tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elisabeth Charlotte Motschmann

Elisabeth Charlotte Motschmann, sündinud Baronesse von Düsterlohe (13. oktoobril 1952 Lübeckis) on Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik.
Elulugu.
Motschmann lõpetas Hamburgis am Hochradi Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta teoloogiat, romanistikat ja pedagoogikat Hamburgi Ülikoolis ning Kieli Ülikoolis. 1975–1993 töötas ta vabakutselise ajakirjaniku ja publitsistina. Esmajärjekorras kirjutas ta pere- ja naispoliitika teemadel ning avaldas reportaaže arengumaadest. Seejuures oli ta 1986–1991 raadiojaama Norddeutscher Rundfunk (NDR) ja 1986–1993 Axel Springeri Kirjastuse vabakutseline kaastöötaja. Motschmann on abielus evangeelse teoloogi Jens Motschmanniga, neil on kolm last. 
Poliitikuna.
Partei.
Motschmannist sai CDU liige 1970. aastatel. Ta oli 1977–1987 muu hulgas CDU Steinburgi (Itzehoe) maakonna organisatsiooni juhatuse liige, naisliidu Frauen-Union Schleswig-Holsteini liidumaa organisatsiooni aseesimees ning CDU Schleswig-Holsteini liidumaa organisatsiooni juhatuse liige (1977–1981). 1990–2006 oli ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni aseesimees, 2006. aastal sai ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni komisjoni esimeheks. Alates 2012. aasta novembrist on ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni aseesimees. Alates 2012. aasta detsembrist on ta CDU Saksamaa föderaalse organisatsiooni juhatuse liige. 2013. aasta märtsis valiti ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni tippkandidaadiks 18. Saksamaa Liidupäeva valimistel ja valimisringkonna nr 54 kandidaadiks.
Parlamendi liige.
Motschmann oli 1991–1999 Bremeni Bürgerschafti (liidumaa parlamendi) liige ja Bürgerschafti CDU fraktsiooni aseesimees. 1999. aastal sai temast siseasjade, spordi ja kultuuri senaatori riiginõunik. 2003–2007 oli ta kultuuri senaatori riiginõunik. Motschmann oli CDU Bremeni liidumaa tippkandidaat 2013. aasta Liidupäeva valimistel; ta valiti CDU liidumaa nimekirjas 18. Saksamaa Liidupäeva koosseisu. Ta on Liidupäeva väliskomisjoni liige ja Liidupäeva CDU/CSU fraktsiooni Balti riikide raportöör.
Naispoliitika.
Palju aastaid seisis Motschmann vabatahtliku kohustuse võtmise eest, et kaasata rohkem naisi Saksamaa ettevõtete järelevalvenõukogudesse. 2011. aasta veebruaris andis ta teada, et pärast 10 aastat vabatahtlikku lähenemist pole ikka veel nähtavaid muudatusi toimunud ning ettevõtetes pole märgata arusaavat suhtumist sellesse, mistõttu kogu ettevõtmine tuleb luhtunuks tunnistada. Seetõttu toetab ta nüüd naiste kvoodi seadusega sätestamist eraettevõtete järelevalvenõukogudes. Alates 2009. aastast nõuab Motschmann, et ka naistel oleks võimalus osa võtta Schaffermahlzeitist, traditsioonilisest Bremeni söömaajast, kus kaptenite kõrval on esmajärjekorras esindatud ka Bremeni ettevõtete juhtivtöötajad ja nende külalised. 21. sajandil on naiste kõrvalejätmine sellistelt üritustelt anakronism.
Pakitu

Pakitu (ka "Pakito") oli küla Kadrina kihelkonnas. Tänapäeval on endise küla maad Kadrina valla Leikude küla territooriumil nagu ka endise Sorgi küla maad.
1945–1954 eksisteeris ka Pakitu-Sorgi külanõukogu, mis liideti Kadrina külanõukoguga.
Kotra

Kotra on jõgi Leedus ning Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Котра", vene keeles "Котра" (Kotra), leedu keeles aga "Katra".
Jõe pikkus on 109 km ja valgla on 2060 km². Jõe langus on 63 m ja lang on 0.2 m/km.
Kotra algab Leedust Alytuse maakonnast, voolates algul soode ja metsade vahel. Jõel on seal bifurkatsioon, väiksem haru voolab Ūla jõkke, suurem haru aga Valgevenemaale. Jõe hargnemine leidis aset XIX sajandil.
Valgevene territooriumil läbib Kotra Hrodna rajooni Hrodna oblastis. Seal suubub temasse paremalt ka Pyranka. Suurim asula selle jõe kaldal (Skidzieli linn) asub Valgevenes.
Rohuküla raudteejaam

Rohuküla raudteejaam oli raudteejaam Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohukülas, ligi 8 km kaugusel (7500 m) Haapsalu raudteejaamast.
Raudteejaam rajati seoses laiarööpmelise Keila–Haapsalu raudtee pikendamisega Vene Keisririigi Rohuküla sõjasadamasse (osa Tallinna mereväebaasist).
Ajalugu.
Mõnedel andmetel hakati raudteed Haapsalust pikendama Rohukülla 1913. aastal. On võimalik, see leidis aset siiski 1915. aastal seoses Rohuküla kui sõjasadama väljaehitamisega.
Plaani järgi pidi Rohuküla jaama rajatama raudteevõrk koos teedega sadamamuulidele, manööverdusplatsi, aga ka personali elamute, vaguniremondi-depoohoonete, tellistest vaksalihoone jms. 
Ulatuslike plaanide lõpuleviimise katkestas oktoobris 1917 taganevate Venemaa Ajutise Valitsuse vägede poolt sadamaehitiste hävitamine. Muu hulgas hävitati siis ka vaksalihoone.
Pärast Esimest maailmasõda ja Vabadussõda.
Aastatel 1920–1930 kasutati sadamat ja raudteed tsiviilotstarbel ning käigus oli Haapsalu–Rohuküla reisirong. Kaupa veeti 1920. aastate alguses Rohuküla teel samade rongidega, millega veeti reisijaid ja pagasit. 1923. aasta andmetel oli Rohuküla peatuses kaks raudteed (peatee ja kõrvaltee) koos kahe pöörangu ja jupi tupikupukiga lõppevat umbteed. Rohukülas oli ka puidust reisiplatvorm (0,80 x 71,6 m) ja selle ääres (Haapsalust tulles paremal pool) peatuskohahoone. 1925. aastal arvati Rohuküla raudteeharu peateeks. 
1933. aastal valmis raudtee servas uus madal perroon ning köetav sõrestiktarindis ja laudvoodriga vaksalihoone. Selles asus lisaks ooteruumile ka piletikassa. Samasugune lihtsa arhitektuuriga hoone ehitati samal ajal ka Lilleküla peatusse.
Kohalik elanik Evald Saar on meenutanud:
1939. aastal sõlmitud Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahelise vastastikuse abistamise pakti alusel anti Rohuküla jaam koos sadamaga NSV Liidu sõjaväebaasidele, seda tingimusel, et sadam ja selle juurdeveoteed jäävad vabaks üldisele kasutamisele. 
Pärast Teist maailmasõda.
Pärast sõda kasutati raudteed peamiselt sõjaväebaaside teenindamiseks ning Haapsalu linna piiril asuva jõusöödatehase ja küttekontori varustamiseks. 
Umbes kolm kilomeetrit enne sadamat rajati eraldi harutee, mis kulges Kiltsi lennubaasi tehnohoolduspataljoni territooriumile kütuse ja varustuse transpordiks. 
Seoses Rohuküla sadamasilla põlenguga pärast Teist maailmasõda vähenes sadamasse väljasõitnud rongide osakaal. Rohuküla sadamaharu suleti lõplikult ilmselt 1970. aastate algul ja kasutusse jäi seejärel üksnes sõjaväebaasini kulgenud teeosa. Viimased veod toimusid Rohuküla suunalisel raudteel tõenäoliselt 1993. aastal, kui sõjaväebaasist toimetati Haapsalu jaama äraviimiseks Venemaa sõjatehnikat.
Pärast võõrvägede lahkumist jäi raudtee seisma ja langes kiiresti metallivaraste rüüste objektiks. 1995. aasta lõpuks oli raudtee suures osas üles võetud ja teetamm võsastunud.
Veel 2012 oli alles väike lõik Haapsalu jaama ning endise teraviljakombinaadi vahel, kus hoiti ühte raudteemuuseumi auruvedurit. 
Praegu asub vanal raudteetammil Läänemaa Tervisetee.
David Katoatau

David Katoatau (sündinud 17. juulil 1984 Nonoutis) on Kiribati tõstja. Ta on esimene Kiribati sportlane, kes on võitnud Rahvaste Ühenduse mängudel medali.
Sportlaskarjäär.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel saavutas Katoatau kaalukategoorias kuni 85 kg 37 lõpetaja seas viimase koha. 2008. aasta olümpiamängude avatseremoonial Pekingis oli ta Kiribati lipukandja. Tõstmisvõistlustel saavutas ta kaalukategoorias kuni 85 kg eelviimase, 15. koha tulemusega 313 kg.
2010. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Delhis oli ta kaalukategoorias kuni 94 kg neljas.
2012. aasta suveolümpiamängudel avatseremoonial Londonis oli taas Kiribati lipukandja. Tõstmisvõistlustel saavutas ta kaalukategoorias kuni 94 kg 17. koha tulemusega 325 kg.
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Glasgow's võitis ta kaalukategoorias kuni 105 kg kuldmedali tulemusega 348 kg. See oli neil võistlustel Kiribati esimene kuldmedal ja ühtlasi esimene medal.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta kaalukategoorias kuni 105 kg 14. koha isikliku rekordiga 349 kg.
Tyler Oakley

Matthew Tyler Oakley (sündinud 22. märtsil 1989) on ameeriklasest YouTube'i sisulooja ning LGBT noorte eest võitleja, keskendudes geipoliitikale ja popkultuurile. 
Oakley hakkas videoid tegema 2007. aastal. Tema esimene video on 2019. aasta seisuga kogunud üle poole miljoni vaatamise YouTube'is. Oma esimese video laadis ta üles esimesel aastal Michigani riiklikus ülikoolis õppides. 2015. aasta aprilli seisuga oli ta kahe kanali (Tyler Oakley ja extratyler) peale kokku teinud üle 380 video, kogunud üle 396 miljoni vaatamise ning 7,3 miljoni tellija. Ta on ühiskanali 5AwesomeGays endine liige, kus ta rohkem kui kolm aastat igareedeseid videoid üles laadis. Teda nimetatakse üheks mõjuvõimsaimaks YouTube'i sisuloojaks. Ta esines 2014. aasta dokumentaalsarja "Frontline" uurivas reportaažis "Generation Like". 
Veebisait SocialBlade, mis koostab YouTube'i ja Instagrami kontode reitinguid, asetas Oakley YouTube'i kanali 2014. aasta novembri seisuga A-tasemele. Ta oli samal ajal tellijate järjestuses 87. kohal, videote vaatamise järjestuse 844. kohal ja SocialBlade'i edetabelis 242. kohal.
Endoteel

Endoteeliks (ladina keeles "endothelium") nimetatakse paljude selgroogsete loomade vere- ja lümfisoonte sisekesta ning südame sisepinda katvat ühekihilist endoteelirakkudest koosnevat lameepiteelikihti.
Endoteel katab arterite ja veenide seinu nii ajus, nahal, kopsudes, südames kui ka lihastes. 
Endoteel, koos sidekoelise basaalmembraaniga, on tuvastatud ka kapillaarides. Silmade sarvkesta üks kihtidest on "epithelium posterius corneae". 
Endoteeli ülesanneteks on angiogeneesi ja immuunsuse regulatsioon ning normaalse vere voolavuse tagamine. 
Endoteelirakud kontrollivad soonte toonust ja reguleerivad vere ringlust – sünteesides ja vabastades kokkutõmbeid ja relaksatsiooni modulleerivaid aineid nagu lämmastikoksiid, arahhidoonhappe metaboliidid, mitmed peptiidid (endoteliin, urotensiin, adrenomedulliin jt), adenosiin, reaktiivsed hapniku osakesed jne. 
Endoteel on esmane mehaaniline barjäär ja osaleb aktiivselt, olenevalt soone tüübist, metabolismis ja katabolismis. Endoteelirakud metaboliseerivad lipoproteiine jm. 
Endoteelirakud sünteesivad kõiki aluskile ("basal lamina") koostisse kuuluvaid valkusid ja tähtsamaid ensüüme. 
Leukotsüütide interaktsioonid epiteelikihiga võivad olla nii normaalsed kui ka ebanormaalsed füsioloogilised interaktsioonid. Normaalne endoteel takistab leukotsüütide (ka trombotsüütide ja monotsüütide) kinnitumist endoteelirakkudele. Interaktsioonid – kas ringlus, kuhjumine ja/või väljumine ringlusest ja sisenemine lähedal olevatesse kudedesse – püüavad tagada immuunvastuse nii haavade kui ka akuutse ja kroonilise põletiku korral. Endoteelirakud komplekteerivad ka tsütokiine. 
Inimestel.
Endoteel on inimkeha suurimaks endokriinelundiks. Südame sisepinda katvat epiteeli nimetatakse endokardiumiks.
Terminoloogia.
Termini välja töötajaks 1865. aastal peetakse Šveitsi anatoomi Wilhelm Hisi (1831–1904) (essee "Die Häute und Höhlen des Körpers").
Endoteel on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse "Terminologia Histologica".
Endoteeli düsfunktsionaalsus.
Endoteeli düsfunktsionaalsust võivad põhjustada nii mehaanilised, viiruslikud, keemilised, immunoloogilised kui ka toskiin-tingitud tegurid. Endoteeli düsfunktsionaalsust võivad põhjustada suitsetamine, kõrgvererõhktõbi, suhkurtõbi, endoteeli perekondlikud ehitusiseärasused, hüperhomotsüsteineemia, oxLDL, düslipideemiad, kestvalt väga kõrge kolesterooli tase, vanadus, östrogeenide häired, ksenobiootikumid jpm. 
Endoteeli düsfunktsionaalsusega seostatakse inimestel mitmeid haiguslikke seisundeid nagu mitmed südamehaigused, perifeersete veresoonte haigused, insult, kõrgvererõhktõbi, ateroskleroos, ka sepsis. 
Endoteelirakkude migratsiooniga seostatakse kasvajakolletes angiogeneesi teket. Kapillaaride ja suuremate veresoonte uussoonestumist peetakse oluliseks teguriks osade kasvajate arengul vähiks. Neovaskularisatsiooni keskseks kasvufaktoriks peetakse siin vere- ja lümfisoonte endoteeli kasvu ja diferentseerumist reguleerivat kasvufatorit VEGF.
Niidu-võrkliblikas

Niidu-võrkliblikas ("Melitaea athalia") on koerlibliklaste ("Nymphalidae") sugukonda kuuluv liblikas. Teda on leitud Lääne-Euroopast kuni Jaapanini. Kuulub Saksamaal ja Inglismaal ohustatud liikide hulka.
Łasosna

Łasosna või Lasosna on jõgi Poolas ja Valgevenes, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Ласосна", ka "Ласасянка" (Łasasianka, transkribeerituna Lasasjanka), poola keeles aga "Łosośna".
Jõe pikkus on 46 km ja valgla on 4680 km². Jõe lang on 1,1 m/km.
Łasosna algab Poolast, jõe pikkus Poola territooriumil on 23,9 kilomeetrit. Edasi voolab jõgi läbi Hrodna oblasti Hrodna rajooni. Seal suubub temasse ka Kamenka jõgi. Suurim asula selle jõe kaldal on Valgevenes jõe suudmes asuv Hrodna linn.
Koknese vürstiriik

Koknese vürstiriik oli 13. sajandi alguses eksisteerinud vürstiriik keskusega Koknese linnuses tänapäeva Lätis.
Tõenäoliselt Polotski vürstiriigist vasallsõltuvuses olnud suhteliselt väike (umbes 20 × 50 km suurune) ja mitte väga tiheda asustusega vürstiriik asus Daugava jõe paremal kaldal Riiast u 100 km ülesvoolu. Ta piirnes läänes Väina liivlaste ja lõunas seelide asualaga, põhjas ja idas Jersika vürstiriigiga. Koknese ülemklass, kus domineeriva osa moodustasid venelased, oli õigeusklik ja vürstiriigis asus ka üks varasemaid kirikuid Baltimaadel. Lihtrahvas, peamiselt latgalid ja seelid, ilmselt veel ristiusustatud ei olnud. Samas on avaldatud arvamust, et venelaste (Henriku Liivimaa kroonikas "rutheni") all võidi tol ajal etnilise grupi asemel mõelda üldiselt kõiki õigeusklikke.
Koknese vürstiriigi rajamise aeg pole teada, seda on esmamainitud Henriku Liivimaa kroonikas seoses 1205. aasta sündmustega, mil Väina liivlaste vastasel sõjakäigul olnud Riia piiskopi Alberti ristisõdijad hävitasid Koknese naabruses asunud Aizkraukle linnuse ja Koknese valitseja Vjatško sõitis nende juurde ning sõlmis rahu. 1207. aastal käis Vjatško Riias ja leppis Albertiga kokku, et piiskop abistab teda leedulaste kallaletungide tõrjumisel ja vürst annab talle vastutasuks poole oma valdustest ja Koknese linnusest. Täitma seda lepet siiski kohe ei hakatud.
Kuna Vjatško olevat Lielvārde foogti Danieli inimesi tülitanud, siis hõivas too oma kaaskonnaga 1208. aastal üllatusrünnakuga Koknese linnuse, vangistas vürsti ja röövis ta vara. Toimunust kuulnud Albert käskis Vjatško vabastada ja vara tagastada, kutsus ta Riiga ja andis hüvitiseks kalleid kinke. Samas saatis ta vastavalt varasemale kokkuleppele Koknesesse 20 sakslasest sõjameest ja müürseppa sealset linnust leedulaste vastu kindlustama. Kui Vjatško Riias viibides teada sai, et ristisõdijad on Liivimaalt lahkumas, andis ta peagi käsu tema juures viibinud sakslaste tapmiseks ja palus Polotski vürsti Vladimirit, et see ristisõdijate äraolekut kasutades Riia vallutaks. Koknese sakslastest pääses aga kolm põgenema, kes viisid sõna juhtunust Daugavgrīvasse, kus piiskop koos ristisõdijatega alles lahkumiseks soodsat tuult oli ootamas. Nüüd kogus Albert sõjaks valmistudes kokku väe ristisõdijatest ja teistest Liivimaa sakslastest ning liivlastest. Sellest teada saanud Koknese venelastest ülikud otsustasid kättemaksuretke kartuses oma riigi ja Koknese linnuse maha jätta, süüdates selle põlema ja lahkudes Venemaale. Kokneses elanud latgalid ja seelid põgenesid samuti metsadesse varjule ja piirkond läks Riia piiskopi ning Mõõgavendade ordu valdusse. Kõik varasemad elanikud ilmselt siiski ei lahkunud, sest 1225. aastal mainitakse taas seal elanud venelasi, latgaleid ja seele.
Svisłači jõgi

Svisłač ehk Svislatš on jõgi Poolas ja Valgevenes, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Свіслач", vene keeles "Свислочь" (Svislotš) ja poola keeles "Świsłocz".
Jõe pikkus on 137 km ja valgla on 1750 km². Jõe langus on 82,2 m ja lang on 0,6 m/km.
Svisłači jõgi algab Valgevene Svisłači rajoonis Svisłači linna lähedalt. Ülemjooksul on jõesäng maaparandustöödega kraavitatud. Mõnda aega voolab Svisłač Poola-Valgevene piiril, seal suubub temasse paremalt Bierastavičanka. Kui Svisłač taas Valgevene territooriumile jõuab ja Bierastavica rajooni läbib, järgneb lõik, kus jõe säng on 30,6 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Sellel lõigul suubuvad Svisłačisse vasakult Nietupa ja Indurka. Alamjooksul suubub Svisłačisse vasakult veel Łašanka, jõgi läbib seal Hrodna rajooni.
Valgevene territooriumil läbib Svisłač Hrodna oblasti. Suuremad asulad jõe kaldal on Svisłači linn jõe ülemjooksul ja Svisłači asula jõe suudmes.
Czarna Hańcza

Czarna Hańcza on jõgi Poolas ja Valgevenes, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Чорная Ганча" (Čornaja Hanča, transkribeerituna Tšornaja Gantša), leedu keeles aga "Juodoji Ančia". Jõe nimetus pärineb ilmselt jatvingi keelest.
Jõe pikkus on 145 km ja valgla on 1916 km². Jõe langus on 174 m ja lang on 1,2 m/km.
Czarna Hańcza jõgi algab Poolast Balti moreenikõrgustike vööndist, läbides ülemjooksul Hańcza ja Wigry järve. Seejärel läbib jõgi Augustowi ürgmetsa. Keskjooksul ja alamjooksul on Czarna Hańcza sängi kasutatud Augustowi kanali rajamisel. Poola territooriumil on jõe pikkus 110 kilomeetrit, Valgevene territooriumil 35 kilomeetrit, aga suuremad lisajõed suubuvad Czarna Hańcza jõkke just seal.
Valgevene territooriumil läbib Czarna Hańcza jõgi Hrodna oblasti Hrodna rajooni, suubudes Nemunase jõkke Leedu piiri ääres. Suuremaks asulaks jõe kaldal on Suwałki linn jõe ülemjooksul.
Barsbütteli vald

Barsbütteli vald on vald Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Stormarni kreisis Hamburgist idas.
Valda kuuluvad järgmised asulad: Barsbüttel, Willinghusen, Stemwarde ja Stellau.
Esmamainitud 1228. aastal.
Katson sineen taivaan

"Katson sineen taivaan" on Katri Helena esitatud laul. See on ka tema samanimelisel albumil. Muusika autor on Matti Siitonen ja sõnad on kirjutanud Vexi Salmi.
See laul esindas Soomet 1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja sai seal 14. koha, saades kokku 38 punkti.
Tolle aja Soome ajakirjanduses võrreldi seda lugu paar aastat varem Eurovisiooni lauluvõistluse võitnud looga "L'oiseau et l'enfant", mille Katri Helena oli plaadistanud soome keeles täpse tõlkenimega "Lintu ja lapsi" ("Lind ja laps"). Teisest küljest kuuldus selles "tavalist soomepärast sentimentaalsust" ja "soomemeelset lõpupaisutust". Religioossusele ja hümnilikkusele viidati ka laulu palvetamist meenutavates sõnades. Kristliku sümboolika kõrval on laulus ka isamaalikke assotsiatsioone siniste värvidega.
Elektroülitundlikkus

Elektritundlikkuseks ehk elektriallergiaks ehk elektromagnetiliseks ülitundlikkuseks (inglise k "electromagnetic hypersensitivity"; lüh EHS) nimetatakse osadel inimestel esinevat kompleksset sündroomi, mida põhjustavad kokkupuuted ja viibimine elektromagnetilist kiirgust kiirgavate seadmete (allikad) lähedal.
Tänapäeval ei ole see laialt tunnustatud ega aktsepteeritud sündroom ega meditsiiniline diagnoos. Paljud arstid ei pruugi osata kirjeldatud sündroomiga inimesi diagnoosida ja ravida, mõni arst võib nende sümptomite põhjal hüpohondriat kahtlustada.
Elektritundlikkuse mehhanisme ei osata tänapäeval kirjeldada, kuna sündroomi arvatakse esinevat väiksel osal (kuni 5%) inimestel. Ei osata püstitada ka õigeid uuringukriteeriume, kuna osadel patsientidel esinevad sümptomid just tugevama elektriväljaga alast eemaldunult.
Lisaks vajaksid uurimist ka EMF-sündroomi põhjustada võivad allikad: patsientidel seostatakse elektriülitundlikkust nii videomaki, arvuti, mobiiltelefoni, elektriäratuskella, raadio, mikrolaineahju, teleri, aga ka mobiilsidemastide ja kõrgepingeliinide läheduses jpm viibimisega.
Austrias (Ärztekammer) anti värsketele uuringutele tuginevalt 3. märtsist 2012 välja juhised Austria arstidele EMF-sündroomi diagnoosiks ja teraapiaks. Nendes juhistes soovitatakse sündroomi rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis kodeerida koodiga "Z58.4. Kiirguse toime".
Elektriülitundlikkuse sümptomid võivad olla dermatoloogilised (punetav, surisev ja põletav tunne nahal), aga ka närvinõrkusega seotud (väsimus, keskendumisraskused, peapööritus, peavalud, iiveldus, südame pekslemine, seedehäired, kumin kõrvades ja raskused magamajäämisel).
Pole selge, kas sündroomiga seostatakse ka immunoloogilist tundlikkust.
Pahkla raketibaas

Pahkla raketibaas oli Eesti NSV territooriumil paiknenud NSV Liidu õhukaitseväegede 6. üksiku punalipulise õhukaitsearmee 14. õhukaitsediviisi 94. õhutõrjebrigaadi õhutõrje raketibaas, Kohila vallas Pahkla küla lähedal.
Raketibaas rajati Pahklasse 1973. aastal ning asus umbes 195 hektari suurusel alal. Baasis oli 2. divisjonigrupi juhtkond (s/o 56178), neli juhtimiskeskust, igaühe ümber kolm stardiseadeldist nelja S–200 tüüpi seniitraketikompleksi stardipaigaga ja kahe radarijaamaga (1 ja 5. seniitraketidivisjonid ()). Pahklas oli baasi tehniline rühm ja raketihoidla, tehniline divisjon asus Raudalus.
Territooriumil asusid betoonangaarid rakettide peitmiseks, komandopunkt varjenditega, kasarmud sõduritele ja viiekorruseline elumaja ohvitseridele ja nende naistele.
Tänapäeval kuulub territoorium Kaitseliidu Rapla malevale.
Antanas Barčas

Antanas Barčas (13. juuni 1928 Paskynai, Jurbarkase vald, tänapäeval Jurbarkase rajoon – 15. september 1990 Kaunas) oli leedu näitleja.
Antanas Barčas saadeti 1951. aastal nõukogudevastases tegevuses süüdistatuna Siberisse vangilaagrisse. Vabanes ja pöördus Leedusse tagasi 1956. aastal. 1957. aastal lõpetas ta Kaunase Juozas Gruodise nimelise Konservatooriumi. Aastatel 1957–1959 oli ta Kaunase Muusikateatri näitleja, aastast 1959 Kaunase Draamateatri näitleja.
Kinos debüteeris Antanas Barčas 1965. aastal. Ühtekokku mängis ta ligi kolmekümnes filmis. Tallinnfilmi filmides mängis Antanas Barčas "Tuulises rannas" Matis Tihu rolli, "Verekivis" Johann von Uexkülli rolli ja "Ukuarus" Keldriaugu peremehe Karla rolli.
Alfred Keerd

 
Alfred Eugen Leopold Keerd (perenimi kuni 22. veebruarini 1936 Kerdt; 16. märts (vkj)/ 29. märts 1915 Tallinn – 29. juuli 2014) oli eesti tennisist ja treener.
Ta oli arst Alfred Keerdi poeg.
Ta lõpetas 1933. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas (ei lõpetanud). Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Põhjalasse.
Spordialadest harrastas ta algul suusatamist sellisel tasemel, et võitis üliõpilaste meistrivõistlused. Tema tennisekarjäär algas 1930. aastatel ja kestis aastani 1941. Aastatel 1937–1941 oli tema treener Kristjan Lasn. Ta tuli aastatel 1930 ja 1940 (mõlemal korral paaris Kristjan Lasnaga) meespaarismängus Eesti meistriks ning 1940. aastal sai üksikmängus hõbemedali. II Eesti Mängudel (1939. aastal) kuulus ta võidukasse Tallinna võistkonda.
Läks 1941. aastal järelümbeasumise käigus Saksamaale.
Aastatel 1941–1944 võttis ta Saksa sõjaväkke mobiliseerituna osa Teisest maailmasõjast ja varjas end aastatel 1945–1956 metsavennana Eestis.
Aastatel 1957–2000 töötas ta Tallinna Mererajooni Laste ja Noorte Spordikoolis tennisetreenerina. Lisaks tuli ta alates 1961. aastast palju kordi Eesti NSV veteranide tennisemeistriks.
Isiklikku.
Ta oli teist korda abielus, 1958. aastast lauatennisemängija ja sporditegelase Tamara Keerdiga.
Zelvianka

Zelvianka või Zelvjanka on jõgi Valgevenes Hrodna ja Bresti oblastis, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Зэльвянка", vene keeles samuti "Зельвянка".
Jõe pikkus on 170 km ja valgla on 1940 km². Jõe lang on 0,4 m/km.
Zelvjanka jõgi algab Valgevenest Svisłači rajoonist, selle territooriumil on jõe sängi 16 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Algul voolab jõgi ida suunas, voolates läbi Vaŭkavyski rajooni ja Bresti oblasti Pružany rajooni. Viimase territooriumil on jõel Papiernia veehoidla ja hüdroelektrijaam. Pärast seda, kui Zelviankasse suubub jõe suurim lisajõgi Ružanka, pöörab Zelvianka põhja suunas, voolates Słonimi rajooni läänepiiril ja läbides Zelva rajooni. Zelva rajoonis Zelva alevi juures on jõel Zelva paisjärv koos väikese hüdroelektrijaamaga. Zelvast allavoolu on jõesäng 28,2 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Edasi läbib jõgi Masty rajooni, voolates selle territooriumil loodesse. Jõgi suubub Nemunase jõkke Masty linna territooriumil.
Suuremad asulad jõe kaldal on Zelva alev jõe keskjooksul ja Masty linn jõe suudmes.
Strača

Strača ehk Stratša on jõgi Valgevenes, Nerise parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles ja vene keeles on jõe nimi "Страча".
Jõe pikkus on 59 km ja valgla suurus on 1140 km². Jõe langus on 55 m ja lang on ligikaudu 1 m/km.
Strača jõgi algab Valgevene Pastavy rajooni Małyja Švakšty järvest ning läbib seejärel Miadziełi rajooni. Astravieci ja Miadziełi rajooni vahel läbib jõgi Bałduki järvistu. Jõgi suubub Nerisesse Astravieci rajooni territooriumil.
Valgevene territooriumil läbib Strača Viciebski, Minski ja Hrodna oblastit. Suuremad asulad jõe kaldal on Svisłači linn jõe ülemjooksul ja Svisłači asula jõe suudmes.
2. veebruaril 1944 toimus jõe kallastel Strača lahing Armia Krajowa ja Nõukogude Liidu eest võidelnud partisanide vahel.
Johannes Kappeli tänav

Johannes Kappeli tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis. Johannes Kappeli tänav algab Tartu maanteelt ja lõpeb Jüri Vilmsi tänaval. Tänav on edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 235 meetri pikkune.
Tänava nimi ja ajalugu.
Varem moodustas praegune Johannes Kappeli tänav osa 1883. aastal rajatud Riesenkampfi tänavast (Narva maanteest kuni Tartu maanteeni), mis 17. jaanuaril 1923 sai nimeks Jüri Vilmsi tänav. 
Omaette tänavaks (Juhan Kunderi tänava ristmikust Tartu maanteeni) sai Johannes Kappeli tänav 22. jaanuaril 1936. Tänavale pandi nimi helilooja Johannes Kappeli mälestuseks.
Łoša jõgi

Łoša või Loša on jõgi Valgevenes, Ašmianka jõe vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Лоша".
Jõe pikkus on 55 km ja valgla on 455 km². Jõe lang on 1,34 m/km.
Łoša jõgi algab Valgevenest Hrodna oblastist Astravieci rajoonist, voolates üksnes selle rajooni territooriumil. Suurim asula selle jõe kaldal on Astravieci linn, teine tähtsam asula jõe kaldal on Hierviaty.
Ašmianka

Ašmianka (ka Ašmjanka) on jõgi Valgevenes, Nerise vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Ашмянка", vene keeles "Ошмянка" (Ošmjanka).
Jõe pikkus on 105 km ja valgla on 1490 km². Jõe lang on 0,8 m/km.
Ašmianka jõgi algab Valgevenest Ašmiany rajoonist Ašmiany kõrgustikult. Ülemjooksul on jõesäng 6.3 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega kraavitatud. Ašmiany linnas voolab Ašmiankasse suurim parempoolne lisajõgi Haružanka. Edasi pöörab jõgi põhja poole ja läbib Smarhońi rajooni. Alamjooksul voolab jõgi Astravieci rajooni territooriumil, seal voolab temasse ka suurim vasakpoolne lisajõgi Łoša.
Valgevene territooriumil läbib Ašmianka Hrodna oblastit. Suurim asula jõe kaldal on Ašmiany linn.
Öölase tänav

Öölase tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Öölase tänav on Sompa teelt algav umbes 140 meetrit pikk lääneloode-idakirde suunaline umbtänav. 
Öölase tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Tänav on saanud nime liblikaliste sugukonna öölaste järgi.
Öölase tänav on rajatud endise Lepiku küla Andrekse ja Kase talu maadele.
Madis Ojamaa

Madis Ojamaa (30. märts 1937 Tallinn – 19. august 1987 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Madis Ojamaa lõpetas Tallinna Kultuurhariduskooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1.lend). 1968. aastal lõpetas ta Moskvas A. V. Lunatšarski nimelise Riikliku Teatrikunsti Instituudi (GITIS) lavastajana. 
Aastatel 1961–1963 töötas ta inspitsiendina Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris. 1969–1970 ja 1974–1975 oli ta Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri lavastaja. 1971–1973 töötas Madis Ojamaa Tallinnfilmi ja 1976. aastast Eesti Reklaamfilmi režissöörina. 
Madis Ojamaa oli filmi "Verekivi" (1972) režissöör, see oli tema ainus mängufilm. Ta oli ka kontsertfilmi "Uksed" režissöör.
Ta mõtles välja tegelaskuju Elisabeth Jõhvi ja koostas tolle tekstid. 
Isiklikku.
Näitleja, teatritegelane, näidendite kirjastaja ja raamatukaupmees Taavet Mutsu oli Madis Ojamaa emapoolne vanaisa. Eesti Reklaamfilmi rajaja Peedu Ojamaa oli Madis Ojamaa vend.
Lebiada

Lebiada on jõgi Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Лебяда", ka "Лябёдка".
Jõe pikkus on 67 km ja valgla on 791 km². Jõe lang on 0.7 m/km.
Lebiada algab Valgevenest Ščučyni rajoonist. Ülemjooksul on jõesängi mitmes kohas maaparandustööde käigus õgvendatud, kokku on seda tehtud 20.4 kilomeetri ulatuses. Ščučyni rajoonis voolab jõkke ka suurim lisajõgi Žałudzianka. Alamjooksul läbib Lebiada Masty rajooni, jäädes kõikjal Hrodna oblasti piiridesse.
Koknese muinaslinnus

Koknese muinaslinnus oli kuni 13. sajandini tänapäeva Läti Koknese asula territooriumil asunud linnus. Ta paiknes künkal Daugava paremal kaldal Pērse jõe suubumiskohal.
1961.–1966. aastal linnamäel läbi viidud arheoloogilistel väljakaevamistel tuvastati, et see oli asustatud alates esimese aastatuhande algusest. 11.–13. sajandil asus seal pinnasest ja puidust ehitatud tugevate kaitseseintega linnus (pealinnus 0,2 ha, eeslinnus 0,4 ha) koos paljude elu- ja majapidamishoonetega. Kõrvale tekkis samal ajal 3,6 ha suurune asula. 13. sajandi alguses oli linnus Koknese vürstiriigi keskuseks. Seoses Riia piiskopiga tekkinud konfliktiga otsustas vürst Vjatško 1208. aastal linnuse maha põletada ja Venemaale põgeneda. 1209. aastal alustati selle asemele piiskopilinnuse rajamist.
Kollane tänav

Kollane tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua asumis. Kollane tänav algab Rudolf Tobiase tänavalt ja lõpeb Jaan Poska tänaval. Kollane tänav on lääneloode-idakagusuunaline ja 249 meetri pikkune.
Tänava nimed ja ajalugu.
Tänav kandis algul Vanausuliste Kalmistule viiva tee nime. Selle kalmistu jaoks eraldas linn suurema maa-ala, mis aga hiljem kohtu teel tagasi võeti, sest see jäi elamurajoonide keskele ja oli suures osas kalmistuna kasutamata. Kalmistuna kasutatud osa koos ümbritseva maa-alaga (Laulupeo tänav 26) jäeti Vene Kaupmeeste Seltsi kätte. Praeguse nime sai Kollane tänav (saksa keeles "Gelbe Strasse", vene keeles "Желтая улица") 1882. aastal. Tänava nimi tulenes selle ääres asunud kollaseks värvitud puitkasarmust (Gelbe Kaserne), mis hävis tules 1870. aastal.
Moŭčadź

Moŭčadź või Movtšadz on jõgi Valgevenes Hrodna ja Bresti oblastis, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Моўчадзь", ka "Моўчадка" või "Маўчадка" (Moŭčadka või Maŭčadka, transkribeerituna Movtšadka või Mavtšadka), vene keeles aga "Молчадь" (Moltšad).
Jõe pikkus on 98 km ja valgla on 1140 km². Jõe langus on 56 meetrit ja lang on 0,9 m/km.
Moŭčadźi jõgi algab Valgevene Bresti oblasti Baranavičy rajoonist. Seejärel läbib jõgi Hrodna oblasti Dziatłava rajooni ning Lida rajooni. Dziatłava rajoonis on jõel Hiezhały veehoidla ja hüdroelektrijaam ning Navasiolki hüdroelektrijaam. Ka kõik suuremad lisajõed suubuvad Moŭčadźi jõkke just Dziatłava rajoonis.
Suurimaks asulaks jõe kaldal on Navajelnia alev jõe keskjooksul, mille juures asub sanatooriumitega kuurortpiirkond.
Arukaskede puiestee

Arukaskede puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis. Arukaskede puiestee algab Kaskede puiesteelt ja lõpeb Paplite puiesteel. Arukaskede puiestee on enam-vähem edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 125 meetri pikkune.
Arukaskede puiestee sai nime 4. septembril 1970.
Sookaskede puiestee

Sookaskede puiestee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Laagri asumis. Sookaskede puiestee algab Kaskede puiesteelt ja lõpeb Paplite puiesteel. Sookaskede puiestee on edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 125 meetri pikkune.
Sookaskede puiestee sai nime 4. septembril 1970.
PubMed Central

PubMed Central (lüh PMC) on 2000. aasta veebruaris loodud veebipõhine vaba juurdepääsuga andmebaas, kuhu postitatakse ja kus arhiveeritakse bioteaduste ja biomeditsiini valdkonna ajakirjades avaldatud artikleid.
PubMed Centrali arendajaks ja haldajaks on National Center for Biotechnology Information.
PubMed Central on Riikliku Meditsiiniraamatukogu (United States National Library of Medicine) (NLM) osa, mis on Riikliku Tervishoiu Instituudi (National Institutes of Health) allorganisatsioon. 
PubMed Centrali ülesanneteks on lisaks avaldatud info kogumisele ja kättesaadavaks muutmisele ka info säilitamine. 
PMC-s on arhiveeritud üle 3,1 miljoni artikli.
PubMed Central kasutab artiklite jaoks kolme liiki viitenumbreid: PMCID, NIHMSID ja PMID.
Alesti järv

Alesti järv (kõnekeeles ka "Pahkla karjäär") asub Raplamaal Kohila vallas Angerja külas. Järv on seotud Angerja ojaga.
Järve põhjakaldal on liivarand ning lõunakaldal puhkebaas.
Alfred Keerd (arst)

 
Alfred Keerd (1935. aastani "Alfred Kerdt"; 25. juuni 1885 Tartu – 19. märts 1959 Hannover, Saksamaa) oli eesti arst.
Isiklikku.
Isa kaupmees August Keerd, ema Emilie, neiuna Bach. Stud. jur. 06-II, hiljem stud. med. Lõpetas ülikooli 13-I. Korp! Fraternitas Estica asutamisel registreerimisdokumentide üks allakirjutanutest, kuid ei jäänud liikmeks.
Oli Tartus Sisekliiniku assistent 1913-1914, alates 1914. aastast vaeste ja vabrikute arst Tallinnas. Vabadussõja aegu oli arstiks Tallinna sõjaväe haiglas kuni 1921. aastani. 1939. aastal oli Alfred Keerd Arstide Koja liikmena arst Pirital.
Abikaasad: Margareta Kolk, lahutatud 1918. aastal; Marta Ziehr
Tennisist ja treener Alfred Keerd oli tema poeg.
Kiritse

Kiritse (ka Korista, Kiritze, Кирице ja Kervit) on tänapäevase Lääne–Nigula valla territooriumil asunud küla. Küla alad kuuluvad koos mitme ümbritseva endise asula aladega Vanaküla küla koosseisu.
Ajalooliselt kuulus küla Nõva mõisale ning kuulus 1920.–1930. aastatel Nõva valda. Ühtlasi asus küla ka tollase Läänemaa ja Harjumaa piiril.
1959. aastal elas külas kaks elanikku ja 1970. aastal vaid üks. Neil aastatel kuulus küla Tuksi külanõukogu koosseisu.
Vööla

Vööla (rootsi ja saksa keeles Bysholm) on Läänemaal Noarootsi poolsaarel asunud küla.
Ligikaudu 670 aastat tagasi asus Vööla küla koos Hara külaga eraldi saarel. Saar kuulus kaua tagamaana eri mõisatele, kuni sellele 1775 ehitati oma häärber. Kui Hara küla asustasid eestlased, siis Vööla külas elasid eestirootslased.
Noarootsi kihelkonnas asus 1783. aastal Uugla mõisast eraldatud Vööla mõis.
Küla kohta kasutati aastal 1922 nime "Võõla", rootsi keeles aga "Lill-Harga". Eestikeelse nime päritolu on teadmata, Carl Russwurm esitab aastal 1855 nimekujud "Wöle, Wöla, Wola" ja vasteks sõna "voolas : voola", mis tähendasid veekeerist, voolu. Nimi võib olla olnud ka kaheosaline, kus liigisõna laid on lühenenud la-ks. Rootsikeelne nimi "Bysholm" tähendab külasaart. Küla ja mõis on saanud nime asukohaks oleva laiu järgi, mis XIX sajandi II pooleks kasvas Noarootsiga kokku. Veel Russwurmi ajal eraldasid kitsad väinad saart Paslepast, Kudanist ja Harast.
1959. aastal elas tollasesse Pürksi külanõukogusse kuulunud külas 24 elanikku ning 1970. aastal 16 elanikku. 1970. aastatel liideti Vööla küla Hara külaga.
Norrby (Noarootsi)

Norrby ("`norbi", rootsi "`norbü", kohalikus pruugis "Norrbi") on tänapäevase Lääne-Nigula valla territooriumil asunud küla. Eesti maareformi ajal 1920. aastatel Riguldi mõisa maadest loodud Norrby (rootsi keeles "põhjaküla") asundusküla asus mõisast üle tee, mõisa ja mere vahel.
1959. aastal elas külas 16 elanikku ning 1970. aastal kuus elanikku. Neil aastatel kuulus küla Tuksi külanõukogu koosseisu. Küla alad läksid 1977. aastal Riguldi küla koosseisu.
Söderby (Noarootsi)

Söderby ("sööderbi", rootsi "sö́ödär`büü", kohalikus pruugis "Sedurbi") on tänapäevase Lääne-Nigula valla territooriumil asunud küla. Eesti maareformi ajal 1920. aastatel Riguldi mõisa maadest loodud Söderby (rootsi keeles "lõunaküla") asundusküla asus mõisa lähedal, mõisast kagus.
1959. aastal elas külas 75 elanikku ning 1970. aastal 25 elanikku. Neil aastatel kuulus küla Tuksi külanõukogu koosseisu. Küla alad läksid 1977. aastal Riguldi küla koosseisu.
Arteriool

Arterioolid (ladina keeles ainsus "arteriola"; mitmus "arteriolae") on mikrovereringe väikesed arterid, mis algavad arteritest ja lähevad üle kapillaaridesse. 
Arterioolide areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. 
Arterioolide sein koosneb kolmest kihist: väliskihist ehk adventiitiast, keskkihist ehk meediast ja sisekihist ehk intimast.
Vererõhk arterioolide kapillaaripoolses otsas on inimestel umbes 35 mmHg.
Arteriool on kantud kehtivasse rahvusvahelisse inimese anatoomia standardisse "Terminologia Anatomica" ning inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse "Terminologia Histologica".
Inimestel seostatakse arterioolidega arterioolikõvastumustõbe ehk arterioloskleroosi. 
Arterioolide seinte kokkutõmmete "mõjutamine" on sihtmärklauaks teatud antihüpertensiivsetele ravimitele nagu nifedipiin (ravimi geneeriline nimetus).
Arterioloskleroos

 
Arterioloskleroosiks ehk arterioolikõvastumustõveks (ladina keeles "arteriolosclerosis") on osadel inimestel esineda võiv südame-veresoonkonna haiguse vorm, mida iseloomustavad arterioolide ja väiksemate arterite sooneseina sidekoestumine ja sisekesta paksenemine ilma olulise rasvaineladestumiseta.
Eristatakse hüpertensiivset ja hüperplastilist arterioloskleroosi.
Arterioloskleroosi täpset tekkemehhanismi seni ei tunta.
Eevart Arrak

Eevart Arrak (8. märts 1936 Mõrgi – 27. juuli 2014) oli eesti maalikunstnik.
Ta sündis Võrumaal Mõrgi külas metsavahi kolmelapselises peres. Üldhariduse omandas ta Võrus ja Tartus. Kunstihariduse omandas ta aastatel 1960–1967 oma venna Erich Arraku ja tema abikaasa Melanie Arraku Veeriku tänavas asunud vabaateljees; koos Piibe Arraku (neiuna Müürsep), Aksel Eisti, Jüri Marrani ja Lembit Lepaga.
Tema töömehepõli algas tisleri ja pagari ametis. Ta on töötanud kinos "Komsomol", teeninduskombinaadis "Edu", Tartu Kammivabrikus ja Konservitehases. Lisaks töötas ta Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis, olles seotud koguteose "Eesti NSV floora" illustratsioonidega. Viimane töökoht oli tal aastani 2003 Tartu Kutsehariduskeskuses Põllu tänavas.
Näitustel hakkas ta esinema aastast 1964. Ta viljeles kõiki žanre, kuid hiljem pühendus ta maastikumaalile. Tal kujunes oma stiil, kasutades impressionismi, abstraktsionismi ja ekspressionismi saavutusi. Tema kõige säravamad maalid valmisid peale tema 70. eluaastat. Ta oli aastast 2000 Tartu Kunstnike Liidu liige. Tema suuremad isikunäitused olid aastatel 2006 ja 2011 Tartu Kunstimajas ja aastal 2007 Tallinnas Draakoni galeriis.
Isiklikku.
Ta oli abielus kunstnik Piibe Arrakuga, nende peres on üles kasvanud poeg Andres Arrak ja kaks tütart, tütar Katrin on samuti kunstnik. Tema vend Erich Arrak ja vennanaine Melanie Arrak olid samuti kunstnikud.
Meeleolu ja keskkond

Meeleolu ja keskkond (inglise keeles "set and setting") avab konteksti psühhoaktiivsete ainete ja eriti psühhedeelikumide tarvitamise kogemuse kohta: see hõlmab inimese meeleolu enne tarvitamist ja keskkonda tarvitamise ajal. Need on eriti olulised psühhedeelsete ja hallutsinogeensete kogemuste korral. Selle termini autor on Norman Zinberg ja seda hakkasid laialt kasutama teadlased, kes uurivad psühhedeelsete ainete kasutamist psühhoteraapias.
"Meeleolu" on selline inimese vaimne seisund nagu tuju, mõtted või ootused, mis kõik mõjutavad tarvitamise kogemust. "Keskkond" on nii füüsiline kui ka sotsiaalne keskkond ehk käsitleb seda, kus ja kellega tarvitatakse. Sotsiaalsed tugigrupid on osutunud eriti oluliseks osaks psühhedeelse kogemuse kujunemisel. Nad oskavad kontrollida ja juhendada psühhedeelse kogemuse suunda, nii teadvuslikku kui ka alateadvuslikku. Stress, hirm või ka vastumeelne keskkond võivad viia ebameeldiva kogemuseni. Kuid vastupidi: lõõgastunud, uudishimulik ja avatud inimene soojas, mugavas ja turvalises keskkonnas, kogeb märksa tõenäolisemalt meeldivat psühhedeelset kogemust.
Timothy Leary tegi 1966. aastal sarja eksperimente dimetüültrüptamiiniga (DMT) kontrollitud tingimustes (meeleolu ja keskkond). Eesmärgiks oli uurida, kas DMT, mida tol ajal peeti vägivalda tekitavaks narkootikumiks, võib tekitada meeldiva kogemuse toetava meeleolu ja keskkonna korral. Selgus, et võib küll.
Väike-Rõsna tsässon

Väike-Rõsna tsässon on Anna tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Väike-Rõsna külas Setomaa vallas. Nimipühaku päev on 7. augustil (Juliuse ehk vana kalendri järgi 25. juulil).
Tsässon asub kunagisel Väike-Rõsna kalmistul ja on tõenäoliselt ehitatud 18. või 19. sajandil. Seda on ehitatud ümber 1990. aastatel.
Vladimir Antjufejev

Vladimir Antjufejev (vene keeles "Владимир Юрьевич Антюфеев"; sündinud 19. veebruaril 1951 Novosibirskis), tuntud ka kui Vladimir Aleksandrov ("Владимир Александров" ja Vadim Ševtsov ("Вадим Шевцов"), on endine Nõukogude Liidu OMONi major.
Aastatel 1990–1991 oli ta Riia OMONi komandör. 1991. aastal oli ta üks Läti riigipöördekatse korraldajaid.
Aastatel 1992–2011 oli ta Vadim Ševtsovi nime all Transnistria Riikliku julgeolekukomitee eesotsas.
Aastatel 2012–2014 oli ta Moskvas ning tegeles enda sõnul Lõuna-Osseetia, Abhaasia ja Krimmi julgeolekuprobleemidega.
2014. aasta Donbassi sõja ajal juulis sai temast ühenduse Donetski Rahvavabariigi "peaministri asetäitja". 28. juulil teatas ta, et tema otsene ülemus, "peaminister" Aleksander Borodai, on läinud Moskvasse ning temast endast on saanud ühenduse juht. Ta oli ühenduse Donetski Rahvavabariik peaministri kohusetäitja 29. juulist kuni 3. augustini.
OS X Yosemite

OS X Yosemite (10.10) on 2014. aasta suvel Apple'i avalikustatud operatsioonisüsteemi Mac OS X väljaanne.
OS X Yosemitel on uus disain, mis erineb vanematest OS X-i versioonidest.
OS X Yosemitet tutvustati 2. juunil 2014 ning tehti avalikuks arendajatele. 24. juulist kuni ametliku avaldamiseni oli soovijatel võimalik registreeruda beetaversiooni testijaks.
OS X Yosemite on OS X Mavericksi järglane, sellest järgmine versioon on OS X El Capitan.
Tõnu Veiler

Tõnu Veiler (ka Tony Veiler; 9. aprill 1963) on eesti koreograaf, lavastaja ja balletipedagoog, Eesti esimese eraballetikooli Noor Ballett Fouetté asutaja.
Tõnu Veiler on õpetanud klassikalist balletti rahvusvahelistel balletiseminaridel Venemaal, Lätis, Soomes, Kreekas, Bulgaarias ja Prantsusmaal ning osalenud rahvusvaheliste balletikonkursside žüriis. Ta on loonud arvukalt kontsertnumbreid ja koreograafilisi miniatuure.
Abeli auhind

Abeli auhind on Nobeli auhinnaga analoogne auhind puhta ja rakendusmatemaatika alal. See on nime saanud norra matemaatiku Niels Henrik Abeli järgi.
Auhinda antakse välja alates 2003. aastast. Auhinna saajad valib Norra Teaduste Akadeemia.
Abeliidid

Abeliidid ehk aabellased olid hilisantiigi arvatavasti gnostilise päritoluga kristlik sekt Põhja-Aafrikas Hippo Regiuse lähedal. See tekkis Arcadiuse ajal (4. sajandi viimane veerandil). 
Abeliitide järgi elas Aabel oma abikaasaga, kes oli tema õde, nagu vend ja õde. Seda nad arvasid sellepärast, et Aabeli lapsi Piiblis ei mainita, ning rabiinliku tõlgenduse järgi. Aabeli väidetaval eeskujul loobusid nad suguelust, sealhulgas abielus, leides, et tõeline abielu on südamete, mitte kehade liit, ning tahtmata pärispattu edasi kanda. Suguelu pidasid nad patuseks ja kuratlikuks. (Augustin Calmet' järgi oli selline kasinus väga levinud.) Iga paar lapsendas ühe poisi ja ühe tüdruku, kes pärisid oma kasuvanematelt nende vara tingimusel, et nad abielluvad, ei sünnita lapsi ja hoiduvad suguelust. Kui üks lastest suri, asendati ta kohe teise samast soost lapsega. Augustinus märgib, et lastest neil puudust ei olnud.
Jeesust nad ei tunnistanud.
Teadmised selle sekti kohta pärinevadki põhiliselt Augustinuselt, kes kirjeldab neid esimesena ning mainib neid ketseritena ning nimetab neid talurahvaks. Tema ajal oli see peaaegu hääbunud; sekt säilis umbes 430. aastani. 
Johann Ernst Immanuel Walch eitas abeliitide olemasolu.
Torm ja tung

 
Torm ja tung (Sturm und Drang) on saksa kirjanduses, muusikas ja vaimuelus 18. sajandil (1760. kuni 1780. aastatel) aset leidnud eelromantiline liikumine. 
Liikumine sai nime Friedrich Klingeri sellenimelise näidendi järgi. Liikumise peamisi ideolooge oli Johann Hamann.
Johann Hamann

Johann Georg Hamann (27. august 1730 Königsberg – 21. juuni 1788 Münster) oli saksa filosoof, üks liikumise "torm ja tung" peamisi esindajaid.
Tema õpilasi oli Johann Gottfried Herder.
Mikrovereringe

Mikrovereringe ehk mikrotsirkulatsioon (ladina keeles "microcirculatio") on koondnimetus arterioolides, verekapillaarides ja veenulites toimiva vereringe kohta. 
Mikrovereringe hulka loetakse ka lümfikapillaarid. 
Mikrovereringe areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii elundite lõikes, liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. 
Mikrovereringe hulka loetud soontel on, olenevalt soone tüübist, mitmeid funktsioone täita, nagu vedeliku tasakaalu tagamine, hormoonide toimetamine endokriinnäärmetest sihtelunditesse jm. 
Mikrotsirkulatsioon on füsioloogiaõpikutes käesoleval ajal üsna uus kontseptsioon. Vaidluse all on prekapillaarsfinkterite ja "metarteriole" kuulumine mikrovereringe hulka. 
Enamiku mikrovereringe soonte seinu katab endoteel, siit kaudu (?) toimubki vere ja teiste kudede vaheline põhiline gaaside, toitainete ja metaboliitide vahetus. Ka leukotsüüdid ringlevad mikrovereringes. 
Iga elundi mikrotsirkulatsioon on organiseeritud vastavalt elundi verevoolu vajadusele. Veri voolab mikrovereringesse arterioolide kaudu, läbib kapillaarid ja väljub ringest veenulite kaudu. 
Mikrovereringe olemasolu võis avastada William Harvey, kuid tolleaegsed kirjeldused ei vasta tänapäevasele terminoloogiale ja ei luba paljudel uurijatel uskuda, et Harvey kirjeldas ka mikrovereringet. 
Varaseima füsioloogiaõpiku sissekande mikrovereringe kirjelduse kohta võib leida Fultoni toimetatud õpiku “Howell’s Textbook of Physiology” 15. väljaandes (1946). 
Mikrovereringe patoloogiaga, olenevalt soone tüübist, seostatakse inimestel arterioloskleroosi, suhkurtõbe ja põletikku.
Rääsolaane tsässon

Rääsolaane tsässon on Eelija tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rääsolaane külas Setomaa vallas. Nimipühaku päev on 20. juulil (Juliuse ehk vana kalendri järgi 2. augustil).
Tsässon on tõenäoliselt ehitatud 1773. aastal ning seda on ehitatud ümber 2001. aastal.
Aberdeeni ja Temairi markii

Aberdeeni ja Temairi markii ("Marquess of Aberdeen and Temair") on Ühendkuningriigi peeri tiitel, mis on nimetatud Šotimaa linna Aberdeeni järgi. Seda kannavad Gordoni klanni liikmed (vaata ka Gordon (aadlisuguvõsa)). 
Suguvõsa residents on Haddo House Šotimaal Aberdeeni lähedal. 
Annetamine.
Tiitel loodi 1916 John 
Hamilton-Gordoni, seitsmenda Aberdeeni krahvi (John Hamilton-Gordon, esimene Aberdeeni ja Temairi markii) jaoks. Ta oli 1893–1898 Kanada kindralkuberner ning 1905–1915 Iirimaa lordleitnant.
Kõrvaltiitlid.
Aberdeeni ja Temairi markii kõrvaltiitlid on Šotimaa peeri tiitlid Aberdeeni krahv ("Earl of Aberdeen"), Formartine'i vikont ja lord Haddo, Methlic, Tarves ja Kellie (loodud 1682) ning Ühendkuningriigi peeri tiitlid vikont Gordon (loodud 1814) ja Haddo krahv (loodud 1916). 
Peale selle kannab markii Haddo baroneti tiitlit, mis loodi 1642 John Gordonile. 
Peeriks ülendati George Gordon, kolmas baronet (George Gordon, esimene Aberdeeni krahv), kes oli Šotimaa lordkantsler. Neljas krahv (George Hamilton-Gordon, neljas Aberdeeni krahv), kes paljude muude ametikohtade kõrval oli Suurbritannia peaminister, sai lisaks tiitli vikont Gordon, millega oli seotud koht Lordide Kojas. 
Tiitlipärija kannab viisakustiitlit Haddo krahv ("Earl of Haddo"), tema vanim poeg Formartine'i vikondi tiitlit.
Aberdeeni ja Temairi markiide ja nende eelkäijate nimekiri.
Aberdeeni ja Temairi markiid (1916).
Tiitlipärija on praeguse markii poeg George Ian Alastair Gordon, Haddo krahv (sündinud 1983). Tema pärija on tema poeg Ivo Alexander Ninian Gordon, Formartine'i vikont (sündinud 2012).
Jassõnuvata

Jassõnuvata on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Donetski oblastis, Jassõnuvata rajooni keskus.
Jassõnuvata asub Donetski keskusest 11 km kaugusel põhjakirdes.
Jassõnuvata asutati 1872. aastal, linna õigused sai 1938. aastal.
2014. aasta 1. jaanuaril elas Jassõnuvatas 35 701 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Kalmiuse ja Krõvõi Toretsi ülemjooksul asuva Jassõnuvata kõrgus merepinnast on 257 meetrit.
Ajalugu.
XXI sajand.
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid ühenduse Donetski Rahvavabariik võitlejad linna oma kontrolli alla.
Valitsusväed sisenesid 4. augustil linna, kuid taandusid seejärel linna piiri taha, põhjendades seda vajadusega vältida tsiviilohvreid ja anda rahulikele linnaelanikele aega evakueerumiseks. Separatistid lubasid luua linnaelanikele lahkumiseks "rohelise koridori".