Psühhosõda

Psühhosõda ehk psühholoogiline sõda on vastase mõjutamine kunstiliste, poliitiliste, meedia ja kõikide propagandavahenditega, nii lahingus kui ka väljaspool lahinguvälja. Eesmärgiks on sihtrühma hoiakute ja käitumise muutmine. Psühholoogilist sõda peetakse üleilmses teabekeskkonnas. Psühholoogilise sõja alusküsimus: milliseks sõjaks inimesi, ühiskonda ja sõjaväelasi ette valmistatakse?
Mõisted nagu psühholoogiline sõda, infosõda, propaganda ja mõjutustegevus, hõlmavad ühisosana mittesõjaliste ja manipuleerivate meetmete kasutamist sihtmärkide psühholoogiliseks mõjutamiseks, et kutsuda sihtrühmades esile soovitud käitumine. Sellise tegevuse peamiseks mõjutusvahendiks on valikuliselt edastatav teave.
Psühholoogilise sõjategevuse ajaloost.
Psühholoogilise sõjapidamise aluseks on Vana-Hiina sõjaväejuhi ja strateegi Sunzi formuleeritud põhipunktid:
Psühholoogilise sõja tulemusel vastane alistus lahinguta. Selleks kasutati juba vanades riikides (Assüüria) vägivalla propagandat.
Psühholoogilise sõja vahendid olid ennustamised, oraaklid ja religioon. Vana-Kreekas kasutati religiooni peamiselt sõjameeste peal. Kreeklased uskusid, et võitlevad koos kangelaste ja jumalatega. Platon keelas teoses "Politeia" hauataguse maailma halva kujutamise. Platon pidas valitsejate ülesandeks demokraatlikus protsessis kasutada tsensuuri ja pettust. Aristoteles jätkas teemat töös "Retoorika", milles esitas juhiseid kõnemeestele, kes peavad lähtuma oma veenmises tõest: "Reeglina võidab tõde vale." Sellist tõest lähtumist kasutavad tänapäeval demokraatiad psühholoogilise sõja ja propaganda alusena. Sokratese õpilane Xenophon kirjutas teoses "Sõjaretk" ("Anabasis"): "Sõjas ei too võitu sõdurite hulk ega jõud; sellele armeele, kes läheb lahingusse hingelt tugevamana, ei suuda vaenlane reeglina vastu panna." Rooma impeeriumis kasutati religiooni kogu ühiskonna mõjutamiseks. Markus Tullius Cicero u 45 e.m.a: "Alguses peame veenma oma kodanikke, et jumalad on kõige isandad ja valitsejad." Ebausk ja propaganda olid olulised psühholoogilise sõja vahendid, mis hoidsid meeste ja kogu ühiskonna võitlusvaimu.
Militaarpsühholoogiline tõlgendus.
Esimese ja Teise maailmasõja näidete varal kirjutas sel teemal teedrajava uurimuse ameerika politoloog Paul Linebarger ("Psühholoogiline sõda", Washington 1948). Psühholoogilise sõja mõistele andis ta seetõttu militaarse tõlgenduse.
Linebargeri järgi on psühholoogiline sõda laiemas tähenduses psühholoogia aluste rakendamine sõjategevuses ja kitsamas tähenduses: sõjategevuse psühholoogilise mõju täiendamine propaganda vahenditega.
Kuid psühholoogilise sõja võtteid on laialdaselt kasutatud ka enne ja pärast sõdu, see tähendab riikidevahelise rahu tingimustes.
Psühholoogilise sõjategevuse meetodite kasutamine rahu ajal.
Rahvusvahelises suhtluses rahu ajal tekivad psühholoogilise sõja vastasseisud ja ühepoolsedki konfliktid kas ebasõbralike naaberriikide või geopoliitiliste konkurentide vahel.
Tänapäeva psühholoogiline sõda on inimeste mõjutamise erinevate viiside, meetodite, vormide kooslus, mille eesmärk on muuta nende inimeste psühholoogilisi tajuaistinguid (vaateid, arvamusi, väärtushinnanguid, tujusid, motiive, hoiakud, käitumisstereotüüpe) samuti gruppide käitumisnorme, massimeeleolusid ja ühiskondlikke arusaamu üldiselt.
Psühholoogilise sõja käigus on võimalik avaldada mõju sihtrühmale või isikule:
Psühholoogilise sõja mõjutusoperatsioonide liigid:
Valik mõjutusoperatsioone ja näiteid:
Psühholoogilise sõjategevuse meetodite kasutamine sõjas.
NATO-s kasutatava terminoloogia kohaselt on infosõda üldine termin. Selle alla kuuluvad klassikalised psühholoogilised operatsioonid (PSYOPS) ja tegutsemine vastase signaalühenduste, juhtkonna ja arvutite vastu ning pressiteenistust peetakse infooperatsioonide osaks.
Valik mõjutusoperatsioone.
Psühholoogilist sõjapidamist viiakse läbi pikema- või lühemaajaliste operatsioonidena, mille käigus kasutatakse kooskõlastatud, koordineeritud ja omavahel seotud psühholoogiliste mõjutamiste viise, vorme, vahendeid ja võtteid eesmärkide saavutamiseks.
Psühholoogilised operatsioonid, koosnevad poliitilistest, sõjalistest, majanduslikust, diplomaatilistest ja samuti informatsioonilis-psühholoogilistest üritustest, mis on suunatud konkreetsetele elanikkonna sihtrühmale, eesmärgiga sisendada neile võõraid ideoloogilisi ja sotsiaalseid hoiakuid, moodustada mitteomaseid käitumisstereotüüpe ja suunata vajalikus suunas nende meeleolusid, tundeid.
Psühholoogilised operatsioone jaotatakse nende läbiviimise tähtaegade, läbiviimistingimuste ja suundade järgi:
Venemaa psühholoogiline sõjategevus.
21. sajandi algusest pärast Vladimir Putini saamist Venemaa presidendiks viivad Venemaa eriteenistused läbi psühholoogilisi ja infomõjutusoperatsioone endise NSV Liidu liiduvabariikide suhtes, kes kuuluvad Venemaa välispoliitika kohaselt Venemaa "eriliste huvide sfääri", kasutades selleks kaasmaalastepoliitika, torujuhtmepoliitika jt aktiivmeetmete ja majandussanktsioonide võimalusi.