Assembler

Assembler on kompilaator, mis võimaldab tõlkida assemblerkeeles kirjutatud programmi masinkoodiks. Assembler võimaldab suhelda otse arvuti riistvaraga, tõlkides inimesele arusaadavad juhised masinkoodiks, mida arvuti protsessor saab otse täita. 
Assemblerid on tihedalt seotud arvuti riistvara arhitektuuriga, millele need peavad tõlkima koodi. Erinevad arhitektuurid (nagu x86, ARM jne) kasutavad erinevaid käskude komplekte. Seega peavad assemblerid olema kohandatud vastavalt konkreetsele arhitektuurile, millele need on mõeldud. Näiteks assembler, mis on mõeldud x86 arhitektuuri jaoks, ei pruugi olla ühilduv ARM arhitektuuriga ja vastupidi. 
Assembleri kasutatakse laialdaselt tarkvaraarenduses, kus tuleb luua tarkvara, mis suhtleb otse arvuti riistvaraga. Sellised rakendused hõlmavad operatsioonisüsteeme, draivereid ja muid tarkvarakomponente, mis peavad täitma madalal tasemel ülesandeid, nagu mälu haldamine, riistvara juhtimine ja protsessori käskude täitmine. 
Lisaks kasutatakse assembleri mikrokontrollerite programmeerimisel, kus tarkvara peab suhtlema väikeste, spetsialiseeritud arvutisüsteemidega. Sellistes rakendustes on assemblerikeel sageli eelistatud valik, kuna see on kiire ja võimaldab täpset kontrolli riistvara üle.
Vahel kasutatakse sõna "assembler" kõnekeeles ka assemblerkeele kohta. 
Ajalugu.
Esimene assemblerikeeles kirjutatud kood, milles kasutati sõnu masinkoodi juhiste kirjeldamiseks leidub Kathleen ja Andrew Boothi töös "Coding for A.R.C." aastast 1947. Assemblerikeelne kood muudeti käivitatavaks masinkoodiks programmi abil, mida nimetati assembleriks. 
Sõna "assembler" omistatakse üldiselt Wheelerile, Wilkesile ja Gillile nende 1951. aasta raamatus "The Preparation of Programs for an Electronic Digital Computer", kus seda kasutati tähenduses "programm, mis koostab teise mitmest osast koosneva programmi üheks programmiks", kus programmi koostamise protsessi kutsuti assembleerimiseks ("assembly"). 
Assemblerid on olnud saadaval alates 1950. aastatest, olles masinkeele ja kõrgkeelte vahel. Assemblerite kasutuselevõtt avas tee kõrgtasemel programmeerimiskeeltele nagu Fortran, Algol, COBOL, Lisp jne. 
Enne assemblereid pidid programmeerijad käsitsi “kirjutama” masinkoodi, mis koosnesid arvukatest binaarsetest instruktsioonidest ja mäluaadressidest. See protsess oli aeganõudev, vigade rohke ning nõudis sügavat arusaamist arvuti riistvarast. Assemblerite kasutuselevõtt automatiseeris ja lihtsustas seda protsessi oluliselt. 
Tööpõhimõte.
Assemblerkeele põhimõtted.
Assembleri keel koosneb lühikestest mnemoonilistest koodidest ja sümbolitest, mis määravad käskude, andmete ja struktuuride paigutuse. Assembleri keeles kirjutatud programm koosneb tavaliselt mitmest osast.
Assemblerkeele näide.
 .386P
 .model flat
 extern _ExitProcess@4:near
 extern _GetStdHandle@4:near
 extern _WriteConsoleA@20:near
 public _go
 .data
msg byte 'Hello, World', 10
handle dword ?
written dword ?
 .stack
 .code
_go: 
 ; handle = GetStdHandle(-11)
 push -11
 call _GetStdHandle@4
 mov handle, eax
 ; WriteConsole(handle, &amp;msg[0], 13, &amp;written, 0)
 push 0
 push offset written
 push 13
 push offset msg
 push handle
 call _WriteConsoleA@20
 ; ExitProcess(0)
 push 0
 call _ExitProcess@4
 end
Assembleri põhimõtted/töökäik.
Assembler tõlgib assemblerkeeles kirjutatud programmi masinkoodiks. See protsess hõlmab mitmeid samme:
Masinkoodi näide.
01010101 10001001 11100101 10000011 11100100 11110000 10000011 11101100 00010000 11000111 00000100 00100100 11010100 10000100 00000100 00001000 11101000 10111011 11111110 11111111 11111111 10111000 00000000 00000000 00000000 00000000 11001001 11000011 01100110 10010000 01100110 10010000