tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lõhestamine

Lõhestamine (inglise keeles "knapping") on kivitöötluses kildude ja laastude eemaldamine nukleuse küljest. Selleks on mitmeid viise, mida nimetatakse kasutatavate abivahendite ja tehnika järgi. Peamised tehnikad on kõva lööktehnika või pehme lööktehnika ning vahendatud lööktehnika või vahetu lööktehnika. Kõva lööktehnika puhul kasutatakse löögi andmiseks kõva abivahendit, näiteks löögikivi, pehme puhul võib selleks olla sarvest või puust vasar. Vahetu lööktehnika puhul antakse löök nukleuse pihta otse, vahendatud lööktehnikas on vasara ja nukleuse vahel tavaliselt sarvest kärn. Lisaks on surutehnika, mille puhul lööke ei kasutata, vaid surutakse sarvest või puust survitsatega oma keha jõudu kasutades kilde nukleusest lahti. Esemete viimistlemiseks, näiteks kõõvitsate terade kujundamisel, kasutatakse retušši, mis on olemuselt surutehnika, aga suurte kildude asemel eraldatakse kivieseme servalt ja pinnalt pisikesi killukesi.
Osake (akustika)

Osake (mõnikord ka heliosake) on akustikas kujuteldav lõpmatult väikese ruumalaga keskkonna (tahke keha) osa, mis mingis kindlas ruumi punktis helilaine olemasolu korral liigub koos keskkonnaga. Seeläbi omistatakse heliosakesele akustikas helilaine tekitatud keskkonna lokaalseid liikumisi iseloomustavaid suurusi, nagu osakese siire, osakese kiirus ja osakese kiirendus. Täpsustuseks tuleb märkida, et heliosakesed on määramatult väikese ruumalaga võrreldes helilaine lainepikkusega.
Hugo Alter

Hugo-Eduard Alter (10. mai 1929 – 14. jaanuar 2003) oli eesti ajakirjanik ja puhkpillimuusika edendaja, Vabariikliku Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestri (VOP) asutajaliige ning orkestri kroonik.
Elulugu.
Puhkpillimuusika edendaja.
Hugo-Eduard Alter alustas puhkpillimängu 1946. aastal Viljandi II Keskkooli, täna Viljandi Kesklinna Kooli, puhkpilliorkestris. Tema esimeseks õpetajaks oli V. Tünder. Samas koolis hakkas ta 1949. aastal juhendama ka noortest õpilastest koosnevaid õpilasorkestreid. 
Orkestrite juhendamised: 
VOP-i kroonikuna koostas ta mitmeid ajaloolisi ülevaateid orkestri tegevusest ja esitas neid pidulikel kontsertidel. Ta avaldas rohkelt puhkpillimuusikaga seotud kirjutisi ajalehtedes ja ajakirjades.
Ajakirjanikutöö.
Hugo Alter õppis ajakirjandust Vabariiklikus Parteikoolis ja Moskva Kõrgemas Parteikoolis. 1996–2001 töötas ta Eesti Ajakirjanike Liidu tegevjuhina ja vastutas ajalehe Ajaleht toimetuse eest. 
Alates 2001. aastast oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu auliige.
Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi Infotehnoloogia Keskus

Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi Infotehnoloogia Keskus (lühend REMITK) on Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi valitsemisala IT keskus, mis alustas tegevust 1. juunil 2025.
Keskus arendab ja haldab info- ja kommunikatsioonitehnoloogia teenuseid ministeeriumi valitsemisala valdkonnas ning pakub neid teenuseid ministeeriumile ja tema valitsemisala asutusele, kelle infosüsteem on liidetud keskuse infosüsteemiga:
REMITK teenindab kokku 1500 valitsemisala töötajat.
Asutuse juht on alates 1. juunist 2025 Hanno Hussar.
Leini (eesnimi)

Leini on eesti naisenimi.
2025. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1103. naisenimi. 1. jaanuari 2025 seisuga oli Eestis eesnimi Leini 55 naisel.
Šeik Saidi ülestõus

Šeik Saidi ülestõus (kurdi keeles "Serhildana Şêx Seîd"; türgi keeles "Şeyh Said İsyanı") oli kurdide rahvuslik ja islamistlik ülestõus Anatoolia kaguosas aastal 1925. Seda juhtis äsjaloodud Türgi Vabariigi vastu Azadî liikumise ja kohalike usu- ja feodaaljuhtide toetusel Šeik Said. Ülestõusu vedasid peamiselt zazad, kuid sellel oli ka piirkonna kurmandžikeelse kogukonna toetus.
Mässu usulist ja rahvuslikku tausta on küsimärgi alla seatud. Šeik Saidi ülestõusu on samas nimetatud ka esimeseks laiaulatuslikuks kurdide rahvuslikuks mässuks.
Kairit Sirts

Kairit Sirts (sündinud 7. aprillil 1980) on Eesti keeletehnoloogia valdkonna juhtiv teadlane, kes töötab Tartu Ülikooli arvutiteaduse instituudis keeletehnoloogia kaasprofessorina.
Tema teadustöö keskendub loomuliku keele töötlemisele (NLP) ning selle rakendusele vaimse tervise ja sotsiaalteadustes.
Dersimi veresaun

Dersimi veresaun (ka Dersimi genotsiid) oli veresaun, mille Türgi sõjavägi korraldas kolme operatsiooniga aastatel 1937–1938 Dersimis Türgis (praegune Tunceli provints). Sihtmärgiks olid kurdidest aleviidiusku mässulised ning tsiviilisikud. Tapeti tuhendeid inimesi ning paljud küüditati Türgi teistesse osadesse. Massimõrva tarbeks tellisid Türgi võimud 20 tonni erinevaid kemikaale, sealhulgas sinepigaasi. Üheksakümnendatel kinnitas kindral Osman Pamukoğlu, et operatsiooniks andis käsu president Mustafa Kemal Atatürk.
Aastal 2011 vabandas Türgi peaminister Recep Tayyip Erdoğan sündmuste eest ning nimetas Dersimi veresauna üheks Türgi lähiajaloo traagilisemaks juhtumiks. Ta lisas, et kuigi seda on proovitud põhjendada vastusena kurdide vastuhakule, oli reaalsuses tegemist üksikasjalikult ettevalmistatud operatsiooniga. Erdogani sõnu on peetud ebasiiraks katseks saavutada edu opositsioonilise Vabariikliku Rahvapartei ees.
Eesti Tehisintellekti Tippkeskus

Eesti Tehisintellekti Tippkeskus (EXAI) on Tartu Ülikooli juhtimisel loodud teadus- ja arenduskeskus, mille eesmärgiks on arendada usaldusväärseid tehisintellektisüsteeme, mis teenivad ühiskonna huve.
Rakendusteaduse fookusvaldkonnad on e-valitsemine, küberkaitse, haridus, tervishoid ja äriprotsessid. 
Keskuse juht on Tartu Ülikooli arvutiteaduse instituudi professor Meelis Kull. Partneriteks on Tartu Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool ja Cybernetica AS. Keskuses tegutseb 13 uurimisrühma, mille liikmed on teadlased nii Eestist kui ka välismaalt.
Kurdide küüditamised

Kurdide küüditamised olid alguses Osmanite Riigi ning seejärel Türgi Vabariigi võimude poolt läbi viidud deportatsioonid, mille käigus saadeti sadu tuhandeid kurde Türgi Kurdistanist teistesse riigi piirkondadesse, et Türgi Kurdistani türgistada. Ajaloolased on rõhutanud fašismi mõju Türgi valitsuse poliitikale ning sedastanud, et Kemal Atatürgi ideaalide hulka kuulus Kurdi-Türgi konflikti verine lahendamine ja türklaste ülemvõimu tekitamine. Kurdide massilised küüditamised toimusid pärast armeenlaste genotsiidi ning paljud kurdid kartsid, et neid ootab armeenlastega sama saatus. Ajaloolased on toonud ka välja, et kurdide küüditamised on näide sellest, kuidas ühes ajahetkes kuritegude toimepanijate rollis olijast võib kiiresti saada ohver, kuna kurdide roll armeenlaste genotsiidis oli märkimisväärne.
Kurdi külade hävitamine Türgi poolt

Türgi võimud on hävitanud hinnanguliselt ligi 3000 kurdide küla. Aastatel 1984–2025 toimus ka Türgi sõjaline kampaania Kurdistani Töölispartei hävitamiseks. Aastaks 2000 olid Türgi võimud küüditanud linnadesse ligi kaks miljonit kurdi, küüditamiste käigus oli hukkunud kümneid tuhandeid inimesi.
Atatürgi rahvusvaheline rahupreemia

Atatürgi rahvusvaheline rahupreemia (türgi keeles "Atatürk Uluslararası Barış Ödülü") on auhind, mida on alates 1986. aastast antud maailmarahusse märkimisväärselt panustavatele inimestele ja organisatsioonidele. Auhinda antakse välja kooskõlas Mustafa Kemal Atatürgi lausungiga "Rahu kodus, rahu maailmas". Selle lõi Atatürgi Kultuuri, Keele ja Ajaloo Selts 1980. aasta riigipöörde korraldanud president Kenan Evreni ametiajal. Kandidaate saavad esitada valitsusvälised organisatsioonid, Türgi ülikoolide senat, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär, Islami Koostöö Organisatsiooni peasekretär, Türgi president ja Türgi parlamendi esimees. 2025. aasta seisuga ei ole auhinda välja antud aastast 2000.
Sandra Bergqvist

Sandra Ida Christina Bergqvist (sündinud 14. aprillil 1980 Nauvos) on Soome poliitik, ta on aastast 2019 olnud Soome Rootsi Rahvapartei (RKP) parlamendiliige Päris-Soome valimisringkonnast. Ta oli alates 20. juunist 2023 kuni 13. juunini 2025 Soome kehalise kasvatuse, spordi ja noorsoo minister Petteri Orpo valitsuses.
Ta on ametilt põllumajandusettevõtja. Ta lõpetas aastal 2000 Pargase Rootsi Gümnaasiumi ja aastal 2005 Åbo Akademi magistrikraadiga politoloogia alal. Ta on muuhulgas töötanud Rootsi noortekeskuse Turu ringkonna sekretärina, Soome Rootsi parlamendi pressiesindajana, haridus- ja kultuuriministeeriumi peainspektorina, Åbo Akademi ülikooli projektikoordinaatorina ning enne parlamendiliikmeks valimist töötas ta alates 2013. aastast Kohalike ja Regionaalsete Omavalitsuste Liidus. Ta on aastast 2019 olnud ka Soome Rootsi parlamendi esimees.
Ta oli aastatel 2009–2013 Paraineni linnavolikogu liige. Ta valiti 2019. aasta Soome parlamendivalimistel Päris-Soome valimisringkonnast parlamendiliikmeks 2983 häälega ja uuesti 2023. aasta Soome parlamendivalimistel 6771 häälega.
Ta on parlamendi õiguskomisjoni aseesimees ning transpordi- ja kommunikatsioonikomisjoni liige. Ta oli Rootsi parlamendirühma teine aseesimees (7. juunist 2019 – 19. juunini 2023).
Ta mmärati 20. juunil 2023 Soome kehalise kasvatuse, spordi ja noorsoo ministriks Petteri Orpo valitsuses. sellel ametikohal oli ta kuni 13. juunini 2025.
Isiklikku.
Ta elab Parainenis. On vabaabielus ja kolme lapse ema.
1991. aasta Türgi parlamendivalimised

1991. aasta Türgi üldvalimised olid valimised Türgis 20. oktoobril 1991. Valiti 19. Türgi parlamendi koosseis. Esmakordselt osales valimistel ilma oma juhi Turgut Özalita võimupartei Emamaa, Özalist oli kaks aastat varem saanud Türgi president. Kaks põhilist konkureerivat erakonda olidki Emamaa Partei ning valimised võitnud Süleyman Demireli juhitud Tõelise Tee Partei. Võrreldes eelmise parlamendi koosseisuga ületas 10-protsendilise valimiskünnise kaks uut erakonda. Neliteist aastat kestnud pausi järel pääses parlamenti taas usulise taustaga erkond, Necmettin Erbakani Heaolu Partei. Kolm aastat hiljem toimunud kohalikel valimistel õnnestus Heaolu Parteil taas edukas olla, muuhulgas võideti Istanbuli provintsis. Seitse kohta sai parlamendis ka Bülent Eceviti Demokraatlik Vasakpartei. Valimisaktiivsus oli peaaegu 84%.
Vikerruum

Vikerruum on alates 2010. aastast toimuv LGBT-pidude seeria Tartus. 
Üritus, mida on kirjeldatud kui "heterosõbralikku geipidu", toimub igakuiselt Genialistide Klubis ning on olnud lavaks kohalikele ja välismaisetele artistidele. 
Lisaks Tartule on Vikerruum toimunud Tallinnas "pride"-festivalide ajal, Tallinna Mökus, Rakveres filmifestivalil Festheart ja Pärnus. 
2025. aastal toimus Vikerruum osana näituse "Kellele kuulub öö?" lõpetamisest Eesti Rahva Muuseumis.
Sarikas (heraldika)

Sarikas ("chevron", vanem vorm "cheveron") on heraldikas üks ordinaaridest, tagurpidi pööratud V kujuline kujund.
Kirjeldus ja erikujud.
Sarikas on kirjeldatud kaldpalgi ja vasakul kaldpalgi liitmise tulemusena tekkinud kujundina. Sarikaid võib olla vapil üks või mitu. Vaikimisi on sarikas suunatud tipuga üles, nagu on tavaline katusesarikate puhul.
Kui sarikas paikneb vapil 180 kraadi võrra pööratuna, on see ärassarikas; sarikas võib vapil olla ka 90 kraadi pööratud.
Sarika nurk võib varieeruda, kuid tavaliselt valitakse see visuaalselt harmooniline. Sarikas võib esineda ka ümberpööratud kujul. Kitsamat sarikat nimetatakse deminutiiviga "chevronel".
Ajaloost.
Ornamendimotiivina on see kujund väga vana, seda on leitud neoliitikumi keraamikal ja kaljujoonistel, Kreeta-Mükeene kunstis ja Nuubia kuningriigi artefaktidel. Heraldikas peetakse sarikat üheks vanimaks auväärsetest ordinaaridest.
Inglise ja prantsuse keeles on sarikakujundi nimetus ja siksakmustri nimetus sama tüvega (romaanikale iseloomulik siksakfriis ("chevron moulding"), murdtoimne sidus ("chevron weave"), ševroonhelmes jm).
Sarikas vappidel.
Sarikas esineb ordinaarina heraldikas juba väga varakult, eriti Normandias ja Skandinaavias (Sparre-nimelised perekonnad).
Sarikas sõjaväe insiigniana.
Sarikakujund (eestikeelsetes kirjeldustes on kasutatud väljendit "V-nurk") esineb sageli sõjaväelise auastme eraldusmärkidel, näiteks käisemärkidel, pagunitel vm.
Liitiumkloriid

Liitiumkloriid on liitiumi ja kloori ühend, sool valemiga LiCl ("M" = 42,40 g/mol). Liitiumkloriid on tugevalt niiskust imav valge kristallaine, sulamistemperatuuriga 614 °C ja keemistemperatuuriga 1382 °C. Lahustub väga hästi vees (83,2 g/100g, 20 °C). Veidi lahustub etanoolis (2,5 g/100g, 25 °C), paremini metanoolis (17 g/100g, 25 °C).
Liitiumkloriidi toodetakse liitiumkarbonaadi neutraliseerimisel vesinikkloriidhappega, mille järel ta kristallitakse lahuse kontsentreerimisega.
Liitiumkloriidi kasutatakse peamiselt metallilise liitiumi tootmisel. Kuna ta sulanuna lahustab mitmeid metallioksiide, siis kasutatakse teda räbustite ja kastmisvannide koostisosana alumiiniumi ja kergmetallisulamite keevitamisel ja kõvajootmisel. Lisaks kasutatakse teda gaaside kuivatamiseks. Dimetüülatsetamiidi ja LiCl segu on võimeline lahustama mitmeid polüsahhariide, sealhulgas tselluloosi.
Leo Tedremäe

Leo Tedremäe (29. aprill 1934 – 21. juuni 2002) oli Viimsi elukeskkonna kujundaja ja Pirita Lillekasvatuse Näidissovhoosi direktor alates 06.02.1963 kuni 13.02.1998.
1985. aastal pälvis Leo Tedremäe Eesti NSV teenelise agronoomi aunimetuse.
Helsingi eesti Püha Pauluse kogudus

Helsingi eesti Püha Pauluse kogudus (soome keeles "Helsingin eestiläinen Pyhän Paavalin seurakunta") oli aastatel 1912–1918 Soomes, Helsingis tegutsenud luteri kogudus.
Koguduse pastor oli August Nigol, koguduse tegevus lõpetati 1918. aastal Soome kodusõja ajal ning liideti kohaliku soome kogudusega.
Ottawa konventsioon

Ottawa konventsioon (ametliku nimetusega Jalaväemiinide kasutamist, varumist, tootmist ja üleandmist keelustav ning nende hävitamist nõudev konventsioon, ingl. k. "The Anti-Personnel Mine Ban Convention" või "Ottawa Treaty") on rahvusvaheline leping, mille eesmärk on täielikult ära keelustada jalaväemiinide kasutamine. Konventsioon võeti vastu 1997. aastal ning jõustus 1999. aastal. Konventsiooni vastuvõtmise ettekäändeks oli see, et jalaväemiinid on tapvad ning toovad inimkonnale palju kannatusi. Sellised miinid jäävad maha kauaks ning tekitavad traumasid ja surmasid ka peale sõjaaja lõppu.
Konventsiooniga liitudes võtab osariik endale kohustuse "mitte kunagi mitte mingisugustel tingimustel jalaväemiine kasutada, neid otseselt või kaudselt arendada, toota või muul viisil hankida, varuda, hoida või üle anda ega ükskõik mis viisil abistada, julgustada või mõjutada kedagi ette võtma midagi, mis on osalisriigile konventsiooniga keelatud". Konventsioon näeb ette ka meetmed ohvrite abistamiseks ja paremaks integreerimiseks ühiskonda. Lisaks kohustab konventsioon nelja aasta jooksul alates selle jõustumisest riigi suhtes hävitama oma miinivarud ja kümne aasta jooksul puhastama mineeritud alad.
Konventsiooni edendas paljude vabaühenduste koalitsioon The International Campaign to Ban Landmines – Cluster Munition Coalition (ICBL–CMC), mis pälvis 1997. aastal Nobeli rahuauhinna.
Ajalugu.
Jalaväemiinide kasutamine ulatub tagasi 19. sajandi lõppu, kuid nende massiline levik toimus eriti 20. sajandi teise poole relvakonfliktides, sealhulgas Korea, Vietnami ja Afganistani sõdades; eriti hästi näitlikustas miinide ohtlikkust Kambodža ja Angola kogemus, kus tuhanded inimesed (sh lapsed) kaotasid jäsemeid või elu miiniplahvatustes. 1991. aastal viidi Ottawas läbi diplomaatiline konverents, kus 122 riiki allkirjastasid konventsiooni ning loobusid täielikult jalaväemiinide tootmisest, ladustamisest, kasutamisest ja üleandmisest.
Liitunud riigid.
Ottawa konventsiooniga on liitunud 165 riiki. Mitte-liitunute seas on Venemaa, USA, Hiina, Iraan, India, Põhja-Korea, Pakistan jt. Eesti liitus konventsiooniga 2004. aastal, Läti 2005. aastal ning Leedu 2003. aastal.
Balti riikide ja Poola lahkumine konventsioonist 2025. aastal.
2025. aasta märtsis sai teatavaks, et Eesti, Läti, Leedu ja Poola kavatsevad lahkuda Ottawa konventsioonist regioonis kasvanud pingete tõttu. Kaitseministrite ühine avaldus viitas sellele, et vajadusel on ülalmainitud riikide relvajõud valmis kaitsma enda maid mis iganes vahendeid kasutades, sh jalaväemiine. Välisminister Margus Tsakhna märkis, et Venemaa pole konventsiooniga liitunud, nii et sellises olukorras on jalaväemiinidest keeldumine vale samm.
Sulgpall olümpiamängudel

Sulgpalli on suveolümpiamängudel mängitud aastast 1992. 1972. aastal peeti Münchenis sulgpalli näidisspordina (ilma naispaarismänguta). Teist korda oli sulgpall Soulis 1988. aastal näidisspordiala. Toona oli aga juba selge, et 1992. aastal lülitatakse sulgpall olümpiaspordialaks. ROK oli selle otsuse teinud juba 1985. aastal. 2020. aastal kuulus sulgpall esmakordselt ka paraolümpiamängude programmi.
Ülevaade võistlustest.
Toimub viis osavõistlust (meeste ja naiste üksikmäng, mees- ja naispaarismäng ning segapaarismäng). Esimesed neli ala on mängude programmis aastast 1992. Igal alal anti välja neli medalit, sealhulgas kaks pronksi. Järgmistel 1996. aasta mängudel oli 5 võistlust, millele lisandus segapaarismäng. Alates 1996. aastast toimub kahe poolfinaali kaotaja vahel play-off, et selgitada välja pronksmedali ainuvõitja. See formaat on jätkunud kuni 2024. aasta olümpiamängudeni.
Välislingid.
[[Kategooria:Sulgpall]]
Sveta baar

Sveta baar oli aastatel 2017–2023 Põhja-Tallinnas Telliskivi depoo aladel tegutsenud baar ja klubi.
Sveta baar alustas tegevust riidepoe ja baarina ning kasvas välja hinnatud klubiks ja kontserdipaigaks. Sveta programmi kuulusid lisaks elava ja klubimuusika üritustele näitused, heategevuslikud üritused, teatrietendused ja filmilinastused. Sveta baar oli ka üks Tallinn Music Weeki toimumispaiku.
Üle-euroopaline kontserdipaikade võrgustik Liveurope valis Sveta baari esimese Baltimaade nominendina 2022. aastal Euroopa 22 erilisema kontserdipaiga hulka.
Sveta baar sulges uksed 2024. aasta 1. jaanuaril, tuues põhjuseks piirkonna gentrifikatsiooni ja majanduspoliitiliselt keerulise olukorra, mille tekitasid koroonapandeemia ja Venemaa sissetung Ukrainasse.
Sveta baaris toimunud eri kultuuride ja subkultuuride kohtumisi ja lõimumist on esile tõstetud nii järelehüüetes kui ka teadustöös.
Vatikani grotid

Vatikani grotid asuvad Vatikani Püha Peetruse basiilika kesklöövi all (kolm meetrit allpool praegust põrandat) ning ulatuvad peaaltarist (nn paavsti altar) kuni umbes löövi keskpaigani; grotid moodustavad praeguse basiilika põranda ja IV sajandi Konstantinuse basiilika põranda vahel asuva omaette maa-aluse kiriku.
Vatikani grottidesse maetud paavstid.
Vatikani grottidesse maeti 149 paavsti.
Vatikani basiilikasse maetud paavstid.
Kõik 149 paavsti ei ole Vatikani grottides. Mõned neist maeti sinna ja viidi seejärel üle basiilikasse, teised maeti surma järel kohe basiilikasse.
Türgi Suur Rahvuskogu

Türgi Suur Rahvuskogu (türgi keeles "Türkiye Büyük Millet Meclisi" (TBMM), kõnekeeles "Parlamento" (türgi keelest "Parlament")) on Türgi Vabariigi parlament. See on ühekojaline ning Türgi põhiseaduse järgi kuulub rahvuskogule riigi seadusandlik võim. Türgi parlament alustas Ankaras tööd Türgi vabadussõja ajal 23. aprillil 1920. Esimene ajutine valitsus alustas tööd 1920. aasta mais. Parlamendi loomine oli aluseks hiljem Türgi esimeseks presidendiks saanud Mustafa Kemal Atatürki ja tema kaastööliste katsetele rajada Osmanite Riigi jäänustele uus riik.
Sõudmine olümpiamängudel

Sõudmine on olnud suveolümpiamängude osa alates selle debüüdist 1900. aasta mängudel. Sõudmine oli kavas 1896. aasta suveolümpiamängudel, kuid see jäi kehva ilma tõttu ära. Kuni 1976. aasta suveolümpiamängudel Montrealis võisid võistelda ainult mehed, mis andis riiklikele alaliitudele stiimuli toetada naiste võistlusi ja katalüüsis naiste sõudmise kasvu. Kergekaalu sõudmise alad (millel on piiratud kaaluga võistkonnad - meestel kuni 70 kg ja naistel 55 kg.) tutvustati 1996. aastal mängudel. Sõudmisvõistlustele kvalifitseerumine kuulub Maailma Sõudeliidu (FISA) jurisdiktsiooni alla. Maailma sõudmine toimus enne kaasaegseid olümpiamänge ja oli esimene rahvusvaheline spordiliit, mis liitus kaasaegse olümpialiikumisega.
Võistluste formaat.
2020. ja 2024. aasta olümpiamängudel võisteldi nii meeste kui naiste arvestuses järgmisel 14 alal: ühepaadil, paarisaerulisel kahepaadil, paarisaerulisel neljapaadil, kergekaalu paarisaerulise kahepaadil, paarisaerulise roolita, neljapaadil, kaheksapaadil.
Kergekaalu võistlused sattusid esmakordselt ohtu 2002. aastal. Kergekaalusõudmist ähvardas väljalangemine juba paar aastat pärast selle kasutuselevõttu, sest 2002. aastal otsustas Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) mitte võtta programmi enam ühtegi kaaluklassi, välja arvatud võitlusspordialad. Kergpaadiklasside kaotamisega sooviti selgelt vähendada teiste spordialadega võrreldes suhteliselt suurt osavõtjate arvu ja võisteldavate olümpiapaadiklasside arvu. Rahvusvahelise sõudmisliidu sekkumise järel kaitsi aga olemasolevad alad, sealhulgas kergekaalusõudmine.
ROK-i presidendi Thomas Bachi niinimetatud "Agenda 2020" raames kaaluti muudatuste tegemist sõudmise olümpiakavas alates 2013. aastast. Rahvusvaheline sõudmisliit keskendus seetõttu olümpiavõistluste koostamisele eelkõige soolise tasakaalu ja universaalsuse vaatenurgast. Arutati ka radade vahemaa muutmist, et rahuldada soodsate võistluspaikade nõudlust. FISA astus ROK-i jõupingutustele vastu. 9. juunil 2017. aastal kiitis ROK heaks FISA pakutud programmi 2020. aasta olümpiamängudeks. Olümpiasõudmise kvoodikohtade koguarvu vähendati 550-lt 526-le.
2024. aasta olümpiamängud olid viimased, kus kergekaalu sõudmine kaasati.
Välislingid.
[[Kategooria:Sõudmine]]
Varras (heraldika)

Varras ehk latt (prantsuse keeles "burele", "burelle", "trangle"; inglise keeles "bar", "barrulet", "closet", "trangle"; saksa keeles "Leiste", "Faden", "Stecken") on heraldikas üks ordinaaridest, ristpalgi selgesti nähtavalt kitsam vorm.
Kirjeldus.
Tavaliselt kirjeldatakse lati või varda laiust poole kuni kolmandikuna ristpalgi laiusest, kuid erinevates heraldikatraditsioonides kirjeldatakse selle laiust erinevalt.
Prantsusmaa heraldikatraditsioonis kasutatakse sõna "trangles" kolme, viie ja seitsme varda kohta vapil, kuid paarisarvu ehk nelja, kuue või kaheksa varda puhul sõna "burelles".
Inglismaa heraldikatraditsioonis tohib olla kilbil vaid üks ristpalk; rohkemate korral kasutatakse sõna "bar". Selle kitsam variant on deminutiivvorm "barrulet"; sageli aga öeldakse selle kohta "bars gemelles" 'jagatud latid' ja neid võib vapil esineda kuni neli (kaheksa varrast paarikaupa). Väga kitsa üksiku varda kohta, mis paikneb vapipäise all, võidakse kasutada sõna "fillet" 'peapael'.
Eesti vapikirjeldustes kasutatakse mõlemat sõna, nii "varras" kui ka "latt". Erinevalt Prantsusmaa ja Inglismaa heraldikatraditsioonist võib varras olla mitte vaid rõhtne, vaid ka vertikaalne nagu Lääne-Nigula valla vapil ja kaldne (nimetustega "langev latt", "kaldne varras") nagu Tartumaa vapil või Saksi valla vapil.
Kasutamine.
Lainelõikes latti või varrast kasutatakse sageli vee või veekogu tähistamiseks vappidel.
Künnap

Künnap on eesti perekonnanimi.
2025. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Künnap 235 inimesel (113 mehel ja 122 naisel). Perekonnanimede levikult on Künnap meeste puhul 680. ja naiste puhul 693. kohal. Perekonnanimi Künnap on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 6,26.
Leyla Zana

Leyla Zana (sündinud 3. mail 1961) on kurdi rahvusest Türgi poliitik. Ta oli oma poliitaktivismi tõttu kümme aastat vangis, kuna Türgi kohtud leidsid, et tema tegevus kahjustas riigi ühtsust. Aastal 1995 andis Euroopa Parlament Zanale Sahharovi auhinna, mille ta sai vastu võtta pärast vanglast vabanemist 2004. aastal. Aastal 1994 sai ta kurdide õiguste eest võitlemise eest Rafto auhinna.
Soomusjalg-tindik

Soomusjalg-tindik ("Coprinopsis romagnesiana") on seeneliik kandseente hõimkonnas.
Seen on sarnane voldilisele tindikule, kuid omab kübaral ja jala allosas oranže soomuseid.
Grillahi

Grillahi on seade toidu küpsetamiseks soojuskiirgusega altpoolt. On sütega köetavaid, gaasiga köetavaid ja elektrilisi grillahjusid. Temperatuur grillahjus peab olema üle 155 °C ning on sageli üle 260 °C.
Sõna "grill" tuleneb prantsuse keelsest sõnast "gril", mis tähendab "võre".
Lauri Linamägi

Lauri Linamägi (sündinud 4. novembril 1978 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Viljandi Maagümnaasiumi.
Näitlejakarjääriga alustas ta 2020. aastal. Ta on mänginud filmides "Tagurpidi torn" (2022), "Suu probleemid" (2022), "Tume paradiis" (2023), "Tähtsad ninad" (2023) ja "Sa pole üksi".
Leini vald

 
Leini [lein'ii] on vald Itaalias "città metropolitana di Torino"s.
Rahvusvaheline poliitiline sotsioloogia

Rahvusvaheline poliitiline sotsioloogia ("RPS") on interdistsiplinaarne analüütiline viis, mis uurib rahvusvahelisi suhteid nii empiiriliselt kui ka konstruktiivselt. Lähenemine ühendab rahvusvahelised suhted sotsioloogiaga, ajalooga, poliitikateooriaga, kriminoloogiaga ja juuraga. RPS lähenemised on kajastatud peamiselt International Political Sociology ajakirjas, mille eestvedajad – Didier Bigo, Jef Huysmans, Claudia Aradau – on olnud ka tähtsamaid RPSi panustajad.
RPS-i mõjutanud autorid.
Tähtsaim autor, kes inspireeris RPS teadureid on olnud Michel Foucault, kes väitis, et võim ei toimu alati ülevalt alla ning ei ole silmnähtav, vaid võim leidub igalpool, näiteks normides, keeles ning igapäevastes tegevustes. Foucault rõhutab eriti tugevalt keele ning diskursuse olulisust võimus ning toob välja, et näiteks „tõde“ või „oht“ ei ole iseenesestmõistetavad, vaid loodud mõisted. RPS juhindub Foucault' ideedest, kuidas võim toimib, mitte pelgalt riikide ning institutsioonidega, vaid igapäeva elus läbi suhtluse, positsioneerides suhtluse tähtsamale kohale kui toimijad . Lisaks Foucault'le on lähenemine mõjutatatud Pierre Bourdieu kirjutistest.
Julgeoleku uuringud.
RPSi lähenemist julgeolekule nimetatakse ka Pariisi Koolkonna julgeolekuks, mis kasvas välja vastandumaks traditsioonilisi julgeoleku uuringuid. Didier Bigo selgitab, et RPSi jaoks ei ole julgeolek jaotatud erinevateks uuritavateks objektideks, sest julgeolekut ei ole loogiline uurida kui n-ö "asja", mis kuuluks mingile teadusharule. Julgeolek on nimetus tegevustele, mis mingil teisel juhul oleks pelgalt vägivald, sundimine või hirmuõhutamine. Julgeolekul on lõpmatult palju tähendusi, seetõttu on oluline küsida, mida julgeolek teeb, mitte mis see on. Bigo jätkab, et julgeolekut peab uurima kui julgeolekustamise protsessi, mida teatud toimijad kasutavad ära, õigustamaks ebatavalisi ning vägivaldseid tegevusi.
Türgi astumine Euroopa Liitu

Türgi astumine Euroopa Liitu on protsess, mille tulemusel võib Türgi Vabariigist saada Euroopa Liidu liikmesriik. Türgi esitas avalduse Euroopa Liidu eelkäija Euroopa Majandusühendusega (EMÜ) liitumiseks aastal 1987.
Aastal 1950 sai Türgist 13. Euroopa Nõukogu liikmesriik. Aastal 1963 sai Türgist EMÜ kandidaatliige ning aastatel 1992–2011, mil ühendus lõpetati, oli Türgi Lääne-Euroopa Liidu assotsieerunud partner. Aastal 1995 sõlmisid Euroopa Liit ja Türgi tolliliidu ning aastal 1999 andis Euroopa Ülemkogu Helsingis toimunud tippkohtumisel Türgile ametlikult kandidaatliikme staatuse.
Läbirääkimised täieõiguslikuks liikmeks saamise üle algasid aastal 2005. Ettevalmistused liitumiseks venisid, 10 aasta jooksul hakati 35-st vajalikust nõudest tegelema 16-ga ning suudeti täita vaid 1. Aastal 2016 sõlmisid Euroopa Liit ja Türgi põgenike lepingu, millega loodeti liitumisprotsess taaskäivitada ning tagada Türgi kodanikele viisavabadus.
Pärast seda jäid läbirääkimised taas toppama. Euroopa Liit on Türgit süüdistanud inimõiguste rikkumises ning õigusriigi põhimõtete eiramises. Aastal 2017 teatasid Euroopa Liidu ametnikud, et referendumiga presidendi võimu suurendamine on vastuolus Kopenhaageni kriteeriumitega.
Aastal 2019 otsustas Euroopa Liidu parlamendikomisjon liitumisläbirääkimised pausile panna, Türgi võimud kritiseerisid seda otsust. Aasta 2025 seisuga on liitumisläbirääkimised 2019. aastast seisma jäänud, samuti ei ole toimunud arenguid liitumisettevalmistustes ega Euroopa Liidu-Türgi tolliliidus.
Aastal 2023 avaldas Türgi toonane suurim opositsioonijõud Kuue Laud vastastikuse mõistmise memorandumi ning selle poliitikud kinnitasid soovi liitumisprotsessiga jätkata kui neid sama aasta valimistel edu saadaks. Vabariikliku Rahvapartei juht ning opositsiooniliider Özgür Özel lubas võimule saades tagada võimalikult kiire liitumise Euroopa Liiduga. 2025. aasta seisuga on Euroopa Liidul veel kaheksa kandidaatriiki: Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Gruusia, Moldova, Montenegro, Põhja-Makedoonia, Serbia ja Ukraina.
Hüperkaltseemia

Hüperkaltseemia on vere normaalsest suurem kaltsiumisisaldus ehk vastavalt üle 2,6 mmol/L. Normaalne kaltsiumisisaldus on 2,1–2,6 mmol/L (8,8–10,7 mg/dL, 4,3–5,2 mEq/L).
Kõige tihedamini, ligemale 90% kõigist juhtudest, põhjustavad seda primaarne hüperparatüreodism või erinevad vähivormid.
Mark Messier Leadership Award

Mark Messier Leadership Award on auhind, mida antakse jäähokimängijatele, kes on näidanud National Hockey League'is pikema aja jooksul häid juhtimisomadusi nii jääl kui ka väljaspool liuvälja, olles sellega heaks eeskujuks tulevastele hokimängijate põlvkondadele.
Auhinna üleandmine erineb teistest NHL-i auhindade omast, mis antakse välja hooaja lõpus. Töö Mark Messier Leadership Awardi võitja väljaselgitamiseks algab juba käimasoleva hooaja jooksul, kui valitakse viis mängijat, kellele antakse igakuised juhtimisauhinna preemiad, mille järel hokilegend Mark Messier teeb lõpliku otsuse koostöös NHL-iga ja selle mängija nimi graveeritakse lõpuks karikale.
Auhind, mida hakati välja andma 2007. aastal, on nimetatud Mark Messieri järgi, keda paljud peavad jäähoki ajaloo parimaks liidriks. Ta on endiselt ainus, kes on olnud kahe Stanley karipa võitnud klubi kapten.
Karin Sirgmets

Karin Sirgmets (sündinud 13. aprillil 1981) on Eesti õpetaja ja haridusvaldkonna arendaja. Ta on lõpetanud Rakvere Gümnaasiumi 1999. aastal. 2025. aasta seisuga töötab ta Rakvere Reaalkoolis inglise keele õpetajana. Ta on tuntud oma aktiivse panuse poolest õpetamismetoodikate arendamisse, koostööpõhise õppimise edendamisse ning innovaatiliste õppematerjalide loomisesse. 
Hariduskäik.
Sirgmets omandas 2018. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi inglise keele õpetamises. Tema lõputöö kandis pealkirja "English Teachers' Perceptions of Collegial Coaching as a Means to Foster Improvement in Pedagogical Practices" ja keskendus kolleegidevahelisele juhendamisele kui õpetamisoskuste arendamise vahendile. Uurimuse käigus intervjueeris ta mitmeid õpetajaid ning analüüsis, kuidas kolleegide koostöö toetab professionaalset arengut. 
Õppeprojektid.
Lisaks koolitööle on Karin Sirgmets aktiivselt osalenud rahvusvahelistes haridusprojektides, sealhulgas Erasmus+ programmis. 2023. aastal osales ta koos teiste Rakvere Reaalkooli õpetajatega rahvusvahelises koostööprojektis, mille eesmärgiks oli jagada kogemusi ja täiendada õpetamisoskusi koostöö kaudu partnerkoolidega Euroopas.
Sirgmets on loonud ka mitmeid interaktiivseid õppematerjale, näiteks 3. klassi õpilastele mõeldud PowerPoint-esitluse, mis õpetab ingliskeelseid kehaosi liikumise abil. Selline lähenemine toetab keeleõppe lõimimist kehalise aktiivsusega ja aitab paremini materjali omandada. 
Isiklikku.
Karin Sirgmetsa õde on Kristi Mumm, kes on Eesti haridustegelane ning Tartu Forseliuse Kooli õppejuht.
Mobiilne heitemõõtmissüsteem

Mobiilne heitemõõtmissüsteem (inglise keeles "Portable Emissions Measurement System", PEMS) on aparaat, mida saab ajutiselt kinnitada sõidukile heitgaaside mõõtmiseks reaalsetes sõiduoludes, ilma et see oleks sõiduki külge alaliselt integreeritud. Erinevalt traditsioonilistest dünamomeetril põhinevatest meetoditest, mis simuleerivad sõiduki liikumist statsionaarsetes tingimustes, võimaldab PEMS mõõta heitgaaside reaalsetes sõidutingimustes.
Mobiilne heitemõõtmissüsteem on väike aparaat, millega saab mõõta auto või muu mootorsõiduki tekitatud heitgaase – ehk seda, mida summutist õhku paiskub. Seda kasutatakse näiteks kontrollimaks, kas sõiduk vastab keskkonnanõuetele ka liikluses, mitte ainult laboritingimustes.
Koks

Koks (, mis omakorda tuleneb või "coaks") on kõva, poorne ja hallikas tahke jääk, mis saadakse kivisöe kuumutamisel (koksistamisel) temperatuuril umbes 1000 °C õhu juurdepääsuta. Koksistatakse ka pruunsütt, põlevkivi vms.
Kivisöekoks koosneb peamiselt süsinikust (96–98%), selle kütteväärtus on umbes 29 megadžauli/kg (umbes 7000 kcal/kg). Kivisöe koksistamise või kuivdestilleerimise protsessis saadakse lisaks koksile ka teisi saadusi, näiteks koksigaasi ja kivisöetõrva.
Metallurgias kasutatakse koksi kõrgahjude kütusena. Kivisöe koksistamisel (nt Tallinna ja Tartu Gaasitehases) saadud gaasi on kasutatud tänavavalgustite kütusena.
Harkrist

Harkrist (inglise keeles "pall", prantsuse keeles "pairle") on heraldikas üks auväärsetest ordinaaridest, mis meenutab kujult Y-tähte. Selle püstharu laius on tavaliselt kolmandik või veidi vähem kogu kilbi laiusest, kõik kolm haru ulatuvad normaaljuhul kilbi servadeni.
Erivormid.
Harkrist võib vapikilbil esineda ka 180 kraadi pööratud kujul (allasuunatud harkrist, "pairle renversé"). Mõnedel lippudel on harkrist 90 kraadi pööratuna.
Kui harkristi harud ei ulatu kilbi servadeni, on see lahtine harkrist ("pall couped", "pairle alésé").
Kui harkristi harude laius on pool kuni kolmandik tavalisest, on tegemist väikese harkristiga ("pairle diminué")
Dick Schoof

Dick Schoof (õieti Hendrikus Wilhelmus Maria Schoof; sündinud 8. märtsil 1957) on Hollandi poliitik ja riigiteenistuja. Alates 2. juulist 2024 on ta Hollandi peaminister.
Siivertsi võrgujäänus

Siivertsi võrgujäänus on dateeritud 6150 eKr, mis teeb sellest vanima teadaoleva võrguleiu Eestis. Kalavõrgu katked avastati aastatel 1930–1931 Narva linnast, Siivertsi piirkonnast. Leiu juurde kuulusid võrgukivi, nöörijäänused, võrgukäba, töötlemata männikoored ja lubjakivid. 
Ajalugu.
Leiukoht avastati 1930. aastal kuivenduskraavi kaevamisel, mille käigus tulid päevavalgele kolm luust tööriista: üks hülgeahingu või noole ots ja kaks jäätuura (mõlemad on tänaseks kadunud). Tulenevalt leidude erakordsusest pälvis paik arheoloogide tähelepanu ja 1931. aastal korraldati seal Richard Indreko juhtimisel arheoloogilised kaevamised. Uurimistöö käigus tuvastati, et leiuala oli kaetud paksu turbakihiga, milles ei esinenud inimtegevuse jälgi. Selle alt avastati settekiht, kust saadi kalapüügiga seotud arheoloogilisi leide. Vähese arvu tõttu on oletatud, et tegemist ei ole kaluripaadi hukkumise tagajärjel vette sattunud esemete, vaid mõnel muul põhjusel uppunud riistadega.
Kiviaegsed võrgujäänused on haruldased ka laiemas Põhja-Euroopa kontekstis. Leiule on teada paralleele Taanist või Soomest (nt Antrea leid). Koos võrgujäänustega avastatud lõikamisjälgedega põdrasarvest tehti radiosüsinikudateering. See võimaldas dateerida võrgujäänuse umbkaudu 6150. aastasse eKr. Geoloogia andmed viitavad, et settekiht, kust pärines võruleid, on kujunenud antsülus-aja lõpus ja litorina-aja alguses. 
Kirjeldus.
Võrgukomplekti kuulus võrgukivi ehk -raskus, mille materjaliks on Armin Öpik määranud kohaliku liivakivi. Nende raskuste küljes oligi säilinud pärnaniinest valmistatud S-keeruga korrutatud võrgunööride jäänused, ühel pool üks ja teisel kolm fragmenti. Samamoodi olid omavahel kokku keeratud ka Soome Antrea võrguleiu nöörid, kuid neil olis olemas ka sõlmekohad. Analoogseid võrgukive on leitud teistest mesoliitilistest asulatest, kuid niinenöörist võrgukatke on vanim ja ainuke omataoline leid Eestis. Võrgukivi saadi 3,4 m sügavuselt. 
Võrgukäba on tehtud männikoorest, voolitud nüriotsalise ovaali kujuliseks ja selle labaküljed silutud. Üks ots oli murdunud. Säilinud otsas on väike auk (0,5 x 0,3 cm) nööri läbi pistmiseks. Käba on 18 cm pikk, suurim laius on 7,8 cm ja paksus 1,7 cm. Leitud 3,27 m sügavuselt. 
Kaevamistel võeti üles mitu männikooretükki ning üksikuid lubjakive, millel puudusid selged töötlemisjäljed. Siiski on oletatud, et need esemed täitsid võrgukivide funktsiooni.
Russula depallens

Russula depallens on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Kübar on kollakas-roosakas-valge, eoslehekesed kollakad, kibedad, seeneliha maheda maitsega.
Esineb kaskede all.
Parisselja rabaleid

Parisselja rabaleid on üks terviklikumaid arheoloogilisi rõivajäänuseid Eestis ja varaseim teadaolev arheoloogiline rõivaleid Pärnumaalt. Leiukomplekti kuuluvad kuuejäänused, sääremähised, katked kõlapaelast ja neljatahulistest nööridest. Rõivad olid kokku pandud ja asetatud okaspuust laudade alla, mistõttu peetakse seda võimalikuks rabaohvriks. 
Ajalugu.
Rõivakomplekt avastati 1917. aastal kuivendustööde käigus Parisselja rabast, ligikaudu 15 km Pärnu linnast põhja pool Sauga jõe vasakkaldalt. Leiuks oli riidepamp, mis sisaldas umbkuue jäänuseid, sääremähiseid, kõlavöö katkeid ning neljatahulisi nööre, millega pamp oli kinni seotud.
Süsinikudateeringu põhjal on leid 16. sajandist või 17. sajandi algusesest. Parisselja rabaleid on eriline, kuna tegemist on ühe vähestest säilinud rõivakomplektidest, mis pakub teavet tolleaegse maarahva rõivastuse kohta. Komplekti on peetud meeste rõivastuseks, kuid universaalne lõige ning tinulistega ääristatud servad viitavad võimalusele, et tegemist võis olla ka naisterõivastega.
1919. aastal jõudsid leiud Eesti Rahva Muuseumisse, kus neid säilitatakse tänaseni.
Tehnilised omadused.
Komplekt on valmistatud muinasajale omases kudumistehnikas. 
Varrukateta umbkuue kangas on kootud villasest lõngast, kasutades 2/2 toimset sidust. Kangas valmistati tõenäoliselt raskustega püsttelgedel. Kasutatud villale on iseloomulik jämedus ja kiudude läbimõõdu varieeruvus, mis osutab selle, et materjal on saadud kohalikult maalambalt. Kuue lõige on lihtne. Umbes 236 cm pikusele 62 cm laiusele kangatükile lõigati keskele 15–16 cm peaava ning külgedele lisati küljesiilud. Õmblusteks kasutati taimsest kiust niiti. Kaeluse- ja varrukaavad kaunistati tinulistega, kaelaava esiosa ehtis heledast, jämedast lõngast tikitud triip. Dekoratiivseks elemendiks olid ka kaks tumedamat pikitriipu, mis olid kangasse kootud mõlemale poole kaelust.
Sääremähised on valmistatud 2/2 murdnurktoimsest villasest kangast, mis on samuti kootud raskustega püsttelgedel. Kangaribad on 265–275 cm pikkused ja umbes 13 cm laiused. Komplekti kuulunud kahevärvilised punutud neljatahulised nöörid võisid olla sääremähiste kinnitamiseks. 
Kõlapael on olnud kahevärviline ja täitnud arvatavasti vöö funktsiooni. Kahe katke kogupikkus on ligikaudu 162 cm ning paela laius 17 mm.
Leidude heale säilivusele aitas kaasa rabades olev hapnikuta, kergelt happeline keskkond ja tanniinide konserveeriv toime.
Stefan Callenius

Stefan Callenius (sünd. Köyliö Satakunta Soome – 1699 Tarvastu Tarvastu kihelkond) oli Eesti luteriusu vaimulik.
Stefan Callenius (ka Stephanus Nicolai Callenius, Stephan Callenis) õppis Turu Akadeemias (1646–1652) ja Academia Gustavianas Tartus (1654) usuteadust. Ordineeriti 1655 Tartus pastoriks.
Aastatel 1658–1699 oli ta Tarvastu Peetri koguduse pastor, 1679. aastast Pärnu alamkonsistooriumi liige, 1690. aastast Pärnu (?) praost.
Türgi relvajõud

Türgi relvajõud (türgi keeles "Türk Silahlı Kuvvetleri", TSK) on Türgi Vabariigi sõjavägi. Türgi relvajõud koosnevad maaväest, mereväest ja õhuväest. Relvajõudude juhataja on kindralstaabi ülem. Sõjaajal on kindralstaabi ülem presidendi nimel relvajõudude ülemjuhataja ning president parlamendi nimel sõjaväe kõrgema juhatuse esindaja. Kindralstaap vastutab ka suhtluse eest teiste NATO riikide ja muude liitlastega.
Türgi relvajõud asutati pärast Osmanite Riigi lagunemist. Sõjavägi võttis endale kohustuse kaitsta riigiideoloogia kemalismi väärtusi, nagu sekularism. Türgi liitus NATO-ga 1953. aastal ning sellele järgnes sõjaväe kiire kaasajastamine. Türgi saatis Korea sõtta Lõuna-Korea ja NATO vägedele appi peaaegu 15 000 sõdurit. 1980. aastate lõpus oli uus reformiperiood. Türgi väed on osa Euroopa Ülemkogu käsutuses olevast lahingugrupist, kus nad tegutsevad koos Itaalia ja Rumeeniaga. Türgi on aktiivne ka Euroopa Liidu ja NATO Eurocorpsi staabis.
Türgi sõjavägi on pärast Ameerika Ühendriikide relvajõude NATO suuruselt teine sõjavägi. Türgi on ka üks viiest NATO riigist, mille territooriumil on võõrad tuumarelvad (ülejäänud neli on Belgia, Saksamaa, Itaalia ja Holland).
Ahmed Barzani mäss

Ahmed Barzani mäss oli ülestõus 1930. aastate alguses Iraagi põhjaosas. See oli Barzanide esimene suurem vastuhakk ning kokku kolmas kurdide mäss kaasaegses Iraagis. Vastuhakk algas 1931. aastal kui ühel Lõuna-Kurdistani juhtidest Ahmed Barzanil õnnestus kurdide väed ühendada. Ahmed Barzani kaasas ülestõusu palju kurdi vägesid, üks sündmuste keskne tegelane oli tema noorem vend Mustafa Barzani. Lõpuks õnnestus Iraagi sõjaväel Suurbritannia abiga mäss siiski maha suruda ning Barzanid pidi pakku minema.
Hiljem põgenes Ahmed Barzani Türki, kus ta kinni peeti ning Lõuna-Iraaki eksiili saadeti.
Lester Patrick Trophy

Lester Patrick Trophy on iga-aastane autasu, mida National Hockey League annab isikule, kes on andnud oma panuse jäähoki arengusse Ameerika Ühendriikides. 
See autasu loodi 1966. aastal. Trofee on nimetatud Lester Patricku järgi, kes oli Victoria Cougarsi ja New York Rangersi mängija ja treener ning aitas kaasa jäähoki arengule.
Mari Rantanen

Mari Rantanen (sündinud 29. märtsil 1977 Lappeenrantas) on Soome poliitik, ta on põlissoomlaste erakonna liige. Ta on töötanud Petteri Orpo valitsuse siseministrina alates 20. juunist 2023. Ta puudus ministrikohalt 2024. aasta septembrist novembrini (sellel ajal asendas teda Soome tööminister Lulu Ranne).
Enne poliitilist karjääri on ta töötanud nii parameediku kui ka politseinikuna.
2012. aasta kohalike omavalitsuste valimistel esindas ta Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteid, kuid aastal 2014 läks ta üle põlissoomlaste erakonda.
Ta on olnud linnavolinik, linnavalitsuse ning sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige.
2019. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta põlissoomlaste erakonnast 2924 häälega Helsingi valimisringkonnast eduskunna liikmeks. Eduskunnas oli ta aastatel 2019–2022 õiguskomisjoni liige. Novembris 2022 sai tast halduskomisjoni esimees. 
2023. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta põlissoomlaste erakonnast 3826 häälega Helsingi valimisringkonnast eduskunna liikmeks.
Ta on 23. juunist 2023 Soome siseminister Petteri Orpo valitsuses.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tütre ema. Ta elab koos perega Helsingis.
Halg (heraldika)

Halg (prantsuse keeles "billette", inglise keeles "billet") ehk sindel (saksa keeles "Schindel" 'sindel') on heraldikas subordinaar või vapikujund, ristkülikukujuline objekt, mis enamasti on vertikaalne, ent võib esineda ka horisontaalselt. Samuti võivad halud esineda vapikilbi taustamustrina, "billeté".
Inglismaa heraldikas käsitletakse halgu subordinaarina. Prantsusmaa heraldikatraditsioonis loetakse see vapikujundite ("meubles") hulka.
Ehmed Barzanî

Ehmed Mihemed Barzanî (1896 – 11. jaanuar 1969; kurdi keeles ئه‌حمه‌د محه‌ممه‌د بارزانی; ka Xodan (خودان)) oli kurdide juht Barzani hõimust. 
Tema esimene suurem mäss toimus 1931. aastal, kui ta allutas endale teised kurdi hõimud ning seejärel saavutas mõningase edu Iraagi sõjaväe vastu. Ta oli Lõuna-Kurdistani Barzani hõimu pealik. Ehmed Barzani võitles koos oma noorema venna Mustafa Barzaniga Iraagi võimude vastu 1920. ja 1930. aastatel.
Kolmnurk (heraldika)

Kolmnurk (inglise keeles "gyron", prantsuse keeles "giron") heraldikas on subordinaaride hulka kuuluv kujund, mille üks külg on vapikilbi serv ja selle vastas asuv nurk asub kilbi keskel.
Kolmnurk tekib kaheksaks osaks kiiljaotatud ("gironné") kilbil. Vaikimisi on kolmnurga asukoht parema külje ülemine serv, ent kolmnurk võib asuda kilbi ükskõik millises servas, mis mainitakse ära vapi kirjelduses.
Erijuhtumid.
Heraldiline kolmnurk võib olla ka kujund, mis tekib kilbi kiiljaotamisel kuueks ("mal-gyronné"), kümneks, kaheteistkümneks, neljatestkümneks või kuueteistkümneks osaks, ent need juhtumid on haruldasemad. Vapi kirjelduses nimetatakse ära jaotus ja kolmnurga positsiooni number alates esimesest kohast paremal servas.
Rist (heraldika)

Rist (prantsuse keeles "croix", inglise keeles "cross", saksa keeles "Kreuz") on heraldikas üks auväärsetest ordinaaridest, kuid samuti võib ta olla vapikujund. 
Ajaloost.
Rist on heraldikas üks levinumaid kujundusi. Lääne-Euroopa heraldika traditsiooni kujunemisaeg 11. ja 12. sajandil langeb kokku ristisõdade perioodiga, mil kristliku risti kasutamine tõusis vappidel olulisele kohale.
Kirjeldus.
Ordinaarina ulatub rist tavajuhtumil kilbi servadeni, kuid kui ristiharud lõpevad enne kilbi servi, nimetatakse seda lahtiseks ristiks ("croix alaisée", "cross alesée"). Ordinaaride hulgas peetakse risti erikujudeks kaldristi ja harkristi. Kõiki neid heraldilisi riste kasutatakse palju ka tänapäeva riigilippudel.
Erikujud.
Heraldikas tekkis hiliskeskajal ja varauusajal rohkelt risti erikujusid, mida kasutati vappidel vapikujundina. Erikujud võisid põhineda võrdhaarsel kreeka või pikendatud haaraga ladina ristil. Sageli olid need seotud mõne konkreetse rüütliorduga, näiteks Calatrava rist, Kristuse Ordu rist või Malta rist.
Gustav Dumpf

Gustav Dumpf (28. veebruar 1806 Õisu – 29. aprill 1845 Rannu) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tartu kubermangugümnaasiumis, 1823–1827 õppis Tartu Ülikoolis usuteadust. Oli koduõpetajaks Liivimaal ja Eestimaal, sh ka kodukooliõpetajaks Eestimaal õpetaja Knüpfferi juures, kus ta pidas ka oma prooviaasta. Ordineeriti õpetajaks 11. augustil 1835.
Oli 1835–1845 Rannu Püha Martini koguduse pastor.
Isiklikku.
Tema isa oli Georg Friedrich Dumpf(f) (1777–1849) dr. med., Viljandi kreisiarst 1813–1849.
Wilhelm Friedrich Steingrüber

Wilhelm Friedrich Steingrüber (4. detsember 1761 Schleiz Voigtland Tüüring – 19. november 1834 Rannu) oli Liivimaa vaimulik.
Õppis Rudolfstadti gümnaasiumis ja seejärel Jena Ülikoolis usuteadust. Oli koduõpetajaks 1783. aastast Liivimaal. Ordineeriti õpetajaks 18. detsembril 1804.
Oli 1804–1808 Tori koguduse ja Rannu Püha Martini koguduse pastor.
Sõmeru-Näpi rahvaspordiväljak

Sõmeru-Näpi rahvaspordiväljak on spordiväljak Sõmerul.
Väljak renoveeriti 2021. aastal. Väljaku koosseisu kuuluvad aastaringselt kasutatav 45 × 72 m mõõtmetega kunstmurukattega jalgpalli harjutusväljak, kergejõustikuala, 330 m jooksuringid, 140 m sprindisirged, kuulitõukesektor, kaugushüppekastid, osavus- ja virgestusala, aiaga eraldatud pallimängude plats (korvpall, tennis, võrkpall) ja liikluslinnak.
Mainzi toomkirik

Mainzi toomkirik (ka Mainzi Püha Martini katedraal; saksa keeles "Hohe Dom St. Martin zu Mainz" või lühendatult "Mainzer Dom") on katoliku katedraal ning endise Mainzi peapiiskopkonna ja tänapäevase Mainzi piiskopkonna peakirik. 
Toomkirik on pühendatud pühale Martinile ja kooriruum pühale Stefanusele. 
Ajalugu.
975. aastal nimetas Saksa-Rooma keiser Otto II oma kaaskondlase Willigise Mainzi peapiiskopiks ning ertskantsleriks, kes alustas linna uue toomkiriku ehitust, mis pidi üle võtma kahe kohaliku kiriku, Püha Johannese kiriku ehk vana toomkiriku ja Püha Albani kloostri, funktsioonid. 
Mainzi toomkirik pühitseti sisse 29. või 30. augustil 1009. Pühitsemispäeval sai kirikus alguse tulekahju, millest jäi puutumata vaid vana toomkirik. Kiriku taastamistööd jäid järgmiseks 20 aastaks seisma ning viidi lõpuni alles peapiiskop Bardo ajal, kes toomkiriku 1036. aasta uuesti sisse pühitses. Tseremoonial osalesid lisaks 17 piiskopile ka keiser Konrad II ja keisrinna Gisela koos troonipärija ning tulevase keisri Heinrichiga.
1081. aastal toimus toomkirikus uus põleng. Kirikus viidi parandustööd läbi keiser Heinrich IV all. 1137. aastal valmis ka püha Gotthardile pühendatud kabel. 
Katedraalile tehti järgnevate aastasadade jooksul mitmeid juurdeehitusi. 1793. aastal aset leidnud Mainzi piiramisel läks toomkirik taas põlema. Prantsuse sõdurite vandaalitsemise tõttu hävis ka suur osa katedraali sisustusest. Piiskop Joseph Ludwig Colmar alustas minimaalseid restaureerimtöid. 1803. aastal lammutati ka toomkiriku juurde kuulunud "Liebfrauenkirche". 
Teise maailmasõja ajal sai toomkirik 1942. aasta 11. ja 12. augustil ning 1944. aasta 8. ja 9. septembril toimunud pommirünnakutes kahjustada. 1975. aastal viidi katedraalis läbi laialdaseid restaureerimistöid. 2004. aastal paigaldati kirikusse kaks Johannes Schreiteri poolt valmistatud klaasakent.
Andreas Chalenius

Andreas Chalenius (sünd. Turu Soome – 1735 Lüganuse Lüganuse kihelkond) oli Eesti luteriusu vaimulik.
Andreas Chalenius (ka Challenius Andreas Christierni) õppis Turu katedraalikoolis, Turu Akadeemias. Ordineeriti 17. mail 1705 Turus pastoriks.
Oli Soome kirikus Eura kirikuõpetaja abiline 1705. Põhjasõja ajal, 1716. aastal deporteeriti Soomest Venemaale ja aastatel 1716–1735 oli ta Eestis Virumaal Alutagusel Lüganuse Ristija Johannese koguduse pastor.