tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tõlgendamine (õigusteadus)

Tõlgendamine on tegevus, millega selgitatakse välja õigusakti, lepingu või muu õigusallika tegelik sisu ehk mõte. Tõlgendamine on õigusteaduse meetod.
Tõlgendamise vajalikkus.
Tartu Ülikooli võrdleva õigusteaduse professor Raul Narits on tõlgendamise vajalikkust põhjendanud järgmiselt: "Enne abstraktse õigusnormi rakendamist konkreetsetele elulistele asjaoludele peab õiguse rakendaja endale selgeks tegema õigusnormi sisu ja mõtte. Õigusnormi looja võib eksida terminite valikus või kasutada formuleeringutes ebatäpseid termineid. Taoline olukord muudab õiguse tõlgendamise tema rakendamisel hädavajalikuks." Õigusakti keel on spetsiifiline formaliseeritud keel, kus igal mõistel on talle omane juriidiliselt eriline ja kindel tähendus. Seetõttu võivad sõnad ja terved lausekonstruktsioonid õigustekstis omada tavakeelest oluliselt erinevat tähendust.
"Klassikalise" tõlgenduskriteeriumide käsitluse autor Friedrich Carl von Savigny on öelnud tõlgendamise mõtte kohta, et seaduse tõlgendamise ülesanne on asetada ennast mõtetes seadusandja kohale ja korrata kunstlikult tema tegevust. Nii on tõlgendus seaduse sees oleva mõtte rekonstruktsioon.
Tõlgendusvõtted.
Von Savigny eristas nelja peamist tõlgendusvõtet: grammatiline, loogiline, süstemaatiline ja ajalooline tõlgendamine.
Grammatiline tõlgendamine.
Grammatiline tõlgendamine selgitab õigusakti sõnastust keeleliselt, määrates kindlaks sõnade ja lausete tähenduse. Suure tähendusega on keele üldmõistete ja juriidiliste mõistete eristamine. Grammatiline tõlgendamine võib hõlmata sõnaraamatute ja entsüklopeediate kasutamist, samuti sõnade ja fraaside vaheliste süntaktiliste seoste analüüsi. 
Süstemaatiline tõlgendamine.
Süstemaatilisel tõlgendamisel võetakse mõistete tähenduse kindlakstegemisel arvesse kõiki asjassepuutuvaid õigusakte, mitte ainult seda, mida tõlgendatakse. Seaduses defineeritud mõistele võib olla tehtud täpsustusi ja kitsendusi muudeski seadustes.
Ajalooline tõlgendamine.
Ajalooline tõlgendamine selgitab välja õigusakti väljaandmise ajal valitsenud ning õigusakti loomiseni viinud tingimused, olukorrad ja põhjused. Siin saab kasutada õigusakti ettevalmistusmaterjale (nn "travaux preparatoires," näiteks seaduseelnõude seletuskirjad, parlamendiarutelude stenogrammid).
Teleoloogiline tõlgendamine.
Teleoloogiline tõlgendamine on tõlgendamine seaduse sätte mõtte ja eesmärgi kaudu.
Nõva

Nõva (kohalikus murdes "Növa") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Soome lahe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Nõva valla halduskeskus.
Nõva küla ("Neyve") on esmamainitud 1402. aastal, küla kuulus siis Lääne-Nigula kihelkonda. Toona läks küla Lihula kloostri valdusest Padise kloostrile.
1559. aastast on teateid Nõval asunud Nõva mõisa ("Newe") kohta. 1653. aastast arvati Nõva Harjumaa Risti kihelkonda.
18. sajandi kaartidel on kasutatud kirjakuju "Newwa". Aastal 1977 liideti Nõvaga Ärita.
Nõval asub Mandri-Eesti vanim puukirik (Nõva kirik, ehitatud 1740–1750). Kirikus tegutseb Nõva Püha Olevi kogudus. Kirikuaed ja seal asuv vabadussõja mälestussammas on muinsuskaitse all.
XIX sajandi 70. aastatel oli Nõval köstriks ja koolmeistriks Friedrich Brandt.
Küla nimi võb pärineda mitmest sõnast: soome "neva" tähistab sood, eesti "nõva" kraavi.
Külas on Nõva ja Laimi bussipeatus.
Küla läänepiiril voolab Nõva jõgi, idapiiril Veskijõgi. Küla piires Soome lahe ääres asub Nõva rand. Mereäärne luiteline rannamännik kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
2000. aastal oli elanike arv 161, 2010. aastal 136 ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 112.
1920. aastast tegutses Nõva mõisa härrastemajas Nõva kool. 2002. aastal hoone majavammi tõttu lammutati ja selle asemele ehitati uus, mis jäljendab endisaegset härrastemaja.
Suliko Liiv

Suliko Liiv (kuni 1978 Valdsoo; sündinud 25. juulil 1953 Valgas) on inglise filoloog. 
1971. aastal lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina.
Ta töötas aastatel 1976–1987 Tallinna Pedagoogilises Instituudis inglise keele õpetajana, 1987–1993 oli Pedagoogikaülikoolis dotsent. 1993. aastast on ta Tallinna Ülikooli professor. Aastatel 1986–1989 ja 2004–2007 oli ta filoloogiateaduskonna dekaan. Kuni 2015. aastani oli Suliko Liiv Tallinna ülikooli Germaani-Romaani keelte ja Kultuuride instituudi direktor.
Ta on 1994. aastast Euroopa Nõukogu Nüüdiskeelte Keskuse juhtimisnõukogu liige. 2016. aastani (kokku üle 20 aasta) oli ta ka Eesti esindaja Euroopa Nõukogu nüüdiskeelte valdkonnas nii Strasbourgis kui ka Grazis, 
Avaldanud sõnastikke, vestmikke ja keeleteadusteoseid.
Isiklikku.
Suliko Liivi harrastused on muusika ja sport.
Suliko Liivi abikaasa oli Anti Liiv. Majandusteadlane Signe Rosenberg on nende tütar ja informaatik Innar Liiv on nende poeg.
Nõva (täpsustus)

Nõva on mitme koha nimi:
Komeet (kala)

Komeet on kuldkala ("Carassius auratus auratus") üks ehisvorme.
Ta on aretatud USA-s.
Audi alteram partem

Audi alteram partem ehk audiatur et altera pars (ladina keeles 'kuula ära teine pool') on õiguse üldpõhimõte, mille kohaselt tuleb vaidluste lahendamisel ära kuulata mõlemad osapooled. Mõlemad pooled tuleb ära kuulata võrdsel alusel ning igaühel on õigus olla ära kuulatud, enne kui tema suhtes kohaldatakse tema õigusi, vabadusi või huve riivavaid abinõusid.
Võhma (Haljala)

Võhma on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Võhma seltsimaja, kus tegutsevad segakoor, näitering ja rahvatantsurühmad. Seltsimaja valmis 1910. aastal ja ehitati algselt Palmse Priitahtlike Tulekustutajate Seltsi majaks. Hoone fassaad ja katus renoveeriti põhjalikult 2013. aastal.
Külas asub muistne Võhma kivikalme.
Reverence

Reverence on Eesti 6-liikmeline džässansambel. 
Ansambel Reverence sai alguse 2003. aasta novembris triona, kuhu kuulusid bassimängija, klahvimees ja trummar.
Sekstett loodi 2004. aasta sügisel festivali "Rainbow Jazz" noorte džässansamblite noortekonkursiks, kust toodi koju ka võit.
Sõmeru

Sõmeru on alevik Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Sõmeru valla halduskeskus, pärast reformi on ta Rakvere valla keskus. 
Alevikus asub Sõmeru Põhikool, noortekeskus, klubi, spordiklubi, postkontor, tervisekeskus ja Sõmeru raamatukogu. 
Sõmerul asuvad puidu- ja metallitöötlemisettevõtted, Sõmeru vesiveski ja sild. Kaarli mõisas elas aastatel 1804–1817 Friedrich Reinhold Kreutzwald.
Sõmerul asub Sõmeru-Näpi rahvaspordiväljak.
Sõmeru keskushoone ees asub metsavend Ruuben Lamburi mälestusskulptuur.
Ajalugu.
Sõmerut on esmamainitud Taani hindamisraamatus nimega Someruerae. Mõisat on esmamainitud 1481. aastal. 1642. aastal jagati Sõmeru mõis vendade Carl Hastferi ja Heinrich Hastferi vahel kaheks: Vana-Sõmeru mõisaks ja Uue-Sõmeru mõisaks. Esimese nimeks sai omaniku järgi Kaarli mõis. Alevikuks kujunes Sõmeru 1960.–1970. aastatel, kui endisest masinatraktorijaamast kasvas välja Rakvere EPT keskasula.
Võhma (Rakvere)

Võhma on küla Lääne-Virumaal Rakvere vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sõmeru valda.
Massu (Lääneranna)

Massu on küla Pärnumaa lääneosas Lääneranna vallas.
Ajalugu.
Külas asus Massu linnus, mille õue poole varisenud vallirusude alt leiuvaesest kultuurkihist saadud keraamika on dateeritud 1. aastatuhande keskpaika pKr.
Külas asus ka Massu mõisa keskus. Mõisa ühekorruseline kivist klassitsistlik peahoone nagu ka mõned kõrvalhooned on tänapäevani säilinud.
1977. aastal liideti Massu külaga Kiiliküla.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Loodus.
Küla lääneosas asub Massu soo. Soo ja seda ümbritsev piirkond on arvatud Kuke-Kiili hoiuala koosseisu.
Massu mõisa park on võetud kaitse alla.
Külas asuvad Massu rändrahn ja Massu liukivi.
Kärde rahumajake

Kärde rahumajake on väike palktare Kärde mõisa (saksa keeles "Kardis") pargi edelaserval, milles pärimuse kohaselt sõlmiti 1661. aastal Venemaa ja Rootsi vaheline rahuleping. 
Tõenäolisem on siiski variant, et lepingut ei sõlmitud mitte selles tarekeses, vaid mingis palkhoones (võib-olla rehetares), mille lagunemise järel (arvatavasti 18. sajandil) püstitati sellest allesjäänud tervematest palkidest nimetatud tareke. 20. sajandil on rahumajakese mitmeid lagunenud osasid üsna suures osas vahetatud uute vastu välja, nii et 1661. aastast võivad pärineda ehk paremal juhul mõned seinapalgid.
Hades

Hades (vanakreeka keeles "ᾍδης") on vanakreeka mütoloogias surnute kuningriigi valitseja ja surnute jumal. Tema nime kasutatakse ka allilma tähenduses.
Hades oli Kronose ja Rhea poeg, Zeusi, Poseidoni, Hera, Demeteri ja Hestia vend, Persephone abikaasa.
Sõna "hades" päritolu ja tähendus on üheselt määratlemata, enamasti antakse selle vasteks "nähtamatu". Algselt kasutati sõna nominatiivis ainult jumala tähenduses ja genitiivi vorm "haidou" (kreeka keeles "ᾍδου") märkis jumal Hadese elupaika. Hiljem võeti ka nominatiiv kasutusele allilma tähenduses.
Vanarooma mütoloogias samastatakse Hadest Pluto või Plutoniga (kreeka keeles "Πλούτων"). Roomas kasutati allilma jumala kohta veel nimesid Dis Pater ja Orcus.
Piiblis ja kristlikus traditsioonis on sõna "hades" tõlgendatud erinevalt. Erinevates kontekstides võib see märkida põrgut, surma või hauda.
E-kiri

E-kiri (inglise keeles "e-mail" ehk "email") ehk elektronkiri (kõnekeeles ka "meil") on tarkvaraga seadmes (nt telefon, arvuti jne) koostatud kiri, mida saab edastada ning vastu võtta arvutivõrkudes elektroonilisel kujul. Internetis kasutatakse kirjade edastamiseks kirjade edastamise protokolli.
Kirjade saatmiseks ja vastuvõtmiseks on vaja omada e-postkasti (kasutajakontot postiserveris), mida pakuvad tasu eest ja tasuta arvukad teenusepakkujad, lisaks ettevõtted oma töötajatele ja koolid oma õpilastele. E-kirjade vahetamise süsteem e-post on veebi kõrval kõige kasutatavam internetiteenus. 
E-kirja saatmiseks ja saabunud kirjade lugemiseks on vaja kasutada postiprogrammi, mis võib olla ka veebipõhine. Uue kirja saatmiseks tuleb sisestada saaja e-posti aadress, sisukokkuvõte ja kirja tekstiline sisu. Enamik postiprogramme võimaldab saata üht kirja korraga mitmele adressaadile (kellest osa võivad olla märgitud koopia saajateks) ja lisada kirjale manustena faile. E-kirja maht ei ole üheselt piiratud, vaid sõltub kirja edastavate serverite seadistatud piirangutest.
Tänapäeval saadetavatest e-kirjadest on suurem osa rämpspost (2010. aasta neljandas kvartalis 88,2%).
Ülesehitus.
E-kirja arvutite vahel edastatava vormingu (kommentaarinõue RFC 2822) kohaselt koosnevad e-kirjad ainult tekstimärkidest. Eespool asub kirja päis, selle järel paikneb kirja keha.
Päis.
E-kirja päis annab teavet e-kirja teele saatmise aja, liikumisteekonna ning saatja ja saaja kohta.
Iga e-kirja päise ridades peaksid sisalduma vähemalt järgmised väljad:
Ülejäänud sagedamini kasutatavad päiseväljad:
Keha.
E-kirja keha on päisest eraldatud tühja reaga ja sisaldab edastatavat kirja ühes või mitmes osas. 
RFC 2822 lõike 2.3 kohaselt tohivad e-kirja kehas olla ainult ASCII märgid. Teistsugused märgid või andmed tuleb eelnevalt kodeerida. Kodeerimist reguleerivad kommentaarinõuded RFC 2045 ja base64). Tänapäeva e-posti kliendid kodeerivad teksti ja manused vajaduse korral automaatselt. 
Peale tavalise teksti saadetakse osalt ka hüperteksti, kas tahtmatult, e-posti kliendi algatusel, või meelega, et osa teksti esile tõsta. Ent paljud vastuvõtjad hüperteksti vastu ei võta, sest see tekitab JavaScripti või muude ressursside kasutamise tõttu turvalisusriski. Peale selle sõltub hüpertekstikoodi tõlgendus oluliselt vastuvõtja programmidest ja seadetest, mistõttu efektid ja vormingud võtavad sageli teistsuguse kuju kui saatja oli ette näinud.
E-posti aadress.
E-posti aadress on sümbolite järjend, mis identifitseerib e-kirja saajat ja määrab sellega ära, kellele kiri edastada. SMTP-protokolli kohaselt koosneb internetis kasutatav e-posti aadress kahest osast: kasutajaosast ja domeeniosast. Nende kahe osa vahel on märk @. Näiteks e-posti aadressis info@wikipedia.org on wikipedia.org domeeniosa, info kasutajaosa. Teised edastusmehhanismid, näiteks UUCP ja X.400, kasutavad teistsugust aadressisüntaksit. 
Manused.
Manus on fail, mis saadetakse kirja keha koosseisus. Seda võimaldab MIME-protokoll, mis reguleerib kirja keha alajaotusi ja faili kodeerimist. Manused võivad sisaldada arvutiviirusi, mistõttu tuleb nende avamisega olla ettevaatlik.
Kivi-Vigala

Kivi-Vigala on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Asub Enge jõe ääres. Kivi-Vigalas suubub Enge jõkke Konnapere oja, mis on küla piires paisutatud paisjärveks.
Kivi-Vigalas on Kivi-Vigala rahvamaja, Vigala Maarja kirik, Vigala kalmistu, raamatukogu, Kivi-Vigala Põhikool ja hooldekodu.
Elanikke oli 2006. aasta 1. septembri seisuga 321.
Ajalugu.
18. sajandini nimetati Kivi-Vigala mõisat lihtsalt Vigalaks ("Fickel"), levis ka nimi Suur-Vigala ("Gross Fickel"), hiljem kunagise kivilinnuse järgi Kivi-Vigala ("Stein Fickel"). Samal sajandil viidi piirkonna Uexküllide peamõis Kivi-Vigalast Vana-Vigalasse, misjärel sai Kivi-Vigala mõisast kirikumõis. Veel 1774. aastal oli mõisamaad 35,75 adramaad, hiljem valdused vähenesid veelgi. Lõplikult jäi mõis kiratsema 1786. aastal pärast vana puidust häärberi põlengut.
1977–1996 oli Kivi-Vigalaga liidetud Naravere küla.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Vigala valla halduskeskus.
Turism.
Huviväärsemad objektid on Vigala Maarja kirik, Vigala kirikuaed ja kalmistu ning Pallika paljandid.
Kehtna

Kehtna on alevik Rapla maakonnas, Kehtna valla keskus.
Kehtnas asub Raplamaa Rakenduslik Kolledž, Kehtna Põhikool, Kehtna Peetri kirik, Kehtna mõis, Kehtna Kunstide Kool ning Kehtna Lasteaed Siller.
Ajalugu.
Varasemad kirjalikud teated Kehtna mõisa kohta pärinevad aastast 1470 ("Kectel") ja 1485. aastast (saksa keeles "Hof Kechtenal").
Kehtna 1790. aastatel ehitatud varaklassitsistlik mõisahoone põletati maha 1905. aasta revolutsiooni käigus. Mõisahoone taastati 1906–10 barokses stiilis.
Kehtna mõisahoonet ümbritseb 5 hektari suurune park põlispuudega, mis on üks mitmekesisem puu- ja põõsaliikidega parke Eestis.
Los Angelese Eesti Maja

Los Angelese Eesti Maja on eestlaste kultuurimaja ja kogunemiskoht Los Angeleses.
Maja asub aadressil 1306 W24th St, Los Angeles, CA 90007.
Majas tegeletakse koorilaulu, rahvatantsu, teatri ja täienduskoolitusega.
9.–12. augustil 2007 toimusid Los Angeleses XXVIII Lääneranniku Eesti päevad.
Sõmeru (täpsustus)

Sõmeru nime kannab mitu kohta Eestis:
Kaerepere

Kaerepere on alevik Rapla maakonna Kehtna vallas. Asub Raplast 5 km kagus.
Kaereperet on kirjalikult esmamainitud 1412. aastal ("Kagervere"). Nõukogude perioodil asus Kaereperes Valtu kolhoosi keskus.
Kaereperes tegutsevad Valtu Põhikool ja Valtu raamatukogu.
Johannes Nittim

Johannes Nittim (4. jaanuar 1918 Tallinn – 21. mai 2006) oli Eesti sporditegelane, spordiseltsi Kalev esimees.
Avatud toimik

"Avatud toimik" oli Eesti Televisiooni politseisaatesari.
Saatesari algas septembris 1995 ning oli esimesel hooajal eetris igal teisel nädalal. Alates teisest hooajast (septembrist 1996) hakkas saade eetris olema igal nädalal.
Saates "Avatud toimik" hakati esimesena Eestis süstemaatiliselt vaatlema iganädalast politseitööd otse sündmuskohtadel nn ameerikaliku reportaaži stiilis (kaudseks eeskujuks toonased ülipopulaarsed USA dokumentaalsarjad "Red line", "Cops" jt). Erinevalt aga ameerika dokumentaalsarjadest, mis keskendusid vaid kuriteopaikades toimuva vaatlemisele, uurisid "Avatud toimiku" autorid oma saadete teemalaienduste osas ka kuritegevuse sügavamaid põhjuseid. 
Aastatel 1995–1999 oli "Avatud toimik" pidevalt Eesti vaadatumate telesaadete esikümnes. 
Saate viimane hooaeg oli aastatel 2006–2007. Kokku toodeti 12 aasta jooksul 414 saadet.
Saatejuhid eri aegadel.
Saate režissöör oli kõik 12 hooaega Heiki Sepp.
Eidapere

Eidapere on alevik Rapla maakonnas Kehtna vallas. 
Läbi Eidapere kulgeb laiarööpmeline Lelle–Pärnu raudtee ja Lelle–Vändra maantee. Alevikus asus kuni 2018. aasta detsembrini Eidapere raudteepeatus (14 km Lellest), kus peatusid viimati Elroni reisirongid liinil Tallinn–Pärnu.
Aleviku keskele on metskond viimastel aastakümnetel istutanud liigirohke pargi, mida ilmestavad väikesed veesilmad.
Alevikus tegutsevad Eidapere Kool ja Eidapere raamatukogu.
Eidapere lähedal Mukre rabas asub Eidapere järv.
Eidaperest on pärit Taavi Veskimägi. 
Ajalugu.
Eidaperet on kirjalikult esmamainitud 1530. aastal. 1828. aastal rajati Eidaperre karjamõis, mis 1885. aastal muudeti rüütlimõisaks 
(Eidapere mõis). Rüütlimõisast on nüüdisajaks säilinud park tiikidega.
Mauretaania

Mauretaania oli vanaaja paikkond Loode-Aafrikas Numiidiast läänes tänapäeva Alžeeria ja Maroko põhjaosas.
Mauretaaniat asustasid berberi hõimud, rannikuala koloniseerisid foiniiklased ja kartaagolased. Alates 406 eKr varustas Mauretaania Kartaagot palgasõduritega.
105 eKr andis Mauretaania kuningas Bocchus I Roomale välja Jugurtha ja sõlmis Roomaga sõpruslepingu.
Aastail 20–40 oli Mauretaania kuningaks Antoniuse ja Kleopatra pojapoeg Ptolemaios. Caligula kutsus ta Rooma linna ja laskis ta seal mõrvata.
Seejärel, aastal 40 muudeti Mauretaania kaheks Rooma provintsiks: Mauretania Tingitana ja Mauretania Caesariensis. Tingitana on saanud nime oma pealinna Tingise (tänapäeval Tanger) järgi ja see vastab tänapäeva Marokole, aga arvati Hispania provintside hulka. Caesariensise pealinn oli Caesarea (tänapäeva Cherchell), see vastas Lääne-Alžeeriale ja see arvati Aafrika provintside hulka.
Mauretaania alistamata hõimud ründasid Rooma Aafrika provintse mitu korda, näiteks Valerianuse ja Diocletianuse ajal.
Mauretaaniast pärines üks Rooma keiser: Macrinus. Ta kuulus sõdurkeisrite hulka ja haaras võimu pärast Caracalla tapmist 217, kuid juba järgmisel aastal sai lahingus lüüa Elagabaluselt ja hukati.
420. aastatel vallutasid Mauretaania vandaalid ja liitsid selle oma riigiga. Bütsantsi väepealik Belisarios vallutas vandaalide riigi Vandaali sõjas 533–534 ja ühendas Bütsantsiga. Suurema osa 7. sajandist oli Bütsantsi võim Mauretaanias üksnes nimeline. 700. aastatel vallutasid Mauretaania maa-ala moslemid.
Mauretaania järgi on nime saanud Mauretaaniast lõunas asuv riik Mauritaania.
Napata

Napata oli vanaaja linn Niiluse läänekaldal, tänapäeva Sudaanis.
Linna rajas vaarao Thutmosis III 1450 eKr Gebel Barkali mäe jalamile.
Napata oli enne pealinna üle viimist Meroesse Kuši riigi pealinn.
22 eKr vallutas Egiptuse kuberner Gaius Petronius Pontius Nigrinus Napata ja hävitas selle. Linna varemetes on tänapäevani säilinud 13 templit ja 3 paleed, mis 2003. aastast kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Mauretaania Ptolemaios

Mauretaania Ptolemaios (1 eKr – 40) oli Mauretaania kuningas. Ta oli kuningas Juba II ja Cleopatra Selene II poeg ning Marcus Antoniuse ja Kleopatra VII lapselaps.
Caligula kutsus Mauretaania Ptolemaiose 40. aastal Rooma ja võttis ta austusavaldustega vastu, kuid lasi siis tappa.
Air Mauritanie

Air Mauritanie oli 1962. aastal asutatud Mauritaania rahvuslik lennufirma. 2007. ei suutnud lennufirma maksta oma kahe liisitud lennuki eest ja firma läks pankrotti. Mauritaanial on nüüd uus lennufirma, milleks on Mauritania Airways.
Lennukipark.
2006. aasta juuli seisuga oli firmal kaks Fokker F-28 ja kaks Boeing 737-700 lennukit.
Endised sihtkohad.
Lisaks siselendudele olid regulaarsed liinid järgmistesse sihtkohtadesse: Pariis, Abidjan, Bamako, Brazzaville, Casablanca, Cotonou, Dakar, Las Palmas, Lomé ja Pariis.
Hanila

Hanila on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Külas asus Rapla–Virtsu raudtee Hanila raudteepeatus. Küla piiridesse jääb ka Laelatu bioloogiajaam.
Hanila külas asuvad Hanila Pauluse kirik ja August Tampärgi nimeline Hanila Muuseum. Muinsuskaitse all on Hanila muistsed põllud, ohvrikivi ja Hanila külakooli hoone, samuti Hanila kalmistu ja seal asuvad vennaskalmud, kuhu on maetud aastal 1944 Saaremaa ja Muhu saare pärast peetud lahingutes hukkunud Nõukogude sõdurid.
Ajalugu.
Seda on kirjalikult esmamainitud 1154. aastal ("Anhel").
1977. aastal liideti Hanila külaga Kaitu.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Loodus.
Külas asub Kasse laht ja see piirneb Mõisalahega. Mõlemad on nimest hoolimata järved.
Külas on Laelatu puisniit. Ala kaitseks on moodustatud Puhtu-Laelatu looduskaitseala.
Kullamaa

Kullamaa on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Kullamaa valla halduskeskus.
Küla vanem, saksakeelne nimi on Goldenbeck ("beck" või "becka" tähendab alamsaksa keeles jõge, seega võis vanem nimi tähendada kullajõge).
Külas asub Kullamaa kirik ja Kullamaa kirikuaed. Kirikuaias on ka Rudolf Tobiase haud. Kiriku lähedal on Kullamaa kalmistu. Külas on veel Kullamaa Vabadussõja mälestussammas.
Kullamaal tegutseb Kullamaa Keskkool.
Külas on veel Kullamaa linnus, Kullamaa vesiveski, Kullamaa pastoraadi hooned.
Asulat läbib Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.
Veekogudest asub külas Kullamaa järv. Küla lõuna ja idapiiril voolab Liivi jõgi, mis moodustab Kullamaa kirdenurgas Kullamaa paisjärve.
Vatla

Vatla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Vatlas asub Vatla mõisa süda ja Vatla mõisa park. Mõisa härrastemajas tegutses Vatla Põhikool ja tegutsevad Vatla raamatukogu ja külaselts.
Nehatu (Lääneranna)

Nehatu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Ajalooliselt kuulus küla Karuse kihelkonda Nehatu mõisa territooriumile (hilisem Nehatu-Pivarootsi vald).
Nehatu küla oli olemas juba keskajal kui see kuulus Liivi ordule. 1564. aastal oli küla (nimetatud kui "Nehhat") suurus 6,5 adramaad ja külas elas 6 talupoega. Suurema osa 17. sajandist kuulus küla Lihula mõisale, kuni Nehatu mõisa loomiseni sajandi lõpus.
Tänapäeva Nehatu küla territooriumile jäävad ka endised Virita, Õeküla ja Äärepere küla.
Nehatus asuvad arheoloogiamälestisena arvele võetud kaks Rässa allikat, hiiemägi, 13.–17. sajandist pärit kalmistu ning kolm ajaloolist asulakohta.
Pivarootsi

Pivarootsi on küla Pärnu maakonna lääneosas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Pivarootsi rannaküla tekkis XIV sajandil. Pivarootsi küla ristijad ja asutajad on olnud ilmselt liivlased. "Piva" tähendab liivi keeles 'püha'. Küla nimed on olnud "Piwa-Rootsi" – "Pivaross" – "Randweben" – "Randaby" – "Pivarootz" – "Paulsruhe". 
Küla on olnud Karl Ristikivi elukoht, sugulaste väitel ka sünnikoht.
Pivarootsis tegutsevad Pivarootsi õppe- ja puhkekeskus, Lastekaitse Liidu lastelaager, turismiettevõtted Pivarootsi Tuulik ja Pivarootsi Mõis.
Juuru

Juuru on alevik Rapla maakonna Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli alevik Juuru valla halduskeskus.
Asub 15 km Raplast kirdes ja 55 km Tallinnast lõunas.
Juurut on kirjalikult esmamainitud 1241. aastal. Asula järgi on nime saanud siluri Juuru lade. Lademe algne stratotüüpne Juurus asunud paljand on hävinud, selle neostratotüüp on aga Juuru puurauk, mis on ka Varbola kihistu laiendatud stratotüüp.
Alevikus asuvad Juuru tammed ning Juuru kirik koos kirikuaia, kirikuaia kabeli ja kalmistuga. Juurus asub ka suletud ja lagunev õigeusu kirik koos õigeusu kalmistuga.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Juurus 509 inimest. Neist 499 (98,0%) olid eestlased.
Viljandi vapp

Viljandi vapp on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Viljandi vapp.
Vapp on kinnitatud 20. mail 1992.
Vapi kirjeldus.
Viljandi linna vapiks on helesinine (koobaltsinine) kilp, mille keskel asub heraldiline "Valge roos". Roosil on hõbedased õielehed, mille vahelt ulatuvad välja kuldsed karikalehed ja tolmukad. Vapil on kaks kuju, vapp kilbita ning vapp kilbiga. 
Pantone värviskaala järgi on vapil kasutatud sinine PMS 299-C (läikiv), 299-U (matt), kuld PMS 873-4 ning hõbe PMS (Coolgray 3-4).
Põhjendus.
Linna suure pitsati (Maarjaga) esimene teadaolev kujutis pärineb aastast 1465, kuid arvatavasti kasutati seda juba aastal 1429. Roosiga väike pitsat oli kasutusel hiljemalt 1432. aastal. Mõlemat pitsatipilti on nimetatud Viljandi vapiks ja neid omavahel kombineeritud, kuid praegu kasutatakse Viljandi vapina ainult roosiga vappi. Raekoja pargis kasvab 720 valget roosi, mis istutati linna aastapäeval 2003. aastal. Roosipeenraid on kogu linnas ning suvel peetakse Viljandis Valge roosi päeva.
Vana roosiga pitseri legendis on vapikilbi ülemise nurga kohal risti kujutis. Hiljem on seda peetud vapi juurde kuuluvaks ja sellele esoteerilisi tähendusi omistatud.
Vapi kasutamise kord.
Vappi kasutatakse:
Vapi kasutamine etalonist erineval kujul kuulub igakordsele läbivaatamisele ja kinnitamisele linnavalitsuse poolt kehtestatud korras. Vapi loata või etaloni järgimata kujutise kasutamise eest kohaldatakse haldusõiguserikkumiste seadustiku sätteid.
Raudmimoos

Raudmimoos ("Xylia") on puude perekond liblikõieliste sugukonnast. 
Raudmimoosi puit kuulub raudpuuks nimetatavate kõvade väärispuitude hulka.
Perekonnas on 13 liiki, mis kasvavad Vana Maailma troopikas, peamiselt Aafrikas. 
Üks liikidest on birma raudmimoos ("Xylia xylocarpa").
Paaritu puiduüraja

Paaritu puiduüraja ("Xyleborus dispar" ehk "Anisandrus dispar") on mardikaliste seltsi ürasklaste alamsugukonna üraja perekonnast. Ta on levinud ka Eestis. 
Liiki kirjeldas 1792. aastal Johan Christian Fabricius. 
Paaritu puiduüraja uuristab käike paljude vilja- ja metsapuude tüvesse ja okstesse.
Isased valmikud on 1,8–2 mm ja emased 3–3,5 mm pikkused. Keha on poolsilindrilise kujuga. Eestiivad on tumedad, säravad ja pikitriipudega.
Pärast paaritumist, alates aprillist-maist, kaevavad emased puude okstesse iseloomulikke käikude võrke, kuhu kuuluvad ristsuunaline läbistuskäik oksa pinnal, täieliku ringi moodustav ring-käik ning emakäigud – munemiseks mõeldud vertikaalsed lühikesed ummikkäigud oksaraos. Mõnepäevase haude järel kooruvad vastsed. 
Umbes viis nädalat pärast koorumist tõugud nukkuvad. Nad ei uurista käike, vaid toituvad käiguseintes kasvavatest ambroosiaseentest (täpsemalt liigist "Ambrosiella hartigii"), kelle eoseid toovad emased. 
Pärast nukkumist, mis kestab umbes kaks nädalat, veedavad valmikud ülejäänud suve ning sügise ja talve liikumatult käikudes, kuni nad järgmisel kevadel peret heidavad.
Kogu elutsükkel kestab seega aasta. 
Paaritu puiduüraja ründab paljusid puuliike (tamm, pöök, vaher, kastan, plaatan, kreeka pähklipuu jt), kuid eelkõige viljapuid (õunapuu, pirnipuu, aprikoosipuu, ploomipuu, virsikupuu jt).
Kõige haavatavamad on viljapuud, sealhulgas heas seisukorras eksemplarid. Paaritu puiduüraja rünnak viib sageli vanade puude kuivamiseni, kuid ka noored puud võivad hukkuda. Väga tugevad noored puud peavad hästi vastu. 
Paaritute puiduürajate tõrjeks pihustatakse pereheitmise ajal insektitsiide, lõigatakse ära kahjustatud oksi ning väetatakse viljaaeda mõõdukalt sõnnikuga, et soodustada puude kasvu ja suurendada vastupanuvõimet.
Xu Xingzhi

Xu Xingzhi (traditsioonilises hiina kirjas 許幸之, lihtsustatud hiina kirjas 许幸之; 5. aprill 1904 Jiangsu, Yangzhou – 11. detsember 1991 Peking) oli hiina filmirežissöör, maalikunstnik, teatrilavastaja ja kirjanik. 
Ta tegi 1935 mustvalge filmi "Fengyu ernü" (traditsioonilises hiina kirjas 風雲兒女, lihtsustatud hiina kirjas 风云儿女; "Pojad ja tütred tormi ajal" või "Ärevate aegade lapsed").
Hiina kirjandus

Hiina kirjandus on hiina keeles kirjutatud kirjandus.
Syracuse

Syracuse [s'irekjuus] on linn USA-s New Yorgi osariigis, Onondaga maakonna halduskeskus.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 148,620, millega see oli osariigis rahvaarvult viiendal kohal.
Linnas asub Syracuse'i ülikool.
Transport.
Linn asub raudteede ja maanteede (Interstate 81 ja 90) ristumiskohas Onondaga järve kaldal New Yorgi osariigi keskosas.
Linnas asub Hancocki rahvusvaheline lennujaam.
Ajalugu.
18. sajandi keskel paiknes Syracuse'i alal Onondaga järve ääres Irokeesi hõimuliidu keskus. Esimesed eurooplased, jesuiidi misjonärid, saabusid sellesse piirkonda 17. sajandil, kuid nende mõju jäi väikeseks. Eurooplased hakkasid onondaga indiaanlaste maid endale haarama pärast 1775–1783 toimunud Ameerika iseseisvussõda. Syracuse'i linn tekkis järk-järgult 19. sajandi esimestel kümnenditel seoses soolatööstusega lähedalasuvate soolaveeallikate juures ning Erie kanali ehitamisega aastatel 1817–1825. Linn sai nime Syracuse aastal 1820. 1839 jõudis linna raudtee.
Soolatööstus kaotas oma tähtsuse Ameerika kodusõja järel, 1860.–1970. aastatel. Aastal 1870 loodi ülikool Syracuse University.
Linna rahvaarv saavutas maksimumi, 221 000 elanikku, 1950. aastatel. Edasi on linna elanike arv hakanud vähenema, osalt tänu New Yorgi osariigi keskosa üldisele majanduslikule stagnatsioonile, ja osalt eeslinnastumisele. Kesklinna allakäigule on aidanud kaasa ka suurte ostukeskuste teke äärelinnades.
Syracuse'i linna suurimaks tööandjaks ülikool, kus õppis 2022. aasta seisuga üle 22 500 üliõpilase.
Syracuse'i sõpruslinnad on Chiayi Taiwanil, Tampere Soomes ja Irpin Ukrainas. Irpiniga sõlmiti sõprussidemed 2023. aastal.
Syracuse'is on sündinud Tom Cruise.
Infinite

"Infinite" on hiphopartist Eminemi esimene album, mis on tehtud koostöös ansamblite The Bass Brothers ja D12 liikme Kon Artisega (Denaun, kes esineb Maxime'is) aastal 1996. "Infinite" tehti ainult kassettidele ja vinüülplaatidele. 
Tehti ainult 400 eksemplari. Eminem müüs neid Detroitis oma auto pagasiruumist. See album on üsna haruldane ja seda ei leia poodidest, kuid koopiaid on tehtud CD-le ja neid võib alatasa leida lehtedelt nagu eBay, kinnitades, et see on õige asi. Laul "Backstabber" on uuendatud versioon laulust "Fuckin' Backstabber", mis on esile tõstetud Soul Intenti demokassetil.
Album sai segatud kriitika osaliseks ja sai pilkealuseks kohaliku hiphopi kogukonna poolt, teenides Eminemile süüdistused teiste räpparite stiilide jäljendamises, täpsemalt Nas'i ja AZ-i. "Iseenesest selge, ma olin noor ja mind mõjutasid teised artistid, ja ma sain palju tagasisidet selle kohta, et ma kõlasin nagu Nas või AZ." tunnistab Eminem. ""Infinite" puhul üritasin ma silmas pidada, milline peaks olema mu räpistiil, kuidas ma tahan läbi mikrofoni kõlada ja ennast esitleda," meenutab ta. "See oli kasvamise etapp. Ma tundsin, nagu "Infinite" oleks vaid demo, mille ma olin välja surunud.""
Lugude nimekiri.
Kõigi lugude produtsent on Denaun Porter ja FBT.
"Beyond Average" – 3:56 Peidetud laul, mis pandi ainult mõnele kassetile/vinüülile.
Vähesus.
Inglismaal on see väga haruldane, aga mõned miksitud versioonid on illegaalselt välja lekkinud.
Liivtatik

Liivtatik ("Suillus variegatus") on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik.
Nimi.
Esimesena kirjeldas liivtatikut teaduslikult Olof Swartz 1810 nime "Boletus variegatus" all. Tänapäevase nime andis liivtatikule 1898 Otto Kuntze.
Välimus.
Liivtatik on erinevalt teistest tatikutest oranžpruuni ja kuiva kübaraga, mis on noorelt sametine, isegi pehme, aga vananedes muutub siledaks, isegi libedaks, ja märjaga limaseks. Kübara läbimõõt on 6–13 cm. 
Väikesedpoorid ja torukesed on pruunist oliivpruunini ning muutuvad katsumisel siniseks. 
Pikk jalg on pruun, punase ja oliivja varjundiga, ülaltpoolt kollakas. 
Seeneliha on sidrunkollane, muutub lõikekohal sinakaks.
Levila ja kasvukoht.
Liivtatik kasvab Euroopas ja Põhja-Ameerikas väikeste kogumikena okkakõdus okasmetsades ja sageli ka nõmmedel liivasel happelisel mullal. 
Ökoloogia.
Ta moodustab mükoriisa kaheokkaliste mändidega. Seened kasvavad suve lõpul liivastel pindadel koos teiste happelist pinnast armastavate liikide, näiteks kanarbikuga.
Kasutamine.
Liivtatik on hea söögiseen, mida pole tarvis kupatada, kuigi ta väidetakse olevat ebameeldiva lõhna ja metallimaitsega.
Palupuravik

Palupuravik ehk rebasepuravik ("Leccinum vulpinum") on puravikuliste sugukonda puraviku perekonda kuuluv söögiseen.
Levila ja kasvukohad.
Levib Põhjamaade männikutes, Eestis eriti sagedalt.
Palupuravik moodustab mükoriisat kaheokkaliste mändidega. Viljakehasid võib leida suvest hilissügiseni. 
Välimus.
Seenekübara värvus varieerub tumedast rebasepunasest pähkelpruunini. Kübar on 5–15 cm laiune, ümar (kuklikujuline) ja sametine ning veidi üle serva rippuva kübaranahaga. Poorid on tumekreemjad. 
Seene jalg on jäme ja silinderjas, kaetud tume-punapruunide vatjate soomustega; valkjas söödav seeneliha värvub aeglaselt suitshalliks, hiljem mustjaks. 
Eosed on pruunid.
Harilik kivipuravik

Harilik kivipuravik ("Boletus edulis") puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik.
Harilik kivipuravik on üks otsitumaid söögiseeni, mis kasvab nii okas- kui lehtmetsades. Seene viljakeha võib olla väga suur ja lihakas, tal on kollakas- kuni tumepruun kübar, mis tundub olevat servast kõrbenud. Enamasti jämedal kahvatupruunil jalal on ülaosas valgetest soontest peen võrkmuster, poorid on valged ja muutuvad vanalt kollakaks kuni oliivjaks. Seene valge viljaliha jääb viilutamisel muutumatuks ning annab meeldiva aroomi ja maitse.
Kivipuravik on põhjapoolkeral (Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas) üsna laialt levinud. Samuti on seeneliiki introdutseeritud Lõuna-Aafrikasse, Austraaliasse ja Uus-Meremaale. Eestis väga sage.
Sutlepa

Sutlepa ehk Sutlep on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Küla kohta kasutati aastal 1507 nime "Sutloppe", "Szutloppe" ja aastal 1540 "Sutelep". XVII sajandil rajati sinna Sutlepa mõis. Mõisa maadele kujunes maareformi järel asundus, mis 1940. aastatel Sutlepa külaga liideti. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Küla nimi on eesti päritolu. Nime lähtekohaks on Andrus Saareste ja Lauri Kettunen pakkunud "susi" (mitmuse omastavas sute) + "lõpp : lõpu" või puunimetuse "lepp".
17. sajandist pärinev Sutlepa puukabel asub alates 1970. aastast Tallinnas Eesti Vabaõhumuuseumis.
Sutlepas on suured rändrahnud. Külas asub looduskaitsealune rändrahn Väike Patstein. Osa Sutlepast kuulub Silma looduskaitseala koosseisu. Sutlepa kalmistu on muinsusmälestisena kaitse all.
Külas on Sutlepa bussipeatus, Salajõe ja Sutlepa piiril Nõmmküla teeristi bussipeatus, Aulepa ning Sutlepa piiril aga Aulepa bussipeatus.
Elbiku

Elbiku ehk Ölbäck on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Küla kohta kasutati aastal 1539 nime "Elbeke", aastal 1565 "Elebecken by", aastal 1613 "Ellebeck", aastal 1627 "Ölebeck" ja aastal 1798 "Oelbek". Aastail 1977–1997 oli Elbiku osa Tuksi külast. Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Noarootsi valda.
Edvin Lagman lähtub küla nime tõlgendamisel nimekujust "*Älbäcken", millele viitavad nii XVI sajandi kirjapanekud kui ka säilinud murdekuju "Älbicken". Lagman tuletab nime algusosa rootsi sõnast "äle" ehk lepik. Järelosa on rootsi "bäck" ehk oja, mis kohapealses murdes hääldus "bikk". "Älbäcken" oleks seega algselt lepikus asuvale ojale viitav loodusnimi. XVII sajandi alguseks näib see algne kuju olevat tõenäoliselt rootsi kirjakeelt kasutanud kirjutajatele arusaamatuks muutunud. Seega on nad nime seostanud sõnaga "öl", murdes "eel", mis tähistab õlut. Hilisem nime õllega seostamine on tõenäoliselt rahvaetümoloogia.
Elbikul asub Roosta puhkeküla, mis on rajatud nüüdseks külaga liidetud kunagisse Roosta külla. Roostal korraldati 1. augustil 1937 eestirootslaste esimene ülemaaline spordipäev. Roosta idaosa tuntakse ühe hajatalu järgi Proostana (rootsi "Prosta", varem "Prostad").
Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Külas on Elbiku bussipeatus, Rooslepa ja Elbiku piiril ka Spithami tee bussipeatus.
Spithami

Spithami ehk Spithamn on rannaküla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas, Soome lahe ja Läänemere ühenduskohas.
Küla territooriumile jääb Põõsaspea neem ning mitu järve. Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu. Spithamis asub ka looduskaitsealune Põõsaspea neeme rändrahn.
Sadama ja kalapüügialana oli Spithami piirkond kasutusel juba enne rootslaste saabumist. Kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Nimi.
Küla varasemate nimekujude seas on "Spithaven", "Spithave", "Spithaff" (kõik 1514), "Spythave" (1564), "Spiuthampn", "Spithaven" (mõlemad 1565) ja "Spiuthambre" (1798).
Keskaegse rootsi ja alamsaksa keele läheduse tõttu on raske öelda, kumba päritolu Spithami nimi algselt oli, eriti kuna nimi võib pärineda ka mitte kohalikelt elanikelt, vaid meremeestelt. Rootsikeelne nimi "Spitham" koosneb vanarootsi sõnadest "spit" 'teivas' (tänapäeval "spjut"), mis võib tähistada pikka kitsast neeme sadama loodeküljel, ning "hamn" 'sadam' (saksa vasted on "spet" ja "haven" või "haff"). Vormsi rootslased nimetasid neeme Spjute ([spjũũte]) ja küla "Spjutamb" ([spjũtamb]). Eesti keeles on küla nimeks olnud Põõsaspea (1922 ka "Põesapi"), tänapäeval nimetatakse nõnda ainult põhjapoolset neeme.
Dirhami

Dirhami ehk Derhamn on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Dirhamis asub kauba- ja reisisadam, postkontor ning Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi hüdroloogiajaam. Seal on ka Dirhami bussipeatus. Dirhami juures metsas asuvad Peeter Suure merekindluse kaitsepositsioonide jäänused.
Nimi.
Küla eestikeelne nimi on mugandatud rootsi keelest, kus "diger ~ deger" tähendab suurt ja "hamn" sadamat. Algul märkis nimi vaid looduslikku ankrupaika, ent maa tõustes ja asustuse levides laienes talvel tavaliselt jäävaba sadamapaiga nimi ka ümbritsevale rannaalale.
Ajalugu.
1977. aastani oli küla osa Rooslepa külast.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Loodus.
Asub Soome lahe kaldal Dirhami neemel, Põõsaspea neemest lõunas. Küla põhjaküljele jääb Dirhami laht.
Küla rannaalad väljaspool sadamat kuuluvad Nõva looduskaitseala koosseisu. Küla ümbritsev mereala kuulub Nõva-Osmussaare hoiuala koosseisu.
Dirhami rahn on kaitsealune loodusmälestis.
Eesti kooride loend

See loend loetleb eesti ja Eesti koore.
Siia loendisse palume kanda Eesti koore ja eestlaste koore üle maailma ja läbi ajaloo.
Kitsamad loendid on järgmised:
Xu Shen

Xu Shen (Xǔ Shèn; traditsioonilises kirjas 許慎; lihtsustatud kirjas 许慎; 58 – umbes 147) oli hiina õpetlane.
Ta koostas esimese etümoloogilise hiina mõistemärkide sõnastiku "Shuowen Jiezi" (說文解字) ning korrastas esimesena mõistemärgid ühiste koostisosade järgi. Sõnastikus on üle 9000 mõistemärgi, mis on paigutatud radikaali (部首) järgi. Seal selgitas ta mõistemärkide päritolu, tuginedes varasema pitsatkirja uurimisele. 
Xu sai sõnastiku valmis aastal 100, kuid poliitilistel põhjustel pidi ta ootama 121. aastani, mil ta esitles oma teost Ida-Hani dünastia keisrile Andile. Teistel andmetel valmis teos pärast 100. aastat. 
Xu Shen elas Ida-Hani dünastia ajal. Ta pärines praeguse Henani provintsi Yangchengi allringkonna (郾城区) territooriumilt. 
Ta oli nimekas konfutsiaanlik õpetlane, kes oli spetsialiseerunud suurele klassikale, ning kirjutas teose "Wujing yiyi" (五經異義; "Lahknevad tähendused suures klassikas"). Kuigi algtekst on kaduma läinud ning Tangi dünastia ajal rikutud, rekonstrueeris Qingi dünastia aegne õpetlane Chen Shouqi selle osaliselt, tuginedes fragmentidele ja tsitaatidele.
Väike-Nõmmküla

Väike-Nõmmküla ehk Persåker on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Külas asub looduskaitsealune rändrahn Väike Patstein.
Suur-Nõmmküla

Suur-Nõmmküla ehk Klottorp on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Küla territooriumile jääb 6 Aulepa tuulepargi tuulikut. 
Külas asub muinsuskaitsealune arheoloogiamälestis kalmistu „Kabelimägi" (osaliselt Aulepas).
Pürksi

Pürksi ehk Birkas on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi oli küla Noarootsi valla halduskeskus.
Pürksi küla koosseisus on ka ajaloolise Kulani küla maad.
Pürksis asuvad Noarootsi Gümnaasium, Noarootsi Kool, lasteaed, vallavalitsus, postkontor ja pood. Seal on ka Pürksi ja Farmi bussipeatus.
"Katkukalmistu", Pürksi kalmistu, Pürksi mõisa park, Pürksi mõisa ait-kelder, ait, kaev ja peahoone on muinsuskaitse all. Pürksi mõisa park on ka looduskaitse all, lisaks on kaitse all pargis kasvav harilik pöök. Osa Pürksist kuulub Silma looduskaitseala koosseisu.
Pood.
Pürksi Pood OÜ (varem Österby Talupood OÜ) asutati 5. märtsil 2013. Pood läks pankrotti aprillis 2016.
30. mail 2016 avas uus rentnik Kuther Kaubandus OÜ Noarootsi Poolsaare poe. Pood suleti novembris 2019. 
2020. aastast asub pood aadressil Pürksi keskus 8, kus renoveeritud hoones asub ka Noarootsi lokaal.
Jaan Usin

Jaan Usin VR II/3 (12. august 1887 Kihelkonna vald, Saaremaa – 19. august 1941 Muhu väin) oli Eesti sõjaväelane (mereväekapten, 1940), Peipsi Laevastiku Divisjoni ülem.
Teenistuskäik.
Hukkus laeval Merikaru Muhu väinas.
Serblaste Vabariik

Serblaste Vabariik on üks kahest Bosnia ja Hertsegoviina osast. Teine on Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsioon.
Serblaste Vabariigi on jaotatud 64'ks kohalikuks omavalitsuseks, mis on koondatud 4 regiooni.
Tadžiki keel

Tadžiki keel on uusiraani keelte läänerühma kuuluv keel. Sõnavaralt ja grammatiliselt ehituselt sarnaneb ta pärsia keelega. 
Tadžiki keelt kõneldakse Afganistanis, Tadžikistanis, Usbekistanis, Kõrgõzstanis ja Kasahstanis. Kirjakeel põhineb uuspärsia keelel, mille vanimad kirjalikud mälestised pärinevad 9.–10. sajandist.
Tähestik.
Aastani 1928 oli kasutusel araabia kiri, 1928–1940 ladina kiri 
ja aastast 1940 kasutatakse kirillitsal põhinevat tähestikku.&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Tadžiki tähestik. Hallil taustal transkriptsioon eesti keelde, valgel 
taustal transliteratsioonistandardi erinevused transkriptsioonist 
eesti keelde.
&lt;br&gt;
Tadžiki araabiakirjaline tähestik.
Araabiakirjalise tähestiku ja latinisatsiooni allikas: www.geonames.de/alphtz.html#tgk
Horvaatia peaministrite loend

Horvaatia peaministrid ("Predsjednik Vlade"): 
Stjepan Mesić 30. mai 1990 – 24. august 1990 &lt;br&gt;
Josip Manolić 24. august 1990 – 17. juuli 1991 &lt;br&gt; 
Franjo Gregurić 17. juuli 1991 – 12. august 1992 &lt;br&gt;
Hrvoje Šarinić 12. august 1992 – 3. aprill 1993 &lt;br&gt;
Nikica Valentić 3. aprill 1993 – 7. november 1995 &lt;br&gt;
Zlatko Mateša 7. november 1995 – 27. jaanuar 2000 &lt;br&gt;
Ivica Račan 27. jaanuar 2000 – 23. detsember 2003 &lt;br&gt;
Ivo Sanader 23. detsember 2003 – 6. juuli 2009 &lt;br&gt;
Jadranka Kosor 6. juuli 2009 – 23. detsember 2011&lt;br&gt;
Zoran Milanović 23. detsember 2011 – 22. jaanuar 2016&lt;br&gt;
Tihomir Orešković 22. jaanuar 2016 – 19. oktoober 2016&lt;br&gt;
Andrej Plenković 19. oktoober 2016 –
Eugene Cernan

Eugene Andrew Cernan [juudžin ändrju söörnan] (14. märts 1934 Chicago – 16. jaanuar 2017 Houston, Texas) oli endine USA mereväelane, elektriinsener, lendur ja astronaut. Missiooni Apollo 17 ajal sai Cernanist üheteistkümnes inimene, kes Kuul kõndis. Kuna ta sisenes pärast viimast kosmosekõndi Apollo kuumoodulisse pärast Harrison Schmitti, on ta seni viimane inimene, kes Kuu peal kõndinud.
Enne astronaudiks saamist lõpetas Cernan Purdue Ülikooli elektrotehnika bakalaureusekraadi ja liitus mereväe reservohvitseride koolituskorpuse (NROTC) kaudu mereväega. Pärast lendurikoolituse läbimist, sai ta mereväelenduriks. 1963. aastal sai ta Mereväe Kraadiõppekoolist magistrikraadi lennundusinseneri erialal. 1976. aastal lahkus ta kapteni auastmes mereväest.
Cernan käis kosmoses kokku kolm korda, neist kaks korda Kuul: Gemini 9A piloodina juunis 1966, 1969. aastal Apollo 10 kuumooduli piloodina ja Apollo 17 komandörina 1972. aasta detsembris. Cernan oli ka Gemini 12, Apollo 7 ja Apollo 14 kosmosemissioonide varumeeskonna liige.
Haridus.
Cernan lõpetas Illinoisi osariigis Maywoodis Proviso linnaosa keskkooli. 1956. aastal lõpetas ta bakalaureusekraadiga Purdue Ülikooli elektrotehnika alal. Seejärel astus ta USA mereväkke ja õppis mereväe reservohvitseride väljaõppekorpuses, kust sai sõjaväelenduri kutse ja töötas pärast seda hävituslennuki piloodina. California osariigis Montereys asuvast U.S. Naval Postgraduate Schoolist sai ta 1963. aastal lennundusinseneri kutse ja magistrikraadi lennundustehnika alal.
Astronaudikarjäär.
Cernan oli NASA teenistuses 17. oktoobrist 1963 kuni 1976.
Ta osales kolmel kosmoselennul. Juunis 1966 oli ta Gemini 9A teine piloot. Mais 1969 oli ta Apollo 10 kuumooduli piloot. Ta kuulus Gemini 12, Apollo 7 ja Apollo 14 lennu varumeeskonda.
Detsembris 1972 juhtis ta Apollo 17 komandörina siiani viimast kuulendu. Tema meeskonda kuulusid juhtimismooduli piloot Ronald Evans ja kuumooduli piloot Harrison Schmitt, kes oli esimene ja ainuke Kuul käinud geoloog. Koos Schmittiga käis Cernan Kuu pinnal kolm korda, uurides Taurus-Littrow orgu ning läbides kuuauto Roveriga kokku 34 km. Oma Apollo-lendudest ja Kuust kirjutas ta mälestusteraamatu "The Last Man on the Moon" ("Viimane inimene Kuul").
Cernan lahkus NASAst 1976. aastal ning oli pärast seda tegev äris ja televisioonis.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Jan Nanna Cernan. Neil oli kolm tütart, sealhulgas Teresa Dawn, kes sündis 4. märtsil 1963.
Ta armastas hobuseid. Ta harrastas ka mitut spordiala, jahil- ja kalalkäimist ning lendamist.
Luigerahu

Luigerahu on 0,18 hektari suurune rahu Väinameres Ahelaiust idas. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidelahe sihtkaitsevööndisse.
Loodus.
Alla ühe meetri kõrgust saarekest katab suur hulk rändrahne ja väiksemaid kive. Selle tõttu, et need madalas vees suhteliselt hajusalt asetsevad, ei ole Luigerahu piire võimalik väga täpselt määrata. Saare rannajoone pikkus on 197 meetrit.
Paavo Nurmi

Paavo Johannes Nurmi (13. juuni 1897 Turu – 2. oktoober 1973 Helsingi) oli Soome kergejõustiklane, kes domineeris maailma pikamaajooksu distantsidel alates 1920. aastast. Teda on nimetatud ka lendavaks soomlaseks (samamoodi on hüütud ka näiteks Ville Ritolat). 
1920. aastatel tegi ta maailmarekordeid 1500 – 20 000 meetri jooksudes. 
Tema kõige edukamad olümpiamängud olid 1924. aastal, kui ta võitis viis kuldmedalit. Seda suutis ta oludes, kus 1500 ja 5000 meetri finaalijooksude vahe oli ainult 26 minutit.
Soome rahvuskangelane süütas 1952. aasta olümpiamängudel Helsingis olümpiatule. 1973. aastal korraldati Paavo Nurmile riiklikud matused ("valtion kustannuksella"). 
Paavo Nurmi oli üheksakordne olümpiavõitja ja võitis kokku 12 olümpiamedalit. Ta kuulub IAAFi kuulsuste halli.
Tondirahu

Tondirahu on 1,5 hektari suurune saar (rahu) Lääne maakonnas Haapsalu linna alal Väinameres Matsalu rahvuspargis Kumari laiust põhjas ja 1 km Valgerahust lõunas. Saare suurim kõrgus on 3 m üle merepinna. Saare rannajoone pikkus on 760 meetrit.
Linnustik.
Saarel asus perioodil 1986–2010 Eesti suurim kormoranide koloonia. Nende väljaheidete tõttu kadus saare rohelus: türnpuud, pihlakad ja kibuvitsad on pleekinud ja raagu läinud. Suviti on saar kormoranide väljaheidetest valge. Võib-olla ongi saar nime saanud tontlike lindude järgi.
Enne kormoranide invasiooni on Tondirahul pesitsenud kuni 700 paari hahkasid. 1990. aastal nähti seal pesitsemas alki.
Esimesed kormoranid asusid Tondirahul pesitsema 1986. aastal. Suurim oli kormoranide arvukus sel saarel 2000. aastal, mil seal pesitses 2911 paari. 2011. aastal fikseerisid TÜ Mereinstituudi ihtüoloogid, et kormoranid on saare hüljanud ja asunud kaugematele saartele. 
Looduskaitse.
Linnustiku ja taimestiku tõttu kaitstakse saart loodusreservaadina. Inimeste viibimine saarel ning 500 m laiuses veevööndis selle ümber on keelatud, välja arvatud teaduslikeks uurimistöödeks ning järelevalve- ja päästetöödeks.
Jahindus

Jahindus on jahipidamist või jahti ehk küttimist ja jahimajandust hõlmav tegevusvaldkond ja majandusharu. 
Jahindus on inimeste üks traditsioonilisi toidu ja muude loomsete saaduste (nt loomanahkade) hankimise viise, millele tänapäeval on lisandunud muud jahimajanduse harud, näiteks metsloomade eest hoolitsemine ja populatsioonide arvukuse piiramine. 
Jahinduse riiklik korraldus Eestis.
Eesti jahinduse alusdokumendiks on 25. aprillil 2013 Riigikogu poolt vastu võetud ja 1. juunil 2013 jõustunud jahiseadus ning selle alusel vastu võetud jahieeskiri ja muud jahindust reguleerivad dokumendid. 
Eestis kujundab jahinduspoliitikat Kliimaministeerium. Valdkonna strateegilise planeerimise ja õigusloome (jahiseadus) väljatöötamisega tegeleb Kliimaministeeriumi metsaosakond ning riiklike funktsioone teostavad Keskkonnaamet ja Keskkonnaagentuur. Igasse maakonda on loodud jahindusnõukogud, kuhu kuuluvad maaomanike, jahimeeste ja riigi esindajad. Jahindusnõukogudes lepitakse kokku, kui palju ja missuguse soolise ja vanuselise jaotumisega loomi kütitakse, kuidas muudetakse jahipiirkondade piire ja kuidas vahetatakse vajadusel välja piirkonna kasutaja ehk jahiselts.
Suur hulk jahimehi kuulub Eesti Jahimeeste Seltsi, kuid on ka nõndanimetatud vabu jahimehi, kellel on jahitunnistus, kuid kes ei kuulu seltsi allorganisatsioonidesse.