tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matthias Varga von Kibéd

Matthias Varga von Kibéd (sündinud 27. oktoobril 1950 Bremenis) on saksa filosoof. Koos oma abikaasa Insa Sparreriga on nad rajanud struktuurkonstellatsioonide koolkonna konstellatsioonitöös.
Matthias Varga von Kibéd on filosoof Alexander Varga von Kibédi ja tema teise naise Mariamalie poeg. Ta õppis Müncheni ülikoolis filosoofiat, loogikat, teadusteooriat ja matemaatikat. Ta on olnud õppejõud Müncheni, Viini, Ljubljana, Grazi, Konstanzi, Göttingeni, Maribori ja Tübingeni ülikoolis.
1994. aastal rajas ta koos oma naise Insa Sparreriga süsteemse välja- ja täiendõppe ning uuringute instituudi SySt. SySt-i keskmes on süsteemsete struktuurkonstellatsioonide väljaarendamine. Alates 1995. aastast õpetatakse instituudis välja süsteemseid terapeute ja nõustajaid rõhuasetusega süsteemsele struktuurkonstellatsioonitööle.
Vjatšeslav Maimussov

Vjatšeslav Maimussov (24. september 1946 – 24. juuli 1995) oli Eesti balletitantsija. 
Ta töötas RAT Estonia balletiartistina.
Fjodor Pankov

Fjodor Pankov (vene k "Фёдор Борисович Панков") oli vene laulja.
Ta oli Punalipulise Balti Mere Laevastiku ansambli solist.
Tuisusikk

Tuisusikk on siklaste sugukonda kuuluv mardikaline, keda leidub Euroopas (sh Eestis) ja Aasias. 
Kirjeldus.
Tuisusikk on 11–20 mm pikkune, tagaosas kitseneva kehaga. Kattetiivad on kollased nelja musta laiguga, mis võivad mõnikord olla kokku sulanud. Pikad ja saledad jalad on mustad, nagu ka pea ja rindmik. Tuisusiku elutsükkel kestab kolm aastat ja elupaigaks on neil okaspuumetsad, sageli mägedes. Vastsed arenevad lagunevas kuuse või männi puidus. Täiskasvanud isendeid võib suvel leiduda lilleõitel, peamiselt sarikalistel.
Teisendid.
Tuisusikul on kirjeldatud viis varieteeti.
Schwarzburg-Sondershausen

Schwarzburg-Sondershausen oli väike vürstkond Saksamaal, tänapäeva Tüüringis, pealinnaga Sondershausenis.
Ajalugu.
Schwarzburg-Sondershausen oli krahvkond aastani 1697. Sel aastal sai sellest vürstkond, mis kestis kuni Saksa monarhiate langemiseni Novembrirevolutsioonis aastal 1918. Seejärel sai sellest vabariik.
Aastal 1920 ühines see teiste piirkonna väikeriikidega, et moodustada Tüüringi osariik. Schwarzburg-Sondershauseni pindala oli 862km² ja rahvaarv 85 000 (1905).
Schwarzburg-Sondershauseni valitsejad, 1552–1918.
Schwarzburg-Sondershauseni krahvid.
"Aastal 1697 ülendati vürstkonnaks"
Schwarzburg-Sondershauseni vürstid.
"Ühendati Schwarzburg-Rudolstadti vürsti Güntheri alla"
Vladimir Jermolajev

Vladimir Jermolajev (23. märts 1924 – 13. detsember 1991) oli Eesti näitleja.
Ta oli Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri üks asutajaliikmetest ning näitleja 1950.–1980. aastatel.
Tegi kaasa filmides "Briljandid proletariaadi diktatuurile" ja "Lurich".
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
International School of Estonia

International School of Estonia (lühend ISE; eesti keeles Eesti Rahvusvaheline Kool) on ingliskeelse õppega erakool Tallinnas aadressil Juhkentali tänav 18. Kooliga samas hoones töötab ka International Preschool of Estonia (Eesti Rahvusvaheline Eelkool). Kool õpetab lapsi alates eelkooliklassidest kuni 12. klassini, vanustes 3 kuni 19.
Ajalugu.
International School of Estonia loodi 1995. aastal diplomaatide ja ärimeeste algatusel nende laste jaoks. Esimesel õppeaastal alustas õppetööd 17 õpilast algklassides ja tunnid toimusid kortermajas. 1997. aastal kolis kool ühte tiiba Tallinna Meditsiinikool õppehoones. Esimene 9. klass avati 1998. aastal ja selleks ajaks oli õpilaste arv kasvanud 70ni. Aastal 2000 kolis kool majja aadressil Juhkentali tänav 18, mida algul jagati EBS Gümnaasiumiga, kuid järgmisel aastal sai kool hoone ainsaks asukaks.
2000. aastal ületas õpilaste arv esmakordselt 100, ning avati kooli esimene 10. klass. 2003. aastal said nendest õpilastest kooli esimesed gümnaasiumivilistlased. Samal aastal sai ISEst esimene Eestis asuv International Baccalaureate poolt akrediteeritud IB maailmakool, ning 2005. aasta kevadel lõpetas kooli esimene IB Diploma-klass. Koolil on 2005. aastast leping Tallinna kergejõustikuhalliga selle rajatiste kasutamiseks kehalise kasvatuse tundide jaoks. 2007. aastal renoveeriti täielikult kooli raamatukogu ja alates 2009. aastast on igal suvel mõni hoone osa renoveeritud (sh laboratoorium teadusainete jaoks, mänguväljak, söökla, vannitoad jne).
Õppetöö.
International School of Estonia õpetab International Baccalaureate (IB) õppekava järgi, ning on esimene kool Eestis, mis õpetab seda programmi igas kooliastmes. Kool on jagatud kolme astmesse – Primary Years Programme (PYP, eelkool – 5. klass), Middle Years Programme (MYP, 6.–10. klass) ning Diploma Programme (DP, 11.–12. klass). Alates 2017. aasta märtsist on kool igas astmes International Baccalaureate Organization'i (IBO) poolt akrediteeritud. Lisaks tavapärasele õppetööle tähtsustab IB õppekava ka arusaamist, õpilase enda mõtlemist ning materjali maailma konteksti panemist. ISE õpilased ja õpetajad toetavad seega ka erinevaid heategevusorganisatsioone ja asutusi nii Eestis kui mujal maailmas. Varem on koostööd tehtud Toidupangaga, Vao pagulaskeskusega ja Tallinna Naiste Kriisikoduga.
Diploma Programme.
Diploma Programme on IB poolt loodud kursus 11. ja 12. klassi õpilastele. Kursus on eriline selle poolest, et õpilased saavad ise valida kuus ainet, mida nad õppida soovivad. Kolm nendest ainetest tuleb läbida kõrgemal tasemel (Higher Level), kolm neist harilikul (Standard Level). Lisaks sellele peavad õpilased läbima Theory of Knowledge (teadmisteooria) tunnid, kindla arvu Creativity, Activity, Service (Loovus, tegevus, teenistus) programmi kogemusi ning kirjutama Extended Essay (pikendatud essee) enda poolt valitud teemal. Pärast DP kursuse edukat läbimist saab õpilane lisaks ISE diplomile ka IB diplomi. Soovi korral ei pea õpilane IB-programmi läbima ning sel juhul saab ta ainult ISE diplomi.
Eesti Rahvusvaheline Kool

 #suunaInternational School of Estonia
Baieri-Ingolstadt

Baieri-Ingolstadt (saksa: "Bayern-Ingolstadt" või "Oberbayern-Ingolstadt") oli hertsogkond Saksa-Rooma riigis aastatel 1392–1447. 
Ajalugu.
Pärast Stephan II surma aastal 1375 valitsesid tema pojad Stephan III, Friedrich ja Johann II ühiselt Baieri-Landshuti. Pärast 17 aastat otsustasid vennad oma pärandi ametlikult jagada. Johann sai Baieri-Müncheni, Stephan sai Baieri-Ingolstadti ja Friedrich sai selle, mis Baieri-Landshutist järele jäi.
Pärast Stephani surma aastal 1413 asus Ludwig VII oma isa troonile. Aastal 1429 ühendati Baieri-Straubingi osi Baieri-Ingolstadtiga. Ludwig valitses, kuni tema oma poeg Ludwig VIII aastal 1443 trooni usurpeeris ja ta nende vaenlasele, Baieri-Landshuti hertsog Heinrich XVI-le üle andis. Ludwig VIII suri kaks aastat hiljem. Ludwig VII suri vangistuses. Pärijateta Baieri-Ingolstadt tagastati Baieri-Landshutile.
Geograafia.
Baieri-Ingolstadt oli kokku klopsitud erinevatest lahusterritooriumitest Baieris. Pealinn oli Ingolstadt ja selle ümber asusid järgmised territooriumid: Schrobenhausen, Aichach, Friedberg, Rain am Lech ja Höchstädt an der Donau.
La jeune bergère

„Karjusneiu“ (prantsuse keeles „La jeune bergère“) on prantsuse kunstniku William Bouguereau õlimaal lõuendil.
1885. aastal valminud teos asub San Diego kunstimuuseumi kogudes California osariigis Ameerika Ühendriikides.
Bouguereau on kasutanud sama motiivi – kujutanud talutüdrukuid, karjusneide ja hanekarjaseid – ka teistes oma töödes.
Allied Irish Banks

Allied Irish Banks (lühend AIB) on üks nn Suurde Nelikusse (inglise "Big Four") kuuluvatest kommertspankadest Iirimaal.
AIB pakub kõiki era- ja äriklientide teenuseid. AIB kapitaliturgude osakond pakub rahvusvahelise panganduse ning rahaliste vahenditega tehtavate tehingutega seotud teenuseid. Pank pakub ka mitmesuguseid üldisi kindlustustooteid, nagu kodu-, reisi- ja tervisekindlustus.
AIB Baltimaades.
2008. aasta alguses sisenes AIB Eesti, Läti ja Leedu turgudele, omandades Balti-Ameerika ettevõtlusfondi AmCrediti nime kandva hüpoteeklaene pakkuva tegevusharu. Praegu tegutseb AIB selle finantskontserni ühe haruna Eestis, Lätis ja Leedus. 2008. aastal pakkus AIB finantsteenuseid AmCrediti kaubamärgi all kõigis kolmes riigis kohalike filiaalide kaudu. Kui AmCredit tegutses vaid hüpoteeklaenude pakkujana, siis ettevõte laiendab pakutavate pangandustoodete valikut. Kõik AmCrediti hüpoteeklaenude kliendid said automaatselt AIB vastava asukohariigi filiaali klientideks. AIB eesmärk on saada kliendile orienteeritud täisteenust osutavaks pangaks Balti regioonis.
Ernst &amp; Young

EY (endise nimega Ernst &amp; Young) on rahvusvaheline professionaalseid teenuseid osutav ettevõte, mille peakorter asub Suurbritannias Londonis. EY kuulub omas valdkonnas maailma suurimate selliseid teenuseid osutavate ettevõtete hulka ja on üks raamatupidamisettevõtete nn Suurest Nelikust.
Organisatsiooni moodustab igas riigis eraldi tegutsevate liikmesettevõtete võrgustik. Sel on 231 000 töötajat enam kui 700 kontoris 150 riigis üle kogu maailma. EY pakub äriühingutele audiitoriteenust (sealhulgas finantsauditit), maksu-, konsultatsiooni- ja nõustamisteenuseid.
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1849, kui Inglismaal loodi Harding &amp; Pullein. Praegune ettevõte asutati Ernst &amp; Whinney ja Arthur Young &amp; Co. ühinemise tulemusena 1989. Ettevõte tegutses Ernst &amp; Youngi nime all kuni aastani 2013, mil uueks nimeks sai EY.
Põrnainfarkt

Põrnainfarkt on põrna suunduva vere juurdevoolu vähenemise või lakkamise – paikse väheverelisuse ehk isheemia tagajärg. 
Põrnainfarktid tekivad põrna arteri või selle haru obstruktsiooni korral. 
Levinud põhjus on südame embolid, kuid ka lokaalne tromboos, vaskuliit ja põrna venitus võivad põhjuseks olla. 
Kuna põrna varustab nii põrna- kui ka maoarter, on infarkt tavaliselt segmentaalne, mitte üldine.
Põrnainfarkti seostatakse kõige sagedamini endokardiidi, samuti lümfoomi ja muude kasvajatega.
Peter Wohlleben

Peter Wohlleben (sündinud 1964. aastal Bonnis) on saksa metsnik ja looduskirjanik.
Looduslähedane metsamajandus.
Hümmeli valla metskonna juhina muutis Wohlleben sealse traditsioonilise majandamisviisi alates 1994. aastast võimalikult ökoloogiliseks. Kõigepealt loobuti täielikult taimekaitsevahendite kasutamisest. Tänapäeval on Hümmel üks väheseid omavalitsusi Saksamaal, kus puidukombaine ei kasutata. Selle asemel töötatakse trosside ja traktorite, metsatööliste ja osaliselt hobuste abil. 1996. ja 1998. aastal sai metskond Adenau valdade ühenduse eripreemia ökoloogilise metsamajandamise eest ning võitis 2010. aastal Saksamaa kodu- ja keskkonnaliidu võistluse. 2008. ja 2012. aastal osutus Hümmeli metskond väljavalituks konkursil "Deutschland – Land der Ideen". Sellise metsamajandusviisi väärtuse hindamiseks alustas Wohlleben koostööd Aacheni ülikooli keskkonnauuringute instituudiga.
Wohlleben algatas Hümmelis ka kaks eripärast kalmistumetsa inimestele, kes eelistavad matmispaika põlismetsas. Väljaspool neid matmispaiku sai Hümmeli metskond rahvusvahelise metsahoolekogu FSC tunnustuse ja metskond vastab Saksa looduslähedase metsahoolde liidu kriteeriumidele.
Wohlleben on ka projektide "Metsik pöök" ja "Kodanikujaht" algataja.
2017. aastal asutas Wohlleben koos Lidwina Hamacheri ja Kerstin Manhelleriga Hümmeli metsaakadeemia. Ettevõte korraldab metsa- ja metsamajandamise teemalisi seminare, kursusi ja matku, nõustab metsaomanikke ja metsandusfirmasid, müüb õppematerjale ja erialakirjandust ning tegeleb muude metsandusega seotud tegevustega.
"Puude salapärane elu".
Raamat "Puude salapärane elu" oli 2016. aasta Spiegeli raamatumüügiedetabeli tipus. Reaktsioonid teosele olid aga erinevad. Ühelt poolt kiideti teaduse hetkeseisu huvitavat ja valgustavat kajastust. Teisalt, erialaringkonnad ei võtnud raamatut kuigi tõsiselt, nad kritiseerisid autorit selle eest, et metsamajandusse on tagasi toodud liiga palju kulukat inimtööjõudu, ning heitsid talle ette metsamajanduse müstifitseerimist. Samuti öeldakse, et piir faktide ja oletuste vahel ei ole lugeja jaoks eristatav.
Boriss Troškin

Boriss Troškin (26. juuni 1946 Tallinn – 9. märts 1998 Tallinn) oli Eesti näitleja.
Õppis näitlejaks Moskva Kunstiteatri stuudiokoolis (õpetaja Pavel Massalski), lõpetas 1968. aastal.
1968. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Speleomatkamine

 
Speleomatkamine, ka koopamatkamine, on matkaliik, kus matkatakse koobastes.
1984. aastal pandi alus speleomatkamisele Eestis.
Imants Zauls

Imants Zauls (sündinud 20. septembril 1942 Ruhjas) on läti alpinist, Läti esimesi Džomolungma vallutajaid.
Ta on erialalt insener. Ta lõpetas 1980. aastal Kaliningradi Kalatööstuse ja –Majanduse Tehnilise Instituudi Riia osakonna.
Mägironimine.
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1975. aastal. 10. oktoobril 1993 tõusis ta koos Teodors Ķirsisi ja Ilgvars Paulsiga Läti ekspeditsiooni käigus kaheksatuhandelise Dhaulagiri (8167 m) tippu. 14. mail 1995 tõusis ta koos Teodors Ķirsisiga esimeste Läti alpinistidena Džomolungma (8848 m) tippu.
Edisoft

Edisoft on rahvusvaheline elektroonilise andmevahetuse (EDI) operaator ja süsteemide integratsiooniteenuste osutaja. Ettevõtte esindused asuvad Leedus, Lätis, Eestis, Kasahstanis ja Ukrainas.
Ajalugu.
Mihhail Ralkin asutas ettevõtte 1999. aastal Eestis. Esimene suur projekt oli Eesti Tolliameti elektroonilise andmetöötluse süsteemi toetamine, millega Edisoft tegeles kuni 2004. aastani, kuni Eestist sai täisõiguslik Euroopa Liidu liige. Seejärel asus Edisoft looma oma elektroonilise andmevahetuse platvormi – EDI Platform. 2006. aastal asutati esindused Leedus ja Lätis, Ukrainas ja Kashastanis.
Äritegevus.
Edisoft teenindab rohkem kui 5500 klienti, neist Balti riikides 1800 klienti. Ettevõtte klientideks on kaubandusketid, tarnijad ning logistika-, toiduainete tööstuse, ühiskondliku toitlustamise ja muude sektorite ettevõtted.
Ettevõtte klientideks on regiooni suurimad kaubandusketid (Maxima, Rimi, Prisma, Selver, K-Rauta), tunnustatud kaubamärkide (Coca-cola, Fazer, Valio, Acme, Tesa, Viči) tarnijad, suured hulgimüüjad (Sanitex, Daisena, Osama, Nordnet) ja paljud teised ettevõtted.
Vadim Prudnikov

Vadim Prudnikov (lätipäraselt "Vadims Prudņikovs") on Läti alpinist. 
Ta on töötanud Läti lennufirmas airBaltic lennukikomandörina.
2010. aastal oli ta Riia kohal lennuliikluse juhtimisega tegeleva 
riikliku aktsiaseltsi Latvijas Gaisa Satiksme juhatuse liige.
Alpinism.
Ta võttis osa International Mountain Guidesi korraldatud Džomolungma ekspeditsioonist ja selle käigus tõusis 25. mail 2012 Džomolungma (8848 m) tippu.
Sama ekspeditsiooni koosseisus jõudis tippu ka teine Läti mägironija Olga Kotova.
Olga Kotova

Olga Kotova (sündinud 27. septembril 1977 Riias) on Läti alpinist. 
Ta on esimene Baltimaade naisalpinist, kes on tõusnud maailma kõrgeima mäe tippu.
Kotova lõpetas Riia 40. Keskkooli ja 1998. aastal Moskva riikliku tööstusülikooli Riia filiaali magistrikraadiga majandusteaduses. Ta on töötanud 7 aastat kommertsdirektorina firmas Sāga. Ta on Baltic Commercial Aviation Trainingi asutaja ja juht.
Alpinism.
Ta võttis osa International Mountain Guidesi korraldatud Džomolungma ekspeditsioonist ja selle käigus tõusis 25. mail 2012 Džomolungma (8848 m) tippu. 
Samal päeval jõudis tippu ka teine Läti mägironija Vadim Prudnikov.
Isiklikku.
Lisaks mägedes ronimisele harrastab ta suusatamist, lumelauasõitu, sukeldumist ja lainelauasõitu. 
Ta valdab vabalt läti keelt.
Voldemārs Sprūžs

Voldemārs Sprūžs on läti alpinist. 
Ta on kuues Läti alpinist, kes on tõusnud maailma kõrgeima mäe Džomolungma tippu.
Tipputõusud kaheksatuhandelistele.
2011. aastal võttis ta osa Himalayan Experience'i korraldatud Manaslu ekspeditsioonist ja selle koosseisus tõusis 4. oktoobril selle kaheksatuhandelise mäe tippu (8163 m). Andmebaasi The Himalayan Database kanti sisse märkusega, et tegemist oli eeltipuga. 
Kaks aastat hiljem osales ta Himalayan Experience'i Džomolungma ekspeditsioonis ja selle käigus tõusis 28. mail 2013. Džomolungma (8848 m) tippu.
Irina Savuskan

Irina Savuskan (4. juuli 1905 Odessa – 14. november 1984 Tallinn) oli Ukraina karaiimi päritolu Eesti näitleja.
Aastatel 1912–1920 õppis ta Jevpatorija tütarlastegümnaasiumis. Aastatel 1929–1931 õppis näitlemist Tarass Ševtšenko nimelise Harkovi Draamateatri stuudios. 
Aastatel 1930–1941 töötas ta Ukraina NSV teatrites (Donetski muusika- ja draamateatris ja Kiievi noorsooteatris), 1941–1948 Vene NFSV teatrites ja 1948–1950 Daugavpilsi Draamateatris. 1950. aastal asus elama Tallinna. Aastatel 1950–1971 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Kristīne Kravcova

Kristīne Kravcova on läti alpinist. 
2011. aastal võttis ta osa Himalayan Experience'i Manaslu ekspeditsioonist ja selle käigus tõusis 4. oktoobril selle kaheksatuhandelise mäe tippu (8163 m). Samal päeval jõudis tippu ka teine Läti mägironija Voldemārs Sprūžs. Andmebaasi The Himalayan Database kanti mõlemad tipputõusud märkusega, et tegemist oli eeltipuga.
Mittetulundusühendus

Mittetulundusühendus on mittetulundusühingute, sihtasutuste ja seltsingute üldnimetus.
Līga Plakane

 Līga Plakane (sündinud 25. veebruaril 1970) on läti alpinist ja füsioloog.
Ta on esimene Baltimaade naisalpinist, kes on tõusnud üle 8000 m kõrguse mäe tippu.
Plakane lõpetas 1992. aastal Läti Ülikooli bioloogiateaduskonna füsioloogia erialal. Pärast doktoriõppe programmi läbimist kaitses ta 1998. aastal doktorikraadi bioloogias. 
Alates 2001. aastast töötab ta dotsendina Läti Ülikooli bioloogiateaduskonnas.
Alpinism.
Alpinismiga hakkas ta tegelema 14-aastaselt. Koos abikaaga Atis Plakansiga on ta osa võtnud enam kui kümnest ekspeditsioonist kõrgmäestikes.
Ta on tõusnud Mount McKinley (6194 m) tippu Alaska ahelikus ja Aconcagua (6960 m) tippu Andides. 2006. aastal tõusis ta Pamiiris Ismoili Somoni mäetippu.
Tõusud kaheksatuhandeliste tippu.
Ta üritas 2006. aastal tõusta Xixabangma (8027) tippu, kuid ebaõnnestunult: kõrgusel 7600 m tuli tagasi pöörduda.
2007. aastal võttis ta osa kolmeliikmelisest Läti Cho Oyu ekspeditsioonist ja tõusis koos Atis Plakansi ja Kaspars Klapkalnsiga 9. oktoobril lisahapnikuta selle kaheksatuhandelise mäe (8188 m) tippu.
2008. aastal võttis ta osa Läti 6. Himaalaja ekspeditsioonist, mille seekordne eesmärk oli tõusta maailma viienda mäe Makalu (8485 m) tippu. Tipputõus ei õnnestunud. 
Isiklikku.
Tema vanemad on mägironimist harrastanud teadlased Visvalža Švinkas ja Ruta Švinka. 
Tema abikaasa on alpinist Atis Plakans. Neil on kaks tütart.
Lunéville

Lunéville on omavalitsusega linn (vald) Prantsusmaa kirdeosas Meurthe-et-Moselle'i departemangus Meurthe'i jõe ääres.
Alfred Rebane

Alfred Rebane (9. juuli 1902 Suure-Jaani – 29. detsember 1986 Tallinn) oli eesti näitleja.
1922. aastal lõpetas ta Sõjakooli ja töötas 1940. aastani Eesti kaitseväe õppeasutustes kehalise kasvatuse juhina. 
Ta teenis Soomusrongide brigaadis, Korraldusvalitsuses ja 1. Soomusrongirügemendis kuni 1934. aastani, mil vabastati tegevteenistusest (leitnant, 1927)
Näitlejana alustas tööd 1922. aastal Valga Säde seltsi teatritrupis. Aastatel 1934–1935 oli Vanemuise, 1935–1936 Draamastuudio teatri ja 1936–1941 Tallinna Töölisteatri näitleja. 1942–1944 oli Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite näitetrupis. Aastatel 1944–1972 oli ta Tallinna Riikliku Draamateatri näitleja, 1950–1952 Draamateatri peanäitejuht. 1946. aastast oli ta ka Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi näitlejameisterlikkuse õppejõud. 
Ta on mänginud Tallinnfilmi filmides "Tagahoovis" (1956), "Perekond Männard" (1960), "Viini postmark" (1967) ja "Gladiaator" (1969), Eesti Telefilmi telemängufilmis Kolme katku vahel" (1970), aga ka Lenfilmi filmis "Mihhailo Lomonossov" (1955), A. Dovženko nimelise kinostuudio filmis "300 aastat tagasi" (1956), Mosfilmi filmisarjas "Sõda ja rahu" (1965–1967), M. Gorki nimelise kinostuudio filmis "Õhkulastud põrgu" (1967) ning NSV Liidu – Bulgaaria ühisfilmis "Varastatud rong" (1970).
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Jeunes filles au piano

„Neiud klaveri juures“ (prantsuse keeles "„"Jeunes filles au piano"“) on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Maal valmis 1892. aastal eratellimusena Pariisis Luxembourgi palees asuvale muuseumile.
Renoir kordas kompositsiooni veel kolmel õlimaalil ja kahel visandil, millest üks on teostatud õli- ja teine pastellvärvidega.
Teosed on avalikkusele vaatamiseks väljas Orsay muuseumis Pariisis, Metropolitani Kunstimuuseumis New Yorgis ja Talveaia muuseumis Pariisis.
Kreuzburg

Kreuzburg või Kreutzburg ('ristilinnus') on saksakeelne kohanimi:
Les Deux Sœurs

"Kaks õde" (prantsuse keeles „"Les Deux Sœurs"“), tuntud ka kui „Terrassil“ („"Sur la terrasse"“), on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Renoir pealkirjastas teose „Kaks õde”, esimene omanik Paul Durand-Ruel pani teosele nimeks „Terrassil”.
1881. aastal valminud maal on alates 1933. aastast Chicago Kunstiinstituudi kogus.
Muskuspart (perekond)

Muskuspart ("Cairina") on haneliste seltsi kuuluv perekond veelinde.
Perekonda kuulub üks liik – muskuspart ("Cairina moschata").
Varem arvati perekonda muskuspart ka tontpart ("Asarcornis scutulata").
Kööna

Kööna (läti keeles Ķoņi) on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Ķoņi valla halduskeskus. Küla asub 92,6 meetri kõrguse voore Ķoņi mäe (suhteline kõrgus 35 meetrit) keskosas, Riiast 154 ja endisest piirkonnakeskusest Naukšēnist 11 kilomeetri kaugusel.
Asulas asub Ķoņi mõisa ("Königshof") süda. Mõis rajati 1561. aastal küla juurde, mis kandis nime "Nouwenkull". 1599. aastal läks mõis Hans Köningi valdusse, kelle järgi sai see ka praeguse nime. Omakorda mõisa järgi sai uue nime ka küla. Aastail 2009–2021 kuulus küla Naukšēni piirkonda.
Vallavalitsus, raamatukogu ja rahvamaja asuvad küla keskusest kaks kilomeetrit lõuna pool endise hobupostijaama hoones.
Looduskaitse all on Kööna mõisa paju ümbermõõduga 7,15 meetrit.
Ķoņi mägi on Läti suurim voor. Selle pikkus on 9,6 kilomeetrit, laius 2,4 kilomeetrit. Voore suhteline kõrgus on 35 meetrit.
Tinamulised

Tinamulised ("Tinamiformes") ehk tinamud on lindude selts.
Sellesse kuulub ainult sugukond tinamulased, mis jaguneb kaheks alamsugukonnaks. Kokku on seltsis 47 Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas elavat linnuliiki. Nad on üks vanemaid tänapäevani eksisteerivaid lindude rühmi, kelle esimesi fossiile on leitud varasest Miotseenist. Traditsiooniliselt on neid peetud lennuvõimetute silerinnaliste lindude sõsarrühmaks, kuid uusimate uuringute põhjal on nad arvatud silerinnaliste hulka, see aga viitab asjaolule, et basaalsed silerinnalised linnud olid lennuvõimelised. 
Üldiselt on tinamud üsna maapealse eluviisiga, maapinnal kulgevad linnud. Lendamist enamasti väldivad ning ohu eest pagevad joostes. Nad on levinud kõikjal – alpiinsetest rohumaadest vihmametsadeni. Alamsugukonnad on üldjoontes jaotunud vastavalt elupaigale, alamsugukond "Nothurinae" on esindatud pampades ja avatud rohumaadel, "Tinaminae" aga metsastel aladel.
Üldised sugulussuhted.
Tinamu perekonna kladogramm, mis koosneb morfoloogial ja Bertelli &amp; Porzecanski (2004) molekulaarsetel uuringutel.
Loodi (Läti)

Loodi (läti "Lode") on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Loodi valla halduskeskus. Küla asub Ruhja jõe kaldal.
Küla on tekkinud endise Lode mõisa juurde. Nime on paik saanud sellest, et aastal 1504 läänistati sealsed maad Lodede suguvõsale. Nõukogude perioodil asus seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on raamatukogu. Seal asuvad Lode ja Tiltgali bussipeatus.
Vilpulka

Vilpulka on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Vilpulka valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel Pestava jõe kaldal, Riiast 160 ja endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 10 kilomeetri kaugusel.
Küla rajati Nõukogude ajal Gaisma kolhoosi keskasulana. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on lisaks vallavalitsusele ka algkool, postkontor, raamatukogu ja laululava, seal asub Vilpulka bussipeatus. 
Külas kasvav Vilpulka mäe kask on looduskaitse all.
Endzele

Endzele (Nõukogude ajal Straume) on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Jeri valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 70 meetri kõrgusel, Riiast 144 ja piirkonna keskusest Ruhjast 6 kilomeetri kaugusel.
1560. aastal rajati külla Endzele mõis ("Henselshof"). Nõukogude ajal rajati külla kohaliku kolhoosi Straume keskasula. 
Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on lisaks vallavalitsusele ka põhikool, raamatukogu ja postkontor. Endzeles asub Pīleņģi bussipeatus. 
Külas kasvavad Endzele pärnad on looduskaitse all.
Portrait de femme en noir

„Naine mustas“ (prantsuse keeles „Portrait de femme en noir“) on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Umbes 1876. aastal valminud teos on külastajatele vaatamiseks väljas Peterburis Ermitaaži saalis nr 407 (Peastaabi hoones).
Trp-operon

"trp"-operon on trüptofaani tootmisega seotud geenide kogum (operon). See oli esimene avastatud negatiivselt represseeritud operon.
Selle operoni koosseisu kuuluvad viis struktuurgeeni ("trpE, trpD, trpC, trpB, trpA") ja üks regulaatorgeen ("trpR").
"trp"-operoni avastas Jacques Monod juhitav teadusrühm 1953. aastal uurides "E. coli" baktereid. Hiljem on neid operone leitud veel mitmetest organismidest.
"E. coli" "trp"-operoni uurimisel avastati transkriptsiooni atenuatsioon.
"trp"-operoni toimimismehhanism.
Oletatavad mRNA sekundaarstruktuuride ning liiderpeptiidi trüptofaani biosünteesi ensüümide regulatsioonimehhanismid on:
Ribosoomi paigutumine määrab kindlaks, milline sekundaarstruktuur moodustub ning kas transkriptsioon jätkub või peatub.
Kiiver-pärlkana

Kiiver-pärlkana ("Numida meleagris") on linnuliik kanaliste ("Galliformes") seltsist pärlkana ("Numida") perekonnast. Kiiver-pärlkana on oma perekonna ainus liik. Kiiver-pärlkana on levinud Aafrika mandril allpool Saharat, kuid teda on introdutseeritud ka Brasiiliasse, Austraaliasse ja Euroopasse (nt Lõuna-Prantsusmaale).
Taksonoomia.
Kiiver-pärlkana ladinakeelse nime liigiepiteet on ühine metsiku kalkuni ("Meleagris gallopavo") perekonnanimega, kuna esmased Põhja-Ameerikasse saabujad ajasid linnud lihtsalt segamini.
Liigikirjeldus.
Kiiver-pärlkana on suur 53–58 cm pikkune lind, kellel on ümara üldkujuga keha ja väike pea. Kehamass on umbes 1,3 kg. Hundsulestiku värvus on must-hall valgete tähnidega. Nagu ka teistel pärlkanalastel, on kiiver-pärlkana pea sulgeteda, pea kohal asub kollakas või punakas kiiver, silmade ümbrus ning lokutid on sinise ja punase kirjud. Tiivad on lühikesed ja ümarad, saba on samuti lühike. Alamliike eristatakse lokutite ning kiivri kuju, suuruse ja värvi järgi.
Alamliigid.
Kiiver-pärlkanal on üheksa tunnustatud alamliiki:
Silver Rattasepp

Silver Rattasepp (sündinud 14. juunil 1978) on eesti semiootik ja tõlkija. Endine ja esimene trummar Eesti "folk metal" ansamblis Metsatöll.
Baieri-Landshut

Baieri-Landshut (saksa: "Bayern-Landshut") oli hertsogkond Saksa-Rooma riigis aastatel 1353 kuni 1503.
Ajalugu.
Hertsogkonna loomine tulenes keiser Ludwigi surmast. 1349. aasta Landsbergi lepinguga, mis jaotas Ludwigi impeeriumi, said tema pojad Stephan, Wilhelm ja Albrecht ühiselt Alam-Baieri ja Madalmaad. Neli aastat hiljem, aastal 1353 jaotati pärandit taas Regensburgi lepinguga; Stephan sai uue Baieri-Landshuti hertsogkonna. Aastal 1363 sai Stephan ka Ülem-Baieri hertsogiks, mis taasühendati seejärel Baieri-Landshutiga. Pärast Stephani surma valitsesid tema kolm poega hertsogkonda ühiselt. Kuid aastal 1392 jaotati Baieri-Landshut kolme hertsogi vahel ja nii eraldusid sellest Baieri-München ja Baieri-Ingolstadt.
Aastal 1429 ühendati Baieri-Landshutiga Baieri-Straubingi osi, nagu ka aastal 1447 kogu Baieri-Ingolstadti hertsogkond. Baieri-Landshut oli nüüd rikkaim Baieri osa, ka Rattenbergi ja Kitzbüheli kaevanduste ja uuendusliku valitsemise tõttu. Hertsogite residents oli aastani 1475 Trausnitzi lossis Landshutis, siis koliti see teise residentsi Burghauseni lossi.
Hertsogkond kestis kokku 150 aastat, kuni Georg Rikka surm päästis valla Landshuti pärilussõja. Sõja lõppedes aastal 1505 jaotati maa äsjaloodud Pfalz-Neuburgi hertsogkonna ja Baieri-Müncheni vahel. Kufstein ja Kitzbühel loovutati Saksa-Rooma keisrile Maximilian I-le kompensatsiooniks tema toetuse eest Baieri-Münchenile ja ühendati seejärel Tirooliga.
Straume

Straume on asula Norras Nordlandi maakonnas, Bø valla keskus. Ta asub Langøya saarel.
2013. aastal oli külas 309 elanikku.
Ramata vald

Ramata vald (läti keeles "Ramatas pagasts") on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Mazsalaca, Sēļi, Skaņkalne, Vilpulka ja Ipiku valla ning Limbaži piirkonna Staicele vallaga. Põhjas piirneb vald Eesti Saarde ja Mulgi vallaga (varem Abja vallaga).
Valla pindala on 171 km². 2010. aasta seisuga elas seal 505 inimest. Valla keskus on Ramata küla, vallavanem on Inguna Liepiņa.
Valda jääb Ramata algkool.
Ajalugu.
Vald tekkis aastal 1945, mil Mazsalaca vallast eraldati Ramata külanõukogu. Aastal 1954 liideti sellega Ziediņi külanõukogu, aastal 1965 aga osa Mazsalaca linnapiirkonnast. Aastal 1971 liideti osa külanõukogust Ipiki külanõukoguga, aastal 1977 liideti külanõukoguga aga osa Staicele linnapiirkonnast. 1990. aastal moodustati külanõukogust Ramata vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Mazsalaca piirkonda.
Muinsusmälestistest on regionaalse kaitse all Ramata ja Āboliņi muinaskalmed, kohaliku kaitse all aga Lejāņi asulapaik.
Loodus.
Valla idaosa asub Tālava madaliku Burtnieki tasandikul, lääneosa aga Kesk-Läti madaliku Metsepole tasandikul. Valla kõige kõrgem koht ulatub 75 meetrit üle merepinna. Idaosas on palju rabasid. Valda jäävad mitmed suured sood, neist suurim on 2903 hektari suurune Saklauris-Oļļa soo, mis läheb põhjaosas üle Sookuninga looduskaitsealal asuvaks Rongu rabaks. Soos asuvad 162 hektari suurune Lielezers ja 23 hektari suurune Mazezers. Vallas voolab Salatsi jõgi, mille kallastel, samuti selle lisajõgede kallastel, on paljandumas liivakivi. Salatsi jõe ääres asub ka valla madalaim koht (34,5 meetrit). Maavaradest leidub vallas savi, liiva ja kruusa. Vallas asub Läti suuruselt 18. rändrahn Ramata Suurkivi, mille pikkus on 5,9, laius 3,8 ja kõrgus 3,3 meetrit.
Looduskaitse all on Ramata Suurkivi, Ķizlokise künnapuu, Kolla künnapuu, Kolase remmelgas, Raudīši pärn, Kolase jalakas, Zariņi pajud, Raudīši paju, Kolase paju, Silaunieki pärn, Upeslejase kuusk, Jaunpeidi tamm, Mazpeidi lehis, Veckalēji tamm, Piģelnieki tamm, Zauliņi tamm, Mežgalese tamm ja Piģelnieki paju. Valla põhjaosa jääb Ziemeļu purvi (Põhjasoode) hoiualale, valla lõunaosa aga Salatsi oru loodusparki.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 407 lätlast, 27 venelast, 4 ukrainlast, 1 poolakas ja 2 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Ramata

Ramata (eesti keeles "Raamatu") on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Ramata valla halduskeskus. 
Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel, Riiast 160 ja endisest piirkonnakeskusest Mazsalacast 11 kilomeetri kaugusel. Külas on lisaks vallavalitsusele ka algkool, raamatukogu, kultuurimaja ja postkontor. Seal asub Ramata bussipeatus. Looduskaitse all on külas asuv kuivanud hõberemmelgas.
Küla on nime saanud Salatsisse voolava Raamatu jõe järgi, mis omakorda on nime saanud Eestis asuva Raamatu küla järgi. Küla kohal asus Mellāķīši karjamõis ("Mellakiesch"). Nõukogude ajal ehitati küla välja kohaliku Austrumsi (varem Ramata) sovhoosi keskasulana. Aastail 2009–2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
Baieri-München

Baieri-München (saksa: "Bayern-München") oli aastatel 1392 kuni 1505 hertsogkond Saksa-Rooma riigis.
Ajalugu.
Pärast Stephan II surma aastal 1375 valitsesid tema pojad Stephan III, Friedrich ja Johann II ühiselt Baieri-Landshuti. Seitsmeteistkümne aasta järel otsustasid vennad ametlikult oma pärandi jagada. Johann sai Baieri-Müncheni, Stephan sai Baieri-Ingolstadti, samas Friedrich sai kõik, mis Baieri-Landshutist järele jäi. Aastal 1429 ühendati Baieri-Straubingi osi, sealhulgas Straubingi linn, Baieri-Müncheniga. Hertsogkond kestis veidi üle saja aasta, enne kui Baieri hertsog Albrecht IV alla taasühendati.
Neiu lehvikuga

„Neiu lehvikuga“ (prantsuse keeles „La Femme à l'éventail“), tuntud ka kui „Preili Fournaise’i portree“, on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Umbes 1880. aastal valminud teos on külastajatele vaatamiseks väljas Ermitaaži saalis nr 320 (Talvepalee hoones).
Brooks Wheelan

Brooks Wheelan (õieti Brooks Patrick Wheelan; sündinud 21. augustil 1986 Cedar Rapidsis Iowa osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Richard Lovett

Richard Lovett (1692–1780) oli Inglise teadlane ja Worcesteri katedraali ametnik.
Lovett on tuntud eelkõige ühe esimese eksperimentaatorina elektrišokiteraapias. Katsetulemused avaldas ta kõigepealt raamatus "The Subtil Medium Prov'd" ("Subtiilne meedium tõestatud", 1756), mis oli esimene ingliskeelne käsiraamat elektri meditsiinilisest kasutamisest, ning seejärel teoses "The Electrical Philosopher" ("Elektriline filosoof", 1774). Enda väitel suutis ta ravida elektriga mitte üksnes vaimuhaigusi nagu hüsteeria, vaid ka muid vaevusi nagu haiget kurku.. Lovetti elektrilise eetri teooria põhines suuremas osas Isaac Newtoni kirjeldatud teoreetilistel alustel.
Ants Toiger

Ants Toiger (20. jaanuar 1910 Abaja küla, Viru-Nigula kihelkond, Virumaa – 14. jaanuar 1979 Rakvere) oli eesti näitleja.
Ants Toiger sündis väiketalupidaja perekonnas. Õppis Rannu algkoolis, 1926. aastal lõpetas Rakvere Linna Ühisgümnaasiumi.
Nooruses juhtis Rannu küla näiteringi. Aastatel 1936–1938 mängis Ugala teatris, 1938–1939 Tartu Töölisteatris, 1939–1941 Valga Säde teatritrupis, 1941 Vanemuise teatris, 1942–1944 Draamateatris, 1944–1947 taas Vanemuises. 1948. aastast surmani oli ta Rakvere Teatri näitleja.
1986. aastal paigaldati Rannu koolimaja seinale Ants Toigeri mälestusplaat.
Eino Kõiv

Eino Kõiv (28. veebruar 1926 Sadala vald – 13. november 2016) oli eesti rahvamuusik, dekoraator ja näitleja. 
Ta lõpetas 1943. aastal Tartu Tööstuskooli 9. klassi, teenis aastatel 1944–1950 Nõukogude armees. Aastatel 1951–1970 töötas maalrina, aastatel 1970–1978 Vanemuise teatris butafoor-dekoraator, aastatel 1978–1985 tuletõrjeülemana ja aastatel 1985–2004 tuletõrjevalvurina. 
Kõiv on mänginud Vanemuise lavastustes ning alates 1960. aastast ka Eduard Vilde nimelises Tartu Rahvateatris. Peale selle on ta tegutsenud aastatel 1990–2005 laulumehe ja lõõtspillimängijana (1996 ilmus Eino Kõivu helikassett "Pihtimus: laulud lõõtspilli saatel").
Clermont-Ferrand

Clermont-Ferrand on linn Prantsusmaal, Puy-de-Dôme'i departemangu ja endise Auvergne'i piirkonna keskus.
Clermont-Ferrand on üks Prantsusmaa vanimaid linnu. Rooma ajal kandis see nime Augustonemetum ja oli avernide keskus.
Linnas asuv Notre-Dame du Porti romaani kirik kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. 13. sajandi gooti katedraal kesklinnas on alates 1862. aastast Prantsusmaa kultuuriministeeriumi staatusega "monument historique".
Clermont-Ferrand oli matemaatiku ja filosoofi Blaise Pascali kodulinn.
Saulius Damulevičius

Saulius Damulevičius (sündinud 25. septembril 1982 Kaunases) on leedu alpinist, kes esimese Leedu mägironijana on tõusnud kaheksatuhandelise K2 (8611 m) tippu.
Aastatel 2012–2016 oli ta Leedu Alpinismi Assotsiatsiooni president. 
Damulevičius lõpetas 2001. aastal Kaunase jesuiitide gümnaasiumi. Ta tegutseb ka fotograafina.
Mägironimine.
2004. aastal tõusis Damulevičius Alpides Mont Blanci (4808 m) tippu. 
2013. aasta juunis võttis ta osa Aleksandra Dziki juhtimisel toimunud rahvusvahelisest mägiekspeditsioonist Nanga Parbatile (8125 m) Gilgit-Baltistani provintsis Pakistani loodeosas. 23. juunil tabas mäe jalamil (4200 m kõrgusel) asuvat baaslaagrit Ţālebāni terrorirünnak, mille käigus hukkus 11 alpinisti, sealhulgas tema ekspeditsioonikaaslane ja kaasmaalane Ernest Markšaitis.
2016. aastal osales ta Kõrgõzstani Himaalaja ekspeditsioonil ja tõusis 30. septembril Manaslu (8163 m) tippu. 2019. aastal tõusis ta oma teise kaheksatuhandelise mäe tippu (Karakoramis Gasherbrum II (8034 m)).
Juulis 2022 tõusis Damulevičius Karakoramis lisahapnikku kasutamata esmalt Broad Peaki (8051 m) ja seejärel (28. juulil) K2 (8611 m) tippu.
Anton Suurkase nimeline kirjandusauhind

Anton Suurkase nimeline kirjandusauhind on üliõpilasseltsi Veljesto poolt 1990. aastal asutatud kirjandusauhind.
Selle auhinnaga "tunnustati kirjanikke, kes on tõhusaimalt kaasa aidanud lugeja maitse mandumisele ja õõnestanud tema põikpäist usku sõna jõusse". Selles on naljaga pooleks vihje liigkirjutamisele. 
Kirjandusauhinnaga meenutatakse viljakat eesti kirjameest Anton Suurkaske.
Helle Raa

Helle Raa (sünninimi Benita Luts, 1942. aastast Helle Eskola; 14. märts 1908 – 27. detsember 1990) oli eesti näitleja.
Ta õppis Tartu Pedagoogilises Progümnaasiumis.
Aastatel 1934–1937 oli ta Ugala teatri näitleja, 1937–1944 mängis Tallinna Töölisteatris, 1944–1948 Noorsooteatris, 1948–1949 Draamateatris. Aastatel 1953–1954 mängis külalisesinejana Nukuteatris, 1955–1970 oli Nukuteatri koosseisuline näitleja, hiljem töötas Nukuteatris teenindava töötajana (riidehoidja, valvur).
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Ta oli abielus näitleja Olev Eskolaga (1914–1990).
Aleksis Avasalu

Aleksis Avasalu (enne eestistamist Aleksei Avesson; 12. november 1914 Keava – 21. september 1976 Tallinn) oli eesti kontrabassimängija.
Ta lõpetas 1934. aastal Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1939. aastal Tallinna Pedagoogiumi. Aastatel 1936–1941 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Hugo Lepnurme klassis orelit, mis jäi lõpetamata oreli eriala klassi sulgemise tõttu. 
1941. aastal mobiliseeriti Avasalu tööpataljoni Arhangelski oblastis ja 1942 õnnestus tal pääseda Eesti diviisi. Pärast riiklike kunstiansamblite moodustamist õppis ta iseseisvalt kontrabassimängu ning esines Leningradi Raadios Rostislav Merkulovi ja Roman Matsovi juhatusel nii estraadi- kui ka sümfoonilistes muusikakollektiivides. 
1946. aastal lõpetas ühe õppeaastaga Tallinna Riikliku Muusikakooli (konservatooriumi eel- ja keskkursus lahutati kõrgemast astmest 1941. aasta veebruarist) kontrabassi erialal Johannes Kuusemetsa klassis. 
1930. aastatel mängis ta Tallinna tantsuorkestrites, sealhulgas ansamblis Kuldne Seitse. Teise maailmasõja aastatel (1941–1944) mängis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite sümfooniaorkestris. 1944. aastast oli ERSO kontrabassimängija, aastatel 1961–1971 kontrabassirühma kontsertmeister. Lisaks mängis ta Emil Laansoo ansamblis ja Tallinna Kammerorkestris.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Rem Blum

Rem Blum (vene keeles Рэм Наумович Блюм-Русак, 2. oktoober 1925 Mogiljov – 1. juuni 1989 Tartu) oli juudi päritolu Eesti filosoof.
Ta oli pärit Valgevene NSV-st. 1937. aastal kolis perekond Leningradi lähedale. 1950. aastal lõpetas ta Leningradi ülikoolis filosoofia eriala ja eksternina ajaloo eriala. 1961. aastal sai filosoofiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Перерастание народно-демократической революции в революцию социалистическую в Венгрии". 1975. aastal sai filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Проблема революции в общественной мысли второй половины XIX века" (Revolutsiooni küsimused 19. sajandi teise poole ühiskondlikus mõtlemises).
1951. aastast töötas Tartu Riikliku Ülikooli filosoofiakateedris, aastatel 1951–1964 vanemõpetaja, 1965–1977 dotsent, 1977–1989 filosoofia ajaloo professor.
1945. aastast oli ta NLKP liige. Oli TRÜ ja Tartu linna parteikomitee liige. Perestroika ajal oli ta Eestimaa Rahvarinde rahvavolikogu liige.
Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Edita Horrell

Edita Horrell, varem Edita Nichols, sünninimi Edita Uksaitė (sündinud Leedu NSV-s) on leedu päritolu alpinist. 
Ta on esimene leedulanna, kes on tõusnud Džomolungma tippu (22. mail 2013).
1996. aastal asus ta elama välismaale, algul Prantsusmaale, seejärel Kanadasse, hiljem Ameerika Ühendriikidesse. Šveitsi peab ta oma teiseks koduks.
Ta on töötanud ÜRO humanitaarabi andvates allorganisatsioonides.
Tatjana Laid

Tatjana Laid (sünninimi Tatjana Vorobjova; sündinud 10. jaanuaril 1944) on eesti baleriin ja balletiõpetaja.
1964. aastal lõpetas ta Tallinna Koreograafiakooli.
Aastatel 1964–1989 oli ta Estonia balletisolist. Aastatel 1984–1989 oli ta Tallinna Koreograafiakoolis balletiõpetaja. 1990. aastast töötas Estonias balletirepetiitorina. Viimastel aastatel on ta olnud Esperanza Tantsukooli koreograafia- ja balletiõpetaja.
Enno Kross

Enno Kross (18. veebruar 1935 Viljandimaa – 26. veebruar 2018) oli eesti arst, karskusliikumise tegelane ja terviseedendaja, üks esimesi Eesti neuroanestesiolooge ja intensiivraviarste.
Kross lõpetas 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ning asus tööle tol ajal Eesti ainsas intensiivraviosakonnas Tartu närvikliiniku hingamiskeskuses. See oli üks vähestest intensiivraviüksustest endises Nõukogude Liidus.
Aastatel 1964–1996 oli ta hingamiskeskuse (nüüd TÜ Kliinikumi anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku neuroanestesioloogia osakond) juhataja. Tolleaegsetes nn plaanimajanduse tingimustes oskas ta luua vajalikke sidemeid ning osakond oli oma aja kohta hästi varustatud kunstliku hingamise aparatuuri ja muude vajalike vahenditega, muu hulgas ka importkaubaga lääneriikidest.
Pensionile jäädes sai talle uueks väljakutseks karskusliikumine ja vigastuste ennetamine. Kross on Eesti Karskusliidu AVE asutajaliige, 2004–2008 oli ta AVE aseesimees ja juhatuse liige. 
Ta on olnud ka MTÜ Naabrusvalve Keskuse poolt algatatud vigastuste ennetamise projekti "Turvaline Tartu" eestvedaja ning selles aktiivne kaasalööja.
2001. aastal koostas Kross brošüüri "Lapsed, noorukid ja alkohol", mis on üks vähestest sel teemal ilmunud trükistest Eestis. Nendel teemadel on ta esinenud ka mitmetel rahvusvahelistel üritustel. Sotsiaalministeeriumi korraldatud ideekonkursil "Turvaline Eesti" sai Krossi projekt ergutuspreemia.
Ta on osalenud paljudel liigse alkoholi tarbimise ja riskikäitumise vähendamisele suunatud üritustel ning korraldanud neid. Ta on olnud mitmete sellealaste õppefilmide konsultant ja ise osalenud nendes. Tema tegevus turvalisuse edendajana on leidnud rohkelt tunnustust. Ta sai 2008. aastal Ruta Kruuda Fondi peastipendiumi. Eesti Tervisedenduse Ühing autasustas teda 2013. aastal kuldmärgiga. 
Ta on Eesti Anestesioloogide Seltsi asutajaliige.
Krossi juhendamisel on valminud 3 doktori- ja 10 kandidaadiväitekirja, samuti rohkelt publikatsioone ja konverentsiettekandeid. Enno Kross on paljude ettekannete ja publikatsioonide autor.
Nathan Houser

Nathan Houser (sündinud 10. märtsil 1944) on USA filosoof ja semiootik, Charles Sanders Peirce'i uurija.
Ta on ülikooli Indiana University – Purdue University Indianapolis filosoofia emeriitprofessor. Houser on väljaande "Writings of Charles S. Peirce" peatoimetaja. Koos Christian J. W. Kloeseliga andis ta välja kaheköitelise valimiku "".
Looming.
Mudelite peirce'ilik klassifikatsioon.
Artiklis "A Peircean classification of models" paneb Houser ette, kuidas mudeleid Charles Sanders Peirce'i vaimus klassifitseerida.
Mudelid on ikoonid. Tuleb uurida Peirce'i ikoonide klassifikatsiooni, et rakendada seda mudelitele, et aidata teadmist mudelite kohta korrastada ja mõista, kuidas need töötavad. Ikoonid jagunevad adumilisteks ikoonilisteks omadusmärkideks, adumilisteks ikoonilisteks üksikmärkideks ja adumilisteks ikoonilisteks reegelmärkideks. Mudelid, mis on adumilised ikoonilised omadusmärgid, on olemuslikult kvalitatiivsed ning representeerivad ehk modelleerivad objekte, jagades ehk dubleerides nende olulisi omadusi. Värvinäidis modelleerib värvust, lusikatäis kastet, mida kokk maitseb, modelleerib kaste maitset. Mudelid, mis on adumilised ikoonilised üksikmärgid, on olemuslikult tegelikud asjad ja sündmused ning modelleerivad üksikobjekte või -sündmusi, olles nendega piisavalt sarnased. Arhitekti joonis modelleerib kavandatavat maja; liiklusmärk, mis kujutab hüppavat põtra, modelleerib võimalikku sündmust, milleks tuleb valmis olla. Mudelid, mis on adumilised ikoonilised reegelmärgid, on olemuslikult üldised ja seadusesarnased ning modelleerivad, näidates tüüpi, mida kõik üksikjuhtumid peavad kehastama või millega vastavuses olema. Geomeetrilised joonised tahvlil modelleerivad kujundeid, mida nad ligikaudselt kehastavad ning mida kõik üksikjuhtumid peavad kehastama, ja algebraline valem modelleerib suhet, mida ta väljendab. Iga mudeliliigi korral on nii, et kui sarnasus modelleeritava objektiga on piisavalt suur, siis võib öelda, et mudel on objektiga relevantses suhtes isomorfne, aga Houser pole kindel, et see alati kehtib.
Raivo Kuremaa

Raivo Kuremaa (ka Raimond või Raimund Kuremaa; 20. oktoober 1924 Paluküla, Ingliste vald, Harjumaa – 15. märts 1983 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Aastatel 1939–1941 õppis ta Rapla Keskkoolis. 
Aastatel 1942–1943 töötas näitlejana Estonia teatris ja 1944–1948 Noorsooteatris, õppides samal ajal Noorsooteatri nukutrupi õpperühmas. Aastatel 1948–1952 oli ta Draamateatri, 1952. aastast surmani aga Nukuteatri näitleja; tegutses samas lavastajana. 
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Aldas Baltutis

Aldas Baltutis (sündinud 1970) on leedu alpinist.
Ta on kolmas Leedu alpinist, kes on tõusnud Džomolungma (8848 m) tippu. Tipputõus toimus 15. mail 2007.
Ta kolis oma perega Tian Shani eelmäestiku alale, et oma alpinismiharrastust mugavamalt realiseerida. Tema põhitegevuala on majandusalane nõustamine.
Ta tegutseb ka fotograafina.
Sēļi

Sēļi on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Sēļi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel, Riiast 149 ja endisest piirkonnakeskusest Mazsalacast 11 kilomeetri kaugusel. 
Külas on lisaks vallavalitsusele ka rahvamaja, raamatukogu ja postkontor. Sealne tuulik ja vallakooli hoone on arhitektuurimälestistena kohaliku kaitse all. Külas asub Sēļi bussipeatus.
XVI sajandi teisel poolel rajati küla kohale Sēļi mõis ("Sehlen"). Selle esimene omanik oli Sēlpilsi valitseja Kaspar Zybork von Vislingen, kes sai selle lääniks Zygmunt II Augustilt. Nõukogude ajal ehitati küla välja kohaliku kolhoosi Ziemeļi keskasulana. Aastail 2009–2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.
Külas kasvav saar ümbermõõduga 4,28 meetrit ja Sēļi mõisapargi pärn ümbermõõduga 3,98 meetrit on looduskaitse all.
Selvavutlased

Selvavutlased ("Odontophoridae") on väikest kasvu vutisarnased linnud kanaliste ("Galliformes") seltsist. Sugukond on levinud Kanadast Brasiiliani. Lisaks on kaks liiki – kalifornia tuttvutt ja nurmvutt – introdutseeritud Uus-Meremaale. Sugukonda kuuluvad ka Aafrikas levinud rahnukana ja uganda frankoliin. Selvavutlased on levinud erinevates elupaikades vihmametsadest kõrbeteni. Mõned liigid on võimelised asustama ka külma kliimaga alasid. Kokku on selvavutlaseid 34 liiki, mis jaotuvad 10 perekonna vahel.
Kirjeldus.
Selvavutlased on lühikeste tiibade, kaela ja sabaga kanalised (va perekond "Dendrortyx," kelle esindajad on pikasabalised). Nokk on lühike, kergelt kaardus ja saagjaservaline. Jalad on lühikesed, kuid tugevad ja kannusteta. Selvavutlased pigem jooksevad kui lendavad ning ohu eest põgenevad samuti joostes või end peites, lendamist kasutavad viimase võimalusena. Hundsulestik varieerub tuhmist värvikirevani, mitmetel liikidel on peas tanud või erksad suled. Suguline dimorfism avaldub isaste heledama sulestikuna.
Käitumine ja ökoloogia.
Selvavutlased on arad päevalinnud ja enamuse elust veedavad maapinnal ringi liikudes. Ka puudel magavad selvavutid toituvad üksnes maapinnal olles. Nad on toitumiselt generalistid, süües nii putukaid, seemneid, rohtu kui taimede mugulaid. Kõrbetes elavad selvavutid on eelkõige seemnetoidulised. 
Enamik teadmisi paljunemisbioloogia kohta pärineb Põhja-Ameerika liikidelt, kuna nad on rohkem uuritud kui neotroopika liigid. Sugukonna esindajad on valdavalt mongaamsed, pesa ehitatakse maapinnale. Kurna suurus on 3–15 muna, jäädes enamikul liikidest 10–15 vahele. Haudevältus on olenevalt liigist 16–30 päeva. Tibud on pesahülgajad: lahkuvad pesast kohe pärast kuivamist ning ühinevad pererühmaga.
Kalifornia tuttvutt ja nurmvutt on tähtsad jahilinnud, nende liikide asurkonda on jahinduse eesmärgil ka laiendatud ning nad pole ohustatud liikide seas. Lisaks kasvatatakse neid jahilindudena. Mõned liigid on inimtegevuse tõttu ohustatud, näiteks Mehhikos levinud hallkurk-händvutt, keda ohustab elupaikade vähenemine ja illegaalne küttimine.