tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pretendentide turniiridel mänginud maletajate loend

Aastatel 1950–2024 on kokku 100 maletajat mänginud FIDE egiidi all peetud pretendentide turniiridel või matšides, sealhulgas 29 maletajat endisest Nõukogude Liidust. Enim kordi on pretendendina üles astunud Viktor Kortšnoi (10 korda), Lajos Portisch (8 korda) ja Tigran Petrosjan (8 korda). Viis Nõukogude Liitu esindanud maletajat on hiljem pääsenud pretendentide turniirile teise riigi esindajana (Viktor Kortšnoi, Boriss Spasski, Boriss Gelfand, Artur Jussupov ja Vassili Ivantšuk). Ainsa naismaletajana on pretendentide turniiril mänginud Judit Polgár.
Loend.
"Sulgudes on toodud pretendentide turniiri toimumise aasta või pretendentide matšide toimumise ajaperiood (turniiride loendit vaata artiklist pretendentide turniir)."
Medõn

Medõn on linn Venemaal Kaluga oblastis, Medõni rajooni keskus. Asub Medõnka jõe ääres, 60 km Kalugast loodes.
Linna on kroonikas mainitud 1386. aastal. 1708. aastast kuulus Moskva kubermangu. 1777. aastal sai maakonnalinnaks Kaluga kubermangus. 
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 8239.
Meštšovsk

Meštšovsk on linn Venemaal Kaluga oblastis, Meštšovski rajooni keskus. Asub Tureja jõe ääres, 85 km Kalugast edelas.
Linna on kroonikas mainitud 1238. aastal. 15. sajandil kuulus Leedu suurvürstiriigile. 1503 liideti Moskva suurvürstiriigiga. 1708. aastast kuulus Smolenski kubermangu. 1776. aastal sai maakonnalinnaks Kaluga kubermangus. 
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 3780.
Kremjonki

Kremjonki on linn Venemaal Kaluga oblastis Žukovi rajoonis. Asub Protva jõe ääres, 32 km Žukovist kagus.
Asula tekkis 18. sajandil. 1989 sai aleviks ja 2004. aastal linnaks.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 10 278.
Žukov

Žukov on linn Venemaal Kaluga oblastis, Žukovi rajooni keskus. Asub Protva lisajõe Ugodka ääres, 90 km Kalugast kirdes.
Asula tekkis 17. sajandil, esimene kirjalik teade on aastast 1656 nime all Ugodski Zavod.
1974. aastal nimetati Ugodski Zavod marssal Georgi Žukovi auks Žukovoks. 1996. aastal liideti küla lähedalasuva, 1962. aastal aleviks saanud Protva töölisasulaga ja loodi Žukovi linn.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 13 727.
Mossalsk

Mossalsk on linn Venemaal Kaluga oblastis, Mossalski rajooni keskus. Asub Protva jõe ääres, 90 km Kalugast läänes.
Linna on kroonikas mainitud 1231. aastal. 1776. aastal sai maakonnalinnaks.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 4166.
Spass-Demensk

Spass-Demensk on linn Venemaal Kaluga oblastis, Spass-Demenski rajooni keskus. Asub Demena jõe ääres, 197 km Kalugast läänes.
Linna on mainitud Demena vallana 1446. aastal Leedu meetrikaraamatus. 1917. aastal sai linnaõigused.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 4283.
Sossenski

Sossenski on linn Venemaal Kaluga oblastis Kozelski rajoonis. Asub Žizdra lisajõe Sossenka ääres, 90 km Kalugast edelas ja 13 km Kozelskist idas.
Asula tekkis 1952. aastal pruunsöekaevanduse juurde. 1954 sai aelviks ja 1991 linnaks.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 10 419.
Malojaroslavets

Malojaroslavets on linn Venemaal Kaluga oblastis, Malojaroslavetsi rajooni keskus. Asub Luža jõe paremkaldal, 61 km Kalugast kirdes.
Linna on kroonikas mainitud 1402. aastal. 1776. aastal sai maakonnalinnaks Kaluga kubermangus. 
2020. aasta alguses oli linna elanike arv 27 795.
Jermolino

Jermolino on linn Venemaal Kaluga oblastis Borovski rajoonis.
Asula tekkis 16. sajandil, kirjalikes allikates on asulat esmamainitud 1601. aastal. Kaupmees Fjodor Issajev rajas külla 1880. aastal puuvillkanga tootmise vabriku.
2008. aastal sai asulast linn.
2020. aasta alguses oli linnas 10 120 elanikku.
Peter Norman

Peter George Norman (15. juuni 1942 – 3. oktoober 2006) oli Austraalia jooksja. 
Ta võitis 200 meetri jooksus ajaga 20.06 hõbemedali 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos. See aeg on endiselt Okeaania rekord.
Ta osales 200 m jooksu autasustamistseremoonial, millest kujunes meeleavaldus inimõiguste toetuseks.
Tal ei lubatud osaleda 1972. aasta suveolümpiamängudel ja peagi pärast seda teadet lõpetas ta sportlaskarjääri.
Ivars Ijabs

Ivars Ijabs (sündinud 17. novembril 1972 Riias) on Läti poliitik, politoloog ja muusik (metsasarvemängija). Ta on 2019. aastast Euroopa Parlamendi liige.
Ta on lõpetanud Jāzeps Mediņši nimelise Riia Muusikakeskkooli. Ta on mänginud orkestris Rīga ja Liepāja Sümfooniaorkestris metsasarve. 1996. aastal lõpetas ta Läti Muusikaakadeemia. 2003. aastal lõpetas ta Läti Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna ning sai magistrikraadi filosoofia alal. 2007. aastal omandas ta politoloogia alal doktorikraadi. Valitsus nimetas ta Läti NSV KGB teaduslike uuringute komisjoni liikmeks.
Ta on Läti politoloogide liidu esimees, artiklite ja raamatute autor. 30. aprillist 2013 kuni 17. jaanuarini 2019 oli ta Sorosi Läti Fondi juhatuse liige.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Euroopa Parlamenti valimisnimekirja Arengu Eest/Poolt! esinumbrina; Euroopa Parlamendis kuulub ta Renew Europe gruppi.
Isiklikku.
Ta on abielus viiuldaja Terēze Zīberte-Ijabaga, peres on kolm last. Tema ema on näitleja Baiba Nollendorfa.
Kuresoo (perekonnanimi)

Kuresoo on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Kuresoo uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Kureson, Kuresseon, Kuresson ja Kurr.
Ivika Kärmik

Ivika Kärmik (sündinud Teinmann; 2. märts 1942 Rakvere – 8. veebruar 2020) oli eesti tekstiilikunstnik.
Ta õppis 1971–1976 NSV Liidu KA Tööpunalipulise Repini-nimeline Maalikunsti, Skulptuuri ja Arhitektuuri Instituudis kunstiteooria ja -ajaloo erialal.
1976. aastal ei leidnud ta Tallinnas erialast tööd, noore spetsialisti võttis avasüli vastu sünteetilisi kodu- ja autotekstiile valmistav teadus- tootmiskoondis Mistra. Siit algas vaipade kavandamine ja peagi moodustas toimekas peakunstnik Ivika Kärmik enda ümber tegusatest tekstiilikunstnikest naiskonna. Aastatel 1987–1991 õppis ta Moskva Tekstiiliinstituudi aspirantuuris.
1990. aastate keskel jätkas ta vabakutselise kunstnikuna. Aga ta oli tegus ka kunstigaleriide loojana: 1993. aastal oli ta abiks esimese tarbe­kunstnike galerii – Lühikese Jala Galerii, seejärel 1995. aastal Toompea kunstigalerii juures. Ivika Kärmik oli Toompea kunstigalerii juhataja 2010. aastani.
Ivika Kärmik osales tarbekunsti ja tekstiilikunsti näitustel ja oli esimene eesti tekstiilikunstnik, kes kavandas sõlmtehnikas 2005. aastal kootud Eesti-Hiina ühistööna valminud siidvaiba, siidvaipu tehti kaks: ühel 430 000 ja teisel 155 000 sõlme ruutmeetri kohta.
Kirjandus.
1991. aastal ilmus Eesti Disainerite Liidu juhtimisel Margus Haavamäe kujundatud 32-leheküljeline suures formaadis ja pehmes köites brošüür "Ivika Kärmik" (eesti ja inglise keeles), mis tutvustab tema loodud vaipu.
Kõpu (laev)

1963. aastal Saksa Demokraatlikus Vabariigis Rostocki laevaehitustehases ehitatud "Povents"-tüüpi mootorlaeva "Kõpu" pikkus on 105,9 m, laius 14,6 m, parda kõrgus 8,0 m ja süvis 6,5 m; veeväljasurve 6681 tonni, tühikaal 4226 tonni, mahutavus 3722 brt ja 1792 nrt. Masina võimsus on 3250 hj. Kiirus 13,5 sõlme.
Laeva kapten aastast 1963 kapten Paul Rohtlaan.
Annaberg-Buchholzi Püha Anna kirik

Püha Anna kirik (saksa keeles "St.-Annen-Kirche") on Annaberg-Buchholzis Saksimaal asuv rikkaliku interjöörikujundusega hiliskeskaegne kodakirik, mille ehitusstiil kannab nii hilisgootika kui ka renessanssarhitektuuri tunnusjooni. 
Kirjeldus.
Kirik kuulub oma suuruse, markantse võlvlae ja väärtusliku sisustuse poolest Saksimaa tähtsaimate kultuurimälestiste hulka. Sel on oma oluline koht linna siluetis ja kirik on tunnistuseks Annabergi rikkusest, mille tõi hõbedakaevandamine 16. sajandi algul. Kirik on pühitsetud Maarja emale Annale, keda peeti muuhulgas mäetööliste kaitsepühakuks. Anna kirik ehitati 1499.–1525. aastal roomakatoliku kirikuks, kuid alates 1539. aastast on see evangeelne-luterlik pühakoda.
65 meetrit pikk ja 40 meetrit lai kirik on suurim hilisgooti kirik Saksimaal. Kirikul on massiivne nelinurgal asetseva oktogooni kujuline kellatorn, mille kõrgus on 78 m ja mida kroonib renessanssvormides tornikiiver. Ehitusmaterjalina on kasutatud ümbruskonna kivimurdudest saadud gneissi. Lääneportaali kujundus pärineb 1928. aastast.
Ruum.
Ehitis on tüüpiline kolmelööviline kodakirik, mille kolm löövi on ühe kõrgusega ja külglöövid vaid vähe pealöövist kitsamad. Kiriku võlvitud siseruum on 28 m kõrge, kujundatud heledates beežides ja kuldpruunides toonides. Aknad on kõrged ja laiad ning ruum mõjub avara, valgusküllase ja kergena. Peamine vaatamisväärsus on kaarjate roietega kujundatud võlvikuteta võrkvõlvlagi, mille roided moodustavad lillereakujulise mustri piki löövi. Lillede keskkohale annavad oma aktsendi kullatisega kujundatud päiskivid. Roidestikku täiendavad peenejoonelised ornamentaalsed laemaalingud. Hulknurksete piilarite kante rõhutavad kergete püstrihvadena kujundatud piilaritahud, piilareil puuduvad kapiteelid ja roided väljuvad piilaripinnast sujuvalt eri kõrgustel. Kiriku ehitusmeister oli Benedikt Rejti õpilane, Schweinfurdist pärit Jacob Haylmann.
Sisustus.
Kiriku sisustuses on väärtuslikke hilisgooti kunstiteoseid, nagu skulptor Franz Maidburgi raiutud polükroomne kantsel, Hans Hesse maalitud "Mäealtar", Freibergi toomkiriku Tulbikantsli autori H. W. loodud raiddekooriga siseportaal "Schönes Tür" ja lille õiekrooni kujuline ristimiskivi. Restaureeritud orel pärineb 1884. aastast, sel on üle 4000 vile ja 65 registrit.
Jaan Kreuks (laev)

1959. aastal Ungaris ehitatud Tiszna tüüpi laev. 76,24 m pikk. Kandevõime 1080 tonni. 
1959. aasta 14. aprillil määrati laeva kapteniks Paul Rohtlaan.
Katre Kasmel

Katre Kasmel (11. detsember 1976 – 1. jaanuar 2020) oli eesti turundusjuht.
2001–2010 töötas ta turundusjuhina Eesti Päevalehes.
Eesti Päevalehest lahkumise järel oli ta teatri NO99 tegevjuht ja seejärel Eesti e-residentsuse turundusjuht.
Medvednica

Medvednica on mägi Horvaatia keskosas. 
Mäe kõrgeim tipp on Sljeme (1035 m), mis asub pealinna Zagrebi keskusest vaid mõne kilomeetri kaugusel põhjakirdes. Tipus asub 168-meetrine Zagrebi teletorn.
Mägi kuulub Medvednica looduskaitseala koosseisu. Sealsete taimede ja loomade seas leidub ka haruldasi ja kaitsealuseid liike. Näiteks kasvab seal harilik robiinia ("Robinia pseudoacacia"). Loomadest võib seal kohata põtra ja metskitse.
Medvednica on populaarne nii turistide kui ka kohalike seas. Seal on mitmeid matkaradu, samuti kindlusi ja losse, neist tuntuim on keskaegne Medvedgrad. Looduslike vaatamisväärsuste hulgas on 7128 meetri pikkune Veternica koobas, kus leidub stalaktiite, stalagmiite ja rohkesti nahkhiirekolooniaid.
Talvel on mäe nõlvadel avatud palju suusanõlvu ja suusaradu. Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS) korraldab seal mäesuusatamise maailma karikasarja slaalomietappe.
Zagrivje (Slantsõ rajoon)

Zagrivje on küla Venemaa Föderatsiooni Leningradi oblasti Slantsõ rajoonis, Zagrivje külaasunduse halduskeskus.
Ajalugu.
Venemaa keisririigis kuulus küla Oudova maakonna Karjati valda. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks Maloje Zagrivje ja Bolšoje Zagrivje küla Eesti Vabariigile, kus see kuulus Virumaa ja Vaivara kihelkonna Raja valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud.
1944. aastal liideti küla NSV Liidu Leningradi oblasti Slantsõ rajooni Zagrivje külanõukogu territooriumiga.
Lauri Laubre

Lauri Laubre (sündinud 15. juunil 1961) on Eesti muusikaärimees.
1980. aastatel mängis ta ansamblis Proov 583 klahvpille.
Ta pani 1994. aastal Haapsalus tööle ööklubi Africa ja 1996. aastal Tallinnas ööklubi Dekoltee.
Ta on toonud Eestisse esinema näiteks Michael Jacksoni, Tina Turneri ja ansambli The Rolling Stones. Muuhulgas on ta olnud Kerli Kõivu mänedžer.
2023. aastal avaldas ta albumi Northodoxian.
Kübarsepp (perekonnanimi)

Kübarsepp on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kübarsepp on pandud kaheksas mõisavallas Järva-, Tartu-, Viru- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Kübarsepp uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Freiberg, Tidemann ja Tiedemann.
Külli Sulg

Külli Sulg (15. juuli 1948 Pärnu – 16. veebruar 2020) oli eesti kultuuritöötaja. 
Ta lõpetas 1966. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli. 
Külli Sulg oli Venemaa Eesti Seltside Liidu vastutav sekretär ja Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige, Peterburi Eesti Kultuuriseltsi juhatuse liige ja Peterburi Jaani koguduse juhatuse esimehe asetäitja. 
Suure osa elust pühendaski Sulg eestluse ja eesti keele hoidmisele Peterburis ning koguduse esindajana andis ta oma panuse Peterburi Jaani kiriku taastamisse. Ta osales eesti keele päevade korraldamisel, represseeritud eestlaste mälu talletamisel ja ajalehe Peterburi Teataja toimkonna tegemistes.
Isiklikku.
Jaak Sulg on tema vend.
Rohtlaan

Rohtlaan on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rohtlaan on määratud nimede eestistamisel isikuile, kelle perekonnanimi oli Berendson, Börjer, Ende, Fröhberg, Grentsmann, Kelt, Kraut, Limonov, Oinas, Paalberg, Palberg, Putting, Räbovõitra, Reimund, Rodeman, Rohhan, Rooberg, Rothgänger, Russak, Sloga, Stein, Stepanov, Tabor, Täkk, Veimen, Zutz ja Zutz.
Tulbikantsel

Tulbikantsel (saksa keeles "Tulpenkanzel") on umbes 1505. aastal porfüürsest tufist raiutud ja välimuselt tulbiõit meenutav kantsel, mis asub Freibergi toomkirikus ja mida peetakse saksa kiviraiduri H. W. peateoseks.
Kirjeldus.
Kantsel ei toetu seinale ega sambale, see seisab vabalt võimsal tüvesel, mis aga on õhuliselt ümbritsetud fantaasiataimestiku lehtede ja võrsetega ja väikeste inglitega lehestiku vahel, nii et kantsel meenutab mitme pungisega karikat. Viinamarjakobaratest rõngale toetub paljukroonlehelise ülal kergelt väljapoole pööratud lilleõie kujuline kantslikorv, mille välimisse kihti on ažuursete lehtede vahele paigutatud nelja kiriku doktori kõrgreljeefsed rinnaportreed – Milano piiskop Ambrosius, kardinalina kujutatud Hieronymus, Augustinus ja paavst Gregorius Suur. Kantslisse viivad põimuvast oksastikust alusele toetuvad astmed. 
Kantsli kohal ripub puust nikerdatud kõlaräästas, mille alumisel pinnal kulgeb kiri "Ite in orbem predicare evangelium omni creature" (Markuse 16:15 "Minge kõike maailma, kuulutage evangeeliumi kogu loodule!"). Selle kohal ümbritsevad kõlaräästast tiivulised nelja evangelisti sümbolid, neist kõrgemal on müstilisest õiest välja kasvavat neitsi Maarjat ja Jeesuslast kujutav skulptuur kuldses kiirtepärjas.
Kantsli jalal istub üks roosikrantsi hoidev kuulaja, võib-olla on nii kujutatud annetajat. Trepi all ühes oksaharus istuv lühikeses töömeheriietuses mees võib olla kunstnik ise.
Kantslit kasutatakse piduliku kantslina suurematel kirikupühadel.
Silvi Virkepuu

Silvi Virkepuu (30. jaanuar 1951 – 7. märts 2020) oli eesti kujunduskunstnik.
Ta õppis Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri teaduskonna tööstuskunsti erialal aastatel 1970–1975.
Seejärel töötas ta Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi projekteerimise, tehnoloogia ja kujunduse instituudis kujunduse ja konstrueerimise insener-kujundajana ning alates 1978. aastast projekti peakonstruktor-disainerina.
Virkepuu esimeseks ülesastumiseks oli näitus "Harku 75" (see oli kahe naise näitus), pärast seda esines ta oma teostega paljudel grupinäitustel. 1976. aastal liitus Virkepuu Kunstnike Liidu tarbegraafika sektsiooniga, 1978. aastal Kunstnike Liidu noortekoondisega ja 1980. aastal võeti vastu Kunstnike Liidu liikmeks.
Virkepuu leidis rakendust graafilise disainerina ja kujundas pakendeid, plakateid, logosid ja meeneid – näiteks tehasele Tarbeklaas, tootmiskoondisele Flora, tootmiskoondisele Vasar, Tartu Plastmasstoodete Katsetehasele, Tallinna Klaverivabrikule, plastmasstoodete vabrikule Salvo, nahkgalanteriikombinaadile Linda, kondiitritoodete vabrikule Kalev, tootmiskoondisele Polümeer ja 1980. aasta purjeregati kultuuriprogrammile.
Ta tegeles lisaks tarbegraafikale ka tootedisainiga – puust konstruktor Knops ja arendavad visuaalsed mängud "Maja 1", "Maja LL", "Sild" lastele, pehme mänguauto Dixi, tootmiskoondise Norma auto ohutusrihmade detailidisain, elektriline muruniiduk tootmiskoondisele Vasar, lastekelk ja väikelapse kiik tootmiskoondisele Tootsi, hambatehnika osakonna lahendus sanatooriumile Tervis jpm.
Ta tegi ka raamatukujundusi.
Reszel

Reszel (saksa "Rößel") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Kętrzyni maakonnas, Reszeli valla halduskeskus. Reszel asub Kętrzynist umbes 15 km läänes ja Olsztynist ligikaudu 53 km idakirdes.
Reszel asutati 1241. aastal, linnaõigused sai 1337. aastal. 1466. aastal läks Poola Kuningriigi koosseisu. Esimese Poola jagamise tulemusel läks 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poola piires alates 1945. aastast.
Kulumaks

Kulumaksuks võib nimetada Eesti tulumaksu ainulaadset lahendust, mille puhul tuleb väljamakstavatelt dividendidelt tasuda tulumaks lisaks väljamakstavale tulule. Kui ettevõtte otsustab näiteks välja maksta dividende 1000 eurot  (mis makstakse aktsia omanikule välja netotuluna), siis tuleb maksukohustuse määramiseks see esmalt suurendada brutosummaks (s.t tuluks, millelt tulumaksu pole veel maha arvestatud) ja alles seejärel arvestada sellelt 20% tulumaks. Arvutuskäiguna toimuks see järgmisel viisil:
1000 / 0,8 = 1250 x 20% = 250 eur, s.t dividendide väljamaksja kogukulu on 1250 eurot.
Sellise korra kehtestamise vajadus tuleneb sellest, et Eestis ei maksustata ettevõtte tulu mitte iga-aastase kasumimaksuna, vaid selle maksu tasumise kohustus on edasi lükatud ajale, mil see tulu makstakse ettevõtte omanikele välja dividendidena. Kui väljamaksmisel rakendataks allikamaksu põhimõtet, siis loetaks see tulu kapitali tuluks, mille sissenõudmise õigus on investori residentriigil – s.t välisinvestoritele väljamakstavatelt tasutav kapitali tulumaks ("Capital Gain tax") laekuks teiste riikide eelarvetesse ja Eesti osutuks maksuparadiisiks, kus ettevõtete tulu ei maksustata. Sellise olukorra vältimiseks ongi kehtestatud kulumaksu tasumise kohustus, s.t kui dividendide tulumaks tuleb tasuda lisaks väljamakstavale tulule siis on see n.ö edasilükatud ettevõtte tulumaks.
Juri Zotov

Juri Zotov (vene keeles Юрий Зотов; kirjanikunimega Nil Nerlin, vene keeles "Нил Нерлин"; 23. juuni 1937 – 25. mai 2015 Tallinn) oli Eestis elanud luuletaja ja proosakirjanik. 
Ta lõpetas Uurali Riikliku Ülikooli.
Ta oli ajakirja Võšgorod peatoimetaja asetäitja, Venemaa Kirjanike Liidu (Moskva) liige.
Ta elas Eestis alates 1980. aastast.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Eesti ajakirjanik Ljudmilla Gluškovskaja.
Będzin

Będzin (saksa Bendzin) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Będzini maakonna halduskeskus. Będzin asub Katowice kesklinnast ligi 11 km kirdes.
Będzinit on esmamainitud 1301. aastal. Magdeburgi linnaõigused andis Będzinile Poola kuningas Kazimierz III 1358. aastal. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks linn 1795. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1809. aastal läks Będzin Varssavi hertsogiriigi koosseisu. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Będzin 1815. aastal Venemaa Keisririigiga personaalunioonis olnud Kongressi-Poola koosseisu. Esimene kivisöe kaevandus rajati Będzinis 1825. aastal, seejärel kujunes linnast oluline tööstuskeskus.
Sääminginsalo

Sääminginsalo on saar Soomes, kui kaevatud kanaliga eraldatud maa-ala saareks pidada. See on Soome suurim saar, kui eeldada, et veetase peab olema kõigil saare randadel samal kõrgusel. Sääminginsalo randade veetase on 76 meetrit merepinnast. Sääminginsalost suurem on Soisalo, kuid selle rannad on merepinnast erineval kõrgusel. 
Sääminginsalot ümbritsevad Haukivesi, Pihlajavesi, Puruvesi, Paasivesi ja Enonvesi järv. Lisaks järvedele eraldab seda muust maast idas Raikuu kanal, mis rajati 1750. aastatel.
Selle üle, kas Sääminginsalot saab pidada saareks peeti arutelu Soome statistikaameti (Tilastokeskus) ja Soome keskkonnakeskuse vahel, mille tulemusena tunnistati 2001. aastal Sääminginsalo saareks.
Sääminginsalol asuvad Savonlinna idaosa ning Enonkoski ja Kerimäki kirikukülad.
Kamienna Góra

Kamienna Góra (saksa "Landeshut") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Kamienna Góra maakonna ja Kamienna Góra valla halduskeskus. Kamienna Góra kesklinn asub Tšehhi piirist umbes 11 km kaugusel.
Linn asub Bóbri jõe ääres.
Asulat on esmamainitud 1232. aastal. Linnaõigused sai 1292. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Kinoliitude Konföderatsioon

Kinoliitude Konföderatsioon (vene keeles Конфедерация союзов кинематографистов) on SRÜ riikide ja Baltimaade kinematografistide liitude ühendus.
Kinoliitude Konföderatsioon on NSV Liidu Kinematografistide Liidu õigusjärglane. Asutati mais 1990. 
Konföderatsiooni kuuluvad filmiliidud 15 riigist (Aserbaidžaan, Armeenia, Valgevene, Gruusia, Kasahstan, Kõrgõzstan, Läti, Leedu, Moldova, Tadžikistan, Türkmenistan, Ukraina, Usbekistan, Eesti, Venemaa). Venemaalt kuuluvad konföderatsiooni Venemaa Kinematografistide Liit ja KinoSojuz, Eestist Eesti Kinoliit.
Konföderatsiooni juhtorganiks on 11-liikmeline konföderatsiooni nõukogu. Konföderatsiooni esimees on Aserbaidžaani Kinematografistide Liidu esimees Rüstəm İbrahimbəyov. 2017. aastal kuulus konföderatsiooni nõukogu koosseisu Eesti Kinoliidu esimees Martti Helde. Konföderatsiooni peakorter asub Moskvas aadressil ulitsa Družinnikovskaja 15. 
Konföderatsioon asutas 2018. aastal rahvusvahelise Euraasia filmiauhinna "East–West. The Golden Arch" (vene keeles Восток-Запад. Золотая арка).
Rüstəm İbrahimbəyov

Rüstəm Məmməd İbrahim oğlu İbrahimbəyov (vene keeles Рустам Ибрагимбеков "Rustam Ibragimbekov"; 5. veebruar 1939 Bakuu – 11. märts 2022) oli aserbaidžaani kirjanik, filmistsenarist ja filmirežissöör.
İbrahimbəyov lõpetas 1963. aastal Bakuus Aserbaidžaani Nafta- ja Keemiainstituudi, 1967. aastal Moskvas Kõrgemad Stsenaristide Kursused ja 1974. aastal Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis kõrgemad režissööride kursused.
İbrahimbəyov oli Kinoliitude Konföderatsiooni esimees, ühtlasi 2003. aastast Aserbaidžaani Kinematografistide Liidu esimees ja 2018. aastast filmiauhinna "East–West. Golden Arch" juhatuse esimees.
2013. aastal loobus İbrahimbəyov topeltkodakondsusest (oli sellal Aserbaidžaani ja Venemaa kodanik) ning üritas kandideerida Aserbaidžaani presidendivalimistel, kuid ebaõnnestunult.
İbrahimbəyov kirjutas üle 40 filmistsenaariumi, sealhulgas on ta olnud Eesti filmi "Karu süda" ja Oscari saanud filmi "Päikesest rammestunud" kaasstsenarist. Samuti on ta olnud kaastegev NSV Liidu riikliku preemia (1981) ja Venemaa Föderatsiooni riikliku preemia (1993, 1996, 1998, 2000) saanud filmide stsenaariumite loomisel. 
İbrahimbəyov on olnud kuue mängufilmi režissöör. Tema film "Kabusun gözüylə" (2010) võitis 2011. aastal filmiauhinna Nika.
Tunnustus.
Ta oli valitud Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks.
Lwówek Śląski

Lwówek Śląski (saksa "Löwenberg in Schlesien") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Lwówek Śląski maakonna ja Lwówek Śląski valla halduskeskus. Lwówek Śląski asub Jelenia Górast umbes 25 km põhjaloodes Bóbri jõe ääres.
Asula sai linnaõigused 1217. aastal. Linnast kujunes oluline käsitöö ja kaubanduse keskus. Kolmekümneaastases sõjas sai linn rängalt kannatada ja selle tähtsus vähenes. 1659. aastal ja 1704. aastal laastasid linna suured tulekahjud. 18. sajandil oli linn endise tähtsuse minetanud, majanduse elavnemine algas 19. sajandi teisel poolel. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
General Electric GE9X

GE9X on tööstuskonglomeraadi General Electricu toodetud maailma suurim ja võimsaim reaktiivmootor. See on aretatud spetsiaalselt maailma suurima kahemootorilise lennuki Boeing 777X jaoks. Mootorit hakati välja töötama 2013. aastal. Uus tehnoloogia ning uued materjalid teevad selle 10% kütusesäästlikumaks kui tema eelkäija GE90. 2017. aasta 10. novembril aset leidnud testis arendas mootor 597 kN tõukejõudu, mis on 30 kN rohkem kui eelmisel rekordiomanikul GE90-115B.
Arendus.
General Electric teatas 2012. aastal, et hakkab otsima efektiivsemat lahendust Boeingu uute kahemootoriliste lennukite 777-8 ning suurema 777-9 jaoks. 2013. aastal alustati GE9X arendamist. Uue mootori ventilaatori diameeter on 9 cm pikem kui selle eelkäija GE90 ventilaator. Sellega on uue mootori kogupikkus 339 cm. Mootori diameeter on 442 cm, mis on umbes sama suur kui Boeing 737 kere diameeter. Ventilaatori labade arvu on vähendatud ning GE9X kasutab 16 laba varasema 22 asemel. Mitu komponenti on valmistatud uuest komposiitmaterjalist ning 6 erinevat komponenti on 3D-prinditud. See tähendab, et hoolimata GE9X suurusest, ei kaalu see palju rohkem kui eelkäija GE90. Uue mootori nominaalset tõukejõudu on suurendatud 13 kN võrra.
Testimine.
GE9X testimiseks ei saanud kasutada olemasolevaid katserajatisi, mistõttu tuli selle katsetamiseks ehitada täiesti uus rajatis. Esialgsed maapealsed testid mootori prototüübiga tehti 2016. aasta aprillis ning jäätumistestid 2017. aasta talvel. 2017. aasta maikuus tehti esmased testid teise toodetud mootoriga. Lennutestid olid planeeritud 2017. aastasse, kuid mitme probleemi tõttu lükkus esimene test 2018. aasta märtsikuusse. Lende testiti Boeing 747 lennukiga, mis tuli mootorite suuruse tõttu ümber ehitada. Esimene lend Boeing 777-9 lennukiga oli planeeritud 2019. aasta lõppu, kuid uute probleemide tõttu lükkus test edasi järgmisse aastasse. Esimene testlend Boeing 777X lennukiga toimus 2020. aasta 25. jaanuaril ning see kestis 3 tundi ja 52 minutit. General Electric loodab GE9X sertifikaadi kätte saada 2020. aasta jooksul.
Andris Ameriks

Andris Ameriks (sündinud 5. märtsil 1961 Jūrmalas) on Läti poliitik. Ta oli aastatel 2019–2024 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1961 Jūrmalas. Ta on õppinud Jūrmala 1. Keskkoolis. Aastal 1984 lõpetas ta Riia Polütehnilise Instituudi automatiseerimise ja arvutitehnika teaduskonna insener-süsteemitehniku ​​kvalifikatsiooniga, aastal 1987 lõpetas ta Läti Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusteaduse erialal. 1980. aastatel oli ta Riia Polütehnilise Instituudi komsomolisekretär.
Esimestel aastatel pärast Läti iseseisvuse taastamist asutas ta ettevõtte Letonija, mis andis laene, mille intressimäär oli kuni 35% aastas, ostis erastatud kinnistuid, otsis neile ostjaid, aitas inimestel vara sissenõudmise dokumente korrastada. Selle aja jooksul sai Andris Ameriks miljonäriks.
Aastal 1993 pääses ta seimi liikmeks Rahva Üksmeele Partei nimekirjas.
Aet Süvari

Aet Süvari (sündinud 30. septembril 1977) on eesti spordiajakirjanik.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Tallinna 7. Keskkooli, 1999. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal ja 2005. aastal Edinburghi Napieri ülikooli ajakirjandusosakonna magistriõppes. 
Töö ja looming.
Üheksa-aastaselt hakkas ta käima ajalehe Säde noorte korrespondentide koolis. Hiljem töötas noortelehes Meie Meel ja ajalehes Hommikuleht.
Ta on töötanud kaasturunduse (ing k "affiliate marketing") valdkonnas.
Töötanud aastatel 1999–2004 Eesti Ekspressis toimetajana, 2005–2006 Šotimaa nädalalehes Fife Free Press kohtureporterina, 2007–2008 ETV jalgpallisaate “Lisaaeg” saatejuhi ja toimetajana. 2006. aastast töötas Eesti Päevalehe sporditoimetuses. 2014. aastast töötab ta Eesti Rahvusringhäälingu sporditoimetuses.
Ta on tõlkinud inglise keelest eesti keelde ilu- ja aimekirjandust.
Teosed.
Kahasse Kertu Ruusiga ilmus 1995. aastal luulekogu "Aeg jookseb. Lilled vangile".
"Tallinna 7. keskkool ja Tallinna Inglise Kolledž : 55 lendu" Aet Süvari, Kertu Ruus.
Isiklikku.
Ta on tegelenud lapsepõlves iluvõimlemise ja rahvastepalliga, laulnud kooristuudios Ellerhein ja õppinud flööti. Hiljem tegelenud jooksmisega.
Huvi jalgpalli vastu tekkis esimese jalgpallimatši vaatamise järel 5. juunil 1999, pärast Kadrioru staadionil toimunud Eesti-Tšehhi mängu. Ta on Hispaania jalgpallikoondise poolehoidja ja mänginud ise aastatel 1999–2000 FC Fauna jalgpallinaiskonnas.
Ed Sullivan

Edward Vincent Sullivan (28. september 1901 New York – 13. oktoober 1974 New York) oli Ameerika Ühendriikide telesaatejuht ja ajakirjanik. 
1919. aastal töötas ta lühikest aega ajalehes The Hartford Post, misjärel asus tööle ajalehe The New York Evening Mail toimetusse, kuhu jäi kuni väljaande sulgemiseni 1923. aastal. 1923–1927 tegi ta kaastööd uudisteagentuuridele ja väljaannetele Associated Press, The Philadelphia Bulletin, The Morning World, The Morning Telegraph, The New York Bulletin ja The Leader. 1927–1929 töötas ta ajalehe The Evening Graphic toimetuses, algul spordiajakirjanikuna ja seejärel sporditoimetajana. 1929. aastal asus ta tööle ajalehe The New York Daily News kolumnistina. Selle töö kõrvalt juhtis ta raadiosaateid raadiojaamas WABC, mis hiljem sai nimeks WCBS.
1948. aastal asus ta telejaamas CBS juhtima telesaadet "Toast of the Town", mis 1955. aastal nimetati "The Ed Sullivan Show'ks". Saade oli eetris kuni 1971. aastani. Tähelepanuväärsed olid Elvis Presley esinemine saates 6. jaanuaril 1957 ja ansambli The Beatles esinemine 9. veebruaril 1964.
Pape

Pape (ka Papesciems või Papes ciems) on küla ("mazciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas.
Küla asub valla idaosas Läänemere ja Pape järve vahel Pape kanali kaldal. Pape jääb valla ning piirkonna keskusest Rucavast 9, Riiašt aga 270 kilomeetri kaugusele.
Pape jääb Pape maastikukaitsealale. Külas kasvavad männid ümbermõõtudega 2,51 meetrit ja 2,86 meetrit ning sanglepp ümbermõõduga 3,25 ja kõrgusega 16 meetrit on looduskaitse all.
Pape kohta on esimesed teated aastast 1253 (saksa "Papissen", ladina "Popissen"). Küla kuulus varem Pape mõisale. Esimese maailmasõja eel oli see üks suuremaid kuramaa kalurikülasid, kus elas üle saja pere. Nõukogude perioodil asus küla juures Punaarmee polügoon, seal asus ka väike raketibaas. Aastal 1966 avati külas Läti Ülikooli bioloogiainstituudi ornitoloogiabaas, vaatlemaks lindude rännet. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Pape majaka torn ja Pape Ķoņu ciemsi kaluriküla. Seal asub Läti Vabaõhumuuseumi filiaal.
Kohaliku kaitse all on Agatnieki talu, Boži talu, Jūrkalni talu, Ezermaļi talu elumajaja ja Pape kalatööstuse kalatöötlemistsehh.
2016. aastal elas külas 34 inimest. Aastal 2020 oli seal 29 elanikku.
Brechhorn

Brechhorn on kõrgusega 2032 m merepinnast mägi Kitzbüheli Alpides Austrias. See asub "Aschauer Ache" ja Windautali orgude vahel.
Kasutamine.
Mäe ülemisi nõlvu kasutatakse mingil määral lammaste, kitsede, veiste ja hobuste karjatamiseks. "Brechhornhausist" (1660 m) kaugemale ei sõida ühtegi suusatõstukit, köisteekonveierit ega mootorsõidukirada, mis tähendab, et maastik on mäkketõusul suures osas rikkumata.
Tõus.
Brechhornile tõusmiseks on kõige tavalisemad baasid Aschau ja Westendorf. Kõik rajad on tähistatud ja kohati hästi tähistatud.
Westendorfist jõuavad matkajad "Alpenrosenbahni" trossteed pidi "Nachtsöllbergilt" 1760 m kõrge "Talkaserini" ja saavad siis jõuda "Brechhornhausini" kiiresti üle kahe tee ("Fleidingi" tipust ida ja lääne poole). Maja asub Kreuzjochil "Gampenkogeli" ja Brechhorni vahel ning on hea baas järgnevaks ronimiseks.
Talviti on mägi eriti populaarne suusaturistide ja räätsadega jalutajate hulgas, kes asuvad tavaliselt teele Kirchbergist ja Aschaust. Tee puhastatakse tavapärastes talvistes oludes kuni tasulise tee alguses oleva parklani. See rada kulgeb piki mäe idakülge läbi "Ebenau Almi", "Durach Almi" ja "Breitlab Almi" alpikarjamaade, ületades oma teel "Duracher Kogeli" tipu (1773 m). Tippu jõudmine võtab aega u. 2 tundi 50 minutit.
Ühendus Flochile.
Flochi tippu (2057 m) võib jõuda Brechhorni tipust lühikest, tähistamata lõunapoolset rada pidi, mis laskub ja ronib siis uuesti. See marsruut võimaldab laskuda ka Windautali orgu, rada kulgeb üle mäe läänepoolse külje ning läbi Brechhorni ja Flochi vahelise tsirkusoru. Brandeggalmilt kulgeb rada Fleidingi harjateele. Laskumine Brechhornilt lõunasuunas on siiski soovitatav ainult kindla jalaga matkajatele.
Tipp.
Tipus on puidust ja terasest tipurist, seal on tempel ja tipuregister.
Põhjas moodustavad Hohe Salve, Nachtsöllbergi, Fleidingi ja Gampenkogeli tipud muljetavaldava rea kõrgeid mägesid. Lõunas ulatub vaade üle Windautali oru ja Kitzbüheli Alpide peaharja, sealhulgas Kröndlhorn (2444 m) ja Salzachgeier (2466 m). Kagus asub Großer Rettensteini (2366 m) imposantne ja vastupidav külg.
Sõjateenete Rist (Baieri)

Sõjateenete Rist (Militär-Verdienstkreuz) on endine Baieri kuningriigi sõjaline autasu alamväelastele. Teeneterist asutati 19. juulil 1866 ja seda anti välja kuni kolmes klassis, millele võidi lisada mõõgad ja kroon. Kokku anti kuni 1920. aastani umbes 380 000 teeneteristi. Tuntumate teeneteristi kavaleride hulgas olid näiteks
Poliova Lõssijivka

Poliova Lõssijivka (ukraina keeles Польова Лисіївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 453.
Surnud 2021

"Sellel leheküljel loetletakse 2021. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Ave Mattheus

Ave Mattheus (sünninimi Tarrend; sündinud 1. oktoobril 1971 Võrus) on eesti kirjandusteadlane, germanist, tõlkija ja õppejõud. 
Ta on lõpetanud 1998. aastal Ludwig-Maximiliani nimelise Müncheni ülikooli ja õppinud seal ka doktoriõppes. 2013. aastal on ta kaitsnud doktoriväitekirja Tallinna Ülikoolis, kus töötab aastast 2014 eesti kirjanduse dotsendina. 
Ta on olnud külalisõppejõud Müncheni ja Göttingeni ülikoolis Saksamaal.
Kuulub korporatsiooni Filiae Patriae. Teinud kaastööd raadiojaamale Vaba Euroopa.
Isiklikku.
Ave Mattheuse abikaasa on eesti kirjanik ja publitsist Ülo Mattheus.
Sochocin

Sochocin on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Płoński maakonnas, Sochocini valla halduskeskus. Sochocin asub Wkra jõe ääres, Płońskist umbes 10 km kirdes ja Varssavi kesklinnast ligikaudu 64 km põhjakirdes.
Sochocin sai linnaõigused 1385. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. 1. jaanuaril 2021 sai Sochocin linnaõigused tagasi.
Solec nad Wisłą

Solec nad Wisłą (kuni 1969. aastani Solec) on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Lipsko maakonnas, Solec nad Wisłą valla halduskeskus. Solec nad Wisłą asub Lipskost umbes 8,5 km idas ja Varssavist ligikaudu 132 km lõunakagus.
Küla on esmamainitud 1136. aastal. Solec nad Wisłą sai linnaõigused 1370. aasta paiku, kuid kaotas need 1870. aastal. Teist korda sai Solec nad Wisłą linnaõigused 1916. aastal, kaotas aga need 1919. aastal.
1. jaanuaril 2021 sai Solec nad Wisłą linnaõigused tagasi.
Budzyń

Budzyń (saksa keeles "Budsin") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Chodzieżi maakonnas, Budzyńi valla halduskeskus. Budzyń asub Chodzieżist umbes 13 km lõunakagus ja Poznańist ligikaudu 54 km põhjas.
Budzyń sai linnaõigused enne 1458. aastat, kuid kaotas need 1934. aastal.
1. jaanuaril 2021 sai Budzyń linnaõigused tagasi.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri

Wimbledoni tenniseturniir on iga-aastane Suurbritannia tenniseturniir, mis toimub Londoni eeslinnas Wimbledonis All England Lawn Tennis and Croquet Clubi muruväljakutel. Meeste üksikmäng oli esimene võistlusala Wimbledonis ja see on kavas 1877. aastast.
Ajalugu.
Wimbledoni meistrivõistlusi mängiti juuli kahel esimesel nädalal (alates 2017. aastast juuni viimane nädalal ja juuli 1. nädalal) ning need on kolmandad tennishooaja neljast suure slämmi turniirist alates 1987. aastast. Turniiri ei korraldatud aastatel 1915–1918 Esimese maailmasõja tõttu ja uuesti 1940–1945 II maailmasõja tõttu. Samuti tühistati see 2020. aastal koroonapandeemia tõttu. 
Meeste üksikmängu reegleid on pärast esimest võistlust päris palju muudetud. Aastatel 1878–1921 algas võistlus väljalangemisturniirina, kõigi osalejate üksikmängudega, mille võitja läks lõpuks vastamisi tiitlikaitsjaga. Kõigi turniiride võitja pälvis tiitli eelmise aasta meistri puudumisel automaatselt kuus korda (1879, 1887, 1891, 1895, 1907, 1908). Väljakutse vooru süsteem kaotati 1922. aastal. Alates esimestest meistrivõistlustest on kõik kohtumised peetud viiest parimast setist. Kõik võitjad selgitati selles formaadis aastatel 1884–1970. 12 punkti kiire lõppmäng ("tie-break") võeti kasutusele 1971. aastal nelja esimese sarja puhul, mängiti kaheksal mängul kuni 1978. aastani ja kuuel mängul alates 1979. aastast.
Alates 1949. aastast on meeste üksikmängu meister saanud miniatuurse koopia võistluste karikast, 1887. aastal loodud kullatud hõbekarikast, millele on graveeritud kiri: "The All England Lawn Tennis Club Single Handed Champion of the World". Uued üksikmängu meistrid valib klubi komitee traditsiooniliselt AELTC auliikmeteks. 2017. aastal oli meeste üksikmänguvõitja auhinnaraha 2,22 miljonit naela. 
Amatööride ajastul võitis meeste üksikmängus enim turniire William Renshaw, kellele kuulub seitse turniirivõitu (1881–1886, 1889). Renshaw' võidud olid aga väljakutse vooru formaadis ja ta võitis pärast turniiri täieliku läbimist võistluse vaid kaks korda. Renshaw' käes on järjestikuste turniirivõitude rekord – neid on tal kuus (1881–1886). 
Alates elukutseliste tennisistide kaasamisest 1968. aastal on Roger Federer (2003–2007, 2009, 2012, 2017) turniiri meeste üksikmängu võitnud kõige enam kordi – kaheksa. Björn Borg (1976–1980) ja Roger Federer (2003–2007) jagavad enamiku järjestikuste võitude rekordit viiest. 
Vaid kaks korda ajaloos on kogu turniir võidetud ühtegi setti kaotamata. 1976. aastal tuli sellega toime Björn Borg ja 2017. aastal Roger Federer.
Roger Federer on nii harrastajate kui ka elukutseliste tennisistide ajastu ainus mängija ajaloos, kes on kaksteist korda jõudnud Wimbledoni meeste üksikmängu finaali.
Vaata ka.
Wimbledoni tenniseturniiri muud võistlused:
Suure slämmi turniiride meeste üksikmängu võitjate nimekirjad
Koźminek

Koźminek on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Kaliszi maakonnas, Koźmineki valla halduskeskus. Koźminek asub Kaliszist umbes 18 km idakirdes.
Koźminek sai linnaõigused 1369. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal.
1. jaanuaril 2021 sai Koźminek linnaõigused tagasi.
Jaanuar 2021

Jaanuar 2021, kroonika.
2021. aasta jaanuar algas reedel ja lõppes 31 ööpäeva hiljem pühapäeval.
Istra küngastiku looduspark

Istra küngastiku looduspark on kaitseala Lätis Latgales Ludza piirkonna Istra vallas. Looduspark (läti keeles "Istras pauguraine") asub Latgale kõrgustiku Rāznava küngastikul.
Kaitseala loodi 1977. aastal hoiualana, mille pindala oli 340 ha. See loodi, kaitsmaks sealse liigendatud reljeefiga maastiku metsasemat osa, männikuid, kuusikuid ja laialehelisi metsasid, millest olulise osa moodustavad liigniisked sanglepametsad. Kaitseala ulatub idas Škaune järve kallastele.
loodusparki jäävad kohaliku kaitse all olevad Pavlova muinaskalmed.
Kaitseala pindala on tänapäeval 866 ha, see on ühtlasi ka Natura 2000 ala.
Gratlspitz

Gratlspitze või Gratlspitz on mägi Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli Alpides. See on põhjas ühendatud Schatzbergiga.
Lisaks mäe peatipule on veel kaks kõrvaltippu, mis annavad sellele silmatorkava ilme. Mägi asub Wildschönau ja Alpbachi orgude vahel.
Tipust on pikad vaated selle avatud oleku tõttu suhteliselt eraldiseisva mäena.
Mäel tehti aastaid hõbedakaevandamist. Mitmed käigu sissepääsud ja hunnik jäätmekivi on tänapäevalgi väga nähtavad.
Kamieniec Ząbkowicki

Kamieniec Ząbkowicki (saksa keeles "Kamenz", ka "Camenz") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Ząbkowice Śląskie maakonnas, Kamieniec Ząbkowicki valla halduskeskus. Kamieniec Ząbkowicki asub Tšehhi piirist ligi 9 km kaugusel, Ząbkowice Śląskiest umbes 9 km lõunakagus.
Asulat on esmamainitud 1096. aastal. Poola koosseisu läks asula 1945. aastal. Kamieniec Ząbkowicki sai linnaõigused 1945. aastal, kuid kaotas need 1946. aastal.
1. jaanuaril 2021 sai Kamieniec Ząbkowicki linnaõigused tagasi.
Schatzberg

Schatzberg on mägi Kitzbüheli Alpides Austria Tirooli liidumaal. See on ka talispordipaik.
Geograafia.
Schatzberg on osa mäeahelikust, mis eraldab Alpbachtali orgu läänes Wildschönaust idas. Selle naabertipud on 1964 m kõrgune Joelspitze lõunas ja 1899 m kõrgune Gratlspitze loodes. Schatzbergi läänekülg on metsane peaaegu tipuni, idaküljel on metsapiir u. 200-300 m madalamal. Schatzbergil on palju alpikarjamaid ehk "alme". Naaberasulad on Alpbach loodes, Inneralpbach edelas ja Auffach kirdes.
Areng.
Schatzberg on ligipääsetav kõigilt külgedelt tähistatud matkaradu pidi. Võimalikud alguspunktid on Alpbach, Inneralpbach, Auffach, Thierbach või Hösljoch (1390 m).
Üks mäkketõusu baas on mägivõõrastemaja "Berggasthof Schatzbergalm", mis asub tipust kirdes kõrgusel 1776 m. Sinna pääseb Auffachist Schatzbergi trossteed pidi ("Schatzbergbahn"). Talviti kasutatakse Schatzbergi idakülge suusapiirkonnana, seal on mitu tooltõstukit.
Tee Inneralpbachist on populaarne ja suhteliselt laviiniohutu suusamatk.
Ernst Chain

Ernst Boris Chain (19. juuni 1906 – 12. august 1979) oli saksa päritolu briti biokeemik.
Chain õppis keemiat Friedrich Wilhelmi Ülikoolis, mille lõpetas 1930. aastal. Pärast natside võimuletulekut mõistis ta, et juudina pole ta elu Saksamaal turvaline, ja emigreerus Inglismaale. Tal õnnestus saada tööle Imperial College Londonisse ja mõni kuu hiljem Cambridge'i Ülikooli. Cambridge'is uuris ta Frederick Gowland Hopkinsi juhitud töörühmas fosfolipiide.
1939. aastal uuris ta koos Howard Floreyga looduslikke antibakteriaalseid aineid ning see viis nad Alexander Flemingu üheksa aastat vana uurimistööni, milles ta oli kirjeldanud penitsilliini. 1945. aastal said Fleming, Florey ja Chain penitsilliini avastamise eest Nobeli meditsiiniauhinna.
Howard Florey

Howard Walter Florey (24. september 1898 – 21. veebruar 1968) oli austraalia farmakoloog ja patoloog, kes sai 1945. aastal koos Alexander Flemingu ja Ernst Chainiga Nobeli meditsiiniauhinna penitsilliini avastamise eest.
Kuigi penitsilliini avastamise eest sai kõige rohkem tunnustust Fleming, oli Florey panus väga oluline, sest tema tegi 1940. aastal Oxfordis esimese kliinilise penitsilliinikatse. Florey ja Chain manustasid penitsilliini Oxfordi politsei konstaablile, kes hakkas paranema, kuid suri hiljem, sest teadlastel ei õnnestunud toota piisavas koguses penitsilliini. Koos Chainiga õnnestus tal penitsilliin hiljem muuta kasutatavaks ravimiks.
Florey iseseisvad või koos Flemingu ja Chainiga tehtud avastused on aidanud päästa üle 200 miljoni inimese elu. Teda peetakse Austraalia ajaloo üheks olulisimaks teadlaseks.
Easdale

Easdale (gaeli keeles "Eilean Èisdeal") on saar Šotimaa läänerannikul Lorni lahes, üks Slate'i saartest. Enne 1850. aasta Atlandi orkaanihooaega oli saar šoti kiltkivitööstuse keskus, mis varustas Briti impeeriumi suuremaid linnu Kanadast Uus-Meremaani. Tänapäeval on seitse kivimurdu üle ujutatud ning toonasest elanikkonnast on alles kümnendik.
Saarel on parvlaevaühendus Ellenabeichi (gaeli keeles "Eilean nam Beathach") külaga Seili saarel (gaeli keeles "Saoil"). Saari eraldab vaid kitsas kanal.
Lorni laht

Lorni laht (inglise keeles "Firth of Lorn", gaeli keeles "An Linne Latharnach") on kitsas merelaht Šotimaa lääneranniku ja Mulli saare vahel.
Dubiecko

Dubiecko on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas, Dubiecko valla halduskeskus. Dubiecko asub Sani jõe vasakul kaldal, Przemyślist umbes 27 km läänes.
Dubiecko sai linnaõigused 1407. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal.
1. jaanuaril 2021 sai Dubiecko linnaõigused tagasi.
Kufsteini kindlus

Kufsteini kindlus (saksa: "Festung Kufstein") on peamine maamärk Kufsteini linnas Tirooli liidumaal Austrias. Mõnikord nimetatakse seda valesti "Geroldsecki kindluseks". See asub Kufsteinile kuuluval künkal. Kufsteini kindlus on 507 m kõrgusel merepinnast.
Kindlust ühendab allpool asuva linnaga funikulöör "(Festungsbahn)."
Ajalugu.
Kindlust mainitakse esimest korda 1205. aastast pärinevas dokumendis, kus seda nimetatakse "Castrum Caofstein". Sel ajal oli see Baieri hertsogi Ludwigi ja Regensburgi piiskopi valdus. 1415. aastal tugevdas seda Baieri hertsog Ludwig VII. Kindluse pärast võitlesid raevukalt Baieri ja Tirool ning sel oli keskne roll relvastatud konfliktis 1336. aastal, kui Moraavia markkrahv Karl pidi loobuma baierlaste jälitamisest, kui kindlus tema tee sulges.
1342. aastal sai Tirooli hertsoginna Margarete "Maultasch" Kufsteini oma abikaasalt Ludwig Brandenburglaselt, keiser Ludwigi pojalt pulmakingiks. See oli esimene kord, kui Kufstein sai Tirooli osaks. Kui Margarete 1363. aastal kogu Tirooli Habsburgist hertsog Rudolph IV-le andis, nõudsid baierlased pulmakingi tagastamist ja tungisid edukalt Kufsteini.
1504. aastal piiras linna ja kindlust keiser Maximilian I ja vallutas need. Maximilian lasi aastatel 1518–1522 ehitada massiivse ümmarguse torni, suurendades oluliselt selle kaitset. Aastatel 1703–1805 oli see Baieri valdus, Austriale tagastati 1814. aastal.
Kindlus toimis Austria-Ungaris paljude poliitiliste teisitimõtlejate vanglana. Selle nimi on sügavalt kinnistunud Ungari ajalukku. Kindluses vangistatud silmapaistvate ungarlaste nimekiri sisaldab järgmisi: 
Seal peeti kinni ka umbes sadat poolakat, kes arreteeriti pärast 1846. aasta Krakówi ülestõusu.
Kindluses on nüüd Kufsteini linnamuuseum. Osa kindlusest kasutatakse ka kontsertideks ja kohtumisteks.
Bernāti looduspark

Bernāti looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Lõuna-Kuramaa piirkonna Nica vallas. Looduspargis asub Läti kõrgeim rannaluide Pūsēni mägi (37 m, suhteline kõrgus 31 meetrit, pikkus 300 meetrit).
Kaitseala loodi 2004. aastal, kaitsmaks sealseid mereäärseid biotoope ja haruldasi taime- ning loomaliike. Kaitseala pindala on 794 ha.
Üksikobjektidena on kaitse all Pūsēni mägi ja mitmed põlispuud. Kaitse all on neli mändi ümbermõõduga 2,5 meetrit, kaks mändi ümbermõõduga 2,56 meetrit, 2,52 meetrit, 2,53 meetrit ja 2,51 meetrit, männid ümbermõõduga 2,86 meetrit, 2,6 meetrit, 2,61 meetrit, 2,64 meetrit, 2,65 meetrit, 2,67 meetrit, 2,7 meetrit, 2,73 meetrit, 2,74 meetrit, 2,75 meetrit, 2,82 meetrit, 2,92 meetrit, 3,22 meetrit, 3,4 meetrit ja 2,78 meetrit. 
Valdava osa kaitsealast moodustavad vääriselupaigad. Loodusdirektiivi elupaigatüüpidest esinevad seal Atlandi ookeani ja Läänemere taimestunud pankrannad, kujunevad liikuvad rannikuluited, liikuvad rannikuluited (valged luited) rand-luidekaeraga ("Ammophila arenaria"), rohttaimedega kinnistunud rannikuluited (hallid luited), atlantilise, kontinentaalse ning boreaalse piirkonna metsastunud luited, luidetevahelised niisked nõod, läänetaiga, Fennoskandia soostunud- ja soo-lehtmetsad ning siirdesoo- ja rabametsad.
Kaitstavatest taimeliikidest kasvavad seal harilik porss, Gmelini kilbirohi, meri-koldrohi, rand-seahernes, harilik valvik, roosakas hõberohi, põisrohi "Silene borysthenica" ja piimjuur "Tragopogon heterospermus". Kaitstavatest lindudest elavad seal värbkakk, karvasjalg-kakk, sookurg, punaselg-õgija, väike-kärbsenäpp, musträhn, õõnetuvi, laanepüü, vaenukägu, nõmmekiur, öösorr ja nõmmelõoke. Kaitstavatest selgrootutest elavad seal küttkärbes "Laphria gibbosa", hiidhundlane ja siklane "Nothorina punctata". Samblikest leidub seal tähnsamblikku "Arthonia spadicea".
Põhjasaared

Põhjasaared (inglise ja šoti keeles "Northern Isles", gaeli keeles "Na h-Eileanan a Tuath", vanapõhja keeles "Norðreyjar") on üldnimetus kahele saarestikule, mis asuvad Šotimaa põhjarannikust kirdes. Paar koosneb Orkney ja Shetlandi saartest.
Weißache

Weißache on jõgi Tiroolis Austrias, Inni lisajõgi.
Weißache voolab Kaiseri mägede ja Hohe Salve vahelises Sölllandli orus. See algab u. 1600 m kõrgusel "Zinsberggrundil Weißachergrabenis" ja suubub Kufsteini ringkonnas Endachis Inni.
Weißache voolab läbi järgmiste omavalitsuste (allavoolu suunas): Ellmau, Scheffau, Söll, Schwoich, Kufstein.
Enne kui Eibergstraße maantee hargneb Schwoichini, jõgi jaguneb ja suurem osa pumbatakse "Kufsteiner Waldi" künka alla Kufsteinist lõunas katlamajja jahutusveeks, enne kui see voolab loomulikul teel tagasi Inni. Egerbachi (Schwoichi ringkond) ja Endachi (Kufsteini ringkond) vahel voolab ülejäänud osa Weißachest u. 800 m läbi pika süvendi, enne kui see orust väljub ja loodesse Inni poole suundub. See osa suubub Inni u. 2 km pärast katlamaja.
2005. aastal võeti Kufsteinis kallaste kindlustamiseks arvukalt meetmeid. Oja on viimastel aastatel üha sügavamale langenud, mis võib põhjustada selle kallaste varingu.
Kaiserbach

Kaiserbach (ka Sparchenbach) on jõgi Tiroolis Austrias Kaisertali orus Kaiseri mägedes Tiroler Unterlandis. See algab u. 1500 m kõrgusel Stripsenjochi sadula juures ja suubub Kufsteini Untere Sparcheni kvartalis Inni.
Kaiserbach oli metsanduse jaoks oluline kuni 20. sajandi alguseni. Langetatud palgid veeti paljudelt Kaisertali külgorgude metsastelt mäekülgedelt jõkke. Kaiserbachi tõkestati mitme ülevoolupaisuga. Lüüsiväravate hilisemal avamisel tekkis tugev vool, mis võimaldas kokkuseotud palke mitmes etapis Kufsteini transportida.
Paisud olid tuntud kui "Klausen" ja palgitransport kui "Trift". Tänapäeval on säilinud vaid jõesängis restaureeritud kogumiskoht "Haupttrift Klause" ja sellega seotud "Klaushütte" (paisuhütt), mis pakkus varem töötajatele majutust.
Kaiserbach moodustab enamiku Kufsteini ja Ebbsi vahelisest vallapiirist.