tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lippe kreis

Lippe kreis [ˈlɪpə] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.
Lippe kreis on nime saanud Lippe isandate järgi, kes elasid algselt Lippe jõe ääres ja asutasid sinna Lippstadti ning oma Lippe vürstkonna. See oli riik Saksa-Rooma riigis ja säilitas riikluse aastani 1947, kui sellest sai kreis Nordrhein-Westfalenis.
Asend.
Lippe kreis hõlmab Teutoburgi metsa põhjaosa, seal on ka kreisi kõrgeim punkt, 496 m kõrge Köterberg Lügde lähedal. Madalaim punkt on Weseri jõe ääres (45,5 m). Peamine jõgi on Werre ning kreisi põhjapiiril Weser. Lippe jõgi, mille järgi on kreis nime saanud, ei voola läbi Lippe, vaid on kohe teisel pool kreisi piiri Bad Lippspringes Paderborni kreisis. Väikesed territooriumid Lippstadt, Lipperode ja Cappel, mis 19. sajandi keskpaigani Lippele kuulusid, asuvad jõe orus.
Ajalugu.
Lippe kreis kattub enam-vähem ajaloolise Lippe krahvkonna alaga. Selle riigi esmamainimine on aastast 1123; see kasvatas võimu aeglaselt järgnenud sajandite jooksul. 1528. aastal sai sellest krahvkond, 1789. aastal vürstkond.
Erinevalt paljudest teistest piirkonna riikidest Saksa-Rooma riigis säilitas Lippe Napoleoni ajastul oma iseseisvuse ja seega ei liidendatud seda hiljem Preisimaaga. See oli üks väiksemaid liikmesriike Saksa keisririigis.
Pärast vürst Woldemari surma 1895. aastal võitlesid kaks Lippe vürstliku perekonna liini aastakümne valitsemise üle.
Viimane Lippe vürst sunniti troonist loobuma 1918. aasta Novembrirevolutsiooni ajal pärast Saksa keiserliku armee lüüasaamist. Saksamaast kui tervikust sai Weimari vabariik. Lippest sai "Freistaat", üks uue vabariigi osi. 1932. aastal jaotati Lippe Vaba Riik kaheks kreisiks, Detmoldiks ja Lemgoks. Need jätkasid eksisteerimist, kuni 1947. aastal kaotas Lippe Saksamaal liidumaa staatuse ja liidendati Briti sõjaväelise valitsuse käsul uue Nordrhein-Westfaleni liidumaa koosseisu; 1949. aastal kiitis selle muudatuse heaks parlament. 1969/1970. aastal ühendati 168 linna ja valda 16-ks; ning haldusreformi teise osana liideti Lemgo ja Detmoldi kreisid 1973. aastal Lippe kreisiks.
Linnad ja vallad.
Linnad:
Vallad:
Kokakunst.
Kõige kuulsam kohalik toit on "pickert". Varem oli see tuntud kui vaeste inimeste toit. Peamised koostisosad on riivitud kartulid, jahu, muna ja rosinad, vedelikuks võetakse piima või vett. Lisada võib suures valikus muid koostisosi, kuid need pole tingimata vajalikud. Segatakse tainas, millest praetakse pannil kas õhemad pannkoogid või pontsakad kotletid.
Jõud ja Au

Jõud ja Au (ukraina keeles Сила і честь) on erakond Ukrainas.
Erakond loodi 2009. aastal. Sealt alates on seda juhtinud Igor Smeško.
Partei ei ole esindatud Ukraina Ülemraadas.
Dean Rusk

David Dean Rusk (9. veebruar 1909 Cherokee maakond, Georgia – 20. detsember 1994 Athens, Georgia) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku Partei liige. 
Rusk oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär president John F. Kennedy valitsuses 1961–1963 ja Lyndon B. Johnsoni valitsuses 1963–1969. 
Rusk toetas USA osalust Vietnami sõjas.
Rannakaitsepatarei nr 3

Rannakaitsepatarei nr 3 oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Harju maakonnas Harku vallas Suurupi külas. 
Rannakaitsepatarei nr 3 koosseisus oli neli 6-tollist (152 mm) Canet’-tüüpi kahurit, suurtükid asusid betoneeritud alusel. Meeskonna ja laskemoona varjendid, ehitatud teras-betoon konstruktsioonis, asusid suurtükkide kõrval. Komandopunkt eraldi rajatisena patarei vasakul tiival. Patareipositsiooni juurde viib munakivitee.
Patareipositsiooni juures asus idapoolne helgiheitja ja meeskonnavarjend ning elektrijaam. Teine helgiheitja asus kaugemal Ilmandu küla juures. 
Mererinde Naissaare, Aegna ja Suurupi patarei nähti ette Soome lahe riivistamiseks kui ka Paldiski-esise akvatooriumi kaitseks. Patarei tulesektor kattis faarvaatri Naissaare ja mandri vahel. Seda ala valgustas kaks helgiheitjat.
Kleve kreis

Kleve kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa loodeosas Alam-Reini piirkonnas.
Ajalugu.
Kreis oma praegustes piirides loodi 1975. aastal, kui endise Kleve ja Gelderni kreisiga liideti Reesi kreisi linnad Emmerich ja Rees ning Moersi kreisi Rheurdti vald.
Kaks eelkäijat kreisi loodi 1816. aastal, kui kogu Reinimaa sai Preisimaa provintsiks. Territoriaalselt vastavad nad laias laastus ajaloolistele Kleve ja Gelderni hertsogkondadele.
Geograafia.
Kreis asub Reini orus, piirkonnas, kus see jõgi voolab Hollandisse.
Vassõl Hrõtšak

Vassõl Hrõtšak (ukraina keeles Василь Сергійович Грицак, sündinud 14. jaanuaril 1967 Rivne oblastis) on Ukraina riigiametnik. Ta oli Ukraina julgeolekuteenistuse juht 2015–2019.
Viimsi keskus

Viimsi keskus on bussipeatus, mis asub Viimsi vallas. Selles bussipeatuses peatuvad kolm liini: 1 (Viru Keskus 5- Viimsi keskus- Hobujaama), 49 (Lennujaam - Viimsi keskus), 95 (Balti jaam - Viimsi keskus). 
Peatusele lähedal asuvad tähtsad ehitised on Viimsi Kool, Atlantis H2O veepark ja Fertilitas Erahaigla.
Ekspressliin

Ekspressliin on eriti kiire, ainult suuremates keskustes peatuv rong, buss või laev. Vahel märgitakse ekspressliini E-tähega
Höxteri kreis

Höxteri kreis [ˈhœkstɐ] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.
Ajalugu.
Praeguse Höxteri kreisi ala oli Paderborni piiskopkonna osa, kuni see 1802. aastal Preisimaaga liideti. 1816. aastal lõi uus Preisi valitsus piirkonda kolm kreisi, Höxteri, Brakeli ja Warburgi. 1832. aastal Höxter ja Brakel ühendati.
Praegune kreis loodi 1975. aastal, kui ühendati endised Warburgi ja Höxteri kreisid. Samal ajal ühendati kreisi linnad ja vallad, et moodustada 10 praegust omavalitsust.
Geograafia.
Geograafiliselt hõlmab kreis kõrgendiku Teutoburgi metsast idas, eriti Eggegebirge, ja Weserberglandi osi. Kõrgeim punkt on "Köterberg" (496 m). Peamine jõgi on Weser kreisi idaosas.
Metro (Briti ajaleht)

Metro on Ühendkuningriigi suurima trükiarvuga ajaleht, mille väljaandja on DMG Media. 
Väljaannet jagatakse viiel tööpäeval nädalas tasuta Inglismaa, Walesi ja Šotimaa linnapiirkondades bussides, rongides, metroojaamades, lennujaamades ja haiglates; ajalehte jagatakse tänavatel ka jalakäijaile.
Eksplanandum ja eksplanans

Eksplanandum ja eksplanans (ladina keeles "explanandum" ja "explanans") on filosoofias mõistete paar, milles
Näiteks "suits" on eksplanandum lauses "Miks siin on suitsu?" ning "tuli" on eksplanans lauses "Kuna siin on tuld."
Kadaka bussipeatus

Kadaka bussipeatus asub Tallinnas Mustamäel Kadaka asumis Kadaka teel ja Akadeemia teel. 
Kadaka bussipeatuses peatuvad liinid nr 9, 11, 13, 20, 20A, 23, 24 ja 36. Kadaka bussipeatusel on viis paviljoni. Liinidel nr 9, 11, 23, 24 on Kadaka bussipeatus ka seisuplatsiks.
Rannakaitsepatarei nr 2

Rannakaitsepatarei nr 2 oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Harju maakonna Harku valla Suurupi külas. 
Rannakaitsepatarei nr 2 koosnes 4 suurtükiplokist, algselt planeeritud kuue 130 mm kahuriga patarei asemel loodi aga 1915. aastal USA firma Bethlehem Steeli toodetud 9,2-tolliste (234 mm) kahuritega patarei.
Rannakaitsepatarei I ja II suurtükiplokist säilinud ainult varemed, III plokk (varjend) koos komandokeskusega on säilinud rahuldavalt. IV plokile on peale ehitatud silikaattellistest maja, varjendisse on kohandatud Eesti Mereside keskus. Patarei juures oli ka kaks helgiheitjat, mis pidi aitama avastada võimalikke ohuobjekte ja tagama parema laskmistäpsuse, üks neist Kivista (Tormi) neemel.
Patarei juurde oli toodud kindlusraudtee harutee.
Eesti Vabariigi ajal läks patarei Eesti kaitsevägede käsutusse ja sai nimeks Eesti merekindluste Suuropi Komandantuuri Rannapatarei nr 6.
Ameerika Ühendriikide diplomaatilised esindajad Hawaiil

Ameerika Ühendriikide diplomaatilised esindajad Hawaiil on aastail 1853–1898 Hawaiile lähetatud komissarid, minister-residendid ja saadikud. Varem esindasid Ameerika Ühendriike Hawaii kuningriigis agendid (alates 1820) ja konsulid (alates 1844). Kuninganna Liliuokalani kukutati Ameerika Ühendriikide saadiku osavõtul 14. jaanuaril 1893 ja Hawaii kuulutati vabariigiks 4. juulil 1894. Hawaii annekteeriti 12. augustil 1898 territooriumina, millisest päevast Hawaii lakkas iseseisva riigina olemas.
Alljärgnev on diplomaatiliste esindajate loend vastavalt Riigidepartemangu ametlikule kodulehele:
Kopli bussipeatus

Kopli bussipeatus asub Põhja-Tallinnas Kopli asumis. Kopli bussipeatuse läheduses asuvad olulised objektid on Eesti Mereakadeemia, Nikolai kirik ja Süsta Park. Bussipeatuses peatuvad liinid nr 32 (Männiku - Kopli) ja 72 (Keskuse - Kopli) ning peatuse kõrval on ka Kopli trammipeatus, kus peatuvad liinid nr 1 (Kopli - Kadriorg), 2 (Kopli - Suur-Paala) ja 5 (Kopli - Vana-Lõuna). Liin nr 72 sõidab igal nädalapäeval, aga 32 sõidab ainult tööpäevadel ja tipptundidel
Leonid Rešetnikov

Leonid Petrovitš Rešetnikov (vene keeles Леонид Петрович Решетников; sündinud 6. veebruaril 1947 Potsdamis) on Venemaa ajaloolane ja julgeolekutegelane.
Ta on Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuse (SVR) kindralleitnant, ajalooprofessor, aastatel 2009–2017 Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor.
Elulugu.
Ta sündis Saksamaal Potsdamis Nõukogude okupatsioonitsoonis Nõukogude ohvitseri perekonnas. 1970 lõpetas Harkovi Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna, keskendudes Bulgaaria ajaloole olles sealse bulgaristika koolkonna rajaja professor Georgi Popovi õpilane. 1971–1974 õppis Bulgaarias Sofia ülikooli juures aspirantuuris, kus 1974. aastal kaitses ajalookandidaadi väitekirja teemal "Bulgaaria poliitiliste emigrantide osalemine sotsialismi ülesehitamisel Nõukogude Liidus (1921–1941)." 
1974–1976 töötas NSV Liidu Teaduste Akadeemia Sotsialistliku Maailma Majandussüsteemi Instituudis.
Aprillist 1976 tööl NSV Liidu Riikliku Julgeolekukomitee (KGB) esimeses peavalitsuses (välisluure). Töötas eeskätt Balkani riikidega, 1979–1984 tööl Jugoslaavias. Nõukogude perioodi lõpuks oli teabe- ja analüütilise juhtimise valitsuse juhataja, polkovnik. Detsembrist 1995 kindralmajor. Detsembrist 1991 aprillini 2009 Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuses (SVR), lõpetades oma teenistuse analüüsi- ja informatsiooniosakonna juhatajana kindralleitnandi auastmes, 2001–2004 teenis Kreekas. Aprillis 2009 saadeti ta vanuse tõttu erru. 
29. aprillist 2009 kuni 4. jaanuarini 2017 Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor. Sellel ametipostil olles sekkus ta USA andmetel USA 2016. aasta presidendivalimistesse.
2016. aasta novembris algatas ta Venemaa ajaloo-alase hariduse arendamiseks mõeldud monarhistlik-patriootliku haridusühingu Dvuglavõi Orjol ((Kahepealine Kotkas) loomise ning on nüüd ühingu aseesimees. Ta on Vene välisministri juures tegutseva teadusnõukogu, Vene Föderatsiooni Julgeolekunõukogu juures tegutseva teadusnõukogu ja Vene Föderatsiooni kaitseministeeriumi juures tegutseva avaliku nõukogu liige.
Mittetulundusühingu "Muinsuskaitse" ("Русский Лемнос") president. Jaanuarist 2017 konservatiiv-monarhistliku telekanali Tsargrad nõukogu esimees.
Ajakirja Rodina toimetuskolleegiumi liige.
Sanktsioonid.
Detsembrist 2016 on ta USA sanktsioneeritavate nimekirjas kui Süüria Bashar al-Assadi režiimi toetava Tempbanki nõukogu liige. 10. septembril 2019 keelas Bulgaaria talle kümneks aastaks riiki sisenemise, süüdistades tema juhitud Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituuti ja haridusühingut "Kahepealine Kotkas" spionaažis.
Priit Tender

Priit Tender (sündinud 7. veebruaril 1971 Tallinnas) on eesti animafilmirežissöör.
Priit Tenderi autorifilmid on kantud sürrealismist, mustast huumorist ja eksistentsialismist. Ta on teinud filme mitmes tehnikas ning nii joonisfilmi, nukufilmi kui ka muudes animatsiooni valdkondades.
Elulugu.
Priit Tender lõpetas 1989. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1994. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiõpetuse erialal. 
Oma esimese töö tegi ta taustade kunstnikuna Priit Pärna ja Janno Põldma filmile "1895" (1995). Tema hilisemad autorifilmid kannavad Eesti traditsioone: tugev graafiline stiil, absurdne tegevus ja sümbolism.
Tenderi esimene autorifilm "Gravitatsioon" (1996) astub vastu nooruse ülbusele ja naiivsusele. "Gravitatsioon" võitis 1996. aastal Oslo animafestivalil parima debüütfilmi auhinna. Erinevalt teistest animaatoritest puudub Tenderi töödel selgelt väljajoonistunud stiil.
Priit Tender on õpetanud animatsiooni Viljandi Kultuuriakadeemias 2006.–2012. aastal, Balti Filmi- ja Meediakoolis (loengusari animatsiooni montaažist, 2008), Eesti Kunstiakadeemia animatsiooniosakonnas (loengusari animatsiooni tehnikatest) ja pidanud 2005.–2008. aastal külalislektorina loenguid välismaistes animatsioonikoolides: Rhode Island School of Designis (USA), Ljubljana Art Academys (Sloveenia), Royal College of Artis (Inglismaa). 
2019. aastast on ta Eesti Kunstiakadeemia animatsiooniosakonna juhataja.
The Verge

The Verge on Vox Media juhtimisel toimiv uudiseid, pikemaid tutvustusi, juhendeid, tooteülevaateid ja taskuhäälingu lugusid avaldav Ameerika Ühendriikide tehnoloogiauudiste veebisait.
Ernst Raiste

Ernst Raiste (kuni 5. jaanuarini 1937 Ernst Neidorf; 5. aprill 1925 Narva – 30. aprill 2020 Tartu) oli eesti balletiartist ja vabadusvõitleja.
Tema isa oli raudteelane. 
Aastatel 1939–1942 õppis Raiste Tartu 5. gümnaasiumis ja tantsu Vanemuise õpperühmas. Oli 1941–1966 Vanemuise tantsija ja ballettmeistri assistent ning 1966–1983 muusikalavastuste assistent, 1995–2004 koosseisuline töökeskkonnaspetsialist. 
Ernst Raiste osales Eesti SS-vabatahtlike soomusgrenaderide pataljoni Narva koosseisus idarinde võitlustes ning pääses napilt Tšerkassõ kotist eluga. 
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist oli Raiste aktiivne Kaitseliidu töös enda kodukohas Elvas. 
Ta on mänginud sõnalavastustes ning osalenud operettide ja ooperilavastuste tantsunumbrites.
Oli 1944–1960 abielus Linda Ainlaga (1919–1984). 
Ta oli Eesti Teatriliidu liige 1965. aastast ja Eesti Balletiliidu liige 1999. aastast. 2012. aastast oli ta Tartu Vabadusvõitlejate Ühenduse juhatuse liige.
Juuni 2020

Juuni 2020, kroonika.
2020. aasta juuni algas esmaspäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast teisipäeval.
Artem Sõtnõk

Artem Sõtnõk (ukraina keeles Артем Сергійович Ситник; sündinud 19. augustil 1979 Kirovogradi oblastis) on Ukraina jurist ja riigiametnik.
Töökäik.
Aastatel 2015–2022 juhtis ta Ukraina riiklikku korruptsioonivastast bürood.
Eesti Teatri Agentuuri laste- ja noortenäidendite võistlus

Eesti Teatri Agentuuri laste- ja noortenäidendite võistlus (kuni 2007. aastani "Eesti Näitemänguagentuuri laste- ja noortenäidendite võistlus") on aastast 2002 Eesti Teatri Agentuuri (kuni 2007. aastani korraldas võistlust Eesti Näitemänguagentuur) iga kaheksa aasta tagant toimuv näidendivõistlus, mis kasvas välja agentuuri näidendivõistlusest. 
2002. aastal toimus erakorraline laste- ja noortenäidendite võistlus. 2010. aastal sai laste- ja noortenäidendite võistlus teoks Eesti, Taani ja Norra ühise dramaturgide koolitusprojekti "Näitekirjanike kasvulava" raames. 2018. aastal toimus võistlus koostöös Eesti Lastekirjanduse Keskuse, VAT Teatri ja NUKU teatriga.
Võistlust rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital ja kirjanduse sihtkapital.
Luis Alberto Lacalle Pou

Luis Alberto Alejandro Aparicio Lacalle Pou (sündinud 13. augustil 1973 Montevideos) on Uruguay jurist ja poliitik, ta on Rahvuspartei liige. Ta oli 1. märtsist 2020 kuni 1. märtsini 2025 Uruguay president.
Ta sündis aastal 1973 Montevideos. Ta sai hariduse Briti koolides Montevideos. Ta lõpetas aastal 1998 juristina Uruguay Katoliikliku Ülikooli.
Ta oli Uruguay Esindajatekoja president aastatel 2011–2012. Aastatel 2015–2019 oli ta Uruguay senaator.
Ta kandideeris aastal 2014 Uruguay presidendivalimistel, kuid ei osutunud valituks. Aastal 2019 kandideeris ta uuesti presidendivalimistel, kus ta esimeses voorus 24. novembril 2019 sai 48,71% häältest. 
Isiklikku.
Ta on aastast 2000 abielus Lorena Ponce de Leóniga, neil on kolm last. Tema isa Luis Alberto Lacalle oli aastatel 1990–1995 Uruguay president; vanavanaisa Luis Alberto de Herrera (1873–1959) oli Uruguay poliitik, ajakirjanik ja ajaloolane.
Maandumisseadmed

Maandumisseadmed on raadionavigatsiooniseadmed, millega navigeeritakse lennuväljadel ja nende lähiümbruses õhusõidukeid õhkutõusul, lähenemisel ja maandumisel. Maandumisseadmed jagunevad raadionavigatsiooni ja maandumissüsteemide vahel.&lt;ins&gt; &lt;/ins&gt;
Maandumisseadmed on näiteks:
Instrumentaalmaandumissüsteem.
Instrumentaalmaandumissüsteem (ILS) on maapealne maandumissüsteem, millega saab piloot horisontaalset ja vertikaalset täpset juhendust maandumisele lähenemisel ja maandudes. See aitab tagada võimalikult ohutut maandumist halbade ilmastikuolude korral. LOC-i (kursimajaka) süsteemi kaudu saadakse horisontaalset informatsiooni ja vertikaalset informatsiooni GP süsteemi kaudu. Raja otsas asetsevad markermajakad annavad informatsiooni helisignaalide kaudu õhusõiduki kaugusest lennuraja otsa suhtes (Vt Joonis 1. Instrumentaalmaandumissüsteem). 
ILS-i horisontaalset informatsiooni tagab LOC-i süsteem ehk kursimajakas. LOC on osa instrumentaalmaandumissüsteemist. Kursimajakas on süsteem, mida kasutatakse horisontaalseks lennukite suunamiseks. 
ILS-i vertikaalse informatsioon tagab GP süsteem. GP on glissaadimajakas ja see on instrumendi maandumissüsteemi lõpplähenemise punkti osa. Glissaad edastatakse pilootidele lennu lõpule lähenedes, mis tagab piloote laskumisprofiili vertikaalse informatsiooniga. 
LO on kaugraadiomajakas ("locator/outer"), mida kasutatakse tihti koos ringsuunalise raadiomajakaga (NDB). NDB-d kasutades saab lennukiga navigeerida otse majakani ja sellest üle lennates ka sellest teavituse saada. 
LM on keskraadiomajakas ("locator middle"), mis töötab samal põhimõttel kui kaugraadiomajakas. Keskraadiomajakas täidab oma tööpõhimõtet 0,5 kuni 0,8 meremiili kaugusel lennuraja algusest. 
DME on kauguse mõõtmise seade ("distance measuring equipment"). See on raadionavigatsioonisüsteem, mis arvutab kaldkauguse õhusõiduki ja majaka vahel ning kasutab selleks raadiosignaalide viivitust (Vt Joonis 2. DME maapealsed seadmed). Nähtavus lennuki ja maapealse jaama vahel peab olema tagatud. 
Mikrolaine-maandumissüsteem.
MLS ehk mikrolainemaandumissüsteem leiutati mägiste piirkondade jaoks. MLS võimaldab maanduvatel lennukitel kindlaks teha, kas nad asuvad maandudes lennurajaga korrektsel trajektooril. (Vt Joonis 3. Mikrolaine maandumissüsteem). 
Satelliitnavigatsioonil põhinev maandumissüsteem.
GLS (satelliitnavigatsioonil põhinev maandumissüsteem) on globaalne maapealne tugijaamaga satelliitnavigatsiooni süsteem, mis on ILS-i alternatiiv. Eri riikides on arendatud satelliitnavigatsioonisüsteemid. Ameerika süsteem on GPS, Indias on IRNSS, Venemaal on GLONASS, Hiinas on BDS, Euroopas on GALILEO ja Jaapanis on QZSS . Satelliitnavigatsiooni-tugisüsteemid on õhusõidukipõhine süsteem (ABAS), maapealsete tugijaamade süsteem (GBAS) ja satelliidipõhine süsteem (SBAS) (Vt Joonis 4. GBAS-i arhitektuur).
Karl XIII orden

Kuninglik Karl XIII orden (rootsi keeles "Kungliga Carl XIII:s orden") on 1811. aastal asutatud Rootsi orden, mida antakse ainult vabamüürlastele.
Ajalugu.
Ordeni asutas 27. mail 1811 kuningas Karl XIII. Sellel on ainult üks klass. Algse statuudi kohaselt võis ordenil olla korraga 30 kavaleri (27 ilmalikku ja kolm vaimulikku). See piirang ei puudutanud kuninglikust soost printse. 1826. aastal otsustati, et printsid saavad ordeni kavalerideks juba sündides. Tänapäeval võib ordeni kavalere korraga olla 33 (30 ilmalikku ja kolm vaimulikku), kuid eritingimustel võib seda arvu ka ületada. Samuti on lubatud orden anda varasema seitsme asemel kümnele välismaalasele. Ordeni üle 200-aastase ajaloo jooksul on seda välja antud vähe: 2020. aasta seisuga vaid 215 korral.
Vladimir Pertel

Vladimir Jegorovitš Pertel ("Владимир Егорович Пертель", ka Vladimir Georgijevitš, Wladimir või Woldemar Pertel; u 1847 – 18. november 1924 Paide) oli Venemaa keisririigi riigiametnik (tõeline riiginõunik, 1904) ja Paide omavalitsustegelane.
Alustas riigiteenistust 7. jaanuaril 1870 ning sai esimese teenistusastme 14. jaanuaril 1874. 
Aastatel 1877–1879 teenis ta Venemaa Keisririigi Keiserliku Õukonna ja Udellide Ministeeriumi Udellide Peavalitsuse kontrolli III laua kontrolöri vanemabina, 1879–1883 I laua kontrolöri vanemabina, 1883–1890 taas III laua kontrolöri vanemabina ning 1890–1895 III laua kontrolörina. 1895–1909 teenis ta Venemaa Keiserliku Õukonna ja Udellide Ministeeriumi Udellide Peavalitsuse VIII laua kirjutajana. Läks 1909 erru.
Erupõlve asus ta veetma oma abikaasa kodulinnas Paides, kuhu nad 1909. aastal Pavlovskist elama asusid. 
1910. aastal kandideeris ta Eduerakonna nimekirjas Paide linnavolikokku ning osutus 83 poolthäälega valituks. Valimisi kajastanud Päevaleht nimetab oma artiklis Vladimir Pertelit ja tema venda Eduardit rahvuselt eestlasteks. Nii Päevaleht kui ka Tallinna Teataja käsitlesid toonaseid valimisi eestimeelsete jõudude selge kaotusena, kuna valimisedu saatis peamiselt sakslasi ja kadakasakslasi.
1912. aastal kandideeris Vladimir Pertel Eduerakonna kandidaadina IV Riigiduuma liikmeks, kuid kaotas 34 poolt- ja 46 vastuhäälega Oskar Braschele, kes kogus 52 poolt- ja 29 vastuhäält.
1913. aastal Richteri aadressraamatu järgi oli Vladimir Pertel lisaks linnavoliniku ametile veel ka Paide linna tervishoiukomisjoni liige, Vene Pereklubi ("Russische Familienklub") juhatuse liige ning Paide 4-klassilise algkooli auinspektor.
Isiklikku.
Tema vend Eduard Pertel oli Paide haridustegelane ja linnavolinik.
Vladimir Pertel oli abielus Paide pottseppmeistri tütre Johanna Louise Kabermanniga ("Joanna Joannovna"; 1854 Paide – 1927 Paide). Abielust sündis üks poeg:
Vladimir Pertel elas enne Paidesse kolimist aadressil Soldataskaja 21, Pavlovsk. Paides ostis ta 1909. aastal elumaja aadressil Pikk 12 (tänapäeval Pikk 33), kus elas oma surmani.
Vladimir Pertel kuulus Paide Jumalaema Uinumise kogudusse. Ta suri 18. novembril 1924 ning maeti Reopalu kalmistule.
Virgil Hill

Virgil Eugene Hill (sündinud 18. jaanuaril 1964 Clintonis Henry maakonnas Missouri osariigis) on USA endine poksija.
Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlusel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Joon-Sup Shinile (Lõuna-Korea).
Ta poksis novembrist 1984 kuni veebruarini 2015 elukutselisena. Ta osales kokku 58 kohtumisel ning võitis neist 51 (neist 24 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 2 nokaudiga) kohtumist. Ta on aastatel 1987–2007 (vaheaegadega) olnud eri poksiorganisatsioonide eri kaalukategooriate maailmameister.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus kergejõustiklase ja olümpiavõitjaga Denean Howard-Hilliga.
Łeba

 
Łeba (saksa "Leba") on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Lęborki maakonnas. 
Łeba asub Läänemere kaldal, Łebsko ja Łeba järve vahel, Łeba jõe ääres.
Łebat on esmamainitud 1286. aastal, linnaõigused sai 1357. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Keskuse bussipeatus

Keskuse bussipeatus asub Mustamäel Mustamäe asumis Keskuse tänaval. Selles bussipeatuses peatuvad bussiliinid nr. 72, 67 ja 84. Kõikide nende liinide seisuplats on ka Keskuse bussipeatuse kõrval.
Bussipeatuse läheduses olevad olulised ehitised on Männi park ja Tallinna väikelaste turvakodu.
New Baltic Drama 2011

New Baltic Drama 2011 oli rahvusvaheline näidendivõistlus, mis kuulus Euroopa kultuuripealinn Tallinn 2011 programmi. Näidendivõistlus ühendas nelja Läänemere-äärset riiki – Eestit, Soomet, Rootsit ja Venemaad. Eestist olid võistluse korraldajateks Sihtasutus Tallinn 2011, Eesti Teatri Agentuur ja Tallinna Linnateater, Soomest Turu Linnateater ja Sihtasutus Turu 2011, Rootsist Riksteatern ja Venemaalt teater Baltiiski Dom.
Näidendivõistlus New Baltic Drama 2011 kuulutati välja 2009. aasta sügisel. Võistlus toimus kahes voorus. 4. mail 2010 valis rahvusvaheline žürii välja neli võidunäidendit, mis lavastati esimest korda naaberriigis: Martin Alguse "Kontakt" lavastati Turu Linnateatris, Tallinna Linnateater võttis mängukavva Johanna Emanuelssoni näidendi (lavastuse nimeks sai „Vaata, ma kukun“). Eestis jõudis "Kontakt" lavale 2012. aastal Eesti Draamateatris (lavastaja Ingomar Vihmar).
Nõmme bussipeatus

Nõmme bussipeatus asub Nõmme linnaosas Nõmme asumis Turu platsil ja Pärnu maanteel.
Liinid.
10 (Väike-Õismäe - Vana-Pääsküla)
23 (Kadaka - Bussijaam)
27 (Harkujärve (Oja tee) - Laagri Alevik (Laaniku))
33 (Männiku - Kopli (Maleva))
36 (Väike-Õismäe - Viru)
45 (Väike-Õismäe - Ülemiste (Kaubajaama))
96 (Balti jaam - Vana-Pääsküla)
Lisa.
Pärast Nõmme keskuse ristmiku ehitustööd kaovad bussipeatused Glehni teatri ja Glehni ja Pärnu mnt ristmiku eest ära ja kõik liinid hakkavad peatuma turu ees (Mustamäe suund) ja turust üle tee (Nõmme ja Kesklinna suund).
Silmad pärani kinni

"Silmad pärani kinni" (originaalpealkirjaga "Eyes Wide Shut") on 1999. aastal esilinastunud režissöör Stanley Kubricku müstilis-erootiliste sugemetega psühholoogiline draamafilm.
Linateos põhineb Arthur Schnitzleri 1926. aasta romaanil "Traumnovelle", kuid tegevus toimub 20. sajandi algusaastate ja Viini asemel 1990. aastatel New Yorgis. Filmi keskmes on dr Bill Harford (Tom Cruise), kes šokeerituna oma abikaasa Alice'i (Nicole Kidman) ülestunnistusest asub erootilistele seiklustele, mis ähvardavad lõhkuda ta perekonna ning ohtu seada nende elud. 
"Silmad pärani kinni" jäi Kubricku viimaseks filmiks; ta suri kuus päeva pärast linateose lõppvariandi esitlemist produktsioonifirmale Warner Bros. Filmi tegevprodutsent Jan Harlan on öelnud, et Kubrick pidas linateost oma suurimaks panuseks kinokunsti.
Suurbritannias toimunud filmivõtted kestsid järjest 400 päeva ja on Guinnessi rekordite raamatusse kantud pikima järjest kestnud võtteperioodina.. Mitmed pikantsed seksistseenid monteeriti Warner Brosi korraldusel digitaalselt sündsamaks, et vältida reitingutähist R – alla 17-aastased tohivad filmi vaadata üksnes koos täiskasvanud saatjaga.
Film kogus kriitikutelt üldiselt positiivseid arvustusi. Filmikriitikaportaali Rotten Tomatoes on 156 kriitiku arvustuste põhjal andnud filmile hindeks 7,5/10 kommentaariga "Kubricku intensiivne uurimus inimloomusest on tulemuseks andnud muljetavaldava linateose". Metacritic on 34 arvustuse põhjal koondhindeks määranud 68/100.. Ameerika Ühendriikide filmikriitik Roger Ebert andis hindeks 3,5/4.
Neveli maakond

Neveli maakond (valgevene keeles "Невельскі павет"; vene keeles "Невельский уезд") oli Venemaa Keisririigi Vitebski kubermangu ja Vene NFSV Pihkva kubermangu haldusüksus. Tänapäeval vastab see ligikaudu Pihkva oblasti Noveli rajoonile.
Ajalugu.
Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajati 1777. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. 24. märtsil 1924 läks see Vene NFSV Pihkva kubermangu koosseisu. Maakond likvideeriti 1. augustil 1927.
1897. aastal elas maakonnas 141 841 inimest. Elanikest 84% moodustasid valgevenelased, venelasi oli 7,1% ja juute 7,4%. 1870. aastal elas maakonnas 184 lätlast.
1914. aastal oli maakonna territooriumil üks linn (Nevel) ja 20 valda, mis olid jagatud kolmeks kohtupiirkonnaks.
1880. aastal oli maakonnas 33 õigeusu kihelkonda. Katoliku kihelkondasid oli üks.
Haldusjaotus.
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles "Волость"). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Nevel, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 20 valda.
Vallad maakonna koosseisus olid aastal 1913:
1906. aastal olid Aleksejevskaja ja Novo-Voznessenskaja valla asemel Mošenino ja Serutõ vald.
Šlahta.
1880. aastal oli maakonnas 1644 šlahtitšit.
Maakonna šlahta marssalid (piirkondliku esinduskogu eesistujad) olid aastatel 1783–1863 Koniński, Bohomolec, Wyszyński, Szyszko, Chrzanowski, Duwa, Łosowski, Petrykowski ja Rodziewicz.
Ell Tabur

Ell Tabur (29. juuni 1943 Tallinn – 30. aprill 2020 New York) oli eesti muusik.
Tabur sündis Tallinnas. 1944. aastal põgenes ta koos vanematega Saksamaale. 1949. aasta kevadel asus perekond elama Ameerika Ühendriikidesse.
Salvestas aastatel 1965–1976 kolm sooloplaati eestikeelsete lauludega. Tegi loomingulist koostööd väliseesti luuletaja Jyri Korgiga.
Hilisemas elus töötas Tabur New Yorgi Eesti Maja büroojuhatajana.
Suitsuti

Suitsuti ehk viirukipann (ladina keeles "turibulum" või " thuribulum", vene keeles кадило) on jumalateenistustel suitsutamiseks kasutatav metallist nõu, keti otsas rippuv kaanega kausike. Kausikesse paigutatakse hõõguvad söed, millele raputatakse suitsutusrohtu või viirukit, mis eraldab põledes aromaatset suitsu.
Seda kasutavad jumalateenistustel mitmed kristlikud kirikud, põhiliselt roomakatoliku kirik ja kreekakatoliku kirik, õigeusu kirik, vanad idakirikud, armeenia apostlik kirik, maroniidi kirik, kuid vahel ka luterlikud, anglikaani (seejuures eriti anglokatoliiklikud), kalvinistlikud, vanakatoliku kirikud ja Ühinenud Metodisti Kirik. Suitsutite kasutamine kristlikus kontekstis algas ilmselt umbes 4. sajandil pKr, kuid teadaolevalt valmistati neid hõbedast ja kullast juba umbkaudu 7. sajandist eKr Vana-Roomas ja Vana-Kreekas sealsetele templitele.
Boris Pertel

Boris Pertel (21. aprill (vkj) / 3. mai 1888 Peterburi – 27. märts 1955 Neustädt, Marburg-Biedenkopf, Hessen, Lääne-Saksamaa) oli eesti päritolu laskesportlane, insener ja Paide linnategelane. 
Elulugu.
Ta sündis kolleegiumiassessor Vladimir Perteli (1847–1924 Paide; hilisem tõeline riiginõunik) ja tema abikaasa Johanna Louise (1854 Paide – 1927 Paide; sünd. Kabermann) pojana. Ta ristiti Peterburis Oldenburgi Prints Peteri varjupaiga kirikus ("Приют принца Петра Григорьевича Ольденбургского") ning ta vaderid olid aadlik Mihhail Sergejevitš Nekljudov ja sugulane Luisa Kabermann.
Ta õppis Mohhovaja tänaval asunud Teniševi erakoolis ("Тенишевское училище"). 1907. aastal astus ta Riia Polütehnilisse Instituuti, kus õppis masinateadust.
Riias õppides tutvus Pertel lätlastest üliõpilaslaskuritega ning kuulus Leonardus Syttini, Walter Bodnecki, Pavel Liethi ja Harald Blau kõrval Āgenskalnsi Laskurite Ühenduse ("Āgenskalna Strēlnieku Biedrības") liikmete hulka. 
Boris Pertel osales Venemaa keisririigi koondises 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis. Ta kogus jahilaskmises kaevikrajal 11 silma ja jäi 61 sportlase seas jagama 55. kohta. 
Millalgi 1920.–1930. aastate vahetusel asus ta elama Paidesse, kus päris 1929. aastal oma vanematele kuulunud elumaja aadressil Pikk 33.
1933. aastal oli ta üks neist, kes toetas oma allkirjaga vabadussõjalaste põhiseaduse eelnõud. Samal aastal kandideeris ta ka majaomanikke ühendava Majandusliidu nimekirjas Paide linnavolikokku. 
1934. aasta märtsis valiti Boris Pertel Paide linnavolikogu ehituskomisjoni liikmeks ning riigivanema ning riigikogu valimiste Paide linnajaoskonna komisjoni asendusliikmeks.
1935. aastal kolis ta Tallinna ning ehituskomisjoni võeti tema asemele asendusliige.
1937. aastal võeti ta surnud Felix Trossi asemikuna Paide linnavolikogu liikmeks ning ta kandideeris sinna uuesti 1939. aasta septembris. 
Varsti lahkus ta "Umsiedlung"'i käigus koos abikaasaga Saksamaale. Nende etteteatamata lahkumist kajastati ajakirjanduses korduvalt, mainides muuhulgas ka linnaasjade unarusse jätmist. Tema maja pandi pärast Pertelite Eestist lahkumist enampakkumisele, linn ei soovinud oma eelisostuõigust kasutada. 1940. aasta jaanuaris leiti maja pööningult püss koos 15 lahingupadruniga; need usuti olevat kuulunud Boris Pertelile.
Isiklikku.
Boris Pertel abiellus 20. juuli 1915 Valmieras Kuressaare kaupmehe suguvõsast pärineva Auguste Margarete Leontine Heldtiga (sünd. 1895). Boris Perteli abikaasa vend oli Eesti poliitik ja õpetaja, Tallinna toomkooli direktor Willibald Heldt (1900–1968).
Hochsauerlandkreis

Hochsauerlandkreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.
Ajalugu.
Kreis rajati 1975. aastal Nordrhein-Westfaleni kreiside reorganiseerimise käigus, kui ühendati endised kreisid Arnsberg, Brilon ja Meschede.
Geograafia.
Geograafiliselt hõlmab kreis suure osa Sauerlandi mägedest, sealhulgas kõrguselt esimese ja kolmanda tipu – Langenberg Olsbergi lähedal (843 m) ja rohkem tuntud Kahler Asteni (842 m) Winterbergi lähistel. Need on ka kaks kõrgeimat mäge Nordrhein-Westfalenis.
Herfordi kreis

Herfordi kreis [ˈhɛʁfɔʁt] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kirdeosas.
Ajalugu.
Piirkond on tuntud ka kui "Widukindi maa", kuna Widukindi saksi hõimude viimased võitlused Karl Suure vastu toimusid seal. Usutakse, et see väejuht on maetud Engeri linna.
Kui piirkond Preisimaa Vestfaali provintsi osaks sai, loodi 1816. aastal esimene Herfordi kreis. 1832. aastal ühendati see Bünde kreisiga. 1911. aastal lahkus Herfordi linn kreisist; kuid 1969. aastal kaotas see iseseisva linnaringkonna staatuse. Kreis saavutas oma praeguse suuruse 1973. aastal, kui Uffelni vald, mis oli varem Mindeni kreisis, ühendati Vlotho linnaga.
Geograafia.
Kreis asub Wieheni kolme mäeaheliku (põhjas) ja Teutoburgi metsa (lõunas) vahel. Kirdes piirneb see Weseri jõega.
Heinsbergi kreis

Heinsbergi kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas.
Ajalugu.
Piirkond langes 1815. aastal Preisimaa kätte, mis 1816. aastal lõi kolm kreisi: Heinsberg, Erkelenz ja Geilenkirchen. 1932. aastal Heinsbergi ja Geilenkircheni kreis ühendati ning 1972. aastal ühendati ka Erkelenzi kreis. 1975. aastal saavutas kreis oma praeguse suuruse, kui Niederkrüchteni vald loovutati Vierseni kreisile.
Geograafia.
Geograafiliselt hõlmab see Alam-Reini lahe madaliku.
Venemaa peaministrite loend

Venemaa peaministrite loendis on Venemaa Keisririigi ministrite nõukogu esimehed aastatel 1905–1917, Vene SFNV ja Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu esimehed 1917–1946, Vene NFSV ministrite nõukogu esimehed aastatel 1946–1991 ning Venemaa Föderatsiooni peaministrid 1991. aastast alates.
Loend.
Sulgudes kuupäevad on juliuse kalendri järgi.
Gütersloh' kreis

Gütersloh' kreis [ˈɡyːtɐsloː] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kirdeosas.
Ajalugu.
See loodi 1973. aastal Nordrhein-Westfaleni kreiside reorganiseerimise käigus, kui endised kreisid Halle ja Wiedenbrück ühendati. Ka Bielefeldi, Paderborni, Beckumi ja Warendorfi kreisid loovutasid osi uuele kreisile. Eelkäijad kreisid loodi 1816. aastal pärast uue Preisimaa Vestfaali provintsi loomist.
Täna on Gütersloh' kreisis üks Saksamaa suurimaid assüürlaste pagulaskogukondi.
Geograafia.
Kreisi idaosa on kaetud Teutoburgi metsaga, seal on ka kreisi kõrgeim punkt "Hengeberg" (316 m). Läänes on Emsi jõe läte. Emsi orus Harsewinkeli lähedal on ka kreisi madalaim punkt (56 m).
Majandus.
Mõned olulised ettevõtted asuvad Guetersloh' kreisis:
Alfrēds Vinters

Alfrēds Vinters (15. september 1908 Mazsalaca – 23. oktoober 1976 Stockholm) oli Läti muusik, helilooja ja muusikategelane. Ta oli populaarne kerge muusika helilooja, sõnade autor ja esitaja, mitme kapelli juht. Ta oli õppinud iseseisvalt mängima viiulit, tsitrit ja akordionit.
Talvised kerged, ekspressiivsed meloodiad said populaarseks 1930. aastatel. Tema kuulsaimad laulud on "Viltīgās acis", "Trīs vītušas rozes", "Vecais ratiņš", "Gaujas laivinieks" (eestindatult "Viljandi paadimees"), "Līna, nāc!" ja paljud teised. 1944. aastaks oli Bellacord Electro plaadivabrik välja andnud 74 plaati, millel oli poolteistsada Vintersi lugude salvestist.
Teise maailmasõja lõpus põgenes Vinters Rootsi, kus ta asutas 1951. aastal oma plaadifirma Melvatoni ja lindistas nii 1930. aastate muusikat kui ka uusi laule. 1960. aastal esines ta mitme kontserdiga Riia Filharmoonia kontserdimajas.
Vinters suri 1976. aastal, nägemata Stockholmi Läti ansambli Dundurs Vintersi muusika plaadi "Dzīves ratiņš" väljaandmist 1978. aastal.
Paljud Vintersi meloodiad on tuntud ka Eestis ("Viljandi paadimees") ja Soomes.
Venemaa peaminister

Venemaa peaminister (ametlikult 'Venemaa Föderatsiooni valitsuse esimees') on Venemaa valitsuse juht.
Venemaa Keisririigis loodi peaministri ametikoht 1905. aastal.
Venemaa Föderatsioonis nimetab peaministri ametisse president ning kinnitab Riigiduuma.
Alates 16. jaanuarist 2020 on Venemaa peaminister Mihhail Mišustin.
Euskircheni kreis

Euskircheni kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa edelaosas.
Ajalugu.
1827. aastal loodi esimene kreis ümber Euskircheni linna, kuid palju väiksemana kui tänane. 1932. aastal kaotati Rheinbachi kreis, millest Euskircheni kreis sai lõunaosa. 1972. aastal kasvas Euskircheni kreis taas, kui liideti Schleideni kreis.
Geograafia.
Geograafiliselt on kreisi edelaosa Eifeli kõrgendikul. See maa on põllumajanduseks vaevalt sobilik ja seetõttu oli piirkond ajaloolistel aegadel üsna vaene. Rohkem kirdes asuvad alad on tasasemad ja neid on ajalooliselt kasutatud mitmesuguste põllukultuuride, eriti suhkrupeedi kasvatamiseks. Ainus muu rikkuse allikas oli rauamaak, kuid tänapäeval muudavad sealsed arvukad metsad piirkonna turistide jaoks huvitavaks.
György Kurtág

György Kurtág (sündinud 19. veebruaril 1926 Lugojs Rumeenias) on ungari helilooja ja pianist. Ta on rahvusvaheliselt edukaim Ungari sõjajärgne helilooja György Ligeti ja Péter Eötvösi kõrval.
Kurtág sündis ungarikeelsete juudi päritolu vanemate peres Lugojs, Rumeenias. Ta õppis klaverit mängima viieaastaselt oma ema käest. Gümnaasiumis käis ta Timișoaras. Ta kolis Ungarisse pärast Teist maailmasõda, ületades ebaseaduslikult Ungari-Rumeenia piiri. 
Kurtág tahtis õppida muusiikat Béla Bartóki juhendamisel, kuid Bartók suri leukeemiasse septembris 1945. Aastast 1946 õppis Kurtág Ferenc Liszti muusikaakadeemias heliloomingut Sándor Veressi ja Ferenc Farkasi juhendamisel, klaverit Pál Kadosa ja kammermuusikat Leó Weineri juhendamisel. Ta lõpetas muusikaakadeemia klaveri eiralal 1951. aastal ja kompositsiooni erialal 1955. aastal.
1957. aastal õppis Kurtág Pariisis Darius Milhaud' ja Olivier Messiaeni juures.
Ta oli 1947. aastast abielus pianist Márta Kurtágiga (suri 2019). 2001. aastast elab ta Prantsusmaal Saint-André-de-Cubzacis ja tal on ka Prantsusmaa kodakondsus.
Vladimir Jakušev

Vladimir Jakušev (vene keeles "Владимир Владимирович Якушев"; sündinud 14. juunil 1968 Neftekamskis) on Venemaa jurist, majandusteadlane ja poliitik, 
Venemaa presidendi eriesindaja Uurali föderaalses ringkonnas alates 9. novembrist 2020. 
18. maist 2018 kuni 9. novembrini 2020 oli ta Venemaa Föderatsiooni ehitus-, eluaseme- ja kommunaalteenuste minister. 
Ta sündis 1968. aastal Neftekamskis Baškiirias, tema isa oli veoautojuht. 7-aastaselt kolis ta Nadõmi, kus ta lõpetas ka keskkooli. Aastatel 1986–1988 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1993 lõpetas ta Tjumeni Riikliku Ülikooli juristina. 
27. juunil 1993 asus ta tööle Ida-Siberi Kommertspanga (Западно-Сибирский коммерческий банк, Запсибкомбанк) Jamali Neenetsi filiaali. 25. juulist 1994 sai ta Ida-Siberi Kommertspanga Jamali Neenetsi filiaali direktori kohusetäitjaks. 24. jaanuarist 1995 sai tast Ida-Siberi Kommertspanga Jamali Neenetsi filiaali direktor. 19. mail 1997 sai tast panga viitsepresident ja Ida-Siberi Kommertspanga Salehardi filiaali direktor. Samal aastal lõpetas ta Tjumeni Riikliku Ülikooli ökonomistina. 29. aprillil 1998 määrati ta Ida-Siberi Kommertspanga presidendiks. 
13. juunil 2001 määrati ta Tjumeni oblasti asekuberneriks (kuberner oli sel ajal Sergei Sobjanin). Märtsis 2005 määrati ta Tjumeni linnapea esimeseks asetäitjaks ja 21. märtsist 2005 Tjumeni linnapea kohusetäitjaks. 24. novembril 2005 kuni 18. maini 2018 oli ta Tjumeni oblasti kuberner. Aastal 2005 kaitses ta majandusteaduse kandidaadi väitekirja. 
18. maist 2018 kuni 9. novembrini 2020 oli ta Venemaa Föderatsiooni ehitus-, eluaseme- ja kommunaalteenuste minister. 
1. mail 2020 ilmnesid tal COVID-19 tunnused ning tal diagnoositi koroona. Ajutiseks ministri kohusetäitjaks määrati Nikita Stasišin.
Isiklikku.
Ta on abielus Larissa Jurjevna Jakuševaga, neil on poeg ja tütar.
Burgundy School of Business

Burgundy School of Business on Pariisis, Lyonis ja Dijons asuvate linnakutega Euroopa äriülikool, mis on asutatud 1899. aastal.
Financial Timesi edetabelis on Burgundy School of Business 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 81. kohal. 
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: CGE, EQUIS ja AACSB.
BSB

BSB võib tähendada:
БСБ (бело-сине-белый флаг) on aga valge-sini-valge lipu tähis.
Komi ANSV

Komi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Komi ANSV; komi keeles Коми Автономнӧй Сӧветскӧй Социалистическӧй Республика; vene keeles Коми Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.
Komi ANSV moodustati Sürjakomi Autonoomse Oblasti järglasena 1936.
Georg, Hohenbergi hertsog

Georg Friedrich Maximilian Jaroslav Petrus Canisius Josef Markus Hubertus Maria Hohenberg ehk lihtsalt Georg Hohenberg (25. aprill 1929 Artstetteni loss – 25. juuli 2019) oli Austria diplomaat.
Tema vanemad olid Hohenbergi hertsog Maximilian (1902–1962) ja hertsoginna Elisabeth (1904–1993, sündinud Wolfeggi ja Waldsee Waldburgi krahvinna). Pärast oma vanema venna Franz Ferdinandi surma 1977. aastal sai ta Hohenbergi hertsogiks.
Ta oli Austria suursaadik Tuneesias 1978–1984 ning Püha Tooli ja Malta ordu juures ja San Marinos 1988–1994.
1960. aastal abiellus ta Auersberg-Breunneri printsessi Eleonorega (sündinud 1928), neil oli kaks poega ja üks tütar:
Kapten lahkub laevast viimasena

"Kapten lahkub viimasena laevast" või "Kapten läheb laevaga põhja" on tuntud meretava ja meretraditsioon.
Kapten (prantsuse "capitaine", hilisladina "capitaneus") on laeva ja laevapere ainujuht (laevajuht), kelle korraldusi (mis on antud tema võimkonna piires) peavad kõik laeval viibivad isikud tõrkumata täitma (sellest ka ütlus: "kapten laevas – jumal taevas"). Ka kõrgema ametiastmega isiku viibimine laeval ei piira kapteni võimupiire ega vabasta teda vastutusest. Merel ja välissadamais on kapten oma ametiala piires riigi ning laeva- ja laadungiomaniku seaduslik esindaja. Kapteni õigused ja kohustused on kindlaks määratud vastavas teenistusmäärustikus. Laeva hukkumisel lahkub kapten laevalt viimasena.
Paljudes riikides on selline meretava rohkem moraalse tähendusega, kuid osades riikides on selline teguviis sätestatud seadusega. 
Eestis kehtib selline teguviis Kaubandusliku meresõidu koodeksi alusel.
"§ 70.   Kui kapteni arvates ähvardab laeva paratamatu hukk, annab kapten pärast kõikide meetmete rakendamist reisijate päästmiseks laevaperele loa laevalt lahkuda. Kapten lahkub laevalt viimasena, võttes tarvitusele kõik temast sõltuvad abinõud logiraamatu, masinapäevaraamatu ja raadiopäevaraamatu, antud merereisi kaartide, dokumentide ja väärtuste päästmiseks."
See nõue on paljude mereriikide seadustes, Prantsusmaal juba aastast 1765.
Burjaadi ANSV

Burjaadi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Burjaadi ANSV; burjaadi keeles Буряадай Автономито Совет Социалис Республика; vene keeles Бурятская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.
Burjaadi ANSV loodi Burjaatmongoli ANSV järglasena 1958.
Burjaatmongoli ANSV

Burjaatmongoli Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühendnimi Burjaatmongoli ANSV; burjaadi keeles Буряад-Монголой Автономито Совет Социалис Республика; vene keeles Бурято-Монгольская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.
Burjaatmongoli ANSV oli Burjaadi Autonoomse Oblasti järeltulija ja Burjaadi ANSV eelkäija.
Dagestani ANSV

Dagestani Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühendnimi Dagestani ANSV; vene keeles Дагестанская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.
Dagestani ANSV moodustati 20. jaanuaril 1921.
ANSV-s elas üle 30 põlisrahva.
Planeet 2297 Daghestan, mille avastas 1978 Nikolai Tšernõhh, on saanud nime Dagestani ANSV järgi.
Jean-Gaspard Deburau

Jean-Gaspard Deburau (sünninimi Jan Kašpar Dvořák; 31. juuli 1796 Kolín – 16. juuni 1846 Pariis) oli Böömimaalt pärit Prantsusmaa näitleja ja miim.
Deburau vanemad oli rändtsirkuseartist Philippe-Germain Deburau ja tšehhi teenijanna Kateřina Gráffová. 1810. aastatel sattus Deburau rändtsirkusega Pariisi. Seal esinedes Théâtre des Funambules'is "commedia dell'arte"'i etendustes tõusis ta varsti lavatäheks. Populaarseks sai tema mängitud Pierrot' lavakuju. "Funambules"' teatris mängis ta oma elu lõpuni. Pärast Deburau surma esines miimina tema poeg Charles Deburau.
1945. aastal linastus filmiklassika varamusse kuuluv Marcel Carné film "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed"), milles Jean-Gaspard Deburau'd lavanimega Baptiste kehastas Jean-Louis Barrault. 1946. aastal lõi Carné koos Marcel Marceau'ga pantomiim-balleti "Baptiste".
Charles Deburau

Jean Charles Deburau (15. veebruar 1829 Pariis – 19. detsember 1873 Bordeaux) oli prantsuse miim, Jean-Gaspard Deburau poeg. 
Pärast Jean-Gaspard Deburau surma (1846) pakkus Théâtre des Funambules'i direktor 17-aastasele Charlesile esineda laval isa loodud lavakujudes. Debüüt toimus novembris 1847. Deburau jäi lavale aastateks, kuid isa lavamenuni ei küündinud. Pealegi pakkus tugevat konkurentsi Paul Legrand (1816–1898). 1850. aastate lõpust mängis Deburau Bordeaux' ja Marseille teatrites. Tema õpilasi oli Louis Rouffe (1849–1885).
Pierrot

Pierrot oli üks "commedia dell'arte" tüüptegelasi (itaalia keeles "tipi fissi").
Pierrot oli äratuntav üleni valge ja oma kehale liigsuure riietuse järgi. Itaalia teatritrupid ("Comédie italienne"), mis tegutsesid Pariisis alates 1570. aastatest ning olid sajandiga mugandanud itaaliakeelsed näidendid prantsuse keelde, keskendusid rohkem füüsilisele komöödiale kui sõnamängule, teisendasid ja lisasid tegelaskujusid. 
Pierrot oli üks prantsuspärastest lisadest, tema eelkäijaid on mitu: itaalia Pulcinella (kandis samuti lohvat valget kostüümi, aga ka valget pika ninaga maski), Molière'i näidendi "Don Juan, ou le Festin de pierre" talupojast tegelane ja Gilles lihtsameelne (ta oli Pierrot’ga väga sarnane nii riietuselt kui ka karakterilt ja neid on hiljem tihti segi aetud). Pierrot oli "zanni" ehk meesteenrist tegelane, kelle iseloomujoonteks olid laiskus, aeglus, õgardlus ja lihtsameelsus, mida vürtsitasid üksikud vaimuvälgatused. Pierrot' lihtsameelsusest tingitud juhuslikud väärarusaamad ja apsakad lõppesid enamasti õnnelikult. "Commedia dell'arte" kostüümid olid levinud karnevaliriietusena ning 19. sajandi esimese poole Prantsuse monarhia restauratsiooniperioodil väljendasid taolised kostüümid nostalgiat "ancien régime"'i vastu. Alates 1840. aastatest kuni sajandi lõpuni muutus Pierrot ullikesest tasapisi süngeks ja kiuslikuks tegelaseks.
Jean-Antoine Watteau polnud esimene, kes maalis "commedia dell'arte" tegelasi ja näitlejaid. Näiteks maalis neid ka Watteauga koostööd teinud Claude Gillot. Watteau uuenduseks oli tegelaskujude paigutamine arkaadiasse ning Pierrot' esiplaanile toomine. Lihtsameelne Pierrot on justkui seltskonda sattunud tülikas ja üleliigne isik. Samal ajal võib Pierrot' kehahoiakust ja õndsast näoilmest järeldada, et ta pole ise teadlik oma üleliigsusest. Näiteks 1712. aasta maalil „Õnnelik Pierrot“ on naeratav peategelane asetatud kahe galantse paari vahele. Enamikul Watteau teatriteemalistel maalidel vaatab Pierrot pildi pinnalt vaataja poole. Sellist poosi on pikka aega peetud nii tegelase kui kunstniku enda kurbuse väljenduseks, kuid tõenäoliselt on tegemist 19. sajandi keskpaiga leiutisega. Kurblikkuse omistamine tuleb tõenäoliselt 1830.–1840. aastatest, kui itaalia komöödiast oli järgi jäänud vaid pantomiimnäidendid. Jean-Gaspard Deburau oli võimekas näitleja, kes nägi astma tõttu haiglane välja, minestas tihti laval ning töötas oma surmani teatris. Tõenäoliselt seoti Deburau kehastatud Pierrot Watteau omaga, kuna 1718.–1719. aastal maalitud „Pierrot“ toodi pärast aastakümnetepikkust pausi taas publiku ette vaid mõni kuu pärast kuulsa näitleja surma, sidudes nad kurbuse kaudu. "Commedia dell'arte" näitlejatel oli kombeks publikuga otse suhelda ja purustada kujutelm Denis Diderot' poolt välja mõeldud „neljandast seinast“, pakkudes vaatajale iroonilise meeldetuletuse laval toimuva illusoorsusest. Watteau Pierrot’d mängisid sarnast rolli, viidates maali ebareaalsusele, olles toetatud ka näiteks nähtavate pintslilöökide poolt.