tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Punaselg-õgija

Punaselg-õgija ("Lanius collurio") on õgijalaste sugukonda õgija perekonda kuuluv lind.
Levik.
Punaselg-õgija on levinud peaaegu kogu Euroopas ja Aasia lääneosas, talvitub Aafrikas, Indias ja Kagu-Aasias. Eestis on ta tavaline, ehkki väikesearvuline haudelind.
Tema arvukust hinnatakse 40 000 – 60 000 paarile.
Kirjeldus.
Punaselg-õgija on suhteliselt väike õgija. Linnu üldpikkus on 17 cm. Ta kaalub 25–35 grammi.
Isaslinnul on pruunikaspunane selg ja tiiva kattesuled ning üle silmade ulatuv must triip. Pea, kael ja nimmepiirkond on hallid, tiivad tumepruunid, saba must valgete servadega. Kurgualune, rind ja kõht on valged, külgedel ja puguala servadel on roosat värvi. Aasias elavad linnud on seljal ühtlasemalt pruunikad.
Emaslinnu selg ja pea on mitmes toonis pruunikad. Alapool on valkjas ja enam-vähem selgete vöötidega.
Punaselg-õgija laul on mitmekesine ja üsna vali ning sisaldab matkimishäälitsusi.
Eluviis.
Punaselg-õgija elutseb avatud või pooleldi avatud maastikul põõsastihnikutega aladel, samuti aedades ja parkides.
Ta toitub suurematest putukatest, näiteks kiilidest ja tirtsudest, samuti sellistest põllumajanduskahjuritest nagu kuldpõrnikas, maipõrnikas ja kaerasori, mistõttu punaselg-õgijat tuleb pidada kasulikuks linnuks. Kuid ta sööb ka pisinärilisi, karihiiri, nahkhiiri, konni ja linde. Lindudest langevad tema saagiks varblased, urvalinnud, vindid, tsiitsitajad, lõokesed, kiurud, västrikud, tihased ja paljud teised väikesed linnud.
Linnul on saagi astla otsa pistmise tugev instinkt, eriti pesitsusajal. Niimoodi kogub ta endale toiduvarusid. See on kogu õgijalaste sugukonnale iseloomulik toiduvarumisviis.
Ta saabub pesitsuspaikadesse küllaltki hilja: parasvöötmesse mais, aga näiteks Anadõri äärde alles juunis. Isased saabuvad emastest varem. Nii lõunamaale kui tagasi rändavad linnud üksinda, ainult harva täheldatakse väikesi rändesalku.
 
Ta pesitseb põõsasniitudel, kadastikes, võsades, metsaservades, parkides. Pesa ehitab emaslind, rajades selle põõsasse või puu otsa, eelistades okaspuid, harvem on pesa maapinnal rohu sees. See on kausjas, põimitud taimevartest ja -raagudest, seestpoolt vooderdatud taimejuurte, kõrreliste pähikute ja pööristega, sulgede ja karvadega.
Mai keskpaigast kuni juulini munetakse munad. Täiskurnas on 4–7, harvem 3 või 8 muna. Need on roosakad, kollakad ja isegi kergelt rohekad, pruunide tähnidega. Tähnid paiknevad tömbi otsa pool tihedamini. Emaslind haub neid 14–15 päeva. Isaslind valvab pesa lähedal ja toob emasele toitu või torkab seda pesa lähedal astelde otsa.
Pojad lahkuvad pesast 12–15 päeva vanuselt. Sageli ei oska nad selleks ajaks veel korralikult lennata. Vanemad toidavad poegi pärast seda veel ligi kuu aega.
Kaitse.
Eestis kuulub punaselg-õgija III kaitsekategoriasse.
Punaselg-õgija valiti koos hallõgijaga Eesti 2010. aasta linnuks.
Täismantelkuul

Täismantelkuul ehk täismantliga kuul (inglise keeles "full metal jacket bullet") on täielikult mantliga kaetud kuul.
Hea Sõna auhind

Hea Sõna auhind on Eesti Naistoimetajate väljaantav auhind.
Auhinnaga tunnustatakse Eestis silma paistnud ajakirjanikku, kelle looming kannab positiivseid humanistlikke väärtusi ja lisab ellu paremaid tundeid, mõtteid ja tegusid. 
Kuni 2016. aastani oli auhinnaks ajakirjanikust kunstniku Aita Nurga maal. Alates 2017. aastast antakse laureaadile üle kunstnik Leonhard Lapini akvarell "Hea sõna".
Ants Veetõusme

Ants Veetõusme (sündinud 3. mail 1949) on Eesti endine poliitik, rahandus-, äri- ja sporditegelane. 
Ants Veetõusme ema Olga küüditati 1941. aasta juunis Kirovi oblastisse Nagorskisse. Pärast sõja lõppu tuli ta omavoliliselt Eestisse tagasi, kuid saadeti koos mõnenädalase Ants Veetõusmega 1949. aastal samasse kohta tagasi. Eestisse pääseti 1954. aastal. 
Lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal. 
Veetõusme oli üks Tartu Kommertspanga käivitajaid ja esimene juht, Olari Taali sõnul panga idee autor ja tehniline teostaja, kes leidis kehtivas õigusruumis võimaluse luua esimene kommertspank Nõukogude Liidus. 
1990. aastal valiti ta Rahvarinde kandidaadina ülemnõukogusse. Veetõusme kuulus nende 69 ülemnõukogu saadiku hulka, kes 1991. aasta 20. augustil Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise poolt hääletasid. Ta oli 20. Augusti Klubi president aastatel 2007–2024. 
1991. aastal tegid kuningriiklased Veetõusmele ettepaneku asuda Tartu linnapeaks, mille ta vastu võttis. Veetõusme ametiajal, 1992. aastal, võeti Tartus süveneva rahakriisi leevendamiseks maksevahendina kasutusele ajutised maksetšekid, niinimetatud Tartu raha, mis trükiti katastroofiolukorraks mõeldud vesimärkidega leivatalongide pöördele. 
1993. aastal valiti parteitu Veetõusme Rojalistliku Partei nimekirjas Tartu linnavolikokku. Aastatel 1993–1996 pidas ta Tartu linnavolikogu esimehe ametit.
Rahandusalane tegevus:
Poliitiline tegevus:
Tegevus spordiliitudes:
Muud ametid:
Deani-Starki aparaat

Dean-Starki aparaat on laboratoorne seade, mida kasutatakse keemialaborites vedelikust või vedelike segust vee (vahel ka mõne muu vedeliku) väljaajamiseks tagasikeetmise põhimõttel.
Selle seadme leiutasid E. W. Dean [di:n] ja D. D. Stark [štark] 1920. aastal selleks, et määrata vee sisaldust naftasaadustes. Uuritavas naftasaaduses sisalduv vesi destilleeritakse koos lisatud lahustiga (dimetüülbenseen, ligroiin, bensiini raskem fraktsioon) gradueeritud veekogujasse.
Parempoolsel skeemil on Dean-Starki aparaadi põhimõtteline ehitus, kus 1 – magnetsegaja, 2 –destillatsiooni (reaktsiooni) kolb, 3 – deflegmaator, 4 – termomeeter, 5 – püstjahuti, 6 ja 7 – jahutusvee sisse- ja väljavool, 8 – veekoguja, 9 – kraan, 10 – vastuvõtja.
Siin kujutatud seade võimaldab kasutada veega mittesegunevaid solvente, mille tihedus on vee tihedusest väiksem. Sellistel tingimustel tagasikeetmise režiimis moodustab solvent veekogujas ülemise kihi vee kohal ja hakkab destillatsioonikolbi tagasi valguma.
Dean-Starki seadet saab kasutada sünteesi käigus moodustuva vee pidevaks väljaajamiseks tagasikeetmise režiimis; näiteks esterdamisel saab sel viisil ka reaktsiooni tasakaalu vajalikus suunas nihutada.
Teine kasutusala on aseotroopne destillatsioon; enamasti solventide kuivatamiseks veega aseotroopi moodustava lisandiga.
Riigivolikogu 42. valimisringkond

Riigivolikogu 42. valimisringkond asus Saaremaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Torgu, Salme, Kuressaare ja Ruhnu vald ning Kuressaare linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8353 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Aleksander Jõeäär ja Johannes Perens (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2337 ja 4255 häält, seega valiti 42. valimisringkonnast Riigivolikogusse Johannes Perens.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Aleksander Jõeäär, vastaskandidaat Johannes Perens.
Riigivolikogu 48. valimisringkond

Riigivolikogu 48. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Avinurme, Lohusuu, Torma ja Kasepää vald ja Mustvee linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9357 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid August Jürman (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Ferdinand-Robert Kada, Georg-Reinhold Paas ja Heinrich Sarapuu, kes said vastavalt 2036, 1371, 1758 ja 1196 häält, seega valiti 48. valimisringkonnast Riigivolikogusse August Jürman.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Valentin Volkov, vastaskandidaat Georg-Reinhold Paas.
Riigivolikogu 49. valimisringkond

Riigivolikogu 49. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Voore, Saare, Pala, Alatskivi ja Peipsiääre vald ning Kallaste linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9371 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Ernst Haabpiht (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Arnold-Aleksander Kerem, kes said vastavalt 4004 ja 1809 häält, seega valiti 49. valimisringkonnast Riigivolikogusse Ernst Haabpiht.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Paul Keerdo, vastaskandidaat Elmar Lani.
Riigivolikogu 50. valimisringkond

Riigivolikogu 50. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kuremaa, Kaarepere, Kudina, Saadjärve, Äksi ja Laeva.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8657 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Elmar Järviste, Johannes Sikkar, Märt Sõrra (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Eduard-Adolf Vau, kes said vastavalt 336, 1918, 2329 ja 801 häält, seega valiti 50. valimisringkonnast Riigivolikogusse Märt Sõrra.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Tross, vastaskandidaat Johannes Sikkar.
Riigivolikogu 51. valimisringkond

Riigivolikogu 51. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Vara, Kavastu, Luunja, Tartu ja Tähtvere vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 6661 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Karl Saral ja Jüri Uluots (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 1589 ja 3007 häält, seega valiti 51. valimisringkonnast Riigivolikogusse Jüri Uluots.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Hans Kruus.
Riigivolikogu 52. valimisringkond

Riigivolikogu 52. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Mäksa, Võnnu, Meeksi, Ahja ja Kiidjärve vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8524 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Henn Treial (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Daved Uiga, kes said vastavalt 4001 ja 1996 häält, seega valiti 52. valimisringkonnast Riigivolikogusse Henn Treial.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Voldemar Telling, vastaskandidaat Harri Põdersoo.
Riigivolikogu 53. valimisringkond

Riigivolikogu 53. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kuuste, Ropka, Nõo, Kambja ja Veski vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8279 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Albert Kevend (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Hugo Kikerpill, Ilmar Raamot ja Rudolf Riives (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 1846, 517, 1132 ja 2206 häält, seega valiti 53. valimisringkonnast Riigivolikogusse Rudolf Riives.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Melanie Lepik, vastaskandidaadid Rudolf Aadusoo ja Karl Kivisikk.
Riigivolikogu 54. valimisringkond

Riigivolikogu 54. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Aakre, Rõngu, Pühajärve ja Otepää vald ning Otepää linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7605 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Johannes-Oskar Lauri ja Artur Tupits (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2422 ja 3690 häält, seega valiti 54. valimisringkonnast Riigivolikogusse Artur Tupits.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Osvald Hirsch, vastaskandidaadid Karl Liin ja Arvo Orn.
Riigivolikogu 55. valimisringkond

Riigivolikogu 55. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Elva, Rannu, Konguta ja Puhja vald ning Elva linn.
Kuna ringkonnas esitati ainult üks kandidaat, Mart Rõigas (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde poolt), loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma valimisteta.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Arkaadi Uibo, vastaskandidaat Johann-Adolph Kolde.
Riigivolikogu 57. valimisringkond

Riigivolikogu 57. valimisringkond asus Valgamaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Põdrala, Vaoküla, Helme, Hummuli ja Kuigatsi.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7975 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Aleksander-Eduard Sõster ja Juhan Uuemaa (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2055 ja 3717 häält, seega valiti 57. valimisringkonnast Riigivolikogusse Juhan Uuemaa.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Karl Hanson, vastaskandidaat Karl Tuvike.
Riigivolikogu 58. valimisringkond

Riigivolikogu 58. valimisringkond asus Valgamaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Sangaste, Tõlliste, Kaagjärve, Karula ja Taheva vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8107 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Elmar Gross ja Värdi Velner (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2346 ja 3338 häält, seega valiti 58. valimisringkonnast Riigivolikogusse Värdi Velner.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Johannes Oinas, vastaskandidaat Aleksander Sõster.
Riigivolikogu 60. valimisringkond

Riigivolikogu 60. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Põltsamaa, Pajusi ja Lustivere vald ning Põltsamaa linn.
Kuna ringkonnas esitati ainult üks kandidaat, August Laur (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), siis loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Põder, vastaskandidaat Johannes Murd.
Riigivolikogu 61. valimisringkond

Riigivolikogu 61. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Imavere, Kabala, Kõo ja Taevere vald ning Suure-Jaani linn.
Kuna I Riigivolikogu valimistel esitati ringkonnas ainult üks kandidaat, Jaan Põdra (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde poolt), loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Oskar Sepre, vastaskandidaat Tõnis Kint.
Kõrbeleevike

Kõrbeleevike, vana nimega klibu-punaleevike ("Bucanetes githagineus", "Rhodopechys githaginea") on vintlaste sugukonda punaleevikese perekonda kuuluv linnuliik.
Sõna "Rhodopechys" tähendab kreeka keeles 'roosikäsivars', 'roosade käsivartega'. Seda sõna kasutas juba Homeros naiste ja jumalannade epiteedina. Kõige sagedamini iseloomustati selle sõnaga koidujumalannat Eost.
2006. aasta geneetiliste uuringute andmetel on punaleevikese perekonnast arenenud vindi perekond.
Levila.
Kõrbeleevike on levinud Kanaari saartel, Põhja-Aafrikas, Lähis-Idas kuni Kesk-Aasiani. Euroopas on püsiv asurkond Hispaania lõunaosas.
Maailmas arvatakse kõrbeleevikesi elavat 21 000 – 43 000 paari, neist ligi pooled (10 000 – 20 000 paari) Kanaari saartel. Mujal on nende asurkond märksa väiksem: Hispaanias 300–500, Türgis 200–800, Armeenias 50–100 ja Aserbaidžaanis 10–100 paari. Paljudes Araabia poolsaare ja Sahara piirkondades on kindlaks tegemata, kas seal kõrbeleevikesi elab või mitte. Kuid Iisraelis loendati 500 km² alal 2200–2500 paari.
Üldiselt on linnud paiksed. Turkmeeniast ja Usbekistanist, kus talvel võib üsna külm olla, rändavad nad talveks Pakistani.
Eestis on kõrbeleevike eksikülaline, keda siin esimest korda kohati 2. oktoobril 1997 Põõsaspea neemel.
Välimus.
Ta on veidi väiksem kui samasse perekonda kuuluv kõnnu-punaleevike.
Ta on väike pikkade tiibade ja lühikese väga paksu nokaga vint üldpikkusega 11,5–13 cm. Hundsulestikus isaslinnul on punane nokk, hall pea ja kael ning helepruun keha ülapool. Rind, päranipuala ja saba on roosad. Talvel on isaslind hallikas, ruuge nokaga. Emaslind ja noorlind sarnanevad talvise isaslinnuga.
Kõrbeleevikese laul on ninahäälne venitatud "dzääää" või "dröööö" ja meenutab mängupasuna häält.
Pesitsemine ja toit.
Ta elab ja pesitseb mägede kivikõrbe- ja poolkõrbealadel, kus maapinnal paljanduvad kaljud ja kasvab kidur taimestik.
Pesa ehitatakse harilikult maapinnale kivide vahele. Pesa on 8–11 cm läbimõõdus ja kuni 5 sm kõrge. Selle sees on süvend läbimõõduga 6 cm ja sügavusega 3,5 cm.
Pesitsusperiood kestab veebruari keskpaigast juuni alguseni. Kurnas on 4–6 muna mõõtmetega 15×20 mm. Emaslind muneb munad järjestikustel päevadel. Munad on helesinised, punakaspruunide täppidega. Emaslind haub mune 13-14 päeva. Pojad iseseisvuvad 21–28 päeva pärast sündi.
Kõrbeleevike toitub peamiselt seemnetest ja teistest taimeosadest. Kõlbavad tatralised, ristõielised, salveid ja lihtsalt rohi. Võimalusel sööb ta kultuurtaimede, näiteks nisu ja hirsi seemneid. Eriti pesitsusajal sööb ta putukaid.
Theodor von Balk

Theodor von Balk (ka Friedrich von Balken; vene Фёдор Николаевич фон Балк (фон Балкен); 1670 – 1738/39 Moskva) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane, kindralleitnant (1727) ja riigitegelane. 
Ta oli keiser Peeter I aegne kindralporutšik (hiljem kindralleitnant (1727)), Elbingi komandant (1706–1713), Riia kubernerina Liivimaa asekuberner 7. maist 1727 kuni 17. juunini 1734 ja seejärel 17. juunist 1734 kuni 10. novembrini 1738 Moskva kubermangu kuberner. 
Teenistuse eest sai ta 27. augustil 1728 Püha Aleksander Nevski ordeni ja Peeter I portree briljantidega.
Perekond.
Theodori isa oli Vene teenistusse asunud Liivimaa aadlik ja Rootsi major Nikolai von Balken (1630–1695), ning tema noorem vend Nikolai (surnud 1704) oli Põhjasõja ajal surnud Vene kindralmajor. Ta oli abielus Matrjona Monsiga, kes oli Peeter I lähedaste Anna Monsi ja Villim Monsi õde ja 1724. aastast Katariina I riigidaam. Abielust sündisid:
Riigivolikogu 62. valimisringkond

Riigivolikogu 62. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Karksi, Paistu, Rimmu, Raudna ja Kõpu vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8053 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Artur Eckbaum, Tõnis Kind (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Madis Naade ja August Vomm, kes said vastavalt 1679, 2388, 1138 ja 747 häält, seega valiti 62. valimisringkonnast Riigivolikogusse Tõnis Kind.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Arnold Veimer, vastaskandidaat Johan Pauri.
Riigivolikogu 63. valimisringkond

Riigivolikogu 63. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Vastemõisa, Viljandi, Võisiku ja Olustvere vald.
Kuna I Riigivolikogu valimisteks seati ringkonnas üles ainult üks kandidaat, Märt Martinson, loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Max Laosson, vastaskandidaat Johann Mankin.
Riigivolikogu 64. valimisringkond

Riigivolikogu 64. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Tänassilma, Tarvastu, Holstre, Tuhalaane ja Suislepa vald ning Mustla linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8791 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Mihkel Hansen (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Johannes Veske, kes said vastavalt 4407 ja 2026 häält, seega valiti 64. valimisringkonnast Riigivolikogusse Mihkel Hansen.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Änilane, vastaskandidaat Ants Piip.
Riigivolikogu 66. valimisringkond

Riigivolikogu 66. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda osa Narva linnast, mis ei kuulunud 65. ringkonda ning Piiri, Raja, Vasknarva vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 264 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Karl Algvere (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Vladimir Mölder ja Aleksander Ossipov, kes said vastavalt 2045, 2147 ja 4524 häält, seega valiti 66. valimisringkonnast Riigivolikogusse Aleksander Ossipov.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Adolf Pauk.
Põhjavint

Põhjavint ("Fringilla montifringilla") on linnuliik vintlaste sugukonnast vindi perekonnast.
Levila.
Põhjavint on levinud Euraasia metsavööndi põhjaosas Skandinaaviast kuni Ida-Siberini. Põhjavint on rändlind. Ta talvitub Euroopa lääne-, kesk- ja lõunaosas, Põhja-Aafrikas, Pakistani ja India põhjaosas, Hiinas ja Jaapanis. Rände ajal satub regulaarselt Alaskale, kus võib jätkata oma teekonda lõunasse kuni USA lääneosani.
Esinemine Eestis.
Eestis on põhjavint kõikuva arvukusega harv haudelind ja sage läbirändaja. Tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 5–50 paarile, talvist püsiarvukust 10–500 isendile. Talvel tegutseb põhjavint üksikult või väikeste salkadena. Teda võib kohata talvel linnas toidumajakeste juures.
Põhjavint saabub märtsi lõpul või aprilli algul, rohkearvuline läbiränne kestab mai alguseni. Sügisene läbiränne algab septembris, muutub rohkearvuliseks septembri lõpul ja oktoobri algul, ja lõpeb novembris.
Välimus.
Linnu üldpikkus on 14–16 cm, kehakaal 20–25 g. Kõigis sulestikes erineb metsvindist roostekollase või oranži rinna- ja õlasulestiku ning valge päranipuala poolest.
Häälitsused.
Lennuhäälitsused on kanepilinnu häälitsuse laadne "jäk" ning iseloomulik venitatud kääksuv "djääk". Põhjavindi laul on ürisev "džrrrrr", see on rohevindi territooriumihüüu sarnane, kuid ilma tõusva lõputa.
Harva esinev lauluvariant on urvalinnu lennuhäälitsuse sarnane sädistav "tšetšetšetšetše". Pesapaigas võib kuulda ka teisi hääli.
Elupaik.
Asustab taigavööndi põhjaosa ja metsatundra soiseid metsi ja kaasikuid, eriti arvukas on ta mägikaasikutes.
Pesitsemine.
Pesa on metsvindi omast pisut suurem ja rohmakam ja paikneb tavaliselt kasel. Põhjavindi pesi on Eestis leitud kasel, kuusel ja lepal. Kuusel on pesa sageli oksal tüvest eemal, lehtpuudel paikneb enamasti vastu tüve. 
5–7 munaga kurna on Eestis leitud mais ja juunis. Need sarnanevad metsvindi munadega, ent on rohekama põhitooniga ja peenema ning kahvatuma mustriga. Emaslind haub neid umbes 12 päeva.
Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pojad lahkuvad pesast kahe nädala vanuselt. Põhjavint võib pesitseda ka pesakastis.
Väljaspool pesitsusaega võib moodustada suuri parvesid, mõnikord koos metsvintidega.
Toitumine.
Suvel putukad, muul ajal sööb mitmesuguseid seemneid, marju ja muud. Talvel on oluline toiduallikas pöögipähklid ja valgepöögi viljad,
käib ka toidulaual päevalilleseemneid söömas.
Riigivolikogu 67. valimisringkond

Riigivolikogu 67. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Palmse, Vihula, Aaspere, Vohnja ja Undla vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8199 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Nikolai Kütt, Rudolf Penno ja August Vann (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 901, 2712 ja 2044 häält, seega valiti 67. valimisringkonnast Riigivolikogusse Rudolf Penno.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Rudolf Jurtom, vastaskandidaat Rudolf Penno.
Riigivolikogu 68. valimisringkond

Riigivolikogu 68. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Mahu, Kunda, Sõmeru ja Haljala vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8586 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Richard Koolman, August Leps ja Arnold Tartu (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 1110, 921 ja 4243 häält, seega valiti 68. valimisringkonnast Riigivolikogusse Arnold Tartu.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Bernhard Tinnuri, vastaskandidaat August Leps.
Aerobioos

Aerobioos ehk oksübioos on elu keskkonnas, kus leidub vaba (molekulaarset) hapnikku. Aerobioosi keskkonnaks on õhu, vee- ja mullakeskkond. Aerobioosi vastand on anaerobioos ehk elu keskkonnas, kus vaba hapnikku ei ole. 
Aeroobset keskkonda asustavad aeroobid, kes hapnikku kasutavad hingamisel orgaaniliselt ainelt pärinevate elektronide lõppaktseptorina.
Natalja Lopuhhina

Natalja Lopuhhina (enne abielu von Balk; vene Наталья Фёдоровна Лопухина (фон Балк); 11. november 1699 – 11. mai 1763) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisrinnade Anna Ivanovna ja Jelizaveta Petrovna õukonna riigidaam.
Teda süüdistati vandenõus nn. Lopuhhini afääris ja pagendati Siberisse.
Perekond.
Tema vanemad olid Liivimaa aadlik ja hilisem Riia kuberner Theodor von Balk (1670–1739) ja Matrjona Mons, kes oli Peeter I lähedaste Anna Monsi ja Villim Monsi õde ja 1724. aastast Katariina I riigidaam. 
Tema vennad Pavel (1690–1743/60) ja Pjotr (1712–1762) olid Venemaa sõjaväelased, kammerhärrad ja Püha Aleksandr Nevski ordeni kavalerid.
Natalja abiellus Jevdokija Lopuhhina sugulase, viitseadmirali ja Astrahani kuberneri Stepan Lopuhhiniga (surnud 1748). Abielust sündis poeg Ivan, kes koos emaga küüdidati Siberisse.
Planoise

Planoise on Prantsusmaa linna Besançoni linnaosa. 
Linnaosa pindala on 2,5 km² ja elanike arv 20 700 (1999).
Patriarh Aleksius II väljak

Patriarh Aleksius II väljak on Jumalaema Kiirestikuulja ikooni kiriku esine väljak Tallinnas Lasnamäel Loopealse asumis.
Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Aleksius II väljak avati 30. septembril 2009. Jumalateenistuse viis läbi Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku eestseisja, Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius. Tseremoonial osalesid Tallinna linnapea Edgar Savisaar, Moskva Linnavalitsuse delegatsioon linnapea esimese asetäitja Pjotr Birjukovi juhtimisel, Vene Õigeusu Kiriku Istrinski peapiiskop Arseni ja teised kõrged isikud.
Väljaku projekteeris T-Model OÜ, ehitas AS Tref. Tööd läksid maksma 6,8 miljonit krooni (435 000 eurot).
Patriarh Aleksius II väljaku ehitustööde käigus rajati kiriku territooriumini viiv 125 m pikkune Puju tänav, ehitati kanalisatsioon, tänavavalgustus, kõnniteed, rajati bussipeatus ning autode parkla. 1800 m² suurune väljak kaeti betoonplaatidega. Kiriku esise ja kinnistut ümbritsev ala haljastustööde käigus istutati 170 puud ja 3000 põõsast.
Vara vald (1939)

Vara vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Vara valla maa-alast; senise Elistvere valla Tootsi ja Välgi külade piirkonnast, Kaitsemõisa küla talude Sääritse nr. 84 ja Sääritse nr. 85 ning uudismaa kruntide nr. 213, 214 ja 215 maa-aladest; senise Kudina valla Kaitsemõisa küla talude nr. A-158, Savikoda nr. 77, Kongimetsa nr. 79 ja Sulla nr. 78 ning osa Kaiavere ja Vara metsandikkude maa-aladest.
Riigivolikogu 69. valimisringkond

Riigivolikogu 69. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Salla, Paasvere, Avanduse ja Vao vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9013 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Richard-Voldemar Känd (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Oskar Köster kes said vastavalt 2890 ja 3947 häält, seega valiti 69. valimisringkonnast Riigivolikogusse Oskar Köster.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Viktor Hion, vastaskandidaat Oskar Köster.
Riigivolikogu 70. valimisringkond

Riigivolikogu 70. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Rakvere, Assamalla, Küti, Rägavere ja Roela.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8431 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Karl-Eduard Pajos (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Jaak Triefeldt, kes said vastavalt 4245 ja 1801 häält, seega valiti 70. valimisringkonnast Riigivolikogusse Karl-Eduard Pajos.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Juliana Telman, vastaskandidaat Jaan Triefeldt.
Riigivolikogu 71. valimisringkond

Riigivolikogu 71. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Erra, Lüganuse ja Maidla vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7292 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Nikolai Andresen, Juhan Piirimaa (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Adam Randalu, kes said vastavalt 1149, 2717 ja 1321 häält, seega valiti 71. valimisringkonnast Riigivolikogusse Juhan Piirimaa.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Aliide Pesur, vastaskandidaat August Meremaa.
Riigivolikogu 72. valimisringkond

Riigivolikogu 72. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kohtla, Mäetaguse, Illuka, Iisaku ja Tudulinna vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 228 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Hugo Kukke (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Alfred Offenbach ja Eerik Suurväli, kes said vastavalt 3486, 942 ja 2675 häält, seega valiti 72. valimisringkonnast Riigivolikogusse Hugo Kukke.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Otto Milder, vastaskandidaat Mart Tarum.
Riigivolikogu 73. valimisringkond

Riigivolikogu 73. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Jõhvi, Vaivara, Alutaguse ja Narva vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8861 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Johannes Jaanis ja Elmar-Aleksander Lehtmets (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2287 ja 2814 häält, seega valiti 73. valimisringkonnast Riigivolikogusse Elmar-Aleksander Lehtmets.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Hindrek Sirelpuu.
Riigivolikogu 75. valimisringkond

Riigivolikogu 75. valimisringkond asus Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Lasva, Orava ja Leevi vald ning Võru linn
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8772 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Karl Puusemp (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Theodor Randvere ja Paul Tirro, kes said vastavalt 3703, 2025 ja 809 häält, seega valiti 75. valimisringkonnast Riigivolikogusse Karl Puusemp.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Leonhard Illison, vastaskandidaat Karl Puusemp.
Riigivolikogu 76. valimisringkond

Riigivolikogu 76. valimisringkond asus Võrumaal. 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Vastseliina, Misso, Haanja, Ruusmäe ja Rõuge vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8748 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Johannes Hiiemets, Albert Kendra ja August Kohver (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 612, 2720 ja 2699 häält, seega valiti 76. valimisringkonnast Riigivolikogusse Albert Kendra. Ajakirjanduses avaldati esialgu ekslikud andmed, mille järgi võitis valimised August Kohver. Vastseliina vallasekretäri Vidrik Hallapit karistati valimistulemuste võltsimise eest kaheaastase vangistusega ühes õiguste kaotusega.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Rudolf Ruus, vastaskandidaat Arvo Pilt.
Riigivolikogu 77. valimisringkond

Riigivolikogu 77. valimisringkond asus Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Antsla, Urvaste, Kooraste ja Valgjärve vald ning Antsla linn.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8887 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Alo Karineel (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Ernst Ottan, kes said vastavalt 3115 ja 2697 häält, seega valiti 77. valimisringkonnast Riigivolikogusse Alo Karineel.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Leonhard Hallop, vastaskandidaat Heinrich Mark.
Otto Wille Kuusinen

Otto Wilhelm (Wille) Kuusinen (4. oktoober 1881 Laukaa, Soome – 17. mai 1964 Moskva) oli Soome päritolu nõukogude poliitik ja luuletaja.
Elulugu.
Otto Kuusinen juhatas 1904. aastast Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei vasaktiiba, 1905. aastal lõpetas Helsingi Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna, filosoofiamagistri teaduskraadiga, magistritöö teema oli "J. W. Goethest filosoofias".
Osales 1905. aasta revolutsioonisündmustes Soomes, juhtides punakaardisalka.
Aastatel 1907–1916 oli Sotsiaaldemokraatliku Partei ajalehe Työmies ja ajakirja Sosialistinen aikakausilehti toimetaja.
Aastatel 1908–1917 oli Kuusinen Soome kindralkubermangu Eduskunta saadik. 
Aastatel 1911–1917 oli ka Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei Täitevkomitee esimees.
Otto Kuusinen osales 1918. aasta jaanuaris Helsingis toime pandud bolševistlikus riigipöördes ning oli ka Soome rahvaesindajate valitsuses rahvavolinik rahvahariduse alal. 1918. aasta augustis oli ta Soome Kommunistliku Partei asutajate seas.
Otto Kuusinen põgenes pärast Soome kodusõda Nõukogude Liitu, kus ta oli 1920. aasta juunini Petrogradi Internatsionaalse Sõjakooli komissar.
Tegevus Kominternis.
Aastatel 1921–1939 oli Otto Kuusinen üks Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee sekretäridest, aastatel 1940–1964 NSV Liidu Ülemnõukogu saadik.
Talvesõjas.
Pärast NSV Liidu ja Soome vahelise Talvesõja algust 1. detsembril 1939 ja esimese piiriäärse asula Terijoe vallutamist moodustati Soome Demokraatlik Vabariik, mille juhiks oli määratud senine kominterni funktsionäär Otto Kuusinen. 
Kuusise Terijoe valitsust tunnistas NSV Liit ainsa Soome valitsusena ning sõlmis sellega sõprus- ja abilepingu.
Nõukogude esindusorganites.
Aastatel 1940–1956 oli Otto Kuusinen Karjala-Soome NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees, NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja; 1941–1964 ÜK(b)P KK/NLKP KK liige; 1957–1964 NLKP KK Presiidiumi liige ja NLKP KK sekretär.
Urn Otto Ville Kuusineni tuhaga asub Moskva Kremli müüris.
Riigivolikogu 78. valimisringkond

Riigivolikogu 78. valimisringkond asus Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Räpina, Mooste, Põlva ja Veriora vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8421 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Artur Kiudorv, Johannes Paabusk (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Eduard Peedosk, kes said vastavalt 680, 2066 ja 2261 häält, seega valiti 78. valimisringkonnast Riigivolikogusse Eduard Peedosk.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Oskar Kirber, vastaskandidaat Eduard Peedosk.
Riigivolikogu 80. valimisringkond

Riigivolikogu 80. valimisringkond asus Võrumaal.
Algul kuulusid valimisringkonda Võru, Aleksandri, Põlgaste, Kioma, Kõlleste, Karilatsi, Peri ja Timo vald. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Võru, Laheda, Sõmerpalu, Kõlleste ja Kanepi vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7358 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Jaan Murro (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Samuel Viljaste, kes said vastavalt 2545 ja 2017 häält, seega valiti 80. valimisringkonnast Riigivolikogusse Jaan Murro.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Päll, vastaskandidaat Ludvig Leis.
Dekabristide ülestõus

Dekabristide ülestõus (vene keeles Восстание декабристов) toimus Senati väljakul Peterburis Venemaal 26. detsembril 1825. See oli esimene avalik relvastatud väljaastumine Venemaa isevalitsuse vastu. Ülestõusu juht Pavel Pestel tahtis mõrvata kogu keiserliku perekonna, sealhulgas naised ja lapsed.
Nikolai I truudusvande andmise päeval, 26. detsembril 1825 tulid Peterburis Senati väljakule ülestõusnud väeosad, kokku umbes 3000 soldatit. Ülestõusu juht oli vürst Sergei Trubetskoi, keda väljakule ei ilmunud. See desorganiseeris ülestõusnuid. Nikolai I koondas väljakule ustavaks jäänud väeosad ja piiras ülestõusnud sisse. Ülestõus suruti veriselt maha. Kohtu alla anti ligi 600 inimest. Viis juhti (Pavel Pestel, Kondrati Rõlejev, Sergei Muravjov-Apostol, Mihhail Bestužev-Rjumin, Pjotr Kahovski) poodi üles, 121 dekabristi (nende hulgas ka Trubetskoi) saadeti sunnitööle ja asumisele Siberisse. Ülestõusnuid hakati kutsuma dekabristideks. 1925 nimetati Peterburis Senati väljak ümber Dekabristide väljakuks (vene keeles: Площадь Декабристов).
Eellugu.
1. detsembril 1825 suri ootamatult Taganrogis keiser Aleksander I. Kuna tal polnud troonipärismisõiguslikke lapsi, siis vastavalt 1797. aasta troonipärimisseadusele pidi keisriks saama Aleksander I noorem vend suurvürst Konstantin Pavlovitš. Kui keisri surmateade jõudis Peterburi, viibis Konstantin Varssavis. Konstantin oli juba varem koostanud salajase troonist loobumise manifesti teise venna Nikolai kasuks ja teatas nüüd avalikult troonist loobumisest. Selle tagajärjel tekkis võimukriis ja Venemaa oli üle kahe nädala ilma seadusliku riigipeata. 
Võimuvaakumiga kaasnenud segadust otsustasid ära kasutada salaühingud, kes asusid korraldama väljaastumist isevalitsuse vastu. Ühinguid oli hakatud looma alates 1816. aastast ja sinna kuulusid noored haritud aadlikud-sõjaväelased, kelle maailmavaadet olid kujundanud Prantsuse revolutsioon, valgustusideed ja kokkupuuted Lääne-Euroopaga Vene armee sõjakäikude ajal Napoleoni sõdades (1813–1815). Venemaa tegelikkus – piiramatu isevalitsus ja pärisorjus ei sobinud dekabristide ideaalidega ja nad soovisid Venemaa olukorda muuta. Loodeti, et tsaarivalitsus teeb ise vajalikud ümberkorraldused, kuid seda ei juhtunud.
Pavel Popovitš

Pavel Romanovitš Popovitš (vene keeles Павел Романович Попович; ukraina keeles Павло Романович Попович "Pavlo Romanovõtš Popovõtš"; 5. oktoober 1930 Uzõn – 29. september 2009 Hurzuf, Krimm) oli Nõukogude Liidu kosmonaut, esimene ukrainlasest kosmonaut ja neljas kosmonaut. 
Popovitšit on tuntud eelkõige kosmoselaeva Vostok-4 piloodina, kes osales 1962. aasta augustis kahe mehitatud kosmoselaeva ühislennul.
Popovitš osales 1974. aasta juulis kosmoselaeva Sojuz-14 komandörina ka pikemal 15-päevasel missioonil.
Tömpkaanikulised

Tömpkaanikulised ("Amblystegiaceae") on lehtsammaltaimede klassi kuuluv sugukond.
Paljud siia sugukonda kuuluvad liigid on veetaimed.
696

696. aasta
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Kümnendid: 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad - 690. aastad - 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad
Aastad: 691 692 693 694 695 - 696 - 697 698 699 700 701
Hajdú-Bihari komitaat

Hajdú-Bihari komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari idaosas. Piirneb idas Rumeeniaga. Lääneosas asub Hortobágyi pusta.
Suuremad jõed on Tisza ja Körös.
Komitaadi halduskeskus on Debrecen, teised suuremad linnad on Hajdúböszörmény, Hajdúnánás ja Hajdúszoboszló.
Komitaadis asub 1973. aastal loodud Hortobágyi rahvuspark.
Vassili Sollogub

Vassili Sollogub (poola keeles "Wasilij Sołłogub", vene keeles Василий Устинович (Иустинович) Соллогуб; 23. august 1848 – 1. veebruar 1917 Petrograd) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. 
Ta õppis Nikolai Kindralstaabi Akadeemias, osales 1877–1878 Vene-Türgi ja 1904–1905 Vene-Jaapani sõjas, ülendati 1897 kindralleitnandiks ja oli 1905. aasta revolutsiooni ajal 4. detsembrist 1905 kuni 17. oktoobrini 1906 ajutine Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner. 
12. detsembril 1905 ähvardas kindralkuberner Sollogub avalikus teadaandes terved eesti vallad põhjakubermangudesse välja saata ja tuua nende asemele sisekubermangudest uued elanikud, s.o venelased.
19. detsembril 1905 andis krahv Sollogub revolutsiooniliikumise mahasurumiseks karistussalkadele välja käskkirja nr 1, milles käskis neil taastada seaduslik võim ning kasutada selleks vajaduse korral ka suurtükiväge.
22. septembri 1906 õhtul üritati teda tappa, kui Riias maja aknast visati pomm tänaval jalutanud Sollogubi suunas, kuid keegi vigastada ei saanud.
Perekond.
Tema isa Ustin Antonovitš Sollogub oli õuenõunik, vend Vladimir kindral ja Aleksandr staabikapten.
Mugul-tuliürt

Mugul-tuliürt ("Phlomis tuberosa") on huulõieliste sugukonda tuliürdi perekonda kuuluv taimeliik. Ta on püsik. 
Tema levila hõlmab Balkani poolsaare, Bulgaaria, Türgi, Kesk-Aasia, Iraani ja Hiina. Mugul-tuliürt on reliktliik. 
Taim kasvab 80–120 cm kõrguseks, lehtede pikkus on 15–25 cm. Taimel on suured maa-alused mugulad, mis on keedetult söödavad. Õitseb mais-juunis. Õied on roosad või helelillad.
Róisín Murphy

Róisín Marie Murphy (sündinud 5. juuli 1973 Arklow) on Iirimaa laulja, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent, kes tegeleb eelkõige elektroonilise muusika loomise ja produtseerimisega.
Murphy sai kuulsaks 1990. aastate keskel tegutsema hakanud elektroonilise muusika ansambli Moloko lauljana. Tema partneriks bändis oli tema toonane poiss-sõber Mark Brydon. Pärast paarisuhte lõppemist andis Murphy 2005. aastal välja oma esimese sooloalbumi "Ruby Blue", mille ta kirjutas ja produtseeris koos Matthew Herbertiga. Tema teine sooloalbum "Overpowered" ilmus aastal 2007. Tema versioon Bryan Ferry laulust "Slave to Love" oli 2008. aasta Gucci reklaami tunnuslaul.
29. jaanuaril 2008 esines Róisín Murphy ka Eestis.
Karjäär.
Moloko (1994–2003).
Murphy tutvus Mark Brydoniga 1994. aastal peol, küsides ta käest: "Kas sulle meeldib mu liibuv sviiter? Vaata, kuidas see mu kehaga sobib." Neil tekkis suhe. Ühiselt loodud bänd Moloko andis 1995. aastal välja debüütalbumi "Do You Like my Tight Sweater?". Selles albumis on "trip hop" ja "funk" kombineeritud elektroonilise muusikaga. Järgnenud album "I Am Not a Doctor" sisaldas sarnast muusikat. Sellel olnud Boris Dlugoschi remiks laulust "Sing it Back" muutis bänd rahvusvaheliselt edukaks.
2000. aasta oktoobris ilmus Moloko kolmas album "Things to Make and Do". See album jõudis Suurbritannia albumite edetabelis kolmandale kohale ja singlist "The Time Is Now" sai bändi müüduim Briti singel: see saavutas edetabelis teise koha. 2003. aastal ilmus album "Statues".
Soolokarjäär (2004–...).
Murphy hakkas sooloprojektidega tegelema juba Moloko ajal. Ta salvestas esimese ametliku soolomaterjali aastal 2004 koos produtsent Matthew Herbertiga, kes oli varem teinud remikse Molokole. 
Murphy debüütalbum "Ruby Blue" ilmus 2005. aasta juunis. Teise sooloalbumi esimene singel "Overpowered" tuli välja 2. juulil 2007, teine singel "Let Me Know" septembris ja album "Overpowered" varsti pärast seda.
Majandusteooria

Majandusteooria on majandusteaduse osa, mis tegeleb rahvamajanduse kui terviku toimimise üldiste seaduspärasuste uurimisega.
Konstantin Kirsimägi

Konstantin Kirsimägi (kuni 1935. aastani Konstantin Kirschberg) (14. jaanuar 1902 Põlgaste vald Võrumaa – 12. juuli 1941 Moskva) oli Eesti politseinik, Politseitalituse abidirektor 1940. aastal.
Elulugu.
Konstantin Kirschberg sündis Võrumaal Põlgaste vallas, õppis Põlva kihelkonnakoolis ja Tartu Kommertsgümnaasiumis ning Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumis, mille ta lõpetas 1924. aastal.
K. Kirsimägi võttis osa Eesti Vabadussõjast, liitudes 1919. aastal , pärast sõja lõppu jätkas ta teenistust sõjaväes üleajateenijana.
Aastatel 1924–1928 õppis ta Tartu Ülikooli Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja läbis 1928. aasta kevadel Politseikooli kõrgema klassi stuudiumi. Konstantin Kirsimägi oli Korporatsioon Ugala vilistlane.
1928. aasta suvel pärast Politseikooli lõpetamist asus K. Kirsimägi tööle kriminaalpolitsei assistendina Viljandis, alates 1929 määrati ta abikomissariks Tartus, alates 1932. aastast aga kriminaalkomissariks Valgasse. 
25. juunil 1933 nimetati ta poliitilise politsei komissariks Pärnus ja 1935. aasta aprillist kuni novembrini oli ta poliitilise politsei komissar Tartus, sama aasta 16. novembril nimetati Politsei Peavalitsuse poliitilise politsei inspektoriks, 1938. aasta 19. maist sai ta Siseministeeriumi Politseitalituse abidirektoriks.
Tema omaste mälestuste järgi Konstantin Kirsimägi vahistati tema talus Laheda vallas endiste kolleegide poolt, kes tulid tema poole, kutsudes teda tutvuma uue ülemusega ja siis 2. juulil 1940 vahistasid ta. K. saadeti peagi Moskvasse, kus NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 23. juunil 1941 mõisteti K. Kirsimägi süüdi "relvastatud võitluse eest Eesti revolutsioonilise liikumisega ja Punaarmee vastu suunatud spionaaži juhtimises" ning hukati mahalaskmise teel 12. juulil 1941 Kommunarkal Moskva oblastis. 
Konstantin Kirsimägi rehabiliteeriti 7. aprillil 1992.
Linnuraba looduskaitseala

Linnuraba looduskaitseala on kaitseala Raplamaal Märjamaa, Rapla ja Kohila vallas ning Harjumaal Saue vallas. Selle pindala on 3393,7 hektarit, millest maismaad 3387,9 ha.
Kaitseala sai alguse aastal 1959. Aastal 1961 hakati ala kaitsma kui "Linnuraba sookaitseala" (ka: "Kodila Linnuraba kaitseala"). Praegune kaitse-eeskiri kehtestati aastal 2005.
Linnuraba looduskaitseala kaitse-eesmärk on:
Kaitsealasse kuuluvad järgmised vööndid:
Kaitseala geograafilised koordinaadid on .
Linnuraba maastikukaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000247.
Assotsiatiivne ühikelemendiga ring

Assotsiatiivne ühikelemendiga ring on algebras selline ring, milles korrutamine on assotsiatiivne ja milles leidub ühikelement.
Geert Wilders

Geert Wilders (; sündinud 6. septembril 1963 Venlos) on Hollandi poliitik, Vabaduspartei ("Partij voor de Vrijheid"; PPV) liider.
Wilders on katoliiklane ja tema poliitilised seisukohad lähtuvad tema sõnul judeokristlikest väärtustest.
Parlamenti valiti Wilders esmakordselt 1998. aastal, mil ta esindas paremliberaalset Rahvaparteid Vabaduse ja Demokraatia Eest. 2004. aasta lõi ta viimasest lahku, et asutada oma partei.
2010. aasta juunis toimunud parlamendivalimistel sai Wildersi juhitud partei 24 kohta 150-st. Teised parlamenti pääsenud jõud Hollandi islamiseerumise vastu võitlemise loosungi all populaarsust võitnud PPV-d valitsusse kaasata ei soovinud. Siiski jõuti paremtsentristliku vähemusvalitsuse moodustamiseni alles pärast kokkuleppe saavutamist formaalsest koalitsioonist välja jäänud Wildersiga.
PPV populaarsusele aitas kaasa 2009. aastal Wildersi vastu alustatud kohtuasi. Süüdistuse kohaselt on Wildersi väljaütlemised islami aadressil viha ja diskrimineerimise õhutamine. 
2023. aasta novembris toimunud erakorralistel üldvalimistel sai parempopulistlikuks peetav Wildersi juhitud Vabaduspartei (PVV) 23,5 protsenti antud häältest ja 37 kohta Hollandi parlamendi 150-kohalises alamkojas. 
Erakond enam kui kahekordistas oma tulemust, sest veel eelmistel, 2021. aastal peetud üldvalimistel sai PVV ainult 17 parlamendikohta. Peaministrikandidaat Wilders pidas valimiste järel enam kui 100 päeva teiste parlamendis esindatud parteidega läbirääkimisi uue valitsuse moodustamiseks, kuid need nurjusid. 13. märtsil 2024 teatas Geert Wilders, et on valmis loobuma peaministriks saamise lootusest ning toetama "parlamendivälise" valitsuse moodustamist.
Lovisa von Burghausen

Lovisa von Burghausen (20. detsember 1697 Narva – 30. jaanuar 1734 Njurunda, Medelpad, Västernorrlandi lään) oli baltisaksa päritolu Rootsi memuaarikirjanik.
Ta sai tuntuks memuaaridega aastaid kestnud vangistustest Venemaal, kuhu sattus 6-aastase tüdrukuna Põhjasõja 1704. aasta Narva sündmuste ajal. 
Perekond.
Ta sündis Rootsi-aegses Narvas ooberstleitnandi ja aadliku Gustaf von Burghauseni (surnud 1732 Vihtis) ja Dorothea Margareta von Brunderti tütrena. Tema vanaisa Herman von Burghausen oli Eestimaal sündinud Rootsi aadlik (enne aadeldamist 1652 perekonnanimi von Husen) ja Karjala rügemendi ooberst, kes hukkus Skåne sõja Lundi lahingus 1676, ning oli Karl IX teenistuses olnud kapteni ja Haapsalus läänivaldust omanud Hans von Huseni (ka Hausen) poeg. 
Lovisa abiellus Venemaal Solikamskis 1720. aastal endast ligi 30 aastat vanema Västerbotteni rügemendi pastori, magister Lars Östen Sandmarkiga. Pärast abikaasa surma abiellus ta 1731. aastal magister Petrus Olai Sundbergiga.
Limpa ja mereröövlid

"Limpa ja mereröövlid" on Andrus Kivirähki lasteraamat. Raamatu illustraator on Anni Mäger.
Raamatu esmatrükk ilmus kirjastuses Varrak 2004. aastal, hiljem on tehtud mitu kordustrükki (2006, 2009, 2013, 2018). 2009. aastal ilmus raamatu venekeelne tõlge "Лимпа и пираты" (Varrak 2009).
Raamatu peategelased on Limmo, kes ühel ööl järsku oma voodist kaob, Limma, kes venda kohe otsima läheb, ja limonaadisiga Limpa, kes vahetpidamata limonaadi kaanib. Lisaks räägib raamat veel mereröövlitest, tontidest, patjadest, laiskloomadest, madratsitest ja karvastest kaisuelukatest.
Eesti Lastekirjanduse Teabekeskuse korraldataval üle-eestilisel Nukitsa konkursil said 2006. aastal esikoha nii "Limpa ja mereröövlid" tekst (autor Andrus Kivirähk) kui ka illustratsioonid (autor Anni Mäger).
Jean Mabillon

Jean Mabillon (23. november 1632 Saint-Pierremont, Ardennid – 27. detsember 1707 Pariis) oli prantslasest benediktiini munk, õpetlane ja kirikuajaloolane, keda peetakse paleograafia ja diplomaatika alusepanijaks. 
Diplomaatika ja paleograafia abil näitas ta, et paljud ürikud, mida mõned ajaloolased pidasid võltsinguks, on ehtsad. 
Ta elas 1663 Saint-Denis' kloostris ja alates 1664. aastast Saint-Germain-des-Prés' kloostris.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema auks on nimetatud Mabilloni metroojaam Pariisis ja ajalooajakiri Revue Mabillon.
Tallofüüdid

Tallofüüdid ehk rakistaimed on hulkraksed alamad taimed. 
Nende hulka kuuluvad mitmesugused vetikad (eriti rohevetikad) ja helviksammaltaimed.
Rakistaimede keha on eri kudedeks diferentseerumata ja koosneb rakisest ehk tallusest.