tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiideva mõis

Kiideva mõis (saksa keeles "Kiwidepäh") oli rüütlimõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna territooriumile..
Mõis asutati 17. sajandi algul. Mõisa kahekorruseline puust peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandil. Peahoone on pikka aega seisnud tühjana.
Mõis kuulus läbi aegade Kursellide, Ungern-Sternbergide, Albedyllide, Wartmannide, Dellingshausenite, Gernetide, Stackelbergide, Ungern-Sternbergide suguvõsa liikmetele.
Kiideva mõis kuulus 20. sajandi alguses von Tollidele ja enne Eesti iseseisvumist omandas selle parun Hugo Dietrich Alexander von Tollilt, majandustegelane ja Tallinna linnavolinik Villem Pinkovski.
Orina mõis

Orina mõis (saksa keeles "Orgena") oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Järva valda; see asub Järva-Jaani alevi põhjaosas.
Mõis asutati 17. sajandil. Mõisa ühekorruseline klassitsistlik kivist peahoone ehitati 19. sajandi algul ja selsamal sajandil ehitati see osaliselt ümber. 
Ajalugu.
Orina mõisa rajamine.
1615. aastal sai Rootsi rüütel Jonatas Döbberwitzi Rootsi kuningalt kingituseks Järvamaal asuvad Jalalõpe ja Keika küla. 1623. aastal rajas tema poeg Hansz Johann Dobbrowits kahe küla vaheel talukoha ning tegeles rüütlimõisa rajamisega aastatel 1639–1954. 1643. aastast on Orina mõis mõisate nimekirjas.
Maavaldajad.
Orina mõisa maavaldajad: 1615 Jonatas Döbberwitz, Rydall ja Yxkyll; 1623 Hansz Johann Dobbrowitz; 1627 Reuter; 1628 Dobbrowitz, Jacob von Saltza (surnud 1709) ja Fabian von Tiesenhausen; mõisate reduktsioon; 
1726. aastal Frommhold von Tiesenhausen; 1761 Friedrich Jakob von Steinheil (1717–1800); 1765 Carl Gebhard von Schilling (surnud 1779); 1780 Fabian Wilhelm von Schilling (1761–1831); 1821 Jacob von Schilling; 1827 Gustav Gideon von Schilling; 1862 Julius von Schilling (1831–1897); 1897 Herman von Schilling (1873–1946); 1903–1919 Moritz Gustav von Schilling (1872–1934), kes volitas Orina mõisat pidama oma isa Fabian von Schillingi (1830–1917).
1805. aastal toimusid Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas Karinu ja Orina mõisas talurahvarahutused, millega avaldati meelt öise rehepeksu vastu.
Mõisakompleks.
Mõisa ehitati kolmes etapis:
1919. aastal toimus mõisamaade riigistamine. Orina mõis võeti kasutusele Järva-Jaani (Orina) kõrgema algkooli poolt. Mõisas on tegutsenud Järva-Jaani tütarlaste täienduskool (1924–1937), Kodumajanduskool (1937–1947), Järva-Jaani kutsekool (1947–1992) ja Paide kutsekooli Järva-Jaani filiaal (1992–1996). 
Mõisakompleks tänapäeval.
1997. aastast on mõis munitsipaalomandis. Hoonesse rajati läheduses oleva Järva-Jaani Gümnaasiumi kodundusklass ja koduloomuuseum.
Orina mõisas asuvas koduloomuuseumis on eksponeeritud tehnika pöördlava, koolituba, kihelkonna ja mõisa ajalugu, kodumajanduskooli tuba, nõukogude perioodi tuba ja manetelkorsten.
Muuseum.
Tehnika pöördlava asub peahoone endises saalis, seal on võimalik näha liikuvaid läbilõikega mootoreid. Järva-Jaani kutsekooli traktoriõpetuse õpetaja arendas traktoriõppeklassi välja 1971. aastal.
Koolitoas on näha endisaegsed rasked ühes tükis koolipingid. Uudistada saab kirjutusvahendite ajalugu 20. sajandi algusajast kuni tänapäevani ning mitmesuguseid koolitarvikuid, näiteks vihikuid ja arvelauda. Kihelkonna ja mõisa ajaloo toa stendidel tutvustatakse Järva-Jaani kirikulugu, mõisa ajalugu ja valla ajalugu. Välja on pandud ka eri ajastute rahatähti. Kodumajanduskooli toas on esindatud Järva-Jaani tütarlaste täienduskooli ja Kodumajanduskooli ajalugu. Näha on ka endiste õpilaste käsitööd 20. sajandi algusest. Toas on välja pandud kodutöödega seotud esemed. 
Nõukogude perioodi toas saab tutvuda Järva-Jaani kolhoosi kujunemise loo ja haldusjaotuse muutumisega, nõukogudeaegsete dokumentide ja mänguasjadega.
Itaalia pruut

"Itaalia pruut" (hispaania keeles "Muchacha italiana viene a casarse") on Mehhiko seebiooper, mis oli eetris Mehhiko televisioonis 20. oktoobrist 2014 kuni 21. juunini 2015. Eestis näidati sarja Kanal 2 vahendusel alates 2. novembrist 2015. 
Peaosi mängivad seriaalis Livia Brito, José Ron, Nailea Norvind ja Mike Biaggio.
Sisu.
Sarja keskmes on imekaunis, ent vanemateta jäänud Itaalia neiu, kes sõidab koos oma haige õega Mehhikosse paremat elu otsima, kuid kohtab siis seal oma tõelist armastust. 
Fiorella Bianchi (Livia Brito) on kena Itaalia neiu, tõeline romantik ja unistaja, kes on terve elu pidanud oma haige isa ja õe eest hoolt kandma. Fiorella ema suri, kui tüdruk oli väga väike, tema nooremal õel Giannal on südamehaigus ja isa Mariol tõsine kopsutõbi. Fiorella töötab päevad ja ööd koristajana ning kolmekesi koos elavad nad pisikeses kehvas üüritoas. Sellest hoolimata oskab Fiorella suurelt unistada. Neiu on kindel, et kunagi ta abiellub ja pulmapidu tuleb majesteetlik. Kord koduteel kohtab Fiorella kena noormeest, kellesse armub kõrvuni, kuid keda ta enam kunagi ei usu uuesti nägevat. 
Ühel saatuslikul päeval Fiorella vallandatakse töölt ja tema isa sureb. Et tütred üksinda hätta ei jääks, oli isa jõudnud teha kokkuleppe oma vana tuttava Vittorioga, et mees neid pärast tema surma aitaks. Mehhikos elav Vittorio saadabki tüdrukutele abi, kuid teeb seejuures ka kummalise ettepaneku – ta palub Fiorellat, kes pole mehega kunagi silmast silma kohtunud, endale naiseks. Vittorio, kuigi ise juba vana mees, saadab Fiorellale pildi oma noorusajast. Pilt meeldib Fiorellale ja ta otsustab sõita Mehhikosse, et seal Vittorioga abielluda ja nii oma elu muuta. 
Mehhikos ootavad õekseid Fiorellat ja Giannat ees suured seiklused. Läbi juhuse kohtab Fiorella taas kunagi Itaalias silmatud nägusat noormeest, kes juhtub olema rikka perekonna ärimehest võsuke Pedro Àngeles (José Ron). Saatuse tahtel juhtub Fiorella olema tunnistajaks sündmusele, mille Pedro soovib maha vaikida. Noorte elusaatus põimub, ent esialgu mitte nii, nagu Fiorella seda sooviks. Samal ajal ootab eakas Vittorio, et Fiorella täidaks lubaduse temaga abielluda.
Letner

Letner (saksa keeles "Lettner", ladina keeles "lectorium" ettelugemiskoht kirikus) on võidukaare alla või ette ehitatud massiivne inimkõrgune kuni peaaegu ruumi kõrgune vahesein, mis eraldab vaimulikele ja kõrgaadlile määratud kooriruumi rahvale kuuluvast pikihoonest. Letneri seinal on üks või mitu läbipääsu, seina ees paiknes tavaliselt rahvast teenindav Püha Risti altar ja ülal kattis kogu seinapealse puldiga rõdu, kust loeti ette evangeeliumi või epistlit ja esitati liturgialaul. Letnerid muutusid 13. sajandil tavaliseks eriti toomkirikutes ning kloostreile ja muudele eriorganisatsioonidele kuulunud kirikuis; likvideeriti üldiselt 16. sajandil. Paiguti esines letnereid ka Eestis (näiteks Keila, Valjala ja Koeru kirikus). Samuti on andmeid Järva-Jaani letneri kohta. Tänapäevani on letner alles Ridala kirikus.
Auhoov

Auhoov ("prantsuse keeles cour d’honneur"), lossi paraadhoov, paikneb peakorpuse ("corps de bâtiment") ees kahe külgtiiva vahel, on iseloomulik barokkansamblitele.
Kolme hoonetiivaga piiratud, kuid fassaadiküljel avatud esindushoov barokklossi ees.
Parter (täpsustus)

Parter võib tähendada järgmist:
Oranžerii

 
Oranžerii (prantsuse keelest "orange", 'apelsin'), apelsinikasvuhoone. Levis 16. sajandil Põhja-Euroopas; alates barokkstiili valitsemisest 17. sajandil kujunes aia- ja pargikunstis iseseisvaks ansamblitüübiks. Tuntuimad on oranžeriid Versailles’s (J. Hardouin-Mansart), Dresdeni Zwinger (M. O. Pöppelmann, 1711–1722),
Potsdami Sanssouci (1851–1860) 
oranžerii, lossipargis asuv kasvuhoone 17. ja 18. sajandil.
Domeen (maavaldus)

Domeen oli feodalismis maahärra poolt majandatav maavalduse osa. 
Kuninga pärusvalduseid nimetati kuninga domeeniks.
Manuel Contreras

Juan Manuel Guillermo Contreras Sepúlveda (4. mai 1929 Santiago – 7. august 2015 Santiago) oli tšiili sõjaväelane. Aastatel 1973–1977 oli ta Augusto Pinocheti moodustatud Riikliku Luurevalitsuse (DINA) ülem.
Ta osales Augusto Pinocheti hunta oponentide vastu suunatud aktsioonides, millest tuntuim oli operatsioon Cóndor. Operatsiooni tuntuimateks sooritusteks olid endise Tšiili armee ülemjuhataja Carlos Pratsi (1915–1974) ja tema naise tapmine Buenos Aireses ning sotsialistliku poliitiku (Salvador Allende valitsuse ministri) Orlando Letelieri (1932–1976) ja tema sekretäri tapmine Washingtonis.
Aastal 1993 mõisteti ta süüdi Orlando Letelieri mõrvas ja talle mõisteti 7-aastane vanglakaristus, ta põgenes riigi lõunaossa, kuid kaks kuud hiljem ta arreteeriti ja paigutati sõjaväe vanglasse. Aastal 2008 mõisteti ta süüdi Carlos Pratsi ja tema naise mõrvas ja talle mõisteti kahekordne eluaegne vanglakaristus.
November 2015

November 2015, kroonika
2015. aasta november algas pühapäeval ja lõpeb 30 ööpäeva hiljem esmaspäeval.
Turve

Turve (saksa keeles "Geleit") oli keskajal võimuorgani (näiteks rae) või -isiku (näiteks maahärra) poolt turbekirjaga või relvastatud saatesalgaga teelisele tagatud kaitse. 
Tallinna raad pidas turvatud isikute üle arvet, koostades Tallinna turberaamatuid.
Erich Mückenberger

Erich Mückenberger (8. juuni 1910 Chemnitz – 10. veebruar 1998 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Erich Mückenberger oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1924–1927 masinalukksepaks. Juba 1924. aastal astus ta sotsialistliku noorsoo-organisatsiooni Sozialistische Arbeiter-Jugend. 1927. aastal sai temast Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
1929–1930 õppis ta tekstiilitööstuse kõrgemas kutsekoolis ja töötas kuni 1930. aastani lukksepa ja kangruna. 1928–1932 oli ta sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni "Reichsbanner" Chemnitzi piirkonnaorganisatsiooni juht. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel läks Erich Mückenberger 1933. aastal põranda alla ja tegi illegaalset parteitööd. 1934. aastal ta arreteeriti ja paigutati Sachsenhauseni koonduslaagrisse, kust ta vabanes 1936. aastal. 1938. aastal vahistati ta uuesti ja mõisteti 10 kuuks vangi. 1942–1945 teenist ta Wehrmachti trahvipataljonis. 1945. aasta jaanuaris sai ta haavata. 1945. aasta aprillist kuni augustini oli ta Inglise sõjavangis.
Sõjavangist vabanemise järel töötas Mückenberger lühikest aega 1945. aasta augustist kuni novembrini Hannoveris masinaehitustehases töölisena. Seejärel pöördus Mückenberger Chemnitzisse tagasi, kus ta töötas Antifašistliku Bloki sekretärina ja Töölisklassi Ühtsuse Loomise Büroo sekretärina. Pärast sotsiaaldemokraatide ja kommunistide sundliitmist sai temast 1946. aasta aprillis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. 1946–1948 kuulus ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Chemnitzi ja Saksimaa piirkonnaorganisatsioonide juhtkonda. 1949–1953 oli Mückenberger Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Tüüringi ja Erfurdi piirkonnaorganisatsioonide esimene sekretär.
1950–1989 oli Erich Mückenberger Rahvakoja (parlamendi) liige, alates 1971. aastast oli ta Rahvakoja presiidiumi liige ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei fraktsiooni esimees.
Alates 1950. aasta juulist oli Erich Mückenberger Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Poliitbüroo liikmekandidaat, alates 1958. aasta juulist Poliitbüroo liige. 1971–1989 oli ta Partei Keskkontrollikomisjoni esimees. Lisaks oli ta 1978–1989 Saksa-Nõukogude Sõprusühingu esimees.
8. novembril 1989 astus Erich Mückenberger koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 1990. aasta jaanuaris heideti ta Demokraatliku Sotsialismi Parteist välja. 1995. aasta novembris algatati tema suhtes kriminaalasi seoses Saksa DV piiriületajate tapmise ja piirirežiimi kehtestamisega. 1996. aastal lõpetati kriminaalasi tema suhtes seoses vastutusvõimetuks tunnistamisega.
Kamran Shahmardan

Kamran Shahmardan (sündinud 29. septembril 1972 Bakuus) on Soomes elav aserbaidžaani filmirežissöör ja teatrilavastaja.
Ta alustas oma filmiteed lapsnäitlejana filmis "Ehetekarp lossist". Pärast seda on ta mänginud veel üheksas filmis.
Töö teatris.
Koos eestlasest abikaasa Katri Lätt-Shahmardaniga asutas ta 2003. aastal Soomes Imatras Musta ja Valge Teatri. 2004. aastast on ta olnud Imatras Musta ja Valge Teatri festivali kunstiline juht.
2010–2011 Aserbaidžaani rahvusteatri kunstiline juht.
2013–2015 Kemerovo oblasti teatri kunstiline juht (Venemaa).
2018–2019 Aserbaidžaanis Baku MAP Theatre Festivali kunstiline juht.
Ta on lavastanud mitme riigi teatrites.
Lucía Pinochet

Inés Lucía Pinochet Hiriart (sündinud 14. detsembril 1943 Santiagos) on Tšiili poliitik.
Ta sündis leitnant (hilisema kindrali ja Tšiili presidendi) Augusto Pinocheti esiklapsena. Ta on lõpetanud Tšiili Ülikooli pedagoogi ja kunstiteadlase kvalifikatsiooniga.
Pärast Augusto Pinocheti sõjaväelist riigipööret mängis ta olulist rolli hunta ideoloogilis-propagandistlikul toetamisel. Ta juhtis Rahvuslike Uuringute Korporatsiooni, Rahvuskultuuri Fondi ja "Instituto Profesional de Estudios Superiores "Luis Galdames"". Need institutsioonid (eriti esimene) õigustasid Pinocheti poliitika vaatepunktist Tšiili rahvuskultuuri ja traditsioone hispaaniakeelses maailmas.
Pärast Augusto Pinocheti lahkumist presidendi ametikohalt 1990. aastal jätkas ta tegevust ühiskondlik-poliitilist tegevust. Ta oli Augusto Pinocheti fondi direktorite nõukogus; samuti oli ta paremkonservatiivne poliitik. Ta oli aastatel 2004–2012 Santiago linnavolikogu liige.
Isiklikku.
Tema isa oli Tšiili sõjaväelane ja poliitik Augusto Pinochet. Ta on olnud kolm korda abielus ja ta on kolme lapse ema.
Bryn Fôn

Bryn Fôn (sündinud 27. augustil 1954 Llanllyfnis) on kõmri näitleja, laulja ja laulukirjutaja, kes laulab kõmri keeles.
Ta õppis ülikoolis kehakultuuri ning asutas pärast ülikooli lõpetamist ansambli Crysbas ja 1988. aastal ansambli Sobin a'r Smaeliaid. 1994 ilmus tal esimene sooloalbum.
1977. aastal sai temast esimene muusik, kes esitas samal aastal tegevust alustanud BBC Radio Cymru saates otse-eetris kõmrikeelset muusikat. 1997. aastal võitis ta lauluvõistluse "Cân i Gymru" looga "Un Funud Fach".
Alates 1980. aastatest on ta töötanud näitlejana nii teatris kui ka telesarjades.
Bryn Fôn on osalenud Kõmri Keele Ühingu ("Cymdeithas yr Iaith Gymraeg") protestiaktsioonides.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Enn Esko

Enn Esko (9. november 1933 – 24. detsember 2015) oli eesti koduloolane ja ajakirjanik.
Aastatel 1971–1987 oli ta Põlva rajooni ajalehe Koit peatoimetaja, 1995–2001 aga Põlva Talurahvamuuseumi direktor.
Ta oli Põlva maakonna kodu-uurijate ringi juhendaja ning Põlvamaa Pensionäride Liidu ja Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu juhatuse liige.
Looming.
Ta on kirjutanud koduloolisi raamatuid Põlvamaast ja Võrumaast ning avaldanud luulekogusid.
Lelle kalmistu

Lelle kalmistu on kalmistu Rapla maakonnas Kehtna vallas Põllu külas.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. 
Tuntud inimestest on sinna maetud pedagoog ja mälumängur Andres Kasesalu.
Metrojeti lend 9268

Metrojet lend 9268 oli tšarterlend Sharm el Sheikhist Peterburi. Venemaa kompanii Kogalõmavia (kaubamärgiga MetroJet) lennuk Airbus A321 kukkus 31. oktoobril 2015 umbes pool tundi pärast õhkutõusmist Siinai poolsaarel Egiptuses alla. Lennuk tõusis õhku kell 6:13 (Eesti aja järgi), 23 minutit pärast starti katkes lennukiga raadioside ja lennuk kadus radariekraanidelt. Egiptuse valitsuse korraldusel välja saadetud otsingugrupid leidsid lennuki rusud Al-‘Arīshi linna juurest.
Lennuki pardal oli 217 reisijat (neist 138 naist, 62 meest ja 17 last) ning 7 meeskonnaliiget, neist kaks pilooti.
See lennukatastroof oli suurim Egiptuses aset leidnud lennukatastroof ja samuti suurim Airbus A320 perekonna lennukiga juhtunud katastroof. See lennuõnnetus on kõigi aegade suuruselt 28. lennukatastroof ja lennuõnnetus, kus on hukkunud enim Venemaa kodanikke. Pärast aastat 1996 on see Venemaa ajaloos toimunud suuruselt teine lennuõnnetus (esimene oli 298 hukkunuga aastal 1996 Zaire'is An-32-ga toimunud lennuõnnetus).
6. novembri seisuga olid lendude peatamisest Egiptusesse teatanud Suurbritannia ja Venemaa.
Haapsalu Metsakalmistu

Haapsalu Metsakalmistu on kalmistu Haapsalus aadressil Kalmistu 2. 
Ajalugu.
Haapsalu Metsakalmistu kohal Lihula maantee poolses osas, praegusest peaväravast paremal asus Haapsalu juudi kalmistu. Kalmistu hävitati Saksa okupatsiooni ajal.
Haapsalu vana kalmistu

Haapsalu vana kalmistu on kalmistu Haapsalus aadressil Posti tänav 44. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Haapsalus asub ka teine kalmistu, Haapsalu Metsakalmistu.
Kalmistul asub Haapsalu Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri kirik. Samuti kabel. 
1773. aastal kinkis Uuemõisa mõisaproua Barbara von Richter Haapsalu luterlikule kogudusele tüki maad kalmistu rajamiseks. Kingitud maatükk asus tolleaegsest Haapsalu linna hoonestusest eemal, Uuemõisale kuulunud põllul, Tallinna ja Pärnusse suunduvate postimaanteede lõikumiskohast lääne pool. Kalmistu pühitseti 6. augustil 1773.
1863. aastal võeti kalmistuna kasutusele vana surnuaia ja Posti tänava vaheline ala. 1897. aastal valmis kalmistu läänepoolses servas väike õigeusukirik. Surnuaia ja linna vahelised mõisa põllud jaotati kruntideks ja hoonestati 19.–20. sajandi vahetusel. Linnast kalmistule viiv tee (tänane Kalevi tänav) kandis algselt Jeruusalemma tänava nime.
1904. aasta algul laiendati Vana kalmistut Jaama tänava ristmikuni ja kalmistu sai praegused mõõtmed. Posti, Surnuaia, Jaama ja Jüriöö tänava ning Sauna põigu vahele jääv paekivist müüriga ümbritsetud kalmistu pindala on 26 175 m2.
Eraldi kultuurimälestisteks on arvatud ka kalmistul paiknevad Ernst Enno, Karl Abraham Hunniuse ja Cyrillus Kreegi haud.
Kalmistule maetuid.
Haapsalu vana kalmistu ruumi ammendumise tõttu rajati Haapsalu uus kalmistu Haapsalu Jaani kiriku põllumaale, Lihula maantee Kuuse tänava ja Niine tänava vahelisele alale. Teadaolevalt üks esimesi matmisi oli 1939. aastal. Enamik matuseid pärines II maailmasõja ajast, kalmistule maeti ka 1941. aastal 9. juulil Troi metsas tapetud 11 kommunismiohvrit, kellele on 1999. aastal püstitatud mälestuskivi Lihula mnt 9 ja Niine tänav 34 vahelisele alale. Viimane teadaolev matus toimus 1949. aastal. Pärast kalmistu likvideerimist 1950. aastate lõpus hoonestati piirkond 1960. aastatel.
Tarvastu kalmistu

Tarvastu kalmistu on kalmistu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tinnikuru külas, Mustla aleviku juures.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kalmistu kogupindala on 6,24 ha. Kalmistul on kivikabel. Eraldi on leeprahaigete matmispaik. 
Kalmistu rajati 18. sajandil ja seda kasutatakse ka tänapäeval.
Tarvastu kalmistule on tuntud inimestest maetud: Martin Klein, Andres Alver, Harri Haamer, Aleksander Külm, Traugot Leberecht Hohlfeld, Eduard Pfaff jt. Lisaks veel 38 Vabadussõjas langenut.
Biograafiad (Pi)

Biograafiad (Pi) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Pi".
Margarita Hemlin

Margarita Hemlin (vene Маргарита Михайловна Хемлин; 6. juuli 1960 Tšernigiv, Ukraina – 24. oktoober 2015 Moskva) oli vene kirjanik.
Õppis aastail 1980–1985 Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis.
Oma teostega kandideeris Hemlin mitmetele mainekatele Venemaa kirjandusauhindadele, teiste seas Vene Bookeri auhinnale 2010. ja 2013. aastal. Samuti kandideeris ta kirjandusauhinnale NOS 2014. aastal, kui auhinna pälvis Eesti kirjanik Andrei Ivanov oma teose "Harbini ööliblikad" eest.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Herbert Warnke

Herbert Warnke (24. veebruar 1902 Hamburg – 26. märts 1975 Ida-Berliin) oli Saksa DV ametiühingu- ja riigitegelane.
Herbert Warnke oli pärit müürissepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1920–1924 neetijaks. 1923. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja 1927. aastal sai ta Wasserkante SKP piirkonnajuhatuse liikmeks. 1929–1930 oli ta laevatehase Blohm und Voß käitisenõukogu esimees. 1931–1933 oli ta Bremenis kommunistliku ametiühinguorganisatsiooni Revolutsiooniline Ametiühinguopositsioon (Revolutionäre Gewerkschaftsopposition) sekretär.
1932. aasta novembrist kuni 1933. aasta märtsini oli Herbert Warnke Riigipäeva liige. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel oli ta esialgu kuni 1993. aasta juunini põrandaalusel ametiühingutööl. Kuni 1935. aastani oli ta Punase Ametiühinguinternatsionaali (Rote Gewerkschafts-Internationale) sekretär Saarbrückenis ja Pariisis. 1936. aastal läks ta Taani ja sealt edasi 1938. aasta veebruaris Rootsi. 1939. aastal vahistati ta Rootsi ametivõimude poolt, vabastati 1943. aasta novembris. 1944. aastal tegutses ta Saksa Vabas Kultuuriliidus Rootsis.
1945. aasta detsembris pöördus Herbert Warnke Saksamaale tagasi. 1946. aasta veebruaris sai ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Mecklenburgi piirkonna esimeseks esimeheks. Samuti oli ta alates 1946. aasta veebruarist Saksa Vabade Ametiühingute Liidu keskjuhatuse sekretariaadi liige. 25. oktoobril 1948 sai ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise juhatuse esimeheks ja jäi sellesse ametisse kuni oma surmani.
1949–1975 kuulus Herbert Warnke Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomiteesse, alates 1953. aastast oli ta Poliitbüroo liikmekandidaat ja 1958. aastast Poliitbüroo liige. 1949–1975 oli ta veel ka Rahvakoja (parlamendi) liige. Alates 1971. aastast oli ta Saksa DV Riiginõukogu liige.
1953–1969 oli Herbert Warnke veel ka kommunismimeelse Maailma Ametiühinguföderatsiooni aseesimees.
Vene Booker

Vene Booker on 1992. aastast välja antav kirjandusauhind, millega tunnustatakse parimat venekeelset romaani, mis on esmakordselt avaldatud viimase aasta jooksul.
Bookeri finaali on Eesti kirjanikest jõudnud kahel korral Andrei Ivanov: 2010. aastal teosega "Hanumani teekond Lollandile" ja 2013. aastal teosega "Harbini ööliblikad". 2014. aastal oli finaalis Jelena Skulskaja teosega "Marmorluik".
Nedomerki

Nedomerki on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis, 14 km kaugusel Novosokolnikist põhjas.
2000. aastal elas külas 58 inimest, 2010. aastal 41 inimest.
Värvi-leetpõõsas

Värvi-leetpõõsas ("Genista tinctoria") on leetpõõsa perekonda kuuluv liik liblikõielisi.
Ta on lihtlehtedega, kollaste õitega, madal (kuni 1 m kõrge) taim. 
Tema looduslik areaal hõlmab Kesk- ja Lõuna-Euroopat ning Türgit, idas kuni Uuraliteni. 
Eestis kasvatatakse ilutaimena, harva leitud ka metsistunult.
Leetpõõsas

Leetpõõsas ("Genista") on perekond liblikõielisi.
Eestis leidub harva metsistunult värvi-leetpõõsas ("Genista tinctoria").
Aldoolkondensatsioon

Aldoolkondensatsioon on reaktsioon orgaaniliste ühendite vahel. Reaktsioonis on lähteaineks (substraadiks) enool või enolaatioon, mis reageerib karbonüülühendi β-hüdroksüaldehüüdi või β-hüdroksüketooni süsinikuga. Produktiks on konjugeeritud dehüdratiseerunud enoonvorm. 
Põhimõte.
Aldoolkondensatsiooni reaktsioonid on olulised orgaanilistes sünteesides süsinik-süsinik sideme moodustamisel. Näiteks Robinsoni tsüklisatsioon põhineb samuti aldoolkondensatsiooni põhimõttel, kus 6-lülilised tsüklid seotakse polütsükliliseks ühendiks.
Wieland-Miescheri produkt (ketoon) on oluline prekursor paljudele orgaanilistele sünteesidele. Ka ülikoolides käsitletakse aldoolkondensatsiooni reaktsiooni mehhanismi kui olulisimat süsinik-süsinik sideme moodustamise viisi.
Põhimõttelt on aldoolkondensatsioon nukleofiilne liitumisreaktsioon, kus enoolvorm reageerib alkoholiga β-hüdroksüketooniks või "aldooliks" (aldehüüd + alkohol). Selliseid ühendeid leidub paljudes looduslikes molekulides ja farmaatsiatoodetes.
Kasutusala.
Aldoolkondensatsiooni rakendatakse sageli eriti biokeemias. Nimelt on see esimeseks etapiks aldolaasi katalüüsitavas reaktsioonis. Ometigi pole aldoolreaktsioon kondensatsioonireaktsioon, kuna selle käigus ei teki väikseid molekule. Aldehüüdi/ketooni ja ilma alfavesinikuta karbonüülühendi vahelist reaktsiooni nimetatakse Claisen-Schmidti kondensatsiooniks. See reaktsioon sai nime teadlaste Rainer Ludwig Claiseni ning J. G. Schmidti järgi, kes avalikustasid selle teema aastatel 1880 ja 1881. Sel meetodil on sünteesitud näiteks debensülideenatsetoon.
Mehhanism.
Esimeseks etapiks on nukleofiilne liitumine elektrofiilsele süsiniktsentrile, teiseks dehüdratiseerimine. Dehüdratiseerimine ehk elimineerimisreaktsioon hõlmab vee- või alkoholimolekuli eemaldamist. Dehüdratatsioon võib kaasneda dekarboksüleerimisega seal, kus karboksüülrühm on olemas. Aldoolreaktsiooni produkt võib dehüdratiseeruda kahel erineval mehhanismil. Esiteks, enolaatmehhanismiga tugeva aluse nagu kaalium-tert-butoksiidi, kaaliumhüdroksiidi või naatriumhüdroksiidi toimel . Teisel juhul happekatalüütiliselt enoolmehhanismiga.
Trollipeatus

Trollipeatus on trolli marsruudil olev regulaarne tähistatud peatuskoht.
Claiseni kondensatsioon

Claiseni kondensatsioon on süsinik-süsinik sideme moodustamise reaktsioon (mitte segamini ajada Claiseni ümberasetumisega). Tegemist on reaktsiooniga kahe estri või estri ning karbonüülse ühendi vahel. Reaktsioon vajab katalüsaatoriks tugevat alust. Saaduseks on β-ketoester või β-diketoon. Reaktsioon on nimetuse saanud Rainer Ludwig Claiseni auks, kes publitseeris oma töö aastal 1887. 
Tingimused.
Reaktsiooni toimumiseks peab reagendil olema α-vesinik ning võime minna üle deprotoneeritud enolaataniooniks. On mitmeid erinevaid kombinatsioone enoolsetest ning mitteenoolsetest karbonüülsetest ühenditest, mis võivad võtta osa erinevat tüüpi Claiseni kondensatsioonidest. 
Katalüsaatorina kasutatav tugev alus ei tohi interakteeruda reaktsioonitsentriga. Vastasel juhul toimuks nukleofiilne asendumine või liitumine karbonüülsele süsinikule. Sel põhjusel kasutataksegi tihti konjugeeritud naatriumalkoksiidi (enamasti naatriumetoksiid etanooli keskkonnas) alkoholi sidumiseks. Erinevates Claiseni kondensatsioonireaktsioonides kasutatakse nukleofiilsustsentrita aluseid reagendi enolisatsiooni soodustamiseks. Tuntuim on liitiumdiisopropüülamiid (LDA). Kõige sagedamini kasutatakse LDAd klassikalistes Claiseni või Dieckmanni kondensatsioonides elektrofiilse estri enolisatsiooniks.
Ester peab sisaldama kergesti lahkuvat alkoksürühma. Enim kasutatavamad estrid on metüül- ja etüülestrid, millest tekivad metoksiid ning etoksiid.
Mehhanism.
Reaktsioon toimub mitmeetapilisena. Esimeses etapis elimineerib tugev alus α-prootoni. Tekib enolaatioon, mille stabiilsuse tagab elektronide delokalisatsioon. Järgmisena atakeerib enolaatioon karbonüülse süsiniku. Alkoksürühm on elimineeritud alkoksiidi (re)genereerimise tulemusena. Alkoksiid lõhub äsjamoodustunud α-prootoni (α-vesiniku) sideme tugevalt resonantsstabiliseeritud enolaatanioonilt. Viimases etapis lisatakse hapet (näiteks väävelhape või fosforhape) enolaadi ning aluse jääkide neutraliseerimiseks. Uus tekkinud β-ketoester või β-diketoon on isoleeritud. Oluline on jälgida täpset stöhhiomeetriat, et tagada kahekordne prootoni eemaldamine. Vastasel juhul toimuks termodünaamiliselt soodustatud vastupidine reaktsioon. Claiseni kondensatsiooni ei toimu lähteühenditega, millel on ainult üks α-vesinik, kuna viimane etapp nõuab β-ketoestri deprotoneerimist.
Bensoiinkondensatsioon

Bensoiinkondensatsiooni nimetatakse tihti kondensatsioonireaktsiooniks, kuid ainult ajaloolistel põhjustel. See reaktsioon toimub kahe aromaatse aldehüüdi, enamasti bensaldehüüdi, vahel. Reaktsioon vajab katalüsaatorit. Katalüsaatorina kasutatakse nukleofiilsete omadustega tsüaniidiooni või N-heterotsüklilist karbeeni. Produktiks on aromaatne atsüülioon bensoiiniga. 
Avastajad.
Varasema versiooni seda tüüpi reaktsioonist avastasid 1832. aastal Justus von Liebig ja Friedrich Woehler, kes keskendusid mõrumandli õli süvitsi uurimisele. Katalüütilise versiooni töötas välja Nikolai Zinin 1830. aastate lõpus. Mehhanismi orgaanilise keemia reaktsioonide jaoks pani kirja A. J. Lapworth 1903. aastal. 
Mehhanism.
Esimeses etapis reageerib tsüaniidioon (nt naatriumtsüaniid, NaCN) aldehüüdi elektrofiilse tsentriga. Vaheühendis toimuvad ümberasetused muudavad karbonüülse ühendi polaarsust. Seejärel toimub teine nukleofiilne liitumine järgmisele karbonüülsele grupile. Prootoni üleandmise ning tsüaniidiooni lahkumisega tekib lõpp-produktina bensoiin. Tegemist on pöörduva reaktsiooniga.
Tsüaniidioonil on bensoiinkondensatsioonis kolm funktsiooni. Ta käitub nukleofiilina, hõlbustab prootoni eemaldumist ning on viimases etapis lahkuvaks rühmaks. Bensoiinkondensatsioon on tegelikult dimerisatsioon, mitte kondensatsioon, kuna reaktsiooni käigus ei teki väikest molekuli (näiteks vett). Ka aldehüüdid täidavad seda tüüpi reaktsioonis erinevaid ülesandeid. Üks aldehüüd on prootoni doonoriks ja teine aktseptoriks. 4-dimetüülaminobensaldehüüd on efektiivne prootoni doonor. Bensaldehüüdil on omadus olla samaaegselt nii prootoni doonor kui ka aktseptor. Nii on võimalik sünteesida erinevaid bensoiide eri gruppide ja omadustega.
Kasutusala.
Reaktsiooni läbiviimine laieneb alifaatsetele aldehüüdidele aluselises keskkonnas tiasooli soolade juuresolekul. Mehhanism on sama mis aromaatsete aldehüüdide korral. Alifaatsed aldehüüdid on olulised heterotsükliliste ühendite sünteesimiseks. Lisamisreaktsioon on võimalik ka enooniga. Näiteks on metüülvinüülketoon reagendiks Stetteri reaktsioonis. 
Biokeemias on koensüüm tiamiin vastutava rolliga atsüloinisarnaste ühendite biosünteesis. See koensüüm sisaldab muuseas tiasooli molekuliosa, mis saadakse deprotoneerimise teel nukleofiilsest karbeenist. 
Ühes uuringus selgus, et N-heterotüsklilised karbeenid (NHC, seotud tiasooliumi soolaga) soodustavad enantioselektiivset intramolekulaarset bensoiinkondensatsiooni (Skeem 2).
Antropkovo

Antropkovo on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis Majevo vallas, 28 km kaugusel Novosokolnikist läänes, Smjortnoje järve idakaldal.
2000. aastal elas külas 42 inimest, 2010. aastal 39 inimest.
Vorotkovo

Vorotkovo on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis Majevo vallas, 25 km kaugusel Novosokolnikist läänes, Spasteri järvest idas.
2000. aastal elas külas 52 inimest, 2010. aastal 32 inimest.
Juanita

Juanita on hispaania päritolu naisenimi. See on deminutiiv hispaania naisenimest Juana.
Judith Resnik

Judith Arlene Resnik (5. aprill 1949 Akron, Ohio – 28. jaanuar 1986 Cape Canaveral, Florida) oli Ameerika Ühendriikide insener ja NASA astronaut. Resnik oli teine kosmosesse lennutatud Ameerika naisastronaut ja üks seitsmest astronaudist, kes hukkus Challengeri katastroofis.
Noorus.
Resnik sündis 1949. aastal Ukrainast pärit juudi immigrantide peres. Ta lõpetas 1966. aastal keskkooli väga heade tulemustega. 1970. aastal sai ta Pittsburghi Carnegie Melloni ülikoolist bakalaureusekraadi elektrotehnika erialal. 1977. aastal sai ta samal erialal doktorikraadi.
Karjäär.
Pärast Carnegie Melloni lõpetamist töötas Resnik RCA-s insenerina ning osales mitmes NASA projektis. Doktorikraadi omandades töötas ta Xerox Corporationis süsteemiinsenerina. 
Judith Resnik liitus NASA astronautide koolitusprogrammiga 1978. aasta jaanuaris, kui NASA värbajana töötanud näitleja Nichelle Nichols Resniku värbas. Resniku esimene missioon oli kosmosesüstiku Discovery esmalend STS-41-D 1984. aasta septembris. Selle missiooniga sai temast teine juut, kes on käinud kosmoses. NASA avaldatud fotodel tõmbas Resnik tähelepanu oma pikkade juustega, mis kaaluta olekus hõljusid ta pea ümber. Selline juuste hõljumine hämmastas inimesi, kes olid varem näinud ainult lühikeste juustega mehi.
Surm.
Resnik hukkus 28. jaanuaril 1986 Cape Canaveralil, kui kosmosesüstiku Challenger väline kütusepaak plahvatas 73 sekundit pärast starti. 
Pärast meeskonnaruumi leidmist sama aasta märtsis tõid tuukrid esimesena ära Resniku surnukeha ja seejärel Christa McAuliffe'i. Mereväe kohtuarstid uurisid kõiki Challengeri pardal hukkunud astronaute lahkamise käigus, aga ühegi meeskonnaliikme täpset surmapõhjust välja selgitada ei õnnestunud.
Challengeri katastroofi uurimise ajal avastasid meeskonnaruumi uurinud spetsialistid, et mitmed piloodi juures olnud lülitid polnud tavapärases stardiasendis ja kolm neljast avariihapnikupakist olid manuaalselt aktiveeritud. Põhjalikumal uurimisel selgus, et üks aktiveeritud pakk kuulus piloot Michael J. Smithile. Kuna Smithi hapnikupaki lüliti oli piloodi istme seljatoe taga, tähendab see, et Resnik või Onizuka võisid selle Smithi jaoks aktiveerida. See on ainus tõend, et Resnik ja/või Onizuka elasid plahvatuse üle. Aktiveerimata hapnikupakk kuulus komandör Francis Scobeele ning ülejäänud kahe aktiveeritud paki omanikke tuvastada ei õnnestunud.
Pärand.
Resnik on postuumselt saanud mitu teenetemärki ning tema auks on nimetatud mitu hoonet ja paika. Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituut annab alates 1986. aastast välja Judith A. Resniku auhinda.
Persoonia terminalis

Persoonia terminalis on prootealiste ("Proteaceae") sugukonda kuuluv põõsas, mille looduslik leviala paikneb Ida-Austraalias. Selle teadusliku kirjelduse koostasid 1991. aastal Lawrie Johnson ja Peter Weston Sydney Kuninglikust Botaanikaaiast eksemplari põhjal, mille leidsid Uus-Lõuna-Walesis Torringtoni asulast 3,4 km lõunas Weston ja P. G. Richards.
Perekonna piires arvatakse "Persoonia terminalis" rühma "Lanceolata", millesse kuulub 58 lähisuguluses liiki, mil on sarnased õied, kuid väga erinev lehestik. Ühistel asualadel ristuvad need liigid sageli omavahel. "P. terminalis" on teadaolevalt ristunud mitme teise liigiga, näiteks "P. cornifolia" ja "P. sericea".
Liigil on kaks alamliiki: "P. terminalis recurva" on lühemate ja kumeramate lehtedega, mis on kuni 0,75 cm pikad, ning "P. terminalis terminalis" on pikemate ja sirgemate lehtedega (pikkus kuni 1 cm). Esimene neist kasvab alal Warialdast Uus-Lõuna-Walesi põhjaosas põhja poole kuni Queenslandini ja ROTAPi klassifikatsioonis on see liigitatud 3R alla, teine alamliik kasvab vaid Torringtoni lähistel ning selle määrang ROTAPis on 2R. Mõlemat alamliiki leidub Severni jõe looduskaitsealal.
Taime säilitamiseks on soovitatud seda kultiveerida, ent tänini pole kultivatsiooniga tegeldud. Tõenäoliselt vajaks see head irrigatsiooni, päikselist või osalt varjulist kohta ning happelist pinnast. "P. terminalis" talub hästi öökülmi ning võiks kasvada paremini parasvöötmes kui lähistroopilises aias.
Tiina Krutob

Tiina Krutob (a-ni 1990 Tiina Krutov; sündinud 18. veebruaril 1965 Tallinnas) on endine eesti allveeujuja ja praegune saalihokimängija.
Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1991. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. 
Hiljem töötas tehniliste veespordialade instruktorina.
Allveeujumine.
Ta alustas ujumistreeninguid 1972. aastal ning jätkas 1976. aastal allveesporditreeninguid Õnne Pollisinski juhendamisel.
Ta tuli aastatel 1978–1993 kiirusaladel 18 ja allveeorienteerumises 34 korda Eesti NSV ja Eesti meistriks ning sai 1985. aastal suurmeistri tiitli. 
Ta võitis aastatel 1984–1993 allveeorienteerumise maailmameistrivõistlustel 2 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi ning Euroopa meistrivõistlustel 2 kulda, 3 hõbedat ja 1 pronksi. Ta kuulus 1993. aastal 100 km lestaujumises Guinnessi rekordi ajaga 13:40.18 püstitanud teatevõistkonda. 
Ta sai NSV Liidu meistrivõistlustel aastatel 1982–1990 7 kulda, 8 hõbedat ja 9 pronksi, 1988. aastal tuli ka absoluutseks meistriks. 
Saalihoki.
Ta sai saalihokis aastatel 2013–2015 Eesti meistrivõistlustel Sparta Team Automaailma naiskonnas hõbeda. 
Isiklikku.
Tiina Krutobi vend on endine allveeujuja Tiit Krutob.
Cloudbuilt

"Cloudbuilt" on rootsi "indie"-stuudio CoilWorks loodud põnevusmäng, mille Windowsi-versiooni avaldas Rising Star Games 2014. aastal. 
See tehti saadavaks veebipoes Steam 20. märtsil 2014.
"Through the Fog DLC" jõudis Steami veebipoodi 7. juulil 2014 ja "Defiance DLC" 21. novembril 2014.
2,4-dinitrofenool

2,4-dinitrofenool (2,4-DNP või lihtsalt DNP) on orgaaniline aine keemilise valemiga HOC6H3(NO2)2.
2,4-dinitrofenool on magusa lõhnaga kollane kristalliline tahke aine, mis lahustub enamikus orgaanilistes lahustes. 
DNP on biokeemiliselt aktiivne aine ja on prekursoriks teistele ainetele. Bioaktiivsus seisneb rakkude mitokondrites ATP energia tootmise inhibeerimises.
Selle kasutamine suurtes annustes kehakaalu alandamise eesmärgil on toonud kaasa tõsiseid kõrvaltoimeid ja surmajuhtumeid.
2,4-dinitrofenooli mürgistusega võivad kaasneda hüpertermia, tahhükardia, diaforees ja tahhüpnoe, mis lõppevad surmaga.
Kuna ainet kasutatakse ka lõhkeainena, siis tuleks eristada DNP-surmade puhul sise- ja/või välistarvituse toimel saabunud surmasid.
Prantslased kasutasid DNP-d esimese maailmasõja ajal lahingumoona valmistamisel.
Esimene DNP-surm (C6H4N2O5) registreeriti 1918. aastal ja see oli seotud tööalase kokkupuutega.
Tahtlikuks enesetapuks mõeldud üledoosi korral ilmnevad sümptomid keskmiselt 7–8 tunni pärast ja surma saabumiseks kulub keskmiselt 14 tundi.
Madalaim inimese DNP oraalne letaalne annus on 4,3 mg/kg. DNP ei mõju kõigile ühtemoodi. Teada on, et üks naine, kes tuli üledoosist välja tüsistustega, manustas 2,4 g DNP-d.
Loomkatsetes on DNP avaldanud teratogeenseid, mutageenseid ja kartsinogeenseid toimeid.
Ravimit saab osta internetist ja selle erinevad nimetused on ‘DNP’, ‘Dinosan’, ‘Dnoc’, ‘Solfo Black’, ‘Nitrophen’, ‘Aldifen’ ja ‘Chemox’.
Piret Kerem

Piret Kerem (sündinud 20. veebruaril 1958 Tallinnas) on eesti klaasikunstnik ja raamatukujundaja.
Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias 1989–1994 klaasehistöö erialal.
1993. aastal asutas ettevõtte – klaasi kuumtöötluse-klaasipuhumisega tegeleva aktsiaseltsi AS Piret Kerem, millest hiljem sai osaühing Piret Kerem OÜ. Tema tööruumid asuvad kodustuudios.
Space Shuttle'i missioonide loend

Space Shuttle'i programmi raames toimus 1981.–2011. aastal 135 missiooni. 
Kosmosesüstikud viibisid kosmoses kokku 1322 päeva, 19 tundi, 21 minutit ja 23 sekundit. Pikim missioon oli STS-80, mis kestis 17 päeva ja 15 tundi, ning lühim oli STS-51-L, mis kestis 73 sekundit ja lõppes Challengeri katastroofiga. Suurim kaugus maast oli 563 km, kui toimus Hubble'i kosmoseteleskoobi teenindusmissioon.
Süstikud külastasid Miri 9 korda ja ISS-i 37 korda. Kosmosesüstikutega lendas 135 missiooni jooksul 355 inimest 16 riigist. Kõik missioonid startisid Kennedy kosmosekeskusest. 78 missiooni maandusid Kennedy kosmosekeskuses, 54 Edwardsi õhujõudude baasis ja üks White Sandsis. 
Space Shuttle'i missioonid lõppesid 2011. aasta juunis pärast missiooni STS-135 lõppu.
Missioonide tähistused.
Space Shuttle'i programmi nimetati ametlikult Space Transportation Systemiks ja seetõttu algas iga missiooni nimi STS-iga. STS-ile järgnenud number tähistas stardi järjekorda (nt. STS-1). Seda süsteemi kasutati 25 toimunud ja 8 tühistatud missiooni puhul.
Tulenevalt Apollo 13 intsidentist ja NASA peadirektori James M. Beggsi ebausust keeldus Beggs üht missiooni STS-13-ks nimetamast. Alates 1984. aastast muudeti missioonide tähistussüsteemi. Iga missioon sai koodi (nt STS-41-B): koodi esimene number näitas rahandusaastat (tähendab 4 oli planeeritud 1984. aastaks), koodi teine number näitas stardipaika (nt 1 oli Kennedy kosmosekeskus) ja täht näitas, mitmes start see sel aastal oli. Koodid anti missioonidele, kui need stardikalendrisse lisati, ning neid ei muudetud, kui start hilines või ümber tõsteti. Vana süsteemi juurde naasti pärast Challengeri katastroofi, aga ka siis ei muudetud missiooni numbrit, kui start hilines või ümber tõsteti.
Okni

Okni on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis, 9 km kaugusel Novosokolnikist edelas. Okni on samanimelise valla halduskeskus.
2000. aastal elas külas 241 inimest, 2010. aastal 257 inimest.
Sergije

Sergije on küla Venemaal Pihkva oblastis Novosokolniki rajoonis Okni vallas, 14 km kaugusel Novosokolnikist lõunas ja 5 km kaugusel vallakeskusest Oknist kagus.
2000. aastal elas külas 36 inimest, 2010. aastal 30 inimest.
Rando Truve

Rando Truve (sündinud 20. novembril 1936 Tallinnas) on eesti arst (kirurg) ja arstiteadlane.
Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.
1969. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Resetseeritava maoosa ulatuse ja korpuse-antrumi piiri määramine operatsiooni ajal" (juhendajad Artur Linkberg ja Uno Sibul) ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. 1980. aastal kaitses väitekirja "Сравнительная оценка резекции желудка, селективной и проксимальной селективной ваготомии в лечении гастродуоденальных язв" ja sai meditsiinidoktori kraadi.
Isiklikku.
Tema poeg oli bioloog ja geneetik Erkki Truve.
Tallinna Inseneridistants

Tallinna Inseneridistants (saksa keeles "Revalsche Ingeniör-Distanz", vene keeles "Ревельская инженерная дистанция") oli Venemaa keisririigi ajal Tallinna kindluse sõjaväeehitiste ehitamise ja korrashoiuga tegelev asutus. 
Asutus moodustati arvatavalt 1721. aastal (täpne asutusaeg pole teada) nimega "Tallinna Insenerikomando". Asutus allus algul Liivimaa, ent hiljem Peterburi Inseneriringkonna Valitsusele.
1868. aastal nimetati asutus ümber Tallinna Inseneridistantsiks.
Asutus lõpetas tegevuse 1912. aastal.
Warner Bros.

Warner Bros. Entertainment Inc. on Ameerika Ühendriikide meelelahutusettevõte, mis toodab filme, telesaateid ja muusikat. See on tuntud eeskätt suuremahulise filmitootmise tõttu. 
Warner Bros. on rahvusvahelise meediaettevõtte Time Warner tütarettevõte. Selle peakorter on Burbankis California osariigis.
Ettevõtte asutasid 4. aprillil 1923 neli poola-juudi päritolu venda: Albert Warner, Harry Warner, Sam Warner ja Jack L. Warner.
Ettevõttel on rohkesti tütarettevõtteid, sealhulgas Warner Bros. Pictures, Warner Bros. Interactive Entertainment, Warner Bros. Television, Warner Bros. Animation, Warner Home Video, Cartoon Network, New Line Cinema, Castle Rock Entertainment ja DC Entertainment.
2014. aastal oli ettevõttes umbes 8000 töötajat.
Gaasitööstus

Gaasitööstus on tööstusharu, kütusetööstuse allharu, mis tegeleb maagaasi leiukohtade otsimise, uurimise ja ekspluatatsiooniga, tarbijatele maagaasi edastamisega gaasijuhtmete kaudu, kunstliku gaasi tootmisega kivisöest ja põlevkivist, gaasi ümbertöötamise ning kasutamisega tööstuse erinevates harudes ja olmes.
Gaasitööstus tekkis 18. sajandi lõpus – 19. sajandi alguses Lääne-Euroopas, kui kivisöest toodetud gaasi hakati kasutama Suurbritannia, Prantsusmaa, Belgia ja teiste riikide linnade valgustamiseks. 19. sajandi esimesel poolel leiutati gaasigeneraatorid – suured seadmed gaasi tootmiseks.
Piret Krutob

Piret Krutob (kuni 1990 Piret Päeva; sündinud 19. aprillil 1969 Tallinnas) on eesti endine allveeujuja.
Ta lõpetas 1987. aastal Tallinna 47. Keskkooli ja 1995. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuri alal. 
Ta alustas 1982. aastal allveesporditreeninguid Õnne Pollisinski juhendamisel.
Ta tuli aastatel 1987–1999 kiirusaladel 4 korda 4 ja allveeorienteerumises 8 korda Eesti NSV ja Eesti meistriks, sh tuli 1991. aastal Eesti absoluutseks meistriks. Ta sai 1985. aastal meistersportlaseks ja 1989. aastal suurmeistriks. 
Ta võitis 1992. aastal allveeorienteerumise maailmameistrivõistlusel kaardiharjutuses kuldmedali ja naiskonnaharjutuses hõbemedali. Samal aastal võitis ta üldarvestuses ka maailma karika.
Isiklikku.
Piret Krutobi endine abikaasa on endine allveeujuja Tiit Krutob.
Myškavičy

Myškavičy (transkribeerituna Mõškavitšõ) on agrolinnake Valgevenes Mahiloŭ oblastis Kiraŭski rajoonis Myškavičy külanõukogus. Myškavičy asub Kiraŭskist 6, Mahiloŭ linnast aga 93 kilomeetri kaugusel 160–170 meetri kõrgusel merepinnast.
Agrolinnake on kolhoosi «Рассвет» keskuseks. Asulas on raamatukogu. Haridust annavad keskkool ja muusikakool.
Ajalugu.
Myškavičyt on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1506. Asula kuulus toona Babrujski staarostkonda. 
Aastal 1793 läks küla Poola teisel jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Mõškavičy hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1872 elas seal 90 inimest. Aastal 1863 avati külas kool. Aastal 1897 elas seal 499 inimest. Aastal 1907 elas Myškavičys 674 inimest.
Aastal 1919 läks alev Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1921 rajati külla vesiveski. Aastal 1931 asutati seal kolhoos. Teises maailmasõjas hukkus 132 küla elanikku, küla juures peetud lahingutes langes aga 26 Nõukogude sõdurit.
Aastal 1967 sai kolhoos Lenini ordeni. Aastal 1970 koostati külale uus generaalplaan. Uude asulakeskusse ehitati kuuekorruseline hotell, kultuurimaja, administratiivhoone. Myškavičy keskusse rajati ka uus lasteaed, mis sai aastal 1987 NSV Liidu parima ehitise preemia. Hoone projekteeris arhitekt Toomas Rein, kunstnik oli Leonhard Lapin.
Regeneratsioon (album)

"Regeneratsioon" on ansambli Põhja-Tallinn kolmas stuudioalbum. Album ilmus 31. oktoobril 2015.
Kergekaal (poks)

Kergekaal (inglise keeles "lightweight") on kaalukategooria poksis, vahemikus 59,0–61,2 kg.
Maailma esimene kergekaalu poksitšempion oli Jack McAuliffe aastatel 1886–1893.
Bibcode

Bibcode (inglise keeles pikemalt "Bibliographic Reference Code") on identifikaator, mida kasutab mitu astronoomiaandmebaasi kirjandusviidete jaoks.
Kood koosneb 19 tärgist ja on kujul YYYYJJJJJVVVVMPPPPA, kus YYYY on viiteks oleva teose avaldamisaasta, JJJJJ viitab avaldamiskohale, VVVV on ajakirja puhul aastakäigu number ja M ajakirja osa tähis, PPPP näitab artikli esimest lehekülge ajakirjas ja A on esimese autori perekonnanime esitäht. Puuduvate tärgikohtade märkimiseks kasutatakse punkte (.).
Rahvusvaheline Jalaväemiinide Keelustamise Liikumine

Rahvusvaheline Jalaväemiinide Keelustamise Liikumine (inglise keeles "International Campaign to Ban Landmines", lühend ICBL) on valitsusväliste organisatsioonide koostööliikumine, mille eesmärk on maailmast kaotada inimeste vastu kasutatavad miinid ja tagada miinide tõttu vigastada saanud inimestele nende õigused ja võimalikult normaalne elu.
Liit moodustati 1992. aastal, kui ühinesid kuus sarnaste huvide ja eesmärkidega rühma. Tänapäevaks on võrgustik kasvanud ja sellel on liikmeid umbes sajas riigis.
Liikumine ja selle koordinaator Jody Williams said 1997. aastal Nobeli rahuauhinna.
Hannes Alfvén

Hannes Olof Gösta Alfvén (30. mai 1908 Norrköping – 2. aprill 1995 Djursholm, Danderydi vald) oli rootsi plasmafüüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat (1970).
Tema põhiline uurimisvaldkond oli plasmafüüsika. Ta avastas magnetohüdrodünaamikalained (mis nimetati hiljem tema auks Alfvéni laineteks) ja töötas välja magnetohüdrodünaamika kontseptsiooni. Tal on uurimusi Van Alleni kiirgusvööndi, virmaliste, Maa magnetväljas toimivate magnettormide, Maa magnetosfääri ja Linnutee galaktika plasma dünaamika alalt. Nobeli auhinna (jagas seda Louis Néeliga) sai ta alusuuringute eest magnetohüdrodünaamikas ja nende tulemusliku rakendamise eest plasmafüüsika alamvaldkondades.
1965. aastal esitas ta koos Oskar Kleiniga Suure Paugu teooriale alternatiivse kosmoloogilise mudeli (Alfvéni-Kleini kosmoloogia).
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas Uppsala Ülikooli ja kaitses samas 1934. aastal doktoriväitekirja elektromagnetlainete teemal. Samal aastal sai ta samas ülikoolis dotsendiks. Aastatel 1940–1945 töötas ta Kuninglikus Tehnoloogiainstituudis teoreetilise elektrotehnika professorina, 1946–1963 elektroonikaprofessorina ja 1963. aastast plasmafüüsika professorina.
1967. aastal lahkus ta Rootsist. Esialgu viibis lühikest aega Nõukogude Liidus, sealt siirdus Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas California Ülikoolis San Diegos ja Lõuna-California Ülikoolis elektrotehnika osakonnas. 1988. aastal naasis Rootsi.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi on nimetatud asteroid. Tema auks annab Euroopa Füüsikaühing (EPS) alates 2000. aastast välja plasmafüüsika valdkonnas Hannes Alfvéni auhinda ja alates 2004. aastast Euroopa Geoteaduste Liit (EGU) planetoloogia valdkonnas Hannes Alfvéni medalit.
Isiklikku.
Ta valdas rootsi, inglise, saksa, prantsuse ja vene keelt, vähesel määral ka hiina ja hispaania keelt. Ta huvitus teadusajaloost, Idamaade filosoofiast ja religiooniteadusest.
Lovingi maakond

Lovingi maakond ("Loving County") on maakond USA-s Texase osariigi lääneosas.
Maakonna halduskeskus on Mentone (19 elanikku; 2010).
Maakonna pindala on 1753 km². Veepindala on 20 km².
Elanike arv on 2016. aasta seisuga 113. 2010. aasta USA rahvaloenduse kohaselt oli seal 82 elanikku ja 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 64 elanikku. Lovingi maakond on sellega Ameerika Ühendriikide kõige väiksema rahvaarvuga maakond. Asustustihedus on 0,06 in/km².
Maakonna läänepiir kulgeb paralleelselt Pecosi jõega. Põhjaosas piirneb maakond New Mexico osariigiga.
Ajalugu.
Maakond moodustati 26. veebruaril 1887 Tom Greeni maakonna osast. Maakond on saanud nime veisepidaja Oliver Lovingi (eluaastad 1812–1867) järgi. Maakond likvideeriti 1897. aastal ja loodi uuesti 1931. aastal, millega on see ainus Texase osariigi maakond, mis on loodud kaks korda.
1925. aastal avastati Lovingi maakonnast naftat.
Metspart

"Metspart" ("Vildanden") on Henrik Ibseni 1884. aastal valminud sümbolistlik näidend.
Culbersoni maakond

Culbersoni maakond ("Culberson County") on maakond USA-s Texase osariigi lääneosas.
Maakonna halduskeskus on Van Horn.
Maakonna pindala on 9876 km². Veepindala on 1 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 2398.