tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alexander Anton Rosenberg

Alexander Anton Rosenberg (21. august 1839 Võidula mõis, Vändra kihelkond – 27. mai 1926 Tartu) oli Eesti arstiteadlane ja morfoloog.
Rosenberg õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust aastail 1858–1865 ja sai meditsiinidoktori kraadi 1867. aastal. Ta oli Tartu Veterinaariainstituudi professor aastail 1868–1893. Ta uuris neerude ja jäsemeluude embrüoloogiat. Aastail 1877–1882 kogus ta Lõuna-Prantsusmaalt suure hulga subfossiilsete ja retsentsete loomade luid ja hambaid.
Elulugu.
Alexander Anton Rosenberg oli baltisakslane ja klaasivabriku juhataja poeg.
Ta õppis 1858–1865 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas; meditsiinidoktor (1867, TÜ), väitekiri "Untersuchungen über die Entwicklung der Teleostierniere". Oli 1868–1869 Tartu Veterinaariakooli zootoomia ja füsioloogia adjunkt, 1869–1873 professor, 1873–1876 Tartu Veterinaariainstituudi (TVI) erakorraline professor ja 1876–1893 korraline professor, 1893–1915 TVI raamatukogu juhataja. 1898. aastast TVI auliige. Ta oli Saksa Looduseuurijate Akadeemia Leopoldiana auliige ning Looduseuurijate Seltsi tegev- ja auliige ning 1905. aastast Pärnu Vanaaja Uurimise Seltsi auliige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: loomade ja jäsemeluude embrüonaalne areng. 3 teaduspublikatsiooni. Kogunud üle 20 000 ühiku subfossiilsete ja retsentsete loomade luid ja hambaid (1877 ja 1882 Lõuna-Prantsusmaalt). Määranud arheoloogilistel kaevamistel leitud luid.
Andreas Rosenberg

Andreas Rosenberg (3. november 1924 Tartu – 29. august 2017 Minneapolis) oli eesti biofüüsik ja -keemik.
Elukäik.
Andreas Rosenberg oli advokaat Friedrich Rosenbergi ja proviisor Marta Jürgensteini poeg.
Lõpetas 1945 Sigtuna Eesti Keskkooli ja 1951 Lundi Ülikooli keemia erialal; "fil. lic." (1956, Uppsala Ülikool), PhD (1960, Uppsala Ülikool), väitekiri "The Role of Metal Ions in the Catalytic Action of Peptidases". Täiendas end 1961–63 USA-s Minnesota Ülikoolis. Oli 1963–64 Uppsala Ülikooli biokeemiainstituudi dotsent, 1964–66 Minneapolises Minnesota Ülikooli "assistant prof.", 1966–72 "assoc. prof.", 1974–2000 biokeemia ja biofüüsika professor, aastast 2000 emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: valkainete füüsikaline keemia; biokeemiliste protsesside molekulaarsed mudelid, immunoteraapia, allergia laboratoorne diagnostika, optiliste meetodite kasutamine biokeemias. American Chemical Society, Biophysical Society, American Society of Biological Chemists ja American Society for Cell Kineticsi liige. 155 teaduspublikatsiooni.
Peder Rosenstand Wøldike

Peder Rosenstand Wøldike (4. september 1855; sünnikoht 2007. aasta haldusjaotuse järgi Tårnby vald, Pealinnapiirkond, Taani – 25. veebruar 1935; surmakoht 2007. aasta haldusjaotuse järgi Bispebjergi rajoon, Kopenhaageni vald, Pealinnapiirkond, Taani) oli Taani ja Eesti maaparanduse eriteadlane ja insener.
Elulugu.
Lõpetas 1873. aastal gümnaasiumi Ålborgis ja 1880. aastal Kopenhaageni Tehnikaülikooli tehnikakandidaadina. Oli aastatel 1880–1882 matemaatikaõpetaja. 
Aastatel 1882–1884 oli ta Skåne riikliku kultuuriinspektori (maaparanduse alal) assistent Rootsis. Ta oli aastatel 1892–1897 uuesti Taanis, aastatel 1892–1894 oli ta erainsener põllumajanduses ja töötas aastatel 1894–1897 Sälundi mõisas (tolleaegne tippmajand).
Aastatel 1884–1892 ja uuesti aastatel 1897–1909 oli ta Eestis maaparandusinsener. 
Tema juhtimisel alustati kuivendustöid Kastre-Peravallas – praegusel Järvseljal. Ta oli aastatel 1897–1909 Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi juurde loodud Liivi- ja Eestimaa Maakultuuri Büroo tehniline juhataja (büroo sai 1900. aasta Pariisi maailmanäituselt suure hõbemedali).
Ta osales 1908. aastal senaator Konstantin Pahleni juhitud Turkestani kindralkubermangu revisjonis ja oli seal seotud Näljastepi niisutustööde projektiga. Aastast 1910 oli ta Kaunase Maakultuuri Büroo tehniline juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: maaparandusprojektide valmistamine, põikidrenaaži kasutuselevõtt.
Oma esimesel Eesti-perioodil kujunes tal programm tehnokraatiast kui vahendist, mis päästaks maailma klassivõitlusest. Pärast Eesti-perioodi avaldas ta Taanis mitu selle-alast teost. Ta viitas oma teostes otseselt utopistlikele mõtlejatele Edward Bellamyle ja Theodor Hertzkale. Tema teosed tekitasid Taanis diskussiooni ning teda loetakse Taani tehnokraatliku maailmavaate rajajaks.
Oma teisel Eesti-perioodil avaldas ta 1905. aastal raamatu "Land-Stadt und Stadt-Land. Entwurf einer Technik der Volkswirtschaft", milles püüdis anda lahenduse linna ja maa vastuolude kaotamisele.
Elsa Amalie Rosenstein

Elsa Amalie Rosenstein (22. aprill 1907 Kronau, Hersoni kubermang, Ukraina – 2.märts 1987 Saksamaa) oli Eesti arst ja geoloog.
Elukäik.
Elsa Amalie Rosenstein oli arsti tütar, rahvuselt sakslane.
Ta lõpetas 1923 Paide Saksa Ühisgümnaasiumi, 1931 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna ja 1941 Müncheni Ülikooli arstiteaduskonna; loodusteaduse magister (1933, TÜ), väitekiri "Borealis-lubjakivide mikrofüsiograafia", meditsiinidoktor (1941, Müncheni Ülikool). Õppis 1923–1931 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1931–1938 arstiteaduskonnas. Baltisaksa Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Töötas 1938. aastal Tartu Ülikooli geoloogiakabinetis abilisena. 1939 põgenes Saksamaale. Oli Müncheni Ülikooli kliiniku asearst ja hiljem Bad Reichenhallis eraarst.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti alamsiluri lademete litoloogia, stratigraafia ja kivistised. Oli 1930. aastail Eesti tuntumaid siluri kivististe uurijaid; tegi kindlaks lasumusrikete esinemise Pandivere kõrgustiku läänenõlval. 11 teaduspublikatsiooni.
Arnold Rosental

Arnold Rosental (sündinud 29. augustil 1937 Leningradis) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Arnold Rosental on teenistuja poeg.
Lõpetas 1956 Tartu 1. Keskkooli, 1961 TÜ füüsika osakonna ja 1967 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Некоторые особенности тока, органиченного обьемним зарядом, в твердом теле". Täiendas end 1978–1979 Tokyo Tehnoloogiainstituudis ja 1989 McMasteri Ülikoolis (Kanada). Oli 1961–1962 TÜ Eesti NSV TA Füüsika Instituudis: mehaanik, 1962–1964 ja 1967–1975 nooremteadur, 1975–1986, 1990–1992 ja aastast 2003 vanemteadur, 1986–1990 juhtivteadur, 1992–2002 kiletehnoloogia töörühma juhataja. Aastast 2005 Eesti Nanotehnoloogiate Arenduskeskuse projektijuht. 1976–1982 TÜ tahkisefüüsika (aastast 1987 laseroptika) kateedri vanemõpetaja ja 1982–1995 dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tahkisefüüsika ja -tehnoloogia, sh ruumlaengujuhtivus, pooljuhtlaserid, oksiidide aatomkihtsadestamine, aatomkihtsadestamise optiline reaalajaseire (uudismeetod) ja pooljuht-gaasisensorid. Üle 100 teaduspublikatsiooni. Eesti NSV riiklik preemia (1982, kollektiivis).
Alar Rosentau

Alar Rosentau (sündinud 22. jaanuaril 1975 Võrus) on eesti geoloog.
Elukäik.
Alar Rosentau on kooliõpetaja ja töölise poeg.
Lõpetas 1993. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli magistrikraadiga (geoloogia, 2001, TÜ), väitekiri "Looduslike ehitusmaterjalide majandus- ja keskkonnageoloogiline analüüs Võru maakonna näitel"; sai doktorikraadi (geoloogia, 2006, TÜ) väitekirjaga "Development of Proglacial Lakes in Estonia" (Tartu, 2006). Täiendas end 2003. aastal Rootsis Stockholmi Ülikooli kvaternaarigeoloogia ja loodusgeograafia osakonnas (Rootsi Instituudi stipendiaadina) ja 2006. aastal Läänemere uuringute instituudis Saksamaal Warnemündes (külalisteadur).
Oli 1999. aastal Tartu Ülikooli geoloogia instituudi vanemlaborant, 2000 insener, 2001–2005 vaneminsener, 2005. aastast Tartu Ülikooli ajaloo osakonna arheoloogia õppetooli erakorraline teadur, 2007 ka geoloogia instituudi erakorraline teadur. Ta õpetab Tartu Ülikoolis geoloogia seadusandluse ja kaevandusalade rekultiveerimise kursuseid. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Läänemere ja hilisjääaegsete jääpaisjärvede paleogeograafia. Maavarade kaevandamise keskkonnamõju. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Mario Rosentau

Mario Rosentau (sündinud 4. novembril 1962 Viljandis) on eesti õigusteadlane ja filosoof.
Elulugu.
Lõpetas 1981 Põltsamaa Keskkooli, 1986 TÜ õigusteaduskonna; "M.Sc." (filosoofia, 1998, TÜ), väitekiri "Kosmoloogiline antroopsusprintsiip (filosoofilised aspektid)", "Ph.D." (õigusteadus, 2004, TÜ), väitekiri "Õiguse olemus: sotsiaalse käitumise funktsionaalne programm". Täiendas end 2000–2001 Helsingi Ülikoolis. Oli 1988–89 Eesti Kaubandus- ja Tööstuskoja rahvusvaheliste kaubandussuhete vanemkonsultant, 1989–90 välisministeeriumi I sekretär, 1991–94 AS TAU juhataja esimees, 1996–98 Romario Digitator Press Oy esimees, 1999–2001 Suomen Ilmakuva Oy müügijuht Eestis, 2003–2005 advokaadibüroo Borenius&amp;Kemppinen jurist, aastast 2005 TÜ õigusteaduskonna võrdleva õigusteaduse lektor ja aastast 2013 vandeadvokaat advokaadibüroos HansaLaw.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: infoühiskonna olemus ja IT-õigus, õiguse vajaduse funktsionaalne ja epistemoloogiline käsitlus, teadmis- ja tõendamispõhine argumentatsioon õiguses, inimtegevuse oskusteabe üldine otstarbe-analüüs; inimvajaduste kui elamise normtasemete teooria.
Arvo Rosenthal

Arvo Rosenthal (sündinud 16. detsembril 1954 Tartus) on eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu.
Arvo Rosenthal on zootehniku poeg.
Lõpetas Tartu 5. Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1988, TRÜ), väitekiri "Отделенные результаты лечения инфаркта миокарди в зависимости от консервативной и оперативной тактики лечения". Oli 1979–1980 Tartu Kliinilise Haigla intern. Aastatel 1980–1982 oli Nõukogude armees. Aastatel 1983–1988 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi südame isheemiatõve labori lepinguline nooremteadur, 1988–1993 Tartu Ülikooli Kardiovaskulaarkirurgia Tallinna Teaduskeskuse noorem ja vanemteadur, 1982–97 ka Tallinna Kiirabi Haigla südamearst, aastast 1994 eraarst Tallinnas.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: müokardi infarkti ravitulemused. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Theodor Erich Rosenvaldt

Theodor Erich Rosenvaldt (ka Rosenvald; 24. märts 1888 Risti vald, Harjumaa – 22. august 1947) oli Eesti rohuteadlane.
Elulugu.
Theodor Erich Rosenvaldt oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1916 Harkovi Ülikooli apteekri abilisena, 1920–1923 õppis Tartu Ülikoolis farmaatsiat; "mag. pharm." (1924, TÜ), väitekiri "Emajuure ekstrakti ("Extractum Gentianae") mõjuainete ärarippuvus valmistamisviisist". Oli 1910–1913 ja 1914–1918 farmatseut Vene armees ning 1913–1914 Tallinna apteekides. Osales 1918–1920 Vabadussõjas. 1919–1920 Tallinna 1. sõjaväehaigla apteegi abijuhataja. 1920 keemia-farmaatsialabori Remedia asutajaid ja aastast 1924 abijuhataja. 
1927. aastast ajakirja Pharmacia vastutav toimetaja, 1928. aastast peatoimetaja. 
Aastast 1938 analüütilise labori asutaja ja juhataja.
Theodor-Erich Rosevald on maetud Tallinna Liiva kalmistule.
Argo Rosin

Argo Rosin (sündinud 9. augustil 1972 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ta õppis aastatel 1979–1987 Tallinna 4. Keskkoolis, lõpetas 1991. aastal Tallinna Polütehnikumi elektronarvutite ja 1996. aastal Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika alal; tehnikateaduste magister (1998, TTÜ), väitekiri "Programmeeritavad kontrollerid (ülikooliõpik)", tehnikateaduste doktor (2005, TTÜ), väitekiri "Kergrööbastranspordi juhtimine, talitlusjärelevalve ja diagnostika". Täiendas end Saksamaal 1994–1996 ja 2000–2001.
Ta töötas aastatel 1998–2001 AS Contactus peaautomaatikuna ning oli 2004–2023 OÜ Süsteemitehnika juhatuse liige.
Rosin töötab Tallinna Tehnikaülikooli elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudis (kuni 2012 elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2013–2016 elektrotehnika instituut) aastast 1995: insener 1995–1997, teadur 1998–2005, vanemteadur 2005–2018, kaasprofessor tenuuris 2018–2024, alates 2024 täisprofessor tenuuris.
Ta oli 2011–2016 Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu liige ja 2017. aastast senati liige, 2012–2016 Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna prodekaan. 2017. aastast on Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskonna prodekaan ja senati teaduskomisjoni liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elektri tarkvõrgud ja elektrivarustus, robotitehnika ja automatiseerimine, elektriajamid ja jõuelektroonika, energeetika, ühistranspordi juhtimis-, talitlusjärelevalve- ja infosüsteemid, telemaatika. Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi (IEEE), Eesti Inseneride Liidu, Eesti Transpordi ja Teede Ühingu ning Eesti Moritz Hermann Jacobi Seltsi liige.
Temalt on ilmunud üle 140 teaduspublikatsiooni.
Heino Ross

Heino Ross (15. oktoober 1929 Rakvere vald, Virumaa – 18. jaanuar 2022) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Heino Ross oli kooliõpetajate poeg ja Juhan Rossi vend.
Lõpetas 1948 Tartu 1. Keskkooli, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, 1957 Leningradi Elektrotehnika Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1959, samas), väitekiri käsitles allveelaevade demagneetimist. 
Oli 1957 TTÜ elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide kateedri assistent, 1957–1960 teoreetilise ja üldelektrotehnika kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1960–1992 automaatika kateedri ja 1992–1996 automaatikainstituudi dotsent, 2006– emeriitdotsent, 1962–1963 ja 1990–1992 ka õhtuse teaduskonna prodekaan, 1963–1990 dekaan. Õpetas magnetoonika ning süsteemide projekteerimise ja töökindluse kursusi.
Ta oli Eesti Meestelaulu Seltsi asutajaliige (1988), 1988–1996 president, 1996. aastast auliige. Ta oli korporatsiooni Vironia liige. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Halli andurid, induktiivsete pingejagurite arvutus ja ehitus. 8 teaduspublikatsiooni.
Iren Rožnova

Iren Rožnova (aastani 1955 Iren Koppel; sündinud 26. novembril 1931 Moskvas) on Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Iren Rožnova on rahandustöötaja tütar.
Lõpetas 1952 Tallinna 19. Keskkooli ja 1957 Tallinna Polütehnilise Instituudi silikaatide tehnoloogia alal; tehnikakandidaat (1969, TTÜ). Töötanud aastast 1960 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (1960 nooremteadur, 1960–2008 teadussekretär).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: portlandtsement – klinkri põlevkivi põletamise sularäbust saamise probleemid; teadusliku töö organisatsiooniliste küsimuste uurimised. 20 teaduspublikatsiooni.
Eduard Johannes Rubel

Eduard Johannes Rubel (perekonnanime rööpkuju: Ruubel;, 26. mai 1907 Vana-Kariste vald Pärnumaal – 1997), oli Eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Eduard Johannes Rubel on talupidaja poeg.
Lõpetas 1926 Pärnu Linna Ühisgümnaasiumi ja 1931 TÜ põllumajandusteaduskonna; agronoomiadoktor (1947, Hohenheimi Ülikool, väitekiri "Milchviehhaltung und Leistung der bäuerlichen Betriebe in Mecklenburg". 
Töötas Vana-Antsla ja Audru riigimõisates, oli Karja Keskühisuse ja Aedvilja Keskühisuse direktor, 1939–1940 Põllutöökoja seakasvatuse eriteadlane Tartu-, Võru- ja Viljandimaal, 1941–1943 Viljandi maavalitsuse agronoom ja talupidaja Rimmu vallas, 1943–1944 Põllumajanduse Keskvalitsuse stipendiaat Rostockis. Töötas 1946–1950 Göttingeni Georg Augusti Ülikoolis assistendina. Asus 1950 USA-sse, kus oli ehitusettevõtja.
Peter Rubel

Peter Rubel (ka Peter Heinrich Rubel, Peeter Heinrich Rubel; 8. jaanuar 1905 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 20. august 1941 Tartu lähedal) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1922. aastal Viljandi Maakonna Reaalgümnaasiumi ja 1927. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomina. Õppis aastatel 1927–1931 TÜ õigusteaduskonnas. 
Põllumajandusmagister (1928, TÜ) väitekirjaga "Põllutööliste palgaolud Eestis". Täiendas end TÜ stipendiaadina 1928–1930 Taanis, Hollandis ja Berliini Ülikoolis.
Oli 1926–1927 Tartu maavalitsuse ja Asunike Liidu nõuandja väikemajapidamiste alal, 1927–1928 Asunike Liidu töötaja, ajakirja Uus Talu toimetaja, 1930–1934 Põllutööministeeriumi põllumajandusosakonna majandusnõuandja, 1934–1938 maatulunduse nõunik, 1938–1941 TÜ agraarpoliitika ja ühistegevuse õppejõud, aastast 1940 professor ning agraarökonoomika ja plaanimajanduse kateedri juhataja.
Oli 1941 NLKP liikmekandidaat, hävituspataljonis, langes 16. juulil vangi ja hukati.Tema süüasja neljaleheküljelise toimiku, mis on alustatud ja lõpetatud 16. juulil, on koostanud arreteerija ja ülekuulaja Aksel Luitsalu.
Isiklikku.
Peter Rubel oli kooliõpetaja poeg ning tema vend oli keemik ja agronoom Nikolai Ruubel.
Tema endine abikaasa oli entomoloog Salme Rubel ning lapsed olid Mall Reeben ja Madis Rubel.
Pavel Rubin

Pavel Rubin (sündinud 20. juulil 1960 Verhnaja Saldas Sverdlovski oblastis Venemaal) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Pavel Rubin on juut ja inseneride poeg.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Verhnaja Salda keskkooli ja 1982. aastal Tomski Ülikooli; "Ph.D." (füüsika, 1994, TÜ) " Локальные дефектные состояния в CuO2 плоскостях высокотемпературных сверхпроводников". Alates 1994. aastast oli Eesti NSV TA Füüsika Instituudi teadur.
Töötas 1980. aastatel Elva 1. Keskkooli füüsika õpetajana.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tahke keha teooria, tugevalt korreleeritud süsteemid, kõrgtemperatuurne ülijuhtivus, tahkise elektronstruktuur. Umbes 40 teaduspublikatsiooni.
Hermann Rubinstein

Hermann Rubinstein (eesnime rööpkuju: Hirš, 10. november 1871 Radziviliškis – 4. jaanuar 1955 Moskva) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Hermann Rubinstein oli juut. Ta oli linnakodaniku poeg.
Lõpetas 1890 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja 1896 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1899, TÜ), väitekiri "Материалы к экспериментальной разработки взаймной связи между маткой и ее придатками". 1896–1900 Tartu Ülikooli patoloogilise instituudi prosektori abi, 1900–1901 hospitaalkirurgia kliiniku assistent, 1901–1902 üldpatoloogilise ja patoloogilise anatoomia kateedri eradotsent.
Ivan Rubtsov

Ivan Rubtsov (1902–1993) oli vene entomoloog.
Elulugu.
Ivan Rubtsov on oli pikka aega NSVL Teaduste Akadeemia Zooloogia Instituudi (Leningrad) teadur ja vanemteadur.
Uuris verd imevaid kahetiivalisi (eriti kihulasi), samuti kiuduslaste sugukonda ("Mermithidae"). Oli tihedas koostöös Eesti hüdrobioloogidega, uuris ka nende poolt peamiselt järvedest kogutud kiudusse, avaldades neist raamatu ja artiklite seeria. Viimases käsitletakse koos Venemaalt jm leitud materjalidega 120 liigitaseme taksonit, sh Eestist leitud 96 liigist ja alamliigist on Rubtsov teadusele uutena kirjeldanud 90. Eestis Zooloogia ja Botaanika Instituudi väljaandel ilmunud raamatut (1973) täiendas Rubtsov uute andmetega, see tõlgiti inglise keelde ja avaldati Indias.
Ülo Rudi

Ülo Rudi (sündinud 31. oktoobril 1940 Märjamaal) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1959 Märjamaa Keskkooli, 1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna ja 1970 Eesti Teaduste Akadeemia sihtaspirantuuri; tehnikakandidaat (1970, Moskva Teraste ja Sulamite Instituut), väitekiri "Турбулентное струйное течение в ограниченном пространстве". Oli 1964–67 Moskva G. M. Kržižanovski nimelise Energeetikainstituudi insener, 1970–2003 Eesti NSV TA Energeetika Instituudis (aastani 1993 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut, aastani 2002 , aastani 2004 ): 1970–72 nooremteadur, 1972–86 aeromehaanika sektori vanemteadur, 1986–91 juhtivteadur, 1991–93 sama sektori juhataja, 1993–97 instituudi teadusdirektor ja energoprotsesside diagnostika labori juhataja, 1999–2003 direktor, 2004– TTÜ mitmefaasiliste keskkondade füüsika teaduslabori vanemteadur, juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: disperssete vooluste mehaanika, energeetiliste seadmete aerodünaamika ja põlemisprotsessid, energeetika arengusuunad ja energiapoliitika analüüs. Aastast 2006 Maailma Energeetikanõukogu (WEC) Eesti Rahvuskomitee peasekretär, Eesti Teaduste Akadeemia energeetikanõukogu liige, Eesti Mehaanika Rahvusliku Komitee]] liige, ajakirja Oil Shale nõustajate kolleegiumi liige, Rahvusvahelise Keskkonna-ja Energiapoliitika Keskuse (International Center for Energy and Enviromental Policy) liige. Avaldanud 100 teadusartiklit.
Daniil Rudnev

Daniil Rudnev (aastani 1945 Daniil Gurevitš, 12. detsember 1911 Vitebsk – 2008) oli Eestis tegutsenud ajakirjanik ja ajaloolane.
Elulugu.
Daniil Rudnev oli juut ja teenistuja poeg.
Lõpetas 1927 Saratovis keskkooli ja 1951 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonnas; ajalookandidaat (1967, Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut), väitekiri "Из истории эстонской большевисткой организации – коммунистической партии Эстонии". 1930–1938 ajakirjanik Leningradis Leninskije Iskrõ toimetuses, 1938–1941 Pravda Leningradi korrespondent. 
1941–1944 osales Teises maailmasõjas Pravda rindekorrespondendina. 1941. aasta augustist kuni 6.veebruarini 1950 oli Sovetskaja Estonija peatoimetaja, 1950–1951 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi teadur, 1951–1952 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli vanemõpetaja, 1952–1953 ajalehe Morjak Estonii toimetaja, 1953–1959 Eesti Raadio venekeelsete saadete toimetaja, 1959–1975 ajakirjade Kommunist Estonii (Коммунист Эстонии) ja Eesti Kommunist nõukogude ehitustöö osakonna juhatajana-toimetajana.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei ja Eesti revolutsioonilise liikumise ajalugu, revolutsiooniliste tegelaste Viktor Kingissepa, M. Kalinini jt elu ja tegevus.
Lucien Charles Rudrauf

Lucien Charles Rudrauf (8. jaanuar 1890 Belfort – 2. veebruar 1968 Praha) oli Eesti kirjandus- ja kunstiteadlane.
Elulugu.
Lucien Charles Rudrauf oli prantslane.
Lõpetas 1909 Strasbourgis , õppis 1909–1911 Strasbourgi Ülikoolis, 1911–1914 Pariisis Pariisi Ülikoolis ja École du Louvre'is ning 1919–1922 taas Pariisis; kirjanduse-litsentsiaat (1919, Strasbourg). Osales 1914–1918 I maailmasõjas Prantsuse armee ohvitserina. 1922–1934 TÜ erakorralise prantsuse keele, kirjanduse ja kultuuri (1925–1933 ka kunstiajaloo) lektor, 1934–1939 professor. Aastal 1939 siirdus Prantsusmaale, osales ohvitserina II maailmasõjas.
Sven Helmuth Ruetman

Sven Helmuth Ruetman (aastani 1949 Rütman; 14. juunil 1927 Rakvere – 12. veebruar 2022 California) oli eesti keemik.
Elulugu.
Sven Helmuth Ruetman on ametniku poeg.
Ta õppis Tallinna Reaalkoolis, asus aastal 1944 Saksamaale ja lõpetas 1948 Geislingeni Eesti Gümnaasiumi. Aastast 1949 elab USA-s, lõpetas 1953 Millikini Ülikooli Illinoisi osariigis; Ph.D. (orgaaniline keemia, 1957, Utah' Ülikool, Salt Lake City), väitekiri "Linear Phenol-Formaldehyde Polymers from o- and p-Chlorophenol". 1957–1961 Shelli kontsernis Emeryville'is (California) keemik-teadur, 1961–1963 San Diegos NARMCO R&amp;D vanemteadur ja 1963–1993 Dow Chemical Company Walnut Creekis teadusjuht.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees. American Chemical Society liige. 8 teaduspublikatsiooni, 20 USA patenti.
Lembit Ruga

Lembit Ruga (16. juuni 1927 Sangaste vald, Valgamaa – 22. juuli 2001 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lembit Ruga oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1948 Tallinna Industriaaltehnikumi ehitustehnikuna ja 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehitusinsenerina; tehnikakandidaat (1977, TTÜ), väitekiri "Исследование закономерностей формирования качества воды в водотоках". Oli 1948–50 Põllumajandusministeeriumis tehnik-projekteerija, 1950–57 TTÜ ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide kateedri laborant ja vanemlaborant, 1957–62 õpetaja, 1962 TTÜ sanitaartehnika kateedri vaneminsener, 1962–65 ehitusmehaanika kateedri assistent, 1965–83 vanemõpetaja, 1983–90 dotsent, 1990–93 mehaanikainstituudi deformeeruva keha õppetooli dotsent, 1993–2001 mehaanikainstituudi direktori abi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: reovee segunemise seaduspärasused veevoolus, hüdrodünaamiliste protsesside füüsika ja elektriline modelleerimine; materjalide tugevusomaduste füüsikalised alused. 19 teaduspublikatsiooni.
Reet Ruga

Reet Ruga (aastani 1957 Kolk; 6. juunil 1933 Tallinn – 28. juuli 2014) oli eesti matemaatik ja pedagoog.
Elulugu.
Reet Ruga oli sõjaväelase ja õpetaja tütar.
Ta lõpetas 1952 Tallinna 9. Täiskasvanute Keskkooli ja 1956 TPedI matemaatika-füüsika-teaduskonna; pedagoogikakandidaat (1976, TRÜ), väitekiri "Об использовании логических игр при преподавании математики в экспериментальном классе шестилетних детей". Oli 1956–64 õpetaja. 1964–69 Tallinna Polütehnilise Instituudi matemaatika kateedri assistent, 1969–81 TPedI algõpetuse kateedri vanemõpetaja, 1981–94 dotsent, 1995–99 lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: koolimatemaatika uuendusliikumine; Eestis matemaatika õpetamise reformi esimeste tulemuste hindamine ja matemaatika õpetamine 6-aastastele lastele; mõned nooremate koolilaste õpetamise aspektid; aritmeetika õpetamine Eesti koolis 19. sajandi ja 20. sajandi I poolel. 28 teaduspublikatsiooni.
Aleksander Rulkov

Aleksander Rulkov (sündinud 1. aprillil 1947 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Aleksander Rulkov on inseneri ja kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1965 Tallinna Kaugõppekeskkooli, 1973 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanika erialal ja 1976 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1977, TTÜ), väitekirjas käsitles betooni tugevuse määramist betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonides ja ehitistes skleromeetrilise magnetelastse meetodiga. Aastast 1976 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis: 1976–1977 nooremteadur, 1978–1992 betooni tugevuse laboratooriumi juhataja. 1983–1989 TTÜ ehitusmehaanika kateedri õppejõud.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ehitiste ja ehitustarindide katsetamine, adestruktiivsete (mittepurustavate) meetodite väljatöötamine ja rakendamine betooni ja raudbetooni ning kivimite tugevusomaduste uurimisel, betooni tugevuse määramine raudbetoonkonstruktsioonides veealustes tingimustes, kivimite tugevusomaduste ekspressdiagnostika nii laboratoorsetes kui välitingimustes. Avaldanud 60 teaduspublikatsiooni. Eesti NSV riiklik preemia (1985) (kollektiivis).
Viive Rumberg

Viive Rumberg (27. aprill 1935 Lohusuu vald, Tartumaa – 16. jaanuar 1997 Tallinn) oli eesti bioloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1954. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonna; bioloogiakandidaat (1972, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti NSV-s kultiveeritavate roosisortide haiguskindlus". 1959–1960 Sillaotsa 8-klassilise kooli õpetaja, 1960–1962 Eesti Põllumajanduse Akadeemia taimefüsioloogia ja fütopatoloogilise kateedri vanemteadur, 1962–1981 ja 1996–1997 Tallinna Botaanikaaia vanemteadur, 1981–1996 iluaianduse sektori juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: roosihaigused ja roosisortide haiguskindlus. Eesti Roosiklubi asutajaliige ja esimene president (1987–90). Ligi 90 teaduspublikatsiooni.
Ingrid Rummo

Ingrid Rummo (aastatel 1983–2001 Ingrid Nikopensius, sündinud 26. juulil 1963 Tartus) on eesti filoloog.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal ja 2001. aastal Tartu Ülikoolis eesti ja soome-ugri keelte erialal magistriõppe (magistritöö "Võõrkeele osaoskuste õpetamine ja arendamine interaktiivse infotehnoloogia võimalusi kasutades"). 
Ta oli aastatel 1983–1984 Eesti Põllumajanduse Akadeemia kirjastusgrupi tehniline toimetaja, aastatel 1988–1989 Põlva 8-klassilise Kooli õpetaja, aastatel 1993–1995 Tartu Ülikooli ajaloo muuseumi giid, aastate 1995–1996 Eesti Põllumajandusülikooli rahvusvaheliste ja avalike suhete osakonna referent ja eesti keele õpetaja, aastatel 1996–2002 Tartu Ülikooli eesti keele (võõrkeelena) õppetooli assistent, aastatel 2002–2003 lektor.
Aastatel 2004–2006 oli ta Euroopa institutsioonide ametnike eesti keele lektor Brüsselis (keeletekooli CLL vahendusel). 
Alates 2006. aastast on ta Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudi lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eesti keele teise keelena / võõrkeelena õpetamine, omandamine ja õppimine infotehnoloogia abil; eesti keele ortograafia.
Isiklikku.
Ingrid Rummo on keeleteadlase Karin Rummo ja kirjanik Paul-Eerik Rummo tütar.
Karin Rummo

Karin Rummo (aastani 1962 Karin Uibo; 12. oktoober 1941 Tšeljabinski oblast Venemaa – 3. november 2021) oli Eesti filoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1959. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse osakonna. Aastatel 1965–1967 oli TRÜ aspirant; "mag. phil." (1998, EPMÜ), väitekiri "Marie Underi esteetiliste tõekspidamiste genees loodusluule näitel ajastu taustal." 
Ta oli 1964–1969 Tartu 4. Töölisnoorte Keskkooli ja Lähte Keskkooli õpetaja, 1969–1971 TRÜ teadusliku-raamatukogu bibliograaf, 1971–1975 EPA keelte kateedri õpetaja, 1975–1980 juhataja, vanemõpetaja, 1980–1990 eesti keele ja kirjanduse vanemõpetaja, 1990–1092 võõrkeelte kateedri vanemõpetaja, 1992–1995 EPMÜ võõrkeelte lektoraadi ning keeltekeskuse õpetaja, 1995–1997 keeltekeskuse lektor, 1997 keeltekeskuse juhataja kohusetäitja, 1998–2003 keeltekeskuse juhataja, dotsent, alates 2003. aastast keeltekeskuse lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: eesti kirjandus, eesti keel, õpetamise metoodika. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Karin Rummo tütar on Ingrid Rummo, tema isa oli Arkaadi Uibo.
Tema abikaasa on olnud Paul-Eerik Rummo.Tema üheks lapselapseks on Rasmus Kund.
Pille Runnel

Pille Runnel (sündinud 26. mail 1974 Tartus) on eesti ajaloolane ja etnoloog.
Ta lõpetas 1992. aastal Tartu Miina Härma Gümnaasiumi ning 1998. aastal Tartu Ülikooli etnoloogina; M.A. (etnoloogia, 2001, TÜ), väitekiri "Internet uurimisobjektina: kultuuriloomise protsessid internetis", PhD (meedia ja kommunikatsioon, 2009, TÜ), väitekiri "The Transformation of the Internet Usage Practices in Estonia". 
Oli 1999–2002 ja 2004–2005 Eesti Rahva Muuseumi teadur; 2002–2004 ja 2007. aastast Eesti Rahva Muuseumi teadusdirektor, aastatel 2005–2012 Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi erakorraline teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: infoühiskonna uuringud, meedia sotsioloogia, meedia antropoloogia, visuaalne antropoloogia, museoloogia. Üle 30 teadusartikli.
Isiklikku.
Pille Runneli isa on luuletaja Hando Runnel, ema luuletaja Katre Ligi, vanaisa oli ajaloolane Herbert Ligi, vanavanaisa oli arheoloog ja ajaloolane Harri Moora.
Eve Runno-Paurson

Eve Runno-Paurson (sündinud 30. aprillil 1978 Võnnus) on eesti põllumajandusteadlane, fütopatoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1996 Võnnu Keskkooli, 2000 Eesti Põllumajandusülikooli agronoomina; põllumajandusmagister (2002, EPMÜ), väitekiri "Kartuli-lehemädaniku tõrje programmi NegFry kasutamine Eesti tingimustes" ja filosoofiadoktor fütopatoloogia erialal (2010. EMÜ), väitekiri "Kartuli-lehemädaniku tekitaja "Phytophthora infestans" Eesti populatsioonide fenotüübiline ja genotüübiline iseloomustamine . Täiendas end 2004 USA-s Cornelli Ülikoolis. Aastast 2000 Jõgeva Sordiaretuse Instituudis resistentsusaretuse ja fütopatoloogia teadur. Eesti Maaülikooli Taimekaitse osakonnas töötas alates 2009. aastast peaspetsialisti, lektorina ja dotsendina, seejärel alates 2017. aastast Taimekasvatuse ja taime bioloogia õppetoolis teaduri ja dotsendina ning alates 2025. aastast professorina.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kartuli-lehemädaniku ("Phytophthora infestans") Baltikumi populatsiooni uurimine, fütopatoloogia, taimekaitse ja resistentsusaretus, integreeritud taimekasvatus ja uued põllukultuurid põhjamaades. Umbes 137 teaduspublikatsiooni. Juhendanud Eesti Maaülikoolis kokku 35 lõputööd, millest 6 on doktoritööd.
Ervin Rusalep

Ervin Rusalep (ETBLis ekslikult "Rusalepp"; 25. juuni 1934 Rakvere – 10. mai 2020) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Ervin Rusalep oli tööliste poeg.
Lõpetas 1953 Rakvere 1. Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna ja 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) aspirantuuri; tehnikakandidaat (1971, Kuibõševi Polütehniline Instituut), väitekiri "Изучение структуры метастабильных фаз электролитических осажденных сплавов меди и олова". Oli TPI füüsikainstituudi assistent 1961–1962, vanemõpetaja 1962–1972, dotsent 1972–2002.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metallide sulamite ja pooljuhtide röntgenograafia, saadud tina ja vase elektrolüütilised sulamid, pooljuhtmaterjalide – CdS, ZnS, Si, Ge ja GaAs – röntgenstruktuuranalüüs ja difraktsioontopograafia. 11 teaduspublikatsiooni.
Armin Ruse

Armin Ruse (13. veebruar 1927 Albu vald, Järvamaa – 20. oktoober 1999 Tartu) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Armin Ruse oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1946 Jäneda Põllumajandustehnikumi ja 1956 EPA agronoomina; majanduskandidaat (1963, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Töökulu vähendamine nuumsigade pidamisel Eesti NSV-s". Oli 1946–50 Paide ja Järva-Jaani agro-jaoskonna agronoom, 1950–56 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis zootehnik, 1956–65 nooremteadur, 1965–93 ökonoomikaosakonna vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: töökulu loomakasvatuses, eriti noor- ja nuumsigade pidamisel, sigade erinevate soo- ja vanuserühmade pidamistehnoloogiate kujundamine erinevates tootmistingimustes sigalate ja seadmete ratsionaalsemaks projekteerimiseks. 59 teadusartiklit.
Silvia Russak

Silvia Russak (aastani 1957 Silvia Pau; sündinud 19. jaanuaril 1930 Tartus) on eesti arstiteadlane ja stomatoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1948 Tartu 2. Keskkooli ja 1952 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna stomatoloogia osakonna; meditsiinikandidaat (1969, Riia Meditsiininstituut), väitekiri "Распространение кариеса зубов и его связь с изменением гормонального состояния организма и некоторых биохимических свойств смещанной слюны (клинико-лабораторных исследование)". Oli 1952–1957 Puka jaoskonnaarst, 1953–1956 ka Tartu Kliinilise Lastehaigla stomatoloog, 1957–1975 TRÜ stomatoloogia kateedri assistent, 1975–1985 kateedrijuhataja, dotsent, 1996–1997 TÜ stomatoloogia kliiniku erakorraline dotsent, 1999–2002 projektijuht, aastast 2003 spetsialist.
Teadustöö.
Eesti Stomatoloogia Seltsi esimees (1978–1997), International Association of Paediatric Dentistry liige (1999). 1981–1987 tervishoiuministeeriumi lastepeastomatoloog, 1991–2001 sotsiaalministeeriumi stomatoloogia nõunik. 
Uurimisvaldkond: hambahaiguste levimus, hammaste struktuur, fluoroos, suuõõne mikrofloora, sülje koostis. Üle 100 teaduspublikatsiooni, õppevahendeid.
Viivi Russak

Viivi Russak (aastani 1958 Viivi Kannes, 1958–1981 Viivi Põldmaa, sündinud 11. novembril 1933 Tallinnas) on eesti geofüüsik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1952 Tallinna 4. Keskkooli, 1957 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna ja 1963 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) aspirantuuri; füüsika-matemaatika-kandidaat (1966, TRÜ), väitekiri "Исследование сумеречного зондирования атмосферы", "Ph.D." (geograafia, 1992, TÜ), väitekiri "Солнечная радиация в Тыравере". 
Oli 1957–59 FAI insener-meteoroloog, 1959–60 vaneminsener, 1960–63 aspirant, 1963–74 nooremteadur, 1974–95 Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur, 1995-2015 Tartu Observatooriumi teadur, ühtlasi 1997–2001 Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: päikesekiirguse levimine atmosfääris, seda mõjutavad tegurid (pilvisus, aerosool); kiirguskliima; kiirgustingimuste pikaajalised muutused. Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Viivi Russak on pedagoogide tütar.
Tema esimene abikaasa oli mükoloog Peeter Põldmaa.
Tema abikaasa oli korvpallur ja korvpallitreener Harri Russak.
Neeme Russi

Neeme Russi (sündinud 16. mail 1928 Uue-Põltsamaa vallas Viljandimaal) on Eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1947 Põltsamaa Keskkooli ja 1952 EPA agronoomina. Oli 1952–67 EPMÜ taimekasvatuse ja sordiaretuse kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1967–78 rohumaaviljeluse kateedri vanemõpetaja, 1978–91 taimekasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1992–94 sordiaretuse õppetooli dotsent, 1994–98 lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: valge mesika maailmakollektsiooni sobivus sordiaretuse lähtematerjaliks, mesika ja kõrreliste heintaimede kooskasvatamise võimalused, põldoa ja nisu aretus ning sordivõrdluskatsed. Avaldanud 2 õpikut ja 62 teaduspublikatsiooni.
Edmund Arthur Walther Russow

Edmund Arthur Walther Russow (20. veebruar 1914, Riia – 12. veebruar 1994, Tallinn) oli Eesti meresõitja ja merenduspedagoog.
Elulugu.
Edmund Arthur Walther Russow oli Wolfgang Russowi poeg ja Erki Russowi vanaisa.
Lõpetas 1933 Tallinna Toomkooli. Oli sõjaväeteenistuses ja pühendus meresõidule madrusena kaubalaevadel. Astus 1938 Tallinna Merekooli, omandades 1939 ligisõidutüürimehe kutse. Järgnesid laevasõidud Läänemerel, mis sõja puhkedes 1941 lõppesid Leningradis sinna jõudnud eesti meremeeste evakueerimisega kaubalaevastikku. Järgnes sõjatee Eesti Laskurkorpuses, mis lõppes Kuramaal. Töötas sõja järel mitmel tehnikaalasel töökohal, aastail 1957–63 oli õppemeister nn Karu akadeemias (Tallinna Tehnikakool nr 1), mis valmistas ette merendusspetsialiste. Kuulus aastast 1973 Eesti Meremuuseumi merekeele komisjoni kui merendusspetsialist, kes valdas vabalt 8 võõrkeelt. "Inglise-eesti-vene meresõnastiku" (1981) ja oli "Mereleksikoni" (1996) koostajaid. Avaldanud merendusalaseid artikleid.
Erki Russow

Erki Russow (sündinud 8. märtsil 1974 Tallinnas) on Eesti arheoloog.
Elulugu.
Erki Russow on teenistujate poeg, Edmund Russowi lapselapse lapselaps ja Arthur Walther Russowi tütrepoeg.
Lõpetas 1992 Jakob Westholmi Keskkooli, 1997 TÜ arheoloogina; "M.A." (arheoloogia, 2001, TÜ), väitekiri "Importkeraamika Lääne-Eestis ca 1225–1650", "Ph.D." (arheoloogia, 2007, TÜ), väitekiri "Importkeraamika Lääne-Eesti linnades 13.–17. sajandil". Praktikant arheoloogilistel kaevamistel Lübeckis 1993 ja 1999. 
Oli 1997–2000 Muinsuskaitseameti arheoloogiainspektor, 2000 arheoloogiliste kaevamiste juhataja Dresdenis, 2001 Ajaloo Instituudi (AI) arheoloogiakogude fondihoidja, aastast 2001 TLÜ AI arheoloogiaosakonna teadur. Alates 2001 juhendanud arheoloogilisi päästekaevamisi ja järelevalvetöid Haapsalus. Alates 2002 õpetanud keraamika, kesk- ja uusaja arheoloogia valik- ja põhikursusi TÜ-s ja TLÜ-s.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: keraamika, kesk- ja uusaja arheoloogia, linnaarheoloogia, ajaloolise aja esemeline kultuur. Saksa kesk- ja uusaja arheoloogia ühingu, Soome keskaja arheoloogia seltsi ja Suurbritannia keskaja arheoloogia ühingu liige. Üle 20 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia.
Karl Ernst Russow

Karl Ernst Russow (12. aprill 1869, Tartu – 27. aprill 1932, Kuressaare) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Karl Ernst Russow oli Edmund August Russowi (1841–1897) poeg, Wolfgang Russowi (1868–1938) vend.
Lõpetas 1890 Tartus Kollmanni eragümnaasiumi, 1890–95 TÜ arstiteaduskonna, 1895–96 Heidelbergi Ülikooli arstiteaduskonna. 
Oli 1896–1901 kihelkonnaarst Amblas, 1901–02 ordinaator Arhangelski linnahaiglas, 1903–20 arst Tartus, aastast 1921 Kuressaares, oli Kuressaare linnaarst. 
Ta oli nädalalehe Arensburger Wochenblatt väljaandja (1925). On uurinud ka kunstiajalugu. Avaldanud rootsi maalikunstnikust .
Valerian Carl Michael Russow

Valerian Carl Michael Russow (30. aprill (vkj 18. aprill) 1842 Tallinn – 18. jaanuar (vkj 6. jaanuar) 1879 Peterburi) oli Eesti ornitoloog, taksidermist-konservaator ja Baltimaade ornitoloogia rajaja.
Elulugu.
Valerian Carl Michael Russow oli eestlane, varem peetud baltisakslaseks, ohvitseri Carl Friedrich Russowi poeg ja Edmund August Friedrich Russowi vend.
Õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis. 1862–1874 Tartu Ülikooli zooloogiamuuseumi preparaator ja 1874–1879 Peterburis Teaduste Akadeemia zooloogiamuuseumi teaduslik konservaator. Teinud korduvalt uurimisretki Liivimaa ja Eestimaa kubermangu ornitoloogilise materjali kogumise otstarbel, 1878 Kesk-Aasiasse (nakatus seal mustadesse rõugetesse). Avaldanud uurimusi Põhja-Liivimaa ja Eestimaa (sh Matsalu) lindude kohta.
Carl Friedrich Wilhelm Russwurm

Carl Friedrich Wilhelm Russwurm (25. november 1812 Ratzeburg, Saksamaa – 17. veebruar 1883 Tallinn) oli saksa rahvusest Eesti ajaloolane, etnograaf ja folklorist.
Elulugu.
Carl Friedrich Wilhelm Russwurm oli toomkooli rektori poeg, Johannes Russwurmi isa, sakslane.
Lõpetas Ratzeburgi Toomkooli, õppis Bonni ja Berliini ülikoolis teoloogiat ning sooritas 1835 Ratzeburgis kirikuõpetajakandidaadi eksami.
Oli 1835–1839 Läänemaal Ehmja mõisas koduõpetaja, 1839–1841 Tallinna Toomkooli pansionaadi inspektor, 1841–1868 Haapsalu kreiskooli õpetaja ja Lääne kreisi koolide inspektor, 1869–1877 Tallinna linnaarhivaar ja 1877–1883 Eestimaa rüütelkonna kantselei arhivaar.
Looming.
Uurimisvaldkond: rannarootslaste ajalugu, etnograafia, folkloor; Haapsalu ja selle ümbruskonna, Saaremaa ja Ruhnu rahvapärimused, Haapsalu piiskopilinnuse ajalugu, baltisaksa suguvõsade genealoogiad.
Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm

Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm (perekonnanimi ka Russwurm; 19. märts 1855 Haapsalu – 2. juuni 1939 Berlin-Weissensee) oli Eesti pedagoog ja tehnikateadlane.
Elulugu.
Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm oli baltisakslane ja Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi poeg.
Ta lõpetas 1877. aastal masinainsenerina Riia Polütehnikumi. Oli aastatel 1877–1878 töökoja ametnik Peterburi Tehnoloogiainstituudis, 1878–1892 insener Balti raudtee peamehaanikubüroos, ühtlasi 1882–1894 õppetöökoja juhataja ning mehaanika- ja füüsikaõpetaja Tallinna Raudtee Tehnikakoolis, ning 1892–1895 peamehaanik Peterburi ettevõttes Beckmann&amp;Ko. Aastatel 1895–1898 oli ta kaasomanik, 1898. aastast katla- ja küttesüsteemide projekteerimis- ja ehitusfirma omanik ja tehniline juhataja Peterburis. 
Pärast I maailmasõda naasis Eestisse ning töötas aastatel 1922–1929 Tallinna Tehnikumi õppejõuna: õpetas soojusmajanduse, vedurite ja rongiliikluse, automobiilide, lennumasinate, tuulejõumasinate ja veeturbiinide kursusi. 1932. aastast elas Saksamaal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: masinamehaanika, jõuülekande- ja pidurimehhanismid. Katsetas uusi mehaanilisi konstruktsioone, töötas välja uudse tehnilise lahenduse võrgukudumismasinale. Avaldas oma isa biograafia, koostas ja üllitas ülevaate vabrikukorstnate konstruktsioonidest ja ehitusest (sisaldas 30 projekti).
Malle Rute

Malle Rute (1962. aastani Malle Mägi; 11. detsember 1931 Helsingi – 26. mai 2024 Harju maakond) oli eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Ta oli maamõõduinseneri tütar.
Lõpetas 1950 Tallinna 3. Keskkooli ja 1955 EPA agronoomiateaduskonna agronoomina.
Pedagoogikakandidaat (1974, Moskva, NSVL Pedagoogikateaduste Akadeemia) väitekirjaga "Индивидуализация обучения зоологии в седьмом классе".
Töötas 1962–1986 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis: 1962–1970 nooremteadur, 1970–1986 vanemteadur, 1979 tööõpetuse ja kutsesuunitluse sektori juhataja, 1985–1986 geograafia-bioloogia sektori juhataja. 1988–1990 NSVL Pedagoogikateaduste Akadeemia kutsepedagoogika instituudi Tallinna labori vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: õppetöö individualiseerimine; õpimeetod ja selle oskuse kujundamine; kutseinformatsioon koolis.
Teoseid.
Üle 60 teaduspublikatsiooni, koostanud metoodika materjale.
Johann Joseph Gotthard Otto von Rutenberg Von Orgies

Parun Johann Joseph Gotthard Otto von Rutenberg Von Orgies (26. mai (vkj 14. mai) 1802 Bauska, Läti – 16. mai 1864 Wiesbaden) oli Eesti ajaloolane ja kirjanik.
Elulugu.
Parun Johann Joseph Gotthard Otto von Rutenberg Von Orgies oli baltisakslane.
Õppis aastatel 1820–1823 Heidelbergi, Strasbourgi, Bonni ja Göttingeni Ülikoolis õigusteadust. Elas 1823–1833 mõisaaomanikuna Kuramaal. Oli 1829 Miitavi (Jelgava) ülempealikukohtu assessor, aastast 1833 elas Heidelbergis. 
Peateoses "Geschichte der Ostseeprovinzen Liv-, Esth- und Kurlands von der ältesten Zeit bis zum Untergang ihrer Selbständigkeit" (2. kd, Leipzig, 1859–1861) kritiseeris Liivi ordu tegevust, mis põhjustas tagurlike baltisaksa ajaloolaste ägeda vastukriitika. Olles liberaalsete vaadetega, esines 1860. aastate reformide ajal oma kolmes brošüüris läti ja eesti talupoegade huvide kaitsjana.
Siret Rutiku

Siret Rutiku (1986. aastani Siret Sepp; sündinud 5. oktoobril 1967 Tartus) on Eesti saksa filoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1985 Tartu 1. Keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli saksa filoloogina; "M.A." (saksa filoloogia, 1996, TÜ), väitekiri "Zur Problematik der Übersetzung von deutschen Kirchenliedern ins Estnische", Ph.D. (2000, TÜ), väitekiri "Über das Verhältnis des Dichterischen zum Religiösen am Beispiel der Lyrik Jochen Kleppers", (Tartu, 2000). 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: (balti)saksa religioosne kirjandus, saksa kirjandus natsionaalsotsialismi ajal, teoloogia terminoloogia saksa ja eesti keeles, kirikulaul kirjandusžanrina. 18 teaduspublikatsiooni.
Välislingid.
Valdo Ruttas

Valdo Ruttas (sündinud 23. jaanuaril 1939 Narvas) on eesti füüsik ja pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Valdo Ruttas on sõjaväelase poeg.
Lõpetas 1957 Tartu 1. Keskkooli, 1962 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, 1965 TRÜ aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1967, TRÜ), väitekiri "Mitmesuguseid lisandeid sisaldavate tsinksulfiid-luminofooride infrapunase stimulatsiooni uurimine". Täiendas end 1966 Moskva Ülikoolis, stažeeris 1974–1975 Varssavis Poola Kõrghariduse ja Teaduspoliitika Uurimisinstituudis. 
Oli 1967 TRÜ üldfüüsika kateedri assistent, 1967–1969 vanemõpetaja, 1969–1984 dotsent, 1974–1984 ka kateedrijuhataja. TRÜ kõrgkoolipedagoogika uurimissuuna rajajaid: 1969 Üliõpilaste Kompleksse Teadusliku Uurimistöö Büroo, 1984–1991 TÜ kõrgkoolipedagoogika labori juhataja. 
1991–1993 Agrotööstuskoondise Juhtimise Kõrgema Kooli, 1993–1994 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaelu arengu instituudi regionaalarengu kateedri dotsent. 1991. aastas on tegev ettevõtluses: AS-i Rait asutaja ja arendusjuht 1991–2002. 2003. aastast juhtide ja spetsialistide arengufirma Invicta konsultant.
Teadustöö.
Füüsikuna kuulub akadeemik Feodor Klementi rajatud Tartu luminestsentsiuurijate koolkonda. Pedagoogikas töötas välja kõrgkooli õppe-kasvatusprotsessi efektiivsuse kriteeriumide süsteemi. Georgi Štšedrovitski Moskva süsteemtegevusliku metodoloogia koolkonda kuulujana loonud mõttetalgute metoodika ja rakendanud seda Eesti haridus-, majandus- ja regionaalarendusprojektides. Õpetanud üldfüüsika kursusi, korraldanud aspirantide sügiskoole kõrgkoolipedagoogikas. Üle 100 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus.
Nikolai Ruubel

Nikolai Ruubel (ka Nikolai Rubel, 5. aprill 1903 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 17. jaanuar 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, Vene NFSV) oli eesti keemik ja agronoom.
Elulugu.
Osales 1918–1919 Vabadussõjas. 
Lõpetas 1920 Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1925 TÜ keemikuna ja 1938 agronoomina; keemiamagister (1925, TÜ), väitekiri "Triatseetamiidist ja tema omadustest". Oli 1924–1925 TÜ keemiainstituudi assistent, 1925–1934 Eesti Sooparanduse Seltsi töötaja (1932–1934 laborijuhataja), 1934–1940 Kuusiku katsejaama juhataja. Kuulus Kaitseliitu. 
Arreteeriti NKVD poolt 6. jaanuaril 1941 Kuusiku külas, suri vangilaagris.
Isiklikku.
Nikolai Ruubel oli kooliõpetaja poeg ning tema vend oli Peter Rubel.
Aksel Ruudvere

Aksel Ruudvere (aastani 1939 Ruderström, 6. november 1903, Sutlepa vald, Läänemaa – 11. aprill 1963, Uppsala) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Aksel Ruudvere oli mõisarentniku poeg.
Lõpetas 1923 Läänemaa Ühisgümnaasiumi Haapsalus ja 1930 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna. 
Töötas 1927–28 Põllumajanduse Raamatupidamise Talituses ning 1928–30 ja 1931–32 Talumajanduslikus Nõuandebüroos. 1932–40 Põllutöökoja karjakontrolli eriteadlane ja Kontrollühingute Liidu teaduslik sekretär. 
Asus 1944 Rootsi, oli 1945–63 Uppsala Põllumajandusülikooli assistent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: loomade söötmine ja ainevahetus, karjamajanduse organiseerimine, vitamiinid ja mineraalained loomade söötmisel. Avaldanud 12 köidet karjakontrolli aastaraamatuid.
Enno Ruuge

Enno Ruuge (sündinud 18. septembril 1935 Narvas) on eesti biofüüsik.
Elulugu.
Enno Ruuge on töölise ja teenistuja poeg.
Lõpetas 1954 Jõhvi 1. Keskkooli, 1960 Moskva Ülikooli füüsikuna ja 1963 Moskva Ülikooli aspirantuuri; füüsika-matemaatikadoktor (1980, Moskva Riiklik Ülikool). Aastast 1963 biofüüsika kateedris: 1963–1968 assistent, 1968–1982 vanemteadur, 1982–1984 dotsent, aastast 1984 professor. Ühtlasi aastast 1982 NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Kardioloogia Teadusliku Keskuse Eksperimentaalkardioloogia Instituudi labori juhataja; 1971–1972 USA-s Pennsylvania Ülikooli biofüüsika kateedri teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: bioenergeetika, membraanide biofüüsika, magnetresonantsi meetodite kasutamine bioloogias ja biomeditsiiniuuringutes. Üle 300 teaduspublikatsiooni.
Jüri Ruuge

Jüri Ruuge (20. september 1916 Tartu – 2001) oli eesti põllumajandusteadlane ja sordiaretaja.
Elulugu.
Jüri Ruuge on raamatupidaja poeg.
Lõpetas 1935 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1961 EPA agronoomiateaduskonna. Õppis 1937–39 TÜ õigusteaduskonnas. 
1937–44 Tartu Linna Perekonnaseisuameti ametnik, 1946–85 Jõgeva Riikliku Sordiaretusjaama (Jõgeva Sordiaretuse Instituut) nooremteadur ja aastast 1976 vanemteadur.
Jüri Ruuge on maetud 3. mail 2001 Tartu Maarja kalmistule.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kiu- ja õlitaimede (lina, kanep, õlimagun) sordiaretus, seemnekasvatus, sordiagrotehnika ja sordiparandus. Aretanud sorte: õlimagun "Jõgeva Rekord" (1954), kanep "Atleet" (1957), ühekojaline kanep "Saluut" (1957), lina "Kokett" (1963) ja "Saldo" (1973). Umbes 40 teaduspublikatsiooni.