Kaja Kallas

Kaja Kallas (aastatel 2002–2006 Kaja Leiger; sündinud 18. juunil 1977 Tallinnas) on Eesti poliitik ja jurist, kes oli aastatel 2021–2024 Eesti peaminister ja 2018–2024 Eesti Reformierakonna esimees. Alates 1. detsembrist 2024 on ta Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni asepresident. Kallas on Eesti esimene naispeaminister.
Ta on aastatel 2002–2003 peaminister olnud Siim Kallase tütar. Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlasena tegutses Kaja Kallas alates 1999. aastast juristina, kuni valiti 2011. aasta valimistel Reformierakonna nimekirjas Riigikokku, kus töötas majanduskomisjoni esimehena. Aastatel 2014–2018 oli ta Eesti esindajaks Euroopa Parlamendis, leides mitmel korral äramärkimist ühena mõjukamatest saadikutest.
2018. aasta aprillis valiti Kallas Eesti Reformierakonna esimeheks. Ehkki 2019. aastal võitis Reformierakond tema juhtimisel Riigikogu valimised, ei suutnud ta moodustada valitsuskoalitsiooni, ning jätkas 2021. aasta jaanuarini Riigikogu tavaliikmena. Pärast Jüri Ratase teise valitsuse tagasiastumist õnnestus Kallasel koos Eesti Keskerakonnaga luua uus valitsuskoalitsioon, milles ta sai peaministriks. Valitsusesiseste konfliktide tõttu saatis Kallas 2022. aasta juunis Keskerakonna valitsuskoalitsioonist välja ning moodustas seejärel 2022. aasta juulis Isamaa ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga uue valitsuse. 2023. aasta Riigikogu valimiste võidu järel seadis Kallas kokku kolmanda enda juhitud valitsuskoalitsiooni Eesti 200 ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga.
28. juunil 2024 nimetati Kallas Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja kandidaadiks, misjärel astus ta 14. juulil peaministrina tagasi, kuid täitis ametikohuseid edasi kuni reformierakondlase Kristen Michali juhitud valitsuse ametisse astumiseni 23. juulil. 1. detsembril 2024 asus ta tööle Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni asepresidendina.
Juristikarjäär.
Ta oli alates 5. oktoobrist 1999 Eesti Advokatuuri liige ja tegutses alates 2002. aastast vandeadvokaadina. Ta on olnud [[Borenius (Eesti ettevõte)|advokaadibüroo Luiga Mody Hääl Borenius] ja [[TGS Baltic|Tark &amp; Co]] partner ning [[Estonian Business School]]i koolitaja, [[Euroopa Kartellivastane Juristide Assotsiatsioon|Euroopa Kartellivastase Juristide Assotsiatsiooni]] liige. Advokaadina spetsialiseerus Euroopa ja Eesti [[konkurentsiõigus]]ele.
Kallas lõpetas töö advokaadina 26. märtsil 2011, kui temast sai pärast [[2011. aasta Riigikogu valimised|2011. aasta Riigikogu valimisi]] [[XII Riigikogu]] liige.
Poliitiline karjäär.
Karjääri algus, XII Riigikogu liige 2011–2014.
2010. aastal astus Kaja Kallas [[Rain Rosimannus]]e soovitusel [[Eesti Reformierakond|Eesti Reformierakonda]], kogus [[2011. aasta Riigikogu valimised|2011. aasta Riigikogu valimistel]] Harju- ja Raplamaa valimisringkonnas 7157 häält ning pääses isikumandaadiga Riigikokku. Ta oli aastatel [[2011]]–[[2014]] [[XII Riigikogu]] liige ja [[Riigikogu majanduskomisjon|Riigikogu majanduskomisjoni]] esimees.
2013. aastal valiti ta [[Eesti Reformierakond|Eesti Reformierakonna]] aseesimeheks.
Saadikuna Euroopa Parlamendis 2014–2018.
[[2014. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis|2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel]] kogus Kaja Kallas 21 504 häält, osutus valituks ja asus tööle [[Euroopa Parlament|Euroopa Parlamendi]] liikmena. Ta oli Euroopa Parlamendi liige kuni 2018. aasta septembrini, kuuludes Euroopa Demokraatide ja Liberaalide ([[Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioon|ALDE]]) fraktsiooni.
Euroopa Parlamendis töötas Kaja Kallas digitaalse ühtse turu strateegiaga, energia- ja tarbijapoliitikaga ning samuti [[Euroopa Liidu ja Ukraina suhted|Euroopa Liidu ja Ukraina vaheliste suhetega]]. Ta seisis väikese ja keskmise suurusega ettevõtete käekäigu eest ning toonitas, et blokeeringud ja piirangud digitaalses maailmas ei lase tekkida uutel ja innovaatilistel ettevõtetel. Ta oli Euroopa Liidu – Ukraina parlamentaarse koostöökomisjoni (D-UA) aseesimees, kuulus tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni (ITRE) ning Euronesti parlamentaarsesse assambleesse (DEPA). Ta oli asendusliige siseturu- ja tarbijakaitsekomisjonis (IMCO) ning delegatsioonis Ameerika Ühendriikidega suhtlemisel (D-US). Lisaks oli ta Euroopa Parlamendi digitaalse agenda töörühma liige ja noorte töörühma aseesimees. Kaja Kallas oli kuue europarlamendi dokumendi [[Euroopa Parlamendi raportöör|raportöör]]: "E-privaatsus: eraelu austamine ja isikuandmete kaitse elektroonilise side puhul", "Tsiviilõiguse reeglid robootikale", "Digitaalse ühisturu strateegia", "Õiguslik raamistik tollialaste rikkumiste ja sanktsioonide suhtes", "Uued võimalused energiatarbijatele", ja "Euroopa Liidu konkurentsipoliitika aastaaruanne".
Kallas valiti ajakirjanike poolt mitmel korral kõige mõjukamate Euroopa Parlamendi liikmete hulka ja näiteks 2017. aastal märkis väljaanne [[Politico]] Kallase ära "Brüsseli mõjukaimate naiste" loetelus ja 2016. aastal 40 mõjukaima europarlamendi liikme hulgas. 2016. aastal paigutas ka vabaühendus [[VoteWatch]] Kallase 70 mõjukaima parlamendiliikme hulka. 2017. aasta märtsis hindas VoteWatch, et Kallas oli digi- ja telekommunikatsioonipoliitikate valdkonnas mõjukuselt kuues europarlamendi liige.
Novembris 2018 ilmus Kaja Kallasel raamat "MEP. 4 aastat Euroopa Parlamendis", kus ta kirjeldab oma elu ja tööd nelja Brüsselis veedetud aasta jooksul.
Tõus Eesti Reformierakonna juhiks.
13. aprillil 2018 valiti ta Reformierakonna üldkogul 1067 toetushäälega 1199-st [[Hanno Pevkur]]i asemel uueks erakonna esimeheks.
XIV Riigikogu liige 2019–2021.
[[2019. aasta Riigikogu valimised|2019. aasta Riigikogu valimistel]] kogus Kaja Kallas 20 072 häält. Ka valimiste üldvõitjaks osutus tema juhitud Reformierakond, mis sai kokku 162 332 häält ja vastavalt 34 kohta Riigikogus. [[Eesti president|President]] [[Kersti Kaljulaid]] nimetas Kallase peaministrikandidaadiks, kuid [[15. aprill]]il Riigikogus toimunud hääletusel toetasid Kallasele valitsuse moodustamise volituste andmist vaid 45 Riigikogu liiget. Saalis viibinud Keskerakonda, EKRE-sse ja Isamaasse kuuluvast 55 liikmest oli selle vastu 53. Valitsuskoalitsiooni moodustasid lõpuks hoopis [[Eesti Keskerakond]], [[Eesti Konservatiivne Rahvaerakond]] ja [[Isamaa Erakond]]. 
Valitsuse loomise ebaõnnestumise järel jätkas Kallas tööd riigikogu liikmena 2021. aastani, olles ühtlasi riigikogus Reformierakonna fraktsiooni esimees.
Esimene valitsus.
Pärast [[Jüri Ratase teine valitsus|Jüri Ratase valitsuse]] tagasiastumist 2021. aasta alguses tegi president Kersti Kaljulaid [[14. jaanuar|14. jaanuaril]] [[2021]] Kaja Kallasele ettepaneku moodustada järgmine Eesti valitsus. [[Kaja Kallase esimene valitsus|Kaja Kallase juhitud valitsus]], millesse kuulus Reformierakonna partnerina Keskerakond, astus ametisse 26. jaanuaril 2021.
2022. aasta juuni algul tegi ta president [[Alar Karis]]ele ettepaneku ametist vabastada koalitsioonisiseste vastuõlude tõttu kõik seitse [[Eesti Keskerakond|Eesti Keskerakonna]] ministrit. Kallas lubas uue koalitsiooni moodustamiseks kõnelusi [[Isamaa Erakond|Isamaa]] ja [[Sotsiaaldemokraatlik Erakond|Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga]]. Pärast koalitsioonikõneluste lõppu astus Kallase juhitud valitsus juulis kollektiivselt tagasi ja Karis tegi Kallasele ettepaneku moodustada uus valitsus.
Teine valitsus.
Kaja Kallase teine valitsus astus ametisse 18. juulil 2022. Sellesse kuulusid lisaks [[Eesti Reformierakond|Eesti Reformierakonnale]] [[Isamaa Erakond]] ja [[Sotsiaaldemokraatlik Erakond]].
Kolmas valitsus.
[[2023. aasta Riigikogu valimised|2023. aasta Riigikogu valimistel]] kandideeris Kallas [[valimisringkond nr 4|valimisringkonnas nr 4]] (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa), kogus rekordilised 31 816 häält ja osutus valituks. 
Eesti Reformierakond võitis Kaja Kallase juhtimisel valimised 190 632 häälega, mis moodustas kõikidest häältest 31,2%. Sellega sai Eesti Reformierakond Riigikogus 37 mandaati. Valimiste järel tegi valimised võitnud Eesti Reformierakond ettepaneku moodustada koalitsioon [[Sotsiaaldemokraatlik Erakond|Sotsiaaldemokraatlikule Erakonnale]] ja [[Eesti 200|Eesti 200-le]]. Koalitsioonikõnelused kestsid 11. aprillini 2023, kui allkirjastati koalitsioonileping. Samal päeval astus [[Kaja Kallase teine valitsus]] vastavalt seadusele tagasi ja president [[Alar Karis]] andis Kallasele ülesande moodustada uus valitsus. Uus, [[Kaja Kallase kolmas valitsus]] andis Riigikogu ees ametivande 17. aprillil 2023. Koalitsioonierakondadel on Riigikogus kokku 60 kohta. 
[[Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja]] kohale kandideerimisele keskenduda soovimise tõttu astus Kaja Kallas 23. juulil 2024 peaministri kohalt tagasi.
Idavedude skandaal.
2023. aasta augustis selgus, et Kaja Kallase abikaasa [[Arvo Hallik|Arvo Hallikule]] kuulub 24,5% osalus transpordiettevõttes [[Stark Logistics]], mis vahendab transporditeenust oma kliendile AS Metaprint marsruudil Eesti-Venemaa. Ühele Eesti ettevõttele kuuluva Venemaal tegutseva tehase varustamisest saadav hinnanguline tulu oli umbes 1,5 miljonit eurot alates Venemaa täieliku sissetungi algusest Ukrainasse. Peaminister eitas huvide konflikti. Riigikogu [[Eesti Keskerakond|Eesti Keskerakonna]] fraktsiooni esimees [[Tanel Kiik]] märkis, et skandaal on Eesti mainet tõsiselt kahjustanud. Kaks [[Ühiskonnauuringute Instituut|Ühiskonnauuringute Instituudi]] ja [[Norstat]]i ning [[Turu-uuringute AS|Turu-uuringute ASi]] arvamusküsitlust näitasid, et vastavalt 57% ja 69% vastanutest arvas, et Kaja Kallas peaks tagasi astuma.
25. augustil 2023 teatas [[Arvo Hallik]], et ta loobub oma osalusest ettevõttes Stark Logistics ja et ta vabandab tekkinud olukorra ja oma abikaasale tekitatud kahju pärast. [[Kaitsepolitseiamet]] teatas, et neile teadaolevalt pole Kaja Kallase abikaasaga seotud ettevõtted Venemaale seatud sanktsioone rikkunud.
4. septembril 2023 ütles president [[Alar Karis]], et oleks eelistanud peaministri tagasiastumist kohe skandaali puhkedes.
Peaministrivisiidid.
Peaminister Kaja Kallase esimene välisvisiit oli Soome. 19. veebruaril 2021 kohtus ta [[Helsingi]]s [[Soome president|Soome presidendi]] [[Sauli Niinistö]] ja [[Soome peaminister|Soome peaministri]] [[Sanna Marin]]iga.
Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni asepresident.
[[File:Kaja Kallas and Bongbong Marcos.jpg|thumb|300px|Kallas kohtus 2025. aastal [[Manila|Manilas]] Filipiinide presidendi [[Bongbong Marcos]]ega.]]
28. juunil 2024 nimetati Kaja Kallas [[Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja]] kandidaadiks. Et keskenduda kandideerimisele, astus ta 14. juulil 2024 [[Eesti peaminister|Eesti peaministri]] kohalt tagasi, kuid täitis ametikohuseid edasi kuni Reformierakonda kuuluva [[Kristen Michal]]i [[Kristen Michali valitsus|juhitud valitsuse]] ametisse astumiseni 23. juulil 2024. 
Kallase kuulamine [[Euroopa Parlament|Euroopa Parlamendis]] toimus 12. novembril 2024. Tema ametiaeg [[Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja]] ja Euroopa Komisjoni asepresidendina algas [[Von der Leyeni teine komisjon|von der Leyeni teise komisjoni]] ametisse astumisega 1. detsembril 2024.
Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Kaja Kallase visiidid.
Kaja Kallase esimene visiit [[Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja|Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindajana]] oli [[Ukraina|Ukrainasse]]. Kaja Kallas, [[Euroopa Ülemkogu eesistuja]] [[António Costa]] ja [[Euroopa Komisjon|Euroopa Komisjoni]] laienemisvolinik [[Marta Kos]] kohtusid 1.–2. detsembril 2024 [[Kiiev|Kiievis]] [[Ukraina]] asevälisministri [[Jevhen Perebõinis|Jevhen Perebõinise]], [[Ukraina president|Ukraina presidendi]] [[Volodõmõr Zelenskõi]], [[Ukraina peaminister|Ukraina peaministri]] [[Denõss Šmõgal|Denõss Šmõgali]], [[Ukraina välisminister|Ukraina välisministri]] [[Andri Sõbiha]] ja [[Ukraina Ülemraada]] esimehe [[Ruslan Stefantšuk|Ruslan Stefantšukiga]], et avaldada oma esimesel ametipäeval Ukrainale toetust.
Isiklikku.
Ta on Reformierakonna auesimehe [[Siim Kallas]]e tütar. Tema vanaisa oli klarnetist ja saksofonist [[Udo Kallas]]. Tema vanavanaisa [[Eduard Alver]] oli [[Kaitseliit|Kaitseliidu]] ülem, kes juhtis 1918–1920. aasta [[Vabadussõda|Vabadussõja]] ajal võitlust Nõukogude [[Punaarmee]] vastu.
Aastatel 2002–2006 oli ta abielus [[Roomet Leiger]]iga. 
2011. aastast elas ta koos [[Taavi Veskimägi|Taavi Veskimäe]]ga, neil sündis 8. novembril 2011 poeg. 20. juunil 2014 teatas paar [[Twitter]]i vahendusel lahkuminekust. 
Septembris 2018 abiellus Kaja Kallas [[Arvo Hallik]]uga.
Ta on tantsinud rahvatantsuansamblis [[Sõleke]].
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti peaministrid]]
[[Kategooria:Eesti juristid]]
[[Kategooria:Eesti Reformierakonna poliitikud]]
[[Kategooria:XII Riigikogu liikmed]]
[[Kategooria:XIV Riigikogu liikmed]]
[[Kategooria:Eestist valitud Euroopa Parlamendi liikmed]]
[[Kategooria:Eesti advokaadid]]
[[Kategooria:Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased]]
[[Kategooria:Euroopa Komisjoni volinikud]]
[[Kategooria:Riigivapi II klassi teenetemärgi kavalerid]]
[[Kategooria:Sündinud 1977]]