaugusel Alaska poolsaare rannikust.
Saar on 76,2 kilomeetrit pikk ja 106 kilomeetrit lai. Pindala on 4226,78 km² ja sellega on Nunivak suuruselt Ameerika Ühendriikide 8. saar. Suurema osa saarest moodustab vulkaaniline platoo, mille kõrgeim punkt on 510,5 m.
Nunivaki põliselanikud on jupiki eskimod, kes räägivad keskjupiki keele nunivaki murret. Tänapäeval räägivad kõik elanikud inglise keelt, keskjupiki keelt oskavad vaid vanemad inimesed.
Saare ainuke asula on tänapäeval põhjakaldal asuv Mekoryuk umbes 200 elanikuga. 1821. aastal elas saarel umbes 400 inimest 16 külas. 1880. aastal loendati saarel 702 elanikku 9 külas.
1934. aastal viidi saarele Gröönimaalt 34 muskusveist, tänapäeval on neid seal umbes 500.
Improgrupp Jaa!

MTÜ Improgrupp Jaa! on peamiselt Tallinnas tegutsev noorte harrastusteater, kelle tegevusvaldkonnaks on improvisatsiooniline teater: teater käsikirjata, kus iga etendus on unikaalne ning kõik sünnib kohapeal. Harrastusteater asutati 2009. aastal.
Lisaks avalikele ja tellitud etendustele korraldab Improgrupp Jaa! Improstuudiot ehk iganädalasi töötubasid improteatrihuvilistele, kes teatrigruppi ei kuulu.
2013. aastal loodi Improgrupp Jaa! eestvedamisel kõiki Eesti improteatreid ühendav veebipõhine koondmängukava improv.ee.
2013. aasta 18.-19. oktoobril toimus Improgrupp Jaa! korraldatud Tallinna Rahvusvaheline Improfestival Tilt. Kahepäevane festival toimus Telliskivi Loomelinnakus. Eesti esimesel rahvusvahelisel improteatrite festivalil olid trupid Eestist, Lätist, Norrast, Soomest ja Inglismaalt.
2014. aasta 6.-8. novembril toimus Cafe Sinilind kinosaalis Teine Rahvusvaheline Improteatrite Festival Tilt, seekord kolmepäevane. Teisel festivalil olid trupid Eestist, Soomest, Inglismaalt, Itaaliast, Hollandist ja Ameerikast.