tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dmitriy Fadin

Dmitriy Fadin (sündinud 15. oktoobril 1998 Tallinnas) on Eesti noorpoliitik ja ühiskonnategelane, Eesti Keskerakonna liige.
Elulugu.
Dmitriy Fadin sündis 1998. aastal Tallinnas. Ta omandas keskhariduse Tallinna Linnamäe Vene Lütseumis ja alustas aktiivset osalust poliitikas noorena. Ta on õppinud Tallinna Ülikoolis reklaami ja suhtekorraldust ning Tallinna Tehnikaülikoolis ärindust.
Poliitiline tegevus.
Dmitriy liitus Eesti Keskerakonna Noortekoguga 2013. aastal, olles tollal 14-aastane. 
2024. aasta oktoobris valiti ta Keskerakonna Noortekogu esimeheks, võttes selle ameti üle Valentina Bortnovskilt. Selle rolliga kaasneb ka koht erakonna juhatuses. 
2021. aastal kandideeris ta kohalikel valimistel Tallinnas Lasnamäel ning kogus 81 häält, mille tulemusel valiti ta Lasnamäe linnaosakokku. 
2025. aastal kandideeris ta kohalikel valimistel Tallinnas Pirital ning kogus 274 häält, mille tulemusel valiti ta Pirita linnaosakokku. See oli 11. tulemus linnaosas ja 3. tulemus Pirita Keskerakonna nimekirjas. 
= Ametikarjäär: =
= Arvamuslood ja meedia (alates 2024. aastast) =
Estrella Galán

Estrella Galán Pérez (sündinud 24. aprillil 1971 Madridis) on Hispaania poliitik ja inimõiguste aktivist, kes on Hispaania pagulasabi komisjoni (CEAR) peadirektor. Ta oli Sumari esikandidaat 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Hispaanias, ta sai Euroopa Parlamendi liikmeks. Euroopa Parlamendis astus ta Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni liikmeks.
Ta sündis aastal 1971 Madridis. Tal on sotsiaal- ja kultuuriantropoloogia kraad ning sotsiaaltöö diplom Madridi Complutense Ülikoolist. Tal on ka magistrikraad migratsiooni ja kogukondadevaheliste suhete alal Madridi Autonoomsest Ülikoolist.
Ta liitus Hispaania pagulasabi komisjoniga (CEAR, "Comisión Española de Ayuda al Refugiado") aastal 1999 ja sai selle peadirektoriks aastal 2011. Augustis 2013 osales ta koos organisatsiooni Baskimaa presidendi Javier Galparsoroga saates "Atrapa un millón"; nad andsid oma 20 000-eurose võidu heategevuseks. 
Märtsis 2024 kinnitati Galán Hispaanias 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Sumari esikandidaadiks. Ta kritiseeris Hispaania Sotsialistlikku Töölisparteid Euroopa rändepakti toetamise eest, uskudes, et see on alla andnud parempoolsetele valitsustele nagu Itaalia ja Ungari. Valimisdebati ajal näitas ta fotot Voxi juhi Santiago Abascali ja Benjamin Netanyahu kohtumisest ning nimetas viimast genotsiidiks. Galán väitis, et Sumar juhtis Hispaania valitsuse otsust tunnustada Palestiina riiki, ning ta kutsus ka katkestama diplomaatilised sidemed Iisraeliga. Sumar sai alla 5% häältest ja kolm kohta Euroopa Parlamendis, sealhulgas Galáni oma. Ta kahetses paremäärmuslaste tulemusi ja edu.
Ampitsilliin

Ampitsilliin (tootenimega mh Unasyn) on poolsünteetiline beetalaktaamne antibiootikum, mis kuulub aminopenitsilliinide rühma penitsilliinide klassis.
Sellega ravitakse mitmesuguseid bakteriaalseid nakkushaigusi. Ainet manustatakse suu kaudu, lihasesisese süstiga või intravenoosselt.
Ampitsilliin avastati 1958. aastal. See on kantud Maailma Terviseorganisatsiooni esmavajalike ravimite nimekirja.
Kasutus.
Antibakteriaalne toime.
Ampitsilliini kasutatakse mitmete grampositiivsete ja gramnegatiivsete bakterite põhjustatud bakteriaalsete infektsioonide raviks. Grampositiivsetest bakteritest näiteks "Strepococcus pyogenes", "Streptococcus Viridans", osad "Strepococcus pneumoniae" tüved, mõned Enterokokid, listeeriabakter. Gramnegatiivsetest näiteks "Eikenella corrodens", "Proteus mirabilis", Meningokokk, mõned "Haemophilus influenzae" ja "Enterobacteriaceae" tüved (nt soolekepikesed, "Shigella", "Salmonella typhosa").
Selle antimikroobse toime haaret laiendab märkimisväärselt manustamine koos sulbaktaamiga (ampitsilliin-sulbaktaam), mis inhibeerib bakterite toodetavat beetalaktamaasi – ensüümi, mis blokeerib beetalaktaamsete antiobiootikumide toimet. Vahel kasutatakse seda koos teiste antibiootikumidega, millel on erinev toimemehhanism, nt vankomütsiin, linesoliid, daptomütsiin, tigetsükliin.
Haigused.
Konkreetsetest haigustest ravitakse sellega bakteriaalseid infektsioone, näiteks bakteriaalset meningiiti, endokardiiti, soolestiku, kuse-suguelundkonna ja naha nakkushaigusi. Samuti läkaköha, shigelloosi, salmonelloosi, listerioos, kõhutüüfust ja vastsündinutel esinevat B-grupi streptokokkinfektsiooni.
Manustamine.
Manustatakse suu kaudu, lihasesisese süstiga (IM) või intravenoosselt (IV). Suukaudselt kapslite ja lahusena võetuna ei tarvitata seda ravikuuri alustamisest, vaid pärast IM- või IV-doose.
Farmakoloogia.
Farmakokineetika.
Ampitsilliin imendub seedekulglas üldiselt hästi, ehkki toit võib imendumist mõnevõrra vähendada. Parenteraalselt manustades on biosaadavus ligi 62%.
Kandub läbi enamike kudede, kontsentreerudes eeskätt maksas ja neerudes.
Kõrvaltoimed.
Tavalised kõrvaltoimed võivad olla iiveldus, oksendamine, kõhuvalu ja -lahtisus, lööve, paistes/must/"karvane" keel, vaginaalne sügelus või voolus.
Vastunäidustused.
Ampitsilliin on vastunäidustatud penitsilliini suhtes ülitundlikele ja samal ajal mononukleoosi põdevatele patsientidele; rohkem kui 40 protsendil sellistest patsientidest esineb kõrvaltoimena nahalööve.
Mikroskoopia

Mikroskoopia on teaduse ja tehnika haru, milles kasutatakse mikroskoopi silmaga nähtamatute objektide ja nähtuste uurimisel. Mikroskoopia jaguneb olenevalt kasutatavast mikroskoobist või uurimisobjektist alamliikideks: optiline mikroskoopia, elektronmikroskoopia, skaneeriv teravikmikroskoopia ja röntgenmikroskoopia. Tänapäeval kasutatakse mikroskoopiat bioloogias, meditsiinis, tööstuses, kohtuprotsessides.
Ajalugu.
Mikroskoopia sai alguse 17. sajandil, kui mikroskoope hakati kasutama teaduslikeks uuringuteks. Esimene mikroskoopiaga tegelev teadlane oli Galileo Galilei, kellele on omistatud ka esimese mikroskoobi loomise au. Peale Galileid tegeles mikroskoopiaga Robert Hooke. Esimesena võeti kasutusele optiline mikroskoop. 1931. aastal leiutas Ernst Ruska esimese toimiva elektronmikroskoobi, millega sai vaadata senisest väiksemaid osakesi.
Kaheksanurk

Kaheksanurk ehk oktogoon on hulknurk, millel on kaheksa tippu ja kaheksa külge. 
Kui kaheksanurk on korrapärane, siis tema küljed on võrdsed ja nurgad on võrdsed. 
Kaheksanurga põhiomadused.
Külgede arv: 8 
– Sisenurkade summa: (8−2)×180°=1080°.
– Ühe sisenurga suurus: 1080°:8=135°.
– Välisnurkade summa: 360° (kehtib kõigi kumerate hulknurkade puhul).
Korrapärane kaheksanurk.
Korrapärane kaheksanurk on tasandiline lihtne hulknurk, mille küljed on võrdsed ja sisenurgad on võrdsed.
Ühe sisenurga suurus korrapärasel kaheksanurgal on 135°, kuna kaheksanurga sisenurgade summa on (8−2)×180°= 6×180°= 1080° [s= (n - 2) × 180°] ja jagades selle võrdselt kaheksa nurga vahel, saame 1080°: 8=135°.
Diagonaalid ja ümberringjoon.
Kaheksanurgal on diagonaalid mis ühendavad mitte samale küljele kuuluvaid tippe.
Korrapärane kaheksanurk võib olla ümbritsetud ümberringjoonega, mis läbib kõiki tema tippe, ja siseringjoonega, mis puudutab kõiki tema külgi.
"n"("n"−3):2 = 8×5 :2=20 diagonaali (kõik diagonaalid, sh erineva pikkusega).
Geomeetrilised parameetrid.
Korrapärane kaheksanurga ümbermõõt on võrdne tema külgede arvu ja külje pikkuse korrutisega: 8×"a", kus "a" on külje pikkus.
Pindala võib arvutada valemiga "S"="n"×"a"×"r:2", kus "n" on külgede arv, "a" on külje pikkus ja "r" on apoteem ehk siseringjoone raadius. Apoteemi "r" saab arvutada valemiga "r"= a : 2tan(22,5°)
Rakendused.
Korrapärast kaheksanurka kasutatakse arhitektuuris (nt tornide kujundused), tarbekunstitöödes ja inseneriteaduses tänu sümmeetrilisele struktuurile. Külje ja apoteemi seos tuleneb korrapärase hulknurga üldvalemitest, kuid konkreetsed arvutused nõuavad trigonomeetriat (allikates mainitud üldpõhimõtted).Rakendusnäited on üldtuntud, kuid allikates
Sri Lanka leopard

Sri Lanka leopard ("Panthera pardus kotiya") on leopardi alamliik, mis pärineb Sri Lankast.
Sri Lanka leopard on suur kiskja, kes elab ainult Sri Lanka saarel. Ta on üks tähtsamaid saare endeemilisi liike ja ainus suur kiskja saarel. Rahvusvaheline Looduskaitse Liit (IUCN) hindab selle liigi seisundit ohustatud, kuna selle leviala on piiratud ja elupaikade kadu, inimeste ja leopardide konfliktid ning ebaseaduslik jahindus on põhjustanud populatsiooni vähenemise.
Alamliiki kirjeldas esimesena teaduslikult aastal 1956 Sri Lanka zooloog Paules Edward Pieris Deraniyagala.
Sri Lanka leopard on aastast 2020 looduskaitse all. Neid on looduses vähem kui 800 isendit ning nende arvukus kahaneb.
Välimus ja iseloom.
Sri Lanka leopardil on iseloomulik kollakaspruun või punakaspruun karvkate, millel on tumedad laigud ja tihedalt paiknevad rosetid. 
Isaste keskmine kaal on umbes 60 kg, kuid suurimad isendid võivad kaaluda kuni 77 kg. Emased on oluliselt väiksemad, kaaludes keskmiselt 35 kg. 
Elukoht.
Sri Lanka leopardi leidub endiselt kõigis elupaikades kogu saarel nii kaitsealadel kui ka kaitsmata aladel. Sri Lanka keskmistel mägedel on leoparde registreeritud metsaaladel, teealadel, rohumaadel, koduaedades ning männi- ja eukalüptiistandustes.
Leopardide vaatamiseks on parimad kohad Sri Lankal Yala ja Wilpattu rahvuspargid. Seal on leopardide tihedus kõrgeim. Samuti võib neid kohata Knucklesi mäestikus ja Sinharaja vihmametsas, kuid nende arvukus seal on väiksem. 
Ohud.
Sri Lanka leopardi ellujäämist ohustab kasvav elupaikade kadu, nende hävitamine ning inimeste põhjustatud liigi suremuse suurenemine. Inimesed tapavad leoparde kas kogemata teistele liikidele seatud traadist püünistesse või kättemaksuna pärast kariloomade hävitamist (tavaliselt karilooma korjuse mürgitamise teel). Neid lastakse ka aeg-ajalt maha. Alates 2010. aastast on teadaolevalt Sri Lankal tapetud üle 90 leopardi.
Sinharaja kaitsealal hukkus püünistega kolm isendit, kellest üks on topitud ja välja pandud Giritale loodusmuuseumis. 2020. aasta mais leiti 2019. aastal filmitud melanistlik leopard Hattoni osariigis Nallathanniyas asuvast Lakshapana mõisast lõksu sattununa. Hiljem transporditi see ravile Elephant Transit Home'i Udawalawasse, kus see suri. Loom oli oma kaela tugevalt vigastanud. Isegi suurtel külgnevatel kaitsealadel mõjutab inimeste sekkumine piirialadele leopardi levikut ja vähendab nende kaitsealade tegelikku suurust.
Sünoodiline periood

Sünoodiline periood (kr "synodos" - kokkutulek) on ajavahemik, mille jooksul naaseb taevakeha Maalt vaadatuna samasse asendisse Päikese suhtes.
Välisplaneedi sünoodiline periood on ajavahemik kahe järjestikuse vastasseisu vahel, samas kui siseplaneedi puhul on see aeg kahe järjestikuse samanimelise ühenduse vahel Päikesega.
Näiteks on Kuu sünoodiline periood ehk sünoodiline kuu (täiskuust täiskuuni) umbes 29,5 päeva, samas kui tema sideeriline periood (täistiir ümber Maa tähtede suhtes) on umbes 27,3 päeva. See erinevus tuleneb Maa liikumisest ümber Päikese, mida sünoodilise perioodi määramisel arvesse võetakse.
Sünoodilise perioodi T arvutamiseks kasutatakse sageli järgmist valemit, kui teada on kahe taevakeha sideraalsed perioodid (nt Maa ja mõne planeedi):
1/T​=|1/​P1​−1/P​2|
kus:
Kui näiteks arvutada Marsi sünoodiline periood (s.t kui sageli Mars Maalt vaadatuna Päikese suhtes samale positsioonile jõuab), tuleb arvesse võtta nii Maa kui Marsi tiirlemisperioodi.
Folklore (Taylor Swift)

"Folklore" on kaheksas stuudioalbum, mille Taylor Swift avaldas 2020. aasta 24. juulil Republic Records plaadifirma alt. Swift salvestas vokaali oma Los Angelese kodustuudios. 
Albumist.
Tegu on üllatusväljaandega COVID-19 ajal ning tähistab olulist kõrvalekannet Swifti eelnevatest töödest heli osas kui ka lüürilises osas. Folklore ei lähtu autobiograafilisest laulukirjutusest, mis oli iseloomustanud Swifti varasemaid albumeid. Swifti uute muusikastiilidega eksperimenteeriv Folklore koosneb mahedatest ballaadidest, mida juhivad klaver, keelpillid ja summutatud löökpillid. Muusikakriitikud liigitavad žanri enamasti indie folki ja alternatiivroki alla . Albumi pealkiri on inspireeritud rahvajuttude kestvast pärandist.
Folklore pälvis laialdast tunnustust muusikakriitikutelt, kes kiitsid selle emotsionaalset kaalu ja sisekaemuslikkust laulukirjutamisel, nimetades seda Swifti seni kõige tagasihoidlikumaks, aga ka keerukamaks teoseks. Portaalilt Metacritic, mis annab professionaalsete väljaannete arvustustele tuginedes normaliseeritud hinnangu 100-st, sai album 27 arvustuse põhjal keskmiseks hindeks 88, mis viitab "universaalsele tunnustusele".
Jääk (matemaatika)

Jääk on jagajast väiksem arv, mille lahutamine jagatavast muudab viimase jagaja kordseks. Jääk on lahutamatu osa täisarvulisest jagamisest, kus tulemus koosneb kahest osast: jagatisest ja jäägist.
Naturaalarvude jagamisel arvud kas jaguvad täpselt või tekib jagamisel jääk. Naturaalarvude jagamisel on võimalik kasutada jaguvuse tunnuseid, et eelnevalt hinnata, kas tekib jääk või mitte.
Jagamise jäägi mõiste on keskne mitmetes matemaatika valdkondades, näiteks:
Nt: a) 35 : 4 = 8 ja jääk on 3
b) 17 : 5 = 3 ja jääk on 2
c) 10 : 2 = 5 ja jääk on 0
Seitsenurk

Seitsenurk on kahemõõtmeline hulknurk, millel on seitse külge, seitse tippu ja seitse nurka. Mõiste "seitsenurk" pärineb kreeka sõnadest hepta- (seitse) ja gonia (nurgad). 
Seitsmenurga liigid.
Kõik küljed ja nurgad on võrdsed.
See on kumer, mis tähendab, et kõik sisenurgad on väiksemad kui 180∘.
2. Ebaregulaarne seitsenurk:
Küljed ja nurgad ei ole võrdsed.
Võib olla kumer või nõgus (vähemalt ühe sisenurgaga üle 180∘).
Geomeetrilised valemid.
S=47XaX2cot(7π)
Kus a on külje pikkus.
Diagonaalide arv:
Diagonaalid=2n(n−3)=14; n = 7.
Näited reaalsest elust.
Seitsmenurki võib täheldada teatud mündikujundustel, näiteks Ühendkuningriigi 50- ja 20-pennistel müntidel, mis on praktilistel ja esteetilistel eesmärkidel kujundatud seitsenurksetena.
Fänn

Fänn on kõnek. fanaatiline austaja v. ihaleja; kirglik harrastaja, fanaatik. Fänn (inglise keeles "") on inimene, kes tunneb tugevat huvi või kiindumust teatud kultuurilise nähtuse, isiku, grupi, meediaformaadi, spordiala või muu tegevuse vastu. Fännideks võivad olla näiteks inimesed, kes jälgivad pidevalt mõne kuulsuse elu, kannatavad oma lemmikspordi- või muusikameeskonna võitude ja kaotuste üle. Kes osalevad aktiivselt subkultuurides ja kogukondades, mis on seotud nende lemmikharrastuste või -isikutega. Fännide kogukond võib mängida olulist rolli ka popkultuuri, meelelahutuse ja spordi arengus, olles tihti toeks nii rahaliselt kui ka moraalselt.
Fännikultuur.
Fännikultuur on laialdaselt leviv nähtus, mis ulatub erinevatesse valdkondadesse, nagu muusika, kino, sport, videomängud, telesarjad, raamatud ja palju muud. Fännidevaheline suhtlus, näiteks sotsiaalmeediates või foorumites, võib olla väga intensiivne ja aktiivne, kus inimesed jagavad oma kogemusi, teadmisi ja emotsioone oma lemmikobjekti vastu.
Fännid võivad osaleda ka kogukondades, mis on üles ehitatud nende huvide ümber, osaleda fännikonventsioonidel või osaleda oma lemmikobjekti toetamiseks mitmesugustel üritustel. Näiteks fännide konventsioonid, nagu , on populaarsed kohtumispaigad, kus inimesed saavad kohtuda oma lemmiktegelaste loojate ja teiste fännidega, osaleda cosplay's ja arutada kultuurilisi fenomene.
Fännide mõju meediale ja popkultuurile.
Fännidel on sageli suur mõju popkultuuri ja meediatööstuse arengule. Näiteks võivad fännid suunata meedia ja tootjate tähelepanu, nõudes rohkem esinemisi, tooteid või sisu, mis kajastavad nende huve. Fännide aktiivsus sotsiaalmeedias võib viia isegi selleni, et teatud telesarjad või filmid saavad rohkem tähelepanu ja toovad sisse suuri rahavooge. Mõned meediatootjad, nagu telesarjade loojaid või filmistuudiod, arvestavad fännide tagasisidega, et kujundada oma sisu vastavalt nende ootustele.
Sportlikes valdkondades on fännide kohalolek ja toetus oluline meeskondade ja sportlaste motivatsiooniallikas. Spordivõistlused, olgu need siis jalgpallis, korvpallis või teistes spordialades, on sageli tihedalt seotud fännide toega. Samuti võivad fännide poolt korraldatud protestid ja kampaaniad tuua esile spordivõistkondade või -liigade puudused või ebaõiglused.
Tüübid.
Fänne saab liigitada nende huvialade järgi:
Barbara Frischmuth

Barbara Frischmuth (5. juuni 1941 Altaussee – 30. märts 2025 Altaussee) oli Austria kirjanik ja tõlkija.
Eesti keeles on tema teostest ilmunud "Kai, Klemens ja minu armastus", mis ilmus 1996. aastal sarjas Lemmikraamat, tõlkija Katrin Kaugver.
Nacho'd

Nacho'd on Mehhiko päritolu toit, mis koosneb tortillakrõpsudest, mis on kaetud juustukastega ning hakkliha, köögiviljade või muuga.
Quesadilla

Quesadilla on Mehhiko päritolu toit, mis koosneb tortillast, mis on täidetud juustuga, lisatud võib olla liha või muid täidiseid, ning on siis praetud.
Grigori Paro

Grigori Paro (Parro) (1834 Kavastu vald Tartu kreis – 14. oktoober 1873 Kalli) oli eesti õigeusu vaimulik.
Grigori Paro sündis Tartumaal Kavastu vallas, õppis Riia Vaimulikus Koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris 1847–1857 ja omandas köster-kooliõpetaja kutse. Töötas 1857–1860 Riia Vaimulikus Seminaris eesti keele õpetajana.
Pühitseti diakoniks 14.09.1860 ja preestriks 21.09.1860. aastal.
Teenis preestrina 21. septembrist – 25. oktoobrini 1860 Ilmjärve Jumalailmumise koguduses ja Kalli Ristija Johannese koguduses 25. oktoobrist 1860-14. oktoobrini 1873 .
Preester Grigori Paro/Parro suri Kallis 1873. aastal ja on matud Kalli kalmistule.
Metulodontia nivea

Metulodontia nivea on pilvikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seen kasvab nii leht- kui okaspuude lamatüvedel alaküljel.
Kuldõieline krookus

Kuldõieline krookus ("Crocus chrysanthus") on Eestis hästi tuntud ja peamiselt kasvatatav krookuseliik.
Erekollane krookus

Erekollane krookus ("Crocus xluteus") on Eestis hästi tuntud ja peamiselt kasvatatav krookuseliik.
Pabradė polügoon

Kindral Silvestras Žukauskase polügoon (leedu keeles "Generolo Silvestro Žukausko poligonas") on Leedu kaitseväe polügoon Leedu idaosas Pabradė lähedal.
Polügooni pindala on 17 514 ha. Polügoon rajati 1904. aastal.
Amelia Maggia

 
Amelia Maggia (21. detsember 1897 Ameerika Ühendriigid – 12. september 1922 Ameerika Ühendriigid) oli üks esimesi United States Radium Corporationi töötajaid, kes suri raadiumimürgituse tagajärjel. 
Amelia kasvas üles Orange'is, New Jerseys Itaalia immigrantide peres. Tal oli seitse õde: Louise, Clara, Albina, Mollie, Quinta, Irma ja Josephine. Amelia vanemad olid Valerio Maggia (1860–1936) ja Antoinette Manzoni Maggia (1865–1916).
Raadiumitüdrukud.
Raadiumitüdrukud olid naised, kes haigestusid kiiritustõppe, kuna puutusid pidevalt kokku radioaktiivse raadiumvärviga. Need juhtumid esinesid peamiselt kolmes United States Radium Corporationi tehases: üks New Jerseys Orange'is 1917. aastal, teine Ottawas, Illinoisis 1920. aastate alguses ja kolmas Connecticuti osariigis Waterburys, samuti 1920. aastatel. Tööandja ei informeerinud neid sellest, et kasutatav radioluminestsentne värv on eriti mürgine. Naistel soovitati kellade ja instrumentide sihverplaate maalides kasutada tehnikat, mida nimetati "osutamiseks". Pintsli otsa niisutati suus, et see säilitaks oma teravuse. Töötajad kasutasid tehnikat sadu kordi päevas ning nende kehasse sattus sel moel eluohtlikes kogustes raadiumi. Paljude naiste tervis halvenes, kuid esialgu ei osatud tehases töötamist sellega seostada.
Amelia lugu.
1917. aastal alustas Amelia tööd USA Radium Corporationi tehases, mis asus New Jerseys Orange'is. Kollektiivis oli enam kui sada naist ning kõigi ülesandeks oli raadiumvärviga kellade sihverplaatidele numbrite maalimine. Esialgu ei aimanud ohtu keegi, kuid hiljem hakkasid töötajad märkama terviseprobleeme nagu väsimus ja hambavalu.
1921. aastal hakkas Amelia tundma tugevat valu suus ja lõuapiirkonnas, lisaks hakkasid tema hambad lagunema. Peale ühe hamba eemaldamist märgati, et protseduurist jäänud auk suu limaskestas ei parane. See viitas tõsisemale probleemile.
1922. aasta jaanuaris, kogedes ikka tugevat valu liigestes ja lõualuus, pöördus Amelia teise arsti poole. Tal oli diagnoositud reuma, kuid hambaarst Dr. Joseph P. Knef tuvastas, et Amelia lõualuu on muutunud pudedaks ja suu limaskest veritseb. Palju surnud luukudet tuli eemaldada. Nekroosi tõttu tuli Amelia lõualuu lõpuks eemaldada.
Amelial diagnoositi süüfilis, kuid ravi ei toonud leevendust. Tema seisund halvenes kiiresti ning teda tabas tugev aneemia. Lõualuu nekroos hakkas levima ka teistele näopiirkonna luudele. Amelia suri 12. septembril 1922. aastal 25-aastaselt. Surma põhjuseks loeti süüfilise põhjustatud haavandiline stomatiit, kuid see oli tegelikult raadiumimürgituse tagajärg.
Lea Gabral

Lea Gabral (sünninimi Lea Reitel; sündinud 12. oktoobril 1946 Tallinnas) on eesti muusik ja helilooja.
Elukäik.
Lea Gabral alustas klaveriõpinguid Tallinna Laste Muusikakoolis õpetaja Ülev Saare juures, lõpetas Tallinna Muusikakeskkooli 1965. aastal ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1970. aastal prof. Lilian Semperi klaveriklassis. Ajavahemikul 1970–2013 töötas ta Tallinna Balletikoolis kontsertmeistri ja klaveriõpetajana.
Lea Gabral on laulnud ansamblis Collage (1965–1975), Tallinna Kammerkooris (1982–1987), kammerkooris Crede (1986–2006), EELK Tallinna Kaarli koguduse kontsertkooris (1995–2018). Solistina on ta esinenud projektis "Kadunud ehted", kontsertidel Eesti kirikutes koos organist Külli Eriksoniga. Heliloominguga alustas 1996. aastal, põhiosa sellest moodustavad palad klaverile, koori -ja soololaulud. 
Isiklikku.
Lea Gabrali isa oli skulptor Kalju Reitel. Lea Gabrali abikaasa on pedagoogikateadlane Hans Gabral.
Jean-Yves Raimbaud

Jean-Yves Stephane Marcel Raimbaud (27. veebruar 1958 – 28. juuni 1998) oli prantsuse animaator ja stsenarist. 
Karjäär.
1975. aastal liitus Raimbaud Jean Chalopini loodud toonase animatsioonistuudioga nimega DIC Entertainment. See oli stuudio, kus ta alustas animafilmide tegemisega.
1986. aastal lõi Raimbaud oma stuudio Jingle koos Christian Massoniga (reklaamijuht ja produtsent). Stuudios loodi sarjad nagu Spartakus, Sun Beneath the Meri ja Rahan. Aasta hiljem paistis ettevõte silma selliste produktsioonidega nagu Mimi Cracra (A2), Walter Melon (Canal+) ja Les Enfants de la Liberté (FR3). 1988. aastal tootis Jingle sarja Manu koos karikaturist Frank Margeriniga. 1993. aastal sattus stuudio Jingle pankrotti.
Selleks ajaks oli Raimbaud juba tuntud ning Gaumont Film Company palkas ta taaselustama animafilme Asterix ja Lucky Luke, mis olid valminud 1970. aastatel. Samal ajal lõi ta animasarja Väikesed nõiad. 
Ta oli enim tuntud animasarja Oggy ja prussakad loojana, mis debüteeris ametlikult postuumselt 6. septembril 1998 telekanalil France 3. Samuti lõi ta koos Philippe Traversatiga animatsioonisarja Space Goofs, mille esimest ja teist hooaega produtseerisid Gaumont Multimedia ja Xilam.
Katoodkiired

Katoodkiired on elektronide voog, mis väljuvad katoodilt ja liiguvad anoodi poole, tavaliselt vaakumseadistes, nagu katoodkiiretoru. Katoodkiirte uurimine aitas teadlastel teha mitu olulist teaduslikku avastust, sealhulgas elektronide olemasolu, mis viis aatomite uurimise parema mõistmiseni.
Ajalugu.
Katoodkiirte uurimine algas 19. sajandi keskpaiku, kui teadlased hakkasid katsetama madalrõhulistes gaasides esinevaid elektrivoolu efekte. Esimesed katoodkiired täheldati juba 1850. aastatel saksa teadlaste Julius Plückeri ja Johann Wilhelm Hittorfi poolt, kes kasutasid katoodkiiretorusid. Need kiired olid nähtavad, kui nad puutusid kokku teatud ainete, näiteks klaasiga, tekitades fluorestsentsi.
Katoodkiirte uurimine sai järgnevalt tugeva tõuke 1876. aastal, kui Eugen Goldstein uuris katoodkiirte omadusi ja kasutas mõistet "katoodkiired". Goldstein selgitas, et katoodkiired liiguvad katoodilt anoodi poole ja võivad omada erinevaid omadusi sõltuvalt toru täitega gaasi koostisest.
Üks olulisemaid arenguid toimus 1897. aastal, kui J.J. Thomson, ingliskeelne teadlane, kasutas katoodkiirte uurimist, et tõestada, et katoodkiired koosnevad väikestest negatiivselt laetud osakestest, mida hiljem hakati nimetama elektronideks. Thomsoni avastus oli oluline teaduslik läbimurre, kuna see tõestas, et aatomid ei ole ühtsed osakesed, vaid koosnevad veelgi väiksematest osakestest.
Omadused.
Katoodkiired on suunatud elektronide vood, mis liiguvad katoodilt anoodi poole. Need kiired võivad tekitada fluorestsentsi, kui nad puutuvad kokku teatud materjalidega, näiteks klaasiga, muutes need nähtavaks. Katoodkiirte liikumine sõltub nende keskkonnast; madalal rõhul on need tihedamalt suunatud, samas kui kõrgemal rõhul võivad nad hajuda. Katoodkiired võivad põhjustada ka mehaanilisi mõjusid, näiteks liikumist, kui nad puutuvad kokku väikeste objektidega. Lisaks võivad nad tekitada keemilisi reaktsioone, kui need puutuvad kokku teatud ainetega.
Rakendused ja teaduslikud tähtsused.
Katoodkiirte uurimine oli algus suurele hulgale teaduslikele katsetele, mis aitasid arendada paljusid tänapäeva teadus- ja tehnoloogiaeksperimente. Üks peamisi rakendusi on elektronmikroskoopides, kus kasutatakse katoodkiiretega seotud tehnoloogiat, et uurida aine struktuuri mikroskoopilisel tasandil.
Katoodkiire uurimine oli ka oluline kiirguse ja kvantmehhanika arengus, aidates teadlastel mõista osakeste käitumist ja nende mõju lainete omadustele.
Aleksandr Stoletov

Aleksandr Stoletov (Алекса́ндр Григо́рьевич Столе́тов; 10. august (vkj. 29. juuli) 1839 Vladimir – 27. mai (vkj. 15. mai) 1896 Moskva) oli vene füüsik, elektrotehnika rajaja ja Moskva ülikooli professor. 
Elukäik.
Kaitses doktoritöö 1872. aastal. 1873. aastast töötas Moskva Ülikoolis (MSU) professorina. 
Pärast ülikooli lõpetamist sai temast tunnustatud Venemaa esindaja teaduses. 
Saavutused teaduses.
Tema peamised saavutused seisnevad ferromagnetismi uuringute alustamises ning välise fotoelektrilise efekti seaduste ja põhimõtete avastamises. 
Väljaanded.
Stoletovi olulisemad teadustööd ja väljaannete teemad:
Hispaania peaminister

Hispaania peaminister (ametlikult "valitsuse esimees", hispaania keeles "presidente del Gobierno") on Hispaania valitsusjuht. 
Peaminister nimetab valitsuse ministrid ja juhib ministrite nõukogu. Ta määrab valitsuse poliitika ja koordineerib valitsuskabineti liikmete tegevust. Samuti nõustab ta Hispaania monarhi tema kuninglike õiguste teostamisel.
Peaministri ameti täpne tekkeaeg pole teada, kuna amet on läbi ajaloo kujunenud selliseks, nagu see on tänapäeval. Esmakordselt ilmneb peaministri roll (tollal nimetati riigisekretäriks) ministrite nõukogu esimehena kuningas Ferdinand VII 1824. aasta kuninglikus dekreedis. Peaministri amet praegusel kujul loodi Juan Carlos I valitsemisajal, 1978. aasta põhiseadusega, mis määratleb peaministri põhiseaduslikud volitused ja rolli, samuti selle, kuidas peaminister ametisse astub ja ametist tagandatakse ning kuidas toimub suhtlus peaministri ja parlamendi vahel.
Kui peaminister ametist vabastatakse, esitab monarh uue kandidaadi usaldushääletuseks parlamendi alamkojale. Ametlikult valib ja nimetab alamkoda peaministri, kuid praktikas on peaminister enamasti parlamendi suurima partei juht. Peaministri ametlikuks residentsiks ja kontoriks on Moncloa palee Madridis.
Alates 2. juunist 2018 on Hispaania peaminister Pedro Sánchez.
Uraaniühing

Uraaniühing on 1939.-1945. aastal Saksamaal toimunud tuumaenergia programm, tuntud ka kui Uranverein või Uranprojekt. 
Esimene Uraaniühing.
Enne sõjategevuse algust oli Saksamaa tuumauuringute esirinnas. 1938. aasta detsembris avastasid Otto Hahn ja tema assistent Fritz Strassmann Kaiser Wilhelmi Instiduudis esimese raskete elementide tuumalõhustamise. Varsti pärast seda, 1939. aastal, esitas Austria-Rootsi füüsik Lise Meitner teooria ja tõestas, et uraani tuum oli lõhustunud, andes sellele protsessile nime "lõhustumine". Sel hetkel oli selge, et ahelreaktsioon võib vabastada tohutul hulgal energiat.
Erich Schumann, Saksa armee relvaagentuuri (Heereswaffenamt, HWA) uurimisosakonna juhataja, andis oma meeskonnale ülesande koguda tuumalõhustumise kohta käivaid publikatsioone ja teha koostööd tuumafüüsika instituutidega. 1939. aastal teavitas Göttingeni ülikooli füüsik Wilhelm Hanle koos Georg Joosiga Saksa teadusministeeriumi tuumaenergia potentsiaalist, mis julgustas HWA-d uurima selle sõjalisi võimalusi. Selle tulemusel moodustati 1939. aastal Esimene Uraaniühing ("Uranverein"), et uurida tuumalõhustumise rakendusi. Rühma töö lõpetati vaid pärast kolme kuud, kui kolm teadlast pidid sõjaväeteenistusse minema.
Teine Uraaniühing.
Teine Uraaniühing loodi 1939. aasta septembris, kuu aega pärast esimese lõppu, ning töötas kuni teise maailmasõja lõpuni 1945. aastal. Rühmas oli palju märkimisväärseid nimesid, sealhulgas Werner Heisenberg, Carl Friedrich von Weizsäcker, Otto Hahn ja teised. Teine Uraaniühing jagunes kolmeks peamiseks uurimisvaldkonnaks: "Uranmaschine" ehk tuumareaktori loomise katse, uraani ja raske vee tootmise arendamine ning uraani isotoopide eraldamise uurimine. 
Projekt polnud edukas. Võrreldes USA Manhattani projektiga oli Saksamaa tuumaenergia projektil väga väike eelarve, samuti ka oluliselt vähem tööjõudu. Uurimisvaldkonnad töötasid eraldiseisvates fraktsioonides ning infovahetus oli puudulik.
Välislingid.
German nuclear program during World War II
Moncloa palee

Moncloa palee (hispaania keeles "Palacio de la Moncloa"), tuntud ka kui La Moncloa, on Hispaania valitsuse presidendi (hispaania keeles "Presidente del Gobierno") ehk Hispaania peaministri ametlik elu- ja töökoht. See asub Madridis Moncloa-Aravaca linnaosas Puerta de Hierro avenüül. See on olnud peaministri ametlik residents alates 1977. aastast, mil Adolfo Suárez kolis Villamejori paleest La Moncloasse.
Moncloa palee on osa Moncloa kompleksist, mis hõlmab 16 hoonet, punkrit ja haiglat. Selles kompleksis asuvad ka asepeaministri büroo, peaministri kantselei, peaministri personaliülema kantselei ja pressibüroo. Samuti toimuvad kompleksis iganädalased ministrite nõukogu koosolekud.
Hispaanias kasutatakse „Moncloat” mõnikord keskvalitsuse metonüümina.
Tuliürt

Tuliürt ("Phlomis") on rohttaimede ja poolpõõsaste perekond huulõieliste sugukonnas.
Põõsas-tuliürt

Põõsas-tuliürt ("Phlomis fruticosa") on rohttaimede ja poolpõõsaste liik huulõieliste sugukonnas.
SCRAM

SCRAM "(safety control rod axe man)" on ahelreaktsiooni peatamine avariiolukordades või avarii kahtluse korral tuumajaamades. See on turvasüsteem, mis on loodud tuumareaktori kiireks ja automaatseks seiskamiseks hädaolukorras. SCRAM käivitub, kui tuumajaamas tekib mingi probleem või viga, mis võib muuta reaktori ohtlikuks. Sellega välditakse reaktori ülekuumenemist ja muid tõsiseid probleeme.
Ajalugu.
Akronüümi SCRAM (safety control rod axe man) pakkus välja maailma esimese tuumajaama ehitamist juhtinud Enrico Fermi. Chicago ülikooli Stagg Fieldi väljakule ehitatud tuumareaktori südamikus oli köie külge seotud juhtvarras. Selle kõrval seisis mees kirvega, kelle ülesandeks oli probleemi ilmnedes kirvega tross läbi lõigata. Vardad kukuksid gravitatsiooni toimel reaktori südamikku ning peataks reaktori töö, lahendades ohuolukorra.
Tähtsus.
SCRAM-süsteem on tuumajaamades ohutuse tagamiseks ülimalt oluline. See lahendus on ette nähtud kasutamiseks äärmuslikes hädaolukordades, kus reaktor vajab kiiret seiskamist, et vältida potentsiaalselt katastroofilisi tagajärgi. Reaktori turvasüsteemide hulgas on SCRAM üks kõige tähtsamaid ja usaldusväärsemaid komponente.
Kuna tuumajaamade töö on väga keerukas ja igasugune talitlushäire võib olla ohtlik, siis on SCRAM-i mehhanism mõeldud selleks, et tagada kiire reageerimine ja vähendada võimalikke kahjusid.
Tööpõhimõte.
Tuumareaktoris kasutatakse kontrollvarraste (kontrollkõrgu) süsteemi, et reguleerida tuumakütuse ahelreaktsioone ja hoida neid kontrolli all. Need vardad sisaldavad tavaliselt spetsiaalseid aineid (nt boori), kuhu neelduvad vabad neutronid. See aeglustab tuumalõhustumise protsessi.
Kui tuumajaamas tekib hädaolukord, näiteks süsteemi rike, mis võib põhjustada reaktori ülekuumenemist või muid ohtlikke olukordi, aktiveeritakse SCRAM. Kui SCRAM on käivitunud, langetatakse kontrollvardad kiiresti reaktori tuuma. See protsess on kiire ja suudab efektiivselt peatada tuumafissiooni, lõpetades tuumareaktori tegevuse.
Pärast SCRAM-i kasutamist analüüsitakse juhtunut, tuvastatakse probleemi tekkepõhjus ning viiakse läbi vajalikke muudatusi.
Hispaania põhiseadus

Hispaania põhiseadus (hispaania keeles: "Constitución Española") on Hispaania Kuningriigi põhiseadus. See võeti vastu 1978. aastal pärast selle kinnitamist põhiseaduse referendumil ning kujutab endast Hispaania demokraatiale ülemineku kulminatsiooni.
Kehtiva põhiseaduse koostas 1977. aastal moodustatud Põhiseaduse Assamblee. Hispaanias on olnud kümneid põhiseadusi ja põhiseadusega sarnaseid dokumente, kuid see on "esimene, mida ei koostanud üks partei, vaid kujutas endast kõigi suuremate parteide vahel saavutatud kompromissi". Kuningas Juan Carlos I kiitis selle heaks 27. detsembril, enne selle avaldamist Hispaania valitsuse väljaandes "Boletín Oficial del Estados", millega see jõustus. Uue põhiseaduse vastuvõtmisega tunnistati kehtetuks riigi eelmine põhiseadus ning kõik varem kehtinud seadused, mis olid uue põhiseadusega vastuolus.
Hispaania 1978. aasta põhiseadust on pärast selle avaldamist muudetud kolm korda. Esimese muudatusega anti Euroopa Liidu kodanikele õigus kandideerida ja hääletada kohalikel valimistel. 2011. aastal võeti vastu teine põhiseaduse muudatus, millega kehtestati eelarve tasakaalu nõue ning kolmanda muudatusega muudeti sõnastust puudega inimeste suhtes.
Fritz London

Fritz Wolfgang London (7. märts 1900 Breslau – 30. märts 1954 Durham, Põhja-Carolina) oli Saksamaal sündinud füüsik, kes andis olulise panuse kvantkeemiasse ning makroskoopiliste kvantnähtuste (nagu ülijuhtivus ja ülivoolavus teooriatesse. 
Elulugu.
Fritz London sündis 1900. aastal Breslaus (tänapäeva Wroclaw Poolas) matemaatikaprofessor Franz Londoni ja Luise Londoni pojana. Ta õppis filosoofiat ja füüsikat Frankfurdi, Bonni ja Müncheni ülikoolides, omandades doktorikraadi Müncheni Ülikoolis 1921. aastal. Peagi tajus ta edusamme füüsikas ning otsustas pühenduda selle uurimisele. Ta töötas Münchenis ja Zürichis selliste väljapaistvate füüsikute nagu Max Born, Arnold Sommerfeld ja Erwin Schrödinger juhendamisel. 1933. aastal, kui Saksamaal tuli võimule natsionaalsotsialistlik režiim, kaotas London juudi päritolu tõttu oma ametikoha Berliini
Ülikoolis ning emigreerus. Ta läks esmalt Inglismaale, seejärel töötas Prantsusmaal ning 1939. aastal siirdus ta Ameerika Ühendriikidesse. Seal töötas ta algul Duke'i Ülikoolis keemiaprofessorina, 1949. aastast lisaks sellele ka füüsikaprofessorina.
1953. aastal sai ta Lorentzi medali ning oli esimene Ameerika kodanik, kes selle medali on saanud. 
Ta suri 1954. aastal Durhamis. 
Panus teadusse.
1927. aastal töötas Fritz London koos Walter Heitleriga välja kvantkeemilise teooria kovalentse sideme kohta, kasutades Schrödingeri võrrandit vesinikmolekuli jaoks. Seda peetakse esimeseks edukaks kvantmehaaniliseks seletuseks keemilise sideme olemuse kohta. 
London uuris ka molekulidevahelisi nõrku dispersioonijõude, mida hakati tema järgi kutsuma Londoni dispersioonijõududeks. Need jõud on Van der Waalsi jõudude alamliik ja mängivad olulist rolli keemias ja bioloogias, eriti nanotehnoloogias. 
1935. aastal töötas Fritz London koos oma venna Heinz Londoniga välja Londoni võrrandid, mis kirjeldavad ülijuhtiva aine elektromagnetilisi omadusi ja seletavad Meissneri efekti – nähtust, mille käigus ülijuhtiv materjal tõrjub välja magnetvälja. Londoni vendade tööd panid aluse kaasaegsele ülijuhtivuse teooriale. 
1938. aastal pakkus London välja heelium-4 ülivoolavuse teoreetilise seletuse, mis seostas selle Bose-Einsteini kondensatsiooniga. Hilisemad katsed kinnitasid Londoni ideid, aidates mõista kvantmehaaniliste efektide makroskoopilisi ilminguid madalatel temperatuuridel. 
London ennustas ka pöörleva ülijuhi magnetilist momenti, mida nimetatakse Londoni momendiks. See teoreetiline ennustus kinnitati hiljem ja on oluline ka kosmoseuuringutes, näiteks Gravity Probe B eksperimendis. 
Tunnustus ja pärand.
Londoni mälestuseks ja austuse avaldamiseks korraldatakse Duke'i Ülikoolis iga aasta mälestusloenguid väljapaistvate füüsikute ja keemikute poolt. 
1957. aastal loodi Fritz Londoni mälestusauhind, mis antakse välja iga kolme aasta tagant. 
London ise on pälvinud 1953. aastal Lorentzi medali. 
Isiklikku.
Fritz London oli abielus maalikunstnik Edith Londoniga. Neil oli kaks last: poeg Frank ja tütar Rose.
L'Abergement-de-Varey

L'Abergement-de-Varey on vald Prantsusmaa kesk-idaosas Aini departemangu keskosas.
Vald asub Bugey looduspiirkonna piiril, Pont-d'Ainist mitte kaugel. Seda läbib üleriigiline matkarada GR 59. See asub mäenõlval, millel toodetakse veini mis omab Bugey-Cerdoni veinide kontrollitud päritolu tunnistust.
Vallas on tema asukoha tõttu mäestikuline kliima. Aastatel 1971-2000 oli mõõdetud aastane keskmine temperatuur 10,5°C.
Euroopa biofüüsikalise maakasutuse andmebaasi Corine Land Cover (CLC) andmetel iseloomustab valla maakasutust metsade ja poolloodusliku keskkonna tähtsus (2018. aastal 64,8%), mis on identne 1990. aasta omaga. Detailne jaotus 2018. aastal on järgmine: metsa (64,8%), rohumaad (32,2%), heterogeensed põllumaad (3,1%)
L'Abergement-de-Vareyd on esmakordselt mainitud paavst Aleksander III bullas aastast 1169. "Villa que dicitur l'Arbergementum Sanctis Johannis" või "Villa que appellatur Labergementum". Järgnevalt "l'Albertgiment" 1212 ja 1288, ning "Albergamentum" aastal 1288.
Muistses arpitaani keeles tähendas Abergement territooriumi, mille isand andis iga-aastase tasu eest oma vasallile või alamale. Olgu ta siis talupoeg või mitte. See pikaajaline rendimeetod oli mõeldud maa puhastamise ja põllumajanduse arengu soodustamiseks.
Aini departemangus on võimalik leida neli valda, mis kannavad sellist nime, tüüpiline vaid Juura mäestiku ja seda ümbritsevale piirkonnale. Need on lisaks käesolevale veel Le Petit-Abergement, Le Grand-Abergement, L'Abergement-Clémenciat. Tundub, et see viitab 11.–15. sajandil asunikele tehtud põllumajanduslikele kontsessioonidele.
Vallas asub ka veel
Physical Review

Physical Review on eelretsenseeritav teadusajakiri, mida annab välja Ameerika Füüsikaselts (inglise keeles "American Physical Society", lühend APS). APS on üks "Purpose-Led Publishingi" asutajatest, kirjastajate ühendusest, mis seab teadlaste ja eetilise teaduskommunikatsiooni toetamise kasumist tähtsamaks. Ajakiri keskendub füüsika valdkonna originaaluurimustele ja on jagatud mitmeks alajaotuseks, mis hõlmavad erinevaid füüsika harusid.
Ajalugu.
Edward Nichols, Cornelli ülikooli füüsika professor, asutas ajakirja "Physical Review" 1893. aastal. 1913. aastal võttis American Physical Society (APS) üle ajakirja väljaandmise. 1929. aastal hakkas APS välja andma ka "Reviews of Modern Physics" ning 1958. aastal loodi "Physical Review Letters".
Kuna füüsika on 20. ja 21. sajandil pidevalt edasi arenenud, on "Physical Review" ajakirjade kogum laienenud ja jagunenud, et kajastada uusi teadusvaldkondi ja avastusi. Aastaks 2023 on kogum hõlmanud juba 17 erinevat väljaannet.
Alajaotused.
"Physical Review" on jagatud mitmeks alajaotuseks, millest igaüks keskendub konkreetsele füüsika valdkonnale.
Mõju ja tähtsus.
"Physical Review" ajakirjad on laialdaselt tunnustatud oma panuse eest füüsikateaduse arengusse. Artikleid esitlevad olulisi teadustulemusi, avades uusi uurimissuundi, lahendades tähtsaid probleeme või tutvustades innovaatilisi ja potentsiaalikalt rakendatavaid meetodeid. Füüsikateaduse ajakirjade seas saavad seal ilmunud artiklid tavaliselt kõige rohkem tsiteeringuid, mistõttu nende avaldamist peetakse väga kõrgeks au ja prestiižiks.
Välislingid.
Journals "Physical Review" ajakirjad (inglise keeles)
American Physical Society Ameerika Füüsikaseltsi koduleht (inglise keeles)
Ernest Marsden

Ernest Marsden (19. veebruar 1889 – 15. detsember 1970) oli Briti ja Uus-Meremaa füüsik.
Elulugu.
Ernest Marsden oli Phoebe Holdeni ja Thomas Marsdeni poeg. Tema eriline andekus avaldus juba esimestes klassides, hiljem võitis ta stipendiume Kuninganna Elizabethi gümnaasiumis Blackburnis ja seejärel Manchesteri Ülikoolis. 
1907. aastal tutvus Marsden ülikoolis Ernest Rutherfordiga ja huvitus radioaktiivsusest. 
1908. aastal hakkasid Marsden ja Hans Geiger Rutherfordi juhtimisel läbi viima kuldlehe eksperimenti, mille põhjal esitas Rutherford oma aatomimudeli. 
Marsden lõpetas 1909. aastal ülikooli bakalaureusekraadiga ning sai Londoni Ülikoolis füüsikalektori ametikoha. Peagi naasis ta Rutherfordi laborisse ja pärast Geigeri lahkumist 1912. aastal sai Rutherfordi uurimisassistendiks. Koos oma õpilastega uuris Marsden uut aatomifüüsika valdkonda, mille uuringute eest pälvis ta 1914. aastal doktorikraadi. Marsden määrati Rutherfordi soovitusel aastal 1915 Uus-Meremaa Wellingtoni Victoria Ülikooli kolledži füüsikaprofessoriks. Samal aastal astus ta Wellingtoni filosoofiaseltsi, kus rääkis heeliumi- ja vesinikuspektritest ning elektrijuhtivuse elektronteooriast.
Esimese maailmasõja ajal teenis Ernest Marsden Prantsusmaal Kuninglike inseneride korpuse heliluure üksuses ning teda autasustati teenetemärgiga Military Cross.
1920. aastal valiti Marsden Uus-Meremaa uue teadus- ja tööstusuuringute osakonna haridusdirektori abiks ja 1926. aastal sekretäriks. Ta algatas mitu projekti ja aitas kaasa haridusreformidele.
Isiklikku.
4. augustil 1913 abiellus Marsden algkooliõpetaja Margaret Sutcliffe'iga Rishtonis ja rajas kodu Manchesteri. Neil sündisid poeg ja tütar. Kaks aastat pärast Margareti surma abiellus Marsden Joyce Winifred Chote'iga.
Mälestuse jäädvustamine.
Marsden Fund asutati Uus-Meremaal 1994. aastal alusuuringute rahastamiseks.
Tema järgi on nimetatud üks Massey Ülikooli auditoorium.
Higgsi väli

Higgsi mehhanismi järgi on terve universum täidetud nullist erineva Higgsi väljaga. Higgsi väli mõjutab fermione ja bosoneid, mis kokkupuutel Higgsi väljaga omandavad massi. Osakesi saab käsitleda lainetena kvantväljades (korpuskulaar-laineline dualism). Tuues teooriasse uue välja, pidi sellelegi leiduma vastav osake. Higgsi osake ehk Higgsi boson on laine antud väljas ning selle avastamine tõestas Higgsi välja olemasolu. 
Osakese massist sõltub vastastikmõju Higgsi osakesega. Nimelt on tegu sama vastastikmõjuga, mis fermionile massi annab. Massi saab fermion vastastikmõjust Higgsi välja vaakumiga, Higgsi osakese ja fermioni vahel on seesama vastastikmõju. Näiteks kerge elektron Higgsi väljast eriti mõjutatud pole, kuid mõni raske kvark, näiteks t-kvark, on aga vägagi mõjutatud. 
Higgsi väli ja universumi algus.
Peale Suurt Pauku oli Higgsi väli null, kuid universumi jahtumisel väli kasvas ning iga osake, mis sellega kokku puutus, omandas massi. Mida rohkem mingi osake selle väljaga kokku puutub, seda suurem selle osakese mass on. Footonid sellest väljast mõjutatud ei ole, seega ei ole neil ka massi. Nagu kõigil fundamentaalsetel väljadel, on ka Higgsi väljal vastav osake (Higgsi boson). 
Brout-Englert-Higgsi mehhanism.
1970. aastatel jõudsid füüsikud järeldusele, et neljast kahel fundamentaaljõul, nõrgal vastastikmõjul ja elektromagnetjõul on nii mõndagi ühist. Neid jõude saab käsitleda sama teooria alusel, millel põhineb osakestefüüsika standardmudel. Nimelt on nii elekter, magnetism, valgus ja mõnda tüüpi radioaktiivsus tulemuseks ühele ja samale jõule, mida tuntakse elektronõrga vastastikmõju all. 
Teooriast lähtuvad arvutused kirjeldavad korrektselt nii elektronõrka vastastikmõju kui ka sellega seonduvaid osakesi, footoneid ja W ja Z bosoneid. Kui need osakesed tekivad, siis massi nad veel ei oma. Footonite kohta see kehtib ka edaspidiselt, kuid W ja Z bosonitel mass on olemas. Sellele küsimusele asusid vastust leidma Robert Brout, François Englert ja Peter Higgs. 
BEH mehhanismi kohaselt peab üle kogu universumi ulatuma väli, mis osadele bosonitele massi annab. Sellise välja olemasolu oli aga võimalik tõestada vaid siis, kui leidub ka sellele väljale vastav osake, Higgsi boson. 2012 aasta 4. juulil vaadeldi esmakordselt uut osakest, massiks 125 GeV, mis oli vastavuses Higgsi bosoniga. Sellega oli Higgsi välja olemasolu tõestatud ning nüüd on teada, et kokkupuutel Higgsi väljaga saavadki W ja Z bosonid massi. 
Higgsi vaakum.
Välja energia oleks antud juhul väljale vastava osakese energia, mis avaldub massina. Kuid isegi kui ruumis ei ole ühtegi osakest, võib teatud kvantväljadel ka ergastamata energia olla. See tähendab, et vaakumi energia võib vaakumis olla nullist erinev ka siis, kui seal ei ole vastavaid osakesi. Higgsi osake on 0-spinniga – kui Higgsi väli erineb nullist, ei vali osake mingit eelistatud suunda. Kui samas olukorras oleks mõni väli, mille spinn ei ole null, valiks selle pöörlemistelg ruumis eelistatud suuna. Sellisel juhul sõltuks valguse kiirus levimise suunast ning oleks ühesugune telje suunas, sellega risti aga teistsugune. Seega on Higgsi väljal ja vaakumil nõrk laeng.
Kadila raketibaas

Kadila raketibaas oli üks osa Rakvere rajoonis asunud Nõukogude Liidu tuumaraketibaasist, mis asus ca 10 km kaugusel Väike-Maarjast ja tegutses 1960.–1970. aastatel.
Baasi juhiti Rakvere linnast Arkna teelt, kus asus 304. Nõukogude Liidu kaardiväe raketipolk (s/o 14372) ning sellele allus kaks divisjoni: Kadila ja Rohu raketibaas, mis asus Lebavere metsades. Selles baasis oli Nõukogude Liidus 1959. aastal kasutusse võetud R-12 tüüpi rakette teenindav diviis. Metsades asuvaid raketiväeosasid nimetati suurtükiväe divisjonideks.
Selles baasis oli tuumalõhkepeadega rakettide stardikoht, mille tegevusraadius ulatus 2000 kilomeetrini. Raketid pidid kandma termotuumalõhkepead kas võimsusega 1 või 2,3 megatonni. Praegu on seal kümnete ruutkilomeetrite suurune metsastunud ala.
Rakette hoiti tohututes betoonangaarides. Ühes divisjonis oli 4 raketiangaari. Igas angaaris oli ruumi kahe raketi jaoks ning angaaridega oli seotud üks stardiväljak. Kuus raketti olid vajaduse korral kohe stardivalmis, samas kui kaks olid reservis. Rakettide hoiustamiseks kasutati ratastega alustel horisontaalasendis angaaridesse paigutatud rakette, mille pikkus koos lõhkepeaga oli 22,1 meetrit. Angaarides pidi nii suvel kui talvel olema ühtlane temperatuur (+4 °C) ja niiskus. Püsiva mikrokliima tagamiseks töötas automaatne ventilatsioonisüsteem, mis juhtis sooja õhku angaari katlamajast torude kaudu. Tänini on säilinud vaid mõned angaarid. Jälgi baasi olemasolust võib leida hoonetest, stardiväljakutest, kütusehoidlatest ja betoonteedest, mida mööda transporditi lahinguvarustust ja rakette stardipaikadesse. Baasi ümbritses kõrgepinge all olev okastraataed. 
Kadila raketibaas likvideeriti 1978. aasta teisel poolel. Uute mobiilsete raketisüsteemide jaoks ehitati maa-alused šahtid ja täiustatud stardiseadmed. Uut tüüpi (R-12U) rakettide teenindamine oli palju kiirem ning nende avastamine raskem.
Ismail Jakobs

Ismail Jakobs (sündinud 17. augustil 1999 Kölnis) on Saksamaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või vasaku ääremängijana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco ja Senegali jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
2012. aastal liitus ta Saksamaa klubi 1. FC Kölni noorteakadeemiaga. Kölni põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 8. novembril 2019 mängus Hoffenheimi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 18. detsembril mängus Eintracht Frankfurti vastu.
2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Monacoga.
Koondisekarjäär.
Aastatel 2020–2021 mängis Jakobs Saksamaa kuni 21-aastaste koondises, kellega tuli 2021. aastal Euroopa omavanuste meistriks. 2021. aastal kuulus ta lisaks Tōkyō olümpiamängudel osalenud Saksamaa võistkonda.
Jakobs, kelle isa on Senegali päritolu, debüteeris Senegali rahvuskoondises ta 24. septembril 2022 sõprusmängus Boliivia vastu.
Lebavere lahing

Lebavere lahing toimus Lebavere küla lähistel ööl vastu 8. septembrit 1941.
Lahingus sai punaarmeelaste hulgas surma 14, haavatuid oli 5. Omakaitse poolelt hukkus metsnik Kaarel Kasesalu, raskelt sai haavata Helmut Green, pihta said juhuslikult metsamaterjalide kaupluse metsaplatsil viibinud metsatöölised, samuti tulistati Männisalu küla põldudel töötanud viljalõikajaid. Lahingus sai raskelt haavata Juhan Tamm, kes suri 14. septembril 1941 Rakvere haiglas.
1942. aastal, Lebavere lahingu 1. aastapäeval, avati mälestuskivi. 1949. aasta kevadel peitis metsavaht E. Ustav kivi maasse, et vältida selle õhkulaskmist. Enne peitmist oli kivi vastupanuliikumise kultuskoht ja soojal ajal olid kivi ees alati lilled. 1996. aastal, lahingu 55. aastapäeval, taasavati Lebavere lahingupaigas Kaarel Kasesalu mälestuskivi. See on ka mälestuseks kõigile Lebavere endistele elanikele, kes kannatasid või hukkusid punase terrori läbi ja kelle hauakünkaidki pole teada.