tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Üliõpilasseltside Liit

Üliõpilasseltside Liit (lühend ÜL) on akadeemilisi üliõpilasseltse ühendav katusorganisatsioon.
Üliõpilaskonna omavalitsuse algusaeg ulatub 1920. aastatesse kui seoses edustuse valimistega tekkis vajadus tegutseda ka väljaspool akadeemilisi organisatsioone. 
17. detsembril 1924 loodud kõiki üliõpilasseltse ühendav "Eesti Üliõpilasseltside Liit" lagunes juba 1925. aastal seltsidevaheliste vastuolude ja konflikti tõttu ülikooli valitsusega. 
12. märtsil 1926 asutati Üliõpilasseltside Liit, kuhu kuulusid ÜS Raimla, ÜS Liivika, EÜS Põhjala, ÜS Concordia, Eesti Naisüliõpilaste Selts (ENÜS), ENÜS Ahava, EYS Veljesto ja EÜS Ühendus. Põhikiri võeti vastu 26. aprillil 1926. Selle järgi oli ÜL akadeemilistes küsimustes ühiselt tegutsev nn väikseid seltse ühendav katusorganisatsioon. 
Mõnda aega pärast väikeseltside taasasutamist ja üksinda arenemist hakati otsima kontakte ja koostöövõimalusi teiste seltsidega. Nii tekkiski idee taasasutada 1926. aastal loodud Üliõpilasseltside Liit. 
5. veebruaril 1996 toimunud taasasutamise arutelust võtsid osa EÜS Põhjala, ENÜSi, EYS Veljesto ja ÜS Raimla esindajad. 1997. aasta kevadel liitus ka ÜS Liivika. Tegevuse aluseks võeti vana põhikiri, mida hakati oludele vastavaks kohandama. Kõrvale jäi korporatiivse sisestruktuuriga Eesti Üliõpilaste Selts (EÜS).
Üliõpilasseltside Liidu tegevust juhib Esindajate Kogu, kus igal seltsil on kaks esindajat ning igal esindajal on üks hääl. Igal semestril vahetub eesistuja selts vanuselise rotatsiooni järgi (EÜS Põhjala, ÜS Liivika, ENÜS, ÜS Raimla). EYS Veljesto ei osale praegu ÜLi tegevuses. 
ÜLi eesmärgiks on ühendada ja lähendada seltside liikmeid, edendada omavahelist suhtlust ja koostööd ning toetada üliõpilaste süvenemist kultuuri ja ühiskonna probleemidesse. 
ÜLi tegevus on suunatud eelkõige sissepoole, seltside liikmete omavahelisele suhtlusele ja tegevusele. Lisaks aastapäeva tähistamisele on kujunenud traditsioonilisteks üritusteks suvepäevad, jõulude ja emakeelepäeva tähistamine, volbriüritustejärgne 1. mai piknik ja vastlaliu laskmine. Toredaks traditsiooniks on ka ettekandeõhtud, kus iga liikmesseltsi esindaja teeb ettekande varem kindlaksmääratud teemal.
Eduard von Fock

Paul Alexander Eduard von Fock (5. jaanuar 1799 (vkj 25. detsember 1798) Tapa mõis, Paide kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik – 29. juuni (vkj 17. juuni) 1884 Sagadi mõis, Rakvere kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Eestimaa aadlik, Sagadi mõisnik.
Eduard von Fock õppis õigusteadust aastatel 1814−1815 Tartu ülikoolis ja seejärel Heidelbergi ülikoolis.
Eduard von Fock teenis 1820–1839 Eestimaa rüütelkonna sekretärina ja 1839–1883 Eestimaa maanõuniku, Tallinna toomkiriku konvendi presidendi ja Eestimaa ülemmaakohtu presidendina. Ta sai salanõuniku teenistusastme.
Oli 1839. aastal Eestimaa Põllumajanduse Seltsi asutaja koos Otto Magnus von Grünewaldti ja dr Karl Hueckiga (1811−1889).
Sagadi mõisnikuks sai ta oma isa surma järel 1827. aastal.
Eduard von Fock lasi 1845. aastal rajada Esku kabeli, mille juures olevale Esku kalmistule on ta ka ise maetud.
Sugupuu.
Viited:
Livonia (Michigan)

Livonia on linn USA-s Michigani osariigis Wayne'i maakonnas. 
Livonias asub Madonna Ülikool.
Cosa nostra

Cosa nostra ('meie asi') ehk Sitsiilia maffia on Itaalias Sitsiilia saarel tekkinud maffiaorganisatsioon.
Koos itaallaste emigratsiooniga Ameerika Ühendriikidesse 20. sajandi algul, levis Cosa Nostra kuritegelik organisatsioon ka Põhja-Ameerikasse. Kuigi Ameerika Cosa Nostra juured pärinevad Itaaliast, on rühmituse USA "harukontorist" saanud täiesti sõltumatu ja iseseisvalt tegutsev kuritegelik organisatsioon.
Cosa nostra tekkis Itaalias, mandrist eraldatud Sitsiilia saarel umbes poolteist sajandit tagasi 1860. aastatel Palermo ümbruses, kus maffia omandas suure kontrolli valitsusasutuste ja ühiskonna üle, kasutades ähvardusi ja mõrvu.
Cosa nostra organisatsioon on püramiidisarnane organisatsioonistruktuur, millel on pealik ehk don ning oma organisatsioonisisesed käitumisreeglid, nn maffia "10 käsku".
Teise maailmasõja ajal sõlmis USA valitsus kokkuleppe Cosa Nostra harudega USA-s, mille eesmärgiks oli võitlus natsismiga. Itaalia maffia pidi oma sidemete kaudu kodumaaga tagama ameeriklaste sõjalise edu Sitsiilias ja Itaalias tervikuna.
Sitsiilia maffia peamine tuluallikas on jätkuvalt uimastikaubandus, kuid rühmitus otsib taas kontakte Itaalia-Ameerika organiseeritud kuritegelike perekondadega, et leida rahategemise võimalusi muudes valdkondades nagu internetikasiinod ja mängupõrgud. Organisatsioon tegeleb veel relvakaubanduse, ökomaffia, liigkasuvõtmise, väljapressimise, rahapesu, lepingutesse sisseimbumise ja kunstiteostega kauplemisega.
Kurikuulsamad Sitsiilia maffia juhtfiguurid.
Itaalia-Ameerika organiseeritud kuritegevus.
1970. aastatel kontrollisid New Yorgi linna organiseeritud kuritegevust viis perekonda: Gambino, Genovese, Lucchese, Bonnano ja Colombo. Laias laastus kontrollisid Gambinod mängupõrguid, Genovese omad dokke, Bonnanod aga tegelesid väljapressimise ja "hailaenudega". Kõik nad olid väga tegevad uimastikaubanduses ja olid isegi oma territooriumid ära jaganud. Colombod tegutsesid peamiselt Brooklynis, Gambinod ja Genovesed Brooklynis ja Ida-Harlemis.
MRAP

MRAP ("Mine Resistant Ambush Protected" – miini- ja varitsuskindel soomusauto) on tänapäevane soomusauto. 
MRAP ja HMMWV esimesed prototüübid loodi 1970. aastate alguses. HMMWV ("High Mobility Multipurpose Wheeled Vehicle" – suure liikumisvõimega mitmeotstarbeline ratassõiduk) sai laiema tuntuse osaliseks 1990. aastate alguses lahesõja päevil. 
1978. aastal hakati tootma MRAP-tüüpi masinad. Neid aga ei kasutatud mitte USA-s, vaid Lõuna-Aafrika Vabariigis. See tähendab, et MRAP läks masstootmisse enne HMMWV-d. Viimaste (HMMWV) masstootmiseks sõlmis USA armee lepingu 1981. aastal ja esimesed 55 000 masinat saadi kätte 1985. aastal.
Tänu V-kujulisele põhjale annab MRAP efektiivse kaitse maamiinide eest, samuti suudab soomus piisavalt kaitsta meeskonda improviseeritud lõhkekeha rünnaku puhul.
Petronas

Petronas on Malaisia nafta- ja gaasikompanii. Ettevõtte omanikuks on täies ulatuses riik. Fortune andmetel oli Petronas 2009. aastal käibe suuruselt 80. ning kasumlikkuselt 13. ettevõte maailmas, Aasia ettevõtetest aga kasumlikkuselt esimene. 2010. aastal oli ta käibe suuruse järgi 107. kohal
Petronas asutati 1974. aasta 17. augustil riikliku naftakompaniina.
Ettevõtte järgi on nime saanud Kuala Lumpuri pilvelõhkuja Petronas Towers.
Ülempreestrinna (taro)

Ülempreestrinna on tarokaart, mis kuulub Suure Arkaani kaartide hulka. Tavaliselt kannab see numbrit 2. 
Marseille' tarokikaartide pakis on ülempreestrinnat kujutatud paavsti tiaaraga kroonituna, kaardi nimeks on selle jaluses märgitud "La Papesse" (prantsuse keeles "naispaavst").
Ülempreestrinna tähistab intuitiivset tunnetust, alateadvust, loomingulisust ja okultseid teadmisi, samuti diplomaatilisust ja paindlikkust. Seda peetakse üheks kõige naiselikumaks kaardiks.
Vaata ka.
Narr - Maag - Keisrinna - Keiser - Ülempreester (Hierofant) - Armastajad - Kaarik - Õiglus - Eremiit (Erak) - Õnneratas - Jõud - Poodu - Surm - Mõõdukus - Saatan - Torn - Täht - Kuu - Päike - Kohtumõistmine (Kohus) - Maailm
San Juan

San Juan on Puerto Rico pealinn. 
Linn asutati 1521. aastal nimega San Juan Bautista de Puerto Rico. Nimi on pandud Ristija Johannese järgi. San Juan Bautista oli algselt Puerto Rico saare nimi, mille sellele 1493 pani Christoph Kolumbus, kes saare oma teisel Ameerika-retkel avastas.
Keskmise pronksiaja külm ajajärk

Keskmise pronksiaja külm ajajärk oli jahe periood Atlandi ookeani põhjaosa piirkonnas umbes 1800 eKr kuni 1500 eKr. Sellele järgnes hilispronksiaja kliimaoptimum. 
Sellel tavalist 1500-aastase kliimatsükli tõusu katkestaval ajal on tuvastatud tugevaid vulkaanipurskeid. Ajajärgu ühe tõsisema külmenemise toonud kliimakatastroofi põhjustas umbes 1627 eKr toimunud Minose purske nime kandev vulkaan Thíra purse. Ajaliselt selle läheduses toimusid ka Avellino purske nimeline Vesuuvi purse umbes 1703–1617 eKr ja Alaskal kaldeera tekitanud Aniakchaki purse (umbes 1645 eKr).
Thera vulkaani purskega seostatakse Minose kultuuri esimeste paleede hävingut. 
Vulkaanide pursked tingisid umbes sajandi väldanud jahedama ajajärgu. Järske kliima jahenemisi on tuvastatud aastarõngaste põhjal.
Folsomi järv

Folsomi järv on paisjärv Ameerika Ühendriikides California osariigis Folsomi linnast vahetult kirdes.
Järv asub Placeri, El Dorado ja Sacramento maakonna alal. Selle geograafilised koordinaadid on .
Folsomi järv rajati 1955. aastal American Riveri ülespaisutamise teel Folsomi paisu abil. Järve maksimaalne pindala on 46,3 km² ja maht 1,25 km³.
Järve ümbritseb kaitsealune puhkeala.
Folsomi järve ääres asub Folsomi vangla.
Carl Gustav Wiedemann

Carl Gustav Wiedemann (1773 Haapsalu – 1839 Haapsalu) oli Haapsalu raehärra.
Ta oli Johann Christian Wiedemanni ja Johanna Charlotta Laguse poeg.
15/26. augustil 1791 sai ta Haapsalu kodanikuks, oli kübarsepp ja kaupmees. 4/16. märtsist 1819 kuni 25. juulini/6. augustini 1824 oli ta Haapsalu raehärra, seejärel kuni surmani kohtufoogt.
4/15. juulil 1792 abiellus ta Ridalas Catharina Anna Sophia Frischmanniga.
Johann Daniel Karstens

Johann Daniel Karstens (1763 – 29. september / 11. oktoober 1803) oli Haapsalu raehärra ja linnapea.
Ta oli pärit Saksamaalt, esimest korda on teda mainitud 1782. aastal Haapsalus. 22. detsembril 1787 / 2. jaanuaril 1788 sai ta Haapsalu kodanikuks. Ta oli raehärra 27. augustist / 7. septembrist 1790 kuni 1792. aastani ja teist korda 22. jaanuarist / 3. veebruarist 1801 kuni surmani.Linnapea oli ta 1793–1797 ja kirikueestseisja 1800–1803.
Ta hukkus laevaõnnetuses.
Ernst Hingstberg

Ernst Hingstberg (4./15. aprill 1756 Lübeck – 21. märts/2. aprill 1838 Haapsalu) oli Haapsalu bürgermeister ja Haapsalu linnapea.
Tema vanemad olid Wiebe Hingstberg ja Elsabe Selcken. 
Ta oli kaupmees, Haapsalu bürgermeister 1787–1789 ja Haapsalu linnapea 1789–1792.
Rein Undusk

Rein Undusk (sündinud 22. juulil 1968 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna 21. Keskkooli ning 1996. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala kirjandusteaduse eriharu.
Ta on Eesti TA Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse teadur.
Isiklikku.
Tema vend on kirjandusteadlane Jaan Undusk. Nende lell Johannes Undusk (1918–1979) oli Tallinna TSN TK esimees, lellepoeg Feliks Undusk on teleajakirjanik ja poliitik.
Friedrich Baumühl

Friedrich Baumühl (surnud 1710) oli Haapsalu raehärra.
Ta sai Haapsalu kodanikuks pärast 1692. aastat, oli seal kaupmees. 16/27. juulil 1700 sai ta raehärraks. Ta suri katku ja maeti 9/20. detsembril 1710 Haapsalus.
27. augustil / 6. septembril 1691 abiellus ta Sophia Elisabeth Jobbega (11/21. september 1673 Haapsalu – 1710 Haapsalu; suri katku).
Peeter Lilleväli

Peeter Lilleväli (sündinud 24. aprillil 1965 Jõhvis) on eesti ajakirjanik ja fotograaf.
Peeter Lilleväli on ajalehe Põhjarannik fotoajakirjanik.
Külmking

Külmking on eesti ja liivi rahvausundis (Eestis eelkõige Saaremaal, Muhus ja osalt Hiiumaal) tuntud üleloomulik pahatahtlik olend. On usutud, et külmking on rahutu pahatahtlik vaim, mis halvast ja/või eriliste omadustega inimesest pärast surma maa peale uitama ja kahju tegema jääb. Külmkinga on vahel eristatud kodukäijast: nimelt ei lähe külmking mitte oma endisesse koju, vaid liigub n-ö avalikes kohtades. On ka arvatud, et külmkingaks saab teatud maagiliste taigade abil käia elus inimene või et külmking on nõia valmistatud ja pahategudele saadetud olend või nähtus. 
"Külmkingi oli oln. Nee eeti siuksed inimesed oln, keda's vööta pörgu vastu; kis nii pailu paha olid maabel tein, et pörgu änam pole vöötud. Sii pidand siis oma pahategude rahviks niikaua mööda maad ümber hulkuma, kui hunt ta kolm korda oli ära murdand ning köu kolm korda surnuks löön. Siis saan oma hulkumisest lahti." (ERA II 8, 659/60 &lt; Karja khk., Purtsa k. - Mihkel Tooms &lt; Hendrik Tuuling, s. 1862 (1928))
"Külmking on vaim, mis on metsas ja sois. Püiab eriti väheseid lapsi, kui need huilgavad metsas ja karjuvad. Külmkingal on inimese pia ja hobuse kere. Vilistamise piale tuleb külmking juure." (ERA II 1, 651/2 (7) &lt; Reigi khk., Kõpu v. - Paul Ariste &lt; Gustav Lauri, 49 a. (1928))
Ametimõis

Ametimõis (saksa keeles "Amt") oli ajalooline majandusüksus, mis haldas läänistamata maid ja kogus makse. 
Ametimõisad toimisid enamasti ühe kihelkonna piires ja jagunesid vakusteks.
Piirideta Arstid

Piirideta Arstid (prantsuse keeles Médecins Sans Frontières ehk MSF) on humanitaarabiorganisatsioon, mis pakub erakorralist meditsiiniabi enam kui 70 riigis, millest enamik on arengumaad. Tema peakorter asub Šveitsis Genfis.
Piirideta Arstid asutati 1971. Selle esimene missioon toimus tänapäeva Nigeerias Biafras.
Piirideta Arstide asutajaliikmete hulgas oli vasakpoolne poliitik Bernard Kouchner, kellest hiljem sai Prantsusmaa tervishoiuminister ja välisminister.
MSF tegeleb peamiselt patsientide taastusraviga haiglates ning vaktsineerimis-, sanitaar- ja puhta vee programmidega. Lisaks töötab MSF eraldatud piirkondades asuvates tervishoiukeskustes ja slummides ning koolitab välja kohalikku meditsiinipersonali. Riikides, kus meditsiiniline infrastruktuur on ebapiisav, teeb Piirideta Arstid koostööd riigiorganitega. Tegevuse eesmärk on tervishoiusüsteemi arendamine vastuvõetava tasemeni. Lisaks on MSF võtnud endale eesmärgiks tõsta avalikkuse teadlikkust kriisipiirkondades toimuvast.
Piirideta Arstid sai 1999 Nobeli rahuauhinna. Auhinna võttis vastu Piirideta Arstide tollane president James Orbinski. Enne seda pälvis ta 1996 Sŏuli rahupreemia, olles selle läbi aegade kolmas laureaat.
Henn Tosso

Henn Tosso (5. august 1945 - 11. november 2025) oli eesti majandusteadlane.
Haridus.
Henn Tosso lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna automaatika ja telemehaanika erialal 1971. aastal.
Teenistuskäik.
Ta töötas TPIs/TTÜs 1971-1994 töökaitse kateedri assistendi ja vanemõpetajana ning käitismajanduse instituudi lektorina; oli ärikorralduse instituudi töökeskonna ja -ohutuse õppetooli erakorraline assistent 2006-2009.
Teadustöö.
Henn Tosso tegeles töötervishoiu ja tööohutuse probleemidega.
Ühiskondlik tegevus.
Henn Tosso oli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku sinodi liige.
Istumine

Istumine on keha olek puhkeasendis, kus toetutakse peamiselt tuharatele või puusadele ja ülakeha on rohkem või vähem vertikaalses asendis.
Istumise variandid.
Istumine põrandal.
Põrandal võib istuda nii sirgete kui kõverdatud jalgadega. Sirgete jalgadega istudes saab kasutada selja toetuseks mingit objekti või toetuda kätele. Kõverdatud jalgadega istudes võivad jalad olla paralleelselt (kõverdatud nagu põlvitades – põlved üles suunatud ja jalatallad toetumas maha või sääred reite all ja tuharad toetumas jalalabadele) või risti. Viimane on tavaline asend mediteerimisel.
"Seiza" ('õige istumine') on jaapanikeelne sõna, mis tähistab jaapani traditsioonilist istumisviisi, kus jalad on paralleelselt kõverdatud ja tuharad toetuvad jalalabadele, varbad suunatud taha. Sellega sarnaneb jooga "vajrāsana".
Istumine kõrgemal istmel.
Inimesel on võimalik peaaegu kõiki sobiva kõrgusega pindu kasutada istmena, sõltumata sellest, kas need on valmistatud istumise jaoks või mitte. Istmel istumiseks on kaks peamist võimalust: jalad asetsevad keha ees või on suunatud kahele poole keha kõrvale. Jalalabad võivad toetuda maha või jalatoele, olles horisontaalselt, vertikaalselt, sirgelt või kõverdatult erinevate nurkade all. Üks jalg võib asetseda risti üle teise ("jalg üle põlve"). Jalad võivad ka ilma toeta rippuda, kui iste on piisavalt kõrge. Ülakeha võib olla sirge, toetuda kummalegi küljele või taha või olla ettepoole kallutatud.
Uurimused näitavad, et tundide kaupa sirge seljaga istumine põhjustab liigseid pingeid ja võib tekitada kroonilisi seljaprobleeme. On leitud, et seljale kõige soodsam asend istumiseks on 45-kraadine tahanõjatumine ehk asend, kus selja ja jalgade vaheline nurk on 135 kraadi.
Mellunkylä

Mellunkylä (rootsi "Mellungsby") on linnaosa Helsingis. Piirneb põhjas Vantaaga.
Asumid:
Mellunkyläs on umbes 37 000 elanikku ja ligi 4000 töökohta.
Johannes Oskar von Falck

Johannes Oskar von Falck (19. mai / 31. mai 1859 Tambov – 2. märts 1933 Bad Cranz) oli Eesti ja Saksamaa vaimulik.
Johannes Oskar von Falck sündis 1859. aastal Tambovis, arsti ja hilisema Eestimaa kubermanguvalitsuse arstivalitsuse inspektori ja Oru mõisniku, Johann Eduard von Falcki (1812–1904) peres. Vend, Nikolai Georg von Falck (1848–1922) oli majandusteadlane.
Ta õppis aastatel 1873–1877 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1878–1882 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli seejärel prooviaastal Hageri Lambertuse koguduses Alexander Anton Hörschelmann juures ja Valga Jaani koguduses Heinrich Christian Gustav Kupfferi juures. Ordineeriti 18. detsembril / 30. detsembril 1884 Valgas õpetajaks.
Oli aastatel 1884–1918 Kanepi Jaani koguduse õpetaja, oli veel aastatel 1903–1918 Võru praostkonna praost.
Ta oli Kanepis kihelkonnas tuntud väga saksameelse isikuna. Eriti paistis see välja Saksa esimese okupatsiooni ajal, kui ta tegi koostööd okupatsioonivõimudega. Seetõttu põgenes ta okupatsiooni lõppedes 1919. aastal Saksamaale. 
Oli aastatel 1919–1929 luterlik vaimulik Preisimaal Jesaus (praegu Južnõi Kaliningradi oblasti Bagrationovski rajoonis). Jäi 1929. aastal emerituuri, elas seejärel Bad Cranzis (praegu Zelenogradsk).
Mööbliesemete loend

"Siin loetletakse mööbliesemeid."
Sisustus

Sisustus on mööbel, seadmed (valgustus, kodumasinad), tekstiilid (kardinad, vaibad), kunsti- ja tarbeesemed ruumis.
Lake of the Woods

Lake of the Woods on järv Põhja-Ameerikas Kanada Ontario ja Manitoba provintside ning Ameerika Ühendriikide Minnesota osariigi piiril.
Järves on 14 552 saart. Suuremad on Big Island, Bigsby Island, Oak Island, Flag Island ja Penasse Island.
Lake of the Woodsist voolab välja Winnipegi jõgi, mis suubub Winnipegi järve.
Järvel pesitseb rikkalikult linde, sealhulgas sarvnokk-pelikane.
Järve läänekaldal asuv USAle kuuluv eksklaav Northwest Angle on ülejäänud riigist veega eraldatud. Sinna pääseb maismaad mööda vaid Kanada kaudu.
Heinikulised

Heinikulised ("Tricholomataceae") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente sugukond.
Selle sugukonna seentel esineb suhteliselt sageli bioluminestsentsi.
Varem arvati heinikulised heinikulaadsete seltsi.
Uusaegne maksimum

Uusaegne maksimum on nüüdisaegne 1900. aasta paiku alanud kõrgenenud Päikese aktiivsuse periood. 
Sel on olnud tipp 1950. ja 1990. aastatel. 
Uusaegne maksimum on üks paljudest tuvastatud Päikese aktiivsuse kõikumistest. 2003. aastal avaldas Ilja Ussoskin (Oulu Ülikool) koos kaasautoritega uurimuse, milles näidati aastarõngaste põhjal, et arvatavpäikeseplekkide sagedus on alates 1940. aastast suurem kui eelneva 1150 aasta jooksul.
Aleksander Ferdinand Mägis

Aleksander Ferdinand Mägis (5. juuli 1891 Tallinn – 27. oktoober 1957 USA) oli eesti vaimulik.
Mägis õppis aastatel 1901–1910 Tallinnas gümnaasiumis. 1910. aastal õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust ja aastatel 1912–1916 usuteadust. Ordineeriti 30. juulil 1917 õpetajaks.
Ta töötas aastatel 1917–1919 Tallinna Toompea Kaarli koguduse adjunktõpetajana ning 1919–1939 Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetajana. 1934. aastal kandideeris ta Avanduse vallavolikogu valimistel vapside nimekirjas.
1941. aastal põgenes Saksamaale. Seejärel oli politseipataljoni Ostland liige (nagu ka tema kaks poega). Aastatel 1943–1945 oli ta luterlik vaimulik Ostrovo kreisis (praegu on see Ostrów Wielkopolski maakond Suur-Poola vojevoodkonnas). 1945. aastal oli ta Ülem-Frangimaal Baieri liidumaal Helmbrechtsis vikaarõpetaja, teenides Baierimaal elavaid eestlasi. 
1955. aastast elas Ameerika Ühendriikides, kus ta 1957. aastal ka suri.
Isiklikku.
Tema poeg Olaf Mägis (1924–2000) oli vaimulik USA-s.
Aleksander Ellam

Aleksander Ellam (28. september 1897 Kahutsi, Laimjala vald Saaremaa – 24. oktoober 1933 Kapra küla, Laimjala vald) oli eesti kommunist (illegaalse Eestimaa Kommunistliku Partei Saaremaa organisaator).
Elulugu.
Aleksander Ellam sündis 1897. aastal Laimjala valla Kahutsi küla Alla talus Vassili (u 1859) ja Jelena (u 1866 – 1939) lapsena, ta oli pere vanim poeg. Ellamite pere kuuest lapsest olid kommunistid viis: Marie Ellam (1890–1919), Aleksander, Anton Ellam (1902–1924), Johan Ellam (1899–1942) ja Ksenja/Eugenia Ellam (1911–1941). Kuues laps oli Melania (u 1893 – 1963). Aleksander Ellami haridus piirdus kohaliku külakooli haridusega. Aleksander osales 1919. aasta Saaremaa mässus, mille eest mõisteti märtsis 1919 kümneks aastaks sunnitööle, kuid vabanes tänu amnestiale juulis 1920. Järgnenud aastatel jätkas Ellam poliitilist tegevust, esialgu Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei, hiljem illegaalse Eestimaa Kommunistliku Partei liikmena.
Poliitiline tegevus.
Aleksander Ellam osales 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatses, liitudes selleks vend Johani ja paari kaaslasega Saaremaalt Tallinna riigipöörajatega. Osales Tondil asunud kaitseväe ühendatud õppeasutise vallutamise katses.
Riigipöördekatse mahasurumise järel hukati kolm saarlasest mässukatses osalenut sõjaringkonnakohtu otsusel, sealhulgas ka Anton Ellam, kes mässukatse ajal teenis Eesti Kaitseväes. Kümmekond mässulist aga arreteeriti, nende hulgas ka Aleksander Ellam ja tema noorem vend Johan Ellam, kuid Aleksander Ellam põgenes 1. jaanuaril 1925 teel Kuressaare vangimajja. Põgenemine toimus vahepeatuse ajal Laimjala vallamaja õuel, kui Ellamil õnnestus konvoeerijate valve alt ööpimeduse varjus ära joosta.
Tagaotsimine ja surm.
Pärast vahi alt põgenemist tegutses Ellam illegaalselt Saaremaal koos mõttekaaslase Aleksander Muiga kuni viimase vangistamiseni 1926. aastal, misjärel sai Ellam Saaremaa kommunistide organisatsiooni juhiks.
Ellami kinnipidamiseks korraldas politsei koos Kaitseliiduga ridamisi haaranguid. 3. jaanuari 1929 õhtul korraldati Orissaare jaoskonna konstaabel Toomas Kaasiku informatsiooni alusel varitsus Reina asunduses, kuna oli teada, et Ellam külastas sageli asunik Aava elukohta. Kaitseliitlaste ja politseinike varitsuse käigus sai konstaabel Kaasik kahest kuulist reide haavata, ta viidi esialgu Kuressaare haiglasse ja sealt Tallinna, kus ta 28. märtsil suri. Teepervelt leiti vaid Ellami poolt põgenemisel maha jäetud saapad ja moonakott.
24. oktoobril 1933 tegi kohalik Uuemõisa rajooni konstaabel Hendrik Turu varastatud kraami leidmiseks läbiotsimise Ellami viimases konspiratiivkorteris Kapra külas (endine Koigi asundus) Aadu talus. Läbiotsimise käigus avastati ka Ellam, puhkes tulevahetus, milles Ellam tabas Turut kaela ja kätte, mispeale viimane end pikali viskas ja surnut teeskles. Tagaotsitav Ellam väljus peidupaigast, kuid sai vastaselt kaks tabamust, ühe kõhtu, teise rindu, millesse suri.
Aleksander Ellam maeti Levala apostliku õigeusu kalmistule.
Ellamite talus varjanute tunnistuste kohaselt hakkas Aleksander Ellam end Aadu talus varjama Anastassia Mui kaasabil 1929. aastast, viibides seal vahel päevi, nädalaid ja isegi kuid.
Magdalena de Guzmán, markiis del Valle

Magdalena de Guzmán, markiis del Valle (umbes 1570 – 1621) oli Hispaania õukondlane. 
Ta oli algselt peaminister Lerma hertsogi protežee. Too muretses talle kuningas Felipe III abikaasa kuninganna Margarete õuedaami koha. 
Novembris 1601 määrati ta infanta Ana guvernandiks. Samuti asendas ta oma ülemuse Gandía hertsoginna haiguse ajal teda kuninganna majapidajana.
Kuni 1603. aastani jäi ta Lerma hertsogi nuhiks, kuid hakkas tasapisi välja kujundama oma kontaktide võrgustikku õukonnas. Kui tal kujunes kuningannaga sõprus, hakkas ta palujaid vastu võtma ning edastas palved koos kuningannaga kuningale. Kui markii de Montesclaros sai palutud ametikoha Mehhikos, tänas ta markiis del Vallet ja kuningannat. 
Lõpuks nägi Lerma hertsog markiis del Valles ohtlikku võistlejat ja hakkas kartma oma soosingu kadumist kuninga juures. Oktoobris 1603 kästi tal õukonnast lahkuda ning ta vangistati süüdistatuna ametikoha kuritarvitamises. Vahistati ka tema erasekretäriks olnud sugulane Ana de Mendoza ning mõlemad paigutati 4. oktoobril 1604 koduaresti Logronosse. Kuigi markiis del Valle kaotas ametikoha, sai ta Lerma hertsogi korraldusel ka vangis ja pagenduses viibides tasu. 
Nad vabastati 1608, kuid õukonda neid tagasi ei lubatud. Nad naasid sinna alles pärast Felipe III surma ja Felipe IV troonile astumist. Markiis del Valle suri varsti pärast seda õukonnas.
Chloe (film)

"Chloe" on 2009. aastal linastunud erootiline triller. 
Atom Egoyani lavastatud teos on uusversioon Anne Fontaine'i 2004. aastal valminud filmist "Nathalie...". 
Peaosi mängivad Julianne Moore, Liam Neeson ja Amanda Seyfried. 
Filmivõtted toimusid Torontos.
Sevlievo

Sevlievo on linn Bulgaaria keskosas Gabrovo piirkonnas, Sevlievo valla keskus.
Härjapõlvlane

Härjapõlvlane on väikest kasvu üleloomulik olend paljude rahvaste mütoloogias.
Eesti mütoloogia.
Härjapõlvlane on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Kirjelduse tema kohta on andnud Matthias Johann Eisen oma kirjutistes Eesti mütoloogiast. 
Teda on mainitud rahvuseepose seitsmeteistkümnendas loos (Sõjaratsu sõit. Assamalla lahing. Juhtumised põrgukatla juures. Murueide tütarde tants.).
Kalevipoeg ning tema sõbrad Alevipoeg, Sulevipoeg ja Olevipoeg nägid peale Assamalla lahingut koopa juures vanamoori leent keetmas.
Küsijatele ütles too, et keedab endale ja poegadele. Sulevipoeg andis teada, et nad on nõus ise leent edasi keetma ja lisavad ka enda osa. Vanamoor hoiatas neid, et
Vaadake, et võõras varas
Pada ei saaks pühkimaie,
Katlapõhja kuivatama, -
Muidu peate, pojukesed,
Tühja kõhtu kannatama. 
Mehed lubasid puhata ja kordamööda katelt valvata ning vanamoor puges põõsastikku magama. Nii Alevipoeg, Olevipoeg kui Sulevipoeg ei saanud aga katla valvamisega hakkama, sest murupinnast ilmus iga kord härjapõlvlase poeg: 
Kolme vaksa kõrgukene,
Kaelas kuldakellukene,
Sarvekesed kõrva taga,
Kitsehabe alla lõua.
Mehike ronis kavalusega katla äärele ning rüüpas paja tühjaks. Hätta jäänud mehed pidid iga kord uue leeme tulele panema. Kalevipoja valvekorra ajal see üritus härjapõlvlasel aga ei õnnestunud, sest too võttis mehikesel võlujõuga kuldkellukese kaelast ja andis lopsu kulmu peale. Härjapõlvlane kadus, sinine suitsujuga järel, kuristikku. Kui vanaeit ärkas, nägi ta võlukellukest
Küll ta tundis kellukese,
Sarvik-taadi salariista,
Mis see rammu rohkendeleb,
Kangust mehel kasvateleb. 
Vanamoor kargas seejärel härjapõlvlase kombel kuristikku. 
Välimus.
Neid kutsutakse ka kääbusteks, kelle all mõistetakse pisikesi muinasjutulisi, hallihabemelisi mehikesi, kelle kasv vaevalt härja põlveni ulatub. Nende pea on palju suurem, kui keha ning nende tundemärgiks on pikk habe. Kääbused on kõik meessoost, kuid maa-aluste seas on naisi ka.
Töö.
Härjapõlvlased on tuntud ka kui sepad, kellel on maa all omad sepikojad, kuis kääbused tihti seitsmekesi koos töötavad. Nad on küll väikseid, kuid neil on jõudu rohkem kui tavainimestel. Oma tööd teevad nad tavaliselt öösiti, kuid nad teevad seda hääletult, et ükski inimene neid ei kuuleks. Kuulda on neid jõulu- ja uusaastaööl, mil kostab tikk, takk. 
Saarlased teavad, et härjapõlvlased taovad jaanipäeval ühtelugu päeval ja ööl. See tagumine tuletab meelde, et aeg on minna heinamaale. Saarlased nimetavad härjapõlvlasi mõnikord maa-alusteks seppadeks.
Vihastamine.
Härjapõlvlane vihastub kergelt ja teeb vihatujus inimesele kahju. Kui keegi härjapõlvlasele head teeb, siis oskavad nad head vastu teha. 
Maa-alused vihastavad niisama lihtsalt kui kääbusedki. Sageli vihastavad nad inimeste peale, ilma et inimene neid üldse pahandada tahaks või üldse teaks, et nad maa-alustega kokku oleks puutunud. Nende viha kartes püütakse neid alati lepitada ja enda poole meelitada.
Sliven

Sliven on linn Bulgaaria kaguosas, Sliveni piirkonna keskus. Asub Stara planina lõunanõlva jalamil.
Linna on esmamainitud 1153. aastal kui al-Idrīsī.
1834. aastal rajati linna Bulgaaria esimene tekstiilivabrik.
19. sajandil toimus linnas lahinguid Osmanite riigi vägede ja haidukkide vahel.
Sliveni elanikest on bulgaarlasi ligikaudu 80% ja mustlasi ligikaudu 15%.
Slivenist on pärit filosoof Julia Kristeva.
Linnas on kergetööstusettevõtteid ja korporatsiooni 3M tehas, mis toodab metallilõikemasinaid.
Ultuna

Ultuna on Helsingi linnaosa linna idaosas. Piirneb Vantaa ja Sipoo vallaga.
Ultuna liideti Helsingiga 2009. aasta alguses. Enne seda oli osa Sipoo vallast. Linnaosa sai nime 8. detsembril 2008 seal asuva talu järgi, mis oli saanud nime Uppsala linnaosa järgi.
Ultuna jaguneb Landbo ja Puroniitty asumiks.
Aylesbury

Aylesbury on linn Inglismaal, Buckinghamshire'i krahvkonna ja Aylesbury Vale'i ringkonna keskus. Linnas on Kennel Clubi kontor.
Ababdad

Ababdad on Egiptuses ja Põhja-Sudaanis Niiluse ja Punase mere vahel elav bedžade hõim. Nad on nomaadid. Ababdade üldarv on hinnanguliselt 250 000.
Ababdad räägivad bedža keele ababda murret. Paljud räägivad ka araabia keelt.
Mihkel Laid

Mihkel Laid (enne eestistamist Mihkel Ostrov; ka Mihkel Alfred Laid); 27. oktoober 1899 Porhovi maakond, Pihkva kubermang – 1945 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja ühiskonnategelane.
Laid sündis arsti perekonnas. Ta lõpetas aastal 1918 Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast, lõpetas Sõjakooli suurtükiväelasena (lipnik). Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1918 ja 1921–1925. Ordineeriti 13. detsembril 1925 õpetajaks.
Oli aastatel 1925–1939 Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1939–1941 oli ta Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Aastal 1944 oli ta Nõmme Rahu koguduse abiõpetaja.
Oli Vabadussõjalaste Liidu liige. 1941. aastal astus vabatahtlikuna Saksa sõjaväkke.
Arreteeriti NKVD poolt 28. novembril 1944 Nõmmel. 21. märtsil 1945 mõistis tribunal ta fabritseeritud süüdistuste alusel §58-1a järgi surma kui "riigireeturi". Kohtuotsus viidi täide 1945 Tallinna vanglas nr 1 (Patarei vanglas). Pärast järjekordset läbi terve öö kestnud ebainimlikku piinamist ja peksu oli ta öelnud vangikongis minestusest ärgates oma kongikaaslastele, et lihtsalt ei suutnud enam kannatada ja kirjutas alla kõigele, mida NKVD timukad nõudsid.
Isiklikku.
Tema isa Mihkel Ostrov (1863–1940) oli raudteearst, hiljem, Vabadussõja ajal, Eesti sõjaväe tervishoiuvalitsuse ülemarst, sanitaarteenistuse kindralmajor, Vabadusristi 1. järgu 2. liigi kavaler.
Tema õemees oli kindralmajor Andres Larka, Vabadussõjalaste Liidu juht ja presidendikandidaat.
Ta oli abielus, tal on kolm tütart. Kaksikud Eda ja Made on sündinud 1929. aastal, kolmas tütar on Tiiu-Liis. Tütar Eda Stern (1929–2021) oli luuletaja ja muusikapedagoog, väimees Sándor Stern oli raamatuillustraator, loomamarkide kujundaja ja maalikunstnik; tütar Made Põlluaas oli eesti moe- ja tekstiilikunstnik, tütar Tiiu-Liis oli arst. 
Tütrepoeg Henn Põlluaas on eesti ühiskonnategelane ja poliitik, endine Riigikogu esimees.
Andrei Piontkovski

Andrei Piontkovski (Андрей Андреевич Пионтковский; sündinud 30. juunil 1940 Moskvas) on Ameerika Ühendriikides elav Venemaa poliitik, politoloog ja publitsist.
Lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna, füüsika-matemaatikateaduste kandidaat. Avaldanud üle saja teadusartikli ja mõned monograafiad juhtimisteooriast, globaalsest modelleerimisest ja tuumastrateegiast. Venemaa Teaduste Akadeemia süsteemianalüüsi instituudi vanemteadur. Ameerika Matemaatikaühingu liige.
Poliitilise ajakirjandusega tegeleb 1998. aastast. Rahvusvahelise PEN-klubi liige.
2004–2010 oli Jabloko partei liige. Lahkus Jablokost pärast seda, kui partei kongressil otsustati keelata liikmete kuulumine teistesse poliitilistesse organisatsioonidesse. Ta valiti liikumise Solidarnost («Солидарность») poliitilise nõukogu liikmeks.
Piontkovski oli 2008. aastal Vladimir Bukovski presidendikandidaadiks esitamise initsiatiivgrupi liige.
Ta oli 2010. aasta märtsis levitatud internetipöördumise "Putin peab lahkuma"(«Путин должен уйти») üks autoreid.
2012. aasta oktoobris valiti Piontkovski Venemaa opositsiooni koordinatsiooninõukogu liikmeks, kus ta oli radikaalse fraktsiooni üks liidreid. 4. aprillil 2013 teatas ta oma lahkumisest koordinatsiooninõukogust.
9. aprillil 2013 teatas Piontkovski oma lahkumisest liikumisest Solidarnost. Oma artiklis "Boriss, sul pole õigus" («Борис, ты не прав») kritiseeris ta Rahva Vabaduse Parteid (Партия народной свободы) ja selle Solidarnosti tiiba, mida juhtis Boriss Nemtsov, edasise osalemise eest "režiimi etteteada sulilikus valimisšõus".
Peaaegu kuu enne Krimmi referendumit, 21. veebruaril 2014 teatas Piontkovski usutluses Leedu rahvusliku raadio ja televisiooni internetiportaalile, et "Kreml püüab jagada Ukrainat ja annekteerida Krimmi, kuid Lääs ei saa Venemaad tagasi hoida, kuna Ameerika Ühendriikide presidendi Barack Obama poliitika on sama selgrootu kui Euroopa Liidu oma..."
14. märtsil 2014 teatas Piontkovski artiklis "Viimane staadium" («Последняя стадия»), et "Putini Krimmi anneksiooni tehnoloogia ja propaganda on õpipoisilikult maha kirjutatud Hitleri Sudeedi käekirjast..."
2014. aasta septembris kirjutas Piontkovski alla avaldusele nõudmisega "lõpetada agressiivne avantüür: viia välja Ukraina territooriumilt Venemaa väed ja lõpetada separatistide propagandistlik, materiaalne ja sõjaline toetamine Kagu-Ukrainas."
27. jaanuaril 2016 oli Piontkovski sunnitud Venemaalt lahkuma, kui Venemaa peaprokuratuur leidis, et tema kirjutatud ja Ehho Moskvõ uudisteportaalis avaldatud artikkel "Pomm, mis on valmis plahvatama", sisaldab ekstremismi tunnuseid.
2022. aasta Venemaa agressiooni ajal Ukrainasse esines Piontkovski regulaarselt oma analüüsidega ukrainameelsetes blogides.
David Gilmour

David Jon Gilmour (sündinud 6. märtsil 1946 Cambridge'is) on Suurbritannia muusik, kes on tuntud eelkõige bändi Pink Floyd kitarrimängija, laulukirjutaja ja peamise solistina. Ajakiri Rolling Stone on Gilmouri nimetanud üheks andekamaks kitarristiks rokkmuusika ajaloos. 
Lapsepõlv.
Gilmouri isa Douglas Gilmour oli Cambridge'i Ülikooli zooloogialektor ja ema oli õpetaja. Perekond elas Grantchester Meadowsis. Hiljem kirjutas Roger Waters loo "Grantchester Meadows", mis jõudis albumile "Ummagumma".
Gilmour käis ühes koolis Syd Barrettiga ning kohtus kooliajal sageli ka Roger Watersiga. Syd ja David mängisid sageli koos kitarri ning täiendasid teineteist. Syd suutis paremini laule kirjutada, David oli parem kitarrimängija.
Pink Floyd.
Gilmour sai 1967. aasta detsembris tuttavaks Pink Floydi trummari Nick Masoniga, kes kutsus teda bändi kitarristiks. 1968. aasta alguses liituski Gilmour bändiga, et asendada Syd Barretit, kui viimane ei olnud võimeline enam esinema. Kui Syd Barrett narkootikumite liigtarvitamise tõttu bändist kõrvale jäi, sai Gilmourist bändi põhikitarrist ning solist. Watersi ja Gilmouri koostöö sujus ülimalt hästi: "The Dark Side of the Moon" (1973) ja "Wish You Were Here" (1975) olid väga edukad. 1979. aastal aeti albumi "The Wall" salvestamise ajal bändist minema klahvpillimängija Richard Wright, kuna tema panus bändi loomingusse oli vähenenud minimaalseks. Peagi sai Pink Floydist Watersi soolobänd, kuna albumil "The Final Cut" kirjutas ning laulis ta kõik laulud ise. See süvendas vastuolusid Gilmouri ja Watersi vahel. 1986. aastal lahkus Waters, soovitades bändi nime ära vahetada, ning alustas soolokarjääri. David Gilmour jätkas siiski koos Nick Masoniga Pink Floydi nime all tegutsemist. 1987. aastal ilmunud "A Momentary Lapse Of Reason" oli Watersi puudumisest hoolimata üsnagi edukas. 1994. aastal, kui Gilmour oli juba 48-aastane, ilmus "Division Bell". See jäi ka Gilmouri viimaseks suuremaks tööks Pink Floydi nime all. Hiljem on ta avaldanud sooloplaate ja tegelenud heategevusega.
Arnold Friedrich Küssner

Arnold Friedrich Küssner (6/18. märts 1882 Tallinn – 28. märts 1951 Düsseldorf) oli Eesti ja Saksamaa vaimulik.
Ta õppis aastatel 1892–1902 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis ja 1902–1910 Tartu ülikooli usuteaduskonnas (õppeaastal 1906/1907 õppis Leipzigi Ülikoolis). Oli prooviaastal Haapsalu Püha Johannese koguduses. Ordineeriti 20. veebruaril / 4. märtsil 1911 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastatel 1912–1921 Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. 1921. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1921–1945 Düsseldorfis haiglavaimulik. 1945. aastal jäi emerituuri.
Carl Theodor Knüpffer

Carl Theodor Knüpffer (12. november/24. november 1823 Väike-Maarja, Viru kreis, Venemaa Keisririik – 27. november/9. detsember 1871 Väike-Maarja, Viru kreis, Venemaa Keisririik) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai Knüpffer kodust, õppis seejärel aastatel 1836–1842 Tartus gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1843–1846. Oli seejärel prooviaastal Väike-Maarja koguduses. Ordineeriti 9. novembril/21. novembril 1847 õpetajaks.
Oli aastatel 1847–1852 Väike-Maarja koguduse adjunktõpetaja. Sai sama koguduse õpetajaks 20. oktoobril/2. novembril 1852. Konsistooriumi assessoriks sai 11. augustil/23. augustil 1865. Haigestus aastal 1868 ja võttis endale abiks adjunktõpetaja. Oli oma asutatud abipiibliseltsi (1848 aastal) juhataja.
Knüpffer pidas aastal 1869 Tartus I üldlaulupeol peojutluse, mille sisuks oli 50 aastat talurahva pärisorjusest vabastamist; avaldatud Tartus: "Juubeli jutto 1819–1869". Algatas tegevuse Väike-Maarja kihelkonnakooli taasavamiseks (kool avati aastal 1873).
Isiklikku.
Tema isa Georg Magnus Knüpffer oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onu Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Tema äi Dietrich Martin Luther oli Tallinna suurgildi oldermann ja ajakirjandustegelane, poeg Georg Martin Knüpffer oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, teine poeg Theodor Robert Wilhelm Knüpffer oli naistearst, kolmas poeg Karl Knüpffer (1868−1922) oli keemik.
Carl Knüpffer

Carl Knüpffer on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Alpha Condé

Alpha Condé (sündinud 4. märtsil 1938) on Guinea poliitik, kes oli 21. detsembrist 2010 kuni 5. septembrini 2021 Guinea president.
Ta on partei Rassemblement du Peuple Guinéen liider. 
Ta osales 1993. ja 1998. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas mõlemal korral Lansana Contéle. Pärast 1998. aasta valimisi süüdistati teda riigi julgeoleku ohustamises ja president Contéle atentaadi planeerimises ning mõisteti 2000. aastal viieks aastaks vangi. Mais 2001 andis president talle armu tingimusel, et ta ei osale poliitikas. Pärast vabanemist asus Condé elama Prantsusmaale. Kodumaale tagasi pöördus ta 2005. aastal.
Alpha Condé on muu hulgas töötanud Pariisi ülikoolis politoloogiaprofessorina.
7. novembril 2010 peetud presidendivalimiste teises voorus oli Alpha Condé vastamisi endise peaministri Cellou Dalein Dialloga ja võitis 52,52 protsendiga häältest.
11. oktoober 2015 valiti ta tagasi teiseks ametiajaks. Ta kogus 57,85% häältest ja vastaskandidaat Diallo 31,44% häältest.
5. septembril 2021 kukutati Alpha Condé riigipöördega ja paigutati koduaresti.
9. detsembril 2022 avaldas USA rahandusministeerium nimekirja enam kui neljakümnest isikust, kelle suhtes on kehtestatud sanktsioonid korruptsiooniaktide ja inimõiguste rikkumiste eest. Välisvarade kontrolli büroo (OFAC) sihtmärkide hulgas on rahandusosakonna finantskontrolli organ Alpha Condé..
Enno Lend

Enno Lend (sündinud 18. novembril 1957) on eesti majandusteadlane, 2010–2025 Tallinna Tehnikakõrgkooli rektor.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi (Tallinna Tehnikakõrgkool) autotranspordi erialal ning 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (Tallinna Tehnikaülikool) mehaanikateaduskonna autotranspordi erialal. 1987. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ka mehaanikainseneri diplomiga ja 1999. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistritööd.
2007. aastal kaitses Lend doktoriväitekirja ärikorralduse alal. Tema doktoritöö teema oli "Transpordiühenduse ja logistikasüsteemi interaktsioon (Saaremaa ja Hiiumaa näitel)" ning selle juhendaja oli Aare-Maldus Uustalu.
Töökäik.
Sügisest 2010 juulini 2025 on ta Tallinna Tehnikakõrgkooli rektor. Ta andis ametivande 9. novembril 2010. 2015. aastal valiti ta tagasi teiseks ja 2020. aastal kolmandaks ametiajaks. 
Tema kolmas ametiaeg lõpeb 31. juulil 2025. 
Aastatel 1992–2010 oli ta sama kooli õppeprorektor. Samuti on ta olnud õppejõud Tallinna Tehnikaülikoolis.
Ühiskondlik tegevus.
Enno Lend on alates 2010. aastast Rakenduskõrgkoolide Rektorite Nõukogu liige ning oli 2013−2014 selle nõukogu esimees.
Ta oli 2005−2008 Inseneride kutsenõukogu aseesimees ja 2008−2015 esimees.
2014. aastast tegutseb ta eksperdina Horisont 2020 programmikomitees.
Ta on Eesti Rooma Klubi liige.
Isiklikku.
Tema abikaasa on muusikapedagoog Maris Lend. Neil on kuus last. Poeg Andreas Lend on tšellist.
Tema abikaasa kaksikõde on muusikapedagoog Tiina Luhamets. Tema kälimees on piiskop Joel Luhamets.
Cato Vanem

Marcus Porcius Cato Vanem (234 eKr Tusculum – 149 eKr) oli Vana-Rooma suurkuju, kes on tuntud samavõrd nii riigitegelase kui ka kirjamehena. Tema hüüdnimi oli Censorius ('tsensor'). Teda on eristatud sama nime kandvast pojapojapojast Cato Nooremast ja teistest samanimelistest sugulastest ka lisanimega Sapiens ('tark'), Priscus ('muistne') või Major ('suurem; vanem'). Eesti keeles kasutatakse selleks lisanime Vanem.
Cato pärines plebeidest Porciuste soost, kelle esiisa kasvatas arvatavasti sigu ("porcus"). Rooma aristokraatia hulka pääses ta tänu hiilgavale sõjaväelisele ja tsiviilkarjäärile. Cato Vanem taotles vanade Rooma kommete säilitamist ning võitles poliitikuna mitteroomalike eluviiside, luksuse ja kreeka mõjude vastu. 
Cato jõulises ja keelelt rikkas stiilis oli Itaalia folkloor põimunud kreeka kõnekunstiga. Oma "Algetega" ("Origines") pani ta aluse ladinakeelsele historiograafiale ja oli ladina proosa rajajaks. Ta mittesäilinud traktaat "Poeg Marcusele" olevat olnud isalikest manitsustest saadetud väike tollaste teadmiste entsüklopeedia. Ta tuntuim ja ainsana tervikuna säilinud töö on traktaat "Põlluharimisest" ("De agri cultura"), mis on ka varajasim täielikult säilinud ladinakeelne proosateos. Selles kasutatakse ka esimest korda sõna "cultura", millest pärineb sõna "kultuur". See 170. aastatel eKr kirjutatud teos sai koos Kartaagost selle hävitamise aastal 146 eKr ära toodud ja tõlgitud Mago töödega juhiseks suurorjanduslike latifundiumite ülesehitamiseks, millel oli oma osa senise talupoegliku kultuuri laostamises ja proletaarse (varatute) kihi tekkes. 
Panus majandusmõtte arendamisse.
Väliskaubanduse alal pooldas Cato teatavat protektsionismi, mida võib pidada uusaja alguse merkantilismiga sarnaseks: tarbimises eelistada omamaiseid saadusi ja sisse vedada üksnes seda, mida endal toota pole võimalik. Tulevat arendada eksportloomakasvatust, taotleda ekspordi ülekaalu impordist.
Parasiitsõna

Parasiitsõnad ehk nugisõnad on tihti korratavad tähendusvähesed täitesõnad kõnekeeles.
Parasiitsõnu kasutatakse harjumusest. Tüüpilised parasiitsõnad on "eks ju", "tead", "tähendab", "mingi", "noh", "nagu", "ehk-et", "onju" jms.
Kõnekeel

Kõnekeel ehk argikeel on igapäevases suhtlemises kasutatav keel.
Kõnekeel on kirjakeelega võrreldes vabam ja normilõdvem ning ta ei taotle teadus- või ametikeele täpsust.
Argikeele puhul kasutatakse rohkesti fraseologisme, slängisõnu.
Kõnekeelel on palju varjundeid, mis on tingitud kõneleja haridustasemest, vaimulaadist, murdetaustast, emotsionaalsest seisundist, suhtluspartnerist ja vestlussituatsioonist.
Indrek Schwede

Indrek Schwede (sündinud 16. augustil 1962) on eesti spordiajakirjanik ja spordiajaloolane. 
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 10. Keskkooli, 1981. aastal Tehnikakool nr 19 Tallinnas müürsepa ja pottsepa erialal ning 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. Ta õppis aastatel 2010–. 2021 Tartu Ülikooli ajaloo doktoriõppes, kaitses uurimistöö teemal "Jalgpalli positsioonist Eestis ja selle marginaliseerumise põhjustest Nõukogude anneksiooni perioodil" (juhendaja Tiit Rosenberg) ning sai doktorikraadi.
Ta on töötanud alates 1981. aastast ajakirjanikuna: 1981–1982 Sädeme toimetuses, 1983 Edasi ja 1984 Õhtulehe korrespondendina, 1987–1992 Noorte Hääle/Päevalehe spordiosakonnas.
Indrek Schwede oli 1992. aastal ajakirja Sporditäht asutajaid ja aastani 1998 selle peatoimetaja, aastatel 1998–1999 oli ta Pühapäevalehe, 1999–2001 Eesti Päevalehe nädalalõpulisa Pluss peatoimetaja, 2003–2006 taas Sporditähe peatoimetaja. Aastast 2007 on ta ajakirja Jalka peatoimetaja.
Indrek Schwede on kuulunud Eesti Spordiajakirjanike Ühenduse juhatusse. Ta on Rahvusvahelise Spordiajakirjanike Liidu liige. Olnud 2005–2012 Eesti Curlingu Liidu president. Ta on ka Eesti Jalgpalliajakirjanike Klubi asutajaliige (1995) ja Eesti parima jalgpalluri valimise algataja (1992).
Marcus Porcius Cato

Marcus Porcius Cato on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Tsirkoon

Tsirkoon on saarsilikaatide hulka kuuluv silikaatne mineraal.
Tsirkooni idealiseeritud keemiline valem on ZrSiO4, kuid praktikas on tsirkoonile väga omased asendumised, mille käigus on osa tsirkooniumist asendunud teiste elementidega, kõige tüüpilisemalt hafniumi, uraani ja tooriumiga. Hafnium on tsirkooni kristallis alati esindatud (hafniumi ja tsirkooniumi aatomite suhe on tavaliselt 0,02...0,04).
Tsirkoon on magmalise tekkega, kristalliseerudes varakult, mistõttu on kristallidel tavaliselt ruumi kasvada iseloomuliku kujuga piklikeks nelinurkseteks prismadeks, mille otstes on madalad püramiidid. Ehkki tsirkoon ei ole tema koostisse kuuluvate elementide väikse leviku tõttu mahuliselt kuigi oluline mineraal, on ta ometi lisaks paljudele tardkivimitele olemas peaaegu alati ka terrigeenseis setteis ja settekivimeis. Põhjuseks on tsirkooni väga hea vastupidavus murenemisprotsessidele. Tsirkoon on uraani- ja tooriumisisalduse tõttu radioaktiivne, mistõttu on tal kalduvus aja jooksul iseenda kristallstruktuuri sisemise kiirguse abil lõhkuda. Seda protsessi nimetatakse metamiktiseerumiseks.
Radioaktiivsete isotoopide poolestusaegade teadmine annab võimaluse määrata tsirkoonikristalli vanust, mistõttu on tsirkooni geoloogias väga laialdaselt kasutatud kivimite absoluutse vanuse määramisel.
Tsirkoon on peamine tsirkooniumi allikas. Tsirkooni kaevandatakse rasketest mineraalidest rikastunud liivast. Enamasti on tsirkoonikristallid ülipeente liivaterade mõõtmetega, kuid mõnikord esineb ka suuremaid kristalle, mis on läbipaistvuse korral hinnatud vääriskividena. Seda eelkõige tsirkooni kõrge murdumisnäitaja tõttu, mis teeb ta mõnevõrra sarnaseks teemandiga.
Omadused.
Tsirkoon kuulub tetragonaalse süngooniaga mineraalide hulka. Iseloomulikeks tunnusteks on suur tihedus (4,67 g/cm³) ja tugev kaksikmurdumine (0,042...0,065). Tsirkoonikristallid sisaldavad sageli suletisi. Kõik peamised tsirkooni omadused on esitatavad üsna laia vahemikuna esiteks asendumiste ning teiseks metamiktsuse tõttu. Näiteks võib metamiktse tsirkooni tihedus olla umbes 4 g/cm³. Ka murdumisnäitaja, kaksikmurdumise, kõvaduse ja teiste omaduste arvulised väärtused on metamiktsel tsirkoonil madalamad. Tsirkooni kõvadus Mohsi skaalal on umbes 7,5. Värvuselt on tsirkoon enamasti hallikas-, kollakas-, või punakaspruun, kuid sageli esineb ka värvituid kristalle. Vääriskividena müüakse enamasti sinist värvi tsirkoonikristalle ehk starliiti, kuid looduses sellist värvi tsirkoonil ei ole. Sinakas toon saavutatakse õhuvaeses keskkonnas kuumutamise teel.
Leidumine.
Tsirkoonikristallid kristalliseeruvad eelkõige happelise koostisega magmast. Seetõttu leidub tsirkooni arvestataval määral graniidi, süeniidi, granodioriidi ja pegmatiidi koostises. Kõige rohkem esineb tsirkooni nefeliinsüeniidi koosseisus. Aluselise koostisega kivimeis esineb tsirkooni mõnevõrra harvem. Tsirkoon on tavaline mineraal ka mõnede moondekivimite koosseisus, näiteks vilgukildas, gneisis ja kvartsiidis, mis on vastavalt tsirkooni sisaldavate tard- või settekivimite moondumise saadused. Tsirkoon on väga tavaline liiva raskete mineraalide fraktsiooni komponent.