Tatari tänav

Tatari tänav asub Tallinna kesklinnas Tatari ja Veerenni asumis.
Asukoht ja ümbrus.
Tänav algab Vabaduse väljakult Pärnu maantee ja Estonia puiestee ristmikult. Ristub Sakala tänava, Rävala puiestee, Allika tänava ja Lätte tänavaga. Pärast ristumist Liivalaia tänavaga saab Tatari tänav lisaharu (Uus-Tatari tänav) ja pärast ristumist Ravi tänava, Veerenni tänava ja Vana-Lõuna tänavaga suubub Pärnu maanteele.
Tänav on pakkunud huvi kinnisvaraarendajatele, sest on südalinnas elamiseks piisavalt vaikne ja on säilitanud nauditavalt käänulise sajanditaguse tänavajoone.
Ajalugu.
Tatari tänava siht on tekkinud 16. sajandi I poolel koos Tõnismäe, Kentmanni, Kaupmehe, Maakri ja teiste tänavatega. Seda kinnitasid 1997. aastal toimunud arheoloogilised väljakaevamised Tatari 2 // Pärnu maantee 15 ristil, mille käigus tuvastati rattaroobaste jälgi ning leidude hulgas oli tähelepanuväärselt palju hobuseraudu ja kabjanaelu. Samuti leiti Tatari tänavaga paralleelselt kulgenud keskaegne veejuhe, mis suundus u 800 meetrit lõuna pool asuvast Karjaallikast Karja kaevu. Seda veejuhet on kirjalikes allikais esmamainitud juba 1422. aastal. Tatari 2 krundilt kaevati välja u 300 m² suurune täpselt piiritlemata paekividest sillutis, mis polnud lihtsalt teede ristmik, vaid pigem väljak. Tatari tänava äärseid maju ja krunte nimetati kord Karja värava, kord jälle Harju värava ees asuvaiks. Ilmselt muutus Tatari tänav olulisemaks ühendusteeks siis, kui Harju värav 1538. aastal suleti. Sigismund von Stadeni 1699. aastaks valminud Tallinna eeslinna krundiplaanide kogumiku kohaselt (see on praeguse Tatari, Sakala ja Kentmanni tänava vaheline kvartal) olid 17 krundi omanikud raehärrad, raesekretär, justiitsbürgermeister, advokaat ja literaat ning Tallinna Suurgildi kaupmehed. Nad elasid linnamüüride vahel ja kasutasid eeslinnakrunte peamiselt aedadena. 18. sajandi alguses jäid linnapoolsed krundid rajatavate muldkindlustuste alla. Ehitatavate muldkindlustuste välisosa, lauge muldvalli ehk glassii serv ulatus u 40–50 meetri kaugusele praegusest Estonia puiesteest (Pärnu mnt ja Kentmanni tänava vahelises lõigus). Glassii 320 meetri (hiljem 277 meetri) laiusel alal – esplanaadil – kehtis ehituskeeld. Keeluala ulatus tõenäoliselt praeguse Sakala tänava ja Pärnu maantee nurgani ja pisut lõuna poole Sakala ja Tatari tänava ristist. Tatari, Sakala ja Kentmanni tänava vaheline kolmnurkne eeslinnakvartal jäi keelualana ligi 150 aastaks hoonestamata. 
Nime olevat Tatari tänav saanud pärast 18. sajandit, endise raehärra Georg Mülleri põllule ehitatud Venemaa keisririigi sõjalaevastiku tatarlaste asumi – "Tatarische Slobode" (Tatari slobodaa) – järgi. Mülleri põllud piirnesid läänest praeguse Sakala tänava, Pärnu maantee ja kadunud Vaestepatuste tänavaga. Idas ja kirdes oli Mülleri põllu piir Tatari tänav, praeguse Tatari 25 juurest pööras krunt nagu ka tollane Tatari tänav järsult itta, suundudes praeguse Kentmanni ja Liivalaia tänava ristmikuni. Põllu lõunapiir Liivalaia tänavast lõuna pool on plaanil üpris ebamäärane, ulatudes tõenäoliselt kuni praeguse Herne tänavani või kraavi või ojani, mis kulges Vesivärava tänavalt kuni Härjapea jõeni Tiigiveski tiigist pisut lõuna pool. 1722. aastal laiendati Vene keisririigi nekrutikohustust Volga tatarlastele, mordvalastele ja maridele ning tatarlasi suunati Balti laevastikku väeteenistusse. Tatarlased asustasid ka Kompasnaks kutsutud linnaosa Tartu maantee ja Narva maantee vahelisel alal. Kõige enam elas neid Kivisilla juures, Juhkentalis ja Kaasani kiriku juures. Tatari tänava tsaariaegne nimi kinnistute plaanil oli Malenkaja-Kommertšeski. Selle ala kruntide register ulatub tagasi 1699. aastasse.
Tatari tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi Tatarski, saksa keeles Jacobi-Straße, Tatarskoi-Slobod-Straße, Tatarenstraße, vene keeles Татарская ул".".
20. sajandi alguseni kandis praegune vanalinnapoolne Tatari tänava osa, Suur Tatari tänava nime ning üle Liivalaia tänava asuv Uus-Tatari tänav, Väike Tatari tänava nime.
Suur Tatari 1 asus Hans Vinnali automüügiesindus, kus müüdi kümnest Eestis tol ajal levinumast automargist tervelt viite (Ford, Chevrolet, Fiat, Buick, Oldsmobile). Suur Tatari 3 asus Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühingu ortopeedia-mehaanika õppetöökoda. Tatari 15 (praeguseks lammutatud) hoones asus 1868.–1882. aastal kindlustusselts Esimene Eesti Kinnituse Selts (EEKS), 1909.–1912. aastal Jaan Kirsipuu erakool. Eesti NSV ajal tegutses hoones NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Usuasjade Nõukogu usuasjade volinik. Tatari 33 tegutses Lemmi vorstivabrik.
Hoolimata sellest, et Tatari tänav on vaikne südalinna tänav, mis on üldjuhul äärestatud kuni kolmekorruseliste elamutega, asub seal riigi jaoks märgilise tähendusega asutusi. Tänava esimesel ristumiskohal Sakala tänavaga asub Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia hoone. Liivalaiaga ristumiskoha lähedusse jääb kunagine Harju Maakohtu Liivalaia kohtumaja. Tallinna linnavalitsus avas 1938. aastal Tatari 46 rasedate emade kodu (varem naisöömaja). 
Tatari ja Veerenni ristumiskohal asuvas majas nr 54 paiknes Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Eestimaa kubermangu Tallinna Linna Politseivalitsuse Tallinna IV politseijaoskonna ja Eesti Politsei Tallinna linna Politseivalitsuse ning Tallinna-Harju prefektuuri 4. jaoskonna hoone. Eesti NSV ajal paigutati hoonele mälestustahvel kirjega "Siin tänava nurgal mõrvati 28. märtsil 1923. a. kodanliku Kaitsepolitsei agendi poolt revolvri lasuga selja tagant EKP Keskkomitee liige Jaan Kreuks".
Enne teist maailmasõda asusid Tatari 56, 56a, 56b, 58a ja 58b viis Tallinna tüüpi 2-3-korruselised ja üks 1-korruseline katusekorrusega puumaja, mis ehitati aastatel 1931-1932, kuues lisandus ainsa hoovimajana 1935-1936. Nelja maja arhitekt oli Karl Treumann, ühe insener Maximilian Grasberg (Uriko) ja ühe Eugen Habermann. 1944. aastal hävinenud ehitiste asemele ehitati ENSV Ministrite Nõukogu garaažid ja remonditöökoda, mis valmis ilmselt 1948. aastaks.
Tatari tänav 60 hoones tegutses Saksa Kristlik Noorte Meeste Ühing.
Tatari tänav lõpeb Lutheri vabriku kvartali ja Tallinna Perekonnaseisuameti (niinimetatud Õnnepalee) vahele jääva, endise Ajakirjandusmaja alust läbiva Pärnu maantee suudme juures. 
Kultuurilooliselt on Tatari tänava uhkus Tallinna arhitektuuri klassikaliseks juugendstiili näiteks peetava arhitekt Karl Burmani projekteeritud kivimaja Tatari 21b. Hoone katusekorrusel paiknes tuntud kunstniku Ants Laikmaa ateljeekool. Legend räägib, et majaomanik oli majandusraskuste ajel, mida põhjustasid maja ehitamise käigus tehtud muudatused (ahjud asendati keskküttega), end pööningukambris maha lasknud. Sama maja poolkeldri korrusel asus taasiseseisvunud Eesti Vabariigi algusaegadel Eesti Ekspressi ajalehetoimetus ja hoovimajas ajakirja Eesti Loodus viimane nõukogudeaegne toimetus.
2009. aastal lammutatud naabermajas, Tatari 23/25, kus 19. sajandil (Suur Tatari 23/25) ja 20. sajandi esimesel poolel asus Tallinna Niguliste Saksa koguduse 75 toaga hoolekandeasutus (vaestemaja), asus 21. sajandi algusaastail ajakirja Kroonika esimene toimetus. 2011. aastal valmis uus äri- ja eluhoone.
Samasse ajajärku jääb ka tollase Tallinna abilinnapea Ivar Virkuse ettepanek teha Tatari tänavast ametlikult Tallinna punaste laternate tänav, mille vastu protestis kohalike elanike MTÜ Süda Koda.
Negatiivse uudisena on ajalukku jäänud 2007. aasta aprillirahutused Tallinnas, kus Tatari tänava algusse jäävat pubi Woodstock püüdsid süüdata aprillirahutuste marodöörid ning hukkus inimene .
Tatari 1 kinnistule ehitati 1930. aastal tänava algusse Shelli tankla, mille vundamendil paiknes hiljem lillepood hoones, mis lammutati ja asemele ehitati Kawe City büroohoone. Tatari 1 hoones asus Eesti NSV ajal Tallinna I Toidukaubastu kauplus Riia filiaalkauplus Tatari.