Leht

Leht ("folium") on taime organ, mis kinnitub sõlmel varrele ning mille algsed funktsioonid on fotosüntees ja transpiratsioon ehk taimauramine. Lehtedes toimub suurem osa fotosünteesist ja lehtede kaudu toimub ka suurem osa transpiratsioonist.
Leht on varre ja juure kõrval üks soontaimede kolmest põhiorganist.
Lehtede ontogenees.
Lehe elus võib eristada kolme faasi: 
Taimelehed arenevad kasvukuhiku väliste väljakasvudena, mida nimetatakse lehealgmeteks.
Lehe ehitus.
Lehe siseehitus.
Lehte katab mõlemalt poolt epiderm (kattekude), mida omakorda katab kutiikula. Epidermis paiknevad õhulõhed, mille kaudu toimub gaasivahetus väliskeskkonnaga. Lehtede jaotus õhulõhede paiknemise järgi:
Kahe epidermi vahel paikneb kloroplaste sisaldavate rakkude kogum, mesofüll (põhikude). See on enamasti eristunud sammaskoeks ja kobekoeks.
Lehes kulgevad rood on juht- ja tugikoest.
Lehe morfoloogia.
Klassikaline leht koosneb lehelabast ja leherootsust, mille abil lehelaba kinnitub taimevarrele. Taimede kirjeldamisel ja määramisel lähtutakse lehelaba, leheserva, lehetipu ja lehealuse kujust ning lehelaba roodumisest.
Peale nn pärislehtede tuntakse:
Lehelaba.
Lehelaba võib olla kujult väga mitmekesine: elliptiline leht (võrkjas paju), hõlmine leht, jagune leht, kilpjas leht, lineaalne leht (hall paju), lõhine leht, munajas leht (harilik pöök), mõlajas leht, naaskeljas leht, neerjas leht, nooljas leht, odajas leht, ovaalne leht, põigiline leht, rombjas leht (pappel), soomusjas leht, südajas leht (harilik pärn), süstjas leht (astelpaju), talbjas leht, äraspidimunajas leht.
Lehelabal võib olla erineva kujuga väljalõikeid, vastavalt sellele on lehed:
Erilehisus ehk heterofüllia on nähtus, kus samal taimel esineb kujult kahesuguseid lehti (veetaimede ujulehed ja veesisesed lehed).
Leheroots.
Leherootsu abil kinnitub leht taimevarrele ja selle kaudu toimub ainete vahetus lehe ja ülejäänud taime vahel. Osal taimeliikidest leheroots puudub ja lehed kinnituvad varrele laba alumise osaga. Leheroots võib alumises osas laieneda ja moodustada varre ümber lehetupe (näiteks sarikalised ja kõrrelised). Lehetuped kaitsevad kaenlapungi või toetavad nõrka vart.
Paljude lehtede alusel on liigessõlm, mis võimaldab lehel ennast liigutada.
Lihtleht ja liitleht.
Kui rootsule kinnitub üks lehelaba, on tegu lihtlehega. Kui leherootsule kinnitub omakorda eraldi rootsukestega mitu lehelaba ehk lehekest, on tegu liitlehega. Roodumise järgi võib eristada sõrmjaid liitlehti ja sulgjaid liitlehti.
Leheserv.
Lihtlehe lehelaba või liitlehe lehekeste leheserv on terve või sisselõigetega. Viimasel puhul on tegemist kas siis sälkudega või hambulise servaga. Kokku eristatakse umbes 11 erinevat leheserva kuju: terve leheserv, ripsmeline leheserv, saagjas leheserv, kahelisaagjas leheserv, hambuline leheserv, kaarhambuline leheserv, täkiline leheserv, lainjas leheserv, loogeline leheserv, ogaline leheserv ja sopiline leheserv. Täpsemaks kirjeldamiseks kasutatakse veel täpsustavaid eesliiteid: kaheli-, peen-, jäme- jne.
Lehetipp.
Taimede määramisel kirjeldatakse muude tunnuste hulgas ka taime lehe tipu kuju: 
Leherood.
Leherood moodustuvad lehelaba põhikoes kulgevatest juhtkimpudest, mille kaudu toimub vee, mineraal- ja orgaaniliste ainete vool lehes. Pearoost hargnevad külgrood, nendest mõnikord veel kõrgemat järku rood, moodustades roodude võrgu.
Lehtede roodumine toimub teatud korrapärasusega:
Leheseis.
Lehed asetsevad varrel korrapäraselt. Seda asetust nimetatakse leheseisuks: 
Lehtede eripära.
Lehtede omapärane ehitus kujuneb vastavalt sademetele (vee kättesaadavusest), päikesekiirgusele (soojas kliimas kasvavate taimede lehed on külmemas kliimas kasvavate taimede lehtedest suuremad) ja ülekuumenemisohule (öine temperatuur ja öökülmade tõenäosus). Veenõudluse järgi liigitatakse taimi neljaks:
Lehemuudendid.
Lehe muudendid tekivad, kui leht võtab endale uue ülesande: vähendada aurumist, aidata taimel kinnituda, putuktoidulistel taimedel hankida toitu või kaitsta taime herbivooride eest. Muundunud võivad olla kas terve leht või lehe erinevad osad: roots või laba.
Eristatakse mitut tüüpi lehemuudendeid: 
Lehtede eluiga ja varisemine.
Üheaastastel taimedel elab leht sama kaua kui vars, mitmeaastastel heitlehistel taimedel parasvöötmes ainult kasvuperioodil ehk kevadest sügiseni. 
Igihaljastel taimedel elab leht 1–5 aastat, mõnel juhul 10–15 aastat (harilik kuusk). Erandiks on velvitšia, kelle leht on püsiv elund ja elab kuni 100 aastat.
Lehtede varisemine on taime bioloogiline kaitse vee aurustumise eest füüsilise (suvel) või füsioloogilise (talvel) kuivuse eest. Koos lehtedega vabaneb taim ka kogunenud eritusainetest (sealhulgas mürkidest).
Kaheidulehelistel puittaimedel tekib leherootsu alusel eralduskiht, kus rakud matsereeruvad ja mehaanilise mõjutuse (tuul, vihm) korral leht variseb. Varrele jäänud jälg (lehearm) kattub korgikihiga. Igihaljastel taimedel ei varise lehed üheaegselt, vaid vahetuvad järk-järgult.
Üheidulehelistel ja kaheidulehelistel rohtsetel taimedel jääb surnud leht varre külge ja laguneb järk-järgult.