tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaotur

Jaotur on seade, mida kasutatakse hüdroajami juhtimiseks. 
Jaoturite abil toimub hüdrosüsteemis töövedeliku voolu sulgemine ja avamine ning voolu suuna muutmine. Jaoturid juhivad ajami jõuseadmete liikumisi: liikumise alustamist, liikumise suunda ja lõpetamist. Jaoturitele kehtib DIN ISO 1219.
Jaoturite liigitus konstruktsiooni järgi.
Konstruktsiooni järgi liigitatakse jaoturid:
Hüdrosilinder

Hüdrosilinder ehk lineaarne hüdromootor on seade, mille ülesandeks on vedeliku hüdraulilise energia muutmine kolvi sirgjoonelise liikumise energiaks. Sisuliselt on hüdrosilinder edasi tagasi liikumist võimaldav hüdromootor.
Hüdromootor

Hüdromootor on seade, mis muudab vedeliku hüdraulilise energia mootori väljuva võlli mehaaniliseks energiaks. 
Ehituselt sarnaneb hüdromootor pumbaga ning tihti on sellisena ka kasutatav. 
Hüdromootori eeliseks on väikeste mõõtmete juures suur arendatav jõumoment (ka jõud). Puuduseks on väike töökiirus ja kasutegur. Erinevalt aurumasinatest, kuna vesi on kokkusurumatu, ei saanud neid drosseldada ega nende ventiilide sulgemist reguleerida.
Portland

Portland on linn USA-s Oregoni osariigis, Multnomah' maakonna halduskeskus. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 652 503. See on osariigi suurim linn ja USA-s suuruselt 25. Läänerannikul on see suuruselt kuues linn. Portlandi linnastus elab üle 2,5 miljoni inimese ehk ligi pool osariigi rahvastikust.
Portland asub osariigi kirdeosas Washingtoni osariigi piiri lähedal Willamette'i ja Columbia jõe kokkupuutekohas Willamette'i orus. Columbia jõe vastaskaldal põhjas asub Washingtoni osariigi linn Vancouver.
Ameerika asunikud hakkasid praeguse Portlandi piirkonda saabuma 1840. aastatel Oregon Traili kaudu. Linn asutati 1845. aastal. Portland sai endale nime mündiviske abil. Nimelt oli piirkonna kaks esimest maaomanikku Asa Lovejoy ja Francis Pettygrove pärit vastavalt Bostoni linnast Massachusettsi ja Portlandi linnast Maine'i osariigis – vastasustatud linn otsustati nimetada emma-kumma linna järgi ja võitjaks osutus Portland. Portland sai linnaõigused 8. veebruaril 1851.
Linnas tegutseb Portland State University, mis on üliõpilaste arvult teine ülikool osariigis. Suurim eraülikool on katoliiklik Portlandi Ülikool.
Portlandis peavad ettevõtted maksma 10% tegevdirektori palgast juurde, kui direktor teenib töötajate mediaanpalgast 100–250 korda rohkem. 250 korrast rohkem teenivate direktorite puhul kerkib maks 25%-ni.
Linnas asub 1892. aastal asutatud Portlandi kunstimuuseum, mis on seitsmes vanim kunstimuuseum USA-s. Linnas asub palju rohealasid ja parke. Portlandi kirdeosas asub 20,9 km² suurune Forest Park, mis on üks suurimaid linnaparke riigis. Portlandi kesklinnas asub samas Mill Ends Park, mis on tuntud maailma kõige väiksema pargina. Linna kliima on soodne rooside kasvatamiseks, tänu millele on Portland tuntud ka kui "City of Roses". Alates 1907. aastast on linnas iga aasta juunis toimunud Portlandi roosifestival.
Portlandis baseeruvad korvpalliklubi Portland Trail Blazers, mis mängib NBA-s, jalgpalliklubid Portland Timbers ja Portland Thorns, mis mängivad vastavalt Major League Socceris ja National Women's Soccer League'is, ning jäähokiklubi Portland Winterhawks, mis mängib Western Hockey League'is.
Péter Borossi valitsus

Péter Borossi valitsus tuli Ungaris võimule 21. detsembril 1993 endise valitsusjuhi József Antalli surma järel, ja lahkus 15. juulil 1994 seoses valimiskaotusega. 
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Karnaugh' kaart

Karnaugh' kaart, tuntud ka kui Veitchi diagramm, on abivahend kahendväärtusi sisaldava avaldise lihtsustamiseks. Karnaugh' kaardi leiutas 1953. aastal Bell Labsi instituudi telekommunikatsiooni insener Maurice Karnaugh.
Tõeväärtustabelist võetud väärtused paigutatakse kaardile ja järjestatakse Gray koodi printsiibi kohaselt, s.o kõrvutiasetsevate tulpade või ridade puhul erineb vaid ühe muutuja väärtus. Seejärel moodustatakse tabelis olevatest tõestest väärtustest võimalikult suured grupid (kontuurid) suurusega 2n (1, 2, 4, 8, ...). Kontuuride põhjal leitakse avaldise lihtsustatud kuju.
Mõisted.
Loogikafunktsiooni normaalkujude leidmisel kasutatakse mõisteid: disjunktiivne normaalkuju (DNK) (funktsiooni 1-de piirkond) ja konjunktiivne normaalkuju (KNK) (funktsiooni 0-de piirkond). Nendest on tuletatud täielik DNK (TDNK) ja täielik KNK (TKNK). DNK ja KNK on üksteisest sõltumatud. Kui tuleb leida, kas DNK ja KNK on võrdsed, siis võetakse kasutusele funktsioon ja lisatakse vastavad indeksid d, j ja k.
Karnaugh' kaardil valitakse välja kindlate suurustega maksimaalsed piirkonnad, mida kutsutakse kontuurideks.
Näide DNK ja KNK võrdlemisest.
Juhul kui on antud funktsioon formula_1, pole DNK ja KNK võrdsed, sest formula_2
Kasutusala.
Tavaliselt kasutatakse täiendavaid arvutusi leidmaks kahendväärtusliku funktsiooni valemi minimeeritud, s.o lühimat ja efektiivseimat kuju, aga selleks võib kasutada ka Karnaugh' kaarti.
Karnaugh' kaarti kasutatakse ka loogikafunktsioonide ja nende minimeerimise õpetamiseks.
Omadused.
Karnaugh' kaardil võib olla palju muutujaid, kuid tavaliselt leiab ta kasutust, kui muutujaid on vähe (2–6). Iga uus muutuja kahekordistab valemi võimaluste arvu, võimaluste arvu saab kirja panna ka kui formula_3. Karnaugh' kaardil on muutujad on paigutatud nõnda, et need erineksid kõrvutiasetsevate tulpade või ridade vahel vaid ühe kahendväärtuse võrra. Ainult nõnda on võimalik leida valemi minimaalkuju.
Näide.
Tuleb leida funktsiooni formula_4 
Karnaugh' kaardi kasutamine ei ole otstarbekas, kui muutujaid on rohkem kui neli. Kaart muutub matemaatiliseks ristsõnaks, kui muutujaid on rohkem kui kuus. Sellistel juhtudel tuleks kasutada Quine-McCluskey algoritmi. Selle abil on võimalik leida suurem osa optimaalilähedasi lahendeid, kuid valimaks optimaalseimat, võib siiski olla vaja valemile läheneda jõumeetodiga. (See on siiski üldiselt palju lihtsam, kui jõumeetodil lahendada kogu probleemi.).
Džaiv

Džaiv (inglise keeles "jive") on Ameerika päritolu tempokas tants, mis liigitatakse Ladina-Ameerika tantsude hulka ning mida tantsitakse võistlustantsus viimasena. Tempo on 42–44 takti minutis.
Džaiv pärineb Ameerika Ühendriikide kaguosa mustanahaliste seast. On oletatud, et nemad jäljendasid seminoli indiaanlaste sõjatantsu liigutusi, tõenäolisemalt on aga tantsu juured Aafrikas. Tantsu nimi võib tuleneda wolofikeelsest sõnast "jev", mis tähendab 'halvustama'. Ameerika Lõuna mustade slängis tähendas "jive" luiskamist, liialdamist, silmatorkava välimusega eset, marihuaanat ja seksuaalvahekorda. 
1880. aastatel levis lõunaosariikide mustade seas tants nimetusega "cake walk" 'koogikõnd' – nimetus pärines tavast, et kook oli tantsuvõistlustel auhinnaks. Saatvaks muusikaks oli "ragtime". Selline muusika ja tants said populaarseks ka New Yorgis ja Chicagos. 20. sajandi algul, kui valgete ühiskonna käitumisnormid muutusid vabamaks, võtsid valged üle mõned energilisemad tantsud, mida seni olid tantsinud vaid mustanahalised – "yankee tangle", "texas rag", "fanny bump", "funky butt", "squat" jt. Paljud tantsud olid loomanimelised, algselt ilmselt pantomiimilise iseloomuga: "turkey trot", "horse trot", "eagle rock", "crab step", "buzzard lope", "fish walk", "camel walk", "lame duck", "bunny hop", "kangaroo hop", "grizzly bear", "bunny hug". Kõiki neid tantse tantsiti 4/4 taktimõõdus sünkopeeritud rütmiga "ragtime"'i järgi. 1910. aastast alates hakati neid tantse tantsima järjest suvalises järjekorras; rõhuasetus läks sammudelt rütmile. Samal aastal sai menukiks Irving Berlini lugu "Alexander's Ragtime Band".
1920. aastatel arenes "ragtime" svingiks; tantsudest said populaarseks fokstrott ja tšarlston, 1926. aastal ka Detroitist pärinev "black bottom". Samal aastal avati New Yorgis Harlemis Savoy tantsusaal, kus mängis Fletcher Hendersoni džässansambel. Tantsijad hakkasid kombineerima fokstrotti, tšarlstoni ja "black bottom"''it ning erinevaid "loomasamme" ja kohandama seda segu džässmuusikale. Sündis tantsustiil "lindy-hop", 
Järk-järgult kujunes "jitterbug"'ist välja džaiv, mille põhisamm on kiire sünkopeeritud "chasse" (kõrvale-juurde-kõrvale) vasakule ja paremale, millele järgneb aeglasem samm taha ja keharaskuse tagasitoomine. Sammud tehakse päkkadel, keharaskus on toodud ette, puus liigub pool lööki pärast sammu. "Chasse"'d tehes on eespool olev jalg kõrgel päkal ning tagapoolne jalg tallal, mis loob "kaalutuse" illusiooni. Euroopas kirjeldas džaivi esimesena Londoni tantsuõpetaja Victor Silvester 1944. aastal.
Džaivist on välja kasvanud sving, bugi-vugi, "b-bop", "rock'n'roll", tvist, disko ja "hustle".
Pärnu laht

Pärnu laht on laht Edela-Eestis Liivi lahe kirdeosas. Selle rannikut ümbritsevad Pärnu linn ja Häädemeeste vald. Pärnu lahe pindala on 400 km2. Pärnu laht on väga madal, selle suurim sügavus on 12 m.
Lahte suubuvad Pärnu jõgi, Audru jõgi, Lindi oja, Tuuraste oja ja Põldeotsa peakraav. Ligi 80% sissevoolust moodustab Pärnu jõe vesi. Selle tulemusena on Pärnu lahe vesi vähesoolane. Soolsus sõltub aastaajast, kevadel on see 0-0,8‰ sügisel kuni 5,5‰.
Lahe kagukalda juures asub mitu väikest saart.
Pärnu lahe rannikul asuvad Pärnu linn ning Liu ja Marksa, Kabriste, Saulepa, Valgeranna, Reiu ja Tahkuranna küla.
Pärnu lahe randades on Pärnu rannaniidu looduskaitseala ja Pärnu lahe linnuala.
József Antalli valitsus

József Antalli valitsus tuli Ungaris võimule 21. detsembril 1990 esimeste vabade valimiste järel. Antall suri 12. detsembril 1993, mille järel valitsuse moodustas Péter Boross, viimase valitsus astus ametisse 21. detsembril.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
1 kohusetäitja&lt;br&gt;
2eraldi ametinimetuseta, kuid Ungari eriteenistuste koduleht loeb teda Füzessy eelkäijaks. 
&lt;br&gt;
Budva

Budva on linn Montenegros Aadria mere rannikul, Budva valla halduskeskus.
Cetinje

Cetinje (serbia kirillitsas "Цетиње") on linn Montenegros.
Cetinje oli aastatel 1852–1910 Montenegro vürstkonna ja aastatel 1910–1918 Montenegro kuningriigi pealinn.
Nikšić

Nikšić on linn Montenegros, Nikšići valla keskus.
See on Montenegro suuruselt teine linn ja oluline tööstuse, kultuuri ja hariduse keskus.
Tänapäeva linna kohal oli asustus juba 4. sajandil, kui seal asus roomlaste sõjaväelaager. Asula nimi oli siis "Anagastum", millest hiljem, slaavi hõimude tulekul sai "Onogošt". Selle nimega tunti asulat kogu keskaja jooksul.
Pärast Teist maailmasõda kasvas linna elanikkond lühikese aja jooksul kümnekordseks.
Audru jõgi

Audru jõgi (ka "Kirbu jõgi, Uruste jõgi, Uus jõgi, Vana jõgi") on jõgi Pärnumaal Lääneranna vallas ja Pärnu linnas. See voolab välja Lavassaare järve lõunaosast ja suubub Pärnu lahte 2 km Pärnu jõe suudmest lääne pool.
Audrust allavoolu kutsutakse ka Kirbu jõeks, kaldal olnud kõrtsi järgi.
Audru jõe pikkus on 29,2 km, millest esimesed 5 km voolab jõgi Lavassaare soostikus. Valgala pindala on 424,2 km².
Lavassaare järv

Lavassaare järv on järv Pärnumaa Lääneranna valla Õepa külas, Lavassaare alevist 5 km loodes. Tegemist on loodusliku järvega, mis on piklik rabajärv pindalaga 194,5 ha. Veekogu on avalikult kasutatav. Asub Lavassaare looduskaitsealal. 
Järve lõunaosas on 5 väikest madalat saart, kogupindalaga 0,48 ha. 
Põhjas on väga paks (kohati 8 m) mudakiht. Lavassaare järve kirdeosas on mudakiht allikate tõttu õhem. Seal on põhi kivine ja liivane. Samas kalda lähedal on suur rändrahn, mis madalvee ajal ulatub veest välja.
Lavassaare järve suubub mitu kraavi (neist suurim on Rabaoja) ümbritsevast rabast. Järvest voolab välja Audru jõgi. Lavassaare järve vesi on pruun ja vähe läbipaistev (0,5 m), põhjani segunev ja soojenev, talvel aga suures osas põhjani külmuv.
Lavassaare järve keskkonnaregistri kood on VEE2064400.
Järv on Litoriinamere staadiumi lõpus merest eraldunud suure veekogu jäänuk.
Taimestik.
Veekogude suurtaimedest on seal sageli kohatavad ujuv penikeel, kollane vesikupp, laialeheline hundinui, ahtalehine hundinui, harilik pilliroog, harilik sinihelmikas ja soopihl. Vähemal määral on märgatud selliseid taimeliike nagu harilik sõnajalg, järvkaisel, soo-piimputk, harilik metsvits, ussilill, sookail, konnaosi, harilik mürkputk, hanevits, tarn, kanarbik, soovõhk, turbasammal. 
Kalastik.
Kuna järv pole eriti kergesti ligipääsetav, pole ka kalastajate huvi selle vastu kuigi suur. Põhilised kalaliigid on ahven, haug ja särg. Vahel saadavat angerjat, lutsu ja vingerjat.
2019. aastal oli keskmine kalaliikide arv võrguga katsepüügil neli.
Linnustik.
Järve kallastel pesitsevad jõgitiir, tuttpütt ja tuttvart, ka sinikael- ja piilpart.
Lavassaare järv on merikotkale elupaigaks ja toitumisalaks.
Kaldad.
Kaldad on turbased, enamasti kõrged, kohati ka madalad ja pehmed. Järv on raskesti ligipääsetav. 
Õõtsiksood esineb väikesel pindalal Lavassaare järve kallastel, kus see on kujunenud osalt seoses järve veetaseme alandamisega. Audru jõe lähte ümbruses on rabamets. 
Järv piirneb põhjast ja läänest Kõima rabaga. Idas on mõnesajameetri kaugusel tootmismaa. Lõunast voolab järvest välja Audru jõgi. Järve voolab ida küljest vähemalt kaks kraavi. Põhja osas kaks oja ja lääne küljel üks kraav.
AirBaltic

airBaltic on Läti lennufirma, mille kodulennujaam on Riia lennujaam. 
Firma tekkis 1995. aastal eraettevõtte Baltic International ja riigiettevõtte Latavio – Latvian Airlines liitumisel. Lennufirma omanikeks on Läti riik 88,37% ja Deutsche Lufthansa AG 10%-ga. 
Jaanuarini 2009 oli SAS Groupi valduses 47,2% airBalticu aktsiatest, mis 30. jaanuaril 2009 müüdi BAC-le 14 miljoni lati (umbes 20 mln €) eest.
2010. aasta detsembris avaldatud teadete kohaselt müüs Bertold Flick 50% ettevõtte Baltijas aviācijas sistēmas aktsiatest Venemaa ärimehele Stanislav Kovtunile kuuluvale Bahama saartel registreeritud ettevõttele Taurus Asset Management Fund Limited. 
Läti riigi võimalusi airBalticu tegevust enamusosanikuna suunata piirab 2009. aasta märtsis lahkumas olnud valitsuse transpordiministri Ainārs Šlesersi allkirjastatud aktsionäride koostööleping. 2010. aasta septembris palus uue valitsuse peaminister Valdis Dombrovskis riigi peaprokuröril hinnata lepingu kooskõla riigi huvidega.
Bertold Flick on andnud teada, et tema ettevõte Baltijas aviācijas sistēmas plaanib alustada iseseisvat tegevust Leedu turul, kus juba tegutseb airBaltic. 
29. jaanuaril 2025 teatasid Läti transpordiministeerium, airBaltic ja Lufthansa Grupp lepingu allkirjastamisest, mille kohaselt Lufthansa Grupp investeerib airBalticusse 14 miljonit eurot vähemusosaluse ja nõukogu koha eest.
Sihtpunktid.
airBaltic lendab kaheksakümne ühte sihtkohta Euroopas ja Aasias.
Lennukipark.
Seisuga november 2025 oli airBalticu lennukipargis 50 lennukit.
Ilmar Mikiver

Ilmar Mikiver (1. jaanuar 1920 Loksa – 26. september 2010 Washington) oli eesti ajakirjanik ja luuletaja. Aastatel 1988–1992 oli ta raadiojaama Ameerika Hääl Eesti Osakonna juhataja.
Ta õppis aastatel 1932–1935 Gustav Adolfi Gümnaasiumis ja lõpetas 1939. aastal Tallinna Reaalkooli. Aastatel 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikoolis ja töötas 1942–1943 Postimehe ajakirjanikuna, põgenes 1943. aastal Soome kaudu Rootsi. 1954. aastal lõpetas ta Stockholmi Ülikooli filosoofiakandidaadi kraadiga. 
Mikiver kuulus vabatahtlikuna Soome jalaväerügementi JR 200.
Hiljem töötas Mikiver raadiojaama Ameerika Hääl harutoimetuses Saksamaal Münchenis. Aastatel 1988–1992 juhatas Ameerika Hääle Eesti Osakonda Washingtonis. Ta töötas Ameerika Ühendriikides ka börsimaaklerina. 
Ilmar Mikiver kirjutas arvustusi ja esines loengutega ning kirjutas sürrealistlikku luulet (mida ilmus näiteks ajakirjas Mana). 
Pärast Ameerika Häälest taandumist kirjutas Mikiver Ameerika ajalehtede ülevaateid Eesti ajakirjandusväljaannetele ning oli New Yorgis ilmuva Vaba Eesti Sõna alaline kolumnist.
Isiklikku.
Ta oli Jakob Mikiveri poeg.
Vaiste lõpp

Vaiste lõpp (ka "Vaiste laht") on väike laht pindalaga 299 ha Liivi lahe kirdeosas Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. See asub Raespa ja Kastna poolsaare vahel. Lahte (lõppe) suubub Kolga jõgi. Laht piirneb Raespa, Saare ja Vaiste külaga.
Laht on populaarne talvine kalastamispaik harrastuskalameeste hulgas.
Kolga jõgi (Pärnumaa)

Kolga jõgi (ka "Kolga oja") on jõgi Pärnumaal Lääneranna vallas. 
Jõgi on 11,7 km pikk ja valgla pindala 89,9 km². Jõgi algab Piha külast ja suubub põhjast Vaiste lõppe.
Kolga jõkke voolavad paremalt Kaaniveski kraav ning vasakult Öaoja ja Veskiaru kraav. 
Jões leidub jõevähki ja jõeforelli. Jõel käib toitumas must-toonekurg. 
Kolga jõgi voolab keskjooksul läbi luiteliste Kolga mägede (Kolga luited), kus jõel on kõrged liivakaldad luitemännikuga. See koht võeti 1991. aastal kaitse alla ja kannab alates 2006. aastast Kolga looduskaitseala nime.
Aado Slutsk

Aado Slutsk (kuni 4.03.1940 Abram; 17. juuli 1918 Riia – 28. september 2006 Tallinn) oli Eesti ajakirjanik ja tippjuht. 
Trükiajakirjandus.
Ajakirjanikuna asus tööle juulis 1940 Tallinna ajalehes Trudovoj Put'. Septembris 1944 toimetas ta Tallinna ajalehte Päevauudised.
Ringhääling.
Aastast 1955 töötas ta ringhäälingus. 
Ta oli 1964–1981 Eesti NSV Raadio ja Televisiooni Komitee esimehe asetäitja, kellele allus Eesti Raadio. Aastatel 1969–1981 oli ta lisaks sellele ka ametlikult Eesti Raadio direktor. 
Aado Slutski toel tehti Eesti Raadios palju uuendusi. 1965. aastal loodi ühiskondliku arvamuse grupp kuulajatelt tagasiside saamiseks. Tööd alustas RAMETO. Aastal 1967 avati Eesti Raadio teine programm Vikerraadio, mis loodi Moskva raadio segasaatekavaga Radio Majak eeskujul konkureerimaks eeskätt Ameerika Häälega. Tema juhiks olles loodi raadio arvutuskeskus; hangiti moodne helibuss Škoda. Slutsk lõi raadio juurde Pressibüroo, kus analüüsiti maailma sündmusi. Üks uuendusi oli ka meelelahutuslike sarjade, nn järjejuttude alustamine oktoobris 1966. Ta korraldas tehniliste uuenduste demonstratsioone EKP juhtidele, mis soodustas välisvaluuta hankimist uue tehnika soetamiseks. 
Raadiojuhina kaitses Slutsk oma alluvaid ülemuste ees ideoloogiliste süüdistuste eest.
Ühiskondlik tegevus.
Alates 1989. aastast oli ta Eesti Olümpiakomitee liige.
Isiklikku.
Eesti Raadio järelehüüdes öeldakse: "Ta oli emotsionaalne, vahel ka subjektiivne ja ülekohtune. Juht, kellega vastuollu sattuda oli ohtlik. Ja sellest hoolimata oli ta särav isiksus. Ta oskas valida ja hinnata inimesi. Ta oli galantne ja vaimukas. Härrasmees, kes tervitades kaabut tõstis. Ta oli kirglik mägisuusataja ja efektne seltskonnategelane."
Valdo Pant lahkus Eesti Raadiost Eesti Televisiooni konflikti tõttu Slutskiga. Ta kirjutas sellise avalduse: "Raadio juhtkond teeb mulle takistusi ja ma ei saa nendega rohkem koos töötada. Raadio juhtkond on oinapäine. Ühesõnaga, kuna raadio juhtkond on loll, siis on nendega võimatu koos töötada.". Slutsk viseeris selle avalduse: "Nõus. Luban."
Budva vald

Budva vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros. 
Lisaks keskusele Budvale on vallas ka teisi asulaid, sealhulgas Bečići, Sveti Stefani ja Petrovac na Moru küla.
Andrijevica vald

Andrijevica vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Bari vald

Bari vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Nikšići vald

Nikšići vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Pljevlja vald

Pljevlja vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Žabljaki vald

Žabljaki vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Cetinje vald

Cetinje vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Podgorica vald

Podgorica vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Kotori vald

Kotori vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Rožaje vald

Rožaje vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Herceg Novi vald

Herceg Novi vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Danilovgradi vald

Danilovgradi vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
INXS

INXS on Austraalia rokkansambel, mis on moodustatud aastal 1977. 
1997. aasta turnee ajal tegi enesetapu nende laulja Michael Hutchence.
Aastal 2005 sai nende uueks solistiks kanadalane J. D. Fortune. Ta valiti 12-nädalase tõsielusarja "" käigus. 2011. aastal lahkus ta bändist ning tema asemele tuli Ciaran Gribbin.
Tivati vald

Tivati vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Ulcinji vald

Ulcinji vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros. Vald piirneb idas Albaaniaga. Piir kulgeb mööda Bojana jõge.
70% valla elanikest on albaanlased.
Šavniki vald

Šavniki vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Kolašini vald

Kolašini vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Plužine vald

Plužine vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Plavi vald

Plavi vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Mojkovaci vald

Mojkovaci vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Berane vald

Berane vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros. 
2013. loodi Berane valla aladest uus haldusüksus (Petnjica vald) ning Berane vald läks nii pindalalt kui ka rahvaarvust väiksemaks.
Bijelo Polje vald

Bijelo Polje vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros.
Kazimierz Marcinkiewiczi valitsus

Kazimierz Marcinkiewiczi valitsus tuli Poolas võimule 31. oktoobril 2005 valimiste järel. Marcinkiewicz nimetati peaministriks säilitamaks Lech Kaczyński võimalusi presidendiks saada, selle sihi saavutamise järel sai alates 14. juulist 2006 ametisse juba Jarosław Kaczyński valitsus.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
1PiS kandidaat&lt;br&gt;
2Endine PO&lt;br&gt;
3Partei Centrum liige&lt;br&gt;
4PiS lähedalseisev
&lt;br&gt;
Pärt Lias

Pärt Lias (28. oktoober 1940 – 20. oktoober 2006) oli eesti kirjandusteadlane, semiootik, kriitik ja tõlkija, aastast 1989 kuni surmani Tallinna Ülikooli õppejõud.
Enne Tallinna Ülikooli töötas Pärt Lias Keele ja Kirjanduse Instituudis. Aastatel 1992–1995 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus kirjandusteaduse ja kriitika toimetaja.
Marek Belka valitsus

Marek Belka valitsus tuli Poolas võimule mais/juunis 2004. Valitsuse ametissesaamine oli mõnevõrra raske, sest 2. mail peaministriks nimetatud Belka ei suutnud esimesel hääletusel saada parlamendis enamust oma kabineti toetuseks (hääled 188-262), ning seega sai tegelikult kabinet ametlikult riigi ette alles teisel katsel 24. juunil (236-215). Siinkohal on esialgu lähtutud siiski valitsuse ametlikul veebilehel olevast kronoloogiast. Samuti ei ole valitsust arvestatud Belka teiseks valitsuseks, kuna "esimest" oktoobris 1997 juhtis ta kõigest kohusetäitjana. Lahkus valitsusest 31. oktoobril 2005.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
1kohusetäitja&lt;br&gt;
&lt;br&gt;2endine PSL
Labajalg

Labajalg ehk jalalaba on inimese või teiste primaatide jala alumine osa.
Inimese labajalg.
Inimese labajalg koosneb pöiast ja varvastest.
Jalalaba välimine pool on käies vastu maad, sisemine pool ulatub maast veidi kõrgemale (lampjalgsuse korral on jalalaba ühtlaselt lame). Jalalabad on inimesele väga tähtsad tasakaalu hoidmiseks. Tasakaalu aitavad hoida ka varbad, mis kinnituvad jalalaba külge.
Hötorget

Hötorget (rootsi 'heinaturg') on väljak Stockholmis. Päevasel ajal on avatud puu- ja juurviljade turg, välja arvatud pühapäeval, kui on avatud kirbuturg. Väljaku läheduses asub ka samanimeline metroopeatus.
Nimi tuleneb vanadest aegadest, kui kohalikud talupojad müüsid all-linnas lossist veidi eemal platsi peal heinu.
Friedrich Gustav Arvelius

Friedrich Gustav Arvelius (5. veebruar (ukj 16. veebruar) 1753 Tallinn – 13. juuli (ukj 25. juuli) 1806 Tallinn) oli saksa päritolu eesti kirjanik. Ta kasutas pseudonüümi Sembard. 
Elulugu.
Friedrich Gustav Arvelius põlvnes Soome päritolu suguvõsast. Ta sündis 1741. aastast Viru-Nigulas pastoriks olnud Friedrich Immanuel Arveliuse (1716–1780) ja Augusta Johanna Frieselli (1731–1806) pojana. Tema lapsepõlv möödus Viru-Nigula kiriklas. 
Ta õppis Tallinna Toomkoolis (1769–1771) ja seejärel Leipzigi Ülikoolis usuteadust ja filoloogiat. Kooli lõpetamisel siirdus tagasi Eestisse, oli aastatel 1780–1790 Virumaal Kiikla mõisas koduõpetaja ning alates 1790. aastast Tallinna Linna Keiserliku Gümnaasiumi teoloogia ja ladina keele professor. Aastatel 1792, 1796, 1799 ja 1803 oli ta Tallinna Linna Keiserliku Gümnaasiumi rektoriks.
Kirjanduslik pärand.
Tema peamiseks tööks on saksa keelest eesti keelde tõlgitud jutud ja luuletused, mis olid õpetlikud ja talurahvast manitsevad. Arvelius kirjutas ka saksakeelse näidendi "Elisa" ning artikleid eesti keele arengu kohta.
Perekond.
Arvelius oli abielus Ohtu mõisast pärit Katharina Kurselliga. Nende tütar Katharina Wilhelmine Arvelius (1800–1869) abiellus 1823. aastal Eestimaa maanõuniku, ohvitseri ja Palmse mõisniku Carl Magnus von der Pahleniga. Tema noorem vend Martin Heinrich Arvelius (1760–1799) oli jurist, luuletaja ja näitekirjanik.
Elisabeth Aspe

Elisabeth Aspe (õieti Nieländer, Aspe oli neiupõlvenimi; 15. detsember (vkj 3. detsember) 1860 Pärnu – 25. august 1927 Pärnu) oli eesti kirjanik. Aspe kirjutas jutustusi talurahva, meremeeste ja linlaste elust. Tema jutustused on realistlikud.
Elulugu.
Aspe sündis veskiomaniku jõukas peres ning kujunemisaastad olid tal rahulikud. Aastatel 1870–1878 õppis ta saksa õppekeelega Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis, kus omal ajal õppisid ka Lydia Jannsen ja Lilli Suburg. Perekonnas koguti ja loeti eestikeelseid raamatuid ja ajalehti. Jannsenitest oli Aspedel üldse palju mälestusi, Elisabeth Aspele ristiisaks oli Johann Voldemar Jannsen. Siis jäi 1886. aastal isa, Madis Aspe (1820–1889) voodihaigeks ja tütrel tuli hakata teda põetama; isa eest hoolitsemise kõrvalt hakkas Aspe kirjutama romaane. Aspe isa sai halvatuse ning ta suri. Lühikese aja jooksul järgnesid sellele ema ja hiljem õemehe surm, mille järel jäi Aspe õde üksi koos oma kaheksa lapsega ja Aspe ise sai perepeaks. Aspe abiellus 1892. aastal Heinrich Nieländeriga ja sai temaga lapsed. Mõni aasta hiljem suri ka Aspe õde ning Elisabethil tuli hakata kasvatama ka õe lapsi.
19. sajandi lõpul oli Aspe puhul tegemist ühe tuntuma kirjanikuga ja tegi koos Lydia Koidulaga kaastööd ajalehele "Eesti Postimees". Aspe oli ära mainitud Mihkel Kampmaa väljaandes "Kirjanduse peajoontest" ja Eesti Kultuurkapital määras talle 1920. aastatel pensioni. Et Aspe ennast päris kirjanikuks ei pidanud, oli ta sellest meeldivalt üllatunud. Hilisemates kirjanduslugudes teda meeles peetud siiski pole.
Tuumariik

Tuumariik on riik, kellel on tuumarelv.
Ametlikud tuumariigid on Ameerika Ühendriigid, Venemaa, Hiina, Suurbritannia ja Prantsusmaa, India, Pakistan ja Põhja-Korea. Arvatakse, et tuumalaengud võivad olla või olid ka Iraanil, Iisraelil ja Lõuna-Aafrika Vabariigil.
Lõuna-Aafrika Vabariik tegi Iisraeliga koostööd tuumaenergia valdkonnas, kuid 1989. aastal lõpetas riik tuumarelva-alased arendustööd. Iisrael pole ametlikult kinnitanud tuumarelvade omamist. Mõlemat riiki on kahtlustatud kasutuskõlblike tuumarelvade valmistamises ja katsetuse läbiviimises India ookeanis, juhtumit tuntakse Vela intsidendi nime all. 
Tuumarelvastusprogrammidega on tegelenud näiteks Saksamaa (U-projekt) ja Jaapan (Ni-Go, F-Go projektid) Teise Maailmasõja ajal. 1960. aastatel oli oma tuumarelvaprogramm ka Rootsil.
Jaapan, Rootsi, Saksamaa ja Brasiilia omavad tänapäeval piisavalt teaduslikku, tehnoloogilist ja materiaalset võimekust, et luua suhteliselt lühikese ajavahemiku jooksul arvestatav kasutuskõlblik tuumaarsenal.
Utrecht

Utrecht on linn Hollandis, Utrechti provintsi halduskeskus.
Utrechtis asub Utrechti Ülikool.
Utrecht on peapiiskopkonna keskus.
Utrechti toomkiriku torn on Hollandi kõrgeim kirikutorn (112,3 m).
Ajalugu.
Linn sai alguse roomlaste kindlusest, mis rajati sinna 47. aasta paiku.
7. sajandi lõpus sai Utrechtist piiskopkonna keskus. Linnaõigused sai Utrecht 1122. aastal.
Utrechtis kirjutati 1713. aastal alla Hispaania pärilussõja lõpetanud Utrechti rahu.
Kultuur.
Utrechtis toimub igal aastal Hollandi Animafilmide Festival.
Sport.
Utrechtil on jalgpalliklubi FC Utrecht.
Andres Nuiamäe

Andres Nuiamäe (2. juuni 1982 Lehtse – 28. veebruar 2004 Bagdad) oli Eesti sõjaväelane (nooremseersant). 
Ta oli pärit Albu vallast ja lõpetas 2001. aastal Audentese Erakooli.
Ta kuulus ESTPLA-8 üksusse ja hukkus Iraagis Bagdadis patrullimise ajal teeäärse pommiplahvatuse tagajärjel. Ta oli esimene Eesti kaitseväe välismissioonidel ja Iraagi sõjas hukkunud sõjaväelane. Tal oli nooremseersandi auaste.
Alexis de Tocqueville

Alexis de Tocqueville (29. juuli 1805 – 16. aprill 1859) oli prantsuse ajaloolane.
Tocqueville'i kaks kuulsaimat tööd on "De la démocratie en Amérique" ("Tähelepanekuid ameerika demokraatiast"; eesti keeles 1995) ja "L'Ancien Régime et la Révolution" ("Vana kord ja revolutsioon"). Ta oli üks esimesi ajaloolasi, kes kasutas massiliselt arhiivimaterjale ning mitte ainult riiklikke dokumente, vaid ka statistilisi andmeid. Samas oli tema kirjutusstiil ka väga särav ja voolav, mistõttu tema teosed on tänini küllaltki loetavad.
Katkenud elu

"Katkenud elu" (ka "Aasta mu noorusest"; ingl "Girl, Interrupted") on Oscariga pärjatud Ameerika Ühendriikide 1999. aasta draamafilm, mis põhineb tõsielul ja räägib noore peategelase Susanna läbielamistest Claymoore'i psühhiaatriahaiglas.
Filmi aluseks on Susanna Kayseni samanimelised autobiograafilised memuaarid.
Süžee.
1967. aastal laseb 18-aastane Susanna ennast pärast ebaõnnestunud enesetapukatset panna Claymoore'i psühhiaatrihaiglasse, kus tal diagnoositakse ebastabiilse isiksuse sündroom ("Borderline syndrome"). Haiglas sõbruneb ta teiste patsientide Polly, Georgina, Daisy ja Lisaga, kellest viimasega ta ka haiglast põgeneb, et minna Disneylandi. Nad ööbivad varem haiglast vabastatud Daisy juures, kelle aga pärast Lisa mentaalset rünnakut eelneval õhtul hommikul endalt elu võtnuna leiavad. Selle tagajärjel otsustab Susanna tagasi haiglasse minna ja Lisa jätkab oma teekonda üksinda.
Mõne aja pärast satub Lisa tagasi haiglasse ning Susanna peale viha kandes ähvardab teda tappa ning ründab mentaalselt, kuni ise kokku variseb. Järgmisel päeval vabastatakse Susanna haiglast ja ta elab edasi normaalset elu. 1970. aastaks on enamik tema sõpradest haiglast vabastatud.
Auhinnad.
Oscar
Kuldgloobus
Ekraaninäitlejate Gildi auhind
Arnold J. Toynbee

Arnold Joseph Toynbee (14. aprill 1889 – 12. oktoober 1975) oli Suurbritannia ajaloolane.
Toynbee elutööks oli 12-köiteline "A Study of History" ("Uurimus ajaloost"), mis püüdis kõiki ajaloolisi protsesse selgitada tsivilisatsiooniteooriaga. Toynbee on tugevalt mõjutatud Oswald Spengleri maailmavaatest (teda oma peateoses kordagi mainimata), kuid viimasest erinevalt ei pea kultuuri allakäiku ja hukkumist fataalselt paratamatuks. 
Toynbee jagas maailma enam kui 20 tsivilisatsiooniks ning lahkas neid põhjalikult, kujundades teooria tsivilisatsioonide tõusust ehk kasvust, langusest ja hävingust. Nende ja väiksemate tsivilisatsioonidega seotud protsessidega seletas ta kogu ajaloo kulgu. Ent teised ajaloolased leidsid tema tööst palju ebatäpsusi ning ka vigu, mistõttu tema teooria kaotas peagi ajalooteaduse silmis tõsiseltvõetavuse. Samas oli see üks huvitavamaid ja põhjalikumaid kogu ajaloo süstematiseerimise katseid, mis oli ilmselt teadlikult kirjutatud ka vastukaaluks marksistlikule ajaloonägemusele.
Viersen

Viersen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Vierseni kreisi halduskeskus.
Tänapäevane Viersen on linnana suhteliselt noor. See moodustati alles 1970. aastal nelja väiksema linna ühendamisel, mis moodustavad nüüd neli Vierseni linnaosa: Alt-Vierseni, Dülkeni, Süchtelni ja Boisheimi. 1974. aasta lõpuni oli Viersen kreisivaba linn.
Viersenis on USA toiduainete kontserni Masterfoods Saksamaa peakorter ja jaekaubandusketi Kaiser's Tengelmann keskus.
Tuntud inimestest on Viersenis sündinud näiteks arhitekt Joachim Schürmann, kirjanik Reinhard Kaiser ja poliitik Udo Voigt.
Kuivajõgi

Kuivajõgi (ka "Kuivajõe jõgi") on Pirita jõe vasakpoolne lisajõgi, mis algab Vonka rabast loodes ja suubub Pirita jõkke Kose-Uuemõisa kohal. Kuivajõe pikkus on 32,8 km, karstialal voolab ta maapinnal ainult kevadise suurvee ajal.
Osa Kuivajõe sängist on võetud kaitse alla (Kuivajõe sängi kaitseala).
Lorenzo Valla

Lorenzo Valla (ka Laurentius Valla; 1406 – 1. august 1457) oli itaalia humanist ja õigusteadlane.
Valla on tuntud ühe allikakriitika (taas)loojana. Tema keelelisel analüüsil põhinev uurimus "Constantinuse kingitusest" (ürik, mis andis paavstile ilmaliku võimu endise Lääne-Rooma impeeriumi üle) näitas, et tegu oli võltsinguga.
Valla tegutses ka riigiametnikuna Napoli ja Aragóni õukondades.
The Human League

The Human League on 1977. aastal asutatud "synth-pop"'i ansambel Inglismaalt Sheffieldist. Ansambel saavutas suurt edu 1980. aastatel. Laulja ja helilooja Philip Oakey on ainuke liige, kes on bändis olnud alates selle asutamisest. Ansambli nimi on võetud arvutimängust "".
Ansambli 1981. aasta singel "Don't You Want Me" käivitas USAs 1982. aasta juulis Billboard Hot 100-s esikohale jõudes nn teise Briti invasiooni.
Hans Anton Schultz

Hans Anton Schultz (25. mai vkj) / 6. juuni 1866 Päinurme mõisavald, Koeru kihelkond Vaali küla – 1. detsember 1905 (vkj) / 14. detsember 1905) oli rätsep, rahvaluulekoguja ja 1905. aasta revolutsioonist osavõtnu Järvamaalt Koeru kihelkonnast Vaali külast. 
Schultzi haridus piirdus kolme aasta külakooliga. Lisaks rätsepatööle oli ta olnud ka rändraamatukaupmees. Vähesest haridusest hoolimata omanud ta siiski kõnemehe osavust, eriti piiblitsitaatide kasutamisel. Ta lahkus luteri kirikukogudusest, astudes vene õigeusku, millele järgnesid ka teised perekonnaliikmed. Schultzi algatusel korraldati aastas paar korda Vaali koolimajas õigeusu jumalateenistusi, kuhu kutsuti Põltsamaa preester. 
1890. aastatel hakkas H. A. Schultz rahvaluulet koguma, mida sobis hästi tema rändava eluviisiga; rahvapärimuse kogumisel aitas teda ka vend Kaarel. 1893. aastal saatis Schultz korraga 1376 lehekülje suuruse kogu. Ta oli Jakob Hurda üks viljakamaid korrespondente rahvaluule kogumisel. 
1905. aasta revolutsiooni käigus asutas ta koos mõnekümne kaaslasega Vaali vabariigi, mille juhiks ("Eesti presidendiks") ta ka ise siis oli. Moodustas miilitsasalga ja mõõtis maatameestele 1905. aasta sügisel Vaali mõisa tagasi paarkümmend aastat varem mõisaga ühendatud talu maad. Oli 1905. aasta oktoobris moodustatud Vaali komitee saadik Tartu kongressil. "Vaali Vabariigi" asutajana on teda peetud üheks esimeseks Eesti Vabariigi idee algatajaks.
1905. aasta jõululaupäeval lasti ta ja ta mõttekaaslased Mart Jürmanni, Voldemar Jürmanni ja teised, mitšman Izmailovi juhtimisel karistussalga poolt Koerus maha. Ta maeti 29. detsembril 1905 (vkj)/ 11. jaanuaril 1906 Põltsamaa vanale õigeusu kalmistule. Tema haua tähis pole säilinud.
Hinnangud.
Oskar Loorits on teda iseloomustanud järgmiselt: "ta on oskamatult räpakas ja ajuti otse närvlikult tujukas, ülihõlpsasti süttiv ja ärrituv, vaimustuse kõrgelt harjalt kauhti silmapilkselt ahastuse karidelle kukkuv ja pettumuse-pessimismi purunev. Ei mõistuse tasakaalustavat süstemaatsust, ei loogikat, enesekriitikat ega järjekindlust selle mehe iseloomu pole sadestund, seda enam aga siia on kuhjund õhulosside lapselikkust ja härdameelset hellust, fantaseeringut ja otse avasilmi unelemist, igatsemist ja tundeid, tunge, kirgi kuni endaunustuse ja eksaltatsioonini kas või kõige tüütavamas argielu proosas".
Dajan Ahmet

Dajan Ahmet (sünninimi Dajan Ahmetov (kandis seda 1999. aastani); kasutanud pseudonüümi Jaan Võõramaa või Võõramaa Jean; 22. jaanuar 1962 Tallinn – 4. november 2006 Mõhküla) oli tatari päritolu Eesti näitleja ja lavastaja.
Dajan Ahmet hukkus 4. novembril 2006 Jõgevamaal toimunud raskes liiklusõnnetuses.
Internetikomplekt

Internetikomplekt on tarkvara komplekt erinevatest Interneti võimaluste kasutamisele orienteeritud tarkvaradest, mis on tihti integreeritud üksteisega.
Tavalisemad internetikomplekti kuuluvad tarkvarad on:
Kuna veebilehitseja on enimkasutatav osa internetikomplektist kutsutakse tihti kogu internetikomplekti ka veebilehitsejaks või brauseriks.
Kasutusel on näiteks järgmised internetikomplektid:
Vineyard Tallinna kogudus

EKNK Vineyard Tallinna kogudus (kuni 2012. aastani Mustamäe Linnakogudus) loodi 2003. aastal ja kuulub rahvusvahelisse uuskarismaatilisse Vineyard-kirikute ühendusse. 
Vineyardi koguduse liikmed identifitseerivad end tihti kui "keskmised radikaalid (radical middle)", positsioneerides end nelipühi ja traditsioonilisema liikumise piirimaile. Mõiste tuleneb Bill Jacksoni raamatust "The Quest for the Radical Middle". 
Liikumise tuntuim liider on olnud John Wimber. 
Väärtused ja jumalateenistuste stiil sarnaneb paljus Vineyardi koguduste omaga. Liikumine on saanud alguse protestantlikust kirikust ning on suhteliselt tuntud nii Euroopas, Ameerikas kui ka Austraalias. Jumalateenistuse iseloomustavaks nähtuseks on vaba vorm, personaalne perekondlik lähenemine-osadus, kaasaegne ülistusmuusika ja teenimine, millest viimane omab märkimisväärset osa teenistustest. Olulise osa koguduse struktuurist moodustavad nn kodugrupid, kus pööratakse enam tähelepanu isiku vajadustele, arengule ja vaimulikule kasvule. 
Koguduse liikmeskond on tänu inglis- ja eestikeelsetele teenistustele nooremapoolne ja multikultuurne.
Jumalateenistused toimuvad iga nädal pühapäeviti kell 11:00 Eduard Vilde tee 131. Koguduse pastor on Anthony Jessop
Vaata ka.
EKNK Õppekeskus SA
Tääksi

Tääksi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Pindala on 4,94 km2. Külas on 122 elanikku (2006).
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas asuvad Tääksi ohvriallikas, Hiiemägi, ohvrikivi Tõnni vakk, Paksu suurkivi, Rõngu kivi ja Tääksi villaveski. Külast voolab läbi Tääksi oja, millele on paisutatud Tääksi järv.
Küla keskne asutus on Tääksi Põhikool. Korraldatakse mitmesuguseid spordivõistlusi: Tääksi kümnevõistlus, Tääksi järve jooks, bagi- ja autokrossivõistlused.
Ajalugu.
Tääksi külas paiknes keskaegne külakalmistu, Tääksi veski rajamise aeg ei ole teada.
Tääksi küla on teadaolevalt esmamainitud 1584. aastal. Selle aasta Viljandi staarostkonna "Wasth moyza" (Vastemõisa) mõisa teise vardjaskonna nimekirjas on toodud Taigisth küla koos järgmiste taludega: "Tomas, Raucep Jan, Szaro Pied, Tutrica Piep" ja "Tutrica Macz". Kõikide talude suurus oli pool adramaad, kuid see oli kasutusel ainult Saru Peedi puhul. Teised kasutasid vaid poolt sellest (ehk ¼ adramaad). Lisaks elas külas vabadik Jaak, kes ei kasutanud maad ega pidanud seega ka midagi tasuma ("Jak bobol niedal nicz nima nicz").
Poola-Rootsi sõdade tulemusel oli 1624. aastaks Tääksis vaid üks vabadik, Paidest kolinud Christoffer, kuna kõik talud olid hävinenud sõjas. "1638. aasta maarevisjonis kuulus Tääksi Alaküla mõisa alla, seal asunud veskist oli alles veskiase, kokku külas kaks talu ja üks saunik. 1688. aastaks on küla allutatud Olustvere mõisale, külas oli kuus talu, lisaks mölder Sarukse Jaak. 1766. aasta personaalraamatu järgi on külas seitse talu, möldri pere ja üks saunik. 1866. aastast kuulus Tääksi küla Olustvere valda, 1945-1960 eksisteeris aga eraldi Tääksi külanõukogu".
Varem Olustvere Papiorus asunud vallakeskus koliti 1913. aastast Tääksis valminud vallamajja. Toima talus 1868. aastal tegevust alustanud külakool kolis 1875. aastal Tillu Reinu talu maadel valminud koolimajja. Praegune koolimaja ehitati 1931. aastaks. Tääksis tegutses (enne 1940. aastat) jahu- ja saeveski, 1907 avatud Peet Aua kauplus, 1913 asutatud Olustvere Tääksi vabatahtlik tuletõrje selts, 1914. aastal tegevust alustanud Olustvere Kaubatarvitajate Ühisus oma kauplusega, 1923. aastal tegutsemist alustanud Olustvere Tääksi piimaühisus koos meiereiga (meier Konstantin Kolumbus võitis 1930. aastatel piimatööstuse auhindu) ja rida teisi seltse ja ühinguid. Tääksis paiknes ka 1925–1940 tegutsenud Olustvere Ühispank.
GLOBE

GLOBE ("Global Learning and Observations to Benefit the Environment") on ülemaailmne koolide keskkonnauuringute programm, mille algatas USA asepresident Al Gore 1994. aastal. 
Keskuseks on USA Rahvuslik Ookeani ja Atmosfääri Assotsiatsioon (NOAA). GLOBE programmi juhivad mitme USA ülikooli teadlased ja haridustegelased. Eesti ühines GLOBE programmiga 19. juunil 1996.
Põhi- ja keskkooliõpilased üle kogu maailma teevad keskkonnaalaseid mõõtmisi ja vaatlusi oma kooli ümbruses geograafiliselt täpselt määratletud mõõtmiskohtades ning saadavad tulemused interneti kaudu GLOBE keskusesse, võtavad vastu teiste programmis osalejate andmeid ning NOAA ja NASA koostatud Maa ilmastiku ja looduse kokkuvõtteid ning kasutavad neid õppetöös ja uurimustes.
GLOBE programmi koordinaator Eestis on Laura Altin.
Eesti Komitee

Eesti Komitee oli Eesti Kongressi täidesaatev juhtorgan. See valiti Eesti Kongressi esimesel istungjärgul 78-liikmelisena. 
Eesti Komitee valitud juhatusse kuulusid esimees Tunne Kelam, aseesimehed Sirje Endre ja Kaido Kama, sekretär Eve Pärnaste, liikmed Jüri Adams, Edgar Savisaar, Endel Lippmaa, Mart Laar, Kalle Jürgenson, Jüri Rätsep, Trivimi Velliste ja Paul-Eerik Rummo .
Koos Eesti Vabariigi Ülemnõukoguga moodustas Eesti Komitee 20. augustil 1991 uue põhiseaduse koostamiseks Põhiseaduse Assamblee.
Hendrik Toompere

Hendrik Toompere (varem ka "Hendrik Toompere juunior"; sündinud 5. juunil 1965 Tallinnas) on eesti lavastaja ja näitleja.
Ta õppis 1984–1988 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri XIII lennus (juhendaja Kalju Komissarov) ja lõpetas selle näitlejana.
Aastatel 1988–1990 oli Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja. Alates 1990. aastast töötab Eesti Draamateatris (1990–1998 näitleja, alates 1998 lavastaja).
1996–2003 oli reklaamibüroo Brand Sellers DDB reklaamide autor ja lavastaja. 
2006–2010 Eesti Muusika ja Teatriakadeemia lavakunstikooli õppejõud, olles lavakunstikooli XXIV lennu juhendaja. 
Isiklikku.
Hendrik Toompere vanaisa oli maadleja Herman Kruusenberg. Tema isa Hendrik Toompere seenior ja ema Maie Toompere olid Nukuteatri näitlejad. Näitlejad on ka tema õde Harriet Toompere ja õe elukaaslane Mait Malmsten. Mõlemad töötavad Eesti Draamateatris. Tema naine on Viktoria Toompere. Nende poeg Hendrik Toompere juunior on näitleja ja alates 2018. aastast Eesti Draamateatri kunstiline juht. Nende tütar Üüve-Lydia on koreograaf.
Tema maakodu asub Lääne-Viru maakonnas.
Ta harrastab maalimist. Varem on mänginud sulgpalli.
Kaarin Raid

Kaarin Raid (22. oktoober 1942 Rakvere – 29. juuli 2014 Viljandi) oli eesti lavastaja, näitleja ja teatripedagoog.
Elukäik.
Õppejõuna juhendas Kaarin Raid lisaks lavakunstikooli VIII lennule (Merle Talvik, Aivar Tommingas, Raivo Rüütel, Enn Keerd jpt) ka sama kooli teistegi lendude diplomilavastusi ja teatritudengeid Viljandi Kultuuriakadeemias.
Lavastusi.
Publiku mällu on jäänud paljud Raidi lavastused, teiste seas Tšehhovi «Kirsiaed», «Kajakas» ja «Onu Vanja». Viimast mängiti Olustvere lossis üle 100 korra. Oma meelisžanriks pidas Raid klassikalist psühholoogilist teatrit, kuid tema lavastused on olnud ka novaatorlikud ja eesti teatripilti laiemalt mõjutanud ja uuendanud (Külalised, Epp Pillarpardi Punjaba potitehas jm). 2013. aastal pälvis Kaarin Raid Eesti Vabariigilt pikaajalise väljapaistva loomingulise tegevuse eest 64 000 euro suuruse elutööpreemia.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1967–1973 abielus lavastaja Ingo Normetiga, neil on poeg Ott.
Evar Riitsaar

Evar Riitsaar (sündinud 29. oktoobril 1968) on setu kunstnik, kes on kolmel Setu kuningriigi päeval valitud Setumaa ülemsootskaks. 
Kunstnikuna on Evar Riitsaar maalinud tahvelmaale, kujundanud raamatuid (Kauksi Ülle "Käänüpäiv", Vigala Sassi "Kuldmamma") ja restaureerinud hooneid. Peab Obinitsas galeriid Hal'as Kunn. 
Kuulub ansamblisse Lõkõriq, esinenud ka koos setu meeste laulupargiga Liinatśuraq.
Isiklikku.
Evar Riitsaare elukaaslane on Kauksi Ülle, neil on tütar Leelo ja poeg Truvar.
Addold Mossin

Addold Adolf Mossin (12. detsember 1919 Tallinn – 16. märts 2024 Täby) oli taarausu vaimulik (hiislar), kes tegutses paguluses Rootsis ja pärast Eesti taasiseseisvumist ka Eestis.
Mossin kuulus vabatahtlikuna Soome armee jalaväerügementi JR 200.
Osalenud Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koja asutamisel 1995. aastal, oli ta selle ühenduse esimene vanem.
Mossin oli 2006. aastast alates Erakonna Eestimaa Rohelised liige.
Ta oli Colombo College'i (Sri Lankal) audoktor ja Valgetähe V klassi teenetemärgi kavaler (2003).
Isiklikku.
Tema lellepoeg oli Jaak Mosin.
Tema abikaasa oli Hilma Nerep-Mossin.
Priit Pedajas

Priit Pedajas (sündinud 21. jaanuaril 1954) on eesti näitleja, laulja ja teatrilavastaja. 
Ta lõpetas Tallinna 7. Keskkooli. Aastatel 1972–1976 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris Voldemar Panso juhendamisel (7. lend). 
Aastatel 1976–1979 töötas ta Eesti Riikliku Nukuteatri muusikaala juhatajana. 1979–1985 oli ta Ugala näitleja ja lavastaja ja 1985–1991 töötas Endla teatris lavastajana. 
Aastatel 1992–2024 oli Pedajas Eesti Draamateatri lavastaja, 1999–2018 oli samas peanäitejuht. 
1992–1998 ja 2000–2006 oli ta Eesti Muusikaakadeemia lavakunstikooli õppejõud ning juhendas lavakunstikooli XVIII ja XXII lendu.
Tarbatu Hiis

Tarbatu Hiis (ametliku nimega Kogudus Tarbatu Hiis) on taaralaste ühendus.
Tarbatu Hiis asutati aastal 2003 Addold Mossini ja Andro Roosi osalusel.
Ühendus on kirjastanud "Hiielauliku" (2003).
Hommikteater

Hommikteater oli aastatel 1921–1924 Eestis tegutsenud teater.
Teater sai nime selle järgi, et plaanis oli anda etendusi pühapäevahommikuti kell 10, seega ajal, mil tavaliselt käidi kirikus.
Teater sai alguse rühmast asjaarmastajatest, kes tahtsid arendada teatri uut ühiskondlikku funktsiooni ja ekspressionistlikku teatrikeelt. 1918. aastal toimunud Elise Kevendi näitemängukursuste trupp otsustaski luua uue teatri. Juhiks, lavastajaks ja ideoloogiks sai August (Aggio) Bachmann. Trupiga liitusid Märt Laarman, J. Rummo, Nigol Andresen, Estoniast Hilda Gleser jt. Loominguprotsess oli kollektiivne ja kõrvalistele anonüümne (kavalehel ei esitatud näitlejate nimesid). Uued teatraalsed väljendusvahendid ja proovid olid tähtsamad kui lõpptulemus.
Kui Bachmann suvel 1923 suri, püüdis ta tööd jätkata Gleser, kuid hoolimata tema pingutustest suleti teater 1924. aastal mitmel põhjusel: poliitiline surve, majanduslik kitsikus ja stuudiotööle pühendunud juhi puudumine.
Tallinna Töölisteater

Tallinna Töölisteater (1941–1944 Väiketeater) oli aastatel 1926–1944 Tallinnas tegutsenud teater. 
Ajalugu.
Teater asutati aastal 1926. Selle ideelise ja kunstilise suuna sõnastajateks olid Priit Põldroos ja Hugo Reiman:
Teatri ülesandeks oli tööliste elu ja klassivõitluse kujutamine, kuid teater polnud parteistunud. Algul telliti lavastusi Draamastuudio Teatrilt, kuid 1929. aastal sõlmiti lepingud kutseliste näitlejatega. Lavastajatena tegutsesid Priit Põldroos, Hilda Gleser (suri 1932) ja Andres Särev. Kunstiline kujundaja oli Herbert Tamm. 1930. aastal kolis teater Estonia endisesse majja Sakala tänav 6. Teatri ülalpidaja oli Tallinna Töölisteatri Ühing.
Töölisteater andis nädalas keskmiselt kaheksa etendust. Uue teatrihoone ehitamiseks omandas teater Maakri tänaval suure ehituskrundi, kuhu alustati 1939/1940. aastal uue hoone projekteerimist. Praegu kõrgub seal Radisson Blu Sky Hotel.
Aastal 1941 panid Saksa okupatsioonivõimud teatrile nimeks Väiketeater. 1944. aasta sügisel sai teatrist Eesti NSV Riiklik Noorsooteater.
Tõnu Aav

Tõnu Aav (21. jaanuar 1939 Tallinn – 14. august 2019 Tallinn) oli eesti näitleja. 
Haridus.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (I lend, juhendaja Voldemar Panso). 
Töökäik.
Alates 1961. aastast oli Tõnu Aav Eesti Draamateatri näitleja. Selle kõrvalt töötas ta 1960. aastatel ka Eesti Televisiooni diktorina.
Ta mängis umbes 150 teatrilavastuses, ligi 30 mängufilmis ja kümnetes telelavastustes, näitles kuuldemängudes, huumori- ja lastesaadetes ning luges raadios järjejutte ja heliplaatidele kirjandusteoseid (sh "Karupoeg Puhh", "Alice Imedemaal", "Kolm meest paadis (koerast rääkimata)" jm). 
Tema kui ühe oma aja armastatuma estraadikoomiku firmamärgiks said alates 1970. aastatest "Vahva sõduri Švejki" ja "Polkovniku lese" ainetel loodud sketšid ning hiljem ka "Onu Remuse juttude" plaadistused, mis sünnitasid terve hulga igihaljaid käibefraase.
Märtsis 1976 oli just tema Eesti Televisiooni saatesarja "Estraaditähestik" esimese saate portreteeritav. 
ETV telesarjas "Õnne 13" kehastas ta Feliks Vissi (2003–2017).
Peamiselt huumorisaadete raames laulis ta ansamblites Bixio Trio ja Kukerpillid.
Aav on maetud Tallinna Metsakalmistule teatritegelaste kvartalisse.
Isiklikku.
Tõnu Aava esimene abikaasa oli näitleja Irja Aav, nende vanem poeg on koorijuht Lauri Aav (sündinud 1967) ja noorem poeg oli butafoor Ardi Aav (1968–2019); teine abikaasa oli näitleja Murel Aav, nende poeg Kristo-Martin Aav töötab IKT vallas. Tõnu Aava õde on spordipedagoog Anne Metsis.
Karl Ader

Karl Ader (varjunimi Kaarup; 20. märts 1903 Kavastu vald – 18. juuni 1993 Tallinn) oli eesti lavakõneõpetaja, lavastaja, näitleja ja lastekirjanik.
Mälestuse jäädvustamine.
Aastal 2003 asutas Eesti Teatriliit näitleja Kalju Orro ettepanekul Karl Adra nimelise auhinna, mille pälvib Karl Adra sünniaastapäeval, 20. märtsil draamanäitleja, kelle korrektne eesti keel, kõnekultuur ja sõnumi selgus kõige paremini publikuni jõuab.