Hüpolaktaasia lapseeas

Hüpolaktaasia on piimasuhkrut ehk laktoosi lagundava ensüümi, laktaasi vähesus peensoole limaskesta rakkudes, mis kliiniliselt väljendub laktoositalumatusena. 
Laktoos on disahhariidne molekul, mis koosneb glükoosist ja galaktoosist. Laktoosist energia ammutamiseks on vajalik lõhustada laktoos glükoosiks ja galaktoosiks, mida viib läbi laktaas. 
Primaarse hüpolaktaasia ehk laktaasi puuduse saab jagada kaasasündinud primaarseks vormiks ja pärilikuks primaarseks ehk selektiivseks täiskasvanu-tüüpi hüpolaktaasiaks. Sekundaarne hüpolaktaasia puhul on tegemist peensoole limaskesta kahjustumisega, mille tõttu häirub ka laktoosi lõhustumine. 
Epidemioloogia.
Primaarsed vormid.
Kõige sagedasem hüpolaktaasia vorm on pärilik primaarne hüpolaktaasia, mis kandub edasi autosoom-retsessiivsel teel. Uuringute andmetel esineb see vorm 70% maailma rahvastikust, kusjuures esinemissagedus on erinevates rahvustes väga varieeruv. Näiteks Põhjamaades arvatakse selle levimuseks 2%, samal ajal kui hispaanlaste seas võib levimus olla 50 - 80%.
2007. aastal läbi viidud uuringus hinnati Eestis päriliku primaarse hüpolaktaasia levimuseks 24,8%.
Kaasasündinud primaarne vorm on üliharv hüpolaktaasia vorm, mille levimus on hinnanguliselt 1:60 000-le. Tegemist on geneetilise mutatsiooniga, mis kandub samamoodi edasi autosoom-retsessiivselt. Maailmas on seni kirjeldatud umbes 40 juhtumit. 
Sekundaarne vorm.
Sekundaarse hüpolaktaasia puhul tekib kahjustus peensoole limaskesta rakkudes. Põhjuseks võivad olla näiteks infektsioonid (rotaviirus, giardiaas jne) või immuunsüsteemiga seotud haigused nagu Crohni tõbi või tsöliaakia. Selle vormi heterogeensuse tõttu ei ole täpset levikut uuritud.
Kliiniline pilt.
Laktaasi aktiivsus väheneb vanuse tõusuga. Asiaatide hulgas väheneb laktaasi aktiivsus 80-90% pärast rinnapiimast võõrutamist. Põhjaeurooplaste hulgas väheneb see 18 - 20%. 
Kuna aktiivsus väheneb järk - järgult, siis tekivad ka sümptomid aeglaselt ja võivad ilmneda alles teisme- või täiskasvanueas.
Kliiniline pilt sarnaneb eri vormidel. Sümptomid esinevad reeglina 30 - 120 minutit pärast piimatoodete tarbimist ja nende tugevus sõltub otseselt tarbitud laktoosi kogusest. Sagedasemad sümptomid on kõhulahtisus, puhitustunne, kõhuvalu, iiveldus ja oksendamine ning kõhugaaside teke.
Primaarse kongenitaalse hüpolaktaasia kliiniline pilt erineb vähesel määral. Peensoole rakkudes esineb defektse geeni tõttu sünnist saati ülimadal või olematu kontsentratsioon laktaasi. Seetõttu tekivad sümptomid vastsündinutel esimestel päevadel alates rinnaga toitmise alustamisest. Iseloomulikud sümptomid on vesine kõhulahtisus, tavaliselt ilma oksendamise ja toidust keeldumiseta.
Sümptomid ja kliiniline pilt tekib läbi kahe mehhanismi: 
Diagnoos.
Hüpolaktaasia diagnoosi kinnitamiseks saab kasutada kolme meetodit:
Ravi.
Laktoositalumatusest tekkinud sümptomeid leevendab piimatoodete koguse vähendamine. Piimatoodetest täielikult loobumine pole soovitatud, kuna neis leidub mitmeid olulisi makro- ja mikrotoitaineid, ning lapsed saavad probleemideta juua klaasi või kaks piima päevas (12 - 24g laktoosi), kuna mõningane laktaasi aktiivsus on siiski olemas. Paljud lapsed võivad süüa jogurteid ja juustusid, sest sealsed bakterid on laktoosi osaliselt juba lagundanud.
Samuti on võimalik kasutada suukaudselt manustatavat laktaasi.
Sekundaarse hüpolaktaasia vormi korral on vaja tegeleda põhihaiguse raviga, sest sellest on tingitud peensoole rakkude kahjustus ja läbi selle ka hüpolaktaasia. Tegemist on ka pöörduva haigusseisundiga, kuna põhihaigust ravides taastub laktoosi taluvus haigus-eelsele tasemele. Näiteks tsöliaakia puhul võib esineda laktoositalumatus, sest põhihaiguse foonil on kahjustada saanud peensoole hatud, kus paikneb laktaas. Seetõttu on soovitatav pärast diagnoosi saamist vältida piimatooteid 6 kuud kuni aasta.