tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Michael Riffaterre

Michael Riffaterre (kodanikunimega Michel Camille Riffaterre; 20. november 1924 Bourganeuf Prantsusmaa – 27. mai 2006 New York USA) oli prantsuse päritolu ameerika kirjanduskriitik ja -teoreetik. 
Elulugu.
Michael Riffaterre sündis Prantsusmaal 1924. aastal. Ta õppis 1940. aastatel Lyoni ja Pariisi ülikoolis. Seejärel emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse ja kaitses 1955. aastal doktorikraadi New Yorgi Columbia Ülikoolis. Riffaterre õpetas New Yorgi ülikoolis kuni 1964. aastani, mil ta sai õppejõuks Columbia ülikoolis, kus ta õpetas kuni surmani. Ta oli Ameerika Kunstide- ja Teaduste Akadeemia (American Academy of Arts and Sciences) liige ja ajakirja "Romanic Review" toimetaja. 10 aastat juhtis ta direktorina Dartmouthi kolledži teooria- ja kriitikakooli. Ta avaldas viis raamatut ja ligi sada artiklit erinevates raamatutes ja ajakirjades, kirjutades nii prantsuse kui ka inglise keeles. Ta suri 27. mail 2006. 
Põhiideed.
Michael Riffaterre sõnul ei toimi tähistaja ja tähistatava suhe luules samamoodi nagu proosas. Luulet analüüsides suhtutakse sageli sõnadesse kui reaalsetesse asjadesse ja teksti kui tegelikkusesse. Et seda vältida, tuleb mõista, mis eristab poeetilist keelt proosakeelest: luuletekst loob tähendussüsteemi, mis tekib kirjeldussüsteemide kasutamisel. Poeetilist keelt eristab proosast selle neologismide eriline staatus. 
Riffaterre’i oluline uurimisvaldkond oli intertekstuaalsus. Tema jaoks ei ole “intertekstuaalsus õnnestunud ülejääk, hea mälu või klassikalise hariduse privileeg. See mõiste viitab tõepoolest lugeja mõistuse tegevusele, kuid see on kohustuslik ja vajalik igasuguse teksti dekodeerimiseks. Intertekstuaalsus täiendab tingimata tekstuaalsuse kogemust. See on arusaam, et meie teksti lugemine ei saa olla täielik või rahuldav ilma interteksti läbimiseta, et tekst ei tähista, kui sellel ei ole komplementaarse või vastuolulise intertekstuaalse homoloogi funktsiooni.”
Ta nimetab ka intertekstuaalsuse neli omadust:
Kastikuloo kasvukohatüüp

Kastikuloo kasvukohatüüp on levinud saartel, Lääne- ja Põhja-Eestis nõrgalt lainjail paetasandikel ja -kõvikutel, mille mikroreljeef on tasane või lainjas. Sageli esineb ka madalaid mättaid. Kastikuloo nimi tuleneb seal domineerivast kõrreliste sugukonda kuuluvast metskastikust ("Calamagrostis arundinacea").
Mullad.
Kastikuloo kasvukohatüübi metsadele on iseloomulikud õhukesed paepealsed karbonaatsed mullad. Vähem tavalised on rähksed-, liivsavi-, saviliiv tüüpi mullad. Paekiht on 10–30 cm sügavusel ning huumushorisont on samuti rähkne või veeriseline. Mullad on neutraalse reaktsiooniga ja nende pH on 6,0–7,5.
Muldade huumusesisaldus on kõrge ning on taimejuurtest läbi põimunud, samuti vihmaussirikas. Metsakõduhorisont on väga õhuke või puudub täielikult kiire mineraliseerumisprotsessi tulemusel.
Kastikuloo mullad on vähese veemahtuvusega ning kuival perioodil kuivavad kergesti läbi. Põhjavesi on mullakihist sügaval.
Puistu.
Domineerivad männid ("Pinus sylvestris"), lisaks on veel palju kuuske ("Picea abies"). Sageli on kastikuloodel nende segapuistud. Vahele kasvavad kõveratüvelised arukased ("Betula pendula") ja tammed ("Quercus robur"). Kuused on tihti kahjustatud juurepessu poolt.
Alusmets.
Põõsarindes domineerib sarapuu ("Corylus avellana"). Põõsarinde tihedus on varieeruv, keskmise tihedusega kuni tihe. Mida hõredam on puistu, seda liigirikkam on alusmets. Esineb veel liike:
Rohurinne on varieeruva tihedusega. Valguserikkamatel aladel asuvad kõrrelised, mujal rohundid. Domineeriv liik on metskastik ("Calamagrostis arundinacea"). Lisaks esinevad liigid:
Samblarinne on hõre. Puude, eriti kuuskede, varjus on samblaid tihedamalt. Neist on esindatud:
Lubikaloo kasvukohatüüp

Lubikaloo kasvukohatüüp asub paetasandike tasastel või kergelt nõgusatel karbonaatsetel muldadel, kus niiskusrežiim ajutiselt vaheldub. Need on märjad alad, kus vee äravool on takistunud või kuhu pinnamoe nõgususe tõttu valgub pinnavesi. Levikuala Eestis on saartel, Lääne- ja Põhja-Eestis. 
Lubikaloo on saanud nime rohurindes domineeriva lubika ("Sesleria caerulea") järgi. Osaliselt sarnaneb osja kasvukohatüübiga muldade ja alustaimede poolest.
Mullad.
Iseloomulikud on gleistunud ning õhukesed paepealsed karbonaatsed mullad. Neil on 5–30 cm paksune huumushorisont, mille alla jääb porsunud paekiht või savine rähk. Metsakõdu kiht puudub või on väga õhuke. Mullad annavad neutraalse reaktsiooni, pH on kuni 6,6. Vee äravool on aeglane või takistatud paekihi tõttu. Veerežiim on vahelduv, kevadel on mullad sulavee tõttu niisked, suve kuivadel perioodidel võib muld läbi kuivada, mis võib piirata taimestiku kasvu. Kuivperioodil ajutist veega küllastumist saab tuvastada gleistumistunnuste või indikaatortaimede ("Carex" spp.) abil.
Puistu.
Puistu moodustavad peamiselt hõredalt kasvavad männid ("Pinus sylvestris"), segapuistu puhul võib kasvada mändide vahel näiteks arukaske ("Betula pendula") ja kuuske ("Picea abies"), harvemini saart ("Fraxinus excelsior").
Alusmets.
Põõsarinne on vahelduva tihedusega ning liikidelt küllaltki rikas. Sealseid liike:
Rohurinde mitmekesisus ja liigid sõltuvad mullakihi veerežiimist ja tüsedusest. Domineeriv liik on lubikas ("Sesleria caerulea"). Lisaks lubikale esineb liike:
Samblarinne on hõre, asub peamiselt mikrokõrgendikel. Esineb liike:
Sambliku kasvukohatüüp

Sambliku kasvukohatüüp (SM) on nõmmemetsadele kõige iseloomulikum. Asuvad kõrgematel platoodel, künklikel aladel, sanduritel, jääjõetasandikel ja merelähedaste alade luidete harjadel.
Muld.
Muldadeks on mitmesuguse päritoluga liivad (endised mereliivad on jämedateralised, sisemaal jääjõetasandike glatsiofluviaalsed liivad on peeneteralisemad, mistõttu viimastel kasvavad IV boniteedi puistud), kus põhjavesi on sügaval ja muld on intensiivselt soojenev, väga kuiv ja happeline, metsakõdu põhivormiks on kuiv moor. Õhukesed kuni keskmise sügavusega leedemullad (Li, L). Kõduhorisont (O) on 2–6 cm tüse. Järgneb kuni 15 (20) cm tüsedune valkjashall leethorisont (E). Selle ülaosas võib esineda mõne sentimeetri paksune üleminekuline AE-horisont. Sisseuhtehorisont (B) on nõrgalt kuni selgelt välja kujunenud. Muld on happelise reaktsiooniga (kõduhorisondi pH 3,0–4,5) ja madala küllastusastmega.
Veerežiim.
Põhjavesi enamasti sügavamal kui 3 m. Liiva vähese aktiivveemahutavuse tõttu muutub pindmine mullakiht sademetevaesel perioodil taimede veega varustamiseks liialt kuivaks.
Puurinne.
Koosneb peaaegu eranditult hõredavõitu kasvavatest mändidest "(Pinus sylvestris)", vaid kohati esineb arukask "(Betula pendula)".
Põõsarinne.
Puudub või koosneb üksikutest kadakatest "(Juniperus communis)".
Alustaimestik.
Alustaimestik on liigivaene, iseloomulik on rohke samblike esinemine. Puhma-, rohu- ja sambla-samblikurinne moodustavad alustaimestiku.
Rohurinne.
Moodustavad üksikult/hõredalt kasvavad:
Sambla-samblikurinne.
Sambla-samblikurinne on enam-vähem pidev. Iseloomulik on samblike ohter esinemine v.a. alad, mis viimastel aastakümnetel on põlenud:
Alpi põdrasamblik jagab sageli kasvukohta teiste samblikega jagada ja see hakkab hästi silma. Kasvab nii liivastel, kui turbamuldadel: nõmme- või palumetsades, liivikutel või rabades.
Harilik- ja mahe põdrasamblik on värvilt säravhallid, aga on toonilt veidi erinevad, kasvades nii üksikute „tuttidena“, aga võivad katta pinnast suisa vaibana.
Islandi käokkõrv on üle Eesti laialt tuntud ravimsamblik. Kasvab ta liivastel nõmmedel ja palumetsades vaheldumisi sammaldega.
Raiestik.
Taimkate muutub vähe, mõnevõrra suureneb samblike ja eriti
Levik.
Põhja-, Loode- ja Kagu-Eestis, läänesaartel, Peipsi põhjarannikul.
Lõuna-Eestis esineb väikestel pindaladel pohla-sambliku alltüüpi, kus puistud kuuluvad enamuses IV boniteediklassi. Olenevalt läheduses viljakandvate kuuskede olemasolust võib pohla-sambliku alltüübis olla hõredat kuuse alusmetsa.
Tähtsaim taimekooslus.
Samblikumännik "(Cladino-Pinetum)" — sambliku "(Cladina)" männimets.
Ruggiero (muusika)

"Ruggiero" (itaalia hääldus [rudˈdʒɛːro]) on muusikaline teema, mida kasutati laialdaselt 16. ja 17. sajandi vokaal- ja instrumentaalmuusikas ning sageli improvisatsioonide alusena. Kasutati ja modifitseeriti nii teema meloodiajoonist kui ka harmooniat. "Ottava rima" meetrumis teema koosneb neljast lühikesest fraasist ja on tavaliselt G-duuris.
Teema.
Bassimeloodia erineb eri allikates ja selle täpset vormi on raske kindlaks teha. Harmoonia jäi sellegipoolest suhteliselt muutumatuks: I – V – V – I rõhulistel taktidel. Kuna harmooniline skeem on stabiilne, on seda nimetatud harmooniliseks ostinatoks. Ülemise hääle meloodia ehk "Aria di ruggiero" ringles teemana koos bassimeloodiaga.
Üks bassi variantidest
&lt;score raw="1" vorbis="1"&gt;
\version "2.14.2"
\header {
 tagline = ##f
\score {
 \new Staff \with {
«
 \relative c' {
 \key g \major
 \clef bass
 \time 4/2
 \tempo 2 = 80
 \override TupletBracket #'bracket-visibility = ##f 
 \autoBeamOff
 \set Staff.midiInstrument = #"harpsichord"
 %%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%% Ruggiero
\repeat volta 2 {
 \partial 1 g1( g2 g c, d g,1.)
 g'2( g fis e1 d1.)
 d2( d d e e d1.)
 b2( c2 e d1 g,1) 
»
 \layout {
 \context {
 \remove "Metronome_mark_engraver"
&lt;/score&gt;
Ajaloost.
On peetud tõenäoliseks, et seda meloodiat kasutati Lodovico Ariosto "Raevunud Orlando" retsiteerimiseks. Nime päritolu pakkus välja Alfred Einstein 1911. aastal, viidates ridadele 61. laulus, kus Bradamante Ruggierole kirja kirjutab: "Ruggier, qual sempre fui, tal esser voglio". Et viisi varieeriti suulises traditsioonis ja improvisatsioonides ning et neid eri versioone pandi ka kirja, on tänapäeval keeruline täpselt kindlaks teha kõige algsemat viisivarianti. Harmoonia aga jäi kõigis neis variantides äratuntavalt samaks.
Teoseid.
Väljaspool Itaaliat kasutasid teemat 17. ja 18. sajandil näiteks Henry Purcell ("Ground in Gamut", Z 645 ja "Let each gallant heart", Z 390), Gottlieb Muffat (Ciacona from Componimenti musicali, u 1739), Georg Böhm, Georg Friedrich Händel ("Chaconne from the Suite in G major", HWV 442, u 1703–1706) ja Johann Sebastian Bach oma "Goldbergi variatsioonides".
Lilleorg

Lilleorg on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lilleorg 169 inimesel: 115 mehel ja 154 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lilleorg meeste puhul 669. kohal ja naiste puhul 498. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lilleorg vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,49. Nimi oli kõige sagedasem Lääne-Viru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,42 inimest.
Nimede eestistamisel võeti Lilleorg aastatel 1935–1940 uueks perekonnanimeks 57 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Blomthal, Blumenthal, Indus, Kapral, Klaussen, Korjus, Kreenperk, Lilbock, Lilbok, Liler, Lilienberg, Liliendahl, Liliental (2), Lilienthal (14 juhul), Lilleberg, Lillenthal, Limberg (4), Littosk, Lustverk, Meier, Mironov, Neider, Neudorf, Otterklau, Plumtal (4), Punmann, Pussak, Stupper, Tõnson, Tsvetkov, Urra, Valdok, Vilberg ja Voimann.
MOREKRAY

Reen Berg, esinejanimega MOREKRAY (sündinud 29. oktoobril 1999 Kingissepas Venemaal), on Tallinnas tegutsev pop, hip hop, tehno- ja "deep house" muusik.
Aastal 2015 lõpetas Venemaa põhikooli Kingiseppa linnas ja alustas õpinguid Sillamäel kutsekoolis tarkvaraarendaja erialal. Kutsekooli lõpetas 2018 ja kolis seejärel Tallinna.
Karjäär.
MOREKRAY on välja andnud mitu albumit ja singlit. Tema muusika ühendab endas inglise ja eesti keele.
Artisti esinejanimi muutus 01.11.2024. Ta alustas uut žanrit, keskendudes hip-hopile ja "tech house"'ile ning panustades rohkem eestikeelsetesse lauludesse. 
Diskograafia.
Singles: Dirty, Slow Down, vint, Rana, Krasnoe, Dior. 
Albums: Heaven
Wilhelm Exneri medal

Wilhelm Exneri medal (saksa keeles "Wilhelm-Exner-Medaille") on Austria Tööstusassotsiatsiooni (ÖGV) autasu (medal) väljapaistvatele teadusliku uurimistöö tegijatele, kes oma tegevusega on mõjutanud majandussfääri arengut. 
"Wilhelm-Exner-Medaille" on nimetatud ÖGV endise aupresidendi, Austria Teaduste Akadeemia liikme Wilhelm Exneri (eluaastad 1840–1931) auks. Medalit antakse välja alates 1921. aastast.
Medal on pronksist. Selle esiküljel on kujutatud Exneri reljeefne portree, tagaküljel on kirjas laureaadi nimi.
2020. aasta seisuga oli medali saanud 250 isikut, sealhulgas 23 nobelisti.
Laulvad Seilorid

Laulvad Seilorid oli Teise maailmasõja eel Eestis tegutsenud mereromantilisi palasid esitanud ansambel.
Ansambli liikmete hulka kuulusid Voldemar Panso, Hardi Tiidus, Johannes Aare, Hugo Laur, Kaarel Toom, Johannes Pillikse, kes Teise maailmasõja ajal emigreerus Austraaliasse, ja veel mitmed teatritudengid.
Dominik Hašek

Dominik Hašek (sündinud 29. jaanuar 1965 Pardubices, Tšehhoslovakkias) on endine Tšehhi jäähokimängija (väravavaht), olümpiavõitja.
Ta mängis aastatel 1980–2011 klubides HC Pardubice (ČSHL), Chicago Blackhawks (NHL), Buffalo Sabres (NHL), Detroit Red Wings (NHL), Ottawa Senators (NHL) ja HK Moskva Spartak (KHL).
Martin Brodeur

Martin Pierre Brodeur (sündinud 6. mail 1972 Montréalis Québeci provintsis) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Roberto Luongo

Roberto Luongo (sündinud 4. aprillil 1979 Montréalis Québecis) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Ed Belfour

Edward John Belfour (sündinud 21. aprillil 1965 Carmanis Manitoba provintsis) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Tom Barrasso

Thomas Patrick "Tom" Barrasso (sündinud 31. märts 1965 Boston, Massachusetts) on endine USA jäähokimängija (väravavaht).
Olaf Kölzig

Olaf Kölzig (sündinud 6. aprill 1970 Johannesburg, Lõuna-Aafrika Vabariik) on endine Saksamaa jäähokimängija (väravavaht).
Jevgeni Nabokov

Jevgeni Viktorovitš Nabokov (sündinud 25. juuli 1975 Ust-Kamenogorsk, Kasahhi NSV, Nõukogude Liit) on endine Kasahstani-Vene jäähokimängija (väravavaht).
2008. aastal tuli ta Venemaa koondise koosseisus maailmameistriks.
Tomáš Vokoun

Tomáš Vokoun (sündinud 2. juuli 1976 Karlovy Vary, Tšehhoslovakkia) on endine Tšehhi jäähokimängija (väravavaht).
Jonas Hiller

Jonas Hiller (sündinud 12. veebruaril 1982 Felben-Wellhausenis) on Šveitsi endine elukutseline jäähokiväravavaht. Hiller mängis National Hockey League’is (NHL) Anaheim Ducksi ja Calgary Flamesi meeskonnas. 
Ta alustas oma NHL-i karjääri Ducksis 2007. aastal, pärast seda, kui teda ei valitud üheski NHL-i sisenemise draftis. Hiller mängis ka National League’is (NL) HC Davosi ja EHC Bieli meeskondades.
Kari Lehtonen

Kari Lehtonen (sündinud 16. november 1983 Helsingis Soomes) on endine Soome jäähokimängija (väravavaht).
Ta on mänginud klubides Jokerit (Soome meistriliiga), Chicago Wolves (AHL), Atlanta Thrashers (NHL) ja Dallas Stars (NHL).
Ryan Miller

Ryan Dean Miller (sündinud 17. juuli 1980 East Lansing, Michigan) on endine USA jäähokimängija (väravavaht).
Curtis Joseph

Curtis Shayne Joseph (sündinud 29. aprillil 1967 Keswickis Ontario provintsis) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Grant Fuhr

Grant Scott Fuhr (sündinud 28. septembril 1962 Spruce Grove'is Alberta provintsis) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Chris Osgood

Christopher John Osgood (sündinud 26. novembril 1972 Peace Riveris Alberta provintsis) on endine Kanada jäähokimängija (väravavaht).
Gustavson

Gustavson on rootsi päritolu perekonnanimi.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Gustavson 94 inimesel (40 mehel ja 54 naisel). Perekonnanimede levikult oli Gustavson meeste puhul 2787. ja naiste puhul 2126. kohal.
Eristamatud osakesed

Eristamatud osakesed ehk identsed osakesed on kvantmehaanikas osakesed, mis ei ole mingil viisil üksteisest eristatavad teatud omaduste põhjal, mida nende konkreetne olek ei mõjuta. Selles mõttes on kõik sama tüüpi põhiosakesed (nt elektronid, footonid, kvargid) eristamatud. Eristamatus kehtib ka kõigi nendest osakestest koosnevate süsteemide kohta (nt prootonid, neutronid, aatomituumad, aatomid, molekulid), seda samuti eeldusel, et nad on ühesuguses olekus. Samamoodi käituvad ka kvaasiosakesed.
Kuigi kõik teadaolevad eristamatud osakesed eksisteerivad kvantskaalal, pole ammendavat loetelu kõigist võimalikest osakestest. On kaks peamist identsete osakeste kategooriat: bosonid, mis saavad jagada kvantolekuid, ja fermionid, mis seda ei saa (Pauli keeluprintsiip). Bosonid on näiteks footonid, gluuonid, foononid, heelium-4 tuumad ja kõik mesonid. Fermionid on näiteks elektronid, neutriinoid, kvargid, prootonid, neutronid ja heelium-3 tuumad.
Asjaolul, et osakesed võivad olla identsed, on oluline osa statistilises mehaanikas, kus arvutused põhinevad tõenäosusteooria argumentidel, mis on tundlikud selle suhtes, kas uuritavad objektid on identsed või mitte. Selle tulemusena on identsete osakeste statistiline käitumine märgatavalt teistsugune kui eristatavate osakeste puhul. Näiteks on Gibbsi paradoksi lahenduseks pakutud osakeste eristamatust.
Põhiosakeste eristamatus mõjutab nendest koosnevate süsteemide moodustamise võimalusi. Seega aitab see mõista mateeria käitumist.
Vahetusmõju

Vahetusmõju ehk vahetusinteraktsioon (inglise keeles "exchange interaction") on kvantmehaanikas vastastikmõju (interaktsioon), mis toimub ainult eristamatute (identsete) osakeste vahel. Vahetusmõju muudab kahe või enama eristamatu osakese vahelise kauguse keskmist väärtust, kui nende lainefunktsioonid kattuvad. Vahetusinteraktsiooni tõttu see kaugus suureneb (fermionide puhul) või väheneb (bosonite puhul), võrreldes sellega, kui osakesed oleksid eristatavad. Seega vahetusmõju suurendab või vähendab interakteeruvatest identsetest osakestest koosneva füüsikalise süsteemi energiat, võrreldes energia väärtusega süsteemis, kus osakesed ei ole identsed, vaid omadustelt eristatavad.
Vahetusmõjuga seostatav jõud pole võrreldav klassikalise jõuga, sest sellel puudub jõuvektor. Vahetusmõju jõudu tuleb eristada näiteks elektromagnetilisest jõust, mis esineb kahe elektroni vahel footonivahetuse puhul, või tugeva interaktsiooni jõust kahe kvargi vahel, mis tekib gluuonivahetuse puhul. Vahetusmõju jõud on seega puhtalt kvantmehaanika nähtus. 
See nähtus põhineb niisiis eristamatute osakeste lainefunktsioonil ja on seotud sümmeetriavahetusega (sümmeetria – asümmeetria). Bosonid ja fermionid võivad läbi teha vahetusinteraktsiooni protsessi: fermionide puhul on see seotud Pauli välistamise põhimõttega, bosonite puhul toimib vahetusmõju jõud efektiivse külgetõmbe vormis, mis põhjustab identsete osakeste ümberrühmitamist, nagu näiteks Bose-Einsteini kondensaadi puhul.
Vahetusinteraktsiooniga kaasneval lisaenergial on oluline mõju aatomistruktuurile ja keemilisele sidemele ning oma osa ka ferromagnetismi tekkes.
Vahetusmõju avastasid saksa füüsik Werner Heisenberg ja briti füüsik Paul Dirac 1926. aastal.
Kristaps Pētersons

Kristaps Pētersons (sündinud 6. mail 1982 Valmieras) on läti helilooja ja kontrabassimängija.
Kristaps Pētersons õppis Läti Muusikaakadeemias kontrabassi Sergejs Brīnumsi klassis ja kompositsiooni Romualds Kalsonsi klassis.
2014. aastal esietendus Läti Rahvusooperis tema esimene ooper "Mihhail ja Mihhail mängivad malet".
Schäfer

Schäfer on saksa perekonnanimi, mille tähendus on lambakarjus.
Halász

Halász (ungari keeles 'kalur') on ungari perekonnanimi.
Jäger (perekonnanimi)

Jäger on saksa perekonnanimi.
Christoph Weiditz

Christoph Weiditz (sündinud 1498 Strassburgis, surnud 1560 Augsburgis) oli saksa medaljöör, nikerdaja ja kullassepp.
Eluloolist.
Christoph Weiditz kuulus kunstnike suguvõssa, kes tegutses 15. sajandi keskpaigast 16. sajandi keskpaigani Ülem-Reinimaal, ta oli maalikunstniku ja puulõikemeistri Hans Weiditzi vend. Ta töötas aastail 1523–1525 Strassburgis, aastail 1525–1526 on teda mainitud Ulmis ja Oettingenis Švaabimaal ning 1526–1529 Augsburgis.
1528–1529 reisis ta keiser Karl V saatjaskonnas Hispaaniasse ja töötas sealses õukonnas. Sellest perioodist pärineb tema "Trachtenbuch". 1530 või 1532. aastal pöördus ta Augsburgi tagasi.
Looming.
Christoph Weiditzi loomingut iseloomustab kujunemine tema elu jooksul renessansi mõjutustega naiivsevõitu saksa sajandialguse vormikeelest säravaks renessanssmanerismiks.
Kunstiajalooliselt hinnatuim on tema medalilooming, millest on säilinud 117 eset, enamasti dateeritud aastaisse 1523–1544. Weiditzit loetakse Saksamaa renessansi nelja tähtsaima medalikunstniku hulka Hans Schwarzi, Friedrich Hagenaueri ja Matthes Gebeli kõrval. Ta lõi ka väikeskulptuure.
Moe- ja olustikuajalooliselt on tänapäeval oluline allikmaterjal tema Hispaania-reisi perioodil loodud, tänapäeval Nürnbergis Rahvusmuuseumis asuv "Trachtenbuch", milles ta jäädvustas reisil nähtut ja milles sisalduvad näiteks joonistused Mehhiko vallutajast Hernán Cortésist, Hispaania eri piirkondade rahvarõivastest ja esimesed Euroopas loodud joonistused Mehhiko põliselanikest, kes olid kolooniatest toodud Hispaaniasse.
Schneider

Schneider (saksa keeles 'rätsep') on saksa perekonnanimi. Saksamaal on see sageduselt kolmas perekonnanimi.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Schneider 181 inimesel (86 mehel ja 95 naisel). Perekonnanimede levikult oli Schneider meeste puhul 1020. ja naiste puhul 1015. kohal.
Valga Priimetsa Kool

Valga Priimetsa Kool on põhikool Valgas aadressil Vabaduse tänav 13.
Ajalugu.
Valga Priimetsa Kool on välja arenenud 1919. aastal asutatud Valga Vene Era Reaalgümnaasiumist, kus õppis näiteks 1922. aastal umbes 300 õpilast. 1939. aastal õpilaste arvu kiire vähenemise ja rahaliste vahendite puudumise tõttu Valga Vene Era Reaalgümnaasium suleti. Kool avati uuesti 1940. aastal 70 õpilasega. Õpilased jätkasid õpinguid eestikeelses gümnaasiumis.
1940/1941. õppeaastal, pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt, jätkusid õpingud vene keeles, kuid kohe järgnes Saksa okupatsioon. Venekeelset haridust oli võimalik uuesti saada 1944. aasta oktoobris, kui kool kandis nime Valga Mittetäielik Keskkool nr 4. 1946. aastal nimetati kool ümber Valga 2. Keskkooliks. 
Aastatel 1944–1951 tegutses Valga 2. Keskkool aadressil Kesk tänav 22 ja Uus tänav 27. Aastatel 1951–1966 aadressil Võidu tänav 13 (praegune Vabaduse 13), Nõukogude tänav 63 (praegu Kuperjanovi tänav 63) ja Uus tänav 27. Ruumipuudusel töötas kool kahes vahetuses. 1967. aastal koliti Valga 2. Keskkool õppehoonesse aadressil Nõukogude tänav 99 (praegu J. Kuperjanovi tänav 99). 
1. aprillil 1995 nimetati Valga 2. Keskkool ümber Valga Vene Gümnaasiumiks.
1. jaanuaril 1948 asutati Valgas venekeelne algkool, mis kandis hiljem nimesid Valga 3. 8-klassiline Kool, Valga 3. 9-klassiline Kool ja Valga 3. Põhikool.
1. septembril 1999 liideti Valga 3. Põhikool Valga Vene Gümnaasiumiga. Kuni 1. septembrini 2010 töötasid kooli 1.-5. klassid senise Valga 3. Põhikooli hoones aadressil Vabaduse tänav 13 ja 6.–12. klassid õppehoones aadressil J. Kuperjanovi tänav 99. Alates 1. septembrist 2010 õppisid kõik Valga Vene Gümnaasiumi 1.–12. klassi õpilased õppehoones aadressil J. Kuperjanovi tänav 99.
Valga linnavalitsus otsustas 2014. aasta novembris muuta alates 1. septembrist 2015 Valga Vene Gümnaasiumi põhikooliks. Alates 1. septembrist 2015 nimetati kool ümber Valga Priimetsa Kooliks. Kool on kakskeelne: ühes paralleelklassis toimub õppetöö vene keeles ja teises paralleelklassis eesti keeles. Eestikeelne on ka keelekümblusklass.
2020. aastal kolis Valga Priimetsa Kool renoveeritud koolimajja aadressil Vabaduse tänav 13. Uus koolimaja avati pudulikult 4. novembril 2020.
Hymenoscyphus

Hymenoscyphus on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.
Vladimir Iljušin

Vladimir Sergejevitš Iljušin (vene keeles Владимир Сергеевич Ильюшин; 31. märts 1927 Moskva – 1. märts 2010 Moskva) oli vene katselendur, lennuväe kindralmajor. 
Vladimir Iljušin oli tuntud lennukikonstruktori Sergei Iljušini poeg. Ta lõpetas 1951. aastal Žukovski Õhujõudude Inseneriakadeemia ja 1953. aastal NSV Liidu Lennukitööstuse Ministeeriumi katselendurite kooli. 
Aastatel 1953–1957 oli Iljušin Lennu-uuringute Instituudi ja alates 1957. aastast Suhhoi katse-konstrueerimisbüroo (Suhhoi OKB) katselendur. Juulis 1959 tõusis Iljušin sõjalennukil 23 852 meetri kõrgusele. 1972. aastal edutati ta Suhhoi OKB peakonstruktori asetäitjaks.
Aastatel 1967–1991 oli Iljušin NSV Liidu Ragbiföderatsiooni esimees.
Vandenõuteooria.
Vandenõuteooria kohaselt tegi Iljušin maailma esimese kosmoselennu (7. aprillil 1961 Maa orbiidil kolm tiiru) mõni päev varem kui Juri Gagarini orbitaallend.
Weber

Weber (saksa keeles 'kuduja') on saksa perekonnanimi. Saksamaal on see sageduselt viies perekonnanimi.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Weber 44 inimesel (22 mehel ja 22 naisel). Perekonnanimede levikult on Weber meeste puhul 5570. ja naiste puhul 6186. kohal.
Weaver (perekonnanimi)

Weaver (inglise keeles 'kuduja') on inglise perekonnanimi.
Zimmermann (perekonnanimi)

Zimmermann on saksa päritolu perekonnanimi, tõlkes tähendab puusepp.
Nimest.
Nimest Zimmermann on tulnud nimevariandid Simmermann (saksa kasutuses) ja Timmermann (hollandi kasutuses).
2014. aastal oli Šveitsis Zimmermann sageduselt 16. perekonnanimi, Saksamaal oli sageduselt 21. (üle 163 000 nimekandja) ja Austrias 90. perekonnanimi. 
Nimest Eestis.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Zimmermann 100 inimesel (51 mehel ja 49 naisel). Perekonnanimede levikult oli Zimmermann meeste puhul 2042. ja naiste puhul 2401. kohal. Kõige levinum on perekonnanimi Zimmermann vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,52. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,58 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Laiuse kihelkonnas, Järvamaal Koeru kihelkonnas, Võrumaal Rõuge kihelkonnas, Läänemaal Hanila ja Märjamaa kihelkonnas ning Virumaal Kadrina, Väike-Maarja ja Simuna kihelkondades kaheksal korral nimeks Zimmermann.
Nimede eestistamisel vahetati aastatel 1935–1940 nimi Zimmermann neljakümnel korral uue perekonnanime vastu, milleks olid Alliksaar, Arumäe, Epre, Hiiemäe, Kaasiku (3), Kaljumaa (2), Karm, Kuusistu, Laasi, Laidve, Laine, Meripalu, Mändmets, Ojasalu (2), Ojasoo (2), Ojat, Puusep, Pärnaste, Saaliste, Sammel, Siirmaa, Sildjõe, Sinimeri, Sinipalu, Sirelpuu, Sõmer, Sõmermaa (4), Tammepõld, Tupits, Vari, Vesi ja Viiroja.
Hunter

Hunter (inglise keeles 'jahimees') on inglise perekonnanimi.
Lossiemouth

Lossiemouth (šoti keeles "Lossie", gaeli keeles "Inbhir Losaidh") on sadamalinn ja merekalanduse keskus Suurbritannias Šotimaa idarannikul Morays. Ta asub Moray kiillahe ääres Lossie jõe suudmes. Aastail 1890–1975 kandis linn nime "Lossiemouth and Branderburgh".
Ajalugu.
Lossiemouthi esimene sadam valmis 1760. aastail.
OceanGate

OceanGate on Ameerika Ühendriikides tegutsev eraettevõte, mis pakub mehitatavaid sukelaparaate nii tööstusele, turismiks, teadusuuringuteks kui järeleuurimisteks. Selle asutasid 2009. aastal Stockton Rush ja Guillermo Söhnlein, see opereerib Washingtoni osariigi suurima linna Seattle'i lähistel Everettis.
2021. aastal alustas OceanGate sukelaparaat Titaniga tasuliste reisidega, mille käigus oli turistidel võimalik vaadelda Titanicu vrakki ja rususid. Pilet reisile maksis umbes 250 000 dollarit. 18. juunil 2023 Titan purunes ning kõik viis pardalolijat said silmapilkselt surma. Ameerika Ühendriikide rannikuvalve leidis Titani rusud neli päeva hiljem umbes 500 meetri kaugusel Titanicu vrakist.
Firma sulges hiljem oma peakontori määramata ajaks. OceanGate pole pärast Titani hukkumist äritegevusega jätkanud ning keskendub ainult Titaniga seotud juurdluste abistamisele.
Cooper

Cooper (inglise keeles 'tündersepp') on inglise perekonnanimi.
Jaspisöölane

Jaspisöölane ("Staurophora celsia") on ööliblikas öölaste ("Noctuidae") sugukonnast. Soomes, Rootsis ja Eestis tavaline liik.
Kirjeldus.
Liblika tiibade siruulatus on 36–46 mm. Esitiibadel on suured mandli- kuni õunrohelised ebakorrapärase kujuga väljad, mida ümbritsevad mõlemalt poolt pruunid teravate sakkidega vöödid; ka tiiva välisserva piirab pruun vööt. Tagatiivad on keskmise tumedusega pruunid, tiiva siseserval heledamad.
Eluviis.
Liblikas lendab septembri algusest oktoobri alguseni. Talvituvad rohule munetud ümarad, ribilised, helekollase värvusega munad. Liblika röövik toitub maist augustini erinevatel kõrrelistel, nagu jäneskastik ("Calamagrostis epigejos"), luht-kastevars ("Deschampsia cespitosa"), jusshein ("Nardus stricta") ja lõhnav maarjahein ("Anthoxanthum odoratum"), nende juurtel.
Titan (allveeaparaat)

Titan oli Ameerika Ühendriikide ettevõtte OceanGate'i ehitatud, käitatud ja mitmeid kordi sukeldatud mehitatav allveeaparaat.
Saint John'si linna lähtesadamast ligikaudu 690 km lõunakagus laskus see 3 km ja 780 m sügavusele ookeani, et turismiekspeditsioonil vaadelda pardal piloodi ja nelja reisijaga Titanicu laevavrakke ja rusuvälja. 
2021. ja 2022. aastal korraldati mõlemal aastal viis ekspeditsiooni Titanicu laevavraki juurde. 2023. aasta juunis hukkus see Newfoundlandi aheliku kohal Põhja-Atlandi ookeanis katsel sukelduda taas Titanicu juurde.
16.–18. juunil toimetas sukelaparaadi sündmuspaika ja lasi vette uuringuteks kasutatav arktiline jäämurdja Polar Prince.
Kirjeldus.
Cyclops 2 nimetuse all hakati sukelaparaati arendama 2013. aastal. Sellel oli titaanist valmistatud kere, mida kattis komposiit-süsinikkiududest väliskest. Mõõtmeilt 6,7 m × 2,8 m × 2,5 m, kaalus see 9,525–10,432 tonni. See oli suurim taoline aparaat, mis mehitatud kasutamiseks eales ehitatud, selle keskse meeskonnaruumi maksimaalne kandevõime oli 685 kg. Sukelaparaat arendas kiirust kuni 3 sõlme kasutades nelja elektrilist tõukurit, millest kaks olid horisontaalsed ja kaks vertikaalsed.
Titan kandis endaga kaasas piisavat hapnikuvaru, mida oleks 96 tunni kestel jätkunud viiele inimesele. See oli varustatud reaalajas toimiva akustilise seiresüsteemiga (RTM), mis suutnuks tuvastada süsinikkiust 12,7 cm paksuse korpuse kõverdumist enne katastroofilisi rikkeid. Stockton Rush omas süsteemile patenti, kapslikujuline allveeaparaat suutnuks laskuda kuni 4 km sügavusele. Ettevõttes töötanud spetsialistid David Lochridge ja avalikkusele teadmata isik, kes seadsid kahtluse alla sukeldusaparaadi vastupidavuse tohutule veerõhule, vallandati ja kaevati kohtusse aastal 2018. 
Hukk.
Newfoundlandi suveajavööndi (NDT; UTC−02.30) järgi kinnitas 22. juuni pärastlõunal 2023. aastal Ameerika Ühendriikide rannavalve, et sukelaparaat kadus pärast survekambri implosiooni. Pardal viibinud Stockton Rush (piloot), Paul-Henri Nargeolet, Hamish Harding, Shahzada Dawood ja Suleman Dawood surid millisekundite kestel, rusud leiti 1912. aasta kevadel hukkunud ookeaniliinilaeva Titanicu vöörist umbes 488 m kauguselt.
Kastiilia Sancia

"Kastiilia Sancia" (originaalis "Sancia di Castiglia") on Gaetano Donizetti ooper ("tragedia lirica") kahes vaatuses Pietro Salatino libretole. 
Esietendus toimus 4. novembril 1832 Napoli Teatro San Carlos. Rollide esmaesitajad olid Giuseppina Ronzi de Begnis (Sancia), Diomilla Santolini (Garzia), Luigi Lablache (Ircano), Fiovanni Basadonna (Rodrigo) ja Edvige Ricci (Elvira). Dirigeeris Nicola Festa.
Ajalugu.
Donizetti jäi seda ooperit kirjutades ajahätta, sest libretisti leidmisega oli probleeme. Felice Romani keeldus, kuna honorar oli tema jaoks liiga väike. Teksti soostus kirjutama suhteliselt tundmatu Palermost pärit Pietro Salatino. Libreto allikas pole teada, kuid on arvatud, et üheks võis olla ballett "Bianca di Castiglia".
"Kastiilia Sancia" on Donizetti kuues Hispaania-teemaline ooper, kuid esimene ooper traagilise lõpuga. Teos kuulub Donizetti keskmisse loomeperioodi ja on stiililiselt lähedane kaks aastat varem komponeeritud "Anna Bolenaga". Kujutab endast tüüpilist romantilist primadonna ooperit. Donizetti kirjutas nimiosa ühele oma lemmiklauljale Giuseppina Ronzi de Begnisele. Seetõttu on kogu Sancia tegelaskuju muusika, kõik duetid ja ansamblid, milles ta osaleb, loodud eriti hoolikalt. Esimese vaatuse finaali võttis Donizetti mõned lõigud oma ooperist "Ugo, conte di Parigi".
Ooperi esietendus õnnestus suurepäraselt. Donizetti ja solistid kutsuti nii I vaatuse lõppemisel kui ka pärast finaali mitu korda publikule kummardama. Donizetti kirjutas oma sõbrale Ferrettile, et tema "Sancia di Castiglia" esitati kaunilt ja aplausi oli palju. Sellegipoolest ei püsinud ooper kaua laval, mis võis olla tingitud pisut muinasjutulisest libretost ja teisalt väga nõudlikust primadonna partiist. 
Vaatamata väga heale muusikale on "Kastiilia Sanciat" ka tänapäeval vaid üksikuid kordi esitatud. Alles 1984. aastal Bergamo festivalil oli üle 150 aasta unustuses olnud ooper publiku ees. Seda on esitatud ka Madridis (1992). 
Süžee.
Tegevus toimub keskajal Hispaania Kastiilias Toledo kuninga palees. Ooperi süžee on läbinisti fiktiivne. Kastiilia kuninganna Sancia abikaasa on lahingus hukkunud. Kuninganna usub samuti, et ka tema poeg Garcia on tapetud. Ta kavatseb abielluda saratseenide printsi Ircanoga, ehkki ta minister Rodrigo on sellele poliitilistel põhjustel vastu. Võimujanuline saratseen Ircano usub, et on oma eesmärgile lähedal ja ta saab Kastiilia troonile. Ircano on aga mures, sest lahingus jäljetult kadunud troonipärija, Sancia poja Garzia surnukeha pole kunagi leitud. Sancia nõustub abiellumisega, kuigi leinab endiselt oma abikaasat ja poega. Rodrigo hoiatab teda Ircano ja tema võimuiha eest, kuid Sancia ei kuula teda. Piduliku tseremoonia ajal ilmub kõigi üllatuseks Garzia ja nõuab trooni endale. Halastamatu Ircano soovib Garzia surma. Ta ütleb Sanciale, et abiellub temaga ainult siis, kui too mürgitab oma poja. Garcia hakkab mürgitatud pokaalist jooma, kui kahetsev Sancia selle äkitselt tal käest haarab ja ise karika tühjaks joob. Surres süüdistab ta Ircanot, palub oma pojalt andestust ja Garziast saab Kastiilia kuningas.
Paaria

"Paaria" (originaalis "Il paria") on Gaetano Donizetti ooper ("melodramma") kahes vaatuses Domenico Gilardoni libretole, mis põhineb Casimir Delavigne'i näidendil "Le Paria" (1821) ja Michele Carafa ooperi "Il paria" (1826) Gaetano Rossi kirjutatud libretol. 
Esmaettekanne toimus 12. jaanuaril 1829 Napoli Teatro San Carlos. Rollide esmaesitajad olid Adelaide Tosi (Neala), Giovanni Battista Rubini (Idamore), Luigi Lablache (Zarete), Giovanni Campagnoli (Akebare), Edvige Ricci (Zaide) ja Domenico Chizzola (Empsaele). Dirigeeris Nicola Festa.
Saamislugu.
Donizetti 24. ooper valmis 1828. aasta talvel. Ooperil oli tagasihoidlik edu, millega Donizetti polnud rahul. Ta kavatses ooperi ümber töödelda, kuid see plaan jäi teostamata. Ooperit mängiti vaid kuus korda ning see ei pälvinud mujal Itaalias tähelepanu. Kriitikud olid muusikaga rahul, kuid taunisid libreto tagasihoidlikku kvaliteeti. Nad rõhutasid, et tekstis oli palju suuri vigu. Donizetti kasutas hiljem selle ooperi muusikat uuesti teostes "Anna Bolena", "La romanziera e l'uomo nero", "Torquato Tasso", "Le duc d'Albe" ja "Il diluvio universale". 
Stuudiohelisalvestised on tehtud 2001. ja 2019. aastal.
Süžee.
Tegevus toimub ammustel aegadel Benareses. Brahmaanide ülempreester Akebare kavatseb anda oma tütre Neala naiseks ühele vapratest sõdalastest. Ta on valinud selleks sõdalaste juhi Idamore, kes on oma võitlejatega alistanud portugallased ja nüüd on naasnud kodumaale. Neala ongi salaja armunud Idamoresse, kuid ta ei tea oma isa valikust. Idamore on paaria, kuna ta kuulub hõimu, keda on brahmaanid vihkavad. Ta on brahmaanide ees oma päritolu varjanud.
Idamore isa Zarete pole oma poja kohta pikka aega uudiseid kuulnud. Ta saabub inkognito Benaresesse poega otsima. Idamorega kohtudes saab Zarete teada, et poeg abiellub nende surmavaenlase, brahmaanide ülempreestri tütrega. Nende vahel puhkeb tüli. Idamore lubab isale, et põgeneb koos temaga, kuid palub isalt luba jätta kõigepealt Nealaga hüvasti. Idamore paljastab Nealale oma päritolu. Neala nõustub pärast pulmi koos temaga põgenema.
Saades teada, et pulmad ikkagi toimuvad, tungib Zarete templisse ja nõuab, et paariatel ja brahmaanidel peavad olema võrdsed õigused. Akebare pole sellega nõus ja mõistab Zarete surma. Idamore on sunnitud teatama, et ta on paaria poeg. Akebare mõistab oma raevus ka Idamore'i surma. Neala anub tulutult neile isalt armu. Akebare mõistab ka oma tütre surma. Neala otsustab ühineda paariatega. Akebare rõõmustab, et siis on impeerium tema oma, kui Idamore on surnud.
Fischer

Fischer (saksa keeles 'kalamees') on saksa päritolu perekonnanimi.
2014. aastal oli Saksamaal Fischer sageduselt 4. perekonnanimi (üle 374 000 nimekandja), Šveitsis oli sageduselt 10. ja Austrias 15. perekonnanimi. Ameerika Ühendriikides elas üle 100 000 sellenimelise isiku.
Nimest Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Fischer Eestis 23 mehel ja 43 naisel. Perekonnanimede levikult oli Fischer meeste puhul 5302. ja naiste puhul 2821. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Fischer vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,78.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Tartu-Maarja, Maarja-Magdaleena ja Võnnu kihelkondades, Järvamaal Järva-Madise ja Peetri kihelkonnas, Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas, Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas ning Võrumaal Hargla kihelkonnas kaheksateistkümnel korral nimeks Fischer.
Nimede eestistamisel vahetati aastatel 1935–1940 nimi Fischer kolmeteistkümnel korral uue perekonnanime vastu, milleks olid Aljasmets (2), Kalamees, Kalur (2), Lehemets, Lääne, Põldsalu (2), Randes (2), Randva ja Vallimäe.
Suhmi abüssaalne tasandik

Suhmi abüssaalne tasandik (inglise keeles "Suhm" või "Sohm Abyssal Plain", prantsuse keeles "Plaine abyssale Sohm") on Põhja-Atlandi ookeani siledam ja tasasem süvaveepõhi, mis on moodustunud keskaheliku ja mandrijalami vahele, jäädes idakakku Põhja-Ameerika kirderannikust. Kaugmiselt mudast ladestuva tasandiku üldine pindala on ümardatult 900 000 km², mis on enam-vähem samaväärne Venezuela pindalaga.
Maa suurima abüssaalse tasandiku sügavuseks peetakse enamasti 4–6 km, mille väheringlev veemassiiv on külm (0–4 °C) ja avaldab tohutut rõhku (&gt;200 atm). Taolistes sügavustes valitseb sünkpimedus, sealsetesse meso-, batü- ja abüssopelagiaalidesse ei ulatu päikesevalgust.
Erosiooniga sealsetesse põhjareljeefi harudesse sadestunud setted on jääaegsete päritoludega ning tulenevad osaliselt seismiliselt käivitatud langusest ülemisel mandrinõlval. Turbidiidid pärinevad mandrilava välisservadele ladestunud jõesetetest, mis alatasa sööstavad alla laviinidena. Hoovused segavad endisse hõljuvaid setteid, hägusvooludega laskuvad need alla tasandikule. Liivased sogahoovused, mille näiteks põhjustas 1929. aasta Grand Banksi maavärin, õõnestavad tõenäoliselt haruorgude põhjasid, kuid tihkemad mudased sogahoovused kuhjavad kõrgemaid kogumeid. Sealt võib leida polümetalliliste lisanditega suletisi ja eluvorme, mikroskoopiliste mereorganismide kestad on tekitanud üsna suurel määral setteid. Fauna on vägagi liigivaene, abüssaalikalad võivad üksilduses sinerdada bioluminestsentsist, täienisti puuduvad fotoautotroofid (rohelised taimed ja fütoplankton).
Atlandi ookeani igiolemusse kuuluvadki sarnased süvaookeani tasandikud, need on seal suurimad. Neid leidub vähem India ookeanis ning veelgi vähem Vaikses ookeanis.
Nimetus.
Abüssaalne tasandik on nimetatud sakslasest loodusteadlase Rudolf von Willemoes-Suhmi järgi, kes osales Challengeri ekspeditsioonil aastail 1872–1875. Challengeri pardal suri ta Hawaii saarte ja Tahiti saare vahelisel laevasõidul erüsiiplisse, mille järel korraldati merematus.
Ookeanide üldise batümeetrilise kaardi (GEBCO) kolmes esimeses väljaandes oli see õigesti märgitud kui "Suhm Deep". 4. ja 5. väljaandes trükiti see valesti kui "Sohm Deep", mis edaspidi kinnistus.
Bauer

Bauer (saksa keeles 'põllumees') on saksa perekonnanimi.
Valgevene Ühendatud Üleminekukabinet

Valgevene Ühendatud Üleminekukabinet (valgevene keeles Аб’яднаны пераходны кабінет Беларусі; vene keeles Объединённый переходный кабинет Беларуси; lühendid APKB ja OPKB) on Valgevene demokraatlike jõudude kollektiivne täitevorgan. Loodud 9. augustil 2022.
Selle loomise kavatsusest teatas Valgevene opositsiooni liider Sviatłana Cichanoŭskaja kohe pärast Venemaa täieulatusliku sissetungi algust Ukrainasse (24. veebruaril 2022).
Vahetult pärast kabineti loomise teadet määras Cichanoŭskaja viis üleminekukabineti esindajat, nende seas Pavieł Łatuška (võimutransiit), Valeryj Kavaleŭski (välisasjad) ja Valeryj Sachaščyk (kaitse ja rahvuslik julgeolek). Teatati, et üleminekukabinetti laiendatakse veelgi, et hõlmata sotsiaalpoliitika, majanduse ja rahanduse ning rahvusliku taaselustamise valdkondi.
Üleminekukabineti kantselei asub Vilniuses.
Łukašenka režiimi reaktsioon.
30. augustil 2022 tunnistas Valgevene Vabariigi KGB Valgevene Ühendatud Üleminekukabineti "ekstremistlikuks moodustiseks".
Saksa Thaya

Saksa Thaya või Austria Thaya (saksa: "Deutsche Thaya", tšehhi: "Rakouská Dyje") on jõgi Alam-Austrias.
Vaatamata nimele ei asu ükski jõe osa Saksamaal. See saab alguse Schweiggersist edelast kõrgusel 657,5 m. Esiteks voolab see kirde suunas Vitise külla, kus sellega ühineb vasakpoolne lisajõgi Jaudlingbach. See voolab edasi ida suunas Schwarzenausse ja pöördub järk-järgult põhja poole, kulgedes siksakiliselt läbi Waidhofeni, Thaya ja Dobersbergi. Seejärel pöördub see itta ja kagusse, voolates läbi Karlsteini ja Raabsi, kus ühineb Morava Thayaga.
Sealt alates voolab ühinenud Thaya üldiselt itta Tšehhi vabariiki.
Eduard Mörike 1856. aasta novell "Mozart auf der Reise nach Prag" mainib Saksa Thayat, väites, et Mozart ja tema naine ületasid selle 14. septembril 1787.
Valeryj Sachaščyk

Valeryj Sciapanavič Sachaščyk (valgevene keeles Валерый Сцяпанавіч Сахашчык; vene keeles Валерий Степанович Сахащик "Valeri Stepanovitš Sahhaštšik"; sündinud 13. augustil 1964 Hošavas Valgevene NSV-s) on Valgevene opositsioonipoliitik ja endine sõjaväelane. Reservalampolkovnik.
Valeryj Sachaščyk on lõpetanudMoskva Kõrgema Üldvägede Juhtkoosseisu Kooli ja Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia. 
Ta teenis Brestis dislotseeruvas 38. eraldiseisevas kaardiväe dessantbrigaadis, kus tegi teenistusalase karjääri, tõustes pataljonikomandöri asetäitjast brigaadikomandörini. Vastuolude tõttu kindralstaabiga lahkus Sachaščyk sõjaväeteenistusest 38 aasta vanuses.
Tsiviilelus sai tast ettevõtja, ehitusettevõtte kaasasutaja Poolas.
Opositsioonipoliitik.
Augustis 2022 loodi Vilniuses Valgevene Ühendatud Üleminekukabinet, mille üheks esindajaks nimetati Valeryj Sachaščyk. Tema vastutusalaks sai kaitse ja riiklik julgeolek.
Vastates 22. juunil 2023 Ukraina ajakirjaniku küsimusele, kas Valgevene opositsioon on valmis Alaksandr Łukašenka kukutamiseks, vastas Sachaščyk, et ta ise on vastu Łukašenka režiimi sõjalisele kukutamisele, sest see tooks kaasa verevalamistega seotud kodusõja. Ta ei poolda ka Alaksandr Łukašenka enda kõrvaldamist täppisrelvadega (tehniliselt teostatav), sest see võib põhjustada kaose riigis.
Schuster

Schuster (saksa keeles 'kingsepp') on saksa perekonnanimi.
Shoemaker

Shoemaker (inglise keeles 'kingsepp') on inglise perekonnanimi.
Taylor

Taylor (inglise keelest 'tailor' ehk 'rätsep') on inglise perekonnanimi.
Orchésographie

"Orchésographie" ehk "Orchesographie et traicté en forme de dialogue par lequel toutes personnes peuvent facilement apprendre &amp; practiquer l'honneste exercice des dances" on dialoogivormis kirjutatud 16. sajandi tantsutraktaat, mille autoriks märgitud Thoinot Arbeau on anagramm autori, Langresi kanooniku Jehan Tabourot' nimest. 47 tantsukirjeldust sisaldav raamat avaldati 1589. aastal (trükiõiguse andis kuningas 22. novembril 1588 Blois's).
Teos ilmus postuumselt uuesti 1596. aastal. See taasavastati 19. sajandil ja pärast 1878. aastat on ilmunud hulgaliselt kordusväljaandeid.
"Orchésographie" on kõige üksikasjalikum kirjelduste kogu 16. sajandil praktiseeritud tantsude kohta. Ühtlasi on see tantsukäsiraamat, mis näitab täpselt sammude seost muusikaga. Sisaldab maailma esimest avaldatud trummimängumeetodit.
Sisu.
Teose pealkiri tähendab etümoloogiliselt "tantsu kirjutamist" (kreeka sõnadest "orkhêsis", "tants" ja "graphein", "kirjutama") ja selle eesmärgiks nimetatakse õpetada headest peredest pärit (arvatavasti keskklassile) noortele tantsijatele sobivaid samme ja kombeid. Erandiks "basse danse", mille kohta autor märgib, et see on viiskümmend aastat kasutusest kõrval ja mis kuulub selgelt eelmise sajandi kihistusse, eristub muu repertuaar tugevalt 15. sajandi allikates kirjeldatud tantsust.
Põhisamme kirjeldatakse ringtantsu "branle"i juures: ühekordne samm ("simple") vasakule, topeltsamm ("double") vasakule, ühekordne samm paremale, topeltsamm paremale. Muusika ja tempo peavad tagama sammude järjepidevuse ja kaunistuste kohta öeldakse, et need jäägu heade asjaarmastajate eesõiguseks, kes soovivad stiili säilitades suuremat keerukust.
Lisaks sammude arvu, kaunistuste ja liikumise täpsele kirjeldamisele kasutab autor oma teoses uuenduslikku pedagoogikat. Traktaadi tekst on esitatud Arbeau ja viisaka, ent tantsukunstis kogenematu noormehe Caprioli vestlusena: Capriol esitab küsimusi, Arbeau vastab neile.
Traktaat algab trummimängu õpetusega ja selgitustega flöödi või vilepilli kohta. Seejärel kirjeldatakse järgmisi tantse:
Järgeneb arvukate "branle"ide kirjeldus: branle double, branle simple, branle de Bourgogne, branle de Poitou, branle d'Écosse, ja dramaatiliste žestidega nn miimilised "branle"id. Neist ühe, "branle de l'Official"i muusika on ingliskeelses kultuuriruumis tuntuks saanud jõululauluna "Ding! Dong! Merrily on High".
Järgnevad veel mõned seltskonna- ja lavatantsud:
Morava Thaya

Morava Thaya (tšehhi: "Moravská Dyje", saksa: "Mährische Thaya") on jõgi Tšehhis ja Austrias.
Morava Thaya saab alguse u. 4 km Třešťist kagus Stajiště küla lähedalt. Sealt voolab see lõunasse läbi või mööda järgmistest omavalitsustest: Bezděkov, Panenská Rozsíčka, Urbanov, Žatec, Dyjice, Radkov, Slaviboř ja Černíč Vysočina maakonnas. Kaugemal lõunas möödub see järgmistest Lõuna-Tšehhi asulatest: Velký Pěčín, Dačice, Toužín, Hradišťko, Vnorovice, Staré Hobzí, Janov, Nové Hobzí, Modletice, Nové Sady ja Písečné, enne kui ületab piiri Austriaga.
Austrias ühineb see Raabs an der Thaya juures Saksa Thayaga. Sealt alates voolab ühinenud Thaya jõgi peamiselt itta ja taassiseneb Tšehhisse.
Schöpfl

Schöpfl on kõrgeim küngas (893 m) Wienerwaldi mäestikus, Alpide kirdepoolseimas osas. Geoloogiliselt kuulub see flüšši-Alpidesse.
Metsase mäestiku peamisel tipul on kõrge vaatetorn, mis võimaldab näha 100 km kauguseni läänes Põhja-Lubjakivialpe ja idas Karpaate.
"Mitterschöpflil" (u 882 m üle merepinna) asub Viini Ülikooli Leopold Figli observatoorium. Selle suurim instrument on 1,5 m peapeegliga teleskoop, mis ehitati 1960. aastatel. Mõne väiksema astrofüüsikalise teleskoobi jaoks ehitati hiljuti teine torn.
Paulsen

Paulsen on taani, saksa ja norra päritolu perekonnanimi.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Paulsen 13 inimesel (5 mehel ja 8 naisel).