Tuulerõuged

Tuulerõuged (ladina keeles "varicella") on laialt levinud iseloomuliku nahalööbega kulgev nakkushaigus. Haiguse tekitajaks on "varicella-zoster"-viirus (VZV), mis kuulub herpesviiruste perekonda. Väga nakkusohtlik, kuid vähe vastupidav väliskeskkonnas. Tuulerõugete tekitaja on identne vöötohatise ("herpes zoster") viirusega. Viirus elab ja paljuneb ainult inimorganismis ning väljaspool inimorganismi säilib viirus süljepiiskades 10–15 minutit ning hävib kiiresti otsese päikesevalguse käes.
Pikaajaline statistika näitab, et haiguse esinemissagedus Eestis on suurem kevadtalvisel perioodil, jaanuarist maini registreeritakse kuni 70% haigete üldarvust. Haigestuvad enim 0–4-aastased lapsed (60–64%), 5–9-aastaste laste osakaal on ligi 30%.
Nakkusallikas.
Nakkusallikaks on haige inimene, kes on nakkusohtlik 1–2 päeva enne lööbe tekkimist kuni kõikide lööbekollete koorikuga kattumiseni. Villikeste lõhkemise järel tekkinud haavandid kattuvad koorikutega, mis irduvad keskmiselt 5–7 päeva pärast lööbimist.
Tuulerõugete vastu vaktsineeritud inimestel ei pruugi lööbekolded koorikutega kattuda, nemad on nakkusohtlikud kuni 24 tundi pärast viimaste lööbekollete tekkimist.
Levimine.
Haigustekitaja levib piisknakkuse teel, samuti on ohtlik kokkupuude villide eritisega. Nakatumine toimub haigega samas ruumis viibimisel. Viirus võib kanduda ka suurematele vahemaadele, nt naaberruumi, koridori, trepikodadesse. Vastuvõtlikkus haigustekitaja suhtes on väga suur: kui peres esineb üks haigusjuhtum, siis haigestuvad 90% tõenäosusega teised vastuvõtlikud pereliikmed. Vastuvõtlikumad on kuni kümneaastased lapsed. Pärast haiguse läbipõdemist kujuneb eluaegne immuunsus.
Peiteperiood.
Peiteperiood kestab 7–21 päeva, keskmiselt 14–16 päeva.
Haigusnähud.
Haigus algab katarraalsete nähtude ja kehatemperatuuri tõusuga, mille kestus on 1–2 päeva. Seejärel tekib sõlmelis-villiline lööve, lööbimise ajal esineb palaviku tõus. Lööbeelemendid võivad olla erinevad ja esineda kehal üheaegselt. Lööbeelementide arv on lastel ja täiskasvanutel erinev. Näiteks väikelapsel võib olla ainult paar täpikest, täiskasvanul aga üle 500. Lööve levib tavaliselt juustega kaetud peanahalt, kaelalt ja näolt asümmeetriliselt üle kogu keha. Ville võib leiduda ka silma, suu ja genitaalide limaskestal.
Erinevalt rõugetest puudub lööve jalataldadel ja peopesadel. Lisaks, erinevalt rõugetest, leidub tuulerõugete löövet rohkem rindkerel, vähem jäsemetel. Tuulerõugete villid on erineva suurusega, kuid rõugete villid on kõik peaaegu ühesuurused.
Lööve sügeleb tugevalt, mis põhjustab lapsele ebamugavustunnet ja öösiti unehäireid. Tüsistustena võivad tekkida naha sekundaarne bakteriaalne nakkus, kopsupõletik või raskete vormide korral entsefaliit.
Täiskasvanud põevad tuulerõugeid tunduvalt raskemalt kui lapsed.
Ennetamine.
Haige isoleeritakse tavaliselt kodus ning hospitaliseeritakse ainult kliinilisel näidustusel.
Haige isoleeritakse kogu nakkusohtliku perioodi jooksul. Eriti hoolikalt tuleb haige isoleerida imikutest, tuulerõugeid mittepõdenud ja immuunpuudulikkusega inimestest. Ruumi, kus viibib haige, tuleb hoolikalt tuulutada ja niiskelt koristada, desinfektsiooni ei tehta. Haige nina-neelu eritised ja nendega saastunud esemed ja vahendid kuuluvad kahjutustamisele.
Tuulerõugeid saab ennetada vaktsineerimisega. Tuulerõugete vastu vaktsineerimine ei kuulu Eestis riiklikusse immuniseerimiskavasse. Immuniseerimata kontaktseid soovitatakse vaktsineerida 3–5 päeva jooksul pärast viimast kokkupuudet haigega, see väldib haigestumist või leevendab oluliselt haiguse raskusastet. Vaktsiini manustatakse tootja poolt soovitatud skeemi alusel. Alla ühe aasta vanuseid lapsi ja rasedaid ei vaktsineerita tuulerõugete elusvaktsiiniga.