Kandiline naistepuna

Kandiline naistepuna ("Hypericum maculatum") on naistepunaliste sugukonda naistepuna perekonda kuuluv rohttaim.
Kirjeldus.
Kandiline naistepuna on mitmeaastane sügavajuureline rohttaim, mis kasvab 20–90 cm kõrguseks. Taime vars on neljatahuline, püstine ning enamasti punakas. Erinevalt liht-naistepunast on vars vähem harunev.
Tupplehed on tömbitipulised ning viie rooga. Alumistel lehtedel võib näha läbipaistvaid, kroonlehtedel musti näärmetäppe. Lehed on elliptilised ja rootsulised.
Õied on kuni 2 cm läbimõõduga, viie pikliku kroonlehega ja kuldkollased. Asuvad kahekaupa lehekaenlais. Kui õisi ja lehti näppude vahel hõõruda, värvuvad sõrmed erituva mahla tõttu tumepunaseks.
Kandilise naistepuna viljaks on kupar, milles leidub rohkelt seemneid.
Keemiline koostis.
Antratseenderivaadid (hüperitsiini kuni 0,4%, sisaldust mõjutab eeterlike õlide näärmete hulk lehtedes), atsetüülfloroglutsinoolid, flavonoidid, ksantoonid, tanniinid, eeterlikud õlid, lima, antotsüaanid, karoteen, vaikaine, alkaloidid, kohvhappe derivaadid.
Levik ja kasvukoht.
Kandiline naistepuna on põhiliselt levinud Euroopas, Siberis, Kesk-Aasias, Kaukaasias jm. Eestis on taim tavaline ning võib kasvamas leida aruniitudel, metsa- ja teeservadel, kuivades võsades ning kraavikallastel.
Kasutamine.
Vastavalt Euroopa farmakopöale on ametlikuks droogiks liht-naistepuna ürt. Samaväärse asendajana kasutatakse kandilise naistepuna ürti, mille droog peab sisaldama vähemalt 0,08% hüperitsiini. 
Kandiline naistepuna õitseb juulist septembrini. Puitumata vartega ladvaosa lõigatakse maha õitsemise perioodil ning kuivatatakse temperatuuril 35–60 °C. Kiiresti kuivatades püsib varre loomulik värvus, lõhn on nõrk, maitselt mõrkjas, vaigune ning kootav. Kvaliteetsema droogi saamiseks on soovitatav eemaldada enne kuivatamist vartelt õied ja lehed ning loobuda vähese toimeainesisaldusega vartest.
Naistepuna on üks laialdaseima toimespektriga ravimtaimi, mida kasutatakse depressioonivastase ja rahustava vahendina. Seespidiselt on abiks seedimise korrastamisel, jämesoolepõletiku, seedehäirete, köha, maksa- ja põiehaiguste korral. Välispidiselt soodustab õlitõmmisena haavade, kriimustuste, naha- ja limaskestapõletike paranemist. Samuti avaldab head mõju kesknärvisüsteemile. Naistepuna on soovitatav lisada erinevatele teesegudele (eriti kõhuteedele).
Naistepuna ei sobi kasutamiseks koos teiste ravimitega ning kasutusperioodil tuleks vältida päevitamist ja solaariume, sest suurendab naha valgustundlikkust. Samuti on vastunäidustatud raseduse ja imetamise ajal ja ei soovitata alla 12-aastastele lastele.
Päevane annus ei tohiks ületada 4–5g ning maksimaalselt võib tarvitada 3–4 nädalat järjest. Liigne kasutamine võib põhjustada kõhukinnisust ja mürgistust, mille sümptomiteks paistetus, eriti pea piirkonnas, ning nahasügelus.
Eestis kandiline naistepuna kuulub tugevatoimeliste droogide loetellu.
Muud kasutusalad.
Ameerikas kasutusel toiduainete konservandina. 
Valge karvakattega loomadel (nt lammastel) põhjustab naistepuna mürgistust, mistõttu pritsitakse mõnel pool valged lambad enne karjamaale viimist üle sinise aniliinvärviga (pestakse enne pügamist maha).
Rahvapäraseid nimetusi.
Emaserohi, hobumarana, jaanipuna, Saksamaa ninn, viinalill.
Retsepte.
Kodustes tingimustes tõmmise valmistamine on keeruline.