tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Košrags

Košrags (ka "Košragciems", liivi "Kūoštrõg") on küla ("ciems") Kuramaal Lätis. Küla asub Talsi piirkonnas ja Kolka vallas.
Pitragsi ja Košragsi vahel asub Pitragsi-Košragsi kalmistu.
Košrags jääb Slītere rahvusparki. Külas kasvav mänd (ümbermõõt 3,16 m) on looduskaitse all.
Aastal 1680 koostatud Piltene piiskopilinnuse vakuraamatus Košragsi ei mainita, küll on seal mainitud aga üksikut talu nimega Kūkiņi. Aastal 1745 moodustas see koos Žoki taluga Košragsi küla. Aastaks 1754 oli lisandunud veel kolmaski majapidamine – Dīķi. Aastaks 1870 oli majapidamisi viis. Aastal 1826 oli külas 78 elanikku. Aastal 1832 asutati sinna kool, mis oli esimene liivlaste külakool. Küla oli ka laevaehituskeskus; suviti käisid paljud saarlased seal tööl. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Sealsed liivlased olid aastaks 1923 asutanud oma laulukoori. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.
Küla vanem osa on riikliku kaitse all olev ehitismälestis. Külas asuv Košragsi keskaegne kalmistu ehk Katkuhauad on regionaalse mälestisena muinsuskaitse all.Kaitsealusesse kompleksi kuuluvad aastal 1931 ehitatud Valdamo elumaja ja majapidamishooned. Virgo talul on omapäraned nikerdatud puidust ümara põhiplaaniga elumaja. Filmaņist on kaitse all kaks elumaja, mis rajati aastal 1906. Anduļi on küla vanim talukoht, mis kandis aastani 1896 nime Kūkiņi. Seal on kaitse all aastal 1830 valminud ait (kuulus varem teisele talule, ent läks aastal 1930 rannavööndi jagamisel Anduļi valdusse), elumaja aastast 1909, rehi aastast 1905 ja laevavrakkide tükkidest meisterdatud suitsutuskoda. Tilmačis on kaitse all majapidamissektsiooniga 19. sajandil valminud elumaja, ait ja aastal 1902 valminud neljaosaline üürnike maja. Norpiedagis on kaitse all aastal 1906 valminud aidahoone. Silkalnis aga samal aastal valminud elumaja. Tilmačist läbi küla keskuse randa viiva tänava ääres kasvavad aastal 1912 istutatud puud. Rannas asub aastal 1938 valminud muul, mille rajas külla sadama ehitamist juhtinud Didriķis Volganskis.
Christoph Bach

Christoph Bach (19. aprill 1613 Wechmar – 12. september 1661 Arnstadt) oli Saksa barokkmuusik, Johann Sebastian Bachi vanaisa.
Johann Sebastian Bachi 1735. aastal koostatud suguvõsauurimuse "Bachi muusikalise perekonna päritolu" andmeil oli Christoph Bach Johannes Hans Bachi teine poeg. Tema vennad Johann Bach ja Heinrich Bach olid samuti heliloojad.
Christoph Bach sündis Saksamaal Wechmaris, kus temast sai õukonnamuusik. Ta töötas ka linnamuusikuna Erfurdis ja Arnstadtis. 
Christoph Bach abiellus Maria Magdalena Grableriga. Neil oli kolm poega, kes kõik olid ka muusikud: Georg Christoph Bach (1642–1697) ning kaksikud Johann Ambrosius Bach (1645–1695), kes oli Johann Sebastian Bachi isa, ja Johann Christoph Bach (1645–1693). Christoph Bach suri Arnstadtis.
Gottfried Heinrich Bach

Gottfried Heinrich Bach (26. veebruar 1724, Leipzig – 12. veebruar 1763, Naumburg) oli Johann Sebastian Bachi ja tema teise naise Anna Magdalena Wilcke vanim poeg.
Leipzigis sündinud Gottfried Heinrich jäi varases nooruses "nõrgamõistuslikuks" (mingil viisil kergelt pidurdunud vaimse arenguga), kuid ta mängis hästi klavessiini ning Carl Philipp Emmanuel Bachi sõnul näitas üles "suurt geeniust, mis jäi siiski välja arenemata". Temalt võivad pärineda väike klavessiinipala ja aaria "So oft ich meine Tobackspfeife" meloodia kogumikus "Klavierbüchlein für Anna Magdalena Bach".
Pärast isa surma 1750. aastal oli ta ema eestkoste all. Pärast Gottfried Heinrichi õe Elisabeth Juliana Friederica Bachi (1726–1781) abiellumist elas ta koos õe ja õemehe, Johann Sebastian Bachi õpilase Johann Christoph Altnikoliga. Gottfried Heinrich Bach suri Naumburgis.
Veit Bach

Veit Bach (ka Vitus Bach; umbes 1550, Wechmar või Bratislava – enne 1578 või 8. märts 1619, Ungari) oli Ungari pagar või veskimees, kes Johann Sebastian Bachi kinnitust mööda rajas Bachide suguvõsa, millest kujunes Lääne muusikaajaloo tähtsaim suguvõsa.
Veiti poeg Johannes Bach (u 1580–1626) oli Johann Sebastiani vanaisa Christoph Bachi isa, niisiis oli Veit ise Johann Sebastian Bachi vanavanavanaisa.
Kuna Veit Bach oli luterlane, sattus ta roomakatoliiklastest Habsburgide valitsuse aegses Ungaris usulise tagakiusamise ohvriks. Seepärast põgenes ta Saksamaale, kus asus elama Wechmari külla Tüüringis. Tema järeltulijad elasid samas kuni Johann Sebastiani vanaisa Christoph Bachini, kes kolis Erfurt, kus võttis vastu töökoha linnamuusiku ehk "Stadtpfeifer"'ina ("linna torupillimängija").
Veit Bachi poeg Johannes õppis muusikat linna torupillimängija käe all.
Pseudotsüfellid

Pseudotsüfellid on poorid, mis võimaldavad talluse gaasivahetust samblikel.
Pseudotsüfellid on nähtavad valgete kriipsukeste või punktikestena talluse üla- ja alaküljel.
Oksa-tuustsamblik

Oksa-tuustsamblik ehk harilik tuustsamblik ("Alectoria sarmentosa" (Ach.) Ach.) on tuustsambliku perekonda kuuluv samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Tallus on rippuv, habejas, lõtv, kuni 20 cm pikk. Värvuselt kollakasaroheline. Koosneb peenikestest ümmargustest harudest. Harude tipud on niitjad. Harudel on kriipsukujulised pseudotsüfellid (kuni 1 mm). Võivad esineda ka soraalid (Eesti eksemplaridel pole seni leitud).
Kasvab peamiselt okaspuudel, harva lehtpuude okstel põlistes metsades. Õhu saastumise ja kasvutingimuste muutuste suhtes väga tundlik. 
Eestis üsna haruldane. Eestis on leitud näiteks Tallinnast Rahumäelt.
Oksa-tuustsamblik sarnaneb väga niitja rihmsamblikuga.
Kuusekorgik

Kuusekorgik ("Fomitopsis serialis") on pessu perekonda kuuluv seen. Seen kuulus varem korgiku perekonda.
Seen on üheaastane või elab paari aasta vanuseks, liibuv, poolliibuv või harva väikeste kübaratena. Sitke, kuivalt kõva.
Ülapind algul valge, hiljem keskkohas ookerkollane, veidi ebatasane. Liibuva osa serv lainjas. 
Eestis esineb kõigis metsatüüpides kuuse, harvem männi lamatüvedel ja kändudel. On leitud ka puitrajatistelt ja harva ka majaseenena. Viljakehad tekivad alates juulist.
Granadill

Granadill (ka marakuja) on kannatuslille ("Passiflora") perekonda kuuluva purpur-kannatuslille ("P. edulis") söödavate marjade nimetus.
Mõnes paigas kasvatatakse neid taimi eelkõige söödavate viljade pärast.
Kannatuslille viljad.
Kannatuslille vili on mahlaka viljalihaga paljuseemneline mari. Söödavad marjad on 50–60 liigil (perekonnas ligi 500 liiki). Osade liikide marjad on vägagi maitsvad.
Kannatuslillede vilju naudivad nii inimesed, loomad kui ka linnud.
Küpsenud vilju süüakse töötlemata värskelt või valmistatakse neist jooke, jäätist, maiustusi, moose jne.
Granadill on kanamunasuurune ja -kujuline.
Mitte kõikide kannatuslille perekonna liikide söödavaid marju ei nimetata granadillideks, nii on
Biograafiad (Ra)

Biograafiad (Ra) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ra".
Joseph Kony

Joseph Kony (hääldus IPA transkriptsioonis ["koɲ"]; sündinud u 1961 Odekis, Ugandas) on Uganda sektantliku geriljarühmituse Issanda Vastupanuarmee juht. Ehkki Issanda Vastupanuarmee oli algselt populaarne, pöördus see omaenda toetajate vastu, püüdes väidetavalt atšolite rahvusrühma "puhastada" ning teha Ugandast teokraatia.
Kony on kuulutanud ennast Jumala esindajaks ning meediumiks, kes vahendab eelkõige Püha Vaimu, kes Issanda Vastupanuarmee uskumuste kohaselt avaldub paljudes vormides. Ideoloogiliselt on rühmitus sünkretistlik segu müstitsismist, atšoli rahvuslusest ja kristlikust fundamentalismist Rühmituse eesmärk on rajada teokraatlik riik, mis põhineb Kümnel käsul ja kohalikul acholide traditsioonil..
Kony käsul on Issanda Vastupanuarmee röövinud arvukalt lapsi, kes muudeti seksiorjadeks ja lapssõdureiks. Kokku on Issanda Vastupanuarmee tegevuse tulemusel 1986. aastast saati saanud sõdureiks 66 000 last ning 2 miljonit inimest on sunnitud kodudest lahkuma. 2005. aastal mõisteti Kony sõjakuritegudes süüdi Hollandis Haagis asuvas Rahvusvahelises Kriminaalkohtus, kuid siiani on ta kinnivõtmist vältinud. Issanda Vastupanuarmee tegutseb Ugandas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Lõuna-Sudaanis ja Sudaanis.
2022. aasta novembris soovib Rahvusvahelise Kriminaalkohtu prokurör anda süüdistuse Joseph Konyle..
Julius Niklus

Julius Niklus (11. november 1885 Otepää – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Otepää alevivanem ja linnavanem.
Elulugu.
Tema isa oli ehitusmeister-ettevõtja. Niklus lõpetas Otepääl kihelkonnakooli ja õppis ka Õpetajate Seminaris.
1907. aastal astus ta Vene sõjaväkke, kus oli tööl majandusametnikuna. Vabadussõja alates astus ta Eesti kaitseväkke ja ta määrati 3. rügemendi laekahoidjaks ja hiljem majandusülemaks. Alates 1924. aasta algusest oli ta 7. Jalaväerügemendi majandusülem (sõjaväeametnik). Tema teeneid hinnati Kotkaristi ja Valgeristi teenetemärkidega.
Ta valiti detsembris 1935 ja kinnitati jaanuaris 1936 Otepää alevivanemaks.
Ta oli ka Kaitseliidu Otepää malevkonna pealik ja Isamaaliidu Otepää osakonna juhatuse liige.
Peeter (Pähkel)

Peeter (kodanikunimega Peeter Pähkel; 31. detsember 1875 Käina vald – 20. august 1948 Arljuki vangilaager, Jurga rajoon, Kemerovo oblast) oli eesti õigeusu vaimulik (Tartu ja Petseri piiskop), märterpiiskop.
Piiskop Peeter on piiskop Platoni järel teine pühakuks kuulutatud eesti rahvusest õigeusu piiskop.
Peeter Pähkel lõpetas 1897. aastal Riia Vaimuliku Seminari, pärast õppis Doni-äärsesse Rostovisse evakueeritud Varssavi ülikoolis. 4. märtsil/17. märtsil 1901 pühitses Riia ja Miitavi piiskop Agafangel ta diakoniks ja seejärel preestriks.
Aastatel 1897–1901 oli ta tütarlastekooli vene keele ja matemaatika õpetaja Kuramaal, aastatel 1901–1903 oli ta Karula Jumalaema Kaitsmise koguduse preester, aastatel 1903–1908 Nõo Püha Kolmainu koguduse preester, aastatel 1908–1909 Reomäe Apostel Andrease koguduse preester, aastatel 1909–1911 Mustjala Prohvet Eelia koguduse preester; kõrvuti preestriametiga pidas ta algkooli juhataja ametit. Aastatel 1914–1916 oli ta lauaülem Riia konsistooriumis ja usuõpetaja Lerchi eragümnaasiumis, 1916–1923 usuõpetaja Taganrogis, hiljem ülempreester ja praost Azovis. Aastatel 1924–1933 ladina keele ja usuõpetaja Valga gümnaasiumides; samuti oli ta aastatel 1924–1927 Helme-Tõrva koguduse preester ja Suislepa koguduse asetäitja preester. Alates 1. augustist 1933 oli ta Petseri vaimuliku seminari ja Petseri 1. algkooli õpetaja. Aastatel 1941–1943 oli ta Petseri Varvara koguduse preester.
25. juulil 1943 pühitses metropoliit Aleksander ta Tartu ja Petseri piiskopiks. Moskva patriarhaat ei tunnistanud seda pühitsust ja piiskop Peeter teenis aastatel 1944–1945 Petseri Varvara koguduse preestrina. 
Arreteeriti 26. juunil 1945 ja mõisteti Pihkva oblasti Siseasjade rahvakomissariaadi (NKVD) vägede sõjatribunali otsusega 14. septembril 1945 §58 alusel 10 aastaks vangi. Suri 20. augustil 1948 Arljuki vangilaagris Kemerovo oblastis Jurga rajoonis.
Pühakuks kanoniseerimine.
9. jaanuaril 2019 tunnistas Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Püha Sinod oma otsusega nr 21 pühakuks kaheksa Eesti inimest, kes surmati või hukkusid Nõukogude Liidu vangilaagrites aastatel 1944–1955, teiste seas piiskop Peetri. Märtrite ühiseks mälestuspäevaks seati 20. august, piiskopmärter Peetri taevane sünnipäev, mis on samas ka Eesti taasiseseisvumispäev.
Varssavi ülikool

Varssavi Ülikool (poola keeles "Uniwersytet Warszawski") on ülikool Varssavis, Poola suurim ülikool.
Ülikool on asutatud aastal 1816.
Eesti keel ja kultuur Varssavi ülikoolis.
Alates 2007. aastast saab Varssavi ülikooli hungaroloogia osakonnas õppida ka eesti keelt. Varssavi ülikoolist sai kuues välismaine kõrgkool, kuhu Eesti riik on lähetanud eesti keele ja kultuuri akadeemilise välisõppe programmi (EKKAV) raames eesti keele ja kultuuri lektori; enne seda olid eesti keele ja kultuuri lektorid saadetud Vilniuse ülikooli, Peterburi ülikooli, Glasgow’ ülikooli, Göttingeni ülikooli ning Pariisi riiklikku ida keelte ja kultuuride instituuti. Tänapäeval õpetatakse eesti keelt kokku umbes 30 kõrgkoolis üle maailma, neist kümnes töötab Eesti riigi lähetatud eesti keele ja kultuuri lektor. Programmi koordineeris varem Eesti Instituut, alates 2021. aastast on see Haridus- ja Noorteameti hallata.
Varssavi ülikoolis asus esimese eesti keele lektorina 2007. aastal tööle Leila Kubinyi. 
Peale Varssavi ülikooli on võimalik Poolas eesti keelt õppida Krakówis Jagiełło ülikoolis. Varem on eesti keelt õpetatud õpetatud ka Poznańis Adam Mickiewiczi ülikoolis.
Nikolai Rakov

Nikolai Rakov (vene keeles Николай Петрович Раков; 14. märts 1908 Kaluga – 3. november 1990 Moskva) oli vene helilooja ja pianist.
Nikolai Rakov õppis aastatel 1926–1931 Moskva konservatooriumis kompositsiooni Reinhold Glière'i ja Sergei Vasilenko käe all. Aastast 1932 töötas samas õppejõuna ning 1943. aastast oli ta Moskva konservatooriumi professor.
Suved veetis Rakov Eestis Käsmus.
Eesti punane raamat

Eesti punane raamat ehk punane nimestik on Eesti riigi territooriumil leitud looduslike liikide andmestik, mis annab hinnangu liikide ohustatusele ehk nende väljasuremise tõenäosusele. Eesti punase raamatu eesmärgiks on Eesti ala asustavate elustikuliikide ja madalamate taksonite ning koos sellega kogu looduse seisundi hindamine, tähelepanu pööramine liigilise mitmekesisuse vähenemise ohule, üleskutse esitamine selle ohu ärahoidmiseks ning alusteadmiste andmine looduskaitselise tegevuse suunamiseks ja korraldamiseks.
Punaste nimestike pidamise algatus on pärit Rahvusvahelisest Looduskaitseliidust, mis peab ohustatud liikide andmestikku ülemaailmselt ohustatud liikide kohta.
Ajalugu.
Esimese Eesti punase raamatu koostamist alustati 1975. aastal Eerik Kumari eestvedamisel Eesti Teaduste Akadeemia looduskaitse komisjonis. Raamatu teaduslik käsikirjaline variant (neljas eksemplaris) valmis 1979. aastal, autoriteks olid peamiselt Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) teadlased ja raamat sisaldas andmeid 259 liigi kohta. 1982. aastal ilmus laiale lugejaskonnale mõeldud Eerik Kumari koostatud kõvaköiteline raamat . 
Teise Eesti punase raamatu koostamist juhtis Arvi Järvekülg, 1988. aastaks sai valmis 315 liiki käsitlev andmestik, kuid need jäid raamatuna ilmumata Eesti ühiskonnas toimunud suurte muutuste tõttu. Nimestikud avaldati 1993. aastal.
Kolmanda Eesti punase raamatu koostaja ja toimetaja oli Vilju Lilleleht. Andmeid koondasid 25 Eesti loodusteadlast, kokku käsitleti 1312 liigi andmeid ning trükis ilmus TA looduskaitse komisjoni väljaandena 1998. aastal Keskkonnaministeeriumi ja Keskkonnafondi toetusel. 2002. aastal valmis esimest korda Eesti punase raamatu veebiväljaanne, mis kajastas 1998. aastal ilmunud trükitud raamatu andmeid .
2006. aastal hakkas TA looduskaitse komisjon uut punast raamatut koostama. 2008. aasta lõpus valmis uus Eesti punane (raamat) nimestik, mille koostamise aluseks võeti uued IUCN-i nõuded. See kajastas parimal moel ajakohaseid teadmisi liikide seisundist Eesti looduses ja moodustab liikide õigusliku kaitse korralduseks, kaitsemeetmete kavandamiseks ja rakendamiseks teadusliku aluse. Uus punase nimestiku andmebaas asub eElurikkuse kodulehel.
Sotsiaaldemokraat (ESDTP ajaleht)

Sotsiaaldemokraat oli 1917. aasta augustist 1921. aasta novembrini Eestis Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poolt välja antud ajaleht.
Innervatsioon

Innervatsioon ehk närvistus (ladina "innervatio") on elundite või kudede varustatus närvidega. Innervatsioon on neuroregulatsiooni alus, kindlustades kogu organismi ühenduse kesknärvisüsteemiga.
Elundi puhul tähendab innerveeritud olemine närviharude või neuroimpulsside (närvist) saamist.
Polüdipsia

Polüdipsia (kr "poly" 'palju' + "dipsa" 'janu') ehk liigjanusus on haiguslikult suur janu. See esineb näiteks diabeedi või mõne vaimuhaiguse korral.
Kessoontõbi

Kessoontõbi ehk dekompressioontõbi on haiguslik seisund, mis tekib kiirel siirdumisel kõrgema õhurõhuga keskkonnast madalama õhurõhuga keskkonda. Selle tagajärjel võivad veres ja kudedes moodustuda gaasi- (peamiselt lämmastiku-) mullikesed, mis rõhu äkilisel langemisel hakkavad kiiresti vabanema. 
Kessoontõbi võib tekkida tuukritel või kessoonitöölistel.
Vee ioonkorrutis

Vee ioonkorrutis on vee elektrolüütilist dissotsiatsiooni iseloomustav konstant (tähis sageli Kw). 
Kw väärtus on leitav valemiga
formula_1, kus
formula_2 ja formula_3 tähistavad vesinik- ja hüdroksiidioonide molaarset kontsentratsiooni.
Vee ioonkorrutis on vee ja kõikide vesilahuste puhul ühesugune.
Vesilahus

Vesilahus on lahus, kus lahustiks on vesi. 
Näiteks lahust, kus kaltsiumhüdroksiidi on lahustatud vees (st lahustiks on vesi), nimetatakse lubjaveeks.
Georg Bogatkin

Georg Bogatkin (sündinud 22. aprillil 1954 Tallinnas) on eesti keraamik.
Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna 46. Keskkooli ja aastal 1978 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi keraamikuna.
Isiklikku.
Tema ema oli kunstnik Valli Lember-Bogatkina, isa oli kunstnik Vladimir Bogatkin. Tema abikaasa on skulptor ja keraamik Airike Taniloo-Bogatkin. Tema tütar on keeleteadlane Mari Uusküla.
Keraamik

Keraamik on keraamika valmistamisega tegelev kunstnik.
Voolavus

Voolavus ehk voole on tahke keha, vedeliku ja gaasi omadus pingete mõjul plastselt või viskoosselt deformeeruda. Voolavuse vastandomadus on viskoossus.
Kui metalli, polümeeri vm tahke keha voolavus toimub kõrgel temperatuuril, nimetatakse seda ka roomavuseks.
Vedeliku ja gaasi voolavus tähendab, et mis tahes pinge mõjul nende osakesed liiguvad. Kui gaas või vedelik voolab kinnises anumas (nt torus), siis omandab nende vool ümbritseva anuma kuju.
Cirebon

Cirebon on sadamalinn Indoneesias Jaava saare põhjarannikul Lääne-Jaava provintsis.
See asub 297 km Jakartast läänes.
Tallinna Tööliste Saadikute Nõukogu (1918)

Tallinna Tööliste Saadikute Nõukogu ("Таллиннский Совет рабочих депутатов") oli 1918. aastal moodustatud sovetimeelne esinduskogu.
Tallinna Tööliste Saadikute Nõukogu moodustati 1918. aasta novembris Saksamaal toimunud Novembrirevolutsiooni tulemusel ning sellele järgnenud Saksa okupatsioonivägede lahkumise ajal ning seda saatnud töölisstreikide ajal Tallinnas 9.–12. novembril 1918.
1918. aasta novembris Tallinnas toimunud valimiste käigus moodustati 58 töölissaadikust koosnenud saadikute nõukogu, kuhu kuulusid 37 bolševikku (R. Vennikas, Hendrik Allik), 15 parteitut saadikut, 5 sotsiaaldemokraati ja 1 esseer. Tallinna TSN-i esimeheks valiti VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee liige Richard Vennikas. 
Tallinna TS Nõukogu esimesel istungil 19. novembril Tallinnas karskusühingu Valjaja ruumides kuulutas Tallinna TSN end kõrgeimaks võimuks Tallinnas ning võttis vastu pöördumise Nõukogude Venemaa valitsuse poole "abi saamiseks ning ühiseks võitluseks ühiste vaenlaste vastu".
Tallinna TS Nõukogu teisel istungil 21. novembril valiti TSN-i 7-liikmeline Täidesaatev Komitee, kuhu kuulusid Richard Vennikas, Jüri Rästas, August Koni, Johannes Kuppar, A. Breivel ja 2 parteitut.
Tallinna TSN pöördumist kasutati Nõukogude Venemaa poolt ettekäändena Eesti Vabadussõjas Nõukogude Punaarmee invasiooniks Eestimaale taganevate saksa vägede kannul 28. novembril 1918. aastal.
Tallinna TSN-i esindajad osalesid 15. detsembril Tallinnas Estonia teatrihoones toimunud koosolekul, kus Richard Vennikas ja Mihkel Koolmeister nõudsid avalikult Tallinna Nõukogude Punaarmee pealetungi rünnaku tõrjumiseks saabunud Suurbritannia eskaadri lahkumist, Eesti Ajutise Valitsuse tagandamist, nõukogude võimu kehtestamist ja Narvas asutatud Eesti Töörahva Kommuuni tunnistamist. 
Enamlased tegid märkimisväärses ulatuses Eesti valitsuse vastast kihutustööd ning planeeriti ka relvastatud vastuhakku. Valitsus sulges ajalehe Kommunist, 17. detsembril 1918 korraldas Tallinna TSN rahutused Tallinnas, mis Eesti Ajutisele Valitsusele lojaalsete omakaitselaste ja kooliõpilaste poolt maha suruti. Samal päeval aeti sovetimeelne ja Eesti iseseisvuse vastane Tallinna TSN laiali ning selle tegevus keelustati.
Gooti rokk

Gooti rokk on 1970. aastate lõpus tekkinud alternatiivroki ja postpungi alažanr. Gooti rokkansamblid kasvasid välja tärkavast Inglise punkmuusikast ja pungi subkultuurist. 
Gooti rokki hakati pungist eraldiseisvaks žanriks pidama 1980. aastate alguses selle tugevate stiililiste erinevuste tõttu. Žanrile on iseloomulik süngus, morbiidsus ja melanhoolsus, tihtipeale sügavad ja poeetilised laulusõnad ning okultsed ja müstilised sümbolid. 
Tuntuimateks esindajateks loetakse selliseid bände nagu Joy Division, Bauhaus, The Cure, Siouxsie and the Banshees, Christian Death, The Damned, Dead Can Dance, The Sisters of Mercy, Fields of the Nephilim, Rosetta Stone, The Mission UK, The Cult ja London After Midnight.
Jalgade sidumine

Jalgade sidumine (lihtsustatud hiina kirjas: 缠足, traditsioonilises hiina kirjas: 纏足, otse tõlgituna "seotud jalad") oli hiinlaste komme siduda noorte tüdrukute jalalabad tihedalt kinni, et takistada nende kasvamist. Komme pärines tõenäoliselt Songi dünastiast, kust see levis edasi kõrgklassi seas. Arvati, et väikesed jalad on kaunid ning teevad naise liikumise veelgi naiselikumaks ja õrnemaks. Jalgade sidumise komme hakkas lõppema 20. sajandi algul, enamasti sellevastaste kampaaniate pärast, kuid siiski on see tänapäevalgi veel levinud. Jalgade sidumine põhjustas eluaegse puude ning mõned vanemad Hiina naised peavad siiani kannatama selle järelmõjusid.
Ideaalseks jalalaba pikkuseks peeti umbes 7 sentimeetrit.
Järvesaar (perekonnanimi)

Järvesaar on eesti perekonnanimi.
1930. aastate nimede eestistamise käigus võeti seda nime endale mitmes paigas. Ära muudetud nimede hulgas olid Duhov, Gerke, Jakovlev, Jürgenson, Lõmps, Stendson ja Strandson.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 13. mai 2016 seisuga 39 inimest perekonnanimega Järvesaar.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Järvesaar 22 mehel ja 16 naisel. Perekonnanimede levikult on Järvesaar meeste puhul 5504. ja naiste puhul 8662. kohal.
Viskosimeeter

Viskosimeeter on riist, millega mõõdetakse vedelike viskoossust. 
Viskosimeetreid on palju tüüpe, näiteks kapillaarviskosimeeter, kuulviskosimeeter, ultraheliviskosimeeter, Engleri viskosimeeter, rotatsioonviskosimeeter.
Veeproov

Veeproov on proov, mille abil määratakse harilikult vee kvaliteet.
Veeproove võib võtta näiteks vooluveekogudest, salvkaevust, joogiveest (joogiveeproov).
Enamasti tuleb veeproovi võtmisel juhinduda asjaomastest eeskirjadest.
Hüdrant

Hüdrant ehk vesik on paikne seadis vee võtmiseks välisvõrgust.
Hüdrante kasutatakse näiteks tuletõrjes (tuletõrjehüdrant).
Kaste (kokandus)

Kaste ehk soust on vedel või püdel toidulisand, mis muudab toidu vähem kuivaks ja maitsestab seda.
Vulkaanide rahvuspark

Vulkaanide rahvuspark on rahvuspark Rwanda loodeosas Virunga mägedes.
Vulkaanide rahvuspark piirneb Kongo Demokraatlikus Vabariigis Virunga rahvuspargi ja Ugandas Mgahinga gorillade rahvuspargiga.
Virunga on üks kahest eriti ohustatud mägigorilla allesjäänud elupaigast. Vulkaanide rahvuspargi alale jääb mäestiku kaheksast vulkaanist viis – Karisimbi, Bisoke, Muhabura, Gahinga ja Sabyinyo.
Rahvuspargi pindala on 130 km², see asub 2400–4507 meetri kõrgusel merepinnast.
Bisoke ja Sabyinyo vahelisel alal on mitu järve, nende seas Ngezi, Nyirambubu, Gasindikira ja Muraro. Bisoke tipus on kraatrijärv.
Turistid pääsevad rahvusparki ainult koos giidiga. Külastajate arv on piiratud.
Alates 2004. aastast peetakse juunis traditsioonilist gorillabeebide ristimistseremooniat Kwita Izina.
Ajalugu.
Virunga mägedes 1925. aastal loodud gorillade kaitseala oli Aafrika esimene rahvuspark. Esialgu piirdus kaitsealune ala Karisimbi, Bisoke ja Mikeno vulkaani vahelise alaga. Rahvuspark laiendati 1929. aastal 8090 km² suurusele alale, mis ulatus tollase Belgia Kongo ja Rwanda-Urundi piiridesse. Pärast Kongo iseseisvumist 1960. aastal jagati park kaheks.
1967. aastal rajas USA zooloog Dian Fossey Karisimbi ja Bisoke vahelisele alale mägigorillade jälgimise keskuse. Ta elas Virunga mägedes 18 aastat, kuni arvatavalt salakütid ta 1985. aastal tapsid. Ta on maetud uurimiskeskuse lähedale.
1990. aastate alguses laastas rahvusparki Rwanda kodusõda. 1992. aastal põgenesid uurimiskeskuse töötajad ründajate eest ning keskus jäi tühjaks. Selle tegevus taastati alles 1999. aastal. Juulis 1999 avati park uuesti külastajatele.
Taimed.
Et rahvuspargi alal vahelduvad mäed ja orud ning kõrguserinevused on suured, on taimestik mitmekesine. Osa madalamatel nõlvadel kasvanud metsast on põllumaa saamiseks maha raiutud. Kõrgusel 2400–2500 meetrit kasvab mets, kus on valdav piimalilleline "Neoboutonia". 2500–3200 meetri kõrgusel kasvab roogbambus "Arundinaria alpina", mis katab umbes 30% pargi alast. Peamiselt lõuna- ja lääneosa niisketel nõlvadel kõrgusel 2600–3600 meetrit kasvavates metsades domineerivad hageenia ja naistepuna, mis hõlmavad samuti umbes 30% alast. See on üks suuremaid hageeniametsi. Kõrgustel 3500–4200 meetrit kasvavad lobeeliad "Lobelia wollastonii" ja "Lobelia lanurensis" ning ristirohi "Senecio erici-rosenii" katavad umbes 25% rahvuspargi alast. 4300–4500 meetri kõrgusel on valdavalt rohumaad. Leidub ka võsa, nõmme, niitu ja sood, samuti mõned järved.
Loomad.
Virunga mägede tuntuim asukas on haruldane mägigorilla. Vulkaanide rahvuspargi alal elab neli teadaolevat gorillade kogukonda: Susa rühma kuulub 35 gorillat, Sabinyo rühma 13, Amahura rühma 16 ja rühma 13 kõigest kuus gorillat.
Rahvuspargi alal elavad ka mustkabrik, kahvripühvel, tähnikhüään, võsapukk ja primaat "Cercopithecus mitis kandti". Piirkonnas võib kohata ka lõvisid, šimpanse, antiloope ja tüügassigu, harvemini elevante.
Teada on 178 linnuliiki. Vähemalt 13 linnuliiki ja 16 alamliiki on Virunga ja Ruwenzori mägede endeemid.
Lotus F1

Lotuse nime all on võistelnud mitu Vormel 1 meeskonda:
Järelärkamisaeg

Järelärkamisaeg on 19. sajandi kahe lõpukümnendi (1880. aastate lõpu ja 1890. aastate) eesti rahvusliku kultuuriliikumise aeg. 
Seda on käsitletud kui ärkamisaja viimast etappi.
Mägigorilla

Mägigorilla ("Gorilla beringei beringei") on üks kahest idagorilla alamliigist.
Harilik suitsik

Harilik suitsik ("Bjerkandera adusta") on suitsiku perekonda kuuluv seeneliik.
Suitsikud meenutavad välimuselt taklu ("Trametes"), kuid värsked, üsna tugevad viljakehad murduvad painutades juustutaoliselt. Viljakehad on üheaastased.
Viljakeha on kübarjas, kuid sageli alusel puutüvele laiuv, harva liibuv; väike, õhuke, riiulitaoline. Kasvab sageli paljukübaraliste kogumikena. Pind sile ja matt. Algul pruunikasvalge, justkui hallituskirmega, hiljem hiirhall või suitsupruun ja sageli tumedavöödiline, lõpuks mustjashall.
Serv terav, kasvamise ajal valge, kuid muljumiskohad ja vanemalt kogu serv muutub mustaks. Liibuva osa serv on valge.
Harilik suitsik meenutab vööt-takla ("Trametes ochracea") ja poolliibuvat antrodielli ("Antrodiella pallescens"), kuid nemad on sitked ja valge torukestekihiga. Liibunud viljakeha sarnaneb väga halli sametkorgiku ("Cinereomyces lindbladii") omaga, kellel on selge värske lõhn ja murdepind peaaegu ühevärviline. Harilik suitsik murdub värskelt nagu juust, kuivalt aga raksatades. Parimaks tunnuseks on murdepinnal näha olev selge värvierinevus heleda
seeneliha ja tumeda torukestekihi vahel.
Eestis tavaline kogu maal metsades ja parkides paljudel lehtpuudel (haab, kask, lepp ja tamm). Harvem võib teda leida okaspuude kändudel, püstistel surnud
ja lamatüvedel (kadakas, kuusk, mänd, nulg).
Suitsik

Suitsik ("Bjerkandera") on kandseente perekond. Sellesse kuulub kaks liiki seeni. Need seened on laialt levinud põhjapoolkera parasvöötmes.
Teaduslikult kirjeldas suitsikut esimesena soome mükoloog Petter Adolf Karsten 1879.
Tagel

Tagel ("Trametes") on torikulaadsete seltsi torikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Taglad on laialt levinud ja neid on poolsada liiki.
Esimesena kirjeldas takla teaduslikult rootsi mükoloog ja botaanik Elias Magnus Fries 1835.
Vesiravi

Vesiravi ehk hüdroteraapia on magevee välispidine kasutamine ravi ja profülaktika otstarbel; füsioteraapia haru. 
Kümblusravi ehk balneoteraapia puhul kasutatakse mineraalvett. Merevee kasutamise korral räägitakse talassoteraapiast ehk mereravist.
Jan Hudec

Jan Hudec (sündinud 19. augustil 1981 Šumperkis, endises Tšehhoslovakkias) on Kanada mäesuusataja.
Hudec sai 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres hõbemedali kiirlaskumises Aksel Lund Svindali järel. Ülisuurslaalomis on ta olnud kahel korral seitsmes, seda nii Åres kui kaneli aastat varem 2003. aasta MM-il Sankt Moritzis. 
Maailma karikasarjas osales Hudec esimest korda 2. veebruaril 2002 Sankt Moritzis kiirlaskumises, kus ta sai 56 startinu seas 49. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile ja samas oli ka kohe esimene 24. novembril 2007 Lake Louises kiirlaskumises. 
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Jan Hudec on osalenud (seisuga 18. märts 2012) 75 MK-etapil ja jõudnud&lt;br&gt;poodiumile 4 korral, millest 2 korda kõige kõrgemale astmele.
Humisool

Humisool on meremudast destillatsiooni teel valmistatud ravimpreparaat, ravimuda humiinhappeid sisaldav keedusoola isotooniline lahus. 
Humisoolilahus on läbipaistev, steriilne, kollakas, soolakas, neutraalse reaktsiooni ja biostimuleerivate omadustega. 
Humisooli on kasutatud näiteks närvipõletike ja -valude, krooniliste reumaatiliste artriitide, artrooside jpt haiguste ja haiguslike seisundite korral.
Humisooli valmistatakse (1988. aasta andmetel) Haapsalu ravimudast.
Selle esimene valmistaja oli farmatseut ja biokeemik Evald Keel (1906–1969).
Uus Ilm

Uus Ilm (inglise keeles The New World) oli Ameerika Ühendriikides New Yorgis 1909–1989 välja antud sotsiaaldemokraatliku ja hiljem kommunistliku suunitlusega ajaleht. 
Juba 1930. aastatel oli lehel väga vähe tellijaid, enamik eksemplare jagati tasuta laiali. Teise maailmasõja sündmuste ajal toetas ajaleht NSV Liidu liini. Leht kajastas Eesti elu NSV Liidu vaatepunktist lähtuvalt ning käsitles marksismi ja USA eestlastest tööliste probleeme.Esimene number ilmus 20. juunil 1909. Aastatel 1909–1951 ilmus kord nädalas, 1917. aastal 5.02.–27.04. kolm korda nädalas, 1952. aastast kord kuus.
Lehel oli kümmekond toimetajat, nende hulgas 1933–1938, 1940–1944 ja 1947–1989 Mihkel Nukk. Teised olid Peeter Speek (1909–1910), Jüri Larm, August Willmann (1911),
John Palmer (1917–1921), Charles Must (1921–1923), August Mackie (1923–1924), August Korknobel (1926–1929), Tenis Germ (1929–1933),Ilse Merkson (1938–1940), Ilse Merkson-Eermann (1945), Aleksander Dener (1945–1946).
1935 aastal joonistas ajalehele karikatuure USA karikaturist Syd Hoff (pseudonüümiga A. Redfield).
Ajalehe ilmumine lõppes 1989. aastal Ameerika eestlaste huvi puudumise tõttu. See oli Eesti NSV ajal ainus väliseestlaste ajaleht, mis polnud raamatukogude erifondis ning mida sai vabalt lugeda.
Michaela Kirchgasser

Michaela Kirchgasser (sündinud 18. märtsil 1985 Schwarzach im Pongaus) on Austria mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud põhiliselt slaalomile ja suurslaalomile. Maailma karikasarjas debüteeris Kirchgasser Sestrieres suurslaalomis 9. detsembril 2001, kus ta sai 17. koha.
Kirchgasser tuli 2003. aastal Montgenèvre'is slaalomis juunioride maailmameistriks. Samal aastal Serre Chevalier's sai ta Alpi kahevõistluses hõbemedali. 2005. aastal Bardonecchias oli ta suurslaalomis kolmas.
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai Kirchgasser slaalomis 5. koha ja Alpi kahevõistluses 6. koha. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres tuli ta meeskonnavõistluses maailmameistriks. Lisaks oli ta suurslaalomis neljas ja slaalomis üheksas. 2009. aasta MM-il Val-d'Isère'is sai ta suurslaalomis viienda koha. 2010. aasta OM-il Vancouveris oli ta Alpi kahevõistluses üheksas ja suurslaalomis viieteistkümnes. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis kuulus ta Austria võistkonda, mille koosseisus sai meeskonnavõistluses hõbemedali.
2013. aasta MM-il Schladmingis sai ta esimese maailmameistrivõistluste individuaalvõistluse medali, kui võitis slaalomis hõbemedali.
Maailma karikasarjas jõudis Kirchgasser esimest korda poodiumile 25. novembril 2006 Aspenis suurslaalomis, kus ta sai kolmanda koha. Esimese võidu MK-etapil sai ta 24. veebruaril 2007 Sierra Nevadas suurslaalomis.
Juunioride maailmameistrivõistlustel.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Michaela Kirchgasser on osalenud () 273 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 16 korral, millest 3 korda kõige kõrgemale astmele.
Revaler Beobachter

Revalsche Zeitung oli saksakeelne ajaleht, mis ilmus Tallinnas aastail 1879–1915.
Esimese maailmasõja ajal alates 25. novembrist 1915 ilmus nimega Ревельский наблюдатель.
Ajalehe väljaandja ja toimetaja oli 1879. aastast Eugen Heubel (1837–1888).
Mark van Bommel

Mark Peter Gertruda Andreas van Bommel (; sündinud 22. aprillil 1977 Maasbrachtis) on Hollandi endine jalgpallur, poolkaitsja.
Kokku mängis ta sportlaskarjääri jooksul 765 mängu ja lõi 104 väravat.
Alates 2018. aastast on ta PSV Eindhoveni peatreener.
Klubikarjäär.
Van Bommel mängis sellistes klubides nagu Fortuna Sittard, PSV Eindhoven, Barcelona, Müncheni Bayerni ja AC Milan. 
Ta tuli neli korda Hollandi, kaks korda Saksamaa ning ühe korra Hispaania ja Itaalia meistriks.
2005–06 hooajal võitis ta Barcelona meeskonna koosseisus Meistrite Liiga.
Koondisekarjäär.
Mark van Bommel tegi debüüdi Hollandi jalgpallikoondises 7. oktoobril 2000 Küprose vastu. Mäng lõppes 4:0 Hollandi võiduga. 
5. septembril 2001 lõi ta ka Eesti vastu kaks väravat. Mäng lõppes skooriga 5:0.
Ta mängis koondisega 2006. ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.
2010. aastal sai temast Hollandi jalgpallikoondise kapten. 2010. aasta MM-il aitas ta Hollandi koondisel jõuda finaali. Finaalis tuli aga vastu võtta kaotus Hispaanialt lisaajal.
2011. aasta 2. septembril võitis Holland San Marinot 11:0, tegu on koondise läbi aegade suurima võiduga.
Van Bommel lõpetas koondisekarjääri 2012. aastal.
Isiklikku.
Van Bommeli naine Andra on Hollandi jalgpallitreeneri Bert van Marwijki tütar. Markil on Andraga kolm last: Thomas, Ruben ja Renée.
Nimeruum

Nimeruum on nimetamiskokkuleppe järgi (hõivatud) nimede kasutus informaatikarakendustes, näiteks arvuti(võrgu)nimed (suvalise võrguseadme nimi võrgus), domeeninimed, nimeruum andmebaasis, näiteks MediaWikis jne.
Geokrüoloogia

Geokrüoloogia on teadus külmunud kivimitest, nende omadustest, koostisest, kujunemisest ja nendega seotud protsessidest. Geokrüoloogia oluline uurimisobjekt on igikelts.
Geokrüoloogiat jagatakse üld- ja ehituskrüoloogiaks.
Teadusharuna eristus 1920. aastail.
Krüptodepressioon

Krüptodepressioon on veega täitunud nõgu, mille põhi (või osa põhjast) on maailmamere tasemest madalamal, veepind aga kõrgemal. 
Näiteks Baikali ja Tanganjika järve nõod on krüptodepressioonid.
Mihhail Šeljakin

Mihhail Šeljakin (vene keeles "Михаил Алексеевич Шелякин"; 19. detsember 1927 Brjanski oblast, Venemaa – 21. september 2011 Tartu) oli vene keeleteadlane Eestis. 
Ta on olnud vene keele professor Tartu Ülikoolis. Aastail 1975–1993 oli Šeljakin vene keele õppetooli juhataja.
Henry seadus

Henry seadus on üks gaaside seadustest, mille 1803. aastal sõnastas inglise keemik William Henry. See ütleb et: gaasi lahustuvus vedelikus on jääval temperatuuril võrdeline gaasi rõhuga (või gaaside segu korral komponendi osarõhuga). 
Henry seadust väljendab avaldis formula_1, kus
formula_2 on gaasi rõhk (osarõhk) vedeliku kohal,
formula_3 on Henry konstant,
formula_4 on gaasi kontsentratsioon lahuses.
Henry seadus kehtib ainult madalate ja mõõdukate rõhkude puhul.
Lawrence Lessig

Lester Lawrence Lessig (sündinud 3. juunil 1961 Rapid Citys Lõuna-Dakota osariigis USA-s) on Ameerika jurist, õigusfilosoof ja poliitaktivist.
Lessig on tuntud eelkõige autoriõiguslike, kaubamärkide ja raadiosageduste piirangute vähendamise pooldajana, eriti tehnoloogilistes rakendustes. Ta on kutsunud üles korraldama USA-s osariigipõhist aktivismi, toetamaks USA valitsussüsteemi ulatuslikku reformi teise põhiseadusliku kogu kaudu.
Ta on Edmond J. Safra Fondi eetikakeskuse direktor Harvardi Ülikoolis ja õigusteaduse professor Harvard Law Schoolis. Enne Harvardisse naasmist oli ta õigusteaduse professor Stanford Law Schoolis ning sealse interneti- ja ühiskonnauuringute keskuse (Stanford Center for Internet and Society) rajaja. Lessig on Creative Commonsi juhatuse liige ja asutaja, Software Freedom Law Centeri juhatuse liige, Sunlight Foundationi nõukogu liige ja Electronic Frontier Foundationi endine juhatuseliige.
Lessigi tuntuim ja mõjukaim raamat on 2004. aastal ilmunud "Free Culture: How Big Media Uses Technology and the Law to Lock Down Culture and Control Creativity" (pehmes köites väljaandes "Free Culture: The Nature and Future of Creativity"), mis avaldati internetis 25. märtsil 2004 Creative Commonsi litsentsi all CC-Attribution/Non-commercial (by-nc 1.0). Teos pani aluse vaba kultuuri liikumisele.
2015. aasta USA presidendivalimistel kandideeris Lessig Ameerika Ühendriikide Demokraatliku Partei presidendikandidaadiks. Tema kampaania põhiteemaks oli vajadus reformida poliitiliste kampaaniate finantseerimist, vähendamaks suurkorporatsioonide mõju ja poliitilist korruptsiooni.
Tunnustus.
Lawrence Lessig valiti 2007. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Zvarthnotshi rahvusvaheline lennujaam

Zvarthnotshi rahvusvaheline lennujaam (armeenia Զվարթնոց Միջազգային Օդանավակայան; IATA: EVN, ICAO: UDYZ) on Armeenia peamine rahvusvaheline lennujaam. Lennujaam asub Jerevani kesklinnast 12 kilomeetrit lääne pool.
Tartu Richard Wagneri Selts

Tartu Richard Wagneri Selts on asutatud 1991. aastal. Seltsi esimene esimees oli Loone Ots, seejärel Viviane Kallaste.
Suuremad ettevõtmised 1990. aastatel olid Richard Wagneri "Tannhäuseri" ettekanne sõnalavastusena 1993. aastal Tartus Toomemäel ning kontserdid Wagneri laululoomingust Tartu Ülikooli aulas ja Tallinnas Estonia teatri Talveaias 1998. aasta septembris.
ESSSAT

ESSSAT (inglise keeles European Society for the Study of Science and Theology, eesti keeles Euroopa Teaduse ja Teoloogia Uurimise Ühing) on teadusselts, mis tegeleb religiooni ja teaduse uurimisega.
Alates 1986. aastast korraldab ESSSAT iga kahe aasta tagant rahvusvahelise konverentsi (European Conference on Science and Theology). Selts annab välja kord kvartalis ilmuvat uudiskirja ESSSAT-News ning kaht raamatusarja: "Issues in Science and Theology" (IST) ja "Studies in Science and Theology" (SSTh).
ESSSAT rajati 1980. aastate keskel. Seltsi praegune president on Antje Jackelén, 2002–2008 oli president Hollandi teoloog Willem B. Drees.
2012. aasta 24.–29. aprillil toimus ESSSAT-i rahvusvaheline konverents teemal "Mis on elu?" Tartu Ülikoolis. Eelmine konverents toimus 2010. aastal Edinburghis.
Aleksei Heints

Aleksei Heints (1898 Põltsamaa – 2.juuni 1971 Leningrad) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.
Aleksei Heints liitus kommunistliku liikumisega 1917. aastal ning osales bolševike võimu kehtestamisel Punakaardis. 
Eesti Vabadussõjas oli ta Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 5. Võru Eesti kommunistliku kütipolgu roodu- ja 2. pataljoni komandör. Lahinguliste teenete eest autasustati teda Punalipu ordeniga. A. Heints astus VK(b)P liikmeks 1919. aastal.
Pärast Eesti Vabadussõja ja Vene kodusõja lõppu lõpetas ta NSV Liidus Sõja-meditsiini Akadeemia.
1924. aastal suunati ta illegaalsele tööle Eestisse, kus osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel ning oli ühe rünnakrühma (I pataljoni) komandör. ("Vaata 1. detsembri riigipöördekatse").
A. Heints represseeriti 1930. aastate lõpus ning viibis kuni 1955. aastani, mil ta rehabiliteeriti, Siberis vangilaagrites, kus ta töötas arstina.
Tánaiste

Tánaiste (IPA hääldus [ˈt̪ˠaːnəʃtʲə]) on Iiri Vabariigi asepeaminister.
"Tánaiste" nimetab Taoiseachi ettepanekul ametisse president.
Seisuga 5. oktoober 2025 oli "tánaiste" Fine Gaeli liige Simon Harris, kes määrati ametisse 23. jaanuaril 2025. 
Päritolu ja etümoloogia.
"Tánaiste" oli algselt iiri sõna pealiku (') või kuninga (') pärija kohta keldi pärilussüsteemis ("tanistry"). Enne Iirimaa iseseisvumist nimetati Briti asekuningat iiri keeles mõnikord "An Tánaiste-Rí", sõna-sõnalt 'asekuningas'.
Tänapäevane ametikoht.
Ametikoht loodi 1937. aasta Iirimaa põhiseadusega, asendades senise täitevnõukogu asepresidendi ametikoha, mis oli kehtestatud Iiri Vaba Riigi põhiseadusega.
"Taoiseach" (peaminister) nimetab ühe valitsuse liikmeist "tánaiste"'ks, ametisse kinnitab president. Tánaiste asendab "taoiseach"'i selle ajutisel äraolekul ning kuni uue peaministri kinnitamiseni ka surma või pikema ametist eemaloleku korral. Tánaiste peab olema Dáil Éireanni liige ja kuulub "ex officio" Riiginõukokku. Tavaliselt juhatab "tánaiste" valitsuse istungeid "taoiseach"'i äraolekul ning vastab tema eest küsimustele Dáilis ja Seanadis.
Nende kohustuste kõrval on see praktikas suuresti tseremoniaalne amet. Põhiseadus ei anna "tánaiste"'le muid erivolitusi peale "taoiseach"'i asendamise. Koalitsioonivalitsuses on sellel kohal harilikult suuruselt teise erakonna juht, kes võib sellises olukorras valida ükskõik millise ministriportfelli.
's-Hertogenboschi vald

's-Hertogenboschi vald on 2. järgu haldusüksus Hollandi lõunaosas Põhja-Brabandi provintsis. Valla keskuseks on 's-Hertogenboschi linn.
Valla pindala on 91,26 km², millest maismaad on 84,45 km² ja vett 6,81 km². 
's-Hertogenboschi vallas on järgmised asulad: Bokhoven, Empel, Engelen, 's-Hertogenbosch, Hintham, Kruisstraat, Meerwijk, Orthen, Rosmalen.
Tasakaaluprofiil

Tasakaaluprofiil (inglise "profile of equilibrium" või "equilibrium profile") on jõesängi pikiprofiili ning mere või järve ranna ja nõlva ristprofiili teoreetiline kuju, mille korral veekogudes ei toimu setete kulutust (ärakannet) ega kuhjumist. 
Joonisel kujutatuna sarnaneb tasakaaluprofiil paraboolkõveraga. 
Looduses esineb tasakaaluprofiili väga harva ja lühikest aega.
Lang

Lang on kahe maa- või veepinnapunkti kõrgusvahe ja nende punktide vahelise kauguse suhe. Tavaliselt avaldatakse see promillides või kümnendmurruna.
Näiteks hüdroloogias räägitakse sageli jõe langust.
Langus (täpsustus)

Langus on mitmetähenduslik sõna
Amar'e Stoudemire

Amar'e Carsares Stoudemire (sündinud 16. novembril 1982 Lake Walesis) on USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 14 hooaega, neist enamiku Phoenix Sunsis ja New York Knicksis.
NBA karjäär.
Stoudemire valiti 2002. aasta NBA "draft"'ist üheksandana Phoenix Sunsi. Seal mängis ta kokku kaheksa aastat, tuues oma parimal, 2004/05. hooajal keskmiselt 26 punkti ja 8,9 lauapalli mängus.
2010. aasta suvel siirdus Stoudemire neljaks ja pooleks hooajaks New York Knicksi, kus tõi esimesel hooajal keskmiselt 25,3 punkti, 8,2 lauapalli, karjääri parimad 2,6 korvisöötu ja 1,9 viskeblokeeringut mängus.
2015. aasta veebruaris loobus Knicks Stoudemire'i teenetest, misjärel ta läks pooleks hooajaks Dallas Mavericksi. Hooajal 2015/16 mängis Stoudemire Miami Heatis, misjärel lõpetas 14 aastat kestnud NBA karjääri ja suundus mängima Iisraeli kõrgliigasse.
Rahvuskoondis.
2004. aasta olümpiamängudel võitis Stoudemire USA korvpallikoondisega pronksmedali.
Riigihangete vaidlustuskomisjon

Riigihangete vaidlustuskomisjon on sõltumatu ja erapooletu kohtuväline vaidluste lahendamise organ, mis viib läbi riigihangete seaduses sätestatud vaidlustusmenetlust seaduses ettenähtud alustel ja korras. Vaidlustuskomisjoni töökord on kehtestatud riigihalduse ministri 17. juuli 2017 määrusega nr 60 "Riigihangete vaidlustuskomisjoni põhimäärus". Menetlust riigihangete vaidlustuskomisjonis reguleerib riigihangete seaduse 8. peatükk. 
Alates 1. maist 2017 oli vaidlustuskomisjon neljaliikmeline: Taivo Kivistik (juhataja), Mart Parind, Ulvi Reimets, Angelika Timusk. Alates 1. maist 2024 on vaidlustuskomisjon kolmeliikmeline: Angelika Timusk (juhataja), Ulvi Reimets, Taivo Kivistik.
Powell

Powell on koha- ja isikunimi. Seda nime kannavad:
Aleksander Toots

Aleksander Toots (sündinud 7. detsembril 1969 Kohtla-Järvel) on endine Eesti politseiametnik, kes oli aastatel 2008–2024 Kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja. 
Haridus ja varasem elukäik.
Toots on lõpetanud Kohtla-Nõmme põhikooli. Põhikooli lõpetamise järel asus ta õppima Tallinna Merekooli.
1969. aastal võeti ta ajateenistusse Nõukogude Liidu relvajõududes, kus teenis 1991. aasta kevadeni Ukraina aladel. Teenistuse käigus tõusis ta vanemseersandi auastmesse.
Erialase hariduse omandas Paikuse politseikoolis, Eesti Sisekaitse Akadeemia Nõmme filiaalis ja Sisekaitseakadeemia politseikolledžis.
Töökäik KAPO-s.
Tootsi esimene töökoht oli Ida-Viru politseiprefektuuris kriminaalpolitseinikuna. Alates 1993. aastast on ta töötanud kaitsepolitseis. Virumaa osakonna politseidirektoriks nimetati ta 2002. aastal. Siseminister Jüri Pihl kutsel sai temast 2008. aasta 1. märtsist kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja vastuluure alal. Toots lahkus ametist 28. märtsil 2024.
Aleksander Tootsi peetakse Eesti parimaks vastuluurespetsialistiks. Toots on riigireetur Herman Simmi tabamise üks peamisi korraldajaid. Samuti on Toots endise Kaitsepolitseiameti juhtivspetsialisti Aleksei Dresseni ja juhtivspetsialisti Indrek Põderi paljastamise taga. 
Varem Narvas töötanud Tootsi kutsus Tallinna tööle Kaitsepolitsei peadirektoriks saanud Raivo Aeg. 
Tunnustus.
Aleksander Toots on saanud kaks Kotkaristi teenetemärki: 1998. aastal Kotkaristi raudristi ja 2008. aastal Kotkaristi IV klassi teenetemärgi.
Talle on antud Kaitsepolitseiameti I liigi I järgu teeneterist.
Friedrich Gustav Bienemann (vaimulik)

Friedrich Gustav Bienemann (28. august/8. september 1794 Liepāja – 21. august 1863 Stuttgart) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Ta lõpetas Liepāja linnakooli. Usuteadust õppis ta aastatel 1815–1818 Königsbergi ülikoolis ja aastatel 1819–1821 Tartu Ülikoolis. Aastatel 1821–1824 oli ta Jelgava gümnaasiumi usuõpetuse ülemõpetaja. Ordineeriti 19. juulil/31. juulil 1825 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1825–1855 (introdutseeriti 30. augustil/11. septembril 1825) Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja. Oli aastatel 1825–1834 Tartu linna konsistooriumi assessor. Jäi 15. mail/27. mail 1855 emerituuri. Kolis pärast emerituuri jäämist Stuttgarti.
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. Tema teise abikaasa Friederike Henriette Therese isa Christian Friedrich von Deutsch oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor ja aastatel 1809–1810 ülikooli rektor.
Christian Friedrich von Deutsch

Christian Friedrich von Deutsch (28. september 1768 Frankfurt Oderi ääres – 17. aprill 1843 Dresden) oli saksa arst, arstiteaduse professor ja aastatel 1809–1810 Tartu Ülikooli rektor.
Kui Deutsch oli 8-aastane, suri tema isa. Koos ema ja kasuisaga kolis ta Hallesse, käis seal kohalikus koolis ja õppis usuteadust. Aastast 1791 õppis ta arstiteadust Göttingeni, Halle ja Erlangeni ülikoolis. 1792 kaitses ta endast kõigest 2 aastat vanema Kurt Sprengeli juhendamisel doktorikraadi. 1796–1804 töötas ta Erlangeni ülikoolis sünnitusabi erakorralise professorina ja praktiseeris seda ka ise. Erlangenis sai ta vabamüürlaste looži Libanon zu den drei Cedern liikmeks.
1804–1833 oli ta Tartu Ülikoolis sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste korraline professor. Lisaks oli ta aastatel 1806, 1810, 1813 ja 1820 arstiteaduskonna dekaan (tol ajal valiti dekaane üheks aastaks) ning aastatel 1809–10 Tartu Ülikooli rektor.
1829 autasustati teda Püha Anna ordeni 2. järguga ja 1833 sai ta autasu laitmatu teenistuse eest.
Isiklikku.
1793 abiellus Deutsch Sophie Friederike Goldhageniga. Neil sündis 7 tütart ja 1 poeg. 1810 naine suri. 1818 abiellus Deutsch Christine von Sieversiga, kellega sai teise poja.
Pärast teise naise surma reisis Deutsch 1835–1839 mööda Saksamaa kuurorte ja külastas paljusid terviseveeallikaid, seejärel elas Dresdenis, kus 1843. aastal ka suri.
Tema tütar Friederike Henriette Therese oli abielus Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja Friedrich Gustav Bienemanniga.
Vale S.A.

Vale S.A. on Brasiilia päritolu mäendusettevõte. 
Ettevõte tegeleb muu hulgas nikli, rauamaagi, mangaanimaagi, alumiiniumi, vase ja kivisöe kaevandamisega, kuid tegutseb ka väetiste valdkonnas.
Vale aktsiad on noteeritud São Paulo börsil, New Yorgi börsil, Pariisi börsil, Hongkongi börsil ja Madridi börsil.
Ettevõtte tegevjuht on Murilo Ferreira ja finantsjuht Fabio Barbosa.
Ettevõte asutati 1942 Rio de Janeiros ning on praegu suuruselt teine ​​kaevandusettevõte maailmas. 
Finantsnäitajad ja majandustulemused.
2011. aastal oli kontserni käive esialgsete tulemuste järgi 60,4 miljardit USA dollarit, ärikasum 30,1 miljardit USA dollarit, puhaskasum 22,9 miljardit USA dollarit ja varade maht bilansis 128,7 miljardit USA dollarit. Kontsernil oli 2011. aastal 134 000 töötajat.
Aastal 2010 oli kontserni 58,99 miljardit USA dollarit ja puhaskasum 22,65 miljardit USA dollarit.