Elena Poniatowska

Héléne Elizabeth Louise Amelie Paula Dolores Poniatowska Amor, tuntud kui Elena Poniatowska (sündinud 19. mail 1932 Prantsusmaal Pariisis), on Mehhiko kirjanik ja ajakirjanik.
Ta on viljelenud peaaegu kõiki kirjandusžanre, sealhulgas romaane, novelle, luulet, esseesid, kroonikaid, lastejutte ja teatriadaptsioone. Tema looming peegeldab üldjoones Mehhikot ja mehhiklaste elu. Poniatowska on pälvinud Cervantese kirjandusauhinna. 
Elukäik ja looming.
Elena Poniatowska on sündinud poola päritolu prantslasest isa Jean E. Poniatowski ja mehhiklasest ema Paula Amori tütrena Prantsusmaal 
Poniatowska emigreerus koos emaga Mehhikosse 1942. aastal Teise maailmasõja tõttu. Kirjanik sai Mehhiko kodakondsuse 1969. aastal. 
Pärast inglise ja hispaania keele algõpet õppis ta 1949. aastani Ameerika Ühendriikides ja naasis Mehhikosse 1953. aastal, sest tema vanemad ei suutnud rahastada tema ülikooliõpinguid. Mehhikos algas 1953. aastal tema ajakirjanduskarjäär. Ta asus ta tööle ajalehes Excélsior, kus ta igapäevaste intervjuude kaudu kajastas Mehhiko elu tegelikkust 1950. aastatel. Lisaks hakkas ta toetama feministlikku liikumist ja vasakpoolsust poliitikas.
1995. aastal ilmus tema esimene romaan "Lilus Kikus". 1971. aastal pälvis Xavier Villaurrutia kirjandusauhinna klassikaks kujunenud "La noche de Tlatelolco" (1971) kirjutamise eest, vaatamata sellele, et ta keeldus auhinda vastu võtmast." La noche de Tlatelolco" eest pälvis ta esimese naisena riikliku ajakirjandusauhinna ("Premio Nacional de Periodismo)." 
Poniatowska ühendas oma ajakirjandustöö kirjandustööga ja 1990. aastatel ilmusid temalt "Todo México" (1990), "Tinísima" (1991), "Paseo de la Reforma" (1997), "Todo empezó en domingo" (1998), "Cartas de Alvaro Mutis a Elena Poniatowska" (1998), "Las soldaderas" (1999), "Juan Soriano, Niño de mil años" (1999).
Ta on oma kirjanduskarjääri jooksul viljelenud palju žanre, kuid kõigis tema raamatutes on ühiskondlikud teemad, mis iseloomustavad Mehhiko olustikku: naiste ja meeste omavahelised suhted, töö ja töötus, rassism, riigi kombed ja traditsioonid, rahvuslikud tragöödiaid.
Tema loomingusse kuuluvad kroonikad, mis käsitlevad 1968. aastal veresaunaga lõppenud üliõpilasliikumist ("La noche de Tlatelolco"); 1985. aasta Méxicos aset leidnud maavärinat ja Chiapase 1994. aasta konflikti.
Ta on õpetanud kirjandust ja ajakirjandust Kairóse ja Nacional de la Juventud Instituudis ja kirjanduse õppekojas El grupo. Lisaks oli Poniatowska Cineteca Nacional ja Siglo XXI kirjastuse üks asutajatest. Samuti on ta uurinud lühifilmide kaudu olulisi kultuuriinimesi nagu Mehhiko luuletaja Sor Juana Inés de la Cruz ja muralist José Clemente Orozco. 
Poniatowska on aidanud koostada näiteks selliseid väljaandeid nagu "Novedades", "El Día", "El financiero", "The News", "Tabasco Hoy", "La Jornada" ja "El Nacional". 
Kirjanik on pälvinud omanimelise kirjandusauhinna, millele pani aluse 2007. aastal Mehhiko peallinna valitsus. 2013. aastal pälvis Poniatowska Cervantese auhinna, mis on hispaaniakeelse kirjanduse üks olulisemaid preemiaid.
Poniatowska romaan "Querido Diego, te abraza Quiela" on ainus tema loomingust eesti keelde tõlgitud teos. Teose eestikeelse versiooni "Kallis Diego, sind embab Quiela" avaldas Toledo kirjastus 2014. aastal Mari Laane tõlkes.