Anthony Fokker

Anton Herman Gerard "Anthony" Fokker (6. aprill 1890 Indoneesia – 23. detsember 1939 New York) oli Hollandi lennukikonstruktor ja lennukiehitaja. Esimese maailmasõja ajal ehitas ta Saksamaal hävituslennukeid. Kui Saksamaal keelati Versailles' rahulepinguga sõjalennukite tootmine, viis Fokker oma ettevõtte Hollandisse. Sõdadevahelisel perioodil ehitas tema ettevõte rohkesti reisilennukeid. Fokker suri 1939. aastal New Yorgis.
Elulugu.
Anthony (Tony) Fokker sündis Blitaris või Kediris Hollandi Ida-India koloonias (praegu Indoneesia) kohviistanduse omaniku peres. Kui Anthony oli nelja-aastane, naasis pere Hollandisse Haarlemisse. 
Fokker oli püsimatu ja ei lõpetanud keskkooli. Koolipoisina huvitus ta mehaanikast ning ehitas igasuguste masinate mudeleid. Huvi lennunduse vastu tekkis, kui ta nägi Wilbur Wrighti demonstratsioonlendu Prantsusmaal. Isa saatis 1910. aastal Anthony Saksamaale Bingeni Tehnikakooli õppima automehaanikuks. Sealt läks Anthony Mainzi, kus registreeris ennast lennukiehituskursustele. Mainzis ehitas Fokker isa rahaga oma jooniste järgi oma esimesed kaks lennukit „Fokker Spin“ (Fokkeri ämblik). Selle lennukiga sai Fokker Saksa lennuametilt 1911. aastal piloodi litsentsi. Mõlemad Spinid sõitis katki tema äripartner. Pärast teise lennuki purunemist katkestas Fokker koostöö oma senise äripartneriga ja läks tagasi Hollandisse, kus tegi 1911. aastal Haarlemis oma kolmanda lennukiga „Spin" mitu demonstratsioonlendu. 1912. aastal rajas Fokker Saksamaal Berliin-Johannisthalis oma ettevõtte Fokker Aeroplanbau. Seal konstrueeris ja ehitas Fokker mitmeid lennukeid. 1913. aastal viis Fokker oma ettevõtte Schwerini, kus nimetas selle Fokker Flugzeugwerke GmbH-ks ning hiljem Fokker Werke GmbH-ks. Schwerinis rajas Fokker oma lennukivabriku juures ka lennukooli.
Schwerinis ehitas Fokker peamiselt hävituslennukeid, mis leidsid kasutust Esimeses maailmasõjas. Fokkeri vabrikute töötajaskond kasvas sõja ajal sajalt umbes kuuele tuhandele. Oma 25. sünnipäeval sai Fokker Saksa kodakondsuse. I maailmasõja ajal võttis riik üle kontrolli Fokkeri tehase üle, aga Fokker jäi direktoriks. Sõja ajal ehitas Fokker Werke Saksa õhuväele, mereväele ja Austria-Ungarile umbes 700 sõjalennukit. Fokker oli kogenud piloot ning tegi ise oma konstrueeritud lennukitega katselende ja demonstratsioonlende. Fokkeri monoplaanil Fokker E.I kasutati esmakordselt sünkroontulistamist läbi pöörleva propelleri. See tagas Saksa lennukeile pooleks aastaks ülemvõimu õhulahinguis. Saksa keiser autasustas Fokkerit raudristi ordeniga. Sünkroontulistamine ei olnud ainuüksi Fokkeri väljatöötlus, arendustöö oli kestnud juba mõne aasta.
Sõja lõpul ja vahetult pärast sõda juhtus Fokkeri lennukitega mitmeid õnnetusi. Fokker lahkus Saksamaalt Hollandisse ja pääses nii Saksa võimude kriminaalsüüdistusest. 
Versailles' rahuleping keelas Saksamaal lennukite ja lennukimootorite tootmise. Fokker pöördus tagasi Hollandisse, kus rajas uue kompanii N. V. Koninklijke Nederlandse Vliegtuigenfabriek Fokker. Fokkeril õnnestus viia Saksamaalt Hollandisse kuus rongitäit lennukiosi. Hollandis hakkas ta ehitama tsiviilotstarbelisi lennukeid.
1922. aastal läks Fokker Ameerika Ühendriikidesse, kus rajas oma firma Põhja-Ameerika haru Atlantic Aircraft Corporation. 1926. aastal nõudsid Ameerika Ühendriikide seadused, et sõjalennukeid võivad müüa Ameerika firmad ning Fokker võttis endale USA kodakondsuse. Fokkeri lennukitega lendasid piloot Richard Evelyn Byrd ja mehaanik Floyd Bennett 9. mail 1926 üle põhjapooluse, Amelia Earhart juunis 1928 üle Atlandi ookeani ning 1930. aastal Charles Kingsford Smith ümber maakera. 1929. aastal võttis General Motors Fokkeri firma üle. Fokker jäi arendusdirektoriks kuni 1931. aastani. Fokkeri mudelid aegusid ning võeti tootmisest 1934. aastal. Fokkeri lennukite ehitus jätkus Hollandis.
Fokker suri 49-aastaselt New Yorgis. Järgmisel aastal toodi tema tuhk Hollandisse ja maeti Westerveldi kalmistule Põhja-Hollandi provintsis.