Jerzy Topolski

Jerzy Topolski (20. september 1928 Poznań – 21. detsember 1998 Poznań) oli poola ajaloolane, kes spetsialiseerus majandusajaloole, materiaalse kultuuri ajaloole, varauusajale ning ajaloo teooriale ja metoodikale. Poola Teaduste Akadeemia liige, Poznańi Adam Mickiewiczi ülikooli professor, kirjutas üle 1100 artikli ja umbes 30 raamatut.
Saksa okupatsiooni ajal küüditati ta koos perega Gnieznost Piotrków Trybunalskisse. Ta lõpetas algkooli ja kaheaastase kommertskooli (ainus Kindralkubermangu lubatud kõrgem haridusvorm). Kohe pärast Gnieznosse naasmist aastal 1945 sooritas ta eksamid ja omandas keskkooli lõputunnistuse. Aastatel 1946–1950 õppis ta Poznańis Adam Mickiewiczi ülikoolis ja omandas ta aastal 1951 Mikołaj Koperniku Toruńi Ülikoolis ajalooteaduste doktorikraadi, mille aluseks oli väitekiri Gniezno peapiiskopkonna arengust. Pärast lühikest aega Poola Riigi- ja Õigusajaloo Osakonna assistendina võeti ta aastal 1951 vastu nn aspirantuuri (doktoriõppe ekvivalent) partei Akadeemilise Personali Koolituse Instituuti. Aastal 1955 sai ta oma dissertatsiooni "Talupoegade olukord ja klassivõitlus 18. sajandil Gniezno peapiiskopkonna valdustes" alusel teaduste kandidaadi kutse, mis eksisteeris lühikest aega ka stalinismi perioodil (hiljem tunnustati doktorikraadi ekvivalendina). Aastal 1956 sai ta Poola Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis dotsendi ametikoha ning märtsis 1959 alustas ta paralleelselt tööd Adam Mickiewiczi Ülikoolis. Aastal 1962 otsustas ta lõpuks töötada Adam Mickiewiczi Ülikooli Ajaloo Instituudis. Aastal 1961 sai temast dotsent ja aastal 1968 täisprofessor. Aastast 1971 oli ta Poola Teaduste Akadeemia korrespondentliige ja aastast 1977 täisliige. Aastast 1984 oli ta mitu aastat Poola Teaduste Akadeemia ajalooteaduste komitee esimees. Aastatel 1986–1989 oli ta Grünwaldi Riikliku Komitee liige.
Ta töötas Poznańis Adam Mickiewiczi ülikoolis, olles aastatel 1968–1981 Adam Mickiewiczi ülikooli ajaloo instituudi direktori asetäitja ja aastatel 1981–1987 direktor. Ta pidas ka loenguid Belgia, Prantsusmaa, Hispaania, Hollandi, Saksamaa, Itaalia, Kanada ja Ameerika Ühendriikide ülikoolides.
Ta keskendus Poola ja Euroopa tänapäeva ajaloole, historiograafia ajaloole ning ajaloo teooriale ja metoodikale. Ta oli nn Poznańi metodoloogilise koolkonna liige ja kaasasutaja (koos Leszek Nowaki ja Jerzy Kmitaga). Ta pani aluse uuele ajaloo metodoloogiale, mis tugines marksismile, aga oli avatud ka teistele kaasaegsetele Euroopa suundumustele (lükates tagasi dogmaatilise marksismi). Sel põhjusel peeti teda NSV Liidus ja Ida-Saksamaal sageli "revisionistiks" ning tema teoste avaldamine mõnes sotsialistlikus riigis oli keeruline (näiteks "Ajaloo metodoloogia" nõukogude väljaannet ei avaldatud kunagi). Paljud Topolski kontseptsioonid, näiteks "teadmised allikatest kaugemale", jõudsid üldisesse teaduskäibesse. Hiljem väitis ta, et ajalooteadmised tulenevad kolmest vaatenurgast: ontoloogilisest, metodoloogilisest ja aksioloogilisest. Ta jäi marksistiks oma elu lõpuni, kuigi aja jooksul muutus ta üha distantseerunumaks.
Alates 1948. aastast oli ta Poola Ühendatud Töölispartei (PZPR) liige ja toetas tugevalt vasakpoolseid veendumusi. Oma igapäevatöös oli tal aga maine, et ta hindas teadlasi nende usaldusväärsuse põhjal, arvestamata nende vaateid või poliitilist kuuluvust. Kommunistlikul ajastul kaitses ta ka akadeemikuid võimu kuritarvitamise eest. Aastatel 1981–1984 oli ta Poola Ühendatud Töölispartei (PZPR) Keskkomitee komisjoni liige, kelle ülesandeks oli uurida Poola Rahvavabariigi ajaloos aset leidnud sotsiaalsete konfliktide asjaolusid, fakte ja põhjuseid. Aastatel 1982–1989 oli ta Riigitribunali liige. Alates 1982. aastast oli ta Marksismi-Leninismi Põhiprobleemide Instituudi teadusnõukogu liige.
Tema looming hõlmab üle 1000 bibliograafilise teose, sealhulgas umbes 30 raamatut ja mitusada artiklit, millest paljud on tõlgitud võõrkeeltesse ja avaldatud välismaal. Tema loomingulised huvid hõlmasid järgmisi valdkondi: sotsiaal-majanduslikud küsimused, regionaaluuringud, sünteesid ja õpikud, ajalooline metodoloogia ja historiograafia ajalugu.
Ta oli abielus Maria Danuta Łabędzka-Topolskaga ja neli aastat professor Zofia Kulejewskaga (1928–2011). Ta on maetud Poznańis Miłostowo kalmistul asuvatele Väljapaistvate avenüüdele.