tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mart Meriste

Mart Meriste (sündinud 10. veebruaril 1978) on eesti arahnoloog.
Aastatel 1984–1996 õppis ta Lihula Gümnaasiumis. 2001. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia erialal. 2004. aastal sai ta samas magistrikraadi zooloogias. 
Aastatel 2002–2005 töötas ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi lektorina. 2005–2008 oli ta Tartu Karlova Gümnaasiumis õpetaja. Aastatel 2005–2015 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis lektorina. 2015. aastast töötab ta mittetulundusühingus Elurikas Eesti. 
Mart Meriste on esinenud Eesti ajakirjanduses ämblikega seotud teemade tutvustamisel. Ta oli Eesti Loodusmuuseumi 2014. aasta näituse "Imelised ämblikud" üks koostajaid.
Ta on Eesti pärismaiste taimede seemnekasvatuse ekspert.
Mustikas (kaubanduskeskus)

Mustikas (ka Keskus Mustikas, Mustamäe Kaubanduskeskus Mustikas; Mustika Keskus) on Tallinnas Mustamäel aadressil A. H. Tammsaare tee 116 asuv kaubanduskeskus. Keskuses on ligikaudu 27 000 m2 müügipinda ja tegutseb umbes 60 poodi. 
Ajalooliselt asus samal kohal Tallinna Aiandussovhoos ja Kadaka turg.
Mustika keskuse põleng.
5. märtsil 2009 toimus Mustika keskuses suurpõleng. Põlenguala levis 1000 ruutmeetrile ja vingu ja suitsukahjustusi sai kogu kaubanduskeskus. Põlengukahjud olid rohkem kui 100 miljonit krooni.
Häirekeskus sai teate põlengust kell kolmveerand 6 varahommikul, sündmuskohale sõitis seitse päästeautot, kaks paakautot, kaks redelautot, operatiivkorrapidaja ja kiirabi brigaad. Kustutustööd olid raskendatud, sest kõrge temperatuuri tõttu ei saanud suitsusukeldujaid kasutada ja sissevarisenud katuse all olnud tulekolletele ei pääsetud ligi. Põleng kustutati 6:30 ajal, aga päästjad pidid öösel kaks korda uuesti süttinud tulekoldeid kustutamas käima.
Põleng sai alguse tehnikapoe Onoff laoruumidest, kust levis kustutussüsteemi rikke tõttu müügisaalidesse.
Põlengu põhjused.
Algul kahtlustati süütamist, aga Mustika keskuse põlengu menetlus ei suutnud selgitada tulekahju tekkepõhjust ning seega ka võimalikku süüdlast, mistõttu lõpetas politsei kriminaalmenetluse. Põlengule aitas kaasa automaatkustutussüsteemi mittetöötamine. Süütamise versioonile vihjas 2017. aastal Eesti Ekspressi artikkel, kus viidati turvakaamerate salvestistel prügikonteinerite juures oleva isiku viibimisele, misjärel algas tulekahju.
Kuldämblik

"Kuldämblik" on 1930. aastal valminud Konstantin Märska ja Boris Jaanikose film. See oli Eesti esimene plaadile salvestatud heliga film.
Filmis laulavad Olga Torokoff-Tiedeberg ja Aleksander Arder.
Pro Finlandia

Pro Finlandia on Soome Lõvi rüütelkonna teenetemärk, mida antakse kirjanikele ja kunstnikele. 
Teenetemärk asutati 10. detsembril 1943 ja anti esmakordselt välja 1945. aastal. 
Pro Finlandia medal antakse välismaalastele, selle on aastatel 1944–2015 saanud 37 inimest.
Pro Finlandia teenetemärgi kavalerid.
1945–1949.
1945
1946
1947
1948
1949
1950–1954.
1950
1951
1952
1953
1954
1955–1959.
1955
1956
1957
1958
1959
1960–1964.
1960
1961
1962
1963
1964
1965–1969.
1965
1966
1967
1968
1969
1970–1974.
1970
1971
1972 
1973
1974
1975–1979.
1975
1976
1977
1978
1979
1980–1984.
1980
1981
1982
1983
1984
1985–1989.
1985
1986
1987
1988
1989
1990–1994.
1990
1991
1992
1993
1994
1995–1999.
1995
1996
1997
1998
1999
2000–2004.
2000
2001
2002
2003
2004
2005–2009.
2005
2006
2007
2008
2009
2010–2014.
2010
2011
2012
2013
2014
2015–2019.
2015
2020 –.
2020 
Välismaalastest teenetemärgi saajad.
1940.–1960. aastatel on teenetemärgi saanud 32 välismaalast, nende seas on kõige rohkem Rootsi kodakondseid. Järgnevatel aastakümnenditel on välismaalastele Pro Finlandiat harva antud.
Harilik majaämblik

Harilik majaämblik ("Tegenaria domestica") on majaämbliku perekonda kuuluv ämblik.
Ta on tavalisim majades elav ämblikulaadne Eestis.
Keskeuroopa majaämblik

Keskeuroopa majaämblik ("Tegenaria atrica", sünonüüm "Eratigena atrica") on majaämbliku perekonda kuuluv ämblik. Ämblikku iseloomustab tema suurus, jalgade siruulatusega kuni 10 cm kuulub ta ühtede suuremate ämblike sekka. Jõudnud Kesk-Euroopast tõenäoliselt kaubavahetusega Eestisse.
Nimetus.
Majaämblikud kuuluvad lehterämbliklaste sugukonda ("Agelenidae"), kes on Eesti looduses esindatud vaid ühe levinud liigiga (harilik lehterämblik, "Agelena labyrinthica"). On mitut liiki suuri ja sarnaseid majaämblikke ("T. atrica, T. duellica, T. gigantea" ja "T. saeva"). Kõik need liigid paigutati 2013. aastal ühe liiginime alla, milleks sai "Tegenaria atrica", keda Eestis keskeuroopa majaämblikuks kutsutakse. Hiljem paigutati nad omaette perekonda "Eratigena", kuid 2018. aastal lahutati "T. atrica" jälle eraldi liikideks. Kasutusel on nimetused "Tegenaria atrica" ja "Eratigena atrica".
Eestisse jõudmine.
Meil levinud harilik majaämblik on Eestisse jõudnud tõenäoliselt tuhandeid aastaid tagasi. Keskeuroopa majaämbliku leviala on viimasel sajandil laienenud tänu inimtegevusele. Põhjamaade esmaleiud jäävad 1970. aastatesse, Eestisse jõudis liik paar aastakümmet hiljem. Esimese selle liigi leiu kinnitas Eesti ämbliku-uurija Asta Vilbaste 1990. aastate teises pooles. Alates 2002. aastast hakkas liigi leidude kohta järjest rohkem teateid tulema. Esimesed leiuteated Eestis olid seotud sadamate ja seal olevate laohoonetega, hiljem raudteede lähedusega, edasi tulid teated kodumajapidamistest. See viitab üsna selgelt, et liigi levik on seotud hoogustunud väliskaubandusega ja nüüdseks on liik levinud kõikidesse suurematesse asulatesse. Maapiirkonnad on 2020. aastatel veel vähe esindatud. Keskeuroopa majaämblik võib inimest ka hammustada, aga selle tagajärjed on märksa leebemad kui sääsepistel.
Elupaik.
Keskeuroopa majaämblik elab lisaks elamutele ka looduses, eelistades elupaigana koopaid, puuõõnsusi ja muid hämaraid kohti. Ehkki liik pärineb algselt mujalt, ei paista, et ta võõrliigina kodumaisele elurikkusele kahju teeks. Kesk-Euroopas on ta eksisteerinud koos hariliku majaämblikuga. Samuti on tubaste inimkaaslejate puhul võõrliigi mõiste veegi ähmasem kui õues elavate liikide puhul. Ta võib elada ka soojemapoolses keldris või muus ruumis.
Majaämblik

Majaämblik ("Tegenaria") on lehterämbliklaste sugukonda kuuluv ämblike perekond.
Mitmed sellesse perekonda arvatud liigid on inimkaaslejad, kes elavad hoonetes. 
Eestis on tavaline harilik majaämblik, kes elab toanurkades, kuhu ta on „pesaga“ võrgu pununud. Hariliku majaämblikuga sarnaneb meile viimastel aastatel ilmunud keskeuroopa majaämblik, kes on suurem.
Ameerikas on tuntud "Tegenaria agrestis" (pildil), inglise keeles "hobo spider", kes elab samuti majades ja kes inimesi hammustab. 
Ta toitub väikestest putukatest, näiteks sipelgatest ja kärbestest.
Raamatupidamise eest vastutav isik

Raamatupidamise eest vastutav isik on raamatupidamiskohustuslikus majandusüksuses töötaja, kes on kohustatud vastavalt töölepingule või muule kirjalikule lepingule vastutama majandusüksuses raamatupidamise õigusaktide nõuetele vastavuse ja üldise pideva korrasoleku eest. Raamatupidamise eest vastutava isiku vastutus on võrdne majandusüksuse tippjuhi vastutusega.
Tom Valsberg

Toomas Valsberg (sündinud 29. juulil 1982 Tallinnas) on eesti muusik, kirjanik ja turundusspetsialist.
Valsberg on lõpetanud Tallinna Pääsküla Gümnaasiumi ning Tallinna Ülikooli reklaami ja imagoloogia eriala. 
Ta on tegutsenud ansamblites Somnambuul (2001–2003), Indigolapsed (alates 2005), Tane Mahuta (alates 2005) ja on teadliku popmuusika bändi Tom Valsberg &amp; Manki Maind juht.
Ta on töötanud 2000–2005 reklaamiagentuurides Division, TBWA/Guvatrak, NB Reklaam. Korraldab iga aasta augustis lastelaagrit täiskasvanutele.
Ürituste korraldajana.
Ta on korraldanud Eestis järgmiste välisartistide kontserte: 
Isiklikku.
Tema elukaaslane on näitleja ja laulja Jane Kruus (esinejanimega Luna Deva). Tal on olnud suhe modell Simona Haritoniga.
Gavrila Deržavin

Gavrila Deržavin (vene keeles "Гаврила Романович Державин", 14. juuli 1743 Kaasan – 20. juuli 1816 Zvanka) oli vene luuletaja. Teda peetakse sageli parimaks vene luuletajaks enne Puškinit. 
Deržavin tõusis Katariina II ajal tavalisest sõdurist kõrgetesse riigiametitesse. Ta oli 1784. aastast Aunuse ja 1785. aastast Tambovi kuberner, 1791. aastast keisrinna isiklik sekretär, 1794. aastast kaubanduskolledži juhataja ja 1802. aastast justiitsminister. 1803 läks ta pensionile ning elas elu lõpuni Novgorodi lähedal Zvankas.
Tema abikaasa õde oli abielus Jakob Pontus Stenbockiga.
Teosed.
Ta on tuntud peamiselt keisrinnale ja õukonnale kirjutatud oodidega. Tuntumad neist on "Ood Feliciale" (1779), "Jumal" (1784), "Kosk" (1794) ja "Leevike" (1800).
Ta on ka 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse Venemaa mitteametliku hümni "Grom pobedõ, razdavaisja!" sõnade autor.
Ametkondlikkus

Ametkondlikkus (ka korporatiivne konkurents, ametkonnaegoism, haruegoism) on juhtimise valdkonnas ilmnev negatiivne nähtus, mis väljendub oma ametkonna (või ministeeriumi, tootmis- või rahvamajandusharu) huvide järjekindlas esiplaanile seadmises isegi siis, kui see tekitab kogu rahvamajanduse ja paljude teiste tootmisharude arendamisele silmanähtavat kahju.
Ehkki ametkondlikkust on peetud eriti reaalsotsialismile omaseks nähtuseks, on see avaldunud ka näiteks riiklikus majandussektoris isegi pärast täielikule turumajandusele üleminekut. Arvatakse, et seoses riikliku sektori vähenemisega ametkondlikkuse mõju nõrgeneb. 
Ametkondlikkust on vastandatud vastastikku kasuliku koopereerumisega.
Madeline Miller

Madeline Miller (sündinud 24. juulil 1978 Bostonis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik ja õpetaja. 
Haridus ja töökäik.
Madeline Miller sündis Bostonis ja kasvas üles New Yorgis ja Philadelphias.
Ta sai Browni Ülikoolist bakalaureuse- ja magistrikraadi klassikalises filoloogias ning töötab keskkooli ladina ja vanakreeka keele õpetajana Massachusettsi osariigis Cambridge'is. 
Ta on õppinud ka Yale'i Teatrikooli dramaturgiaosakonnas, kus ta keskendus klassikaliste tekstide adapteerimisele tänapäevastes vormides.
Kirjanikuna.
"Achilleuse laul".
Tema esikromaan "The Song of Achilles" ("Achilleuse laul") avaldati septembris 2011. Romaan võitis 2012. aasta mais auhinna Orange Prize for Fiction. Madeline Miller on neljas kirjanik, kes on esikromaaniga selle auhinna võitnud. Lugu jutustab Vana-Kreeka kangelase Achilleuse kasvamisest ja elust ning tema võitlusest Trooja sõjas. Raamat ilmus eesti keeles 2018. aastal Hedda Maureri tõlkes.
"Kirke".
Milleri teine raamat, "Kirke", ilmus aastal 2018. Tegu on kujunemisromaaniga, mis räägib loo Antiik-Kreeka nõiatarist Kirkest, tema kasvamisest kreeka jumalate keskel, tema pagendusest Aiaia saarele ning tema kohtumistest Odysseuse ja teiste vanakreeka mütoloogiast tuttavate tegelastega. Raamat ilmus eesti keeles 2021. aastal Hedda Maureri tõlkes.
"Galatea".
Peale nende teoste on Miller kirjutanud veel lühijutu "Galatea" (räägib kaunist naisest Galateast, kujur Pygmalioni elluärganud taiesest ja tema eneseleidmisest). Lühijutt ilmus augustis 2013.
"Persephone".
2021. aasta detsembris teatas Miller, et töötab nüüd uue romaani kallal, milleks on (samuti antiigi teemadel põhinev) "Persephone". Lugu hakkab jutustama viljakusjumalanna Demeteri allmaailma langenud tütrest Persephonest, tehes seda Milleri isikupärases stiilis ja tänapäevases võtmes.
Orange Prize for Fiction

Orange Prize for Fiction (ka "Orange Broadband Prize for Fiction") on Ühendkuningriigi prestiižikamaid kirjandusauhindu. Auhind antakse naiskirjanikule parima romaani eest, mis on kirjutatud inglise keeles ja Ühendkuningriigis eelneval aastal välja antud. Auhinda sponsoreerib Orange. 2012. aastal teatati, et Orange lõpetab auhinna sponsimise. Otsitakse uut sponsorit.
Auhind loodi 1996. aastal, eesmärgiks pöörata enam tähelepanu naiste kirjutatud teostele. Võitja saab 30 000 naela ja Grizel Niveni pronksskulptuuri "Bessie".
Esimesed 17 aastat oli auhinna sponsoriks telekommunikatsiooniettevõte Orange, mistõttu kasutati auhinna kohta nime "Orange Prize for Fiction". Aalates aastast 2014 on auhinna sponsoriks alkoholibränd Baileys Irish Cream, seega auhinna täisnimetus on "Bailey's Women's Prize for Fiction".
2017. aasta juunis tuli toetajailt teade, et auhinna nimi muudetakse "Women's Prize for Fiction", auhinda hakkab toetama sponsorite perekond ning muudatus hakkab kehtima alates 2018. aastast.
Auhinda antakse välja igal aastal ja selle võib võita ükskõik mis rahvusest naiskirjanik, kes möödunud aasta jooksul on avaldanud inglise keeles täispika romaani. Ka žürii töös osalevad ainult naised. Võitja saab 30 000 naela ja kunstnik Grizel Niveni loodud "Bessie"-nimelise pronksskulptuuri.
Kure tänav (Tartu)

Kure tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav ristub Räni ja Ööbiku tänavaga ja lõpeb Käo tänaval.
Kure tänav on 500 meetri pikkune.
Käo tänav

Käo tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Ööbiku tänavalt, ristub Käo põiguga (vasakult) ja Kure tänavaga ning lõpeb Soinaste tänaval.
Tänava pikkus on 140 meetrit.
Tänav sai nime Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembrist 1923.
Käo põik

 
Käo põik on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Käo tänavalt ning lõpeb Pääsukese tänaval ja on 195 meetri pikkune.
Autofellatio

Autofellatio on iseenda peenise oraalne stimuleerimine. See nõuab väga head painduvust või väga pikka peenist ning on seetõttu üliharva esinev nähtus.
Pääsukese tänav

Pääsukese tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Suur kaare tänavalt, ristub Kotka tänavaga (paremalt), Ööbiku tänavaga ja Käo põiguga (paremalt) ning lõpeb Soinaste tänaval.
Tänava pikkus on 360 meetrit.
Ööbiku tänav

Ööbiku tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Raudtee tänavalt, ristub Kuldnoka tänavaga, Pääsukese tänavaga, Käo tänavaga (vasakult) ja Lõo tänavaga (paremalt). Tänava pikkus on 770 meetrit.
Tänaval on ka haru Kotka tänavani.
Kotka tänav (Tartu)

Kotka tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Pääsukese tänavalt, kulgeb loodesse, ristub Ööbiku tänavaga (vasakult) ja lõpeb Lõo tänaval.
Tänav on umbes 290 meetrit pikk.
Summuti (relvandus)

Summuti on relva külge kinnitatav seade, mis vähendab lasust tulenevat müra ning enamasti ka visuaalseid efekte. Enamasti on summuti kasutuses selleks, et lasku ei märgataks. Ka laskuri jaoks on summuti kasutamine kasulik, kuna vähenenud müra häirib ka teda ennast vähem. Ehituselt on summutid metallist silindrid, mille sisemuses väheneb kuuli tulistamisel eraldunud gaaside kiirus ning temperatuur, vähendades seeläbi heli ja nähtavat valguse sähvatust. Seeläbi väheneb aga ka kuuli kiirus vintrauast väljumiseni.
Ehitus.
Enamasti on summutid seest tühjad silindrid, milles on kambrid rauast (tavakeeles "torust") välja pääseva gaasi jaoks. Valmistatud on need terasest, alumiiniumist või titaanist. Seda tüüpi summutid on kergesti eemaldatavad ning lihtsalt hooldatavad. 
On ka teist tüüpi summuteid, mis moodustavad ühe osa relvast. Sellisel juhul on kambrid paisuva gaasi jaoks raua sees ning gaas pääseb nendesse läbi väikeste avauste. Selliste summutite hooldamine on aga märgatavalt keerulisem, kuna eeldab relva vähemalt osalist koost lahtivõtmist.
Lõo tänav

Lõo tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Suur kaare tänavalt, ristub Kotka tänavaga (vasakult) ja lõpeb Ööbiku tänaval.
Tänav on 115 meetrit pikk.
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembrist 1923.
Kotka tänav

Kotka tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Näota mõrvarid

"Näota mõrvarid" (rootsi keeles "Mördare utan ansikte") on 1991. aastal ilmunud Henning Mankelli kriminaalromaan. See on Wallanderi sarja esimene raamat. 
Teose on tõlkinud eesti keelde Irja Kiisküla ja see ilmus 1997. aastal sarjas "Mirabilia".
1992. aastal võitis "Näota mõrvarid" esimese Klaasist Võtme auhinna.
Sisu.
Peaaegu isoleeritud Skåne farmis Lunnarpis piinatakse surnuks vana mees Johannes Lövgren, tema naine Maria leitakse aga läbipekstult ja köiega ümber kaela. Mõrvu saadetakse uurima inspektor Wallander, 42-aastane Ystadi politseiuurija ja tema rühm: eakas reuma all kannatav Rydberg, 29-aastane kollanokk Martinsson, kiilanev neljakümnendates uurija Svedberg ning Näslund, Hansson ja Peters. Viimane sõna, mille surev Maria Lövgren jõuab öelda, on "välismaalane".
Rydberg ütleb, et ta pole näinud varem sellist sõlme, mis oli Maria kaela ümber, ja pakub, et mõrva sooritasid välismaalased. See oletus viib mitme rassistliku rünnakuni, kui info lekib ajakirjandusse.
Tele- ja raadioversioonid.
Romaani on olnud Briti ja Rootsi telesarjade "Wallander" aluseks.
Romaani on üle kantud raadiojaamas BBC Radio 7, kus seda luges Briti näitleja David Warner. David Warner mängis Wallanderi Briti versioonis Wallanderi isa.
Slavica Tartuensia

"Slavica Tartuensia" on Tartu Ülikooli Kirjastuse alates 1985. aastast välja antud raamatusari.
Alates 2012. aastast on see ühendatud sarja "Acta Slavica Estonica".
Riia koerad

"Riia koerad" (rootsi "Hundarna i Riga") on Henning Mankelli kriminaalromaan, mille tegevustik toimub Läti pealinnas Riias. "Riia koerad" on Wallanderi sarja teine romaan. Selle tõlkisid eesti keelde Ülev Aaloe ja Maarja Loos.
Sisu.
Kui päästeparv kahe laibaga uhutakse Rootsi rannikule, viivad kurjategijate otsingud Kurt Wallanderi Riiga. Teost läbib Balti riikide 1990. aastate alguse ebastabiilsust käsitlev teema.
Televisioon.
Romaani põhjal tehti 1995. aastal SVT film, kus Wallanderi mängis Rolf Lassgård.
Sule tänav

Sule tänav on tänav Tallinna Kristiine linnaosa Lilleküla asumis Linnu allasumis. 
Tänav algab Linnu teelt ja kulgeb Käo tänavani. Sule tänav on põhjakirde-lõunaedela suunaline. Sule tänav on ligikaudu 380 meetri pikkune ning hoonestatud kahekorrusteliste majadega, üks maja on kolmekorruseline.
Sule tänav sai nime 16. augustil 1949.
Kurt Wallander

Kurt Wallander on Rootsi kriminaalkirjaniku Henning Mankelli väljamõeldud tegelaskuju, mõrvu uuriv Rootsi politseiinspektor. Wallander on mitme Mankelli kriminaalromaanide peategelane. Wallanderi on filmides mänginud Rolf Lassgård, Krister Henriksson ja Kenneth Branagh.
Elulugu.
Noore politseinikuna oleks ta äärepealt surma saanud, kui joodik, keda ta küsitles, teda pussitas (seda mainitakse raamatusarja esimeses raamatus). Wallander oli ühe korra abielus, kuid ta naine Mona jättis ta maha ja tal on sellest ajast peale olnud keeruline suhe oma ainsa tütrega, kes pääses enesetapukatsest napilt eluga, kui oli 15-aastane. Tal oli samuti probleeme oma isaga, kunstnikuga, kes maalis oma eluajal sama maastikku üle 7000 korra. Vanem Wallander oli tugevalt vastu poja otsusele hakata politseinikuks ja pilkas teda selle eest sageli.
Inspektor Wallanderil on vähe lähedasi sõpru ja ta on tuntud oma kehva elustiili poolest: ta tarbib palju alkoholi ja rämpstoitu, teeb vähe trenni ja vahel võitleb vihaga. Ta lahendab kuritegusid väga isiklikul tasemel, jälitades kurjategijaid ja olles valmis kurjategija tabamiseks ka ülemuste käskudega vastuollu minema.
Viljandi maantee

Viljandi maantee on tänav Tartus, Veeriku ja Maarjamõisa linnaosa piiril.
Tänav algab Lunini tänavalt ja kulgeb linna piirini. Tänav ristub Mooni tänavaga (paremalt), Tulbi tänavaga, Ravila tänavaga, Kannikese tänavaga (paremalt), Sanatooriumi tänavaga (vasakult), Maisi tänavaga (paremalt), Nisu tänavaga (paremalt), Arhitekti tänavaga (paremalt), ning jõuab Lääneringteeni. Tänava pikkus on 1,25 km.
Varem ulatus tänav ka teisele poole raudteed, kus teda nimetati Viljandi tänavaks (praegu Jaan Tõnissoni tänav).
Arani kampsun

Arani kampsun ehk arankampsun on Arani saartelt Iirimaa läänerannikult pärit kudum.
Klassikaline arankampsun on paks üle pea selga tõmmatav džemper, mida katavad mitmesugustest palmikutest ja teistest reljeefsetest koemustritest moodustatud vertikaalsed mustripaneelid. Arankampsuni tüüpiliseks värvuseks on kreemikas naturaalvalge. Traditsioonilisel arankampsunil on 4–6 ülalt alla ulatuvat mustripaneeli laiusega 5–10 cm. Mustripaneelid on nii esi- kui seljaosal kesktelje suhtes sümmeetriliselt paigutatud. Ka varrukad on enamasti kaetud ülalt alla kulgevate mustriribadega.
Kampsunite kudumiseks olevat algselt kasutatud pesemata ja värvimata naturaalvalget või tumedat lambavillast lõnga. Lõng kedrati kuni 1970. aastateni vokiga. Tänu villarasvadele oli sellisest lõngast kootud riideese osaliselt vetthülgav, mis tähendas, et seda sai kanda ka siis, kui kampsun märjaks sai. 
Ajalugu.
Pole selge, millal selliseid kampsuneid Arani saartel kuduma hakati. Saare elanikud on ilmselt sajandeid kandnud mõnd kootud kampsuni kohalikku varianti nagu Briti saarte teisteski piirkondades. Tõenäoliselt sarnanes see Guernsey kampsuniga. Arani saarte naaberregioonides Iirimaal kasutati üsna sarnaseid mustreid, kuid sealsed kampsunid erinevad arankampsunitest nii lõike poolest kui ka selle poolest, et need kooti peenemast lõngast.
Ajaloolased on seisukohal , et tegelikult leiutati arankampsun oma praegu tuntud kujul 20. sajandi alguses ettevõtlike naiste poolt eelkõige müügi eesmärgil. Jämedam lõng ning lihtsam konstruktsioon võeti kasutusele töömahu vähendamiseks ja tootluse suurendamiseks.
Legendid.
Tuntuim arankampsunitega seotud legend räägib, et igal perel olid välja kujunenud oma mustrikombinatsioonid ja nende paigutus kampsunil, nii et uppunud meremeest sai tema kampsuni abil identifitseerida.
Selle legendi aluseks arvatakse olevat J. M. Synge'i 1904. aastal kirjutatud näidend Riders to the Sea ("Ratsanikud merre"), milles uppunu isik tehakse kindlaks käsitsi kootud riideesemete järgi. Tegelikult on näidendis mainitud ja identifitseerimiseks kasutatav ese lihtne sokk, mille kuduja ära tunneb silmade arvu ja kudumisel tehtud vea tõttu.
Tõendid perekondlike mustrite süsteemse kasutamise kohta puuduvad. Mõned vanad kudujad kinnitavad perekondlike mustrikombinatsioonide kasutamist, teised eitavad seda. Küll aga on allikaid, mis kinnitavad, et kaluri kodukoha võis tema kampsuni järgi kindlaks teha. Samuti kooti kandja nimetähed kampsuni alumisse serva.
Tõendid puuduvad ka ajalooliste Iiri klannimustrite olemasolu kohta.
Arhitekti tänav

Arhitekti tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas linna servas.
Tänav algab Kannikese tänavalt ja lõpeb Viljandi maanteel ning see on umbes 590 meetrit pikk. Tänaval on ka ühenduslõik Nisu tänavaga ja Kannikese tänavaga.
Kannikese tänav

Kannikese tänav on tänav Tartus, Veeriku linnaosas.
Tänav algab Viljandi maanteelt, lõpeb Tulbi tänava ja Veeriku tänava risti juures ning on umbes 1,23 km pikk.
Kannikese tänav ristub Karikakra (vasakult), Nelgi (paremalt), Sangla, Rukki, Maisi, Nisu, Arhitekti (vasakult), Kressi (paremalt), Õie (paremalt) ja Ravila tänavaga. Nime sai tänav 30.mail 1958.
Õie tänav (Tartu)

Õie tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
Tänav algab Nisu tänavalt ja lõpeb Kannikese tänaval. Õie tänavaga ei ristu muid tänavaid.
Tänav on kergelt kaarekujuline ja umbes 355 meetrit pikk.
Jelgava piirkond (2009–2021)

Jelgava piirkond (läti "Jelgavas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Zemgales. Piirnes lõunas Leeduga.
Piirkonna keskus oli Jelgava linn, mis ei kuulunud piirkonda.
Piirkonna elanikest on 2012. aasta seisuga 67% lätlased, 17% venelased, 6,5% valgevenelased, 3,0% leedulased, 2,2% poolakad, 1,9% ukrainlased ja 1,7% teised rahvused.
Piirkond moodustati 2009. aastal Jelgava rajooni 13 vallast. 2021. aastal moodustati senisest Jelgava piirkonnast ja Ozolnieki piirkonnast uus Jelgava piirkond.
Nikolai Lunini põik

Nikolai Lunini põik on tänav Tartus, Maarjamõisas.
Tänav ühendab L. Puusepa tänavat N. Lunini tänavaga ja on 190 meetrit pikk.
Tänava servas on Mathieseni park ning teisel pool Tartu Ülikooli Kliinikumi hoone.
Tänav on nimetatud Nikolai Lunini auks.
Pāvilosta piirkond

Pāvilosta piirkond (läti "Pāvilostas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Kurzemes.
2011. aastal moodustasid piirkonna elanikest lätlased 91,7%, venelased 3,3%, ukrainlased 1,1% ja leedulased 2,7%.
Piirkond moodustati 2009. aastal Pāvilosta linnast ning Saka ja Vērgale vallast. 2021. aastal liideti Pāvilosta piirkond Lõuna-Kuramaa piirkonnaga.
Astri tänav

Astri tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
Tänav algab Nelgi tänaval, kulgeb kagusse, lõpeb Varju tänaval ning on 110 meetri pikkune.
Kārsava piirkond

Kārsava piirkond (läti "Kārsavas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales. Piirnes Venemaaga.
Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Kārsava piirkonna elanikest lätlasi 74,97%, venelasi 21,96% ja teistest rahvustest inimesi 3,07%.
Piirkond moodustati 2009. aastal Kārsava linnast ja viiest vallast (Goliševa, Malnava, Mērdzene, Mežvidi ja Salnava vald). 2021. aastal liideti Kārsava piirkond Ludza piirkonnaga.
Lehola tänav

Lehola tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
Tänav algab Näituse tänavalt ja lõpeb Tervishoiu tänaval, jätkudes sealt edasi Väikese kaare tänavana. Varem (3.märtsini 1972) on see olnud Väikese kaare osa.
Tänava pikkus on 260 meetrit.
Hauka tänav

Hauka tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosa Lilleküla asumis Linnu allasumis. 
Tänav algab Tihase tänavalt ja kulgeb paralleelselt Nõmme teega Leevikese tänavale. Hauka tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline ning ligikaudu 160 meetri pikkune.
Hauka tänav sai nime 9. juunil 1953.
Jaunpiebalga piirkond

Jaunpiebalga piirkond (läti keeles "Jaunpiebalgas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.
Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Jaunpiebalga piirkonna elanikest lätlasi 93,6%, venelasi 2,9%, ukrainlasi 1,5% ja teistest rahvustest inimesi 2%.
Piirkond moodustati 2009. aastal Jaunpiebalga ja Zosēni vallast. 2021. aastal liideti Jaunpiebalga piirkond Cēsise piirkonnaga.
Arvesti

Arvesti on automaatmõõtur aine- või energiakulu mõõtmiseks.
Näiteks elektrikulu mõõdetakse elektriarvestiga, gaasikulu gaasiarvestiga, veekulu veearvestiga jne.
Lina Medina

Lina Vanessa Medina (sündinud 27. septembril 1933 Ticrapos Peruus) on tõendatult noorim ema meditsiiniajaloos – ta oli lapse ilmaletoomise ajal viie aasta, seitsme kuu ja 17 päeva vanune. Tema puberteet algas 8. elukuul, praegu elab ta Peruu pealinnas Limas.
Medina poeg kaalus sündimisel 2,7 kg ja talle pandi arsti järgi nimeks Gerardo. Gerardot kasvatati algul teadmises, et Medina on ta õde, kümneaastaselt sai ta teada, et Medina on ta ema.
Asjaosaline

Asjaosaline ehk asjaline (inglise keeles "stakeholder") on organisatsiooni või valdkonna jaoks isik või isikute rühm, kelleta seda organisatsiooni või valdkonda ei eksisteeriks. 
Asjaosalise mõiste võttis 1963. aastal kasutusele Stanfordi instituut Stanford Research Institute.
1980. aastatel arendas seda asjaosaliste teooria ("stakeholder theory") nimetuse all edasi R. Edward Freeman, kes sidus asjaosalise mõiste strateegilise juhtimise ("strategic management"), korporatiivse halduse ("corporate governance"), ettevõtluse otstarbe ("business purpose") ning korporatiivse sotsiaalse vastutusega ("corporate social responsibility" (CSR)).
Tänapäeval kasutatakse sõna "asjaosaline" ka sõna "huvirühm" tähenduses. Sel juhul rõhutatakse, asjaosaline on iga isik, kellel eksisteerib teatud huvi ("anyone who has an interest in a matter").
Organisatsiooni asjaosalisteks võivad olla näiteks liikmed, omanikud, töötajad, võlausaldajad, võlgnikud, investorid, valitsus (sh kohalik omavalitsus), kliendid, levitajad, ametiühingud, tarnijad, kutseühingud, konkurendid, koolid, tulevased põlvkonnad, analüütikud, meedia jne.
Laine Toomsalu

Laine Toomsalu (sündinud Mae; 4. oktoober 1931 – 25. mai 2012) oli eesti õpetaja ja kodu-uurija.
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta töötas Kohtla Põhikoolis ajalooõpetaja ja õppealajuhatajana.
Tunnustus.
Ta oli Kohtla-Nõmme valla aukodanik.
Siri Kolu

Siri Kolu (sündinud 18. juulil 1972 Kouvolas) on soome teatriõpetaja ja kirjanik.
Temalt on eesti keeles Kätlin Kaldmaa tõlkes ilmunud "Meie, rööbelid" 2012. aastal.
Aastal 2010 sai ta Finlandia Junior auhinna.
Arantxa Rus

Arantxa Rus (sündinud 13. detsembril 1990 Delftis) on Hollandi naistennisist. WTA edetabelis on tema kõrgeim koht olnud üksikmängus 61. (2012. aasta augustis) ja paarismängus 119. (2018. aasta juulis).
Ta on võitnud 12 ITFi turniiri üksikmängus ja 9 turniiri paarismängus. Suure slämmi turniiridel on tema parimaks saavutuseks 4. ring Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel 2012. aastal, kus ta kaotas Kaia Kanepile.
Ta on vasakukäeline ja 180 cm pikk.
Barcelona metroo

Barcelona metroo (hispaania "Metro de Barcelona") on metroo Hispaanias Barcelonas. 
Esimene liin avati 1924. aastal. Praegu on metrool 12 liini ja 187 jaama.
Anna Verschik

Anna Verschik (sündinud 31. mail 1968 Leningradis) on Venemaalt pärit juudi rahvusest Eesti keeleteadlane, Tallinna Ülikooli professor.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1990. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia alal, läbinud 1995–1996 üheaastase õppe Oxfordi Ülikooli juurde kuuluvas Oxfordi Heebrea ja Juudi Uuringute Keskuses, kaitsnud 1996. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö "Multilingualism of Estonian Jews" ning saanud magistrikraadi. 1997. aastast oli Tartu Ülikooli doktorantuuris üldkeeleteaduse alal. 2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis väitekirja "Estonian Yiddish and its contacts with co-territorial languages" ja sai doktorikraadi.
Töökäik.
Anna Verschik töötas 1990–1996 Eesti Keele Instituudi murdesektoris vanemlaborandina ning 1993–1997 Eesti Humanitaarinstituudis juudi kultuuri ja keeleteaduse lektorina. 1998. aasta kevadel oli ta Oxfordi Heebrea ja Juudi Uuringute Keskuse külalisuurija, 1998–2002 Tartu Ülikooli Narva Kolledži eesti keele ja kirjanduse lektoraadi juhataja. Alates 2002. aastast on ta olnud Helsingi Ülikooli jidiši keele dotsent. Samast aastast on ta töötanud Tallinna Ülikoolis, 2002–2003 dotsendina, 2003–2006 vanemteadurina, alates 2006. aastast professorina.
Tema põhilised uurimisteemad on Eesti sotsiolingvistika (keelekontaktid, keeledünaamika), eesti-vene keelekontaktid (koodivahetus, konvergents, mitmekeelne vestlus), jidiš Balti riikides (dialektoloogia, sotsiolingvistika, kultuurikontaktid) ning etnolektid.
Valik tõlgitud teoseid.
Šolem-Aleichem. Marienbad. (1991) Tallinn: Aviv (tõlge jidiši keelest).
Dovid Bergelson. Kui kõik on läbi (1999). Tallinn: Varrak (tõlge jidiši keelest).
Isiklikku.
Tema isa, füüsika-matemaatikadoktor Anatoli Veršik (1933–2024) tegutses matemaatikuna Peterburis.
Tema abikaasa on Jürnas Kokla, neil on tütar Noemi.
On kudumisdisainer ja -pedagoog. Alates 2010. aastast avaldab regulaarselt kudumisõpetusi ajakirjas “Käsitöö”. On avaldanud õpetusi ka välismaa käsitööajakirjades (soome ajakirjad “Moda”, “Kotiliesi”, “Kotiliesi Käsityö”). Välja töötanud oma konstrueerimismetoodikaid ja avaldanud sellekohase raamatu, mis on tõlgitud ka soome keelde. Õpetab kudumite konstrueerimist Tallinna Rahvaülikoolis ja välismaal. Teeb koostööd Eesti moedisaineritega (Tanel Veenre, Oksana Tandit).
Kenneth Branagh

Kenneth Charles Branagh (sündinud 10. detsembril 1960 Belfastis) on Briti näitleja ja filmirežissöör.
Branagh on olnud nomineeritud viiele Oscarile ja Kuldgloobusele. Ta on võitnud ühe Emmy ja kolm BAFTA auhinda.
Isiklikku.
Branagh oli aastatel 1989–1995 abielus näitleja Emma Thompsoniga. Pärast lahutust oli tal mitu aastat suhe Helena Bonham Carteriga. 
2003. aastal abiellus ta Lindsay Brunnockiga, kellega tutvus Bonham Carteri kaudu 1997. aastal.
Biaudos

Biaudos on asula Kagu-Prantsusmaal Uus-Akvitaania piirkonnas Landesi departemangus.
Kathryn Joosten

Kathryn Joosten (sünninimega Kathryn Rausch; 20. detsember 1939 – 2. juuni 2012) oli USA seriaalinäitleja.
Karen McCluskey rolli eest telesarjas "Meeleheitel koduperenaised" võitis ta kaks Emmyt. Ta on mänginud ka telesarjas "Presidendi meeskond".
Elliot Belgrave

Elliot Belgrave (sündinud 16. märtsil 1931) on Barbadose jurist, kes oli 1. juunist 2012 kuni 30. juunini 2017 Barbadose kindralkuberner. Enne seda oli ta alates 1. novembrist 2011 kindralkuberneri kohusetäitja.
Ta on õppinud Cambridge'i ja Londoni Ülikoolis ning olnud Barbadose ülemkohtu kohtunik.
Grégoire Kayibanda

Grégoire Kayibanda (1. mai 1924 Tare – 15. detsember 1976) oli Rwanda poliitik, esimene iseseisva Rwanda riigi president.
Kayibanda oli päritolult hutu. Ta asutas riigi iseseisvuse ja hutude õiguste eest võitleva partei Parmehutu, mis oli tema võimuloleku ajal ainuke legaalne partei. Alates 26. oktoobrist 1961 oli ta Rwanda-Urundi koosseisu kuulunud Rwanda president. Kui Rwanda 1. juulil 1962 iseseisvus, sai Kayibandast president. 5. juulil 1973 tegi tollane kaitseminister Juvénal Habyarimana riigipöörde ja kuulutas ennast presidendiks.
Väidetavalt suri Kayibanda vangistuses nälga.
Jan Tinbergen

Jan Tinbergen (12. aprill 1903 – 9. juuni 1994) oli hollandi majandusteadlane. 
Pere.
Tema vend oli etoloog Niko Tinbergen ning teine vend Luuk Tinbergen (1915–1955) ornitoloog ja etoloog.
Aivar Simson

Aivar Simson (sündinud 5. detsembril 1959 Jõhvis) on eesti skulptor. Ta on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Kujurite Ühenduse liige.
Kunstnikunimed Seaküla Simson, Simson Seakülast ja Simson von Seakyl on tuletatud kohanimest, kus asus vanaisalt päritud talu.
Aivar Simson on lõpetanud Kohtla-Järve Laste Kunstikooli (1976) ja Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi skulptuuri erialal (1989).
1980. aastate algul osales Nõukogude armee dessantväelasena Afganistani sõjas, teenides aega Helmandi provintsis. Oma endisi sõjamälestusi pajatab Simson dokumentaalfilmis "Afganistani armid" (2005). 
Pere.
Aivar Simson on abielus graafik Krista Simsoniga. Neil on lapsed Tõll, Hõbe ja Hele. Nad elavad Harju maakonnas Tammispea külas.
Raamatupidamise kontoplaan

Raamatupidamise kontoplaan (inglise keeles "chart of accounts", saksa keeles "der Kontenrahmen") on majandusüksuste igapäevase jooksva raamatupidamise korraldamiseks ning aruandluse läbiviimiseks koostatud loend, milles tuuakse ära kõikide majandustehingute kirjendamises kasutatavate kontode loend (nimetused, numbrid, süstemaatika, reguleerimiskanded jm).
Raamatupidamise kontoplaan kuulub raamatupidamise sise-eeskirjade koosseisu).
Raamatupidamise kontoplaani ehitus.
Lihtsustatult jagatakse raamatupidamise kontoplaanis kontod kaheksasse rühma, mille esimene number on ühtlasi ka konto koodi esimeseks numbriks:
1. aktivakontod, mille saldode andmetel moodustatakse bilansikirjed aktiva poolel;
2. passivakontod, mille saldode andmetel moodustatakse bilansikirjed passiva poolel;
3. ja 4. tulude kontod, suletakse aruandeperioodi lõpul; neil kontodel ei ole järgmisse perioodi üleminevat saldot;
5. ja 6. kulude kontod, suletakse aruandeperioodi lõpul, neil kontodel ei ole järgmisse perioodi üleminevat saldot;
7. tulude ja kulude koondkontod, millel toimub tulude ja kulude koondamine kasumiaruande koostamiseks; neil kontodel ei ole järgmisse perioodi üleminevat saldot;
8. Sihtotstarbeliste kulude kontod, suletakse aruandeperioodi lõpul; neil kontodel ei ole järgmisse perioodi üleminevat saldot.
Raamatupidamise kontoplaani säilitamine.
Vastavalt kehtivas raamatupidamise seaduses (2002) sätestatule on raamatupidamiskohustuslane kohustatud raamatupidamislikele dokumendisarjadele kehtestama säilitustähtajad, nende kohaselt tuleb raamatupidamise kontoplaani, raamatupidamise sise-eeskirjade koosseisus, koos koodide ja lühendite kriteeriumidega säilitada seitse aastat pärast raamatupidamise sise-eeskirja muutmist või asendamist.
Salduse piirkond (2009–2021)

Salduse piirkond oli Läti 1. järgu haldusüksus Kuramaal. Piirnes lõunas Leeduga.
Piirkond moodustati 2009. aastal Salduse linnast ja endise Salduse rajooni 15 vallast. 2021. aastal moodustati senisest Salduse piirkonnast ja Brocēni piirkonnast uus Salduse piirkond.
Poks 1956. aasta suveolümpiamängudel

16. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 23. novembrist kuni 1. detsembrini Austraalias Melbourne'is. Võistluspaik oli West Melbourne Stadium (praegu Festival Hall), võisteldi kümnes kaalukategoorias.
Osalejad.
Võistlustel osales 161 võistlejat 34 riigist. Vanim osaleja oli Július Torma (Tšehhoslovakkia; sündinud 7. märtsil 1922) ning noorim osaleja oli Yaishwe Best (Birma; sündinud 6. juulil 1939). 
Val Barkeri karikas.
Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai kergekaalu (kuni 60 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Richard McTaggart (Suurbritannia).
Medalitabel.
Kokku sai medaleid 16 riigi või võistkonna võistlejad.
Punktitabel.
Kokku sai olümpiasüsteemi punkte 22 riigi või võistkonna võistlejad.
Kärbeskaal (kuni 51 kg).
19 võistlejat
Kukk-kaal (kuni 54 kg).
18 võistlejat
Sulgkaal (kuni 57 kg).
18 võistlejat
Kergekaal (kuni 60 kg).
18 võistlejat
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg).
22 võistlejat
II kergekeskkaal (kuni 67 kg).
16 võistlejat
I keskkaal (kuni 71 kg).
14 võistlejat
II keskkaal (kuni 75 kg).
14 võistlejat
Poolraskekaal (kuni 81 kg).
14 võistlejat
Raskekaal (üle 81 kg).
11 võistlejat
Varakļāni piirkond

Varakļāni piirkond oli 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis Latgales.
Piirkond moodustati 2009. aastal Varakļāni linnast ning Murmastiene ja Varakļāni vallast. 1. juulil 2025 liideti see Madona piirkonnaga.
Riebiņi piirkond

Riebiņi piirkond oli Läti 1. järgu haldusüksus Latgales.
Piirkond moodustati 2004. aastal kuuest Preiļi rajooni vallast. 2021. aastal liideti Riebiņi piirkond Preiļi piirkonnaga.
Preiļi piirkond (2009–2021)

Preiļi piirkond oli Läti 1. järgu haldusüksus Latgales.
Piirkond moodustati 2000. aastal. 2009. aastal liideti sellega kaks valda. 2021. aastal moodustati senisest Preiļi piirkonnast, Riebiņi ja Vārkava piirkonnast ning Aglona piirkonda kuulunud Aglona vallast uus Preiļi piirkond.
Jõhvi Kunstikool

Jõhvi Kunstikool on kunstikool Ida-Viru maakonnas Jõhvis aadressil Hariduse tänav 3.
Kool avati 10. novembril 1970 ja kandis kuni Jõhvi linnaõiguste taastamiseni 1991. aastani nime "Kohtla-Järve Lastekunstikool". 
Esimene tegevuskoht oli Jõhvis aadressil Rakvere tänav 14. 1990. aastate alguses sai kool ruumikitsikuse leevenduseks enda kasutusse ka aadressil Rakvere tänav 15 asuva hoone alumise korruse. 1994. aastal kolis kool Rakvere tänava majadest mikrorajooni endise lasteaia avaratesse ruumidesse aadressil Hariduse tänav 3.
Feimanka jõgi

Feimanka on jõgi Lätis, Dubna parempoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Feimaņi järvest 153,9 m kõrgusel merepinnast ja suubub Dubna jõkke.
Feimanka pikkus on 72 km, valgala pindala on 385,4 km².
Suuremad lisajõed on Preiļupe ja Sanaude.
Jõe ääres asub Riebiņi küla.
Raamatupidamisregister

Raamatupidamisregister on raamatupidamise koondandmestik mis tahes kandjatel (raamatutes, kaartidel, perfolintidel, raamatupidamisprogrammides, magnetketastel, CD-del, jms) või mis tahes vormis).
Raamatupidamisregistrid jaotatakse lihtsustatult veel :
Vahelevõtja

"Vahelevõtja" (originaalpealkiri "The Closer") on USA telesari (krimidraama), mida toodeti aastatel 2005–2012 ehk seitsmel hooajal. 
CIA minevikuga Brenda Leigh Johnson (Kyra Sedgwick) on Georgia politseiuurija, kes rakendab juhtumite lahendamisel tihtilugu mõneti küsitava väärtusega võtteid.
Sarja viimane, 109. osa (VII hooaja 21. osa) jõudis vaatajateni 1012. aasta 13. augustil.
Auhinnad ja nominatsioonid.
Kuni 2011. aasta Primetime Emmy auhinna jagamiseni tegi Kyra Sedgwick ajalugu, olles ainuke naisnäitleja televisiooni ajaloos, kes on olnud nomineeritud Emmy, Kuldgloobuse ja Ekraaninäitlejate Gildi auhinnale igal seriaali linastumise aastal.
Ekraaninäitlejate Gildi auhind:
Primetime Emmy auhind:
Kuldgloobuse auhind:
Satellite Awards:
Fort St. James

Fort St. James on asula Briti Columbias Kanadas.
See asutati 1806. aastal ning sellest sai oluline karusnahakauplemiskoht. Vanimad praeguseni säilinud hooned on pärit 1880. aastatest.
Asulas elas 2011. aastal umbes 1700 inimest.
Krista Simson

Krista Simson ( sündinud 27. septembril 1960) on eesti graafik, kunstiõpetaja ja semiootik.
Krista Simson on Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi visuaalkunsti dotsent,
Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Vabagraafikute Ühenduse liige.
Haridus.
2013–...   semiootika ja kultuuriteooria doktorantuur, Tartu Ülikool
1979–1985  graafika eriala, Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut
1978-1979  eesti keel ja kirjandus, Tallinna Pedagoogiline Instituut 
1978 Kohtla-Järve 1. Keskkool
Henning Mankell (helilooja)

Ivar Henning Mankell (3. juuni 1868 Härnösand – 8. mai 1930 Stockholm) oli Rootsi helilooja. 
Ta on kirjanik Henning Mankelli vanaisa.
SS Leitheft

SS Leitheft ('SS-i Juhtvihik') oli SS-i ametlik kuukiri, mis ilmus aastatel 1934–1945 ja oli mõeldud SS-i (nii Allgemeine SS-i kui ka Waffen SS-i) ohvitseride natsionaalsotsialistliku maailmavaate kujundamiseks.
Ajakirja väljaandja oli SS-i peaamet "Reichsführer-SS" Heinrich Himmleri juhtimisel. Ajakirja trükiti Berliinis M. Müller und Sohni trükikojas.
Väljaande vaimne liider oli šveitsi füüsik dr Franz Riedweg, kes oli liitunud SS-iga ning saanud SS-i vabatahtlike värbamiskeskuse ja SS-i Berliini peakorteri juhiks.
SS Leithefti peamine väljaanne oli saksakeelne. Lisaks ilmusid sõja ajal germaani vabatahtlikele mõeldud väljaanded norra, taani, flaami ja hollandi keeles. Ainus mittegermaani keel, milles see ilmus, oli eesti keel.
SS Leithefti eestikeelne väljaanne.
Eesti keel oli üks väheseid keeli, milles SS Leitheft lisaks saksa keelele ilmus. Selle ilmumises võib näha Heinrich Himmleri erilist lugupidamist eestlaste vastu. Eestikeelne väljaanne sisaldas nii tõlkeid muukeelsetest väljaannetest kui ka täiesti algupäraseid kirjutisi.
Eestikeelset SS Leithefti ilmus (teadaolevalt) kolm 40-leheküljelist vihikut aastatel 1943–1944.
Kyra Sedgwick

Kyra Minturn Sedgwick (sündinud 19. augustil 1965 New Yorgis) on USA näitleja. 
Näitlejakoolituse on Sedgwick saanud Lõuna-California Ülikoolist.
Teleseriaalide debüüdi tegi Sedgwick 16-aastaselt, laiema tuntuse tõi talle peaosa TNT krimidraamasarjas "Vahelevõtja" (2005–2012), kus ta mängib politseiülema asetäitjat Brenda Leigh Johnsonit. Sedgwick sai osatäitmise eest selles seriaalis 2007. aastal Kuldgloobuse ja 2010. aastal Emmy.
Kuni 2011. aasta Primetime Emmy saamiseni tegi Kyra Sedgwick ajalugu sellega, et oli televisiooni ajaloos ainuke naisnäitleja, kes oli olnud nomineeritud Emmy, Kuldgloobuse ja Ekraaninäitlejate Gildi auhinnale iga hooaja eest (aastatel 2006–2011), kuid polnud seda kordagi võitnud.
Eesti Rahvaerakond

Eesti Rahvaerakond (lühend ERE) (inglise keeles "Estonia People's Party") oli 1919. aastal Eestis moodustatud erakond.
Eesti rahvaerakond asutati märtsis 1919, Asutava Kogu valimiste eel Jaan Tõnissoni juhtimisel. Eesti Rahvaerakond oli sisuliselt Eesti Rahvameelse Eduerakonna ja selle järglase Eesti Demokraatliku Erakonna otsese järeltulija.
Erakonna peamisteks ideoloogideks olid Jaan Tõnisson, Jüri Jaakson, Peeter Põld ja August Kerem jt.
Asutava Kogu valimistel 1919 valiti ERE nimekirjast Asutavasse Kogusse: Jaan Tõnisson, Jaan Poska, Aadu Birk, Kaarel Parts, Oskar Kallas, Peeter Põld, Jüri Jaakson, Jaan Mägi, Johan Ploomipuu, Mats Nõges, Hugo Küüsner, Artur Uibopuu, Jaan Lõo, Johan Pitka, Jaan Masing, Adam Bachmann, Eduard Hubel, Marie Reisik, Eduard Rosenvald, Jakob Westholm, Johannes Paalberg, Jaan Uri, Karl Väli, Karl Kornel, Johan Ainson, Johannes Reinthal, Karl Einbund, Jaan Järve, Julius Reintam, Hans Priimägi, Aleksander Schipai, August Sternfeldt, Nikolai Maim, August Ehrlich, Eduard Birkenberg, Heinrich Tats, Jaan Sitska, Eduard Kübarsepp, Jakob Ploomipuu, Christian Brüller.
ERE Asutavas Kogus ja Riigikogus.
Enne 1932. aasta V Riigikogu valimisi liitus ERE Rahvusliku Keskerakonnaga.
Wallander

"Wallander" on Briti telesari, mis põhineb on Henning Mankelli Kurt Wallanderi romaanidel. Peategelast Kurt Wallanderi mängib Kenneth Branagh.
Bilansikirje

Bilansikirje on majandusüksuste igapäevases jooksvas raamatupidamises kasutatav konto nimetus koos saldoga, kirjutatuna bilansi aktiva- või passivapoolele. Kõigi bilansikirjete summa annab bilansi kokkuvõtte, mis peab olema võrdne.
Kehtiv raamatupidamise seadus lubab bilansiskeemi muuta – bilansikirjeid lisades või olemasolevaid täpsustades ning esitada bilansikirjeid ka näiteks summeeritult ning bilansikirjete alaliigendusi bilansi asemel selle lisades.
Thörner Åhsman

Gustav Edgar Thörner Åhsman (30. juuli 1931 Västra Götalandi lään, Sotenäsi vald, Kungshamn – 30. oktoober 2016) oli Rootsi poksija.
Åhsman oli kokku kolmekordne Rootsi meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1954–1955 ja 1957. 
Åhsman osales raskekaalus (üle 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Lev Muhhinile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Åhsman osales raskekaalus (üle 81 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Horymir Netukale (Tšehhoslovakkia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Åhsman poksis maist 1957 kuni juunini 1962 elukutselisena. Ta osales kokku 16 kohtumisel. Ta võitis neist 11 (neist 5 nokaudiga), kaotas 3 (neist 2 nokaudiga) ning viigistas 2 kohtumist.
Redonda

Redonda on väike asustamata Kariibi mere saar. See on üks Tuulealustest saartest Lääne-India saarestikus ja kuulub Antiguale ja Barbudale. Saar on 1,6 kilomeetrit pikk ja 0,48 kilomeetrit lai ning 296 meetrit kõrge. Pindala ei ole järskude kallaste tõttu täpselt arvutatud, kuid see oletatakse jäävat 1,6 ja 2,6 ruutkilomeetri vahele.
Ajalugu.
Saare avastas Christoph Kolumbus oma teisel reisil 12. novembril 1493. aastal. Kuigi ta saarel ei maabunud, kuulutas ta selle Hispaania krooni omandiks ja nimetas selle "Santa María la Redonda"-ks. Nimi tähendas Ümar Püha Maarja ja tulenes saare profiilist. Suurbritannia omandiks sai saar 1860. aastatel.
Pärast 1860. aastaid hakati saarelt kaevandama fosforirikast guaanot, mida kasutatakse väetiste tootmisel. Aastas kaevandati umbes 7000 tonni. Sellel ajal elasid saarel kaevandustes töötavad töölised. 1901. aastal oli saarel 120 elanikku. Esimese maailmasõja ajal kaevandamine lõpetati ja töölised lahkusid. Pärast seda on saar olnud pidavalt asustamata ja kunagist asustust meenutavad vaid kaks säilinud kivionni.
Kuigi lähimad saared on Montserrat ja Nevis, sai Redonda 1967. aastal veidi kaugemal asuva Antigua ja Barbuda sõltlaskonnaks.
Saart külastavad regulaarselt Montserrati Vulkanoloogiaobservatooriumi teadlased, kes kasutavad Redondat vaatluspunktina Soufrière Hillsi tegevvulkaani jälgimiseks.
Redondat on kujutatud ühel Kimagicu postkaardil.
Redonda Kuningriik.
Redonda Kuningriik on Redonda saarele pretendeeriv mikroriik, mis fantaasiakirjaniku M. P. Shieli väidete kohaselt loodi 1865. aastal. Tema isa oli väidetavalt korraldanud oma poja kroonimise Redonda kuningaks tema 15. sünnipäeval. Tseremoonia olla saarel ühe piiskopi poolt ka läbi viidud. Selline sündmustik on tõenäoliselt välja mõeldud. BBC Radio 4 tegi sellest ka dokumentaali "Redonda: The Island with Too Many Kings", mis läks eetrisse 2007. aasta mais.
Loodus.
Saar asub Montserrati ja Nevise vahel. See asubb Montserratist 22,5 kilomeetrit loodes ja 32 kilomeetrit Nevisest kagus. Antiguast jääb saar edelasse, 56,2 kilomeetri kaugusele.
Saarel pesitsevad merelinnud ja saarel kasvavast kasinast rohust toituvad metsikud kitsed. Ainuke mageveeallikas on vihmavesi ja selle reservuaare saarel ei leidu. Saar on moodustunud iidse vulkaani südamest ja meenutab kaugelt vaadates suurt kivi. Kuigi Kolumbusele tundus saar ümar, on see tegelikult pikk ja kitsas.
Kristlik Rahvaerakond

Kristlik Rahvaerakond (lühend KrRE) oli 1919. aastal Eestis moodustatud erakond.
Erakonna moodustamine.
Asutava Kogu valimiste eel moodustati Eesti Demokraatlikust Erakonnast ja Eesti Radikaaldemokraatlikust Erakonnast Eesti Rahvaerakond (ERE) Jaan Tõnissoni juhtimisel. Usuelule enam tähtsust omistanud isikud, kes seni olid seotud olnud Tõnissoni juhitud erakonnaga ja kelle juhiks oli esimestel kuudel Johan Kõpp, asutasid 1919. a. veebruaris Eesti Kristliku Rahvaerakonna.
Poliitiline tegevus.
Kristlik Rahvaerakond rõhutas kristliku moraali ja usuelu tähtsust igapäevaelus ning selle üheks eesmärgiks oli usuõpetuse säilitamine Eesti koolides. 
Asutava Kogu valimistel 1919. aastal valiti KrRE nimekirjast Asutavasse Kogusse: Johan Kõpp, Jaan Lattik, Nikolai Kann, Anton Laar, Hans Pöhl ja asendusliikmetena liitusid Aleksander Kapp, Hans Leesment.
1919. aastal valitud Asutavas Kogus domineerisid vasakpoolsed erakonnad (Eesti Tööerakond ja Eesti Sotsiaaldemokraatiline Tööliste Partei) ja esialgu Kristliku Rahvaerakonna püüdlus usuõpetuse säilitamiseks algkoolides ebaõnnestus, kuid 1923. aasta rahvahääletusel kiideti usuõpetus koolidele kohustusliku, õpilastele valikainena heaks.
Kristliku Rahvaerakonna juhtfiguurideks olid: praostid Jaan Lattik ja Aleksander Kapp, vaimulikud Jaan Järve ja Leopold Raudkepp ning ilmalikud riigimehed Friedrich Akel, Nikolai Kann, Oskar Amberg ja Heinrich Bauer.
Erakonna ühinemine.
Alates III riigikogu valimistest kaotas erakond oma valijaid ja samas ka poliitilist mõjuvõimu. 1931. aasta sügisel otsustati liituda Jaan Tõnissoni juhitud Eesti Rahvaerakonnaga, tegelik liitumne leidis aset 1932. aasta alguses, kui KrRE moodustas ühe osa uuest Rahvuslikust Keskerakonnast.