tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kõrvetaguse

Kõrvetaguse on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Raikküla valda.
Lipa

Lipa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Külast on pärit Uku Masing. Tema kodukohaks olnud Einu talu on arvatud ajaloomälestiseks.
Külas tegutses kuni 2009. aastani Raikküla Lasteaed-Algkool. Alates 1909. aastast paiknes kool Raikküla ministeeriumikooli hoones, mis on arvatud ajaloomälestiseks.
Muinasajal asus külas Lipa linnus. Linnusekoht on arvatud arheoloogiamälestiseks nagu ka sellest umbes 300 m kagusse jääv muinaskalmistu.
Lipametsa

Lipametsa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Modernism

Modernism (inglise keeles "modernism") on 19. sajandi keskpaigast alanud kunstiline ja kultuuriline liikumine, mis tõi valgustusajastu ideed kunsti- ja kultuuripraktikasse. See oli kultuuriline uuendusliikumine, mille eesmärk oli reformida kujutavat kunsti, arhitektuuri, kirjandust, muusikat, teatrit ja teisi kunstivaldkondi. 
Modernism oli reaktsioon 19. sajandi akadeemiliste ja traditsiooniliste vormide vastu ning püüdis paremini kajastada kaasaegset tööstusühiskonda ja selle muutusi. Liikumine sai hoogu eriti pärast esimest maailmasõda.
Modernism kunstis.
Modernistlikku kunsti iseloomustab kunstivoolude teke ja nende kujunemine kunstiloome keskseteks suundadeks. Uute kunstivoolude esiletõus väljendab modernismi püüdlemist kvalitatiivse arengu ja uuenduslikkuse poole – soovi luua midagi täiesti uut ja enneolematut. See väljendus nii vormi- kui sisulistes katsetustes, kus kunst ei pidanud enam järgima klassikalisi reegleid ega kujutama tegelikkust realistlikult.
Modernistlik kunst hõlmas mitmeid uuenduslikke kunstivoolusid, millel oli ühine eesmärk murda traditsioonilisi kunstipõhimõtteid ja otsida uusi väljendusviise. Mõned olulisemad modernistlikud kunstivoolud on:
Modernism arhitektuuris.
Modernistlik arhitektuur kujunes 20. sajandi alguses vastusena industrialiseerimisele, uutele ehitusmaterjalidele ja -tehnoloogiatele ning soovile vabaneda ajaloolistest stiilidest. Modernistlik arhitektuur arendas tihedamat sidet teaduse ja tehnoloogia arenguga ning asetas keskmesse otstarbekuse ja tehnilise ratsionaalsuse. Erinevalt varasematest arhitektuuristiilidest, kus dekoratiivsus ja ajaloolised motiivid olid olulisel kohal, eelistas modernism puhtaid ja lihtsaid vorme ning distantseerus ornamentikast, mida peeti anakronistlikuks.
Modernistliku arhitektuuri peamisteks suundadeks on:
Lõpemetsa

Lõpemetsa on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Põlma

Põlma on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
1977. aastal liideti Põlma külaga Hiienurme.
Pühatu

Pühatu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Raikküla valda.
Purku

Purku on küla Rapla vallas Rapla maakonnas. 
Purku vanas koolimajas asub Purku raamatukogu, lasteaaed ja Eesti Huumorimuuseum.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Raela

Raela on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Külas asus Raela Hiiemägi.
Raikküla

Raikküla on küla Rapla vallas Rapla maakonnas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Külas on Raikküla mõis ja selle kalmistu. Küla järgi on nime saanud siluri Raikküla lade. ja selle Raikküla kihistu, sealne puurauk on nii lademe kui kihistu stratotüüp. Lisaks on Raikküla kihistu stratotüübiks veel Pakamägi.
Külas tegutsevad Raikküla Kool õpiraskustega lastele ja Raikküla raamatukogu.
Raikküla oli Raikküla kolhoosi keskasula.
Ajalugu.
Ajaloolased on arvanud, et Henriku Liivimaa kroonika lõigus, mis kirjeldab sündmusi 15. augustist 1216, mainitud ümberkaudse(te) rahva(ste) Eestimaa keskel Harjumaal "Raigele" külas aset leidnud iga-aastased nõupidamised ("intraverunt proviniam Harionensem, que est in media Estonia, ubi et omnes gentes circumiacentes quolibet anno ad placitandum in Raigele convenire solebant"), nn Raikküla kärajad, toimusid kas Raikkülas või selle naaberkülas Raelas.
Riidaku

Riidaku on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Raikküla valda.
Ummaru

Ummaru on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
1977. aastal liideti Ummaru külaga Laikma.
Vahakõnnu

Vahakõnnu on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.
Annikoru

Annikoru (endine Soova) küla asub Tartu maakonnas Elva vallas.
Annikoru oli enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal Konguta valla keskuseks. Külas on vallavalitsus, kool, Konguta rahvamaja ja raamatukogu.
Annikorul asub ka Kavilda (ehk Soova) ürgorg. Asula juurest avaneb kaunis vaade Kavilda ürgorule ja endisele Aru mõisa ehk Uue-Kavilda mõisapargile.
Ajalooliselt asus küla Puhja kihelkonnas.
Vääna vasallilinnus

Vääna vasallilinnus oli linnus Harjumaal. Nüüdisajal jäävad linnuse varemed Vääna külla Harju maakonnas. 
Vääna vasallilinnus arvatakse olevat rajatud 1500. aasta paiku. Oletatakse, et Vääna linnus kuulus koos Harku, Lagedi, Keila, Kiiu ja teiste väikeste vasallilinnustega Tallinna ümbritsenud kaitserajatiste võrku.
Suhteliselt väikese majalinnuse varemeid muudeti ning neile lisati uusgooti elemente tõenäoliselt 19. sajandi alguses mõisapargi kujundamise ajal. 
Varemeid on varem peetud ka Vääna mõisniku poja kunstnik Otto Magnus von Stackelbergi poolt tollase romantismiihaluse mõjul kujundatud varemetepargi elemendiks.
Vääna linnuse täpsem kujunemislugu ja arhitektuuriline iseloom vajavad senisest põhjalikumaid uuringuid.
Nüüdisajal asuvad linnuse varemed endise Vääna mõisa pargis härrastemajast põhja pool.
Hannoveri poistekoor

Hannoveri poistekoor (saksa keeles "Knabenchor Hannover") asutati 1950. aastal professor Heinz Hennigu poolt. Koor kannab edasi silmapaistvat Hannoveri kooritraditsiooni, mis ulatub üle 19. sajandi „Hannoveri kuningliku õue- ja lossikirikukoori“ kuni hilisgooti Marktkiriku poistekoorini välja.
Tema tähtsus on kohalikust varakult välja kasvanud ja ta on end arendanud euroopa tasemega muusikakollektiiviks. Siiski jääb tema kooritöös, ülesannete ja repertuaari mitmekesisuses, kunstilises nõudmises ja interpretatsiooni tõsiduses niisugune traditsioon edaspidigi kestma.
Aja jooksul on Hannoveri poistekoor omandanud ja asjatundlikult ette kandnud olulisi osi viimase viie sajandi saksa ja välismaa heliloojate koorimuusikast, raskuspunktiga Heinrich Schützi ja Johann Sebastian Bachi kesksetel vokaalteostel. 
Loomulikult on juht ja tema kaastöötajad uhked edu ja tunnustuse auhindade üle, mida poistekoor on pälvinud. Siiski näevad nad oma kunstiliste ja pedagoogiliste kavatsuste tuumana intensiivse muusikalise tegevuse harivat mõju nende hoolde usaldatud lastele ja noorukitele.
See viib kogu kooritöö järjekindlale ülesehitusel, läbi kõikide astmete, mängulis-elementaarsest põhikursusest üle eelklassi kuni esialgu pōhi- ja kontsertkoorini ning edasi üle muusikateoreetiliselt ja -ajalooliselt orienteeritud kursuste kuni noorte täiskasvanute astumiseni meeshäälte klassi.
Sügisel 1993 esitas Hannoveri poistekoor Tallinnas üritusel „Saksa Liitvabariigi kultuurinädalad Balti regioonis“ Georg Friedrich Händeli oratooriumi „Iisrael Egiptuses“ koos Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga.
Hannoveri poistekoori juhatas aastatel 1950–2001 professor Heinz Hennig. 2002. aastast juhatab koori prof. Jörg Breiding.
2006. aastal sai Hannoveri poistekoor auhinna Echo Klassik aasta parimaks kooriteosesalvestise – Andreas Hammerschmidti teose „Verleih uns Frieden“ („Anne meile rahu“) – salvestise eest.
Edise

Edise on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Jõhvi küla

""
Jõhvi on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Kahula

Kahula on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Küla järgi on nime saanud Viru ladestiku Kahula kihistu.
Kotinuka

Kotinuka on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Pajualuse

Pajualuse on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Pargitaguse

Pargitaguse on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
1. jaanuari 2011 seisuga elas külas 77 inimest, neist 9 on vanemad kui 64-aastased.
Pauliku

Pauliku on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Külas asub Sompa mõisa kalmistu.
Puru

Puru on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. Küla asub Jõhvi–Tartu maantee ääres.
Külas asub pühapuu Puru tamm.
Külas on sündinud Peeter Põld, kes oli Eesti Vabariigi esimene haridusminister. Samast on pärit ka arst Reinhold Käbin.
Külas asub Jõhvi lennuväli.
Küla piiril vastu Kohtla-Järve linna Ahtme linnaosa asub Ahtme sõjavangide kalmistu.
Sompa (Jõhvi)

Sompa on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Praegustes piirides on küla 1977. aastast, mil Sompa külaks liideti Sompa-Aruserva, Sompa-Sininõmme, Sompa-Vanaküla (Aue) ja Sompa asundus (Sompa-Jaamaküla).
Küla läbib Tallinna–Narva raudtee.
Valgustuse projekt

Valgustuse projekti all mõistetakse filosoofias teoreetiliselt põhjendatud taotlusi organiseerida ühiskonna- ja vaimuelu lähtuvalt valgustatud inimmõistuse poolt seatud eesmärkidest. Valgustuse projekti raames seatakse enamasti tähtsale kohale inimliku mõistuse iseseisvus ja pädevus enda ning ühiskonna asjade määramisel; sellest tulenev progress kõigil teadus- ja vaimutegevuse aladel; põhjendatud, demokraatlikud ja inimväärikust tagavad muutused ühiskonnas jms.
Esimesena seadis eesmärgid "valgustuse projekti" jaoks Immanuel Kant oma ajaleheartiklis "Mis on valgustus?" (1784) vastusena ajakirjas Berlinische Monatsschrift ilmunud üleskutsele selgitada lugejatele valgustuse küsimust. Hiljem on Kant oma arusaamasid valgustuse eesmärkidest ja toimimisest kriitiliselt vähema naiivsuse suunas revideerinud ning sellega teeninud ära omaaegsete kultuuritegelaste (näiteks Johann Wolfgang von Goethe) pahameele.
Kantist hilisem filosoofia küsib kuni tänapäevani valgustuse projekti staatuse järele, argumenteerides selle läbikukkumise ja ületamise, seiskumise, edasikestmise jms kasuks ning põhjendades vaateid valgustuse projekti ajaloolis-teoreetiliste käsitlustega. Tihti lähtutakse vaidlustes Kanti kolme kriitika tõlgendustest, aga ka Friedrich Schellingi jpt valgustusaja filosoofide teostest.
Tuntud avalik vaidlus modernismi, postmodernismi ja valgustuse projekti staatuse üle toimus 1980. aastate alguses Lyotardi ja Habermasi vahel.
Valgustuse projekt väljendub ühiskonna uuenduste teaduskeskuses. Teadus on eelisseisundis meedias ja riiklikus rahastamises (mitte selgeltnägijad vms). 20. sajandi viimasest veerandist alates nn "uus teadus" ei taotle tõde, vaid tõesust. Teadlased kummutavad müüte aga nad pole ainsad väärtuste sõnastajad.
Kolm kriitikat

Kolme kriitika või Kanti kolme kriitika nime all tuntakse Immanuel Kanti filosoofilisi peateoseid
Lähtudes Kanti eeskujust on "kriitikaid" kirjutanud ka paljud teised filosoofid, nt Karl Marx ("Kriitilise kriitika kriitika"), Jean-Paul Sartre ("Dialektilise mõistuse kriitika"), Peter Sloterdijk ("Küünilise mõistuse kriitika") jt.
Honey Power

Honey Power [h'ani p'auer] on eesti ansambel.
Ajalugu.
Ansambel asutati 2005. aastal Tartus.
Bändi esimene singel oli "Corsica". Teine oli raadiosingel "Travelling Nonstop", mis valiti 2006. aasta mais Raadio 2 nädala demoks. Kolmas singel oli "Fake Blue Sky". 
2006. aasta suvel ilmus plaadifirma Seksound all Honey Poweri debüütalbum "Macrosilly". Pärast albumi ilmumist lahkus ansamblist trummar Madis Aesma, kelle asemele tuli Lauri Kulpsoo. Alates novembrist 2006 mängib trumme Madis Paalo.
Ansambel on kontserte andnud ka Lätis, Leedus ja Soomes.
Ruutmaatriks

Ruutmaatriks on maatriks, millel on võrdne arv "ridu" ja "veerge". 
"n"×"n"-ruutmaatriksi ridade (või veergude) arvu "n" nimetatakse selle maatriksi järguks ja kõneldakse "n"-ndat järku ruutmaatriksist. Sellise maatriksi üldkuju on 
formula_1
Öeldakse, et elemendid formula_2 moodustavad maatriksi "A" "peadiagonaali" ning elemendid formula_3 selle "kõrvaldiagonaali".
Ruutmaatriksite jaoks saab defineerida determinandi ja jälje.
Näide.
Maatriks 
formula_4
on kolmandat järku ruutmaatriks.
Max Jakobson

Max Jakobson (30. september 1923 Viiburi – 9. märts 2013 Helsingi) oli juudi päritolu Soome diplomaat, poliitik ja ajakirjanik.
Karjääri alustas ta BBC-s ajakirjanikuna töötades. Aastatel 1953–1974 töötas ta Soome välisteenistuses, olles muuhulgas suursaadik Rootsis ja ÜRO juures. Sel perioodil aitas ta kaasa Soome külma sõja aegse neutraalsuse hoidmisele. 
1971. aastal kandideeris Jakobson ÜRO peasekretäri kohale, kuid kaotas viimasel hääletusel Kurt Waldheimile.
Max Jakobson oli ka Eestis kommunistide ja natsionaalsotsialistide poolt toime pandud Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvahelise Komisjoni esimees.
Lima (Peruu)

Lima on Peruu pealinn ja riigi suurim linn. See asub Chillóni, Rímaci ja Luríni jõgede orgudes, riigi keskosas, Vaikse ookeani ääres. Linna peetakse Peruu poliitiliseks, kultuuriliseks ja finantsiliseks keskuseks. Halduslikult paikneb linn peamiselt Lima provintsis ning vähemal määral Callao provintsis, kus asuvad meresadam ja Jorge Chávezi rahvusvaheline lennujaam. Mõlemal provintsil on alates 2002. aastast regionaalne autonoomia.
2023. aasta rahvaloenduse prognoosi kohaselt elas Limas hinnanguliselt 10 miljonit inimest, mis teeb sellest Lõuna-Ameerika teise rahvarohkeima linna ja linna administratiivpiire arvestades maailma suurima hispaaniakeelse linna. Linna iseloomustab tugev sotsiaalne ja ruumiline segregatsioon vaeste "pueblos jóvenes"'e ja jõukate linnaosade vahel. Lima vanalinn on alates 1988. aastast UNESCO maailmapärandi nimekirjas.
Limas paikneb Andide Ühenduse peakorter, mistõttu on linnal oluline roll piirkondlikus diplomaatias ja kaubanduses. 2013. aasta oktoobris valiti Lima 2019. aasta Panameerika mängude korraldajaks. Mängud toimusid Limas ja selle ümbruses ning need olid suurim spordiüritus, mida Peruu on kunagi korraldanud. Lima on aastatel 2008, 2016 ja 2024 võõrustanud APECi kohtumisi.
Ajalugu.
Lima sai oma nime põliselanikelt, kes andsid piirkonnale nimeks "Limaq". Lima kohale asutas Hispaania konkistadoor Francisco Pizarro 18. jaanuaril 1535 La Ciudad de los Reyesi ('kuningate linn') asula. Linnast kujunes Peruu asekuningriigi pealinn. Pärast Peruu iseseisvussõda sai sellest Peruu Vabariigi ("República del Perú") pealinn. Praegu elab umbes kolmandik riigi rahvastikust Limas ja selle eeslinnades.
Düstoopia

Düstoopia (vanakreeka k. "δυσ" ("dus") 'halb', "τόπος" ("tópos") 'koht'; lähedased mõisted on veel "antiutoopia“ ja "kakotoopia“) on (kirjandus)žanr, milles kujutatakse fiktsionaalset ühiskonda, mida iseloomustab totalitarism, sotsiaalne kontroll, propagandavahendid, privaatsuskadu ja ebavõrdsus sotsiaalsetes suhetes.
Düstoopiate keskmes on "vigane“ või ebanormaalne elukeskkond. Indiviidi vabadust ja privaatsust piiratakse ja kontrollitakse erinevate teaduslik-tehniliste vahenditega, nagu ekraanid, mikrofonid ja kiibid. Düstoopiaid iseloomustab veel võõrandumistunne, inimese ja looduse lahutatus ning rahulolematus ühiskondliku või poliitilise korraga. Düstoopiakirjanikud paigutavad sündmustiku sageli (lähi)tulevikku või loovad alternatiivse maailma, mistõttu on paljud neist teostest ühtlasi teadusulmelised või alternatiivajaloolised, sageli postapokalüptilised.
Düstoopiaid on loonud peale kirjanike ka teiste kunstialade esindajad. Düstoopiateemaliste filmide tuntumad näited on "Soylent Green" (1973), "Logani jooks" (1976), "'Blade Runner" (1982), "Surrogaadid" (2009) ja "Näljamängud" (2012). Üks tuntumaid düstoopiateemalise muusika näiteid on Pink Floydi 1979. aasta album "The Wall".
Düstoopia alaliigid.
Teose fookusest lähtuvalt võib eristada kas poliitilis-ideoloogilist düstoopiat, teaduslik-tehnilist düstoopia või keskkonnadüstoopiat. Temaatilise dominandi alusel võib eristada veel teisigi alaliike, näiteks sotsiaalset, poliitilist, majanduslikku, ökoloogilist, religioosset, seksistlikku, rassistlikku või muud düstoopiat. Mitmetest eri tunnustest ja perspektiividest lähtuvalt võib eristada veel teisigi düstoopia alamžanre, näiteks antiutoopiat, kriitilist düstoopiat ja ekstrapolatiivset düstoopiat.
Antiutoopia võib olla määratletud kujutlusena ühiskonnast, milles on püütud luua utoopiat, ent mis on päädinud mingil moel katastroofiliste või ühiskonda rõhuvate tagajärgedega. Antiutoopiad on näiteks Jonathan Swifti "Gulliveri reisid“ (1762) ning Aldous Huxley "Hea uus ilm“ (1932). Antiutoopia eesmärk on võtta potentsiaalsete utoopia realiseerimiskatsete nurjumise osas hoiatav positsioon.
Kriitiline düstoopia kujutab fiktiivses ühiskonnas aktuaalsel positsioonil olevat terrorit, pakkudes samas ka lahendusi olukorra parandamiseks. Seeläbi säilib kriitilistes düstoopiates utoopiline element.
Ekstrapolatiivne düstoopia kirjeldab mingit hetkeühiskonnas eksisteerivat nähtust ja sellest tekkida võivat tulevikuvisiooni. Ekstrapolatiivne düstoopia peab viitama tegelikele negatiivsetele arengutele, mis teose kirjutamise ajal ühiskonnas eksisteerivad, näiteks industriaalsed monopolid, digitaalne järelevalve, kliimamuutused, massidega manipuleerimine, parempopulism, maavarade või muude ressursside nappus ning üleilmne ebavõrdsus. Ekstrapolatiivne düstoopia ühendab eneses nii lugejale tuttava maailma kui ka võõrana kujutatud narratiivi, mille tegevustik sarnaneb osaliselt praeguse maailmaga, ent kujutatakse ka sellest võrsuda võivat tundmatut tulevikku.
Sonja (Norra kuninganna)

Sonja, Norra kuninganna (sünninimega Sonja Haraldsen; sündinud 4. juulil 1937 Oslos) on Norra kuninganna-abikaasa, kuningas Harald V abikaasa. 
Sonja Haraldsen sündis 1937. aastal Karl August Haraldseni ja Dagny Ulrichseni tütrena Oslos. 1968. aasta märtsis kihlus ta Norra kroonprintsi Haraldiga. Nad olid kurameerinud juba üheksa aastat, kuid seda hoiti saladuses, sest Sonja oli lihtkodanik. Pärast seda, kui Harald ähvardas troonist loobuda, kui ta Sonjaga abielluda ei või, otsis Olav V abi parlamendilt. Selle tulemusena abiellus paar 29. augustil 1968 Oslos. Neil on kaks last:
1982. aastal sai Sonja Nanseni medali ja 1984. aastal Peer Gynti auhinna. 1998. aastal pälvis ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi ning 2014. aastal Valgetähe I klassi teenetemärgi.
Kuningas Olav V suri 17. jaanuaril 1991 ning Sonjast sai Norra esimene kuninganna-abikaasa pärast 53 aastat. 
2005. aastal avas kuninganna Sonja Antarktikas Kuninganna Maudi maal Norra uurimisjaama. Ta on esimene kuninganna, kes on Antarktikas käinud.
Märtha Louise

Norra printsess Märtha Louise (sündinud 22. septembril 1971) on kuningas Harald V ja kuninganna Sonja ainus tütar. Ta on Norra troonipärimisjärjekorras 4. ja Briti troonipärimisjärjekorras 65. kohal. Tema ristivanemad on Olav V, Taani printsess Margaretha, krahv Flemming af Rosenborg, Ragnhild Lorentzen, Dagny Haraldsen, Haakon Haraldsen, Nils Jǿrgen Astrup ja Ilmi Riddevold. 
1990. aastal muudeti Norra põhiseadust nii, et troonipärija on vanim laps, olenemata soost. Seda ei võetud kasutusele aga tagasiulatuvana nagu Rootsis 1980, nii et Märtha Louise'i noorem vend Haakon jäi temast troonipärimisjärjekorras ette. 
1. jaanuaril 2002, pärast seda, kui Märtha Louise oli hakanud pidama oma äri, hakkas ta maksma tulumaksu ning kuningas, olles temaga nõu pidanud, andis välja edikti, mis võttis Märtha Louise'ilt tiitli "kuninglik kõrgus" (välismaal saab ta kasutada tiitlit "kõrgus"). Ta säilitas aga koha troonipärimisjärjekorras ning alles jäi ka osa ametlikke kohustusi. 
24. mail 2002 abiellus Märtha Louise kirjanik Ari Behniga, kes oli lihtkodanik. Neil on kolm tütart:
Erinevalt oma tädidest, kes ei oma kuningliku kõrguse tiitlit, ei ole ta "printsess Märtha Louise, proua Behn". Tema nimi koos tiitliga on Norra printsess Märtha Louise, kuna perekonnanime lisamine näitaks, et ta on abiellunud morganaatiliselt. 
Printsess Märtha Louise on diplomeeritud füsioterapeut. Ta on õppinud Oslos ning olnud intern Hollandis Maastrichtis. Ta ei ole õpitud erialal töötanud, vaid tegelenud Norra rahvajuttude ja muusikaga. Tema äri põhineb teleesinemistel, kus ta jutustab rahvajutte ning laulab koos tuntud Norra kooridega. 
2004. aasta oktoobris kolis printsess koos perega New Yorki. Samal aastal ilmus tema esimene raamat "Why Kings And Queens Don't Wear Crowns" ("Miks kuningad ja kuningannad krooni ei kanna"), mis on lastejutt esimesest Norra kuninglikust perekonnast. Raamatuga on kaasas CD-versioon, mille printsess ise sisse luges. 
18. jaanuaril 2006 uuendas Märtha Louise organisatsioonide nimekirja, mille patroon ta on. Ta ei ole enam ühegi kultuuriteemalise organisatsiooni liige; need rollid võttis üle tema vend Haakon. Märtha Louise jättis alles ainult kuus patronaaži, mis kõik on tervisega seotud.
Ari Behn

Ari Mikael Behn (Ari Mikael Bjørshol; 30. september 1972 – 25. detsember 2019) oli Norra kirjanik.
Ari Behn oli Olaf Bjørsholti (sündinud 1952) ja Marianne Solbergi (sündinud 1953) vanim laps. Tema vanemad töötasid Mossis Waldorfi koolis. Isa oli õppinud eripedagoogikat ja ema oli õppinud Waldorfi kooli õpetajaks. Vanemad abiellusid 1973, kuid lahutasid abielu 1982. aastal. Mõlemad abiellusid uuesti.
Ari õppis Mossi Waldorfi koolis ja hiljem Oslo Ülikoolis. Tal oli bakalaureusekraad ajaloos ja usuteaduses.
1996. aastal võttis Ari Bjørsholt uueks perekonnanimeks Behni, mis on tema ema neiupõlvenimi. See nimi on saksa päritolu. Tal on õde Anja Sabrina ja vend Espen, kes kumbki seda perekonnanime ei kasuta.
1999 avaldas Behn oma esimese raamatu, lühijutukogumiku "Trist som faen" ("Põrgulikult kurb"), mida müüdi rohkem kui 100 000 eksemplari ja mis sai kriitikutelt palju kiita. Seejärel on ta avaldanud romaane, mille arvustused on aga olnud vähem kiitvad. 2003 ilmus romaan "Bakgrd" ("Tagahoov") ja 2006 "Entusiasme og raseri" ("Entusiasm ja raev").
24. mail 2002 abiellus Behn Norra printsessi Märtha Louisega. Neil on kolm tütart: Maud Angelica Behn (sündinud 29. aprillil 2003), Leah Isadora Behn (sündinud 8. aprillil 2005) ja Emma Tallulah Behn (sündinud 29. septembril 2008).
Koos oma naise Märthaga kirjutas Ari Behn raamatu oma pulmadest "Fra hjerte til hjerte" ("Südamest südamesse", 2002).
Behn on osalenud veel mitmes loomingulises projektis, näiteks disaininud portselani Norra ettevõtte Magnor Glassverk jaoks.
25. detsembril 2019 tegi ta enesetapu.
Maud Angelica Behn

Maud Angelica Behn (sündinud 29. aprillil 2003 Oslos Norras) on Norra printsess Märtha Louise'i ja kirjanik Ari Behni esimene laps.
Ta sündis Norra riiklikus haiglas Rikshospitaletis Oslos. Ta ristiti Oslo kuninglikus palees Slottskapelletis 2. juulil 2003. Ta sai nime oma vanaisa vanaema Norra kuninganna Maudi järgi. Tema ristivanemad on Harald V, Norra kroonprints Haakon, Sayn-Wittgenstein-Berleburgi printsess Alexandra, Anja Sabrina Bjǿrshol, Marianne Ulrichsen, Kåre Conradi ja Trond Griske. 
2005. aastast on Maud Angelica Norra troonipärimisjärjekorras viiendal kohal oma onu, onutütre, onupoja ja ema järel. Briti troonipärimisjärjekorras on ta 6. augusti 2013 seisuga 77. kohal.
Kaluga oblasti lipp

Kaluga oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kaluga oblasti lipp.
Lipp on ametlikult kinnitatud 30. jaanuaril 2004.
Lipu kirjeldus.
Kaluga oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks, ülemine on punane, alumine roheline ning keskel hõbedane, mis moodustab lipu kõrgusest 1/6. Punase välja keskel on kuldne keisrikroon.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Sümbolite tähendused.
Punane sümboliseerib jõudu, isamaa kaitsmist, julgust, vaprust ning piiramatut armastust maa vastu, mille eest on paljud kalugalased sajandite jooksul toimunud sõdades verd valanud, eriti Suure Isamaasõja aastatel 1941–1945. Roheline pärineb Kaluga oblasti vapilt ning tähistab lootust, nooruslikkust, elavat loodust, viljakust ja igavest elu. Valge viitab selgetele ja puhastele mõtetele ning oblastit läbivale Oka jõele.
Kinnipidamiskoht

Kinnipidamiskoht on ÜRO piinamise ning muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise ja karistamise vastase konventsiooni fakultatiivse protokolli järgi asutus, kus hoitakse või võidakse hoida isikuid, kellelt on võetud vabadus kas avalikku võimu teostava asutuse korralduse alusel, sellise asutuse toetusel või sõnaselgel või vaikival nõusolekul.
Eestis täidavad kinnipidamiskoha funktsiooni järgmised asutused:
Kose (Jõhvi)

Kose on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.
Külas asub RMK Ida-Virumaa metskonna keskus.
Tammiku

Tammiku on alevik Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. 
Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus.
Alevikus asub Tammiku mõisa süda ja Tammiku mõisa kalmistu. 
Sealne hävinud Tammiku kaevandus oli Tammiku kihistiku stratotüübiks, ka kihistik ise on asula järgi nime saanud.
Kirovi oblasti lipp

Kirovi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kirovi oblasti lipp.
Lipp on ametlikult kinnitatud 26. juunil 2003.
Lipu kirjeldus.
Kaluga oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks väljaks. Ülemine väli, mille laiuseks on 3/4 lipu laiusest on valge ning selle keskel on Kirovi oblasti vapp. keskmine laid on roheline ning alumine sinine. Kumbki laid moodustab 1/8 lipu laiusest.
Valgel väljal olev vapp on alt terava tipuga ja ümarate nurkadega heraldiline punase äärisega kuldne kilp. Vasakul küljel olevast sinisest pilvest väljuv punane käsi hoiab laskevalmis vibu noolega ning kilbi paremas ülanurgas on punane rist.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Sümbolite tähendused.
Valge tähistab puhta moraali aluseid, headust ja vähenõudlikkust ning lumist talve. Roheline on looduse, rõõmu ja tervise ning maaviljakuse ja metsarikkuse värv. Oblasti põhjarajoonides hõlmab 70-90 protsenti maast metsad. Sinine sümboliseerib ustavust, ausust ning viitab peamisele jõele Vjatkale, mille kallastel Kirovi oblast asub. Vapikujundid sümboliseerivad sõjalist valmisolekut kodumaa kaitseks.
Geryon

Geryon ehk Geryoneus oli vanakreeka mütoloogias kolmepäine hiiglane, Chrysaori ja Kallirrhoe poeg. Mõne allika järgi oli tal ka kolm keha, ent jalgu ainult kaks. Käte arvuks nimetatakse kolm kuni kuus. Kuue käe versioonis kasutas ta võitluses kolme oda ja kolme kilpi. Antiiksed vaasimaalijad kujutasid teda harilikult kuue, vahel nelja jalaga.
Geryon elas maailma lääneserval Erytheia saarel. Hesiodose sõnul nimetati selle nimega tänapäeva Cádizi. Antiikajal nimetati seda kanti Andaluusia rannikul Tartessoseks. Giovanni Boccaccio sõnul võttis Geryon külalisi lahkelt vastu, uinutas nende valvsuse ja seejärel tappis nad. Sellise reeturliku käitumise tõttu paigutas Dante Alighieri "Jumalikus komöödias" Geryoni põrgu 8. ringi valvama.
Geryonil oli kahepäine koer Orthos, Kerberose vend, ja veisekari, mida valvas Arese poeg Eurytion. Veiste röövimine oli Heraklese 10. vägitöö.
Teel Geryoni juurde jõudis Herakles Vahemere lõppu ning püstitas sinna Heraklese sambad ehk Gibraltari ja Ceuta. Herakles surmas algul koera, siis karjuse ja lõpuks veiste omaniku, esimesed oma oliivipuust nuiaga, kolmanda Lerna hüdra veres mürgitatud noolega. Geryoni hauale kasvasid kaks puud, mänd ja piinia, mis jooksid vaigu asemel verd.
Karjaajamise ajal saatis Hera parmud karja piinama, nii et need laiali jooksid ja Heraklesel kulus terve aasta nende kokkukogumiseks. Herakles vedas veised Mükeenesse, kus nad ohverdati Herale.
Rooma mütoloogias ajas Herakles karja Kreekasse tagasi läbi Itaalia. Roomas Aventinuse mäel varastas Cacus osa karjast ära. Ta kasutas Hermese leiutatud meetodit, nimelt võttis ta veistelt sõrad ära ja pani teistpidi alla, et keegi ei oskaks jälgipidi neile järele tulla. Ühe versiooni järgi sattus Herakles oma järelejäänud karjaga juhuslikult lähedusest mööduma, veised haistsid teineteist ja hakkasid ammudes kutsuma. Teise järgi teatas Cacuse õde Caca Heraklesele, kus tema vend end koos varastatud loomadega peidab. Herakles lõi Cacuse maha, sai loomad tagasi ja jätkas teekonda. Roomlased väitsid, et Herakles rajas altari kohale, kus asub nende karjaturg Forum Boarium. Sel põhjusel austati Heraklest ka Roomas kultuslikult.
Olümpias ja Teebas oli Geryoni pühamu ning Paduas oli Geryoni oraakel.
Kõige põhjalikumalt on Heraklese 10. kangelasteo kirja pannud 6. sajandil eKr elanud poeet Stesichoros. Teose pealkiri on "Geryoni laul" ("Geryoneis") ja see on osaliselt säilinud.
Geryon kunstis.
Pärast antiikaega pole Geryon olnud kunstnike seas populaarne teema, kuid antiikajal küll. Säilinud on hulgaliselt Geryoni kujutavaid vaase. Need on üldjuhul loodud pärast Stesichorose "Geryoni laulu" kirjutamist, mis näitab, et see pidi Kreekas üldtuntud ja mõjukas teos olema.
Müncheni Riiklikus Antiigimuuseumis on pottsepp Kachrylioni ja vaasimaalija Euphroniose punasefiguuriline jooginõu ("kylix") aastatest umbes 510–500 eKr, millel on kujutatud Heraklest Geryoniga võitlemas, kusjuures nende vahel on näha Orthose surnukeha.
Iru linnamägi

Iru linnamägi ehk Iru Linnapära on Tallinna idapiiril Pirita jõe äärsel neemikul asuv kuni 15 meetri kõrgune küngas. 
Ajalugu.
Iru linnamäel oli muinaseestlaste kindlustatud hilispronksiaja Iru asulakoht. Asustuse ajalugu aga ulatub tagasi III aastatuhandesse eKr.
Otse linnamäe põhjaosa ees, samuti mäe läänepoolsel jalamil on jälgi vanadest asulatest. Nii on Iru ümbrus põline asustuskeskus ja Linnapera selle südameks.
Iru linnamäel ei ole valli jäänuseid ainult otstes. Risti üle mäeseljaku kulgeb veel kolmas vall, mis jagab linnuse kaheks ebavõrdseks osaks. Suuremaks lõunapoolseks ja väiksemaks põhjapoolseks. Põhjapoolse ja keskmise valli idaküljel olevad avad tunnistavad, et siin olid tõenäoliselt väravakohad.
Kindlustatud asula seisis linnamäel 8.–5. sajandil eKr, samuti 4.–2. sajandil eKr. Sealt pärinevad vanimad teadaolevad ristnurgaga seotud rõhtpalkhoonete jäänused Eestis ja Eesti üks vanimaid teadaolevaid raudesemeid: naaskel.
5.–11. sajandil pKr asus samas paigas linnus, mis arheoloogiliste kaevamiste andmetel enne mahajätmist korduvalt põles.
Arheoloogiliste kaevamiste käigus Irust leitud esemetest pakuvad tavapärase leiumaterjali kõrval huvi pronksivalamisele viitavad savitiiglid, pronksist odaots ja Põhja-Euroopas harukordne võrdõlgne pronksist sõlg, luust harpuun ja suitsed.
Iru linnamägi kannab rahvasuus ka Linnapära nime.
29. augustil 1937 paigutati Iru linnusesse sümboolne garnison (Kaitseliidu Iru kompanii), Iru kompanii pealik nimetati Iru linnuse pealikuks, talle anti pealiku mõõk ja kilp.
Linnuse vallides ja külgedel on II maailmasõja aegsete kaevikute jälgi, lõunapoolse otsavalli sisse on rajatud I maailmasõja aegse Peeter Suure merekindluse betoonpunker. 
Iru linnamäge on korduvalt mainitud eeposes "Kalevipoeg" ja seda on pakutud Kalevipoja sünnikoduks.
Haldusjaotuslikult jääb Iru linnamägi Tallinna linna Lasnamäe linnaosa Priisle asumi territooriumile.
Märjamaa valla vapp

Märjamaa valla vapp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Märjamaa valla vapp.
Praegune Märjamaa vald, mis tekkis 20. oktoobril 2002 ühinenud Märjamaa alevi, endise Märjamaa valla ja Loodna valla ühinemisel, võttis oma vapiks endise Märjamaa valla vapi. Märjamaa valla vapina on see Riigikantselei heraldikanõukogus kinnitatud juba 21. oktoobril 1996. Märjamaa alevi ja Loodna valla sümbolid kuulutati kehtetuks.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil hõbedane sild nelja kaarega, millest otsmised on poolikud; silla kohal on kuldne kaheksa kodaraga ratas.
Vapi värvid Pantone värviskaala järgi on roheline PMS 354 ja kuldne PMS Yellow.
Tõlgendus.
Märjamaa valla vapil on kujutatud 1861. aastal rajatud kuuevõlvilist 360 jala (110 m) pikkust Konuvere kivisilda, mis on Eesti suuremate sildade seas säilinutest vanim. Hõbedane (valge) värvus sümboliseerib silla ehitamiseks kasutatud tähtsaimat kohalikku maavara – lubjakivi. Tõllaratas sillal on meenutus ehitise noorusajast ja igavese liikluse sümbol. Rattal on kaheksa kodarat ja Märjamaa nimes kaheksa tähte. Kolm võlvitud sillasammast moodustavad Märjamaa algustähe M-i.
Vapi kasutamine.
Märjamaa valla vappi kasutatakse:
Märjamaa valla vappi võib valla põhimääruses kirjeldatust erineval kujul kasutada vaid vallavalitsuse loal.
Märjamaa alevi vapp

Märjamaa alevi vapp oli Rapla maakonnas asuva Eesti alevi Märjamaa vapp.
Praegune Märjamaa vald, mis tekkis 20. oktoobril 2002 Märjamaa alevi, endise Märjamaa valla ja Loodna valla ühinemisel, võttis oma vapiks endise Märjamaa valla vapi. Endise Märjamaa valla vapina oli see kasutusel juba alates 21. oktoobrist 1996. Märjamaa alevi ja Loodna valla sümbolid kuulutati kehtetuks.
Kirjeldus.
Hõbedase müüritisega kilbil ümarvõlviga, punase avaga portaal, võlvi lukukivil punane ristikulehe kujutis. Vapi punasel tüvel kolm hõbedast lainelõikelist varrast.
Põhjendus.
Müüritisega portaal osutab Märjamaa kirikaia väravaehitisele, mis on rajatud I maailmasõja ja Eesti Vabadussõjas langenud kohalike inimeste mälestuseks. Võlvi lukukivile paigutatud ristikulehe kujutis sümboliseerib alevi inimeste maalähedast elulaadi ja ühistegevust ning ristiusust pärinevat kolmainsust ja 13.–14. sajandil ehitatud Märjamaa kirikut. Vapitüve ja portaaliava punane värv meenutab, et Märjamaa alev ja kihelkond on ajalooliselt kuulunud Läänemaa (punane vapikilp) koosseisu. Hõbedased lained vapitüvel viitavad alevi nime esimese poolele ja ümbruskonna omapärastele loodusobjektidele – suurveest tekkivatele karstijärvedele, millel on oma kohalik nimetus – "järtad" "("ainsuses:" järta)".
Loodna valla vapp

Loodna valla vapp on Rapla maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Loodna valla vapp.
Praegune Märjamaa vald, mis loodi 20. oktoobril 2002 ühinenud Märjamaa alevi, endise Märjamaa valla ja Loodna valla ühinemise tulemusena, võttis oma vapiks endise Märjamaa valla vapi. Endise Märjamaa valla vapina oli see kasutusel juba alates 21. oktoobrist 1996. Märjamaa alevi ja Loodna valla sümbolid kuulutati kehtetuks.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel kilbil on rohelist värvi kaks neljaharulist ristikulehte, hobuseraud ja pärnalehelõikeline vapitüvi.
Neljaharulised ristikulehed sümboliseerivad põllumajandust. Lehed meenutavad ka kristliku maailma universaalseimat sümbolit – risti, mis vapil koosneb ühinenud südametest, viidates sõbraliku koostöö tähendusele. 
Hobuseraud sümboliseerib edasiliikumist nii majanduses kui ka vaimuvallas. Hobuseraud on ajast aega olnud ka turvalisuse ja õnne talisman. 
Vapitüve pärnalehe lõige osutab sellele, et vallas asub loodusharuldus – Sipa pärn, omaliigiliste seas Eesti suurim. 
Vapi kuldne toon tähistab viljapõldusid ja muid inimkätega loodud rikkusi, roheline valla mitmekesist loodust: soid-rabasid, niitusid, metsi ning neist inimestesse hoovavat ürgset rahu ja hingejõudu.
Raikküla valla vapp

Raikküla valla vapp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Raikküla valla vapp.
Vapp kinnitati 12. juunil 1997, kuid vapi sünnipäevaks peetakse 19. oktoobrit 1997.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil kuldne ristikuleht ja hõbedane müüritisega vapitüvi.
Põhjendus.
Vapikilbi roheline värvus tähendab üldiselt noorust ja lootust; siin aga looduslähedust ja vallaelanike põhitegevust – põllumajandust. Kuldne ristikuleht sümboliseerib samuti põlluharimist ja karjakasvatust – kohaliku rahva põlist elatise ja jõukuse allikat; kolm ristikulehe südamekujulist haru meenutavad ka veel valla kolme peamist keskust – Purku, Raikküla ja Tamme küla. Ristikuleht on ühtlasi ristiusu jumaliku kolmainsuse sümbol. Hõbedane müüritisega vapitüvi on Raikküla valla paese pinnase võrdkuju.
Vallasisene linn

Vallasisene linn on linnaline asula Eestis, mis ei moodusta eraldi kohaliku omavalitsuse üksust ning kuulub valla koosseisu. 
Eestis on 32 vallasisest linna:
Gagarin

Gagarin on linn Venemaal Smolenski oblastis, Gagarini rajooni keskus. Asub Gžati jõe ääres.
Asutatud 1719, linnaõigused sai 1776. aastal. 1968. aastani oli linna nimi Gžatsk, seejärel nimetati linna lähedal Klušino külas sündinud ja äsja hukkunud Juri Gagarini järgi Gagariniks.
Kiiu vasallilinnus

Kiiu vasallilinnus ehk Kiiu mungatorn ehk Kiiu torn asub Harju maakonnas Kuusalu vallas Kiiu mõisapargis 3 kilomeetrit Kuusalust Tallinna poole.
Linnus rajati oletatavasti 1520. aasta paiku Kiiu mõisaomaniku Fabian von Tiesenhauseni poolt kindlustatud tornelamuks. Kiiu torn vasallilinnusena on Eesti väikseim linnuseehitis. Tornis on neli korrust, väljastpoolt ümbritseb kivimüüri puidust ringrõdu. Müüride paksus jalamil on 1,8 meetrit, torni sisemine läbimõõt küünib 4,3 meetrini. Kitsad aknad olid algselt mõeldud laskeavadeks, ringrõdu aga kaitsekäiguks, mille põrandas olid tõrjeaugud. Torni pääses vaid läbi ühe riivpalgiga suletava sissepääsu. Viimast kaitses omamoodi eeslinnusena praeguseks hävinud majandushoov, mida piiras paekivist müür.
Sõja korral kasutati eluruumina vaid II korrust, kus lisaks kaminale ja danskerile, mis esinevad ka ülejäänud korrustel, on seina ehitatud voodinišš. Ülejäänud korrused on puht kaitseotstarbelised, millest annavad tunnistust ka 11 erineva kujuga laskeava. Esimese ja teise korruse vahelaed on võlvitud. Kolmanda ja neljanda korruse vahel on talalaed. Ühelt korruselt teisele pääseb müüritreppi mööda. Kiiu tornlinnuse muudab aga Baltimaades erandlikuks III korrust ümbritsev taladele toetuv kaitsekäik ehk urdaaž.
Linnus purustati Liivi sõja ajal ning restaureeriti kunstiajaloolase Villem Raami juhtimisel 1974. aastal. Pärast restaureerimist on torn kasutusel söögikohana.
Kiviloo piiskopilinnus

Kiviloo piiskopilinnus (saksa keeles "Fegefeur, Fegwevr") asub Harjumaal, Raasiku vallas Jõelähtme jõe ääres.
Linnus rajati pärast seda, kui seni Jägala jõe ääres Kaunissaares olnud Tallinna piiskopi residents viidi 1413. aastal Jõelähtme jõe äärde Kiviloole.
Kiviloo piiskopilinnust - Fegefeuer (puhastustuli) on esmamainitud 1474 Kiviloo lossina, mil piiskop oli Simon von der Borch. See oli L-kujuline väikelinnus, mille 50×85 ruutmeetri suurune maa-ala oli vallikraaviga piiratud. Sellel paiknes kahekorruseline paekivist linnus, mille kirdenurgas kõrgus ümar suurtükitorn ja kogu lõunakülje võttis enda alla saal. Nende vahele jäi muid ruume, võlvitud mantelkorsten-köök teiste hulgas.
Liivi sõjas ründasid Vene väed 12. septembril 1560 Kiviloo linnust, mida kaitses 11 sakslast. Linnus vallutati ja põletati maha. Sestpeale on ta varemetes.
Praegu on linnus koos Kiviloo mõisahoonega eravalduses.
Hanila valla vapp

Hanila valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Hanila valla vapp.
Vapp kinnitati 23. jaanuaril 1995.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil hõbedased rõngasrist ja lainelõikes latt.
Põhjendus.
Hanila kirikaia vanadelt hauakividelt pärinev rõngasristi kujutis sümboliseerib viljakust – põllumehe töökuse tulemust ja jõukuse alust läbi aegade. Vapikilbi sinine värvus ja lainelõikeline varras viitavad valla mereäärsele asukohale ja paljude elanike merega seotud tegevusaladele.
Sonja

Sonja on naisenimi, mis pärineb vene nime Sofija (Sofja) hellitusvormist. Need nimed tulevad kreeka naisenimest "Σoφíα" (Sophia, Sofía), mis tähendab 'tarkus'.
USA-s kuulus Sonja aastail 1930–1992 1000 kõige populaarsema tüdrukunime hulka, sealjuures 1936–1979 500 populaarseima tüdrukunime hulka. Kõrgeim koht oli 1938. aastal: 180. koht.
Selle nime tuntumad kandjad:
Leah Behn

Leah Isadora Behn (sündinud 8. aprillil 2005) on Norra kuninga Harald V lapselaps.
2006. aasta 2. septembri seisuga on Leah Norra troonipärimisjärjekorras 6. ja Briti troonipärimisjärjekorras 67. kohal. 
Tema vanemad on Norra printsess Märtha Louise ja kirjanik Ari Behn. Tal on vanem õde Maud Angelica. 
Leah sündis printsess Märtha Louise suvekodus Bloksbjergis Hankø saarel Fredrikstadis. 
Nädal enne tüdruku ristimist levis üle maailma uudis, et ta on saanud nime "Tähtede sõja" tegelase printsess Leia järgi. Tema ema Märtha ütles intervjuus Norra ajalehele Aftenposten: "Ma pean tunnistama, et olen suur "Tähtede sõja" fänn ning minu arvates on printsess Leia alati olnud maailma kõige ilusam naine." Teise nime pani tema isa ameerika tantsija Isadora Duncani järgi. 
Leah Isadora ristiti 16. juunil 2005 kuningalossi kabelis. Tema ristivanemad on Oranje-Nassau printsess Laurentien, tema ema sõbrad Gry Brusletto ja Katharina Salbu, tema isa vend Espen Bjørshol, tema isa sõber Jon Andreas Håtun ning printsess Märtha Louise pruutneitsi ja sugulase Marianne Ulrichseni abikaasa Didrik Vigsnæes. Tüdruku viis ristimisvaagna juurde vanaema kuninganna Sonja.
Brjanski oblasti lipp

Brjanski oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Brjanski oblasti lipp.
Lipp on ametlikult kinnitatud 20. novembril 1998.
Lipu kirjeldus.
Brjanski oblasti lipuks on ristkülikukujuline punane kangas, mille keskel on Brjanski oblasti vapp.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:1,5.
Sümbolite tähendused.
Punane on traditsiooniline Brjanski värv ning pärineb Brjanski ajalooliselt vapilt, veel viitab see Brjanski oblast moodustamise perjoodile ning inimestele, kes võitlesid koos punaarmee ja partisanidega Suures Isamaasõjas (vt. Teine maailmasõda) võõra ikke vastu.
Tšornohora

Tšornohora (ukraina "Чорногора") on mäestik Euroopas Ukrainas, osa Metsa-Karpaatidest. Kulgeb loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 2061 m (Hoverla).
Big Coppitt Key

Big Coppitt Key on saar Florida väinas, üks Florida Keysi saartest. Saar on madal ning selle pindala ulatub 360 ha.
Kuulub Ameerika Ühendriikidele, halduslikult jääb Florida osariiki Monroe maakonda.
Saarel asub samanimeline linn.
2005. aastal põhjustas orkaan Wilma ja 2017. aastal Irma saarel suuri purustusi.
Kõrgislandi keel

Kõrgislandi keel ("Háfrónska") on tehiskeel, mille on loonud belglane Jozef Braekmans ning mille eesmärk on kaotada kaasaegsest islandi keelest laensõnad. 
Selle keele looja kirjeldab keele sõnavara kui juba olemasolevate islandi neologismide ja Braekmansi enda loodud neologismide “ultrapuristlikku” kompilatsiooni. Kuigi keelel ei ole Islandil ametlikku staatust ja see on peaasjalikult ühe väikese inimgrupi – "nýyrðaskáld" – projekt, millega püütakse luua välismõjudest vaba islandi keelevormi, on keel saavutanud mõningast tähelepanu Islandi avalikkuse seas tänu massiteabevahenditele.
Nimi ja sümbolism.
Keelt on hakatud nimetama "høgnorsk"'i (kõrgnorra keele) järgi, mis on "nynorsk"'i (uusnorra keele) konservatiivne vorm. Teine element "frónska" on tuletatud sõnast "frón", mis on Islandi luuleline nimi ja seda kasutati Maa ühe nimena "Nooremas Eddas". Braekmans mainis seda nimetust esimest korda 23. novembril 2003 uudistegrupis is.islenska. Enne seda viitas ta sellele, kasutades sõnu "frónska" või "Hyper-Icelandic". 
Ultrapurism.
Kõrgislandi keeles rõhutatakse peamiselt nähtust "málgjörhreinsun" (ultrapurism), mis on lingvistilise purismi kõige äärmuslikum vorm. See on jällegi looja isiklik termin, mis märgib seda, et kõike inimkeele abil väljendatut tuleb käsitleda kui puristliku sekkumise objekti, isegi pärisnimesid, geograafilisi nimetusi ja kemikaalide nimetusi. Vastavalt Braekmansile ulatuvad esimesed ultrapurismi märgid tagasi 19. sajandi Fjölnismennide keeleuuenduslike liialdusteni. Oma ajakirjas Skírnir tõlkisid nad isikunimed nagu Robert Peel ja John Russell vastavalt Hróbjartur Píll ja Jón Hrísill. Ka tõlgiti geograafilisi nimetusi: Góðviðra (Buenos Aires), Sigurborg (Kairo), Slettumannaland (Poola). Erinevalt olemasolevast islandi keelepoliitikast peetakse esmatähtsaks latinismide ja germanismide eemaldamist vanast keelest. 
Kajastamine massiteabevahendites.
Projekt on pälvinud Islandil mõõdukat meediatähelepanu. Mõnes Islandi ajalehes on keele kohta ilmunud artikleid, 1999. aastal avaldas ajaleht DV terve külje suuruse intervjuu Braekmansiga tema keele teemal. 2005. aasta novembris oli Islandi telekanalis Stöð 2 selle projekti kohta väike lõik. Islandi raadiokanalil Rás 2 on iganädalane saade, mis tutvustab haruldasi islandi sõnu ning mõnikord on sõnade tähenduse mõistatamise mängu abil toodud keelde kõrgislandi keele sõnu.
Jaagup Kreem

Jaagup Kreem (sündinud 28. märtsil 1973 Tallinnas) on eesti muusik, ansambli Terminaator solist.
Haridus.
Jaagup Kreemi koolitee algas 1979. aastal Helsingis Nõukogude Liidu saatkonna koolis. 1991. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli ning 1994. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise ja režii erialal. 
Töökäik.
Aastatel 2000–2013 töötas Eesti Nukuteatris, kus oli kuni 2010. aastani välissuhete juht, 2010–2011 turundusjuht ja 2011–2013 nõunik.
Ta on olnud mitme telesaate ("Seitse vaprat") saatejuht.
Looming.
Teatrilavastused.
Ta on mitme lavastuse ("Risk" (2001, koos Elmar Liitmaaga), "Romeo ja Julia" (2006, koos Elmar Liitmaaga), "Klaabu" (2010, koos Tiit Kikasega), "Libahunt", 2011, koos Tiit Kikasega) muusika autor, samuti on ta kaasa teinud mitmes muusikalis ("Jesus Christ Superstar", "Billy Elliot", "Risk", "Grease", "Romeo ja Julia", "Miss Saigon")
Muusika.
Terminaator.
Alates 1987. aastast on Jaagup Kreem ansambli Terminaator solist ja paljude laulude autor.
"Laula mu laulu".
"Laula mu laulu" teise hooaja saates osales ka Jaagup Kreem . Saatesari algas oktoobris. Jaagupi lugusid esitati 3. saates, mis oli Kanal 2 eetris 16. oktoobril 2014.
Isiklikku.
Jaagup Kreemi isa on Antarktika uurija ja ajakirjanik Enn Kreem jaa ema on näitleja Anni Kreem. Tema vend on ajaloolane Juhan Kreem. 
Tema vanaisa oli Paul Viiding, vanaema Linda Viiding. Tema tädi oli Mari Tarand, tädimees on Andres Tarand, tema onu oli luuletaja Juhan Viiding. Indrek Tarand ja Kaarel Tarand on tema tädipojad, Elo Viiding on tema onutütar.
Vasakul põsel oleva armi sai Kreem väidetavalt juba lapsepõlves, kui kukkus jalgrattaga.
Jaagup Kreem on propageerinud helkurikandmist. Tema elu moto on "Parimad asjad maailmas ei ole ASJAD".
Belaja

Belaja on mitme jõe nimi Venemaal:
Belaja on asula Venemaal Kurski oblastis.
Pioneer

Pioneer (inglise keelde vanaprantsuskeelsest sõnast "peon" tulnud sõna, tähendab jalaväelast) võib tähendada mitut asja:
Lima

Lima ehk mutsiin ("mucus") on paks kleepuv eritis loomadel ja taimedel. 
Limad jagunevad mitmeks tüübiks.
Rodney Mullen

Johnny Rodney Mullen (sündinud 17. augustil 1966 Gainesville'is Floridas USA-s) on elukutseline rulasõitja. 
Rodney Mullen on üks rulaajaloo legende.
Trikke, mida Rodney Mullen on leiutanud:
... ja palju muid. 
Arvatavasti kõik "flip"-trikid ongi tema leiutatud.
Bam Margera

Bam Margera (õieti Brandon Cole Margera; sündinud 28. septembril 1979 West Chesteris Pennsylvanias) on USA elukutseline rulataja ning teleseriaalide "Jackass" ja "Viva la Bam" üks peategelasi.
Ta on Phil ja April Margera poeg. Tal on vend Jess, kes osaleb ka mõnes "Viva la Bami" osas. 
2007. aastal tuli eetrisse tema uus telesari "Bam's Unholy Union". Seal on tegelasteks Bami pere ja sõbrad ning Missy Rothsteini pere ja paar sõpra. Saade räägib Bami ja Missy abielueelsest ajast, kui nad laulatust planeerivad. Bam abiellus Missyga 2007. aastal. 
Bamil on ka raadiosaade "Radio Bam".
Filme ja sarju: