tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Murray Gell-Mann

 
Murray Gell-Mann (15. september 1929 Manhattan, New York – 24. mai 2019 Santa Fe, New Mexico) oli juudi päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat (1969).
Ta oli alates 1993. aastast California Tehnoloogiainstituudi emeriitprofessor ("Robert Andrews Millikan Professor of Theoretical Physics Emeritus"). Tema teadustööd on peamiselt seotud osakestefüüsikaga. Nobeli auhinna sai ta avastuste eest, mis on seotud elementaarosakeste klassifikatsiooniga. Ta tõi osakestefüüsikasse veidruse mõiste ja sõnastanud veidruse jäävuse seaduse. 1964. aastal esitas ta hüpoteesi kvarkide kohta (sõltumatult George Zweigist) ja 1973. aastal hüpoteesi gluuoni kohta. Tema tööd on olnud aluseks kvantkromodünaamika loomisele. 
Ta oli Santa Fe Instituudi loomise mõtte algatajaid.
Haridus- ja töökäik.
Gell-Mann lõpetas 19-aastaselt 1948. aastal Yale'i Ülikooli füüsika erialal bakalaureusekraadiga ning sai 1951. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis doktorikraadi füüsikas.
Aastatel 1953–1954 töötas ta Chicago Ülikoolis abiprofessorina, 1954–1955 kaasprofessorina. Alates 1955. aastast töötab ta California Tehnoloogiainstituudis: aastatel 1955–1956 kaasprofessor, 1956–1967 professor, 1967–1993 "Robert Andrews Millikan Professor of Theoretical Physics" ja alates 1993 "R. A. Millikan Professor of Theoretical Physics Emeritus".
Tunnustus.
Valitud audoktoriks.
Ta on valitud 12 ülikooli audoktoriks, sealhulgas:
Vidnoje

Vidnoje on linn Venemaal Moskva oblasti Lenini rajoonis.
Linn asub 3 km Moskva linna piirist lõunas.
1902. aastal tekkis paika Rastorgujevo suvitusasula. Linnaõigused ja uue nime sai 1965. aastal.
Linnas on kohalik ajaleht ja telekanal.
Kerry krahvkond

Kerry krahvkond (iiri keeles "Contae Chiarraí") asub Iirimaa edelaosas Munsteri provintsis. 
Krahvkonna keskus ja suurim linn on Tralee. Suuremad asulad on veel Killarney, Listowel, Killorglin ja Castleisland.
Tetris

Tetris (vene keeles Тетрис) on mõistatuse tüüpi videomäng, mis ilmus esmakordselt Nõukogude Liidus 6. juunil 1984 ning 1986. aastal Põhja-Ameerikas.
Mängu töötas välja ja programmeeris Aleksei Pažitnov, kes tuletas mängu nime arvulisest eesliitest tetra- (mängutükid koosnevad neljast osast) ja tennisest, mis on Pažitnovi lemmikspordiala.
Tetris oli esimene tarkvara, mida imporditi NSV Liidust Ameerika Ühendriikidesse, ning on siiani üks populaarsemaid ja levinumaid mänge maailmas. Seda võib mängida nii arvutites, mängukonsoolidel, mänguautomaatides, pihuseadmetes kui ka mobiiltelefonides. Ekraaniks on kasutatud isegi majaseinu.
Tetris on Guinnessi rekordite raamatu järgi enim porditud arvutimäng ja Tetrise koodimist kasutatakse uue programmeerimiskeele õppimisel esimese ülesandena vm harjutusliku koodimisprojektina Hello worldi suitsutesti järel. Algse Tetrise programmeeris Pažitnov Electronika 60 tekstirežiimis ja Pascalis, selle portis tema tellimusel IMB PC peale Turbo Pascalis toona 16-aastane Vadim Gerassimov, kes lisas mängule värvid ja edetabeli.
Mängu põhimõte.
Klassikalises tetrises on seitse erinevat mängutükki, mis koosnevad neljast võrdsest osast. Need langevad mänguväljal suvalises järjekorras ülevalt alla.
Mängija ülesanne on paigutada klotsid mänguvälja põhja nii, et need moodustaksid katkematu ja aukudeta rivi.
Kui üks rida saab täis, siis see kaob ning "torni" kõrgus väheneb selle võrra.
Mida rohkem ridu täis saadakse, seda suuremaks kasvab mängu skoor ja ka klotside langemise kiirus.
Kui mängutükid jõuavad mänguvälja ülemisse otsa ning takistavad uute klotside langemist, saab mäng läbi.
Eeldades, et klotsid langevad täielikult juhuslikult, kaotab teoreetiliselt iga mängija, ent selle juhtumiseks kuluks väga palju aega.
Tetris Eestis.
Eestis kirjutatud Tetrise tüüpi mängudest on olnud levis näiteks Assembleris kirjutatud Totrus (1988-1990), Juku peal levitati 1990. aastal vähemalt kolme eri varianti mängust, sh Pascalis programmeeritud hiirega juhitav Tetris, hilisematest MS-DOSil Assembleris programmeeritud graafiline ja helitaustaga Tetriz (1995), mitme mängijaga reaalaja võistlusvariant DarkSide Tetris (2002, 2007), milles on korraldatud ka avalikke turniire.
Tetrise programmeerimine on Ussimängu kõrval olnud standardülesandena Eesti ülikoolide programmeerimiskursuste kavades.
Mobiilseade

Mobiilseade on IT-seadmed, mida on lihtne kaasas kanda ja käes hoides kasutada. Mobiilseadmete hulka kuuluvad näiteks mobiiltelefonid, GPS-vastuvõtjad, taskukonsoolid (Nintendo 3DS, Playstation Vita) ja meediapleierid (MP3-mängija).
Dmitrov

Dmitrov on linn Venemaal Moskva oblastis.
Linn asub 65 km Moskvast põhjas.
Dmitrovi asutas Juri Dolgoruki aastal 1154 paigas, kus sündis tema poeg Vsevolod. Nimi Dmitrov on seletatav sellega, et Vsevolodi kaitsepühak oli Demetrios Tessaloonikast. 1374. aastal sai asula linna staatuse.
Phillip Tobias

Phillip Vallentine Tobias (14. oktoober 1925 Durban – 7. juuni 2012 Johannesburg) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi paleoantropoloog.
Ta õppis Witwatersrandi ülikoolis histoloogiat ja füsioloogiat ning töötas seejärel anatoomiaõppejõuna. Ta tegi uurimistööd näiteks Cambridge'i, Chicago ja Michigani ülikoolis.
Phillip Tobias oli üks silmapaistvamaid inimese evolutsiooni uurijaid. Ta töötas selleks näiteks inimlaste fossiilide leiukohtades Sterkfonteini koobastes ja Olduvai kuristikus.
1994. aastast oli ta Witwatersrandi ülikooli emeriitprofessor.
Hubert Veldermann

Hubert Veldermann (17. oktoober 1929 Tallinn – 7. juuni 2012) oli eesti raadioajakirjanik.
Ta õppis aastatel 1949–1950 Tartu Riiklikus Ülikoolis metsandust ning lõpetas 1968. aastal NLKP KK Kõrgema Parteikooli.
Alates 1958. aastast töötas ta Eesti Raadios, tegi uudiselõike "Päevakajale" ja maaelusaateid, sealhulgas juhtis saadet "Tere hommikust, põllumehed!" Tegi ka teadussaateid ("Kristall") ja meelelahutussaateid (RAMETO). 
Alates 1. maist 1993 tegi Hubert Veldermann Vikerraadios igakolmapäevast merendussaadet "Ahoi!". Kuid aprillis 1998 loobus Eesti Raadio merendussaatest ning see kolis Kuku Raadiosse. Kuku Raadio saadet "Meretund" tegi Hubert Veldermann kuni elu lõpuni.
Hubert Veldermann oli lahkudes Eesti vanim tegutsev raadioajakirjanik.
Krasnoarmeisk

Krasnoarmeisk on oblastilise alluvusega linn Venemaal Moskva oblastis, Krasnoarmeiski linnaringkonna keskus.
Linn asub 51 km Moskvast kirdes.
Linn arenes Muromtsevo külast, kuhu 1834. aastal rajati tekstiilivabrik. Linnaõigused sai 1947. aastal.
2002. aastal toimusid linnas rahvuslikul pinnal kokkupõrked, mille tulemusena asutati Liikumine Illegaalse Immigratsiooni Vastu.
Martin Kutman

Martin Kutman (12. juuli 1928 Estonka – 29. mai 2012) oli eesti kergejõustiklane ja treener.
Aastatel 1947–1952 tuli ta teivashüppes, tõkkejooksus, kolmikhüppes ja kümnevõistluses kokku kaheksa korda Gruusia meistriks ning püstitas viis Gruusia rekordit.
Ta lõpetas 1946. aastal Thbilisis kehakultuuritehnikumi ja 1951. aastal Gruusia Riikliku Kehakultuuriinstituudi ning töötas seejärel treenerina.
1952. aastal asus ta tööle Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonda. Aastatel 1981–1989 oli ta kergejõustiku kateedri juhataja.
Martin Kutman võitis medaleid veteranide Euroopa ja maailmameistrivõistlustelt.
Mälestuse jäädvustamine.
Alates 2013. aastast peetakse Martin Kutmani mälestusvõistlusi.
Godwini seadus

Godwini seadus on Mike Godwini tähelepanek onlain-vestlustest.
1990. aastal sõnastatud seaduse kohaselt kasvab võrgudiskussiooni arenemisel tõenäosus, et keegi võtab jutuks Hitleri või natsid. Seejuures ei oma jutu teema tähtsust, Godwini arvates jõuab "iga" piisavalt pikk vestlus sarnaste tulemusteni.
Theodor Gebre Selassie

Theodor Gebre Selassie (sündinud 24. detsembril 1986 Třebíčis) on Tšehhi jalgpallur (kaitsja).
Alates 2012. aastast mängib ta Saksamaa Bundesliga klubis Bremeni Werder. Enne seda mängis ta Tšehhi klubides. 2008. aastal tuli ta Tšehhi meistriks Praha Slaviaga ja 2012. aastal Libereci Slovaniga.
Esimese mängu Tšehhi jalgpallikoondises pidas ta 4. juunil 2011 sõpruskohtumises Peruu vastu. Koondises mängis ta kuni 2019. aastani.
Isiklikku.
Theodor Gebre Selassie on 181 cm pikk. Tema isa on etiooplane ja ema tšehh.
Igor Larionov

Igor Nikolajevitš Larionov (sündinud 3. detsembril 1960 Voskressenskis) on endine vene jäähokimängija.
Larionov oli keskründaja kuulsas kolmikus, mille ta moodustas koos Vladimir Krutovi ja Sergei Makaroviga.
Ta tuli Nõukogude Liidu koondises mängides jäähoki olümpiavõitjaks 1984. aastal Sarajevos ja 1988. aastal Calgarys ning sai Venemaa koondises hõbemedali 2002. aastal Salt Lake Citys. 
Aastatel 1982, 1983, 1986 ja 1989 kuulus ta maailmameistriks tulnud meeskonda; 1987 sai MM-ilt hõbe- ja 1985 pronksmedali.
NHL-is mängides kuulus ta Vancouver Canucksi, San Jose Sharksi, Detroit Red Wingsi, Florida Panthersi ja New Jersey Devilsi ridadesse.
Plotter

Plotter (ingl k "plot" – ’joonestama’) on arvuti väljundseade, mis loob mingil kandjal, näiteks paberil vektograafilisi kujutisi (diagramme, graafikuid, tehnilisi jooniseid, kaarte) pidevjoonega kahekoordinaadilise juhtimise abil. Joont tekitatakse näiteks kuulkirjutiga või kserograafiliselt.
1990. aastatel võeti nende asemel kasutusele suureformaadilised printerid, mida mõnikord samuti plotteriteks nimetatakse. Need on tindiprinteri põhimõttel töötavad seadmed, mis võivad kanda joonkujutisi plakatipaberile, riidele, kleepkihiga kilele ja muule materjalile 1,3–5 m laiuselt. Niisuguste seadmetega saab printida ka rastergraafikat.
Plotteri üks eriliike on lõikeplotter, millel on kirjuti asemel nuga, tänapäeval laserkiir.
Nõukogude Liidu jäähokikoondis

Nõukogude Liidu jäähokikoondis oli Nõukogude Liidu esindusmeeskond jäähokis.
Koondis oli aastatel 1954–1991 ülekaalukalt edukaim jäähokikoondis. Koondis tuli seitse korda olümpiavõitjaks (1956, 1964, 1968, 1972, 1976, 1984, 1988) ning sai olümpiamängudelt ühe hõbe- (1980) ja ühe pronksmedali (1960). Maailmameistrivõistlustelt võideti 22 kuld-, 7 hõbe- ja 5 pronksmedalit.
Koondise treener oli aastatel 1977–1991 Viktor Tihhonov.
Vladimir Petrov

Vladimir Petrov (vene keeles Владимир Владимирович Петров; 30. juuni 1947 Krasnogorsk – 28. veebruar 2017 Moskva) oli NSV Liidu jäähokikoondise ründaja.
Ta tuli jäähokis olümpiavõitjaks 1972. aastal Sapporos ja 1976. aastal Innsbruckis ning pälvis hõbemedali 1980. aastal Lake Placidis.
Maailmameistrivõistlustel saavutas Petrov 9 kuldmedalit: 1969–1971, 1973–1975, 1978, 1979 ja 1981. Nendele lisandus hõbemedal 1972. ja pronksmedal 1977. aastast. Euroopa meistrivõistlused olid maailmameistrivõistlustega ühendatud, aga arvesse läksid ainult tulemused Euroopa meeskondade vahel. Euroopa meistrivõistlustel saavutas Petrov 8 kuldmedalit: 1969, 1970, 1973–1975, 1978, 1979 ja 1981. Neile lisandusid hõbemedalid 1971 ja 1972 ning pronksmedal 1977. Aastail 1973, 1977 ja 1979 valiti ta MM-i parimaks ründajaks.
NSV Liidu meistriks jäähokis tuli Petrov aastail 1969–1981 11 korda. Kolmel korral saavutas ta hõbemedali (1969, 1974 ja 1976), teistel aastatel võitis. Karikavõistlused võitis ta viis korda: 1968, 1969, 1973, 1977 ja 1979. Sellele lisandus karikafinaali jõudmine 1976.
Petrov oli viis korda NSV Liidu jäähokimeistrivõistluste resultatiivseim mängija: 1970, 1973, 1975, 1978 ja 1979. See oli omal ajal rekordiline saavutus, kuid Sergei Makarov oli 1980. aastatel 9 korda NSV Liidu jäähokimeistrivõistluste resultatiivseim.
Petrov mängis ainult kolmes klubis: 1965–1967 Krõlja Sovetovis, 1967–1981 AKSK-s ja 1981–1983 Leningradi ASK-s. AKSK-s ja NSV Liidu koondises moodustas ta ründekolmiku koos Boriss Mihhailovi ja Valeri Harlamoviga.
Petrov oli 22. maist 1992 kuni 8. aprillini 1994 Venemaa hokiföderatsiooni president.
2006. aastal valiti ta IIHF-i Kuulsuste Halli liikmeks.
Mihkel Loodus

Mihkel Loodus (20. veebruar 1937 Tartu – 28. jaanuar 2022 Tallinn) oli eesti tõlkija ja ajakirjanik.
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina ning töötas seejärel 1960–1984 ajakirjanikuna Rahva Hääle toimetuses. Aastail 1984–1986 oli ta ajakirja Aja Pulss vanemtoimetaja ning aastail 1986–1992 Loomingu peatoimetaja asetäitja.
Mihkel Loodus oli tuntud leedu keelest tõlkijana. Ta tõlkis Juozas Aputise, Jonas Avyžiuse, Banguolis Balaševičiuse, Alfonsas Bieliauskase, Vytautas Bubnyse, Petras Cvirka, Dalia Dilytė, Romualdas Granauskase, Juozas Grušase, Jurga Ivanauskaitė, Kęstutis Kasparavičiuse, Raimondas Kašauskase, Ramūnas Klimase, Romualdas Lankauskase, Justinas Marcinkevičiuse, Vytautas Martinkuse, Icchokas Merase, Eduardas Mieželaitise, Gendrutis Morkūnase, Danielius Mušinskase, Vincas Mykolaitis-Putinase, Algirdas Pociuse, Tomas Arūnas Rudokase, Kazys Saja, Ieva Simonaitytė, Vytautas Sirijos-Gira, Skomantase, Mykolas Sluckise, Saulius Šaltenise, Lionginas Šepetyse, Antanas Škėma ja Vytautė Žilinskaitė teoseid ning avaldas ka Leedu kirjanduselu tutvustavaid kirjutisi ajakirjanduses. 
Inglise keelest tõlkis ta peamiselt Graham Greene'i teoseid.
Isiklikku.
Tema vend on kunstiteadlane Rein Loodus.
Arnika

 
Arnika ("Arnica") on rohttaimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Levila.
Arnikad on levinud Põhja-Ameerikas, Kesk-Euroopas, Ida-Euroopas ja Aasia põhjaosas. Enamik liike kasvab Põhja-Ameerika loodeosas. Endise Nõukogude Liidu aladel kasvas 8 liiki arnikaid. Eestis pärismaiseid arnikaliike pole.
Kirjeldus.
Kõrgus on tavaliselt 15 kuni 60 cm. Neil on kollane korvõisik, mis meenutab härjasilma õisikut. Õisik on varre tipus. Arnikad on püsikud. 
Kasutamine.
Mägiarnika on olnud kasutusel ravimtaimena. Kuivatatud õisikutes tehtud arnikatinktuuri kasutati nihestustest ja muljumishaavadest tekkinud verevalumite puhul. 
Ravimtaimena kultiveeritakse mägiarnikat, Chamisso arnikat ja "Arnica foliosa"'t. Arnikaid kasvatatakse ilutaimena kiviktaimlates.
Liigid.
Liike on umbes 32. Nende seas on:
Jakub Błaszczykowski

Jakub Błaszczykowski (sündinud 14. detsembril 1985 Truskolasy külas Poolas) on Poola jalgpallikoondise ja Poola kõrgliiga klubi Krakówi Wisła poolkaitsja. Błaszczykowski oli 2010–2014 Poola koondise kapten.
Debüüdi rahvuskoondises tegi Jakub 2006. aasta märtsis Saudi Araabia vastu.
Aastatel 2008 ja 2010 on ta valitud Poola aasta jalgpalluriks.
Kaerasori

Kaerasori ("Gryllotalpa gryllotalpa") on kaerasorilaste sugukonda kuuluv võrdlemisi suur sihktiivaline putukas. 
Kaerasorid elavad maa sees, kaevandades pikki ja üsna sügavaid käike. 
Kaerasori laulab öösiti. Laul on tugev sirin.
Kaerasorilased

Kaerasorilased ehk sorilased ("Gryllotalpidae") on putukate sugukond sihktiivaliste seltsis.
Sugukonnas on 8 retsentset perekonda, kokku umbes 100 liigiga.
Eestis elab sellest sugukonnast üks liik – kaerasori ("Gryllotalpa gryllotalpa").
Hagudi mõis

Hagudi mõis (saksa keeles "Haggud") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Hagudi mõisas on sündinud maadeuurija ja meresõitja Adam Johann von Krusenstern.
Neil Hardwick

Robert Neil Hardwick (sündinud 22. juulil 1948 Teversalis) on inglise päritolu Soome lavastaja, stsenarist, näitleja ja kirjanik.
Ta õppis Cambridge'i ülikoolis algul füüsikat ja hiljem filosoofiat. Alates 1969. aastast elab ta Soomes.
Neil Hardwick on lavastanud nii telesarju, filme kui ka teatrilavastusi, kirjutanud telesaadete ja sarjade stsenaariume, osalenud keeleõppe-, meelelahutus- ja komöödiasarjades näitlejana, juhtinud televisioonis jutusaateid ning kirjutanud mitu raamatut.
Hertu mõis

Hertu mõis (saksa keeles "Hermet") oli Valtu kõrvalmõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Areni-1 veiniköök

Areni-1 veiniköök on 6100 aasta vanune veiniköök, mis avastati 2007. aastal Areni-1 koopakompleksist Areni küla lähedalt Vajotsh Dzori maakonnast Armeeniast. Avastuse tegid Armeenia ja Iirimaa arheoloogid. Neid juhtisid Boris Gasparjan Armeenia Rahvuslikust Teaduste Akadeemiast ja Ron Pinhasi Corki Ülikoolist Iirimaal. Väljakaevamisi finantseerisid Gfoelleri fond (USA) ja Corki Ülikool. California Ülikool Los Angeleses liitus projektiga 2008. aastast ja on alates sellest osalenud finantseerimises koos National Geographic Societyga. Veiniköögi väljakaevamised lõppesid 2010. aastal.
Leid koosnes käärimisvaadist, viinamarjapressist, säilituspurkidest ja potikildudest. Leitud veinikööki peetakse vähemalt 1000 aastat vanemaks kui vanuselt teist teadaolevat veinikööki, mis leiti 1963. aastal Jordani Läänekaldalt.
Samast kohast leiti ka Areni-1 saabas.
Leiud.
Väljakaevamised Areni-1-s algasid 2007. aastal ja kestsid 2010. aasta septembrini. Armeenia, Ameerika ja Iiri arheoloogid kaevasid välja suure ja hästi säilinud 60 sentimeetri sügavuse vaadi koos meetri pikkuse savist kausiga, mis oli kaetud malvidiniga. Lisaks leiti viinamarja seemneid, pressitud viinamarjade jääke, kuivatatud ploome, pähkleid ja kuivanud vääte. Iidsete haudade komplekti juurest leiti mitmeid jooginõusid, mis viitab, et kompleksi kasutati matusetseremooniate ja rituaalide läbiviimiseks. Koobas jäeti maha, kui selle lagi sisse varises. Orgaaniline materjal säilis tänu sellele, et see oli kaetud lambasõnnikuga. Lambasõnnik takistas seentel orgaanilise materjali lagundamist.
Analüüs.
Veinipressi põhjast võetud proovide keemilise analüüsi esmased tulemused avaldati 2011. aasta jaanuaris ajakirjas Journal of Archaeological Science.
California Ülikooli Irvine'is läbi viidud botaaniline ja radiosüsiniku analüüsi järgi rajati Areni-1 veiniköök vahemikus 4100–4000 eKr ehk hilisel vaseajal. Areshiani arvates pressisid veinimeistrid viinamarju savikausis oma jalgadega. Mahl jooksis kausist vaati, kus see kääritati ja hiljem paigutati vein säilitamiseks purkidesse. Vaadi mahuks on hinnatud 53–57 liitrit (14–15 gallonit). 
Areshiani sõnul on tegemist tähtsa avastusega aianduse uurimisel. Biomolekulaararheoloog Patrick E. McGovern Pennsylvania Ülikooli arheoloogiamuuseumist peab leidu samuti oluliseks, kirjeldades seda kui "tähtsa ja unikaalse leiuna, mis näitab veini tootmist suures koguses, millest omakorda nähtub, et inimesed olid juba viinapuu juba kodustanud".
Pole täpselt teada, kes selles piirkonnas tollal elasid, kuid mõned uurijad on oletanud, et tegemist võis olla varase Taga-Kaukaasia kultuuri esindajatega, kes tegelesid aktiivselt kaubandusega.
Jan Długosz

Jan Długosz (ka Joannes, Ioannes või Johannes, Longinus või Dlugossius; 1. detsember 1415 Stara Brzeźnica – 19. mai 1480 Kraków) oli poola vaimulik, kroonik ja diplomaat.
Ta õppis Krakowi ülikoolis ning töötas Krakowis kanoonikuna. 1434–1452 oli ta kanoonik Kłobuckis.
Poola kuningas Kazimierz IV saatis Długoszi diplomaatiliste ülesannetega paavsti ja Rooma keisri juurde. Samuti osales ta Kolmeteiskümneaastase sõjaga (1454–1466) seotud läbirääkimistes. Pärast üht õnnestunud diplomaatilist käiku 1466. aastal usaldati talle kuninga poja õpetamine.
Jan Długoszit tuntakse ennekõike tänu tema teosele "Annales seu cronici incliti regni Poloniae", mis jutustab Euroopa ajaloosündmustest aastatel 965–1480. Endast kirjutas ta teoses kolmandas isikus.
Kabala mõis (Rapla)

Kabala mõis (saksa keeles "Kappel") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Keava mõis

Keava mõis (saksa keeles "Kedenpäh") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kehtna valda Rapla maakonnas.
Ajalugu.
Keava mõisa on mainitud esimest korda 1486. aastal. 1561. aastast omanikud Anrepid, 1655. aastast Hermann von Anrep. 1680. aastast kuulus mõis tema tütre Helene abikaasa Reinhold von Engdesile. Meeskohtunik Reinhold von Engdesi pärijad müüsid Ingliste mõisa koos Keava, Sonni karjamõisa, Pae mõisa ning külade ja Lau, Moisama, Pallaküll, Pae ja Lalli taludega Friedrich Johann von Staalile.
1767. aastal sai pärandavara jagamise lepinguga Friedrich Johann von Staali (surn. 1767) pärijatevahelisel kokkuleppel Keava mõisa kindralmajor Gustav Wilhelm von Staal. 1797. aastal kindralmajor Gustav Wilhelm von Staal pantis ja 1808. aastal müüs mõisa ratsaväekapten Bernhard Friedrich von Rosenile.
1822. aastal müüdi Keava mõis avalik müügil kammerhärra Karl Otto von Lilienfeldtile, 1830. aastal müüsid Karl Otto von Lilienfeldi pärijad Keava mõisa haagikohtunik parun Friedrich Gottlieb von Rosenile. Friedrich Gottlieb von Roseni surma järel (1847), päris mõisa tema poeg Alexander Gottlieb Ferdiand von Rosen. Major Alexander von Rosen müüs Keava mõisa 1853. aastal Georg Magnus von Fersenile. Georg Magnus von Ferseni surma järel (1864) päris mõisa eru staabiratsaväekapten Magnus Georg von Fersen ning seejärel parun Hans Jakob Magnus von Fersen (1831–1913). Hans Jakob Magnus von Ferseni surma järel (1913) päris mõisa 1914. aastal parun Gerhard (Gert) Nikolai von Fersen (1872–1942).
mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
HRT F1

HRT Formula 1 Team oli Hispaania Vormel 1 meeskond. See on kandnud ka nimesid Campos Meta 1 ja Hispania Racing.
HRT peakorter asus Madridis.
HRT alustas osalemist Vormel 1 sarjas 2010. aastal. 2011. aastal sai HRT 11. koha.
2012. aasta hooajal sõidavad meeskonnas Pedro de la Rosa ja Narain Karthikeyan.
2012. aastal ei teeninud meeskond ühtki punkti. See jäi nende viimaseks hooajaks.
Kodila mõis

Kodila mõis (saksa keeles "Koddil") kuni 1876. aastani rüütlimõis, seejärel aga poolmõis Rapla kihelkonnas Harju kreisis.
Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Pildid.
Fotosid 1988. aastal läbi viidud stereo fotogramm-meetriliselt mõõdistamiselt.
2012. aasta Malaisia grand prix

2012. aasta Malaisia Grand Prix oli 2012. aasta Vormel 1 hooaja teine etapp. See peeti Malaisias Sepangi ringrajal 25. märtsil 2012.
Sõideti 56 ringi, võistluse kogupikkus oli 310,408 km. Ilm oli pilves ja vihmane.
Esimese stardikoha sai kvalifikatsioonis Lewis Hamilton, võistluse võitis Fernando Alonso, kiireima ringi sõitis Kimi Räikkönen (1.40,722).
Tulemused.
Kvalifikatsioon.
&lt;br&gt;
Lellapere mõis

Lellapere mõis (saksa keeles "Lellefer") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kehtna valda Rapla maakonnas.
Lellapere mõisa valdajad olid: 1626 Klaus Hastfer, 1669 Johann Winrich Delwig, 1708 Reinhold Wilhelm von Essen (1669–1732), 1722. aastast Justus Johann Riesenkampff, ~ 1733 Fockid, 1754 Arend Wilhelm Taube, 1770 Karl Friedrich Staal ja sestpeale ühised omanikud Järvakandi mõisaga. 1910 Peeter Puck, 1911 Olaf Grünewaldt.
Peahoone oli väike puitvoodriga maja.
Ohekatku mõis

Ohekatku mõis (saksa keeles "Odenkat, Odenkolk") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kehtna valda Rapla maakonnas.
Mõisast on teateid aastast 1453, mil mõis kuulus Vietinghoffidele. 1485. aastal jagas Arndt Wietinghoff oma venna nõusolekul talle kuuluvad valdused kahe poja vahel. Poeg Arndt sai Järvakandi mõisa ning Fromhold Kehtna (Hof Kechenell) ja Ohekatku ("Odenkolk") mõisad. 
Johann von Vietinghoffi (surn. 1610) pärija, tema tütar Anna abiellub Ewert von Taubega (mainitud 1639, 1649) ning mõis läks Taubede omandisse, omanikud Berend Taube (mainitud 1663), tema pojapoeg Ewert Taube (mainitud 1678, surn. 1692). Tema tütar Anna Dorothea Taube abiellus Anton Friedrich von Salzaga, kes pantis 1707 mõisa kapten Berend Otto Taube nõusolekul Ohekatku mõisa kindralmajor, viitsekuberner Dietrich Friedrich von Patkullile.
Ohukotsu mõis

Ohukotsu mõis (saksa keeles "Odenwald, Nyenhave", aastani 1843 "Odenkotz") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.
Ohukotsu mõisa on esmamainitud 1484. aastal, 1554. aastal kuulus Reinhold von Tiesenhausenile, 1586. aastast läks abielu teel Reinhold von Tiesenhauseni tütre Elisabethiga, Winrich von Delwigile, kes müüs 1595. aastal Rootsi rittmeister Moritz Wrangellile. Feldmarssal Moritz Wrangell põgenes 1604. aastal Poolasse ja pantis 1614. aastal Ohukotsu mõisa Johann Müllerile. Mõis riigistati Rootsi riigile ja Rootsi kuningas Gustav II Adolf läänistas 1615. aastal Ohukotsu Jacob de la Gardiele, kes selle hiljem välja ostis ning müüs 1616. aastal rittmeister Lorenz Wagnerile, kes müüs mõisa 1626. aastal ooberst Berend von Taubele (1585–1676).) 
Berend von Taube pärija oli tema poeg Otto Reinhold Taube, kes vahetas 1676 Ohukotsu ja Põlli mõisad, Jobst Friedrich von Ulrichiga Tammiku mõisa vastu Kose kihelkonnas. Jobst Friedrich von Ulrich (surn. ~ 1707), müüs 1684 Ohukotsu ja Põlli mõisad leitnant Jobst Friedrich von Dückerile, kelle poeg ja pärija, Otto Friedrich Dücker müüs Ohukotsu mõisa oma õe, Anna Helena abikaasale kapten Johann Winrich von Delwigile. Johann Weinrich von Delwig vahetas 1735. aastal mõisa Otto Reinhold von Delwigiga (surn. 1739) Voorepere mõisa vastu Lüganuse kihelkonnas, kuid 1742 kuulutas Eestimaa ülemmaakohus Voorepere meeslääniks, mis pidi Otto Reinhold Delwigi lastetu surma järel minema Otto Hinrich Wiktor Delwigile ning vahetusleping tühistati.
1753. aastal omandas mõisa, assessor Gerhard Johann von Buxhoeweden, 1756. aastal müüs Gerhard Johann von Buxhoeweden Ohukotsu, titulaarnõunik Justus Johann Ludwig Briesemann von Nettigile, kes aga müüs mõisa paruness Helene von Fersenile, kes 1765. aastal müüs mõisa meeskohtunik Jakob Johann von Taubele. 1808. aastast omandas mõisa tollidirektor Karl Friedrich von Lingen ja 1821. aastast kapten Adolf von Klugen, 1842. aastast keisri tiibadjutant, kaardiväe rittmeister krahv Alexander von Tiesenhausen (1809–1885). Alexander von Tiesenhauseni pärijatevahelisel kokkuleppel sai Ohukotsu mnõisa, krahv "Nikolai" Hans Heinrich "von Tiesenhausen" (1848–1921).
Ohukotsu mõisas on sündinud Tallinna linnaaednik Hans Lepp (1873–1951).
Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
Pühatu mõis

Pühatu mõis (saksa keeles "Pühhat") oli kuni 1865. aastanirüütlimõis, seejärel aga poolmõisa staatuses Orgita kõrvalmõis Rapla kihelkonnas Harju kreisis.
Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.
Rapla mõis

Rapla mõis (saksa keeles "Rappel") oli Alu kõrvalmõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Ajalugu.
Alu mõisnik Hans Diedrich von Rosen (maetud 1738) müüs 26. aprillil 1705. aastal Alu mõisa Bengt Heinrich von Bistramile, jättes enesele Alust eraldatud Rapla mõisa. Sellega saab alguse Rapla mõisa ajalugu, kuigi ta jääb kuni lõpuni Alu kõrvalmõisaks.
1717. aastal ostab mõisa Jürgen Frisell (Georg Friesel).
1741. aastal ostab Alu mõisnik Bistram Rapla mõisa tagasi.
1747. aastal läheb Alu ja Rapla mõis Tiesenhausenite kätte.
1828. aastal ostab mõisa Udellide departemang
1858. aastal omandab mõisa avalikult müügilt Otto Gustav von Lilienfeld
24. veebruaril 1894. aastal liidetakse Rapla mõis ametlikult Alu mõisaga.
Mõisakompleks.
Mõis asus jõe vasakkaldal tänase Jõe tänava piirkonnas.
Tänapäevaks pole säilinud mitte ühtegi hoonet Rapla mõisast.
Reihenau mõis

Reihenau mõis (saksa keeles "Reichenau") oli Järvakandi klaasivabrik poolmõisa staatuses Rapla kihelkonnas Harju kreisis. Ala eraldati 1911. aastal Järvakandi mõisast.
Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kehtna valda Rapla maakonnas.
Haaknõel

Haaknõel on nööpnõela variant, millel on ühel poolel lihtne vedrumehhanism ja teisel poolel nõela kinni hoidev haarak.
Haarakul on kaks ülesannet: see hoiab nõelaotsa kinni, moodustades suletud süsteemi, ning katab nõela teravat otsa, et see ei vigastaks kasutajat.
Haaknõelu kasutatakse tavaliselt tekstiilide üksteise külge kinnitamiseks, näiteks tekstiilesemete valmistusprotsessis.
Haaknõela eelkäijateks olid sõled, mille kinnitusmehhanism sarnanes haaknõela omaga. Haaknõela leiutajaks peetakse ameerika mehaanikut Walter Hunti, kes oli sõbrale 15 dollarit võlgu ning lootis leiutisest saadava tuluga võla tasuda. Ta patenteeris haaknõela 1849. aastal ja müüs õigused 400 dollari eest, aimamata, et tema leiutisega hakatakse teenima miljoneid.
Riidaku mõis

Riidaku mõis (saksa keeles "Ridaka") kuni 1877. aastani rüütlimõis, seejärel poolmõis Rapla kihelkonnas Harju kreisis.
Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.
Riidaku on endine Pühatu mõisa osa, mille Tallinna linnusekohtu assessor Thomas Dunte (surn. 1697) pärijad loovutasid 1704. aastaks leitnant Gerhard Jakob Colvenrothile. Colvenroth rentis selle maatüki leitnant Johann Bohnsackile. 
Põhjasõja järel 1720. aastal tunnistas Venemaa keisririigi komisjon vanaks vabaks aadli pärusmõisaks küll Pühatu, aga mitte sinna juurde kuuluvat Riidakut. 2. aprillil 1765 loovutas preili Anna Elisabeth von Krusenstiern Riidaku mõisa Rapla koguduse pastorile Peter Johann Fassile pandiloovutuslepinguga eelneva pandisumma vastu. Pärimis- ja loovutuslepinguga loovutas tõeline kammerhärra Reinhard Wilhelm von Pohlmann oma pärusõiguse Peter Fassile (surn. 1768). 1765. aastal on Riidaku mõisat esmamainitud maanimistus iseseisva mõisana.
Sikeldi mõis

Sikeldi mõis (saksa keeles "Siklecht") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Vahakõnnu mõis

Vahakõnnu mõis (saksa keeles "Wahhakant") oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Elza Radziņa

Elza Radziņa (sünninimi Elza Katrina Podniece, kodanikunimi abielus Elza Šalkone-Radziņa; 10. veebruar 1917 Harkiv – 18. august 2005 Riia) oli läti näitleja.
Õppis Jelgava Teatristuudios, mille lõpetas 1942. Töötas näitlejana aastatel 1944–1953 Jelgava Draamateatris, 1953–1954 Valmiera Draamateatris ja alates 1954. aastast Läti Rahvusteatris.
Alates 1949. aastast mängis Elza Radziņa ligi 40 filmis. Sealhulgas mängis ta 1969. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilmis "Viimne reliikvia" Pirita kloostri abtissi rolli.
Elza Radziņa on maetud Riia metsakalmistule.
Kabala mõis

Kabala mõis on mitme mõisa nimi:
Juha Sipilä

Juha Petri Sipilä (sündinud 25. aprillil 1961 Vetelis) on Soome poliitik. Ta oli 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 Soome peaminister.
Ta lõpetas 1986. aastal Oulu ülikooli insenerina.
2011. aastal valiti ta Eduskunna liikmeks.
Alates 9. juunist 2012 on ta Soome Keskerakonna esimees.
2015. aasta parlamendivalimistel sai Sipilä 30 733 häält, mis oli nende valimiste rekord. Ühtlasi sai Keskerakonnast Eduskunna suurim erakond.
Tom Thabane

Motsoahae Thomas Thabane (sündinud 28. mail 1939 Maserus) on Lesotho poliitik, kes on alates 16. juunist 2017 Lesotho peaminister. Ta oli samas ametis ka 8. juunist 2012 kuni 17. märtsini 2015.
Aastatel 1990–1991 ja 1998–2002 oli ta välisminister, 2002–2004 siseminister ning seejärel kommunikatsiooni- ja teadusminister.
30. augustil 2014 põgenes Thabane Lõuna-Aafrika Vabariiki, süüdistades Lesotho armeed riigipöörde korraldamises. Peaministri kohuseid asus täitma senine asepeaminister Mothetjoa Metsing. Lesotho armee eitas süüdistusi riigipöörde korraldamises, kuid Thabane teatas, et kuna tema julgeolek Lesothos on ohus, ei saa ta riiki tagasi pöörduda. 3. septembril pöördus Thabane Lõuna-Aafrika Vabariigi politsei kaitse all kodumaale tagasi ja asus uuesti täitma valitsusjuhi kohuseid. 
Tema erakond kaotas 2015. aasta parlamendivalimised ja 17. märtsil 2015 astus peaministrina ametisse senine opositsioonijuht Pakalitha Mosisili.
Henry James

Henry James [h'enri džeims] (15. aprill 1843 New York – 28. veebruar 1916 London) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik, kes elas enamiku oma elust Inglismaal. Teda peetakse üheks 19. sajandi realismi võtmekujudest.
Kalle Päätalo

Kaarlo Alvar Päätalo (11. november 1919 Taivalkoski vald – 20. november 2000 Tampere) oli soome kirjanik.
Ta hakkas juba 13-aastaselt metsatööl käima. Talle meeldis lugeda ja ta unistas juba lapsena kirjutamisest, kuigi ei pidanud seda elatusvahendiks.
Päätalo osales Talvesõjas ja Jätkusõjas, kus sai haavata. Pärast sõda lõpetas ta tehnikakooli ehituse alal ja töötas seejärel ehitusmeistrina.
Tema esimene romaan ilmus 1958. aastal. Alates 1963. aastast oli ta vabakutseline kirjanik. Kokku kirjutas ta üle 40 romaani. Ta kirjutas eelkõige metsa- ja ehitustööst ning vaestest ja töökatest inimestest. Tema romaanide põhjal tehti mitu filmi.
Aastal 1978 sai ta professori aunimetuse. Ta sai 1999. aastal Väinö Linna auhinna ja Suomi-palkinto. Läbi aegade suuremate soomlaste seas valiti Kalle Päätalo 69. kohale.
Pärast Kalle Päätalo surma püstitati Taivalkoskis talle mälestusmärk. Vallas tegutseb ka Päätalo instituut. Kirjaniku lapsepõlvekodus Kallioniemis on majamuuseum.
Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Hämariku eel" (Eesti Kirjastus Orto, Toronto 1966).
Ahtalehine arnika

Ahtalehine arnika ("Arnica angustifolia") on taimeliik arnika perekonnast.
Süstemaatika.
Esmakirjeldaja on Martin Vahl.
Ahtalehisel arnikal on alamliigid
Levik.
Ta on levinud Euraasia ja Ameerika Arktika-osas.
Kirjeldus.
Lehed on kitsad. Korvõisik on oranžikaskollane. Õisiku läbimõõt on 5–7 cm.
Berea ringkond

Berea ringkond on 1. järgu haldusüksus Lesothos.
Ringkonna pindala on 2222 km², elanike arv oli 2006. aastal umbes 256 500.
Ringkonna halduskeskus on Teyateyaneng.
Lesotho Fatse La Bontata Rona

"Lesotho Fatse La Bontata Rona" ('Lesotho, me isade maa') on Lesotho riigihümn.
Hümn on kasutusel aastast 1967. Selle sõnad kirjutas prantsuse misjonär François Coillard ja muusika Ferdinand-Samuel Laur.
Mägiarnika

Mägiarnika ("Arnica montana" L.) on mitmeaastane rohttaim korvõieliste sugukonnast arnika perekonnast.
Levila ja kasvukoht.
Mägiarnika on looduslikult levinud Euroopa mägedes, lisaks veel Lõuna-Venemaal ja Kesk-Aasias. Eestis kasvatatakse pigem ilutaimena. Kasvab meelsamini 500–2500 m kõrgusel mägistel niitudel. Muld peaks pigem olema väheviljakas ja happeline. Samuti on mägiarnikale sobilik kasvukoht turbaraba. 
Välimus.
Mägiarnika on 20–60 cm kõrgune mitmeaastane rohttaim. Lehed on ovaalsed ümara tipuga, alumine pool on tumeroheline. Lehed paiknevad maapinna ligidal leherosetina. Varred on karvased. Õied on erekollased kiirjad ja karikakaraõite moodi. Kroonlehed on kahes suuruses. Välimiste kroonlehtede pikkus on 4,9–5,7 cm. Sisemised kroonlehed on väiksemad kui 1 mm või 1–2 mm pikkused.
Kasvatamine.
Mägiarnikat on lihtne kasvatada, kuna taim talub erinevaid mullatingimusi. Muld võib olla liivane või savine. Ideaalne muld on liiva, savi ja turba segu. Mägiarnika eelistab väheviljakat ja vett läbilaskvat mulda. Muld peaks olema pidevalt niiske. pH võib mullal olla nii happeline, neutraalne kui ka aluseline, kuid eelistab pigem happelist pinnast. Saab kasvada ka väga happelises mullas. Mägiarnikale sobib valgusküllane kasvukoht.
Mägiarnika õitseb juulist augustini. Õisi koos tupplehtedega võib korjata juunist augustini. Juuri on parim aeg koguda kevadel (aprillis) ja sügisel (oktoobris). 
Keemiline koostis.
Mägiarnika koostises on seskviterpenoidsed laktoonid (arnifoliin, arnitsiin, helenaliin), triterpenoidid (arnidiool, faradiool). Droogis on ka kumariinid (skopoletiin, umbelliferoon), flavanoidid (kvertsetiini, kempferooli, apigeniini ja luteoliini glükosiidid), eeterlikku õli jm. 
Kasutatakse arnikatinktuuri ja arnikateed. Tinktuur valmistatakse värsketest õitest või kuivatatakse eelnevalt soojas varjulisel alal, kus on hea õhuringlus. 
Kasutamine.
Mägiarnika on antibiootiline, põletikuvastane, inotroopne, trombotsüütidevastane, reumavastane ja valu vaigistav. Tarvitatakse välispidiselt paisete, verevalumite, reuma, podagra, lihasevalu, suulimaskestapõletike ja putukahammustuste korral.
Hoiatused.
Võib tekitada nahapõletikke. Pikaajalisel tarvitamisel võivad tekkida villid, haavandid ja kude võib kärbuda. Seespidiselt ei tohi tarvitada, sest mägiarnika tekitab limaskestade ärritust, iiveldust, oksendamist, suu ja kurgu valulikkust, pulsi aeglustumist ja kiirenemist, vererõhu kõikumist, hingamishäireid (hingeldust) ja lihasehalvatust.
Leif Segerstam

Leif Selim Segerstam (2. märts 1944 Vaasa – 9. oktoober 2024 Helsingi) oli Soome dirigent ja helilooja. 
Leif Segerstam õppis Sibeliuse Akadeemias klaveri- ja viiulimängu ning orkestrijuhtimist. Aastal 1962 võitis ta Maj Lindi nimelise pianistide konkursi. Aastal 1964 lõpetas ta New Yorgi Juilliardi kooli orkestrijuhtimise alal. 
Aastatel 1970–1972 oli ta Stockholmi Kuningliku Ooperi peadirigent, 1973–1974 Soome Rahvusooperi direktor, 1975–1982 Viini raadio sümfooniaorkestri peadirigent, 1977–1987 Soome raadio sümfooniaorkestri peadirigent, 1983–1989 Rheinland-Pfalzi filharmoonia peadirigent, aastast 1988 Taani raadio sümfooniaorkestri peadirigent. Sügisest 1995 kuni 2001. aastani oli ta uuesti Stockholmi kuningliku ooperi peadirigent, 1995–2007 Helsingi linnaorkestri peadirigent, sügisest 2007 emeriitpeadirigent. 
Alates 1997. aastast oli Leif Segerstam Sibeliuse akadeemias orkestrijuhtimise professor, tema õpilane on olnud ka Mikk Murdvee.
Segerstam kirjutas kokku 371 sümfooniat, ehkki neist vähesed jõudsid lavale.
Leif Segerstam näitas kogu oma karjääri vältel üles erakordset loomingulisust heliloojana ja lisaks uskumatule hulgale sümfooniatele valmis tema käe all ka suur hulk kontserte keelpillikvartetile, viiulile ja klaverile, lisaks kammer- ja vokaalmuusikat. Eriti tähelepanuväärne on tema hilisemate sümfooniate vabas pulsatsioonis Rosenkranzi-vorm, mida esitatakse ilma dirigendita. 
Aastal 1992 pälvis ta Pro Finlandia teenetemärgi ja 1998. aastal sai ta Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna.
Dionysios Traakiast

Dionysios Traakiast (ka Dionysius Thrax; kreeka keeles Διονύσιος ὁ Θρᾷξ; umbes 170 eKr – 90 eKr) oli hellenismiajastu grammatik.
Ta ei olnud pärit Traakiast, vaid ilmselt Aleksandriast. Ta oli Aristarchose õpilane. Hiljem töötas ta Rhodosel.
Teda peetakse esimese kreeka keele grammatika "Τέχνη Γραμματική" ("Technē grammatikē") autoriks, kuigi on seatud kahtluse alla, kas ta kirjutas kogu teose ise. 
Grammatika eesmärgiks oli aidata koinee kõnelejatel mõista Homerose ja teiste kirjanike kasutatavat eepilist keelt. Traktaadis on põhiliselt kirjeldatud morfoloogiat ja sõnaliike, vähem käsitletud häälikuid, kuid täiesti kõrvale jäetud süntaks.
Voivõv Kodzuv

Voivõv Kodzuv (komi keeles "Войвыв кодзув", 'põhjatäht') on Komi Vabariigis Sõktõvkaris ilmuv komikeelne kirjandus- ja kultuuriajakiri.
Ajakiri on asutatud 1926. aastal ja kandis esialgu nime Ordõm ('rada'). 1931. aastal sai ajakiri nimeks Udarnik ('lööktööline'). Sõja ajal ajakiri ei ilmunud, praeguse nime all ilmub alates 1946. aastast.
1971. aastal oli ajakirja trükiarv 5000 eksemplari, 2003. aastal 960 eksemplari..
Vinnõtsja massimõrv

Vinnõtsja massimõrv või Vinnõtsja tragöödia (ukraina keeles "Вінницька трагедія") oli Nõukogude julgeolekuorganite aastatel 1937–1938 Vinnõtsja linnas toime pandud genotsiidiakt, mille avastasid Teise maailmasõja ajal 1943. aastal Saksa okupatsioonivõimud.
Massihaudade avastamine.
1943. aastal, 2. okupatsiooniaastal avastasid saksa okupatsioonivõimud Vinnõtsja kesklinna pargis massihauad, kuhu oli maetud umbes 10 000 hukatud ukraina meest ja naist.
1943. aasta 25. mail viisid Saksa võimud läbi avastatud matmispaikade ekshumeerimise, kaasates sellesse Teises maailmasõjas neutraalsete riikide esindajaid (Rootsi jt) ning ka Saksa Riigi liitlas- ja okupeeritud riikide esindajaid: Soome, Kreeka jt.
Ekshumeerimise tulemused dokumenteeriti. Uuringute kohaselt olid haudadest avastatud hukatud tapetud väiksekaliibrilise käsirelvaga kukla piirkonda tehtud laskudega, hukatute hingetorust ja kopsudest avastatud mullaosakeste järgi järeldati, et osa hukatuid oli maetud veel elavatena. 
1943. aasta maikuust kuni juunini kaevati kolmest massihauast üles 9432 surnukeha, sh 169 naise surnukehad. Hukatutest 679 isikut suutsid omaksed nendega kaasas olnud isiklike esemete alusel tuvastada.
Hasaine Sladki

'Hasaine Sladki' (ehk 'Varajane Sinine', 'Hasansky Sladky', 'Hasan (Xasan) Sweet', 'Baltica' 'Kazański Słodki', 'Hasanski Sladki') on Eestiski tuntud Venemaal aretatud viinamarjasort. 
Mari on keskmise suurusega, sinine ja hapukasmagus. Tegu on hea veini-, laua- ja mahlamarjaga. Sort sobib avamaal kasvatamiseks, taime ei pea talveks tugedelt maha võtma ega kinni katma. Kasvuhoones kasvatades võivad tarjad hõredaks jääda. Põhja-Eestis võib vajada kerget katet, kuna võrsed ei pruugi alati hästi puituda.
Eesti Aiandusliidu puuviljakomisjon soovitas 2007. aastal "Hasanski Sladkit" äri- ja koduaias avamaal kasvatamiseks sobiva sordina.
'Hasaine Sladki' on väga külmakindel viinapuusort (puitunud varred taluvad 35-kraadist külma). Sordil on suhkrute-hapete vahekord väga hea, mistõttu saab temast ilma suhkrut lisamata hea veini, mis ei ole liiga magus ega liiga hapu.
Väike-Pakri pank

Väike-Pakri saare pankrannik (ka: Väike-Pakri pank) asub Väike-Pakri saare rannikul põhjast läände. Seal asub klindiastang, mis on umbes 11 m kõrge. Sealsel maa-alal paljanduvad alam- ja keskordoviitsiumi alumise osa terrigeensed setendid ja lubjakivid.
Väike-Pakri pankrannikul leidub Pakri lubiliivakivi (tuntud ka "Pakri kihistu" nime all) läbilõiget. Pankranniku ilmet on mõjutanud nõukogudeaegne suurtüki- ja lennuväe polügoon. Väike-Pakri saare pankrannik kuulub Pakri maastikukaitseala koosseisu.
Koos Suur-Pakri ja Osmussaare pangaga kuulub Väike-Pakri pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigu koosseisu. 
Sealne paeastang on 6 kilomeetrit pikk ja 1–14 meetri kõrgune.
Klint on Väike-Pakri pangal osalt Ölandi tüüpi, ehk siis astang koosneb täielikult lubjakivist. Põhja- ja kirderannikul esineb ka Väike-Pakri tüüpi klinti, kus lubjakivi all esineb ka glaukoniitliivakivi, mida meri murrutab. Seetõttu on sealsele pangale omased suured pangale nõjatuvad paekivilahmakad.
Londoni olümpiastaadion

Londoni olümpiastaadion (inglise "Olympic Stadium") on Londonis Stratfordi ehitatud staadion, mis oli 2012. aasta suveolümpiamängude peaareen. See mahutab 80 000 pealtvaatajat. See on Suurbritannias suuruselt kolmas staadion Wembley Stadiumi ja Twickenham Stadiumi järel. 
Staadioni ehitamine.
Staadioni projekteerimise konkurss kuulutati välja 7. novembril 2007. Projekteerijaks valitud Populous on arhitektibüroo, mis on spetsialiseerunud spordiareenide ja messikeskuste ehitamisele. 
Kaevetööd staadioni territooriumil algasid 2007. aasta sügisel. Staadioni ehitati neli aastat: 22. juunist 2008 kuni 29. märtsini 2011. 
Staadioni kasutusvõimalused.
2013. aastast sai staadion jalgpalliklubi West Ham United FC koduväljakuks. Ka jalgpalliklubi Tottenham Hotspur FC osales staadioni kasutusõiguse saamisel. West Ham võitis õiguse staadionit koduväljakuna kasutada sellepärast, et lubas staadionil säilitada jooksurajad. Rahvusvahelise kergejõustikuliidu IAAF-i president Lamine Diack kiitis otsust anda staadion West Hami kasutada. Nii saab staadionil korraldada kergejõustikuvõistlusi ka pärast olümpiamängude lõppu. West Hami soov staadion ära osta ei täitunud, kuid selle rentimise võimalusest West Ham sellegipoolest ei loobunud.
Suurvõistlused.
2012. aasta suveolümpiamängudel toimus staadionil ava- ja lõputseremoonia ning peeti kergejõustiku võistlused. Olümpiamängude järel vähendati staadionil pealtvaatajate istekohti 80 000-lt 60 000-ni. 
Staadionil peeti ka 2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused.
Pakri hoiuala

Pakri hoiuala on 16. juunil 2005 elupaigatüüpide ja liikide kaitseks loodud hoiuala, mis hõlmab Vihterpalu lahest Vääna-Jõesuuni ulatuvat rannikumere lõiku. Hoiuala hulka ei kuulu Paldiski Lõuna- ja Põhjasadam ega Pakri saarte maastikukaitseala koosseisu jäävad osad. 
Kaitstavate elupaigatüüpide hulka kuuluvad jõgede lehtersuudmed, laiad madalad lahed, esmased rannavallid, püsitaimestuga kivirannad, väikesaared ja laiud, rannaniidud, hallid luited, vähe- kuni kesktoitelised kalgiveelised järved, kadastikud, lubjarikkal mullal asuvad kuivad niidud, alvarid, lääne-mõõkrohuga lubjarikkad madalsood, liigirikkad madalsood, vanad laialehised metsad ning soostuvad ja soo-lehtmetsad.
Üks hoiuala eesmärke on kaitsta ka hoiualal peatuvaid ja pesitsevaid linnuliike. Nende hulka kuuluvad aul, hahk, hüüp, jääkoskel, kalakajakas, krüüsel, kühmnokk-luik, laululuik, merivart, punajalg-tilder, sinikael-part, sõtkas, tutkas, tuttpütt, tõmmuvaeras, viupart ja väikeluik. Taimeliikidest pööratakse tähelepanu soohiilakale, nõmmnelgile ja emaputkele.
Hoiuala pindala on 19 011 hektarit, millest maismaad 2067,2 ha ja veekogusid 16 943,6992 ha. Samas on näiteks hoiuala kaitsekorralduskavas pindalaks nimetatud ka 21 039 ha.
Pakri hoiuala keskkonnaregistri kood on KLO2000167.
Burjaadid

Burjaadid on mongoli rahvas Venemaal Lõuna-Siberis, Mongoolia põhjaosas ja Hiinas. Kõnelevad burjaadi keelt, Venemaal elavad burjaadid räägivad ka vene keelt. Burjaatide üldarv on ligikaudu 620 000. 
Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 461 389 burjaati. Nendest elas Burjaatia Vabariigis 286 839 (30,0% elanikkonnast), Irkutski oblastis 77 667, Taga-Baikali krais 73 941 ja Sahha Vabariigis 7011. Mongoolias elas 2010. aastal 45 087 burjaati. Hiinas on burjaate 40 980.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 20 burjaati, neist Tallinnas 12.
Kuni 18. sajandini oli burjaadid karjakasvatajad, hiljem hakkasid üha enam tegelema ka põllumajandusega. Vene riigi koosseisu liideti burjaatide asualad 17. sajandi lõpul. Lääneburjaatide ja idaburjaatide vahel on olulised kultuurilised erinevused. Idaburjaatide hulgas levis 17. ja 18. sajandil laialdaselt budism. Lääneburjaatide seas ei ole budism olnud kunagi levinud, nad on allunud tugevamale vene kultuuri mõjule. Lääneburjaadid võtsid küll ametlikult vastu õigeusu, kuid tegelikult säilis šamanistlik usund nende seas kuni 20. sajandi alguseni.
Aleksandr Semjonov

Aleksandr Semjonov (sündinud 18. märtsil 1986 Tallinnas) on eesti loomaarst, veterinaaranestesioloog, metsloomade meditsiini uurija. Spetsialiseerunud ulukloomade anesteesiale ja kirurgiale.
Haridus.
2005. aastal lõpetas Tallinna Läänemere Gümnaasiumi.
2011. aastal lõpetas Eesti Maaülikooli Veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi.
2021. aastal kaitses doktoritööd teemal "Evaluation of a fixed- dose combination of Butorphanol-Azaperone-Medetomidine (BAM) for chemical immobilization of African lion, blesbok and cheetah (Butorfanooli-asaperooni-medetomidiini (BAM) fikseeritud annuste kombinatsiooni kasutamine Aafrika lõvi, blesboki ja gepardi keemiliseks immobiliseerimiseks)".
Erialaselt täiendanud end ülikoolides Austrias, Venemaal, Tšehhis, Saksamaal, Suurbritannias, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Tansaanias.
Kogemused.
2014. aastast töötab Eesti Maaülikoolis.
Õppe- ja teadustöö
Õpetab Eesti Maaülikoolis kirurgiat, veterinaaranestesioloogiat, eksootiliste loomade meditsiini ja metsloomade meditsiini.
Tegeleb eksootiliste loomade ja ulukloomade anesteesia uurimisega.
Monticello

Monticello oli istandus, mis kuulus Ameerika Ühendriikidele kolmandale presidendile ja Virginia ülikooli asutajale Thomas Jeffersonile. Monticello asub Virginia osariigis Charlottesville'i lähedal. 
Thomas Jeffersoni enda projekteeritud uusklassitsistlikus stiilis härrastemaja asub 2000 hektari suuruse maa ala keskel künkal. "Monticello" tähendab itaalia keeles väikest mäge.
Istanduses kasvatati lilli, tubakat ja segavilju. Istanduses töötas 150 orja. Jeffersoni surma ajaks oli mõni orjaperekond juba neli põlvkonda Monticellos elanud.
Thomas Jefferson on maetud Monticello surnuaeda.
1987. aastast alates kuulub Monticello ja Virginia ülikool UNESCO maailmapärandi hulka.
Tänapäeval saab Monticellot külastada ainult maist oktoobrini.
Krõõt Tarkmeel

Krõõt Tarkmeel (sündinud 5. novembril 1985)
on eesti moe- ja portreefotograaf.
Ta lõpetas 2005. aastal Kuressaare Gümnaasiumi.
Ta lõpetas 2009 bakalaureusekraadiga Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonna fotograafia erialal, 2012. aastal sai ta sealsamas magistrikraadi. Aastail 2010–2011 õppis ta meediakunsti Lissaboni Ülikoolis.
Henri de Saint-Simon

Henri de Saint-Simon [anr'i dö sä(n)-sim'o(n)], õieti Claude Henri de Rouvroy, comte de Saint-Simon (17. oktoober 1769 Pariis – 19. mai 1825 Pariis) oli prantsuse filosoof, varajane sotsialismi teoreetik. Tema ideed on mõjutanud mitut 19. sajandi mõttevoolu, eelkõige marksismi ja positivismi, aga ka sotsioloogiat kui eriala.
Tema tuntumaid õpilasi oli Barthélemy Prosper Enfantin.
Trepikoda

Trepikoda on mitmekorruselise hoone osa, kus asuvad trepp ja trepimademed.
Trepikoda kortermajas.
Mitmekorruselisel kortermajal on trepikoda avalik ruum kõigile elanikele kasutamiseks, läbi selle pääseb igaüks oma korterisse. Trepikoja kõige alumisel korrusel asuvad tavaliselt postkastid. Sinna võidakse ka panna üles teateid.
Kui majas on lift, pääseb sinna trepikojast. Trepp võib olla ehitatud keerduma liftišahti ümber.
Samuti pääseb trepikojast üldkasutatavale rõdule või rõdudele (igal trepimademetasemel ehk korruste vahel), kui need majal on.