Eesti posti ajalugu

Eesti riiklik postiteenistus on välja kasvanud 1636. aastal asutatud Rootsi riiklikust postisüsteemist. Eesti- ja Liivimaal viidi kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse postimäärus ellu 1638. aastal.
Postitraktid.
Postiliiklust Eestimaa kubermangus korraldas alates 17. sajandi keskpaigast Eestimaa rüütelkond. Liivimaa kindralkuberner (1629—1634) Johan Skytte andis detsembris 1630 välja postikorraldusseaduse, millega pidi põhimaanteede (sõjamaanteede) juurde loodama postijaamad iga 2 miili tagant (14,8 km). Eesti territooriumil olid Rootsi ajal postkontorid järgmistes linnades: Tallinnas, Narvas, Rakveres, Haapsalus, Kuressaares, Pärnus, Tartus ja Valgas. 
Eestimaa kubermangu läbis kolm postiteed (trakti: mis ühendasid kubermangulinna, Tallinna ja keisririigi pealinna, Peterburi; pealinna Peterburi läbi Liivi- ja Kuramaa kubermangu Preisimaa kuningriigiga; postitee, mis ühendas kubermangulinna, Tallinna ja kubermangulinna Riia), mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.
Postiliiklust Liivimaa kubermangu, Lõuna-Eesti aladel korraldas alates 17. sajandi keskpaigast Liivimaa rüütelkond, 19. sajandist aga kubermanguvalitsus. Kubermangu läbis neli postiteed, mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik.,
Enne 1917. aastat oli Eesti Vabariigi territooriumil 157 postiasutust, lisaks kolm iseseisvat riigi telefonikeskjaama.
25. veebruaril 1918 võtsid Saksa okupatsioonivõimud Tallinna postkontori üle ja likvideerisid senise postisüsteemi. Postiteenuseid okupatsioonivõimudele osutas Saksa sõjaväe välipost. Alates 1. maist 1918 lubati elanikel taas posti- ja telegraafiteenuste kasutamine.
Eesti Posti sünnipäevaks loetakse 13. novembrit 1918, kui Kaitseliidu ülem kolonel Johann Unt määras oma käskkirjaga Hindrek Rikandi Tallinna posti-telegraafikontori komandandiks. Alustati posti-, telegraafi- ja telefoniasutuste ülevõtmist lahkuvatelt Saksa okupatsioonivõimudelt ning Eesti riigi postiametkonna loomisega. Tallinna postkontor võeti üle 15.-19. novembril. Tallinna peapostkontor tegutses tol ajal Vene tänav 9 majas. Lisaks Teedeministeeriumi Posti-Telegraafi-Telefoni Peavalitsusele asus seal majas veel riigi peatelegraaf. Hindrek Rikand oli 1917-1918 Tallinna postkontori ülem ja 1918-1924 Postivalitsuse looja ja esimene ülem.
Eestil asuvate postkontorite varade sakslastelt ülevõtmisteks ja postkontorite avamiste korraldamiseks nimetati ametisse instruktorid: Konstantin Bõstrov – Harjumaa, Eduard Kepp – Järvamaa, Gustav Kuldsepp – Lihula, Martin Riiman (Riimaste) – Läänemaa, Paul Tomson – Pärnumaa, Mihkel Saveljev (Savendi) – Saaremaa, Ado Siidam – Tartumaa, Oskar Pull – Viljandimaa, V. Krooni – Virumaa.
1920. aasta lõpuks oli Eestis: 107 postkontorit ja 30 postiagentuuri (endisaegne lühend p.-ag.) ning 81 kirja- või postitalu. Esimesed postiagentuurid avati 1918. aastal, 21.03.1922. aastal võeti Riigikogus vastu “Postiagentuuride seadus” ning postiagentuurid avati kohtades, kus oli vähem tööd kui 2,5 postiametniku töönorm. Postiagentuuri konkreetne töötegija sai postitöö eest tasu vastavalt töömahule.
1938. aastal oli Eestis: 122 postkontorit ja 603 postiagentuuri (endisaegne lühend p.-ag.) ning 2944 kirja- või postitalu.
Eesti postmargid.
Esimesed Eesti postmargid ilmusid müügile 22. novembril 1918 – lillemuster (5 kopikat) ja 30. novembril lillemuster (15 kopikat).