tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
IV üldtantsupidu

IV üldtantsupidu toimus Tallinna lauluväljakul 21. juulil 1950. Kandis nimetust rahvakunstiõhtu. Toimus üks etendus.
Pärast 1950. aasta märtsipleenumi vahetati välja üldlaulupeo peakomisjon. Kõrvale lükati ka eelmise peo järel Eesti NSV teeneliseks kunstnikuks nimetatud Ullo Toomi, kelle asemele nimetati rahvatantsude üldjuhiks Juhan Raude. Peo ametlikus kavas on tantsude üldjuhina nimetatud küll Toomit, kuid seda ilmselt tehnilistel põhjustel – kava võis selleks ajaks olla juba valmis trükitud, kui toimusid repressioonid. Teise versiooni järgi trükiti kava viimasel päeval, kui korraldajad olid sunnitud viimases hädas Toomi tagasi kutsuma.
Korraldajad kavandasid väga suurejoonelist laulupidu koos enneolematult rohkearvulise rahvakunstiõhtuga. Peole lubati kõik tantsijad, kes selleks vähegi soovi avaldasid – Tallinna saabus 2500 ebaühtlase tasemega tantsijat..
Esimene proovipäev oli täielik läbikukkumine. Pealavastajaks määratud Aleksander Viner tegi otsuse rahvakunstiõhtu tantsijate halva ettevalmistuse tõttu ära jätta. Sama päeva hilisõhtul EKP Keskkomitees kogunenud üldlaulupeo peakomisjon ja rahvakunstiõhtu komisjon otsustas peo juhiks tagasi kutsuda Ullo Toomi, kes oli esimest proovi lauluväljakul pealt vaadanud.
Järgmisel päeval valiti saabunud tantsijatest välja 1800. Hoolimata ebaõnnestunud proovist suudeti kontserdil väljakule moodustada isegi esimesi keerulisemaid mustreid.
1950. aasta peol esitati 16 tantsu. Lisaks folkloorsetele tantsudele kanti ette ka autoritantse (nt Robert Roodi "Pillerkaarepolka"). Uute tantsude saamiseks korraldati autoritantsude konkurss, kuhu laekus 30 tantsukirjeldust.
Etendused.
21. juulil kell 18
Ülle Rannut

Ülle Rannut (aastani 1984 Ülle Varalaid, sündinud 17. veebruaril 1957 Jõhvis) on eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Ülle Rannut on Mart Rannuti abikaasa.
Lõpetas 1979 Tallinna G. Otsa nimelise Muusikakooli viiuli erialal ja 1984 Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogina; pedagoogikamagister (2001, Tallinna Pedagoogikaülikool), doktoriväitekiri "Varane keelekümblus ja eesti keele kui teise keele õppe teooria ja praktika" (keeleteadus, 2005, TLÜ), väitekiri "Keelekeskkonna mõju eesti keele omandamisele ja vene õpilaste integratsioonile Eestis" (Tallinn, 2005). Oli 2003–2006 TLÜ üld- ja rakenduskeeleteaduse õppetooli lektor, 2006– TLÜ üld- ja rakenduskeeleteaduse õppetooli vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: sotsiolingvistika, keelepoliitika, vähemuskeelte säilimine, teise keele omandamine. 20 teaduspublikatsiooni, neist 13 monograafiat ja õpikut.
Bahtijor Rasulov

Bahtijor Rasulov (sündinud 20. jaanuaril 1950) on Eesti molekulaarbioloog.
Elulugu.
Bahtijor Rasulov on rahvuselt tadžikk. 
Lõpetas 1972. aastal Dušanbe Pedagoogilise Instituudi; bioloogiakandidaat (1983, Dušanbe Taimefüsioloogia ja Geneetika Instituut), väitekiri "Кинетика фотосинтеза и фотодыхания в онтогенезе у хлоптчатника", bioloogiadoktor (1994 Tadžikistani Teaduste Akadeemia), väitekiri "Регуляция фотосинтетичского газообмена в интактных листях хлоптчатика". 
Oli aastatel 1972–1974 füüsikaõpetaja Dušanbes, 1974–1976 Tadžiki NSV Teaduste Akadeemia Füüsika ja Tehnika Instituudi vanemtehnik, 1976–1983 teadur, 1983–1987 vanemteadur, 1987–1992 Tadžikistani Teaduste Akadeemia Taimefüsioloogia ja Geneetika Instituudi projektijuht, 1992–1996 puuvilla geneetika ja füsioloogia labori juhataja. 
1996–1999 oli ta Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi vanemteadur, aastast 2006 teadur. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: taimede fotosünteesi piiravad ja reguleerivad tegurid, fotosünteesi uurimise aparatuuri konstrueerimine ja ehitamine.
Maie Raukas

Maie Raukas (aastani 1951 Maie Lepik; 19. september 1929 Tallinn – 8. jaanuar 2004 Tallinn) oli eesti keemik.
Elulugu.
Ta oli kindlustusseltsi tegevdirektori tütar.
Lõpetas 1947 Tallinna 8. Keskkooli, 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-keemik-tehnoloogina, 1956 Sverdlovskis Uurali Polütehnilise Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1956, Uurali Polütehniline Instituut), väitekiri "Изучение новых путей переработки нейтральной части каменноугольной смолы". Täiendused Moskva Keemilise Tehnoloogia Instituudis, Leningradi Keemia-Tehnoloogia Instituudis, Moskva Riiklikus Ülikoolis.
Aastast 1956 TPI-s (assistent, vanemõpetaja, aastast 1967 dotsent, 1978–1987 füüsikalise keemia kateedri juhataja).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: 1952–1962 kivisöetõrva ja põlevkiviõli komponentide eraldamise tehnoloogia; 1962–1975 vee osoneerimise tehnoloogia; alates 1975 lisandite lahustuvuse uurimine A2B6 kristallides sõltuvalt komponentide rõhust ja temperatuurist.
Teoseid.
32 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Oli abielus ehitusteadlase Uusi Raukasega.
Aleksander Friedrich Raukas

Aleksander Friedrich Raukas (25. märts 1900 Uderna vald, Järvamaa – 3. jaanuar 1988 Saltsjöbaden, Rootsi) oli eesti metsateadlane, metsakaitse ja -korralduse asjatundja.
Elulugu.
Aleksander Friedrich Raukas oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1921 Orenburgi kubermangus Orski Reaalgümnaasiumi ja 1929 Tartu Ülikooli metsaosakonna. 
Oli 1927–31 Voltveti Metsakooli õpetaja, 1931–32 Avinurme metskonna abimetsaülem, 1932–34 Kohtla metskonna revident-metsaülem, 1934–41 metsainspektor ja 1941–44 Pärnu revident-metsaülem. Asunud 1944 Rootsi, töötanud 1945–63 Riigimaade- ja metsadevalitsuses (rootsi keeles "Domänverket") metsakorraldajana.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsakasvatus, metsandusajalugu, metsakaitse. Rootsis uurinud ja kaardistanud Visingö tammikuid. Illustreeris ajakirja "Eesti Metsamees Eksiilis". Umbes 40 teaduspublikatsiooni.
Eduard Arnold Raud

Eduard Arnold Raud (sündinud 12. mail 1946 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1964 Tartu 7. Keskkooli, 1969 keemilise mehaanika erialal ja 1972 NSVL Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituudi aspirantuuri; keemiakandidaat kolloidkeemia erialal (1973, NSVL Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituut). 
1973–81 Moskvas Üleliidulise Naftatöötlemise ja Naftakeemiatööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur, aastast 1981 samas termiliste protsesside labori juhataja, aastast 1984 ühtlasi vanemteadur. Aastast 1992 ka tehnoloogiliste ja energotehnoloogiliste süsteemide kompleksse arendamise keskuse Cortesneft direktor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kolloidkeemia, kütuste ja gaasi töötlemine, pindnähtused. 102 teaduspublikatsiooni, 7 autoritunnistust.
Taaritammemägi

Taaritammemägi asub Harjumaal Rae vallas Aaviku külas umbes 15 kilomeetrit Tallinnast Tallinna–Tartu maantee ääres. Väikesel künkal kasvav üksik tamm on ainus, mis on säilinud iidsest hiiemetsast. Tamm on elujõuline ja kuulub kultuurimälestiste registrisse.
Aruküla spordihoone

Aruküla spordihoone on spordihoone Arukülas aadressil Põllu 5.
Aruküla spordihoonet haldab Aruküla Põhikool.
Avati oktoobris 2003.
Feliks Kark

Feliks Kark (sündinud 13. detsembril 1933 Tallinnas) on eesti näitleja. 
Ta on lõpetanud 1953. aastal Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi autoteede ja sildade projekteerimise erialal.
Pärast kolme kohustuslikku aastat sõjaväes tegi Feliks Kark kaasa Tammsaare isetegevuslikus teatris ja asus õppima Draamateatri õppestuudiosse. Samas lennus õppis ka Helgi Sallo. Pärast draamastuudio lõpetamist 1965. aastal siirdus Feliks Kark Rakvere Teatrisse toonase pealavastaja Mai Meringu kutsel. Ta töötas Rakvere teatri näitlejana kuni 1986. aastani, luues üle 60 rolli ning mitu lavastaja- ja kunstnikutööd.
1986. aastal kutsus Endla teatri pealavastaja Ingo Normet ta tööle Endla teatrisse. Endla teatri näitleja oli ta kuni 2002. aastani, hiljem on mänginud Endlas külalisena.
Olnud 1965–86 Rakvere Teatri (teinud ka lavastusi ja lavakujundusi) ning 1986–2002 Endla näitleja (hiljem mänginud külalisena). Esinenud ansamblites (Lilleke, Johhaidii), on suupilliklubi Piccolo asutaja (1996).
Ta on töötanud lisaks näitlemisele ka teetehniku, restauraatori, kunstniku ja karikaturistina. Ta on olnud ka Rakvere Fotoklubi esimees. Tema fotosid on näidatud näitustel. Tema karikatuure on avaldatud ajakirjas Pikker ja ajalehes Õhtuleht. 
Teatritöö kõrvalt tegi Kark ka levimuusikat, tuntud on Rakvere teatri päevil tema loodud ansambel Lilleke. Ta on esinenud ka muudes ansamblites, näiteks ansamblis Johhaidii, kus tema lavapartner olid Elmar Trink ja Piccolo Kvintett. Viimane on 1996. aastal Feliks Kargi eestvedamisel loodud suupilliklubi Piccolo esinduskollektiiv. 
Näitused.
2007. aastal toimus Teatrimuuseumis karikatuurinäitus, kus olid eksponeeritud Kargu 1969., 1970., 1973. ja 1974. aastal Õhtulehe teatrikuuteemalisele karikatuurivõistlusele esitatud karikatuurid. Karikaturistidest olid esindatud Kuulo Vahter, Aarne Vasar, Janno Põldma, Peeter Ernits, Tõnis Teemaa, Olimar Kallas, Ants Kasesalu, Elle Tikerpäe, Eduard Tüür, Felix Kark, Teet Kallas, Elmar Rõugas, Mati Kütt, Ants Kasesalu, Tõnu Puustusmaa, Kuulo Vahter ja Jüri Aljak.
Isiklikku.
Tema ema oli õmbleja, isa autojuht. Tema vend on näitleja Tõnu Kark.
Metsaküla (Simuna)

Metsaküla on endine küla Simuna-Käru teel. Tänapäeval jääb endine küla Käru küla alale.
Küla lähedal suubuvad Pedja jõkke Karaski oja ja Padu peakraav. 18. sajandi Ludwig August Mellini kaardi järgi oli Simuna–Käru tee ääres Karaski kõrts. Karaski kõrtsi ja Simuna vahele jäi 2 vesiveskit (vt. Mällu veskijärv). Metsakülast Käru poole jäid veel kaks vesiveskit koos Pallasvere ja Tuulivere abimõisatega (Tuulivere ja endise Käru küla vahel paikneb tänapäeval Käruveski kalakasvandus).
Metsakülast Karaski bussipeatuse juurest läheb tee Laekvere vallas paiknevasse Sootaguse külasse, samuti Kõrve Pärtlivälja suunas. Kõrves oli luuletaja ja maalikunstniku Aleksander Suumani kodu, kus Suumanni pere elas alates 1936. aastast, kurvil künka juures olnud sünnikodu ei ole säilinud.
Koordinaadid:
Aruküla bussipeatus

Aruküla bussipeatus on bussipeatus Tallinna maanteel Raasiku vallas Arukülas.
Aruküla bussipeatuses peatuvad Mulgi Reiside AS liinil number 135 Tallinn–Jüri–Aruküla–Peningi, 135A Tallinn–Jüri–Aruküla ja 135C Tallinn–Jüri–Aruküla–Peningi–Urvaste.
VI üldtantsupidu

VI üldtantsupidu toimus Tallinnas Komsomoli-nimelisel staadionil 19. ja 20. juulil 1960. Kandis ametlikku nime "Rahvakunstiõhtu". Ühtekokku toimus kaks etendust.
1960. aasta pidu oli seniste rahvakunstiõhtutega võrreldes kõige rohkem tantsupeo nägu – esinesid vaid tantsijad ja võimlejad, keda saatsid rahvamuusikud. Loobuti varasemate rahvakunstiõhtute laulukooridest – esimest korda eristati selgemalt laulupidu ja tantsupidu.
Esimest korda üritati tantsuetendus viia ühe põhiteema alla – tantsukeeles mängiti maha pulm kolhoosis . Tantsude kõrval esitati peol rahvastseen eesti rahvuslike pulmakommetega.
"Abiellujad on kahekümne-aastased kolhoosinoored, seega ühevanused Eesti NSV-ga," seisab rahvakunstiõhtu kavas. "Nende pulmapidu langeb ühte Eesti NSV aastapäeva pidustustega." Pulmastseeni tekstid kirjutas Laine Mesikäpp. Stseenist võtsid osa näitlejad Laine Mesikäpp, Lembit Anton, Johannes Rebane, segarühm, rahvamängude rühm, naiskoor ja isetegevulikud näitlejad.. 
1960. aasta peo proloogiks ja epiloogiks telliti Paul Rummolt luuleread, mis ülistasid tantsijaid, muistset vabadusvõitlust, rahvaste sõprust ja rahu.
Suure poolehoiu pälvis Ullo Toomi seatud eesti rahvatants "Kuppari-Muia", kus 1500 tantsijat moodustasid murule 4 preesi kujundid – kividega Muhu, kodaratega Lihula, Paistu ja viikingite preesid.
Pidu lõppes Anna Raudkatsi "Tuljakuga", mille ajal põlesid iga tantsijate ringi keskel tõrvikud. Lõpetuseks koondusid need suureks tulesõõriks. Tantsu saatis puhkpilliorkester ja Eesti Raadio segakoor.
Tantsupeol osales 4500 tantsijat. Teistel andmetel oli osalejaid 3830.
Põleniku oja

Põleniku oja (ka Räpu oja) on oja Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Maalasti ja Paaksima külas, Navesti jõe parempoolne lisajõgi.
Veekogu registrikood: VEE1133400.
Oja pikkus on 6,1 km, valgla suurus 6,9 km², langus 6,5 m ja lang 1,06 m/km. Oja saab alguse 45 m kõrgusel Paaksima külas, läbib Maalasti ja Paaksima küla ning suubub Maalasti, Paaksima ja Kurnuvere küla piiril 38,5 m kõrgusel paremalt poolt Navesti jõkke 60,5 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Oja pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Singali keel

Singali keel (varasemad nimetused ka sinhali või singaleesi) on indoiraani keelte seas singali-maldiivi keelte hulka kuuluv keel.
Singali keele kõnelejaid on umbes 15 miljonit, peamiselt Sri Lankal. 
Singali kirjakeel kasutab oma, singali tähestikku.
Singali tähestik

Singali tähestik on singali keele kirjutamisel kasutatav tähestik.
Numbrid.
Varasem kirjakeel kasutas numbrite jaoks omi märke. Praegusajal kasutatakse araabia numbreid.
Robert Bunce

Robert Gerald Henry Bunce (sündinud 21. oktoobril 1940) on maastikuökoloog.
Ta lõpetas aastal 1962 Bangori Ülikooli botaanika erialal "B.Sc." astmes ja aastal 1966 ökoloogia erialal "Ph.D." astmes.
Ta on Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi keskkonnakaitse osakonna professor taimestiku seire ja maastikuökoloogia alal.
Artur-Mihail Rätsep

Artur-Mihail Rätsep (30. mai 1918 Rakvere – 31. detsember 2012) oli eesti ajakirjanik.
Eesti sõjaväes teeninud Rätsep mobiliseeriti Punaarmeesse ning demobiliseeriti pärast Teist maailmasõda, 1946. aastal. 1946–1952 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas, lõpetades "cum laude".
Juba õpingute ajal töötas Rätsep ajakirjas Nõukogude Naine koosseisuvälise fotograafina. 1952. aastast töötas ta ajalehes Rahva Hääl: algul tööstusosakonnas, siis informatsiooniosakonna juhatajana ning 1968–1988 peatoimetaja asetäitjana.
1959–1997 kuulus ta Eesti NSV Ajakirjanike Liitu (hilisema nimetusega Eesti Ajakirjanike Liitu).
Lotte ja kuukivi saladus

"Lotte ja kuukivi saladus" on Eesti anima- ja koguperefilm. Filmi režissöörid on Janno Põldma ja Heiki Ernits. Filmi stsenaristid: Janno Põldma, Heiki Ernits, Andrus Kivirähk. Filmi peategelane on koeratüdruk Lotte. Film esilinastus 26. augustil 2011. Filmi muusika on kirjutanud Sven Grünberg.
2012. aasta Myanmari maavärin

2012. aasta Myanmari maavärin oli maavärin, mis toimus 11. novembril 2012 kell 7.42 kohaliku aja järgi Myanmaris. Selle tugevuseks mõõdeti 6,8 magnituudi Richteri skaala järgi. Maavärina epitsenter oli 52 km Shwebo linnast kirdes, 64 km Mogokist läänes ja 120 km Mandalayst põhjas, hüpotsenter oli 9,8 km sügavusel.
Maavärina tõttu hukkus 26 inimest.
VIII üldtantsupidu

VIII üldtantsupidu toimus Tallinnas Komsomoli-nimelisel staadionil 16.–18. juulil 1965. Kandis ametlikku nime "Nõukogude Eesti 1965. aasta rahvakunstiõhtu". Ühtekokku toimus kolm etendust.
Tantsupeol osales 82 segarühma, 84 naisrühma, 79 lasterühma ja esimest korda 79 noorte segarühma. Lisaks esines peol kõnekoor ja 16 Värska ja Tartu leelotajat.. Ühtekokku osales peol 5049 tantsijat ja saatjat.
Külaliste hulgas olid staadionil NLKP Keskkomitee Presiidiumi liige, NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimees Anastass Mikojan, EKP Keskkomitee esimene sekretär Johannes Käbin, Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees Aleksei Müürisepp, Nõukogude Liidu kangelane German Titov jt.
Rahvakunstiõhtu algas karjapasunate ja Laine Mesikäppa leeloga: "Ae, ae! Tulge, tulge! Tulge laulma ja tantsima!". Peo üheks kandvamaks osaks oli Helju Mikkeli lavastatud kolmeosaline kiigestseen. Rahvakunstiõhtu lõppes traditsiooniliselt "Tuljakuga". Seekord kandis see veidi teist tähendust, kuna mõned kuud enne pidu oli lahkunud tantsu looja Anna Raudkats.
Peol kanti ette kokku 22 tantsu, millest kaeksa olid just selleks peoks loodud autoritantsud .
See oli viimane pidu, kus Ullo Toomi oli peo kunstiliseks juhiks.
Aruküla Noortekeskus

Aruküla Noortekeskus on Arukülas aleviku rahvamajas tegutsev noorsootööasutus.
IX üldtantsupidu

IX üldtantsupidu toimus Tallinnas Komsomoli-nimelisel staadionil 18. ja 19. juulil 1970. Kandis ametlikku nimetust "ENSV 1970. aasta vabariiklik rahvatantsupidu". Ühtekokku toimus kolm etendust.
1970. aasta peole registreerus 677 rühma 10360 tantsijaga. Kuna peole lubati vaid 510 rühma, läbis enamik rühmaliike kaks konkurssi. Erandiks olid vaid B-segarühmad, kel ei tekkinud omavahelist võistlust. Tantsijad oli peol 7741, koos pillimeeste ja saatjatega 9997. Neist nooril oli 4-aastane, vanim 76-aastane.
Esimest korda oli kunstiliseks juhiks Tartu Ülikooli rahvakunstiansambli juht Helju Mikkel. Seniste pidude üldjuht Ullo Toomi nimetati aujuhiks.
Peo juhtteemat väljendas Helju Mikkeli avatants-kantaat "Päike, maa ja meri" (muusika Veljo Tormis, sõnad Mart Raud). Kantaati korrati osaliselt ka järgmisel peol 1973. aastal ja kaasajastatud keeles 1990. aasta XIV tantsupeol.
Akustiline

"Akustiline" on ansambli HND album, mis ilmus 2012. aasta detsembris.
XIX üldtantsupidu

XIX üldtantsupidu toimus Tallinnas Kalevi keskstaadionil 4.–6. juulil 2014. 
Tantsupeo teema oli "Puudutus". Selle ideekavandi ja loo autor oli Sten Weidebaum. Peo pealavastaja oli Maido Saar ja muusikajuht Toomas Lunge.
Kokku anti kolm etendust:
Tantsupeol osales 10 082 tantsijat 643 kollektiivist. Nende seas oli 210 välisesinejat 15 kollektiivist.
Kolmele tantsupeo etendusele väljastati kokku 34 365 piletit ja kutset.
Pääsulind (Aruküla huvialakeskus)

Aruküla Huvialakeskus Pääsulind on Harju maakonnas Raasiku vallas tegutsev huvialakeskus, kus on muusikakool ja huviringid. Huvialakeskus asutati 1989. aastal ja tegutseb ajaloolises Aruküla mõisahoones. Alates 2001. aastast on keskusel filiaal ka Raasiku rahvamajas.
Muusikakoolis on võimalik õppida klaverit, viiulit, tšellot, kitarri, akordionit, flööti, plokkflööti ja vaskpuhkpille ning võtta osa solfedžo ja muusikaloo tundidest. Huviringidest toimuvad Pääsulinnus kunstiring ja väikelaste muusikaring.
Keskuse juures tegutsevad muu hulgas puhkpilliorkester ja akordionistide ansambel.
Ajalugu.
Huvialakeskus "Pääsulind" asutati 1989. aasta Kooli ajalugu on kirjas kooli kroonikaraamatutes. Huvialakeskusel on oma logo (autor Ülo Udumäe) ja "Pääsulinnu laul" (autor Juhan Trump).
Kooli sõpruskoolid on Kehra Kunstidekool, Kehtna Kunstidekool ja Koeru Muusikakool.
Ele Reiljan

Ele Reiljan (sündinud 7. märtsil 1975 Tartus) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1993. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1997. aastal Tartu Ülikooli; M.A. (1999, Tartu Ülikool), väitekiri "Otseste välisinvesteeringute liikumist mõjutavad sihtriigi makrotegurid"; Ph.D. (majandus, 2005, Tartu Ülikool), väitekiri "Reasons for De-internationalization: An Analysis of Estonian Manufacturing Companies". Oli 1998–2004 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna teadusprodekaani assistent ja 1999–2005 teadur, 2005–2006 vanemteadur ja turunduse õppetooli hoidja.
Ta on töötanud arenduse, strateegia, müügi, klienditeeninduse ja logistika valdkonnas Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuses, TS Laevad OÜs ja Omnivas, aga ka Swedbankis ja Luminoris.
Alates 2021. aasta aprillist töötab ta Transpordiametis: arendusosakonna juhataja ja seejärel arendusteenistuse direktoritina. Alates 11. juulist 2022 on Ele Reiljan Transpordiameti peadirektori kohusetäitja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ettevõtete rahvusvahelistumine, ettevõtete välisturgudelt taandumise põhjused, innovaatiliste toodete edukus välisturgudel. 55 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Ele Reiljan on Evi Gailiti ja Janno Reljani tütar.
Paul Reim

Paul Reim (13. veebruar 1901 Kooraste vald, Võrumaa – 24. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Sverdlovski oblast) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Paul Reim oli vallasekretär poeg.
Õppis Võrus ja Tartus, sooritas küpsuseksami 1920 Tartu Õpetajate Seminari juures küpsus- ja täienduseksamite komisjonis. Lõpetas 1924 TÜ; metsandusmagister (1927, Helsingi Ülikool), väitekiri "Tutkimuksia haavan siemenista"; metsandusdoktor (1929, TÜ), väitekiri "Haava paljunemisbioloogia Eestis ja Soomes kogutud uurimisainestiku valgusel". Osales 1918–1919 Vabadussõjas. Täiendas end stipendiaadina 1926–1928 Helsingi Ülikoolis. Oli 1923–1926 ja 1928 TÜ metsakasvatuskabinetis nooremassistent, 1929–1934 Voltvetis metsaülem ja metsakooli õpetaja, 1934–1936 Pärnus metsatööriistade töökoja omanik, 1936–1939 Audrus metsaülem, 1939–1941 Tihemetsa Metsatehnikumi direktor. 1941 arreteeriti ja 1942 hukati. Akadeemilise Metsaseltsi asutajaid (1922).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsataimlamajanduse, metsakasv, Eesti metsapoliitika ja ökonoomika, metsakultuurid, -tööriistad, -töövõtted, metsabioloogia. 70 teaduspublikatsiooni, sh 10 raamatut ja lühimonograafiat.
Arnold Friedrich Reiman

Arnold Friedrich Reiman (perekonnanime rööpkuju: Reimann; 30. august 1903 Rakvere – 24. oktoober 1963 Tallinn) oli eesti arstiteadlane, pediaater ja tervishoiutegelane.
Elulugu.
Arnold Friedrich Reiman oli raudteelase poeg.
Lõpetas 1921 Valga Poeglaste Gümnaasiumi ja 1926 Tartu Ülikooli; meditsiinikandidaat (1947, TRÜ), väitekiri "Sündimus ja suremus Eestis 1922.–1940. a. Statistiline uurimus". 
Võttis osa Vabadussõjast. 
Oli 1924–1926 Tartu Ülikooli tervishoiu instituudi subassistent, 1926–1930 TÜ Lastekliiniku nooremassistent, 1930–1935 vanemassistent, 1936 Tartu Haigekassa lastearst, 1936–1940 Tallinna Ühishaigekassa lastearst, 1940–1941 Tervishoiu Rahvakomissariaadi Laste ja Emade Raviasutuste Valitsuse ülem. 1941–1944 Nõukogude tagalas, kus algul töötas jaoskonnaarstina, 1942–1947 tervishoiuministri (aastani 1946 rahvakomissari) esimene asetäitja; 1947–1948 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teadur ja 1948–1952 direktor, 1952–1955 pediaatriosakonna juhataja, 1955–1963 TPedI loodusteaduse ja geograafia kateedri juhataja, dotsent. Eesti NSV teeneline arst (1945).
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: laste reumaatiliste südamekahjustuste profülaktika ja ravi, sündimus ja suremus Eestis. 20 teaduspublikatsiooni.
Hugo Adolf Reiman

Hugo Adolf Reiman (3. juuli 1907 Viljandi – 1. september 1973) oli eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Hugo Adolf Reiman oli käsitöölise poeg.
Lõpetas 1927 Viljandi Maakonnagümnaasiumi ja 1932 Tartu Ülikooli veterinaarina. Oli 1932–1941 loomaarst Viljandis, Võrus ja Tallinnas, 1938 Põllutööministeeriumi veterinaariatalituse instruktor. 1941–1944 osales II maailmasõjas Nõukogude armee ridades diviisi veterinaararstina. 1944–1946 Põllutöö Rahvakomissariaadi Veterinaaria Valitsuse juhataja, 1946–1957 Sovhooside Ministeeriumi peaveterinaararst, 1957–1962 Põllumajandusministeeriumi peaveterinaararst, 1962–1963 Tallinna Vabariikliku Veterinaaria Labori direktor, 1963–73 Tõuloomade Varumise Koondise peaveterinaararst. Eesti NSV teeneline veterinaararst (1957).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: loomahaiguste ravi ja tõrje.
Värdi Reiman

Värdi Reiman (4. märts 1927 Tallinn – 10. oktoober 2016 Tartu) oli eesti tehnika- ja ehitusteadlane.
Haridus.
Ta õppis Nõmme Linna 1. Algkoolis, lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli kuldmedaliga ja 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala.
Eesti NSV TA Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudi aspirant 1954–1957. Tehnikakandidaat 1958 (TPI), väitekiri "Автоклавные мелкозернистые бетоны на базе пылевидной золы горючих сланцев Эстонской ССР"; tehnikadoktor 1979 (Moskva Ehitusinseneride Instituut).
Töökäik.
Õpingute ajal Eesti NSV TA Ehituse ja Arhitektuuri Instituudi nooremteaduri kt 1949–1951; 1951. aasta suvel Narva Hüdroelektrijaama ehitusel; Silikaatkivitehase Kvarts katsetsehhi vaneminsener, tsehhijuhataja asetäitja 1951–1954; Giprobumi Tallinna filiaalis projekteerija (kohakaaslus) 1952/1953; Eesti NSV TA Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudi teadur 1957–1963, vanemteadur 1962.
TPI/ TTÜs 1963–1997: ehitustehnoloogia kateedri dotsent 1963–1967, vanemteadur 1967–1969, dotsent 1970–1973, professor 1973–1992, kateedrijuhataja 1981–1992; ehitustootluse instituudi betoonitööde tehnoloogia erakorraline professor 1992–1997, ehitustehnoloogia õppetooli emeriitprofessor 1997. aastast.
Teadustöö.
Põhisuunad: põlevkivituhk-liiv ja lubi-liiv toodete tootmistehnoloogiad, autoklaavsete lubi-liiv betoonide kivinemisprotsessid, algoritmi koostamine hüdrosilikaatide hulga ja survetegevuse prognoosimiseks, lähtudes segu koosseisust ja kivinemistingimustest, normaaltingimustes kivinenud portland-tsement betoonidele algoritmi koostamine uusmoodustiste hulga ja survetegevuse prognoseerimiseks.
Teaduskorralduslik ja inseneritegevus.
Teadustöö Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudis ja osalemine põlevkivituhkbetoonist ehitusdetailide tootmise juurutamisel Narva Ehitusmaterjalide Kombinaadis, Ehitusmaterjalide Tehases Männikul; töötanud ehitusala eksperdina. Eesti NSV TA Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi nõukogu liige; Eesti Ehitusinseneride Liidu liige 1991-...; ühingu Teadus juhatuse ja tehnilise progressi sektsiooni liige; Tallinna Teadlaste Maja liige.
Teoseid.
71 teaduspublikatsiooni, 2 autoritunnistust.
Isiklikku.
Värdi Reiman oli teenistuja poeg. Tema poeg oli Ants Reimann.
Indrek Reimand

Indrek Reimand (sündinud 5. juulil 1964 Tartus) on eesti füüsik ja riigiametnik, 2022. aasta maist Tartu Ülikooli Narva kolledži direktor.
Haridus.
Lõpetas 1982. aastal Nõo Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal; doktorikraad (PhD) optika ja spektroskoopia erialal (füüsika, 2000, Tartu Ülikool), väitekiri "Picosecond dynamics of optical excitations in GaAs and other excitonic systems".
Töö.
Reimand on kuulunud mitme teadus- ja arendustegevusega seotud sihtasutuse juhatusse ja nõukokku.
Tema teadustöö uurimisvaldkonnad on olnud tahkiste optika ja spektroskoopia, aeglahutusega pooljuhtide ja krüokristallide laserspektroskoopia, fotoergastuste dünaamika madaladimensioonilistes struktuurides.
Tunnustus.
2021 Tartu Ülikooli Tänutäht
Jaan Reimand

Jaan Reimand (aastani 1938 Reinmann; 2. juunil 1930 Halinga vald Pärnumaa – 23. september 2020) oli eesti matemaatik.
Elulugu.
Jaan Reimand oli talupidaja poeg. Ta lõpetas 1954 Borissovi 3. Töölisnoorte Keskkooli (Valgevene), 1959 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna ja 1962 TRÜ aspirantuuri; pedagoogikakandidaat (1969, TRÜ), väitekiri "Lineaarplaneerimise ja majandusküberneetika elemendid keskkoolis ning küberneetilise mõtteviisi arendamine". 
Aastatel 1962–1963 oli Reimand Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1963–1965 vanemõpetaja, 1965–1971 matemaatika õpetamise kateedri vanemõpetaja, 1971–1975 dotsendi kohusetäitja, 1975–1993 dotsent, 1975–1987 kateedri juhataja, 1993–1995 Tartu Ülikooli matemaatika didaktika õppetooli dotsent. 
Aastatel 1972–1975 oli Reimand Eestimaa Kommunistliku Partei TRÜ komitee sekretär. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: koolimatemaatika moderniseerimine ja selle õpetamise uurimine, ajastute majanduselu ja selle teenindamise suhted, matemaatikaõpetajate vajaduste prognoosimine, üliõpilaste õppetöösse suhtumise uurimine, matemaatika olmeülesannete temaatika. 36 teaduspublikatsiooni.
Tiia Reimand

Tiia Reimand (1996. aastani Tiia Pruuli; sündinud 19. septembril 1967 Tartus) on eesti arstiteadlane, pediaater ja geneetik. 
Elulugu.
Tiia Reimand on Eesti filoloogi Külvi Pruuli tütar.
Lõpetas 1985 Tartu 2. Keskkooli, 1991 TÜ arstiteaduskonna. Meditsiinidoktor (2007, TÜ), väitekiri "Down syndrome in Estonia". 
Oli 1991–1993 Tartu Ülikooli geneetika internatuuris, 1993–1994 Tallinna Meditsiinikooli anatoomia ja geneetika õppejõud, 1995–1997 Tartu Ülikooli lastekliiniku resident, aastast 2000 Tartu Ülikooli Kliinikumi ühendlabori meditsiinigeneetika keskuse pediaater-geneetik, 2000–2007 ka TÜ pediaatria doktorant. Täiendas end 1995 Kopenhaagenis ja 2000 Soomes. 
Ta on ka ECARUCA (European Cytogenetic Assotiation Register of Unbalanced Chromosome Aberration) Eesti koordinaator, Eesti Inimgeneetika Ühingu asutajaliige, Eesti Lastearstide ja Arstide Liidu liige. Uurinud kromosoomhaigusi. Temalt on ilmunud 15 teaduspublikatsiooni.
Ants Reimann

Ants Reimann (12. juuni 1959 Tallinn – 28. aprill 1990 Tallinn) oli eesti tehnika- ja ehitusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1977 Tallinna 10. Keskkooli, 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstus- ja tsiviilehituse alal ja 1985 TPI aspirantuuri, tehnikakandidaat (1986, TPI). Täiendas end 1988–1989 Viini Tehnikaülikoolis. 
Oli 1982–1985 TPI ehituskonstruktsioonide kateedri insener ja nooremteadur, 1986–1987 vaneminsener, 1987–1988 teadur ja vanemteadur, 1988–1990 vanemõpetaja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: õhukeseseinalised ruumkonstruktsioonid ja lõplike elementide meetodi rakendamine nende arvutamiseks; autoklaavide töötamistingimused.
Teoseid.
5 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema isa oli Värdi Reiman ning tema abikaasa on Katrin Reimann.
Elmar Reimers

Elmar Reimers (11. märts 1929 Gattšina, Petrogradi kubermang – 20. märts 2021) oli eesti matemaatik.
Elulugu.
Elmar Reimers oli trükitöölise poeg. 
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 20. Keskkooli, 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikuna ja 1957. aastal TRÜ aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1959, TRÜ), väitekiri "Keskväärtusteoreemid kahekordsete ridade teoorias". 
Ta oli 1957–1959 Tartu Riikliku Ülikooli geomeetria kateedri ja 1959–1961 matemaatilise analüüsi kateedri vanemõpetaja, 1961–1966 dotsent, 1966–1968 vanemteadur, 1968–1996 dotsent. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: matemaatiline analüüs, summeerimismenetluse üldistamine nn kontinuaalsete menetluste sissetoomisega, jadade ekvivalentsuse probleemi püstitamine, mis üldistab tuntud Tauberi probleemi. 42 teaduspublikatsiooni.
Evald Reimets

Evald Reimets (17. märts 1928 Undla vald, Virumaa – 18. aprill 2011) oli eesti taimekasvatusteadlane.
Elulugu.
Evald Reimets oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1947 Rakvere 1. Keskkooli, 1955 EPA agronoomina ja 1959 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1959, samas), väitekirjas käsitles paljulehise lupiini külviviise ja külvisenorme kasvatamisel kattevilja all Leningradi oblasti tingimustes. 1953–56 EPMÜ taimekasvatuse kateedri laborant, 1959–63 assistent ja vanemõpetaja ja 1964–93 dotsent, 1973–83 kateedri juhataja, 1966–72 ja 1983–87 agronoomiateaduskonna dekaan. Täiendanud end 1967 Soomes, 1968 Tšehhoslovakkias, 1978 Saksa DV-s ja 1970 Jaapanis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: suviteraviljade ja kaunviljade agrotehnika nende kasvatamisel puhas- ja segakülvidena. 46 teaduspublikatsiooni.
Tiiu Reimo

Tiiu Reimo (sündinud 2. juunil 1953 Tallinnas) on eesti raamatuteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1971 Rapla Keskkooli ja 1976 TPedI; "M.A." (raamatuteadus, 1995, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Tallinna linna ja gümnaasiumi trükikoja trükitoodang ja kirjastustegevus 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi I veerandil (1769–1828). Tallinna linna ja gümnaasiumi trükikoja trükised 1769–1828. Kronoloogiline nimestik", "Ph.D." (2001, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Raamatukultuur Tallinnas 18. sajandi teisel poolel". Töötas 1976–2003 Eesti Teaduste Akadeemia raamatukogus, 2003– Tallinna Ülikooli infoteaduse osakonna professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti raamatu ja trükinduse ajalugu, dokumentaalse kultuuripärandi säilitamine. Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige 1988; Eesti retrospektiivse rahvusbibliograafia 1918–44 toimetuskolleegiumi liige 2005. Friedrich Puksoo auhind (2001), Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia (2000), Arthur Puksovi auhind (2004). 27 teaduspublikatsiooni.
Kaarina Rein

Kaarina Rein (kuni 1999 Kaarina Krull; sündinud 17. märtsil 1973 Tartus) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.
Haridus.
Ta lõpetas 1991. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1995 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal. 2000. aastal sai ta Tartu Ülikoolist magistrikraadi klassikalises filoloogias tööga "Dramatic Effects in Herodotus' Historical Narrative: Hdt. VII 44–57". 2011. aastal sai ta Tartu Ülikoolist doktorikraadi religiooniantropoloogia alal tööga "Arstiteadus rootsiaegses Tartu gümnaasiumis ja ülikoolis aastatel 1630–1656. Meditsiinilised disputatsioonid ja oratsioonid ning nende autorid". 
Ta on end täiendanud Uppsala Ülikoolis, Ateena Ülikoolis, Thessaloníki Ülikoolis, Göttingeni Ülikoolis, Konstanzi Ülikoolis, Wolfenbütteli Hertsog Augusti raamatukogus ja Läti Ülikoolis.
Kaarina Rein on EYS Veljesto vilistlane.
Töö.
Aastatel 1995–1996 oli ta Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia õppetooli õppeülesande täitja, 1997–1998 Tartu meditsiinikooli ladina keele õpetaja, 1998–1999 Tartu Ülikooli keelekeskuses õppeülesande täitja, 1999–2003 keelekeskuse ladina ja uuskreeka keele õpetaja, 2003–2014 keelekeskuse lektor, 2015–2016 Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride kolledži klassikalise filoloogia osakonna lektor, 2017. aastast Tartu Ülikooli raamatukogu teaduskeskuse teadur.
Tartu Ülikoolis on ta õpetanud ladina keele kursusi arstiteaduskonna, usuteaduskonna ja filosoofiateaduskonna üliõpilastele, samuti vanakreeka ja uuskreeka keele, antiikkirjanduse ja meditsiiniajaloo kursusi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: meditsiiniajalugu, meditsiiniline ladina keel, varauusaegsed disputatsioonid, dissertatsioonid ja oratsioonid, uuskreeka keele ja kirjanduse retseptsioon Eestis, Herodotose ajalooteos Historia. Koostanud kõrgkooliõpikuid, avaldanud kommenteeritud tõlkeid vanakreeka, uuskreeka ning ladina keelest.
Isiklikku.
Kaarina Rein on Edgar Krulli tütar.
Joosep Reinaru

Joosep Reinaru (aastani 1936 Reinart, 28. juuli 1921 Kaarma-Suure vald, Saaremaa – 15. detsember 2008 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja epidemioloog.
Elulugu.
Joosep Reinaru oli talupidaja poeg.
Ta lõpetas 1941. aastal Kuressaare Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1961, TÜ), väitekiri "Neerukahjustused reuma, reumatoidse polüartriidi, alaägeda ja ägeda septilise endokardiidi puhul"; meditsiinidoktor (1969, TÜ), väitekiri "Инфекционный гепатит в Эстонской ССР". Osalenud Nõukogude armee võitlejana II maailmasõjas. 
Oli 1952–58 TÜ hospitaalsisehaiguste kateedri assistent, 1958–1961 Saaremaa Keskhaigla peaarsti asetäitja, 1961–1974 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi teadussekretär, 1974–1975 meditsiinilise info osakonna juhataja, 1975–1987 epidemioloogiaosakonna juhataja, aastast 1981 professor, 1987–1992 TÜ hügieeni ja tervishoiukorralduse kateedri professor, 1993– emeriitprofessor. Üleliidulise Mikrobioloogide ja Epidemioloogide Seltsi juhatuse liige (1975), Eesti osakonna esimees.
Isiklikku.
Tema vennad olid Rõuge ja Lakewoodi Püha Vaimu koguduse õpetaja Rudolf Reinaru (1911–1993) ning Rannamõisa ja Randvere koguduse õpetaja Karl Reinaru (1915–2003), vennapoeg Leevi Reinaru on Lääne-Nigula ja Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Maria Reinaru (neiuna Mierzejevska, 1923–1999) töötas jaoskonnaarstina ja Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudis laboratooriumi juhatajana. Äi Gonzago Aleksander Mierzejevski (1884–1966) on töötanud arstina Peterburis, Kuressaares ja Haapsalus.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: neerukahjustused reuma ja reumoseptiliste haigusseisundite puhul, nakkusliku kollatõve levik ja profülaktika. Üle 200 teaduspublikatsiooni, 5 monograafiat.
Udo Reinberg

Udo Reinberg (5. mai 1922 Tõlliste vald, Valgamaa – 28. jaanuar 1993 Keila) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Udo Reinberg oli talurentniku poeg.
Lõpetas 1942 Valga Gümnaasiumi ja 1947 TÜ metsandusteaduskonna; põllumajanduskandidaat (1970, EPA), väitekiri "Kuivendamise mõju soostunud metsade tootlikkusele sõltuvalt edaafilistest tingimustest". 1947–49 Taheva metsaülem, 1950–54 taksaator, 1954–65 "Agrometsaprojekti" (metsamelioratsiooni ekspeditsiooni) insener, vaneminsener ja grupijuht, 1965–83 "Eesti Maaparandusprojekti" metsakuivenduse osakonna projekti peainsener.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: liigniisketel mineraalmuldadel asuvate soostunud metsamaade kuivendamise alused, kokkuvõtte tegemine metsamaaparandusest metsakasvukohatüüpide järgi koos kuivendusobjektide seisundi ja tasuvuse hinnanguga. 13 teaduspublikatsiooni.
Aivo Reiner

Aivo Reiner (sündinud 10. veebruaril 1940 Rakveres) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1959 Tallinna Polütehnikumi tehnik-elektrikuna ja 1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna; majanduskandidaat (1976, Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituut), väitekiri "Проблемы концентрации производства и совершенствование формирования хозяйственных организаций на примере легкой промышленности Эстонской ССР)". Oli 1959–62 Tallinna Ekskavaatoritehase elektrik, 1962–71 Tallinna Soojuselektrijaama insener, 1971–74 Kergetööstuse Ministeeriumi ja Juhtimise Keskuse juhtimissüsteemide osakonna juhataja, 1974–76 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) plaani ja arvestuse osakonna vanemteadur ja juhataja, 1976–81 Aianduse Ministeeriumi spetsiaalse konstrueerimisbüroo teadusdirektor, 1981–84 Tallinna Puu- ja Köögivilja Kaubastu direktor, 1984–2000 AS Mainor osakonnajuhataja, projektijuhataja, 1991–1997 Eesti Börsiühingu peasekretär, 2000–02 Mainori Majanduse Instituudi rahvusvahelise äri erakorraline professor, 2004– Audentese Ülikooli erakorraline dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: isemajandamine, ettevõtete välismajandustegevus.
Jaan Reinet

Jaan Reinet (aastani 1937 Jaan Reinert; 8. mai 1905 Tarvastu vald, Viljandimaa – 29. november 1991 Tartu) oli eesti füüsik ja geofüüsik.
Elulugu.
Jaan Reinet oli metsavahi poeg.
Lõpetas 1925 Tartu Õpetajate Seminari ja 1935 Tartu Ülikooli matemaatikaosakonna. 1959. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Об изменениях ионизации атмосферы в г. Тарту". 
Oli 1925–1928 Viljandi 3. algkooli õpetaja, 1928–1932 Tartus eratunniandja ja õpetaja, 1932–1936 Tartu Linna 11. algkooli õpetaja, 1936–1937 Tartu Ülikooli füüsikainstituudi assistent ja abijõud ning Tartu Pedagoogiumi õpetaja, 1937–1941 Võrumaa koolide inspektor, 1941 Võrus Fr. R. Kreutzwaldi Memoriaalmuuseumi asutaja ja direktor, 1942–1943 Viljandi 1. Gümnaasiumi õpetaja ja 1944–1946 Viljandi I Keskkooli õpetaja, 1946–1947 TRÜ üldfüüsika kateedri assistent, 1947–1961 vanemõpetaja, 1960–1961 üldfüüsika kateedri juhataja, 1961–1971 dotsent, 1971–1975 aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori juhataja ja teaduslik juhendaja (asutas selle 1964), 1975 vanemteadur ja 1976–1980 samas geofüüsikaliste vaatluste sektori juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: aeroionisatsioon; elektroaerosoolid ja nende rakendamisvõimalused meditsiinis, konstrueerinud selleks vajalikke aparaate. TÜ aeroionisatsiooni ja elektroaerosooli koolkonna rajaja. Uurimusi ka eesti keele grammatika ja kirjanduse ning koolihügieeni alalt. Rahvusvahelise Biometeroloogia Ühingu liige, auliige. Üle 200 teaduspublikatsiooni ja 30 autoritunnistuse.
Andres Reinhold

Andres Reinhold (sündinud 2. augustil 1955 Kiviõlis) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1973 Kiviõli 1. Keskkooli ja 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanika erialal. Täiendas end 1991 Helsingi ja 1997 Florida Ülikoolis. Oli 1978–80 Küberneetika Instituudi insener, aastast 1980 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi vaneminsener, 1984–86 grupijuht, 1986– teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: peenmehaanika, TMR mõõtepea tehnoloogia. Eesti Vabariigi teaduspreemia 2006 (kollektiivis). Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Vilma Reinholm

Vilma Reinholm (aastani 1953 Vilma Roost; 27. veebruar 1929 Tallinn – 15. juuli 2021) oli eesti kunstiajaloolane.
Elulugu.
Lõpetas 1948. aastal Tallinna 3. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo erialal. Töötas aastail 1957–1992 Eesti NSV Kunstnike Liidus: aastani 1962 asjadevalitsejana, seejärel loomingulise sektsiooni juhatajana, aastast 1991 referendina. Oli pikka aega kunstnike liidu tegevuse korraldajaid, organiseerides kunstinäitusi, koostades näituste katalooge. 
Vilma Reinholm uuris kaasaegset tarbekunsti.
Mari Reinik

Mari Reinik (aastani 1988 Mari Past, sündinud 25. augustil 1967 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Mari Reinik on Vello Pasti tütar.
Lõpetas 1986 Tartu 2. Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli keemiaosakonna, 1994 TÜ magistrantuuri; "mag. chem." (1996, TÜ), väitekiri "Aktiivsöelt dimetüülformamiidiga ekstraheeritud orgaaniliste lahustite gaasikromatograafiline analüüs"; PhD (2007, TÜ), väitekiri "Nitraadid, nitritid, N-nitrosoamiinid ja polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud toidus: analüütilised meetodid, sisaldused ning toidu kaudu saadavate dooside arvutus". Oli 1991 Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia kateedri assistent, 1994–1997 Tartu Tervisekaitsetalituse keemialabori analüütik, 1998–1999 Tervisekaitseinspektsiooni Tartu labori kvaliteedijuht, 2001– laborijuhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lisa- ja saasteainete ning taimekaitsevahendite jääkide sisalduse määramine toidus, analüüsimeetodite arendus, toidust saadavate lisa- ja saasteainete dooside arvutamine. 15 teaduspublikatsiooni.
Eduard Reining

Eduard Reining (13. aprill 1899 Tallinn – 14. september 1987 Stockholm) oli eesti teatriloolane ja -kriitik.
Elulugu.
Eduard Reining oli müürsepa poeg.
Lõpetas Tallinna Kaubanduskooli ja Õhtukolledži, õppis 1920–1923 Draamastuudio teatrikoolis (ei lõpetanud) ja töötas aastani 1924 Tallinnas NSV Liidu kaubandusesinduses raamatupidajana. 
Oli 1924. aasta detsembriputšis osalemise tõttu 1929. aastani vangis. 
Aastatel 1930–1940 oli Tallinna Töölisteatri tegevjuht ja 1942 lavastaja. 
Asutas 1934. aastal ajakirja Teater, 1934–1940 oli selle tegevtoimetaja. Aastatel 1940–1941 oli Estonia teatri kunstinõunik ja direktor. 
Saksa okupatsioonivõimud (täpsemalt Eesti Julgeolekupolitsei ja SD B 4. ehk Eesti osakonna sanktsiooniga) arreteerisid ta sügisel1943. aastal. Vabastati 22.detsembril 1943. 1944. aastal põgenes ta Rootsi. 
Töötas Malmös arhiivitöölise ja raamatupidajana. Oli Rootsi Eesti Pagulasteatri asutajaid (1945) ja Stockholmi Eesti Päevalehe teatrikriitik. Tegi kaastööd ka ajakirjale Tulimuld.
Ants Reinmaa

Ants Reinmaa (sündinud 20. detsembril 1949 Tallinnas) on eesti pedagoog ja logopeed.
Elulugu.
Lõpetas 1968 Tallinna 10. Keskkooli ja 1973 Tartu Riikliku Ülikooli eripedagoogika alal; pedagoogikakandidaat (1983, TRÜ), väitekiri "Сочетание словесных, наглядных и практических методов обучения на уроках неживой природы во вспомогательной школе". Oli 1973–1975 ja 1978–1984 TRÜ eripedagoogikakateedri õpetaja, 1975–1978 aspirant, 1984–1985 vanemõpetaja, 1985–1992 dotsent, 1987–1992 kateedrijuhataja, 1992–2001 eripedagoogika osakonna hälvikupedagoogika dotsent, 2001– õppeülesande täitja, 1979–1992 ajalooteaduskonna prodekaan, 1992–1993 filosoofiateaduskonna dekaani kohusetäitja, 1993–1996 prodekaan.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: puuetega õpilaste iseseisev töö, teadmised ja oskused, näitlikustamine ja õppeülesanded abiõpetuses. Koostanud õppevahendeid. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Uudo Reino

Uudo Reino (16. aprill 1935 Tartu – 9. jaanuar 2018) oli eesti arstiteadlane, lastekirurg ja uroloog.
Elulugu.
Uudo Reino oli teenistujate poeg.
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1959. aastal TRÜ arstiteaduskonna. 
Meditsiinikandidaat 1967 (Arstide Täienduse Keskinstituut, Moskva), väitekiri "Определение и коррекция пола у детей с аномалиями наружных и внутренних половых органов". 
Oli 1959–1961 Räpina rajooni haigla kirurg ja peaarst, 1961–1965 Moskvas Arstide Täienduse Keskinstituudis ordinatuuris ja aspirantuuris, 1965–1966 Tallinna Vabariikliku Haigla lastekirurgia osakonna kirurg. 
1966–1970 TRÜ teaduskonnakirurgia kateedri assistent, 1971–1992 dotsent, 1992–2000 TÜ kirurgiakliiniku dotsent, 2000– Eesti Kaitsejõudude arstliku komisjoni kirurg. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lastekirurgia, eriti uroloogia ja vastsündinute kirurgia.
Teosed.
150 teaduspublikatsiooni, 5 autoritunnistust.
Villem Aleksander Reinok

Villem Aleksander Reinok (15. märts 1882 Riia – 10. märts 1958 Elva) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Reinok oli veovoorimehe poeg.
Ta lõpetas 1902. aastal Riia reaalkooli ja 1908. aastal Riia Polütehnilise Instituudi insener-tehnoloogina. 
Oli aastatel 1909–1911 Trans-Baikali raudteel Olovjannajas ja Verhneudinskis piirkonnaülema abi, 1911–1912 Kramatorski tehastes (Harkivi kubermang) insener, 1914–1917 Tallinnas elektriäri Reinok &amp; Co omanik (ehitas Peeter Suure Merekindlusele elektrijaamu), 1918 Eesti Tehnika Seltsi tehnika erikursuste elektrotehnika osakonna juhataja (õpetas elektri algõpetuse kursust), 1918–1919 Raudtee Valitsuse veoosakonna juhataja ja 1919–1927 Raudtee Valitsuse ülem, 1927–1930 Tallinna Tehnikumi õppejõud ja soojusjõu labori juhataja, ühtlasi Riikliku Katsekoja soojustehnika osakonna juhataja, osales 1929–1931 Tartu–Petseri raudtee ehitusel, 1935–1937 Insenerikoja sekretär, 1935–1940 Narva Linaketramise Manufaktuuri juhatuse liige, Riigi Turbatööstuse nõukogu ja juhatuse liige. 
Asunud 1941. aastal Saksamaale, tuli ta 1942. aastal tagasi ja töötas 1942–1944 trustis Eesti Elekter. Aastatel 1945–1955 oli represseerituna Siberis vangilaagris.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: soojustehnika, aurukatlad ning põlevkivi ja selle saaduste kasutamise võimalused kütusena. Juhtis Eesti raudtee veduripargi üleviimist põlevkivi- ja põlevkiviõliküttele ning bensiini- ja diiselmootorvagunite projekteerimist ja ehitamist. Eesti Tehnika Seltsi asutajaid ja juhatuse liige ning Eesti Tehnika Seltsi ajakirja väljaandmise mõtte algatajaid, ühtlasi eesti insenerihariduse rajajaid ja kujundajaid, Tallinna Tehnikumi hoolekogu liige. Eesti Rahvusliku Jõukomitee liige.
Eda Reinot

Eda Reinot (aastani 1982 Eda Rammo, sündinud 6. juunil 1961 Tartus) on eesti keemik.
Elukäik.
Eda Reinot on apteekrite tütar ja Tõnu Reinoti abikaasa.
Ta on lõpetanud 1979. aastal Antsla Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. Tal on alates 2005. aastast magistrikraad ärijuhtimises (Iowa Osariigi Ülikool). 
Eda Reinot on töötanud aastatel 1985–1992 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi inseneri ja nooremteadurina, 1994. aastast on olnud keemik, laborijuhataja ning teadus- ja arendusdirektor Saksamaa biotoodete ettevõttes Becker-Underwood.
Tõnu Reinot

Tõnu Reinot (sündinud 7. märtsil 1961 Pärnus) on eesti füüsik.
Elulugu.
Tõnu Reinot on ehitusjuhi ja õpetaja poeg, Eda Reinoti abikaasa.
Lõpetas 1979 Pärnu 2. Keskkooli ja 1984 TÜ füüsikaosakonna; "Ph.D." (füüsika, 1993, TÜ), väitekiri "The kinetics of polariton luminescence, energy transfer and relaxation in anthracene". Oli 1984–1993 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi nooremteadur, 1993-2005 Iowa Osariigi Ülikooli (USA) järeldoktor ja teadur, 2006– Iowa Osariigi Ülikooli teadur ning asepresident erafirmas BioCrystals.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: energia ülekandenähtused molekulaarkristallides; augupõletamine ja ühe molekuli spektroskoopia amorfsetes süsteemides: ülikiirelt klaasistatud vedelikud, fotosünteesivad kompleksid, normaalsed ja vähkkasvajaga koed ning üksikud rakud; makromolekulaarsete kristallide kasvatamine ning nende struktuuri analüüs.
Karl Reintalu

Karl Reintalu (perekonnanime rööpkuju: Reinthal; 7. aprill 1902 – 22. juuni 1949 Inglismaa) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Ta lõpetas 1924 Tallinna Tehnikumi laevaehitusinsenerina. 
Töökäik.
Oli 1924–1940 Riigi Sadamatehaste insener, 1940–1942 TTÜ õppeülesande täitja mehaanika tehnoloogias (õpetas ka käitise organiseerimist ja juhtimist), 1943–1944 adjunktprofessor ja mehaanika tehnoloogia labori juhataja. Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige. 
1944 põgenes Saksamaale, oli õppejõud Clausenthali Mäeakadeemias. Osales 1946 Hamburgis Balti Ülikooli loomisel, oli Eesti esindaja masinaehitusala korraldavas toimkonnas ja masinaehitusteaduskonna prodekaan.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metallide tehnoloogia, valumuldade omadused ja valutööde korraldamine.
Aimu Reintam

Aimu Reintam (6. märts 1931 Tallinn – 16. jaanuar 2014) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1950 Tallinna 10. Keskkooli, 1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna ja 1965 Leningradi Põllumajandusinstituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1966, samas), väitekirjas käsitles kivistel muldadel töötamiseks ettenähtud atrade kangitüüpi kivikaitsemehhanismi dünaamikat.
Oli 1955–1958 Tartu masina-traktorijaama insener, 1958–1960 EPMÜ põllutöömasinate kateedri assistent, 1960–1962 ja 1965–1968 vanemõpetaja, 1968–1989 dotsent, 1989–1996 professor, aastast 1996 oli ta emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllutöömasinate ehitus, teooria ja tehnoloogia arvutus, tööprotsesside matemaatiline modelleerimine, põllunduse mehhaniseerimise arengulugu Eestis, põllumajanduse mehhaniseerimise alane oskuskeel.
Teoseid.
Kirjutas artikleid teatmeteostesse. Umbes 100 teaduspublikatsiooni, 3 autoritunnistust.
Isiklikku.
Aimu Reintam oli kooliõpetaja, talupidaja poeg, Loit Reintami vend ja Annika Reintami isa.