Mikojan-Gurevitš MiG-29

Mikojan-Gurevitš MiG-29 (vene keeles Микоян и Гуревич МиГ-29; NATO koodnimega Fulcrum) oli Nõukogude Liidu ja on Venemaa kahemootoriline mitmeotstarbeline reaktiiv-hävituslennuk.
Selle konstrueerimist alustati 1974. aastal, esmalend toimus 6. oktoobril 1977. Konstrueerimise ajendiks oli hävitajate F-15 ja F-16 võtmine Ameerika Ühendriikide relvastusse. Esimese sarja MiG-29 olid varustatud tugevdatud teliku ning rajal ruleerimisel eest suletavate mootorite õhukanalitega ja tiiva peal avatavate õhukanalite lisaavadega, mistõttu lennukiga sai ohutult õhku tõusta ka risustatud rajalt. Hiljem sellisest lahendusest loobuti.
MiG-29 pardarelvaks on statsionaarne 30 mm automaatkahur ning kuus tiivaalust pülooni relvastuse (pommid, raketid) ja konteinerite riputamiseks.
Ülevaade.
MiG-29 tiiva noolsus on 40°, kere lähedal liitub tiivapoolte esiservale etteulatuv suurema noolsusega lisand (LERX ehk "leading edge root extension"). Pikipüsivuse parendamiseks on MiG-29 varustatud kahe kiiluga.  
Lennuki juhtimist kergendab hüdrauliline servosüsteem ja autopiloot SAU-451 juhtimisega kõigi kolme ruumitelje suhtes, elektrooniline juhtimine (ingl "fly-by-wire") puudub. Vaatamata sellele on MiG-29 märkimisväärselt hea juhitavusega. Lennuki kandevkonstruktsioon koosneb peamiselt duralumiiniumsulamitest ja vähesel määral komposiitmaterjalidest, mis tagavad lennukile kuni 9 "g" raskuskiirenduse taluvuse. Juhise piirajad aitavad ära hoida "g" piiride ületamise, neid saab vajadusel eemaldada.
MiG-29 on kaks Klimov RD-33 turboventilaatormootorit, mis annavad kütusevarul lennuraadiuse 1500 km, lisapaakidega 2100 km.
Kabiin.
Kabiinis asub juhtkang (juhis) tavapäraselt keskel, lenduri vasaku käe all asuvad mootorite pöörete reguleerimise hoovad. Piloot istub Zvezda K-36DM katapulteeritaval istmel (ingl "ejection seat") , millel on märkimisväärselt head ohutuse näitajad lennukist katapulteerumisel. 
Kabiinis on esiklaasikuvarid läbipaistvad abikuvarid (ingl "head-up display," HUD), mis lihtsustavad näidikute jälgimist, kuna jäävad lenduri vaatevälja. Lenduri kiivrile kinnitub Shchel-3UM ekraan, kuid puudub HOTAS ehk käed-juhtimiskangil-süsteem. Näidikud ja juhtseadmed kabiinis on asetatud nii, et sarnaneksid varasematele MiG-23 ja teistele Nõukogude Liidu lennukitele. Vaatamata sellele avaneb lendurile tänu MiG-29 kabiini kupli suuremale klaaspinnale palju laiem vaateväli kui varasematel Nõukogude/Vene hävituslennukitel.
Relvastus.
MiG-29 relvastusse kuulub üks GŠ-30-1 30 mm kahur. Algsesse MiG-29 automaatkahuri laskemoonasalve mahtus 150 mürsku/laengut, hiljem asendatusse mahtus 100 mürsku.
Esimese sarja MiG-29B ei saanud kahurist tulistada, kui kere alla oli riputatud lisakütusepaak, sest see piiras hülsside eemaldumist tulistamisel. See puudus parandati uuema MiG-29S lennuki arendusel. Lennuki keresse sai paigaldada kas 1150-liitrise paagi, ühe Võmpel R-27 (AA-10 “Alamo”) keskmise laskeraadiusega raketi või kobarlahingumoona ja rakette. Püloonidele kinnitati üldjuhul R-73 (AA-11 “Archer”), kuid ka R-60 (AA-8 “Alphid”). Veel oli võimalik paigutada üks 1500-liitrine lisakütusepaak kerealusele püloonile kahe mootori vahel.
Ajalugu.
Nõukogude Liit.
Nõukogude Liit tõi MiG-29 esimest korda Lääne avalikkuse ette esitluses Soomes 2. juulil 1986. Kahte MiG-29 esitleti Farnborough' lennundusnäitusel Suurbritannias 1988. aasta septembris. Järgmisel aastal esitleti hävitajat Pariisi lennundusnäitusel, kus sellega juhtus õnnetus juba esimesel näitusenädalal. Pariisi lennundusnäitus oli teine kord, kui Nõukogude Liit pani välja oma hävituslennuki, esimene kord oli see aastal 1930. Lääne selle ala asjatundjatele tekitas MiG-29 elevust.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist leidsid MiG-29 peamiselt kasutust äsja moodustatud Venemaa õhujõududes.
Venemaa.
1993. aasta juulis lendasid õhus kokku kaks Venemaa õhujõudude MiG-29-t Royal International Air Tatoo lennundusnäitusel. Maa peal inimestest keegi vigastusi ei saanud, mõlemad piloodid katapulteerusid lennukist ja maandusid langevarjuga edukalt. Venemaa õhujõud koondasid kõik enda MiG-29-d pärast õnnetust Siberis 17. oktoobril 2008. Pärast teist õnnetust MiG-29-ga Lääne-Siberis detsembris 2008 tunnistati, et MiG-29 hävitajad ei vasta Venemaa õhujõudude nõudmistele. MiG-idest loobumisel oli suur osa ka lennukite vanusel, hinnanguliselt umbes 70% neist olid lendamiseks liiga vanad. MiG-29 ei ole tehtud uuendusi pärast Nõukogude Liidu lagunemist, kuna otsustati uuemate lennukite Su-27 ja MiG-31 kasuks. 
4. veebruaril 2009 jätkati uuesti Venemaa õhujõududes lende MiG-29-ga, kuid märtsis nõudsid Venemaa lennuväe esindajad MiG-29 parandustöid ülevaatusel avastatud detailide korrosiooni tõttu. Umbes 100 MiG-29 tehti korda, et lende jätkata. Venemaa õhujõud hakkasid moderniseerima MiG-29-t oma eelneva ja tavapärasema MiG-29 SMT tasemele. Kuigi Alžeeria lükkas tagasi 35 MiG-29SMT/UBT tellimuse, andis Venemaa sisse tellimuse luua 16 uut moderniseeritud MiG-29SMT-d 14. aprillil 2014, eeldades need valmis saada aastaks 2017.
4. juulil 2015 sattus MiG-29 õnnetusse Astrahani õppuste käigus. Kuu hiljem sattus järgmine MiG-29 õnnetusse Kuštševskaja küla lähedal Krasnodari krais. Piloot katapulteerus turvaliselt. Järgnevalt juhtus veel hulk õnnetusi 2015. aastal, õnnetuste põhjuseks loeti vähest lennupraktikat.