tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yucatáni osariik

Yucatáni osariik, ametlikult Yucatáni vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Yucatán"), on osariik Mehhiko idaosas, Yucatáni poolsaarel Atlandi ookeani rannikul. Yucatáni osariik on jagatud 106 vallaks.
Yucatán paikneb Yucatáni poolsaare põhjaosas, piirnedes edelas Campechega, kagus Quintana Rooga ja põhjas Mehhiko lahega.
Enne hispaanlaste vallutust oli see piirkond maiade tsivilisatsiooni üks tähtsamaid keskusi. Just sinna rajasid maiad oma kuulsaimad linnad, nagu Chichén Itzá, Izamal, Mayapán, Ek' Balam ja T'ho (praegune Mérida), kus õitses keerukas arhitektuur, astronoomia ja kirjakeel.
Pärast hispaanlaste järkjärgulist vallutust 16. ja 17. sajandil kujunes kogu poolsaarest Yucatáni kindralkaptenkond, mis oli Hispaania koloniaalvõimu all. Mehhiko iseseisvumise järel 1821. aastal kuulutas Yucatáni kuberner samuti piirkonna sõltumatuks ning see liitus esialgu Esimese Mehhiko Keisririigiga. 1823. aastal keisririik lagunes ning moodustati Yucatáni Vabariik, mis sama aasta detsembris ühines vabatahtlikult föderaalse Mehhiko vabariigiga. Pinged föderaalse valitsuse ja kohalike võimude vahel viisid selleni, et 1841. aastal kuulutas Yucatán end taas iseseisvaks, moodustades teise Yucatáni Vabariigi. Lõpuks liitus piirkond 1848. aastal uuesti Mehhikoga.
1858. aastal loodi Yucatáni osariigist eraldatud alast Campeche osariik. 1902. aastal Porfirio Díazi valitsusajal loodi Yucatánist eraldatud alast föderaalne territoorium, millest hiljem kujunes Quintana Roo osariik.
Ajalugu.
Yucatáni osariik on loodud 1824. aastal. Osariigis asuvad ühed kuulsamad maajade linnavaremed Chichén Itzá ja Uxmal.
Haldusjaotus.
Yucatáni osariik on jagatud 106 kohaliku omavalitsuse üksuseks.
Bassklarnet

Bassklarnet on klarnetite perekonda kuuluv puupuhkpill. 
Bassklarnet on tavaliselt B♭-häälestusega pill. See tähendab, et bassklarnet on transponeeriv instrument, kus noodikirjas märgitu kõlab suur sekund madalamalt: C asemel kõlab b♭. On olemas ka C- (kõlab puhas oktav kirjutatust madalamalt) ja A- (kõlab puhas oktav + väike terts kirjutatust madalamalt) bassklarneteid. Need on väga harva kasutatavad mudelid.
Helipilt

Helipilt ehk kõlapilt, argikeeles ka saund (ingliskeelsest sõnast "sound"), on helile, pillile, helisalvestisele või ansamblile iseloomulik kõla.
Meelis Vind

Meelis Vind (sündinud 27. detsembril 1964) on eesti helilooja, klarnetimängija.
Meelis Vind õppis aastatel 1974–1979 Kiviõlis lastemuusikakoolis, pärast seda Tallinna Muusikakeskkoolis klarnetit. Aastatel 1983–1987 õppis ta klarnetit Peterburi konservatooriumis ja seejärel Tallinna Konservatooriumis, mille lõpetas 1992. aastal, kuid juba viis aastat enne seda hakkas tööle Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris, kus töötab siiani.
Musitseerimist alustas ta koolipõlves diksiländorkestris. Alates 1996. aastast on ta esinenud nüüdismuusikale spetsialiseerunud NYYD Ensemble'iga ja aastast 2004 ridades. Mängib Estonian Dream Big Bandis. Ta mängib peamiselt klassikalist muusikat, džässi, "fusion"´i ja "freejazz"´i.
Meelis Vind on teinud projekte koos Raivo Tafenau ja Lippajatega.
Meelis Vindi enda bändil Vind Project ilmus 2006. aasta aprillis plaat "Twilight Patterns".
Ahto Abner

Ahto Abner (sündinud 29. juulil 1979) on eesti trummar.
Ta on alates aastast 2015 TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia rütmimuusika eriala juht.
Õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia džässmuusika osakonnas löökpille. Kaasa teinud ja tegev mitmetes pop- ja džässprojektides: Kadri Voorand Quartet, MiaMee, Helin-Mari Arder, Oleg Pissarenko Band, Sofia Rubina, Ewert Sundja, Dave Benton, Slobodan River, Eda-Ines Etti, Siiri Sisask, Tallinna Gospelkoor, Conforte, Ajavares ja Lippajad.
On käinud kontserditurneedel Norras, Islandil, Soomes, Rumeenias, Lätis ja Venemaal.
Töötas muu hulgas stuudiomuusiku ja Gustav Adolfi Muusikakooli õpetajana.
Valminud on pea 90 helikandjat, mõned välja andnud produtsendina. 
On ühenduse Muutus liige.
Eno Kollom

Eno Kollom (sündinud 12. septembril 1976) on eesti trummar. 
Ta on õppinud pop-džässmuusika erialal Helsingi Pop- ja džässmuusika Konservatooriumis ja Eesti Muusikaakadeemia džässiosakonnas.
Tal on haridusteaduste magistrikraad.
Mänginud koos selliste muusikutega nagu Raul Sööt, Jürmo Eespere, Mihkel Mälgand, Kadri Voorand, Ivi Rausi.
Mängib ansamblites Kriminaalne Elevant, Lippajad, samuti Tallinna politseiorkestris, Eesti Muusikaakadeemia Bigbändis, Estonian Dream Big Bandis.
Madis Zilmer

Madis Zilmer (sündinud 19. detsembril 1979) on eesti trummar. Mänginud ansamblites Lippajad, Phlox, BF, Chupacabra, Lolita, Gerli Padar &amp; The Moon, Marten Kuningas, Def Räädu. Soololooming: www.soundcloud.com/madis-zilmer
Kalle Klein

Kalle Klein (sündinud 30. aprillil 1968) on eesti saksofonimängija ja tõlkija.
Klein on mänginud ansamblites Eriti Kurva Muusika Ansambel, Lippajad, Phlox, Too Saxy, Meggan, Pööriöö ja A.P.A.
T-34/85

T-34/85 on Nõukogude Liidus toodetud keskmine tank, mida aastatel 1943–1947 koos komandöri- ja leegiheitjatankidega (ОТ-34-85) ehitati kokku umbes 25 900 masinat. 
Tank T-35/85 anti tootmisse 1943–1944 aasta talvel ning see oli relvastatud 85 mm suurtükiga. Masinale paigaldatud valatud torn oli esialgselt välja töötatud tankile KV-85. Torn mahutas kolm meest, nii, et komandör sai tegeleda temale ette antud funktsioonidega ja juhtida meeskonna tegevust. Tanki korpus ja veermik jäid praktiliselt samaks mis tankil T-34/76 ning laiad roomikud lubasid masinal sõita missugusel maastikul tahes (lumes, mudas jne).
Tanel Paliale

Tanel Paliale (sündinud 17. aprillil 1974) on eesti klahvpillimängija ja tõlkija.
Paliale on õppinud lastemuusikakoolis klaverit ja Eesti Muusikaakadeemias elektronmuusika erialal. Ta mängib ansamblites Kismabande, Galaktlan Grupp, Mirabilia ja Lippajad.
Ta on inglise keelest tõlkinud näiteks Bob Brunningi ja Ken Wilson-Maxi muusikateemalisi raamatuid.
Rivo Laasi

Rivo Laasi (sündinud 1. mail 1963) on eesti helilooja ja multiinstrumentalist (bassimängija, klahvpillimängija, flöödimängija). 
Laasi on "free jazz"'i ansambli Tunnetusüksus üks juhtfiguure. Ta on kirjutanud muusikat teatrilavastustele, mängib lisaks ansamblile Tunnetusüksus ka ansamblis Lippajad.
Louis-Philippe

Louis-Philippe'i nime all on tuntud mitu inimest:
Litoraal

Litoraal ehk litoraalivöönd on ookeanide, merede, järvede jt veekogude bentaali ökoloogiline sügavusvöönd, mis üldiselt hõlmab ranniku- (kalda-)piirkonna, kus kasvab fütobentos ehk põhjataimestik. 
Maailmamere litoraal.
Maailmameres eristatakse tavaliselt kolme litoraali sügavusvööndit:
Mõnedes meredes (nt Läänemeri), kus loodete mõju on nõrk, eulitoraal puudub. Selliste veekogude veetaseme kõikumise vööndit nimetatakse pseudolitoraaliks. 
Seisuveekogude litoraal.
Järvede puhul loetakse litoraali sügavusvööndite hulka eulitoraali ja sublitoraali. 
Kitsamas tähenduses mõistetakse järve litoraali all suurtaimestikuga kaetud järve põhja ja kuni 1 m sügavamat ala, kus suurtaimi ei esine.
Jõgede kaldapiirkonda nimetatakse ripaaliks.
Supralitoraal

Supralitoraal ehk prits(m)ete vöönd on maailmamere bentaali ökoloogiline sügavusvöönd, litoraali üks kolmest põhivööndist (teised on eulitoraal ja sublitoraal). 
Supralitoraal on vöönd, mis ulatub tõusuvee kõrgeimast piirist kuni pritsmete ülempiirini.
Sublitoraal

Sublitoraal on maailmamere bentaali ökoloogiline sügavusvöönd, litoraali üks kolmest põhiosast (teised on supralitoraal ja eulitoraal).
Sublitoraal algab vahetult pärast eulitoraali lõppemist ehk mõõnavee alampiirist kuni umbes 200 m sügavusele, ühtudes enamasti ka šelfi lõppemisega.
Eulitoraal

Eulitoraal ehk loodetevöönd (ka litoraal kitsamas mõttes) on maailmamere bentaali ökoloogiline sügavusvöönd, litoraali üks kolmest põhiosast (teised on supralitoraal ja sublitoraal). 
Eulitoraal on loodete vahelmine ala (vöönd), ehk tõusuvee ülempiirist kuni madalvee alampiirini. 
Mõnedes meredes, näiteks Läänemeres, kus loodete mõju on väike, eulitoraal puudub ja veetaseme kõikumise ala nimetatakse pseudolitoraaliks.
Järvede puhul peetakse eulitoraali all silmas veetaseme kõikumise vööndit.
Johannes Poinsot

Johannes Poinsot (ladina keeles Joannes a Sancto Thoma, Ioannes a Sancto Thoma, Joannes de sancto Thoma, ka Juan de S. Thomas; portugali keeles João Poinsot; inglise keeles John Poinsot, John of St. Thomas) (9. juuni 1589, Lissabon – 17. juuni 1644, Fraga, Hispaania) oli teoloog.
Katkendid tema 1632 ilmunud teosest on pealkirja "Tractatus de signis" all koos ingliskeelse tõlkega ja kommenteeridega välja andnud John Deely. 
Ajakiri "Studia Poinsotiana" hakkas ilmuma aastal 2024.
Avo Paistik

Avo Paistik (21. aprill 1936 Tallinn – 3. detsember 2013) oli eesti karikaturist, joonisfilmide režissöör, maalikunstnik ja pastor.
Avo Paistik sündis tolliametniku pojana. Pere elas tollimajas, seal, kus praegu asub Tallinna reisisadam. Nõukogude võim vallandas isa ametist ettekäändel, et ta ei õpeta oma töötajaid laulma "Internatsionaali". Sõja puhkedes saadeti ta isa rindele, kust ta ei naasnud. Kuna Nõukogude võim oli Paistikutelt võtnud ära elukoha, mis sõjas ka põlema läks, ja perel polnud sissetulekut, oli ema sunnitud seitsmeaastase Avo koos tema kolmeaastase õega panema lastekodusse, algul oldi Muraste lastekodus, nõukogude võimu aastail Viiratsi lastekodus. Vene võimu taastuleku järel läks Avo eritööstuskooli nr. 49, mis kooli lõpetamise ajaks nimetati Tallinna Polütehnikumiks, kus õppis neli aastat raadiotehniku erialal, mille lõpetamisel anti Kultuuriministeeriumi korraldusel talle Moskvast aumärk. Ta lõpetas Tallinna Kultuuriülikoolis Heinz Valgu juhendatud karikatuuristuudio. Pärast kooli töötas Hans Pöögelmanni nimelises Elektrotehnika Tehases, aastatel 1971–1990 töötas Tallinnfilmis heliosakonna inseneri, kunstnik-lavastaja ja režissöörina. Filme kutsus tegema teda Rein Raamat.
Tema esimene karikatuur ilmus ajakirjas Noorus 1968. aastal. Hiljem avaldati tema karikatuure ajakirjas Pikker, ajalehes Õhtuleht ja muudes väljaannetes.
Paistiku loodud tegelaskuju Klaabu on jõudnud ka teistesse kunstivormidesse, näiteks tegi temast 2010. aastal lavastuse Nukuteater.
1991. aastal lahkus Avo Paistik Joonisfilmist ja hakkas Jeesuse Kristuse Igavese Elu koguduse pastoriks.
Filmograafia.
Avo Paistiku osalusel valminud animafilmid:
Kevin McNally

Kevin Robert McNally (sündinud 27. aprillil 1956 Bristolis) on Briti näitleja. 
Ta mängis filmides " ja " Joshamee Gibbsi.
.td

.td on Tšaadi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1997. aastast.
.ws

.ws on Samoa Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
Domeen on tulnud nimest Western Samoa (Lääne-Samoa), mis oli riigi ametlik nimi 1970. aastatel, kui kahetähelisi tippdomeene riikidele määrati.
Domeeni tegelik kasutus Samoas on vähene, rohkem kasutatakse seda globaalselt, ws tähistab siis sõnu "web site" vms.
.yt

.yt on Mayotte'i Interneti tippdomeen. Domeen eraldati 1997. aastal, kuid ei ole enam kasutusel.
.yu

.yu oli Jugoslaavia Interneti tippdomeen. Domeen oli kasutusel aastatel 1989–2010. 
Seoses sellega, et Serbiale ja Montenegrole eraldati 2007. aastal domeenid .rs ja .me, algas kaheaastane üleminekuaeg. Domeeni .yu kasutamine pidi lõppema 30. septembril 2009, kuid Serbia sai ICANNilt loa tähtaega kuue kuu võrra pikendada. Domeeni kasutus lõppes 30. märtsil 2010.
.be

.be on Belgia Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1988. aastast.
Domeeni haldab mittetulundusorganisatsioon DNS Belgium.
2021. aasta seisuga oli domeenile registreeritud üle 1,7 miljoni veebisaidi.
.aw

.aw on Aruba Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Domeeni haldab Aruba telekommunikatsiooniettevõte SETAR.
.tw

.tw on Taiwani Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1989. aastast.
.tr

.tr on Türgi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1990. aastast.
Domeeni haldab Lähis-Ida Tehnikaülikooli arvutikeskus.
2019. aastal oli domeenile registreeritud üle 403 000 saidi.
.to

.to on Tonga Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
Domeeni haldab Tonga Network Information Center (Tonic).
Kuna "to" on inglise keeles tihtikasutatav eessõna, millega väljendatakse kuhugi suundumist, on domeeni kasutatud näiteks URL-ide ümbersuunamisplatvormi go.to jms jaoks. Seda on kasutatud ka saitide nagu cr.yp.to või p.ota.to jaoks. Lisaks kasutavad seda mõned Toronto ja Torinoga seotud saidid.
Progressiivne džäss

Progressiivne džäss oli 1940. aastail ilmunud uuendus džässi valdkonnas, mille peamisteks esitajateks olid valged muusikud. 
Tänapäeval ei nähta selles küll mitte niivõrd omaette suunda, kuivõrd mõne bigbändi juhi üleminekut tantsuliselt svingilt nõudlikumale, kontsertliku iseloomuga repertuaarile. Teerajajaks sai pianist Stan Kenton koos arranžeerija Pete Rugologa, kes oli kõrgharidusega muusik, õppinud kompositsiooni Ameerikasse emigreerunud prantsuse heliloojalt Darius Milhaud'lt. Progressiivne džäss taotles massiivseid sümfoonilisi kõlasid ja arendatuma vormiga teoseid, milles oli erinevalt svingipaladest rohkem kui üks teema. Sagedased olid vabad kadentsid soolopillidel ja ootamatud tempomuutused.
Progressiivse džässiga seoses tuleb mainida Woody Hermanit, kes tellis helilooja Igor Stravinskilt oma orkestrile kuulsa "Ebony Concerto", milles ta esitas ise soolopartiid klarnetil. Ka pianist Dave Brubeck otsis teid džässi avardamiseks, kasutades kolmeosalist ja segameetrumit, klassikalise muusika ja traditsioonilise rahvaste muusika elemente.
Riisipere–Kernu tee

Riisipere–Kernu tee (registrinumbriga 11360) on kõrvalmaantee Saue vallas. Tee pikkus on 12,0 km. Riisipere aleviku tänavana kannab nime "Haiba tee", Haiba küla tänavana nime "Riisipere tee".
Tee saab alguse Riisipere–Nurme tee teisel kilomeetril Riisipere alevikus. Tee kulgeb läbi Riisipere aleviku, Ürjaste, Odulemma, Mõnuste, Haiba ja Kernu külade. Tee lõpeb Tallinna–Pärnu–Ikla maantee 40. kilomeetril Kernu külas. 
Tee ei ületa ühtegi silda ega ühtegi truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Saida, Mõnuste, Haiba ja Kernu.
Teega ristub esimesel kilomeetril Nissi tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kernu tee.
Tee on täies ulatuses mustkattega. Kuni Haiba külani on tee klass V, edasi on tee klassita. Liiklussagedus on Haiba külani kuni 200 autot ööpäevas, edasi 500–1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Riisipere alevikus ja Haiba külas (50 km/h). Haiba külas on lühike teelõik valgustatud.
Aldo Leopold

Aldo Leopold (11. jaanuar 1887 – 21. aprill 1948) oli ameerika ökoloog, metsamees, keskkonnategelane ja eetik. 
Leopold andis suure panuse moodsa keskkonnaeetika arengusse ja metsiku looduse kaitse liikumisse. Teda peetakse ka USA ürglooduse kaitsmise isaks. 
Ta oli jahi- ja kalamees. 
Leopold suri 1948. aastal naaberfarmi metsatulekahju kustutades südamerabandusse.
Teosed.
Leopoldi kuulsaim teos on kolmeosaline "A Sand County Almanac, and Sketches Here and There", millest tähelepanuväärsemad on esseed "Maa eetika" ("Land Ethics") ja "Mõeldes nagu mägi" ("Thinking Like a Mountain").
Kernu tee

Kernu tee (registrinumbriga 11361) on 0,5 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas Kernu külas. Tee saab alguse Riisipere–Kernu tee üheteistkümnendal kilomeetril ja lõpeb Tallinna–Pärnu–Ikla maantee neljakümne esimesel kilomeetril.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kernu mõisa tee

Kernu mõisa tee (varem "Kernu invakodu tee", registrinumber 11407) on kõrvalmaantee Saue vallas Kohatu külas. Tee pikkus on 0,8 km. 
Tee saab alguse Tallinna–Pärnu–Ikla maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril. Tee ületab üht truupi ja üht silda (Kernu III sild üle Vasalemma jõe).
Tee algus on asfaltkattega, tee keskosa on pinnatud kruusatee, tee lõpuosa on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Abijoon

Abijoon on muusika noodikirja märk, mida kasutatakse nootide märkimiseks väljaspool noodijoonestikku. 
Abijoon on horisontaalne noodipeast veidi pikem joon, mis kirjutatakse noodijoonestiku alla või ülespoole joonevahe kaugusele. Abijooni kirjutatakse ülestikku nii palju, kui on vajalik helikõrguse märkimiseks, kuid tavaliselt mitte üle viie.
Noodikirja parema loetavuse huvides on soovitatav olukorda hinnata ja kasutada vajaduse korral märki 8va, mis transponeerib kirjutatud noodi oktavi võrra madalamale või kõrgemale.
Eestikeelse termini ajalugu.
1861. aastal nimetas Johann August Hagen oma orelimängu õpikus abijooni 'abiwirrodeks', sest noodijoone nimetus oli temal 'wiirg'. Andreas Erlemann kasutas 1864. aastal juba nimetust 'abbijoned' ja Karl August Hermann 1905. aastal 'kõrwalised ehk abijooned'.
.bj

.bj on Benini Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.
Kuigi Benini nimi ei sisalda J-tähte, määrati domeen .bj Beninile, kuna domeenid .be, .bn ja .bi olid juba määratud teistele riikidele.
.bm

.bm on Bermuda Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1993. aastast.
.bn

.bn on Brunei Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Kernu–Kohila tee

Kernu–Kohila tee (registrinumbriga 11220) on kõrvalmaantee Saue ja Kohila vallas. Tee pikkus on 16,9 km, millest esimesed 4,4 km on Kernu ja ülejäänud Kohila vallas. 
Tee saab alguse Tallinna–Pärnu–Ikla maantee 40. kilomeetril Saue valla Kernu külas ja lõpeb Tallinna–Rapla–Türi maantee 28. kilomeetril Kohila valla Urge külas. 
Tee kulgeb läbi Kernu, Kirikla, Pihali, Hageri, Aandu, Vilivere, Masti ja Urge küla, Hageri aleviku ning Kohila alevi.
Tee ületab ühte silda (Kohila sild üle Keila jõe tee 16. kilomeetril) ja kaheksat truupi. Teele jääb seitse bussipeatust: Pihali, Kongo, Hageri, Hageri küla, Päevati, Kohila jaam ja Kohila.
Teega ristub kuuendal kilomeetril Pihali–Adila–Rabivere tee, üheksandal kilomeetril Ääsmäe–Hageri tee, kümnendal kilomeetril Tõdva–Hageri tee ja Hageri–Kodila–Kuusiku tee, kolmeteistkümnendal kilomeetril Aandu tee, viieteistkümnendal kilomeetril Kiisa–Kohila tee, kuueteistkümnendal kilomeetril Kohila jaama tee ja Lohu–Kohila tee.
Tee on Harju maakonnas mustkattega, edasi kuni Hageri alevikuni asfaltkattega, edasi kuni Masti külani mustkattega, edasi kuni Keila jõeni asfaltkattega, edasi lühike lõik mustkattega ja tee lõpuosa asfaltkattega. Tee klass on Harju maakonnas V, edasi kuni Hageri alevikuni IV, Hageri ja Kohila alevikes on teel tänavaklass, vahepeal on tee klassita. Liiklussagedus on Tõdva–Hageri teeristini 500–1000 autot ööpäevas, Kohila alevikuni 200–500 autot ööpäevas, Kohila alevikus 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Hageri ja Kohila alevike piirkonnas (50 km/h). Hageri alevikus ja Kohila alevis on tee valgustatud. Hageri alevikku on kiriku ristmikust kuni rahvamajani rajatud asfalteeritud kergliiklustee.
.bs

.bs on Bahama Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1991. aastast.
Domeeni haldab Bahama Ülikool.
.bt

.bt on Bhutani Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1997. aastast.
.bv

.bv on Norrale kuuluva asustamata Bouvet' saare Interneti tippdomeen. 
Domeen eraldati 1997. aastal, kuid see ei ole kasutusel. Domeen eraldati, kuna IANA määrab tippdomeenid kõigile üksustele, millel on olemas ISO 3166 kood.
Azor

Azor (heebrea keeles אָזוֹר) on alev ja omavalitsus Iisraelis Tel Avivi ringkonnas. 
Asub Tel Avivist umbes 2 kilomeetri kaugusel kagu suunas, Tel Aviv–Ramla maantee ääres. Piirneb edelast H̠oloni linnaga.
Elanike arv on 10 200 (2006). 
Azor on asutatud 1948. aastal, omavalitsuse staatuse sai 1951.
Gabès

Gabès (araabia keeles قابس "Qābis") on linn Tuneesias, Gabèse kubernerkonna keskus.
Elanikke oli 2006. aasta rahvaloenduse andmetel 116 323.
Sousse

Sousse (araabia keeles سوسة "Sūsah") on linn Tuneesias, Sousse'i kubernerkonna keskus. Asub Vahemere Al-Ḩammāmāti lahe rannikul. 
Elanikke on 173 047 (2004).
Tuneesia vapp

Tuneesia vapp on Tuneesia riigivapp.
Kuldse vapikilbi ülaosas on laev, mis sümboliseerib vabadust, all paremal mõõka hoidev lõvi, mis sümboliseerib korda, ning vasakul kaalud, mis sümboliseerivad õiglust. Vapikilbi kohal asub riigilipu keskne motiiv punane täht ja kuusirp.
Tehnopol

Tehnopol ehk Tallinna Teaduspark Tehnopol on teadus- ja ärilinnak alustavatele ja kasvavatele ettevõtetele. Tehnopolis asub ligi 180 ettevõtet, Tallinna Tehnikaülikool ja IT Kolledž.
Tehnopoli asutasid 2003. aastal Eesti Vabariik, Tallinna linn ja Tallinna Tehnikaülikool.
Tehnopol pakub ettevõtetele sobivaid äripindu, äriarendusteenuseid, tihedaid koostöövõimalusi ülikoolidega ja rahvusvaheliste võrgustikega.
Tehnopol toetab uute perspektiivsete tehnoloogiate kasutuselevõttu ja kiirendab tehnoloogiapõhiste ettevõtete arengut, olles ettevõtluse ja teaduse ühendaja ning Eesti tehnoloogiapõhise ettevõtluse keskus.
Tegevus.
Tehnopoli pargis tegutseb 180 ettevõtet (sealhulgas Skype, Cybernetica, Fujitsu Services). Pargi pidevaks arendamiseks on 9,5 hektari suurune territoorium ja seni ligi 36 000 m² renditavat pinda. Pargis asuvatele ettevõtetele osutatakse äri- ja olmeteenuseid. Seal asub ka Eesti suurim äriinkubaator Startup Inkubaator, kus tegutseb 26 alustavat ettevõtet. Tehnopoli läheduses on kaks ülikooli 12 000 üliõpilase ja 1100 teadlasega; 3 teadusarenduskeskust.
Guerrero osariik

Guerrero, ametlikult Guerrero vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Guerrero"), on osariik Mehhiko lõunaosas, Vaikse ookeani kaldal. Piirneb põhjas ja läänes Michoacáni, põhjas México ja Morelosega, kirdes Pueblaga ning idas Oaxaca osariigiga. Guerrero jaguneb 85 omavalitsusüksuseks ning seal elab ligikaudu 3,5 miljonit inimest. Osariigi pealinn on Chilpancingo, suurim linn aga tuntud kuurort Acapulco. Teiste oluliste linnade hulka kuuluvad Petatlán, Ciudad Altamirano, Taxco, Iguala, Ixtapa ja Zihuatanejo. Osariik on nime saanud Mehhiko iseseisvussõja kangelase, riigi teise presidendi Vicente Ramón Guerrero Saldaña järgi. Guerrero on ainus Mehhiko osariik, mis on nimetatud presidendi järgi.
Guerrero on koduks mitmetele põlisrahvastele, sealhulgas nahua, misteekide, mephaade ja amusgode kogukondadele. Lisaks elab osariigi Costa Chica rannikupiirkonnas märkimisväärne arv afroameeriklasi. 
Geograafiliselt on Guerrero valdavalt mägine ja künklik, lamedamad alad piirduvad väikeste platoolade ja Vaikse ookeani rannikualadega. Rannik on olnud piirkonnale läbi ajaloo majanduslikult tähtis: koloniaalajal ja pärast iseseisvumist oli Acapulco sadam oluline kaubanduskeskus, tänapäeval aga on turism peamine majandusharu. Lisaks turismile mängivad Guerrero majanduses olulist rolli põllumajandus ja kaevandamine. Osariigis on siiski napilt muid töövõimalusi, mis on viinud selleni, et paljud mehhiklased emigreeruvad osariigist tööotsingutel Ameerika Ühendriikidesse.
Ajalugu.
Tänapäevane osariik moodustati 1849. aastal, kui see eraldati osaliselt México, Puebla ja Michoacáni osariikide aladest.
Michoacáni osariik

Michoacáni osariik, ametlikult Michoacán de Ocampo vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Michoacán de Ocampo"), on Mehhiko osariik. Michoacán asub Lääne-Mehhikos ja ulatub Vaikse ookeani rannikuni oma edelaosas. Osariik piirneb Colima ja Jaliscoga läänes ja loodes, Guanajuatoga põhjas, Querétaroga kirdes, México osariigiga idas ja Guerreroga kagus. Osariigis elab 4 383 769 inimest, millega see oli rahvaarvult üheksas osariik.
Nimi Michoacán pärineb nahua keelest: "Michhuahcān" tähendab sõna-sõnalt „kalade omanik – nende paik“ ehk „kalurite paik“. See viitab Pátzcuaro järve ääres elanud rahvastele, kelle elu keskmes oli kalapüük. Enne Hispaania vallutust oli piirkond osa purépetšade impeeriumist, mis oli asteekide riigi rivaal ning suutis nende võimu tasakaalustada. Pärast hispaanlaste saabumist jäi purépetšade alad iseseisvaks provintsiks, kuid kaotas aja jooksul tähtsust. Michoacán ja selle elanikud mängisid hiljem olulist rolli Mehhiko iseseisvussõjas.
Tänapäeval elab Michoacánis endiselt suur purépetšade kogukond, samuti väiksemas ulatuses otomide ja nahua rahvaste esindajaid. Osariigi majandus põhineb põllumajandusel, karjakasvatusel, kalandusel ja käsitööl. Michoacánis kaevandatakse kulda, hõbedat, tsingi- ja rauamaaki. Osariik on üks Mehhiko peamisi põllumajanduspiirkondi. Michoacánis, eriti Janitzio ja Pátzcuaro linnades, peetakse Surnutepäeva ("Día de los Muertos") kõige värvikamaks ja traditsioonitruumaks kogu Mehhikos. Samuti asub osariigis Paricutíni vulkaan, mis on üks maailma seitsmest loodusimest, paiknedes Uruapani linna lähistel.
Tänu oma rikkale kultuurile, loodusele ja ajaloole kutsutakse Michoacánit sageli „Mehhiko hingeks“ ("El alma de México").
Ajalugu.
Michoacáni osariik on loodud 1824. aastal.
Haldusjaotus.
Michoacáni osariik on jagatud 113 kohalikuks omavalitsusüksuseks. Osariigi pealinn on Morelia.
Haridus.
Osariigis asub mitmes linnas paiknev Michoacáni ülikool.
Nuevo Leóni osariik

Nuevo Leóni osariik, ametlikult Nuevo Leóni vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Nuevo León"), on osariik Mehhiko kirdeosas. Piirneb idas Tamaulipase, läänes ja põhjas Coahuilase, edelas Zacatecase ning San Luis Potosí osariigiga. Osariigil on ka väga kitsas piir Ameerika Ühendriikide Texase osariigiga. Pindalaga 64 210 km² ja elanike arvuga umbes 5,78 miljonit oli Nuevo León 2020. aasta seisuga suuruselt 13. ja rahvaarvult 7. Mehhiko osariik. Osariigi suurim linn ja pealinn on Monterrey.
Osariik alustas industrialiseerumist 19. ja 20. sajandi vahetusel, mil loodi mitmeid suuri ettevõtteid. See protsess kiirenes pärast Mehhiko revolutsiooni. Tänapäeval on Nuevo León üks Mehhiko suurimaid tööstus- ja majanduskeskusi ning tähtis tootmise ja tööstuse sõlmpunkt riigis. Kõrgelt arenenud tööstusega osariik kuulub Mehhiko jõukamate piirkondade hulka.
Ajalugu.
Enne Euroopa kolonisatsiooni elas piirkonnas mitmeid nomaadlikke rahvaid, keda hispaanlased nimetasid chichimecadeks. Aastal 1580 alustas Luis Carvajal y de la Cueva ekspeditsiooni, mille tulemusel loodi Uus-Leóni Kuningriik ("Nuevo Reino de León"), mis hõlmas tänapäeva Coahuila, Nuevo Leóni, Tamaulipase ja Texase alasid. Püsiasustust hakati rajama alles 1592. aastal. Pärast Mehhiko iseseisvussõda sai Nuevo Leónist 1824. aastal iseseisev osariik.
Haldusjaotus.
Nuevo Leóni osariik on jagatud 51 vallaks.
Helme lahing

Helme lahing oli 24. novembril 1501 Liivimaa-Moskva sõjas toimunud relvakonflikt, mille võitsid Moskva suurvürsti väed. 
Venelaste ülekaal lahingus oli arvatavasti tuntav ning liivimaalaste poolt osalesid lahingus tõenäoliselt vaid Tartu piiskopi väesalgad. Lahingu lõpptulemust on mõnikord ka kahtluse alla pandud, sest Liivimaa allikate järgi langes selles kuni 2000 venelast. Vene allikad räägivad aga sellest kui selgest vene võidust, kus hukkunud 300 sakslast. Seetõttu on oletatud, et tegu oli küllaltki väikesemastaabilise ning segase tulemusega lõppenud kokkupõrkega, kus liivimaalaste poolt antud langenud venelaste hulk on ilmselt tugevalt üle pakutud. Sellest hoolimata oli Helme lahing kõige olulisemaks relvakokkupõrkeks venelaste rüüsteretkede ajal 1501. aasta lõpus ning 1502. alguses.
Louis-Philippe I

Louis-Philippe I (6. oktoober 1773 – 26. august 1850) oli Orléansi dünastiasse kuuluv Prantsusmaa kuningas aastatel 1830–1848.
Louis-Philippe oli Orléansi hertsogi Louis-Philippe II ehk Philippe Egalité poeg. Tema isa paistis silma küllaltki radikaalsete nõudmistega Prantsuse revolutsiooni alguses, kuid hukati 1793. aastal. Noor Louis-Philippe tegi alates 1791. aastast karjääri Prantsuse sõjaväes ning paistis silma isikliku vaprusega. Ka tema vaated olid sarnaselt isaga küllaltki liberaalsed. Kuid 1793. aastal oli ta segatud Charles François Dumouriez' vandenõusse kukutada jakobiinid ning taastada 1791. aasta konstitutsioon. Seetõttu pidid tema ja Dumouriez põgenema Austria vägede juurde. Kuni 1815. aastani elas Louis-Philippe eksiilis. Aastatel 1794–1797 viibis ta Ameerikas, peamiselt Ameerika Ühendriikides.
1815, pärast Bourbonide restauratsiooni, naasis ta Prantsusmaale, kus ta sai tagasi ka Orléansi hertsogi tiitli. Tema suhted Louis XVIII olid halvad, Charles X-ga veidi paremad, kuid tema liberaalne meelsus ei meeldinud valitsevale dünastiale sugugi. Louis-Philippe'st sai peagi liberaalse opositsiooni üks juhte. 1830. aastal, pärast Juulirevolutsiooni, tõusis ta Louis-Philippe I nime all Prantsusmaa troonile, kus valitses esialgu küllaltki edukalt. Oma poliitikas toetus ta jõukale keskklassile ning teenis seetõttu ära hüüdnime "kodanlasest kuningas". Tema valitsusaega nimetatakse tavaliselt Juulimonarhiaks.
1847. aastal tabas maad aga majanduskriis ning kuninga valitsuse autoriteet langes kiiresti. Järgmise aasta alguses puhkesid mitmel pool, eriti Pariisis, mässud ning kuningas põgenes Suurbritanniasse, loobudes troonist oma pojapoja (Philippe VII) kasuks. Tolle võimu parlament aga ei toetanud ning peagi kuulutati välja Prantsusmaa Teine Vabariik. Louis-Philippe elas aga kuni elu lõpuni eksiilis Suurbritannias.
Ajusisese enesestimulatsiooni katse

Ajusisese enesestimulatsiooni katse on katse, mis näitab hüpotalamuse seotust tundmustega.
Ajusisese enesestimulatsiooni avastasid üsna juhuslikult 1953. aastal Montréali McGilli ülikoolis James Olds ja Peter Milner. Uurijate eesmärk oli hinnata retikulaarformatsiooni elektrilise stimulatsiooni mõju katselooma käitumisele. Selleks taheti viia elektroodid roti retikulaarformatsiooni, kuid tehnilise ebatäpsuse tõttu sattusid elektroodid hüpotalamuse piirkonda. Olemata teadlik veast, hakati aju stimuleerima, kuid tulemus oli üllatav: loomad ilmutasid väljendunud naudingu tunnuseid. Katse edasisel arendamisel asetati looma puuri pedaal, millele vajutades rott sai ise stimulatsiooni impulsse vallandada. Tulemuseks oli see, et rotid tegelesidki peamiselt enesestimuleerimisega – kuni täieliku kurnatuseni.
Süntesaatorite loend

Siin on alfabeetiliselt loetletud süntesaatoreid.
A. T.

A. T. ("Arsenal Tallinn") oli Eestis 1920. aastatel arendatud püstolkuulipilduja, mida kasutasid põhiliselt Kaitseliidu piiriäärsed üksused ja Eesti Piirivalve. Seda nimetati ka E. P. ("Eesti püstolkuulipilduja") ja PK ("Püstolkuulipilduja").
Püstolkuulipilduja põhiline konstrueerija oli insener Johannes Teimann. Relvi toodeti kokku umbes 600. Osa neist müüdi Lätile, ning osa 1930. aastate teisel poolel Hispaaniasse, kus need olid Hispaania kodusõjas kasutusel vabariiklaste poolel.
Hüpnoteraapia

Hüpnoteraapia on hüpnoosi kasutav psühhoteraapia suund.
Mõiste hüpnoteraapia viitab sellele, et teraapiat tehakse hüpnoosi ehk transi seisundis. Hüpnoos on kunstlikult, sõnadega esile kutsutud muutunud teadvuse seisund, kus inimese keha on sügavalt lõdvestunud (nagu magamise ajal). Samas mõte liigub sarnaselt ärkveloleku ajale, kuid tavakiirusest aeglasemalt. Hüpnootiline ehk transi seisund annab võimaluse ligipääsuks infole, mis asub alateadvuses ja millele tavaseisundis ligi ei pääse. 
Suunad ja kasutusvaldkonnad.
Analüütiline hüpnoteraapia on suund, kus hüpnoosi seisundit kasutatakse selleks, et otsida tänaste murede juurpõhjusi minevikust, ümber hinnata vanu uskumusi ja sellega muuta käitumist. Oma olemuselt kuulub see psühhodünaamilise pshühhoteraapia alla, mille efektiivsus on uuringutega hästi tõestatud. 
Kliiniline hüpnoteraapia on suund, kus tegeletakse eelkõige kliendi soovil meele ümberprogrammeerimisega sisenduste abil.
William Dray

William Herbert Dray (23. juunil 1921 Montréal – 6. august 2009) oli Kanada ajaloofilosoof.
Dray õppis Oxfordi ülikoolis ajalugu, kuid on enamjaolt tegelenud ajaloofilosoofiaga. Ta on püüdnud luua teadusfilosoofilist alust humanitaarteadustele, eriti ajaloole, mis erineks põhimõtteliselt loodusteaduste omast. Ajaloos peab ta selleks selgitavat narratiivi ("explanatory narrative"), mis oleks vaba teoreetilistest ja ideoloogilistest implikatsioonidest ning annaks seega võimaluse kirjeldada ajalugu täpselt nii, nagu see juhtus. Ta on uurinud ka ajaloofilosoof Robin George Collingwoodi filosoofiat.
Hullumisstseen

Hullumisstseen on ooperižanri üks standardseid koostisosi. 
Stseene, milles peategelane või mõni tegelastest kaotab sündmuste käigus mõistuse, leidub juba varastes ooperites, kuid eriti populaarseks kujunesid hullumisstseenid 19. sajandil Itaalias ja Prantsusmaal. Hullumisstseene kirjutati tipplauljatele ja nende varjatud eesmärgiks oli demonstreerida viimase piirini esitaja laulja- ja näitlejavõimeid. Seetõttu on hullumisstseenide vokaalpartiide ülesanded võrreldes muude ooperi muusikanumbritega palju suuremad ja erutavamad: tavalised on suured hüpped, keerulised passaažid, ülipikad fraasid, kiirelt vahelduv dünaamika ja järsud karakterimuutused. Suurem osa hullumisstseene on kirjutatud sopranile, kuid hullumisstseenide näiteid leidub ka baritonile ja tenorile.
Ooperiajaloo tuntuimad hullumisstseenid leiduvad Gaetano Donizetti ja Vincenzo Bellini ooperites, kuid hullumisstseene võib leida ka varasemast muusikast, näiteks Georg Friedrich Händeli ooperist "Orlando" või Wolfgang Amadeus Mozarti ooperist "Idomeneo". Peaaegu kõik hullumisstseenid on kirjutatud, arvestades "opera seria" või "opera semiseria" kaanoneid.
Kuigi üksikuid hullumisstseene leidub ka 20. sajandi ooperites, näiteks Benjamin Britteni ooperi "Peter Grimes" viimases vaatuses, lõppes hullumisstseenide kirjutamise konventsioon koos "bel canto" ajastuga, kuna heliloojad soovisid ooperit näha realistlikumana.
Hullumisstseenide näiteid.
Gaetano Donizetti
Vincenzo Bellini
Ambroise Thomas
Benjamin Britten
Giuseppe Verdi
Hullumisstseenide paroodiaid.
Gilbert &amp; Sullivan
Benjamin Britten
Potamoloogia

Potamoloogia ehk jõehüdroloogia ehk jõeteadus (kreeka keeles "potamos" 'jõgi' + "logos" 'teadus') on hüdroloogia, veedünaamika ja hüdraulika interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib pinnavooluveekogusid ja nende veerežiime. 
Potamoloogia uurimisobjektid ja -teemad on vooluvee erosioon, jõgede setete tekkimine ja nende ehitus, jõesängi kuju ja selle muutumine aja jooksul.
Gregory Bateson

Gregory Bateson (9. mai 1904 – 4. juuli 1980) oli inglise bioloog, antropoloog, lingvist, küberneetik ja semiootik, kelle tööd hõlmasid korraga mitut valdkonda.
1940. aastatel aitas ta tuua süsteemiteooria ja küberneetika sotsiaal- ja käitumisteadustesse. Elu viimasel kümnendil tegeles ta epistemoloogia kui "metateaduse" arendamisega, eesmärgiga ühendada omavahel erinevates teadusvaldkondades kujunenud varased süsteemiteooria vormid.
Elukäik.
Bateson sündis 9. mail 1904 Inglismaal Cambridgeshire'is Grantchesteri külas. Ta oli (Caroline) Beatrice Durhami ja tuntud geneetiku William Batesoni kolmas ja noorim poeg. Talle pandi geneetika rajaja Gregor Mendeli järgi nimeks Gregory.
Batesoni elukäigule avaldasid tugevat mõju tema vanemate vendade traagilised surmad. Vanim vend John Bateson (1898–1918) hukkus Esimeses maailmasõjas. Keskmine vend Martin (1900–1922) pidi vanemate ootuste kohaselt käima isa jälgedes, kuid läks isaga tülli, kuna soovis ise saada luuletajaks ja näitekirjanikuks. Sellest tingitud stressi ja õnnetu armastuse tagajärjeks oli Martini avalik enesetapp Piccadilly väljakul asuva Anterose kuju all 1922. aasta 22. aprillil, Johni sünnipäeval.
Bateson abiellus 1936. aastal Ameerika kultuuriantropoloogi Margaret Meadiga. 1939. aastal nende tütar Mary Catherine Bateson, kellest sai samuti antropoloog. Bateson ja Mead läksid lahku 1947. aastal ning lahutati ametlikult 1950. aastal. 1951. aastal abiellus ta Elizabeth "Betty" Sumneri (1919–1992), Oregoni episkopaalkiriku piiskopi Walter Taylor Sumneri tütrega. Neil sündis poeg John Sumner Bateson (1951–2015) ning 1953. aastal kaksikud, kes surid varsti pärast sündi. Bateson ja Sumner lahutati 1957. aastal. 1961. aastal abiellus Bateson terapeudi ja sotsiaaltöötaja Lois Cammackiga (sündinud 1928). 1969. aastal sündis neil tütar Nora Bateson.
Bateson oli eluaegne ateist, järgides selles põlvkondadepikkust perekondlikku traditsiooni.
Haridustee.
Noor Bateson õppis aastatel 1917–1921 Charterhouse'i koolis, omandas 1925. aastal St. John College'is Cambridge'is bakalaureusekraadi bioloogias ning jätkas Cambridge'is õppimist 1927–1929. 1928. aastal õpetas Bateson Austraalias Sydney Ülikoolis lingvistikat. 1931–1937 oli ta St. John's College'i liige ning veetis Teise maailmasõja puhkemisele eelnenud aastad Vaikse ookeani lõunaosas Uus-Guineas ja Balil antropoloogilistel uurimistöödel. Aastail 1936–1950 oli ta abielus antropoloog Margaret Meadiga.
Teosed.
Tema olulisemaid raamatuid on "Sammud vaimuökoloogia poole" ("Steps to an Ecology of Mind", 1972, e.k 2022) ja "Vaim ja loodus" ("Mind and Nature", 1980, e.k 2018). Postuumselt ilmunud raamat "Angel's Fear" (1987) ilmus kaasautorluses tema tütre Mary Catherine Batesoniga.
.vi

.vi on USA Neitsisaarte Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
Teise astme domeeninimede kasutamine on piiratud ainult USA Neitsisaarte ettevõtetele ja residentidele.
.mw

.mw on Malawi Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1997. aastast.
Glen Davis

Ronald Glen Davis (sündinud 1. jaanuaril 1986) on elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku kaheksa hooaega, esindades klubisid Boston Celtics, Orlando Magic ja Los Angeles Clippers.
Karjäär.
Davise valis 2007. aasta NBA "draft"'ist 35. valikuna Seattle SuperSonics, kes vahetas Davise samal päeval edasi Boston Celticsisse.
Hooaja esimesed 19 mängu pingilt alustanud Davis pääses esimest korda algviisikusse 12. detsembril 2007 Sacramento Kingsi vastu ning viskas selles mängus 16 punkti ja võttis 9 lauapalli. Boston Celticsi rivistuses tuli Davis 2008. aastal ka NBA meistriks, kui finaalseerias alistati 4 : 2 Los Angeles Lakers.
Oma karjääri resultatiivseima mängu tegi Davis 3. detsembril 2013, kui viskas Orlando Magicu eest 33 punkti Philadelphia 76ersi vastu. Pärast 2014/15. hooaega sai Davisest vabaagent, misjärel ei ole ta enam NBA-s väljakule pääsenud.
Speed King

"Speed King" on laul ansambli Deep Purple albumilt "In Rock". See oli esimene laulja Ian Gillani kirjutatud sõnadega laul. Ta kasutas laulu teksti kirjutamisel tsitaate Elvis Presley, Little Richardi ja Chuck Berry loomingust sellises järjekorras nagu need talle meenusid. 
Laulu pikkus plaadil on 5:49, kuid kontsertidel on lugu sageli muudetud ja lisatud pikki improvisatsioone, mis venitavad laulu sageli 10–15 minuti pikkuseks.
Laul ilmus B-poolel singlil, mille A-poole lugu oli "Black Night".
Deep Purple'i 25. aastapäeva albumil on laulust klaveriversioon.
Namiibia vapp

Namiibia vapp on Namiibia riigivapp. Vapp on kasutusel alates riigi iseseisvumisest 21. märtsil 1990.
Liivaluitele toetuvat Namiibia lipu värvides vapikilpi hoiavad kaks Namibi kõrbele omast looma, orüksit. Kõrbes kasvav velvitšia, mis on üks maailma vanemaid taimi, sümboliseerib vastupidavust ja meelekindlust. Kilbi kohal on rida teemante, millele toetuv kilg-merikotkas tähistab Põhja-Namiibia veekogusid.
Kilbi all on lint rahvusliku motoga "Ühtsus, vabadus, õiglus".
ExxonMobil

ExxonMobil ehk Exxon Mobil Corporation on Ameerika Ühendriikide nafta- ja gaasikontsern
2007. aastal oli see suurima aastatuluga (404,5 miljardit dollarit) ettevõte maailmas. ExxonMobil on üks suuremaid ettevõtteid ka aktsiate koguväärtuselt.
2008. aasta 10. mai seisuga oli ettevõtte koguväärtus 470 miljardit dollarit. 2023. aasta oktoobris oli selle väärtus 436 miljardit dollarit. 
Päevane toodang on naftaekvivalendis üle 4 miljoni barreli, mis teeb kontsernist suurima mitteriikliku naftatootja.
Firma peakorter asub Texase osariigis Irvingis.
ExxonMobil loodi 1999. aastal Exxoni ja Mobili ühinemisel. Exxon Mobil on John D. Rockefelleri ettevõtte Standard Oil järeltulija.
Ettevõtte oli seotud 1989. aasta märtsis Alaska vetes karile jooksnud ja ulatusliku naftareostuse põhjustanud naftatankeriga Exxon Valdez.
Kaubamärgid.
Tuntud kaubamärke, mis kuuluvad ExxonMobilile:
Viktor Hristenko

Viktor Borissovitš Hristenko ("Виктор Борисович Христенко"; sündinud 28. augustil 1957 Tšeljabinskis) on Venemaa riigiametnik. Aastatel 2004–2008 oli ta Venemaa tööstus- ja energeetikaminister ning 2008–2012 tööstus- ja kaubandusminister.
Alates 1. veebruarist 2012 on Hristenko 2011. aastal loodud Euraasia Majanduskomisjoni esimees.
Elulugu.
Ta lõpetas 1979 Tšeljabinski Polütehnilise Instituudi, mis tänapäeval kannab nime Lõuna-Uurali Riiklik Ülikool, majanduse ja ehituse organiseerimise erialal. Seejärel töötas ta instituudis inseneri, vanemõpetaja ja dotsendina.
1990–91 oli ta Tšeljabinski linnanõukogu saadik, 1991–96 Tšeljabinski oblasti juhi asetäitja ja esimene asetäitja. Märtsis 1997 määrati ta Venemaa presidendi täievoliliseks esindajaks Tšeljabinski oblastis.
Juulis 1997 määrati ta Venemaa rahandusministri asetäitjaks. Aprillist septembrini 1998 oli ta Venemaa peaministri Sergei Kirijenko asetäitja. 28. oktoobril 1998 määrati ta Venemaa rahandusministri esimeseks asetäitjaks. Mais 1999 määrati ta üheks kahest Venemaa peaministri Sergei Stepašini esimesest asetäitjast (teine oli Nikolai Aksjonenko). Hristenko säilitas selle koha Vladimir Putini esimeses valitsuses. Jaanuaris 2000 määrati ta Venemaa peaministri Mihhail Kasjanovi asetäitjaks. Alates 24. veebruarist kuni 5. märtsini 2004, pärast Kasjanovi vabastamist peaministri kohalt kuni uue peaministri Mihhail Fradkovi määramiseni, oli Hristenko Venemaa peaministri kohusetäitja. Tema kandidatuuri ei esitatud Riigiduumale kinnitamiseks. Kohe pärast seda määrati ta Venemaa tööstus- ja energeetikaministriks. Ta säilitas selle koha Viktor Zubkovi valitsuses. 12. maist 2008 kuni 1. veebruarini 2012 oli ta Venemaa tööstus- ja kaubandusminister.
Autasud.
Hristenkot on autasustatud Venemaa valitsuse aukirjaga ja Venemaa presidendi tänukirjaga.
2002. aastal pälvis ta Kasahstani Sõpruse ordeni II klassiga.
28. augustil 2006 pälvis ta ordeni "Teenete eest Isamaa ees" IV klassi suure isikliku panuse eest tehnilise ja majanduskoostöö arengusse riikide vahel. 3. oktoobril 2007 sai ta sama ordeni III klassi suure panuse eest riigi majanduspoliitika elluviimisel ja pikaajalise viljaka tegevuse eest.
2009. aastal sai ta ordeni "Teenete eest Itaalia Vabariigi ees" suurohvitseriks.
Eraelu.
Hristenko abikaasa Tatjana Golikova oli 2007–2012 Venemaa tervishoiu- ja sotsiaalarengu minister. Esimesest abielust (Nadežda Hristenkoga) on tal kolm last: Julja, Vladimir ja Angelina.
Querétaro osariik

Querétaro osariik, ametlikult Querétaro vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Querétaro"), on osariik Mehhiko keskosas mägisel alal. Piirneb põhjas San Luis Potosí, läänes Guanajuato, idas Hidalgo, kaguosas México ja edelas Michoacáni osariigiga. Pealinn on Santiago de Querétaro. Osariik jaguneb 18 vallaks.
Kuigi Querétaro on pindalalt üks Mehhiko väiksemaid osariike, iseloomustab seda märkimisväärne geograafiline mitmekesisus. Eriti mitmekesised ökosüsteemid, sealhulgas kõrbed ja troopilised vihmametsad, esinevad Sierra Gorda piirkonnas, kus leidub palju mikroökosüsteeme.
Ajalooliselt asus Querétaro Mesoameerika põhjaserval. Osariigi lõunaosa jäid osaliselt purepetšade ja asteekide mõjuvälja, kuid kumbki riik ei suutnud ala püsivalt valitseda. Enne hispaanlaste saabumist oli piirkond iseseisev ning koosnes väikestest linnriikidest ja põllumajanduslikest külakogukondadest, samuti elas seal poolnomaadseid rahvaid. Hispaania kolonisatsioon keskendus eelkõige Santiago de Querétaro rajamisele, mis on tänaseni osariigi peamine kultuuri-, majandus- ja hariduskeskus. Querétaro osariik loodi 1824. aastal.
2008. aastani kandis osariik ametlikku nime Querétaro Arteaga, kuid samal aastal kiitis osariigi seadusandlik kogu heaks nime lihtsustamise kujule Querétaro.
Sinaloa osariik

Sinaloa osariik, ametlikult Sinaloa vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Sinaloa"), on üks Mehhiko 31 osariigist, mis koos pealinna Méxicoga moodustavad Mehhiko Ühendriigid.
Osariik asub riigi loodeosas ning piirneb põhjas Sonora ja Chihuahua, idas Durango, lõunas Nayariti osariikidega ning läänes California lahega. Sinaloa moodustati 14. oktoobril 1830. Sinaloa on üks Mehhiko tähtsamaid põllumajanduspiirkondi, mistõttu seda kutsutakse sageli ka "Mehhiko viljasalveks". Oluline majandusharu on ka kalapüük ning osariigil on riigi suuruselt teine kalalaevastik.
Kultuuriliselt on osariik tuntud oma traditsioonilise muusika, eriti banda muusika poolest. Sinaloas mängitakse ka ulamat, mis on üks Mesoameerika vanimaid pallimänge ja on tänaseni säilinud vähestes piirkondades.
Sinaloa on jagatud 20 vallaks. Pealinn ja suurim linn on Culiacán Rosales. Teised olulised linnad ja asulad on Mazatlán, Los Mochis, Guasave, Guamúchil, Escuinapa, El Fuerte, Sinaloa de Leyva, El Rosario, San Ignacio de Piaxtla ja Choix.
Tamaulipase osariik

Tamaulipase osariik, ametlikult Tamaulipase vaba ja suveräänne osariik, on osariik Mehhiko kirdeosas, Mehhiko lahe kaldal. 
Tamaulipas asub Mehhiko kirdeosas. Läänes piirneb see Nuevo Leóni, edelas San Luis Potosíga ning kagus Veracruzi osariigiga. Põhjas piirneb Tamaulipas Ameerika Ühendriikide Texase osariigiga, millega sel on 370 km pikkune piir. Idas piirneb Tamaulipase osariik Mehhiko lahega. Osariik on jaotatud 43 vallaks.
Osariigi tähtsamad majandusharud on põllumajandus, naftatööstus, turism ja kalandus.
Lisaks pealinnale Ciudad Victoriale kuuluvad osariigi suurimate linnade hulka ka Reynosa, Matamoros, Nuevo Laredo, Tampico ja Mante.
Ajalugu.
Tamaulipase osariik loodi 1824. aastal.
Haldusjaotus.
Tamaulipase osariik on jagatud 43 kohalikuks omavalitsusüksuseks. Suurim linn on Tampico.
Narva maantee

Narva maantee on mitme tänava nimi Eestis:
Gabèse Ülikool

Gabèse Ülikool (araabia keeles جامعة فابس, prantsuse keeles Université de Gabès) on Gabèses asuv Tuneesia ülikool. Gabèse Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase.
Ülikool loodi 2003. aastal teiste ülikoolide teaduskondadest.
‘Abā'ah

‘Abā'ah (araabia keeles عباءة) või ‘abāyah (eesti keeles ka "abaia") on traditsiooniline islami riietusese.
See on enamasti must mantlisarnane lambavillast või kaamelikarvast üleriie, mis ulatub kaelast jalgadeni. 
Materjali ja dekoratiivsete elementide valik võib peegeldada kandja sotsiaalset staatust või hõimu identiteeti. 
Seda kannavad laialdaselt musliminaised Saudi Araabias ja Araabia Ühendemiraatides. Saudi Araabias kuulub ta pearätiku kõrval naiste kohustuslikku riietuse hulka avalikus kohas.
Hidžaab

Hidžaab (araabia keeles حجاب "ḥijāb") on musliminaiste seas levinud peakate, mis jätab näo nähtavale. Sarnase nägu varjava peakatte nimetus on nikaab.
Üldisemas tähenduses on hidžaab nõue naise riietusele, mille kohaselt peab ta varjama oma keha lähemate sugulaste ringi mitte kuuluvate meeste eest.
1979. aasta islamirevolutsiooni järgses Iraanis ja Talibani võimu aegses Afganistanis on hidžaab naisele igal juhul kohustuslik, teistes islamiriikides nagu Saudi Araabia on seadused leebemad (näiteks keelustati näokatted Iraanis 1936. aastal täielikult; mitmel pool on hidžaab kohustuslik vaid muslimitele). Kas hidžaabi kandmist nõuab Koraan või on tegemist pigem kultuurilise tavaga, selle kohta on islami tõlgendajatel erinevad seisukohad (väidetavalt tähistab sõna Koraanis kohati ka loori või kardinat ning on kasutusel metafoorselt, sealhulgas rääkides "loorist", mis eraldab inimest Jumalast). Hidžaabi kandmise nõude vägivaldne jõustamine oli üks Iraanis 2022. aasta sügisel puhkenud laialdaste protestide ajendeid.
Euroopa poliitikas on viimastel aastakümnetel levinud diskussioonid hidžaabi ja teiste islamiga seostatavate riietustavade lubatavuse üle. Põhiküsimuseks on taas, kas hidžaabi võib pidada religioosseks sümboliks ja kas see on naiste rõhumise märk või on tegemist vabatahtliku valikuga riietumises nagu Eestiski ajalooliselt tarvitatud pearätid. Võitlusega hidžaabi jts riietusesemete vastu paistavad silma peamiselt osa feministidest ja paremkonservatiividest (Eestis nt Margus Tsahkna, Urmas Reinsalu ja Jaak Madison), samuti on see osa sekulaarse Prantsusmaa tavast pärssida religioossete sümbolite presenteerimist avalikus ruumis. Samas ei varja hidžaab nägu, mistõttu näo peitmist keelustavad reeglid seda ei puuduta.
Soomekeelne Vikipeedia

Soomekeelne Vikipeedia (soome keeles "Wikipedia, Vapaa tietosanakirja") on Vikipeedia soomekeelne versioon. See loodi 21. veebruaril 2002. 
Soomekeelses Vikipeedias on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon (kõrgeim koht on olnud 13.), ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja administraatorit.
Esimene loodud lehekülg oli Etusivu ('esileht') ja esimene artikkel oli Kaskinen. Kuni 2002. aasta lõpuni loodi väga vähe artikleid. 2003. aasta jaanuaris-veebruaris aga kirjutamine hoogustus ja ühe kuuga tõusis artiklite arv viielt 76-le. 1000. artikkel loodi sama aasta juulis. Detsembris valiti esimesed administraatorid. Selleks ajaks oli kujunenud väike püsiv kirjutajaskond. Viis kasutajat tegid üle saja muudatuse kuus. Artiklite arvult oldi Vikipeediate pingereas 16. positsioonil. 2004. aasta juulis loodi esmakordselt üle tuhande artikli ühe kuu jooksul.
2005. aasta 9. septembril toimus Turus esimene kasutajate kokkusaamine.