tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sommelet' reaktsioon

Sommelet’ reaktsioon on aldehüüdide saamise meetod, mis põhineb primaarsete halogeniidide reaktsioonil heksametüleentetraamiiniga (urotropiiniga) ja moodustuvate kvaternaarsete ammooniumsoolade järgneval hüdrolüüsil:
R–CH2–Hlg + (CH2)6N4 → [R–CH2–N(CH2)6N3]+Hlg– → RCHO
Marcel Sommelet avaldas selle reaktsiooni 1913. aastal kui bensüülhalogeniidide aromaatseteks aldehüüdideks konversiooni meetodi: ArCH2Hlg → ArCHO
Sommelet’ reaktsiooni saab edukalt kasutada aldehüüdide saamiseks erinevatest primaarsetest halogeniididest, näiteks RCH2Hlg on bensüül-, allüül-, alkoksümetüül- jmt halogeniid (saagis 70–80%); R võib olla ka heteroaromaatne rühm, nagu tiofeeni, püridiini, tiasooli jmt derivaat.
Tavaliselt reagentide segu vees või vesi-etanool segus või 50% äädikhappes kuumutatakse mitu tundi. Ammooniumsoola hüdrolüüs toimub keetmisel. Alküülhalogeniidide AlkCH2Hlg korral on vajalik kuumutamine vähemalt 24 tundi ja saagised on alla 50%.
Kuna kvaternaarseid ammooniumsooli annavad kergesti (aktiivsed) primaarsed halogeniidid, siis saab seda protsessi kasutada reaktsiooniproduktide segust primaarsete halogeniidide selektiivseks konversiooniks aldehüüdideks, seega selektiivseks eraldamiseks segust.
Sommelet' reaktsiooni analoogid.
Urotropiini ja alküül- või bensüülhaliidide kvaternaarsed ammooniumsoolad happelisel hüdrolüüsil soolhappega annavad primaarsed amiinid, see on tuntud kui Delepine reaktsioon.
[R–CH2–N(CH2)6N3]+X– +3HCl + 6H2O → RCH2NH2•HX + 6HCHO + 3NH4Cl
Uus analoogset tüüpi reaktsioon töötati välja Koit Läätse poolt, patenteeritud 1960. aastal., Selektiivselt viidi primaarsed allüülsed kloriidid (näiteks geranüülkloriid) dimetüülfenüülamiiniga (N,N-dimetüülaniliin) kvaternaarseteks ammoonium sooladeks, mille kuumutamisel kaaliumatsetaadiga saadi äädikhappe estrid:
R–CH2–CMe=CH–CH2–Cl + Me2NPh → [R–CH2–CMe=CH–CH2–NMe2]+Cl– → R–CH2–CMe=CH–CH2–OAc ,
kus R = alküül, alkenüül jm, Me = CH3, Ph = C6H5 ja Ac = C(O)CH3
Hiljem laiendati seda meetodit ammooniumsoola lagundamise varieerimisega saamaks eetreid (leeliselise etanooliga) või estreid (karboksüülhapete kaaliumsooladega) või primaarseid allüülseid kloriide (kuumutamisel umbes 100 °C). Ammooniumkomplekside tekke kiirendamiseks võib kasutada metanooli lisandit.
Robert Tappan Morris

Robert Tappan Morris (sündinud 8. novembril 1965) on tuntud esimese internetis leviva ussviiruse loojana. 
Oma nn "Morrise ussi" lõi ta Cornelli ülikoolis esimese kursuse tudengina. 1989. aastal, olles viimasel kursusel, sai temast esimene inimene, kes on mõistetud süüdi virtuaalses kuriteos. Morrist süüdistati nn Morrise ussi loomises ja laialisaatmises. Morrise ussi peetakse esimeseks arvutiussiks, mis internetis levib. Ussi saatis ta välja Massachusettsi tehnoloogiainstituudi arvutitest, et vältida kahtluse langemist Cornellile.
Hiljem väitis Morris, et lõi programmi puhtteaduslikust huvist ja tema eesmärgiks oli hoopis interneti suuruse mõõtmine. Ussi ülekandmissüsteemis olla aga tekkinud viga, mille tagajärjel mõned nakatunud arvutid hakkasid ussi üha taastootma, kuni nad muutusid kasutuskõlbmatuteks. Morrise uss rikkus niimoodi hulga süsteeme. Andmed kahju ulatuse kohta on ebaselged, samuti pole täpselt teada, paljud süsteemid ja arvutid otseselt kahjustatud said. Teada on aga see, et Morris sai 10 000 dollarit trahvi ning 3-aastase katseajaga karistuse.
Massachusettsi tehnoloogiainstituut näib aga olevat talle andestanud – Morris töötab seal praegu dotsendina.
In vitro

In vitro (ladina keeles) tähendab "klaasis", see on bioloogilise protsessi teostamine katseklaasis kunstlikult loodud ja kindlalt määratletud tingimustes.
In vivo

In vivo (ladina keeles) tähendab 'elusas'; see on protsess või katse, mis toimub (korraldatakse) elavas organismis või rakus.
Soostumine

Soostumine on looduslikult toimuv mullatekkeprotsess, mille käigus toimub liigniiske keskkonna tingimustes orgaanilist ainet sisaldavate horisontide (huumushorisondi ja maapinna) turvastumine ja mineraalsete horisontide gleistumine.
Soostumist võivad põhjustada nii pinna- või üla- kui ka põhja- või üleujutusvesi. 
Soostumine Eestis.
Eestis on soostumine saanud kesta viimasest jääajast saadik, s.o. üle 10 000 aasta. Selle ajaga on soostunud umbes 70% Eesti territooriumist. Et Eestis sademete hulk ületab auramist, siis küllaldase vee äravoolu puudusega piirkondades on levinud sood ja soostikud. Esimesed sood on Eestis tekkinud 9000–10 000 aastat tagasi, nende arv ja pindala kasvas aastatuhandete jooksul ning see protsess toimub tänapäevalgi.
Akson

Akson ehk telgniit (vanemas kirjanduses ka "neuriit"; ladina keeles "axon") on enamiku närvisüsteemiga loomade närvirakkude (neuronite) suhteliselt pikk jätke. Akson on närvikiu telgsilinder, mis juhib närvirakukehast tuleva elektrisignaali sünapsi kaudu teise närvirakku või elundisse. Igal neuronil on üks akson, kuid teist liiki jätkete ehk dendriitide arv võib varieeruda. 
Inimestel on aksoni pikkus varieeruv ning võib ulatuda mõnest mikromeetrist kuni 1,5 meetrini ja selle paksus võib olla 0,1–2,0 μm.
Närvikiud

Närvikiuks (ladina keeles "neurofibra") nimetatakse enamiku närvisüsteemiga loomade närvirakust algavat eferentset haru (jätkeid) koos seda ümbritseva tupega. 
Närvikiud koosneb vastavalt tüübile Schwanni raku tuumast, müeliintupest, rõngaskitsusest, aksonist ja neurolemmist. 
Närvikiud moodustavad perifeerses närvisüsteemis närvikiukimpe ja närve.
Müeliinkiud moodustavad pea- ja seljaaju valgeaine. 
Liigitus.
Ümbrise alusel.
Närvirakkude jätkete ümbrise alusel eristatakse müeliinkiude, mida ümbritseb Schwanni kest ja sellele järgnev fosfolipiide ning valku sisaldav müeliintupp, ja müeliinita kiude, mida ümbritseb neurogliiast koosnev Schwanni kest.
Funktsiooni alusel.
Funktsiooni alusel eristatakse kahte tüüpi närvikiude: 
Müeliniseerumine.
Areng.
Müeliniseerumiseks nimetatakse neuroni neuriidi mitmekordset mähkumist ümbritsevatesse gliiarakkudesse, mis toob kaasa aksoni elektrilise isoleerituse, mis võimaldab internodaalsete segmentide ümberehitumise tõttu kiiremat erutuse juhtimist. Neuronite jätked mähkuvad gliiarakkudesse kõigepealt ühekordselt ja alles hiljem osa neist mitmekordselt, nii et moodustuvad müeliniseerunud närvikiud.
See protsess toimub ontogeneesis kindlas järjekorras, milles sageli peegeldub ka sammude järjekord närvisüsteemi ja aju fülogeneesis; sellele juhtis tähelepanu juba Paul Flechsig Nii näiteks müeliniseeruvad eferentsed närvikiud enne aferentseid ja alusühendused enne lisaühendusi. Asi on selles, et paljud ühendused saavad tööle hakata alles siis, kui mingid teised on juba tööle hakanud.
Selleks et neuron hästi talitleks, ei ole müeliintuppe tingimata tarvis. Paljud närvikiud jäävadki ilma müeliintupeta (müeliniseerumata) ning talitlevad sellegipoolest, näiteks vegetatiivses närvisüsteemis, propriospinaalses süsteemis, seljaaju retikulaarformatsioonis, võrkkestas ja peaajus. Kulukas müeliintupp suurendab närvijuhtekiirust, kuid see on tuntav alles pikemate vahemaade korral.
Müeliniseeruvad pikemad aksonid, eelkõige nende neuroniühenduste omad, mis kannavad organismi sensoorseid või metoorseid suhteid keskkonnas (somaatiliste kiudude oikotroopne referents). Asi on selles, et teiste suhtes teiste organismidega etendab ärritusele reageerimise kiirus konkurentsis kiirenevalt kasvavat osa. Seevastu signaalijuhtmed, mis vahendavad organismi suhteid oma sisemaailmaga (vistseraalsete kiudude idiotroopne referents) ja mõjutavad siseelundite talitlust, seda kiirendust reeglina ei vaja.
Karl Abel

Karl Abel (15. veebruar 1885 Tartu – 21. märts 1977 Uppsala) oli Eesti sõjaväelendur (kolonelleitnant).
Karl Abel teenis Lennubaasis aviotöökoja ülemana ning leiutas valgustuspommi ja optilise pommisihiku.
Isiklikku.
Tema poeg Enno Abel on tehnikateadlane. Tütrepoeg Toivo Kivisalu oli lendur.
Martin Köstner

Martin Köstner (ka Martin Adoph Köstner; 19. detsember 1899 Suure-Jaani – 29. märts 1977 Göteborg) oli Eesti Panga president aastail 1944–1949.
Õppis Taevere valla Kase algkoolis Jüri Nõmmiku hoole all, kihelkonnakoolis ja lõpetas gümnaasiumi Kaukasuses Kislovodskis, kuhu olude sunnil oli ümberasunud. Pärast Eesti vabadussõda naasis tema ema lastega Eestisse ja Martin Köstner asus 1922. aastal õppima Tartu Ülikooli õigus-majandusteaduskonda, mille lõpetas 1926. aastal. Üliõpilasena oli Martin Köstner Akadeemilise Majandusteadlaste seltsi ja Tartu üliõpilaskonna juhatuse liige. Oli korporatsiooni Rotalia vilistlane.
1924. aastal töötas Martin Köstner praktikandina Harju panga Tartu osakonnas ja 1925. aastal Eesti Rahvapangas. 1925–1926 oli ta Eesti ühistegeliku liidu revident-instruktor Virumaal, 1926–1928 Virumaa ühispanga asjaajaja direktorina ja alates 1928. aastast Põllumeeste Keskpanga juhataja. 1931–1932 oli Martin Köstner ka Tallinna Eesti Majandusühisuse juhatuse liige.
Omas talu Tallinna lähedal Saku vallas, kus tema abikaasa oli hõberebaste farmi omanik. Okupatsiooniajal rajati sellesse tallu karusnaha ja hõberebaste kasvatamise sovhoos.
Septembris 1944 küsis Jüri Uluots temalt kui ainsalt Tallinnas viibivalt Eesti Panga nõukogu liikmelt, kas ta on nõus enda peale võtma Eesti Panga presidendi ametikohuseid, millele ta vastas suuliselt, et on sellega nõus. Paguluses kaitses Martin Köstner Eesti Panga huvisid Rootsi riigipanga ja Inglise Panga juures.
Kirjutas artikleid pangandusest ja ühistegevusest.
Taitsõ

Taitsõ on alev Venemaal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis, Taitsõ linnaasunduse keskus.
Taitsõ asub Peterburist 33 km kaugusel lõunas ja Gattšinast 10 km kaugusel põhjas Peterburi-Gattšina raudtee ääres.
Asulat on esmamainitud 1499 Vadja viiendiku maksuraamatus Staištša nime all. Nimi tähendas algselt allikaid.
Teise versiooni järgi on asula saanud nime soomekeelsest sõnast "täysi" ('täis').
Pärast 1617 läks Taitsõ Stolbovo rahu põhjal Rootsile. Rootsi koostatud Ingerimaa 1704. aasta kaardil on seda nimetatud Staitsahofi mõisaks. Hollandlase Adriaan Schoonebeeki 1705. aasta Ingerimaa kaardil nimetatakse Staisa mõisa.
Põhjasõja ajal vallutas Peeter I kogu piirkonna Venemaale tagasi ja andis Taitsõ Puškini isa vanavanaisale Ivan Mihhailovitš Golovinile. 18. sajandi keskel kuulus Taitsõ Puškini emapoolsele vanavanaisale Abram Hannibalile.
1773–1787 ehitati Taitsõ veejuhe (arhitekt mäeinsener F. Bauer), mis varustas näiteks Tsarskoje Selo ja Pavlovski parke veega. Asula lähedal asuvad ka Demidovi allikad (nendest allikatest toitub tänapäeval alevi veevärk) ja krahv Grigori Orlovi järgi nimetatud Orlovi allikad, millest toitub 20. sajandil Taitsõ veejuhtme asemele rajatud Orlovi veejuhe, mida Nõukogude ajal nimetati Volodari veejuhtmeks.
1770. aasta Peterburi kubermangu kaardil mainitakse Taitskoje asulat. Alexander Wilbrechti koostatud 1792. aasta Peterburi kubermangu kaardil on see märgitud Taitsa külana. Sõjaväe peastaabi koostatud 1817. aasta Peterburi ümbruskonna topokaardil on märgitud Taitskaja mõis, mis koosnes 8 talust ja veskist.
1770. aastatel läks Taitsõ mäetöösturi Aleksandr Grigorjevitš Demidovi omandusse. Demidov rajas Taitsõ pargi (110 ha) ja Taitsõ mõisa (1774–1775, arhitekt Ivan Jegorovitš Starov) koos suure hulga abihoonetega, millest enamik ei ole säilinud. 1838 nimetati mõisa Malotaitskajaks, see kuulus titulaarnõunik Kvašnin-Samarinile ning seal elas 32 meest ja 30 naist. 1856 nimetati mõisa tänapäevase nimega Taitsõks, see kuulus kindralmajor Demidovile ja seal elas 87 inimest. Seevastu 1862. aasta seisuga elas Taitsõ mõisas kõigest 15 meest ja 18 naist.
Mõisas on ajutiselt elanud sellised kultuuritegelased nagu kunstnik Semjon Štšedrin (1780. aastad, joonistas ka parki) ja helilooja Nikolai Rimski-Korsakov (1886, kirjutas seal oma III sümfoonia). Nõukogude ajal oli mõisas algul puhkekodu, seejärel oblastihaigla rehabilitatsioonikeskus (Sverdlovi-nimeline sanatoorium). 2009. aastal kuulus see inseneride ühingule.
Taitsõs on raudteejaam.
1915 valmis Taitsõ Aleksiuse kirik (arhitekt Ivan Ekskuzovitš, Nikolai Postnikov). Kirikuaias on Suures Isamaasõjas langenud Nõukogude sõdurite ühishaud.
Taitsõs on Lenini büst (1957, skulptor S. Ahun). Büst kadus 1990. aastatel, praegu on alles ainult postament.
Aleviks sai Taitsõ 1960. aastal.
Taitsõs asub 54. õhukaitsekorpuse staap.
Wilhelm Kettler

Wilhelm Kettler (20. juuli 1574 Miitavi – 17. august 1640 Kukułowo, Pommeri) oli Kuramaa hertsog aastatel 1595–1616. 
Wilhelm oli esimese Kuramaa ja Semgallia hertsogi Gotthard Kettleri ja tema Mecklenburgi soost abikaasa Anna vanuselt teine poeg. Isa surma järel sai hertsogiks tema vanem vend Friedrich, aga Wilhelm hakkas täisealiseks saades endale samuti valitsusvõimu taotlema. See lõppes hertsogiriigi jagamisega 1595. aastal, millega Wilhelm sai Kuramaa hertsogiks, Friedrichile jäi aga Semgallia (Zemgale). 
Wilhelmi valitsemine oli aga vastumeelt Kuramaa vasallidele, kes 1616. aastal ta kukutasid. Seejärel sai kogu hertsogiriigi valitsejaks taas Friedrich, Wilhelm pidi aga maalt lahkuma. 
Ta asus elama Pommeri hertsogiriiki, kus Pommeri hertsog Bogislaw XIV andis talle elatiseks Kukułowo (Kucklowi). Seal Wilhelm ka suri.
Wilhelm oli abielus Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi tütre Sophiega. Nende vanimast pojast Jakobist sai hiljem Kuramaa hertsog.
Haistmine

Haistmine ehk haistmismeel (inglise keeles "olfaction)" on organismide võime spetsiaalse haistmiselundi või selleks kohastunud haisterakkude abil tajuda ja eristada keskkonnas (õhus ja/või vees) levivaid keemiliste ühendite segusid ehk lõhnu. 
Selgroogsetel loomadel (sealhulgas inimesel) paikneb haistmiselund koos vastavate retseptorrakkudega (haistmisretseptorneuronitega) ninaõõne haistmisepiteelis. 
Selgrootutel paiknevad haistmise retseptorrakud enamasti vastavates haistmisorganites (lülijalgsetel antennides) või kehas hajusalt. Imetajatel detekteerivad haistmisretseptorrakud haistmisstiimuleid läbi OR perekonda kuuluvate G-valguga seotud retseptorvalkude. 
Haistmisretseptorgeene on loomadel tavaliselt sadu, kusjuures üks haistmisretseptorrakk ekspresseerib enamasti ainult ühte kindlat tüüpi haistmisretseptorgeeni. 
Lõhnakontsentratsioonide tajumise võime on loomariigis sõltuvalt taksonoomilisest kuuluvusest väga varieeruv. Suhteliselt väga hea haistmismeelega loomi nimetatakse makrosmaatikuteks. Nende hulka kuuluvad paljud kiskjalised (sealhulgas koer), sõralised jmt. Suhteliselt halvema haistmismeelega loomi nimetatakse mikrosmaatikuteks. Nende hulka kuulub näiteks enamik linde; ka inimese haistmistaju on loomariigi keskmisega võrreldes nõrk.
Haistmismeelt saab parandada, treenides seda kaua ajus uute närvidevaheliste suhtlusteede loomisega.
Wilhelm Kettler (Münsteri piiskop)

Wilhelm Kettler (ka "Wilhelm Ketteler", "Keteler"; umbes 1512 Assen – 18. mai 1582 Coesfeld) oli Münsteri piiskop aastatel 1553–1557.
Wilhelmi vanemad olid Gotthard (II) Kettler ja Sophie von Nesselrode. Tema noorem vend oli Gotthard Kettler, viimane Liivi ordu maameister ja esimene Kuramaa hertsog. Juba 1526. aastal sai temast Münsteri toomhärra. 1539. aastal õppis ta Bolognas kanoonilist õigust. 1550. aastal sai temast Münsteri piiskopi ja Jülich-Kleve-Bergi hertsogi nõunik. 1552. aastal sai temast Münsteri toompraost.
1553. aasta 21. juulil valiti kindlalt katoliiklusele truuks jäänud Kettler Münsteri piiskopiks, paavstliku kinnituse sai ta sama aasta 29. novembril, keisri käest regaalid sai ta aga järgmise aasta 24. veebruaril.
Piiskopina hoolitses Kettler eelkõige kloostrikorralduse reformimise eest, eriti nunnaordudes. Samas ei kiitnud ta heaks Trento kirikukogul otsustatud vastureformatsiooni põhimõtteid ja sattus seetõttu konflikti paavstiga. Ka tülitses ta Kleve hertsogiga üle Lippe jõe mineva silla omandiõiguse üle.
1557. aasta 24. veebruaril oli Kettler sunnitud piiskopikohast loobuma ja sai oma järeltulijalt eluaegse ülalpidamise. 1560. aastatel lahkus ta Münsteri stiftist ja oli muuhulgas taas ka Kleve hertsogi nõunikuks. 1573 või 1574 andis uus Münsteri piiskop Johann von Hoya talle veel lisaraha ja tagas tema varustamise teenrite, küttepuude ja muude tarbeasjadega.
Wilhelmi js Gotthard Kettleri kirjavahetusest on säilinud kaks kirja aastatest 1576 ja 1578, kus esimene vahendas Kuramaa hertsogile poliitilisi uudiseid. Ilmselt väga tihedat suhtlust vendade vahel ei olnud.
Wilhelm Kettler suri 1582. aastal Coesfeldis umbes 70-aastaselt ja maeti sinnasamasse.
Lauri Pedaja

Lauri Pedaja (sündinud 4. aprillil 1987) on eesti filmi- ja seriaalinäitleja ning juuksur.
2006. aastal lõpetas ta Tallinna 32. Keskkooli.
Pedaja mängis Ilmar Raagi filmis "Klass" (2007).
Samuti osales ta Kanal 2 kolmanda hooaja saates "Tantsud tähtedega" (2008), kus tema tantsupartner oli Kristina Tennokese.
Mängis peaosa M&amp;B Studio veebisarjas "Ohver" (2009).
2010. aastal mängis teleseriaalis "Ühikarotid". On osalenud ka saates "Saladused". On mänginud telesarjas "Köök" Sergot. 2019. aastal mängis ta "Kättemaksukontoris" Tõnis Alejandro Mankelit (21. hooajal "Liiga palju naisi", 22. hooajal "Tätoveeringumõrvad").
Mäeküla–Koeru–Kapu tee

Mäeküla–Koeru–Kapu tee (registrinumbriga 25) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 95. kilomeetril Mäeküla külas. Tee pikkus on 25,3 km. Tee lõpeb Tartu–Jõgeva–Aravete tee 82. kilomeetril Kapu külas. Koeru aleviku tänavatena kannab maantee nimesid Paide tee, Jaani tee, Rakke tee.
Asulad Mäeküla–Koeru–Kapu teel.
Mäeküla, Nurmsi küla, Sargvere küla, Suurpalu küla, Väike-Kareda küla, Kahala küla, Köisi küla, Müüsleri küla, Vao küla, Aruküla, Koeru alevik, Kapu küla.
Tee korrashoid.
2019–2020 rekonstrueeritakse Mäeküla–Suurpalu teelõiku (maantee km 0,1–5). Ehitustööde maksumus on 2,3 miljonit eurot. Seejuures katsetatakse lõiguti asfaltsegudes plastikjäätmetest valmistatud lisandite kasutamist.
Friedrich Kettler

Friedrich Kettler (25. november 1569 Miitavi – 17. august 1642) oli Kuramaa hertsog aastatel 1587–1642.
Friedrich oli Gotthard Kettleri ja Mecklenburgi Anna vanim poeg. 
Pärast oma isa surma sai temast teine Kuramaa hertsog, kuid alates 1595. aastast pidi ta võimu jagama oma venna Wilhelmiga, kes sai Kuramaa hertsogi tiitli ning võimukeskuseks Kuldīga, Friedrich oli ametlikult Semgallia (Zemgale) hertsog ja valitsemiskeskuseks jäi Miitavi. 
1615. aastal tekkisid Wilhelmil aga tõsised probleemid rüütelkonnaga ja seetõttu tagandati mõlemad hertsogid 1616. aastal võimult. Friedrich, kel Wilhelmi probleemides süüd ei olnud, sai aga 1617–1618 võimu nii Semgallia kui ka Kuramaa üle tagasi. Ta valitses ettevaatlikult ja aadelkonnaga harmoonias. Samuti püüdis ta 17. sajandi alguse Poola-Rootsi sõjas neutraalseks jääda, et hertsogkonda ei rüüstataks.
1638. aastal sai Friedrichi vennapoeg Jakob Kuramaa kaasvalitsejaks ja pärast tema surma ka uueks hertsogiks.
Hiina-Jaapani sõda

Hiina–Jaapani sõja nime all on tuntud kaks Hiina ja Jaapani vahel peetud sõda:
Harvik

Harvik on metsanduses keskealine või vanem puistu täiusega 0,1–0,2 ja noorendik täiusega 0,1–0,3, mis on kujunenud raie, tormi, tulekahju või putuka- ja seenhaiguste tagajärjel.
Harvikust erineb hõrendik selle poolest, et hõrendik on kujunenud raskete kasvuolude tõttu, mitte mingi õnnetuse, inimtegevuse või haiguse tagajärjel.
Tänapäeval mõistetakse harviku all üksikpuude rinnet, mis on madala täius (metsandus)ega (alla 30%) ning koosneb põhirindest kõrgematest ja vanematest puudest. Üksikpuudena kirjeldatakse ka puid, mis oma vanuse või dimensioonide poolest vastavad vähemalt latiealise puistu kriteeriumitele. Üksikpuude rinde kirjeldamine on kohustuslik, kui nende tagavara on vähemalt 10 kuupmeetrit ja neid puid on vähemalt 20 hektari kohta.
John Willard Toland

John Willard Toland (29. juuni 1912 – 4. jaanuar 2004) oli ameerika ajaloolane ja kirjanik.
Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks oli Teine maailmasõda, millest ta on kirjutanud arvukalt raamatuid. Tema tuntuimad teosed on Adolf Hitleri biograafia "Adolf Hitler: The Definitive Biography" ja Jaapani rolli teises maailmasõjas käsitlev "The Rising Sun", mille eest anti Tolandile 1971. aastal Pulitzeri preemia.
Lisaks ajalooalastele uurimustele kirjutas Toland ka kaks ajaloolist romaani: "Occupation" ja "Gods of War".
Eesti keeles John Tolandi teoseid avaldatud ei ole.
John Toland

John Toland (30. november 1670 – 11. märts 1722) oli iiri filosoof.
Teda peetakse üheks esimeseks avalikuks deistiks ning oluliseks vabamõtlemise ja religioonikriitika esindajaks. Toland rõhutas, et usulisi õpetusi tuleb hinnata mõistuse ja loogika abil.
Toland sai tuntuks oma teosega "Christianity Not Mysterious" (1696), milles ta väitis, et kristlik õpetus ei sisalda midagi, mis oleks vastuolus inimliku mõistusega. Raamat tekitas suurt poleemikat ja mõnes piirkonnas isegi keelustati.
Lisaks religioonikriitikale huvitus Toland poliitikast, toetades vabariiklikke ideid ning laiemat sõna- ja usuvabadust. Tema kirjutised mõjutasid mitmeid hilisemaid valgustusajastu mõtlejaid.
Brevern

Brevern (vene: "Бреверн") on Tüüringist pärit baltisaksa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esimene esindaja Liivimaal oli 17. sajandil Saksamaalt Riiga kolinud Johannes Breverus (1616–1700). Ta oli vaimulik ja Riia superintendent. Tema poeg Hermann von Brevern sai Rootsi aadlitiitli 1691. aastal ning pojapoeg Adam Ludwig von Brevern immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonda. 
Suguvõsa on kantud Liivimaa (1721, teistel andmetel 1747. aastal), Eestimaa (1745) ning Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse 1833. aastal.
Brevernitele kuulusid muu hulgas ka Lääne-Virumaal Vanamõisa, Saksi, Kärsa, Kaarli, Jõepere mõis.
Suguvõsa liikmeid.
Brevernite sugupuu, mille esitamiseks on kasutatud de Villiers/Pama süsteemi ()
Turgor

Turgor ehk turgestsents (ka prinkolek) on organismi kudede pingeseisund, hüdrostaatiline rõhk, taimerakkude siserõhk. See siserõhk võimaldab rakkudel olla pingul (turdunud). Taimerakkude rakukestadele mõjuv rõhk hoiab taime püsti. 
Tavaliselt on rakusisese mahla kontsentratsioon välisest kõrgem ja hüpotoonilisest väliskeskkonnast siseneb osmoosi teel rakku vett. Selle tagajärjel tekib raku sees osmootne rõhk. Raku veeimamisjõud lõpeb, kui siserõhk võrdsustub rakukesta vastusurvega. 
Kudede haiguslik turgori suurenemine põhjustab turseid.
John Toland (täpsustus)

John Tolandi nime on kandnud mitmed kuulsad inimesed:
Ernesaks

Ernesaks on Eesti perekonnanimi.
Nime anti 1835. aastal üldise perekonnanimede paneku kampaania raames vabastatud talupoegadele ainult ühes kohas – Harjumaal Perila mõisas, kus see oli hüüdnimena kasutusel juba varasemast ajast.
Eestis oli seisuga 1. jaanuar 2025 perekonnanimi Ernesaks 27 mehel ja 58 naisel. Perekonnanimede levikult on Ernesaks meeste puhul 4043. ja naiste puhul 1905. kohal.
2009. aasta Vormel 1 hooaeg

2009. aasta Vormel 1 hooaeg oli Vormel 1 maailmameistrivõistluste 60. hooaeg. Hooaeg algas 29. märtsil Melbourne'is ja lõppes 1. novembril Abu Dhabis. Kokku peeti 17 etappi.
Uue võistluskohana lisandus Abu Dhabi tänavarada. Esialgu kavas olnud Kanada GP jäi võistluskalendrist välja. Singapuri GP peeti õhtul ja tehisvalgustuses.
Honda F1 meeskond vahetas märtsis 2009 omanikku ning jätkas Brawn GP nime all. Ainus uus sõitja hooaja alguses oli Toro Rosso võistkonnaga liitunud šveitslane Sébastien Buemi. Sebastian Vettel siirdus Toro Rossost Red Bulli tiimi David Coulthardi asemele. Kõik ülejäänud sõitjad jätkasid samas võistkonnas.
Alates 10. etapist Ungaris asendas Toro Rosso meeskond Sébastien Bourdais' Jaime Alguersuariga. Alates 11. etapist asendas Renault F1 meeskond Nelson Angelo Piquet Romain Grosjeaniga. Ungari GP kvalifikatsioonis vigastada saanud Felipe Massat asendas Euroopa ja Belgia GP-l Luca Badoer, ülejäänud etappidel aga Giancarlo Fisichella. Timo Glocki asendas kahel viimasel etapil Kamui Kobayashi.
Force India autod hakkasid Ferrari mootori asemel kasutama Mercedese mootorit.
Vahetult enne hooaja algust püüdis FIA punktiarvestust muuta, otsustades, et maailmameistriks saab sõitja, kes võidab kõige rohkem etappe. Meeskondade ja sõitjate protestid sundisid aga FIA-t selle otsuse rakendamise edasi lükkama.
Maailmameistriks tuli Jenson Button, kes kindlustas tiitlivõidu juba eelviimasel etapil Brasiilias. Konstruktorite tiitli võitis Brawn GP.
Punktiseis.
1 – Austraalia, 2 – Malaisia, 3 – Hiina, 4 – Bahrein, 5 – Hispaania, 6 – Monaco, 7 – Türgi, 8 – Suurbritannia, 9 – Saksamaa, 10 – Ungari, 11 – Euroopa, 12 – Belgia, 13 – Itaalia, 14 – Singapur, 15 – Jaapan, 16 – Brasiilia, 17 – Abu Dhabi
Drozdov

Drozdov (vene Дроздов) on slaavi nimi, mis võib esineda nii perekonna- kui ka kohanimena. Vene keeles tuleb nimi sõnast дрозд, mis tähendab 'rästast'.
Orlov

Orlov (Orlow, Orloff) on Preisimaalt pärit Vene aadlisuguvõsa. Suguvõsa esivanem oli 1613. aastal Tveri piirkonna staarost olnud Vladimir Lukjanovitš Orlov.
Ajalugu.
1762. aastal krahvi ja 1763. aastal riigikrahvi tiitli saanud Orlov immatrikuleeriti 1765. aastal Liivimaa (nr 196), 1. märtsil 1766 Eestimaa (nr 261) ja 1840 Kuramaa rüütelkonda (nr 318).
Grigori Orlov, kes 24. oktoobril 1772 sai Saksa-Rooma keiser Joseph II-lt riigivürstitiitli, kuulus Eestimaa rüütelkonda (nr 262). 26. augustil (vkj 14. august) 1856 vürstitiitli saanud Orlovid kuulusid Kuramaa rüütelkonda (nr 319).
Novgorodi kuberneri Grigori Ivanovitš Orlovi (1685–1746) ja tema teise naise Lukeria Zinovjeva peres oli kokku üheksa poega, kellest ellu jäid viis hiljem krahvitiitli saanud venda: 
Perekonna liikmed osalesid 28. juunil 1762 Peeter III vastases troonilt tõukamise vandenõus ning tänu uuele Venemaa Keisririigi valitsejannale Katariina II-le sai neist üks jõukamaid perekondi Venemaal.
Orlov-Davõdov.
Orlovide suguvõsal ei olnud meessoost pärijaid. Seetõttu lubati nende viimase naissoost järeltulija, Vladimir Orlovi tütre Natalja Vladimirovna Orlova ja tema abikaasa Pjotr Lvovitš Davõdovi (1782–1842) pojal alates 1856. aastast kasutada perekonnanime säilitamiseks liitnime Orlov-Davõdov ja krahvitiitlit.
Kenneth McArthur

Kenneth Kane McArthur (10. veebruar 1881 Dervock, Iirimaa – 13. juuni 1960 Potchefstroom, Transvaal, Lõuna-Aafrika Liit) oli Lõuna-Aafrika Liidu kergejõustiklane.
Ta oli pärit Iirimaalt, kuid rändas umbes 1900. aastal välja Lõuna-Aafrikasse. Ta võttis osa Briti poolel osa Teisest buuri sõjast, pärast sõda töötas ta politseinikuna.
Ta oli 1912. aasta Stockholmi olümpiavõitja maratonijooksus.
Ta pidi jalavigastuse tõttu 1913. aastal loobuma jooksmisest, kuid töötas politseinikuna kuni 1931. aastani.
Valencia laht

Valencia laht on laht Vahemere lääneosas Hispaania idarannikul.
Lahte suubuvad Júkar ja Turia jõgi.
Valencia lahe rannikul asuvad Valencia ja Castellón de la Plana.
Lahes paiknevad vulkaanilist päritolu Columbretese saared.
Taranto laht

Taranto laht on laht Vahemeres Joonia meres Apenniini poolsaarest kagus. Laht piirneb idas Salento poolsaare ja läänes Calabria poolsaarega. Lahe rannikul asuvad suuremad linnad on Taranto ja Crotone.
Philadelphi koridor

Philadelphi koridor on 14 km pikkune kindlusetaoline julgeolekuvöönd Gaza tsooni ja Egiptuse piiri ääres Gaza poolel. 
See nimetus on algselt Iisraeli Relvajõudude antud koodnimetus. 
Algselt oli tegu Iisraeli armee patrullkäikude koridoriga. Oslo lepped andsid Iisraelile sõjalise kontrolli Philadelphi koridori üle. Praegu kontrollib koridori Egiptus. 
Ehitus.
Philadelphi koridor koosnes mitme meetri kõrgustest betoonvundamentidel teraskandjatest varasemate vaatlus- ja tulistamisistmetega Iisraeli armeele ning sõiduteest selle terasmüüri ja Egiptuse-Gaza piiri vahel ja veel ühest tarast. 
Gaza poolel piirneb koridoriga puudest, majadest ja teistest takistustest vabaks tehtud maariba. Organisatsiooni Human Rights Watch andmetel lõhkus Iisrael selle koridori ning piirneva vaba tulistamisvälja loomiseks ja laiendamiseks umbes 1600 Palestiina araablaste maja. 
Ainukese läbipääsuna läbi koridori oli ette nähtud Rafaḩi piiripunkt piirilinnas Rafaḩis. 
Piirikontroll ja salakaubavedu.
Koridori põhieesmärk oli takistada relvade, laskemoona, sigarettide, uimastite, paberraha jne salakaubavedu ning inimeste illegaalset piiriületust. 
Kui Iisrael pärast Ḩamāsi võimuletulekut Gaza tsoonis 2007 piirkonna isoleeris, suleti Rafaḩi piiripunkt peaaegu täielikult ka tsiviilisikutele. 
Koridori alla kaevati tunneleid.
Tanel Linnus

Tanel Linnus (15. märts 1954 Tartu – 9. veebruar 2022) oli Eesti haridustegelane, Võrumaa Kutsehariduskeskuse direktor. 
Ta lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna "cum laude" ajaloolase ja etnograafina.
Isiklikku.
Tema vanaisa oli Ferdinand Linnus ja isa oli Jüri Linnus.
Tema tütar on riigiametnik Tuuli Duneton.
Rävala puiestee

Rävala puiestee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas ning läbib kolme asumit: Südalinna, Sibulaküla ja Maakrit.
Aastatel 1950–1991 kandis tänav "Lenini puiestee" nime.
Rävala puiestee algab Liivalaia tänava ristmikult, ristub Tornimäe, Kivisilla, Ants Laikmaa, Kaubamaja, Ants Lauteri tänava, Teatri väljaku, Lembitu, Krooni ja Kentmanni tänavaga ning sumbub ristmikul Tatari tänavaga. 
Ajalugu.
Aastatel 1950–1991 kandis tänav "Lenini puiestee" nime. Varem oli nimi Võidu allee. Praegust nime kannab alates 4. oktoobrist 1991.
Rävala (algselt Lenini) puiestee rajati aga 1940. aastate lõpus läbi märtsipommitamises hävinud Tallinna kesklinna kvartalite. Eesti NSV Arhitektuuri Valitsuse juhataja Harald Arman, projekteeris 1945-1948 Tallinna Kultuurikeskuse Estonia ette sõjas hävinud kvartalite asemele. Selle järgi rajati nüüdne Teatri väljak ja Rävala puiestee. Armani kavandatud Tallinna Kultuurikesksuse planeering oli ainus Tallinna paraadliku stalinistliku linnaplaneerimise näide: olulised ühiskondlikud hooned olid kavandatud dominantsetena keskteljel ning neile sekundeeris madalam elamukvartal Imanta tänavast Jaan Kreuksi tänavani. 
1950. aastal püstitati Lenini puiesteele Vladimir Lenini ausammas (skulptor N. Tomski, aluse arhitekt Alar Kotli). 
1953. aastal valmis Tallinnas Estonia puiesteel uus Eesti NSV Teaduste Akadeemia Instituutide hoone ning 1954. aastal elumaja akadeemikutele Lenini puiestee 11 / 13 / 15.
Lenini puiestee ja Kaubamaja tänava nurgahoone (Eesti Maaehitusprojekti maja) kohal asus tsirkusehoone.
1968. aastal valmis EKP Keskkomitee maja, hoones asusid Eesti NSV Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee ja EKP Tallinna Linnakomitee.
1982. aastal ehitati Lenini pst 4 (ka Tartu mnt 4) Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu (Ametiühingute Maja), (arhitekt Henno Sepmann, sisearhitekt Kirsti Laanemaa).
Eesti NSV ajal tegutses Lenini puiestee 4 Ühendettevõtte "Kevad" teebaar "Energia"
Vladimir Lenini ausammas Lenini puiesteel, EKP Keskkomitee hoone eest teisaldati 23. augustil 1991. aastal.
Internetiturundus

Internetiturundus, mida sageli nimetatakse ka veebi- või digiturunduseks on turunduse vorm, mis kasutab brändide tutvustamiseks digitaalseid platvorme ("online"-kanaleid, elektroonikaseadmeid ja digitehnoloogiaid), pöörates erilist tähelepanu sihtrühmale ja turusegmendile.  
Digiturunduse termin võeti kasutusele 1990. aastatel, kui 1993. aastal ilmus esimene veebibännerireklaam. Kuigi see ei pruugi tunduda kaua aega tagasi, eelnes see Google'i loomisele nelja aasta võrra, YouTube'ile enam kui kümne aasta võrra ning ka sotsiaalmeediat polnud tollal veel olemas. 
Sarnaselt teiste turundusviisidega on internetiturunduse eesmärk parandada brändi nähtavust, suurendada müügikäivet ning tutvustada tooteid ja teenuseid laiemale sihtrühmale.
Internetiturunduse olulisus ja eelised.
Internetiturundus on tänapäeval iga ettevõtte edu lahutamatu osa, kuna nutitelefonide ja sotsiaalmeedia kaudu on tarbijad omavahel tihedalt seotud ning internetist on saanud peamine kanal reklaamimiseks ja müügivihjete kogumiseks. Arvestades, et maailmas on 5,35 miljardit internetikasutajat, kellest 5,04 miljardit on aktiivsed sotsiaalmeedia kasutajad, pakub see ettevõtetele ainulaadse võimaluse jõuda oma sihtrühmani tõhusamalt ja laiaulatuslikumalt.
Internetiturunduse kanalid.
Internetiturunduse kanalid on veebiplatvormid ja – taktikad, mis on kasutusel võimalike klientidega ühenduse loomiseks, näiteks SEO ehk otsingumootori optimeerimine, sotsiaalmeedia - või e-posti turundus.
2025 aasta populaarseimad internetiturunduse kanalid.
Oma ettevõtte jaoks õige(te) internetiturunduse kanali(te) valikuks on vajalik selgeks teha eesmärgid, mida ettevõte soovib saavutada (nt. saada oma valdkonna turuliidriks, tõsta brändituntust, suurendada liiklust ettevõtte veebilehel vms.) Lisaks on oluline mõista oma klientide sihtrühma ja nende kanalite eelistusi. Oluline on uurida ka konkurente, millistes kanalites nemad oma teenuseid ja tooteid reklaamivad ning kõige lõpuks läbi mõelda ka eelarve võimalused. Kogutud andmete ja seatud eesmärkide ning eelarve võimalustest lähtuvalt saab teha ka otsused kanalite valikuks. 
Internetiturunduse tööriistad.
Internetiturundus ehk digitaalne turundus kasutab erinevaid tööriistu, mis aitavad brändidel jõuda sihtrühmadeni, hallata sisu ja analüüsida tulemusi
Internetiturunduse mõõdikud ja tulemuste analüüs.
CTR (%) = (Klikkide arv / Näitamiste arv) × 100
Suur CTR näitab, et reklaam köidab vaatajate tähelepanu ja motiveerib neid tegutsema.
CPA = Kulutatud summa / Tehingute arv
Seda kasutatakse tulemuste jälgimiseks ja kampaaniate tasuvuse hindamiseks.
ROI (%) = [(Tulu − Kulud) / Kulud] × 100
Positiivne ROI näitab edukat investeeringut, samas kui negatiivne ROI viitab kahjumile.
Need terminid on olulised turunduskampaaniate tulemuslikkuse analüüsimiseks ja optimeerimiseks. 
Internetiturunduse trendid ja tulevikusuunad.
Internetiturunduse ehk digiturunduse tulevik keskendub tehnoloogiliste uuenduste ja tarbijate ootuste muutumise tasakaalustamisele. 
Peamised trendid 2025.
Trendide keskmes on tarbijakesksus, tehnoloogia integreerimine ja jätkusuutlikkuse rõhutamine.
Budismi Instituut

Budismi Instituut loodi 2001. aasta sügisel (toona Mahajaana Instituudi nime all) kodanikuühendusena, budismiteemalise harituse edendamiseks Eestis. Instituudi eesmärgiks on edendada asjakohaste kultuuri-, haridus-, kirjastus- ja muude ettevõtmiste kaudu budistliku kultuuri tutvustamist Eestis.
Budismi Instituut järgib üldbudistlikku suunda, vältides ühe või teise koolkonna, sekti või kitsama õpetusliini esiletõstmist.
Budismi Instituut teeb koostööd ühenduste ja organisatsioonidega, mis tegelevad budistliku kultuuri uurimise ja viljelemisega, sh Eesti Akadeemiline Orientaalselts, Drikung Kagyu Ratna Šri Keskus, Tiibeti Budismi Nyingma Eesti Kogudus, Lääne Budistliku Vennaskonna Sõprade (FWBO) Eesti Ühendus, samuti Eesti-Tiibeti Kultuuriseltsi ja teistega.
Budismi Instituuti kureerib nõukogu; neljaliikmelise juhatuse esimees on Sven Grünberg.
Instituut andis endast avalikkusele teada 12. veebruaril 2002. Alates 2002. aastast toimuvad Budismi Instituudis regulaarsed loengukursused, korraldatakse seminare, õpetatakse ida keeli, toimuvad õppe- ja harjutuslaagrid.
Johannes Kaarde

Johannes Kaarde (kuni 1936 Johannes Karlson, 31. mai 1896 Sulustvere, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 3. juuli 1976 Tartu) oli eesti loomaarst.
Õppis 1916–1918 Tartu Veterinaarinstituudis ja 1919–1921 Tartu Ülikoolis (lõpetas viimase 1921), dr. med. vet. 1926 Viini Veterinaarülikoolis ("Das Blutbild im Kollaps bei Pferden und Hunden"). Üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.
1918–1920 osales Vabadussõjas. Tartu Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia professor. Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna dekaan.
Eesti Akadeemiline Orientaalselts

Eesti Akadeemiline Orientaalselts (lühend EAO) ühendab Idamaade uurijaid ja orientaliste-loovisikuid. Seltsi eesmärgiks on Idamaade kultuuride tutvustamine ja vahendamine Eestis ning orientalistikaalase teadustöö arendamine ja koordineerimine Eestis.
Eesti Akadeemiline Orientaalselts loodi 1935. aastal Tartu ülikooli juures. Selle asutasid õigusteadlane Leo Leesment, teoloog Uku Masing, keeleteadlased Pent Nurmekund ja Villem Ernits jt. eesmärgiga avada Tartu Ülikoolis orientalistika eriala. Selts suleti 1940. aastal Nõukogude okupatsioonivõimude poolt.
EAO taastati 1988. aasta veebruaris Linnart Mälli eestvõtmisel. Seltsi esimeseks presidendiks valiti Linnart Mäll, kes jäi sellele positsioonile kuni 2001. aastani, mil ta valiti aupresidendiks. Presidendi ametis vahetas Mälli välja Tarmo Kulmar, kes aastal 2011 valiti aupresidendiks. 2011. aastast on EAO president Märt Läänemets.
Koostöös Tartu Ülikooli orientalistikakeskusega korraldatakse igal aastal teaduskonverentsi Orientalistikapäevad ning antakse välja Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamatut. Koostöös Saksamaa Religiooniloo Seltsiga (Deutsche Religionsgeschichtliche Studiengesellschaft) korraldatakse Tartus mõneaastaste vahedega rahvusvahelist ühiskonverentsi. Orientaalselts teeb koostööd ja korraldab ühiseid teaduslikke ja populaarteaduslikke üritusi Eesti Akadeemilise Teoloogia Seltsi, Eesti Assürioloogia Seltsi ja Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsiga. EAO korraldab Orientalistika suvekooli. V suvekool toimus 2024. aastal Võrumaal Kirikumäel.
27. aprilli 2012 seisuga on EAO-l 66 liiget.
Valter Kadarik

Valter Gerhard Kadarik (1937. aastani Freimann; 13. juuli (vkj) / 25. juuli 1898 Kadaka talu, Juuru kihelkond, Harjumaa – 11. juuli 1975 Juuru) oli eesti loomaarst ja poliitik.
Ta lõpetas 1919. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Võttis osa Vabadussõjast 1919–1920 Tallinna koolipoiste pataljonis. Õppis Tartu Ülikoolis 1920. aastal agronoomiat ja 1920–1925 loomaarstiteadust. Kuulus korporatsiooni Vironia.
Ülikooli lõpetamise järel töötas ta aastatel 1925–1926 Kose ja 1926–1973 Juuru jaoskonna loomaarstina. Põhitöö kõrvalt pidas ja edendas Kadaka talu. Osales kohalikus seltsielus.
1936. aastal valiti ta Rahvuskogu liikmeks, ta oli Eesti Vabariigi põhiseaduse vastuvõtjate seas. 1938. aastal valiti ta I Riigivolikogu liikmeks. 
Aastatel 1946–1949 ja 1972–1975 oli EELK Juuru Mihkli koguduse juhatuse esimees.
Suri 1975. aastal ja on maetud Juuru uuele kalmistule.
Isiklikku.
Isa Kaarel Freimann (1841–1915) oli kaupmees ja kõrtsmik Juurus. Abikaasa Hilda Kadarik (sündinud Adamson; 1906–1983) oli seltsitegelane ja kodu-uurija. Poeg Kaarel Kadarik (1930–2018) oli loomaarstiteadlane.
Sooroll

Sooroll on teatud normide kogum, mida sõltuvalt kultuurilistest traditsioonidest omistatakse üksikisikule või inimeste grupile vastavalt sellele, kas nad on meessoost või naissoost. Enamik ühiskondi klassifitseerib sugupooli vastavalt prestiižile ja võimule ning loob need ebavõrdsetena. Ühiskondlikud muutused kajastuvad ka sugupoole ideoloogias ning sugupool ja soorollid konstrueeritakse ajas ümber.
Judith Lorber on väitnud, et "Sugupoole sotsiaalses konstruktsioonis ei loe see, mida mehed ja naised tegelikult teevad, see ei loe isegi siis, kui nad teevad täpselt samu asju. Sugupoole sotsiaalne institutsioon sisendab üksnes, et seda, mida nad teevad, tajutakse erinevalt."
Üksikisiku jaoks kujuneb sooroll alates sünnist esmalt tema sootunnuste järgi, mis saab dialoogis ühiskondlike ootustega soorollidele tema identiteedi aluseks. Sellisel viisil kujunenud rooroll ei pruugi olla kooskõlas üksikisiku identiteediga, mille tulemusel võtab inimene kasutusele käibivate soorollide suhtes ambivalentseid rolle, ka võib selline inimene oma soomääratlust füüsiliselt muuta vastava operatsiooni teel.
Inimese enda seostamine konkreetse sugupoolega kujuneb välja sotsialiseerumise protsessi varases staadiumis, kus laps õpib sugupoole erinevusi ja ootusi täiskasvanutelt, kes teadlikult või alateadlikult kohtlevad teda vastavalt tema soole. Sugupoole identiteet ja sotsialiseerimine loovad arusaama vastavatest soorollidest ehk ühiskondlikult aktsepteeritud ja ootuspärasest sugupoolekohasest käitumisest. Poistele õpetatakse maskuliinset, tüdrukutele feminiinset käitumist.
Paljudes riikides paneb ühiskond isadele ja emadele erinevaid ootusi. Isa esmakohustuseks peetakse perekonna rahalist kindlustamist ja emalt oodatakse pigem emotsionaalset osalust. Perekond on institutsioon, kus naistel on potentsiaalselt suuremad võimuressursid, seda just võimena siduda endaga teisi pereliikmeid, eelkõige lapsi. Mehi vaadeldakse pigem avalikku sfääri kuuluvatena ja seetõttu on nad perekonnast suhteliselt eraldunud, kuigi lääne ühiskond määratleb traditsiooniliselt perekonnapeana meest.
Täiskasvanud suunatakse pidama erinevaid ametitele, lähtuvalt arusaamadest naiselike ja mehelike elukutsete kohta. Inimesed õpivad kogu oma elu jooksul sotsiaalse interaktsiooni käigus, mida neilt oodatakse, ning nad käituvad ja reageerivad ootuspärasel viisil, et mitte sattuda vastuollu ühiskondliku arvamusega.
Tsna (Oka)

Tsna on jõgi Euroopas. Voolab Meštšora madalikul valdavalt lõunasse. Suubub vasakult Oka jõkke. Pikkus 104 km.
Storfjorden

Storfjorden on vähemalt kolme fjordi nimi.
Anuta

Anuta on saar Melaneesias. Pindala 120 ha. Saar on künklik, kõrgus kuni 65 m. Kuulub Saalomoni Saartele.
Saarel elab umbes 300 inimest 2 külas (anutad). Nad räägivad Polüneesia keelte hulka kuuluvat anuta keelt.
Rafaḩ

Rafaḩ (araabia رفح) on Palestiina araablaste linn Gaza tsooni lõunapiiril ning osalt Egiptuse territooriumil. Geograafilised koordinaadid on 31°17′ N, 34°15′ E.
Demarkatsioonijoon koos Philadelphi koridoriga kulgevad läbi linna. Linnas on Rafaḩi piiripunkt. 
Rafaḩ on Rafaḩi kubernerkonna halduskeskus. 
Linnaga piirneb püsihoonestuse ja 96 000 elanikuga Rafaḩi põgenikelaager.
Infrastruktuur.
Umbes 60% linnast on kanaliseeritud. 
Ajalugu.
Palestiina araablased tegelesid Rafaḩis relvade salakaubaveoga; muu hulgas kaevati piiri (ja Philadelphi koridori) alla tunneleid. Iisraeli Relvajõud lõhkusid mais 2004 operatsiooni Vikerkaar raamides tunnelite otsimise põhjendusega Rafaḩis hulga elumaju. ÜRO Julgeolekunõukogu mõistis operatsiooni hukka; USA jäi erapooletuks. Palestiina araablaste seas oli ohvreid. Tuhanded perekonnad jäid peavarjuta.
Vabavõnkumine

Vabavõnkumine ehk omavõnkumine on füüsikas võnkumine, mis toimub süsteemis, millele ei mõju väliseid jõudusid. Sagedust, millel toimub omavõnkumine, nimetatakse omasageduseks või ka omavõnkesageduseks.
Vabavõnkumiste tekitamiseks tuleb süsteem väliste jõudude mõjul tasakaaluasendist korraks välja viia. Vabavõnkumise näiteks on niidi otsas rippuva kuuli võnkumine.
Rafaḩi põgenikelaager

Rafaḩi põgenikelaager (araabia مخيم رفح) on üks kaheksast Palestiina araablaste põgenikelaagrist Gaza tsoonis. 
Laager piirneb Rafaḩi linna ja Philadelphi koridoriga.
Elanike arv.
ÜRO abiorganisatsiooni UNRWA andmetel oli aastal 2005 laagris 95 187 elanikku. See arv on vastuolus Palestiina Statistikaameti andmetega: neil andmetel oli laagris 2005. aasta keskmine rahvaarv 58 000 elanikku. 
Hoonestus ja infrastruktuur.
Laager jaguneb 17 püsihoonestusega kvartaliks. 
Umbes 20 protsendil majadest on betoonkatus ja 80 protsendil on asbestkatus.
Umbes 80% laagrist on kanaliseeritud. Euroopa Komisjoni poolt Rafaḩi kohalikule omavalitsusele eraldatud rahaga rajatakse kommunikatsiooni. 
Ajalugu.
Laager rajati 1949 linnast välja (nüüd on linn jõudnud laagrini) 41 000 elanikule. Sel ajal oli ta suurim põgenikelaager Gaza piirkonnas. 
Kui rajati Tall as-Sultāni põgenikelaager, siis Rafaḩi laagri elanike arv algul vähenes mitme tuhande võrra, kuid taastus siis jälle Egiptusest Kanada põgenikelaagrist ümberasujate arvel. 
Teise "intifāḑah"' ajal sai laager kannatada piirialuseid tunneleid otsiva Iisraeli sõjaväe lammutustööde tõttu Egiptuse piiri ääres. Mitusada perekonda jäi peavarjuta. UNRWA korraldas neile uue elamispinna.
Haridus.
UNRWA-l on põgenikelaagris 31 kooli (sealhulgas 11 keskkooli).
Triood

Triood (kreeka k "tri" 'kolm' + [elektr]ood) on kolme elektroodiga elektronlamp, millel on lisaks anoodile ja katoodile kolmandaks elektroodiks tüürvõre. Sellele antava negatiivse (katoodi suhtes) pingega saab muuta (juhtida, tüürida) katoodilt anoodile kanduvat elektronide voogu ehk anoodvoolu.
Trioodi põhiomadus on see, et väikesed võrepinge muutused tekitavad suuri anoodvoolu muutusi. Seega saab teda kasutada elektrivõnkumiste võimendajana, kusjuures võimendatava signaali sagedus võib ulatuda 100 megahertsini (kõrgemal sagedusel hakkab sisendtakistus ja vastavalt ka võimendus vähenema). 
Trioodi võimendus on seda suurem, mida lähemal on võre katoodile ja mida tihedam ta on. Seepärast asendati esialgne katoodi ümbritsev kruvijoonekujuline traatspiraal silindrilise metallvõrguga.
Kolme elektroodiga elektrovaakumlambi põhimõtte patenteeris USA leiutaja Lee de Forest 1906. aastal ja 1912. aastal esitles ta esimest lampvõimendit. Kui 1950. aastatel võeti kasutusele transistor, nimetati seda esialgu pooljuhttrioodiks. Tänapäeval kasutatakse lamptrioode näiteks kitarrivõimendites.
Tarmo Mikussaar

Tarmo Mikussaar (sündinud 20. augustil 1970 Paides) on eesti harrastusfotograaf (loodusfotograaf).
Elukäik.
Mikusaar õppis Koigi Põhikoolis ja Luua Metsanduskoolis (Kaarepere sovhoostehnikumis).
Ta on osalenud Eesti Televisiooni saate "Osoon" kaasautorina loomalugude tegemises ja filminud operaatorina mängufilmi "Eia jõulud Tondikakul" jaoks loodusvõtteid.
Rafaḩi kubernerkond

Rafaḩi kubernerkond (araabia محافظة رفح "Muḩāfaz̧at Rafaḩ") on Palestiina 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Gaza tsooni lõunaosas Egiptuse piiri ääres. 
Pindala on 65 km², elanike arv 173 371 (2007); 171 363 (2006. aasta keskmine rahvaarv Palestiina Statistikaameti andmeil).)
Halduskeskus on Rafaḩ. 
Rafaḩi kubernerkonnas paikneb suletud Gaza lennujaam (Yāsir ‘Arafāti lennujaam).
Al-Mawāsī

Al-Mawāsī (araabia المواسي) on beduiinide asula Palestiinas Gaza tsoonis Rafaḩi kubernerkonnas. See on 1 km laiune ja 14 km pikkune rannaala.
Palestiina Statistika Keskbüroo andmetel oli 2006. aasta keskmine elanike arv 1409. 
Ala on veerikas. Traditsiooniliselt on elatutud põlluharimisest ja kalapüügist. 
Enne Sharoni plaani elluviimist 2005. aastal oli see Palestiina araablaste enklaav, mida ümbritses juudi asunduste plokk Gush Qatif. Teise "intifāḑah"' ajal piirasid Iisraeli relvajõud inimeste ja kaupade liikumist üle asula piiri, mistõttu inimeste elutingimused halvenesid järsult. 
Omavalitsus on külanõukogu.
Toomas Vanem

Toomas Vanem (sündinud 8. juunil 1965) kitarrist, helilooja ja produtsent.
Mänginud ansamblites Puntra, Kuller, Kuues Meel, Rodeo, Linnu Tee, Radar, Kontakt, Dialog, Shower, Easy Living, Night Star, Kollane Allveelaev G, Toomas Vanem Kvartett ja paljudes projektides. 
2014. aastal ilmus tema esimene sooloplaat Toomas Vanem -"I"- instrumentaal progressiivne rokkmuusika, mis on Toomas Vanema kirjutatud, salvestatud ja produtseeritud. 
Album on kodumaise kitarristi debüütautoriplaat, mis nägi ilmavalgust aprillis 2014. Plaadil on 11 lugu. Stiililise määratluse järgi on tegemist meloodilise instrumentaalse progerokiga.
Albumil kõlav muusika on karmikõlaline, aga samas ka vaheldusrikas ja värviküllane. Kollaaž erinevatest lugudest/jutustustest maailmast ja elust, mis on kirja pandud muusika keeles. 
Igal muusikapalal on rääkida oma lugu ja CD albumi bukletil on need lood ka kirjas. Plaadil teeb külalisena kaasa Stuart Hamm (USA) basskitarril.
Muusikutena löövad albumil kaasa Andrus Lillepea, Henno Kelp, Runno Tamra, Stuart Hamm, Sergei Pedersen.
2024.aastal ilmus Toomas Vanemal kolmas sooloalbum Confession, millel mängivad rahvusvaheliselt tuntud muusikud Virgil Donati ja Alex Argento.
Palmi-amatsoonpapagoi

Palmi-amatsoonpapagoi ("Amazona autumnalis") on üks amatsoonpapagoi liike, kelle looduslik levila hõlmab Ameerika maailmajao troopikaalad ehk täpsemalt Ida-Mehhikost kuni Lõuna-Ecuadorini, jaospopulatsioon asub ka Brasiilias. Palmi-amatsoonpapagoi puudub Costa Rica lääneosas ja tõenäoliselt ka El Salvadoris (sealne paar arvatakse pärinevat vangistusest). 
Mõningates piirkondades, näiteks Mehhiko ja Venezuela aladel, on palmi-amatsoonpapagoid muutunud vabas looduses haruldaseks nende populaarsuse tõttu kodulinnuna. Inimkeskkonnas kohanevad nad hästi. 
Välimus.
Palmi-amatsoonpapagoid kasvavad kuni 35 cm pikkuseks ja kaaluvad kuni 480 g. Nad on rohelise sulestiku, punase otsaesise, kollaste põskede ja õrnalt sinaka pealaega. Neil puudub sooline dimorfism (isas- ja emaslinnud pole näiteks sulestiku ega silmade värvi järgi eristatavad).
Alamliigid.
Palmi-amatsoonpapagoil on neli alamliiki:
Toitumine.
Palmi-amatsoonpapagoid toituvad peamiselt seemnetest, pähklitest ja puuviljadest. Neile on mürgised šokolaad, kofeiin, alkohol, avokaado ja õunaseemned. 
Pesitsemine.
Nad pesitsevad puuõõnsustes ja pesakonnas on tavaliselt 3 või 4 valget muna. Emane lind muneb umbes 26 päeva ja tibud lahkuvad pesast umbes 60 päeva pärast koorumist.