tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalju Vainola

Kalju Vainola (19. juuni 1930 – 10. veebruar 2021) oli eesti elektroonikainsener ja teadlane, kes on tegutsenud teadusaparatuuri väljatöötamise ja tootmise alal.
Ta õppis raadiotehnika eriala Tallinna Elektromehaanika Tehnikumis, lõpetades selle aastal 1949. Seejärel lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna raadioaparatuuri konstrueerimise ja tehnoloogia erialal 1969. aastal.
Ta töötas tehases Punane RET Peakonstruktori osakonnas ja seejärel Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroos (TREKB) ajavahemikus 1954–1965.
Ta osales radioolade Estonia projekteerimises koos Jüri Raudsepa, Kalju Kaljulätte ja teistega.
Pikemat aega oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalse Konstrueerimisbüroo (TA SKB) peakonstruktor ja direktor.
Kalju Vainola oli Tallinna Teadlaste Maja asutajaliige, Tallinna Teadlaste Maja nõukogu liige ja nõunik.
Tunnustus.
1988. aastal sai ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia mälestusmedali.
Tarō Kōno

Tarō Kōno (jaapani keeles 河野 太郎 "Kōno Tarō"; sündinud 10. jaanuaril 1963 Hiratsukas) on Jaapani poliitik, ta on Liberaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 3. augustist 2017 Jaapani välisminister ja seejärel 11. septembrist 2019 kuni 16. septembrini 2020 Jaapani kaitseminister.
Ta sündis 1963. aastal Hiratsukas Kanagawa prefektuuris. Pärast keskkooli lõpetamist õppis 1981. aastast Keiō ülikoolis majandust, 1985. aastal lõpetas Georgetowni Ülikooli bakalaureusekraadiga.
Seejärel töötas ettevõttes Fuji Xerox. 1991. aastal asus tööle ettevõtte filiaalis Singapuris, 1993. aastast töötas ettevõttes Nippon Tanshi.
1996. aastal valiti ta esimest korda Jaapani Parlamendi alamkoja liikmeks. Ta valiti sinna tagasi aastatel 2000, 2003 ja 2005.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on poeg. Tema isa Yōhei Kōno oli aastatel 1994–1996 ja 1999–2001 Jaapani välisminister ning aastatel 2003–2009 Jaapani Parlamendi alamkoja spiiker. Nii tema isa Yōhei Kōno kui ka vanaisa Ichirō Kōno ja vanaonu Kenzō Kōno olid Jaapani kergejõustiklaste assotsiatsiooni presidendid.
2002. aastal, kui isa Yōhei Kōno jäi 30 aasta tagusest C-hepatiidi viiruse nakkusest haigeks, pakkus Tarō Kōno talle siirdamiseks osa oma maksast. See tõi kaasa avaliku väitluse, kuna isa keeldus pakkumisest. Lõpuks isa nõustus ja 2002. aasta aprillis toimuski 15-tunnine operatsioon. Kōno on sellest ajast toetanud elundidoonorluse seaduse muudatusi.
Sergei Markin

Sergei Nikolajevitš Markin (vene keeles Сергей Николаевич Маркин; 29. august 1926 Tšita, Vene SFNV – 3. veebruar 2014 Moskva) oli Jakuudi ANSV riigitegelane, Põhjatähe ordeni kavaler.
Ta oli aastatel 1979–1989 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees. Ta oli aastatel 1960–1990 NLKP Jakuudi Oblastikomitee liige ja 1966–1989 NLKP Jakuudi Oblastikomitee büroo liige.
Pensionärina elas ta Moskvas. Ta oli aktsiaseltsi Sever (peakorter Jakutskis) asutajaid.
Haridus- ja töökäik.
Markin lõpetas 1948. aastal Irkutski Mäenduse ja Metallurgia Instituudi ja hiljem NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli. 
1948. aastast töötas ta tootmisjuhina mäendusettevõtetes, hiljem oli parteitööl. Aastatel 1962–1966 oli ta NLKP Jakuudi Oblastikomitee tööstusosakonna juhataja, 1966–1670 NLKP Jakutski Linnakomitee esimene sekretär, 1977–1979 NLKP Jakuudi Oblastikomitee teine sekretär ja aastatel 1979–1989 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo

Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo (lühend TA SKB) oli 1963. aastal loodud teadusaparatuuri projekteerimise ja eksperimentaalse tootmise ettevõte.
Üheks oluliseks toodanguartikliks olid eksimeerlaserid. Esimene direktor oli Henno Aherma, pikka aega oli direktor Kalju Vainola. TA SKB Tartu filiaal loodi 1972. aastal.
Judaistika

Judaistika on teadusharu, mis tegeleb juutide kultuuri uurimisega.
Judaistika iseseisva teadusena sai alguse Saksamaalt.
Judaistika Eestis.
1934. aastal avati Tartu Ülikoolis judaistika õppetool. Kuni 1940. aastani tegutses see professor Lazar Gulkowitschi (1898–1941) juhtimisel. Neil aastatel oli see ainus koht Mandri-Euroopas, kus oli võimalik õppida judaistikat peaainena kolmes õppeastmes doktorikraadini välja.
Nalja Märt

Nalja-Märt oli huumoriajakiri, mis ilmus 1930. aastal Tartus. 
Ajakirja väljaandja oli A. Kuusik. Ajakirja trükiti Tartus trükikojas "Ed. Bergmann".
Pähkküla

Pähkküla (ka Pähküla) oli küla Läänemaal Kullamaa vallas; kihelkondlikult Kullamaa kihelkonnas. 1970. aastatel liideti küla Üdruma külaga.
1919 leiti külast Jüri-Mardi talu maalt pronksiaegne odaots. See leid on senini Läänemaa ainus pronksiaegne metallese.
Itsunori Onodera

 
Itsunori Onodera (jaapani keeles 小野寺 五典 "Onodera Itsunori"; sündinud 5. mail 1960 Kesennumas) on Jaapani poliitik, ta on Liberaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2012–2014 ja 2017–2018 Jaapani kaitseminister.
Ta sündis 1960. aastal Kesennumas Miyagi prefektuuris. Ta lõpetas aastal 1983 bakalaureusena Tokyo Mereteaduse ja -tehnoloogia Ülikooli (). Lisaks õppis ta Tōkyō Ülikoolis politoloogiat.
Ta on valitud mitu korda Jaapani Parlamendi alamkoja liikmeks. Esimest korda oli ta Jaapani kaitseminister 26. detsembrist 2012 kuni 3. septembrini 2014. Teist korda oli ta Jaapani kaitseminister 3. augustist 2017 kuni 2. oktoobrini 2018.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Raasepori linnus

Raasepori linnus (soome keeles Raaseporin linna, rootsi keeles Raseborgs slott) on keskaegne linnus Soomes.
Linnus asub Snappertuna aleviku lähedal Raasepori jõe (rootsi keeles Raseborgs å) ääres Lääne-Uusimaal. See jääb kümme kilomeetrit Raasepori (rootsi keeles Raseborg) linnast kirdesse ja kaheksa kilomeetrit Karjaa (rootsi keeles Karis) linnast lõunasse. Umbes ühe kilomeetri kaugusel lookleb graniitküngastest ümbritsetud vana rannatee, mida juba keskajal kasutati Soome lõunarannikuäärse ühendusteena.
Ajalugu.
Esialgne pealinnus valmis arvatavasti aastatel 1373–1378. Linnus rajati Rootsi suurmaaomaniku, riiginõuniku ja droosti Bo Jonsson Gripi juhtimisel. Bo Jonssonile kuulus tollal läänina kogu Soome.
1378. aastal on linnust mainitud dokumentides esimest korda kirjalikult.
17. detsembril 1520 hukati Raasepori linnuse kõrval Galgbackeni mäel Taani kuninga Christian II käsul Rootsi riigitegelane ja peapiiskop Hemming Gadh.
1533. aastal jäeti Raasepori linnus maha. Maakerke tõttu ei olnud linnus enam merelaevadele ligipääsetav. 1570. aastal läänistas kuningas Johan III linnuseala Lewenhaupti suguvõsale.
1890. aastatel hakati linnust restaureerima ja linnuseala avati avalikuks kasutuseks.
Ehitus.
Raasepori linnus on mantelringmüür linnus, mille graniitkaljukünka kuju järgiva väliskaitsemüüri sisekülgede hoonetiibadesse on sulandunud ka kaks flankeerimatut nelinurkset torni. Ümar suurtükitorn linnuse kaguküljel on arvatavasti hilisem juurdeehitis. Pealinnusel on olnud sadamakoha kaitseks ka majandushoovidega eeslinnus.
Praegune seisukord.
Keskaegsest linnusest on säilinud küllaltki ulatuslikud varemed. Alles on peaaegu kogu hoonetiibade väliskaitsemüür ja peasuurtükitorni alumised korrused. Hävinud on hoonetiibade sisehoovimüürid ja ristikäigud, enamjaolt eesväravaehitis ja "zwinger’"i-laadsed eeslinnuseõued, ning eeslinnusemüür sadamakoha kaitseks. Meri on taganenud umbes kahe kilomeetri kaugusele, sest selles piirkonnas on olnud maakerge alates 13.–14. sajandist peaaegu kolm meetrit.
Kelpie

Kelpie on Austraaliast pärinev koeratõug.
Koera iseloomustab "loomupärane instinkt ja anne lammastega töötamiseks, nii avamaastikul kui aedikus."
Merit Männiste

Merit Männiste (sündinud 9. aprillil 1996 Kohila vallas) on eesti laulja, näitleja ja lauluõpetaja.
Haridustee ja töö.
Merit Männiste on õppinud Kohila Koolituskeskuse muusikakoolis soololaulu Maarja Paju juhendamisel. Viiulit õppis ta Tallinna Muusikakeskkoolis aastatel 2002–2012 (juhendaja Toomas Nestor) ning jätkas samas õpinguid laulu erialal (juhendaja Triin Ella). 
Merit Männiste lõpetas 2015. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klassikalise laulu erialal, lisaerialana on tal diplom koorijuhtimise erialal (Ingrid Kõrvitsa klass). 2018. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koorijuhtimise erialal (õpetaja Andres Heinapuu). Lisaks võttis Männiste orkestridirigeerimise tunde Jüri Alperteni klassis. 2020. aastal lōpetas Männiste Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistriōppes vokaalpedagoogika erialal "cum laude". 
Männiste on töötanud Kullos Ellerheina ettevalmistuskoori juhendajana ja Kindluse Koolis Rae vallas muusikaõpetajana ning olnud lauluõpetaja muusikalikoolis. Alates 2023. aasta sügisest töötab ta muusikaõpetajana EBS Gümnaasiumis.
Muusika.
Männiste Perebänd.
Merit Männiste musitseerib 2007. aastast pereansamblis, kuhu kuuluvad ka isa Kaupo Männiste (sündinud 1964) ja vend Märten Männiste (sündinud 2001). Männiste Perebänd annab kontserte üle Eesti. Nende suurim hitt on laul "Kallista". Neil on ilmunud ka duubelplaat "Männiste Perebänd. Kuld". 2014. aastal osales ansambel Eesti Televisiooni võistlussaates "Perepidu". 
Märten ja Merit Männiste võitsid 2023. aasta kevadel TV3 telesaate "Uus laul" lauluga "Kurjad on ajad".
Muusikalised lavarollid.
Rahvusooperis Estonia 2011. aasta märtsis esietendunud Ülo Vinteri / Ülo Raudmäe muusikalis "Pipi Pikksukk" astus ta üles nimiosalisena ning kehastas seda rolli 2022. aastani. Aastatel 2016–2022 mängis ta Punamütsikest Estonia haridusprojektis "Punamütsike ja seitse pöialpoissi". 
Kohila jõekäärus 29. ja 30. juulil 2012 etendunud kogukonnamuusikalis "Veterahva needus" (kokku neljas etenduses) mängis ta Lustit. 
Merit Männiste oli 2017. aastal üks XII noorte laulu- ja tantsupeo soliste, kehastades Hämarikku. 
2017. aasta sügisel mängis ta Kanal 2 seriaalis "Nukumaja" Marianni. 
2024. aasta suvel kehastas ta Mariat suvises koguperemuusikalis "Rasmus ja Maria". 
Isiklikku.
Detsembris 2019 sündis poliitik Jaak Madisoni ja Merit Männiste poeg, kellele pandi nimeks Jakob. Mais 2025 teatati meedias, et Madisoni ja Männiste kooselu on lõppenud.
Wonder Woman

Wonder Woman on väljamõeldud superkangelane, kelle koomikseid annab välja DC Comics.
Wonder Womani looja on ameerika psühholoog ja jutukirjutaja William Moulton Marston. Marston tahtis luua samasuguste võimetega superkangelase, kes on mees, aga ta naine soovitas talle, et ta oleks naine. Wonder Woman ilmus esimest korda koomiksis "All Star Comics" nr 8, 1941.
Wonder Womanit teatakse ka Õigluse Liiga põhiliikmena, Amatsoonina ja jumalannana. Samuti võttis ta endale kodanikunime Diana Prince, et "Inimese maailma" sisse sulanduda.
Paljude jaoks on Wonder Woman feminismi ja patsifismi ikoon.
Sõjavarustus ja supervõimed.
Wonder Womani põhivarustus on mõõk, kilp, purustamatud käevõrud ja lasso(millel on lisaks veel omadus sundida inimest vastutahtmist tõtt rääkima). Ta kannab pea peal metallist tiaarat, mida ta osades koomiksinumbrites viskava relvana on kasutanud. Samuti on tal väga paljudes koomiksinumbrites läbipaistev lennuk, mida ta üksinda juhib.
Peale varustuse on tal ka endal üliinimlikud supervõimed. Ta on väga tugev, kiire, vastupidav ja tal on võime lennata või hästi kõrgele hüpata. Wonder Womani võimete tugevust ei ole täpselt ära määratletud, aga tema võimed ei ole nii tugevad nagu Supermanil. Lisaks ülivõimetele oskab ta ka Amatsoonide võitluskunste, mille tõttu ta on ta hea käsivõitluses.
Aastal 1970 muudeti Wonder Womani tegelaskuju ära, mis pidi olema modernsem, nende muudatustega kadusid Wonder Womanil võimed ära ja ta hakkas võitlema tavariietes, ilma endise varustuseta. Mõne aja pärast tühistati muudatused ära, sest nõudlus uute koomiksinumbrite järele oli palju väiksem kui enne muudatusi. 
Mujal meedias.
Wonder Woman on adapteeritud ka mujale meediasse koomiksitest lähtudes.
Tuntuimad Wonder Womani kehastajad on Lynda Carter ja Gal Gadot.
Rauno Märks

Rauno Märks (sündinud 28. juunil 1975 Tartus) on eesti raadiosaatejuht ja DJ. 
Haridus.
Ta on lõpetanud Tartu 12. Keskkooli ja 2014. aastal Eesti Kunstiakadeemia avatud akadeemia bakalaureuseõppe graafilise disaini erialal.
Töö.
Ta on töötanud Tartu Raadios (1993–1997), Uuno Raadios (1997–2005) ja raadios Sky Plus (2005–2014), Ring FMis ("Hommikuklubi") (2014–2016) ja Retro FMis (3.2016–5.1.2024, 6.1.2024–22.1.2024 komandeeringus Malaisias, 23.1.2024–). Ta on Eestis kõige enam erinevaid kommertsraadio hommikushowsid juhtinud saatejuht. 
Ta on ka disainibrändi MummMõmm looja, ajakirja Pere ja Kodu kolumnist ning teleseriaali "Pilvede all" Voldemari (Volts) osatäitja ja DJ, kelle peamiseks stiiliks on 1990. aastate pidude muusika.
Isiklikku.
Rauno Märks on 1999. aastast abielus Eveliniga. Neil on kolm tütart: Mia Marii, Lii Heleen ja Keira Isabel.
Safiye Sultan

Safiye Sultaana (osmantürgi keeles: صفیه سلطان, umbes 1550–1619) oli Murad III naine ja Mehmed III ema. Safiye oli üks silmapaistvamaid näiteid Osmanite ajastul. Sõna "safiye" tähendab 'puhast'.
Odamees (August Alle ajaleht)

"Odamees : "kirjanduslise humoori ja päevasündmuste nädalleht"", oli seltskonna ja huumori ajaleht, mis ilmus Tartus 21. augustist - 25. oktoobrini 1919. aastal. 
Väljaandjaks kirjastus Odamees. Toimetajateks Carl Sarap ja August Alle. 
Kokku ilmus 10 numbrit. 
Ajalehte trükiti Eduard Bergmanni trükikojas Tartus.
Saluki

Saluki on Viljaka Poolkuu piirkonnast pärinev koeratõug.
"Selle tõu välimuses avalduvad mõjusalt graatsilisus ja tasakaal, suur kiirus ja vastupidavus ühendatuna tugevuse ja väledusega."
Tallinna Elu

Tallinna Elu oli meelelahutus- ja huumoriajakiri, mis ilmus Tallinnas. Esimene number ilmus detsembris 1923 ja teine veebruaris 1924.
Väljaandja oli J. Katlasepp, vastutav toimetaja Viktor Oxford ja illustreerija Axel Bernhard Rossman. Ajakirja trükiti Tallinna trükikojas "Joh. Katlasepp'a kivitrükk". 
Toimetus asus Tallinnas aadressil Vana Viru 13. Ajakiri maksis 35 marka. 
Kokku ilmuski vaid kaks numbrit.
Riia-Bolderāja raudtee

Riia–Bolderāja raudtee on endine raudtee Riia linna ja Daugavgrīva kindluse vahel. Sellest on välja kasvanud tänapäevane Riia–Bolderāja raudteeliin. Raudtee pikkus oli 17,5 versta (18,7 km).
Ajalugu.
Raudteed hakati kavandama aastal 1869 sama ettevõtte raames, mis oli rajanud Riia–Daugavpilsi raudtee ja mis seda ka haldas. Põhjuseks oli see, et suuremad laevad ei pääsenud toona Riia sadamasse ja jäid peatuma Bolderājasse, kus siis kaubad väiksemate laevadega Riiga transporditi. Raudtee valmis aastail 1872–1873.
Selle raudtee omanikud olid samad kui Riia–Jelgava raudteel ja Riia-Daugavpilsi raudteelgi ja aastal 1878 need firmad ühendati. Sisuliselt toimis ta siiski uue ettevõtte allharuna edasi. Venemaa Keisririik asus aastal 1890 laiarööpmelisi raudteid riigistama ja aastal 1895 liideti ka see raudtee ühele riiklikest raudteevalitsustest alluva Riia-Orjoli raudteega. Tänapäeval on Riia–Bolderāja raudteeliin Läti Raudtee alluvuses.
Aastal 1872 avati liikluseks üle Daugava viiv sild. Tegemist oli esimese üle Daugava viiva sillaga Riias. Algselt oli 737 meetri pikkune sild tasu eest avatud ka tavaliiklusele – silla ületamine maksis viis kopikat, sõidukiga maksis see 10 kopikat ja kaupa vedava sõidukiga 20 kopikat. Samuti hakkasid seda silda kasutama Riia-Jelgava raudtee reisirongid, millele Torņakalnsi raudteejaama ehk raudteejaama Rīga III asemele kujunes nüüd lõppjaamaks Riia keskraudteejaam. Kui aastal 1914 vana silla asemele uus ehitati, omandas vana silla raudsõrestikud Riia linn, kasutades seda uue silla ehitamiseks, mis oli mõeldud auto- ja trammiliiklusele. 49 meetri pikkune osa sillaraamistikust oli kõrvalepööratav, mis võimaldas vajaduse korral jõge liikluseks avada ka kõrgematele laevadele. Samasugune kõrvalepööratav lõik oli ka aastal 1973 valminud sillal üle Buļļupe.
Rongiliiklus Bolderājasse algas 1. jaanuaril 1873, ent Daugavgrīvasse hakkas rong sõitma sama aasta 11. detsembril. Esimesel aastal liiklesid sellel raudteel üksnes reisirongid. Kuigi raudtee Riia-poolne lõppjaam asus Riia keskraudteejaama kõrval, oli sel raudteel siiski oma lõppjaam Rīga II. Teiseks lõppjaamaks loeti kuni aastani 1919 ametlikult Bolderāja raudteejaama, mis kajastus ka raudtee nimes. Kui valmis Riia–Tukumsi raudtee, ehitati Riia-Bolderāja raudtee kuni sõlmjaamaks kujunenud Zasulauksi raudteejaamani ümber kaheteeliseks.
Ousmane Dembélé

Masour Ousmane Dembélé (sündinud 15. mail 1997 Vernoni vallas Normandias) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Prantsuse kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Varem on ta mänginud Prantsusmaa klubis Rennes'i Stade, Saksamaa klubis Dortmundi Borussia ja Hispaania klubis FC Barcelona.
Klubikarjäär.
Rennais'i Stade.
Ousmane Dembélé liitus Rennes'i Stade noorteakadeemiaga 2010. aastal.
Ta tegi oma debüüdi klubi põhimeeskonnas 6. novembril 2015 Angers SCO vastu. Juba järgmises mängus lõi ta oma debüütvärava, kui mängiti Bordeaux' Girondinsiga
6. märtsil 2016 lõi Dembélé Nantes'i vastu oma esimese kübaratriki klubi meeskonnas.
Dortmundi Borussia.
12. mail 2016 siirdus Dembélé Saksamaa kõrgliiga klubiga Dortmundi Borussia.
Oma debüüdi tegi ta Saksamaa meeskonnas 14. augustil 2016, kui mängiti Saksamaa superkarikas Müncheni Bayerniga. Dortmund kaotas mängu 0:2. Debüütvärav tuli 20. septembril 2016 VfL Wolfsburgi vastu 58. minutil, kui võideti 5:1
12. aprillil lõi ta värava UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis AS Monaco vastu.
26. aprillil lõi Dembélé taas värava Saksamaa karika poolfinaalis Müncheni Bayerniga. 27. mail 2017 alistas Dortmund finaalis Frankfurdi Eintrachti 2:1, Dembélé lõi ühe värava ja valiti ka mängu parimaks.
Barcelona.
25. augustil 2017 liitus Dembélé 105 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona. Tehing tegi temast kõigi aegade teise kallima jalgpalluri.
Dembele tegi oma Barcelona debüüdi 9. septembril 2017 Espanyoli vastu, tulles mängu teisel poolajal vahetusest ning andes ka resultatiivse söödu Luis Suáreze väravale, kui Barcelona võitis kodus 5:0.
Paris Saint-Germain.
Suvel 2023 liitus Dembele ligi 50 miljoni euro eest Paris Saint-Germainiga.
2023/24 hooajal võitis ta PSG'ga Ligue 1 ja Coupe de France tiitli.
2024/25 hooajal võitis ta PSG'ga Ligue 1 tiitli, Tropheé des Champions tiitli ja Meistrite Liiga. 2025. aasta suvel võitis ta ka UEFA Superkarika ning jõudis Klubide MMi finaali, kus PSG kaotas Chelsea vastu.
Teda nimetati 2024/25 Ligue 1 aasta mängijaks.
2025. aasta septembris võitis ta Ballon d'Ori pärast suurepärast hooaega, kus ta lõi 53 mänguga 35 väravat.
Koondisekarjäär.
Ousmane Dembélé kutsuti esimest korda Prantsusmaa koondisse 2016. aasta augustis, kui mängiti Itaalia ja Valgevenega. Ta tegi oma debüüdi 1. septembril 2016 Itaalia vastu, vahetades 63. minutil välja Antoine Griezmanni. Prantsusmaa võitis mängu San Nicola staadionil 3:1.
13. juunil 2017 lõi Dembélé sõpruskohtumises Inglismaa vastu oma debüütvärava, kui võideti 3:2.
2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.
Isiklikku.
Perekond.
Dembélé ema on Mauritaania ja Senegali päritolu ja isa on pärit Malilt.
Stockholmi Majandusülikool

Stockholmi Majandusülikool (ka Stockholmi Kaubandusülikool; rootsi keeles "Handelshögskolan i Stockholm"; inglise keeles "Stockholm School of Economics") on majandusülikool Stockholmis. Ülikool asutati 1909 ja on sellega vanim eramajandusülikool Rootsis.
Ülikoolis õpib umbes 1900 üliõpilast.
1993. aastal avas ülikool üksuse Riias ("Stockholm School of Economics in Riga") ning 1997. aastal Peterburis ja Moskvas ("Stockholm School of Economics in Russia").
Peter Heinrich Alimann

 
Peter Heinrich Alimann (9. november 1795 Pärnu – 16. august 1847) oli Eesti arst.
Õppis Riias ja Tartu Ülikoolis. Dr.med. 1820 De inflammatione dissertatio inauguralis medica quam consentiente amplissimo medicorum ordine in Universitate Caesarea Literarum Dorpatensi pro gradu doctoris medicinae legitime obtinendo loco consueto publice defendet auctor Petrus Henricus Alimann, Pernaviensis.
1822–1825 laevaarstina ümbermaailmareisil, seejärel siirdus Vene-Ameerika Kompanii teenistusse.
1838–1847 Musta mere laevastiku peaarst.
Sahha valitsus

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsus (jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин Бырабыыталыстыбата; vene keeles Правительство Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi täidesaatev ja korraldav võimuorgan.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse eelkäijad olid Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu (1922–1946), Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu (1946–1990) ja Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu (1990–1991).
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsust juhib esimees (valitsusjuht). Valitsuse koosseisu (valitsuse liikmetena) kuuluvad esimees, esimehe esimesed asetäitjad, esimehe asetäitjad, ministrid ja riiklike komiteede esimehed. 2020. aastast on Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe kohusetäitja Aleksei Kolodeznikov.
Karl August Albanus

Karl August Albanus (3. mai 1837 Dünamünde Liivimaa kubermang – 12. juuni 1887 Riia Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli arst.
Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1855–1859 ja kaitses meditsiinidoktori väitekirja 1860. aastal.
Praktiseeriv arst Peterburis, seejärel suurvürst Mihhail Nikolajevitš Romanovi (1832–1909) ihuarst Tiflisis ja Peterburis. Osales Türgi sõjas 1877–1878.
Auihuarst ja salanõunik.
1887. aastal astus tagasi ja siirdus Riiga.
Anatoolia karjakoer

Anatoolia karjakoer on Türgist Anatooliast pärinev koeratõug.
"Anatoolia karjakoera üldmulje on võimas, kõrgejalgne, hiiglaslik, jõulise olemusega karjakoer, kellel on lai, jõuline pea ja tihe, kahekihiline karvkate."
Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu

Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu, lühemalt Jakuudi ANSV MN; kuni 1946 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu (vene keeles Совет Министров Якутской АССР) oli Jakuudi ANSV täidesaatev ja korraldav võimuorgan.
Jakuudi ANSV MN (kuni 1946 Jakuudi ANSV RKN) eksisteeris aastatel 1922–1990. 
Jakuudi ANSV valitsusjuhte.
27. septembril 1990 võttis Jakuudi ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Jakuutia riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Jakuudi-Sahha Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks Vene NFSV koosseisus
Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu

Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu, lühemalt Jakuudi-Sahha NSV MN, (vene keeles Совет Министров Якутской-Саха ССР) oli Jakuudi-Sahha NSV täidesaatev ja korraldav võimuorgan.
Jakuudi-Sahha NSV MN eksisteeris aastatel 1990–1991 (1990. aasta septembrist 1991. detsembrini).
1990. aasta detsembris asus Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu esimehe ametikohale Kliment Ivanov. Ta jäi Sahha valitsusjuhiks kuni 1992. aasta veebruani.
27. detsembril 1991 võttis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu vastu määruse vabariigi ümbernimetamiseks Sahha (Jakuutia) Vabariigiks.
Bui rajoon

Bui rajoon (vene keeles "Буйский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Bui linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb kirdes Soligalitši rajooni, kagus Galitši rajooni, lõunas Sussanino rajooni, edelas Kostroma rajooni, läänes Jaroslavli oblasti ja loodes Vologda oblastiga.
Rajooni pindala on 3248 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 507, 2008. aastal 12 716 ja 2002. aastal 8847.
Bui rajoonis on 261 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna (Tšistõje Borõ) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kostroma, Korega, Veksa ja Tjobsa jõgi.
Vaba Eestlane

"Vaba Eestlane = Free Estonian" oli väliseestlaste ajaleht Kanadas Torontos. Ilmus 3. jaanuarist 1952 (nr 1) kuni 28. detsembrini 2001 (nr 96).
Kokku ilmus 4738 numbrit sagedusega 2 korda nädalas (teisipäeval ja neljapäeval).
Väljaandja O/Ü Vaba Eestlane = Free Estonian Publishers Ltd. 
Toimetajad 
Kaastöölised
Täiendavalt ilmusid veel Vaba Eestlase Tähtraamat (1953–1976) ja Tähtraamat (1977–2001).&lt;br&gt;Pärast ajalehe sulgemist hakkas 9. jaanuarist 2002 ajaleht ilmuma Torontos Eesti Elu nime all.
Võnnu Keskkool

Võnnu Keskkool on keskkool Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu alevikus.
Kooli direktor on Triin Lõbu.
Ajalugu.
Võnnus töötas köstri juhatusel köstrikool tõenäoliselt juba 17. sajandi lõpul. Võnnu kihelkonna lapsed said endale Tartu pastor Schützilt aabitsad 1688. aastal.
1786. aasta visitatsiooni põhjal töötas Kurista mõisas kaks kooli. Lisaks tuli 1787. aastaks ka Võnnu külla kool rajada. Võnnu Köstrimäel töötanud köstrikool nimetati 1847. aastal kihelkonnakooliks. 1874. aastal ehitati Võnnu vallakoolile uus maja. 1907. aastal ehitati kihelkonnakoolile uus maja.
1919. aastal reorganiseeriti Võnnu kihelkonnakool Võnnu kõrgemaks algkooliks, töötasid 3.-6. klass. Kooli ülalpidaja oli Kastre-Võnnu vald, 5.-6. klassi ülalpidamiskulud kattis Tartu maakonna koolivalitsus. Endises Võnnu vallakoolis töötas 1.-2. klass, kooli ülalpidaja oli Kastre-Võnnu vallavalitsus. 1921. aastal ühendati Võnnu algkool ja Võnnu kõrgem algkool üheks Võnnu algkooliks.
Nõukogude okupatsiooni kehtestamise järel 1944. aastal muudeti kool 7-klassiliseks Võnnu Mittetäielikuks Keskkooliks. 1953. aastal nimetati kool Võnnu Keskkooliks, 1978. aastal Võnnu 8-klassiliseks Kooliks, 1989. aastal Võnnu Keskkooliks.
Võnnu Keskkooli staadion võeti kasutusele 1991. aastal ja renoveeriti 2018. See on 133 m pikk ja 56,7 m lai, keskel on jalgpalliväljak ja selle ümber on 250 m pikkune jooksurada. Põhikasutusalad on kergejõustik ja jalgpall.
Soligalitši rajoon

Soligalitši rajoon (vene keeles "Солигаличский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Soligalitši linn.
Rajoon piirneb põhjas Vologda oblasti, kagus Tšuhloma rajooni ja edelas Bui rajooniga.
Rajooni pindala on 3070 km². Elanike arv oli 2012. aastal 9965, 2008. aastal 10 972 ja 2002. aastal 12 304.
Soligalitši rajoonis on 96 asulat, mis kuuluvad ühe (Soligalitši) linna ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kostroma, Svetitsa, Votša, Tolšma ja Solda.
Väätsa Põhikool

Väätsa Põhikool on põhikool Järva maakonnas Türi vallas Väätsa alevikus. Kool tegutseb Väätsa mõisa peahoones. Kooli direktor on Anneli Mand.
Kooli ajalugu ulatub aastasse 1739, kui asutati Väätsa külakool. Hiljem tegutses kool ka ministeeriumikoolina.
Õppeaastal 2009/2010 õppis koolis 127 õpilast.
Vaivere kool

Vaivere kool oli kool Saare maakonnas Saaremaa vallas Vaivere külas. Kool suleti 2001. 
Kool asutati 1817.
Koolimajas on asunud Kaarma Koolide Muuseum.
Valgjärve Põhikool

Valgjärve Põhikool oli põhikool Põlva maakonnas Kanepi vallas Valgjärve külas. Kool suleti 2011.
Enne 1992 kandis kool nime Valgjärve 9-klassiline kool.
Valgu Põhikool

Valgu Põhikool on põhikool Rapla maakonnas Märjamaa vallas Valgu külas. Kool tegutseb Valgu mõisa peahoones. Kooli direktor on Ants Riismaa.
Esimesed teated kooliharidusest Valgus pärinevad 1771. 1858 asutati Valgu vallakool.
1925 sai kooli nimeks Valgu 4-klassiline algkool. 1929 nimetati kool ümber Valgu 5-klassiliseks algkooliks ja 1929 nimetati ümber Valgu 6-klassiliseks algkooliks.
Aastast 1941 töötab kool Valgu mõisa peahoones.
1944 nimetati kool ümber Valgu 7-klassiliseks kooliks ja 1961 Valgu 8-klassiliseks kooliks. 1988 nimetati kool ümber Valgu 9-klassiliseks kooliks. Aastast 1991 kannab kool nime Valgu Põhikool.
2006 liideti Valgu lasteaed põhikooliga, ent lasteaed-põhikooli ametlik nimi jäi samaks: Valgu Põhikool.
Vara Põhikool

Vara Põhikool on põhikool Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Vara külas. Kooli direktor on Vallo Madar.
Esimest kirjalik teade Vara piirkonnas laste õpetamise kohta pärineb 1680. aastast, mil köster oli üks vähestest, kes lugemise kõrval ka kirjutada oskas. Õpetamise peatasid Põhjasõda ja katkuepideemiad. Lisaks ei olnud uus, Vene võim huvitatud talurahva harimisest. Õpetamine hakkas toimuma kodudes ning vaatamata kesistele tingimustele kasvas lugeda oskajate arv pidevalt.
19. sajandi algul Viidi Venemaal läbi ulatuslik koolireform ning seoses sellega rajati 1806. aastal mõisa toe Varale uus koolihoone. Koolis toimus õpetamine põllutöödest vabadel kuudel ning õpiti lugemist ja usuõpetust. Sajandi keskel hakati vähehaaval kasutusele võtma õpikuid ja lugemikke. Kooli juhatas aastatel 1820–1862 Johann Friedrich Masing.
Eesti Vabariigi ajaks oli Vara Valla territooriumil viis algkooli: Kaarli, Koosa, Matjama, Tähemaa, Välgi (Nõmme). Eesti NSV ajal need koolid suleti või liideti Vara kooliga. 1926 viidi Vara kool Vara mõisahoonest Kaarli mõisa ja kooli nimeks sai Kaarli algkool. Pärast teist maailmasõda nimetati kool ümber Kaarli Mittetäielikuks Keskkooliks. 1954 nimetati kool ümber Kaarli 7-klassiliseks kooliks ja 1962 Kaarli 8-klassiliseks kooliks. 1974 nimetati kool ümber Vara 8-klassiliseks kooliks ja 1988 Vara 9-klassiliseks kooliks. 1992 sai kooli nimeks Vara Põhikool.
Varbla Kool

Kooli direktor on Urmas Reinfeldt.
Ajalugu.
Kool asutati 1857 Varbla vallakoolina. 1910 muudeti kool Varbla ministeeriumikooliks. Riik andis 1912. aastal loodud kooli ehitamiseks 2000 rubla ja sisustuse valmistamiseks 500 rubla, muud kulud kattis Saulepi vald. Kokku maksis koolimaja valmimine 6800 rubla.
1940 töötas kooli juures Varbla Tütarlaste Täienduskool, kus õpetas Adele Sillenberg.
1962 muudeti kool Varbla 8-klassiliseks kooliks. 1988 muudeti kool Varbla 9-klassiliseks kooliks. 1991 sai kooli nimeks Varbla Põhikool.
2009 hakkas kooli juures tegutsema ka Varbla Lasteaed. 2016 liideti Varbla Lasteaed Varbla Põhikooliga ja uue asutuse nimeks sai Varbla Kool.
Alates 31. augustist 2024 jätkab Varbla Kool kuueklassilisena ja koolieelse lasteasutusena. Õpilaste vanemad kaebasid valla otsuse kohtusse.
Alates õppeaastast 2024/25 tegutseb kool Lääneranna gümnaasiumi juhtimise all.
Hirvekoer

Hirvekoer, ka šoti hirvekoer, on Suurbritanniast Šotimaalt pärinev koeratõug.
"Välimus väljendab unikaalset kiiruse, jõu ja vastupidavuse kombinatsiooni, mis võimaldab hirvepulli pikali tõmmata, kuid loomult on hirvekoer leebelt väärikas."
Handan Sultan

Handan Sultaana (osmantürgi keeles: خندان سلطان; umbes 1574 – 9 november 1605) oli sultan Mehmed III naine ja Ahmed I ema.
Handan oli bosnia päritolu Rumeelia beylerbei Cerrah Mehmed Paša lähikonnas teenija. Kui Mehmed tõusis troonile pärast isa surma 1595, tuli Handan temaga Istanbuli.
Boro Boro

"Boro Boro" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi debüütsingel, mille avaldas 2004. aastal Warner Music. See singel jõudis esikohale Rootsi singlite edetabelis.
Journal of Theoretical Biology

Journal of Theoretical Biology on teoreetilise bioloogia alane teadusajakiri.
See on asutatud aastal 1961.
Tike Tike Kardi

"Tike Tike Kardi" on teine singel Rootsi-Iraani poplauljalt Arashilt, mis on pärit tema debüütalbumilt "Arash". Singli andis välja 2005 Warner Music Sweden.
Uus Meie Mats (1906 Karotoom)

Uus Meie Mats oli huumoriajakiri, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas. 
Vastutav toimetaja oli Ad. M. Karotoom. Ajakirja trükiti Tallinnas trükikojas "Keiler ja poeg". Hinnaks oli 10 kopikat. Ilmus ainult 1 number.
Music Is My Language

"Music Is My Language" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi ja DJ Aligatori koostööna valminud singel. Singli avaldas aastal 2005 EMI Denmark.
Sussanino rajoon

Sussanino rajoon (vene keeles "Сусанинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Sussanino alev.
Rajoon piirneb põhjas Bui rajooniga, idas Galitši rajooniga, lõunas Sudislavli rajooniga ja läänes Kostroma rajooniga.
Rajooni pindala on 1050 km². Elanike arv oli 2012. aastal 7489, 2008. aastal 8620 ja 2002. aastal 9184.
Sussanino rajoonis on 128 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Sussanino linnaasundus) ja kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Šatša ja Andoba.
Arash (laul)

"Arash" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi neljas singel. See avaldati 2006. aastal Warner Musicu ja selle Rootsi haru alt.
Chori Chori

"Chori Chori" on kuues singel Rootsi-Iraani poplauljalt Arashilt, seekord koostöös Aneelaga. 
See avaldati 2006. aastal Warner Music Swedeni, Zeitgeisti ja Universal Musicu poolt.
Pure Love

"Pure Love" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi üheksas singel. Neljas singel albumilt "Donya". Avaldatud 2008 Warner Music poolt. Singel jõudis 19. kohale Soome edetabelis.
Broken Angel

"Broken Angel" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi kolmeteistkümnes singel. Esimene singel albumilt "Superman". Selle andis 2010. aastal välja Warner Music Sweden.
She Makes Me Go

"She Makes Me Go" on Rootsi-Iraani poplaulja, meelelahutaja ja produtsendi Arashi viieteistkümnes singel. Kolmas singel albumilt "Superman". Selles laulus teeb kaasa Sean Paul. See singel anti originaalis välja 17. septembril 2012 plaadifirmas EMI Music Sweden. 15. veebruaril 2013 lasti singel Euroopa turule, sealhulgas Saksamaale, Austriasse, Prantsusmaale ja Šveitsi. Teine väljaanne tehti Universal Musicus.
Singli taust.
Laulu osad on võetud varajasemast hitist, mille 1994. aastal kirjutas Itaalia laulja, laulukirjutaja ja muusika produtsent Roberto Zanetti (tuntud ka kui Savage või Robyx). Esitas seda laulu siiski British "hip-house"/"eurodance"'i artist ICE MC, pealkirja "Think About the Way" nime all. ICE MC tantsu hitil oli Alexia teiseks vokalistiks. Arashi hitis on laenatud ka originaali lööklauset "Bom Digi Digi Bom".
Originaallaul oli ülemaailmne hitt ICE MC (Ian Campbell) jaoks. Sai edetabelis esikümnesse Belgias, Itaalias ja Šveitsis, esikahekümnesse Prantsusmaal, Saksamaal, Madalmaades ja Rootsis ning 38. kohale UK Top 40 edetabelis.
Aastal 2012 tehti sellest veel teine kaver. Saksamaa tantsumuusika bänd Groove Coverage tegi sellest oma versiooni, kus oli Rameez külalisvokalistiks. Nende versioon osutus populaarseks tantsu kohtades ja sai ka väikseks Saksamaa siseseks hitiks. Groove Coverage jõudis lauluga 54. kohale Saksamaa Media Control AG edetabelis.
Muusikavideo.
Muusikavideo filmiti 11. detsembril 2012. Suunajaks Fredrik Boklund, filmijaks Radiant3. See filmiti Atlantas, Ameerika Ühendriikides. Video näitab Arashi ja Sean Pauli basseiniäärsel peol koos tantsivate tüdrukutega. Näitab palju ka inimesi maja sees, majas, kus aastal 2009 lavastati Ameerika õuduskomöödia "Zombieland".
Marija Bõrdõnnõrova

Marija Nikititšna Bõrdõnnõrova (vene keeles Мария Никитична Бырдыннырова; sündinud Aleksejevski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi kabetreener ja kabetaja, Venemaa teeneline treener. Kuulub Kõtškinite spordidünastiasse.
Ta on lõpetanud Viljuiski pedagoogikatehnikumi, kus ta õppis ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajaks.
1962. aastal tuli ta Jakuutia noortemeistriks males, hiljem täiskasvanuna on ta tulnud vabariigi kabemeistriks. 1965. aastast tegutseb ta kabetreenerina. Koos abikaasa Nikolai Kõtškin vanemaga töötas ta edukalt Õtõk-Küölis, Tšuraptšas ja Jakutskis, kus nad koos kasvatasid üles arvukalt vabariigi juhtivaid kabetajaid. Tuntumaid tema õpilasi on rahvusvahelised suurmeistrid Gavril Kolesov ja Matrena Nogovitsõna.
Tšuraptšas töötasid nad Korkini-nimelises Tšuraptša Vabariiklikus Spordiinternaatkoolis, kus 1992. aastal taasavati kabeosakond. Viljakas treeneritegevus Tšuraptšas ajendas vabariikliku spordikomitee juhtkonda kutsuma treeneripaar pealinna tööle – Jakuudi Riikliku Ülikooli juures asuvasse Jakutski 5. spordikooli. 2004. aastast töötab ta seal vanemtreenerina.
Tallinnas.
2015. aastal osales Bõrdõnnõrova Venemaa koondise treenerina Tallinnas peetud Euroopa noorte meistrivõistlustel rahvusvahelises kabes (neljas vanusegrupis: kuni 10-aastased, 11–13-, 14–16- ja 17–19-aastased). Venemaa koondis, kelle koosseisus tegi kaasa 9 Sahha noort kabetajat, sai neilt võistlustelt kokku 10 medalit, sealhulgas 3 kuldmedalit jakuudi noorkabetajalt.
Isiklikku.
Tema pojad on Nikolai Kõtškin noorem ja Vassili Kõtškin. Aijanika Kõtškina on tema lapselaps.
Ain Vellak

Ain Vellak (sündinud 30. oktoobril 1962) on eesti geograaf.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli geograafina 1986. aastal ning kaitsnud doktoritöö 2009. aastal. 
Ta on töötanud Tartu Ülikooli botaanikaaia direktorina, teadurina ja looduskaitsetöötajana.
Donya (laul)

"Donya" on seitsmes singel Rootsi-Iraani poplauljalt Arashilt. Külalislauljana teeb kaasa Shaggy. Singli andis 2008. aastal välja plaadifirma Warner Music Sweden.
Räpina sadam

Räpina sadam on kutselistele kaluritele, harrastuskalastajatele ja veespordihuvilistele mõeldud sadam Raigla külas Räpina vallas Põlva maakonnas. Sadam asub Peipsi järve Pihkva järvega ühendava Lämmijärve ääres.
Porilombi Pargi Parm

"Porilombi Pargi Parm ": Valga naeru- ja naljahammaste iluleht : teejuht kurvadele ja nukradele rõõmu riiki, õnnetutele õnnetaeva"" oli huumoriajakiri, mis ilmus 29. juunist 1919 kuni 23. detsembrini 1921 Valgas. 
Aastatel 1919–1920 ilmus ajakiri 1 kord aastas, 1921. aastal 2 korda aastas. Ajakiri ilmus igal aastal uue pealkirjaga: Porilombi Pargi Parm (4 lk) (1919), Porilombi Parm (8 lk) (1920) ja Parm (12 lk) (1921) ning alapealkirjadega: "Nalja- ja pilkeleht" (1920); "Tõe-, nalja- ja pilkeleht" (1921). Ajakiri "Parm" jõulunummer konfiskeeriti politsei poolt. Kätte saadi 991 numbrit. 
Ajakirja andsid välja kirjastused Valga "Ühistöö" (1919); V. E. K. Ühisus (1920) ja Jaan Raudma (1921). Vastutavad toimetajad olid V. Raag (1919) ja Jaan Raudma (1920–1921).&lt;br&gt;Ajakirja trükiti Valgas trükikojas "J. Adamson (Kultura)".
Saatse Suurmärter Paraskeva kirik

Saatse Suurmärter Paraskeva kirik, ka Satserinna Püha Paraskeva kirik on õigeusu kirik Saatse külas Setomaa vallas Võrumaal.
Kirik kuulub Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule ja seda kasutab Saatse Püha Paraskeva kogudus. Kiriku ümber asub Saatse kalmistu.
Saatse õigeusu kirik pühitseti Väike-Aasiast Ikonioni linnast (kreeka keeles Ικόνιον) pärit suurkannataja Paraskevale (vene keeles Параскева Иконийская, kreeka keeles Παρασκευή). Suurkannataja Paraskeva mälestuseks on Saatses kaks kirikupüha: päätnitsapäev (juuli viimasel reedel) ja rämmanipäev (10. novembril).
Arhitektuur.
Püha Paraskeva kirik on traditsioonilises klassitsistlikus stiilis. Kirikuhoone on piklik, ladinaristikujulise põhiplaaniga, kellatorniga, valgeks krohvitud telliskivihoone. Torne on kolm: neljatahuline kellatorn nõeljalt aheneva kuppelkiivriga, kaheksatahuline sibulkiivriga haritorn ja ümarapsiidil tornike sibulkiivriga. Klassitsistlikel fassaadidel on reljeefsed aknakaunistused ja kaarsillused, karniisid, kellatornil nurgapilastrid, tiibuks on framuugiga. 
Saatse Suurmärter Paraskeva kirik on üks vanemaid õigeusu maakirikuid Eestis. 
Ajalugu.
Ehitusperioodid 1711–1840. Saatse uus kivikirik valmis 1801. aastal, vana kiriku asukohta tähistab uue kiriku läheduses olev kivist sammas. 1839. aastal ehitati kiriku külge puust kellatorn. 
1869. aastal paigutati kirikusse kolmekorruseline ikonostaas. Kuningavärav on puulõiketöö. 
1884. aastal pikendati kirikuhoonet ja ehitati terava piigikujulise tipuga kellatorn.
Aastatel 2005–2011 teenis kirikus preester isa Afrat (Ergo) Laas.
Kirikuhoones toimusid aastatel 2014–2017 ulatuslikud restaureerimistööd, mille käigus restaureeriti kõik avatäited ja katused. Katusetööde käigus taastati kellatorni piik ja katustele paigaldati uued kullatud ristid.
Iiri terjer

Iiri terjer (iiri keeles "Brocaire Rua") on Iirimaalt pärinev koeratõug.
"Kuigi terjer võib teatud tingimustel olla üsna äge, on Iiri terjer kergesti õpetatav ja õrna loomuga koduloom, kes vastab täielikult selle tõu kunagisele kirjeldusele kui „vaese mehe valvur, farmeri sõber ning härrasmehe lemmik“."
Iiri terjer "hävitab meeleldi rotte ja teisi närilisi."
Galitši rajoon

Galitši rajoon (vene keeles "Галичский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Galitši linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb kirdes Tšuhloma rajooniga, idas Antropovo rajooniga, lõunas Ostrovskoje rajooniga, edelas Sudislavli rajooniga, läänes Sussanino rajooniga ja loodes Bui rajooniga.
Rajooni pindala on 2870 km². Elanike arv oli 2012. aastal 8425, 2008. aastal 10 415 ja 2002. aastal 11 503.
Galitši rajoonis on 299 asulat, mis kuuluvad viie külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Šatša, Nolja, Veksa ja Tjobsa jõgi.
Sudislavli rajoon

Sudislavli rajoon (vene keeles "Судиславский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Sudislavli alev.
Rajoon piirneb põhjas Sussanino rajooniga, kirdes Galitši rajooniga, idas Ostrovskoje rajooniga, lõunas Ivanovo oblastiga, edelas Krasnoselski rajooniga ja läänes Kostroma rajooniga.
Rajooni pindala on 1530 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 930, 2008. aastal 15 137 ja 2002. aastal 15 184.
Sudislavli rajoonis on 176 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Sudislavl) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Andoba, Korba, Meza, Sendega ja Pokša.
Hłuškavičy

Hłuškavičy (transkribeerituna Gluškavitšõ, poola keeles "Hluszkiewicze") on agrolinnake Valgevenes Homieli oblastis Lelčycy rajoonis, Hłuškavičy külanõukogu ainuke asula ja halduskeskus. Asula asub merepinnast 150 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 265 ja rajooni keskusest Lelčycyst 45 kilomeetri kaugusel. Ukraina piirini on Hłuškavičyst 1,5 kilomeetrit.
Asula nimi võib tuleneda isikunimest, ent taolise nimetüvega asulad asuvad enamasti teedest kaugel. Ka tähendas tüvi mõnes murdes maavalduste kaugeimas servas asuvat või metsast või soost piiratud maalappi.
Asula tähtsaim tööandja on karjäär, kus kaevandatakse graniit ja dioriiti.
1952. aastal sündis külas metropoliit Augustin (Markevitš).
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud aastal 1545. Aastal 1667 elas seal 29 talupoegade peret, kolme majapidamise elanikud kuulusid aga šlahtasse. 16 majapidamist olid toona elaniketa.
Aastal 1754 mainitakse esimest korda sealset kirikut. Aastal 1777 oli see uniaatide kihelkonnakirik. Aastal 1806 läks kirik Moskva patriarhaadi alluvusse. Aastal 1873 ehitati mahapõlenud kiriku asemele uus.
Valgevene NSV võimude eestvedamisel asusid küla ümbruskonda elama nii sakslased kui ka poolakad. 16.–20. detsembril 1942 toimus külas lahing Saksa vägede ja partisanide vahel. 27. detsembril tungisid Saksa karistussalgad külla ja põletasid selle maha, hukates ühtlasi 290 kohalikku elanikku. Ellujäänud elanikud ehitasid aastal 1944 külla palvemaja, mis aga aastal 1961 rajoonivõimude poolt suleti.
1975. aastal hakati külas graniiti kaevandama, järgmisel aastal pandi tööle killustikutehas. 1995. aastal valmis külas õigeusu kirik, mille ehitust rahastas Saksamaa valitsus.
Lelčycy rajoon

Lelčycy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 3221 km². 2016. aasta seisuga elas seal 24 433 inimest. Rajoon piirneb lõunas Ukraina Rivne ja Žõtomõri oblastiga.
Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Astražanka, Baravoje, Bujnavičy, Bukča, Dziaržynski, Dubrova, Hłuškavičy, Hrabiani, Lelčycy, Miłašavičy, Simaničy, Stadoličy, Tonieži ja Udarnaja külanõukogu. Halduskeskus on Lelčycy alev, selle kõrval on suurimaks asulaks Hłuškavičy.
Tähtsaimaks jõeks on Ubort. Rajoon on üks kahest Valgevene metsasemast rajoonist – aastal 2010 moodustas metsamaa 67 % rajooni pindalast. Rajooni põhjaosa kuulub Prypiacki rahvusparki.
2009. aasta seisuga oli elanikest 96,78% valgevenelasi, 1,7% venelasi, 1,05% ukrainlasi ja 0,47% muust rahvusest inimesi. 88,35% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,54% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 71,05% elanikke, vene keelt aga 27,45%.
Teise maailmasõja ajal põletasid Saksa okupatsiooniväed maha nii Lelčycy alevi kui ka kõik rajooni külad.
Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Rajoonis jäi elaniketa üks asula.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiklik preemia

Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiklik preemia on Sahha riiklik auhind, mis määratakse Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea seadlusega, tavaliselt vabariigi aastapäevaks – 27. aprilliks. Auhinnaga kaasneb rahaline preemia. 
Kokku on Sahhas 15 vabariiklikku preemiat.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia

 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia riigiehituse valdkonnas on Sahha riiklik auhind riigiehituse valdkonnas. 
Ammossovi-nimelist riiklikku preemiat antakse välja 1997. aastast. Auhind on nimetatud Maksim Ammossovi auks. Auhind määratakse Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea korraldusega ning laureaadi nimi kuulutatakse välja vabariigi aastapäevaks – 27. aprilliks. Auhinnaga kaasneb rahaline preemia.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia, varem Jakuudi ANSV Oiunski-nimeline preemia kirjanduse, kunsti ja arhitektuuri valdkonnas, on Sahha riiklik auhind silmapaistva panuse eest Sahha riigiehituse ja kultuuri arendamisel, samuti väljapaistva kirjandus- või kunstiteose eest. 
Oiunski-nimelist riiklikku preemiat antakse välja 1966. aastast. Auhind on nimetatud Platon Oiunski auks. Auhind määratakse Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea korraldusega ning laureaadi nimi kuulutatakse välja vabariigi aastapäevaks – 27. aprilliks. Auhinnaga kaasneb rahaline preemia.
Selina Büchel

Selina Büchel (sündinud 26. juulil 1991 Mosnangis) on Šveitsi kergejõustiklane, keskmaajooksja. Tema põhiala on 800 meetri jooks.
Ta on 800 meetri jooksus kahekordne Euroopa sisemeister (2015 ja 2017).
2013. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tamperes võitis ta isikliku rekordiga 2.02,74 pronksmedali.
2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis jäi ta 800 meetri jooksus ajaga 2.01,06 neljandaks.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis jäi ta oma poolfinaalis ajaga 1.58,63 kolmandaks. Kokkuvõttes sai ta kümnenda koha.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis jäi ta 800 meetri jooksus neljandaks ajaga 2:00.47. Pronksmedalist jäi lahutama kümme sajandikku.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros jäi ta oma poolfinaalis ajaga 1.59,35 kolmandaks. Ta sai kokkuvõttes üheksanda koha ja jäi esimesena finaalist välja.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis jõudis ta 800 meetri jooksus poolfinaali. Oma poolfinaalis jäi ta ajaga 1.59,85 viiendaks ega pääsenud finaali. Kokkuvõtte sai ta 11. koha.
Tema käes on Šveitsi rekord 600 meetri ja 800 meetri jooksus välitingimustes ning 800 meetri jooksus sisetingimustes.
Lija Robbek

Lija Vitaljevna Robbek (vene keeles Лия Витальевна Роббек; sündinud 7. juulil 1976 Jakutskis) on jakuudi leksikoloog, leksikograaf ja lingvofolklorist, olongho-uurija.
Ta töötab Venemaa TA Siberi osakonna Siberi väikesearvuliste rahvaste humanitaaruuringute instituudi leksikograafia sektoris teadurina. Ta kaitses 2009. aastal väitekirjaga "Функционально-семантические особенности языка олонхо (лексикографический аспект)" filoloogiakandidaadi kraadi.
Shaggy

Orville Richard Burrell (sündinud 22. oktoobril 1968), esinejanimega Shaggy, on Jamaica-Ameerika laulja, laulukirjutaja ja DJ. 
Tema tuntumad hitid on "Oh Carolina", "Boombastic", "It Wasn't Me" ja "Angel". Ta sai hüüdnime Shaggy Rogersi järgi (populaarse multika "Scooby-Doo" karakter).
Isiklik elu ja haridus.
Burell on sündinud 22. oktoobril 1968 Kingstonis Jamaical. 7-aastaselt kolis ta perega New Yorki Brooklynisse. Aastal 1987 käis ta laulukursustel, kuid tema talent avastati aasta hiljem, kui ta sõpradega tänaval laulis. 
Tema poeg Richard O'Neil Burrell on räppar esinejanimega Robb Banks.
Bizcocho borracho

 
Bizcocho borracho (lühidalt ka borracho) on Hispaania küpsetis, mis on immutatud siirupi ja likööri seguga. "Bizcocho borracho" tähendab hispaania keeles joobnud kooki.
Päritolu.
See kook on Hispaania kondiitritööstuses üsna levinud ning seda võib leida Cuenca, Guadalajara ja Zamora provintsist ning isegi Murcia provintsi Ojósi linnast.
Valmistamine.
"Bizcocho borracho" tainas koosneb nagu paljude teistegi kookide tainas munast, jahust, suhkrust, pärmist ja veest. Ahjus kook kerkib ja muutub svammilaadseks. Koogi erilisus seisneb siirupileotises, millesse asetatakse kook pärast küpsemist umbes tunniks ajaks. Siirup koosneb enamasti veest, rummist ja meest, mille täpne kogus on iga koka valik.
"Joobnuks" muudetakse kook magusa likööri abil, aga kasutatakse ka magusat valget veini, Hispaania šerrit või isegi rummi. Koogid on enamasti väikesed ja pakendatud eraldi karbikestesse või paberisse. Olenevalt valmistamiskohast lisatakse koogikese peale kas kaneeli või tuhksuhkrut.
Traditsioon.
Guadalajara provintsi karnevalil, mis kestab terve nädala, kutsutakse tavaliselt lapsi linnaväljakutel "bizcocho borracho"'sid sööma.
Pure Pleasure

"Pure Pleasure" on Jamaica laulja Shaggy debüütalbum. Album avaldati 30. juulil 1993. 
Albumilt ilmus 4 singlit: "Oh Carolina" – see oli kaverdatud "dancehall" laul ska-stiilis Folkes Brothersi hitist, jõudis esikohale UK Singles Charti edetabelis; "Nice and Lovely" – jõudis 46. kohale Singles Charti edetabelis; "Soon Be Done" – jõudis 39. kohale edetabelis ja "Big Up" – oli filmi "Made in America" taustalaul.