tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reaktiivne hanketegevus

Reaktiivne hanketegevus (ingl.k. "reactive procurement") ehk reageeriv hanketegevus on hanke- ja ostutegevuse  praktika, mille puhul keskendutakse hanketegevuses organisatsiooni lühiajalistele eesmärkidele. Reaktiivset hanketegevust iseloomustavad suur tarnijate arv, sagedane tarnijate vahetamine,  suured materjalide varud jms. Ostutegevust peetakse ettevõttes toetavaks tegevuseks, rõhuasetus on operatiivsetel ostudel lühiajaliste vajaduste baasilt. Tegevuste keskpunktis on kaupade ostuhinnad ja soetuskulud. Reageerivat lähenemist sobib kasutada rohkem muutuva nõudluse tingimustes. 
Reaktiivse hankimise korral ei pürgita juhtima tegevusi vajalikus suunas, vaid muutustele reageeritakse enamjaolt tagantjärele, pärast seda, kui need on aset leidnud. Pearõhk on tarnevõime tagamisel ning tootmise ja müügi kindlustamisel vajalike materjalidega. Reaktiivset ostmist praktiseerivas ettevõttes ei soovita üldjuhul vähendada kaupade laovaru ja tarnijate arvu, nendes nähakse võimalust tarneriske paremini hallata.
Proaktiivne hanketegevus

Proaktiivne hanketegevus (ingl.k. "proactive procurement") on hanke- ja ostutegevuse praktika, mille korral keskendutakse hanketegevuses asutuse või organisatsiooni pikaajalistele eesmärkidele ning püütakse järjest parandada nii tööprotsesse kui ka poliitikat. Proaktiivset hanketegevust kasutatakse enamasti sõltuva nõudluse, ebakindlate tarnete ja hooajatoodete soetamise tingimustes tarneriskide vähendamiseks ning mastaabisäästu saamiseks. 
Proaktiivset hanketegevust iseloomustavad väike tarnijate arv, pikaajaline koostöö tarnijatega, tarnijaturgude hea tundmine, väikesed laovarud jms. Tarnijatega tehakse tihedat koostööd ja probleeme lahendatakse koos. Rõhuasetus on strateegilisel ning taktikalisel hanke- ja ostutegevusel ja lisandväärtuse loomisel organisatsiooni pikaajalise vajaduse baasilt. Hanketegevuses püütakse kasutada tarnijate ja tarnijaturgude poolt pakutavaid võimalusi.
Proaktiivse hanketegevuse korral tunnevad ostjad põhjalikult tarnijaturgusid ja nendega seotud konkurentsitegureid. Eriliselt pannakse rõhku sidepidamisele tarnijaettevõttega, kuna aegsasti saadud informatsioon aitab nii lühemas kui ka pikemas perspektiivis tööd korraldada ja riske hallata.
Proaktiivne ostutegevus põhineb väärtuse loomisel. Vastupidi reaktiivsele hanketegevusele pürgitakse varude ja tarnijate arvu vähendamisele. Nüüdisaegsed infosüsteemid, andmetöötlus ja andmeedastustehnoloogiate kõrge tase loovad eeldused proaktiivseks ostutegevuseks ja tarnijate haldamiseks.
Hardegg

Hardegg on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas. See asub "Waldvierteli" piirkonnas Thaya jõe ääres, vahetult Tšehhi piiril. Thaya org on kaitse all kui Thayatali rahvuspark, kõrvuti Podyjí rahvuspargiga Tšehhi kaldal.
1975. aastast koosneb vald järgmistest osadest: Hardegg, Felling, Heufurth, Mallersbach, Merkersdorf, Niederfladnitz, Pleissing, Riegersburg, Umlauf (asustamata, asub täielikult Thayatali rahvuspargis ja koosneb vaid 12 kalurihütist) ja Waschbach. Hardeggi nimetatakse sageli "Austria väikseimaks linnaks": ajaloolistel põhjustel on vallal linnastaatus "(Stadtrecht)", kuid Hardeggis elab vaid 78 inimest.
Ajalugu.
Hardeggi linnust Idamargis on esmamainitud 1145. aasta ürikus, Plaini krahvid omandasid selle 1187. aasta paiku. Hardeggi kui asulat on dokumentides linnana esmamainitud 1290. aastal. Tšehhi kuningriigi piiril asuvat ala laastati hussiitide sõdade ajal 1425. aastal. 1483. aastal pärandati Hardegg Habsburgidest Austria ertshertsogitele.
Keiser Maximilian I andis Hardeggi oma Prueschenki aadliperekonnast ministeriaalidele ja ülendas need 1499. aastal vahetult keisrile alluvateks Hardeggi krahvideks. Kaks aastat hiljem ostis krahv Ulrich Münsterbergi hertsogitelt Tšehhimaa Kladsko krahvkonna. Kolmekümneaastase sõja järel linnus lagunes, kuni selle omandas Khevenhülleri dünastia ja 19. sajandi lõpus Carl Gangolf Kayseri plaanide järgi ümber ehitas.
Pärast Teist maailmasõda kuni Raudse eesriide langemiseni oli Hardegg eriti isoleeritud. Ainus ühendus Tšehhiga on 1874. aastal ehitatud silla kaudu üle Thaya naaberkülla Čížov i(Horní Břečkovi valla osa) Moravas.
Majandus ja taristu.
Linna kõrvaline asukoht peegeldus ka elanike arvu vähenemises. Selle ainus positiivne majanduslik tegur täna on turism. Ametlikult registreeritud suurim rahvaarv – 3209 elanikku – oli 1890. aastal. Sellest ajast peale, välja arvatud periood aastatel 1939–1951, on elanike arv pidevalt vähenenud. See on tüüpiline Hollabrunni ringkonnale, kus elanikkond pole alates 1980. aastast kasvanud.
2001. aastal tegutses 56 mittepõllumajanduslikku ettevõtet, 1999. aasta rahvaloenduse andmetel 108 talu- ja metsamajandusettevõtet. 2001. aastal oli majanduslikult aktiivseid inimesi 597, hõive suhe 40,8%. Riegerburgis on endine kivisöekaevandus ja Fellingis asub RM Austria – Perlmuttdesign, Austria viimane pärlmutritreimine. Mallersbachis ja Niederfladnitzis kaevandati kaoliniiti.
Pärast Thaya silla piiriületuse Hardeggist Čížovi hooajalist avamist 12. aprillil 1990 avati ületuspunkt 9. mail 2006 aastaringselt jalakäijatele, ratturitele ja suusatajatele. Juulis avati piiriületus Fellingist Podmyčesse jalakäijatele ja ratturitele. Pärast Euroopa Liidu Schengeni viisaruumi laienemist võib nüüd piiri ületada igal pool ja igal ajal ning ametlikud kontrollpunktid on aegunud.
Haugsdorf

Haugsdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Trükkalimärk

Trükkalimärk ehk trükkalisigneet on raamatusse trükitud graafiline kujutis, märk, embleem või deviis, mis viitab trükise valmistajale. Trükkalimärk oli kasutusel alates 15. sajandist ja kujutas eriti varastes trükistes endast sageli trükkali või trükikoja nime või initsiaale.
Trükkalimärgist põlvneb otseselt kirjastuse signeet, mis on sageli raamatukujunduse osa.
Ajaloost.
Esimene teadaolev trükkalimärk on Mainzi psaltri trükkijate Johann Fusti ja Peter Schöfferi oma, mis ilmus esmakordselt nende 1462. aastal trükitud piiblis. Enamik 15. sajandi trükkalimärke olid mõõtmetelt väikesed ja paiknesid kas raamatu tiitellehel või tiitellehe puudumisel raamatu lõpus kolofooni järel.
Juba 16. sajandi jooksul kujunes algselt lihtsast vapi, monogrammi või peremärgi taolisest trükkalimärgist detailirohke ja väga varieeruva kujundusega kirjastusmärk ehk signeet, mis kujutas sageli endast miniatuurset graafikataiest. Signeetidel leidus sümboleid, allegoorilisi kujutisi ja viimistletud figuraalseid motiive. Algselt trükkalimärgiks olnud peremärk, initsiaalid või vapp võis sellisel graafilisel kirjastusmärgil taanduda üksnes taustaelemendiks. Üks varasemaid ja samas ka tuntumaid 16. sajandi kirjastusmärke on ankru ümber siugleva delfiini kujutis, mida kasutas Veneetsia trükkal Aldus Manutius alates 1502. aastast.
Le Droit Humain

Rahvusvaheline Vabamüürlaste Ordu Meestele ja Naistele "Le Droit Humain" on ülemaailmne vabamüürlaste ordu, mille liikmesus on meestel ja naistel võrdsetel tingimustel, sõltumata rahvusest, usutunnistusest või etnilisest kuuluvusest.
Ajalugu.
Ordu on rajatud vabamüürluse iidsetele õpetustele ja traditsioonidele, kasutades tõe otsimisel vabamüürlaste rituaali ja sümboolikat. Vabamüürlased õpetavad oma liikmeid sümboolika ja allegooriate kaudu. Vabamüürlased tahavad äratada oma liikmeid mõtlema, küsima ja otsima. Õppetöö toimub peamiselt erineva astme rituaalide vormis. Vabamüürlaste tegevusüksusi ja ka vabamüürlaste kogunemiskohti nimetatakse eesti keeles loožideks. Sõna tuleb sõnast "lodge", mis tähendab töömaja.
Erinevalt teistest vabamüürlaste organisatsioonidest, mis tegutsevad ainult riiklikus või osariigi jurisdiktsioonis, on Le Droit Humain ülemaailmne vennaskond, millel on palju föderatsioone ja jurisdiktsioone kogu maailmas, millest igaüks järgib Šoti riitust 1.–33. astmeni. Ordut haldab ülemnõukogu, mille peakorter asub Pariisis. Rahvusvahelise põhiseaduse kohaselt on liikmesföderatsioonidel aga omavalitsuse vabadus. Le Droit Humainil on umbes 32 000 liiget enam kui 60 riigis üle maailma ja kõigil asustatud kontinentidel. Selle peakorter asub Prantsusmaal Pariisis, kus selle asutasid 1893. aastal Georges Martin ja Maria Deraismes.
Eesti.
Eestis tegutseb üks Soome Liidu jurisdiktsiooni alla kuuluv loož Kalevipoeg Tallinnas.
Oppenheimer

"Oppenheimer" on Ameerika Ühendriikide 2023. aasta mängufilm, mille režissöör ja stsenarist on Christopher Nolan. 
Film räägib füüsik Robert Oppenheimerist, kes juhtis teise maailmasõja ajal maailma esimese tuumarelva väljatöötamist. Film põhineb Kai Birdi ja Martin J. Sherwini 2005. aasta raamatul "American Prometheus". Nimirollis on Cillian Murphy ning muudes tähtsamates rollides Emily Blunt, Matt Damon, Robert Downey Jr, Florence Pugh, Josh Hartnett, Casey Affleck, Rami Malek ja Kenneth Branagh.
"Oppenheimer" esilinastus Pariisis 11. juulil 2023 ja jõudis kinodesse 21. juulil 2023. Samal päeval jõudis kinodesse ka "Barbie", mis viis nähtuseni "Barbenheimer": publik vaatas neid kaht filmi järjest.
Film teenis kogu maailmas 975 miljonit dollarit, millega see oli kassatulult 2023. aastal filmide seas kolmandal kohal "Barbie" ja "Super Mario Bros. Film" järel. See oli ühtlasi suurima kassatuluga teise maailmasõjaga seotud film ning edukaim biograafiline film läbi ajaloo.
"Oppenheimer" pälvis kriitikutelt positiivseid hinnanguid ja võitis arvukalt filmiauhindu, sealhulgas seitse Oscarit, viis Kuldgloobust, neli Saturni auhinda, kolm Ekraaninäitlejate Gildi auhinda. 
Auhinnad.
Oscar (2024)
2024.–2025. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

2024.–2025. aasta maailma karikasari laskesuusatamises (ametlikult: BMW IBU World Cup Biathlon) toimub 30. novembrist 2024 kuni 23. märtsini 2025. Esimene etapp toimub Soomes Kontiolahtis ja viimane Norras Holmenkollenis. See on 48. maailma karikasari laskesuusatamises. Hooaeg kulmineerub 2025. aasta maailmameistrivõistlustega Šveitsis Lenzerheides, mille tulemusi MK-arvestuses ei arvestata (v.a. riigi edetabel).
Eelmisest hooajast on valitsevad meistrid norralane Johannes Thingnes Bø ja itaallanna Lisa Vittozzi.
MK-võistluste ajakava.
Distantside lühendid: Es: eraldistart, Sp: sprint, Js: jälitussõit, Üs: ühisstart, Tv: teatevõistlus, Stv: segateatevõistlus, PStv: paaris segateatevõistlus
Hooaja ülevaade.
Esimest korda pärast hooaega 2003/04 ei korraldata Östersundis laskesuusatamise maailmakarikavõistlusi.
IBU juhatus on tehnilise komitee soovituste põhjal uueks hooajaks sisse viinud mitmeid reeglimuudatusi:
Võistluskalender ja poodiumikohad.
Mehed.
Edetabelid.
Üldkarikas.
 TOTAL SCORE POINTS
15/20 km eraldistardist.
 WORLD CUP INDIVIDUAL POINTS
10 km sprint.
 WORLD CUP SPRINT POINTS
12,5 km jälitussõit.
 WORLD CUP PURSUIT POINTS
15 km ühisstart.
 WORLD CUP MASS START POINTS
Teatesõit.
 WORLD CUP RELAY POINTS
Rahvuste karikas.
 WORLD CUP NATIONS CUP POINTS
Naised.
Teatevõistlus.
 
Edetabelid.
Üldkarikas.
 CUP TOTAL SCORE POINTS
12,5/15 km eraldistardist.
 WORLD CUP INDIVIDUAL POINTS
7 km sprint.
 WORLD CUP SPRINT POINTS
10 km jälitussõit.
 WORLD CUP PURSUIT POINTS
12,5 km ühisstart.
 WORLD CUP MASS START POINTS
Teatesõit.
 RELAY POINTS
Rahvuste karikas.
 WORLD CUP NATIONS CUP POINTS
Segateatevõistlus.
Edetabel.
&lt;br&gt;
 Mixed Relay Score
Luiz Araújo

Luiz de Araújo Guimarães Neto (sündinud 2. juunil 1996 Taquaritingas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Flamengo.
Ta alustas klubikarjääri Mirassolis. 2013. aastal liitus ta São Pauloga. 2016. aasta alguses mängis ta laenul Novorizontinos. Sama aasta 5. juunil debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas São Paulo meeskonnas mängus Cruzeiro vastu. Brasiilia kõrgliigas lõi Araújo esimese värava 5. novembril 2016 mängus Corinthianse vastu.
2017. aasta juunis siirdus ta umbes 10,5 miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Lille. Prantsusmaa kõrgliigas lõi Araújo esimese värava 14. oktoobril 2017 mängus Troyes' vastu. Debüüthooajal lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas kokku kuus väravat. Hooajal 2020/21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks. Sel hooajal jäi Araújo arvele Prantsusmaa kõrgliigas neli väravat ja kaks väravasöötu.
2021. aasta augustis sõlmis lepingu Major League Socceri (MLS) klubiga Atlanta United.
2023. aasta juunis naasis Araújo Brasiiliasse, kui sõlmis lepingu Flamengoga.
Olavi Kasemaa

Olavi Kasemaa (sündinud 3. detsembril 1943 Käsmus) on Eesti saksofonist, pedagoog, Eesti saksofonimängijate koolkonna rajaja ja arendaja, Tallinna Saksofonikvarteti asutaja ning liige. Tema käe all on saksofoni õppinud Villu Veski, Virgo Veldi, Raivo Tafenau, Sulev Sommer, Ivo Lille ja mitmed teised tuntud saksofonistid.
Hariduskäik.
Ta sündis kooliõpetajate peres ja alustas muusikaõpinguid Rakvere Lastemuusikakoolis viiuli erialal Jaan Paku juhendamisel. Aastatel 1961–1962 ja 1965–1967 õppis ta Tallinna Muusikakoolis Sulev Orgse ning Paul Purga viiuliklassides. 1962. aastal lõpetas Kasemaa Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli (tänase nimega Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasium).
1973. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal Helmut Orusaare käe all ja saksofoni erialal Juhan Kaljaspooliku juhendamisel.
Lisaks on Olavi Kasemaa õppinud Ajaloo Instituudi aspirantuuris Ea Janseni juhendamisel. Aastal 1989 sai ta ajalookandidaadi kraadi.
Karjäär.
Aastatel 1971-1972 töötas ta Eesti Raadio estraadiorkestri (tänase nimega Eesti Raadio Kontsertorkester) kontsertmeistrina.
1972. aastal sai Olavi Kasemaast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud (muuhulgas on ta õpetanud puhkpillimuusika ajalugu). Aastast 1991 dotsent ja aastast 1999 professor. Aastal 1980 asutas ta akadeemias saksofoniklassi, olles ise ka selle õppejõud.
Lisaks Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiale on ta õpetanud saksofoni Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (1984–2004), Tallinna Muusikakeskkoolis (aastast 2002), Heino Elleri Muusikakoolis (1995–1998) ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis (1999–2001).
Loominguline tegevus.
Kasemaa on Tallinna Saksofonikvarteti asutaja (1983) ja on koos kvartetiga esinenud mainekatel festivalidel, sealhulgas 1997. aastal Valencias ja 2000. aastal Montrealis saksofonistide maailmakongressil ning 2001. aastal Helsingis Euroopa Klarneti- ja Saksofoniühingu EuroCASS konverentsil. Koos kvartetiga on salvestatud teoseid Eesti Raadio fondi, antud välja LP (1989) ja 4 CD-plaati.
Olavi Kasemaa on mänginud mitmes orkestris, sh Tallinna Kammerorkestris, juhatanud meistrikursuseid Eestis ja välismaal ning teinud arranžeeringuid saksofonikvartetile. Ta on avaldanud nii kodumaises kui ka välisajakirjanduses muusikaalaseid töid ja teadusartikleid. Kasemaa on uurinud Eesti muusikaajaloo probleeme, eriti puhkpillimuusika alal.
Aastal 1998 oli ta koos Villu Veskiga festivali Saxomania muusikaline juht. Solistina on Kasemaa tihti esitanud Hillar Kareva teoseid.
Muu tegevus.
Olavi Kasemaa kuulus aastatel 1992–1995 Eesti Kooriühingu juhatusse ja on kuulunud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" toimetuskolleegiumi. Ta on Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse liige ning Rahvusvahelise Puhkpillimuusika Uurijate ja Edendajate Ühingu liige.
Tunnustus.
Aastal 2023 sai Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ning Tallinna Muusika- ja Balletikooli saksofoniõpetaja Olavi Kasemaa Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali pedagoogi tunnustuspreemia.
Päevakord (poliitika)

Päevakord (inglise keeles "political agenda", "policy agenda") on poliitiline agenda, mis koosneb erinevatest avalikest probleemidest ja küsimustest, mida on vajalik arutada. Poliitika päevakorra puhul on võimalik eristada kaht eri tüüpi: süsteemset päevakorda ja institutsionaalset päevakorda. Süsteemne päevakord sisaldab kõiki neid sotsiaalseid probleeme, mis nõuavad avalikku arutelu ja tähelepanu ning institutsionaalses päevakorras on ainult sellised probleemid, mille puhul otsuste tegijad on arusaamal, et nende osas tuleks midagi ette võtta (nt valitsus riiklikul tasandil).
Päevakorrast räägitakse avalikus poliitikas tihti poliitika kujundamise kontekstis, kus see on kõige olulisem päevakorra seadmise etapis.
Erik Valnes

Erik Valnes (sündinud 19. aprillil 1996 Tromsøs) on Norra murdmaasuusataja.
2018. ja 2019. aasta juunioride MM-il (U23) võitis ta sprindis kuldmedali.
Maailma karikasarjas debüteeris ta 2017. aasta detsembris Lillehammeris ja sai seal sprindis 27. koha.
Maailma karikasarja 2020/21 hooaja alguses sai Valnes Ruka kolmiksõidus sprindis oma esimese individuaalse MK-etapi võidu. Hilisemal hooajal tuli ta Trondheimis Norra meistriks 10 km klassikasõidus ning võitis 2021. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis sprindis hõbemedali ja koos Johannes Høsflot Klæboga meeskondlikus sprindis kuldmedali. Pärast hooaja 2021/22 alguses Rukal sprindis saavutatud kolmandat kohta ja Lillehammeri teatevõistluse esikohta tuli ta Tour de Ski 2021/22 arvestuses kaheksandaks. Hooaja tippüritusel, 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta koos Johannes Høsflot Klæboga meeskondlikus sprindis kuldmedali. 15 km klassikas saavutas ta 15. ja sprindis 11. koha. Hooaja lõpetas ta sprindi maailma karikasarja arvestuses seitsmenda ja üldarvestuses viiendana. Samas tuli ta Norra sprindimeistriks.
Välislingid.
[[Kategooria:Norra murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1996]]
Erihuvi

Erihuvi (inglise keeles "special interest") on poliitikas selline huvi, mida intensiivselt esindab ja toetab väike grupp inimesi ning tavaliselt see ei kattu avaliku huviga. Erihuvide pooldajad ei eelda, et nad pälvivad avalikkuselt palju tähelepanu ja suurt toetust, välja arvatud nendele soodsatel ebatavalistel asjaoludel.
Lüüs (perekonnanimi)

Lüüs on eesti perekonnanimi.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Võrumaal Põlva ja Urvaste kihelkonnas; Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas ja Tartumaal Kodavere kihelkonnas 4 korral nimeks Lüüs.
Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Lüüs aastatel 1936–1940 kasutusele 10 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Lilienthal (2), Lius (3) Lüse (2), Ontlik, Orntlik ja Venkel.
Statistika.
1. jaanuari 2024. aasta seisuga on perekonnanimi Lüüs 71 mehel ja 80 naisel. Perekonnanimede levikult on Lüüs meeste puhul 1322. ja naiste puhul 1255. kohal.
Perekonnanime Lüüs kandja on keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus on 45).
Kõige levinum on perekonnanimi Lüüs vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,68, ja Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,56.
Emma Ribom

Emma Sofia Ribom (sündinud 29. novembril 1997 Kalixis) on Rootsi murdmaasuusataja.
2015. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Almatõs tuli ta sprindis 26. kohale. Järgmisel aastal võitis ta Râșnovis toimunud juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel teatesõidus kuldmedali. Samuti saavutas ta 5 km klassikas 20., 10 km vabasõidus seitsmenda ja sprindis viienda koha. 2016. aasta märtsis tuli ta Torsbys Rootsi juunioride sprindimeistriks. 2017. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Soldier Hollow's tuli ta 5 km vabasõidus 15. kohale ja sprindis kuuendaks. Hooajal 2018/19 saavutas ta Skandinaavia karikasarja üldarvestuses neljanda koha. 2019. aasta märtsi alguses saavutas ta Madonas minituuril Skandinaavia karikasarjas oma esimesed poodiumikohad sprindis kolmanda ja tuuri edetabelis teise kohaga. Samal kuul osales ta Oslos oma esimesel maailma karikasarja etapil. Ta teenis esimesed MK-punktid 26. kohaga 30 km ühisstardist sõidus. 2019. aasta U23 MM-il Lahtis sai ta sprindis 18., 10 km vabasõidus 15. ja 15 km ühisstardist sõidus seitsmenda koha. MK-sarja 2019/20 hooaja alguses saavutas ta Ruka kolmiksõidus 26. koha ja tuli Lillehammeris teatesõidus kolmandaks. Hooaja lõpus tuli ta suusatuuril üheksandaks ja saavutas MK-sarja üldarvestuses 23. koha. 2020. aasta U23 maailmameistrivõistlustel Oberwiesenthalis võitis ta 10 km klassika- ja 15 km ühisstardiga sõidus pronksmedali ning sprindis kuldmedali.
Hooajal 2020/21 saavutas Ribom Ruka kolmiksõidus 11. ja Tour de Ski 2021 arvestuses 21. koha. Oma esimese poodiumikoha saavutas ta MK-etapil individuaalarvestuses Val di Fiemme sprindis kolmanda kohaga. Lahtis tuli ta teatesõidus teiseks. Hooaja tippüritusel, 2021. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis sai ta skiatlonis 18. koha ja 30 km ühisstardi sõidus 14. koha. Pärast hooaja 2021/22 hooaja alguses Lillehammeris teatevõistluses saavutatud teist kohta jõudis ta kolmel korral sprindis esikümnesse, sealhulgas Lahtis teise koha ja saavutas sellega MK-sarja üldarvestuses 24. koha. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis saavutas ta 30 km ühisstardist sõidus 29., 10 km klassikasõidus 19. ja sprindis kuuenda koha.
Välislingid.
[[Kategooria:Rootsi murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1997]]
Byssocorticiaceae

Byssocorticiaceae on kandseente hõimkonda kuuluv seente sugukond.
Byssocorticium

Byssocorticium on kandseente hõimkonda kuuluv seente perekond.
Pilodermataceae

Pilodermataceae on kandseente hõimkonda kuuluv seente sugukond.
Perekondi.
Perekond "Piloderma" on liigutatud sugukonda "Atheliaceae".
Piloderma

Piloderma on kandseente hõimkonda kuuluv seente perekond.
Jass Kalev Mäe

Jass Kalev Mäe (sündinud 21. augustil 1997) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Viljandi Gümnaasiumi ja 2022. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitleja erialal (30. lend). 
Alates 2022. aastast on Jass Kalev Mäe Ugala näitleja.
Paranduslike tööde laager

Paranduslike tööde laager (vene keeles исправительно-трудовой лагерь, lühend ITL (ИТЛ)) oli sunnitöölaager Nõukogude Liidus.
Nimetus paranduslike tööde laager võeti esmakordselt kasutusele 27. juunil 1929 toimunud ÜK(b)P KK Poliitbüroo koosolekul.
11. juulil 1929 loodi NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu otsusega "Kriminaalvangide tööjõu kasutamisest" kaks paralleelset kinnipidamiskohtade struktuuri: üks Nõukogude Liidu OGPU alluvuses ning teine vabariikliku NKVD alluvuses. Esimese struktuuri aluseks olid paranduslike tööde laagrid üle kolmeaastase vangistusega karistatud isikutele ja teise struktuuri aluseks ühe kuni kolmeaastase vangistusega karistatud isikud, kelle kinnipidamiseks loodi põllumajandustöödekolooniaid – paranduslike tööde kolooniad. OGPU-le tehti ülesandeks laiendada kinnipeetavate vastuvõtmiseks olemasolevaid ning luua uusi sunnitöölaagreid Uhta piirkonnas ning teistes kaugetes piirkondades, eesmärgiga neid piirkondi koloniseerida ja nende loodusressursse kasutusele võtta.
Maarja Mõts

Maarja Mõts (sündinud 15. augustil 1997) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2016. aastal August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi ja 2022. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli teatrikunsti õppekava näitleja erialal (30. lend). 
Alates 2022. aastast on Maarja Mõts Ugala näitleja.
Maarja Mõts on mänginud filmis "Tõde ja õigus".
Heldenberg

Heldenberg on väike vald ("Gemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas, Viinist u. 50 km loodes. See on kõige tähelepanuväärsem Heldenbergi memoriaali poolest.
Vald loodi 1970. aastatel "Glaubendorfi, Kleinwetzdorfi, Grosswetzdorfi, Untertherni" ja "Obertherni" külasid hõlmava haldusüksusena. See sai nime Kleinwetzdorfi lähedal asuva "Heldenbergi" (sõnasõnalt "Kangelaste mägi") memoriaali järgi, mille rajas 1849. aastal sõjaväetarnete kaupmees ja maaomanik Joseph Gottfried Pargfrieder, et mälestada Austria-Ungari armee kangelasi.
Vaatamisväärsusi.
Glaubendorfis leiti 1980. aastatel aerofotograafia abil neoliitiline ringkraavikoht. Kahest püsivalt välja kaevamata ehitisest suurem sisaldab kolme 71-, 90- ja 109-meetrise läbimõõduga kraavi, mis on erinevate lillede istutamisega pinnal nähtavaks tehtud.
Heldenbergi memoriaal renoveeriti 2005. aastal teemanäituse jaoks. Lisaks algsele memoriaalile keisrite ja sõjaväelaste skulptuuridega on ehitatud ringkraaviplatsi rekonstrueerimine ja automuuseum.
Muuseumi lähedale on Viini Hispaania ratsakool rajanud oma suvetallid.
Hohenwarth-Mühlbach am Manhartsberg

Hohenwarth-Mühlbach am Manhartsberg on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Hohenwarth-Mühlbach asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. U. 29,87 % valla territooriumist on metsaga kaetud. Gießgraben saab alguse Hohenwarthi lähedal.
Noa laev

Noa laev on vana testamendi esimeses Moosese raamatus kirjeldatud laev, mille ehitas patriarh Noa.
Kui Jehoova nägi, et inimeste kurjus on suur, otsustas ta kogu inimsoo veeuputusega Maa pealt kaotada. Aga Noa leidis Jehoova silmis armu ja Jehoova käskis Noal ehitada laeva, millega ta saaks oma pere ja kõigist loomadest ja lindudest ühe paari päästa. Piiblis on laeva täpne kirjeldus. See on 300 küünart pikk, 50 küünart lai ja 30 küünart kõrge. Laeval on kolm tekki. Laeva ruum on jaotatud kambriteks, laeval on aken ja uks. Laev on ehitatud goferipuust ning seest ja väljast pigitatud. Mis puu on goferipuu, pole teada. See võib tähendada vaigust okaspuud, millest ehitati laevu, või plankudeks raiutud puud. Laeva vrakki on otsitud Ararati mäe juurest, aga pole leitud.
Cillian Murphy

Cillian Murphy (sündinud 25. mail 1976 Corkis) on Oscariga pärjatud Iirimaa filminäitleja. 
Filmis "Oppenheimer" kehastas ta füüsikut Robert Oppenheimerit ning pälvis rolli eest parima meespeaosatäitja Oscari, lisaks võitis ta samas kategoorias Kuldgloobuse ja Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna. 
Elukäik.
Cillian Murphy sündis Iirimaal 1976. aastal. Tema isa oli kooliinspektor ja ema prantsuse keele õpetaja.
Teismeeas mängis Murphy sellistes bändides nagu The Sons of Mr. Green Genes, kus ta mängis rütmikitarri.
Murphy käis Corki kolledžis ja plaanis saada advokaadiks. Pärast neljandal kolledžiaastal näitlemise vastu huvi tundmist lahkus Murphy õigusteaduskonnast, et jätkata näitlejakarjääri.
Filmikarjäär.
Murphy esimene film oli "Sweety Barrett" (1998), millele järgnes koomiline draama "Sunburn". Murphy on teinud ka "28 päeva hiljem" (2002), "Külmale mäele" (2003) ja "Tütarlaps pärlkõrvarõngaga" (2003). Vaatamata kasvavale rahvusvahelisele filmiedule jagas Murphy oma aega ikkagi filmi ja teatri vahel.[1]
Murphy kõige tuntumad rollide hulka kuuluvad Hernehirmutis filmis "Batman alustab" (2005) ja selle kaks järge, Patrick Braden komöödia-draamas "Hommikusöök Pluutol" (2005), Robert Michael Fischer ulmepõnevikus """Algus" (2010), sõduri roll sõjafilmis "Dunkirk" (2017), füüsik Robert Oppenheimer filmis "Oppenheimer" (2023) ja tema tuntud roll oli Thomas Shelby BBC krimidraamasarjas "Peaky Blinders" (2013–2022).
Isiklikku.
Murphy on olnud abielus Yvonne McGuinnessiga alates 2004. aastast. Nad kohtusid kaheksa aastat varem Murphy bändi kontserdil. Neil on kaks last. Perekond elas kuni 2015. aastani Londonis ja kolis seejärel Iirimaale Dublinisse.
Gießgraben (Doonau)

Gießgraben (ka Gießbach või Krampugraben) on jõgi Alam-Austrias.
Gießgraben saab alguse Hohenwarthi juures ja voolab lõuna suunas Doonau vanasse harusse Utzenlaa lähedal Königsbrunn am Wagramis.
Kozatši Laheri

Kozatši Laheri ("Козачі Лагері") on küla Hersoni oblasti Hersoni rajoonis.
Chris de Burgh

Christopher John Davison (esinejanimi Chris de Burgh; sündinud 15. oktoobril 1948 Venado Tuertos Argentinas) on iiri laulja, laulukirjutaja ja instrumentalist.
Ta alustas lauljakarjääri 1970. aastatel ja sõlmis 1974. aastal lepingu A&amp;M Recordsiga. Samal aastal ilmus tema debüütalbum "Far Beyond These Castle Walls". Algselt viljeles ta "art rock"i, hiljem muutus tema looming popilikumaks. De Burgh on eeskätt tuntud oma "soft rock"ilike ballaadide poolest. Tema tuntuim laul on "The Lady in Red" (1986), mis jõudis paljudes riikides, sh Suurbritannias, singlite edetabelis esikohale.
Karjääri jooksul on ta andnud välja 23 stuudioalbumit. Suurbritannias on esikümnesse jõudnud viis tema stuudioalbumit, millest "Flying Colours" jõudis 1988. aastal esikohale.
De Burgh on alates 1977. aastast olnud abielus Diane'iga. Abielust on sündinud kaks poega ja tütar Rosanna, kes krooniti 2003. aastal Miss Worldiks.
Praha SK Slavia

""Praha Sparta" suunab siia. Naiste jalgpallivõistkonna kohta vaata aritklit SK Praha Slavia (naised). Jäähokivõistkonna kohta vaata artiklit HC Praha Slavia. Korvpallivõistkonna kohta vaata artiklit USK Praha. Ragbivõistkonna kohta vaata artiklit RC Praha Slavia."
Sportovní klub Slavia Praha – fotbal (ehk Praha Slavia) on Tšehhi jalgpalliklubi, mis tegutseb Prahas. Aastal 1892 tegutsema hakanud võistkond on 1993. aastal iseseisvunud Tšehhi Vabariigi ajaloo edukuselt teine klubi.
Praha Sparta mängib Tšehhi kõrgliigas ehk První ligas. Praha Spartaga peetakse riigi tähtsaimad ja kuumimad derbid. Slavia on võitnud 21 korral liiga, 11 korral karikavõistlused ning 1938. aastal rahvusvahelise Mitropa karika. Pärast Tšehhi iseseisvumist on Slavia võitnud liiga seitsmel korral. Hooajal 1995–1996 jõudis Praha Slavia UEFA karika poolfinaali ning hooajal 2007–2008 kvalifitseeruti esmakordselt UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniirile. Hooajal 2018–2019 jõuti Euroopa Liiga veerandfinaali ning järgmiseks hooajaks tagati teist korda ajaloos pääse Meistrite Liiga alagrupiturniirile. Hooajal 2020–2021 jõuti taas Euroopa Liiga veerandfinaali. Hooajal 2020–2021 tuli Praha Slavia Tšehhi meistriks ning aastatel 2020–2021 püsiti liigas kaotuseta rekordilised 54 järjestikust kohtumist.
Peale meeste esindusmeeskonna tegutsevad klubis ka reserv-, noorte- ja naistevõistkonnad.
Mängijad.
Praegune meeskond.
"Seisuga 5. september 2023"
Märkimisväärsed endised mängijad.
Slavia kõigi aegade tuntuim mängija on ehk ründaja Josef Bican (1913–2001), üks jalgpalliajaloo viljakamaid väravalööjaid. Teiste kuulsate mängijate hulka kuuluvad ründaja Antonín Puč (1907–1988), väravavaht František Plánička (1904–1996; mõlemad kuulusid kahel MM-il Tšehhoslovakkia koondisse) ja poolkaitsja František Veselý (1943–2009). Suured tegijad on olnud ka Karel Jarolím (1956–), Ivo Knoflíček (1962–), Vladimír Šmicer (1973–), Karel Poborský (1972–), Patrik Berger (1973–), Vladimír Coufal (1992–) ja Tomáš Souček (1995–).
Mängijate rekordid Tšehhi kõrgliigas.
"Seisuga 31. oktoober 2023".
Itaalia Keele ja Kommunikatsiooni Ülikool

Itaalia Keele ja Kommunikatsiooni Ülikool ("Libera Università di Lingue e Comunicazione IULM") on ülikool, mis asub Milanos, Itaalias.
Ülikool on asutatud aastal 1968. Selle asutajaiks olid itaalia luuletaja Carlo Bo ning Bocconi ülikooli hispaania ja prantsuse keele ja kirjanduse professor Silvio Baridon.
Ilja Mihhejev

Ilja Andrejevitš Mihhejev (vene keeles Илья Андреевич Михеев; sündinud 10. oktoobril 1994 Omskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana paremäärel.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnas. Hooajal 2014/15 debüteeris ta KHL-is Omski Avangardi meeskonnas. Alates järgmist hooajast kuulus ta Avangardi põhikoosseisu. Hooajal 2015/16 lõi Mihhejev KHL-is kaheksa väravat ja andis kümme väravasöötu. Hooajal 2017/18 tõusis ta Avangardi hooaja resultatiivseimaks mängijaks (19+19). Järgmisel hooajal tegi ta veelgi parema hooaja, kui lõi 23 väravat ja andis 22 väravasöötu. Hooajal 2018/19 jõudis ta Avangardiga lisaks Gagarini karika finaali, kus kaotati Moskva CSKA-le mängudega 0:4. 2019. aastal valiti Mihhejev KHL-i tähtede mängule ja hooaja lõpus liigahooaja sümboolsesse koosseisu.
2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Toronto Maple Leafs. NHL-is debüteeris ta 2. oktoobril 2019 mängus Ottawa Senators vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. 2019. aasta detsembris sai ta vigastada ja jäi ülejäänud põhihooajast eemale. 39 põhihooaja mänguga jäi tema arvele kaheksa väravat ja 15 väravasöötu. 2020. aasta oktoobris pikendas ta Maple Leafsiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2021/22 tegi Mihhejev NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja (21+11).
2022. aasta juulis sõlmis Mihhejev nelja-aastase lepingu Canucksiga.
Venemaa jäähokikoondise koosseisus osales Mihhejev 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Leopold von Schwanenberg

Leopold Reinhold Hermann von Schwanenberg (ka Leopold Witte von Schwanenberg; 18. märts 1765 – 11. märts 1847 Põltsamaa) oli saksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. Ta on maetud Põltsamaa saksa kalmistule.
Leopold von Schwanenbergi esiisa Heinrich Witte af Svanenberg (surn. 1658) sai Rootsi aadlisuguvõsa staatuse 13. oktoobril 1652 rootsipärase nimekujuga "Witte af Svanenberg", kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda.
Isiklikku.
Oli korduvalt abielus. Esimene naine oli Dorothea (sündinud Schrader), kellele ta ostis 15. veebruaril 1794 Võnnu lähedal asunud Catarinenbergi (Meschak) mõisa. Pärast naise surma 2. juunil 1819 müüs mõisa 3700 rubla eest.
Hiljem abiellus Elisabeth Charlotte Eleonore von Kirchneriga (sündinud Taube, olnud eelnevalt abielus veel Gustav Reinhold von Knorringiga (17. aprill 1781 – 19. veebruar 1829), kellele ta 18 000 rubla eest ostis 15. septembril 1817 Kanepi kihelkonnas asunud Heisri rüütlimõisa ("Neu-Pigant"). Elisabeth Charlottega sündis neil tütar Emilie Witte von Schwanenberg (7. oktoober 1814 - 5. oktoober 1853). 
Pärast Elisabeth Charlotte surma abiellus Caroline Helene Leopoldine von Rennenkampfiga (12. september 1815–22. august 1861).
Kristine Stavås Skistad

 
Kristine Stavås Skistad (sündinud 8. veebruaril 1999) on Norra murdmaasuusataja, kes võistleb põhiliselt sprindis.
Konnerud Ski ridades võistlev Skistad tuli 2016. aastal Norra juunioride meistriks 7,5 km klassikas ning 2017. aastal Norra juunioride meistriks sprindis ja 5 km klassikas. 2017. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Soldier Hollow's saavutas ta sprindis 12. ja teatesõidus 11. koha. Järgmisel aastal võitis ta Gomsis toimunud juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel sprindis hõbemedali. Samuti tuli ta 33., teatesõidus seitsmendaks ja 5 km klassikas viiendaks. 2018. aasta Norra juunioride meistrivõistlustel Oslos ja Steinkjeris võitis ta sprindi ja 5 km vabatehnikasõidu. Märtsis 2018. aastal võistles ta esimest korda murdmaasuusatamise maailma karikasarja etapil Drammenis ja tuli sprindis 51. kohale. Pärast teist ja esimest kohta sprindis FIS-i võistlustel Beitostølenis ja Gålås hooaja 2018/19 alguses teenis ta oma esimesed maailma karikasarja punktid Lillehammeri etapi viienda kohaga. 2019. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta sprindis ja teatesõidus kuldmedali. Veebruaris 2019. aastal tuli ta Norra juunioride sprindimeistriks, sai Seefeldis toimunud suusatamise maailmameistrivõistlustel sprindis 11. koha. 2022. aasta aprillis tuli ta koos Maria Hartz Mellinguga Norra võistkondlikuks sprindimeistriks.
Skistad sai oma esimese MK-etapi võidu, kui võitis 28. jaanuaril 2023 Les Rousses'is klassikatehnikasprindi.
Planica MM-võistlustel saavutas ta sprindis viienda koha. Pärast MM-i võitis ta MK-etappidel ülejäänud neli sprindivõistlust, esmalt kodus Drammenis, seejärel Falunis, Tallinnas ja Lahtis.
Välislingid.
[[Kategooria:Norra murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1999]]
Robin Kristofer Kukk

Robin Kristofer Kukk (sündinud 23. augustil 2004) on saate “Eesti otsib superstaari” üheksanda hooaja superfinalist, kus ta saavutas kolmanda koha. 
Robin on pärit Tallinnast, elas kuni 2015 aastani Rae vallas, Peetris. 2015. aastal kolis ta perega Austraaliasse, Sydneysse. Enne seda on ta oma haridusteed käinud Vanalinna Hariduskollegiumis ja Austraalias on ta oma haridusteed käinud Rouse Hill High Schoolis. Praegu õpib superstaarihakatis Austraalias ülikoolis Sydney Conservatorium of Music, kus ta õpib muusikat ja heliloomist.
Tal on kahe sõbraga Austraalia roki- ja indie-roki bänd Jericho, kes komponeerib muusikat, segades inspiratsiooni mineviku ja oleviku muusikast. Bändi liikmed on solist Robin, kitarrist Darragh Gammell ja trummar Hayden Samuels.
Lisaks tegeleb Robin ka näitlemise kui ka kitarri mängimisega.
Robini superstaari saate esitusi kui ka tema bändi esitusi saab vaadata YouTube'ist Robini isa Martin Kuke YouTube'i kanalilt.
Laulud/Albumid:
Ryōta Yamamoto

Ryōta Yamamoto (jaapani 山本 涼太, "Yamamoto Ryōta"; sündinud 13. mail 1997) on Jaapani kahevõistleja, olümpiamedalist. 
2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta Jaapani meeskonna koosseisus suure mäe võistluses pronksmedali.
Svitava

Svitava on jõgi Tšehhis Pardubice ja Lõuna-Morava maakonnas, Svratka vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Svitavy kõrgustikus umbes 472 meetri kõrguselt üle merepinna. Brno linna lähedal umbes 191 meetri kõrgusel üle merepinna ühineb Svratka jõega. Ühinenuna suubuvad Mikulovi linna lähedal umbes 162 meetri kõrgusel üle merepinna vasakult Thayasse.
Svitava jõe pikkus on 98,4 km, valgala pindala 1149,4 km².
Jõe org on tihedasti asustatud. Suurematest linnadest asuvad jõe ääres Svitavy, Blansko ja Brno. Teised tähelepanuväärsed asulad on Hradec nad Svitavou, Banín, Březová nad Svitavou, Brněnec, Rozhraní, Stvolová, Skrchov, Letovice, Boskovice, Skalice nad Svitavou, Lhota Rapotina, Doubravice nad Svitavou, Rájec-Jestřebí, Ráječko, Olomučany, Adamov, Bílovice nad Svitavou.
Svitava kolm suuremat lisajõge on Křetínka, Punkva ja Bělá.
Punkva

Punkva on jõgi Tšehhis Lõuna-Morava ja Olomouci maakonnas, Svitava jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 26 km, valgala pindala 170 km².
Sasikammik

Sasikammik ("Xylodon") on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Seeneperekond sai uue nime aastal 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.
Lyomyces

Lyomyces on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Laoküla merelaager

Laoküla merelaager on Paldiski lähedal Pakri lahe kaldal Laokülas suveti korraldatav vahetustega merendusteemaline laste- ja noortelaager.
Tegevus.
Suve jooksul toimub 5 laagrivahetust. Ühes laagrivahetuses osaleb 40 noort ja 5 laagrikasvatajat. Üks täispikk vahetus kestab 12 ja lühike vahetus 8 või 6 päeva. Tõenäoliselt on tegemist pikima vahetusekestusega noortelaagriga Eestis. Laagrivahetuse jooksul õpitakse juhendajate käe all väikeste purjejahtide ja paatidega sõitmist ning teiste lihtsamate ujuvvahendite kasutamist. Laagriõhtuid ja tormipäevi sisustatakse tavapäraselt lõkkeõhtute, diskode, matkade ja mitmesuguste võistlustega.
Ajalugu.
Laagri eelkäijaks loetakse Muhu saarel Simistes 1972–1989 tegutsenud Eesti Noorte Mereklubi merelaagrit. 1989. aastal lõpetaks Muhu omavalitsus Simistes mereklubi laagrikoha kasutamise, misjärel tuli ära viia varustus ja hakata otsima noortele uut sobivat laagrikohta. 
Paldiski lähedal Laokülas korraldati mereklubi noortele laagreid alates 1999. aastast. 2005. aastal lõpetati aga Noorte Mereklubi, kui huvikooli tegevus Tallinna linna poolse rahastamise piiramisega. Populaarsete suviste merelaagrite korraldamist Laokülas jätkas 5. veebruaril 1999 asutatud MTÜ Noorte Mereklubi. Algselt oli tegemist lihtsa rannaalaga, kus telkida, kuid aegamisi on välja ehitatud esmavajalikku laagritaristut.
Mailberg

Mailberg on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas. Esmakordselt 1055. aastal ürikuis mainitud Mailbergi loss (saksa: Schloss Mailberg) kuulub alates 1146. aastast Malta ordu Austria suurkloostrile. See on tuntud oma veinitootmise poolest ja toimib nüüd kui lossihotell ja kui kohaliku veinivalmistajate kogukonna "Mailbergi org" vinoteek.
Mailbergis on mitmeid veinitootmise pereettevõtteid, millest suurim on "Weingut Hagn". Mailbergi piirkonna tähelepanuväärseim viinamarjasort on "Grüner Veltliner", valge veini sort, mis Mailbergi ümbruses arendab vürtsikamat ja piprasemat iseloomu. Kuigi veinitootjad on peamiselt tuntud valgete veinide tootmise poolest, toodavad veinitootjad ka punast veini. Kõige silmapaistvam punase viinamarja sort on "Zweigelt", mida kasvatatakse Austrias laialdaselt.
Maissau

Maissau on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Nappersdorf-Kammersdorf

Nappersdorf-Kammersdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Nappersdorf-Kammersdorf asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonna kõrgustikul Hollabrunnist kirdes, u. 70 km Viinist põhja pool teel Hollabrunnist Laa an der Thayasse. U. 7,05 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Mimeetilisus

Mimeetilisus on kirjandusteaduse oskussõna, mis tähendab tegelikkuse peegeldumist ehk realismi.
Narmaspoorne näsanahkis

Narmaspoorne näsanahkis ("Hyphodontia radula") on taelikulaadsete seltsi kuuluv kandseente liik.
Bečva

Bečva on jõgi Tšehhis Zlíni ja Olomouci maakonnas, Morava jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Rožnovská Bečva ja Vsetínská Bečva jõe ühinemisel. 
Jõe pikkus on 62 km, valgala pindala 1626 km².
Asulatest asuvad jõe ääres Valašské Meziříčí, Teplice nad Bečvou, Přerov.
Sõrmeregister

Sõrmeregister ehk pöidlaregister (saksa keeles "Daumenregister") on raamatu eeslõikesse lõigatud sälgud ja neisse märgitud tähestik või mõni muu raamatu sisus orienteerumist abistav märgistus (numbrid, sõnad vm).
Sõrmeregistriga varustatakse eeskätt teatmeteosed, aga ka aadressi- ja telefoniraamatud, et mahukast raamatust oleks lihtsam soovitud kohta üles leida.
Poolümara kujuga õõnsused paiknevad raamatu eeslõikel tavaliselt raamatu algusest lõpu suunas ülalt alla kulgeva trepina; nende täpne arv ja asetus sõltub raamatu kõrgusest ja paksusest. Sõrmeõõnsused varustatakse põhjas registrisiltidega, millele on trükitud tähed või numbrid ja mis juhivad raamatu lehitseja selle tähe või numbriga seotud leheküljele.
Friedrich Wilhelm von Liphart (1663–1735)

Friedrich Wilhelm von Liphart (1663–1735) oli Liphartide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberst, kes osales Põhjasõjas ning juhatas Cēsise maakaitsepataljoni.
Elulugu.
Friedrich Wilhelm von Liphart sündis 1663. aasta 16. juulil Friedrich ja Magdalena von Lipharti perekonda. Friedrich Wilhelmi vend Franz Bernhard von Liphart juhatas Põhjasõjas Valmiera maakaitsepataljoni ning tema onupoeg Johann Friedrich von Liphart juhatas Gulbene maakaitsepataljoni. 
1685. aastal määrati Liphart krahv Carl Gustaf Oxenstierna kaaskonda Viinis. Seal liitus ta Keiserliku armeega ning sai 1687. aastal lipnikuks. Järgmisel aastal ülendati ta leitnandiks ning määrati 1690 Diaková külas asuva reduudi komandandiks. 1691. aastal liitus ta Anhalti rügemendiga ning sai seal kapteniks.
1696. aastal sai Liphart Cēsises maakohtu assessoriks ning kolm aastat hiljem sõjakomissariks. 
Põhjasõja ajal 1701. aasta 7. aprillil edutati Liphart ooberstleitnandiks ning määrati Cēsise maapataljoni juhatajaks. Üksus osales 1702. aastal ka Alūksne kaitsmisel, mille järel see liideti tuumikuna Carl Friedrich von Mengdeni värvatud läti rügemendiga. 1710. aastal määrati ta Stockholmis värbamiskomisjoni esimeheks ning kolm aastat hiljem Malmö kindluse komandandiks.
Friedrich Wilhelm von Liphart läks 1721. aastal ooberstina erru ning suri 1735. aasta 10. septembril.
Isiklik elu.
1703. aastal abiellus Friedrich Wilhelm von Liphart Magdalena Elisabeth von Örneklouga, Põhjasõja algul Saaremaa maapealik olnud Peter Örneklou tütrega. Abielu jäi aga lastetuks ning Magdalena Elisabeth suri juba 1717. aastal. Järgmisel aastal abiellus Friedrich Wilhelm Sophia Anna Klingsporiga. Abielust sündis üks laps. 
Sophia Anna suri 1721. aastal. Friedrich Wilhelm abiellus järgmisel aastal Vana- ja Uue-Pärsti mõisniku Eberhard von Engelhardti tütre Margaretha Helenaga. Abielust sündis üks laps. 
Friedrich Wilhelm von Lipharti mõlemast pojast sai alguse Liphartide suguvõsa Rootsi liin, mis aga 1833. aastal peale Per Evert Vilhelmi poja Carl Axel von Lipharti surma hääbus.
Dilan Yeşilgöz-Zegerius

Dilan Yeşilgöz-Zegerius (sündinud 18. juunil 1977 Ankaras) on kurdi-türgi päritolu Hollandi poliitik, ta on 14. augustist 2023 liberaalse erakonna Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest poliitiline juht. Ta oli aastatel 2022–2024 Hollandi justiits- ja julgeolekuminister.
Ta tuli aastal 1984 koos ema ja õega Hollandisse pärast seda, kui tema isa, Türgi inimõiguste aktivist Yücel Yeşilgöz (ta on zaza (üks kurdi subetnos) ja pärit Tunceli provintsist) oli kolm aastat varem poliitilise pagulasena ametiühingu ja muu poliitilise suunitlusega tegevuse tõttu Türgist lahkunud, Hollandis tegutses ta kriminalistina. Tema ema Fatma Özgümüş oli Hollandi Pagulasorganisatsioonide ("Vluchtelingen Organisaties Nederland", VON) direktor.
1991. aastal astus ta Valley Kolledžisse Amersfoortis. Aastatel 1997–2003 õppis ta Amsterdami Vabas Ülikoolis kultuuri, organisatsiooni ja juhtimist.
Aastatel 2004–2006 oli ta Amersfoorti kogukonna teadusliku uurimis- ja statistikabüroo töötaja. Aastatel 2006–2014 oli ta Amsterdami linnavolikogu ohutuse ja kindlustuse konsultant ning osales erinevates poliitilistes projektides. Algul oli ta Amersfoorti Sotsialistliku Partei liige, kirjutas Tööpartei noortele ja oli vabatahtlik Roheliste Vasakpoolsete ridades.
Aastatel 2004–2010 oli ta Amnesty Internationali spetsialist. Aastatel 2008–2011 ühiskondliku mittetulundusühingu SAVAN (Stichting Audiovisuele Anthropologie Nederland) juhatuse liige.
2010. aastast on ta liberaalse erakonna Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest liige.
2014. aasta kohalike omavalitsuste valimiste tulemuste põhjal valiti ta Vabaduse ja Demokraatia Rahvapartei hulgast Amsterdami linnavolikogu saadikuks.
2017. aasta parlamendivalimiste tulemuste põhjal valiti ta Hollandi parlamendi liikmeks. 2021. aasta parlamendivalimiste ajal valiti ta tagasi. 25. mail 2021 määrati ta Hollandi majandus- ja kliimapoliitika ministeeriumi riigisekretäriks.
Ta oli 10. jaanuarist 2022 kuni 2. juulini 2024 Hollandi justiits- ja julgeolekuminister Mark Rutte neljandas valitsuses.
Isiklikku.
Ta on 2014. aastast abielus René Zegeriusega.
Uku Kõrre

Uku Kõrre (sündinud 19. aprillil 2000 Tartus) on Eesti jalgpallur (keskkaitsja), kes mängib Eesti Premium liiga klubis Nõmme Kalju FC.
Mängijakarjäär.
Kõrre alustas mängijakarjääri 2008. aastal Pärnu JK noortesüsteemis. 2015. aastal mängis ta lisaks Pärnu JK noorteklubile ka U17 Eliitliigas Pärnu JK Vapruse U17 võistkonnas, kus ta sai kirja 13 mängu ja ühe värava. 2016. aastal mängis ta U17 Eliitliiga II liigas Pärnu JK koosseisus 14 korral.
Pärnu Jalgpalliklubi.
2016. aasta 15. mail tegi meeste meistrivõistluste debüüdi Pärnu Jalgpalliklubi koosseisus II liiga lõuna/lääne tsoonis. Kokku sai kirja 12 mängu ja 2 väravat.
Pärnu JK Vaprus.
2017. aastal liitus Kõrre Premium liiga klubiga Pärnu JK Vaprus. 
Debüüdi Vapruses ja ühtlasi Eesti kõrgliigas tegi ta 11. märts 2017 mängus Tartu JK Tammeka vastu, mis lõppes tulemusega 1:1. Ta sekkus mängu varumeeste pingilt poolajal.
Koondisekarjäär.
2014. aastal mängis Kõrre ühe mängu Eesti U15 koondisega Eesti U17 Eliitliigas.
2018. aastal kuulus Kõrre Eesti U19 koondisse ja sai kirja kaks mängu.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 25. november 2023"
Paul Provenza

Paul Provenza (sündinud 31. juulil 1957 Bronxis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Nedvědička

Nedvědička on jõgi Tšehhis Vysočina ja Lõuna-Morava maakonnas, Svratka jõe parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 28,5 km, valgala pindala 84,3 km².
Nedvědička jõe ääres asuvad Rozsochy, Rodkov, Rožná, Jabloňov, Nedvědice jmt asulad.
Jõe suudmes Nedvědička oru vasakul pool kõrgub keskaegne Pernštejni kindlus.
Pernersdorf

Pernersdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Pernersdorf asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. Vaid u. 1,06 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Pulkau

Pulkau on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Ravelsbach

Ravelsbach on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas.
Ravelsbach asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonnas. Vaid u. 4,25 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Kodumaine viis

"Kodumaine viis" on Heino Elleri 1918. aastal kirjutatud keelpillipala. See on eesti klassikalise muusika üks populaarsemaid teoseid.
"Kodumaine viis" on tsükli "Viis pala keelpilliorkestrile" (1953) viimane pala. Teose avastas Heljo Sepp, kes helilooja kodus vanu käsikirju läbi vaadates avastas mõned nimeta palad, millest ühele ta pani nimeks "Kodumaine viis". Eller pühendas selle seejärel Heljo Sepale.
Arvo Pärt on kirjutanud, et Heino Elleri "Kodumaine viis" on aegade jooksul omandanud Eesti jaoks samasuguse sümbolväärtuse nagu Sibeliuse "Finlandia" Soome jaoks.
Šurany

Šurany (kuni 1927. aastani Veľké Šurany, ungari keeles "Nagysurány", saksa keeles "Schuran") on linn Slovakkias Nitra maakonnas Nové Zámky ringkonnas.
Šurany on raudteesõlm.
Geograafiline asend.
Šurany asub Nitrast ligikaudu 26 km lõunas ja Nové Zámkyst umbes 11 km põhjas.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1138. aastal. Aastatel 1663–1684 oli asula Osmanite riigi võimu all. Šurany sai linnaõigused 1832. aastal. Linna ehitati suhkruvabrik 1854. aastal. Suhkrutootmine lõpetati seal 2000. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šurany elanikest slovakke 91,19%, ungarlasi 0,59%, tšehhe 0,5% ja mustlasi 0,21%. Rahvus oli teadmata 6,9%-l elanikest.
Viltroostelised

Viltroostelised ("Cronartiaceae") on sugukond kandseeni.