tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nyquisti-Shannoni teoreem

Nyquisti-Shannoni teoreem on digitaalses signaalitöötluses kasutatav teoreem, mis seob ajaliselt pidevaid ja diskreetseid signaale. Teoreem sätestab, milline peab olema diskreetimissagedus, et digitaalses signaalis oleks olemaks kogu teave piiratud ribalaiusega pideva signaali kohta.
Teoreem on nimetatud Harry Nyquist ja Claude Shannoni järgi, ehkki Vladimir Kotelnikov oli selle juba 1933. aastal avastanud. Iseseisvalt on teoreemi avastanud ka E. T. Whittaker ja teised. Teoreemi võib kohata ka Nyquisti-Shannoni-Kotelnikovi, Whittakeri-Shannoni-Kotelnikovi" ja Whittakeri-Nyquisti-Kotelnikovi-Shannoni' teoreemi nimega.
Sissejuhatus.
Diskreetimiseks nimetatakse signaali (näiteks pideva aja või ruumi funktsioon) teisendamist väärtuste jadaks (diskreetse aja või ruumi funktsioon). Shannoni versioon teoreemist väidab:
Kui funktsioon formula_1 ei sisalda kõrgemaid sagedusi kui "B" hertsi, siis on see täielikult määratav punktidega, mille vahe on formula_2.
Seega piisavaks signaali rekonstrueerimiseks (pidevsignaaliks tagasi muundamiseks) peab olema diskreetimissagedus suurem kui formula_3 ehk formula_4, kus formula_5 on diskreetimissagedus ja formula_6 on signaali kõrgeim sagedus.
Kui diskreetimissagedus oleks aga väiksem, siis signaali rekonstrueerimisel tekiksid Aliase efekti tõttu diskreetmoonutused. Teoreemi praegusaegne tõlgendus on ettevaatlikum, öeldes, et formula_1 ei tohi sisaldada sinusoidset komponenti, mis oleks täpselt sagedusega "B", või et "B" peab olema oluliselt väiksem kui ½ diskreetimissagedust.
Diskreetmoonutused.
Kui formula_1 on funktsioon Fourier' teisenduses formula_9 :
formula_10
siis Poissoni liitmisvalemi kohaselt saame asendada formula_1 funktsiooniga formula_12, mis on piisav, et luua formula_9 perioodiline summa. Seega saame:
formula_14
mis on perioodiline funktsioon ja on võrdväärne Fourier' reaga, mille koefitsient on formula_15. Seda funktsiooni tuntakse ka kui diskreetse aja Fourier' teisendust (DTFT).
Kõrval oleval joonisel on näha, et funktsiooni formula_9 on nihutatud formula_5 võrra ja liidetud. Algse funktsiooni koopiad eristuvad juhul, kui kehtib  formula_18  ja formula_5 on piisavalt suur. Kui aga Nyquisti kriteerium ei ole täidetud, siis külgnevad koopiad kattuvad ja sellisel juhul pole võimalik ühemõtteliselt eristada formula_9. Kõik sageduskomponendid, mis on kõrgemad kui formula_21, on eristamatud madalamatest sageduskomponentidest, neid kutsutaksegi diskreetmoonutusteks. Kui diskreetimissagedus on eelnevalt määratletud, siis formula_1 on tavaliselt juba piiratud kõrgeid sagedusi madalpääsfiltri abil sobivale tasemele..
Kriitiline sagedus.
Näitamaks formula_23 vajalikkust, vaatleme sinusoidide süsteemi, mis on saadud järgneva valemi järgi, kasutades erinevaid formula_24 väärtusi:
formula_25
Kasutades lugemivõtmissagedust formula_26 või lugemitevahelist aega formula_27, saame tulemuseks
formula_28
On näha, et lõpptulemus ei sõltu enam formula_24 väärtustest. Seepärast on vaja diskreetimisteoreemis ranget ebavõrdsustingimust.
Stasys Jakeliūnas

Stasys Jakeliūnas (sündinud 2. oktoobril 1958 Karagandas) on Leedu poliitik, ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. Ta oli aastatel 2019–2024 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1958 Karagandas küüditatute perekonnas. Aastal 1966 naasis perekond Leetu. Ta on elanud (ja õppinud) Telšiais, Anykščiais ja Jonavas. Jonavas lõpetas ta ka keskkooli. Seejärel õppis ta raadioelektroonikat Kaunase Polütehnilises Instituudis. Aastatel 1980–1982 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1987 lõpetas ta Vilniuse Ülikooli psühholoogi ja psühholoogiaõpetaja erialal.
Vera Lynn

Dame Vera Margaret Lynn (neiupõlvenimega Welch; 20. märts 1917 London – 18. juuni 2020 Ditchling, Ida-Sussex) oli Briti laulja, laulukirjutaja ja meelelahutaja, kes sai populaarseks Teise maailmasõja päevil.
Ta hakkas esinema seitsmeaastaselt. 18-aastaselt esines ta orkestrite saatel. 1936. aastal andis ta välja oma esimese soolosalvestuse. Teises maailmasõjas esines ta vägede ees muuhulgas Egiptuses, Indias ja Birmas. Ta oli tuntud kui "Relvajõudude kallim" ("The Forces' Sweetheart"). Tema tuntumad laulud olid "We'll Meet Again", "(There'll Be Bluebirds Over) The White Cliffs of Dover", "A Nightingale Sang in Berkeley Square" ja "There'll Always Be an England".
Ta jäi populaarseks ka pärast sõda, esinedes Suurbritannias ja USA-s raadios ja televisioonis. 1952. aastal oli tema singel "Auf Wiederseh'n, Sweetheart" USA-s üheksa nädalat kõige müüduim singel ja kuus nädalat kõige mängituim singel raadiojaamades. 1954. aastal jõudis tema singel "My Son, My Son" esikohale Suurbritannias. 1982. aastal andis ta Falklandi sõja lõppemise tähistamiseks välja singli "I Love This Land". 2009. aastal anti välja tema kogumikalbum "We'll Meet Again: The Very Best of Vera Lynn", millega sai Lynn 92-aastaselt kõige vanemaks, kelle album on Suurbritannia edetabelis esikohale tõusnud. Tema 100. sünnipäeva puhul välja antud kogumikalbum "Vera Lynn 100" jõudis 2017. aastal kolmandale kohale.
Vaike Reemann

Vaike Reemann (sündinud 8. mail 1952) on eesti etnograaf. 1995. aastast on ta Õpetatud Eesti Seltsi liige.
Hariduskäik.
Vaike Reemann õppis aastatel 1970–1975 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu ja etnograafiat. 1975. aastal kaitses ta magistriväitekirja "Moonakate töö- ja elutingimused Eestis 19. sajandil, 20. sajandi alguses".
Töö.
Aastatel 1978–2016 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis teadur-kuraatorina.
Aastatel 1998–2009 oli Vaike Reemann Tartu Kõrgema Kunstikool rahvakunsti lektor.
Leith

Leith (gaeli keeles "Lìte") on Šotimaa pealinna Edinburghi sadamaala jõe Water of Leith suudmes Forthi lahte.
Paistekakk

Paistekakk on ahjusuus tule paistel küpsetatud väike leivake. Lõunaeesti murretes on paistekakku nimetatud "õhik(as)" ja "ohik", idaeesti murdes "pätu" ja "paasik", põhjaeesti murretes "paisteleib" ja "paistekook". 
Paistekakke valmistati Euroopa aladel juba hilisneoliitikumis ehk rohkem kui 4000 aastat tagasi. 
Eestis on tehtud õhukesi paistekakke kuni 20. sajandi alguseni kogu maal. Põhiliselt valmistati neid odrajahust, leivateo ajal ka leivatainast. Neid küpsetati ahjusuul tule või hõõguvate süte paistel kaldu asetatud lauakesel, pajakaanel, kivil vm ning küpsetamise ajal määriti kakud rasvaga kokku. Mõnel pool pandi küpsed paistekakud hapukoorega määritult kaussi hauduma. 
Paistekakke küpsetati ahjus ka tohu peal, sellist kakku nimetati "tohukakuks". Kakku määriti küpsemise ajal mitu korda pekitükkidega, rannikualadel aga kasteti silgusoolveega. Hilisemal ajal tehti neid pärmitainast, mis mässiti märja riide sisse ning asetati kuuma tuha alla küpsema ("tuhakook", "tuhkapäts"). Eriti küpsetati selliseid kakke tuhkapäeval.
19. sajandi lõpul hakati paistekakkude asemel küpsetama juba pannkooke, algul odrajahust, hiljem nisujahust. Nisujahust paistekakud olid sepiku eelkäijaks.
Pajaaken

Pajaaken, Lõuna-Eestis ka paja või "pajamulk", oli eesti etnograafias lükandluugiga aknaauk suitsutares, ka rehetoa kolde vastas olev aken.
Pajaaken oli kahe seinapalgi vahele raiutud väike neljakandiline valgusava, mis täitis akna ülesandeid enne selle kasutusele võttu. Pajaakent sai sulgeda seestpoolt lükandluugiga, mis liikus ava alla, palgi sisse, raiutud soones. Luugi liigutamiseks oli selle külge kinnitatud käepide, põõn või pulk. Kambril, mis ei olnud köetav ja milles hoiti toiduaineid, pandi pajaaknale mõnel pool pulgad ette, et kassid sisse ei pääseks.
Pajaakna ette võidi kinnitada teatud määral läbipaistvaid materjale (riie, õhuke nahk) või kelmeid (loomapõis, soolenahk jm).
Rannapatarei nr 36

Rannapatarei nr 36 oli 1917. aastaks ehitatud Peeter Suure merekindluse mererinde Väinamere positsiooni rannakaitsesüsteemi kuulunud rannapatarei Muhumaal Võiküla lähedal. 
Patareipositsioon.
Patareipositsiooni ehitust Võiküla ja Rässa külade vahel alustati 1915. aastal, enne 1917. aasta Esimese maailmasõja lahingutegevuse algust suudeti betoonalustele ümber paigutada vaid osa patarei suurtükke. Suurtükipositsioonide kaitseks kuhjati 400 meetri pikkune ning harjalt 15, jalamilt 25 meetri laiune mereliivast vall ning iga suurtüki ees oli vallipealne kindlustatud 30 cm paksuse betoonplaadiga. 
Muhu patareide nr 32 ja 36 ehitamiseks ja varustamiseks rajati Kuivastu sadamast patareini Peeter Suure merekindluse kitsarööpmeline väliraudtee, pikkusega 6 km ja munakivisillutisega Võiküla munakividest kindlustee pikkusega 4,5 km. 
Rannapatarei nr 36.
Patarei koosnes viiest 10-tollisest (10″/254 mm) Durlacheri tüüpi suurtükist, mis olid paigaldatud puidust alustele umbes 70-meetriste vahedega üksteise kõrvale. Enne 1917. aasta lahingutegevuse algust suudeti betoonalustele ümber paigutada vaid I ja V suurtükk. 
Suurtükipatareide sümbolite tähendus nimes (10″/45 või 254/45):
Esimese maailmasõja ajal osales rannapatarei nr 36 1917. aasta sügisel Muhu Väikese väina tammi kaitsmisel.
Konsensuaalsed lepingud Rooma õiguses

Konsensuaalseteks lepinguteks ("obligatsiones consensu contrahuntur") nimetatakse üksmeele alusel sõlmitud lepinguid. See lepingute liik tuli Rooma õigusse preetorite tegevuse tulemusel rahvaste õiguse ("ius gentium") kaudu.
Üksmeele alusel sõlmiti Vana-Roomas ostu ja müügi, kasutamis- (üüri/rendi, töövõtu ja töösuhete), seltsingu- ja käsunduslepingud. Neid lepinguid ei pidanud tingimata kirjalikult vormistama, vaid piisas, kui pooled jõudsid kokkuleppele selles, mida nad üksteisele vastastikku võlgnevad. Need lepingud kohustasid pooli täitma ka hea usu ("bona fides") nõudeid. 
Konsensuaalsed lepingud erinesid teistest lepingu liikidest selle poolest, et nende kehtivuseks piisas ainult poolte kokkuleppest ("consensus"). Teiste lepingu liikide juures nõuti lisaks kokkuleppele ka asja üleandmist, kindlate sõnade lausumist või kirjaliku dokumendi koostamist.
Lukukivi

Lukukivi on kaare tipukivi, mis viimasena paika panduna pingestab kaare. Akende ja uste kaarsillustes on lukukivi sageli teistest kividest erineva kujundusega esile tõstetud, olles teist värvi, eenduv või raiddekooriga kaunistatud. Ristvõlvi puhul täidab võlvi kiirus sama ülesannet päiskivi.
Lukukivi võib olla silluses ka markeeritud puhtdekoratiivsel eesmärgil, nagu näiteks on Tartus asuva klassitsistliku Katariina maja akende krohvraamistustes või Värska Püha Georgiuse kiriku akende tellisraamistustes
Salukõdrik

Salukõdrik ehk ristlauk ("Alliaria petiolata") on taim ristõieliste sugukonnast kõdriku perekonnast.
Salukõdrikut on kasutatud maitsetaimena.
Rannametsa jõe lammimets

Rannametsa jõe lammimets asub Saarde vallas Laiksaare külas.
See võeti riikliku kaitse alla 1991. aastal. Kaitseala oli 0,38 hektari suurune. Kaitsealast moodustab metsamaa umbes 0,03 hektarit, ülejäänud ala on lage rohumaa. 
Seal kasvavad künnapuu ja harilik kikkapuu. 
Ala arvati riikliku kaitse alt välja 2020. aastal. Samas ulatub sinna kaitstav vääriselupaik.
Ole valmis!

Ole valmis! on nutiseadmete rakendusprogramm (kriisiäpp), milles on infot pere ja kodu kaitseks, matkajale ning suuremate ja väiksemate kriiside puhuks. Rakendus loodi Naiskodukaitse (NKK) algatusel 2018. aastal.
Maris Hellrand

Maris Hellrand (sündinud 15. septembril 1970 Rakveres) on eesti ajakirjanik ja kodanikuaktivist. 
Ta on õppinud Lembit Pärna nimelises Tallinna 42. keskkoolis (praegune Kadrioru Saksa Gümnaasium), Tartu Ülikoolis ja Müncheni Ülikoolis. 
Ta on elanud aastaid Saksamaal, Suurbritannias, Singapuris ja Lõuna-Koreas. Rännakuperioodide vahel töötas mitmesugustel ametikohtadel president Lennart Meri juures, aga ka president Toomas Hendrik Ilvese juures, kui too veel välisministeeriumis ametis oli. 
Alates 2010. aastast elab Hellrand alaliselt Eestis. Teeb Eesti teemadel kaastööd rahvusvahelistele väljaannetele. 
Maris Hellrand kuulub alates 1998. aastast Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. 
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 286 häält ning ei osutunud valituks. Ta kandideeris 2021. aasta kohalikel valimistel Tallinna kesklinnas, kogus 482 häält ja osutus valituks Tallinna linnavolikogu liikmeks, kus ta on Keskkonna- ja kliimakomisjoni esimees.
Isiklikku.
Ta on kolme lapse ema. Tema õde on filmirežissöör Margit Lillak.
Maailma Rahanduskeskus

Maailma Rahanduskeskus (inglise keeles "World Financial Center"), praegu tuntud kui Brookfield Place, on büroohoonete ja kaubanduskeskuse kompleks, mis asub Battery Park City naabruskonnas New Yorgis.
Delaware, Lackawanna &amp; Western Railroad

Delaware, Lackawanna &amp; Western Railroad oli Ameerika Ühendriikide esimese klassi raudteevõrk, mis ühendas Buffalo linna Hobokeniga ja parvlaevaühendusega New Yorgiga.
Triin Toomesaar

Triin Toomesaar (sündinud 26. detsember 1987) on eesti haridustegelane ja kodanikuaktivist.
Tal on bakalaureusekraad avalikus halduses Tallinna Tehnikaülikoolist. Ka on Toomesaar lõpetanud politoloogia magistrantuuri Tallinna Ülikoolis. 2019. aastal nimetati Toomesaar Tallinna Ülikooli aasta vilistlaseks.
Ta on Noored Kooli programmi vilistlane.
Töö.
Noored Kooli programmi raames 2012.-2014. aastal töötas Toomesaar Jüri Gümnaasiumis eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
2015. aastal alustas Triin Toomesaar tööd Kiusamisvaba Kool SA tegevjuhina. Vabaühenduse juhtimise ja kiusuennetamise kõrvalt on ta andnud koolides külalistunde muu hulgas kodanikuaktiivsuse, soolise võrdõiguslikkuse ja seto kultuuri teemadel. 
Alates 8. märtsist 2021 kuni president Kersti Kaljulaidi ametiaja lõpuni oli ta Vabariigi Presidendi vabakonnanõunik ning juhtis presidendi kultuurirahastut.
Toomesaar on kirjutanud arvukalt arvamusartikleid ning esinenud tele- ja raadioeetris, eelkõige hariduse, kiusuennetuse, sallivuse ja parema suhtluskultuuri, aga ka keskkonna ja võrdsete võimaluste teemadel.
Alates 2023. aasta 1. detsembrist töötab Toomesaar Vabaühenduste Liidu juhatajana.
Tegevus poliitikas.
Triin Toomesaar kuulus 2006–2023 sügiseni Sotsiaaldemokraatlikusse Erakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 698 häält ning ei osutunud valituks.
Autasud.
Jaanuaris 2019 pälvis Eesti Vabariigi presidendi kultuurirahastu noore haridustegelase preemia. 
Augustis 2019 andis Tallinna Ülikool Toomesaarele aasta vilistlase tiitli. 
Isiklikku.
Tema vend on filmirežissöör Tõnis Pill.
Hoboken

Hoboken (unami keeles "Hupokàn") on Ameerika Ühendriikide linn Hudsoni maakonnas New Jersey osariigis.
100 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

"Siin on loetletud 100 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjaid."
Aastatel 1926–1968 joosti ainult 80 m distantsil. 80 m tõkkejooksus pidid naised ületama kaheksa tõket, mis olid paigutatud üksteisest 8 meetri kaugusele ja 76,2 cm kõrgusele. 1960. aastatel korraldati mõned katsevõistlused 100 meetri distantsil, kasutades tõkkeid kõrgusega 76,2 cm. 1968. aasta suveolümpiamängude ajal otsustati võtta kasutusele 100 m tõkkejooks, kasutades tõkkeid kõrgusega 84 cm. Esimene rahvusvaheline võistlus 100 m tõkkejooksus toimus kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel. Tänapäevasel 100 m jooksul on võrreldes 80 m jooksuga veel 2 tõket, mis on kõrgemad ja asuvad üksteisest veidi kaugemal (8,5 meetrit). Stardist esimese tõkkeni on vahemaa 13 meetrit ja viimasest tõkkest finišini on 10,5 meetrit.
Kilpkaar

Kilpkaar (saksa keeles "Schildbogen") on võlvi toetava seina ja võlvisiilu liitumiskohas kulgev eenduv kaar. Seda joont nimetatakse kilpkaareks ka siis, kui võlvisiilu ja seina kokkupuutejoon on jäetud eriliselt kujundamata.
110 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

"Siin on loetletud 110 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjaid."
Kõige rohkem meistritiileid (10) on võitnud kaks meest: Johannes Talmre (Tomson, Toomre) aastatel 1933–1950 ja Kalju Jurkatamm aastatel 1961–1971. Jurkatamm on ka ainus sportlane, kes on tulnud enim kordi järjest (9) Eesti meistriks.
110 m tõkkejooksu Eesti rekord on 13,62 Tarmo Jallai nimel. Ta püstitas selle 13. mail 2006 Mehhikos Xalapas.
Aksu ringkond (Isparta)

 
Aksu on Isparta provintsi provintsilinn ja ringkond Türgi Vahemere piirkonnas. 2010. aasta seisuga oli Aksu ringkonnas 1947 elanikku.
Imanbek

Imanbek Zejkenov (kasahhi keeles Иманбек Зейкенов, esinejanimi Imanbek; sündinud 21. oktoobril 2000) on Kasahstani DJ ja produtsent. 
Ta sai muusikamaailmas tuntuks 2019. aastal, kui oli teinud Saint Jhni loost "Roses" remiksi.
Elukäik.
Imanbek Zejkenov sündis Kasahstanis Aksu linnas. Ta hakkas kitarri mängima kaheksa-aastaselt. Imanbek õppis raudteetransporti ja töötab sellel erialal, kuid on selle kõrvalt tegelenud muusikaproduktsiooniga alates 2017. aastast. 
Imanbeki remiks Guyana-Ameerika Ühendriikide räppari Saint Jhni loole "Roses" sai üle maailma kuulsaks. Remiks tehti ilma Saint Jhni osaluseta, kuna Zejkenovi katsed temaga Instagramis kontakti saada ebaõnnestusid ja ta ei saanud vastust. Laul jõudis enamikku Euroopa muusikaedetabelitesse, sealhulgas Belgia, Ungari, Hollandi, Poola, India ja Rootsi edetabelitesse ning tõusis Shazam Worldi edetabelis esikohale. Remiksi suure menu järel jõudis ka 2016. aastal lindistatud originaallaul USA Billboardi edetabelisse, Suurbritannia singlite edetabelisse ja teistesse edetabelitesse, sealhulgas Austria, Kanada, Taani, Prantsusmaa, Saksamaa ja Iirimaa edetabelitesse. Imanbek sõlmis plaadilepingu Venemaa plaadifirmaga Effective Records ja avaldas oma esimese laulu Spinnin Recordsi tütarplaadifirma Dharma Recordsi kaudu.
Seksisõjad

Seksisõjad ehk feministlikud seksisõjad või lesbide seksisõjad on feministlikus liikumises ja lesbide kogukonnas 1980. aastatel alguse saanud põhimõttelised vaidlused naisõigusluse seisukohtade üle seksuaalsuse, pornograafia, prostitutsiooni, transvestiitide jm seksuaalsusega seotud küsimustes. Hinnangud seksuaalsuse ja seksuaalsete praktikate küsimustes tõusid feminismi huviorbiiti 1970. aastate lõpul ja 1980. alguses, viisid kolmanda laine feminismi tekkimiseni ning on osaks feminismi puudutavatest debattidest tänapäevalgi.
Algul olid vaidluse osapoolteks pornovastased feministid nagu Andrea Dworkin ja Catharine MacKinnon ning sekspositiivsed feministid nagu Ellen Willis. Seksisõdade alguse määratlemisel osundatakse Ameerika Ühendriikide organisatsiooni National Organization for Women seisukohta 1980. aasta oktoobrist, et "pederastia, pornograafia, sadomasohhismi ja avaliku seksi" näol on tegu "ärakasutamise, vägivalla ja eraellu tungimisega" ja mitte "seksuaalsete eelistuste või orientatsiooniga". Vaidlused pornovastaste ja sekspositiivsete feministide vahel viisid esimeste eemaldamiseni Barnardi Kolledži konverentsilt seksuaalsuse teemal 1982. aastal, millele pornovastased reageerisid meeleavalduste korraldamisega konverentsi toimumiskoha juures.
Alexandra von Grünewaldt

Alexandra von Grünewaldt (neiupõlves "Aleksandra Voinovna Rimski-Korsakov"; 12. juuli 1868 – 7. veebruar 1945 Pförten, teistel andmetel 1942 Tallinn) oli Eestimaa aadlik, Mäo mõisa viimane võõrandamiseelne omanik.
Sündis 1868. aastal Venemaa keisririigi mereväeohvitseri Voin Andrejevitš Rimski-Korsakovi (1822–1871) ja Maria Mathilda Luisa Rosa Baueri neljanda lapsena; tema lell oli tuntud helilooja Nikolai Andrejevitš Rimski-Korsakov. 1882. aastal abiellus Aleksandra ema Mäo mõisniku kontradmiral Olaf von Stackelbergiga (1818–1903).
Olaf von Stackelbergi surma järel pärisid Mäo mõisa tema 9 õelast, kes aga loovutasid mõisa 7. märtsi 1904 kinkelepinguga tolle kasutütrele Aleksandra Rimski-Korsakovile.
1908. aastal abiellus Aleksandra Rimski-Korsakov Ahula mõisast pärit alampolkovnik Ernst von Grünewaldtiga (1864–1925). Nende abielust lapsi ei sündinud.
Helilooja Nikolai Rimski-Korsakov viibis mitmel korral oma vennatütre Mäo mõisas ning andis seal kodukontserte.
25. oktoobril 1919 Mäo mõisa võõrandati, kuid Alexandra von Grünewaldtile jäeti õigus mõisasüdames edasi elada ning ta rajas Mäo mõisa peahoonesse Mäo lastekodu.. See viidi 1942. aastal viidi sõjaolude tõttu üle endise Prääma mõisa ruumidesse ja vastavalt ka Prääma lastekoduks nimetati. Alexandra von Grünewaldti asutatud lastekodu tegutses seal kuni 1980. aastani, mil tulekahju Prääma mõisahoone hävitas.
1939. aastal lahkus ta Umsiedlungi käigus Saksamaale, kus suri 1945. aastal.
Esivanemad.
Viited:
Stelmužė kirik

Stelmužė Püha Risti kirik (leedu keeles "Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia") on kirik Leedus Zarasai rajooni Imbradase vallas Stelmužė külas. See kuulub katoliiklastele ja jääb Panevėžysi piiskopkonda. Kirik ja selle kellatorn on osa Stelmužė mõisa hoonetekompleksist.
Ajalugu.
Kirik ehitati 1704. aastal. Toona kuulus see Ilūkste kihelkonda. 1713. aastal ehitasid kohalikud mõisnikud Fölkersahmid kiriku ümber ja muutsid selle kalvinistide kirikuks. Tollest ajast pärineb ka kiriku interjöör. 
1808. aastal sai sellest kirikust katoliku kirik. XIX sajandi keskpaiku oli seal kirikuõpetajaks kirjanik ja tõlkija Juozapas Silvestras Dovydaitis, kes asutas kiriku juurde ka kooli. 1880. aastal rekonstrueeriti kirikut taas.
1945. aastal kirik suleti. 1963. aastal rajati sinna skulptuuride näitus ja sellest sai Rokiškise muuseumi kirikliku kunsti filiaal. 1990. aastatel tagastati kirik katoliku kogudusele. Kirikut on restaureeritud ka aastail 1980–1981 ja 2008.
Kirikuhoone.
Tegemist on vanima puidust kirikuhoonega Leedus. Hoone valmis 1650. aastal ja on ehitatud puidust, kuid asub maakividest ja punastest tellistest soklil. Eraldiseisev puidust kellatorn on puidust on pärit kirikuhoonega samast ajajärgust.
Hoone on nelinurkse põhiplaaniga, selle juures on kasutatud klassitsismi elemente. Ühelööviline kirikuhoone lõpeb idas presbüteeriumiga, mis asub kolmnurkses apsiidis. Kolmnurkse frontooniga portikust ääristavad mõlemal küljel kolm sammast, sealt pääseb eeskotta. Portikuse kohal on sepistatud rauast rist, metallist rist kaunistab ka apsiidi kohale rajatud puitkarkassiga tornikest. Lääneküljel asub kirikus oreli ja koori tarbeks rajatud rõdu. Kirikut katab sindelkatus. Nii altar kui kantsel on baroksed, nikerdatud puitskulptuuridega. Kiriku all asub kinni müüritud kelder, kuhu on maetud kohalikud mõisnikud.
Kirikuhoovi lääneservas seisab XVII sajandil ehitatud nelinurkse põhiplaaniga ja ruudukujulise torniga kellatorn. Ka kellatorn on rajatud kivist soklile. Hoonet restaureeriti aastail 1959 ja 1980.
Kirikuaia idaservas asub muinsuskaitsealune Esimese maailmasõja aegne Saksa sõjaväe kalmistu.
Avilys

Avilys on järv Leedus Zarasai rajoonis. Järv asub Zarasaist 8 kilomeetrit läänes. Avilys kuulub Daugava vesikonda. Järve kaldad on enamasti madalad ja soostunud (põhjakaldal asub 8 ha suurune Imbradase soo), kohati ka künklikud ja metsased.
Avilys asub merepinnast 154 meetri kõrgusel jää kujundatud moreenmaastikul. Ka järve põhja katab moreen ja põhi on künklikule moreenmaastikule omaselt ebatasane. Kallaste ääres katab järve põhja liiv ja kruus.
Kaldajoon on looklev, selle pikkus on saartega koos 75 kilomeetrit, ilma saarteta aga 43,81 kilomeetrit. Pindala on koos saartega 2,683 km² (ilma saarteta aga 12,372 km²). Järves on kokku 31 saart. Samanė pindala on 5,16 ha, Vilkinė pindala 2,18 ha, Erelinė oma aga 2,09 ha. Ülejäänud saared on nimetud, nende pindalad on 6,62 ha, 3,76 ha, 3,12 ha, 2,19 ha, 0,68 ha, 0,6 ha, 0,48 ha, 0,48 ha, 0,38 ha, 0,38 ha, 0,36 ha, 0,34 ha, 0,34 ha, 0,29 ha, 0,28 ha, 0,26 ha, 0,24 ha, 0,16 ha, 0,12 ha, 0,08 ha, 0,05 ha; lisaks asub seal veel 6 saarekest pindaladega ligi 0,01 ha).
Avilysist saab alguse Avilė jõgi, mida loetakse Laucesa jõe alguseks, sinna suubuvad Izita, Imbradėlė, Kiaulinis ja veel 28 oja. Kaladest elavad järves ahven, särg, roosärg, koger, turb, nurg, haug, latikas, luts, angerjas ja linask. Küladest asuvad järve kaldal Aviliai, Mozūrėliai, Jazdaičiškės, Jovydžiai, Ažuraisčiai, Rutuliškės, Maršoniškės, Ščiūriai, Kervelinė, Pdtkūnai, Brasta ja Astrava. Järve lõunakaldal asub Mukuliai mõisa hoonetekompleks.
Järve nimi tuleneb tõenäoliselt indoeuroopa algkeelest, kus "*aulo-s"' tähendab piklikku lohku, toru, eesliide "*av" aga allikat, lätet.
Białogard

Białogard (saksa "Belgard") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Białogardi maakonna halduskeskus.
Linn asub Parsęta jõe ääres.
Białogard sai linnaõigused 1299. aastal, Hansa Liitu kuulus alates 1386. aastast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Vencavas

Vencavas on järv Leedus Zarasai rajoonis. Järv asub Dusetosest 8 kilomeetrit kagus ja kuulub Nemunase vesikonda. Järv on ida-lääne sihiline. Järve kaldad on enamasti kõrged ja järsud (eriti lõuna- ja kirdekaldal), kohati savised või kivised. 
Kaldajoone pikkus on 7,94 kilomeetrit. Järves on saar pindalaga 1,28 ha. See kujutab endast kahte tunnelorgu eraldava oosi veest välja ulatuvat osa. Põhjaosas asub pikk Ragase poolsaar. Järve põhja katavad lohkudes savi ja liiv, kalda ääres on põhja katmas liiv ning kruus.
Vencavasessse suubub kaks nimetut oja, sealt välja voolav nimetu oja suubub Vencavėlise järve.
Kaladest elavad järves ahven, särg, roosärg, koger, viidikas, karpkala, nurg, haug, meritint, merisiig ja linask. Vähesel määral elab järves ka säga, levinuim kala on rääbis.
Külad järve kaldal on: Vencavai, Naujasodis, Narkyčiai, Kuikiai, Merkiai ja Kunotai.
Järve nime päritolu on ebaselge. See võib tuleneda isikunimedest Vencas, Vencys, Vincas. Nimi võib tuleneda ka seeli keelest, kui see on teinud läbi muudatuse "*Vinkiavas &lt; *Vinciavas". Algus "*vink-" tähendaks sel puhul painutatut, koolutatut.
Czersk

Czersk (saksa keeles "Czersk", aastatel 1942–1945 "Heiderode", kašuubi keeles "Czérskò") on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Chojnice maakonnas, Czerski valla halduskeskus.
Küla on rajatud 13. sajandil. Alates 1466. aastast oli Poola Kuningriigi koosseisus. Esimese Poola jagamise tulemusel läks 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poolale läks Czersk 1920. aastal, linnaõigused sai 1926. aastal.
Kalju Jurkatamm

Kalju Jurkatamm (27. september 1941 Tallinn – 23. veebruar 2024 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, kelle põhiala oli 110 m tõkkejooks.
1960. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli ja 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arvutusmatemaatikuna. 
1956. aastal alustas ta kergejõustikutreeninguid Jaan Pällingu juhendamisel. Alates 1960. aastast treenis ta Hans Torimi juures.
Jurkatamm võitis aastatel 1964–1971 NSV Liidu kergejõustiku meistrivõistlustelt kokku 8 medalid: 200 m tõkkejooksus 2 kulda (1968 ja 1971), 1 hõbeda (1970) ja 3 pronksi (1964, 1966 ja 1969) ning 110 m tõkkejooksus 2 pronksi (1969 ja 1970). Ta on tulnud neljakordseks NSV Liidu ametühingute ja kolmekordseks NSV Liidu üliõpilasmeistriks. Aastatel 1961–1971 tuli ta Eesti NSV meistriks 22 korral sprindis ja tõkkejooksus ning 6 korral teatejooksudes. Ta on parandanud Eesti rekordit viis korda 110 m tõkkejooksus (14,5 – 13,8), kolm korda 200 m tõkkejooksus (23,5 – 23,0) ja kolm korda 200 m jooksus (21,5 – 21,2) ning 100 m jooksus korranud Eesti rekordit. Ta on osalenud 10 teatejooksurekordi püstitamisel.
Aastatel 1951–1974 jagati 200 m tõkkejooksus medaleid nii NSV Liidu kui ka Eesti NSV meistrivõistlustel. Jurkatamm võitis Eesti NSV-s kaheksa ja NSV Liidus kaks korda. Ta oli ka kiire tõketeta 200 m jooksus ja oli ajaga 21,2 Eesti rekordi omanik. Aastatel 1964–1971 kuulus ta 200 m tõkkejooksus maailma edetabeli esiviisikusse (1968 1.) ja kuulunud aastatel 1968–1969 110 m tõkkejooksus Euroopa teise kümnesse. Tema 110 m Eesti rekord 13,8 püsis riigi rekordina ligi 20 aastat. 1969. aastal kuulus ta NSV Liidu koondisse. Aastatel 1961–1971 võistles ta 32 korda Eesti NSV koondises. Ta oli tõkkejooksjana üle 10 aasta (1961–1971) Eestis võitmatu. 1969. aastal võitis ta sisevõistlustel tõkkesprindi 21 stardist 20, edestades NSV Liidu, Euroopa ja USA paremaid jooksjaid. 
2000. aastast töötas Salva Kindlustuse infotehnoloogiajuhina.
Isiklikku.
Kergejõustikuga tegeles ka Kalju abikaasa Tiiu (neiupõlvenimi Tiitus). Nende poeg Veiko Jurkatamm valis aga korvpalli ja kuulus Eesti esindusmeeskonda Tallinna Kalevisse.
Grodków

Grodków (saksa Grottkau) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Brzegi maakonnas, Grodkówi valla halduskeskus. Grodków asub Brzegist umbes 19 km lõunaedelas ja Opolest ligikaudu 39 km läänes.
Küla on esmamainitud 1210. aastal, linnaõigused sai 1266. aastal. Linn kujunes kaubandus- ja käsitöökeskuseks, oli aastatel 1344–1810 Breslau piiskoppide omanduses. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Šventas

Šventas on järv Leedus Zarasai rajoonis. Järv asub Smalvosest 4 kilomeetrit edelas ja kuulub Nemunase vesikonda. Järv on loode-kagusihiline. Järve kaldad on enamasti madalad ja metsased, ent kuivad, põhjakallas on kõrgem. Lõunas piirneb järv Ignalina rajooniga.
Kaldajoone pikkus on 10,38 kilomeetrit. Järve põhi on ebatasane. Järve põhja katab sügavamas osas põhjamudaga segunenud sapropeel, kalda ääres liiv. Kaldavööndis kasvab pilliroog. Šventas on üks Leedu puhta- ja selgeveelisemaid järvi. 1998. aastal loodi järve juurde Šventase botaaniline kaitseala, mis kuulub Gražutė regionaalpargi koosseisu. Šventase kaldavöönd on Leedus ainuke paik, kus kasvab vahelduvaõiene vesikuusk. Järve ümbrust võib puhkepaigana kasutada, kuid sellele on seatud piirangud, nii näiteks ei või järve kaldal ööbida.
Järve suubub üks nimetu oja, väljavool puudub. See on kaasa toonud veetaseme suure kõikumise (kuni 2,7 meetrit). Kaldad maaharimiseks ei sobi. Külad järve kaldal on Pašventė, Kazeriškės, Girutiškė II ja Kaziūriškės.
Šventase nimi tähendab püha või pühitsetut, kuigi algselt võis see tähendada eredat.
Legendi järgi asus Šventase asemel kunagi kirik, ent maast välja paiskunud vesi uputas selle. Endise pühapaiga järgi saanud siis järv ka nime.
Kamień Pomorski

Kamień Pomorski (saksa "Cammin in Pommern") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Kamień Pomorski maakonna ja Kamień Pomorski valla halduskeskus. Linn asub Kamieński lahe ääres.
Kamień Pomorski on kuurortlinn.
Asulat on esmamainitud 1124. aasta paiku, linnaõigused sai 1274. aastal. 1188. aastast, kui Pommeri piiskopitooli koliti Cammini, asus seal Cammini piiskopkonna keskus Pommeri hertsogkonnas. Hansa Liidu liikmeks sai linn 14. sajandil. 
Teises maailmasõjas hävis umbes 65% linnast. Kuni 1945. aastani oli Kamień Pomorski Saksamaa keisririigi ja riigi Preisimaa koosseisus.
Lubliniec

Lubliniec (saksa "Lublinitz", 1941–1945 "Loben") on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Lublinieci maakonna halduskeskus. Lubliniec asub Częstochowa kesklinnast umbes 34 km lääneedelas.
Lubliniec on raudteesõlm.
Asula on rajatud 1270. aasta paiku, linnaõigused sai 1300. aastal. Kuni 1922. aastani oli Saksamaa koosseisus.
Vahuri tänav

Vahuri tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis. Vahuri tänav algab Peterburi teelt, möödub Jüriöö pargist ning lõpeb tupikuga raudteeülesõidul. Tänav on lõunakagu-põhjaloodesuunaline ja ligikaudu 360 meetri pikkune.
Tänav moodustati Tallinna linnavalitsuse korraldusel 2020. aasta märtsis varasema Peterburi tee kõrvalharu põhjal. Algselt plaaniti nimeks Jüriöö tänavat, aga kohalik ettevõtja esitas vastuväite, et "nimi põhjustab välispartneritega suheldes probleeme nime hääldamisel ja navigatsioonisüsteemidesse aadressi sisestamisel". Vahuri nimi tuleb samuti Eduard Bornhöhe jutustuse "Tasuja" temaatikast nagu ka ümbruskonna Tambeti tänav ja Tasuja puiestee.
Elizabethi ajastu

Elizabethi ajastu on periood Inglismaa ajaloos, mis hõlmab Elizabeth I valitsusaega (1558–1603). Tihti kirjeldatakse seda kui Inglismaa kuldajastut.
Elizabethi ajastu oli renessansiperiood, mil oli Inglise luule, kirjanduse ja muusika õitsenguaeg. Ajastu on tuntud ka Inglise draama poolest, mille tuntumad esindajad on William Shakespeare ja Christopher Marlowe. Rahvas hakkas ka paremini vastu võtma reformatsiooni, eriti pärast Hispaania Võitmatu Armaada purustamist 1588. aastal. Seda võitu peetakse sageli üheks suurimaks Inglismaa ajaloos.
Kiilkivi

Kiilkivi (prantsuse keeles "voussoir", saksa keeles "Keilstein") on kiilutaoliselt ühele poole ahenevaks vormitud ehituskivi või tellis (kiiltellis), millest laotakse kaari või võlve. Erinevalt tavalisest kantkivist või tellisest jääb kiilkivide vahe nii kaare sise- kui välispinnal samaks, mis tagab kaare ühtlase vastupidavuse ja kandejõu.
Vahetult talumile toetuvaid alumisi kiilkive nimetatakse lähtekivideks, kaare ülemist kiilkivi, mis paikapanemisel pingestab kaare, nimetatakse lukukiviks. Lähtekivid ei erine tavaliselt muudest kaare kividest kujunduse poolest, kuid lukukivi võib olla kujundusega esile tõstetud.
Bütsantsi arhitektuuris, mauri arhitektuuris ja romaanikas on kaartes dekoratiivsel eesmärgil kasutatud kahes eri värvis kiilkive, näiteks punaseid ja valgeid vaheldumisi.
Seitsmevõistluse Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

"Siin on loetletud seitsmevõistluse Eesti meistrivõistluste medalivõitjaid."
Seitsmevõistlus tekkis 1981. aastal viievõistlusest, mis oli olnud tavaline naiste mitmevõistlus alates 1928. aastast. 
Kergejõustikus on kaks seitsmevõistlust – naiste seitsmevõistlus ja meeste seitsmevõistlus –, kuid need koosnevad erinevatest võistlusaladest. Meeste seitsmevõistlus on vanem ja seda peetakse siseruumides, naiste seitsmevõistlus aga toimub väljas ja selles hakati võistlema 1980. aastatel. Esimene rahvusvahelise seitsmevõistlus peeti 1981. aastal Austrias Götzises.
Naiste seitsmevõistlus koosneb järgmistest aladest, millest neli esimest võisteldakse esimesel päeval ja ülejäänud kolm teisel päeval: 100 m tõkkejooks, kõrgushüpe, kuulitõuge, 200 m jooks, kaugushüpe, odavise ja 800 m jooks.
Audre Lorde

Audre Lorde (kodanikunimega Audrey Geraldine Lorde; 18. veebruar 1934 – 17. november 1992) oli Ameerika luuletaja, romaanikirjanik, feminist ja aktivist, kes pühendas oma karjääri rassismi, seksismi, klassismi, heteroseksismi ja homofoobia vastu võitlemisele. Tema luule ja proosa väljendab raevu ebaõigluse vastu, mida ta oma elu jooksul koges ja pealt nägi ning tegeleb peaasjalikult kodanikuõiguste, feminismi, lesbilisuse, haiguse ja puuete ning afroameerika identiteedi teemadega.
Lorde oli esimene, kes juhtis tähelepanu intersektsionaalsuse puudumisele feministlikus liikumises. Teoses "Autsaiderist õde: esseed ja kõned" ("Sister Outsider: Essays and Speeches", 1984) rõhutab Lorde marginaliseeritud ühiskonnagruppide kogemuse kommunitseerimise ja nende probleemide nähtavaks tegemise vajadust ühiskonnas. Tema järgi peaksid erinevad grupid (näiteks valged ja afroameerika naised) tunnistama ja aktsepteerima oma erinevusi ning kasutama neid ühise keele leidmiseks võõrandumise asemel. Ta toonitab kogukonna olulisust ühiskonnas ning käsitleb seda, kuidas konstruktiivselt kanaliseerida rõhumise tekitatud raevu ja viha. Kogumikus ilmunud essees "Vanus, rass, klass ja sugu", mille ta kirjutas "49-aastase mustanahalise lesbilise feministliku sotsialisti, kahe lapse (kellest üks on poiss) ema ja rassidevahelise partnerlussuhte ühe osapoole" positsioonilt, tõi ta välja, et "valged naised ei saa aru oma kaasasündinud privileegist olla valged ja määratlevad naiseks olemist üksnes omaenda kogemusest lähtudes".
Eesti meistrivõistluste medalivõitjad 80 m tõkkejooksus

Eesti meistrivõistluste medalivõitjad 80 m tõkkejooksus
Kuni 1968. aastani võistlesid naised 80 meetri tõkkejooksus, mis asendati siis 100 meetri tõkkejooksuga.
Sund (täpsustus)

Sund on mitmetähenduslik sõna.
200 meetri tõkkejooks

200 meetri tõkkejooks on kergejõustikuala, jooksudistants, mida tõkkejooksuna joostakse harva. Mõnikord nimetatakse seda võistlust madalateks tõketeks. Seda joosti suveolümpiamängudel kaks korda, 1900. ja 1904. aastal.
Maailma tipptulemus meeste 200 m tõkkejooksus on 21,9 Don Styroni joostud 1960. aastal. Eesti kiireim aeg on 23,0 Kalju Jurkatamme nimel, mille ta jooksis 28. augustil 1968 Riias.
Alates 1960. aastast on IAAF peatanud rekordite kinnitamise distantsilt. Distantsi joostakse siiski riiklikult. Inglismaal ja USA-s joosti 220 jardi (201,17 meetrit).
Kümne tõkke ületamiseks on paigutatud tõkked 0,76 meetri kõrgusele. Takistuste kõrgus on meestel ja naistel võrdne; nende vaheline kaugus on erinev.
Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir

Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir (sündinud 30. novembril 1990 Reykjavíkis) on Islandi poliitik.
Ta lõpetas Islandi Ülikooli bakalaureusekraadiga õigusteaduse alal 2015. aastal. Magistrikraadi õigusteaduse alal omandas ta samas ülikoolis 2017. aastal. Aastatel 2011–2013 töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Morgunblaðið. Aastatel 2014–2015 oli ta politseiametnik Suðurlandi piirkonnas. 
Ta oli Noortevolikogu aseesimees aastatel 2014–2016. 2016. aastal töötas advokaadibüroos Juris. Aastatel 2015–2019 oli ta Iseseisvuspartei sekretär. Alates 2016. aastast on ta Alþingi liige. 2017–2019 oli ta Alþingi väliskomisjoni esimees.
Alates 6. septembrist 2019 kuni 28. novembrini 2021 oli Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir Islandi justiitsminister.
Alates 28. novembrist 2021 kuni 21. detsembrini 2024 oli ta Islandi kõrgema hariduse, teaduse ja innovatsiooni minister.
Viievõistluse Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

"Siin on loetletud viievõistluse Eesti meistrivõistluste medalivõitjaid."
Naiste viievõistlus on tänapäevase seitsmevõistluse eelkäija, olümpiaalana oli kavas viiel korral, täpsemalt aastatel 1964–1980. Alade järjekord oli toona 100 m tõkkejooks (1964. ja 1968. aastal 80 m tõkkejooks), kuulitõuge, kõrgushüpe, kaugushüpe ja 200 m jooks (Moskva olümpiamängudel esimest korda 800 m jooks).
Sophie von Winzenburg

Sophie von Winzenburg (1105 Winzenburgis Hannoveri lähedal – 6. või 7. juulil 1160 Brandenburgis) oli esimene Brandenburgi markkrahvinna.
Elu.
Sophie oli Winzenburgi krahvi Hermann I ja tema esimese naise, Eversteini krahvinna tütar. Ta kinkis adramaa põllumaad Welleni lähedal Leitzkau kloostrile ja hiljem teise adramaa Wolmirslebeni lähedal. 1158. aastal saatis ta oma meest palverännakul pühale maale.
Surm.
Tema õde Beatrix oli Quedlinburgi kloostri abtiss. Sophie ja Beatrix surid mõlemad 1160. aastal. Mõned allikad ütlevad, et Sophie suri 25 märtsil, teised, et 6. või 7. juulil. Ta maeti Ballenstedti kloostri kirikusse.
Arvustus.
Praeguse uurimistöö kohaselt ei ole tema isa identiteeti lõplikult tõestatud. Võimalik, et ta kuulus teise aadlikoja juurde, kus kasutati nime Sophie.
Kujutis.
700 aastat pärast tema surma leiti Ascherslebenist Sophiet ja tema meest kujutav brakteaat. Tema portree on stiliseeritud, nagu sel perioodil kombeks oli. See, et Albrecht kujutas oma naist müntidel enda kõrval, on märk tema erakordsest armastusest Sophie vastu.
Abielu ja järglased.
1125. aastal abiellus ta Albrecht Karuga. Nad said 10 last.
Narva Polütehnikum

Narva Polütehnikum (vene keeles Нарвский политехникум) oli keskeriõppeasutus Narvas. 
Narva Polütehnikum asutati 1949. aastal.
Aušra Maldeikienė

Aušra Seibutytė-Maldeikienė (sündinud 4. juunil 1958 Palangas) on Leedu majandusteadlane, pedagoog ja poliitik. Ta oli aastatel 2016–2019 seimi liige. 2019. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige.
Ta lõpetas 1976. aastal Vilniuses keskkooli. Seejärel õppis Vilniuse Riiklikus Ülikoolis majandust, kuid lõpetas 1982. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ökonomisti ja poliitökonoomia õpetaja kvalifikatsiooniga. Aastatel 1982–1984 töötas ta õppejõuna Vilniuse Riiklikus Ülikoolis ja Leedu Põllumajanduse Akadeemias.
Narva Õigeusu Gümnaasium

Narva Õigeusu Gümnaasium (vene keeles "Нарвская Православная гимназия") on erakool Narvas.
Kool asutati 1991. aastal Narva Polütehnikumi hoones, kooli asutaja oli preester Vladislav Kumõš. 1996. aastal asus ta elama Venemaale ja kooli direktoriks sai Andrei Ivanen. Samal aastal kolis kool endise Narva Lastepolikliiniku majja aadressil Madise tänav 4.
Aastani 2019 kandis kool nime Narva Õigeusu Humanitaarkool (vene keeles "Нарвская Православная Гуманитарная школа").
Haapsalu lennusadam

Haapsalu lennusadam oli Venemaa keisririigi sõjaväelennuväli Haapsalu kreisis, tänapäeva haldusjaotuse järgi Lääne maakonna Haapsalu linna alal Bürgermeistri holmil. 
Välislingid.
Papisaare lennusadam

Papisaare lennusadam (vene keeles "Папенсхольм") oli Venemaa keisririigi Balti laevastiku lennuväe lennuväli Kuressaare kreisis Papissaare poolsaarel Papissaare sadama juures, tänapäeva haldusjaotuse järgi Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla juures. 
Papisaare lennusadama vesilennukite angaari relvastuse transportimiseks ehitati Kihelkonna–Papissaare munakivitee. Papisaare merelennukite baasi ehitati kaks kivist ja kolm puust angaari, kasarmud, kasiinod, haigla jne. Papisaare vesilennukite angaari viidi 14 lennukit, nende seas maailma suurim vesilennuk Ilja Muromets. 
Papisaare baasi pidid kaitsema kaks õhutõrjepatareid, milles kokku 8 Mölleri tüüpi alusel 75 mm õhutõrjesuurtükki.
Välislingid.
Bielawa

Bielawa (saksa Langenbielau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Dzierżoniówi maakonnas. Bielawa asub Tšehhi piirist umbes 16 km kaugusel.
Bielawat on esmamainitud 1288. aastal, linnaõigused sai 1924. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Pakktaru

Pakktaru, murdes ka pakkpuu, oli endisaegne õõnestatud puupakust taru.
Pakktaru õõnestati tavaliselt otstest, tihti tule abil. Taruks eelistati vana puud, õõnsat või mädanenud südamega kuuske või haaba, mõnikord ka sangleppa, pärna, mändi vm puud. Puu mädanikuga südameosa eemaldati ning õõnestati täiendavalt. Taruõõnde kinnitati puupulkade abil laudadest põhi. Kaaneks löödi peale laiem laud, et kaitsta taru vihma eest. Kui mädanikuga puud ei olnud, õõnestati taru tervest pakust. Selleks löödi pakk sageli pooleks ning õõnestati mõlemad küljed, seejärel ühendati taru pooled vitste abil.
Pakktaru suud ehk avaust katsid lennuaukudega suulauad, mida sai ära võtta. Kärgede kinnitamiseks asetati tarusse paariviisi rööbiti või ristamisi kärjepulgad. 
19. sajandil oli Lõuna-Eestis levinud hästi suur pakktaru, mis oli asetatud harilikult kaldu - üks ots toetus maha, teine ristjalgadele. Põhja-Eestis oli kasutusel väiksem taru, mis seisis püsti, asetatuna kivile või jalgadele.
Rannakaitsepatarei nr 317

Rannakaitsepatarei nr 317 oli Saaremaa põhjarannikule Ninase poolsaarel Ninase küla lähedal rajatud rannakaitsepatarei, mis kuulus Punalipulise Balti laevastiku Tallinna mereväebaasi Läänemere rannikukaitsesüsteemi.
Patareipositsioon.
Rannakaitsepatarei nr 317 ("317-ая отдельная береговая артиллерийская батарея БОБР КБФ") paiknes Saaremaa põhjarannikul Tagaranna poolsaarel. Patarei ehitamiseks eraldati 120 ha suurune maa-ala Ninase küla piirkonnas, kus likvideeriti 6 talu ja asustati ümber 7 perekonda. Patarei ehitustööd algasid 1940. aasta juulis. Kahurid paiknesid üksteisest 200–300 meetri kaugusel. 2. ja 3. kahurialuse vahele oli rajatud kahekorruseline maa-alune diiseljõujaam. Patareipositsiooni ehitusel jäi sõja alguseks lõpetamata mürskude mehaanilise söötmise süsteem, insenerivõrgud, kaugusmõõtja torn ja gaasivarjend.
Rannakaitsepatarei nr 317.
Ninase rannakaitsepatarei nr 317 koosnes neljast ühetorulistes soomustornides MO-1-180 paiknevast 180-millimeetrisest suurtükist (IV-180). Patarei suurtükkide laskekaugus oli 45 km (200 kaabeltaud), laskekiirus 5 lasku minutis. 
Sümbolite (4хI-) tähendus kahuripatarei nimes:
Suurtükkide laskekaugus oli 45 km (200 kaabeltaud).
Patarei isikkoosseis oli Punaarmee isikkoosseisu normi 014/812 kohaselt 266 (12 ohvitseri, 49 allohvitseri, 205 punalaevastiklast), 014/106-Б kohaselt 306 sõjaväelast. Suurtükipatarei komandör oli vanemleitnant/kapten ("Османов, Джофер Османович").
14. septembrist kuni 21. oktoobrini toimusid lahingud Eesti saartel. 14. septembri varahommikul tegid Saksa väed dessantoperatsiooni Muhu saarele. 16. septembril olid Saksa väed Orissaares ja 20. septembril 1941 piirati patarei saksa üksuste poolt ümber, osal meeskonnast õnnestus välja murda, kaks suurtükialust lasti õhku, kaks jäi terveks.
Helgi Parts

Helgi Parts (15. september 1937 Tartu – 7. mai 2003 Tallinn) oli eesti kergejõustiklane, kelle põhiala oli kettaheide.
Ta oli abielus Aleksander Lohuga. Alustas õpinguid Võrumaal Kuldre algkoolis. 1949. aastal 11-aastaselt küüditati perega Siberisse Baikali äärde. 1972. aastal lõpetas ta 12. kutsekeskkooli. Sportima hakkas ta alles 22-aastaselt (1959) Aleksander Lohu innustusel ja juhendamisel. Tõusis kettaheites maailma paremikku, tuli 1968. aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel kettaheites 4. kohale, 1975. aastal oli Nõukogude Liidu kergejõustiku edetabelis 3. ja maailma edetabelis 11. kohal. Kettaheites ja kuulitõukes tuli 25-kordseks Tööjõureservide üleliiduliseks meistriks, 1982. aastal (kalurikolhoosis töötamise ajal) tuli kettaheites Nõukogude Liidu maaspordimängude võitjaks. Aastatel 1962–1984 tuli 30 korda Eesti meistriks – 17 korda kettaheites ja 13 korda kuulitõukes – ning võitis Eesti talvistel meistrivõistlustel kuulitõukes 5 ja kettaheites 10 korda kulla. Aastatel 1962–1978 parandas Eesti rekordit kettaheites 21 korda (45.64 – 62.92) ja aastatel 1969–1971 kuulitõukes 7 korda (15.08 – 16.35) . Parandas ka kergejõustikuveteranide maailmarekordit: ketaheites (40–44-aastased) 63.70, kuulitõukes (45–49-aastased) 16.79 ja ketaheites 59.30. Isiklik kuulitõukerekord 17.46 (1979). Ta on NSV Liidu meistersportlane (1967) ja NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane (1968). Ta võistles 61 korda Eesti koondises. Töötas Siberi metsades (13. eluaastast) ja artellis Parkett (hilisem Teenindusministeeriumi REV), oli Tööjõureservides treener, kalurikolhoos "Majak" õmblustöökojas siiditrükkija ja aastatel 1993–1998 Eesti Spordigümnaasiumis spordiõpetaja.
Józefów (Biłgoraj maakond)

Józefów on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Biłgoraj maakonnas. Józefów asub Biłgorajst umbes 24 km idas.
Józefów asutati ja sai linnaõigused 1725. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi võimu alla. Vahepeal oli linn aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tagajärjel läks Józefów 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. Józefów kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need 1988. aastal tagasi.
Phillis Wheatley

Phillis Wheatley (u 1753 – 5. detsember 1784) oli esimene luuleraamatu avaldanud afroameerika kirjanik. 
Lääne-Aafrikas sündinud Wheatley müüdi seitsme- või kaheksa-aastaselt orjaks ja viidi Põhja-Ameerikasse. Bostonis elav jõukas kaupmees John Wheatley ostis ta teenijaks oma naisele Susannale. Eesnime Phillis sai tüdruk ta Ameerikasse toonud orjalaeva järgi. Wheatleyd õpetasid ta lugema ja kirjutama ning julgustasid tema annet, nähes teda luuletusi kirjutamas. 
Tema loomingut mõjutasid peamiselt Alexander Pope, John Milton, Homeros, Horatius ja Vergilius. 1773. aastal reisis ta koos oma peremehe poja Nathaniel Wheatleyga Londonisse, et otsida avaldamisvõimalusi kuna Bostoni kirjastajad keeldusid seda tegemast. Ta kohtus teiste seas Londoni linnapeaga ning üheks tema toetajaks ja patrooniks sai Huntingtoni krahvinna Selina Hastings. 
1. septembril 1773 ilmunud luuleraamat "Poems on Various Subjects, Religious and Moral" ("Mitmesuguseid luuletusi, nii religioosseid kui ka moraalseid") tegi ta kuulsaks nii Inglismaal kui ka Ameerika kolooniates ning tema luulet kiitis muuhulgas ka George Washington. Peagi pärast raamatu ilmumist vabastasid Wheatleyd ta orjusest. 
1778. aastal abiellus ta kaupluseomaniku John Petersiga. Pärast seda kui tema abikaasa 1784. aastal võlavanglasse saadeti, langes Wheatley vaesusesse, haigestus peagi ja suri.
Kärdla linna aukodanik

Kärdla linna aukodanik oli Kärdla linna aunimetus, mis antakse erilise auavaldusena inimesele, kes on elutööga osutanud Kärdlale väljapaistvaid teeneid.
Kärdla linna aukodaniku nimetuse andmise otsustas Kärdla linnavolikogu. Ettepanekuid aukodanike nimetamiseks võib teha Kärdla linnavalitsus mitte sagedamini kui üks kord viie aasta jooksul.
Aukodaniku nimi kantakse Kärdla linna auraamatusse, aukodanikule antakse auaadress ja aunimetuse üleandmise tseremoonia toimub Kärdla linna päeva pidulikul üritusel 1. mail.
Hiiu valla aukodanikud.
Pärast Kõrgessaare valla ja Kärdla linna ühinemist moodustunud Hiiu vald andis välja ühe aukodaniku tiitli.
Hiiumaa valla aukodanikud.
2017. aasta haldusreformi järel tekkinud Hiiumaa vallas valiti esimene aukodanik 2020. aastal.
Wisła (linn)

Wisła (saksa "Weichsel") on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas. Wisła asub Wisła jõe ääres, Tšehhi piiril.
Wisła on talispordi- ja turismikeskus.
Küla on esmamainitud 17. sajandil. 1880. aastatel kujunes suvituskohaks. Linnaõigused sai Wisła 1962. aastal.
Italodisko

Italodisko kujutab endast 1970. ja 1980. aastatel Lääne-Euroopas tehtud eri stiilides elektroonilist tantsumuusikat, mille futuristliku kõla loomiseks kasutati süntesaatoreid ja vokodere. 
Tuntumate esitajate hulka kuuluvad Baltimora, Eddy Huntingdon, Fancy, Gazebo, La Bionda, Giorgio Moroder, Radiorama, Sabrina.
Eesti U-17 jalgpallikoondise mängude loend

Eesti U17-jalgpallikoondise mängude loend on Eesti U17-jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ja väravalööjaid.