tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Konserv

Konserv, ka hoidis, on õhukindlas pakendis (klaaspurk, plekktoos jne) hoidistatud ehk kauasäilivaks muudetud toiduaine. 
Konservi pikaajaline säilimine tagatakse toiduainete riknemist põhjustavate hallitus- ja pärmseente ning bakterite hävitamisega kuumtöötlemise (pastöörimine, steriliseerimine) abil. 
Konservid võivad sisaldada ka vürtse ja konservante (keedusool, äädikhape, bensoehape jpt).
Konserve valmistatakse puu- ja köögiviljadest, marjadest, lihast ning kalast.
Märgpiire

Märgpiire ehk märgperimeeter on voolava vedeliku kokkupuutejoon voolu ristlõike liikumatu piirdega (elavlõige), v.a vabapind (pind vedeliku ja gaasilise keskkonna vahel). Selleks piirdeks võib olla voolusäng või ka seisev vedelik.
Vooluristlõige

Vooluristlõige ehk elavlõige on hüdrotehnikas voolu lõikav pind, mis asetseb voolujoonega risti. Sellest jääb välja nn surnud ala, kus vedelik ei liigu.
Periood

Periood ehk võnkeperiood on korduva muutuse tsükli kestus. Perioodi tähis on formula_1 ja ühik SI-süsteemis sekund (s).
Periood on pöördvõrdeline sagedusega:
formula_2 
kus formula_3 on sagedus. 
Näiteks elektrivõrgu sagedusel 50 Hz on elektrivoolu võnkeperiood 
formula_4
Füüsikas kasutatakse perioodi mõisted peamiselt seoses võnkumiste ja lainetega. Perioodiliselt muutuvad nähtused on näiteks ka pöörlemine ja tiirlemine.
Periood (täpsustus)

Periood on mitmetähenduslik sõna:
Kineetiline energia

Kineetiline energia on energia, mis on kehal tema liikumise tõttu. Keha kineetiline energia on võrdne tema kiirendamiseks tehtud tööga ning sõltub keha massist ja kiirusest.
Kineetilise energia kui füüsikalise suuruse tähis on formula_1 (või formula_2) ja mõõtühik džaul (J).
Kineetiline energia klassikalises mehaanikas.
Kui kiirendada keha paigalseisust konstantse jõuga formula_3, siis teeb see jõud teepikkusel formula_4 tööd
formula_5.
Jõud formula_3 annab kehale massiga formula_7 ühtlase kiirenduse formula_8. Newtoni teise seaduse seaduse kohaselt formula_9, seega
formula_10.
Aja formula_11 jooksul läbib keha ühtlasel kiireneval liikumisel teepikkuse formula_12 ja saavutab kiiruse formula_13. Järelikult kandub kehale töö
formula_14.
See kiirendustöö on võrdne kehale antud kineetilise energiaga: 
 formula_15.
Kui keha jätkab liikumist püsival kiirusel, säilib tema kiirenemisel saadud kineetiline energia (hoog). Kui näiteks auto massiga formula_16 liigub kiirusega formula_17, on tema kineetiline energia formula_18.
Sarnase valemiga saab arvutada ka fikseeritud telje ümber pöörleva keha kineetilise energia:
 formula_19,
kus formula_20 on keha inertsimoment nimetatud telje suhtes ning formula_21 on nurkkiirus.
Keha kineetiline energia võrdub tööga, mida ta on suuteline seismajäämiseni sooritama (energia ongi töö varu). 
Kineetiline energia relativistlikus mehaanikas.
Kui keha liikumiskiirus on lähedane valguse kiirusele, peab kineetilise energia arvutamisel arvesse võtma keha massi kasvu. Keha liikumisenergiat väljendab siis valem
 formula_22,
kus
 formula_70 on keha mass paigalseisus,
formula_24 on keha kiirus kõrvalseisva vaatleja jaoks,
formula_25 on valguse kiirus. 
Kineetiline energia hakkab siiski märgatavalt kasvama alles väga suurel kiirusel. Näiteks kiirusel formula_26 km/s erineb selle valemiga arvutatud tulemus klassikalise mehaanika järgsest tulemusest 1 protsendi võrra.
Meger

Meger ehk megaoommeeter on kantav mõõteriist väga suurte takistuste mõõtmiseks kõrgel pingel (250, 500, 1000 ja 2500 V, mida mõõteriist ise genereerib. Kasutatakse põhiliselt elektroenergeetikas elektrikaablite, elektrimasinate mähiste jm isolatsioonitakistuse mõõtmiseks.
Meger koosneb tavaliselt kaheraamilisest magnetelektrilisest logomeetrist, mille skaala on gradueeritud kilo- ja megaoomides, vändaga käitatavast alalisvoolugeneraatorist pingega 100...2500 V ja ühendusjuhtmetest.
Logomeetri näit sõltub ainult tema kahte mähist (ja nendega jadamisi ühendatud takistusi) läbivate voolude suhtest, mitte toitepinge väärtusest ega liigist (alalis- või vahelduvpinge).
Takistus

Takistus on elektrotehnikas füüsikaline suurus, mis iseloomustab juhi omadust avaldada elektrilaengute liikumisele takistavat mõju.
Alalisvooluahelas, milles puudub elektromotoorjõu allikas, võrdub takistus "R" elektriahelale rakendatud pinge "U" ja seda ahelat läbiva voolu "I" jagatisega:
 formula_1
Alalisvoolu korral on juhi takistus arvutatav valemiga:
formula_2 
kus "l" on juhi pikkus meetrites, "A" ‒ juhi ristlõike pindala ruutmeetrites ja "ρ" ‒ materjali eritakistus oom-meetrites (Ω•m).
Kui eritakistus on antud ühikuga Ω • mm2/m (nagu harilikult metallide korral), tuleb ka arvutusvalemisse panna ristlõige ruutmillimeetrites.
Alalisvoolutakistust nimetatakse ka aktiivtakistuseks (mis on näivtakistuse komponent).
Vahelduvvooluahelas koosneb takistus ‒ näivtakistus ehk impedants "Z" ‒ aktiivtakistusest "R" ja reaktiivtakistusest "X". Induktiivsete ahelaelementide reaktiivtakistust nimetatakse induktiivtakistuseks "XL" ja mahtuvuslike elementide reaktiivtakistust mahtuvustakistuseks "XC".
Aktiiv-, reaktiiv- ja näivtakistuse mõõtühik on oom, tähis Ω (kreeka täht oomega).
Elektriahela elementi, mille põhiline tunnussuurus on takistus, nimetatakse takistiks.
Elektritakistuse osas eristatakse alalisvoolutakistust ja vahelduvvoolutakistust ehk impedantsi, mis on esitatav kompleksarvu Ż kujul, mistõttu seda nimetatakse ka komplekstakistuseks. Kasutatakse ka keeleliselt ebamäärasemat mõistet näivtakistus.
Elektritakistuse pöördsuurus on elektrijuhtivus. Vahelduvvoolu jaoks on juhtivuse puhul samuti tegemist komplekssuurusega, mistõttu kasutatakse mõistet kompleksjuhtivus.
Elektrilise takistuse puhul kehtib lineaarse kaksklemmi pinge, voolu ja takistuse vahel Ohmi seadus.
Elektriliste suuruste vahel on lineaarsuse tingimus paljudel juhtudel täidetud ideaalilähedaselt. Sama ei saa öelda teiste füüsikaliste protsesside kohta (näiteks pneumaatiliste või veel vähem hüdrauliliste protsesside kohta).
Vaheldusvoolu korral eeldatakse siinuselist pinge ja/või voolu kuju ja objekti lineaarsust kõikide tema parameetrite osas.
Mittesiinuseliste suuruste korral on arvutused elektrilise takistuse kasutamisega teostatavad iga harmoonilise jaoks eraldi.
Survevool

Survevool ehk survevoolamine on välisjõu poolt põhjustatud vedeliku voolamine. Survevoolu võib tekitada näiteks pump, kõrgemal asetsev anum jne. Survevoolul vabapind puudub.
Vabavool

Vabavool ehk vabavoolamine on raskusjõu põhjustatud voolamine ning kulgeb seetõttu ainult ülalt allapoole. Vabavool on näiteks vee vool jõgedes ning enamasti ka kanalisatsioonitorustikes.
Hüdrodünaamika

Hüdrodünaamika (kreeka "hydrōs" 'vesi' + "dynamikos" 'jõusse puutuv, jõu-') on hüdromehaanika ja hüdraulika haru, mis käsitleb vedelike liikumise seaduspärasusi ning liikuva vedeliku ja tahkete kehade vahelist mõju.
Liikuva vedeliku ja liikumatu keskkonna vahekord võib olla kahesugune. Nn välise ülesande puhul uuritakse vedeliku toimet sellest ümbritsetud kehale, näiteks veevoolu toimet sillasambale. Sisemise ülesande korral uuritakse vedeliku voolamist tahke kehaga piiratud juhtmes, näiteks torus või avasängis.
Kui hüdrostaatikas piisab seisva vedeliku olukorra kirjeldamiseks rõhu määramisest igas vedeliku punktis p=f(x,y,z) ning vedeliku enda iseloomustamiseks üksnes selle tiheduse ρ teadmisest, siis liikuva vedeliku kohta on vaja teada ka voolamise kiirust ning liikumisega kaasneva hõõrde tõttu ka vedeliku viskoossust.
Voolavas vedelikus toimuv on nii keeruline, et seda on harva võimalik puhtmatemaatilise analüüsiga kirjeldada. Galileo Galilei on öelnud: "Lihtsam on arvutada meist lõpmata kaugete tähtede liikumistrajektoore kui kindlaks teha meie endi silme ees oleva vee liikumisseadusi." Seetõttu tehakse tuletuskäigud tavaliselt ideaalvedeliku kohta, mille puhul ei arvestata sisehõõrdumist. Lüngad arvutustulemustes täidetakse katsete abil. Eksperimendil on hüdrodünaamikas suur tähtsus: igal uurimis- ja õppeasutusel on labor, kus huvipakkuvaid nähtusi uurida.
Aktiivtakistus

Aktiivtakistus ehk resistants on elektritakistus vooluahelas, milles puudub induktiivne ja mahtuvuslik komponent. Aktiivtakistuse mõõtühik on oom, tähis Ω (kreeka täht oomega).
Eristamaks aktiivtakistust alalisvooluahelas aktiivtakistusest vahelduvvooluahelas, nimetatakse alalisvoolu korral juhi poolt põhjustatud lineaarset elektritakistust ‒ alalisvoolutakistust ‒ mõnikord oomiliseks takistuseks. Eesti standardi teatmelisas E peetakse siiski vääraks nimetada füüsikalisi suurusi ühikunimede kaudu.
Takistus alalisvooluahelas.
Takistus sõltub juhi materjalist ja mõõtmetest. Takistus formula_1 on võrdeline juhi pikkusega formula_2, pöördvõrdeline juhi ristlõikepindalaga formula_3 ja sõltub juhi materjalist:
formula_4
kus
 formula_1 on juhi takistus oomides (Ω),
 formula_6 on juhi materjali eritakistus oom-meetrites (Ω•m),
 formula_2 on juhi pikkus meetrites (m) ja
 formula_3 on juhi ristlõike pindala ruutmeetrites (m2).
Aktiivakistus sõltub ka materjali temperatuurist. Erinevate materjalide takistuse sõltuvust temperatuurist väljendab takistuse temperatuuritegur. Takistuse muutust temperatuuri muutumisel kirjeldab valem:
 formula_9
kus
 formula_10 on materjali takistus algtemperatuuril oomides (Ω),
 formula_11 on materjali takistus lõpptemperatuuril oomides (Ω),
 formula_12 on materjali takistuse temperatuuritegur ja
 formula_13 on temperatuuri muut.
Aktiivtakistus vahelduvvooluahelas.
Aktiivtakistus vahelduvvooluahelas on see füüsikaline suurus, mis iseloomustab elektrienergia muundumist teist liiki energiaks, näiteks soojuseks, valguseks, keemiliseks vm energiaks;
Sageduse suurenedes suureneb aktiivtakistus skinnefekti mõjul. Kui vahelduvvoolu sagedus ei ole suur (näiteks võrgusagedusel 50 Hz või 60 Hz), siis juhi aktiivtakistus sõltub sagedusest tühisel määral.
Aktiivtakistuse korral on takistit läbiv vool samas faasis takistile rakendatud pingega.
Aktiivtakistuse "R" pöördväärtus on aktiivjuhtivus "G":
 formula_14
Preserv

Preserv on kuumtöötlemata hermeetiliselt pakendatud toode, mis valmib laagerdumise käigus (Tallinna kilud, erisoola heeringas vms).
Osborne Reynolds

Osborne Reynolds (23. august 1842 – 21. veebruar 1912) oli inglise füüsik.
Aastal 1883 näitas ta katsega ning seletas teoreetiliselt, et vedelik võib voolata kahel täiesti erineval režiimil: laminaarsel ja turbulentsel. Tema auks on nimetatud Reynoldsi arv ja üks Marsi kraater.
Elektrienergia

Elektrienergia on elektromagnetvälja energia. Elektrienergiat saadakse mõnda teist liiki energiat muundades peamiselt elektrijaamades. Elektrienergiat on lihtne üle kanda ja suure kasuteguriga muundada. Elektrienergia muundub kasulikuks energiaks elektritarvitites ‒ elektrimootorites, küttekehades, valgustites jm.
Elektrienergiat formula_1 väljendab integraal elektripinge formula_2 ja voolutugevuse formula_3 korrutisest ajas formula_4: 
formula_5
Elektrienergia SI ühik on džaul (tähis J) ehk vattsekund (Ws). Praktikas mõõdetakse ja arvestatakse elektrienergiat kilovatt-tundides: 1 kWh = 3,6 × 106 J.
Elektrienergia alalisvooluahelas.
Elektrienergia
formula_6 
kus "U" on pinge, "I" ‒ vool, "P" ‒ võimsus ja "t" ‒ aeg.
Kui näiteks pingel 12 volti läbib elektritarvitit ühtlaselt vool 4 amprit 20 minuti kestel, on tarbitud elektrienergiat
formula_7
ehk
formula_8
Aktiivenergia ja reaktiivenergia vahelduvvooluahelas.
Vahelduvvoolu-elektriahelas on energia samuti võimsuse ja aja korrutis. Kui koormusvool on püsiv ja tarviti aktiivtakistusega (nagu näiteks hõõglamp), saab tarbitud energiat arvutada samamoodi kui alalisvoolu korral. Seda energiat nimetatakse aktiivenergiaks, s.o energiaks, mis on täielikult muundatav mõnda teist liiki energiaks (näitejuhul soojuse ja valguskiirguse energiaks).
Vahelduvvooluahelas leidub üldjuhul ka reaktiivtakistuslikke komponente. Seetõttu võib aktiivvõimsuse kõrval olla tegemist ka reaktiivvõimsusega ning vastavalt ka reaktiivenergiaga.
Aktiivenergia (vatt-tundides, Wh)
formula_9
Reaktiivenergia varrtundides, var•h)
formula_10
Nendes valemites 
"P" ‒ aktiivvõimsus vattides (W),
"Q" ‒ reaktiivvõimsus varrides (var),
"t" ‒ aeg tundides,
"φ" ‒ pinge ja voolu vaheline faasinihkenurk.
Elektrienergia salvestamine.
Elektrienergiat saab salvestada püsivas elektriväljas, näiteks kaksikkihtkondensaatoris, samuti induktiivpooli magnetväljas, kuid enamasti salvestatakse elektrienergiat teiste energialiikidena, näiteks keemilise energiana akumulaatoris.
Elektrienergia mõõtmine.
Tarbitud elektrienergia kogust saab mõõta kaudselt ja otseselt. Kaudse meetodi korral mõõdetakse võimsus vattmeetriga ja korrutatakse see tarbimise ajavahemikuga: "E" = "P • t"; kui aega mõõdetakse sekundites, saadakse tulemus vattsekundites ehk džaulides. Kaudsel mõõtmisel saadakse õige mõõtetulemus ainult siis, kui pinge ja vool on mõõtevahemikus püsivad.
Üldiselt mõõdetakse elektrikulu otseselt selleks ettenähtud mõõteriistaga ‒ elektriarvestiga ehk (argikeeles) voolumõõtjaga.
Tarbitud ja toodetud elektrielektrienergiat väljendatakse vatt-tundides (Wh), kilovatt-tundides (kWh), megavatt-tundides (MWh), gigavatt-tundides (GWh) ja teravatt-tundides (TWh).
Sugupool

 
Sugupool ehk soolisus ehk sotsiaalne sugu ehk sotsiaalne sugupool (inglise keeles "gender") on inimese sugu arvesse võttes sotsiaalset, psühholoogilist või kultuurilist aspekti (eraldi räägitakse ka kultuurilisest soost). Termin "sugu" ("sex") tähistab vastanduse korral inimkehade füüsilist konstruktsiooni ja sugupool märgib seda, mida erinevad kultuurid soost loovad. 
Bioloogiliste või anatoomiliste erinevustega viidatakse sookategooriale, mille inglise keeles vastseks on termin "sex". Eesti keele terminoloogias on soomekeelse mõiste "sukupuoli" analoogiana kasutusele võetud termin sugupool.
Ajalugu.
Põlisameeriklaste pärimustes on loetletud kuni viis sugupoolt. Hispaania maadeavastaja Cabeza de Vaca kirjeldas 1530. aastal praeguse Florida piirkonnas põlisameeriklastest mehi, kes riietusid naiselikult ja tegid nende töid.
Muistse Pärsia piirkonnas välja kaevatud arheoloogiliste leidude põhjal on oletatud, et nendel aladel oli ligi 2000 a eKr sugupooli enam kui kaks, kuna leiti haudu nii meestele kui ka naistele omistatavate esemetega ja lisaks ligi 20% haudu mõlema poole esemetega. Samuti leiti kauss, millel on kujutatud habemega isikut tegemas oletatavalt naiste töid.
India ülemkohus kinnitas 2014. aastal transsoo kolmanda sugupoolena.
Hapukapsas

Hapukapsas on hapendatud kapsas.
Hapukapsas on ühel või teisel kujul levinud peaaegu kõigis Euroopa rahvusköökides. See on ka üks Eesti köögi traditsioonilisi toiduaineid. Vanasti oli sel eestlaste toidulaual tähtis koht, kuna talvisel ajal oli talurahva toidusedelis puudus vitamiinidest, hapukapsas aitas näiteks vältida skorbuuti. Sakslased on hapukapsalembuse järgi saanud mitmes keeles pilkenimetuse, näiteks inglise "Kraut" (&lt;"Sauerkraut" 'hapukapsas'). Vene köögis on tähtsal kohal hapukapsatoidud, näiteks traditsiooniline hapukapsasupp štši ("щи"). Korea köögi üks esindusroogi on hapendatud kapsal põhinev salat "kimchi".
Valmistamine ja serveerimine.
Hapendamiseks kapsas peenestatakse (kas kapsariivi või kapsaraua abil) ja segatakse paraja koguse soolaga. Maitse ja ilu pärast lisatakse mõnikord ka tükeldatud porgandit või jõhvikaid. Ligikaudu toatemperatuuril algab bakterite toimel käärimine, mille käigus tekib konserveeriv piimhape.
Ehkki hapukapsast võidakse süüa "toorelt" (st vaid hapendatult), näiteks salatis, siis enamasti seda tänapäeval siiski hautatakse, harvemini praetakse. Hautamisel võidakse hapukapsale lisada sealiha (tavaliselt rasvast), samuti maitseaineid (eelkõige köömneid, harvem loorberit, kuid mõnel pool isegi ketšupit). Hapukapsast võib hautada ka õlles. Hapukaps on ka hapukapsasupi põhikomponent.
Tüüpiliselt serveeritakse hapukapsast praelisandina: pidulaudade klassikaline kooslus nii sünnipäeval, pulmas kui ka matusel on keedetud kartul, hautatud hapukapsas ja seapraad, selle kõrvale pakutakse tihti valget viina. Jõuluajal antakse hapukapsast verivorsti kõrvale, kõige sagedamini koos keedukartuli ja marineeritud kõrvitsaga (kõrvitsasalatiga).
Säilitamine.
Vanasti oli kombeks hapendada kapsast suures tünnis, milles kapsa peale asetatud kaanele pandi raskuseks peale kivi, et kapsast vedelik välja tuleks ja kapsas ise oleks veega kaetud. Nõukogude ajal tehti kapsast kodus sageli kolmeliitristesse purkidesse. Tänapäeval ostetakse Eestis hapukapsast tavaliselt poest, kus seda müüakse nii konservina (purgis) kui ka lahtiselt.
Kapsaraud

Kapsaraud on S-kujulise raudtera ja sirge puit- või metallvarrega tööriist, mida on kasutatud kapsaste hapendamise ettevalmistamisel kapsapeade purustamiseks. 
Hapendamiseks tambitakse purustatud kapsad tünnis või tündris kapsanuiaga tihedalt kokku (nii et mahl peale tuleb), lisades tampimise ajal maitseaineid. 
Kapsaraud sobib ka seasööda ja muude loomasöötade peenestamiseks.
Kapsaraud kirjanduses.
Oskar Lutsu "Kevades" väidab Toots köstrile, et tal viisid rotid kapsaraua ära ega toonudki tagasi.
Kapsas

Kapsas "(Brassica oleracea)" on ristõieliste sugukonda kapsasrohu perekonda kuuluv levinud rohttaim.
Johannes Lükki

Johannes Lükki (3. juuli 1913 Narva – 11. jaanuar 2004 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (tenor).
Ta õppis laulmist aastatel 1934–1937 ja 1938–1942 Tallinna Konservatooriumis. 
Aastatel 1941–1942 laulis Estonia kooris, hiljem Vanemuise ooperi- ja operetisolist.
Lükki on tegelenud ka rooside aretuse ja kasvatusega.
Külama

Külama on Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Küla piirneb põhjas Sinima ja Vanamõisa, edelas Sepaste ning lõunas ja idas Kabuna külaga.
Nimi.
Kohanime lähtekohaks on kas lisanimi või talunimi, mis põhineb sõnadel "küla" ja "maa". Kohanime on mainitud 1583. aastal kujul "Kulleme" ja 1598. aastal "Kylama". Asula kandis 1977. aastani nime Külamaa, praegust nime kannab küla alates 1977. aastast.
Loodus.
Küla piirneb läänes Vanamõisa lahega ja hõlmab osa Vanamõisa lahe hoiualast. Küla läbivad Külama jõgi ja Jausa jõgi.
Talud.
Külama ajaloolised talud 1836 
Ajalugu.
Külama kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Agapäe vakuses on mainitud järgmisi talunikke: Kulleme Matz (1583), Kylama Lylle (1598), Kylama Thonis (1609), Küllama Pert (1666) ja Küllama Bertell (1726). 1798. aastal on märgitud Küllama küla.
Emmaste valla rahvas on jaganud valla lõunapoolseks Emaste otsaks, kus elasid traditsioonilise hiidlaste seltside jaotuse järgi "emased", ning põhjapoolseks Agabe otsaks, kus elasid "koldselõuamehed". Piir kahe otsa vahel kulges Külama küla kohalt, kitsamas mõttes on Agabe tähendanud Emmaste külasid Külamalt Nursteni.
21. veebruaril 2012 leidsid külaelanikud külast Saaremaalt pärit koera.
Taristu.
Külamat läbib Emmaste–Luidja maantee ja külas asub Külama bussipeatus.
Kultuur.
Külas asuvad kaitsealused Tooma tuulik ja Külaküla tuulik. Külas asub priikoguduse palvela.
Laartsa

Laartsa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Laartsast põhjas asub Haldi, läänes Härma, lõunas Haldreka ja Kitsa, kagus Metsapere ning idas Kaderna küla.
Nimi.
1636 on Agapäe vakuses mainitud isikut nimega Pusepe Larß. 1726 elas vakuses talunik Lartza Hinrich. Kohanimi kujunes isikunimest Laurentius (Lars).
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. 1636 elas Agapäe vakuses Pusepe Larß, 1666 Pusep Lahrße Hanß ja 1697 Larße Hanso Hindrick. 1835 oli külas 3 talu ja külaelanikud said perekonnanimeks Kaasik, Pahtmann, Puss ja Sakla. 
Laartsa kuulus 1977–1997 Kaderna koosseisu.
Taristu.
Küla idaosa piirneb Emmaste–Luidja maanteega, kus asub Kaderna bussipeatus. Maanteest algab Härma külla viiv tee.
Lassi (Hiiumaa)

Lassi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Lassi küla piirneb põhjas Kuusiku ja Leisu, läänes ja lõunas Emmaste-Selja ja idas Emmaste-Kurisu külaga.
Nimi.
Kohanime on esmamainitud 1565. aastal seoses isikunimega Laße. Leo Tiigi alusel tuleneb kohanimi isikunimest, koha esmaasukas võis pärineda Soomest.
Loodus.
Küla läbib Väljasoo kraav.
Talud.
Lassi ajaloolised talud 1836 
Ajalugu.
Lassi küla kuulub ajalooliselt Emmaste mõisa alla. 1565 on Agapäe vakuses mainitud talunikku Laße Kaskisälke, 1577 Lasse Benth ja 1693 Laßi Lahrs. Hiljem moodustus taludest Lassi küla.
Lassi küla koosseisu kuulus 1977–1997 Emmaste-Kurisu küla.
Taristu.
Küla läbib Harju–Leisu tee ja külas asub Lassi bussipeatus.
Kultuur.
Lassist on pärit Osvald Tärk.
Konjak

Konjak on Prantsusmaal Cognaci piirkonnas viinamarjaveini destilleerimisel saadud alkohoolne jook.
Konjaki nimetus.
Nõukogude Liidus nimetati konjakiks igasugust brändit, mis aga päritolutähise kaitset (Appellation d'origine contrôlée) arvestades pole õige. 1909. aastast on konjaki austav nimetus määratud seadusega vaid ühele brändile, mida valmistatakse rangelt piiritletud alal.
Venemaa keisririigi alkoholitööstur Ivan Šustov sai pärast 1900. aasta Pariisi maailmanäitust õiguse talle kuuluvates brändit tootvates vabrikutes (Jerevanis ja Odessas) valmistatud jooke nimetada sõnaga "Cognac" (коньяк). Maailmanäitusel võistlesid Šustovi toodetud brändid prantsuse toodetega anonüümselt, st märgistamata ja etiketistamata pudelites. Eksperdid olevat ühehäälselt hääletanud vene "konjakid" võistluses esikohale ja pärast salastatud valmistaja andmete avalikustamist lubati Šustovil kasutada konjaki nimetust oma toodetel. See on ajaloos ainus teadaolev juhtum, kui Prantsusmaa lubas oma alkohoolse joogi tootenime kellelgi teisel kasutada.
Pärast Nõukogude Liidu lakkamist nõudsid prantslased lausa presidentide tasandil, see tähendab Prantsusmaa president François Mitterrand otse Venemaa presidendilt Boriss Jeltsinilt, et Venemaa lõpetaks oma konjakilaadsete toodete (st brändide) nimetamise konjakiks. Vähemalt ladina kirjas (Cognac) etikettidel seda enam ei tehtagi, aga venekeelsetel sõna "коньяк" siiski veel esineb.
Koostis.
Õiges konjakipiirkonnas on suure lubjasisaldusega pinnas. Sellel kasvavaist viinamarjadest saab väärtusliku konjaki tarbeks ideaalse valge veini. Konjaki puhul ei rõhutata mingeid erilisi aastakäike nagu veinide puhul, sest konjakit tehakse alati viinamarjaveinide segust. Need segatakse tegija maitse järgi erinevatest aastakäikudest kokku. Seda segu laagerdatakse tammepuidust vaatides.
Märgistus.
Konjaki kvaliteeti iseloomustav ametlik tähis vastab valmistamisel kasutatud kõige noorema komponendi vanusele. Tähised on järgmised:
Hind.
Konjaki hind on erinev. Näiteks oli 2021. aasta oktoobris e-Selveris saadavaloleva konjaki liitri hind vahemikus 17,45–5712,86 eurot.
Brändi

Brändi on taimse päritoluga toorainest eriliselt töödeldud ja valmistatud (destilleeritud) alkohoolne jook, mis sisaldab tavaliselt umbes 40 mahuprotsenti alkoholi. 
Brändit on valmistatud tõenäoliselt juba alates 12. sajandist. 
Brändi valmistamisel kasutatakse toorainena mitmeid puuvilju, kuid levinuimaks tooraineks on küpsed viinamarjad, vein või veinitööstuse jäägid. 
Valmistamisprotsessi käivitamiseks lastakse toorainel spetsiaalsetes anumates ja kontrollitud tingimustes viljades oleva loodusliku suhkru ning ensüümide toimel käärida. 
Pärast destilleerimist võidakse brändit (olenevalt brändist) ka tammevaatides laagerdada.
Nimetus.
Brändi tuleneb inglise sõnast "brandy", mis on lühend sõnast "brandywine", mis on laen hollandi sõnast "brandewijn" 'põletatud vein'.
Piirkondlikud brändisordid on konjak, armanjakk, vinjakk.
Pöördhõive

Pöördhõive ehk pööratud jaotus on füüsikaline nähtus ergastatud mikroosakeste süsteemis, näiteks aatomite kogumis, kus mikroosakesed saavad omandada teatud kindlaid energiatasemeid (neid kirjeldab kvantmehaanika). 
Soojustasakaalu tingimustes toimub tavahõive vastavalt Boltzmanni statistika jaotusfunktsioonile. Pöördhõive korral aga on mikroosakeste kogumis kõrgemal energiatasemel olevaid osakesi rohkem kui madalama energiatasemega osakesi, ehk täpsemalt: pöördhõive korral on kogumis vähemalt üks kõrgem energiatase osakestest hõivatum kui mõni madalam energiatase.
Aines võib pöördhõivet esile kutsuda mikroosakeste tugev ergastamine optilise kiirgusega, korpuskulaarse kiirgusega, s.t aineosakeste vooga, elektrivoolu läbijuhtimisega või keemilise reaktsiooni toimel.
Pöördhõive on oluline eeldus indutseeritud ehk stimuleeritud kiirguse tekitamiseks laseris.
Müller-Thurgau

"Müller-Thurgau" on võrdlemisi levinud viinamarjasort Saksamaal. Tegu on 1882. aastast pärit saagika ning vähenõudliku viinamarjasordiga.
"Müller-Thurgau" sordist valmistatud kuiva veini müüakse Rivaneri nime all.
Optiline resonaator

Optiline resonaator on laseri komponent, mille abil saadakse vajaliku lainepikkusega seisulaineid. Optiline resonaator koosneb kahest peeglist, millest üks on poolläbilaskev. Peegeldudes läbib valgus resonaatorit palju kordi ning tekib stimuleeritud kiirgus.
Larsen (ettevõte)

Larsen on Prantsusmaa konjakitootmisettevõte.
Selle asutas 1926. aastal norralane Jens-Reidar Larsen (1895–1980).
Andrei Vostrikov

 
Andrei Ivanovitš Vostrikov (vene keeles Андрей Иванович Востриков; 10. oktoober 1902 Agarjovka, Atkari maakond, Saratovi kubermang – 26. september 1937 Moskva) oli vene orientalist.
Ta sündis vaimuliku peres Ogarevkas (vene keeles "Огаревка (Агаревка) Аткарского уезда Саратовской губернии") Saratovi kubermangus Venemaal. 1924 lõpetas Petrogradi ülikooli ühiskonnateaduste alal ja 1925. aasta juunist asus tööle teadusliku töötajana Elavate Ida-keelte Instituuti ("Преподаватель Ленинградского Института Живых Восточных Языков/Ленинградского Восточного Института и ЛГУ").
Õppis sanskriti ja tiibeti keelt akadeemik Štšerbatski juures ja mongoli keelt Vladimirtsovi juures.
1928–1932 käis viis korda komandeeringul Burjaatias ja Mongoolias, uurides enda töös sealseid datsane, nende olu, budismi kui usundit ja budismi kui filosoofilist süsteemi. Neilt sõitudelt tõi kaasa suurel hulgal käsikirju ja tekste, mis andis üle Ida Instituudile.
Tema hangitud tekstide kogu kohta ütles akadeemik Štšerbatski, et see oli üliunikaalne.
1930. aastatel uuris ja tõlkis ta hinduismi filosoofilisi tekste (("Nyaya") "astika" koolkond hindu filosoofias), samuti budismi filosoofiat. Paralleelselt tegeles Kalatšakra tantra tekstidega. 
1937. aastal määrati Ida Teaduste Instituudi Tiibeti osakonna juhatajaks.
8. või 9. aprilli öösel viidi kodust minema tšekaa poolt ja lasti maha Moskvas 26. septembril 1937.
Vostrikovi õpilaste hulgas, kes õppisid tema juures tiibeti keelt ja kultuuri, oli muuhulgas burjaat Bidija Dandaron, kes hiljem aastaid kannatas tšekaa ja nõukogude võimu repressioonide all.
Navesti jõgi

Navesti jõgi (vana nimega "Pala" või "Paala jõgi") on jõgi Eesti edelaosas, Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Navesti on Pärnu jõe veerohkeim lisajõgi (on suudmes, ühinemiskohas, suuruselt peaaegu võrdväärne Pärnu jõega). Navesti on Eesti viies jõgi vooluhulga (27 m³/s) järgi. Jõgi on suudmes 60 meetrit lai. Jõe pikkus 102 km, valgla 3004 km², langus 55 m ja lang 0,55 m/km.
Jõgi saab alguse Järvamaal Jalametsa ja Käsukonna küla piiril 69,5 m kõrgusel ja suubub Pärnumaal Muraka ja Jõesuu küla piiril 14,5 m kõrgusel vasakult poolt Pärnu jõkke 38 km kaugusel selle suudmest.
Jõe ülemjooks on Kesk-Eesti tasandikul, ühtlasi läbib ta kolme maakonda (Järva, Viljandi ja Pärnu maakond). Keskjooksul voolab jõgi läbi Maalasti looduskaitseala ja Lepakose hoiuala ning alamjooksul läbi Soomaa rahvuspargi ja Navesti hoiuala.
Halliste jõgi suubub Navesti jõkke terava nurga all ja kui suurvee ajal veetase tõuseb, on Halliste jõe voolu suund suudmes peaaegu vastassuunaline Navesti vooluga. Seetõttu ei suuda Halliste jõgi enam Navestisse piisavalt vett ära anda, jõe tase tõuseb märgatavalt ja põhjustab alamjooksul ulatuslikke üleujutusi (Soomaa suurvesi).
Enne Ürg-Võrtsjärve väljavoolu avanemist Peipsi järve oli Navesti jõgi Ürgvõrtsjärve väljavooluks.
Navesti jões võib leiduda kuni 18 kalaliiki, nende seas jõeforell, haug, särg, teib, turb, säinas, latikas, luts, ahven ja kiisk.
Navesti jõe alamjooks on osa oletatavast Pärnu–Viljandi–Tartu veeteest.
XX sajandi alguses loeti suurt osa Navesti jõest parvetatavaks veeteeks (sobis puidu parvetamiseks).
Viktor Gorbatko

Viktor Vassiljevitš Gorbatko (vene "Виктор Васильевич Горбатко"; 3. detsember 1934 Ventsõ-Zarja, praegune Gulkevitši rajoon, Krasnodari krai – 17. mai 2017 Moskva) oli Nõukogude kosmonaut, kes osales Sojuz-7 (1969), Sojuz-24 (1977) ja Sojuz-37 (1980) lendudel.
Tal oli kindralmajori auaste. Ta oli kahekordne Nõukogude Liidu kangelane. Gorbatko oli ka Nõukogude Liidu/Venemaa Filatelistide Liidu president (1988–2009) ning aupresident (aastast 2009). 
2006. aasta detsembris kirjutas ta kirja president Toomas Hendrik Ilvesele, kus muu hulgas seisab: "Venemaa ei olnud Eesti suhtes mitte kunagi okupant. Ainult Nõukogude Liidu koosseisus sai vennalik Eesti tõeliselt vabaks, iseseisvaks ja sõltumatuks kolhoosi-tööstuslikuks vabariigiks."
Heino Eller

Heino Eller (7. märts 1887 Tartu – 16. juuni 1970 Tallinn) oli eesti helilooja ja pedagoog, Eesti sümfoonilise ja kammermuusika üks rajajaid ja silmapaistvamaid esindajaid.
Hariduskäik ja pedagoogiline tegevus.
Heino Eller lõpetas 1907. aastal Tartu Reaalkooli. Seejärel õppis Peterburi konservatooriumis aastatel 1907–1908 viiulit, aastatel 1913–1915 ja 1919–1920 kompositsiooni ja muusikateooriat.
Õpetas aastatel 1920–1940 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis kompositsiooni ja muusikateooriat. 1940. aastal alustas õpetajategevust Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, kus õpetas elu lõpuni.
Asutas Tartus nn Tartu koolkonna, kuhu kuulusid Alfred Karindi, Eduard Oja, Olav Roots ja Eduard Tubin. Heino Elleri käe all on muusikaharidust saanud umbes 50 heliloojat, teiste seas Arvo Pärt, Eduard Tubin, Roman Toi, Villem Kapp, Jaan Rääts, Alo Põldmäe ja Lepo Sumera.
Helilooming.
Heino Elleri heliloomingu suuruseks on umbes 300 teost, muu hulgas on ta loonud ka mitu sümfoonilist teost.
Isiklikku.
Heino Eller oli abielus pianist Anna Kremeriga (1886–1942), kelle Saksa okupatsioonivõimud 1942. aastal tema juudi päritolu tõttu koonduslaagris hukkasid.
Heino Elleri teine abikaasa oli Ellu Eller (Meriva) (1908–1997), Anna Kremeri õpilasi Tartu Kõrgemas Muusikakoolis. Pärast Heino Elleri surma elas Ellu Eller 27 aastat eraklikku elu, sisustades seda mälestuste kirjutamisega Heino Ellerist, tema perekonnast, õpilastest ja kaasaja kultuurielust.
Ta vend oli skulptor Aleksander Eller.
Teosed temast.
2007. aastal näitekirjanikuna debüteerinud Indrek Hirve mononäidend "Pauluse kiriku kellad" põhineb Heino Elleri elul. Esietendus samal aastal Eesti muusika päevadel, lavastas Margus Kasterpalu, heliloojat kehastas Rain Simmul.
2013. aastal valmis dokumentaalfilm "Heino Eller. Quinta Essentia", mis põhineb peamiselt helilooja abikaasa Ellu Elleri mälestustel.
Lola Liivat

Lola Liivat (ka Lola Liivat-Makarova, aastani 1967 Lola Makarov; 17. august 1928 Tallinn – 6. mai 2025) oli eesti maalikunstnik. Üks esimesi abstraktseid ekspressioniste Eestis.
Elulugu.
Lola Liivat sündis Tallinnas 17. augustil 1928. Ta lõpetas 1941. aastal Rakveres algkooli ning asus õppima Rakvere Kommertsgümnaasiumi, kus läbis 2 kursust. Pärast seda jätkas õpinguid Tallinna 4. Keskkoolis, mille lõpetas 1946. aastal.
Aastatel 1948–1954 õppis Liivat Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis (TRKI). Selle perioodi sees viidi kunstiinstituut 1951. aastal üle pealinna ja liideti Tallinna Riikliku Tarbekunstiinstituudiga. Ühendatud õppeasutuse nimeks sai Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut.
1957. aastal külastas Liivat Moskvas VI ülemaailmset noorsoo- ja tudengifestivali, kus sattus kuulama Harry ja Katherine Colmani peetud loengut kaasaegsest ameerika abstraktsest kunstist ning nägema Harry Colmani avalikku demonstratsiooni. See mõjutas oluliselt kunstniku edasist loomingulist tegevust.
Liivat töötas õppejõuna aastatel 1954–1983 Tartu Kunstikoolis õpetades maalimist, kompositsiooni ja joonistamist. Pärast seda oli ta 1983–1988 vabakutseline kunstnik ning 1988–1994 Tartu Ülikooli maaliosakonna õppejõud (enne 1992. aastat oli see Tallinna Kunstiülikooli Tartu maalifiliaal). 1994–1995 oli Liivat Rüütli galerii galerist.
1957. aastal võeti ta vastu Eesti NSV Kunstnike Liidu liikmekandidaadiks ja 1960 Eesti NSV Kunstnike Liidu liikmeks. Ta oli aastatel 1988–1992 Tartu Kunstiühingu ehk Pallase esimees ja aastatel 1997–2000 Tartu Kunstnike Liidu esimees. 1991. aastal oli ta Tartu Richard Wagneri Seltsi asutajaliige ja samast aastast kuulus ka Zonta Tartu klubisse.
Looming.
Ta on viljelenud abstraktset ekspressionismi ja "process painting"'ut.
Parasmaa mõis

Parasmaa mõis (saksa keeles "Parrasma") oli riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Tänapäeval jääb kunagise mõisa asukoht Lääneranna valda Pärnu maakonnas.
Ajalugu.
Vanimad teated Parasmaa mõisast pärinevad 1620. aastatest, kui mõis kuulus Wolffeldti suguvõsale. 15. mail 1624 kinkis Gustav II Adolf Parasmaa mõisa Jürgen Aderkase rügemendi kapralile Magnus Bernhardsson Wolffeldtile (surn. u 1650), kellest sai samas ka Lihula ja Pärnu läänis asunud Pysi ("Pijs"), Keblaste ("Keblas"), Nedrema ("Neudenurm, Neutenorm") ja Ahaste ("Aast, Achst") mõisnik. Tema pärandas mõisa oma pojale, Pärnu krahvkonna asehaldurile Magnus von Wolffeldtile (surn. 1666), kelle pojast Bernhard Heinrich von Wolffeldtist sai omakorda järgmine Parasmaa mõisnik enne mõisate reduktsiooni.
17. sajandi lõpul muudeti Parasmaa mõis riigimõisaks, millega järgmisel sajandil ühendati ka Sõõrikese mõis (saksa keeles "Sörick") ja Maima mõis. Viimane neist likvideeriti 1860. aastatel.
Mõisahooned.
Suurt häärberit ei ole Parasmaal olnudki. Pärast mõisamaade jagamist kujunes mõisasüdamesse koguni 5 talu. Üks neist sai peahoone (Mäe talu), ülejäänud ehitasid endise mõisa kõrvalhooned ümber taluhooneteks. Kõik hooned on tänapäevaks hävinud. Vähesed varemed on alles endisest moonakatemajast (hilisem Kaasiku talu) ja keldrist. Hoonete jäänused hävitati 1980. aastatel maaparanduse käigus.
1980. aastal tehti endises Parasmaa mõisasüdames osa Mark Soosaare mängufilmi "Jõulud Vigalas" võtteid.
Toomas Vilosius

Toomas Vilosius (sündinud 5. mail 1951) on Eesti arst ja poliitik, VIII ning IX Riigikogu liige. Eesti Reformierakonna liige. Toomas Vilosius oli Eesti sotsiaalminister Mart Laari esimeses valitsuses, Andres Tarandi valitsuses ja Tiit Vähi kolmandas valitsuses (kuni 1. detsembrini 1996).
Aastatel 1985-1989 oli Toomas Vilosius Nõukogude Liidu kommunistliku partei liige (https://www.postimees.ee/1870377/parlament-tahab-komparteid-kohtu-ette)
Toomas Vilosius oli Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu nõukogu esimees sel ajal, kui geenivaramu seiskas rahaliste raskuste tõttu oma tegevuse. Ta on olnud ka Silja Line'i kommunikatsioonijuht.
Väli

Väli on mateeria vorm, mida kutsub esile mõne ainelise keha mingi konkreetne omadus. Näiteks kutsub iga aineline keha juba üksnes oma olemasoluga esile gravitatsioonivälja.
Makromaailma käsitlevates teooriates on väli teatava pideva keskkonna omaduste kirjeldamise vahend. Klassikalised väljad on näiteks temperatuuriväli, kiirusväli ja jõuväli. Ektromagnetvälja ja gravitatsioonivälja vaadeldakse kui ruumi erilist olekut, mis vahendab laenguga kehade vahelist mõju. Mõju levib väljas lõpliku kiirusega.
Mikromaailma teooriates käsitletakse elementaarosakesi ja nendevahelisi interaktsioone fundamentaalsete kvantväljadega. 
Välja ruumilist jaotust kirjeldavad väljafunktsioonid, mis üldjuhul sõltuvad nii ruumikoordinaatidest kui ka ajast. Kui väljafunktsioon ajast ei sõltu, nimetatakse välja staatiliseks. Juhul kui välja omadused ei sõltu koordinaatidest, on tegemist homogeense väljaga.
Välja muutumist ajas ja ruumis kirjeldavad väljavõrrandid. Välja allikate olemasolul kirjeldavad need võrrandid ka välja tekitamist. Välja tekitab sobivate omadustega mateeria, näiteks elektrivälja tekitab elektrilaeng ja gravitatsioonivälja mass. Lineaarvõrranditega kirjeldatavate väljade kohta kehtib superpositsiooniprintsiip.
Füüsikalised väljad võivad olla skalaar-, vektor- või tensorväljad.
Energia miinimumi printsiip

Energia miinimumi printsiip väidab, et kõik iseeneslikud protsessid kulgevad kehade süsteemi energia kahanemise suunas. Süsteemil on kalduvus energiat loovutada ning minna minimaalse energiaga olekusse.
Nurkkiirus

Nurkkiirus on füüsikaline suurus, mis iseloomustab pöörleva jäiga keha pöördenurga muutumist ajaühikus. 
Nurkkiirust formula_1 esitab vektor, mis on sihitud piki keha pöörlemistelge suunas, kust keha paistab pöörlevat vastupäeva. Arvuliselt võrdub nurkkiirus (nurkkiiruse absoluutväärtus formula_2) pöördenurga formula_3 tuletisega aja formula_4 järgi:
formula_5.
Ühtlasel pöörlemisel (püsiva nurkkiiruse korral) avaldub nurkkiirus pöördenurga ja pöördeks kulutatud aja suhtena.
Pöörleva süsteemi iga punkt liigub ringjooneliselt tasandil, mis on risti pöörlemisteljega, ja seejuures kiirusega 
formula_6,
kus formula_7 on ringliikumise raadius.
Nurkkiiruse ühik SI-süsteemis on radiaani sekundis (rad/s), kuid kasutusel on ka mittesüsteemsed ühikud pööre minutis (p/min) ja pööre sekundis (p/s).
Võrdlus nurksagedusega.
Nurkkiiruse ja nurksageduse (ringsageduse) kirjeldamisel kasutatakse küll sama tähist formula_8 ja sageli ühesuguseid mõõtühikuid, kuid neid ei saa samastada. Nurkkiirus väljendab geomeetrilise nurga muutumist pöörlemisel. Nurksagedus on abstraktne suurus, mida kirjeldatakse küll pöörleva vektori abil, mis aga väljendab võnkumise (mitte pöörlemise) kiirust.
Pöördenurk

Pöördenurk on nurk, mille võrra pöördub ringliikumises oleva keha trajektoori raadius mingi aja jooksul.
Tähis: "φ" ("fii")
Ühik: rad (radiaan)
Põhivalem: formula_1, kus "s" on kaare pikkus ja "r" on raadius
Joonkiirus

Joonkiirus (tähis "ν") on füüsikaline suurus, mis näitab ringliikumisel oleva keha kiirust, s.o keha poolt ajaühikus läbitava trajektoori (liikumisjoone) pikkust:
formula_1,
kus formula_2 on kiirus m/s, formula_3 on liikumisjoone pikkus m ja formula_4 selle läbimiseks kulunud aeg s.
Joonkiiruse vektor on suunatud piki ringjoonelise trajektoori puutujat ja on igas punktis trajektoori kõverusraadiusega risti.
Ühtlase ringliikumise trajektooril liikuva keha joonkiirus on määratud ringsageduse formula_5 (pöörlemissageduse formula_6) ja ringikujulise liikumisjoone raadiusega formula_7:
formula_8.
ENEKE

"ENEKE" on kirjastuse Valgus Eesti nõukogude entsüklopeedia peatoimetuse poolt 1982–1986 välja antud noortele suunatud üldentsüklopeedia. ENEKE koosneb neljast köitest ning sisaldab ligikaudu 9000 märksõna.
Toimetuskolleegiumi esimees oli Viktor Masing.
Fath Ali-šahh

Fath Ali-šahh Kadžaar (Qajar, Kajar; pärsia keeles فتح على شاه قاجار‎ ; 1771–1834) oli teine Kadžaaride dünastiast pärinev Iraani šahh. Valitses aastatel 1797–1834. Tema isa oli Hossein Qali-khaan, vend Kadžaaride dünastia rajaja Aga Muhammad-khaan. 
Teme õige nimi oli Baba Khan, kuid ta krooniti šahhiks Fath Ali-šahhina. 
Fath Ali-šahhi ajal õitses kunstitegevus, eriti maal. Tekkis omaette Kadžaari koolkond, mis esindas põhiliselt naivistlikku portreemaali. 
Täiendas etiketti ja võttis kasutusele "Tāj-i-Kīyānī" (pärsia keeles تاج كيانى‎ ​), Kayani Krooni.
1804. aastal hõivas Venemaa Gruusia ning algas Iraani-Venemaa sõda. Iraan palus abi Suurbritannialt, millega sõlmiti leping pärast Napoleoni langust. Suurbritannia keeldus abist, sest soovis ära hoida Prantsusmaa kallaletungi Venemaale. Iraan küsis abi ka Prantsusmaalt ja saatis Napoleoni juurde saadikud, kes kirjutasid alla Finkensteini rahule. Prantsusmaa oli juba valmis Iraani aitama, ent ootamatult sõlmis Napoleon Venemaaga rahu. Sel ajal saabus Iraani šoti diplomaat John Malcom ja lubas abi, kuid hiljem muutis Suurbritannia valitsus meelt ja soovitas Iraanil taanduda. Vene väed hõivasid 1813. aastal Tabrizi ja Iraan pidi loovutama Golestāni. 
Teine sõda algas 1826. aastal ja lõppes 1828. aastal Turkmanchai rahuga, mis andis Venemaale suuri eesõigusi.
Hilisem elu.
Fath Ali-šahh võttis oma teenistusse palju kunstnikke ja kirjanikke, et luua raamat sõdadest Venemaaga, saades selleks inspiratsiooni Firdausi eeposest "Shāhnāmeh". Loodud "Šahanšahnamad" peavad paljud Kadžaaride ajal kirjutatud raamatutest huvitavaimaks.
Kui Fath Ali-šahhi poeg Abbaz Mirza suri, määras ta oma pojapoja Mohammed Mirza kroonprintsiks. Aasta hiljem suri ka Fath Ali ise.
Isiklikku.
Fath Ali-šahhil oli 158 naist ja 260 last. Temast on tehtud vähemalt 25 portreed, millel ta on äratuntav pika musta habemega, mis ulatus nabani.
Mait Klaassen

Mait Klaassen (sündinud 23. jaanuaril 1955 Tartus) on eesti veterinaariateadlane, haridustegelane ja poliitik.
Ta on olnud Eesti Maaülikooli rektor aastatel 1993–1997 ja 2008–2022 ja on Riigikogu liige.
Elulugu.
Klaasen on sündinud loomaarstide peres. Ta on lõpetanud 1973. aastal Tartu 5. Keskkooli (õppis keemia eriklassi) ja 1978. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna.
Aastatel 1989–1990 oli ta teadur Helsingi veterinaariaülikoolis. 1990. aastal sai Klaassenist Eesti Põllumajandusülikooli veterinaaria õppetooli juhataja, 1991–1993 oli ta EPA veterinaariateaduskonna sisehaiguste kateedri juhataja ja professor ning 1993–1997 sama ülikooli rektor.
Mait Klaassen oli 1997–1999 Mart Siimanni valitsuse haridusminister. 1998. aastast kuulus ta Eesti Koonderakonda, pärast selle lagunemist astus 2000. aastal Reformierakonda, mille liige oli kuni 2008. aastani. 2017. aastal taasliitus Klaassen Reformierakonnaga.
Aastatel 1999–2000 töötas Klaassen Võrumaa Kutsehariduskeskuse direktorina ning 2000–2004 Võru maavanemana. 2004. aastal asus ta asendusliikmena X Riigikogu koosseisu. Ka XI Riigikogus jätkas ta aastal 2007 asendusliikmena.
19. oktoobril 2007 valiti Mait Klaassen teises valimisvoorus uuesti Eesti Maaülikooli rektoriks. Tema ametiaeg sellel töökohal algas 1. jaanuaril 2008. Samuti valiti ta ametisse tagasi 28. septembril 2012, kui Klaassen oli EMÜ rektori kohale ainus kandidaat; valimiskogu 260 liikmest hääletas 181 ning rektori tagasivalimist toetas 156. Uus ametiaeg algas 1. jaanuaril 2013 ja kestis viis aastat. 2017. aasta sügisel valiti ta neljandat korda rektoriks.
2023. aasta valimistel sai Klaassen 968 häält ja ei osutunud parlamenti valituks. Siiski pääses ta Riigikokku pärast valitsuse moodustamist Kaja Kallase asendusliikmena, ta kuulub keskkonnakomisjoni. 
Ta kuulub Tartu Rotary klubisse. On vanatehnikaklubi Levatek ja Vänt ning vanasõidukite Unic liige.
Hermeneutika

Hermeneutika (kreeka sõnast "hermeneutikē" &lt; "hermeneia" 'seletus, tõlgendus') on tekstide tõlgendamise õpetus. Hermeneutika kujunes esmalt välja religioossete tekstide interpreteerimise õpetusena.
Hermeneutika lähteseisukohad:
Mõiste ajalugu.
Aristotelese tähistas teoses "Peri hermeneias" sõnaga "hermeneia" ütlust kui hinges mõeldu üleminekut välisesse (täht, hääl).
Keskaegne teadusliku tõesuse menetlus oli aristotellik-aksiomaatiline, st eristati kahte tõestusmenetlust: "synthesis" (deduktsioon) ja "analysis" (induktsioon). Keskaegne ja kristlik tõlgendamine lähtus pühakirja kriitikavälisest traditsioonist.
Friedrich Schleiermacher (1768–1834) oli teoloog ja filosoof. Ta eristas kahte tõlgendamise/arusaamise liiki: tekstist (filoloogiline arusaamine) ja teksti autorist arusaamine. 1819. aastal sõnastas ta tõlgendamise reeglid: 
Hans-Georg Gadamer (1900–2002) peateos oli "Tõde ja meetod". Ta väidab, et hermeneutika tähtsaim osa on metodoloogia. Teksti mõistmiseks pole oluline mitte autori biograafia jms, vaid teksti tähendus. Erinevalt Schleiermacherist arvas Gadamer, et tekstil pole ainult ühte õiget tõlgendust. Igal ajastul loovad erinevad kogemustaustad erinevaid tõlgendusi.
Paul Ricœur (1913–2005) pidas teksti tõlgendust enesekohaseks, tõlgendaja tõlgendab alati ka iseennast.
Umberto Eco (1932–2016) arvates tekst on autorist ja tõlgendajast sõltumatu.
Josaia Voreqe Bainimarama

Josaia Voreqe Bainimarama (tuntud ka nime Frank Bainimarama all; sündinud 27. aprillil 1954) on Fidži sõjaväelane ja poliitik.
Aastatel 2000–2014 oli ta Fidži relvajõudude ülemjuhataja. 5. detsembrist 2006 kuni 4. jaanuarini 2007 täitis ta pärast riigipööret ajutiselt ka Fidži presidendi kohuseid. 5. jaanuarist 2007 kuni 24. detsembrini 2022 oli ta Fidži peaminister. 16. aprillist 2020 kuni 24. detsembrini 2022 oli ta ka Fidži välisminister.
Katoliiklikust perest pärit Bainimarama teenis mereväes aastast 1975 ja oli aastatel 1997–1999 Fidži relvajõudude staabiülema kohusetäitja. Mereväes tõusis ta kontradmirali auastmeni, milles läks 2014. aastal erru.
29. mail 2000 viis ta läbi vasturiigipöörde, millega kukutati varem riigipöördega võimule tulnud George Speighti valitsus ja oli seejärel sama aasta 13. juulini sõjaväelise vahevalitsuse esimees. Ta andis võimu üle demokraatlikult valitud presidendile Josefa Iloilole.
5. detsembril 2006 viis ta läbi uue riigipöörde, kukutades president Josefa Iloilo ja peaminister Laisenia Qarase valitsuse, sest viimane ei nõustunud täitma tema nõudmisi loobuda amnestia andmisest 2000. aastal George Speighti riigipöördes osalenud võtmeisikutele. 4. jaanuaril 2007 andis ta võimu uuesti üle seaduslikule presidendile Josefa Iloilole, kes määras ta juba järgmisel päeval riigi ajutiseks peaministriks. Ajutise peaministrina juhtis ta riiki kuni 2014. aasta sügiseni.
2013. aastal jõustus Fidži uus põhiseadus, mille kohaselt otsustati sügisel 2014 läbi viia esimesed demokraatlikud parlamendi- ja presidendivalimised alates 2006. aasta riigipöördest. Märtsis 2014 astus Bainimarama sõjaväe ülemjuhataja ametikohalt tagasi ja läks erru, et valmistuda valimisteks. Ta moodustas erakonna FijiFirst, mis saavutas 17. septembril 2014 toimunud parlamendivalimistel 50-liikmelises parlamendis 32 kohaga absoluutse enamuse. Uus parlament kinnitas ta sama aasta 22. septembril uuesti peaministriks. 2018. aasta parlamendivalimistel saavutas FijiFirst taas võidu ning 20. novembril 2018 alustas Bainimarama teist ametiaega Fidži peaministrina. Kuigi FijiFirst võitis ka 2022. aasta parlamendivalimised, ei suudetud valitsust moodustada, misjärel lõppes Bainimarama 16 aastat kestnud ametiaeg Fidži peaministrina.
Elastsusjõud

Elastsusjõud on keha kuju ja mõõtmete muutmisel ehk deformeerimisel tekkiv jõud, mis on vastassuunaline ning suuruselt võrdne jõuga, mis keha antud hetkel deformeerib. 
Esimeses lähenduses kirjeldab elastsusjõudu Hooke'i seadus:
 formula_1
kus formula_2 on deformeeritud keha jäikus ja formula_3 on keha lineaarmõõtme muut (võrreldes tasakaaluolekuga).
Küllastunud auru rõhk

Küllastunud auru rõhk on rõhk, millel vedelik antud temperatuuril aurustub, see tähendab hakkab keema. Rõhu väärtus oleneb vedelikust ja selle temperatuurist.
Temperatuuri tõustes küllastunud auru rõhk enamasti suureneb ja vastupidi.
Kui vedelik liigub kiirelt, võib rõhk mingis süsteemiosas langeda alla küllastunud auru rõhu ja kuigi vedelik pole kuum hakkab ta keema.
Hüdrostaatiline rõhk

Hüdrostaatiline rõhk ehk hüdrostaatiline pinge on rõhk, mis mõjub tasakaalus vedelikus.
Hüdrostaatilise rõhu defineerimiseks vaadeldakse tasakaalus oleva vedeliku massi formula_1, mis on mõttelise tasapinnaga jaotatud kahte ossa. Neid osi peab hoidma koos mingi jõud formula_2, see on hüdrostaatiline rõhujõud ehk survejõud. Selle jõu intensiivsust tasapinna formula_3 suvalises punktis nimetatakse hüdrostaatiliseks rõhuks (ka hüdrostaatiliseks pingeks):
formula_4.
Hüdrostaatilise rõhu omadusi:
Tom Sizemore

Thomas Edward Sizemore Jr. (29. november 1961 Detroit, Michigan – 3. märts 2023 Burbank, California) oli ameerika näitleja.
Tom Sizemore on mänginud sellistes filmides nagu "Pearl Harbor", "Allatulistatud "Black Hawk"" ja "Punane planeet".
M. Night Shyamalan

Manoj Nelliattu Shyamalan, tuntud kui M. Night Shyamalan (sündinud 6. augustil 1970) on USA filmirežissöör, -stsenarist ja -produtsent.
Ujuvus

Ujuvus on keha võime püsida vedeliku pinnal või tõusta pinnale. Ujuvuse tagamiseks peab keha tihedus olema väiksem vedeliku tihedusest.
Suurtel rõhkudel, näiteks Maa sisemuses, võivad ka tahked kehad hakata käituma sarnaselt vedelikega. Tuntud näited on soolakuplid maakoores, vahevöö pluumid või kas või liustiku voolamine tema enese raskuse mõjul. Seetõttu võivad ka tahkes kehas olevad ümbritsevast väiksema tihedusega kehad teha läbi ujuvat liikumist.
Tasakaalus vedelik

Tasakaalus vedelikuks nimetatakse liikumatut vedelikku.
Tasakaal võib olla absoluutne või suhteline.
Absoluutse tasakaalu korral on vedelik liikumatus anumas, millele mõjub ainult raskuskiirendus.
Suhtelise tasakaalu korral on vedelik küll liikumatu, kuid paikneb anumas, millele ei pruugi mõjuda raskuskiirendust küll aga mõni muu kiirendus.
Telgjõud

Telgjõud ehk aksiaaljõud on pöördkeha telje sihis mõjuv jõud.
Väli (täpsustus)

"Väli" on mitmetähenduslik sõna