tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aksel Mark

Aksel Mark (20. juuni 1913 Otsa talu, Karaski, Kõlleste vald, Võrumaa − 17. juuni 2014 Uppsala) oli Eesti poliitik, Eesti Demokraatliku Uniooni esimees, ajakirjanik ja agronoom. Aksel Mark oli Eesti siseminister eksiilis aastail 1962–1992.
Ta lõpetas 1931. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Ülikooli (õppis põllumajandusteaduskonnas, diplomitöö "Otsa nr. 9 talu Kõllestes organiseerimise kava"). Ta oli EYS Veljesto vilistlane.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Virumaal põllumajanduskonsulendina ja tegi kaastööd ajalehele Virumaa Teataja. Pärast täitevkomiteede moodustamist 1941. aasta algul töötas Virumaa TK maaosakonnas. Ta oli Kunda tuletõrjedivisjoni pealik.
Aksel Mark valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Rootsis töötas Aksel Mark Kuningliku Põllumajandusakadeemia välikatsete osakonnas Stockholmis ja pärast asutuse üleviimist 1950. aastast kuni pensionini Uppsalas.
Rootsis tegi ta kaastööd ajalehele Teataja, tihti Hööveldaja varjunime all, ning oli ajalehe toimetaja ja peatoimetaja. Aastail 1993–2002, kuni ajalehe ilmumise lõpuni, oli Aksel Mark viimane vastutav väljaandja. 
Aksel Mark oli Eesti Välisvõitluse Fondi esimees ja osales paljude väliseesti organisatsioonide juhtimises.
Aksel Marga põrm sängitati 20. septembril 2014 Kanepi-Mäe kalmistule.
Isiklikku.
Aksel Marga isa oli Otsa Juhani talu peremees August Mark.
Aksel Margal oli kolm venda: Aadu (1905–1947; suri Siberi vangilaagris), Albert (1907–1945; tapeti metsavennana) ja Heinrich Mark (poliitik; 1911–2004). Tema tütred on Tiina Mark-Berglund, Mai Mark Beijer (1941–2024) ja Mari Mark-Hershey.
Ivar Paljak

Ivar Paljak (14. november 1931 Tallinn – 15. oktoober 2021 Stockholm) oli Eesti poliitik ja ehitustehnoloog.
Ta õppis Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis masinaehitust.
Paljak oli 5. juunist 1985 kuni 20. juunini 1990 Vabariigi Valitsuse eksiilis minister ja 20. juunist 1990 kuni 15. septembrini 1992 sotsiaalminister.
Eesti Rahvusfondi juhatuse liige, Eesti Akadeemilise Koondise Rootsis esimees (valitud 19. märtsil 1959).
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Ivar Paljak oli aastail 1998–2004 Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis esimees ja on olnud Eesti Kultuuri Koondise esimees.
Alfred Rästas

Alfred Rudolf Rästas (20. märts 1904 Tallinn – 1. aprill 1972 Uppsala) oli Eesti poliitik ja ajakirjanik.
Ta õppis 1925–1930 (lõpetas) ja 1930–1931 Tartu ülikooli filosoofiateaduskonnas ning 1936–1941 õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Raimla vilistlane.
Alfred Rästas osales Vabadussõjas laiarööpmelisel soomusrongil nr 2. 1930–1935 oli ta Tallinna Majaomanike Seltsi asjaajaja, ajakirja Majaomanik toimetaja, 1933–1935 ajalehe Pealinna Teataja toimetaja. 1935–1940 Majaomanikkude Koja sekretär ja Tallinna linnavolinik, 1939–1940 kindlustusseltsi EEKS-Maja asjaajaja-direktor. 1941–1942 oli ta Sotsiaaldirektooriumi tööosakonna juhataja, 1942–1944 Tallinna Majaomanike Panga asjaajaja-direktor.
1944–1945 teenis Alfred Rästas Saksa armees, taandus 1944 Saksamaale, 1945 siirdus Taani kaudu Rootsi.
Charles Stross

Charles David George "Charlie" Stross (sündinud 18. oktoobril 1964 Leedsis Suurbritannias) on Briti ulmekirjanik. 
Stross keskendub oma loomingus teadusfantastikale ja kosmoseooperitele, kuid on kirjutanud ka imeulmet ja Lovecrafti stiilis õuduskirjandust.
1994–2004 tegi ta kaastööd ajakirjale Computer Shopper, kus kirjutas muuhulgas igakuist Linuxi veergu. Ajanappuse tõttu loobus ta lõpuks ajakirjandusest romaanide kasuks. Tulemusena avaldas ta kõik oma artiklid internetis.
Charles Strossi romaan "Accelerando" võitis 2006. aastal Locuse auhinna parima romaani kategoorias. "Missile Gap" pälvis 2007. aastal Locuse auhinna parima lühiromaanina. "The Concrete Jungle" võitis Hugo auhinna 2005. aasta parima lühiromaanina ning "Palimpsest" sama auhinna 2010. aastal. Strossi teosed on kandideerinud ka paljudele teistele auhindadele nagu John W. Campbelli mälestusauhind, Arthur C. Clarke'i auhind ja Hugo auhind parima romaani kategoorias, samuti Jaapani Seiuni auhind.
Eesti keeles on raamatutena ilmunud Strossi teosed "Accelerando" (2009), "Palimpsest" (2011) ja "Külmem sõda" (2013). 
2013. aastal esines ta Tallinnas kirjandusfestivali HeadRead raames.
Eesti Kütus

RE Eesti Kütus oli riiklik ettevõte Eestis.
1994. aastal, kui Venemaa tõstis oma kütusehinnad maailmaturu tasemele, võttis Eesti Kütus Maailmapangalt laenu, et osta diislikütust majade kütteks. Laenu katteks anti Eesti Kütuse tanklakett Shellile, kellelt diislikütust osteti.
Vjatško ja Meelis Tartu kaitsel

Skulptuur "Vjatško ja Meelis Tartu kaitsel" (täisnimega "Polotski vürst Vjatško ja Lembitu poeg Meelis Tartu kaitsel 1224. a.") on Tartusse 1980. aastal püstitatud mälestusmärk Enn Kippeli noorsoojutustuse "Meelis" tegelastele, Sakala vanema Lembitu pojale Meelisele ja endisele Koknese vürstile Vjatškole, kes hukkusid Tartu lahingus 1224. aastal võitluses sakslastega.
Monument asub Kassitoomel, Oru tänava äärsel künkal. See oli skulptor Olav Männi diplomitöö Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Teos valmis kipsmudelina 1950. aastal ning valati pronksi 1956. aastal, monumendi maksumus oli 800 000 rubla. Pärast valmimist esitleti skulptuuri 1951. aastal Eesti NSV kunsti ülevaatenäitusel. Ajakirja Pilt ja Sõna 1951. aasta detsembrinumbris arvustati teost järgmiselt: "Näituse ühe kõige väljapaistvama teosena tuleks esile tõsta O. Männi erakordse andekusega teostatud monumentaalset skulptuurigruppi "Polotski vürst Vjatško ja Lembitu poeg Meelis Tartu kaitsel 1224. a", milles on jõuliselt edasi antud eesti ja suure vene rahva vääramatu sõprus. Mõlemad kangelased on kujutatud suure sisemise emotsionaalsusega. Nende ühisest eesmärgist - välja kihutada saksa penirüütlid - kõnelevad nii ilmed, pingelised kehahoiakud kui ka kogu skulptuurigrupi aktiivne siluett."
Skulptuur on inspireeritud Kritiose ja Nesiotese 476. aastal eKr Ateenas üles seatud kujust "Türannitapjad" ning Vera Muhhina kuulsast skulptuurist "Tööline ja kolhoositar".
Praegusel asukohal avati skulptuur 1980. aastal, tähistamaks Eesti ja Vene riigi ühinemise 250. aastapäeva. 1990. aastal tegi Tartu linnavolikogu Tartu Kunstimuuseumile ettepaneku "leida Oru tänava ääres asuvale skulptuurigrupile "Meelis ja Vjatško Tartu kaitsel" ning Riia 19 hoone ees asuvale Kodusõja väejuhtide A. Korgi ja A. Kuke monumendile nende kunstiväärtuse kohane asupaik", kuid erinevalt Korgi ja Kuke mälestusmärgist "Vjatškod ja Meelist" siiski ei teisaldatud.
Meelis on puhtkirjanduslik tegelane, kuid Vjatško oli ajalooline isik. Tema kujutisi pole siiski säilinud, skulptuuri aluseks on kunstniku fantaasia.
Nõukogude ideoloogias sümboliseeris skulptuurigrupp eesti ja vene rahva igipõlist sõprust, seepärast sai selle reljeefne kujutis keskse koha mahuka koguteose "Eesti NSV ajalugu" I köite kaanekujunduses. Skulptuurist on omakorda mõjutatud "Meelise" 1976. aasta trüki kaanekujundus.
Mnatsakan Iskandarjan

Mnatsakan Frunzevitš Iskandarjan (sündinud 17. mail 1967 Gjumris) on armeenia päritolu Venemaa maadleja.
Ta on olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister Kreeka-Rooma maadluses.
M. Iskandarjan on võistelnud NSVL ja Venemaa rahvuskoondises.
1996 Atlantas saavutas 5. koha.
Alates 1996 a. Venemaa juuniorite meeskonna peatreener.
Mario Monti

Mario Monti (sündinud 19. märtsil 1943 Vareses) on Itaalia ja Euroopa Liidu poliitik ja majandusteadlane.
16. novembrist 2011 kuni 28. aprillini 2013 oli ta Itaalia peaminister.
Mario Monti lõpetas 1965 Milano ülikooli majandusteaduskonna, hiljem õppis ta ka Yale'i ülikoolis. Oma õppejõukarjääri alustas ta Trento ülikoolis, 1970–1985 töötas ta Torino ülikoolis ning alates viimasest aastast Bocconi ülikoolis, kus ta oli 1989–1994 rektor ning alates sellest ajast on ta ülikooli president.
1994–2004 oli Monti Euroopa Komisjoni liige Santeri ja Prodi komisjonis, kus ta tegeles majandust ja ühisturgu puudutavate küsimustega ning pälvis hüüdnime "Super-Mario". Pärast komisjonist lahkumist tegutses Monti peamiselt Euroopa Liidu mõttekodades. 2010. aastal esitas Monti Manuel Barroso palvel ettepanekud Euroopa ühisturu edasiseks arendamiseks.
9. novembril 2011 andis Itaalia president Giorgio Napolitano Montile eluaegse senaatori koha. Nädal hiljem vannutati ta aga ametisse Itaalia peaministrina, kuna senine peaminister Silvio Berlusconi oli teatanud oma tagasiastumisest Euroopa võlakriisi ja muude probleemide tõttu. Monti moodustas apoliitilise tehnokraatliku valitsuse, mis jäi ametisse kuni 2013. aasta parlamendivalimisteni. Peaministrina alustas Monti riigieelarve kärpimist ning ta plaanis ka muuta tööturgu puudutavaid seadusi.
Haljala kihelkond

Haljala kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Haljall", lühend Hlj) oli kihelkond Eestimaa kubermangu Rakvere ja Viru kreisis ning Virumaal.
Kihelkonna pindala oli 520 km².
Piirkonna ajalugu.
Haljala kirikukihelkond asutati 13. sajandi algul Repeli muinaskihelkonna põhja- ja idaosade baasil. Esimest korda on kihelkonda mainitud 1241. aastal, mil Taani hindamisraamat loetleb 35 Haljala kihelkonna küla, teiste seas Haljala ("Halelae").
16. sajandi lõpul oli Haljala lühikest aega ühendatud Viru-Jaagupi ja 17. sajandi esimesel veerandil Kadrina kihelkonnaga.
Kihelkonnakirik oli Haljala Püha Mauritiuse kirik, kihelkonnas oli ka neli abikirikut: Toolse, Käsmu, Pihlaspää ja Vainopää. Toolse kabel hävis 17. sajandi lõpul. Pihlaspääle oli kabel ehitatud 1673. aastal, kuid pärast oli lagunenud. Hävinud Pihlaspää kabeli asemele ehitas Sagadi mõisnik Eduard von Fock Eskusse aastal 1845 kivist kiriku.
1687. aastal asutatud Haljala kool on kogu Virumaa vanim.
Haljala kihelkonna mõisad.
Kihelkonnas paiknes 22 mõisat – 1 kirikumõis, 16 rüütlimõisast peamõisat koos 4 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis. Lisaks veel 11 karjamõisat.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Kihelkonna alad jäävad tänapäeval tervikuna Lääne-Viru maakonna koosseisu. Kihelkonna kesk- ja lõunapoolsed osad umbes 45% ulatuses moodustavad Haljala valla. Põhjapoolsed osad vastu Soome lahte moodustavad Vihula valla idapoolse osa. Väike kagupoolne ala kuulub Viru-Nigula valda ning väike lõunapoolne ala Rakvere valda. Väike idapoolne tükike kihelkonnast kuulub Sõmeru valla lääneserva. Pikk kihelkonna läänesopp kuulub Kadrina valda.
Tartu Puškini-nimeline Tütarlaste Gümnaasium

Tartu Puškini-nimeline Tütarlaste Gümnaasium (vene keeles "Юрьевская женская гимназия им. А. С. Пушкина") oli Tartus Pepleri tänaval aastatel 1899–1909 ja seejärel Riia tänaval 1909–1919 tegutsenud kool.
Gümnaasiumis õppisid Hella Wuolijoki, Alma Ostra-Oinas, Adele Pärtelpoeg, Ella Jaakson, Emma Asson (lõpetas kuldaurahaga), Hilda Kelt, Annemarie Behrens, Juulie Waher (pärast abiellumist Jaan Sarvega Juulie Sarv, lõpetas kuldaurahaga) ja paljud teised Eesti kultuuritegelased. Aastatel 1914–1917 õppis tütarlaste gümnaasiumis Betti Alver. 
Oma poistekooli juhtimise kõrvalt andis Puškini-nimelises tütarlaste gümnaasiumis usuõpetust Hugo Treffner. Aastatel 1903–1918 töötas seal õpetajana Oskar Kallas.
1909. aastal anti senine Puškini tütarlaste gümnaasiumi hoone Pepleri tänaval Jurjevi Õpetajate Seminari käsutusse. Aastatel 1909–1919 tegutses kool aadressil Riia tänav 25 (toona Riia 121), 1919. aastal evakueeriti aga Esimese maailmasõja eest Voroneži ja lõpetas tegevuse Tartus.
Tartu Puškini Gümnaasium pidas end Tartu Puškini-nimelise Tütarlaste Gümnaasiumi järeltulijaks ning seega Tartu vanimaks kooliks.
Tartu Puškini Gümnaasium

Tartu Puškini Gümnaasium (vene keeles "Тартуская Пушкинская Гимназия"; kuni 1997. aastani Tartu 4. Keskkool) oli Tartus alates 1945. aastast tegutsenud venekeelne kool, mis 2007. aastal liideti Tartu Slaavi Gümnaasiumiga. Uus kool jätkas tegevust Tartu Slaavi Gümnaasiumi õigusjärglasena ja nimetati Tartu Vene Lütseumiks.
Koolis ilmus venekeelne ajaleht Вестник гимназии ('"gümnaasiumi teataja"').
Ajalugu.
Tartu Puškini Gümnaasium luges oma kooli sünniaastaks 1899. aastat, mil loodi Tartu Puškini-nimeline Tütarlaste Gümnaasium. Seega peeti Puškini gümnaasiumi Tartu vanimaks gümnaasiumiks. 1999. aastal tähistati kooli 100. aastapäeva konverentsiga. See on ekslik määratlus, sest tütarlaste gümnaasium evakueeriti 1919. aastal Voroneži ja kool lõpetas Tartus tegevuse.
Tartu Puškini Gümnaasiumi ajalugu oleks õigem lugeda aastast 1945, mil avati Lina tänaval uus venekeelne kool, Tartu 4. Keskkool, mis 1948. aastal kolis Tartu Puškini-nimelise Tütarlaste Gümnaasiumi renoveeritud hoonesse Tartu Pauluse kiriku kõrval aadressil Riia tänav 25. 1997. aastal nimetati kool ümber Tartu Puškini Gümnaasiumiks.
Aastal 2002 liideti Tartu Puškini Gümnaasiumiga senine Tartu Raadi Gümnaasium.
2006. aasta sügisel oli Tartu Puškini Gümnaasium Tartu kahest venekeelsest koolist väikseim (väikseima õpilaste arvuga). Toonane koolimaja mahutanuks normide kohaselt 680 õpilast, ent neid oli vaid 314. Koolis ei avatud 2006. aasta sügisel ka esimest klassi, sest sinna soovis astuda ainult 11 last. Kool otsustati liita Tartu Slaavi Gümnaasiumiga ja uus kool jätkas tegevust Tartu Vene Lütseumi nime all.
Tartu Puškini Gümnaasiumi vilistlased protestisid liitmisotsuse vastu, pidades seda poliitiliseks. Linnavalitsuse andmeil oli Puškini gümnaasiumis enne koolide liitmist 50 töötajat, neist 36 läks üle vene lütseumi.
Tartu Puškini Gümnaasiumi hoone anti pärast kahe kooli liitmist üle Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumile. Hoone oli ehitatud 1905. aastal koolimajaks, Eesti ajal tegutses selles Tartu Poeglaste Gümnaasium.
Tartu Puškini Gümnaasiumi viimane direktor oli Alina Braziulene, kes võitis ka lütseumi direktori konkursi.
Tartu Vene Lütseumis kaotati 1. septembrist 2014 gümnaasiumiaste ja kool sai uueks nimeks Tartu Aleksander Puškini Kool. 
Koolile valiti nimede eestindamise käigus uus nimi ja 1. septembrist 2025 kannab kool nime Tartu Jogentaga Kool.
Carl Gustav Schultz

Carl Gustav Schultz (14. mai/25. mai 1732 Lääne-Nigula – 21. veebruar/4. märts 1774 Lääne-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Ta oli alates 8. septembrist 1746 Halle vaestekooli kasvandik. Aastatel 1750–1754 õppis ta Halle ülikoolis. Ordineeriti 2. oktoobril/13. oktoobril 1756 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1756–1764 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1764–1774 oli ta (introdutseeriti 27. novembril/8. detsembril 1764) sama koguduse õpetaja. Sai aastal 1773 Eestimaa konsistooriumi assessoriks.
Isiklikku.
Ka tema isa Georg Friedrich Schultz olid Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaisa Georg Schultz oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, tema teine vanaisa Daniel Vick oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja. Nii tema poeg Carl Gustav Schultz kui pojapoeg August Konstantin Schultz olid Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetajad, väimees (tütre Christiane Charlotte abikaasa) Carl Friedrich Stürmer oli Nissi ja Harju-Madise koguduse õpetaja.
Kolloid

Kolloid (kreeka "kolla" 'liim' + "eidos" 'kuju') on kolloidsüsteemis dispersse ehk pihustunud faasina esinev aine. Kolloidsüsteemis olevaid aineosakesi nimetatakse kolloidosakesteks.
Järva-Jaani kihelkond

Järva-Jaani kihelkond (lühend JJn; saksa keeles "Kirchspiel St. Johannis") oli kihelkond Järvamaal ja Eestimaa kubermangu Järva kreisis.
Kuni 17. sajandi alguseni oli selle nimi Keika kihelkond küla järgi, kus kirik asus.
Piirkonna ajalugu.
Kihelkond asutati 13. sajandi esimesel poolel varasema Loppegunde muinaskihelkonna põhjal.
Kihelkond oli tihedasti asustatud. Liivimaa kroonikas on mainitud (seoses eestlaste ristimisega 1220) Kettise ja Jalgsema küla. Esimese kiriku ehitasid Kettise külla (arvatavasti 1221–1223) taanlased. Esimene teade kirikukihelkonna (Keytingen, hiljem Sankt Johannis) kohta pärineb aastast 1253. Pastor Christian Kelch asutas arvatavasti 1685. aastal talurahvakooli (Põhja-Eesti esimesi). 19. sajandil oli kihelkonnas mitmel korral talurahvarahutusi. Talud osteti Järva-Jaanis päriseks mõnevõrra varem kui enamikus Põhja-Eesti kihelkondades.
Järva-Jaani kihelkonna mõisad.
Kihelkonnas paiknes 16 mõisat – 1 kirikumõis, 11 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis ja 4 karjamõisat.
Järva-Jaani kihelkonna pärand.
Eesti Rahva Muuseumis on Järva-Jaani kihelkonnast esemekogus 387 eset, fotokogus ligi 300 fotot, etnograafiliste jooniste kogus 34 joonist, topograafilises arhiivis 9 välitööpäevikut, etnograafilises arhiivis 6 etnograafilist kirjeldust. Esimene ese Järva-Jaani kihelkonnast kingiti muuseumile 1910. aastal, selleks oli latern Einmanni vallast.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Järva-Jaani kihelkonna alad jagunevad tänapäeval Järva ja Lääne-Viru maakonna vahel. Kihelkonna ala põhiosa moodustab Järva valla keskosa. Läänepoolsed kihelkonna alad ulatuvad Paide linna Roosna-Alliku piirkonnas. Kihelkonna idapoolne osa kuulub Tapa valda tänapäeva Lääne-Virumaal.
30. maist 24. juunini 2010 toimusid I Järva-Jaani kihelkonnapäevad.
Sergei Mureiko

Sergei Jurjevitš Mureiko (sündinud 2. juulil 1970) on endine Bulgaaria maadleja.
Mureico on võistelnud rahvusvahelistel tiitlivõistlustel Nõukogude Liidu, Moldova ja Bulgaaria meeskonnas.
Võistles kolmedel olümpiamängudel – 1996, 2000, 2004.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Helger Hallik, kes kaotas 1996 Atlantas punktidega 0–4.
POP Maniacs

POP Maniacs on Eesti ansambel.
Ansamblisse kuuluvad Rosanna Lints, Teele Viira, Rolf Roosalu ja Semy.
Linux Mint

Linux Mint on Linuxi distributsioon, mida arendab Linux Mint Team. 
Linux Mint põhineb Ubuntu distributsioonil, lastes välja uue versiooni kuu aega pärast Ubuntu uuendust, seega mais ja novembris. Distrowatch.com-i andmetel on Linux Mint kõige populaarsem Linuxi distributsioon.
2011. aasta Eesti Popmuusika Aastaauhinnad

2011. aasta Eesti Popmuusika Aastaauhinnad ehk "Kuldne plaat 2011" toimus 2011. aastal Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, kus jagati popmuusikaauhindu kokku kümnes põhi- ja neljas lisakategoorias. Auhinnad andis üle Piret Järvis.
Andrzej Wroński

Andrzej Adam Wroński ['andžei vronski] (sündinud 8. juunil 1967) on Poola maadleja.
Ta on kahekordne olümpiavõitja Kreeka-Rooma maadluses: 1988. aastal Sŏulis võitis ta finaalis Lääne-Saksamaad esindava Gerhard Himmeli punktidega 3-1; 1996. aastal Atlantas sai ta finaalis kohtunike häältega võidu valgevenelase Sergei Lištvani üle.
1992. aastal olümpiamängudel Barcelonas saavutas ta neljanda koha ja 2000. aastal Sydneys oli ta kolmeteiskümnes.
Wroński on Poola armee ohvitser.
2011. aastal võitles MMA reeglite järgi judo olümpiavõitja poolaka Paweł Nastulaga, Wroński kaotas esimeses raundis.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Helger Hallik, kes kaotas 1996 OM-il punktidega 0-3.
Pilistvere vana õigeusu kalmistu

Pilistvere vana õigeusu kalmistu on kalmistu Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõo külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Kuna varem oli see ala Kirivere külas, on seda kalmistut nimetatud ka Kirivere õigeusu kalmistuks.
Õigeusu kogudus asutati naabruses Põltsamaa kihelkonnas 1846. aastal, mis kattis ka Pilistvere kihelkonda. Oma õigeusu kogudus rajati Pilistvere kihelkonda 1848. aastal. Kogudus nimetati 1871. aastal ümber Arussaare õigeusu koguduseks.
Kirik paiknes algul Kõo mõisa maadel erinevates rendiruumides, kuni 1854. aastal saadi kasutamiseks endine ait Arussaare mõisast. 1871–1873 ehitati Arussaare mõisa alale uus kivikirik. 
Kogudusel ei olnud algul oma kalmistut, surnud maeti Pilistvere kalmistule. Kõo mõis andis kogudusele 1855. aastal oma maadest 1 tiinu suuruse tüki. Sinna rajati kalmistu, mis oli kasutuses kuni uue kalmistu rajamiseni 1920. aastal Arussaare õigeusu kiriku kõrvale. Vana kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 1,3 km ida suunas. Praegu on vana õigeusu kalmistu kasutuseta.
Dremiel Byers

Dremiel D. Byers (sündinud 11. septembril 1974) on Ameerika Ühendriikide maadleja
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Heiki Nabi, kes kaotas 2011. aastal Bakuus punktidega 0-2.
Mijaín López Núñez

Mijaín López Núñez (sündinud 20. augustil 1982 Pinar del Ríos) on Kuuba Kreeka-Rooma maadleja. 
Ta hakkas maadlusega tegelema 1993. aastal.
2004. aastal olümpiamängudel Ateenas saavutas Núñez viienda koha.
2008. aasta olümpiamängude avatseremoonial oli ta Kuuba meeskonna lipukandja.
Kahel korral on ta võitnud esikoha Panameerika mängudel (2007, 2011).
Marek Švec

Marek Švec (sündinud 17. veebruaril 1973) on Tšehhi maadleja.
Marek Švec on pääsenud olümpiamängudele kolmel korral – 1996, 2000, 2008.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Heiki Nabi, kes võitis 2006. aastal MM-i finaalis punktidega 3-1 ja kaotas Švecile 2011 aasta EM-il punktidega 1–2. Richard Karelson kaotas 2002. aasta EM-il punktidega 11-0.
Ukerewe

Ukerewe saar on Victoria järve suurim saar ja Aafrika suurim siseveekogus asuv saar. Selle pindala on 530 ruutkilomeetrit. Saar kuulub Tansaaniale ja asub Ukerewe piirkonnas. 
Saarel on parvlaevaühendus Mwanzaga, mis asub 45 km kaugusel. Üle Rugezi kanali pääseb ka parvlaevaga: mander on seal vaid 3,8 kilomeetri kaugusel. Teisel pool asub kruusatee, mis viib Kibarasse ja Musomasse. Ukerewe rannajoon on väga liigendatud ja sellel on palju lahtesid. Saart ümbritseb tosinkond väiksemat saart. Suurim asula saarel on Nansio.
Ukerewe on tuntud suure albinismiga aafriklaste populatsiooni poolest. Paljud neist viidi ja jäeti saarele lapsena oma perede poolt. Vaatamata sellele, et albiinod moodustavad saare elanikkonnast erakordselt suure osa, on nad sarnaselt ülejäänud Tansaaniaga diskrimineerimise all kannatav vähemus.
Gutatsioon

Gutatsioon (ld sõnast "gutta" 'tilk') on tilkvee eraldumine taimelehtedest ja idanditest enamasti veelõhede ehk hüdatoodide kaudu.
Taimedel eraldub tilkvett siis, kui juurtega omastatava vee hulk on suurem kui lehtede kaudu auruva vee hulk. Tavaliselt toimub see öösel või varahommikul või kui õhuniiskus on suur.
Aleksei Mišin

Aleksei Vladimirovitš Mišin (sündinud 2. veebruaril 1979) on Venemaa maadleja, olümpiavõitja (2004).
Venemaa meister Kreeka-Rooma maadluses 2001., 2003., 2004., 2006., 2008. ja 2009. aastal.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Eerik Aps, kes kaotas 2009. aastal talle Euroopa meistrivõistlustel punktidega 0-2.
Georgius Hollant

Georgius Hollant (ka "Georg"; "Holland", "Hollandt"; surnud 12. oktoobril 1484 Karksis) oli Preisimaa päritolu Vana-Liivimaa kõrgvaimulik.
Hollant pärines Kulmi (hiljem Chełmno) diötseesist Preisimaalt, ta oli Riia peapiiskopi Silvester Stodewescheri õepoeg. 1440. aastal immatrikuleeriti ta Leipzigi ülikooli. 1452. aastal astus ta Bologna ülikooli, kust sai 1454. aastal litsentsiaadi kraadi, 1466. aastal sai ta samas doktoriks. 1455. aastal on teda esmamainitud Tartu toomhärrana, 1458. aastal sai ta Saare-Lääne toomdekaaniks. Tartu ja Saare-Lääne toomhärrana on teda mainitud kuni 1463. aastani, Saare-Lääne dekaan oli ta 1468. aastani. 1469. aastal nimetas paavst ta Roomas Riia toompraostiks, sellesse ametisse jäi ta kuni surmani.
1479. aastal võttis Liivi ordu Hollanti vangi, alates aasta lõpust viibis ta vangistuses Karksis, kus ta 1484. aastal ka suri.
Waldhofi tselluloosivabrik

Waldhofi tselluloosivabrik oli puidutööstusettevõte, mis tegutses 1900–1915 Pärnus.
Tselluloosivabrik kuulus aktsiaseltsile Waldhof (asutatud 1898. aastal Pärnus), mis omakorda oli 1884. aastal Saksamaal Mannheimis asutatud ning Mannheimis ja Tilsitis tegutseva suurfirma AG Zellstoffabrik Waldhof tütarettevõte. Pärnus 3. jaanuaril 1898 asutatud ettevõtte aktsiakapitali suurus oli kolm miljonit kuldrubla, mida 1903. aastal suurendati 6 miljoni kuldrublani, 1905. aastal 7 miljon rubla ja 1908. aastal tõsteti aktsiakapital kümne miljoni rublani. 
Aktsiakapitalis osalesid kokku Saksa Riigipäeva liige, majandusnõunik dr Carl Clemm, salanõunikud Carl Haas, dr Adolf Clemm, salanõunikust pankur Carl Ladenburg, Ernst Lämmert, Rudolph Haas, dr Wilhelm Haas, dr Richard Ladenburg, salanõunik F. F. von Pauli ja tõeline riiginõunik ja Pärnu linnapea Oscar Alexander Brackmann.
Tselluloosivabriku ehitamiseks eraldas Pärnu linnavalitsus 1897. aastal kavandatavale vabrikule linna maavaldustest Papiniidus 100 vakamaad, Esimese Juurdeveoraudteede Seltsi Pärnu-Tallinna Juurdeveo Raudtee veeremiremonditöökodade aladest.
Waldhof ehk rahvakeeli lihtsalt Valtov asus Pärnu linna idapoolsel serval, ulatus pikuti alevi surnuaiast Papiniidu jaamani ja laiuti Pärnu jõest mereni. Vabrik ehitati linnalt saadud Papiniidu mõisa maa-alal. Pindala oli umbes 100 hektarit. Vabriku territooriumile viis raudteeharu toormaterjali juurdeveoks ja jõel oli oma sadamakai, kust umbes kolmandik toodangust eksporditi välismaale. 
Vabriku ehitamisel jäi vabriku maaalale jäi raudteeliin, mis sai vabriku omandiks, kuid ompensatsiooniks ehitas vabrik uue raudteeliini, mis kaardus ümber kalmistu ja toodi Riia maantee äärde, suundudes Sindi teeristini, kus liitus Pärnu–Valga raudteeliiniga. Papiniitu ehitati samal ajal Papiniidu pooljaam.
Vabrikutöötajate ehitised.
Vabrikus töötas aja jooksul 2000–3000 töölist ja lisaks vabrikuhoonetele ehitati vabriku lähedale Pärnu eeslinna, Riia maanteest mere poole vabriku ametnikele, meistritele ja töölistele elamud. Riia maantee äärde kerkis terve linnaosa.
Vabrik suleti 1915. aasta juunis ja seadmed evakueeriti Venemaale Permi, vabrik õhiti 20. augustil 1915, pärast Saksa keisririigi laevastiku ilmumist Pärnu lahte. Vabrikuhoonete jäänused lammutati lõplikult 1936. aastal.
Benjamin Weger

Benjamin Weger (sündinud 5. oktoobril 1989 Brigis) on Šveitsi laskesuusataja.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Weger 20 km eraldistardiga sõidus 55. koha ja 10 km sprindis 69. koha. Maailmameistrivõistlustel on tema parimaks kohaks seni 2011. aasta MM-il Hantõ-Mansiiskis 12,5 km jälitussõidus saadud 33. koht.
Maailma karikasarjas osales Weger esimest korda 10. jaanuaril 2009 Oberhofi etapil 10 km sprindis, kus ta sai 112 startinu seas 84. koha. Seisuga 3. märts 2012 on ta jõudnud poodiumile neli korda.
Vändra kihelkond

Vändra kihelkond (lühend Vän; sks "Kirchspiel Fennern") on kihelkond Pärnumaal ja Pärnu kreisis Liivimaa kubermangus.
Piirkonna ajalugu.
Vändra kihelkond asutati 17. sajandi keskpaigas. Kihelkond oli pindalalt väga suur, kuid asustuselt hõre.
Kihelkonna alad võisid muinasajal kuuluda valdavalt Alempoisi muinaskihelkonda, mis polnud maakondadega ühinenud. Teisalt arvatakse, et Vändra alad võisid muinasajal olla liitunud Sakala maakonnaga ning Viluvere piirkond jäi hoopis Läänemaale Kõrve muinaskihelkonna alla.
Vändra nime on ürikutes eri keeltes esinenud mitmel kujul, nagu Wenders-kulle, Wennier, Fendern, Fennern, mis tähendab eesti keeles soo- ja rabamaad.
Kihelkonnakirik oli Vändra Püha Martini kirik, 1860. aastal ehitati Käru abikirik.
Vändra kihelkonna mõisad.
Kihelkonnas paiknes 13 mõisat – 1 kirikumõis, 5 rüütlimõisast peamõisat koos 1 kõrvalmõisaga, 1 poolmõis, 1 linnamõis ja 4 karjamõisat.
Vändra kihelkonna pärand.
Esimesed Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogujad jõudsid Vändra kihelkonda 1912. aastal. Muuseumisse on kogutud piirkonnast üle 1200 eseme, lisaks on fotosid ja kirjalikke materjale.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Kihelkonna lõunapoolne osa jääb tänapäeval Pärnu maakonna Põhja-Pärnumaa valda, kus Vändra on eraldi alev. Loodepoolne osa jääb Rapla maakonna Kehtna valla ja kirdepoolne osa Järva maakonna Türi valla aladele.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal jäi kihelkonnast kaks kolmandikku Pärnu maakonda, moodustades Vändra alevi ja endise Vändra valla.
Dünaamiline viskoossus

Dünaamiline viskoossus ehk sisehõõrdetegur (tähis formula_1) on vooliste (vedelike ja gaaside) sisehõõrdumist iseloomustav suurus. Dünaamiline viskoossus on voolavuse pöördväärtus.
Viskoossuse SI mõõtühik on paskalsekund, tähis Pa·s: 
formula_2
CGS-süsteemis mõõdetakse dünaamilist viskoossust puaasides (tähis P), kusjuures 1 Pa·s = 10 P = 1000 cP (sentipuaasi). 
Dünaamilise viskoossuse tüüpilisi väärtusi.
Viskoossuse formula_1 arvväärused on antud 20 °C juures (kui pole näidatud teisiti), mõõtühik mPa·s ehk cP:
Jahutustorn

Jahutustorn ehk gradiir on veejahutusseade, milles vee jahtumist põhjustab osaline aurustumine ja otsene soojusülekanne õhku. 
Sõna "gradiir" tuleneb saksa tegusõnast "gradieren" 'soolalahust aurustamise teel kontsentreerima'; algul toodeti gradiiriga nõnda soola.
Sõltuvalt ventileerimisviisist liigitatakse jahutustornid lahtisteks, torn- ja ventilaatorjahutustornideks.
Jahutustorne kasutatakse näiteks soojuselektrijaamades.
Füsioloogiline lahus

Füsioloogiline lahus on koostise ja osmootse rõhu poolest vereplasmale lähedane vesilahus. 
Meditsiinilistel eesmärkidel kasutatakse sageli 0,85–0,90%-list naatriumkloriidilahust. Kasutatud on ka teise koostisega füsioloogilisi lahuseid, nt Ringeri lahus, Tyrode'i lahus, Locke'i lahus.
Füsioloogilist lahust manustatakse nt inimese organismi, kui mingi õnnetuse tagajärjel on tekkinud suur vere- ja vedelikukaotus. Manustamise eesmärk on kompenseerida või taastada organismis ringlevat vedelikuhulka.
Bordoo vedelik

Bordoo vedelik ehk Bordeaux' vedelik on taimekaitsevahend (täpsemalt fungitsiid), millega tõrjutakse seenhaigusi. 
Vedelikku kasutati esmakordselt 19. sajandil Bordeaux' ümbruse viinapuuistandustes; siit ka vedeliku nimi.
Bordoo vedelik (harilikult 1%-line) koosneb vasksulfaadist ja lubjapiimast.
Zumba (tants)

Zumba on tantsuline fitnessikava.
Muraste mõis

Muraste mõis (saksa keeles "Morras") oli mõis Harjumaal Keila kihelkonnas.
Ajalugu.
Muraste mõis asutati arvatavasti 1620. aastatel, selle esimene omanik oli Niguliste kiriku magister Ericus Beck. 1594. aastal pantis Rootsi kuningas Sigismund Muraste küla Balzar Vegesackile, 1619. aastal kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf selle tema lesele. Gustav Adolf läänistas seni Hans von Treydeni käes pandiks olnud tühja Kurba (Muraste, 5 adramaad) küla Ericus Beckile, kes võis Harju-Viru seaduse järgi vallata. Beck ostis Bernhard von Lievenilt lisaks Murastele 1629 Gustav Adolfi poolt läänistatud Meriküla küla. Neist kujunes Muraste mõis.
17. sajandi teisel poolel kuulus mõis Henning Grassile ja ka Raedkenite suguvõsale. 
18. sajandil oli mõis järgemisi von zur Mühlenite, von Kaulbarside ja von Westphalenite aadliperekondade käes. 
1810. aastal sai mõisa omanikuks Gertrude Karoline von Maydell, kellelt läks mõis 1822. aastal Amalie Mylleri valdusse.
1848. aastal sai mõisa omanikuks Otto von Krusenstern, kes ehitas senisest esinduslikuma mõisasüdame. 
1857. aastal omandas Muraste mõisa naabermõisa Rannamõisa omanik Otto Wilhelm von Budberg (1813–1888) (1813–1888) ning Murastest sai Rannamõisa mõisa kõrvalmõis, kuigi Rannamõisa mõisaomanikud elasid sellest ajast peale Murastel. 
Alates 1880. aastatest kuulus Muraste (ja ka Rannamõisa) von Weymarnide aadliperekonnale, kelle kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal maareformi käigus.
1920. aastal avati mõisa härrastemajas Eesti Punase Risti Muraste Lastekodu. Mõisa härrastemajas oli 1920–1995 lastekodu, lastekodu tarbeks püstitati peahoonest edela poole 1980tel aastatel uus kogukas mitme tiivaga hoone, mis ühendati mõisahoonega galerii abil. 1996. aastal proovis Eesti Erastamisagentuur müüa edutult Muraste lastekodu kompleksi (koolimaja-internaat, saun-pesumaja, pumbamaja, ladu garaaž, katlamaja, garaažid, tuletõrje-veemahuti, biopuhasti, töökoda-õppeklass, puurkaev, trassid, aiandi katlamaja ja aiamaja). Müügi ebaõnnestumise järel müüs Harju maavalitsus Muraste lastekodu internaadihoone ja ka teisi objekte kogu kompleksist eraldi
1998. aastal ostis Jaan Mölder ligi poole miljoni krooni eest Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee lähedal asuva Muraste mõisa. Eesti Punane Rist müüs kahekorruselise mõisahoone koos endise lastekodu tarbeks juurde ehitatud hoone ja mõisa juurde kuuluva maaga, kuna muinsuskaitse all oleva hoone hooldamine käis organisatsioonil üle jõu.
2001. aastal oli Paldiski endise linnapea Jaan Möldri õele Jaana Möldrile kuuluvas Muraste mõisas tulekahju.
Alates 2006. aastast töötab Muraste mõisa juures Muraste looduskool.
Pamjati 13 Bortsov

Pamjati 13 Bortsov on alev Venemaal Krasnojarski krais Jemeljanovo rajoonis.
Asula rajati 1823. aastal Konovalovo klaasitehase juurde. Pärast kiriku avamist kandis nime Znamenski. 1920 sai praeguse nime kodusõja ajal hukatud 13 klaasitehase töölise auks.
1928 sai aleviks.
Tipu looduskool

Tipu looduskool on keskkonnahariduskeskus, mis tegutseb Soomaa rahvuspargis Tipu külas vanas koolimajas. Tipu Looduskool MTÜ loodi 2007. aastal eesmärgiga anda vanale koolimajale uus elu ja luua piirkonda loodushariduse andmist võimaldav kompleks. Samas majas asus varem Tartu Ülikooli Tipu välibaas.
Tipu Looduskool annab oma õppeprogrammide ja koolituste kaudu huviharidust nii lastele kui täiskasvanutele. Samuti korraldatakse matku, laagreid ja loodusõhtuid põnevate külalistega.
Intervjuu vampiiriga

"Intervjuu vampiiriga: vampiirikroonikad" (inglise "Interview with the Vampire: The Vampire Chronicles") on 1994. aastal valminud USA fantaasiafilm, mis põhineb Anne Rice'i romaanisarja "Vampiirikroonikad" samanimelisel esimesel osal. Filmi režissöör on Neil Jordan.
Fluorestseiin

Fluorestseiin (keemilise valemiga C20H12O5) on vees raskesti lahustuv roheliselt fluorestseeriv punane kristalne aine.
Fluorestseiini kasutatakse näiteks analüütilises keemias (indikaatorina), biokeemias, hüdroloogias (märkainena) jm.
Härmatis

Härmatis ehk härm on valge kohev lumetaoline sademekiht, mis tekib puuokstele, traatidele jm külma uduse ilmaga või eriti tugeva külmaga.
Eristatakse kristallilist (inglise keeles "white frost") ja teralist härmatist (inglise keeles "soft rime").
Tomas Johansson

Karl Tomas Ingemar Johansson (sündinud 20. juuli 1962 Haparandas) on endine Rootsi maadleja.
Johansson võistles neljadel olümpiamängudel. 1984. aasta olümpiamängudel karistati teda 18-kuulise võistluskeeluga dopingu kasutamise eest.
1982. aastal tuli juunioride MM-il vabamaadluses ja Kreeka-Rooma maadluses kolmandale kohale. 11 korda tulnud Põhjamaade meistriks.
1986. aastal pälvis ta Svenska Dagbladeti kuldmedali (rootsi keeles "Svenska Dagbladets guldmedalj"); Rootsi maadlejatest on autasu saanud veel Ivar Johansson, Frank Öivind Stefan Andersson, Hans Bertil Augustin Antonsson, Gösta Valdemar Jönsson-Frändfors ja Johan Cornelius Richthoff.
1987. aastal pälvis ta kroonprintsess Victoria nimelise stipendiumi. Maadlejatest on auhinna saanud veel 2001. aastal Mikael Ljungberg.
Krüptoniit

Krüptoniit on väljamõeldud aine koomiksi- ja filmikangelase Supermani mütoloogiast, mineraalina esinev radioaktiivne element Supermani koduplaneedilt Kryptonilt. See on tuntud erilise omaduse poolest: krüptoniit peatab Supermani (ja enamiku teiste Kryptoni asukate) ülivõimed, muutes nad jõuetuks. Sõna "krüptoniit" levinud ka samas tähenduses kui "Achilleuse kand" – muidu võitmatu kangelase ainus nõrk koht.
Tavaliselt väidetakse, et krüptoniit on loodud Supermani koduplaneedi Kryptoni radioaktiivsetest jäänustest. See esineb eri kujudel, millest levinuim on roheline krüptoniit.
Algse koomiksisarja andmeil valmistati krüptoniiti Supermani ürgvaenlase Christopher Galvini eritistest. Krüptoniidi mõiste eelkäija K-metall esines 1940. aastal valminud, kuid avaldamata jäänud loos "The K-Metal from Krypton", mille kirjutas üks Supermani loojaid Jerry Siegel. K-metall oli osake Kryptonist, mis röövis Supermanilt tema jõu, kuid andis tavalistele inimestele ülivõimed. Sama süžeearendust kasutati aastakümneid hiljem telesarjas "Smallville". Jerry Siegeli väitel sai planeet Krypton nime element krüptooni järgi, kuna mõlemale oli omane suur tihedus ja viskoossus.
Esmakordselt nimetati krüptoniiti 1943. aastal raadio saatesarjas "The Adventures of Superman", osalt süžeearendusena ning osalt seetõttu, et nii sai Supermani mängiv Bud Collyer puhkust võtta. Aine mängis olulist rolli vähemalt sarja ühes peamises süžeeliinis.
Koomiksitesse jõudis aine alles 1949. aastal nii mugavalt kasutatava ohuna ja Supermani nõrkusena kui ka põnevuse lisamise vahendina. Toimetaja Dorothy Woolfolki sõnul võttis just tema selle kasutusele. 1993. aasta augustis rääkis ta Florida ajalehele Today, et ta pidas Supermani võitmatust igavaks ning Achilleuse kand muutis DC kuulsaima kangelase tema arvates huvitavamaks.
Ryszard Wolny

Ryszard Marcin Wolny (sündinud 24. märtsil 1969) on poola maadleja.
Wolny on võistelnud kolmedel olümpiamängudel ning tulnud üheksa korda Poola meistriks.
Alates 2007. aastast on ta Poola maadluskoondise treener.
Wolny valiti aastatel 2006. ja 2010. aastal kodulinna Racibórzi volikogusse.
Tori kihelkond

Tori kihelkond (lühend Tor; sks "Kirchspiel Torgel") oli kihelkond Pärnumaal ja Pärnu kreisis Liivimaa kubermangus.
Piirkonna ajalugu.
Kui rootslased 1562. aastal esimest korda Pärnumaa põhjaosa ja Pärnu linna vallutasid, moodustasid nad endise Saare-Lääne piiskopkonna Pärnumaa osa ja Pärnu komtuurkonna maadest nn Pärnu lossilääni, millesse kuulus ka Tori kihelkond. Tori kihelkonna alla kuulus siis ka Pärnu-Jaagupi kihelkonna kesk- ja kaguosa. 16. sajandi lõpu sõdades kaotas Tori kihelkond oma iseseisvuse ning Pärnu jõest loodes olev kihelkonna osa läks Pärnu-Jaagupi kihelkonna alla.
Gustav II Adolfi ajal, 1617. aastal, läks Pärnu lään täielikult Rootsi valitsuse alla. Kuninga käsul 1624. aasta kevadel koostatud Pärnu lossilääni revisjoniraamatus mainitakse, et Tori kroonumõis on 1621. aastal 5000 taalri eest panditud Pärnu bürgermeistrile Arend Eckhoffile. Bürgermeister Arend Eckhoff'il olid teened Rootsi valitsuse ees: ta varustas rootslast sõjaajal toiduainetega ja rahaga, ning sai selle eest riigilt Tori ja Tammiste mõisad. Talle kuulus ka Häädemeeste ja veel teisi mõisaid Järva- ja Läänemaal. Kuninganna Christine poolt tõseti Arend Eckhoff 1638 aastal aadliseisusse. 
Tori kirikukihelkond taasmoodustati ca 1634, Pärnu praostkonna maadest.
Tori kihelkonna mõisad.
Tori kihelkonnas paiknes 5 mõisat – 1 kirikumõis, 2 rüütlimõisast peamõisat ning 2 riigimõisat. Lisaks veel 3 karjamõisat.
Kuremaa loss

Kuremaa loss ehk Kuremaa mõisa peahoone on Kuremaal asuv klassitsistlikus stiilis Oettingenide perekonnale kuulunud mõisahoone.
Hoone ehitati aastail 1836–1843 Tartu arhitekti Emil Julius Straussi projekti järgi. Hoone sarnaneb väga ühe teise sama arhitekti projekteeritud mõisahoonega, nimelt Suure-Kõpu mõisa peahoonega. Algselt oli ehitise keskosa ja tiivad kahekorruselised ning neid ühendavad hooneosad on ühekorruselised, 1935. aastal ehitati kogu hoone kahekorruseliseks. 1986. aastal toimunud tulekahjus sai hoone tugevasti kannatada, seetõttu oldi sunnitud puitkonstruktsioonid lammutama. Ehitis taastati 1987. aastal.
Hoone riigistati 1919.
1921. aastal asutati seal Kuremaa Karjakasvatuse Kool. Samas hoones tegutsenud kool kandis hiljem veel nimetusi Kuremaa Zootehnikum, Kuremaa Loomakasvatustehnikum, Kuremaa Põllumajandustehnikum, Kuremaa Sovhoostehnikum ja Kuremaa Põllumajandustehnikum. 2004. aastal aga liideti Põllumajandustehnikum Luua Metsanduskooliga, koolitegevus Kuremaal lõppes ning 2005. aastal anti endise kooli varad Jõgeva valla omandusse.
Kuremaa lossituba.
Lossis on üks ruum kohandatud muuseumiks, kus tutvustatakse Kuremaa piirkonna ajalugu ja tänapäeva. Enamik väljapanekutest on seotud Kuremaal antud põllumajandusliku haridusega.
Osmootne rõhk

Osmootne rõhk on rõhk, mida tuleb rakendada lahusele, et takistada lahusti (tavaliselt vee) liikumist läbi poolläbilaskva membraani ehk vältida osmoosi toimumist.
Sõna "osmootne" kreekakeelne algkuju on "ωσμωτικός", latiniseeritult "osmoticus", ingliskeelselt "osmotic".
Kastepunkt

Kastepunkt on selline õhu või muu gaasi temperatuuri väärtus jääval rõhul, milleni jahtudes õhus sisalduv niiskus muutub küllastavaks, see tähendab, et kastepunkti saavutanud õhu suhteline niiskus on 100%, õhus olev veeaur kondenseerub. 
Kondenseerumine avaldub uduna, kastena, pilvedena või härmatisena.
Võnnu liit

Võnnu liit oli 1. aprillil 1533 Võnnus (läti Cēsises) sõlmitud liiduleping Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni, Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi, maamarssali Hermann von Brüggenei ja Riia linna vahel.
Liiduleping sätestas, et selle osapooled lubavad evangeeliumi ehk luterluse vaba levitamist, kaitsevad üksteist võimalike rünnakute korral ega otsi sõjalist tuge väljastpoolt Liivimaad. Eelkõige seostus liit Saare-Lääne vaenusega ning ordu püüdis selle abil vaos hoida Saare-Lääne piiskopi, Reinhold von Buxhoevedeni ja Wilhelm von Hohenzollerni sõjalist vastasseisu.
Liivi ordu poolt kirjutasid liidulepingule lisaks ordumeistri ja maamarssali poolt alla ka Järva foogt Heinrich von Thülen, Kuldīga komtuur Heinrich von Galen, Aluliina komtuur Johann von der Recke, Pärnu komtuur Loeff von Loe, Dünaburgi komtuur Johann von Eickel, Karksi foogt Melchior von Galen, Dobele komtuur Jürgen von Hoete ja Riia linnusekomtuur Eberhard von Schüren. Olulisematest käsknikest jätsid alla kirjutamata Tallinna komtuur Remmert von Scharenberg ja Viljandi komtuur Rupert de Grave, kes mõlemad tegutsesid hiljem (koos Maasilinna foogti Rutger von Schwansbelliga) otseselt markkrahv Wilhelmi huvide vastaselt.
Võnnu liit kehtis ametlikult kuni 1534. aasta alguseni, mil ordumeister liitus Viljandi liiduga.
Valge laev

Valge laev oli 1860. aasta paiku Tallinna lähistel Juhan Leinbergi ehk Prohvet Maltsveti ümber kogunenud sekti uskumustes laev, mis pidi tulema ja viima usklikud paremale maale. Soterioloogilise legendi taustaks olid eestlaste seas 19. sajandi vältel levinud väljarändamine ning sellega seotud uskumused "tsaari antavast" maast Venemaal, peamiselt Siberis, kuid ka Kaukaasias, Krimmis jms.
Riho Saardi järgi mainivad varasemad allikad maltsvetlaste uskumist ime läbi Jeruusalemma jõudmisest või pilve ootamisest, mis neid ära viiks. Ning "valge laeva" ootamise jutt on tekkinud hiljem kuulujuttude segunemisel. Maltsvetlaste valge laeva ootamise jutt hakkas ajakirjanduses levima 1861. aasta juunist ning selle kinnistas Eduard Vilde oma romaaniga "Prohvet Maltsvet".
Valge laev eesti kultuuris.
Maltsvetlastest saati on valge laev muutunud eesti kultuuris tugevaks kujundiks, tähistades oodatavat ja loodetavat pääsemist, mis võib ka tulemata jääda. Ajaloolisi paralleele on nähtud nii Teise maailmasõja aegse massilise põgenemisega üle Läänemere (peamiselt Rootsi) kui ka Nõukogude aja alguses katkenud sidemete taastamise järel esimesena Eesti ja Soome vahet kurseerinud reisilaevaga Georg Ots.
Valge laeva ainetel on sündinud rida lavateoseid:
Kirjandus.
1988. aastal ilmus Osvald Toominga raamat "Musta Mandri kasupoeg. Rahva sõda ehk Valge laev". Kriitik Aivar Kull kirjutas 1998. aastal Hellar Grabbi raamatu "Vabal häälel" arvustuse "Meie kriitika valge laev". Eestis elanud rootslase, Teise maailmasõja aastail eestirootslaste evakueerimist korraldanud Carl Mothanderi mälestusteraamat "Rootsi kuninga valge laev", mis ilmus eesti keeles 2011. aastal Anu Saluääre tõlkes.
Juan Luis Marén

Juan Luis Marén Delís (sündinud 20. märtsil 1971 Santiago de Cubas) on Kuuba endine Kreeka-Rooma maadleja. 
Marén Delís hakkas maadlemist treenima 1985. aastal. Ta on võistelnud neljadel olümpiamängudel, lisaks on ta neljakordne Panameerika mängude võitja.
Naglfar

Naglfar või Naglfari (vanapõhja keeles "küünelaev") Põhjala mütoloogias surnute küüntest valmistatud laev.
Ennustuste kohaselt sõidab Naglfar maailmalõpu katastroofi Ragnaröki ajal Vígríðrisse, kandes põrguvägesid, mis Loki või Hrymi juhtimisel jumalate vastu lahingusse sõuavad, seepärast oli kombeks surnutel küüned ära lõigata.
Naglfari on nimetatud nii 13. sajandil vanemate allikate alusel koostatud "Vanemas Eddas" kui ka samal sajandil Snorri Sturlusoni kirjutatud "Nooremas Eddas". Laeva on seostatud indoeuroopa kultuurides laialt levinud juukse- ja küünetavadega, mis pärinevad tõenäoliselt protoindoeuroopa traditsioonist. Arvatakse, et Naglfari on kujutatud Tullstorpi ruunikivil Rootsis Skånes.
Küüntest laeva pärimust on tuntud Eestiski, sellega pidavat saama sõita nii meres kui ka kuival maal.
Bush

Bush on sõna, mis tähendab inglise keeles põõsast.
Bush on mitme inimese perekonnanimi.
Kagitumba

Kagitumba on küla Rwandas Idaprovintsis Uganda piiri ääres.
Küla asub Kagera jõe kaldal.
Kagitumba asub umbes 1300 meetri kõrgusel merepinnast.
Kayonzast Kagitumbasse viiv maantee kuulub riigi suuremate teede hulka.
Kagitumbast vahetult loodes asub Rwanda põhjapoolseim punkt.
Rwanda Nziza

"Rwanda Nziza" ('ilus Rwanda') on Rwanda riigihümn alates 1. jaanuarist 2001.
Hümni muusika autor on Jean-Bosco Hashakaimana ja sõnade autor Faustin Murigo.
Eelmine hümn "Rwanda Rwacu" oli kasutusel aastatel 1962–2001.
Idaprovints (Rwanda)

Idaprovints (ruanda keeles "Intara y'Iburasirazuba") on 1. järgu haldusüksus Rwandas.
Idaprovints moodustati 2006. aastal, kui haldusreformi käigus ühendati Kibungo ja Umutara provints, suurem osa Kigali maaprovintsist ja osa Byumba provintsist.
Provints piirneb põhjas Uganda, idas Tansaania ja lõunas Burundiga.
Idaprovintsi pindala on 9813 km². Ta on Rwanda viiest provintsist suurim. Aastal 2009 elas Idaprovintsis 2 141 174 inimest.
Provintsi halduskeskus on Rwamagana. Teised suuremad asulad on Umutara ja Kibungo.
Inimeste põhiline tegevusala on põllumajandus, mida pärsivad kuivaperioodid, põhjaosas ka mulla erosioon.
Loodus.
Maapind tõuseb põhja suunas.
Piiri Tansaaniaga moodustab Kagera jõgi. Idapiiri ääres on hulk järvi, sealhulgas Ihema, Cyambwe, Nasho, Hago, Rwanyakizinga. Lõunaosas on Mugesera, lõunapiiril Rweru järv ja Lõuna-Cyohoha järv, keskosas Muhazi.
Provintsi alal asub Akagera rahvuspark.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks:
Lõunaprovints (Rwanda)

Lõunaprovints (ruanda keeles "Intara y'Amajyepfo") on 1. järgu haldusüksus Rwandas.
Lõunaprovints moodustati 2006. aastal, kui haldusreformi käigus ühendati Gikongoro, Gitarama ja Butare provints.
Provints piirneb lõunas Burundiga.
Lõunaprovintsi pindala on 6118 km². Aastal 2007 elas provintsis 2 266 124 inimest.
Provintsi halduskeskus on Nyanza. Teised suuremad asulad on Butare, Gikongoro ja Ruhango.
Inimeste põhiline tegevusala on põllumajandus, eelkõige karjakasvatus. Kasvatatakse kohvipuud ja teepõõsaid, mille saadusi kohalikud väikeettevõtted töötlevad.
Lõunast põhja voolab Mwogo jõgi.
Provintsi alal asub osa Nyungwe rahvuspargist.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb kaheksaks ringkonnaks:
Lääneprovints (Rwanda)

Lääneprovints (ruanda keeles "Intara y'Iburengerazuba") on 1. järgu haldusüksus Rwandas.
Lääneprovints moodustati 2006. aastal, kui haldusreformi käigus ühendati Cyangugu, Gisenyi, Kibuye ja väike osa Ruhengeri provintsist.
Provints piirneb läänes Kongo Demokraatliku Vabariigi ja Kivu järvega ning lõunas Burundiga.
Lääneprovintsi pindala on 5882 km². Provintsis elab umbes kaks miljonit inimest.
Provintsi halduskeskus on Kibuye. Teised suuremad asulad on Gisenyi ja Cyangugu.
Inimeste põhiline tegevusala on põllumajandus. Kasvatatakse kohvipuud ja teepõõsaid. Piirkonnas on kaks teevabrikut ja tsemenditehas. Cyangugus Rusizi jõel on hüdroelektrijaam. Peetakse piiriäärset kaubavahetust Kongo Demokraatliku Vabariigiga.
Provintsi alal asub suurem osa Nyungwe rahvuspargist ja Mukura metsakaitseala. Kogu ala on mägine, põhjaosas on Virunga mäed.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks:
Põhjaprovints (Rwanda)

Põhjaprovints (ruanda keeles "Intara y'Amajyaruguru") on 1. järgu haldusüksus Rwandas.
Põhjaprovints moodustati 2006. aastal, kui haldusreformi käigus ühendati suurem osa Ruhengeri ja Byumba provintsist ning Kigali maaprovintsi põhjaosa.
Provints piirneb põhjas Kongo Demokraatliku Vabariigi ja Ugandaga.
Põhjaprovintsi pindala on 3293 km². Provintsis elas 2009. aastal 1 650 704 inimest.
Provintsi halduskeskus on Byumba. Teine suurem asula on Ruhengeri.
Inimeste põhiline tegevusala on põllumajandus. Kaevandatakse volframiiti, kolumbiit-tantaliiti, kassiteriiti ja ehitusmaterjalide tooraineid. Elektrit toodavad hüdroelektrijaamad Mukungwas ja Ntarukas.
Lääneosa on kõrgem. Läänepiiri ääres kõrguvates Virunga mägedes on Rwanda kõrgeim tipp Karisimbi mägi (4519 m). Provintsi alal asub osa Vulkaanide rahvuspargist.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb viieks ringkonnaks:
Jon Rønningen

Jon Rønningen (sündinud 28. novembril 1961 Oslos) on norra Kreeka-Rooma maadleja. 
Rønningen on võistelnud olümpiamängudel neli korda.
1988. aastal valiti ta Norra parimaks sportlaseks.
Ta oli aastatel 2000–2002 Norra juunioride maadluskoondise treener.
2009. aastast kuulub ta Fila Hall of Fame'i. 
Tema vend Lars Rønningen on kahekordne Euroopa meister ning on võitnud MM-il hõbe- ja pronksmedali maadluses.
Rutu tänav

Rutu tänav on tänav Tallinna vanalinnas Toompeal.
See algab Piiskopi tänavalt ning lõpeb Toom-Kooli tänaval. Tänava pikkus on umbes 70 meetrit.
Tänava vanemad nimed on olnud Ruttu tänav, "Eilstraße, Eilgasse, Спѣшный пер."
Ruanda keel

Ruanda keel (ruanda keeles "ikinyarwanda") on bantu keelte hulka kuuluv keel.
Ruanda keel on üks Rwanda ametlikest keeltest prantsuse ja inglise keele kõrval.
Ruanda keelt kõneleb umbes 12 miljonit inimest Rwandas, Ugandas ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Ruanda keel sarnaneb väga rundi keelega.