tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hüäänkoer

Hüäänkoer ("Lycaon pictus") on koerlaste sugukonda hüäänkoera perekonda kuuluv loomaliik.
Hüäänkoera kõige lähedasemaks sugulaseks peetakse Aasias elavat punahunti ("Cuon alpinus").
Levila.
Kunagi elasid hüäänkoerad Musta Aafrika metsa- ja kõrbevabades piirkondades. Nad olid levinud merekallastelt metsapiirini. Hüäänkoera peamisteks elupaikadeks olid savannid ja rohumaad, kus leidus kõige rohkem tema saakloomi, sõralisi.
Inimasustuse laienemise ja küttimise tagajärjel on nende asuala kahanenud. 2012. aasta seisuga hinnati hüäänkoerte looduses elavat arvukust 6600 isendile. Suurimad looduses säilinud hüäänkoerte asurkonnad on Tansaanias Selousi looduspargis, Botswana ja Namiibia piirialadel ning Zimbabwes Hwange ja Mana Poolsi rahvuspargis.
Hüäänkoer kuulub eriti ohustatud loomaliikide hulka.
Kehaehitus.
Hüäänkoer on hundisuurune. Tema tüvepikkus on 76–102 cm, saba pikkus 31–41 cm, õlakõrgus 60 cm ja mass 16–23 kg. Kehaehituselt on ta sitke ja sihvakas, pikkade tugevate jalgade ja suhteliselt pika sabaga loom. Tal on võimsad lõuad ja teravad hambad. Suured ovaalsed kõrvad teevad looma hüäänisarnaseks.
Lühike karvastik on laiguline ja kontrastse värvivariatsiooniga, mille järgi tunnevad hüäänkoerad oma liigikaaslased ära juba 50–100 meetri kauguselt. Üldiselt tumepruunil karvkattel on korrapäratud kollased, mustad ja valged laigud. See värvikas muster on igal isendil erisugune ja võimaldab neid eristada. Harva esineb ka üleni musta karvkattega loomi.
Eluviis.
Hüäänkoerad on väga sotsiaalse eluviisiga, seega üksikult elavaid ja küttivaid isendeid kohtab harva. Hüäänkoerte karja võib kuuluda 40–60 isendit. Hüäänkoerad võivad haukuda, mõmiseda ja jäljendada lõvi möirgeid.
Toitumine.
Hüäänkoerad on hüperkarnivoorid, mis tähendab, et nende menüü koosneb vähemalt 70% ulatuses lihast. Enamasti langevad nende saagiks keskmise suurusega (u 50 kg) antiloobid, nagu impalad ("Aepyceros melampus"), suurkudud ("Tragelaphus strepsiceros") ja Thomsoni gasellid ("Eudorcas thomsonii"). Hüäänkoertel esineb harva raipesöömist.
Hüäänkoerte jahiretke algusest annab märku vali ja meloodiline häälitsus "ho-ho-ho", mille abil kari omavahel suhtleb. Peale selle hauguvad nad mõnikord teravalt või sädistavad nagu ahvid.
Hüäänkoerte peamised vaenlased on hüäänid ja lõvid, kes on neile kleptoparasiitideks, toitudes hüäänkoerte murtud saagist. Inimesi nad eriti ei pelga, kuid vähehaaval kaovad piirkondadest, kus neid kütitakse.
Sigimine.
Hüäänkoerte sigimisperiood algab märtsis. Sel ajal suur kari laguneb. Tiinus kestab 63–80 päeva. Emased poegivad veekogude kallastele kaabitud urgudes, mis asuvad sageli lähestikku. Hüäänkoera pesakonnas on 6–8 kutsikat. Õige pea hakkab ema neile andma piima kõrvale ka pooleldi seeditud liha. Pojad asuvad varakult koos vanaloomadega jahti pidama.
Hüäänkoerte eluiga on 9–10 aastat.
Marilyn Jurman

Marilyn Jurman (sündinud 11. detsembril 1985 Tallinnas) on eesti näitleja ja laulja. 
Ta on õppinud aastatel 2004–2005 Eesti Kunstiakadeemias nahakunsti ja lõpetanud 2009. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (7. lend).. 
Aastatel 2016–2021 õppis Tallinna Ülikoolis psühholoogiat. Magistrikraadi psühholoogia alal sai ta Tallinna Ülikoolis 2023. aastal. 
Ta on laulja ja laulukirjutaja bändides Mantra Gora, Forthee ja Marilyn Jurman. Laulukirjutaja bändis Nion.
Ta osales konkursil Eesti Laul 2011 lauluga "Veel on aega" ja pääses poolfinaali. 2011. aastal ilmus tema bändil Mantra Gora album "Haldjatants". 2012. aasta veebruaris esitles oma debüütalbumit "Back To Saturn" ja osales Eesti Laul 2013 lauluga "Moving to mmm" ja pääses poolfinaali.
16. juunil 2016 ilmus tal singel "Olen teel" koos seda saatva muusikavideoga.
Ta on osalenud telesaates "Tähed jääl".
Euroopa nulg

Euroopa nulg ehk valge nulg ("Abies alba") on männiliste sugukonda nulu perekonda kuuluv igihaljas puu.
Puuliik eelistab niisket kliimat ning kasvab pärismaisena Lõuna- ja Kesk-Euroopas, eelkõige mägedes. Eestis kasvavad euroopa nulud kõige paremini Lääne-Eesti saartel.
Euroopa nulu puitu kasutatakse ehitusel ja paberitööstuses ning sellest saadakse nuluõli. Nulg leiab kasutamist ka jõulupuuna.
Levik.
Euroopa nulg kasvab pärismaisena Lõuna- ja Kesk-Euroopas, eelkõige mägedes. Levila ulatub läänes Püreneedeni, põhjas Normandiani, idas Karpaatideni ning lõunas Põhja-Itaalia ja Põhja-Serbiani. Idaosas kasvab ta läbisegi lähedalt suguluses oleva bulgaaria nuluga.
Puu eelistab niisket kliimat; pehmet talve ja jahedat suve. Ta kasvab peamiselt kõrgusel 500–1700 meetrit merepinnast, võib kasvada juba alates 300 meetrist, kuigi teised puud kipuvad teda nii väikestel kõrgustel kõrvale tõrjuma. Ta kasvab kohtades, kus aastane sademehulk on üle 1000 mm.
Eestis kasvavad euroopa nulud kõige paremini Lääne-Eesti saartel. Hiiumaal Suuremõisa pargis on nulgusid, mille kõrgus ulatub 35 meetrini.
Kirjeldus.
Euroopa nulg on sirge tüve ja kitsa võraga. Puu kasvab 40–50, erandina kuni 65 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt võib ulatuda kahe meetrini. Suurim mõõdetud puu oli 68 m kõrge ja tüve läbimõõduga 3,8 m. Tüvi on veidi kooniline. Tüve alaosa laasub suhteliselt noorelt. Noore puu võra on teravatipiline ja koonusjas, vanemal puul lamedam.
Koor on noorel puul sile ja helehall, vanemas eas lõhenenud ja tumedam ning vaigupesadega.
Pungad on punakaspruunid, munaja kujuga, ilma vaiguta. Okkad on nõeljad, kitsad ja lamedad, 20–30 mm pikad, umbes 2 mm laiad ja 0,5 mm paksud. Pealt on okkad läikivad tumerohelised, alt kahe helerohelise õhulõhede triibuga. Tavaliselt on okkad otsast väikese sälguga.
Käbi on silinderjas, 10–20 cm pikkune ja 3–4 cm läbimõõduga. Käbi koosneb 150–200 soomusest. Iga soomuse all on kaks tiibadega seemet. Kui seemned on valminud, käbi laguneb.
Bulgaaria, sitsiilia ja teistest Euroopa-Vahemere piirkonna nulgudest erineb euroopa nulg hõredama võra ja selle poolest, et okkad on võrse mõlemal küljel ja nii on võrsed altpoolt vaadates hästi näha. Mõned botaanikud käsitlevad bulgaaria ja sitsiilia nulgu euroopa nulu alamliigina.
Nulud võivad elada 500 aasta vanuseks.
Puit.
Nulu puit on hele, kollakas või kergelt hallikas, ja sarnaneb veidi kuusepuiduga. Lülipuit puudub. Aastarõngad on selgelt eristatavad.
Puit on sirgekiuline ja ühtlane, kerge ja pehme. Puit on suhteliselt okslik ega ole seetõttu eriti tugev.
Puidu tihedus on 480 kg/m³. Kuivades võib puidu maht väheneda kuni 11,5%.
Puit on kergesti töödeldav ja hästi viimistletav.
Kasutamine.
Puitu kasutatakse muu hulgas ehituskonstruktsioonides, tisleritöös ja paberi toorainena. Sellest tehakse ka vineeri.
Euroopa nulg oli esimene jõulupuu. Tänapäeval kasutatakse jõulupuuna pigem kaukaasia nulgu ("Abies nordmanniana"), mis on tihedama ja atraktiivsema võraga, ning harilikku kuuske, mida on odavam kasvatada.
Puidust valmistatakse nuluõli, mida kasutatakse meditsiinis.
2004. aastal valiti euroopa nulg Saksamaa aasta puuks.
Nulg

Nulg ("Abies") on okaspuulaadsete seltsi männiliste sugukonda kuuluv igihaljaste puude perekond.
Nulu perekonda kuulub 48–55 liiki. Nulud on levinud põhjapoolkera paraskliimas, vähem lähistroopilises kliimas. Nad eelistavad kasvukohana mägesid.
Nulud on 10–80 meetri kõrgused ja ½–4-meetrise tüveläbimõõduga puud. Nad on koonusja võraga, mille moodustavad rõhtsad oksad.
Pungad on peaaegu kerajad, mõnikord nüri koonuse kujulised. Okkad on lamedad, aluselt kitsamad, alt kahe valge õhulõhega ja püsivad puul mitu aastat. Okkad painduvad alusel sedamoodi, et kõik sama võrse okkad on ühes tasapinnas.
Isasõiteks on urvad. Need koosnevad paljudest käbikestest, mille alusel on kaks õietolmukotti. Tolmukotid avanevad niimoodi, et nende külje sisse tekib pragu.
Emasõiteks on püstised käbid. Nende alusel on kattesoomused, mis on kitsamad ja pikemad kui kandesoomused, mida nad ümbritsevad. Viimased kannavad kaht seemnealget. Kõik nulud on tuultolmlejad.
Käbid on silindrilised ja püstised. Seemned nendes valmivad veel samal aastal pärast viljastumist. Selleks ajaks kattesoomused puituvad, aga pärast valmimist käbi laguneb ja kattesoomused kukuvad ära, nii et puule jääb käbist üksnes tüvik. Seemned on tiivulised ja levivad tuule abil, idul on mitu idulehte. Käbid on 5–25 cm pikad.
Nulge saab teistest männilistest eristada okaste järgi, mille alus meenutab pisikest iminappa, ja püstiste silindriliste käbide järgi. Kõige lähedasemad on nulud seedritele.
Nululiike eristatakse okaste mõõtmete ja asetuse, käbide suuruse ja kuju ning selle põhjal, kas käbide kandesoomused on pikad ja nähtaval või lühikesed ja käbi sisse peidetud.
Nulu puitu iseloomustab vaigukäikude puudumine ja see, et puu südamik koosneb ainult ühesugusel määral paksenenud piklikest põhikoe rakkudest, millel on lihtsad poorid.
Nulgu kasutavad toiduks mitmesugused liblikad.
Kasutamine.
Enamiku nulgude puit ei ole kvaliteetne. See ei pea vastu putukatele ega kõdunemisele. Sellepärast ei soovitata nulupuitu õues kasutada. Õue jäetud nulupuidult pole mõtet oodata, et ta peaks vastu kauem kui 1–1½ aastat, olenevalt kliimast, milles puit asub. Seda saab siiski kasutada ümarpuiduna ja vineeri tootmiseks.
Nulg sobib jõulupuuks paremini kui teised okaspuud, sest ta ei poeta nii palju okkaid, peab kuivamisele paremini vastu ja lõhnab hästi. Sel eesmärgil on maailmas rajatud nuluistandusi. Eriti head jõulupuud on Fraseri nulg, hõbenulg, kaukaasia nulg ja palsamnulg.
Nulge kasvatatakse õues ilutaimena, eriti korea nulgu, millel on kenad eredad käbid küljes juba üsna pisikesena, kui nad on kõigest 1–2 m kõrgused.
Segaja

Segajad ehk summutamisjaamad olid raadiojaamad muuhulgas Nõukogude Liidus lääneriikide raadiojaamade summutamiseks. 
Summutati peamiselt Ameerika Häält, Raadio Vaba Euroopat, BBC-d, aga ka Hiina ja Albaania venekeelseid raadiojaamu. Eestis olid "segajad" Tallinnas, Tartus ja Pärnus. 
Raadio- ja televisioonijaamade summutamist on esinenud ja esineb praegugi teistes riikides (Hiina, Kuuba, Põhja-Korea, Lõuna-Korea, Iraan).
Rock Café

Rock Café on rokiklubi Tallinnas aadressil Tartu maantee 80D.
Nyíregyháza Spartacus

Nyíregyháza Spartacus on Ungari linna Nyíregyháza jalgpalliklubi.
Tõnis Vanna

Tõnis Vanna (sündinud 5. juunil 1984 Paides) on Eesti jalgpallur (kaitsja), kes mängis viimati Eesti III liiga klubis FCF Järva-Jaani SK.
Klubikarjäär.
24. detsembril 2009 siirdus Vanna Rootsi klubisse Syrianska FC.
Augustis 2010 siirdus ta Rootsi klubisse Dalkurd FF.
Märtsis 2011 siirdus ta Paide Linnameeskonda. 
Aprillis 2011 siirdus ta Rootsi tugevuselt neljanda liiga klubisse Nyköpings BIS.
Lotta II

Lotta II oli Kihnu Veeteede Ahvenamaalt renditud parvlaev, mis sõitis Sviby ja Rohuküla vahelisel liinil aastate 2004–2006 talvekuudel.
Laev kuulub ettevõttele Ålands Trafiken.
Helmar Tõnurist

Helmar Balduin Tõnurist (kuni 1933 Elmar Tennorist; 31. detsember 1896 Jõhvi vald, Virumaa – 22. november 1952 Paide) oli Eesti sõjaväelane (sanitaarkapten, 1938).
Kuninganna (kuninga abikaasa)

Kuningannaks ehk konsort-kuningannaks võidakse nimetada valitseva kuninga abikaasat. 
Kuigi kuninganna on kuningaga aadlihierarhias võrdsel astmel, ei oma ta reeglina kuningriigis reaalset võimu.
Mõnel juhul ei kanna valitseva kuninga abikaasa kuninganna tiitlit. Konsort-kuninganna (ajalooliselt ka keisri, konsort-keisrinna)le laienes tema abikaasa kuninga, sotsiaalne staatus, kuid tal ei olnud monarhi poliitilist ja sõjalist võimu. 
Kuningannast kui kuninga abikaasast erineb valitsev kuninganna, kes on ise trooni pärinud.
Valitsev kuninganna

Valitsev kuninganna on kuningriigi naissoost valitseja.
Valitsev kuninganna on reeglina oma võimu pärinud, erinedes sedasi kuningannast kui kuninga abikaasast.
Valitseva kuninganna abikaasa võib kanda kuningatiitlit.
Varbla kihelkond

Varbla kihelkond (lühend Var) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis. 
1934. aasta seisuga elas kihelkonna alal 2233 inimest.
Piirkonna ajalugu.
Kihelkond moodustati aastal 1611 Hanila kihelkonna lõunaosast. Oli hiljemgi mitu korda Hanilaga ühendatud. Kihelkonnakirik ehitati aastal 1858, teistel andmetel 1860–1861 vana puukiriku asemele. 
Aastatel 1883–1889 siirdus suur osa elanikke õigeusku, rajati Paadrema kirik.
Varbla kihelkonna mõisad.
Varbla kihelkonnas paiknes 6 mõisat – 1 kirikumõis ning 4 rüütlimõisast peamõisat koos 1 kõrvalmõisaga.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Tänapäeval hõlmavad kihelkonna osad Pärnu maakonna Lääneranna valla ning Vaiste mõisa ja Rammuka küla piirkonna Pärnu linnas.
Charles'i seadus

Charles'i seaduse [š'arli seaduse] järgi on jääval rõhul ideaalse gaasi ruumala võrdeline absoluutse temperatuuriga:
p/T = const, kui V = const (p = const × T).
Reaalsete gaaside käitumine sarnaneb enamiku tingimuste korral üsna hästi ideaalse gaasi käitumisega ja see teeb Charles'i seaduse kasulikuks.
Charles'i seaduse avaldas esimesena prantsuse loodusteadlane Joseph Louis Gay-Lussac 1802, aga ta omistas selle autorsuse oma kaasmaalase Jacques Charles'i avaldamata tööle 1780. aastatest. Gay-Lussacist sõltumatult avastas selle seaduse inglise loodusteadlane John Dalton 1801, kuigi tema kirjeldus oli vähem põhjalik kui Gay-Lussaci oma.
Seaduse põhimõtet kirjeldas juba sajand varem prantsuse teadlane Guillaume Amontons, aga Gay-Lussac oli esimene, kes näitas, et see kehtib üldiselt kõigile gaasidele, kaasa arvatud normaaltingimustes vedelal kujul esinevate ainete aurudele. Ta täheldas ka, et see seadus ei kehti gaaside keemistemperatuurist üksnes mõne kraadi võrra kõrgemate temperatuuride juures.
Charles'i seadus jätab mulje, et kui temperatuur läheneb absoluutsele nullile, siis läheneb gaasi ruumala nullile. See küll reaalsete gaaside kohta ei käi. Kui ükskõik missugust reaalset gaasi piisavalt jahutada, siis ta veeldub, kui temperatuur langeb tema keemistemperatuurini, mis on igal gaasil erinev. Seetõttu kehtib Charles'i seadus reaalsetele gaasidele üksnes keemistemperatuurist kõrgematel temperatuuridel.
Gay-Lussac püüdis kindlaks määrata ka seda temperatuuri, millel ideaalse gaasi ruumala peaks nulliks muutuma. Ta sai selleks –266,66 °C, mis langeb täitsa hästi kokku tänapäevase väärtusega –273,15 °C.
Esimesena arutles minimaalse temperatuuri võimalikkuse üle Robert Boyle 1665. Esimesena püüdis absoluutse nulltemperatuuri väärtust määrata Guillaume Amontons 1702 ja sai selle väärtuseks –240 °C. Lord Kelvin määras aastal 1852 temperatuuriks, millel Charles'i seaduse järgi peaks gaaside ruumala nulliks muutuma, –273,22 °C, aga ta ei seostanud seda absoluutse nulliga. Alles Ludwig Boltzmann näitas 1870, et need kaks langevad kokku.
Kõpu kihelkond

Kõpu kihelkond (lühend Kõp) oli kihelkond Viljandimaal.
Kõpu kihelkond moodustati 1911. aastal Viljandi kihelkonna lääneosast. Kihelkonna suurus oli 292 km², 1934. aastal oli elanikke 3320.
Kihelkonna endine idaosa ja keskus Kõpu asuvad Sakala kõrgustikul ning hõredalt asustatud lääneosa Pärnu madalikkul.
Saarde kihelkond

Saarde kihelkond, ka Saara khk (saksa keeles "Kirchspiel Saara", lühend Saa) oli kihelkond Pärnumaal ja Liivimaa kubermangu Pärnu kreisis. 
1934. aastal oli kihelkonnas 8162 elanikku.
Kihelkonna järgi on nime saanud siluri Saarde kihistu.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Kihelkonna maad jäävad peaaegu tervikuna tänapäeva Pärnu maakonna aladele, vaid mõni küla kihelkonna idaserval kuulub Viljandi maakonna Mulgi valda.
Mitme muutuja funktsioon

Mitme muutuja funktsioon on funktsiooni üldistus, mille puhul sõltuv muutuja sõltub korraga mitmest sõltumatust muutujast (teiste sõnadega, funktsiooni väärtus sõltub mitmest argumendist). Kui sõltumatute muutujate arv on "n", nimetatakse seda n-aarseks funktsiooniks ehk n muutuja funktsiooniks. 
Asjaolu, et funktsioon ƒ on "n" muutuja funktsioon, kusjuures nende piirkonnad on formula_1, märgitakse nii:
formula_2
Sellist "n" muutuja funktsiooni tõlgendatakse tavaliselt (ja defineeritakse sageli) funktsioonina, mille määramispiirkond on hulkade formula_1 otsekorrutise alamhulk. 
"n" reaalmuutuja funktsioon.
Olgu formula_4 mingi piirkond "n"-mõõtmelises ruumis Rn:
 formula_5
Hulgal formula_4 on määratud "n" reaalmuutuja funktsioon, kui igale punktile 
 formula_7 
hulgast formula_4 on mingi eeskirja ƒ abil seatud vastavusse täpselt üks reaalarv z.
Madalaim õhutemperatuur

Madalaim õhutemperatuur on madalaim mingis piirkonnas (nt Eestis) registreeritud õhutemperatuur.
Eesti madalaim õhutemperatuur.
Madalaim mõõdetud temperatuur Eestis on −43,5 °C. See registreeriti 17. jaanuaril 1940 Jõgeval.
Aastate 1961.–2010. madalaim õhutemperatuur (–42,6 °C) on registreeritud 1978. aasta 30. detsembril Narvas. 
Väga madal oli õhutemperatuur ka 1967., 1970., 1979. ja 1987. aasta jaanuaris. 
Viimasel väga külmal, 2002/2003. aasta talvel langes jaanuaris Jõgeval õhutemperatuur –36,7 °C-ni. 
Tallinnas on alates 1961. aastast olnud kõige külmem 1978. aasta viimasel päeval, kui termomeeter näitas –32,2 °C.
Kenotaaf

Kenotaaf (vanakreeka keelest "kenotáfion" 'tühi haud' &lt; "kenós" 'tühi' + "táfos" 'haud') on hauatähist imiteeriv mälestusmärk ühele või mitmele inimesele, kes on maetud mujale või kelle säilmed on kadunud. Neid esineb näiteks pühakodades ja kalmistutel. Kenotaafide püstitamine oli eriti levinud klassitsismis ja Suure Prantsuse Revolutsiooni aegses arhitektuuris.
Elementaarfunktsioon

Elementaarfunktsioonid on funktsioonid, mis saadakse põhielementaarfunktsioonidest lõpliku arvu aritmeetiliste tehete ja liitfunktsioonide moodustamise tulemusena.
formula_1
formula_2
formula_3
formula_4
formula_5
formula_6
formula_7
formula_8
formula_9
formula_10
formula_11
formula_12
Käbilind

Käbilind ("Loxia") on linnuperekond vintlaste sugukonnast.
Käbilindude nokk on ristamisi üksteisest üle ulatuvate otstega. Käbilinnud elavad põhjapoolkeral. Nad on hulgulinnud ja nende liikumised sõltuvad okaspuude seemnete saagikusest.
Nad alustavad pesitsemist kevadtalvel, vahel juba uusaasta paiku, sest seemnetoidulistena ei pea nad ootama pungade puhkemist ega ilmade soojenemist. Pesa on paksuseinaline kausike. Kurnas on 3–6 muna, mida haub emaslind. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad. 
Liikide täpne arv pole teada. Käbilinnud on sarnased ning neid eristatakse pea kuju ja noka suuruse järgi.
Tavaliselt eristatakse nelja liiki:
Vahel eristatakse veel viiendat liiki, "Loxia megaplaga", mida varem peeti vööt-käbilinnu alamliigiks.
Evolutsioon.
Mitokondriaalse DNA analüüs näitas, et käbilinnud on väga lähedased vintidele: nad lahknesid 8 miljonit aastat tagasi miotseenis. DNA erinevuse põhjal peaksid nad kuuluma pigem ühte perekonda, mille nimeks peaks olema "käbilind". Siiski erinevad vindid käbilindudest mitte küll DNA, kuid ometi välimuse ja eluviisi poolest piisavalt, et nad eraldi perekonda eristada.
Kõige varasem käbilinnu fossiil 2 miljonit aastat vana. See on leitud Bulgaariast Varšecist ja see kuulus väljasurnud liiki "Loxia patevi".
Tänapäeva käbilinnuliikide DNA erineb üksteisest nii vähe, et on oletatud, et käbilinnuliigid suudavad mingil määral üksteisega sigimisvõimelisi järglasi anda. Praktikas pole seda siiski täheldatud. Seda takistavad küll erinevused sigimiskäitumises ja sigimisperioodis.
Põhja-Ameerikas on kuuse-käbilinnul 8-9 asurkonda, mille liikmed omavahel ei ristu ja mis eelistavad toituda eri liiki puudel. On võimalik, et seal hakkab üks liik lahknema mitmeks. Teisalt on seda tõlgendatud ka nii, et Euroopa käbilinnuliike tuleb omavahel ühendama hakata, sest need ei erine üksteisest palju rohkem.
Jarl

Jarl oli varakeskajal selline kõrgülik, kes juhtis suurt piirkonda või oli kuninga lähim mees (”parem käsi”), asehaldur. Vahel kasutati tiitlit "riigijarl" ("riksjarl"), et eristada teda teistest jarlidest riigis. 
Kõige varem hakati kasutama tiitlit "jarl" Norras, näiteks Orkneyöarnas historia. Rootsis kasutati nimetust "svearnas jarl" laevastiku ülemjuhataja ledung.
Rootsis.
Jarli ametinimetus kaotati Rootsis 1308. Viimane ja kõige mõjuvõimsam jarl riigis oli Birger jarl.
Viikingiajal oli tiitel "jarl" kasutusel kõrgeima usaldusmehe või kohtutäituri kohta. Jarli tiitliga koos kasutati haldusaluse piirkonna nimetust, näiteks "jarl af Västergötland" või "jarl af Svitjod". Jarle võis riigis olla mitu, kuid vaid üks neist kandis tiitlit "riksjarl", mida ladina keeles tõlgiti "dux regni" ('riigi vürst' või 'kuninga vürst').
Jarli tähtsaim ülesanne oli vastutada piirkonna eest, mis kuulus küll kuningale, kuid kus kuningas ise ei elanud, ja hooldada seda.
Mitukümmend aastat enne viimast jarli olid kõik jarlid pärit Bjälbo suguvõsast, mida nimetatakse ka Folkunga suguvõsaks.
Ants Üleoja

Ants Üleoja (sündinud 19. novembril 1936 Ida-Viru maakonnas Oonurme külas) on eesti koorijuht.
Haridus.
Ta lõpetas 1956. aastal Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 
Töökäik.
Ta töötas muusikaõpetajana Sindi Gümnaasiumis ja Tallinna 16. Keskkoolis, 1964–1968 Tallinna Muusikakoolis. 1972. aastast on ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi õppejõud (1979. aastast dotsent), praegu Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia emeriitprofessor. 
Ta on juhatanud paljusid koore, sealhulgas Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori (peadirigendina), Vabariiklikku Koorijuhtide Segakoori, TPI Akadeemilist Meeskoori, Tallinna Kammerkoori ja Inseneride Meeskoori. Ta on olnud Eesti Rahvusmeeskoori peadirigent. 
Ta oli üks XIX ja XX üldlaulupeo ning 1972., 1977., 1982. ja 1987. aasta koolinoorte laulupeo üldjuhte. Ta on aastaid olnud Gaudeamuse üliõpilaslaulupidudel Eesti kooride üldjuht. Ta on koostanud koorilaulukogumikke.
Isiklikku.
Dirigendid Mikk Üleoja ja Elo Üleoja on Ants ja Ene Üleoja lapsed.
Kuuse-käbilind

Kuuse-käbilind ("Loxia curvirostra") on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast.
Levila.
Kuuse-käbilind on hulga alamliikidena levinud Põhja- ja Kesk-Ameerikas, Euraasias ja Loode-Aafrikas. Lõunapoolseimad levikupiirkonnad on Nicaraguas, Vietnamis ja Luzoni saarel Filipiinidel.
Eestis on kuuse-käbilind sõltuvalt aastast harv kuni tavaline haudelind, tema pesitsusaegset arvukust on hinnatud 5000 – 75 000 paarile, ning talvist arvukust 1000 – 300 000 isendile.
Kuuse-käbilinnu hulguränded pole seotud ühegi kindla aastaajaga ega ühegi kindla suunaga, vaid kulgevad peamiselt selle järgi, kus kohas ja kui suurel määral leidub toitu – okaspuude seemneid.
Välimus.
Vana isaslind on põhiliselt punane, emaslind kollakasroheline ja noorlind tumedatriibuline. Tiivad ja saba on pruunid. Lennul on silmatorkav isaslinnu punane ja emaslinnu rohekaskollane päranipuala. Vanalinnu tiival võib olla kaks kitsast valkjat vööti ja noorlinnu tiival võib olla kaks ruuget vööti; selliseid linde võib kergesti ära segada vööt-käbilinnuga. Isaslinnu sulestik võib olla ka ülekaalukalt rohekaskollane, milles on vähesed oranžpunased suled.
Iseloomulik häälitsus on metalse valju kõlaga "kip-kip", ka tasasem "tsök" või "tlüp". Kuuse-käbilinnu laul on kaunikõlaline ja seda võib kuulda igal aastaajal.
Elupaik.
Eestis on kuuse-käbilinnu eelistatud elupaigaks kuusikud ja kuuse-segametsad, millega ta pesitsusajal on tihedasti seotud. Väljaspool pesitsusaega ja invasioonide ajal ilmub ta ka teistsugustesse puistutesse, isegi parkidesse ja suuremaisse aedadesse.
Pesitsemine.
Paaride moodustumise aeg on hilistalv ja varakevad, kui isaslinnud teevad laulu saatel mängulende ja laulavad sageli ka puu ladvas. Emaslind ehitab tihti mitu pesa, enne kui ühte neist muneb. Pesamaterjali kogub ta üsna pesapuu juurest. Paksuseinaline ja sügav pesa koosneb peentest raagudest, rohukõrtest, samblast ja samblikust ning paikneb enamasti kuusel, harvem männil.
Kurnas on 3–5 muna. Emaslind alustab haudumist kohe pärast esimese muna munemist. Teda toidab isaslind, keda hauduja iga kord kuklasse heidetud pea ja avatud nokaga tervitab. Pojad kooruvad umbes kahe nädalase haudumise järel. Emaslind soojendab ja toidab poegi isaslinnu vahendusel vähemalt nelja päeva jooksul pärast nende koorumist. Poegi toidetakse pooleldi seeditud kuuseseemnetega, mida vanalind oma pugust välja kugistab. Suvel antakse poegadele ka putukaid.
Toitumine.
Kuuse-käbilinnu peamiseks toiduks on kuuseseemned, mida ta hangib käbisid kuuskedelt lahti kangutades ja samal või mõnel naaberpuul lahates. Tihti pääseb käbi linnu käest lahti ja langeb pooleldi kasutamatult alla. Kuusekäbide ikaldusaastatel ja kevade poole, kui kuuseseemned on ära kasutatud, asub ta männikäbide kallale, millega toimib samal viisil. Alles väga suure toidunappuse korral tuleb ta otsima seemneid mahalangenud käbidest või asub lehtpuude seemnete kallale, Suurte ikalduste puhul lepib ta isegi maast hangitavate rohuseemnetega. Suvel sööb vähesel määral putukaid.
Pooljaam

Pooljaam ehk teivasjaam on raudteejaam, kus rong peatub vaid nõudmisel. 
Teivasjaamast rongi sisenejad saavad osta sõidupileti piletimüüja/vagunisaatja käest, kuna teivasjaamas pileteid ei müüda. 
Tänapäeval pole Eestis ühtegi teivasjaama, kuna rongid peatuvad kõigis peatustes olenemata sellest, kas rongist väljuda või rongi peale minna soovijaid on. Samuti saab pileteid osta vaid mõnes üksikus jaamas (sh Balti jaamas, Keila raudteejaamas, Kohila raudteejaamas) ning piletimüük toimubki peamiselt rongides.
Joseph Heller

Joseph Heller (1. mai 1923 Brooklyn, New York – 12. detsember 1999 Staten Island, New York) oli ameerika satiirikirjanik, näitekirjanik ja lühijuttude autor. 
Looming.
Helleri peateos on satiiriline romaan "Catch-22" (tõlgitud kui "Nõks-22"), mis käsitleb Ameerika sõdurite käekäiku Teises maailmasõjas. Romaani pealkiri on saanud osaks ingliskeelsest fraseoloogiast, tähistades absurdset situatsiooni, millest ei ole võimalik võitjana välja tulla – kõik püüded olukorda muuta viivad paratamatult tagajärgedeni, mida üritatakse vältida. Romaanis on Catch-22 sõjaväereeglite osa, mis hõlmab mitut paradoksi. Näiteks ütleb üks säte, et lahinglendudest vabastatakse lendur, kes on hull, hulluks aga ei saa tunnistada kedagi, kes soovib lahingulendudest loobuda ning vabastamise aluseks peab olema lenduri sooviavaldus – mis kokkuvõttes muudab vabanemise võimatuks. Teos põhineb olulisel määral Helleri enda kogemustel pommituslennuki piloodina Teises maailmasõjas.
Jan Zamoyski

Jan Zamoyski (19. märts 1542 Skokówka – 3. juuni 1605 Zamość) oli Poola-Leedu riigimees ja väejuht.
Elulugu.
Jan Zamoyski õppis Pariisi ja Padova ülikoolis, kus loobus kalvinismist ja hakkas katoliiklaseks. Pärast Poolasse naasmist määrati ta Zygmunt II Augusti sekretäriks.
Pärast Jagelloonide dünastia lõppu 1572. aastal kasutas ta oma mõjukust ning surus Valimisseimis läbi põhimõtte, et iga aadlik peab saama valida kuningat, samuti enamushäälte põhimõtte. Ta oli Mikołaj Sienicki ja Hieronim Ossolinski sõber ning temast sai peagi tähtsaim kesk- ja alamaadli eestkõneleja. Ta oli poliitilise liikumise Ruch egzekucyjny juht. Liikumise eesmärgiks oli säilitada šlahta rolli Poola-Leedu poliitikas (Kuldne vabadus) ning lõpetada magnaatidepoolne võimu kuritarvitamine. Liikumise järgijaid hakati Zamoyski järgi kutsuma "zamojczycy".
Zamosyki oponeeris magnaatidele, kes soovisid Poola trooni pakkuda Habsburgidele. 1573. aasta kuningavalimistel toetas ta Prantsuse printsi Henri Valois'd ning 1575. aasta kuningavalimistel Stefan Batoryt. 1576 sai temast Krooni kantsler, 1578 Krooni suurkantsler ning 1581. aastal Krooni suurhetman. Batory valitsusajal sai temast üks võimsamaid ja rikkamaid magnaate riigis. Ta toetas kuninga poliitikat, mis vastandus Habsburgidele ja Osmanite riigile ning aitas tal suurendada kuninga võimu riigis. Zamoyski võttis osa ka Vene-Poola sõjast 1579–1581, vallutades Wielize ja Zavoloci.
Pärast Batory surma 1586. aastal aitas Zamoyski troonile tõusta Rootsi printsil Sigismundil, kellest sai kuningas Zygmunt III Waza nime all. Suurhetman võitles ka 1587–1588 aastate Poola pärilussõjas, mis puhkes Sigismundi ja Austria ertshertsog Maximilian III vägede vahel. Zamoyski võitis Matthiase vägesid Bycyzna lahingus 1588. aastal ning võttis ertshertsogi vangi, misjärel viimane pidi loobuma kõikidest nõudmistest Poola-Leedu troonile.
1588 läänistati Jan Zamoyskile Tartu staarostkond.
Kujutle mind ja sind

"Kujutle mind ja sind" on Suurbritannia romantiline komöödiafilm, mille tegevus toimub Londonis.
Filmi keskmes on Racheli (Piper Perabo) ja Luce'i (Lena Headey) suhe. Luce töötab lillekaupluses ning on teinud lilleseaded Racheli ja Hectori (Matthew Goode) pulmadeks. Naised kohtuvad Racheli ja Hectori pulmapäeval ning armuvad teineteisesse esimesest silmapilgust. Püüdes säästa suhet mehega, proovib Rachel kasvavaid tundeid maha suruda, ent see ei õnnestu.
Filmi pealkiri on esimene rida ansambli The Turtles laulust "Happy Together". Filmi pealkirjaks planeeriti algselt panna "Click", aga et see langes kokku Adam Sandleri planeeritava filmi pealkirjaga, otsustati sellest loobuda.
Männilised

Männilised ("Pinaceae") on okaspuude klassi okaspuulaadsete seltsi kuuluv paljasseemnetaimede sugukond.
Männiliste sugukonda kuulub 220–250 liiki 11 perekonnast. Sinna kuuluvad paljud levinud okaspuud, nagu mänd, kuusk, lehis, nulg, tsuuga ja seeder. Peamiselt kasvavad männilised põhjapoolkeral ning eriti parasvöötmes, kuid neid leidub troopikast lähisarktilise kliimavöötmeni. Taigas, ranniku- ja mägimetsades on nad sageli domineerivad taimeliigid.
Kirjeldus.
Männilised on harilikult puud ja kasvavad 2–100 meetrit kõrgeks. Karmis kliimas võivad nad harva kasvada ka põõsastena.
Männilistel on lehed muundunud okasteks. Okkad on rohelised, pikad ja peenikesed, nõeljad või mõõkjad. Okkad on tavaliselt teravad, mõnel liigil ka pehmed. Paljudel liikidel kasvavad okkad kahe-kolmekaupa. Enamik männilistest (kõik peale lehiste ja ebalehise) on igihaljad. Kuna okaste pindala on lehtpuude lehtede pindalaga võrreldes väiksem, ei auru nende kaudu nii palju vett ja neid pole vaja ebasoodsaks aastaajaks langetada.
Paljunemine.
Männilised on ühekojalised. Paljunemisorganitena esinevad neil käbid. Emaskäbi on 2–60 cm pikk ja tavaliselt puitunud. See koosneb käbiteljest ja arvukatest spiraalselt paiknevatest soomustest. Igal soomusel paikneb kaks lendtiibadega varustatud seemet. Isaskäbid on väikesed (0,5–6 cm pikad) ja varisevad varsti pärast tolmlemist. Männilised on tuultolmlejad.
Väiksed seemned (alla 90 mg) levivad harilikult tuule abil, kuid mõnel liigil on suured (üle 100 mg) taandarenenud lendtiibadega seemned, mis on kohastunud levimiseks loomade ja lindude abil. Piirkondades, kus elab palju oravaid, ei ole männilised üldiselt kohastunud lindude abil levimiseks.
Perekonnad.
Perekondi ja liike eristatakse peamiselt okaste ja käbide põhjal.
Männilisi kasvatatakse sageli kultuurmaastikul, näiteks heki saamiseks, samuti ilutaimedena. Nende okkad on märksa väiksemad kui lehtpuude lehed, mistõttu männilised sobivad bonsai jaoks lehtpuudest paremini.
Kuna männilised moodustavad põhjapoolkeral suure osa okasmetsadest, on paljud liigid tähtsad puidutööstuses. Mõnesid liike, peamiselt kuuski, mände ja nulge kasvatatakse istandustes jõulupuude saamiseks.
Enver Jääger

Enver Jääger (sündinud 28. oktoobril 1982 Kohilas) on endine eesti jalgpallur.
Isiklikku.
Tema vend Enar Jääger on samuti jalgpallur.
Zubin Mehta

Zubin Mehta (sündinud 29. aprillil 1936 Mumbais) on India dirigent. 
Ta kuulub parside usurühma. Mitmekülgne ja rahvusvaheliselt tegev dirigent kasvas üles zoroastristidest muusikute perekonnas.
Mehta lõpetas Viini muusikaakadeemias Hans Swarowsky dirigeerimisklassi. 1958. aastal võitis ta Liverpoolis rahvusvahelise dirigentide konkursi ja sai samas abidirgendi koha.
1962–1978 oli ta Los Angelese Filharmoonikute kunstiline juht ning on alates 2019 audirigent. 
1978–1991 oli Mehta New Yorgi Filharmoonikute kunstiline juht ja peadirigent.
Mehta on Viini Filharmoonikute, Müncheni Filharmooniaorkestri, Los Angelese Filharmoonikute, Teatro del Maggio Musicale Firenze ja Baieri Riigiorkestri audirigent.
Viiel korral, aastatel 1990, 1995, 1998, 2007 ja 2015 on ta juhatanud Viini uusaastakontserti. 
20. septembril 2014 esines ta koos Iisraeli Filharmoonikutega Tallinnas Estonia Kontserdisaalis. Ta dirigeeris Pjotr Tšaikovski 6. sümfooniat ja Richard Straussi Kangelaselu.
Mehtal on USA ja India kodakondsus.
Zubin Mehta on abielus endise näitleja ja saatejuhi Nancy Kovackiga. Tal on neli last.
Õhutulejuht

Õhutulejuht "(Forward Air Controller "–" FAC)" on lahingutegevuse piirkonnas tegutsev sõjaväelane, kes tellib ja koordineerib maismaaüksuste tegevuse toetuseks mõeldud militaarõhusõidukite ründetegevust. 
Maismaaüksuste toetuseks kasutatakse tavaliselt ründelennukeid, hävitus-pommituslennukeid, pommituslennukeid ja lahingukoptereid. Õhutulejuht asub sideühendusse kas õhutulejuhtimiskeskusega või õhusõiduki meeskonnaga ja edastab neile sihtmärgi ründamiseks vajalikud andmed.
Ervin Õunapuu

Ervin Õunapuu (sündinud 30. juulil 1956 Kärus) on prosaist, stsenarist ja režissöör, näitekirjanik ja kunstnik. 
Elukäik.
Sündinud Raplamaal. Perekond elas Käru mõisas, mis asub alevist kilomeeter väljas jõe kaldal. Mõisas asus kool ja Ervin Õunapuu vanemad olid seal õpetajad. Õppis Käru algkoolis, Rapla Keskkoolis, mille lõpetas 1974. aastal. Kunstihariduse omandas Tartu Kunstikoolis. 
Esimese lavakujunduse tegi teatris Vanemuine lavastusele “Südamevalu”, lavastasid Kaarel Ird ja Evald Hermaküla. Ervin Õunapuu on seda meenutanud: "Evald (Hermaküla) nägi sule- ja pliiatsijoonistusi, laotas pildid garderoobis laiali. Ühel hetkel kukkus Evaldi sigareti otsast tuhk ühe joonistuse peale. Nii sündis Egon Ranneti “Südamevalu” kujundus." On töötanud Rakvere teatri peakunstnikuna. Aastatel 1981–2017 on kujundanud üle 100 lavastuse, seal hulgas kaheksa ooperit (Eespere, Orff, Puccini, Sumera, Tamberg, Tšaikovski, Verdi). Töötanud mitmete tuntud lavastajatega sh Mikk Mikiver, Hendrik Toompere, Eva Jörgensen, Toomas Hussar. "Tema lavakujundused on oma nappuses tabavalt täpsed. Sageli must-valges koloriidis – ometi (või just seetõttu) nüansipeened ja väljendusrikkad. Kunstnikule on intrigeerivat külgetõmmet lisanud legend Õunapuust kui sarmikalt pahelisest isikust". 
Ervin Õunapuu avaldas oma esimese romaani 1996. aastal. Tema kirjanduslikku loomingut on tõlgitud armeenia, inglise, kreeka, läti, prantsuse, rootsi, saksa, soome, ungari ja vene keelde. 
Debüüdi kunstnikuna tegi ta Tartu sügisnäitusel 1977. aastal. Tuntud oma sürrealistlike akvarellidega. Isikunäitused on toimunud Eestis, Soomes, Rootsis, Saksamaal, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias, Prantsusmaal jm. 
Ervin Õunapuu on Eesti Kirjanike Liidu, Eesti Teatriliidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige.
Teatritöö.
Valik kunstnikutöid teatrilavastustes
Isiklikku.
Ervin Õunapuul on eksnaisega kaks poega, Joonas Õunapuu tegutseb kujunduskunstnikuna. Abielus Anu Õunapuuga, koos on tehtud ka filmi.
Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid

Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid olid isamaalise kasvatuse saanud aateliste Eesti kooliõpilaste vastupanuorganisatsioonid, mis moodustati kommunistliku Nõukogude okupatsiooni ajal aastatel 1944–1959.
Tegevus.
Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid levitasid peamiselt lendlehti, toodi välja rahvusvärve, korjati relvi, koostati valdade partei ja nõukogude aktiivi nimekirju ning tehti kindlaks partei ja nõukogude asutuste asukohti valdades, muretseti metsavendadele kirjutusmasinaid, suuski, patareisid, paberit, sidumismaterjali jms. Kolmel organisatsioonil õnnestus koguni õhku lasta punaarmeelaste mälestusmärgid Rakveres (1945), Tallinnas (1946) ja Tartus (1949).
Irwin Goodman

Irwin Goodman (õieti Antti Yrjö Hammarberg; 14. september 1943 Hämeenlinna – 14. jaanuar 1991 Vehkalahti) oli soome laulja ja laulukirjutaja.
Ta tegi üle 200 laulu, mille sõnad kirjutas enamasti Vexi Salmi. Koos teiste kirjutatud lauludega salvestas ta üle 300 laulu. Suur osa tema lauludest on protestilaulud, enamik neist humoristlikud. Paljud laulud rääkisid alkoholist, millega tal endal ka ajuti probleeme oli. Ta laulis ka rahast ja riigivõimust, eriti pärast seda, kui ta 1960. aastatel otsustas edaspidi makse mitte maksta. Tema laulud pilkasid sageli igasugust võimu ja said soomlaste seas väga tuntuks, nii et mõned kõrtsid korraldavad meelelahutuseks lauluvõistlusi "Laula nagu Irwin".
Irwin Goodmani tuntud laulude hulgas on "Rentun ruusu" (1988), "Työmiehen lauantai" (1965), "Ei tippa tapa" (1966), "St. Pauli ja Reeperbahn" (1970), "Poing poing poing" (1971), "Vain elämää" (1973). Tema valitsusvastaste laulude hulka kuuluvad "Juhlavalssi" (1968) ja "Haistakaa paska koko valtiovalta" (1976). Rahast räägivad tema laulud "Raha ratkaisee" (1966), "Kun ei rahat riitä" (1968), "Meni rahahommat pieleen" (1970) ja "Manu vippaa muutama markka" (1977). Ta võitis kaks korda Soome populaarseima lauluvõistluse "Syksyn sävel".
Üks tema lauludest "Mutakuono ja lakupelle" on otsesõnu rassistlik. Selles ütleb ta, et kõik "pruunid ja mustad" peaksid Soomest ära minema. Laulukirjutaja Vexi Salmi on siiski öelnud, et ta ei pidanud seda rassistlikuks ja inimesed on sellest valesti aru saanud. 
Aastal 2001 tehti temast film "Rentun ruusu".
Hašiš

Hašiš ehk kanepivaik ehk charas ehk churrus on india kanepi emastaimede õisikutelt (õite tupplehtedelt) korjatav vaigusegu.
Hašiš on kanepitaime narkootilise toimega saadus, mis klassifitseeritakse selles sisalduvate psühhotroopsete kannabinoidide (nt THC) tõttu narkootiliseks aineks. 
Narkootilist joovet püütakse saavutada hašišit kas suu kaudu manustades (süües) või suitsetades. 
Kanepivaiku tuntakse Araabias hašišina, Ameerikas ja Euroopas marihuaanana ja Põhja-Aafrikas "kief"'ina. Hašiši kohta käivad eestikeelsed slängisõnad on "plastiliin", "tükk", "hash" ja "maroko".
Ajalugu.
Hašiši suitsetamise kombe tõid Euroopasse tõenäoliselt Napoleoni sõdurid ja Indias töötanud briti arstid.
Valmistamine.
Viljastamata emastaimedelt korjatakse nõret eritavad osad, need pressitakse koogitaoliseks massiks ja kuivatatakse. Nii saadakse kanepivaik, mille värv varieerub mustast hallikaspruunini. 
Tavaliselt on hašiš pressitud kookideks, nende kuju võib tootmispiirkonniti olla erinev, kusjuures mõnikord on need ka kaubamärgiga tähistatud. 
Pulbriline hašiš on vähelevinud. Hašišipulbrit kas neelatakse otse, segatakse joogi sisse või suitsetatakse. 
Õiguspiirangud riigiti.
Eestis.
India kanepi kasvatamine (välja arvatud eriloal) ja selle saaduste (seaduse sõnastuses: "narkootiline ja psühhotroopne aine") müümine, edastamine ja tarvitamine (välja arvatud eriloal) on Eestis mistahes koguses ebaseaduslik ja karistatav kui rahvatervisevastane süütegu.
Toodang ja konfiskeerimine.
Kanepivaigu ülemaailmne toodang oli 2004. aastal 7500 tonni ja 2006. aastal hinnanguliselt 6000 tonni. Kanepivaiku toodetakse Afganistanis, Pakistanis, Indias, Nepalis ja Kesk-Aasias ning mitmes SRÜ riigis, kuid suurimaks tootjaks peetakse Marokot.
2006. aastal konfiskeeriti (valdavalt Lääne- ja Kesk-Euroopas) 1025 tonni kanepivaiku.
McKeeva Bush

McKeeva Bush (sündinud 20. jaanuaril 1955) on Kaimanisaarte poliitik.
6. novembril 2009 sai temast Kaimanisaarte esimene peaminister.
Ta on alates 1984. aastast kuulunud Kaimanisaarte parlamenti ning olnud mitmes ministriametis.
18. detsembril 2012 avaldas parlament häältega 11:3 McKeeva Bushi valitsusele umbusaldust.
Riitta Uosukainen

Riitta Maria Uosukainen (sünninimi Riitta Maria Vainikka; sündinud 18. juunil 1942) on Soome poliitik.
Riitta Uosukainen sündis Karjalas Jääski vallas Ensos (praeguses Svetogorskis). Tema eriala on soome keel, aastast 1970 on ta filosoofialitsentsiaat; 1997. aastal andis USAs Michigani osariigis tegutsev Suomi College (nüüdne Finlandia Ülikool) Uosukaisele filosoofia audoktori kraadi, 1999. aastal promoveeris Lappeenranta tehnikakõrgkool ta majanduse audoktoriks. Enne poliitikasse minemist töötas ta muu hulgas kirjastuses ja soome keele õpetajana.
Ta kuulub Rahvuslikku Koonderakonda. Aastatel 1983–2003 oli ta Eduskunna liige, sealhulgas 1994–2003 Eduskunna esimees. Aastatel 1991−1994 oli ta Esko Aho valitsuse haridusminister.
2000. aasta presidendivalimistel oli Riitta Uosukainen Koonderakonna presidendikandidaat, kuid jäi esimeses voorus 12,8 protsendiga häältest Tarja Halose ja Esko Aho järel kolmandaks ega pääsenud teise vooru.
Aastal 2004 sai ta riiginõuniku ("valtioneuvos") aunimetuse. Seni riiginõuniku nimetuse saanute hulgas on Riitta Uosukainen ainuke naine.
Igor Prins

Igor Prins (sündinud 21. oktoobril 1966 Pärnus) on endine eesti jalgpallur ja praegune jalgpallitreener. Ta pidas Eesti meistrivõistlustel mängijana 236 mängu ja lõi 3 väravat.
Koondisekarjäär.
Koondisedebüüdi tegi Prins 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. See oli koondise esimene kohtumine pärast Eesti iseseisvuse taastamist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Toomas Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Prins oli mängu päeval 25-aastane.
7. mail 1994 kohtumises USA vastu sai Prinsist esimene Eesti koondislane, kes pärast taasiseseisvumist teenis punase kaardi.
Igor Prins mängis aastatel 1992–1994 Eesti koondises kaitsjana 20 mängu.
Treenerikarjäär.
Prins alustas treeneritööd FC Levadia abitreenerina (2003–2008) ja jätkas peatreenerina (2008–2010).
31. augustil 2010 sai Igor Prins JK Nõmme Kalju peatreeneriks, sõlmides kolmeaastase lepingu.
2016. aastal sai ta Levadia peatreeneriks ja oli sellel kohal 2017. aastani.
2017. aastast kuni 2022. aastani töötas ta Pärnu JK esindusmeeskonna peatreenerina ning seejärel jätkas Pärnu JK Vaprus peatreenerina (a-st 2022).
Juulis 2019 sai Prins Eesti noormeeste U21 ja U23 koondise peatreeneriks ning oli ametis 2020. aasta lõpuni.
Saavutused.
Prins on tulnud pärast taasiseseisvumist esimesena jalgpallis Eesti meistriks nii mängijana kui ka peatreenerina. 
Mängijana.
Eesti NSV meister 1985, 1986 
Isiklikku.
Prins on lõpetanud 1985. aastal Pärnu 1. Keskkooli. Igor Prinsi isa oli vene rahvusest. Ta suri 1971. aastal. Prinsi ema töötas sanatooriumis..
Mati Pari

Mati Pari (sündinud 4. septembril 1974) on endine eesti jalgpallur ja praegune jalgpallitreener.
Ronald Golias

José Ronald Golias (4. mai 1929 São Carlos, São Paulo osariik – 27. september 2005 São Paulo) oli Brasiilia näitleja ja koomik.
Algul töötas ta rätsepa assistendina ja kindlustusagendina. 1950. aastatel hakkas ta koomikuna esinema raadios ja televisioonis. Hiljem mängis ta kümnes filmis ja televisiooni komöödiasaadetes.
Paul Saagpakk

Paul Friedrich Saagpakk (2. september 1910 Mustjala vald, Saaremaa – 23. veebruar 1996 Kuressaare) oli eesti keele- ja kirjandusteadlane, leksikograaf ja publitsist.
Elulugu.
Paul Friedrich Saagpakk oli väikekaupmehe poeg.
Ta lõpetas 1928. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi reaalharu ja 1935. aastal Tartu Ülikooli inglise filoloogina "cum laude" (õppis ka loogikat, pedagoogikat, psühholoogiat ja rahvaluulet). 1936 oli ta Briti Nõukogu stipendiaat Southamptoni Ülikooli juures, 1943 vabakuulaja Helsingi Ülikoolis ja 1944–47 õppis Uppsala Ülikoolis. 1947 kaitses ta filosoofialitsentsiaadi kraadi Uppsala Ülikoolis väitekirjaga "Hugh Walpole, social critic" ning 1966. aastal filosoofiadoktori kraadi inglise kirjanduses ja võrdlevas kirjandusteaduses Columbia Ülikoolis väitekirjaga "Psychopathological elements in British novels from 1890 to 1930". Üliõpilasena töötas ta Eesti-Inglise Ühingus, tegi 1932 Saaremaal antropoloogilisi mõõtmisi ning uuris 1933–34 Tartu laste intelligentsust.
1935–40 oli Paul Saagpakk Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumi, 1936–37 Riikliku Inglise Kolledži ja 1938–40 Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi Erakolledži inglise keele õpetaja. Ta oli Keeltekooli üks asutajaid ja 1940–41 juhataja. 1941 oli ta Lutheri vabriku laohoidja abi, hilissuvel arreteeriti ja oli 9 kuud vanglas. Vabanes 30.06.1942.
1943. aasta sügisel põgenes Saagpakk Soome ja sealt 1944 Rootsi. 1945–46 oli ta Uppsala Ülikooli stipendiaat ja inglise raamatukogu juhataja, samuti rahvaülikooli (Kursverksamheten) inglise keele lektor. Sealt läks ta 1946 USA-sse, kus oli 1946–48 Newarki Riikliku Õpetajate Kolledži saksa keele lektor ja Rutgersi Riikliku Ülikooli õppejõud, 1948–58 New Jerseys Uppsala kolledži abiprofessor, 1964–68 Massachusettsi Ülikooli inglise kirjanduse lektor, 1968–81 professor, ühtlasi 1969–70 Fulbrighti uurimisstipendiaat Helsingi Ülikooli juures. Aastast 1981 Massachusettsi Ülikooli emeriitprofessor. Saagpakk pidas loenguid ka Helsingi, Uppsala, Freiburgi ja Yale'i ülikoolis. Helsingi Ülikoolis töötades algatas ta Helsingi ja Massachusettsi ülikoolide vahelise üliõpilaste vahetusprogrammi. Aastast 1983 käis ta korduvalt Eestis, 1995 naasis Eestisse.
1950 oli Saagpakk New Yorgi Eesti Täienduskooli asutajaid. Ta pidas loenguid väliseestlaste kultuuritegevusest, eesti keelest ja kirjandusest.
Paul Saagpaku pärandist makstakse stipendiume üliõpilastele, toetusi kirikute restaureerimiseks ja Eesti tutvustamiseks välismaal.
Teadustöö.
Paul Saagpakk avaldas teadustöid inglise kirjanduse, eesti keele ja kirjanduse alalt, keeleuuendusest ja ortograafiast (ilmunud peamiselt USA teaduslikes väljaannetes ja eesti pagulasajakirjades). Tema elutööks sai mahuka eesti-inglise sõnaraamatu koostamine (I osa ilmus New Yorgis 1955, tervikteos Yale'i Ülikooli väljaandena 1982). Ta oli Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi (Stockholmis) asutajaliige, New Yorgi Eesti Haridusseltsi, Ülemaailmse Eestlaste Ühingu ja Eesti PEN-klubi juhatuse liige, New Yorgi Eesti Täienduskooli rajajaid, Eesti Teadusliku Ühingu Ameerikas, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis, Modern Language Associationi jts organisatsioonide liige.
Kaido Haagen

Kaido Haagen (sündinud 29. märtsil 1966 Raplas) on eesti fotograaf.
Tema arhitektuuri- ja interjöörifotosid on lisaks Eesti ajakirjadele avaldatud ka mitmes Euroopa riigi vastavasisulises väljaandes.
Looduse Aasta Foto 2009. aasta konkursil pälvis ta esimese auhinna täiskasvanute üksikkategoorias "Maailma loodus".
Jakob Korts

Jakob Korts (7. aprill 1899 – 14. mai 1964) oli põllumees ja Soosaare vallavanem aastail 1930–1939 (kuni valla kaotamiseni valdade reformiga). 
Ta kuulus Viljandi põllumeeste konventi ja Soosaare vallavanemana omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogusse.
1938. aastal sai ta Kotkaristi raudristi. Ta kuulus Kaitseliidu Sakala maleva Kolga-Jaani malevkonda.
Pärast valdade reformi määrati ta Kõo vallavanema abiks.
Nicola Abbagnano

Nicola Abbagnano [nik'oola abbanj'aano] (15. juuli 1901 Salerno – 9. september 1990 Milano) oli itaalia eksistentsialistlik filosoof. 
Elulugu.
Ta oli Antonio Alotta õpilane. 
Alates 1936. aastast oli ta Torino Ülikooli professor. 
Filosoofia.
Eksistentsialism.
Abbagnani arendas välja eksistentsialismi algupärase versiooni. 
Abbagnano järgi on eksistents olemise otsing. Eksistentsiaalsed otsused on katse leida olevikus mineviku ja tuleviku ühtsust.
Abbagnano järgi on kõik senised eksistentsialismi vormid "negatiivse eksistentsialismi" variandid: võimalikkuse asemel on neis võimatus või siis potentsiaalsus, mis on determineeritavus. Selle asemele pakub ta transtsendentaalsel võimalikkusel põhineva "positiivse eksistentsialismi". Eksistents ei vaja mingit piiritlevat "horisonti", sest eksistents on iseenda horisont, iseenda olemisvõimalikkus. Eksistents avaldub kohustuses ("impegno"), otsuses ("decisione"), valikus ("scelta") ja ustavuses ("fedeltà"), mis on eksistentsiaalsed, mittesubjektiivsed moodused. Eksistents on nende mooduste ühtsus. Eksistents on "transtsendentne". Eksistents on Abbagnano järgi püsiv suhe olemisega, nii et eksistentsiaalsed aktid transtsendeerivad olemisse. Seetõttu on eksistents "reaalne", mitte abstraktne. 
Filosoofia ajalugu.
Abbagnano on uurinud keskaja, renessansi ja uusaja filosoofiat ning andnud välja filosoofia sõnastiku.
Ferhat Abbas

Ferhat Abbas (24. oktoober 1899 – 23. detsember 1985) oli Alžeeria vabadusvõitleja ning poliitik. 
1. novembril 1954 alustas ta Rahvusliku Vabastusrinde ("Front de Libération Nationale") eesotsas geriljarevolutsiooni Prantsuse võimude vastu.
1956 põgenes ta Kairosse ja juhtis 1958–1961 Alžeeria eksiilvalitsust Tunises. 18. novembril 1962 lepiti kokku relvarahus Prantsusmaaga ja Abbasist sai Alžeeria rahvuskogu president ja ajutine riigipea. 1964 pandi ta koduaresti.
Soosaare vald

Soosaare vald (saksa keeles "Gemeinde Soosaar") oli vald Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal.
Vald moodustati 1866. aastal. Vallamaja asus Vissuvere külas.
1892. aastal liideti Soosaare vallaga Paenasti vald ja Kolga-Jaani kirikuvald.
1934. aastal oli valla pindala 95 km², elanikke 1402, talundeid ja elamuid 269.
Viimane Soosaare vallavanem alates 1930. aastast oli Jakob Korts.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala Võisiku valla koosseisu, välja arvatud Metsanurga küla ja Paenaste asunduse piirkonnad, mis läksid Kõo valda, ja Otiküla piirkond, mis läks Tänassilma valda.