tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Poolvagun

Poolvagun (ingl. k. "gondola") on pealt avatud, suletud külgede ja otstega (seintega) vagun, mis on mõeldud ilmastikukindla masskauba veoks. Vaguni seinte kõrgus on tavaliselt 1,5–2,0 m. Leidub mitmeid kaubagruppe, mille vedamiseks sobivad kõrgete külgseintega, pealt avatud vagunid. Endistel Nõukogude Liidu aladel nimetatakse neid vaguneid poolvaguniteks. Poolvagunitega veetavateks kaupadeks on enamasti erinevad terastooted (lehtmetall, rullis teras, profiilid, torud jms) purustatud metallijäätmed, killustik, tööstuslikud mineraalid jms. Osadel poolvagunitel on külgedel põhjaluugid ja/või külgluugid. 
Laadida saab poolvaguneid ainult pealt. Osa poolvaguneid on 14 põhjaluugiga, mille kaudu saab puistkaupu spetsiaalsetel estakaadidel maha laadida. Poolvagunite tühjendamine võib toimuda ka kaaduri abil. Vagun pööratakse kaaduris tagurpidi ning puistkaup kukub vagunist välja. Eestis tühjendatakse sel meetodil Narva elektrijaamades põlevkivivaguneid.
Eestis kasutatava neljateljelise poolvaguni raami pikkus on enamasti 13,92 m, kasutusel on ka kuue- ja kaheksateljelised poolvagunid. Neljateljelise poolvaguni kandejõud on 67–75 t, kuueteljelisel 94 t, kaheksateljelisel 125 t. 
Neljateljelist poolvagunit loetakse raudteel endise Nõukogude Liidu aladel tingvaguniks. Tingvagun on kokkuleppeline pikkusühik (arvestuslik pikkus 14,0 m), millega on määratud jaamateede kasulikud pikkused ja rongide pikkused. Kuna erinevad kaubavagunid on eri pikkustega, on kasutusel tabelid, kus erinevate vagunitüüpide pikkus on lisaks meetritele, toodud ära ka tingvaguni pikkustes.
Lorentz von Numers (1614–1671)

Lorentz Numers (hiljem aadeldatud von Numers; (1614 Lübeck, Schleswig-Holsteini hertsogkond – 12. juuli 1671, Narva Ingerimaa kubermang Rootsi kuningriik) oli Numersite aadlisuguvõsale aluse pannud Narva rae bürgermeister ning kaupmees.
Lorentz Numers aadeldati 1653 ning kanti järgmisel aastal introdutseeriti Rootsi rüütelkonda nr. 596 all.
Lorentz von Numers abiellus Margaretha Fockiga. Abielust sündis seitse last:
Itamar Ben-Gvir

Itamar Ben-Gvir (heebrea keeles אִיתָמָר בֶּן גְּבִיר; sündinud 6. mail 1976) on Iisraeli jurist ja paremäärmuslik poliitik, ta kuulub erakonda "Otzma Yehudit". Ta oli aastatel 2022–2025 Iisraeli riikliku julgeoleku minister.
Ta sündis aastal 1976 Jeruusalemma eeslinnas Mevaseret Zionis. Isa poolt on ta pärit Jeruusalemma Iraagi juudi emigrantide perest, ema on Kurdistani juuditar.
Isiklikku.
Ta on abielus Ayala Nimrodiga, neil on viis last.
Extraordinary

"Extraordinary" (eesti keeles: 'Ebatavaline') on 2023. aasta 25. jaanuaril vaatajateni jõudnud Briti telesari.
Esilinastuse eel otsustati teha sarjale järg teiseks hooajaks.
Nanterre

Nanterre on linn Prantsusmaal, Hauts-de-Seine'i departemangu keskus ja Pariisi eeslinn. Asub Seine'i ääres 11 km kaugusel Pariisi kesklinnast.
Nanterre'i idaosas on väike osa ärirajoonist La Défense.
Nanterre'i omavalitsust on juhtinud vasakpoolsed parteid ja 1935–2010 olid linnapead Prantsuse Kommunistliku Partei liikmed.
Paris-Nanterre'i ülikool on üks Pariisi piirkonna suurimaid, seal õpib umbes 34 000 üliõpilast.
2021. aastal oli linna elanike arv 97 351.
Linna korvpalliklubi Nanterre 92 on tulnud Prantsusmaa meistriks.
Laibaväli

Laibaväli (sanskriti keeles श्मशान, tiibeti keeles དུར་ཁྲོད) on koht maapinnal, kuhu surnukehad viiakse kõdunema. 
Laibaväljad olid vana- ja keskaegses Indias jm laialdaselt kasutusel. Tänapäeval on neist kujunenud pigem palverännakute sihtkohad.
Savarina

Savarina on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Küla nimi tuleneb vene perekonnanimest Savarina.
Sealse küla rajasid revolutsiooni eest pagenud venelased. Esimesed kolmkümmend viis aastat külas peale venelaste muud rahvast ei elanudki. Teise maailmasõja ajal moodustati külas Saksa okupatsioonivägede vastu võitlev partisanide salk.
Degimai

Degimai (žemaidi "Degėmā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Küla nimi on tüüpiline tulekahju üle elanud maa-ala tähistav toponüüm. Rahvasuu räägib, et kord olnud seal küla, mille maaisand oli hästi kuri inimene. Lõpuks ei suutnud sealne rahvas enam seda taluda ja nad ütlesid: "Kui meil ei või midagi olla, siis ei pea ka maaisandal midagi olema." Nii põletasid nad seal kõik maha. Kui sinna uus küla rajati, siis sai see tolle põlengu mälestuseks nimeks Degimai.
1938. aastal avati külas algkool. Seal oli kaks klassikomplekti: koolis õppisid ka naaberküla Savarina venekeelsed lapsed. Kohalik rahvas kutsus seda kooli Kremliks. 1943. aastal suleti koolimajja seitse leedu partisani, keda sakslased seal ka teiste partisanide nimede teadasaamiseks piinasid. Nõukogude perioodil paigaldati hukatud partisanide hauale mälestustahvel.
Dauginiai

Dauginiai (žemaidi "Daugėnē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Dauginiai asub Virvyčia jõe kallastel. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Virvytė org, sinna jääb ka osaliselt Pavirvyčia botaaniline kaitseala. 
Külas on kirik ja kalmistu. Asula nimi tuleneb isikunimest Dauginis.
Küla kalmistu rajati tõenäoliselt juba aastal 1709. Aastal 1943 püstitati sinna ka kirik.
Teise maailmasõja järgsetel aastatel tegutses külas lugemisklubi, mille baasil rajati sinna ka nüüdseks suletud raamatukogu.
Muinsuskaitse all on sealne XIX sajandil rajatud külakalmistu ja kalmistu värav. Põletatud tellistest värav valmis aastal 1848. Seda ehivad kolm kaarjat nišši, lääneküljel aga Kristuse bareljeef. Väraval on kolm metallist risti. Kalmistul on säilinud vanad hauatähised, millest viis on kunstimälestised. Ka asub kalmistul 1939. aastal püstitatud votiivkabel.
Janne Tüür

Janne Tüür (24. juuni 1949 – 24. jaanuar 2024) oli eesti füüsik ja pedagoog.
Elulugu.
Janne sündis jaanipäeval 1949. aastal Suure-Jaanis Vainude perekonnas. Tema vanemad, Helmi ja Aleksei Vain, olid sõja keeristest läbi käinud ning naasnud pärast sõda tagasi Eestisse. Janne oli peres kolmas laps, järgnedes Lembitule ja Vaikele ning saades hiljem nooremaks õeks Anne ja vennaks Reinu. Tema varajane elu kulges Suure-Jaani Keskkoolis, kus õppis lisaks tavapärasele ka viiulit ja kunsti.
Janne õppis Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas vahemikus 1967–1971. Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta Haapsalu 1. Keskkooli füüsikaõpetajaks. Pereelu Haapsalus oli mitmekesine ja täis väljakutseid, kuid Janne suutis hakkama saada nii õpetajatöö, elektrikuameti kui ka suure pere igapäevaeluga.
Pere elas üle parvlaeva Estonia katastroofi, kus abikaasa Peeter Tüür oli tööl, kuid kellel õnnestus sealt eluga pääseda.
Janne töötas füüsikaõpetajana Tallinna 21. Keskkoolis ajavahemikus 1985–2004 ja Tallinna Prantsuse Lütseumis 2004–2013. 
Tallinna 21 Keskkoolis oli ta klassijuhatajaks 40 lennu C klassile, mis lõpetas 1989, 50 lennu C klassile, mis lõpetas 1999 ja TPLi 30 lennu klassijuhataja, mis lõpetas 2010.
Isiklikku.
Janne Tüüri lesk Peeter Tüür (s.1947) on pärit Muhu saarelt. Neil on viis ühist last: Tõnis (s.1972), Reiu (s.1974), Mihkel (s.1976), Maia (s.1978) ja Madis (s.1980).
Suvitajad

"Suvitajad" on Eesti mängufilm, mis on lavastatud Juhan Smuuli monoloogi "Suvitajad" ainetel. Filmi võtted toimusid 2021. aasta augustis-septembris Saaremaal Kavandi külas.
Algmaterjal.
1. jaanuaril 1979 esilinastus telefilm "Siin me oleme!" Eesti Televisiooni ekraanil, selle režissööriks oli Sulev Nõmmik. Komöödiafilm "Siin me oleme" põhineb peamiselt Juhan Smuuli Muhu monoloogil "Suvitajad" ning vähemal määral ka teistel Smuuli monoloogidel.
"Suvitajad“ on samateemaline film, kuid mitte vana telefilmi uusversioon. Nende filmide aluseks on küll Juhan Smuuli looming, aga esimese filmi puhul kirjutas selle stsenaariumiks Enn Vetemaa ja teisel puhul Martin Algus. Mõlema filmi juures on tegemist algallika erinevate tõlgendustega autorite poolt ning need ei lange üks ühele kokku. Smuuli tekstide baasil on loodud kaks erinevat ekraniseeringut.
Sisu.
Kalur Ärni on otsustanud kehva kalasaagi tõttu jaaniajaks suvitajad oma talusse kostile võtta. Plaan tundub hea, kuid tema kenasse Muhumaa tallu saabuvad tülikad külalised: proua Sohvia, tema abikaasa Johan, nende poeg Juunior ja Sohvia kaunitarist õde Erna koos oma ärimehest kavaleri Ivoga. Kiiresti selgub, et Ärnil ja tema naisel Lainel läheb suvitajatega väga keeruliseks. Pealinnast tulnud suvitajad on tähtsust täis ja nõuavad erikohtlemist, kuid neil on ka piinlikke saladusi, mis tülide käigus avanema hakkavad. Linnarahva sekeldustesse tõmmatud talupere avastab nüüd ka oma elu kitsaskohti. Talus toimuvate sündmuste kõrval tekib romantiline suhe kahe noore, Tallinnast tulnud Johan noorema ja peretütre Tiivi vahel. Naljakate segaduste ja intriigide saatel minnakse vastu jaaniõhtule, mille jooksul hakkab suhetesse selgus tulema.
Mängufilmi "suvitajad" treiler.
Cannoli

Cannoli on torukujuline praetud tainast küpsetis, mis on täidetud magusa kreemja "ricotta"-täidisega. See on Sitsiilia köögi põhiline magustoit.
"Cannoli"'de täidis on valmistatud lambapiimast, keedukreemiga täidetud torusid itaallased "cannoli"'deks ei kutsu). "Cannoli"'de suurus jääb vahemikku 9–21 cm. Tavasuuruses "cannoli" on siiski vähemalt 14 cm pikk, pisemaid nimetatakse "cannolicchio"'deks ehk "cannoli"'kesteks. Mandri-Itaalias tuntakse neid üldiselt kui "cannoli siciliani" (Sitsiilia "cannoli"'d). "Cannoli"'d on tihtilugu kaetud tuhksuhkru ja kaunistustega, näiteks kuivatatud puuviljadega.
Inglise keeles kasutatakse sõna "cannoli" tavaliselt ainsusena, kuid itaalia keeles on tegu mitmusega ja ainsus on "cannolo" [kanˈnɔːlʊ]. Sõna tähendus otsetõlkes on 'väike toru'.
Ajalugu.
Mõned toiduajaloolased arvavad, et "cannoli"'de päritolu ulatub aastatesse 827–1091. Sitsiilias valitsesid sel ajal araablased ja tollal tunti seda Sitsiilia emiraadina. See annab alust teooriale, et sõna "cannoli" tuleneb araabiakeelsest sõnast "qanawāt", mis tähendab torusid ja viitab küpsetise torukujulisele kestale. Araablaste valitsemisaeg mõjutas paljuski ka toidukultuuri. Tänu araablastele hakati küpsetamisel kasutama suhkrustatud puuvilju, pistaatsiapähkleid ja kaneeli. Samuti tutvustasid nad viisi, kuidas valmistada pähkleid ja puuvilju suhkru ja meega.
Kirjanik Gaetano Basile väidab, et "cannoli" on pärit Palermo ja Messina piirkonnast. Tema sõnul valmistati "cannoli"'sid ajalooliselt maiuspalana karnevalihooajal. Lõpuks sai sellest Sitsiilias aastaringne magustoit.
Tarbimine.
"Cannoli" tuleb täita vahetult enne söömist. Kui täidis on lisatud rohkem kui pool tundi varem, siis on söömise ajaks krõbedast torust alles jäänud vaid pehme tainas.
Kuigi "cannoli"'sid müüakse aasta läbi, on parim aeg nende söömiseks oktoobrist maini. Nendel kuudel on lammastel kõige parem toidulaud, mistõttu on ka piim parima kvaliteediga.
Jõe kontiinumi kontseptsioon

Jõe kontiinumi kontseptsioon (JKK) on mudel vooluvee klassifitseerimiseks ja kirjeldamiseks, lisaks üksikute veelõikude klassifitseerimisele seal leitavate organismide abil. Teooria põhineb dünaamilise tasakaalu kontseptsioonil, mis seisneb selles, et voolava keskkonna organismid kohanevad füüsikalisite parameetritega, nagu laius, sügavus, kiirus ja settekoormus, samas võttes arvesse ka bioloogilisi tegureid. Kontseptsioon võimaldab jõe struktuuri vee bioloogiliste omaduste osas paremini ennustada. Selle kontseptsiooni töötas esimesena välja 1980. aastal Robin L. Vannote koos Stroud Water Research Centeri teadlastega.
Elukooslused ja toidutüübid.
Jõesiseste omaduste pidevad erinevused tulenevad eelkõige organismide koosseisusu muutustest erinevates veekogu osades. Jõe kontiinumis eristatakse peamiselt nelja toitumistüüpi: närijad ehk peenestajad, filtraatorid, kraapija ja kiskjad. Kõik need organismid, välja arvatud kiskjad, toituvad taimsest materjalist. 
Jõe jaotus.
Jõe kontiinumi kontseptsioon jagab jõe erinevad lõigud kolme klassi. Need klassid kehtivad kõigi jõgede vete kohta ehk alustades väikestest ojadest ja lõpetades keskmise ja suurte jõgede ja järvedega.
Mõjutavad tegurid.
Pidevad muutused jões on tingitud mitmetest eri teguritest. Jõge mõjutab alguses väga tugevalt süsteemivälise päritoluga materjal, eriti orgaaniline materjal, mida tarbivad mitmesugused makroselgrootud (peamiselt peenestajad). Süsteemis allapoole liikudes suureneb orgaanilise materjali tootmine. Toodangu ulatus varieerub sõltuvalt päikesevalguse hulgast. Viimane jõe osa on vähem sõltuv välistest teguritest, kuid siiski väga tugevalt sõltuv lagunemisprotsessidest. Pidevas süsteemis ilma segamiseta, näiteks sissevoolu tõttu, on selline areng võimalik kõigis jõesüsteemides, kusjuures mõned variatsioonid on tingitud hooajalistest muutustest ja muudest keskkonnateguritest (eriti temperatuurist).
Ressursid ja süsteemi stabiilsus.
Orgaanilise materjali lisamisel süsteemi see kasutatakse ära või säilitatakse, kusjuures väike osa jõuab ka edasi allavoolu. Olemasolev energia on süsteemi piiravaks kasvufaktoriks, seetõttu püüab süsteem olla võimalikult efektiivne. Vabad ressursid võimaldavad uutel organismidel keskkonda asustada, nii et üleliigsed ressursid kasutatakse kiiresti ära. See põhimõte ei kehti ainult jõgede ökosüsteemide puhul, vaid kehtib enamiku süsteemide kohta. Jõgedes mängib see aga suuremat rolli, sest ressursse ei kulutata ühes kohas, vaid transporditakse pidevalt allavoolu.
Probleemid.
Kuigi jõe kontiinumi kontseptsioon on laialt aktsepteeritud teooria, on selle rakendamine piiratud. See kirjeldab täiuslikku ja ühtlast mudelit, võtmata arvesse häiringuid ja ebakorrapärasusi. Mudel ei hõlma selliseid häiringuid nagu tammid või looduslikud sündmused, näiteks kalda üleujutus.
Mei

Mei on perekonnanimi.
Hiinas oli perekonnanime Mei (kirjaviis 梅, mandariini dialektis latiniseeritakse Mei, kantoni dialektis translitereeritakse kui Mui või Moi) kandjaid 2014. aastal ligi 1 116 000 isikut. Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid üle 7800, Indoneesias ja Itaalias üle 6000.
Statistika Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mei 80 inimesel: 39 mehel ja 41 naisel. Perekonnanimede levikult oli Mei meeste puhul 2871. kohal ja naiste puhul 2975. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Mei vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,18. Nimi oli kõige sagedasem Lääne-Viru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 1,89 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Kodavere ja Rõngu kihelkonnas; Läänemaal Pühalepa ja Ridala kihelkonnas; Virumaal Jõhvi kihelkonnas
ning Harjumaal Hageri kihelkonnas 8 korral nimeks Mey ja Mei. 
Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Mei aastatel 1935–1937 kasutusele 6 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Meibaum, Mein (3) ja Mironov (2).
Surm Lõuna-Saksamaal

"Surm Lõuna-Saksamaal" on ansambli Kosmikud album, mis ilmus 2024. aasta märtsis. Albumi tootis Viska Mulda Records
Bobulina

Bobulina (žemaidi "Buobuėna") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas. Küla asub Virvyčia jõe kallastel.
Küla nimi on moonutatud vorm venekeelsest sõnast, mis tähendab vanaema.
1943. aastal piirasid partisane jahtivad Saksa väed küla sisse ja vahistasid peaaegu kõik küla meessoost elanikud.
Nabuiliai

Nabuiliai (žemaidi "Naboilē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas. Küla asub Virvyčia jõe kallastel.
Pušinava

Pušinava (žemaidi "Pošėnava") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas. 
Küla nimi tuleneb sõnast "pušis" (mänd).
Matthew Henson

Matthew Alexander Henson (8. august 1866 – 9. märts 1955) oli afroameeriklasest maadeuurija, kes käis ligi 23 aasta vältel koos Robert Pearyga seitsmel Arktika retkel. Nad veetsid ekspeditsioonidel kokku 18 aastat. Ta osales 1908.–1909. aasta ekspeditsioonil, mis väidetavalt jõudis 6. aprillil 1909 geograafilisele põhjapoolusele. Hensoni sõnul olevat ta oma seltskonnast olnud esimene, kes jõudis põhjapoolusele.
Noorpõlv.
Henson sündis Ameerika Ühendriikides Marylandi osariigis Nanjemoys loonusrentnike peres. Ta jäi varakult orvuks ning veetis suurema osa noorpõlvest Washingtonis. 12-aastaselt jättis ta kooli pooleli ja asus tööle jungana. Hiljem naasis ta Washingtoni ja töötas kaubamajas müüjana. Üks tema kliente oli Robert Peary, kes palkas ta 1887. aastal oma teenriks.
Põhjapoolus.
Nende esimene ühine Arktika ekspeditsioon toimus aastatel 1891–1892. Henson oli navigaator ja käsitööline ning teda tunti Peary "parema käena". Ta õppis koos Pearyga inuittide ellujäämisvõtteid.
Aastatel 1908–1909 toimunud Gröönimaa ekspeditsiooni oli Henson üks kuuest mehest – lisaks Pearyle ja neljale inuitile –, kes väitsid, et jõudsid esimesena geograafilisele põhjapoolusele. Intervjuudes esitles Henson ennast esimese poolusele jõudjana. Hiljem on nende saavutus vaidlustatud seoses sellega, et nende ekspeditsioonide andmed ei olevat usaldusväärsed ja ebausutav olevat tempo nende teekonna viimases osas ning et mehed võisid navigatsioonivigade tõttu eksida poolusest 48–97 km.
Tunnustus.
Henson sai ekspeditsioonil osalemise tõttu tuntuks ja 1912. aastal avaldas ta memuaarid "Neegermaadeavastaja põhjapoolusel" ("A Negro Explorer at the North Pole"). Hiljem, eaka mehena pälvisid tema saavutused taas tähelepanu. 1937. aastal oli ta esimene afroameeriklane, kes võeti The Explorers Clubi (ingl 'maadeuurijate klubi') eluaegseks liikmeks; 1948. aastal sai ta klubi auliikmeks. 1944. aastal pälvis Henson Peary Polaarekspeditsiooni medali ning presidendid Harry Truman ja Dwight Eisenhower võtsid ta Valges Majas vastu. 1988. aastal maeti tema ja ta abikaasa põrm ümber Arlingtoni riiklikule kalmistule. 2000. aastal autasustas National Geographic Society Hensonit postuumselt Hubbardi medaliga, mille esimene laureaat oli olnud 1906. aastal Robert Peary. 2021. aasta septembris nimetas Rahvusvaheline Astronoomialiit tema järgi ühe Kuu kraatri.
Užventė

Užventė (žemaidi "Ožventė") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Užventė asub Venta jõe kallastel. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org. Ka jääb asula osaliselt Venta regionaalparki. 
Tegutseb külaselts. Užventė nimi tuleneb Venta jõest.
Aastal 1988 avati Užventė kultuurimaja; sellega samades ruumides oli ka küla raamatukogu. Kultuurimaja suleti aastal 1992.
Skleipiai

Skleipiai (žemaidi "Skleipē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Küla asub Virvyčia jõe kallastel. Küla kohal on jõel pais ja Skleipiai paisjärv. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Virvytė org. Ka jääb asula osaliselt Virvytė maastikukaitsealale ja Venta regionaalparki. Külas asub looduskaitsealune Skleipiai rahn, mis tõsteti praegusesse asukohta hüdroelektrijaama rajamisel. Kivi pikkus on 5,4 meetrit, laius 3,6 meetrit, kõrgus 3,7 meetrit.
Küla nimi tuleneb isikunimest Skleipys. Skleipiais asub hüdroelektrijaam võimsusega 264 kW.
Aastal 1902 asusid praeguse küla kohal karjamõis ja kaks talu. Sealsed maad kuulusid Kapėnai mõisale. Hiljem rajas Bernardas Kondratavičius külla vesiveski. Aastast 1926 on teada, et külas oli algkool. Aastail 1999–2000 valmis sealne hüdroelektrijaam.
Pavirvytė

Pavirvytė (žemaidi "Pavirvītė") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Pavirvytė asub Virvyčia jõe kallastel. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Virvytė org. Ka jääb asula osaliselt Virvytė maastikukaitsealale ja Venta regionaalparki. 
Aastal 1840 ostis Juozapas Paulavičius Ilinčiustelt sealse mõisa ära. Aastal 1949 moodustati külas kolhoos.
Muinsusmälestised.
Muinsuskaitse all on Pavirvytė mõisa hoonetekompleks. Mõisa süda koosnes kahest osast. Põhjapoolsem osa oli majandusosa ja seal on muinsuskaitse all kuur, kuuriosaga laut ning moonakatemaja. Lisaks on kompleksis veel neli majandushoonet ja kaks juurdeehitist, mis muinsuskaitse all ei ole. Lõunapoolses osas on kaitse all mõisniku elumaja, vana häärberi varemed, laut, aedniku elumaja ja säilinud osa mõisapargist. Lisaks jäävad kaitstavale alale veel kuus majandushoonet ja transformaator.
Riikka Hakola

Riikka Johanna Hakola (7. detsember 1962 Seinäjoki – 5. veebruar 2024) oli soome ooperilaulja, sopran.
Riikka Hakola õppis laulmist Sibeliuse Akadeemias, hiljem täiendas end Londonis, New Yorgis, Milanos ja Viinis.
1990. aastast töötas ta Soome Rahvusooperis, kuid esines ka Moskva Suures Teatris ning mitmes ooperiteatris Põhjamaades, Saksamaal ja Ameerika Ühendriikides. 1998. aastal laulis ta Georg Otsa muusikapäevadel Violetta rolli Giuseppe Verdi "Traviatas". Riikka Hakolat peeti üheks maailma paremaks Violetta osatäitjaks.
2023. aasta septembris diagnoositi tal ajukasvaja glioblastoom. Riikka Hakola suri 61-aastaselt 5. veebruaril 2024.
Breitenfurt bei Wien

Breitenfurt bei Wien on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Mödlingi ringkonnas.
Breitenfurt asub Wienerwaldis, mis külgneb edelas Liesingi orus vahetult Viini linnaga. Vald on piirkonna üks suuremaid ja selle asustustihedus on 197 in/km². Vallas on suured kõrguse erinevused ja see asub 260–592 meetri kõrgusel merepinnast.
Vald koosneb kahest osast: Breitenfurtist ja Hochroterdist. Breitenfurt-Ostende asub Wien-Kalksburgi kõrval. Breitenfurtist viib tee üle Kleinen Semmeringi Wolfsgrabenisse.
Ajalugu.
Breitenfurt asutati suhteliselt hilja ja seda on ajalooürikutes asustatud paigana esmamainitud 1622. aastal. Seni kasutati nime "Breitenfurt" ainult maapiirkonna tähistamiseks. Kuni Türgi sissetungini 1683. aastal asus seal kuninglik jahiloss, mille varemed kajastuvad valla vapil. Pärast Türgi okupatsiooni oli Breitenfurtis alles 20 maja. Peagi asustati piirkond inimestega Salzburgist, Baierist ja Steiermargist. Elanikud olid enamasti puutöölised. 1721. aastal oli linnas juba 42 ja valla äärealadel 32 maja. Aastatel 1714–1732 ehitas pangandusmagnaat Gregor Wilhelm von Kirchner piirkonda barokkstiilis palee, mis lammutati 1796. aastaks. Praegune kihelkonnakirik oli algselt selle palee kabel.
Breitenfurtist sai 1848. aastal iseseisev omavalitsusüksus ja 1850. aastal valiti sellele esimene linnapea. Paigast sai Viini elanike armastatud kuurort ja turismitööstus õitses. 1898. aastal plaaniti Viinist puhkajate toomiseks elektrirongiliini, kuid see projekt ei realiseerunud.
Tänu rahvastiku pidevale kasvule sai Breitenfurtist 1930. aastal turulinn. 1938. aastal liideti omavalitsus, nagu ka paljud teised selles piirkonnas, Viini linnaga ning sellest sai Suur-Viini 25. ringkond. See sai taas iseseisvaks omavalitsuseks 1954. aastal.
Žalionė

Žalionė (žemaidi "Žaliuonė") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas. Küla jääb osaliselt Venta regionaalparki. 
Aastal 1919 asutati külla algkool. Algselt toimus õppetöö küll Dargužiškiai külas, kuid kui Žalionės koolile ruumid leiti, kolis õppetöö ka sinna ümber. Tänapäevastes piirides on küla aastast 1926, mil sealsed mõisamaad uusmaasaajatele jagati. Ühtlasi eraldati nii Kapėnai kui Pavirvytė mõisade maadest maid ka koolile.
Muinsuskaitse all on sealne vana kalmistu. Kalmistul kasvavad kõrged puud, seda piirab kolmest küljest maakividest aed.
Lorentz von Numers (1673–1736)

Lorentz von Numers (1673–1736) oli Numersite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberst, kes osales Põhjasõjas.
Elulugu.
Lorentz von Numers sündis 1673. aastal Lorentz ja Catharina von Numersi (sünninimega Appelberg) perekonda.
1693. aastal astus ta vabatahtlikuna ooberst Sparrfelti rügementi ning sai seal samal aastal lipnikuks. 1697. aastal astus ta E. Sparre rügementi, mis oli Prantsuse teenistuses. Põhjasõja alguseks naasis ta Liivimaale ning oli 1701. aastal Magnus Stenbocki vägedes adjutant. Samal aastal oli ta leitnant Dalarna rügemendis.
1702. aastal astus ta Holsteini teenistusse ning sai grenaderide üksuse kapteniks. 1711. aastal oli ta Stades paikneva pataljoni major. Kaks aastat hiljem sai ta Wismari kubernerirügemendis ooberstleitnandiks. Hiljem teenis ta veel Vestgöta ja Hälsinge rügementides. 1728. aastal sai ta Tavastehusi ning 1734. aastal Kalmari rügemendi ooberstiks.
Lorentz von Numers suri 20. mail 1736.
Abielu.
Lorentz von Numers abiellus Charlotta Dorothea Bruncronaga. Abielust sündis kaks last: Carl Mauritz ja Frederik Magnus.
Gudai

Gudai (žemaidi "Gudā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Gudai asub Virvyčia jõe kallastel. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ümbruskond ja Virvytė org. Ka jääb asula osaliselt Virvytė maastikukaitsealale ja Venta regionaalparki. 
Küla nimi tuleneb vanast leedu nimetusest valgevenelaste kohta – "gudas".
Gudais on hüdroelektrijaam.
Muinsusmälestised.
Muinsuskaitse all on Gudai küla vana kalmistu. Kalmistul asub puust rist ristilöödud Jeesuse kujutisega. 
Aadressil Virvytės g. 111 asub Gudai vesiveski. Kahekorruseline mansardkorrusega hoone valmis aastal 1924. Veskis on põletatud tellistest kamin. Vundament on maakividest, seda eraldab puidust osast põletatud tellistest riba. Põletatud tellistest ja maakividest on ka veekanali võlvid. Suur osa veski sisseseadest on säilinud. Lisaks hoonele kuuluvad kompleksi veel juurdevoolu- ja äravoolukanalid. Veskikoht pärineb aastast 1922, selle rajasid lätlased Vilis ja Alvynas Jungid. Hiljem kuulus veski kolhoosile; aastal 1986 lõpetas see tegutsemise. Aastal 1995 pandi veski müüki, uued omanikud rajasid selle juurde hüdroelektrijaama.
Anna Czerwińska-Rydel

Anna Czerwińska-Rydel (sündinud 7. septembril 1973 Gdańskis) on poola muusik, pedagoog ja lastekirjanik.
Ta on Poola Kirjanike Liidu liige ja Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) Poola osakonna liige.
European Jazz Orchestra

European Jazz Orchestra (EJO) oli Euroopa noori muusikuid koondav bigbändiprojekt, mis oli oma tegutsemisaastatel 1998–2013 suurim omalaadne maailmas.
Alates 1998. aastast oli European Jazz Orchestra (EJO) projekti eestvedaja organisatsioon Swinging Europe. Igal aastal valiti koostöös partneritega – Euroopa Ringhäälingute Liit, Džässiprodutsentide Klubi ja Rahvusvaheline Džässikoolide Liit – üle Euroopa välja 18–30-aastased muusikud ja dirigent. Aastatel 1998–2013 osales projektis ligikaudu 300 Euroopa muusikut ja korraldati üle 200 kontserdi 35 riigis Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Aasias. EJO pälvis suurt tunnustust töö eest osalevate noorte muusikutega, kellest enamik sai osalemise tulemusena kasvatada oma rahvusvahelist võrgustikku.
Pärast 16 tegevusaastat lõpetas EJO projekt 2013. aastal tegevuse. 8. mail 2014 kogunes 2013. aasta EJO meeskond lühiajaliselt taas Ankaras, et tähistada Euroopa päeva esinemisega Türgis.
Tucker Carlson

Tucker Swanson McNear Carlson (sündinud 6. mail 1969 San Franciscos) on Ameerika Ühendriikide konservatiivne poliitikakommentaator ja kirjanik. 
Carlson alustas meedias tööd 1990. aastatel, kirjutades artikleid The Weekly Standardile ja veel mitmele väljaandele. Aastatel 2000–2005 oli ta CNN-i kaastööline ja juhtis 2001–2005 debatisaadet "Crossfire". Aastatel 2005–2008 oli tal telesaade "Tucker" MSNBC-s. 2009. aastast töötas ta Fox Newsi uudistekanalis poliitikaanalüütikuna ja osales mitmes telesaates, kuni sai 2016. aastal omaenda poliitilise jutusaate "Tucker Carlson Tonight". Seda juhtis ta kuni 2023. aasta aprillini, mil Fox põhjust nimetamata ta lepingu lõpetas. 
Carlson oli üks Foxi töötajatest, keda nimetati kohtuasjas Dominion Voting Systems v. Fox News Network, mis puudutas Fox Newsis levitatud laimu ja valeväiteid Dominion Voting Systemi hääletamismasinate kohta. Fox News pidi kohtuotsuse järgi maksma 787,5 miljonit dollarit ja tunnistama, et eetris kõlanud väited olid valed. 2010. aastal oli ta parempoolse uudisteportaali The Daily Caller kaasasutaja ja töötas kuni 2020. aastani portaali peatoimetajana.
Carlsoni saavutuseks on peetud paremäärmuslike vaadete ja teemade toomist Ameerika Ühendriikide peavoolupoliitikasse. Ta on tuntud äärmuslike vaadete poolest mitmetel ühiskondlikel ja poliitilistel teemadel, näiteks on ta toetanud valge natsionalismi põhimõtteid ja välisriikide autoritaarseid juhte. Carlson on propageerinud vandenõuteooriaid seoses koroonapandeemiaga, demograafiliste muutustega Ameerika Ühendriikides, Kapitooliumi ründamise ja Vene-Ukraina sõjaga. Ta on korduvalt esitanud vale- või eksitavaid väiteid nii neil kui muudel teemadel.
2024. aasta veebruaris viibis Tucker Venemaal ja intervjueeris 6. veebruaril Vladimir Putinit. Intervjuu avaldati 8. veebruaril.
2024. aastal jagas Carlson dokumentaalfilmiprodutsendiga oma uskumust, et deemon ründas teda voodis olles. Rünnaku tagajärjel hakkas ta veritsema.  Mõni päev hiljem väitis ta, et tuumatehnoloogia lõid deemonid.
Maran (perekonnanimi)

Maran on perekonnanimi.
Indias oli perekonnanime Maran kandjaid 2014. aastal ligi 3900 isikut. Indoneesias oli sellenimelisi isikuid üle 3400, Itaalias üle 3100 ja Myanmaris ligi 2500.
Statistika Eestis.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maran 150 inimesel: 75 mehel ja 75 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maran meeste puhul 1223. kohal ja naiste puhul 1379. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maran vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,92. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 8,28 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Harjumaal Rapla kihelkonna Lellapere mõisavallas, Viljandimaal Helme kihelkonna Jõgeveste mõisavalla ja Võrumaal Rõuge kihelkonna Vastse-Nursi mõisavallas 3 korral nimeks Marahn ja Marran (normaliseeritult Maran). 
Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Maran aastatel 1935–1940 20 korral kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Blockmann (2), Hüts, Madison, Maanik (2), Marranik, Martinson, Mauer, Maur, Maurer (2), Michelson (3), Mihkelson (2), Müller ja Muri (2).
Gyvoliai

Gyvoliai (žemaidi "Gīvuolē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Gyvoliai asub Virvyčia jõe kallastel. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta jõe org ja Virvytė org. Osaliselt asub külas Santekliai metsa hariliku männi geneetiline kaitseala. Ka jääb asula osaliselt Virvytė maastikukaitsealale ja Venta regionaalparki. 
Gyvoliais on Gudai algkool. Kuigi kool pole kunagi Gudais asunud, anti sellele Gudai kooli nimi, kuna seda ei tahetud Gyvoliai kooliks kutsuda. Ka tegutseb külaselts. Külas asub Albinas ja Juozas Navickiste aed, kus kasvab 180 liiki ilupõõsaid ja 600 liiki lilli; seda on valitud 10 Leedu kõige ilusama aia hulka.
Küla nime kohta on kaks legendi. Erimese kohaselt elanud sealkandis üks naine nimega Katrė, kes kasvatas kartuleid. Kutsus siis sealsed mehed appi kartuleid üles võtma, ise läks aga talgulistele süüa tegema. Kui toit oli valmis, kutsus mehed sööma, pärast sööki aga avastas - mehed ei olnud veel kartuleid võtma hakanud. Ütles siis südametäiega, et need mehed on parajad lojused (kohalikus murdes "gyvūliai"). Teise loo kohaselt elanud seal kunagi kamp räpakate eluviisidega venelasi, keda siis lojusteks kutsuma hakati. Ka olevat seal olnud seal kuri mõisnik, kes ikka oma talupoegi peksis ja lõpuks neid muudmoodi enam ei kutsunudki kui lojusteks. Veel ühe loo kohaselt surnud seal kunagi pea kõik rahvas katku, ellu jäi ("gyvas") vaid üks mees. Veel ühe loo kohaselt asunud küla kohal kunagi ühe mõisa karjamaa, kus lojuseid karjatati.
Küla maadel asusid varem kaks mõisa - Gyvoliai I mõis ja Gyvoliai II mõis. Aastal 1919 hakkas tegutsema sealne algkool. Aastal 1928 tükeldati Gyvoliai I mõis uusmaasaajatele ja sellest kujunes Gyoliai I küla. Gyvoliai II mõis tükeldati uusmaasaajatele aastal 1933 ja sellest kujunes Gyoliai II küla. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Muinsuskaitse all on Gyvoliai linnamägi, mis oli kasutusel esimesest aastatuhandest XIII sajandini. Ovaalne linnusehoov on mõõtudega 40x30 m. Linnusevalli pikkus on olnud 60 meetrit. See oli kaks meetrit kõrge ja 8-13 meetrit lai. Linnamäe nõlvade on 11 meetri kõrgused. Idas ja põhjas on neil linnusehoovist eraldatud ja sellest paar meetrit madalam terrass, millel laiust neli ja pikkust 30 meetrit. Linnuse kultuurikiht on 20-40 cm paksune. Kohalik rahvas kutsub seda Rootsi mäeks (Švedkalnis) ja räägib, et see olnud vana pühapaik, kus põles püha tuli. Ka olevat see olnud mõisa ajal karistamispaik. Rootslased lasknud rasedatel naistel mäe põlledega kokku kanda, sellest siis ka Rootsimäe nimi.
Arheoloogilised uuringud näitavad, et sealtkandist jooksis vanasti kuralaste ja žemaitide asuala piir. Nii linnuses kui ümbruskonna muinaskalmetes on esindatud mõlema rahva kultuur; ka on ümbruskonna muinaskalmetes läbisegi žemaidipärased ja kurapärased matused.
Brunn am Gebirge

Brunn am Gebirge on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Mödlingi ringkonnas.
Ajalugu.
Neoliitikumi perioodist pärit väljakaevamised näitavad, et piirkond oli asustatud juba aastal 6000 eKr ja Brunn tegi sellest Austria varaseima teadaoleva põllumajandusliku asula. Ka Awarengräber, mis leiti Mödlingist, viitab sellele, et asustas piirkond juba sel ajal. Väljakaevamiste tõttu arvatakse, et roomlaste asula oli siin veteranidele.
Uusajal oli see helilooja Hans Gáli sünnikoht (1890).
Kultuur.
Alates 2007. aastast on Brunn am Gebirge rahvusvahelise klaveribluusi ja bugi-vugi festivali korraldaja, kus osalevad Little Willie Littlefield, Carl Sonny Leyland, Axel Zwingenberger, Dana Gillespie, Sonny and his Wild Cows, Michael Pewny, Stella Jones, Kim Cooper The Rounder Girlsist, Lila Ammons, Vince Weber, Silvan Zingg, Axel Ramerseder, Mojo Blues Band, Jan Preston, Martin Pyrker, Al Cook, The Untuchables, The Hot Shakers, Ed Philips, Meena Cryle, The Boogie Boys, Dan Popek, Wendy De Witt, Angela Brown, Janice Harrington ja paljud teised.
Gaaden

Gaaden on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Mödlingi ringkonnas.
Gaaden asub Wienerwaldi põhjaosas Anningeri jalamil.
Johann Hermann von Campenhausen

Johann Hermann von Campenhausen (1641–1705) oli Campenhausenite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane, ooberst ja Riia viitsekuberner, kes osales Põhjasõjas.
Elulugu.
Johann Hermann von Campenhausen sündis 1641. aastal Hermann Kamphuseni ja Gertrud von der Linde peres.
1656. aastal astus Campenhausen jalaväelasena sõjaväkke. Kolm aastat hiljem läks ta edasi Stolzenbergi ratsarügementi. 1661. aastal astus ta Saksa-Rooma keisririigi teenistusse ning oli vabatahtlik Raimondo Montecuccoli vägedes. 1665. aastal astus ta ka veel Poola-Leedu teenistusse ning oli vürst Lubomirski vägedes kornet. Järgmisel aastal naasis ta Rootsi ning sai ooberst Knutsdorffi rügemendis samuti korneti auastme.
1668. aastal juhatas Campenhausen Riias ja kaks aastat hiljem ka Daugavgrīvas kindlustustöid. 1674. aastal juhatas ta ehitustöid ka Tallinnas.
1675. aasta 24. septembril Campenhausen aadeldati. Samal aastal kanti tema perekond nr. 881 all Rootsi aadlisuguvõsade loendisse.
1676. aastal sai Campenhausen Liivimaa jalaväerügemendis ooberstleitnandiks. Järgmisel aastal sai ta seal ooberstiks. 1691. aastal oli ta Ostrobotnia rügemendi ooberst. 1696. aastal sai ta Riia viitsekuberneriks ning tema rügement asus Riia garnisoni koosseisu.
1701. aastal osales ta Erastvere lahingus. Tema rügement ründas lahingu ajal Erastvere mõisa.
Johann Hermann von Campenhausen suri 28. veebruaril 1705.
Abielu.
Johann Hermann von Campenhausen abiellus 1675. aastal Agnes Margaretha Gyldenhoffiga. Abielust sündis 11 last: Carl Balthasar, Eva Christina, Christer Lorentz, Johann Michael, Robert Wilhelm, Vendla Margaretha, Axel Leonard, Gustaf Hermann, Jakob Johann, Johann Balthasar ja Erik Reinhold.
MAGURA V5

MAGURA V5 (inglise keeles Maritime Autonomous Guard Unmanned Robotic Apparatus V-type) on Ukraina mitmeotstarbeline mehitamata kaater. Meredroon suudab täita erinevaid ülesandeid nagu luure, miinitõrje, otsing ja pääste, patrullimine, valve ja väekaitse. Drooni juhitakse eemalt raadio- või satelliitside kaudu.
Ajalugu.
Ukraina valitsus kuulutas 2022. aasta novembris välja 800 km tegevusulatusega meredrooni välja töötamise. Droon avalikustati 25.–28. juulil 2023 toimunud relvanäitusel Istanbulis. 29. juulil kinnitas CNN-i uudislugu, et MAGURA V5 meredroon ei eksisteeri ainult näituseeksponaadina ja masin on täiesti kasutuskõlblik.
Teenistus.
Esimest korda kasutati MAGURA V5 meredroone lahingus 2023. aasta novembrikuus, kui nendega hävitati Krimmi poolsaare lääneosas Tšornomorske sadamas kaks dessantkaatrit.
Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse ülem kindralleitnant Kõrõlo Budanov vihjas 2024. aasta alguses, et Venemaa mereväe Tarantul-klassi raketikaatri Ivanovets uputasid kuus MAGURA V5 meredrooni.
14. veebruaril 2024 tabasid MAGURA V5 droonid Musta mere laevastiku Roputša-klassi dessantlaeva Tsezar Kunikov. Krimmi poolsaare lõunarannikul Alupka linna lähedal seilanud sõjalaev vajus rünnaku tõttu suurde kreeni ja tõenäoliselt uppus.
Ukraina luure teatel rünnati 5. märtsi varahommikul meredroonidega Venemaa mereväe projekt 22160 valvelaeva Sergei Kotov. Ukraina ametnike väitel osales rünnakus viis MAGURA V5 drooni ja laev uppus. Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse avaldatud video ei kinnita Sergei Kotovi uppumist, kuid meredroonide tabamused rebisid valvelaeva kerre augu ja põhjustasid järelplahvatusi.
31. detsembril 2024 hävitas MAGURA V5 esimest korda sõjaajaloos õhusihtmärgi – raketiga tabati Vene helikopterit Mi-8.
M. K. Stalin

Mutruvel Karunanidhi Stalin (tamili மு. க. ஸ்டாலின் ['mut̪ːuʋeːl kaɾuˈɳaːniði ʈaːˈlin], sündinud 1. märtsil 1953) on India poliitik, kes on alates 2021. aastast 8. ja praegune Tamil Nadu osariigi peaminister. 
Peaminister M. Karunanidhi Stalin on olnud partei Dravida Munnetra Kazhagam (DMK) esimees alates 28. augustist 2018. Ta töötas 1996–2002 Chennai 45. linnapeana ja 2009–2011 Tamil Nadu peaministri esimese asetäitjana. Ajaleht The Indian Express paigutas Stalini 2022. aastal India mõjuvõimsamate isikute nimekirjas 24. kohale.
Stalin on kauaaegse Dravida Munnetra Kazhagami parteijuhi M. Karunanidhi poeg. Stalini nime pani Jossif Stalini järgi talle isa pärast seda, kui oli kuulnud Nõukogude Liidu juhi surmast. 
Juba 14-aastaselt tegi Stalin esimest korda kampaaniat 1967. aasta valimistel. Ta asutas 1980. aastal oma partei noorteorganisatsiooni ja sai kaks aastat hiljem selle sekretäriks.
Ta toetab osariikide suuremat autonoomiat.
Noor Vidts

Noor Vidts (sündinud 30. mail 1996 Vilvoordes) on Belgia seitsmevõistleja.
Vidtsi läbimurdeaasta oli 2021. Ta võitis 2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Torunis viievõistluses kaasmaalase Nafissatou Thiami järel 4791 punktiga hõbemedali. Ta püstitas isikliku rekordi 60 meetri jooksus, kaugushüppes ja 800 meetri jooksus ning parandas oma viievõistluste rekordit 126 punktiga. Olümpiamängudel Tokyos parandas ta isiklikku rekordit viiel alal ja sai seitsmevõistluses isikliku rekordiga 6571 punkti 4. koha.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis tuli Vidts Adrianna Sułeki ja Kendell Williamsi ees viievõistluses maailmameistriks Belgia rekordiga 4929 punkti. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai ta seitsmevõistluses 6559 punktiga 5. koha. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis oli ta 6467 punktiga neljas.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis võitis Vidts Nafissatou Thiami ja Adrianna Sułeki järel 4823 punktiga pronksmedali. Maailmameistrivõistlustel Budapestis oli ta 6450 punktiga kuues.
2024. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Glasgow's kaitses ta viievõistluses tiitlit, võites 4773 punktiga kuldmedali Saga Vannineni ja Sofie Dokteri ees. 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis ta Nafissatou Thiami ja Auriana Lazraq-Khlassi järel pronksmedali isikliku rekordiga 6596 punkti. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis parandas ta isiklikku rekordit 111 punktiga ja võitis 6707 punktiga pronksmedali Thiami ja Katarina Johnson-Thompsoni järel.
Isiklikku.
Vidts on õppinud Leuveni Ülikoolis biotehnoloogiat.
Ragnis Pärnmets

Ragnis Pärnmets (sündinud 14. juunil 1989 Tartus) on eesti loodusfotograaf.
Tema fotosid ja artikleid on avaldatud ajakirjas Eesti Loodus. Fotodega saab kõige paremini tutvuda tema kodulehel ning tegemisi jälgida YouTube kanalil, kus tal on videoblogi oma fotoretkedest, kaadritagustest hetkedest ja fototarkusest. Pildistamisel kasutab Nikoni fototehnikat.
Oma kodulehel kirjutab Ragnis enda kohta järgnevalt: "Minu jaoks on loodusfotograafia elustiil! See on harmooniline suhe inimese ja looduse vahel, mis aitab mõista meid ümbritseva keskkonna ja bioloogilise mitmekesisuse tähtsust. See on nägemine, kogemine, tunnetamine, tajumine ja emotsioon üheskoos, mida kaamera vahendusel vaatajani tuua."
Mart Nurk (näitleja)

Mart Nurk (sündinud 30. septembril 1964) on eesti näitleja ja psühholoog.
Elukäik.
Mart Nurk on lõpetanud Tallinna Lilleküla Keskkooli 1982. aastal ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 1988. aastal (13. lend, kursuse juhendaja Kalju Komissarov). Nurk on õppinud Tartu Ülikoolis bioloogiat ja psühholoogiat. Psühholoogiamagistriks sai Mart Nurk õpingute järel ülikoolis New School for Social Research New Yorgis. 
Pärast lavakunstikateedri lõpetamist töötas ta 1990. aastani Noorsooteatris. Hiljem on Nurk osalenud ettevõtluses psühholoogi ja koolitajana. 
Ta on aastaid töötanud Saue vallavalitsuse haridusosakonnas koolipsühholoogina.
Kristlyn Liier

Kristlyn Liier (sündinud 19. jaanuaril 1996 Pärnus) on kunstikuraator. 
Ta on lõpetanud 2018. aastal Tartu Ülikoolis kunstiajaloo bakalaureuseõppe ja 2020. aastal sotsiaalteaduse valdkonnas (turunduse) magistriõppe. 
Kuraatorina.
Ta on Tartu Kunstnike Liidu, Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu ning ICOMi liige.
Maia Tüür

Maia Tüür (sündinud 29. juulil 1978) on eesti ja prantsuse arhitekt.
Ta on alates 2005. aastast Prantsusmaa sertifitseeritud arhitekt (DPLG – "diplômé par le gouvernement").
Elukäik.
Haridusteed alustas ta 1985. aastal Tallinna 21. Keskkoolis ja jätkas 1988. aastast Tallinna Balletikoolis. 1994. aastast õppis ta Tallinna Prantsuse Lütseumis, mille lõpetas 1997. aastal.
1997. aastal alustas õpinguid Eesti Kunstiakadeemias arhitektuuri ja linnaplaneerimise erialal ning jätkas Pariisis ENSA Paris – La Villette'is.
Ta on teinud koostööd selliste prantsuse arhitektuuribüroodega nagu , , , Carlo Ratti jt.
2015. aastal asutas Maia Tüür koos Yoann Dupouyga arhitektuuri- ja linnaplaneerimisbüroo TU-DU Architecture Urbanisme.
Pärast õpinguid jäi Pariisi, kus elab praeguseni.
Isiklikku.
Maia Tüüri ema oli füüsik ja pedagoog Janne Tüür ja isa laevamehaanik Peeter Tüür. Ta sündis Haapsalus pere neljanda lapsena.
Tema vendadest on Tõnis Tüür muusik, Reiu Tüür kunstnik, Mihkel Tüür arhitekt ja Madis Tüür filmiprodutsent.
Lesbide lipp

Lesbide lipp on lipp, mida võivad kasutada lesbid või lesbismi toetajad. Lesbide lipu kasutamine on sümboolne viis väljendada enda määratlemist lesbina ja avaldada heakskiitu lesbilikele tõekspidamistele. Lesbide lippe on loodud mitmeid, neist tuntumad on kaheteralise sõjakirvega lipp, Huulepulga lipp, Roosa lipp, Päikeseloojangu lipp ja Sappholike lipp (inglise keeles "sapphic flag"), viimast kasutavad inimesed võivad, aga ei pruugi end idenfitseerida lesbidena. 
Kaheteralise sõjakirvega lipp.
Kaheteralise sõjakirvega lipp sümboliseerib kahe naise liidu võitmatust. Lipp on lilla, selle keskel on teravikul seisev kolmnurk, millel on kujutatud valget kaheteralise sõjakirve siluetti. Lipu loojaks oli geimees, graafiline disainer Sean Campbell. Ta disainis kõnealuse lipu aastal 1999.
Huulepulga lipp.
Huulepulga lipp loodi lesbide jaoks, kes tahavad end näidata oma naiselikumast küljest. Huulepulga lipul on seitse triipu, igaüks ise värvi. Lipu punakad ja roosakad toonid sümboliseerivad erinevate huulepulkade värvigammat. Lipust on olemas värvitud huulte kujutisega versioon ja ilma huulte kujutiseta versioon ehk Roosa lipp. Huulepulga lipu disainis Natalie McCray aastal 2010.
Päikeseloojangu lipp.
Päikeseloojangu lipu lõi Emily Gwen aastal 2018. Uue lipu loomise põhjuseks oli see, et inimesed nägid huulepulga lipus puudujääke ja pidasid seda probleemseks. Päikeseloojangu lipul on seitse triipu, nende värvigamma ulatub oranžist roosani ja igal värvil on kindel tähendus. Päikeseloojangu lipust on olemas Päikese ja Kuu lipu versioon, millest üks on vastavalt soojemates ja teine külmemates värvitoonides.
Sappholike lipp.
Sappholike lipu disainis Tumblri kasutaja "lesbeux-moved", ta avaldas selle aastal 2015. Lipp koosneb kolmest triibust, millest äärmised on roosad ja keskmine on algversioonis õrnlilla (pea-aegu valge). Lipu keskel on kujutatud lillat lille. 
Algselt oli lipul kujutatud kimbukest kannikesi, mõnes hilisemas versioonis asendab seda praktilistel kaalutustel (et lipu valmistamine ei muutuks liialt keerukaks) lihtne lilla lilleõis. Samuti on hilisemates versioonides kasutatud lipu keskmise triibuna lumivalget värvitooni. 
Kannikesi (eriti lõhnavat kannikest) ja teisi lillasid lilli on peetud lesbide ja sappholike sümboltaimedeks.
Firma (film 1993)

"Firma" (originaalpealkirjaga "The Firm") on 1993. aasta põnevusfilm, mille on lavastanud Sydney Pollack. 
Filmis mängivad Tom Cruise, Jeanne Tripplehorn, Gene Hackman, Ed Harris, Holly Hunter, Hal Holbrook, David Strathairn ja Gary Busey. 
Film oli nomineeritud kahele Oscarile parima filmimuusika ja naiskõrvalosatäitja (Holly Hunter) eest. 
Süžee.
Mitchi ootab ees karjäär advokaadina, kuid vahetult enne eksamit teeb tundmatu firma talle ahvatleva pakkumise. Tasu ja boonused on nii suured, et ta on isegi valmis firma rikkumistest mööda vaatama. Tema senine elu saab aga kiire lõpu, kui kaks firma omanikku mõrvatakse ning FBI hakkab teda küsitlema. Ta seisab valiku ees: jääda firmasse või teha FBI-ga koostööd. Kuna kõik on kadunud, otsustab ta asjale läheneda omamoodi.
Karpov

Karpov on venepärane perekonnanimi.
Venemaa Föderatsioonis oli perekonnanime Karpov (mehed) kandjaid 2014. aastal ligi 92 100 isikut, nimi Karpova (naised) oli rohkem kui 92 900 isikul. Ukrainas oli Karpovi nimelisi isikuid üle 6100 (Karpovaid 7600), Valgevenes ligi 3200 (Karpovaid ligi 2600) ja Kasahstanis ligi 2300 (Karpovaid üle 2100).
Statistika Eestis.
Eestis on 1. jaanuari 2024. aasta seisuga perekonnanimi Karpov 229 mehel ja 19 naisel. Perekonnanimede levikult on Karpov meeste puhul 235. ja naiste puhul 7188. kohal (Karpova nimelisi naisisikuid oli Eestis 263, levikult 216. koht).
Perekonnanime Karpov kandja on keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus on 41).
Kõige levinum on perekonnanimi Karpov vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,57, ja Ida-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 3,76.
Nimede eestistamisel loobuti perekonnanimest Karpov aastatel 1936–1940 kuuel juhul isikute poolt, kes soovisid uueks nimeks Ainla, Illasto, Lumet, Merisaar, Merivoog ja Pihlapuu.
Tucker Carlsoni intervjuu Vladimir Putiniga

Tucker Carlsoni intervjuu Vladimir Putiniga ("The Vladimir Putin Interview") on teleintervjuu Venemaa presidendi Vladimir Putiniga, mida juhtis Ameerika poliitiline kommentaator Tucker Carlson. 
2024. aasta 6. veebruaril salvestatud 127 minutit kestev saade jõudis vaatajateni 8. veebruaril 2024 Tucker Carlson Networki kanalil ja sotsiaalmeedia saidil X. See on esimene Putini intervjuu lääne ajakirjanikule pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse veebruaris 2022.
Marino Faliero

Marino Faliero (1274 Veneetsia – 17. aprill 1355 Veneetsia) oli Veneetsia doodž 11. septembrist 1354 kuni 15. aprillini 1355.
Enne doodžiks valimist oli Faliero mereväe kommandöör ja diplomaat.
Paar kuud pärast doodžina ametisse asumist korraldas Faliero 1355. aasta aprillis ebaõnnestunud riigipöörde, kui üritas haarata võimu valitsevatelt aristokraatidelt. Faliero tunnistati kõigis süüdistuses süüdi ning ta hukati pea maharaiumisega sama aasta 17. aprillil.
Faliero ebaõnnestunud vandenõu oli hiljem inspiratsiooniks Lord Byroni ("Marino Faliero, Doge of Venice"; 1821) ja Casimir Delavigne'i näidenditele (1829). Delavigne'i näidend oli aluseks Gaetano Donizetti ooperile "Marino Faliero" (1835).
Heinrich Johann von Schlippenbach

Heinrich Johann von Schlippenbach (1679–1748) oli Schlippenbachide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas.
Elulugu.
Heinrich Johann von Schlippenbach sündis Tallinnas 1679. aastal Wolmar Anton von Schlippenbachi ja Helene von Lieweni peres.
1696. aastal liitus ta Ihukaitserügemendiga. Järgmine kuu sai ta Vestgöta-Dalarna rügemendis lipnikuks. 1703. aastal sai ta oma isa tragunirügemendis 2. järgu majoriks. Kaks aastat hiljem oli ta Hans Heinrich von Lieweni jalaväerügemendis ooberstleitnant. 1708. aasta 15. augustil vkj osales Schlippenbach Vinni lahingus ning juhtis hiljem Rootsi jalaväe taganemist. Ta langes selles kokkupõrkes vangi. Ta naasis vangistusest 1716. aastal. 
Schlippenbach abiellus 1719. aasta 24. veebruaril Juliane Helene von Ferseniga.
Heinrich Johann von Schlippenbach suri Tallinnas 22. augustil 1748.