tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Richard Kalmet

Richard Friedrich Kalmet (kuni 15. detsembrini 1936 Richard Friedrich Kärtmann; 22. aprill (vkj)/ 5. mai 1911 Kirmsi küla, Kahkva vald, Räpina kihelkond, Võrumaa – 19. juuli 2006 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane.
Õppis Kirmsi algkoolis, Raadamaa algkoolis ja Räpina kõrgemas algkoolis. 1925. aastast jätkas õpinguid Võru Õpetajate Seminaris, selle sulgemise järel Tartu Õpetajate Seminaris, mille lõpetas 1931.
1932–1933 teenis Eesti sõjaväes. 1933. aastast töötas Vastseliina valla Kapera algkooli õpetajana, mõne aja pärast sai temast kooli juhataja.
1938. aastal astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kuid 1940. aastal need õpingud katkesid. Akadeemiliselt oli ta Üliõpilasselts Liivika liige.
1940–1941 osales ta vastupanuliikumises. Aastatel 1941–1944 oli ta Väimela algkooli juhataja. 1944. aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, võitles Narva lahingutes ja Lõuna-Eestis.
Pärast sõda töötas 1944–1946 õpetajana Viluste Mittetäielikus Keskkoolis ja Elva Keskkoolis, seejärel aga pidi loobuma õpetajaametist. 1946–1949 töötas Tartu tööstuskombinaadi Koolivara laotöölisena ja lühemat aega Viljandi Tarbijate Kooperatiivi raamatupidajana. Seejärel oli ta Tallinnas Kopli jaamas laadija ning rõivakombinaadis normeerija. 1952. aastal sai ta tööle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi kesklaboratooriumisse vanemlaborandina.
1954. aastal astus ta mittestatsionaarse üliõpilasena Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialale. 1960. aastal lõpetas ta EPA 1960 kiitusega, kaitstes diplomitöö "Vaskväetiste kasutamise perspektiivid Pärnu ümbruse muldadel" (juhendaja professor Osvald Hallik). 1964. aastal kaitses ta põllumajandusteaduse kandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV muldade boorisisaldus ja boorväetiste kasutamine".
1975. aastal kaitses ta põllumajandusteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Mikroelementide mõju söödakultuuride saakidele ja sööda kvaliteedile Eesti NSV-s".
Aastatel 1957–1994 töötas ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis, 1957–1964 nooremteadur, 1964–1983 vanemteadur, 1983–1994 vanemteadur-konsultant.
Teadustöö.
Ta on uurinud mikroelementide sisaldust muldades, kivimites, vetes, õhus ja taimedes, mikroväetiste mõju saagile ja selle kvaliteedile, põllumuldade boori- ja aktiivse mangaani sisaldust, rohumaataimede makro- ja mikromineraalset koostist, loomasöötade koobalti sisaldust ja joodi esinemist Eesti biosfääris.
Ta kirjutas 3 monograafiat, oli 7 raamatu kaasautor ja avaldas üle 160 teadusliku artikli.
Liikmesus.
Ta oli Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige (1996. aastast auliige), samuti Eesti Vabadusvõitlejate Ühenduse liige.
Mälestuse jäädvustamine.
Kinkis oma raamatukogu 2006. aastal Parksepa Keskkoolile, sealses muuseumis on ka tema muuseum-tuba.
Rudolf Palm

Rudolf Palm (21. juuni 1904 Saue vald, Harjumaa – 9. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti viiuldaja.
Ta lõpetas 1929. aastal Tallinna Konservatooriumi viiuli erialal, kus tema erialaõpetaja oli Alfred Papmehl. 
Aastatel 1940–1948 töötas ta ise konservatooriumi viiuliklassi õpetajana, kus tema õpilasteks olid teiste seas Endel Lippus, Helmut Rosenvald ja Uno Järvela.
Aastatel 1927–1929 mängis ta Estonia teatri orkestris. 1930–1941 mängis Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis, 1930–1964 oli Eesti Raadio Sümfooniaorkestri viiuldaja ja kontsertmeister.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku.
Kunstnik Jüri Palm oli tema poeg.
Vera Ivanko

Vera Ivanko (vene "Вера Алексеевна Иванко"; 2. september 1993 Moskva – 25. november 2013 Moskva) oli vene näitleja.
Vera Ivanko mängis filmis esimest korda juba 2002. aastal. Alates 2011. aastast õppis ta Ülevenemaalises Riiklikus Kinematograafia Ülikoolis näitlemist. 2013. aasta novembri lõpus hukkus ta oma elukoha lähedal raudteel, jäädes rongi alla.
Mars Global Surveyor

Mars Global Surveyor (MGS) oli NASA kosmosesond, mis uuris Marssi aastatel 1999–2006. Sond startis 7. novembril 1996 ja jõudis Marsi orbiidile novembris 1997. Mars Global Surveyor oli esimene Marsile saadetud kosmosesond, mis kasutas lõplikule orbiidile jõudmiseks aeropidurdust. Protseduur oli sedavõrd edukas, et NASA kasutas seda ka järgmistel planeedile saadetud missioonidel.
MGS-i ülesanneteks oli uurida Marsi atmosfääri ja pinda, tuvastada võimalikud maandumispaigad tulevaste missioonide tarbeks ja edastada Maale teavet Marsi pinnal viibivatelt kulguritelt ja jaamadelt.
NASA kaotas Mars Global Surveyoriga ühenduse 2. novembril 2006.
Kirjeldus.
Mars Global Surveyor on ristkülikukujuline karp, millel on kahel pool päikesepaneelid. Surveyor kaalus koos täidetud kütusepaakidega 1060 kg. Enamuse sellest moodustaski keskel asuv karp, mille sees oli kaks väiksemat ristkülikukujulist moodulit. Üks moodul, mida nimetati varustusmooduliks, sisaldas sondi elektroonikat, teadusseadmeid ja pardaarvutit. Teises moodulis, mida nimetati tõukejõu mooduliks, asusid sondi rakettmootorid ja kütusepaagid. 
Sondi ehitas JPL ja selle ehitus maksis 154 miljonit, orbiidile viimine umbes 65 miljonit ja käigushoidmine umbes 20 miljonit USA dollarit aastas. 
Teadusseadmed.
Mars Global Surveyori pardal oli viis teadusinstrumenti:
Marsi Ülekandejaam vahendas Spiriti ja Opportunity ning Maa vahelist sidet ja sondi kaudu vahendati kokku 7,6 gigabitti andmeid.
Missiooni lõpp.
Sond lõpetas oma peamise missiooni jaanuaris 2001 ja NASA kaotas sellega ühenduse 2. novembril 2006, kui lennujuhid olid saatnud sondile korralduse korrigeerida oma päikesepaneelide asendit. Sond saatis vastuseks mitu veateadet, kuid samas ka kinnituse, et olukord on kontrolli all. See oli viimane kord, kui sond missioonijuhtimiskeskusega ühendust võttis. Kolm päeva hiljem sai NASA sondilt nõrga signaali, mis viitas sellele, et sond on turvarežiimil ja ootab Maalt instruktsioone. Pärast seda vaikis sond lõplikult. Katsed sondiga ühendust võtta lõpetati jaanuaris 2007 ja NASA kuulutas missiooni lõppenuks.
2007. aastal teatas NASA, et ilmselt hukutasid sondi vigane tarkvara ja selle tõttu ülekuumenenud aku. Raporti kohaselt algasid vigasest tarkvarast, mistõttu kiilusid päikesepaneelid nende asendi vale muutmise tõttu kinni. Surveyor arvas, et vea põhjuseks on vigane päikesepaneeli mootor ning muutis oma asendit, et päikesepaneel saaks taas päikesevalgust. See paljastas ühe sondi akudest päikesevalgusele ning aku kuumenes üle, mida sond tõlgendas ülelaadimisena. Seetõttu lõpetas MGS akude laadimise, mis põhjustas teise aku tühjenemise ja sondi töö lõppemise.
Sond kukub Marsi pinnale 2047. aastal.
Wanda Wermińska

Wanda Wermińska (18. november 1900 Ukraina – 30. august 1988) oli poola ooperilaulja (sopran, metsosopran) ja pedagoog.
Ta laulis Poola ning Viini ja Milano ooperiteatrites.
1935. aastal sai ta Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu II astme.
Ta on maetud Powązki kalmistule.
Adam Stebłowski

Adam Stebłowski (24. detsember 1896 – 28. veebruar 1941) oli Poola sõjaväelane, jurist, konsulaarametnik.
Ta pälvis palju tunnustust. 1932. aastal sai ta Kotkaristi III klassi teenetemärgi ja 1935 Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I astme .
Spartaco Bandinelli

Spartaco Bandinelli (27. märts 1921 Velletri, Rooma provints, Lazio maakond – 17. veebruar 1997 Velletri) oli Itaalia poksija.
Ta oli kärbeskaalus (kuni 51 kg) Itaalia meister 1948. aastal.
Bandinelli sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Pascual Pérezele (Argentina).
Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 8. Euroopa meistrivõistlustel (Oslo, 1949), kuid kaotas 3. ringis diskvalifitseerimise tõttu oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Janusz Kasperczakile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales Euroopa eest 1949. aastal kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) maavõistlusel USA Kuldkinda-turniiri võitjate meeskonnaga ning kaotas 18. mail Chicagos oma kohtumise Arthur Brownile.
Jan Szembek

Jan Szembek (11. juuli 1881 Poręba Żegoty – 9. juuli 1945 Estoril, Portugal) oli Poola diplomaat ja krahv.
Ta lõpetas Viini Ülikooli.
Ta oli Poola saadik Ungaris aastatel 1921–1924, Belgias 1924–1927 ja 1927–1932 Rumeenias. Aastatel 1933–1939 oli ta Poola välisministri Józef Becki abi.
1938. aastal autasustati teda Valgetähe I klassi teenetemärgiga.
Kazimierz Glabisz

Kazimierz Glabisz (10. veebruar 1893 Odolanów – 26. november 1981 London) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral) ja sporditegelane.
Aastatel 1929–1945 oli ta Poola Olümpiakomitee president.
1934. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi teenetemärgiga.
Piotr Gorodiszcz

Piotr Gorodiszcz (12. juuli 1884 Rahačoŭ – 31. detsember 1942 Vilnius) oli poola protestantlik vaimulik. Ta oli seotud Poola Anglikaani Kirikuga.
George Wilson (poksija)

George Dudley Wilson (tuntud ka kui Jackie Wilson; 17. jaanuar 1918 Spencer, Rowani maakond, Põhja-Carolina – 10. märts 1956 Cleveland, Ohio) oli USA poksija.
Wilson sai kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ulderico Sergole (Itaalia). 
Elukutselisena.
Wilson poksis novembrist 1936 kuni oktoobrini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 89 kohtumist, millest võitis 63 (neist 38 nokaudiga), kaotas 19 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 6 kohtumist.
Valles Marineris

Valles Marineris on Marsi ekvaatoril asuv kanjonite süsteem, mis on üle 4000 km pikk, maksimaalselt 200 km lai ja kuni 7 km sügavune. See on üks suuremaid kanjoneid Päikesesüsteemis ja sellest suuremad on ainult Maal asuvad riftiorud. Valles Marineris tähendab ladina keeles Marineri orgu, ning see sai nime kosmosesond Mariner 9 järgi, mis selle avastas.
Mari Loit

Mari Loit (25. mai 1977 – 20. oktoober 2016) oli eesti kunstiteadlane ja muinsuskaitsja.
Ta lõpetas 2000. aastal Eesti Kunstiakadeemia Kunstiteaduse instituudi, lõputöö oli "Surma tähendus keskaja lõpu Euroopa maailmapildis. Tallinna "Surmatants" oma ajastu kontekstis" (juhendaja Juhan Maiste).
Ta lõpetas 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiteaduse õppetooli, magistritöö oli "Keskaegsest "surmakultuurist" ja hauatähistest reformatsioonieelse Tallinna kirikutes ja kloostrites" (juhendajad Kersti Markus ja Kaalu Kirme).
Ta töötas Muinsuskaitseametis nõunikuna ja Muinsuskaitse aastaraamatu toimetajana.
Konstanty Horoch

Konstanty Horoch (10. juuni 1892 – 12. august 1960) oli Poola ratsaväelane. Teise Poola vabariigi ajal oli ta ratsaväe kapten. 
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi V klassi teenetemärgiga.
Stanisław Kara

Stanisław Kara (2. detsember 1893 Zalištšiki – juuli 1955 või 1956) oli Poola sõjaväelane ja diplomaat.
15. detsembril 1927 määrati ta Riiasse ja Tallinna sõjaväeatašeeks. 
1935. aastal anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Bolesław Krzymowski

Jerzy Bolesław Leon Krzymowski (30. märts 1894 Kosobudy – 19. august 1969 Varssavi) oli Poola sõjaväelane (major) ja salateenistuse tegelane.
Tema pälvitud autasude seas on ka Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Konrad Libicki

Konrad Libicki (23. august 1891 Varssavi – 25. detsember 1980 London) oli Poola diplomaat.
Aprillist 1929 kuni juulini 1933 oli ta Poola saadik Eestis.
Ta on pälvinud palju tunnustust; 1931. aastal anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Rui Rio

Rui Fernando da Silva Rio (sündinud 6. augustil 1957 Portos) on Portugali poliitik, majandusteadlane, omavalitsustegelane.
Aastatel 2002–2013 oli ta Porto omavalitsuse president (linnapea).
2005. aastal pälvis ta Valgetähe I klassi teenetemärgi.
Norbert Żaba

Norbert Żaba (13. juuli 1907 Tallinn – 15. juuli 1994 Stockholm) oli poola-eesti-rootsi päritolu Poola diplomaat, ühiskonnategelane.
Władysław Józef Zaleski

Władysław Józef Zaleski (14. juuli 1894 Sanok – 5. veebruar 1982 London) oli Poola diplomaat, advokaat, õigusteadlane, sõjaväelane.
1937. aastal autasustati teda Valgetähe III klassi teenetemärgiga.
Daniela Schadt

Daniela Schadt (sündinud 3. jaanuaril 1960 Hanaus) on saksa ajakirjanik. 
2000. aastast on ta elukaaslane Joachim Gauck, kes oli aastatel 2012–2017 Saksamaa Liitvabariigi liidupresident.
2013. aastal sai ta seoses abikaasa visiidiga Eestisse Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Ašot Galojan

Ašot Galojan (armeenia keeles Աշոտ Գալոյան; sündinud 9. juulil 1956 Vanadzoris) on Armeenia ajaloolane, poliitik ja diplomaat.
Aastast 2005 on ta Armeenia suursaadik Poolas ja ühtlasi aastast 2006 Armeenia suursaadik Eestis, Lätis ja Leedus.
Jaanuaris 2014 määras Armeenia president Serž Sargsjan Ašot Galojani suursaadikuks Brasiiliasse ja märtsis 2014 andis talle (eluaegse) erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatilise teenistusastme.
Michaił Marynič

Michaił Marynič (valgevene keeles Міхаіл Апанасавіч Марыніч; 13. jaanuar 1940 – 17. oktoober 2014) oli Valgevene poliitik ja diplomaat. 
Ta oli muu hulgas Valgevene suursaadik Eestis, Lätis ja Soomes.
Václav Girsa

Václav Girsa (28. november 1875 Šepetivka – 23. juuni 1954 Praha) oli Tšehhi/Tšehhoslovakkia arst ja diplomaat. 
Aastatel 1927–1935 oli ta Tšehhoslovakkia saadik Poolas. Sellel ajavahemikul oli ta ka Tšehhoslovakkia saadik Eestis, Soomes, Lätis. 
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga.
Chrystia Freeland

 
Christina Alexandra Freeland (sündinud 8. veebruaril 1968 Peace Riveris) on Kanada kirjanik, ajakirjanik ja poliitik, Kanada Liberaalse Partei liige. 
Ta oli alates 10. jaanuarist 2017 kuni 20. novembrini 2019 Kanada välisminister. Enne seda oli ta 4. novembrist 2015 Kanada väliskaubandusminister.
Ta sündis 1968. aastal Alberta provintsis Peace Riveris juristidest vanemate lapsena. Ta lõpetas Harvardi Ülikooli vene kirjanduse ja ajaloo bakalaureusena ja aastal 1993 sai ta Oxfordi Ülikooli Antoniuse kolledžis magistrikraadi slavistika alal.
Freeland alustas ajakirjanikutööd mittekoosseisulise korrespondendina Ukrainas, tehes kaastööd väljaannetele Financial Times, The Washington Post ja The Economist. Seejärel töötas ta Londonis väljaandes Financial Times asetoimetajana, Suurbritannia uudiste toimetajana, Moskva büroo juhina, Ida-Euroopa korrespondendina ja Financial Timesi pühapäevalisa FT.com toimetajana. Aastatel 1999–2001 töötas ta väljaandes Globe and Mail asetoimetajana, misjärel sai ta USA-s Financial Timesi direktoriks. Märtsis 2010 asus ta Thomson Reutersi toimetaja ametikohale, aprillis 2011 sai tast Thomson Reuters Digitali toimetaja. Enne lahkumist Thomson Reutersist oli ta juhtiv direktor ja tarbijauudiste toimetaja, lisaks kirjutas ta nädalaülevaateid väljaandele Globe and Mail.
26. juulil 2013 lahkus ta ajakirjandustöölt, et kandideerida Kanada Liberaalse Partei ridades Kanada parlamenti. 4. novembril 2015 kutsus Justin Trudeau ta Kanada väliskaubandusministriks.
Freeland on Venemaa välispoliitikat teravalt kritiseerinud ning avaldanud toetust Ukrainale. Ta on Venemaa sanktsiooninimekirjas alates 2014. aastast.
Isiklikku.
Chrystia Freeland on abielus, abikaasa Graham Bowley on ajakirjanik ja neil on kolm last. Tema isa Donald Freeland oli advokaat ja Kanada Liberaalse Partei liige. Ema Galina Freeland (neiuna Homjak) (1946–2007) oli rahvuselt ukrainlane ja sündis põgenikelaagris Bad Wörishofenis Baieris Ukraina katoliiklikus peres; ta oli advokaat ja Uue Demokraatliku Partei liige. Chrystia Freeland räägib lastega kodus ukraina keeles, ajab tööasju inglise ja prantsuse keeles; lisaks valdab ta vene, poola ja itaalia keelt.
Bronisław Bouffałł

Bronisław Bouffałł (30. oktoober 1867 – 8. veebruar 1949) oli poola õigusteadlane, diplomaat.
Ta oli Lublini katoliku ülikooli professor. 
Ta oli alates 2. septembrist 1919 Eestisse määratud diplomaatilise missiooni delegaat. Aastatel 1920–1924 oli ta Poola Vabariigi "chargé d'affaires" Riias.
Jaan-Margus Reinaste

Jaan-Margus Reinaste (5. oktoober 1934 Tallinn – 14. märts 2018 Tallinn) oli eesti tšellist.
1957. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi August Karjuse tšelloklassi.
Ta oli Eesti NSV Riikliku Sümfooniaorkestri tšellomängija, aastatel 1964–1966, 1972–1975 ja 1982–1993 ka tšellorühma kontsertmeister. Hiljem mängis Estonia teatri orkestris.
Admiral Kuznetsovi klassi lennukikandja

Admiral Kuznetsov-klass on Nõukogude Liidu lõpupäevil ehitatud ning hiljem Venemaal ja Hiinas kasutusele võetud ning kasutusel olev lennukikandja klass. 
Laevad.
Kokku on ehitatud ja teenistuses 2 seda klassi laeva:
Wacław Tadeusz Dobrzyński

Wacław Tadeusz Dobrzyński (1886 Kiiev – 6. veebruar 1962 Dublin) oli poola jurist ja diplomaat.
1. oktoobrist 1922 oli ta asjur ja 23. oktoobrist 1923 saadik Eestis. Eestis oli ta ametis 31. detsembrini 1924.
Jarosław Lindenberg

Jarosław Lindenberg (sündinud 9. novembril 1956 Varssavis) on poola filosoof ja diplomaat.
1991. aastal oli ta ülesanne rajada Poola diplomaatiline esindus Eestisse ja Lätti. Seal hakkas ta täitma asjuri ülesandeid. 1992. aastal oli ta Poola suursaadik Riias ja samal ajal (1993–1994) oli ta akrediteeritud ka Tallinna (Poola suursaadik Eestis).
Helen Sirel

Helen Sirel (3. detsember 1926 Tartu – 4. august 1981) oli eesti tekstiilikunstnik.
Tema kunstiharidus sai alguse Tartu Naiskutsekooli dekoratiivkudumise osakonnas. 1953. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi kunstilise tekstiili erialal.
1953. aastast töötas ta Viljandi Linaketramis- ja Kudumisvabrikus, seejärel Tallinnas vabrikus Punane Koit.
Aastatel 1962–1965 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu peakunstnik, 1965–1966 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse kergetööstuse osakonna vanemreferent. 1966. aastast oli ta Rahvakunstimeistrite koondise Uku peakunstnik.
Helen Sirel suri 4. augustil 1981 ja ta maeti 4. augustil 1981 Torma kalmistule.
Soojumikas

Soojumikas ("Saussurea") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Sellesse perekonda kuulub umbes 300 liiki, mis kasvavad Euraasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmes ja tundras, samuti mägedes alpiniitudel.
Perekonnanime pani šveitsi botaanik Augustin Pyramus de Candolle šveitsi teadlaste Horace-Bénédict de Saussure'i (1740–1799) ja Nicolas-Théodore de Saussure'i (1767–1845) auks.
Need on mitmeaastased rohttaimed, mille kõrgus ulatub 5–10 cm kõrgustest alpiniiduliikidest kuni 3 m kõrguste ohakalaadsete taimedeni. Lehed moodustavad tiheda kodariku ja siis kasvavad sellest spiraalselt mööda õievart ülespoole. Õied on torujad ja mõlemasoolised, valged kuni lillad ning moodustavad väikese õisiku. Üksikõiega liike on vähe. Sageli ümbritsevad seda sama värvi tihedad villakarvad. Vill on kõige tihedam kõrgmäestikuliikidel ja aitab kaasa lillede termoregulatsioonile, vähendades öiseid külmakahjustusi ja intensiivse kõrgmäestikupäikese ultraviolettkiirgusest põhjustatud kahjustusi.
Lehed on vahelduvad, terve kuni lõhestatud leheservaga.
Vili on sulgkarvadest koosneva pappusega seemnis, mis levib tuule abil.
Mitut Himaalaja soojumikaliiki kasvatatakse ilutaimena kaunite villakate õisikute tõttu. Nad on kasvatamiseks ühed kõige keerulisemad taimed, sest on kohastunud eluks 3½–5 km kõrgusel merepinnast karmis kliimas, mille hulka kuuluvad jahedad temperatuurid, pikk (8–10 kuud) talvine puhkeperiood ja niiskuse hea loodusliku äravooluga huumusrikkad kruusased mullad.
Eestis.
Eestis kasvab selle perekonna üks liik – eesti soojumikas ("Saussurea esthonica") – või teise taksonoomia järgi alpi soojumikas ("Saussurea alpina"), mille alamliik on eesti soojumikas ("Saussurea alpina" subsp. "esthonica").
Annapurna II

Annapurna II on mägi Annapurna mäemassiivis Himaalajas.
Asukoht ja kõrgus.
Mägi asub Nepali põhjaosas. Annapurna I-st jääb ta 35,3 km idakagu suunas.
Mäe kõrgus on 7937 m ja selle tipp on maailmas kõrguselt 16. mäetipp. 
Esmatõus.
Esmatõusu mäele tegid 17. mail 1960 Briti-India-Nepali ühisekspeditsiooni liikmed Richard Grant, Chris Bonington ja šerpa Ang Nyima, kes tõusid tippu mäe põhjapoolsest küljest.
Heino Kuusik

Heino Kuusik (18. oktoober 1931 Säknalohu küla Mooste vald – 9. veebruar 2007) oli eesti põllumajandustegelane, koolijuht ja omavalitsustegelane.
Õppis Mooste algkoolis. 1957. aastal lõpetas ta Väimela loomakasvatusetehnikumi ja 1970. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnika eriala.
Töökarjääri algaastatel töötas ta Võru TSN TK põllumajandusosakonnas, Võru masina-traktorijaamas, Lembitu kolhoosis ja Rõuge sovhoosis. 1961. aastast töötas Väimelas. Aastatel 1964–1992 oli ta Väimela Näidissovhoostehnikumi direktor.
Aastatel 1979–1984 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu saadik.
Aastatel 1993–2002 oli ta Võru vallavolikogu esimees.
2016. aasta oktoobris avati Võru vallamaja ees talle mälestuspink.
Władysław Neuman

Władysław Neuman (8. oktoober 1893 Łódź – 31. jaanuar 1945 New York) oli Poola diplomaat.
1920. aastast kuni novembrini 1922 oli ta Poola asjur Eestis. Aastatel 1931–1940 oli ta Poola saadik Oslos, aastatel 1942–1945 Poola saadik Mehhikos.
Wacław Przesmycki

Wacław Przesmycki (15. juuni 1891 Kiiev – 11. oktoober 1973 Stockholm) oli Poola diplomaat.
Ta oli 21. detsembrist 1934 kuni 30. septembrini 1939 Poola saadik Eestis.
1933. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi teenetemärgiga.
Kazimierz Papée

Kazimierz Papée (10. jaanuar 1889 Lviv – 19. jaanuar 1979 Rooma) oli Poola diplomaat, õigusteadlane.
Ta oli 15. jaanuarist 1929 kuni 29. aprillini 1929 Poola asjur Eestis. 1936–1939 oli ta Poola saadik Tšehhoslovakkias.
Weird Al Yankovic

Weird Al Yankovic (õieti Alfred Matthew Yankovic; sündinud 23. oktoobril 1959 Californias Downeys) on Ameerika Ühendriikide muusik ja parodist, kes on tuntud popkultuuri parodeerivate humoorikate lauludega.
Oma esimese paroodialaulu tegi ta 1976. aastal. Ta on salvestanud kokku üle 150 paroodialaulu ja andnud välja 14 stuudioalbumit. Tema albumeid on ostetud üle 12 miljoni eksemplari, rohkem kui ühegi teise parodisti omi.
Ta on pälvinud viis Grammy auhinda.
Ta on mänginud ka mitmes filmis ja telesarjas.
Pjotr Jeršov

Pjotr Jeršov (vene Пётр Павлович Ершов; 6. märts (vkj 22. veebruar) 1815 Bezrukovo, Išimi maakond, Tobolski kubermang – 30. august (vkj 18. august) 1869 Tobolsk) oli vene luuletaja ja proosakirjanik.
Tema peateos on värssmuinasjutt "Küürselg-sälg" ("Конёк-Горбунок", 1834), mis kuulub vene lastekirjanduse klassikasse.
Urmas Grauen

Urmas Grauen (sündinud 25. juulil 1952 Järva-Jaanis) on eesti alpinist.
Mägironijana on ta viiel korral tõusnud üle 7000 meetri kõrguste mägede tippu. Hiljem on ta tegutsenud alpinismitreenerina (sealhulgas töötanud Gruusia alpinismikoondises) ja mägigiidina. Ta neid väheseid eesti alpiniste, kes on saanud alpinismis NSV Liidu meistersportlase aunimetuse (1980).
Alates 1992. aastast on ta teede hooldus- ja ehitustehnika müügiga tegeleva aktsiaseltsi Grader Service direktor.
Haridustee.
1970. aastal lõpetas ta Türi Keskkooli ja 1975. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna. 
Alpinism.
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1972. aastal. 
Kaljuronimises on ta mitmekordne Eesti meister. 1982. aastal läbis ta Kesk-Aasias 6. kategooria marsruudi "Kamin Kagor". Tegemist on keskmiselt 82-kraadise, kohati negatiivse kaljuseinaga, kõrguste vahega 1200 meetrit.
1984. aastal viidi läbi Ilmar Priimetsa juhtimisel ekspeditsioon Pamiiris, et vallutada üks nimeta 6047 m kõrgune mäetipp. Esmatõusust 17. augustil 1984 võttis osa ka Grauen. Tipule pandi nimeks Tallinna mäetipp.
1991. ja 1992. aastal juhtis ta mitu ekspeditsiooni: Pamiiris Lenini mäetippu (7134 m) ja 1994. aastal eestlaste gruppi Aafrikas Kilimanjaro mäe tippu (5895 m).
Mägigiid ja treener.
Mägigiidi tunnistuse sai ta Nõukogude Liidu alpinismilaagritest (toona nimetati sellise tunnistuse saanuid alpinismi instruktoriteks).
1970. aastate lõpul hakkas NSV Liidu Spordikomitee rahvusvaheliste laagrite juhtkond kutsuma valitud Eesti alpiniste tööle konsultantideks ja mägipäästjateks välismaalaste NSV Liidu mägedele tõuse organiseerivaisse alpilaagritesse. Kutsutute seas oli ka Urmas Grauen.
Aastatel 1980–2003 oli ta ka alpinismitreener, sealhulgas töötas ta treenerina Abhaasia ja Gruusia alpinismikoondistes ning peatreenerina Eesti alpinismikoondises.
Isiklikku.
Tema abikaasa Aili Grauen on alpinist, kes on tõusnud Kilimanjaro (5895 m) tippu. Neil on kolm last: Peteri, Viljar ja Evelin, kellest Peteri on edukas maadleja ning Viljar on alpinist, triatleet ja maratonijooksja.
Tsitaat.
Johan Ahlberg: "Urmasel on alpinismis head perspektiivid nii füüsiliste kui moraalsete eelduste poolest. Tema jaoks ei ole kõrguses mäeküljele tõmmatud mõttelist punast horisontaaljoont – siiani ja mitte sammugi kõrgemale. Selline mõtteline "lagi" on igal meist, kuid tema lagi on kõrgel! Võib-olla üle 8000 meetri!"
Aleksei Koltsov

Aleksei Koltsov (vene Алексей Васильевич Кольцов; 15. oktoober (vkj 3. oktoober) 1809 Voronež – 10. november (vkj 29. oktoober) 1842 Voronež) oli vene luuletaja.
Aleksei Koltsov oli pärit karjakaupmehe perekonnast. Ta haridustee jäi poolikuks, kuna ta pidi tööle asuma oma isa äris. Esimese luuletuse kirjutas Aleksei Koltsov 1825. aastal. Ajakirjanduses avaldati tema esimesed luuletused 1830. aastal. 1831. aastal tutvus Koltsov Moskvas Vissarion Belinskiga. Tema ainus eluaegne luulekogu "Luuletused" ("Стихотворения") ilmus 1835. aastal.
Gasherbrum IV

Gasherbrum IV (urdu keeles |گاشر برم -4; hiina keeles 加舒尔布鲁木IV峰 ("Jiāshūěrbùlǔmù IV Fēng")) on mägi Gasherbrumi mäemassiivis Baltoro Muztaghi mäeahelikus Karakoramis.
Asukoht ja kõrgus.
Mägi asub Gilgit-Baltistanis Pakistanis. Gasherbrum II-st jääb see 4,3 km lääneloodesse.
Mäe kõrgus on 7932 m ja see on maailmas kõrguselt 17. mäetipp. 
Esmatõusud.
Esmatõusu mäele tegid 6. augustil 1958 Itaalia ekspeditsiooni liikmed Walter Bonatti ja Carlo Mauri, kes tõusid tippu mäe põhjapoolsest küljest.
Mäe lääneküljelt tegi esmatõusu 1985. aastal Poola alpinist Wojciech Kurtyka.
Suhkruleht

Suhkruleht ("Stevia") on taimeperekond korvõieliste sugukonnast.
Suhkrulehe perekonda kuulub umbes 240 liiki Lõuna-Ameerika taimi, mille looduslik levila on Põhja-Argentinas, Mehhikos, Andides ja Brasiilias.
Selle perekonna liiki paraguai suhkrulehte ("Stevia rebaudiana") kasutatakse loodusliku suhkruasendaja valmistamiseks.
Elo Tamul

Elo Tamul (kuni 1931 Elisabeth Lokk; 21. jaanuar 1913 Võru – 5. jaanuar 1994 Tartu) oli eesti laulja ja näitleja. 
1931. aastal lõpetas ta Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi. 1935–1940 õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis laulmist Rudolf Jõksi klassis. 
1931. aastal asus tööle Võru teatrisse Kannel. 1935. aastast töötas Vanemuises koorilauljana, 1944. aastast ooperi- ja operetisolistina, 1957. aastast draamanäitlejana. 
Filmis "Kõrboja peremees" mängis ta Kõrboja Madlit.
Isiklikku.
Ta on maetud Tartu Pauluse kalmistule.
Tema poeg on ajaloolane Villu Tamul.
Olnud abielus näitleja ja lavastaja August Toropiga ning näitleja Arnold Kasukiga.
Elita Erkina

Elita Erkina (sündinud 29. juuli 1949 Riias) on Läti-Eesti baleriin ja balletiõpetaja. 
Lõpetas Riia koreograafiakooli. Aastatel 1971–1987 oli ta Estonia balletisolist. 
Aastatel 1988–1991 ja 2001. aastast Estonia balletitrupi repetiitor. 
Töötanud ka balletiõpetajana Tallinna Balletikoolis.
Isiklikku.
Ta on 1983. aastast abielus Viktor Fedortšenkoga.
Sigrid Orusaar

Sigrid Orusaar (sündinud 30. oktoobril 1944 Tallinnas) on eesti flötist.
1963. aastal lõpetas flöödi erialal Tallinna Muusikakooli, kus tema õpetajaks oli Kaljo West.
1968. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske flöödiklassi.
Aastatel 1962–2014 oli ta Estonia teatri orkestri flöödimängija, olnud ka flöödirühma kontsertmeister.
Isiklikku.
Trompetist ja dirigent Helmut Orusaar on tema isa. Tema abikaasa oli klarnetist Roland Kriit. Viiuldaja Kristina Kriit on tema tütar.
Inge Saarsalu

Inge Saarsalu (sündinud 25. jaanuaril 1952 Tallinnas; sünninimi Inge Arro) on eesti balletitantija ja tantsupedagoog.
Ta on lõpetanud Tallinna Koreograafiakooli. 
Aastatel 1970–1992 oli ta Estonia teatri balletisolist, hiljem Estonia teatri balleti repetiitor ja Tallinna Balletikooli balletiõpetaja.
Aastast 1999 on ta töötanud USA-s Colorado balletiteatri ballettmeistrina ning Nevada balletiteatri repetiitori ja tantsupedagoogina.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Lembit Saarsalu.
Tal on tütar näitleja Irmeli Saarsalu.
Michał Sokolnicki

Michał Hubert Sokolnicki (6. veebruar 1880 Kaszewy Kościelne – 17. jaanuar 1967 Ankara) oli poola ajaloolane, diplomaat, poliitik.
Aastatel 1920–1922 oli ta Poola saadik Soomes ja ühtlasi alates 2. detsembrist 1921 ka Poola saadik Eestis. 
Aastatel 1923–1931 töötas ta Varssavi Poliitteaduste Kõrgkooli õppejõuna.
Aastatel 1931–1936 oli ta Poola saadik Taanis ja 1936–1945 suursaadik Türgis.
Jan Starzewski

 
Jan Michał Polikarp Starzewski (26. jaanuar 1895 Wadowice – 25. jaanuar 1973 London) oli Poola diplomaat, poliitik. 
Juulist 1933 kuni detsembrini 1934 oli ta Poola asjur Eestis. Aastatel 1936–1940 oli ta Poola saadik Taanis.
Aastatel 1972–1973 oli ta Poola välisminister eksiilis.
Józef Wołodkowicz

Józef Wołodkowicz (25. juuli 1889 Vilno – 13. mai 1947 Kairo) oli Poola diplomaat.
10. juulist 1928 15. jaanuarini 1929 oli ta Eestis Poola saatkonna asjur, seejärel 31. juulini 1932 saatkonna konsulaarosakonna ülem.
Micro Instrumentation and Telemetry Systems

Micro Instrumentation and Telemetry Systems (lühend MITS) oli Ameerika Ühendriikide ettevõte, mille asutasid 1969. aastal New Mexicos Albuquerques Ed Roberts ja Forrest Mims. MITS alustas 1971. aastal elektrooniliste kalkulaatorite tootmist ja 1975. aastal personaalarvutite tootmist. 
1971. aastal hakati tootma lauakalkulaatorit MITS 816, mis muutus kiiresti populaarseks ja selle müügitulu ületas 1973. aastal 1 miljonit dollarit. Hinnasõja tõttu jäi ettevõte 1974. aastal võlgadesse. 
Jaanuaris 1975 jõudis müüki esimene personaalarvuti Altair 8800. Arvuti, mille hind oli 397 dollarit, sai väga populaarseks. Paul Allen ja Bill Gates kirjutasid selle jaoks Altair BASICu, interpretaatori BASICu jaoks ning nad kolisid Albuquerque'i, kus asusid tööle MITS-i. Sama aasta juulis asutasid nad oma ettevõtte Microsoft.
MITS-i müügitulu kasvas 1976. aastal 6 miljoni dollarini ning järgmisel aastal müüdi see ettevõttele Pertec Computer.
Ivo Juul

Ivo Juul (sündinud 12. augustil 1939) on eesti tšellist ja muusikapedagoog.
1958. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli. Samal aastal lõpetas ka Tallinna Muusikakooli tšello eriala.
1963. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi August Karjuse tšelloklassi ja jätkas tšelloõpinguid Moskva Konservatooriumi aspirantuuris, mille lõpetas 1966 (juhendaja Sergei Širinski).
1971. aastast mängis tšellot Estonia teatri orkestris, 1978. aastast tšellorühma kontsertmeister. 
Aastatel 1966–1978 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi tšello õppejõud. Tema õpilasi on Aare Tammesalu ja Lembi Mets.
Töötab Võru Muusikakooli tšelloõpetajana.
Isiklikku.
Tema vend Jaanus Juul oli pianist ja helilooja.
Ilgvars Pauls

Ilgvars Pauls (sündinud 24. septembril 1957 Jelgavas) on läti alpinist.
Ta on erialalt ehitusinsener.
Ta on Baltimaade edukaim mägironija.
Mägironimine.
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1978. aastal. 
Tõusud kaheksatuhandeliste tippu.
Oma esimese kaheksatuhandelise tippu jõudis ta 1993. aastal Himaalajas. 10. oktoobril tõusis ta koos Teodors Ķirsise ja Imants Zaulsiga Läti ekspeditsiooni käigus Dhaulagiri (8167 m) tippu.
1999. aastal üritas ta tõusta, kuid ebaõnnestunult, rahvusvahelise ekspeditsiooni käigus Himaalajas Makalu (8485 m) tippu. Kõrgusel 7500 oli ta sunnitud tagasi pöörduma. Tema taanlasest kaaslane hukkus laskumisel.
Anu Põldar-Murss

Anu Põldar-Murss (23. jaanuar 1898 – 20. veebruar 1990; sünninimi Angelina Enson; aastatel 1920–1940 Angelina Pulst; 1940–1952 Anu Põldar) oli eesti näitleja. 
Aastatel 1943–1964 oli ta Ugala teatri näitleja.
Isiklikku.
Aastatel 1920–1933 oli ta abielus näitleja Hans Pulstiga. Aastatel 1952–1972 oli ta abielus näitleja Raido Mursiga.
Vladõslav Terziul

Vladõslav Oleksandrovõtš Terziul (ukraina keeles: Владислав Олександрович Терзиул; 18. juuni 1953 Artjom, Primorje krai – 18. mai 2004 Makalu) oli Ukraina alpinist.
Ta on tõusnud peaaegu kõigi üle 8000 meetri kõrguste mägede tippu. Ta hukkus 2004. aastal Himaalajas asuva Makalu (8485 m) tipust laskumisel.
Mägironimine.
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1979. aastal. 
2000. aastal laskus ta suuskadel Cho Oyu tipust. 2001. aastal tõusis ta esimesena Manaslu tippu (8163 m) mäe kagu küljel asuva ribi kaudu. See oli uus marsruut tippu jõudmiseks. 
Kaheksatuhandelised.
Ta on tõusnud 12 üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Ülejäänud kahel (14-st) kaheksatuhandelisel mäel jäi tal aga peatipp vallutamata. Karakoramis asuval Broad Peakil (peatipp 8051 m) ronis ta 1995. aastal eeltipule (8028 m) ja Himaalajas asuval Xixabangmal (peatipp 8027 m) tõusis ta 2000. aastal kesktipule (Xixabangma Central Summit (8008 m)). 
Xixabangma Central Summit.
Ukraina mägiekspeditsioon tõusis 27. septembril 2000 Xixabangmale klassikalist marsruuti mööda (põhja küljelt, s.t Hiina poolt). Laskumine kõrguselt 7400 m oli plaanitud teha suuskadel. Kuid tipumeeskond peatipule ei roninudki, sest selle olemasolust polnud neil üldse midagi teada. Neil oli teada, et kõik ekspeditsioonid tõusevad Central Summitile ja et hiina ametnikud aktsepteerivad seda tipputõusuna Xixabangmale ja väljastavad selle tõenduseks ka sertifikaate. Nagu hiljem on ukraina ekspeditsiooni osalejad öelnud, et kui meeskond oleks teadnud, et mööda tipuharja on vaja veel edasi sumada, oleks seda ka tehtud.
Viktor Kirpu

Viktor Kirpu (31. oktoober 1955 Tartu –11. oktoober 2018) oli eesti vehkleja ja vehklemistreener.
Ta lõpetas aastal 1972 Tartu 6. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta hakkas vehklemist harrastama aastal 1966 Tartu Laste ja Noorte Spordikoolis Tiit Räni juhendamisel. Aastatel 1967–1971 oli tema treeneriks Rein Kamarik, aastatel 1971–1976 Toomas Liivak ja aastatel 1976–1984 Klavdi Jadlovski.
Isiklikku.
Tema tütar on vehkleja Erika Kirpu, abikaasa on vehklemistreener Irina Satanenko.
Sõja-Revolutsioonikomitee

Sõja-revolutsioonikomiteed olid bolševike partei algatusel relvastatud võimuhaaramise ettevalmistamiseks ja juhtimiseks asutatud organid.
Aleksei Kovaltšuk

Aleksei Kovaltšuk (sündinud 29. septembril 1957) on Eesti alpinist.
Alpinistina on ta tõusnud kahe üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu, sealjuures oli ta esimene Eesti mägironija, kes tõusis kaheksatuhandelise tippu (1996).
Ta töötab Tallinnas ühe firma direktorina.
Tipputõusud kaheksatuhandelistele.
1996. aasta sügisel võttis ta välismaalasena osa Venemaa mägiekspeditsioonist Himaalajas Cho Oyule (8188 m). Tipputõus õnnestus 26. oktoobril.
1998. aasta mais võttis ta osa rahvusvahelise koosseisuga Venemaa ekspeditsioonist Džomolungmale (Eestist oli veel meeskonna koosseisus Boriss Slepikovski). Tõus tippu ebaõnnestus mõlemal Eesti alpinistil: Eesti lipp jäi seekord üles viimata.
14. mail 2002 tõusis ta Peterburi grupi koosseisus Himaalajas Lhotse (8516 m) tippu.
Isiklikku.
Ta elab Tallinnas.
Alpinismiringkonnas on tal hüüdnimi Rousseau.
Eero Neemre

Eero Neemre (1936. aastani Ernst-Nikolai Nüssik; 22. märts 1905 Ropka vald, Tartumaa – 28. september 1994 Viljandi) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Aastatel 1943–1945 oli ta Ugala teatri kunstiline juht, hiljem näitleja.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli näitleja Eeva Vahur.
Georg Metssalu

Georg Metssalu (sünninimi Georg Melnikov; 22. juuni 1919 – 14. juuni 2004) oli eesti laulja (tenor).
Tema muusikukarjäär sai alguse 1935. aastal orkestris Modern Trubaduur, kus ta mängis viiulit ja saksofoni. Alates 1936. aastast tegutses ta ansambli Kuldne Seitse laulja ja löökpillimängijana. Eraviisiliselt trummi õppides kujunes ta mõne aastaga üheks Eesti parimaks džässtrummariks.
Aastatel 1945–1955 õppis laulmist eraviisiliselt Jenny Siimoni juures.
1945. aastast oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Aastatel 1951–1997 laulis kvartetis RAM-1.
Mänginud löökpille ka ansamblis Rütmikud ja Emil Laansoo ansamblis.
Ta on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.
MaryAnn Mihychuk

MaryAnn Mihychuk (ukraina keeles "Мері-Енн Мігичук"; sündinud 27. veebruaril 1955 Vitas) on ukraina päritolu Kanada poliitik, ta on Kanada Liberaalse Partei liige. Ta oli 4. novembrist 2015 kuni 10. jaanuarini 2017 Kanada tööminister.
Ta sündis aastal 1955 Vitas Manitoba provintsis ukraina päritolu vanemate lapsena. Ta lõpetas aastal 1979 Winnipegi Ülikooli bakalaureuse- ja aastal 1984 Brocki Ülikooli magistrikraadiga. Ta on elukutselt sertifitseeritud geoloogiainsener. Ta töötas aastatel 1984–1986 geoloogina Newfoundlandi ja Labradori ning 1986–1992 geoloogina Manitoba provintsis.
5. oktoobrist 1999 kuni 4. novembrini 2003 oli ta Manitoba provintsi kaubandus- ja tööstusminister, 4. novembrist 2003 kuni 21. maini 2004 oli ta samuti minister Manitoba provintsi valitsuses. Aastal 2004 kandideeris ta Winnipegi linnapeaks, kuid kaotas valimistel Sam Katzile.
4. novembrist 2015 kuni 10. jaanuarini 2017 oli ta Kanada tööminister. Ta on ka Kanada Parlamendi alamkoja (House of Commons) liige.
Ta oli aastatel 1989–2014 Uue Demokraatliku Partei liige. Aastast 2014 on ta Kanada Liberaalse Partei liige.
Isiklikku.
Ta on aastast 1992 abielus Kenneth Marshalliga, neil on kaks tütart ja poeg.
Raimond Alango

Raimond Alango (ka Raimund Alango; 27. veebruar 1926 Tallinn – 5. september 2010) oli eesti laulja (bass) ja laulupedagoog.
Lõpetas 1945. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1947–1949 õppis laulmist Tallinna Muusikakoolis. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulu eriala Tiit Kuusiku klassi.
1945–1947 laulis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskooris.
Aastatel 1947–1989 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Aastatel 1951–1997 laulis kvartetis RAM-1. 
Aastatel 1970–1985 töötas ta lauluõpetajana Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, aastatel 1985–1996 Tallinna Konservatooriumis. Tema õpilasi on Märt Jakobson, Peeter Hillep, Vello Jürna, Aare Koha, Erich Krieger, Mart Mikk, Alar Pintsaar ja Toomas Tünder.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli pianist Tarsina Alango.
Evald Jaansoo

Evald Jaansoo (5. august 1915 Keila – 3. veebruar 1997) oli eesti laulja (bariton).
Aastatel 1939–1941 õppis laulmist Tallinna Konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba ja Arno Niitovi klassis.
Aastatel 1944–1985 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Aastatel 1951–1997 laulis kvartetis RAM-1.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Anu Nõulik

Anu Nõulik (sündinud 15. septembril 1963) on eesti alpinist ja Helme Suuki järel teine eestlanna, kes on üritanud tõusta üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu.
Ta töötab Eesti entsüklopeedia toimetajana.
Mägironimine.
Mägimatkamist alustas ta 1990. aastatel, kõrgalpinismiga hakkas tegelema 2000. aastate lõpul. 2010. aastal tõusis ta Kaukasuses Elbruse tippu (5642 m).
Tipputõus üle 7500 m kõrgusele mäele.
3. augustil 2011 tõusis ta teise eestlannana Tiina Tamme järel Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu (jääb Hiina alale).
Tõus kaheksatuhandelisele.
13. mail 2013 üritas Anu Nõulik koos Uko Nõulikuga tõusta kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu (8188 m), kuid järsult halvenenud ilmaolud ei võimaldanud neil tipuplatoolt edasi minna (nad olid tõusnud umbkaudu tipuplatoo platoo algusse). Cho Oyu kõrgeim punkt kujutab endast väga raskesti tuvastatavat lapikest tohutult suure kergelt tõusva lumise platoo servas. Halva nähtavusega ei ole tippu identifitseerida võimalik.
Sellel tõusul külmetas Anu Nõulik sõrmed. Katmandu arstid konstateerisid, et see on kolmanda astme külmetus, ja oli oht, et sellele järgneb sõrmeotste amputeerimine.
The Himalayan Database'i andmebaasis on Cho Oyu tipputõusude nimistus Anu Nõulik mainitud, kuid märkega "vaidlustatud".
Isiklikku.
Ka tema abikaasa Uko Nõulik ja poeg Uko Nõulik juunior on alpinistid.
Saima Sõmer

Saima Sõmer (sünninimi Saima Pastarus; 6. veebruar 1933 – 8. mai 2006) oli eesti keraamik, olümpiamaskoti Vigri kavandi autor.
1959. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi keraamika eriala. 
Seejärel töötas Eesti Televisioonis, kus valmistas lastesaadete jaoks nukke. 
Keraamikuna hakkas 1960. aastatel tarbenõusid kujundama. Tema loomingut iseloomustab ergas koloriit, ta arendas savikunsti maalilisi võimalusi. Keraamiliste serviiside ja vaaside kõrval on ta maalinud keraamilisi natüürmorte ja teinud keraamilisi seinapannoosid. 
Tegutses ka tekstiilikunstnikuna, valmistades aplikatsioonitehnikas seinavaipu.
Ta on 1980. aasta suveolümpiamängude purjeregati maskoti Vigri kavandi autor.
Aastatel 1972–1977 oli ta Eesti NSV Kunstnike Liidu juhatuse sekretär tarbekunsti alal.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Lia Tarmo

Lia Tarmo (1935. aastani Lia Klein; 18. märts 1923 – 29. november 1996) oli eesti näitleja.
1940. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi, 1941. aastal Tallinna Kodunduskeskkooli. 1946. aastal lõpetas Draamastuudio eriklassi.
Aastatel 1944–1946 töötas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, 1946–1948 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias. Aastatel 1948–1993 oli ta Endla teatri näitleja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Näitleja ja lavastaja Ruut Tarmo oli tema isa. Näitleja Uno Loit oli tema abikaasa.
Alpi soojumikas

Alpi soojumikas ("Saussurea alpina") on soojumika perekonda ja korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. 
Liik on levinud Põhja-Euroopas ja Alpides.
Eestis kasvab selle liigi alamliik (vahel ka liigina käsitletud) eesti soojumikas ("Saussurea alpina" subsp. "esthonica").
Grupp µ

Grupp µ on Belgias tegutsev teadusrühm, koolkond semiootika ja retoorika alal.
Rühm moodustus aastal 1967. Nimetus "Grupp µ" on kollektiivne pseudonüüm, milles müü tähistab metafoori.
Rühm tegutseb Liège'i Ülikooli juures.
Rühma liikmete tuumiku moodustas kuus inimest – Jean-Marie Klinkenberg, Philippe Minguet, Francis Édeline, Jacques Dubois, Francis Pire, Hadelin Trinon.
Liège'i Ülikool

 
Liège'i Ülikool on ülikool, mis asub Liège'i linnas Belgias.
Ülikool on asutatud aastal 1817. Õppekeeleks on prantsuse keel.
Selles ülikoolis tegutseb Grupp µ.
Roland Kriit

Roland Kriit (31. mai 1917 Tallinn – 2. august 1998 Tallinn) oli eesti klarnetist.
Elulugu.
Roland Kriit õppis aastatel 1935–1940 klarnetit Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis, 1940–1941 Läti konservatooriumis ja 1943–1944 Moskva konservatooriumis Aleksandr Volodini klassis.
Aastatel 1930–1940 mängis ta Tallinna garnisoni orkestris, 1940–1942 Punaarmee Balti sõjaväeringkonna puhkpilliorkestris, 1942–1944 Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite puhkpillikvintetis. Aastatel 1944–1973 oli ta Estonia teatri klarnetirühma kontsertmeister, 1946–1947 mängis Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestris. Aastatel 1942–1973 mängis Jaan Tamme nimelises puhkpillikvintetis. Ta on mänginud ka Eesti Raadio kammerorkestris. Aastatel 1983–1992 oli ta puhkpilliorkestri Tallinn kontsertmeister.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Ta oli 1972. aastast abielus flötist Sigrid Orusaarega. Viiuldaja Kristina Kriit on tema tütar.
Rudolf Milli

Rudolf Milli (15. märts 1903 Narva – 30. juuni 1969) oli eesti viiuldaja.
1926. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Paulseni viiuliklassis.
Aastatel 1919–1969 oli Estonia teatri orkestri viiuldaja. Enne sõda mängis ka Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis. Aastatel 1947–1957 mängis ka Eesti NSV Riikliku Raadiokomitee Sümfooniaorkestris.
Isiklikku.
Tema vend August Milli (1892–1971) ja poeg Jaan Milli (1943–1984) olid samuti viiuldajad. Ka Jaan Milli pojad Mait (1969) ja Meelis Milli (1970) on kutselised viiulimängijad.
William Toweel

William Michael Toweel (6. aprill 1934 Benoni, praegu Gauteng – 25. detsember 2017) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Toweel sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA).
Elukutselisena.
Toweel poksis maist 1953 kuni oktoobrini 1960 elukutselisena. Ta pidas kokku 54 kohtumist, millest võitis 46 (neist 23 nokaudiga), kaotas 6 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Ta oli Lõuna-Aafrika Liidu meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 26. oktoobrist 1953 kuni 6. maini 1956, sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 22. maist 1954 kuni 31. augustini 1957, kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 16. juunist kuni 11. augustini 1956 ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 27. augustist kuni 19. septembrini 1957. 
Ta oli Briti Impeeriumi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 16. juunist kuni 11. augustini 1956 ning 9. juulist 1957 kuni 12. maini 1959. 
Isiklikku.
Tema isa Michael Toweel, isa vend Paul Toweel ning vennad James, Victor, Fraser, Maurice, ja Allan olid samuti tuntud Lõuna-Aafrika poksijad. Nad olid pärit Liibanonist.
Elmar Milkop

Elmar Milkop (11. mai 1910 Tallinn – 25. august 1978 Tallinn) oli eesti fagotist ja muusikapedagoog.
Ta õppis Tallinna Kommertsgümnaasiumis ja mängis kooli orkestris klarnetit. 1927. aastast õppis Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis klarnetit, kuid katkestas õpingud aasta pärast ning töötas orkestrandina restoranides, kohvikutes ja suveorkestrites.
Aastatel 1941–1945 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Leonid Ernitsa klassis fagotti.
Aastatel 1944–1972 mängis ta fagotti Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkestris ja oli fagotirühma kontsertmeister. Mängis ka kammeransamblites ja Eesti Raadio puupillide kvartetis. 
Aastatel 1961–1977 töötas ta ühtlasi Tallinna Muusikakooli fagotiõpetajana. Tema õpilasi on Madis Schmidt ja Erich Vaher.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Harjit Sajjan

Harjit Singh Sajjan (pandžabi keeles ਹਰਜੀਤ ਸਿੰਘ ਸੱਜਣ; sündinud 6. septembril 1970 Bombelis) on India päritolu Kanada poliitik, ta on Kanada Liberaalse Partei liige ja sõjaväelane (kolonelleitnant). Ta oli Kanada rahvusvahelise arengu minister alates 26. oktoobrist 2021 kuni 26. juulini 2023. Enne seda oli ta alates 4. novembrist 2015 Kanada kaitseminister. Ta oli esimene sikhistist Kanada kaitseminister.
Ta sündis aastal 1970 Bombelis Hoshiārpuri ringkonnas Pandžabi provintsis Indias politseiohvitseri perekonnas. Kui ta oli 5-aastane, asus tema perekond Kanadasse Vancouverisse. Aastal 1989 asus ta Kanada relvajõudude teenistusse. Ta on olnud sõjaväelisel missioonil Bosnia ja Hertsegoviinas ning kolm korda Afganistanis. Aastal 2011 sai ta Briti Columbia rügemendi komandöriks. Auastmelt on ta kolonelleitnant.
Aastal 2015 valiti ta parlamendivalimistel Kanada Parlamendi alamkoja ("House of Commons of Canada") liikmeks Kanada Liberaalse Partei nimekirjas. 4. novembrist 2015 on ta Kanada kaitseminister.
Isiklikku.
Ta on aastast 1996 abielus Kuljit Kaur Sajjaniga (abikaasa on arst), peres on poeg ja tütar.
Šatės

Šatės on küla Leedus Skuodase rajoonis, Šatėse valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool, raamatukogu ja Šatėse kalmistu. Šatės asub Šata jõe ääres, selle järgi on küla ka nime saanud.
Šatėsesse rajati 1670. aastal esimene kirik. 1771. aastal lasi A. Sapieha sinna ehitada uue puidust kirikuhoone. 1806. aastal asutati külla kihelkonnakool. 1851. aastast on asula kohaliku kihelkonna keskus. Praegune kirikuhoone valmis1886. aastal.
Külas asub muinsuskaitsealune Šatėse või Ryklė mägi, millega on seotud palju legende. Tegemist on hiiemäega, kus ümbruskonna rahvas ühiselt jaanipäeva tähistab ja jaanituld teeb.
Aleksandrija (Leedu)

Aleksandrija on küla Leedus Skuodase rajoonis, Aleksandrija valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Seal on ka kalmistu.
Aleksandrijat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1660, mil see kandis nime Truikinai. Sel aastal lasi Aleksander Kazimierz Sapieha sinna puidust kabeli ehitada. Aastal 1778 pandi küla inventariraamatusse kirja kui "Trokiny". Aastal 1785 ehitati külla kabeli asemele kirik.
Kohaliku legendi kohaselt rajanud kabeli hoopis Aleksander Sapieha isa Truikinas, kes lasi hobuse liikvele ja sinna, kuhu see seisma jäi, rajas ta kiriku. Kiriku nimetas ta oma poja Aleksandri järgi, kiriku juurde tekkinud küla sai aga nime tema enda järgi.
Nõukogude ajal oli Aleksandrija kohaliku kolhoosi keskasulaks.
7. novembril 2007 sooritasid politseinikud külas avarii, milles hukkus kolm inimest. Avarii tagajärjel astusid tagasi nii toonane siseminister Raimondas Šukys, kui ka politsei ülemkomissar Vytautas Grigaravičius.
Ibrahim Baylan

Ibrahim Baylan (sündinud 15. märtsil 1970 Salahis) on Türgi päritolu Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta on 3. oktoobrist 2014 kuni 21. jaanuarini 2019 Rootsi energeetikaminister. Lisaks oli ta 25. maist 2016 kuni 21. jaanuarini 2019 Rootsi poliitika koordineerimise minister.
Ta sündis 1970. aastal Salahis Mardini provintsis assüürlaste perekonnas; perekond on Süüria õigeusku. 1980. aastate alguses kolis pere Türgist Rootsi; elama asuti Norsborgi Stockholmi läänis. Pärast keskkooli lõpetamist ja ajateenistust kolis ta 1993. aastal Umeåsse ja asus õppima Umeå Ülikooli.