tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oda

Oda on varrega torke- või viskerelv, mida inimesed on kasutanud nii sõjas, spordis kui ka jahipidamisel ning mis kuulub külmrelvade hulka.
Odaots võib olla tehtud luust, karbiliste kodadest, obsidaanist, tulekivist, pronksist, rauast, terasest. Oda võib olla ka lihtsalt teravaks põletatud, teritatud või terav puuvars. Enamasti kasutatakse odavarre valmistamiseks tugevaid ja sitkeid puuliike, aga ka bambust, klaaskiudu, süsinikkiudu. Odad jagunevad: jahiodadeks, viskeodadeks, võitlusodadeks.
Jahiodad.
Jahioda on näiteks harpuun, javelin, pootshaak; Eestis kasutasid jahimehed enesekaitseks suhteliselt lühikese varrega karuodasid. Jahiodal on tihti teramiku alumises osas laiad "tiivad", mis takistavad ründava looma vajumist jahimeheni.
Viskeodad.
Viskeoda on viskamiseks disainitud oda. Oda heitmiseks võib kasutada masinat, käsivart, lingu ja viskepuud. Läti Henriku väitel kasutasid muistsed eestlased ohtralt viskeodasid, mis heideti enne lähivõitluse algust vaenlastete pihta.
Roomlaste viske- ja torkeoda kutsuti "pilumiks". Pilumil oli pikk neljatahuline raudots, mis oli mõeldud kilbi taha varjunud vastase läbistamiseks. Pilumi vars kinnitati teramiku külge niiviisi, et pärast kasutamist polnud seda võimalik tagasi heita. "Pilumi" keskmine pikkus oli 1,96 m. Ainult viskamiseks mõeldud oda nimetasid roomlased ka sõnaga "iaculum", mis oli ebamäärasema tähendusega ning millega tähistati ka võõramaalaste odasid. Makedoonias kasutati torkeoda, mille nimetus oli "safrissa". Kesk- ja Lõuna-Aafrikas kasutatakse "assegaid."
Võitlusodad.
Eestlastel ja viikingitel olid kasutusel nii lühemad, koos kilbiga kasutatavad, kui ka üle 3 meetri pikkused pikkodad. Jaapanlased kutsuvad oma oda yariks, hiinlastel on quiang, aafriklased kasutasid lühemaid ja laiateralisemaid assegaisid võitlusodadena, roomlastel oli kasutusel 3 meetri pikkune piigitaoline torkeoda "hasta."
Odavõitluse tehnikad.
Odaga võitlemisel oda vastu püütakse teha palju kiireid pettelööke erinevatesse suundadesse, püütakse vastase relva haarata ja maha surudes vastaseni jõuda kangi põhimõttel, mõõga ja kirve vastu võideldes püütakse hoida distantsi kui see ei õnnestu siis libistatakse oda läbi peopesade tahapoole, levinud on ka odaga raiumine ja oda tagumise otsa kasutamine torkamiseks ja löömiseks. Kilbiga võideldes kasutati lühemat oda ühe käega, pikemat oda hoiti kahe käega ja kilp rippus õlal, kilbirihm oli keeratud vasaku käelaba alla vastu odavart.
Sport.
Tänapäeval kasutatakse viskeoda kergejõustikus odaviskes. Sportlik viskeoda koosneb kolmest osast: esiosast, varrest ja käepidemest. Esiosas on teravast ja tugevast metallist ots, vars on valmistatud üleni metallist või muust sobivast materjalist ja käepideme asend on selline, et oda raskuskese asub selle all. Oda kaalub meestel 800 g ja selle pikkus on 260–270 cm ning naistel vastavalt 600 g ja 220–230 cm.
Kiiver

Kiiver on kaitseotstarbeline peakate, mis on tavaliselt tehtud rauast või muust kõvast materjalist. Tavaliselt kantakse kiivrit kaitseks kõrgelt kukkuvate objektide või suurtel kiirustel kokkupõrgete eest.
Erineva disaini ja otstarbega kiivreid kannavad sõdurid, töölised (näiteks ehituses, kaevandustes, metsanduses), sportlased, sõidukijuhid.
Mõnikord kasutatakse kiivreid ka tseremoniaalsel või sümboolsel otstarbel ilma otsese kaitsefunktsioonita (näiteks Suurbritannia politseinikel).
Antiikaeg.
Antiikajal kanti lahingus peamiselt nahast või metallist kiivrit. Arheoloogiliste leidude ja joonistuste kaudu on kindlaks tehtud, et kiivreid kasutati juba Mükeene ajajärgul. Esinduslikumad olid Rooma ajastu rikkaliku reljeefkaunistusega maskkiivrid. Ka gladiaatorite kiivreid ilustati mõnikord suurejooneliselt.
Eesti.
Kiivreid hakati Eestis tootma 1963. aastal Salvo tehases. Algul tehti neid löögikindlast polüstüreenist, hiljem madalsurvepolüeteenist.
Vahel on kiivrit nimetatud munakooreks.
GNU Compiler Collection

GNU Compiler Collection ehk GCC on GNU kompilaatorite kogu. 
Algul oli lühendi GCC tähendus "GNU C Compiler" (GNU C-keele kompilaator). Praeguseks on kogusse lisatud kompilaatoreid ka teiste keelte jaoks: Ada, C, C++, Fortran, Go, Java, objektorienteeritud C ja Treelang.
2010. aasta taliolümpiamängud

2010. aasta taliolümpiamängud olid XXI taliolümpiamängud. Need toimusid 12.–28. veebruarini 2010 Vancouveri linnas Kanadas.
Vancouver kinnitati olümpialinnaks ROK-i 115. istungjärgul 2. juulil 2003 Prahas. Olümpialinn selgus teises hääletusvoorus, kus Vancouver sai 56 häält ja Pyeongchang (Lõuna-Korea) 53 häält. Teised kandideerinud linnad olid Andorra la Vella (Andorra), Bern (Šveits), Harbin (Hiina), Salzburg (Austria), Sarajevo (Bosnia ja Hertsegoviina).
Eesti sportlaste osalemine.
Iluuisutamises: paarissõitjad Maria Sergejeva ja Ilja Glebov, naisüksiksõidus Jelena Glebova, jäätantsus Irina Štork ja Taavi Rand. 
&lt;br&gt;Mäesuusatamises: Tiiu Nurmberg ja Deyvid Oprja.
&lt;br&gt;Laskesuusatamises: Eveli Saue, Roland Lessing, Kauri Kõiv, Indrek Tobreluts, Priit Viks, Martten Kaldvee, Sirli Hanni, Kadri Lehtla, Kristel Viigipuu.
&lt;br&gt;Murdmaasuusatamises: Kristina Šmigun-Vähi, Peeter Kümmel, Jaak Mae, Aivar Rehemaa, Anti Saarepuu, Andrus Veerpalu, Kein Einaste, Kaija Udras, Triin Ojaste, Algo Kärp, Kaspar Kokk, Timo Simonlatser, Karel Tammjärv ja Tatjana Mannima.
Jäätantsijad Caitlin Mallory ja Kristjan Rand said küll olümpiapääsme, kuid et Mallory otsustas Eesti kodakondsust mitte taotleda, ei saanud nad olümpiamängudel osaleda. 17. veebruaril pakkus Rahvusvaheline Suusaliit Eestile Sloveeniast vabaks jäänud kohta kahevõistluses, kuid Eesti Suusaliit otsustas pakkumist mitte vastu võtta.
Avatseremoonia.
Avatseremoonial 12. veebruaril BC Place Stadiumil süütasid olümpiatule neli Kanada endist sportlast: jäähokilegend Wayne Gretzky, mäesuusataja Nancy Greene, kiiruisutaja Catriona LeMay Doan ja korvpallur Steve Nash. Tõrviku tõi spordihalli tuntud Kanada paraolümpiasportlane Rick Hansen. Tule süütamisega hallis tekkis väike tehniline probleem, kuna üks neljast tulesambast jäi püsti tõusmata ja Doan jäi seisma tõrvikuga, kui teised kolm süütasid olümpiatule. Pärast süütas Wayne Gretzky teise olümpiatule väljas.
Sportlaste olümpiavande andis naisjäähokimängija Hayley Wickenheiser ja kohtunike vande andis Michel Verrault.
Avatseremoonial peeti minutiline leinaseisak 21-aastase Gruusia kelgutaja Nodar Kumaritašvili mälestuseks, kes oli mõni tund enne avatseremooniat meeste ühekelgu treeningul ränga õnnetuse tagajärjel surma saanud. Leinaseisaku ajal olid Kanada ja olümpialipp langetatud poolde vardasse.
Võistluspaigad.
Vancouveris toimusid jäähoki, iluuisutamise ja jääkeegli võistlused.
Kiiruisutamine toimus Richmondis Richmond Olympic Ovalis. Vigursuusatamine ja lumelauasõit toimusid West Vancouveri vallas Cypress Mountainis. Murdmaasuusatamine, suusahüpped ja kahevõistlus peeti Whistleri linna lähedal Whistler Olympic Parkis. Whistleris toimusid ka alpialad, bobisõit, skeleton ja kelgutamine.
Maskotid.
Quatchi ja Miga olid olümpiamängude ametlikud maskotid. Sumi oli paraolümpiamängude maskott. Neile maskottidele lisaks oli mängudel ka "Mukmuk", Vancouveri saare marmot (orav).
Medalite kirjeldus.
2010. aasta taliolümpiamängude medal kaalub 500–576 grammi. Kuldmedalis on kuus grammi kulda.
Ideoloogia

Ideoloogia on kogum ideid (mõtteid, plaane, hinnanguid, huvisi, eelistusi, väärtusi, hoiakuid jne), mis on organiseeritud süstemaatilisel viisil ning juhivad inimeste või nende gruppide poliitilist tegutsemist. Ideoloogiad on filosoofilise või propagandistliku suunaga.
Mõiste "ideoloogia" algkujundi osad pärinevad antiiksest filosoofiast. "Eidos"'el ehk ideel oli Platonil ka poliitiline mõõde ning "logos" viitas kõige muu hulgas ka inimestevahelisele teavitamisele ja suhtlemisele.
Termini "ideoloogia" võttis 1797. aastal kasutusele või õieti "leiutas" prantsuse filosoof Destutt de Tracy, kes tähistas sellega ideid käsitlevat teadust. Terminit kasutatakse mitmes tähenduses, millest mõned on neutraalsed, mõned väärtustavad või on hinnangulised.
Poliitiline ideoloogia.
Poliitilises ideoloogias kasutatakse väga sageli mõisteid "parempoolsus" ja "vasakpoolsus". Need mõisted on pärit 18. sajandi lõpust, mil ühes tollal koos istunud rahvaesinduses pandi tähele, et alalhoidlikult meelestatud saadikud istusid juhataja poolt vaadates saali paremal tiival, uuemeelsed aga vasemal.
19. sajandi esimesel poolel domineeriski Euroopa poliitilises elus kaks peamist suunda:
20. sajandi alguseks kujunes poliitilisel maastikul välja kolm põhisuunda: parem-, kesk- ja vasakerakonnad. USA kujutab endast selles suhtes erandit, sest kahest suurparteist (vabariiklased ja demokraadid) pole kumbki ei vasakpoolne ega sotsialistlik.
Ideoloogia abil toimub võimu põhjendamine.
Ideoloogia mõiste käsitlustest.
Sloveenia filosoof Slavoj Žižek väidab, et tänapäeval idealiseeritud liberaalse demokraatia tingimustes toimib ideoloogia vastupidi klassikalisele arusaamale: ideoloogia ei mõjuta mitte subjekti teadmata tema hoiakuid, vaid ideoloogia rakendub subjektile tema teadlikkusest hoolimata. Sellega seletab Žižek mitmesuguseid nähtusi ühiskonnas, kus rahvas allub mingile ideoloogiale, kuigi teab, et tegemist on kuritahtliku, eksliku, teaduslikult põhjendamatu ideoloogiaga.
Erakond

 
Erakond ehk partei on inimeste ühendus, mille eesmärk on väljendada oma liikmete poliitilisi huve, mõjutada riigi poliitikat ja taotleda kahe esimese eesmärgi elluviimiseks poliitilist võimu.
Tänapäevases demokraatlikus süsteemis võib erakonda käsitleda sillana ühiskonna ja avaliku võimu vahel. Esindusdemokraatia kontekstis on erakond organisatsioon, millele kodanikud on usaldanud ühiskonnaelu juhtimise kohalikul või riiklikul tasandil.
Tavaliselt lähtub erakond oma tegevuses teatud kindlast maailmavaatest või ideoloogiast, mis väljendub erakonna põhikirjas ja programmis. Riigisiseselt võivad erakonnad koonduda valimisliitudesse ja moodustada koalitsioone. Rahvusvahelisel tasandil moodustavad sarnase ideoloogiaga erakonnad sageli koostöö edendamiseks riigiüleseid organisatsioone. 
Erakonnad Eestis.
Eesti erakonnaseaduses on erakond defineeritud kui Eesti kodanike vabatahtlik poliitiline ühendus, mille eesmärk on oma liikmete ja toetajaskonna poliitiliste huvide väljendamine ning riigivõimu ja kohaliku omavalitsuse teostamine. Erakond on oma olemuselt mittetulundusühing, kuid selle registreerimiseks kehtib liikmeskonna alampiiri nõue – erakonnana registreeritaval ühendusel peab olema vähemalt 500 liiget.
Erakonna liikmeks võib olla ka iga 18-aastane Euroopa Liidu kodanik, kes elab alaliselt Eestis. Korraga võib kuuluda ainult ühte erakonda. 
Eestis on praegu üksteist erakonda (vaata Eesti erakondade loendit), millest kuus (Isamaa, Eesti Keskerakond, Eesti Reformierakond, Sotsiaaldemokraatlik Erakond, Eesti Konservatiivne Rahvaerakond ja Eesti 200) on esindatud Riigikogus.
Sõnakasutusest.
Sõna "partei" on tänapäevastesse keeltesse tulnud ladina keelest, kus sõna "pars" tähendab 'osa tervikust'. Eesti keelde on see üle võetud laenuna saksa keelest. Enne tänapäevase tähenduse omandamist kasutati seda sõna näiteks ka luure- või rüüstesalga kohta (saksa keeles "Part(h)ei", vene keeles "партия").
20. sajandi alguse Eestis sõltus poliitiliste liikumiste nimetus nende maailmavaatest. Vasakpoolsed, peamiselt töölisklassi huve esindavad organisatsioonid kasutasid ametlikus nimes võõrsõna "partei"; neile vastanduvad parempoolsed ja rahvuslikumad liikumised eelistasid kasutada omakeelset sõna "erakond". Kaasaegses eesti keeles see ideoloogiline eristus enam ei kehti ja põhimõistena on kinnistunud "erakond". Siiski leidub ka tänapäeva Eestis erakondi, kes eelistavad kasutada ametlikus nimes sõna "partei" (näiteks Eesti Iseseisvuspartei, Eesti Vasakpartei).
Kompilaator

Kompilaator ehk translaator on arvutiprogramm, mis tõlgib (kompileerib) ühes arvutikeeles ("lähtekeel") kirjutatud lähtekoodi teise arvutikeelde ("sihtkeel", tihti binaarne objektikood). Sagedasim põhjus selliseks lähtekoodi teisenduseks on käivitatava programmi loomine.
Nime "kompilaator" kasutatakse harilikult programmide kohta, mis tõlgivad kõrgtaseme programmeerimiskeelest madalama taseme keelde (näiteks assemblerkeelde või masinkoodi). Madaltaseme keelest kõrgema taseme keelde tõlkivat programmi nimetatakse dekompilaatoriks. Ühest kõrgtaseme keelest teise tõlkivat programmi nimetatakse translaatoriks. Programmeerimiskeele elementide erinevate vormide vahel ilma keelt vahetamata tõlkivat programmi nimetatakse keele ümberkirjutajaks. Ühest kõrgest keelest vahepealsesse, edasist töötlust nõudvasse keelde tõlkivaid kompilaatoreid tuntakse kaskaadijatena.
Madala taseme assemblerkeele kompilaatorit nimetatakse harilikult assembleriks ja dekompilaatorit disassembleriks.
Kompilaator teostab oma töö käigus tavaliselt järgmised operatsioonid: leksiline analüüs, eelprotsessimine, parsimine, semantiline analüüs, koodi genereerimine ja koodi optimeerimine.
Terminit kompilaatori-kompilaator kasutatakse parseri generaatorite kohta.
Kompileeritavad ja interpreteeritavad keeled.
Alternatiivne meetod programmi käivitamiseks ilma kompileerimata on programmikoodi käivitamine interpretaatoriga.
Kõrgemaid programmeerimiskeeled liigitatakse sageli kompileeritavateks ja interpreteeritavateks keelteks. Teoreetiliselt võib kompilaatori ja interpretaatori luua iga keele jaoks ning praktikas on paljude keelte jaoks olemas mõlemad. Selline kategoriseerimine viitab harilikult programmeerimiskeele levinuimatele implementatsioonidele. Näiteks viidatakse harilikult BASICule kui interpreteeritavale ja C-le kui kompileeritavale keelele, kuigi leidub ka BASICu kompilaatoreid ja C interpretaatoreid.
Arvutiprogramm

Arvutiprogramm (tavaliselt lihtsalt "programm" või "tarkvararakendus") on arvutile arusaadavate käskude kogum. Arvutiprogramm on kirjutatud kindlas programmeerimiskeeles, madala taseme keelte puhul ka kindlale arvutiarhitektuurile. Enamasti kompileeritakse programmid arvutile arusaadavasse vormingusse. Programme, mida ei kompileerita, nimetatakse tihti skriptideks.
Eristatakse süsteemiprogramme, mis peavad tagama operatsioonisüsteemi töö, ja rakendusprogramme, mis on mõeldud arvuti kasutajale kasulike asjade tegemiseks (tekstitöötlus, veebilehitsemine jne). Arvutiprogrammide kogumit nimetatakse tarkvaraks.
Koer (perekond)

Koer ("Canis") on loomade perekond kiskjaliste seltsist koerlaste sugukonnast.
Eestikeelse nimetuse asemel on käibel ladinakeelne nimetus, sest hunte, koiotte ja šaakaleid ei nimetata tavaliselt koerteks.
Taksonoomia.
Koera perekonnas on järgmised liigid (kodukoeral on näidatud ka mõned kunagised alamliigid):
Dingo arvatakse sageli koera liigi alla.
On pakutud ka käsitust, mille järgi perekond koer hõlmab alamperekondadena perekonnad koer, rebane (sealhulgas fennek ja hallrebane), polaarrebane, "Lycalopex", "Pseudalopex", pamparebane, "Cerdocyon" ja "Atelocynus".
Etioopia hunt arvatakse mõnikord eraldi perekonnaks või alamperekonnaks.
Kodukoer arvatakse mõnikord hundi liiki.
Tumedat hunti on pakutud hundi alamliigiks.
Väikeste huntide populatsiooni Egiptuses ja Liibüas peeti enne 1981. aastat šaakali alamliigiks "Canis aureus lupaster".
Hunt, tume hunt ja koer ristuvad omavahel. Tõenäoliselt ei ole nendel omavahel põlvnemissuhteid, vaid nad põlvnevad kõik ühisest esivanemast.
Perekond "Canis" ilmus pliotseenis.
Iseloomustus.
Perekonna "Canis" esindajatel on suhteliselt kõrge keha, pikad jalad ning kohev silindrikujuline saba.
Pupillid on eredas valguses tavaliselt ümarad.
Kuigi enamikul liikidel on saba lähedal lõhnanääre, ei tekita see nii vänget lõhna nagu rebase perekonna liikidel.
Koljul on suured otsmiku-urked ja oimuharjad on lähestikku, ühinedes sageli noolharjaks. Näokolju on koera perekonnal (välja arvatud etioopia hundil) suhteliselt lühem kui perekondadel rebane ja "Pseudalopex".
Emasloomadel on 8 või 10 rinnanääret.
SHAPE America

SHAPE America ("Society of Health and Physical Educators") on USA ülemaaline organisatsioon, mis ühendab tervisliku eluviisi edendamisega tegelevaid inimesi.
Kuni 2013. aastani oli organisatsiooni nimi AAHPERD ("American Alliance for Health, Physical Education, Recreation and Dance" 'Ameerika Tervise, Kehalise Kasvatuse, Rekreatsiooni ja Tantsu Liit').
AAHPERD-il on 26 000 liiget. Organisatsiooni peakorter asub Virginia osariigis Restonis. 
Organisatsioon sai alguse 27. novembril 1885, kui William Gilbert Anderson kutsus kokku võimlemisõpetajad oma töö üle arutama.
Murdmaasuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel

Murdmaasuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel
Mehed.
15 km klassikalises stiilis.
Finaal: 12. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 67
10 km klassikalises ja 10 km vabastiilis.
Finaal: 14. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 83
30 km vabastiilis ühisstardist.
Finaal: 9. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 78
50 km klassikalises stiilis.
Finaal: 23. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 61
4 x 10 km teatesõit.
Finaal: 17. veebruar
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1998: Norra (Sture Sivertsen, Erling Jevne, Bjørn Dæhlie, Thomas Alsgaard)
1,5 km vabastiilisprint.
Finaal: 19. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 71
Naised.
10 km klassikalises stiilis.
Finaal: 12. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 61
5 km klassikalises stiilis ja 5 km vabastiilis.
Finaal: 15. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 73
15 km vabastiilis ühisstardist.
Finaal: 9. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 60
30 km klassikalises stiilis.
Finaal: 24. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 50
4 x 5 km teatesõit.
Finaal: 21. veebruar
&lt;br&gt;Riike: 13
1,5 km vabastiilisprint.
Finaal: 19. veebruar
&lt;br&gt;Võistlejaid: 58
Ncurses

Ncurses (New Curses) on teek, mis lubab programmeerijal kirjutada tekstipõhiseid kasutajaliideseid (TUI terminaalidele).
Glibc

GNU C Library ehk glibc on GNU projekti C standardteek (C Standard Library).
Glibc on väga portatiivne, nii tuumade kui ka riistvara vahel. Ametlikult toetatud riistvara: x86, mk68, Alpha, PowerPC, ARM, cris, MIPS, s390 ja SPARC. Töötab tuumade: Hurd, Linux ning FreeBSD ja NetBSD.
Petter Solberg

Petter Solberg (sündinud 18. novembril 1974 Askimis) on Norra rallisõitja.
Debüüdi WRC sarjas tegi Solberg 1998. aastal, lepingule Fordiga kirjutati alla 1999. aastal. Järgmisel aastal algas tema edukas koostöö Subaru World Rally Teamiga. Kui ta tuli 2003. aastal WRC sarja meistriks, oli ta esimene norrakas, kes selleni on jõudnud.
Kui Subaru 2008. aastal sarjast lahkus, tegi Solberg oma meeskonna Petter Solberg World Rally Team, sõiduvahendeiks Citroën Xsara WRC, Citroën C4 WRC ja Citroën DS3 WRC.
2012. aastal hakkas Solberg sõitma rallikrossi. Sarja on ta võitnud kokku kahel korral: 2014. ja 2015. aastal.
Carlos Sainz

Carlos Sainz Cenamor (sündinud 12. aprillil 1962 Hispaanias Madridis) on endine rallisõitja, kahekordne maailmameister (1990, 1992).
2004. aasta hooaja lõppedes loobus Sainz tipprallist. Ta osales 194 maailmameistrivõistluste rallil, kogudes 26 võitu ja 96 pjedestaalikohta.
Isiklikku.
Tema poeg Carlos Sainz juunior on vormelisõitja.
Coreutils

Coreutils on kogum põhilistest GNU faili-, kesta- ja tekstimanipulatsiooniprogrammidest GNU operatsioonisüsteemide jaoks, mis peaksid eksisteerima igas operatsioonisüsteemis. Varem jagati neid programme eraldi pakettidena: fileutils, sh-utils ja textutils.
Freddy Loix

Freddy Loix (sündinud 10. novembril 1970 Tongerenis) on endine Belgia rallisõitja.
Gilles Panizzi

Gilles Panizzi (sündinud 19. septembril 1965 Racquebrune-cap-Martinis) on Prantsusmaa rallisõitja.
Aastatel 2000–2003 võitis ta 7 WRC etappi.
Harri Rovanperä

Harri Rovanperä (sündinud 8. aprillil 1966 Jyväskyläs) on Soome endine rallisõitja. 
Ta osales autoralli maailmameistrivõistlustel 1993–2006 113 etapil, neist 90 korda WRC-autoga. Ralli etapivõitte on tal 77. Ainsa rallivõidu saavutas ta 2001. aasta Rootsi rallil. Esikolmikusse jõudis ta 15 etapil.
Isiklikku.
Ka tema poeg Kalle Rovanperä on rallisõitja.
Teek

Teek (ingl. "library") on funktsioonide, makrode, klasside, moodulite vms komponentide kogu, mida saab programmis vajadust mööda kasutada. Lisaks alamprogrammidele võivad teegid sisaldada ka andmeid, kuid selleks neid tavaliselt ei kasutata. Erinevalt programmist pole teegid iseseisvad, vaid programmidele teenuseid pakkuvad abifailid.
Tänapäeva tavaarvutitele teeke mittekasutavaid programme peaaegu ei kirjutata, kuna tavaprogrammidel puudub vahetu ligipääs arvuti riistvarale. Sisendi ja väljundi jaoks on operatsioonisüsteemidel kaasas palju teeke, mis suhtlevad operatsioonisüsteemi tuumaga; tuum vastutab riistvara juhtimise eest. Lisaks kasutavad programmid tihti kasutatava programmeerimiskeelega kaasas olevaid standardteeke.
Linkimine.
Staatilise linkimise korral lahendatakse sümbolid vahetult pärast programmi kompileerimist. Kõik viidatud teegiosad kopeeritakse samasse käivitusfaili koos programmi enda koodiga.
Dünaamilise linkimise korral lahendatakse sümbolid programmi käivitamise ajal. Mällu laaditakse nii programm kui ka kasutatavad teegifailid ja programmis kasutatud sümbolite viidad suunatakse seejärel teegifailile. Windowsis on dünaamiliste teegifailide tunnuseks laiend .DLL, Unixi-laadsetes operatsioonisüsteemides kasutatakse eesliidet lib ja laiendit .so.
Ida-Soome lään

Ida-Soome lään oli 1. järgu haldusüksus (lään) Soomes aastatel 1997–2009.
Haldusjaotus.
Lään koosnes kolmest maakonnast:
Ida-Soome läänis oli 64 valda, millest 15 olid linnad.
Eno, Enonkoski, Heinavesi, Hirvensalmi, Iisalmi linn, Ilomantsi, Joensuu linn, Joroinen, Juankoski linn, Juuka, Juva, Kaavi, Kangasniemi, Karttula, Keitele, Kerimäki, Kesälahti, Kitee linn, Kiuruvesi linn, Kontiolahti, Kuopio linn, Lapinlahti, Leppävirta, Lieksa linn, Liperi, Maaninka, Mikkeli linn, Mäntyharju, Nilsiä linn, Nurmese linn, Outokumpu linn, Pertunmaa, Pieksämäki linn, Pielavesi, Polvilahti, Punkaharju, Pumala, Pyhäselkä, Rantasalmi, Rautalampi, Rautavaara, Ristiina, Rääkkylä, Savonlinna linn, Savonranta vald, Siilinjärvi vald, Sonkajärvi vald, Sulkava vald, Suonenjoki linn, Tervo, Tohmajärvi, Tuusniemi, Valtimo, Varkause linn, Varpaisjärvi, Vesanto, Vieremä
Lääne-Soome lään

Lääne-Soome lään oli lään Soomes aastatel 1997–2009. See moodustati 1997. aasta haldusreformi käigus Turu ja Pori läänist ning Vaasa, Kesk-Soome ja Häme lääni osadest.
Maakonnad.
Lääne-Soome lään koosnes seitsmest maakonnast:
Vallad.
Lääne-Soome läänis oli 205 valda, millest 52 olid linnad.
Akaa linn, Alahärmä vald, Alajärvi linn, Alastaro vald, Alavuse linn, Askaineni vald, Aura vald, Dragsfjärdi vald, Eura vald, Eurajoki vald, Evijärvi vald, Halikko vald, Halsua vald, Hankasalmi vald, Harjavalta linn, Himanka vald, Honkajoki vald, Houtskari vald, Huittineni linn, Hämeenkyrö vald, Ikaalineni linn, Ilmajoki vald, Iniö vald, Isojoki vald, Isokyrö vald, Jakobstadi vald, Jalasjärvi vald, Joutsa, Jurva, Juupajoki, Jyväskylä linn, Jyväskylän vald, Jämijärvi, Jämsä linn, Jämsänkoski linn, Kaarina linn, Kangasala, Kankaanpää linn, Kannonkoski, Kannuse linn, Karijoki, Karstula, Karvia, Kaskineni linn, Kauhajoki linn, Kauhava linn, Kaustinen, Kemiö, Keuruu linn, Kihniö, Kiikala, Kiikoinen, Kinnula, Kisko, Kiukaineni, Kivijärvi, Kokemäki linn, Kokkola linn, Konnevesi, Korpilahti, Korppoo, Korsnäs, Kortesjärvi, Koski Tl, Kristiinankaupunki linn, Kruunupyy, Kuhmalahti, Kuhmoinen, Kuortane, Kurikka linn, Kuru, Kustavi, Kuusjoki, Kylmäkoski, Kyyjärvi, Kälviä, Köyliö, Laihia, Laitila linn, Lappajärvi, Lappi, Lapua linn, Laukaa, Lavia, Lehtimäki, Lempäälä, Lemu, Lestijärvi, Lieto, Lohtaja, Loimaa linn, Luhanka, Luoto, Luvia, Maalahti, Marttila, Masku, Mellilä, Mehikarvia, Merimaski, Mouhijärvi, Multia, Mustasaari, Muurame, Muurla, Mynämäki, Mänttä linn, Naantali linn, Nakkila, Nauvo, Nokia linn, Noormarkku, Nousiainen, Nurmo, Närpiö linn, Oravainen, Oripää, Orivesi linn, Parainen, Paimio linn, Pargase linn, Parkano linn, Perho, Perniö, Pertteli, Petäjävesi, Pedersöre, Pihtipudas, Piikkiö, Pirkkala, Pomarkku, Pori linn, Punkalaidun, Pyhäranta, Pylkönmäki, Pälkäne, Pöytyä, Raisio linn, Rauma linn, Ruovesi, Rusko, Rymättylä, Saarijärvi linn, Salo linn, Sauvo, Seinäjoki linn, Siikainen, Soini, Somero linn, Suomosjärvi, Säkylä, Särkisalo, Taivassalo, Tampere linn, Tarvasjoki, Teuva, Toholampi, Toivakka, Turu linn, Töysä, Ullava, Ulvila linn, Urjala, Uurainen, Uusikaarlepyy linn, Uusikaupunki linn, Vaasa linn, Vahto, Valkeakoski linn, Vammala linn, Vampula, Vehmaa, Velkua, Vesilahti, Västanfjärd, Veteli, Viitasaari linn, Vilppula, Vimpeli, Virrati linn, Vähäkyrö, Vöyri-Maksamaa, Ylihärmä, Ylistaro, Yläne, Ylöjärvi, Äetsä, Ähtäri linn, Äänekoski linn
2009. aastal liideti:
Lapimaa lään

Lapimaa lään oli 1. järgu haldusüksus (lään) Soome põhjaosas aastatel 1938–2009.
Lapimaa lään piirnes idas Venemaa Murmanski oblastiga, põhjas Norra ja läänes Rootsiga. Sellest lõunasse jäi Oulu lään.
Lään oli pindalalt Soome suurim, moodustades 29% riigi pindalast.
Haldusjaotus.
Läänis oli üks maakond – Lapi maakond.
Maakonnas oli 21 kohalikku omavalitsüksust, sealhulgas neli linna.
Enontekiö, Inari, Kemi linn, Kemijärvi linn, Keminmaa, Kittilä, Kolari, Muonio, Pelkosenniemi, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi linn, Salla, Savukoski, Simo, Sodankylä, Tervola, Tornio linn, Utsjoki, Ylitornio
Lapimaa suuremad linnad olid Rovaniemi, Kemi ja Tornio.
Rahvastik.
Lapimaal elab vaid 3,6% kogu riigi elanikkonnast. Tegu on kõige hõredamalt rahvastatud piirkonnaga Soomes. Läänis on laialdasi püsiasustuseta alasid, eriti põhja- ja idaosas. Kõige tihedamalt on asustatud Rovaniemi ümbrus ja Kemi-Tornio piirkond.
Frode Estil

Frode Estil (sündinud 31. mail 1972 Sørlis) on Norra endine murdmaasuusataja.
Frode Estil debüteeris võistlustel 1987. aastal. Ta kuulus spordiklubisse Lierne Ski ja sõitis Fischeri suuskadega. Tema tippsportlaskarjäär lõppes 2007. aastal.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Frode Estil võistles kokku 119 MK-sarja etapil ja jõudis poodiumile 20 korral, millest neljal korral kõige kõrgemale astmele.
Isiklikku.
Frode Estil on 188 cm pikk ja kaalub 84 kg. Ta valdab inglise ja saksa keelt. Tema hobideks on jahilkäik ja kalapüük.
Oulu lään

Oulu lään oli lään (1. järgu haldusüksus) Soomes aastatel 1775–2009.
Haldusjaotus.
Oulu läänis oli kaks maakonda:
Oulu läänis oli 47 valda, millest 13 olid linnad.
Alavieska, Haapajärvi linn, Haapavesi linn, Hailuoto, Haukipudas, Hyrynsalmi, Ii, Kajaani linn, Kalajoki linn, Kempele, Kestilä, Kiiminki, Kuhmo linn, Kuusamo linn, Kärsämäki, Liminka, Lumijoki, Merijärvi, Muhos, Nivala linn, Oulainen linn, Oulu linn, Oulunsalo, Paltamo, Piippola, Pudasjärvi linn, Pulkkila, Puolanka, Pyhäjoki, Pyhäjärvi linn, Pyhäntä, Raahe linn, Rantsila, Reisjärvi, Ristijärvi, Sievi, Siikajoki, Sotkamo, Suomussalmi, Taivalkoski, Tyrnävä, Utajärvi, Vaala, Vihanti, Yli-Ii, Ylikiiminki, Ylivieska linn
Ajalugu.
Rootsi kuningriigi Oulu lään (rootsi "Uleåborgs län") moodustati aastal 1775.
Venemaa keisririigi Soome Suurvürstiriigi Oulu läänis (vene "Улеоборгская губернiя") olid Oulu, Raahe, Kemi, Tornio ja Kajaani linn ning kuus maakonda: Oulu, Kajaani, Kemi, Lappmarken, Salo ja Haapajärvi maakond.
Lõuna-Soome lään

Lõuna-Soome lään oli 1. järgu haldusüksus Soomes aastatel 1997–2009.
Haldusjaotus.
Maakonnad.
Lõuna-Soome läänis oli kuus maakonda:
Vallad.
Lõuna-Soome läänis oli 86 valda, millest 23 olid linnad.
Anjalankoski linn, Artjärvi vald, Asikkala vald, Askola vald, Elimäki vald, Espoo linn, Forssa linn, Hamina linn, Hanko vald, Hartola vald, Hattula vald, Hauho linn, Hausjärvi vald, Heinola linn, Helsingi linn, Hollola vald, Humppila vald, Hyvinkää linn, Hämeenkoski vald, Hämeenlinna linn, Iitti vald, Imatra linn, Ingå vald, Jaala vald, Janakkala vald, Jokioineni vald, Joutseno linn, Järvenpää linn, Kalvola vald, Karjaa linn, Karjalohja vald, Karkkila linn, Kauniaineni linn, Kerava linn, Kirkkonummi vald, Kotka linn, Kouvola linn, Kuusankoski linn, Kärkölä, Lahti linn, Lammi vald, Lapinjärvi, Lappeenranta linn, Lemi, Liljendali vald, Lohja linn, Loppi vald, Loviisa linn, Luumäki vald, Miehikkälä vald, Myrskylä vald, Mäntsälä vald, Nastola vald, Nummi-Pusula vald, Nurmijärvi vald, Orimattila linn, Padasjoki, Parikkala, Pernå vald, Pohja, Pornainen, Pukkila, Pyhtää vald, Porvoo linn, Rautjärvi vald, Renko vald, Riihimäki linn, Ruokolahti vald, Ruotsinpyhtää vald, Sammatti vald, Savitaipale vald, Sibbo vald, Siuntio vald, Suomenniemi vald, Sysmä vald, Taipalsaari vald, Tammela vald, Tammisaari linn, Tuulose vald, Tuusula vald, Valkeala vald, Vantaa linn, Vihti vald, Virolahti vald, Ylämaa vald, Ypäjä vald
2009. aastal liideti kokku:
Kiskjalised

Kiskjalised ("Carnivora") on loomade selts imetajate klassist.
Taksonoomia.
Selts: Kiskjalised
1774

1774. aasta (MDCCLXXIV) oli 18. sajandi 74. aasta.
1773

1773. aasta (MDCCLXXIII) oli 18. sajandi 73. aasta.
1772

1772. aasta (MDCCLXXII) oli 18. sajandi 72. aasta.
1771

1771. aasta (MDCCLXXI) oli 18. sajandi 71. aasta.
1770

1770. aasta (MDCCLXX) oli 18. sajandi 70. aasta.
1769

1769. aasta (MDCCLXIX) oli 18. sajandi 69. aasta.
1768

1768. aasta (MDCCLXVIII) oli 18. sajandi 68. aasta.
1710. aastad

1710. aastad on ajavahemik 1710. aasta algusest kuni 1719. aasta lõpuni.
Brüoloogia

Brüoloogia ehk samblateadus on botaanika haru, mis tegeleb sammalde uurimisega.
Seebu

Seebu ("Bos taurus indicus") on kõrge turjaküüruga kodustatud veis.
Tema algne levila oli India, kus peetakse teda tänini pühaks loomaks.
Seebu piimaand on väike.
Bulee

Bulee 'nõukogu' oli Vana-Kreeka poliste kõrgeim valitsusorgan, mis koosnes valitud kodanikest. 
Joonia linnades nimetati seda organit buleeks, geruusiaks või sünedrioniks, dooria linnades oli selle nimetus in "alia", "apella" või "aliaia".
Ateena.
Bulee ehk neljasaja nõukogu (viiesaja nõukogu) oli nõukogu, mille asutas arhont Solon 594 eKr. 
Algselt koosnes bulee 400 mehest. Igast algsest Ateena hõimust kuulus bulee koosseisu 100 meest. Nad pidasid koosolekuid Pnyxi mäel Ateena akropoli lähedal. Bulee oli aristokraaatide nõukogu areopaagi nõuandev organ ning valmistas ette rahvakoosolekute päevakorda. 
Kleisthenese reformidega suurendati bulee koosseisu 500 meheni, kusjuures iga uut hõimu (füüli) esindas 50 meest. Bulee liikmed valis rahvakoosolek üle 30-aastaste Ateena kodanike seast üheks aastaks. 
Bulee 50-liikmeline juhtkond prütaania valiti bulee liikmete seast iga kuu uuesti. Prütaania esimees vaheldus iga päev ning ta valiti liisuga. Kes oli kord sellel ametikohal olnud, see ei tohtinud enam kunagi sellele kohale uuesti asuda. Iga füül valitses aastas kordamööda nõukogu hoones ehk buleuteerionis. 
Ephialtese ja Periklese reformidega 5. sajandi keskel eKr läksid buleele üle paljud areopaagi funktsioonid ning areopaag kaotas peaaegu kogu oma võimu.
Alvar Aalto

Hugo Alvar Henrik Aalto ['aaldo] (3. veebruar 1898 Soome, Kuortane – 11. mai 1976 Helsingi) oli soome arhitekt, disainer, maalikunstnik ja akadeemik. 
Aalto oli üks Skandinaavia moodsa arhitektuuri mõjukamaid esindajaid ja organisatsiooni Congrès Internationaux d'Architecture Moderne (CIAM) liige. 
Elukäik.
Ta õppis aastatel 1916–1921 Helsingi Tehnikaülikoolis Armas Lindgreni õpilasena arhitektuuri (1917. aastal katkestas ta õpingud, et osaleda vabadusvõitluses) ning avas 1923. aastal Jyväskyläs oma esimese arhitektuuribüroo. 
Aastal 1924 abiellus ta õpingukaaslase arhitekt Aino Marsioga, kellest sai tema kaastööline. Nende pulmareis Itaaliasse jättis Aaltosse jälje, mis sidus ta kogu eluks Vahemere maade kultuuriga.
Aalto on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Looming.
Aalto töötas mitmel alal, mööbli- ja klaasidisainist arhitektuuri ja maalikunstini. Tema klaasidisainikollektsioon on maailmakuulus. Aalto klaasnõude seas on maailmakuulus "Savoy vaas". Tema loodud mööblist tuntuim on ilmselt kolme jalaga taburet "L".
Aalto oli Soomes edukas arhitekt, disainer ja linnaplaneerija. Ta on projekteerinud elumaju, haiglaid, kirikuid ja vabrikuid ning planeerinud kultuuri- ja halduskomplekse. Aalto isikupärase arhitektuuristiili kujunemist mõjutasid Gunnar Asplundi uusklassitsism ja Euroopa avangardism. Aaltole iseloomulk stiil sai alguse 1927. aastast, kui ta projekteeris Viiburi linnaraamatukogu (ehitati 1930–1935), millel olid valged seinad. Ta ütles lahti Euroopa funktsionalismist, mis rõhutas sirgjoonelist korrapärasust, ning projekteeris ebakorrapärase ja keeruka liigendusega siseruumid, kasutades puitu. Tundlik puidukasutus ongi talle tüüpiline. Soome maastikust inspiratsiooni saades integreeris Aalto vormid ja materjalid looduskeskkonnaga, pidades hoolikalt silmas inimlikke väärtusi ning nähes ette, kuidas inimesed tema hoonetes elama ja töötama hakkavad. Ta kasutas loomulikku valgust.
1930. aastate lõpus sai Aalto maailmakuulsaks Soome paviljonidega Pariisi ja 1939. aasta New Yorgi maailmanäitusel. 
Tema tuntumad hooned on Villa Mairea, Finlandia-talo Helsingis ja Helsingi Tehnikaülikooli ("Teknillinen korkeakoulu") hoone.
Ainus Alvar Aalto projekteeritud maja Eestis on geograaf August Tammekannule mõeldud elamu Tartus, mis on tänapäeval tuntud kui Villa Tammekann.
Liikumine (täpsustus)

Liikumine on mitmetähenduslik mõiste:
Molly Geertsema

Molly Geertsema [m'olli h'eertsema] (õieti Willem Jacob Geertsema; 18. oktoober 1918 Utrecht – 27. juuni 1991 Wassenaar) oli Hollandi poliitik. Ta kuulus Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest. 
Ta kuulus poliitikute suguvõssa. Carel Coenraad Geertsema oli tema lähedane sugulane.
Ta töötas kohalikes omavalitsustes ning Sise- ja Kuningriigi Asjade Ministeeriumi ametnikuna. Alates 1959. aastast oli ta Generaalstaatide Teise Koja liige ning oli fraktsiooni esimees ja samal ajal Wassenaari vallavanem. Barend Biesheuveli valitsustes oli ta asepeaminister ja siseminister. Aastal 1973 sai temast kuninganna komissar Gelderlandis ja ta elas Middachteni linnuses. Pärast seda oli ta Generaalstaatide Esimese Koja liige. 
Geertsema oli oma keelepruugi tõttu paljude jaoks liberaalse poliitiku kehastus. Oma parteis oli ta vaadetel tsentrist vasakul, pooldades koostööd Tööparteiga ja homode võrdõiguslikkust.
Artašes Geghamjan

Artašes Mamikoni Geghamjan (armeenia keeles; Արտաշես Մամիկոնի Գեղամյան; 2. detsember 1949, Jerevan – 20. september 2024) oli Armeenia poliitik.
Ta lõpetas 1971 Jerevani Polütehnilise Instituudi elektrotehnikainsenerina.
1974–1978 oli ta komsomolitöötaja. 1979–1986 töötas ta Armeenia Kommunistlikus Parteis. 1987–1989 oli ta Armeenia Kommunistliku Partei Jerevani linna Maštotsi rajoonikomitee esimene sekretär, 1989–1990 Jerevani linnapea (linna täitevkomitee esimees).
1990 lahkus ta Armeenia Kommunistlikust Parteist, 1991–1995 juhtis äriettevõtteid.
Aastal 1995 valiti ta Armeenia Rahvusassambleesse (parlamenti). Aprillis 1997 rajas ta Rahvusliku Ühtsuse Partei, mis oma erakorralisel suurkogul 1998. aasta veebruaris valis ta sama aasta presidendivalimiste presidendikandidaadiks. Ta sai nendel valimistel ainult 0,45% häältest, kuid valiti parlamenti taas 1999. ja 2003. aastal. Ta juhtis oma erakonna parlamendifraktsiooni.
2003 kandideeris uuesti Armeenia presidendivalimistel.
Ta oli abielus ja tal oli kaks last.
Laurent Fabius

Laurent Fabius (sündinud 20. augustil 1946 Pariisis) on Prantsusmaa sotsialistlik poliitik, kes oli Prantsusmaa peaminister aastatel 1984–1986 ja 16. maist 2012 kuni 11. veebruarini 2016 välisminister.
Päritolu ja haridus.
Laurent Fabius on rikka kunstikaupmehe André Fabiuse ja Louise Fabiuse (neiupõlvenimega Strasburger-Mortimer) poeg. Tema vanemad olid katoliku usku pööranud juudid. Ta lõpetas École Normale Supérieure'i ja École Nationale d'Administrationi kolledžid kirjanduses, õigusteaduses ja majanduses.
Karjäär.
Riiginõukogu (Conseil d'État) liikmena 1973–1981 valiti ta 1977 Grand-Quevilly esimeseks aselinnapeaks ja 1978 saadikuks Rahvusassambleesse Seine-Maritime piirkonnast.
Ta on Sotsialistliku Partei (SP) liige alates 1974. aastast. Pikkamööda sai temast François Mitterrandi usaldatavaim nõuandja majanduse alal. Samuti sai temast Mitterrandi erasekretär, kui ta valiti SP partei pressisekretäriks (1979). Ta korraldas 1981. aastal Mitterrandi presidendikampaaniat ja määrati minister-delegaadiks Pierre Mauroy esimeses valitsuses, seejärel tööstusministriks 1983. aastal.
1981–1982 oli ta Ülem-Normandia (Haute-Normandie) regionaalnõukogu president.
1984. aasta algul anti talle ülesandeks juhtida majanduslikke ümberkorraldusi ja päästa Lorraine'i terasetööstus. Juulis 1984 valis Mitterrand Fabiuse Mauroy järglaseks peaministri ametikohal (37-aastaselt oli ta Prantsusmaa viienda vabariigi noorim peaminister).
Ta oli ametis kuni aastani 1986, mil sai valimistel lüüa. Rahvusassamblee presidendina 1988–1992 juhtis Fabius suurimat fraktsiooni selles assamblees ja elas läbi kibeda võitluse 1990. aastal Lionel Jospini ja Michel Rocardiga.
Ta oli sotsialistide liider 1992–1993. Siis varjutas tema karjääri AIDS-iskandaal 1985. aastast, mil ta oli peaminister.
Sellest hoolimata oli ta uuesti Rahvusassamblee president aastatel 1997–2000 ning majandus-, rahandus- ja tööstusminister aastail 2000–2002.
Karl-August Fagerholm

Karl August Fagerholm (31. detsember 1901 Siuntio vald – 22. mai 1984 Helsingi) oli Soome poliitik, Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 
Aastatel 1948–1950, 1956–1957 ja 1958 oli ta Soome peaminister.
1920–1923 oli Karl August Fagerholm Juuksurite Liidu esimees. 1930 valiti ta sotsiaaldemokraadina parlamendi liikmeks. Aastatel 1937–1943 oli ta sotsiaalminister. 
Sotsiaaldemokraatide liidrina oli ta peaminister 1948–1950. Ta sai kommunistide kriitika ja süüdistuste osaliseks. Nõukogude Liit süüdistas teda Nõukogude–Soome paktist mittekinnipidamises, sest ta üritas Soomet NATO-sse viia.
Oma teisel ametiajal peaministrina 1956–1957, külastas ta Nõukogude Liitu ja suhted näisid olevat paranenud. 
Pärast lühikest eemalolekuperioodi, valiti ta tagasi augustis 1958 peaministriks, et ta juhiks koalitsioonivalitsust, mis jättis tollal Eduskunnas suurimat arvu kohti omavad kommunistidest opositsiooni. Detsembris 1958, pärast Nõukogude saadiku tagasikutsumist Soomest, oli ta sunnitud tagasi astuma. 
Fagerholm oli ka 1956. aasta presidendikandidaat, kuid kaotas suurelt Urho Kaleva Kekkonenile.
Ta oli ka mitu korda parlamendi spiiker.
1962. aastal oli Karl August Fagerholm Põhjamaade Nõukogu president.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Aruküla mõis (Koeru)

Aruküla mõis oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Järva valla territooriumile Koeru, Koeru Maarja-Magdaleena kirikust 1 km kaugusele. 
Ajalugu.
Aruküla mõis (saksa keeles "Arroküll") rajati 17. sajandi esimesel poolel. Mõisaansamblisse kuuluvad peale klassitsistlikus stiilis härrastemaja (ehitatud 1830. aastatel) muu hulgas valitsejamaja, kelder ja klassitsistlik kaevumaja (härrastemaja ees väljakul). Härrastemaja, kaevumaja, härrastemaja ümbritsev park ning Tolli perekonna kabel 0,5 km häärberist lõunas on kultuurimälestistena kaitse all. 
Aruküla mõis kuulus Gerstenbergidele, aastatel 1635–1651 Rootsi kuninganna Kristiina valitsemisajal Rootsi väejuhile Lennart Torstensonile, varem Klein-Arrokülliks nimetatud mõis kuulus koos Mäo mõisaga meeslääni õiguse järgi krahv Torstensonidele ning 1651–1669 Anders Torstensonile, kes müüs mõisa Liivimaa kuberner Fabian von Fersenile ja ratsaväekapten Frantz Strassburgile. Aastatel 1669–1732 Straszburgidele, 1753. aastast Adam Friedrich von Knorringule (maetud 1761), Karl Georg von Knorringule (1773–1841), 1820. aastani Friedrich von Knorringile, 1820–1842 krahv Karl Wilhelm von Tollile ja 1919. aastani Eugen von Tollile. Mõisal on olnud 15 omanikku. Knorringite ajal olid sagedasteks külalisteks Adam Johann von Krusenstern ja Karl von Morgenstern. 
1919. aasta maareformiga mõis riigistati.
Alates 1920. aastast on härrastemajas asunud kool. Tänapäeval asub seal Koeru Keskkooli algklasside osa ja Koeru Muusikakool. Kool kuulub Järvamaa Mõisakoolide Ühingusse. Kool kasutab ka valitsejamaja.
2015. aastal Norra ja Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) kaasabil renoveeriti Aruküla mõisa peahoone. 
Härrastemaja.
Kivist mõisamaja ehitati 1782–1789. 19. sajandi alguses oli hoones tulekahju. Taastamine lõpetati 1810. aastaks Friedrich von Knorringi ajal.
Krahv Karl Wilhelm von Tolli ajal tehti 1820. aastate keskel suuri ümberehitusi Peterburi ampiiri eeskujul. Sellest ajas pärineb hoone praegune kuju. Paekivist hoone on 2-korruseline. Fassaad on hilisklassitsistlik. Valdav on raske neljal sambal kolmnurkviiluga kõrge portikus. Saal asub võlvitud soklikorruse peal. 
Kabel.
Krahvide Tollide hauakabel (19. sajandi II pool) on mõisahoonest mõnesaja meetri kaugusel parkmetsas teisel pool maanteed. Sinna on maetud Tollide suguvõsa krahvliku haru liikmeid. Kabel restaureeriti 1996. aastal.
Park.
Park on rajatud 19. sajandil. Pargi koosseisu kuuluvat tagaaeda ümbritseb kivipostide ning ampiirstiilis detailidega malmist aed.
Aruküla (Järva)

Aruküla on küla Järva maakonnas Järva vallas Koeru alevikust edelas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koeru valda.
2000. aastal elas Arukülas 46 inimest, 2008. aastal 66 elanikku.
Küla on esimest korda mainitud 17. sajandi esimesel poolel ("Arrenküll"). Külas asub Aruküla mõisa kalmistu.
Konstantin Fehrenbach

Konstantin Fehrenbach [f'eerenbahh] (11. jaanuar 1852 Wellendingen, Badeni suurhertsogkond – 26. märts 1926 Freiburg) oli Saksa poliitik, Saksamaa riigikantsler 1920–1921.
Ta sündis külakoolmeistri pojana. Katoliiklikud vanemad soovisid, et pojast saaks vaimulik, ja panid ta 1865 Freiburgi kloostrikooli, mille Fehrenbach 1871 lõpetas. Järgnes teoloogia õppimine Freiburgi Albert Ludwigi Ülikoolis. Seal jõudis ta järeldusele, et tsölibaat ei ole tema jaoks sobiv eluviis, mis välistas vaimuliku karjääri. Seetõttu läks ta 1874 üle õigusteaduskonda, mille lõpetas 1879. Samal aastal ta abiellus ja sellest abielust sündis tütar.
Ta valiti Badeni Maapäeva 1885 Katoliikliku Keskpartei liikmena, kuid erimeelsused partei juhtkonnaga kirikupoliitika osas sundisid teda 1887 Maapäevast lahkuma. 
1901 valiti ta tagasi ning ta jäi maapäeva liikmeks 1913. aastani. Aastatel 1907–1909 oli ta maapäeva president.
1903 valiti ta Saksa Riigipäeva ("Reichstag") ning temast sai üks parema kõneoskusega parlamendi spiikreid. 1917 sai ta parlamentaarkomisjoni esimeheks ja 1918 Keiserliku Saksamaa Riigipäeva viimane president. 
Kui loodi vabariiklik valitsus, oli ta 1919–1920 Weimari rahvuskogu president.
Juunis 1920 määrati ta vabariigi kantsleriks ja ta moodustas Saksamaa Weimari vabariigi esimese mittesotsialistliku kabineti, Keskpartei koalitsiooni Saksa Demokraatliku Partei ja Saksa Rahvaparteiga. Suutmata pidada edukaid läbirääkimisi liitlastega reparatsiooni küsimuses, oli ta mais 1921 sunnitud tagasi astuma.
Aastal 1923 valiti ta Katoliikliku Keskpartei esimeheks, parteid juhtis ta kuni oma surmani.
François Louis de Salignac Fénelon

François Louis de Salignac, markii de Fénelon, parun de Loubert (7. november 1722 – aprill 1764 Antillid) oli Prantsusmaa sõjaväelane, Martinique'i kuberner 1763–1764.
Lüliti

Lüliti on elektrotehnikas kasutatav seadis elektriahela või selle osa ühendamiseks või katkestamiseks. Teostuselt võivad lülitid olla elektromehaanilised ja elektroonilised (vt Transistorlüliti).
Elektromehaaniline lüliti.
Lüliti põhiosad on liikuvate ja liikumatute kontaktide süsteem, käsi-, vedru-, elektromagnet- või pneumoajam ning klemmid. Ülitugeva voolu ja kõrge pinge korral kasutatakse lülitites kaarekustuteid (püüavad ära hoida kaarlahendust).
Tähistus.
Näiteid standardiseeritud tähistustest, kus sulud tähistavad mittefikseerumist, "on" tähistab elektrilist kontakti ehk lüliti on suletud ning (off) tähistab elektrilist isoleeritust ehk lüliti on avatud.
Väikeste elektromehaaniliste ja elektrooniliste lülitite korral tähistatakse lülitatavate ahelaharude (pooluste) arvu ja lülitamise liiki sageli inglise lühitähistega:
Sani Abacha

Sani Abacha (20. september 1943 Kano, Nigeeria – 8. juuni 1998 Abuja, Nigeeria) oli hausa päritolu Nigeeria sõjaväelane ja poliitik, Nigeeria Ajutise Valitseva Nõukogu esimees 1993–1998.
Ta sai Suurbritannias ja Nigeerias sõjaväelise hariduse. 
Ta teenis Nigeeria sõjaväes 1963. aastast ja tegi edukat sõjaväelist karjääri (1975 kolonel; 1980 brigaadikindral) ja osales sõjaväelises riigipöördes detsembris 1983, millega Ibrahim Babangida kukutas valitud presidendi Alhaji Shehu Shagari.
Aastal 1985 sooritas Babangida teise riigipöörde ja kinnitas ennast võimule Rahva Juhina. Abachast sai siis armee staabiülem (1985) ning 1989 relvajõudude staabiülem. Ta sai 1993 ka kaitseministri koha ja oli teine mees, keda Babangida usaldas.
1993. aasta valimistel võitis ootamatult Sotsiaaldemokraatide kandidaat Moshood Abiola, kuid sõjaväeline valitsus tühistas peagi valimistulemused.
Abacha kasutas ära avalikkuse rahulolematust ja võttis novembris 1993 ise võimu (1993. aasta Nigeeria sõjaväeline riigipööre). Kuigi ta lubas taastada tsiviilvalitsuse 1995. aastal, lammutas ta suurema osa demokraatlikke institutsioone ja omastas 4 miljardit dollarit riigi naftatuludest. Juunis 1994 kuulutas Abiola end riigi täiesti õigusjärgseks presidendiks ja edasistest tema poolt lubatud muutustest ei teostunud ükski.
10. novembril 1995 hukati kirjanik ja keskkonnaekspert Ken Saro-Wiwa ja veel kaheksa aktivisti naftarikkast Ogonilandist süüdistatuna riigireetmises. Pärast seda intsidenti heideti Nigeeria kohe Briti Rahvaste Ühendusest välja.
Märtsis 1997 süüdistas Abacha riigireetmises ka ise eksiili läinud Wole Soyinkat, Nobeli auhinna laureaati ja Nigeeria tuntuimat kirjanikku.
Kuigi Abacha oktoobris 1995 lubas pärast 1998. aasta valimisi tagasi astuda, vihjas ta 1997. aasta alguses, et ta võib-olla siiski soovib jätkata riigijuhi ametis ja võib-olla koguni valimistel osaleda.
Kui tema toetajad olid teinud puhastustöö vastaskandidaatide hulgas, pani ta ennast valimisnimekirja kõigi viie poliitilise partei eest (aprillis 1998). Nende valimisteni ta ei elanud. Valimised pidid toimuma 1. augustil, kuid ta suri 8. juunil loomulikku surma.
Internetis on levinud rämpspost, milles Sani Abacha lähisugulastena esinevad inimesed püüavad lihtsameelsetelt, aga ahnetelt inimestelt raha välja petta.
Mathieu Kérékou

 Mathieu Kérékou [mati'öö kerek'uu] (2. september 1933 Kouarfa (Põhja-Dahomee, praegu Benin) – 14. oktoober 2015 Cotonou) oli Benini president aastatel 1972–1991 ja 1996–2006.
Ta teenis Prantsuse armees, kuni Benin sai 1960. aastal iseseisvaks.
Kérékou oli seotud sõjaväelise riigipöördega, mis 1967 kukutas president Hubert Maga, ja juhtis siis mõnda aega poliitiliselt rahutut riiki. 1972. aastal juhatas teist riigipööret, mille järel ta sai presidendiks ja kaitseministriks.
Mathieu Kérékou juhtimise all sai Beninist sotsialistlik riik, mis juhindus marksismist-leninismist. 28. septembril 1980 võttis ta vastu islami ja muutis oma eesnime Ahmediks. 1989. aasta lõpus hülgas marksismi ja korraldas esimesed mitmeparteilised valimised.
Kérékou jäi siiski 1990. aastal moodustatud üleminekuvalitsuse presidendiks. Mitmeparteilised valimised viidi läbi juba uue konstitutsiooni all 1991. aastal ja Kérékou kaotas Nicéphore Soglole.
Kérékou oli siis esimene Aafrika president, kes jäi demokraatlikel valimistel alla. Uus president Soglo, endine Maailmapanga majandusteadlane, viis riigis läbi vajalikud majandusreformid ja aitas riigi majanduse jalule. Kérékou oli sel ajal vaikne kõrvalseisja.
Kuid Soglo populaarsus langes ja 1996. aasta presidendivalimistel võitis Kérékou teda suurelt. Ta ei lubanud kiiret murrangut majanduses, kuigi jätkas Soglo poolt alustatud majandusreforme.
Mathieu Kérékou valis peaministriks oma kunagise rivaali Adrien Houngbédji, kellele oli kunagi määratud surmanuhtlus agiteerimise eest Kérékou revolutsiooni vastu. Ka Houngbédji osales presidendivalimistel, kuid jäi kolmandaks.
Märtsis 2006 toimunud presidendivalimistel ei saanud Kérékou kõrge vanuse tõttu ise osaleda, sest riigi põhiseadus keelab üle 70-aastaste kandidaadiks esitamise. Valimised võitis teises voorus 19. märtsil 2006 pankur Yayi Boni, kellele Kérékou ameti 6. aprillil üle andis.