tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akustika mõisteid

"Siin on loetletud akustika mõisteid."
A.
A-korrektsioon - ajaline faas - aeroakustika - akustiline baar - akustiline impedants - akustiline materjal - akustiline tagasisidestus - akustiline takistus - akusto optika - alarõhk - allveeakustika - amplituud - amplituudiväärtus - arheoakustika - 
arhitektuuriakustika - artikulatsiooniline espertiis
B.
bioakustka
D.
dekaad - detoneerimine - detsibell - digitaalne reverberaator - dünaamiline intermodulatsioonmoonutus - dünaamiline mikrofon
E.
ebalineaarmoonutus - edastamise kadu - elastne keskkond - elektroakustika - elektrodünaamika - elektromehaaniline muundur - epüür
F.
faas - foonika - foonon - formant
G.
gradient
H.
heli - heliallikas - heliallika dünaamikapiirkond - heliallika statistilis-dünaamiline spekter - helienergia - heliintensiivsus - heliisolatsioon - helikestus - helikiirus - helikõrgus - helilaine - helilainevõrrand - helimaastik - heli maskeerimine - helimoonutus - helineelduvus - helineeldumistegur - helipeegeldus - helirõhk - helisagedus - helisagedusspekter - helistuudio - helitaju - helitase - helitehnika - helitugevus - helivaljus - helivõimendi - heliväli - heliülekanne - Helmholtzi resonants - häiring - hääl
I.
induktiivne muundur - infraheli - inimkõne - inimkõrv - intermodulatsioon - iseergutumine
J.
järelkõla - järelkõla kestus
K.
kaja - kajaruum - kajaruumreverberaator - kajavaba ruum - kardioidkarakteristik - kerakiirgur - keralaine - kesksagedus - kiirgusvõimsus - kiiruse potentsiaal - kinnine ringlaine - kolbkiirgur - kondensaatormikrofon - koonusvaljuhääldi - koosinusoidaalne võnkumine - Kundti toru - kuuldav heli - kvadrofoonia - kõlar - kõlaruum - kõne - kõne arusaadavus - kõneeadastusindeks - kõnesüntesaator - kõrv - külgvaatesonar
L.
lainearv - lainefaas - lainefront - lainepikkus - lainevõrrand - Lambi laine - liitmikrofon - liitkõlar - lintmikrofon - lokaliseerimine
M.
magnetlintreverberaator - magnettrummelreverberaator - mehaaniline võnkumine - mikrofon - müra - müratõke - müranivoo
N.
neliklemm
O.
oktavfilter - oktavriba - osake - osakese kiirendus - osakese kiirus - osakese siire
P.
paskal - peegeldunud laine - pikilaine - plaatreverberaator - poollaine - poor - punktallikas - püstikkõlar - Pythagorase haamrid
R.
radiaalkõlar - Rayleigh' laine - resonantsisagedus - resoneerimine - reverberaator - reverberatsioon - reverberatsiooniaeg - Rijke'i toru - ringlaine - Rubensi toru - ruum - ruumiakustika - ruumiline faas - ruupor - ruuporvaljuhääldi
S.
sabiin - sagedusala - sagedusriba - Savarti ratas - seismiline kommunikatsioon - seisulaine - siinuseline võnkumine - siirdenähtus - siirde faas - siirde potentsiaal - sonoluminestsents - stereofoonia - stereomikrofon - subjektiivne helikõrgus - suletud ringlaine - summaarne laine - suunakarakteristik
T.
tasalaine - tasapinnaline laine - tertsriba - termoakustika - torureverberaator
U.
ultraheli - Umov-Pointingi seadus
V.
valjuhääldi - vastasfaas - vedrureverberaator - viskoossus - võnkeamplituud - võnkumine - võnkefaas - võnkekiirus - võnkeperiood - võnkesagedus
Ü.
ülerõhk
Ljahhovi saared

Ljahhovi saared (vene Ляховские острова) on saarestik Põhja-Jäämeres, Uus-Siberi saarte lõunaosas. Saarestiku koosseisu kuulub 4 saart: 2 suurt (Suur-Ljahhovi saar ja Väike-Ljahhovi saar) ning 1 väike (Stolbovoi saar). Veel üks väike saar – Semjonovski saar – koosnes jääst ja aastaks 1955. sulas täiesti, selle kohale jäi liivane madal. Saarestiku pindala on umbes 6100 km². 
Mandrist eraldab saarestikku Dmitri Laptevi väin, Anjou saarestikust Sannikovi väin.
Pinnamood on tasane. Saarestiku kõrgeim punkt on Emi-Tassi mägi (293 m) Suur-Ljahhovi saarel.
Saarestiku avastasid ja uurisid seda 1712. aastal Jakov Permjakov ja Merkuri Vagin. Saared said oma nime jakuudi kaupmehe Ivan Ljahhovi auks.
Kunda laht

Kunda laht on laht Eesti põhjarannikul, Soome lahe mereosa. Laht külgneb Kunda linna ning Haljala ja Viru-Nigula vallaga. 
Lahte suubuvad Kunda jõgi ja Toolse jõgi ning Küda oja. Lahes asub ka Roogsaare laht. Lahe lääneosas asub piklik Liivasäär.
1471. aastal rajati lahe lääneossa Toolse neemele Toolse ordulinnus, mis pidi kaitsma sealset Toolse sadamat mereröövlite rüüsteretkede eest. Lõplikult purustati linnus Põhjasõja päevil 18. sajandi alguses.
Tänapäeval asub lahe lõuaosa rannikul Kunda sadam, mis rajati algselt 19. sajandi algul ning taastati 1994. aastal.
Lahe lääneosa kaitstakse Toolse looduskaitseala ja idaosa Letipea maastikukaitseala koosseisus.
2022. aasta kevadel valminud dokumentaalfilm "Kolmevahel" (Kunda lahe looduskaitselugu) jutustab lahti 1992–1993 aset leidnud tegevused, millega takistati Kunda sadama laiendamist Letipea ja Toolse suunal.
Päikese poole

"Päikese poole" on Eesti ansambli Urban Symphony teine singel. Laulu esitas Sandra Nurmsalu 22. juulil 2009.
Ameerika Ühendriikide Senat

Ameerika Ühendriikide Senat (inglise "United States Senate") on Ameerika Ühendriikide Kongressi ülemkoda.
Senat peab oma istungeid Washingtoni Kapitooliumi põhjatiivas.
Senatisse kuulub 100 liiget, keda nimetatakse senaatoriteks.
Senatisse valitakse kuueks aastaks igast osariigist kaks esindajat. Territooriumid, millel pole osariigi staatust, (näiteks Columbia ringkond ja Puerto Rico) esindajaid ei vali. Valimised on enamusvalimised. Iga kahe aasta järel valitakse ümber umbes kolmandik senati liikmetest. Korraga valitakse igast osariigist ainult üks senaator ning valituks osutub enim hääli saanud kandidaat. Kandidaat peab olema vähemalt viimased 9 aastat olnud Ameerika Ühendriikide kodanik ja vähemalt 30-aastane. Kandidaadid peavad lisaks olema alalised elanikud osariigis, kus nad kandideerivad.
Senati valimise põhimõtted ja tema ülesanded on kirjas põhiseaduse esimeses peatükis. Esimene senati koosseis kogunes aastal 1789, kaks aastat pärast põhiseaduse vastuvõtmist.
Esialgu nägi põhiseadus ette, et senaatorid valib osariigi seadusandlik kogu, kuid 1913. aastal jõustunud 17. parandusega anti rahvale otsene valimisõigus. Valimised toimuvad paarisarvulistel aastatel novembri esimesele esmaspäevale järgneval teisipäeval.
Seni viimased senativalimised peeti 5. novembril 2024 ja eelmised toimusid 8. novembril 2022.
Senati presidendiks on Ameerika Ühendriikide asepresident, kuid ta ei ole senaator ja tal ei ole hääleõigust, välja arvatud juhul, kui hääled jagunevad võrdselt. Senat valib aseesimehe ("president pro tempore"), kellel on õigus juhatada istungeid siis, kui asepresidenti ei ole kohal. Enamasti aga juhatab istungeid mõni muu enamusparteisse kuuluvatest senaatoritest. Alates 1890. aastast on aseesimeheks tavaliselt alati olnud enamuspartei kõige pikema ametiajaga senaator. Praegu on senati aseesimeheks demokraat Patty Murray, kes on olnud senaator alates 1993. aastast.
Senatil on ainuõigus mõista kohut kõrgemate riigiametnike üle. Kui kohtu all on Ameerika Ühendriikide president, asendab asepresidenti eesistuja kohal ülemkohtunik.
Seaduseelnõu peavad vastu võtma nii Esindajatekoda kui ka senat. Seadusi võivad algatada mõlemad kojad. Maksudega seotud eelnõusid senat algatada ei saa, kuid ta võib Esindajatekoja algatatud eelnõude puhul parandusettepanekuid teha. Senat kinnitab ametisse ministrid ning föderaalametnikud, sealhulgas kohtunikud, ning ratifitseerib välislepingud.
Senaatori aastapalk on alates 2009. aastast olnud 174 000 dollarit.
Praegune koosseis.
Senati parteiline koosseis on alates 3. jaanuarist 2021 järgmine:
Älvkarleby vald

Älvkarleby vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Uppsala läänis Upplandi maakonnas. Asub Läänemere kaldal.
Suuremad asulad on Skutskär, Gårdskär, Marma ja Älvkarleby.
Vallas asub Stora Enso paberivabrik.
Vallast on pärit kirjanik Stig Dagerman.
Älvkarleby vald on üks väheseid Rootsi valdu, mis on säilinud samades piirides, kui see loodi 1863. aastal Älvkarleby kihelkonna alal.
Härghein

Härghein ("Melampyrum") on taimeperekond soomukaliste sugukonnast. APG II süsteemi järgi kuulus soomukaliste sugukonda ning APG IV süsteemi järgi kuulub jälle soomukaliste sugukonda.
Nimi.
Arvatakse, et härgheina eestikeelne nimi tuleb sellest, et tema lehtedel on teritunud tipud ning lehed asetsevad paarikaupa, nii et tekib sarnasus härjasarvedega.
Palu-härghein

Palu-härghein ehk aas-härghein ("Melampyrum pratense") on soomukaliste sugukonna härgheina perekonda kuuluv taimeliik.
Nimetus.
Eestikeelne nimetus tuleb sellest, et ta kasvab palumetsades.
Taime rahvapärased nimetused on "vainu-jaanihein", "karukaerad", "varbalill", "võihein".
Taksonoomia.
Liigi ladinakeelne nimetus pärineb Carl von Linnélt.
Palu-härghein sarnaneb mets-härgheinaga. Kõrglehed ei ole lillad nagu harilikul härgheinal. Õied ei ole erkkollased nagu harilikul härgheinal ega tumekollased (kuldkollased) nagu mets-härgheinal, vaid on osalt valged, osalt kollased. Õied on mets-härgheina õitest peaaegu poole pikemad.
Palu-härghein kasvab enamasti kuivemates ja kehvema mullaga paikades kui teised härgheinaliigid.
Levik.
Palu-härghein on Eestis tavaline.
Kasvukoht.
Kasvukoht on puittaimede lähedal (enamasti kuivas) hõredas palumetsas, eriti männikus, ka segametsas, kasvukohtadel massiliselt. Kuivades palumetsades on teda rohkelt. Ta on palumetsade tüübirühma iseloomulik liik, tal ei ole seal toidupuudust. Kasvab ka rabaservadel ja niitudel. Eelistab happelist mulda, kasvab sageli ka liivastes, kuivades ja väheviljakates kohtades.
Välimus.
Kõrgus on Eestis 10–30 cm (10–40 (50) cm).
Juured on väikesed, haustoritega teiste taimede juurtele kinnitumiseks.
Nii varrelehtedel kui ka kõrglehtedel on leheserv alusel enamasti üksikute kõverdunud hammastega. Lehetipud on teritunud. Lehed on pehmed ja lopsakad.
Õiekate on kaheli, õis on mõlemasuguline. Tupp on lihtlehine, ka kroon on lihtlehine. Õied on kahvatud või peaaegu valged, Eestis umbes 1,5 cm (1,5–2 cm; õiekrooni pikkus 1–1,5 cm) pikkused, tipuosas kollakad, alaosas kollakasvalged (huuled kollased, putk valkjas).
Seemned on küllaltki suured, meenutavad sipelganukke.
Elutsükkel.
Palu-härghein on ühekojaline üheaastane taim.
Eestis õitseb juunist septembrini (maist septembrini).
Paljuneb tõhusalt seemnetega. Seemned meenutavad sipelganukke, mistõttu sipelgad viivad neid kaasa. Järgmisel aastal kasvab taim sama tihedalt.
Ökoloogia.
Palu-härghein on poolparasiit, kes kinnitub juurtega puu, põõsa või kääbuspõõsa juurele.
tedred, metsised ja mõned muud maapinnal toituvad linnud söövad peamiselt palu-härgheina seemneid, metsised suvel ka lehti. Kariloomad söövad teda, kuid söödaväärtus on madal. Hendrik Relve järgi söövad tedred, metsised ja paljud sõralised teda lehtede pärast. Teda söövad ka niidu-võrkliblika röövikud.
Mürgisus.
Palu-härghein on veidi mürgine. Tundlikumatel inimestel soovitatakse vältida tema mahla sattumist limaskestale. Mürgistus tekitab kõhulahtisust, peavalu ja peapööritust.
Rahvameditsiin.
Rahvameditsiinis ravitakse haudunud varbavahesid pudruks hõõrutud palu-härgheina ülemise poolega, mis pannakse varvaste vahele.
Austria rahvameditsiinis on palu-härgheina kasutatud reuma ja veresoonte lubjastumise raviks teena või padja sisuna.
Rohetäpik

Rohetäpik ("Argynnis paphia" L.) on koerlibliklaste sugukonda ja täpiku perekonda kuuluv liblikaliik.
Eestis üsna tavaline, võrdlemisi suur liblikas. Lendab juuli algusest septembri alguseni, enamasti metsaveertes. Valmikud toituvad tihti ohakaõitel. 
Lisaks oranži värvi liblikatele leidub ka hallikat värvi rohetäpiku vorm ("Argynnis paphia" f. "valesina").
Röövik

Röövik on täismoondega putukate arengujärk, liblikaliste vastne.
Röövikul on 3 paari rindmikujalgu ja 2 kuni 5 paari tagakehajalgu ehk ebajalgu (ebaröövikul on tagakehajalgu kas 1 paar või rohkem kui 5 paari).
Röövikud kooruvad munadest. Röövikud on putukatel peamiseks (vahel ka ainsaks) toituvaks arengustaadiumiks. Täiskasvanud röövikud nukkuvad. Nukust koorub valmik.
Dusk Log

"Dusk Log" on ansambli múm EP 2004. aastal välja antud plaadilt "Summer Make Good"..
Lugude nimekiri.
Plaadifirma: Fat Cat (cd10fat03 / 10fat03). Formaat: 3" CD
Ristikheina-taevastiib

Ristikheina-taevastiib ("Polyommatus icarus" Rott.) on sinilibliklaste sugukonda taevastiiva perekonda kuuluv liblikaliik.
Ristikheina-taevastiib on levinud Euroopas ja Põhja-Aafrikas. Ta elab kõikjal Briti saartel kuni Orkney saarteni ja Välis-Hebriidideni. 2005. aastal avastati ta Kanadast Québecist Mirabelist ja tema levila tundub seal laienevat.
Isaste ülakülg on lillakassinine, peenikese musta äärega. Emased on pruunid, punaste täppide riviga tiiva servas. Isased on alt hallikad, emased pruunikamad. Kummalgi sool on tagatiibade servas rida oranže või punaseid täppe. Rida võib ulatuda esitiibadele, kuid seal on täpid väiksemad, vahel puuduvad üldse. Täpirida eraldab tiivaservast peenike just joon. Tagatiibadel on umbes 12 ja esitiibadel 9 musta keskmega valget täppi. Tiibade välisserval ei ole musti ristjooni, mis võimaldab eristada ristikheina-taevastiiba teistest lähedastest liikidest.
Röövik on väike, kahvaturoheline kollaste triipudega ja näeb natuke nälkja moodi välja. Röövikueas toimub ka talvitumine.
Ristikheina-taevastiib meeldib sipelgatele, kuigi mitte sama palju kui mõni teine siniliblikaliik. Vastne on oliivroheline ja elab seni maapinnal, kuni sipelgad selle oma pessa kannavad. Vastne valmistab oma kehas mesinestet, mida sipelgad lakuvad, kuni vastne pesas elab.
Eestis on ta tavaline, lendab juuni keskpaigast juuli keskpaigani, harva teist põlvkonda moodustades ka augustis ja septembris.
Lõuna-Inglismaal vahetub aastas kaks põlvkonda, kellest esimene lendab mais-juunis ja teine augustis-septembris. Põhja-Inglismaal vahetub aastas üks põlvkond, kes lendab juunist septembrini.
Väike-kiirgliblikas

Väike-kiirgliblikas ("Apatura ilia") on koerlibliklaste sugukonda kiirgliblika perekonda kuuluv liblikas.
Väike-kiirgliblikas on saanud eestikeelse nimetuse selle järgi, et ta meenutab samasse perekonda kuuluvat suur-kiirgliblikat. Ladinakeelne nimetus on tulnud vanarooma mütoloogia tegelase Rhea Silvia järgi, kes oli kaksikute Romuluse ja Remuse ema ning kõigi roomlaste esiema. Ilia oli Rhea Silvia rööpnimi.
Väike-kiirgliblika tiibade siruulatus on 55–70 mm. Emased on suuremad, isastel on tiibade siruulatus 5½–6 cm. Tiibade pealmine pool on emastel helepruun, isastel tumepruun intensiivse sinaka, harvem lillaka varjundiga. Viimane ei tule sinisest pigmendist, vaid see on struktuurne värvus, mida põhjustab spektri sinise osa osaline peegeldumine liblika seljalt. Eestiivad on valgete laikudega, tagatiivad valge äärisega. Tumedad silmtäpid on ümbritsetud oranži äärisega. Altpoolt on tiivad helepruunid.
Väike-kiirgliblikal on punane vorm. Sellel on eestiibade silmtäpid kollakaspunast värvi. Kohati võib see vorm nominaalsest isegi arvukam olla.
Väike-kiirgliblikas elab Euraasias metsa- ja metsastepivööndis. Euroopas elab ta kõikjal Poolas, Slovakkias, Ungaris, Rumeenias ja Valgevenes. Vahemere maades ta üldiselt ei ela, kuid Hispaanias ja Portugalis on siiski väikesed asurkonnad. Põhja-Saksamaal, Briti saartel ja Skandinaavias väike-kiirgliblikas ei ela. Venemaa Euroopa-osas kulgeb levila põhjapiir Leningradi oblastist Lõuna-Uuralisse. Ukrainas pole teda kohatud keskstepi- ja kuivstepivööndis ning Krimmis. Lõuna-Eestis on ta kohati arvukas. Aasias elab ta Põhja- ja Taga-Kaukaasias, Loode-Kasahstanis, Loode-Hiinas, Taga-Baikalimaa idaosas, Amuurimaal, Primorjes, Koreas ja Jaapanis.
Väike-kiirgliblikas elab vooluveekogude kallastel ning leht- ja segametsade lagendikel. Mägedes ei tõuse ta kõrgemale kui 1 km merepinnast. Isased moodustavad sageli suuri kogumeid. Neid meelitab ligi inimese higi lõhn, nad kogunevad ka suurte loomade ekskrementidele. Seevastu emased elavad väga tagasihoidlikult, hoidudes peamiselt puuvõradesse ja maapinnale laskuvad nad väga harva.
Ta lendab tavaliselt juunist augusti alguseni. Levila lõunaosas võivad soojade ilmade korral augusti lõpus ja septembris ilmuda teise põlvkonna liblikad.
Väike-kiirgliblikas on mõnel pool, eriti oma levila servaaladel looduskaitse all. Näiteks Lätis kanti ta 1998 punase raamatu 2. kategooriasse. Põhiline, mis teda ähvardab, on elupaikade ökoloogilise olukorra halvenemine.
Suur-Ljahhovi saar

Suur-Ljahhovi saar (vene keeles Большой Ляховский остров) on saar Põhja-Jäämeres, Ljahhovi saarte suurim saar. Mandrist eraldab seda Dmitri Laptevi väin, Väike-Ljahhovi saarest Eterikani väin. Suur-Ljahhovi saarest edelas asub Hopto-Tereri laid.
Pindala on 4600 km². Pinnamood on tasane, saare kõrgeim punkt on Emi-Tassi mägi (293 m). 
Saare kagurannikul asuva Šalaurova neeme ilmajaama () andmete järgi on aastane sademete hulk 184 mm (arvutatud seitsmeaastase perioodi, aprillist 1994 septembrini 2000 põhjal). Umbes kaks kolmandiku sademeid sajab juunist septembrini. Sama perioodi aasta keskmine õhutemperatuur oli –13,6 °C. Külmim kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –31,0 °C ja kõige soojem kuu on august keskmise õhutemperatuuriga +2,4 °C. Madalaim ööpäeva õhutemperatuur oli –40,5 °C ja kõrgeim +9,4 °C.
Saarel on üle 60 jõe, suurimad nendest on Bolšoi Eterikan (111 km), Bludnaja jõgi (151 km), Orto-Juräh (69 km). 
Saare avastasid ja seda uurisid 1712. aastal Jakov Permjakov ja Merkuri Vagin (tema auks on nimetatud saare kõige läänepoolsem neem). Saar on saanud nime jakuudi kaupmehe Ivan Ljahhovi auks. 17. sajandi keskpaigani nimetati seda Bližni saareks, 1760. aastatel nimetati jakuudi töösturi Eterikani auks Eterikani saareks ja 1770. aastatel nimetati ümber Katariina II käsu järgi Suur-Ljahhovi saareks.
Lümandu allikad

Lümandu allikad on allikad Raplamaal Kohila vallas Lümandu külas.
Neid peetakse Vasalemma jõe alguseks. 
Lümandu allikate keskkonnaregistri kood on VEE4802600. Piiranguvöönd on 50 m.
Žezkazgan

Žezkazgan (varasem ka "Džezkazgan") on linn Kasahstanis, Ulõtau oblasti keskus. Asub riigi keskosas Ulõtau mäestikust kagus Kengiri veehoidla ääres.
Peamine majandusharu on metallurgia. Linna ümbruses asuvad vase-, mangaani- ja rauamaagivarud. Kaevandatakse ka kulda.
2011. aastal oli linna elanike rahvuslik koosseis järgmine: 60,8% kasahhid, 27,2% venelased, 4% ukrainlased, 1,4% sakslased, 1,3% tatarlased ja 0,9% valgevenelased.
Linn rajati 1929. aastal vasemaagimaardla juurde. Linna nimi tähendab kasahhi keeles vasekaevanduse kohta. Stalini ajal asus linna lähedal suur sunnitöölaager.
Aastail 1973–1997 oli linn Žezkazgani oblasti keskus. Aastail 1997–2022 kuulus linn Karagandõ oblastisse.
Linnal on raudteeühendus Karagandõga ja lennujaam.
Öskemen

Öskemen on linn Kasahstanis, Ida-Kasahstani oblasti keskus. Asub Altai mäestiku läänenõlval Irtõši ääres, umbes 100 km kaugusel Venemaa piirist.
Asula on rajatud 1720. aastal Venemaa sõja- ja kaubandustugipostina ja kandis 1993. aastani nime Ust-Kamenogorsk. Nõukogude ajal kujunes kaevanduste ja metallurgia keskuseks. Kaevandatakse vaske, hõbedat, tsinki ja pliid. Linnas asub Öskemeni HEJ.
Linna jalgpalliklubi Öskemeni Vostok ja jäähokiklubi Kaztsink-Torpedo mängivad riigi kõrgliigades.
Abaj (linn)

Abaj on linn Kasahstanis Karagandõ oblastis. Asub Karagandõst edelas.
Kandis algselt nime Šerubaj-Nura (Шерубай-Нұра). 1961 sai linnaks ja tänapäevase nime rahvuskirjaniku Abaj järgi.
Mihkel Toomse

Mihkel Toomse (ka Mihkel Tooms; 18. november 1905 Lümanda vald, Saaremaa – 21. veebruar 1986 Leicester, Suurbritannia) oli eesti keeleteadlane.
Mihkel Toomse lõpetas 1925. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. 1933. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistriväitekirja eesti keele alal ja 1936. aastal läänemeresoome keelte alal. 1939. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Eesti ta-, tä-verbide konsonantsest liitumisest", mis ilmus trükis 1941.
Aastail 1933–1936 oli Mihkel Toomse Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat, 1937–1940 õppeülesande täitja ja abiõppejõud, 1941–1944 professori kohusetäitja ja professor. 
1944. aastal põgenes Toomse Saksamaale, kus töötas lingvistilise uurimis- ja organiseerimistöö alal Greifswaldi ülikoolis, Hamburgis ja Pinnebergis. 
Aastatel 1947–1953 elas ta Suurbritannias, 1953–1961 töötas taas Saksamaal Bonnis Balti Uurimisinstituudis (Institutum Balticumis). Seejärel kolis lõplikult Suurbritanniasse Leicesterisse.
Mihkel Toomse uuris eesti keele murdeid ja sugulaskeeli, samuti Georg Mülleri keelekasutust. Tema suurteoseks jäi 30-köiteline käsikiri "Lõunaeesti murded", millest trükki jõudsid ainult kaardid ja needki alles postuumselt, 1998. aastal.
Isiklikku.
Mihkel Toomse tütar on väliseesti kunstnik Maarja Reiman.
Väike-Ljahhovi saar

Väike-Ljahhovi saar (vene keeles остров Малый Ляховский) on saar Põhja-Jäämeres, Ljahhovi saarte suuruselt teine saar. Suur-Ljahhovi saarest eraldab teda Eterikani väin, Kotelnõi saarest Sannikovi väin. 
Pindala on 1325 km². Pinnamood on tasane, saare kõrgeim punkt on 33 m üle merepinna.
Alberto Contador

Alberto Contador Velasco (sündinud 6. detsembril 1982 Madridis) on Hispaania jalgrattur. 
Ta on läbi aegade viies inimene ja esimene hispaanlane, kes on võitnud nii Tour de France'i, Giro d'Italia kui ka Vuelta a España.
Elulugu.
Alberto sündis pere neljast lapsest kolmandana. Lapsena harrastas ta kergejõustikku ja jalgpalli. Jalgrattaspordi juurde jõudis ta alles 14-aastaselt vanema venna Francisco Javieri juhatusel.
15-aastaselt hakkas ta amatöörina Hispaanias võidusõitudel osalema ja sai kiiresti lepingu Madridi amatöörklubiga Real Velo Club Portillo. 16-aastaselt langes ta koolist välja, jõudmata omandada keskharidust.
Saavutused.
2003. aastal võitis ta Poola velotuuri, sealhulgas selle 8. etapi (eraldistardist sõit).
2005. ja 2006. aastal saavutas Contador Romandia velotuuril vastavalt 4. ja 2. koha, võites kummalgi ka ühe etapi. Aastal 2006 võitis ta etapi ka Šveitsi velotuuril.
2007. aastal võitis ta Pariisi-Nice'i velotuuri nii noorte kui ka üldarvestuses, võites ka kaks etappi. 2009. aastal tuli ta Pariisi-Nice'i velotuuril neljandaks, võites 1. (eraldistardist sõit) ja 6. etapi.
2007. aastal võitis ta Tour de France'i nii noorte kui ka üldarvestuses, võites sealhulgas ka 14. etapi.
2008. aastal võitis Contador Giro d'Italia ja Vuelta a España (sealhulgas 13. ja 14. etapi). 
2009. aastal võitis ta Tour de France'i uuesti, saades seekord kolm etapivõitu: 4. etapil (meeskonnasõit), 15. etapil ja 18. etapil (eraldistardist sõit). 
Ta võitis ka 2010. aasta Tour de France'i. See viimane võit aga tühistati dopingutarvitamise pärast ja uueks võitjaks kuulutati Andy Schleck.
Contador liitus 2011. aasta hooaja eel Saxo Bank-SunGardiga ja võitis Giro d'Italial nii üldarvestuse, punktiarvestuse kui ka kaks mägist etappi ning oli mägedearvestuses teine, kuid hiljem need võidud tühistati. Tour de France'il oli ta viies.
2012. aastal, pärast dopingukaristusest vabanemist, võitis Contador Alejandro Valverde ees Vuelta a España.
2013. aasta hooajal võttis ta vaid ühe etapivõidu Argentina velotuuril ja oli Tour de France'il neljas.
Järgmisel hooalal võitis ta Vuelta a España, kuid katkestas Touri.
2015. aasta Giro d'Italia võitis Contador Astana meeskonna ratturite Fabio Aru ja Mikel Landa ees.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis saavutas Contador eraldistardist sõidus 4. koha, kaotades võitjale Fabian Cancellarale 47,2 km distantsil 1 minuti ja 18 sekundit.
Harrastused.
Contadori hobi on kanaarilindude ja siisikeste aretamine.
Akt (skulptuur Hirvepargis)

"Akt" on graniidist skulptuur Hirvepargis Tallinnas. 
Skulptuuri valmistas Ernst Kirs, kes dekoratiivplastikas kasutas graniiti, luues kunstiliselt huvitavaid naisakte. See akt on püstitatud 1966. aastal ja kujutab istuvat naist, üks põlv kõverdatud ja põsk toetumas põlvele asetatud käele. Teise käega hoiab ta kinni sama jalga.
Kaba

Kaba ehk püssikaba ehk relvalaad on puidust, plastikust või metallist valmistatud võimalikult ergonoomiline tulirelva osa, mis on ettenähtud relva käeshoidmiseks või õlastamiseks ehk palgesse tõstmiseks. 
Laskmise ajal toetub laad vastu laskja õlga ja aitab relva hoida paigal ka lasu tagajärjel tekkiva tagasilöögi ajal. Samuti võib relvalael olla ka põsetugi, mis aitab hoida õiget peaasendit sihtimise ajal. Sellest tulenevalt on erinevad relvalaed vasakust või paremast õlast laskmiseks. Relval võib olla üks ja ainuke laad või ka mitu. Rahvakeeli püssikabaks nimetatav detail on tagumine laad. Esimene laad asub relvaraua all ja on ettenähtud relva teise käega toetamiseks. Lahtimurtavatel püssidel vinnastab esimene laad üldjuhul kuke või kuked.
Harilik taevastiib

Harilik taevastiib ("Polyommatus amandus" Schneider) on sinilibliklaste sugukonda taevastiiva perekonda kuuluv liblikaliik.
Isastel on tiivad pealt sinised, emastel hallid. Tiibade siruulatus on 29–36 mm.
Harilik taevastiib elab Põhja- ja Lääne-Hispaanias, Lõuna-Prantsusmaal, Itaalias, Kesk-Šveitsis, Ida-Saksamaal, Skandinaavias ja kogu Balkanil. Vahemere saartel võib teda kohata Sitsiiliast Lesboseni. Eestis ja Soomes on ta kõikjal tavaline.
Ta elab valgusküllastes metsades ja niitudel. Ta lendab juunist augustini.
Harilik taevastiib talvitub röövikutena langenud lehtede all ja pinnases metsakõdus. Röövikud on mürmekofiilid: nad elavad sümbioosis sipelgatega.
Ümaralehine kellukas

Ümaralehine kellukas ("Campanula rotundifolia") on kellukaliste sugukonda ja kelluka perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Eestis on ümaralehine kellukas tavaline.
Levila ja kasvukoht.
Kellukas kasvab kogu Põhja- ja Kesk-Euroopas, Siberis ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Kasvab kuivematel niitudel. 
Kirjeldus.
Kellukas kasvab 16–40 cm kõrgeks. Juurmised lehed on ümaralehisel kellukal tumerohelised, pika rootsu ja ümmarguse lehelabaga, tavaliselt peensaagja servaga. Õitseajaks on need tavaliselt juba kuivanud. Varrelehed on kitsad, süstjad.
Õis on harilikult 5 sümmeetriateljega, harilikult kahvatusinine, ehkki esineb ka valgeid, roosasid ja lillasid õisi. Õielehed on õiepõhja lähedal pisut heledamad kui otstest. Õied on 15 mm pikad ja paiknevad kas üksikult või mitme kaupa pikkade peente varte otsas. Õisi tolmeldavad mesilased, kuid nende puudumisel võib õis ka ise ennast tolmeldada. Taim õitseb maist septembrini.
Viljaks on 3–4 seemnega longus kupar, millest seemned pääsevad välja kolme kupra alusel tekkiva augukese kaudu.
Kõik taime osad eritavad murdmisel valget piimmahla. 
Kasvukoht.
Liik on väga vormirikas. Diploidsed taimed on kogu Euroopas laialt levinud. Briti saartel esineb nii tetraploidseid kui ka isegi heksaploidseid isendeid.
Kui taim on juba kasvama läinud, siis kasvab ta kõrges rohus täitsa kenasti, aga kasvama hakkamiseks on tal vaja vaba kohta, kus juurduda. Kõrges rohus seemned ei idane. Küll võib ümaralehine kelluke kasvama minna müüri- ja kivipragudes, luidetel ja muudes sellistes kohtades, mis teistele taimedele ei meeldi.
Kultuuris.
Katoliiklikes maades peetakse ümaralehist kellukat püha Dominicuse lilleks.
Stolbovoi saar

Stolbovoi saar (vene "остров Столбовой") on piklik ja kitsas saar Põhja-Jäämere Laptevite meres, Ljahhovi saarte kõige läänepoolsem saar. Ta paikneb Kotelnõi saarest umbes 100 km kaugusel edelas ja Siberi rannikust 184 km põhjas. Ta kuulub Sahha Vabariigi koosseisu.
Saare pikkus on 47 km, laius kuni 10 km ja pindala on 170 km². Pinnamood on tasane, kõrgus kuni 220 m üle merepinnast. Saare loodeosas on 5 km pikkune järv.
Skalistõi neemel asub saare kõige põhjapoolsem punkt ().
Saare avastas Jakov Sannikov, kaupmees Ivan Ljahhovi tööndusartelli liige, 1800. aastal. Saar on saanud nime tumedate tulpade järgi, sest tumedad kaljud on valge lume taustal hästi nähtavad.
Saart külastas 1822. aastal kapteni Pjotr Anjou ekspeditsioon.
Saar on asustamata. Seal tegutseb hüdrograafiajaam.
Saare kliima on väga karm. Valitseb jääkõrb. Suurema osa aastast on saare ümbruse veed jääs.
Tektooniliselt moondunud settekivimid, millest saar koosneb, on moodustunud hilisjuura ja varakriidiajastul. Neist on leitud karpide säilmeid. Liivakivikihid vahelduvad kiltkivi- ja argilliidikihtidega ning kõik need on muutunud sünklinaalseteks struktuurideks. Leidub kvartsdioriidi daike.
Stolbovoi saarel kasvab samblaid ja samblikke ning elutseb põhjapõtru, polaarrebaseid, jääkarusid, lemminguid. Kevadel ja suvel on palju linde.
Ernst Kirs (skulptor)

Ernst Kirs (kuni 1936 Ernst Hirsch 19. veebruar 1920 Koidula küla, Mariinski rajoon, Kemerovo oblast Tomski kubermang – 15. aprill 1994 Tallinn) oli eesti skulptor.
Ernst Kirs asus Eestisse elama 1923. aastal. 1936 lõpetas Koeru Alg- ja Täienduskooli. 1936–1940 õppis Paide Tööstuskeskkoolis graafik August Roosilehe käe all. 
1940–1941 õppis Jaan Koorti nim. Riigi Rakenduskunstikoolis. 1941–1944 osales Teises maailmasõjas. 1945–1950 õppis Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri. 1948. aastast töötas samas instituudis Anton Starkopfi assistendina raidkunsti erialal. Aastatel 1951–1953 töötas koos Starkopfiga Moskvas skulptor Sergei Merkulovi ateljees. 1950. aastast oli skulptuuri kateedri nooremõpetaja ja hiljem vanemõpetaja. Pärast oma kunagise õpetaja, skulptor Johannes Hirve surma tema asetäitja.
Ta on loonud muu hulgas skulptuuri "Akt" Hirvepargis ning Aadu Hindi (Eesti Kunstimuuseum) ja August Englase (Eesti Kunstimuuseum) portreed.
Jaime Alguersuari

Jaime Victor Alguersuari Escudero (sündinud 23. märtsil 1990 Barcelonas) on hispaania vormelisõitja.
Enne Vormel 1.
Alguersuari alustas vormelisõitjana 2005. aastal. Ta sõitis Itaalia Vormel Junior 1600 sarjas 12 etappi, võitis 2 kvalifikatsiooni ja 2 etappi ning oli kokkuvõttes 3. Ta sõitis ka Vormel Renault' sarjas 2 etappi, kuid parimaks kohaks jäi 12. Vormel Renault' sarja võitis Kamui Kobayashi.
2006. aastal võitis Alguersuari Vormel Renault' Itaalia talvesarjas kõik 4 etappi. Suvesarja 15 etapilt jäi seevastu parimaks 3. koht ja suvesarja kokkuvõttes oli tema koht 10. Vormel Renault' eurosarjas sõitis ta seekord kõigil etappidel ja tuli korra teisekski, kuid polnud oma meeskonnakaaslastest parem ja sai 12. koha otse Sébastien Buemi järel. (Sten Pentuse parim etapikoht oli 11.).
2007. aastal võitis Algersuari Vormel Renault' Itaalia suvesarjas 14 etapist 3 kvalifikatsiooni ja 3 etappi, saavutas 2 teist ja 2 kolmandat kohta ning oli soomlase Mika Mäki järel teine. Vormel Renault' eurosarjas sõitis ta taas kõik etapid ja tuli kahel viimasel teiseks ja jagas kokku 5.–6. kohta (Mäki oli 9.).
2008. aastal sõitis Algersuari Suurbritannia Vormel 3 sarjas. 22 etapist saavutas ta 5 etapivõitu, 2 teist ja 5 kolmandat kohta, võitis 6 kvalifikatsiooni, sõitis 5 kiireimat ringi ja võitis sarja. Sealjuures võitis ta 3 viimast etappi. Ta oli siis 18 aastat ja 203 päeva vana ja sai läbi aegade noorimaks sõitjaks, kes tulnud Suurbritannia Vormel 3 meistriks.
Samal aastal sõitis ta Hispaania Vormel 3 sarja 17 etapist kaasa 8, võitis neist 3, võitis ka 2 kvalifikatsiooni, tuli korra kolmandaks ja sõitis korra kiireima ringi, kuid kokku andis see kõigest 7. koha. Näiteks teine ja kolmas koht läksid sportlastele, kes ei võitnud ühtki etappi.
2009. aastal sõitis ta Vormel Renault' 3.5 sarjas. 17 etapist võitis ta 1 ja oli 2 korda kolmas, sõitis korra kiireima ringi ja oli kokku 6. (Sten Pentus oli 16.).
Vormel 1.
2009–2011: Toro Rosso.
Jaime Alguersuari alustas Vormel 1 sarjas 2008. aastal Red Bulli testisõitjana.
Aastal 2009 sai ta Toro Rosso testsõitjaks. Põhisõitjad olid Sébastien Bourdais ja Sébastien Buemi. Teised testsõitjad olid David Coulthard ja austraallane Brendon Hartley. Alates Ungari GP etapist oli Alguersuari Bourdais' asemel võistluspiloot. Temast sai 19 aasta ja 125 päeva vanuselt kõigi aegade noorim Vormel 1 piloot ja kõigi aegade noorim etapi lõpetanud Vormel 1 piloot. Ta on seni ainus 1990. aastail sündinud F1 piloot. Siiski olid tema tulemused märgatavalt nõrgemad kui Bourdais'l: Alguersuari katkestas enam kui pooled sõidud ja tema parim tulemus oli 14., seevastu Bourdais lõpetas ainult korra halvema tulemusega ja sai 2 punkti. Ometi sai Alguersuari Toro Rossoga lepingu ka 2010. aastaks. Ta jätkas samas meeskonnas ka 2011. aastal.
Magun

 
Magun ehk moon ("Papaver") on magunaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub 70–100 külmakindlat üheaastast, kaheaastast ja mitmeaastast liiki. Liikide looduslikuks levilaks on Euraasia, Aafrika ja Põhja-Ameerika parasvööde ja lähisarktiline vööde.
Lähisarktilises vöötmes kasvavad magunid meelitavad putukaid oma sisetemperatuuri hoidmisega parajal temperatuuril, jälgides selleks päikese liikumist. Varre tagaküljel asuvad rakud paisuvad, mistõttu suunavad õied end päikesevalguse poole.
Kassitapulised

Kassitapulised ("Convolvulaceae" Juss.) on taimede sugukond maavitsalaadsete seltsist.
Kassitapuliste sugukonda kuulub umbes 60 perekonda ja üle 1650 liigi. Enamasti on tegu rohtsete ronitaimedega, kuid leidub ka puid, põõsaid ja rohttaimi. 
Eesti liigid.
Eestis kasvab pärismaisena kaks liiki:
Kassitapp (perekond)

Kassitapp ("Convolvulus" L.) on taimeperekond kassitapuliste sugukonnas.
Kassitapu perekonda kuulub umbes 200 liiki. 
Enamik liike on üheaastased või mitmeaastased, 0,3–3 meetrit kõrged, rohtsed ronitaimed või (mõne üksiku liigi puhul) puhmad. Lehed asetsevad varrel spiraalselt, lehterjad õied on enamasti kas valged või roosad, kuid leidub ka siniste, lillade, tumepunaste ja kollaste õitega liike. 
Paljusid liike peetakse umbrohuks, kuid on ka liike, mis on hinnatud oma kaunite õite tõttu. 
Eestis kasvab üks liik – harilik kassitapp ("Convolvulus arvensis" L.).
Seatapp (perekond)

Seatapp ("Calystegia" R.Br.) on taimeperekond kassitapuliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 30 liiki.
Eestis üks liik – tara-seatapp ("Calystegia sepium" (L.) R.Br.).
Tara-seatapp

Tara-seatapp ("Calystegia sepium" (L.) R.Br.) (ehk lihtsalt seatapp) on kassitapuliste sugukonda seatapu perekonda kuuluv mitmeaastane taim.
Liigil eristatakse 9 alamliiki, millest 6 kasvavad Põhja-Ameerikas, üks Euraasias, üks Lääne-Euroopas ja üks Siberis. Kaks viimast on roosade õitega. Seatapp kasvab parasvöötmes (üks alamliik ka Põhja-Ameerika lõunaosas). Ta on sisse viidud ka Austraaliasse ja Argentinasse. Liik on Eestis tavaline. Ta kasvab jõekallastel ja aedades. 
Seatapp on vääntaim, mis keerdub vastupäeva ümber teiste taimede. Ta kasvab 2–4, vahel kuni 5 m pikaks. Lehed paiknevad varrel spiraalselt, nad on lihtsad, nooleotsakujulised, 5–10 cm pikad ja 3–7 cm laiad.
Õied kasvavad hiliskevadest suve lõpuni. Õienupud on kaetud suurte tupplehtedega, mis katavad kattelehti. Avatud õied on trompetikujulised, 3–7 cm läbimõõduga, valged või kahvaturoosad valgete triipudega. Õielehti on 5.
Viljaks on peaaegu kerakujuline kupar, mille läbimõõt on 1 cm ja mis sisaldab 2–4 musta seemet.
Tara-seatapp on meeldiva välimuse ja ilusate õitega taim. Ent tema kiire kasvu ja klammerduvate väätide tõttu võib ta istutatud puid-põõsaid ümber mähkida ja ära kägistada. Tara-seatapu seemned võivad eluvõime säilitada kuni 30 aastat. Tema roomavad juured võivad olla kuni 3–4 m pikad. Seetõttu on tara-seatapp mõnel pool klassifitseeritud ohtlikuks umbrohuks. Temast on raske lahti saada; parima tulemuse annab järjekindel umbrohutõrje.
Seatapp

Seatapp ehk seatapmine on protseduur, mille eesmärk on tavaliselt saada sealiha. Traditsiooniliselt kõneldakse seatapust just koduse väikeloomapidamise, mitte tööstusliku seakasvatuse kontekstis. Eesti rahvatraditsioonis on selle ümber kujunenud hulk rituaale ja pärimusi. Uuemal ajal on seatapu ümber tekkinud diskussioon, kui ranged nõuded (eelkõige hügieeni tagamiseks) peaks seadused seatapule seadma, millised seatapuviisid on humaansed ja kuivõrd eetiline on seatapmist eksponeerida. 1990. aastatel kehtis Eestis keeld müüa kodus tapetud sea liha.
Eesti tavandis on seatapmisel põhiliseks tööriistakse pika teraga seatapupuss. Seatapule eelneb rida protseduure, muuhulgas valmistutakse sealt tapmise järel tulise veega karvu kõrvetama. Mõnel pool on kombeks siga enne tapmist viinaga tuimastada, teisalt võtab viina ka seatapja. Samuti on seatapuga seotud tava värskelt tapetud sea põrna järgi ilma ennustada.
2003. aastal tekitas Eesti ajakirjanduses poleemikat Võrumaal korraldatud seatapuseminar. Seminari ühe korraldaja Aigar Piho sõnul oli selle eesmärk pealinna rahvale teada anda, et seatapmine on täiesti loomulik asi ja seda ei tohiks keelata. "Tänapäeva seadused on väga linnakesksed. Nii hävivad aga vanad traditsioonid ja ükskord tuleb hetk, kui me enam siga tappa ei mõistagi," hoiatas Piho. Ajalehes Sirp kirjutas seevastu kirjanik Mati Unt: "Liha muretsevad mulle lihunikud ja jahimehed. Las nad siis teevad seda. Aga miks nad peavad lehes poseerima? Tegelikult on mulle küll vastik, kui ajakirjandus teeb tapmisest atraktsiooni."
Pilte.
Seatapp Anna külas 1983. aastal Jaan Künnapi fotodel.
Lõokannus

Lõokannus ("Corydalis" DC.) on taimeperekond magunaliste sugukonnas.
Perekonnas on üle 400 liigi, mille levila asub peamiselt põhjapoolkera parasvöötmes.
Eesti liigid.
Eestis elab pärismaisena kaks liiki lõokannuseid.
Punand

Punand ("Fumaria" L.) on taimeperekond magunaliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 50 liiki.
The Peel Session

"The Peel Session" on Islandi ansambli múm 2006. aastal välja antud EP. Laulud lindistati Maida Vale nimelises stuudios bändi John Peeli sessiooni ajal ning anti esimest korda eetrisse 3. oktoobril 2002..
Unilook

Unilook ("Sisymbrium") on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Harakalatv

Harakalatv ("Erysimum" L.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 180 liiki, mille hulgas on nii umbrohtusid kui ka hinnatud aiakultuure. 
Harakaladvad kasvavad Edela-Aasias, Vahemere maades, Euroopas, Makroneesias, Roheneemesaartel) ja Põhja-Ameerikast Costa Ricani.
Autopant

Autopant on asjaõiguslik instituut Eesti õiguses (antud juhul registerpant), vallasvara tagatis.
Pant on üks võlausaldaja viisidest võlgniku rahaliste kohustuste täitmise tagamiseks. Vastavate kohustuste täitmise tagamise viisina on pant hea oma sundkorras sissenõudmise võimaluste lihtsusega. Tagatis näeb ette, et võlgniku varale on võimalik pöörata sissenõuet. Autopandi puhul on tagatise objektiks liiklusvahend (sõiduauto, mootorratas, eritehnika, ujuvvahendid jms). Olenevalt lepingu tingimustest, võib panditav liiklusvahend jääda nii võlgniku kasutusse, kui ka võlalepingu kehtivuse ajaks üle minna võlausaldaja hoiule. Teise variandi puhul, et tagada transpordi vahendi korrasolek, võlalepingu kogu kehtivuse ajaks, peab liiklusvahend olema paigutatud valvatavasse parklasse. Ent mõlema variandi puhul läheb tagatise omandiõigus võlausaldajale üle ning kui liiklusvahend jääb võlgniku kasutusse, siis tema nimele vormistatakse üldvolikiri. Võlgniku poolt rahaliste kohustuste mittetäitmise puhul rakendatakse panditavale varale sissenõudmine, see võõrandatakse ning vahendid suunatakse põhikohustuste kustutamiseks.
Raasiku vald (1939)

Raasiku vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Raasiku valla maa-alast, välja arvatud Paasiku küla ja asunduse, Kostivere ja Haljava mõisa järgi olevate kruntide nr. A-96, A-97, A-98, 14, 15 ja 19 ning Paasiku mõisa järgi olevate kruntide nr. 1 ja maa-alad; senise Anija valla Aavere küla maa-alast ja Anija asunduse läänepoolse osa maa-alast kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; senise Peningi valla Kurgla küla piirkonnast ja seniste Raasiku ja Rae valla vahel oleva osa maa-alast kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, viimased kaasa arvatud; senise Jõelehtme valla Kostivere mõisa järgi oleva Parasmaa raba nr. A-52 ja sama mõisa järgi olevate lahus-heinamaatükkide (kuni talude nr. 19 ja 25 piirini) maa-aladest.
1939. aastal oli vallas 2032 elanikku. Territooriumi suurus oli 9647,88 ha ehk 96,5 km².
Esimene vallavanem oli August Irves. 1940. aasta veebruaris nimetati vallavanemaks Jaan Lagle. 
Vald kuulus Riigivolikogu 16. valimisringkonda, kust valiti Mihkel Jüris.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Haljava külanõukogu ja Läti külanõukogu. 
26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.
Ajutine Valitsus (Venemaa)

Ajutine Valitsus oli Venemaal pärast Veebruarirevolutsiooni 1917. aastal moodustatud Venemaa Vabariigi koalitsioonivalitsus.
Ajutine Valitsus moodustati pärast Venemaa keisrite Nikolai II ja Mihhail II loobumist troonist IV Riigiduuma Sotsialistide-Revolutsionääride Partei, Vene SDTP ja konstitutsiooniliste demokraatide (kadettide) esindajatest. Venemaa Keisririigi asemel loodi Venemaa Vabariik.
Ajutise Valitsuse juhid olid
Järgmisel päeval pärast moodustamist avaldas Ajutine Valitsus Izvestijas deklaratsiooni, millega Georgi Lvov soovis muuta Venemaa kõige vabamaks riigiks maailmas:
Samuti öeldi deklaratsioonis: "Ajutine Valitsus tunneb end kohustatuna teatama, et olukorda rindel ei tohi kasutada ettekäändena viivitamiseks nende korralduste täitmisega."
Ajutine Valitsus pidi võimu üle andma Ülevenemaalise Asutava Kogu poolt moodustatavale valitsusele, kuid kukutati 8. novembril 1917 VSDT(b)P ja Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee juhtimisel Petrogradis Oktoobrirevolutsiooniga. 
Pärast Ajutise Valitsuse kukutamist ja Asutava Kogu laialisaatmist moodustasid bolševikud koalitsioonivalitsusena koos esseeridega Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu eesotsas Vladimir Leniniga. Sellega lakkas Venemaa Vabariik olemast ja loodi Nõukogude Venemaa.
Albu vald (1939)

Albu vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Järva-Madise külas.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Albu valla maa-alast, välja arvatud Kautla, Kautlasaare, Vahtrasaare, Palgisaare ja Kunglajärve talude ning Triigi metskonna Ravila metsandiku kvartaali nr. ja Triigi metskonna Paunküla metsandiku kvartaali nr. 33 maa-alad; senise Kuksema valla Kihme ja Kiigemõisa külade maa-aladest.
Esimene Albu vallavanem oli Kustas Tammets. Vald kuulus Riigivolikogu 19. valimisringkonda, kust valiti August Miljan.
Valla aukodanik oli A. H. Tammsaare.
Albu vallavolikogu tegevus lõpetati 25. juulil 1940. 1941. aasta suvel vallavalitsus taastati, 1941. aasta augustist oli Albu vallavanem kohalik Omakaitse juht Edgar Linkhorst (1904–1967), tema abid J. Päll ja A. Kalani ning vallasekretär Juhan Parts. 
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
8. augustil 1945 moodustati Albu vallas 3 külanõukogu: Aravete külanõukogu keskusega Aravete külas, Järva-Madise külanõukogu keskusega Järva-Madise alevikus ja Peedu külanõukogu keskusega Peedu külas. 
1950. aastal Albu vald likvideeriti ja selle alad arvati Tapa rajooni koosseisu.
Kollakas

Kollakas ("Barbarea" R. Br.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Ingliskeelne taimenimetus on "winter cress", "yellow rocket"; saksakeelne "das Barbarakraut", "die Winterkresse"; soome "kanankaalit"; vene keeles "сурепка", "сурепица"; ladina keeles "Barbarea R. Brown."
Liike mujal.
Kollakas on üks esimesi teede ääres kasvavaid kollaseõielisi ristõielisi taimi, kes annavad rohumaadele kollase üldilme. 
Kirjeldus.
Ristõieliste sugukonda kuuluv kaheaastane umbrohi. Kasvab kuni 60 cm kõrguseks. Õied väikesed, lõhnavad, kuldkollased, mis on koondunud tihedatesse õisikutesse. Lehed aluselt laienenud. Esineb sagedamini niiskemates kohtades, jõgede ja järvede kallastel, niisketel niitudel ja luhtadel. Õitseb maist augustini. Nektari ja õietolmutaim. Meeproduktiivsus 35–40 kg/ha. (kirjanduse andmetel kuni 184 kg/ha). Mesi rohekaskollane, nõrgalt aromaatne, kuid meeldiva maitsega. Kristalliseerub kiiresti, mistõttu ei sobi mesilastele talvesöödaks.
Antsla vald (1939)

Antsla vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Oe küla aladel.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Vana-Antsla valla maa-alast, välja arvatud Alaküla, Litsmetsa, Maasiksaare, Metova ja Latiku külade piirkonnad ning osa Antsla metsandiku maa-alast; senise Vastse-Antsla valla Tokko-Jaani nr. 87, Tokko-Märdi nr. 88, Maurits-Hansu nr. 90 ja Kõrtsi-Jüri nr. 91 talude piirkonnast.
Esimene vallavanem oli Paul Antsov. 10. juulil 1941 määras Võru maavalitsus ta oma kohale tagasi, valla täitevkomitee esimees August Lieber tabati Otepää kandis. Vald kuulus Riigivolikogu 77. valimisringkonda, kust valiti Alo Karineel.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Reidle külanõukogu ja Tohvri-Kaika külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Antsla rajooni koosseisu.
Haanja vald (1939)

Haanja vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Haanja külas.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Haanja valla maa-alast, välja arvatud Nogo küla piirkond; senise Viitina valla Ala-Mahtja, Mäe-Mahtja, Tallikese ja Mets-Mikita talude piirkonnast.
Vald kuulus Riigivolikogu 76. valimisringkonda, kust valiti Albert Kendra, Võru 3. jaoskonnakohtu jaoskonda ning Rõuge põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Vallas asus Suur Munamägi koos vaatetorniga.
Esimene vallavanem oli August Parv. Valla täitevkomitee (esimees Jaan Jõõger) oli eestimeelne ja jäi ametisse kuni 10. juulini 1941, mil Võru maavalitsuse poolt ametisse määratud omariikluse aegne vallavalitsus ametid üle võttis.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Haanja külanõukogu, Kergatsi külanõukogu ja Koke külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Võru rajooni koosseisu.
Kerss

Kerss ("Rorippa" Scop.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Kanepi vald (1939)

Kanepi vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Erastvere valla maa-alast, välja arvatud Mõrgi küla piirkond ja osa Kõigera küla piirkonnast; senise Põlgaste valla Mäha, Hauka, Ropso ja Sõõriste külade ning Naadi, Prandi, Patupera ja Kurgsoo talude piirkondadest; senise Kõlleste valla Hurmi ja Karaski asunduste osa piirkondadest ning Heisri asunduse Lutumäe ja Järveotsa talude piirkonnast; senise Kooraste valla Jõksi asunduse osa piirkonnast; senise Sõmerpalu valla Peetrimõisa piirkonnast; senise Kärgula valla Saia talu maa-alast; senise Valgjärve valla Tammemetsa talude piirkonnast ja Piigandi metsa maa-alast..
Vald kuulus Riigivolikogu 80. valimisringkonda, kust valiti Jaan Murro.
Esimene vallavanem oli Hugo Leis, kes valiti 17. aprillil 1939 Võru maavolikogu liikmeks. 
Valla täitevkomitee esimees Siegfried Lill (19. september 1908 –9. oktoober 1941) võeti kinni Põhja-Tartumaal, oli EKP liige, üks hävituspataljoni juhte, korraldas rüüstamisi, osales hävituspataljoni tegevuses Põltsamaal ja Tartumaal, hukati Võru Omakaitse välikohtu otsuse alusel.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Erastvere külanõukogu, Kanepi külanõukogu ja Põlgaste külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Põlva rajooni koosseisu.
Volker Zotz

Volker Zotz (sündinud 28. oktoobril 1956) on Austria budoloog ja filosoof.
Lineaarne diferentsiaalvõrrand

Lineaarne diferentsiaalvõrrand on diferentsiaalvõrrand, mis on lineaarne otsitava funktsiooni ja selle kõigi tuletiste (või osatuletiste) suhtes. 
Üldiselt saab iga lineaarse diferentsiaalvõrrandi esitada kujul
 formula_1,
kus diferentsiaaloperaator "L" on lineaarne, "y" on otsitav funktsioon (või funktsioonidest moodustatud vektor) ja "g" on "y"-st sõltumatu funktsioon (või funktsioonidest moodustatud vektor), mida nimetatakse vabaliikmeks. Operaatori "L" lineaarsus tähendab, et formula_2, kus formula_3 ja formula_4 on arvud ja formula_5 ning formula_6 funktsioonid. Lineaarsusest järeldub, et otsitav funktsioon (otsitavad funktsioonid) ja kõik selle tuletised (või osatuletised) esinevad võrrandis esimeses astmes.
Lineaarsed diferentsiaalvõrrandid jagunevad omakorda homogeenseteks diferentsiaalvõrranditeks, millel vabaliige puudub (g = 0), ja mittehomogeenseteks dinferentsiaalvõrranditeks, millel on vabaliige olemas (g ≠ 0).
Näide.
Näideteks hariliku ühe otsitava funktsiooniga "y" "n"-järku lineaarse diferentsiaalvõrrandi üldkuju on
 formula_7,
kus funktsiooni formula_8, formula_9...,formula_10 ja formula_11 on tuntud funktsioonid. Viimasele võrrandile vastav diferentsiaaloperaator on
formula_12,
kus formula_13 on tuletise võtmise operaator, st formula_14, formula_15 jne.
Omadused.
Lineaarsete diferentsiaalvõrrandite oluliseks omaduseks on, et nende lahendid moodustavad mõne sobiva funktsioonide ruumi afiinse alamruumi. 
Homogeensete lineaarsete võrrandite lahendid moodustavad vektorruumi, st lahendite liitmisel ja nende arvuga korrutamisel saadav funktsioon on samuti lahend. Tõepoolest, olgu formula_16 ja formula_17 homogeense võrrandi formula_18 lahendid. Vastavalt lineaarsuse tingimusele kehtib formula_19, st ka formula_20 lahendab võrrandi formula_18. 
Kui formula_5 on mittehomogeense võrrandi formula_23 ja formula_16 on vastava homogeense võrrandi formula_18 mõni vabalt valitud lahend, siis formula_26 on samuti mittehomogeense võrrandi lahend, st formula_27.