Vabadussõja võidusammas

Vabadussõja võidusammas on Tallinnas Vabaduse väljakul 23. juuni esimestel minutitel 2009 avatud mälestusmärk Eesti Vabadussõjas saavutatud võidule.
Vabadussõja võidusamba kaudu avaldab Eesti rahvas austust ja tunnustust kõigile neile, kes on pidanud võitlust Eesti vabaduse ja iseseisvuse nimel. Sammas on 23,5 meetri kõrgune ja koosneb 143 klaasplokist. Projekti autorid on Rainer Sternfeld, Andri Laidre, Kadri Kiho ja Anto Savi.
Ajalugu.
Realiseerimata kavad.
7. juulil 1920 otsustas Tallinna linnavolikogu lammutada Peeter I monumendi Heinaturul (praegusel Vabaduse väljakul). Kuju mahavõtmine lükati edasi ajani, mil on võimalik selle asemele püstitada mõni teine monument. Linna haridusosakonnale anti ülesandeks algatada ülemaaline korjandus ausamba rajamiseks. 10. veebruaril 1922 otsustas Tallinna haldusosakond Peeter I kuju maha võtta ja rajada selle asemele Vabadusplatsi ühes Eesti vabadusvõitlust ja iseseisvust tähistava monumendiga. Peeter I kuju võeti maha ööl vastu 1. maid 1922.
1922. aastal tegi Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liit ettepaneku püstitada Tallinna Vabadussõja monument.
Vabadusplatsi arhitektuurilise ja ruumilise kujunduse parendamise eesmärgil korraldati 1937. aastal projektivõistlus. Konkursi võitsid Alar Kotli ja Ernst Kesa, kes kavandasid Jaani kiriku asemele kuuekorruselise Kohtupalee ja selle ette kõrge samba otsa ratsamonumendi.
20. veebruaril 1939 pidas oma esimese koosoleku Vabadussõja Üleriikliku Monumendi Püstitamise Peakomitee.
Praeguse monumendi kavandamine.
Aprillis 2001 otsustas linnavolikogu uuesti rajada Vabadussõja Võidusamba ja käivitada selleks monumendikonkursi. Sügisel 2004 esitasid arhitektid planeeringu täienduse, millega monumendi asupaigaks saaks Ingeri bastioni müüride väljakaevamisega Mayeri treppide kõrvale tekkiv tühi plats. Oktoobris 2005 pandi Harjumäel Võidusambale nurgakivi.
15. augustil 2007 avalikustati Vabadussõja võidusamba ideekonkursi võidutöö "Libertas", mille autorid jäeti esialgu saladusse. Võidutöö kujutas 28 meetri kõrgust monumenti Harjumäe nõlval, mis koosneb postamendist ja selle otsas olevast Vabadusristist. Vabadusristi keskele kavatseti algul raiuda Eesti riigipiiri kontuur, kuid hiljem otsustati traditsioonilise mõõgaga käe ja "E" kasuks. Postamendil on kiri "Eesti Vabadussõda 1918–1920". Sammas on võidutööl paigutatud nõlvale rajatavale väikesele platsile ning samba taga asub sein, millele süvistatakse lõik president Konstantin Pätsi kõnest. Seejuures valgustatakse kõne alles päikese loojumise hetkel. Žürii esimees oli EELK peapiiskop Andres Põder.
Samba ehitamine.
11. juulil 2008 otsustas kaitseminister Jaak Aaviksoo lükata Võidusamba avamise edasi 2009. aastasse.
Samba remont.
Võidusamba valgustus sai armetu ja logisev, tuvastasid 200 600 krooni (12 820 eurot) eest sambale ekspertiisi teinud Tallinna Tehnikaülikooli eksperdid.
Uue lahenduse tegi KH Energia-Konsult AS ja tööd võeti vastu aprillis 2011. Ventilatsiooni- ja valguslahenduse remondi lepingu kogumaksumus oli 10,24 miljonit krooni (üle 654 000 euro).
Lisaks valgustusele ja ventilatsioonile on samba juures välja vahetatud mitu purunenud klaasiga lamineeritud plastist sambapaneeli ja sillutiseplaati. Need kulud on vähemalt osaliselt katnud kindlustus.
Samba maksumus.
Samba projekteeris ja ehitas Tšehhi klaasivabrik Sans Souci. Lepingus oli samba maksumuseks 3,39 miljonit eurot (koos 18-protsendise käibemaksuga 63 miljonit Eesti krooni). Kaitseministeerium tellis ka riigihanke "Ehitustööd mälestusmärgi rajamiseks", mille võitis firma Celander Ehitus OÜ hinnaga 26 890 269 krooni.
Reaalselt kujunes samba maksumus selle algsest lepingulisest maksumusest 2,5 korda suuremaks: selleks kulus 8,5 miljonit eurot.
Samba ülalpidamine.
Vabadussõja võidusamba ülalpidamine maksab 5064 eurot kuus.
Samba kulud (ilma käibemaksuta) on aastate lõikes olnud alljärgnevad:
Samba avamine.
Sammas avati piduliku tseremooniaga 23. juuni (võidupüha) esimestel minutitel. Avatseremoonial esitati Urmas Sisaski oratoorium "Pro Patria", mille sõnade autor on Jaan Lõo.
Kriitika ja uue monumendi ettepanekud.
Vabadussõja võidusammas on saanud kriitikat mitte üksnes oma kujunduse, maksumuse ja ülalpidamise eest, vaid ka tähenduse sügavuse osas. Kunstikriitikud ja osa arhitekte on leidnud, et monument rõhutab liiga abstraktset sümboolikat, jättes ajaloolise narratiivi ja konkreetse sõjategevuse mälestuse tagaplaanile.
Selle tagajärjel on mõningaid vaateid, mille kohaselt oleks otstarbekas kavandada ja püstitada täiesti uus ning esinduslikum monument, mis sümboliseeriks Vabadussõja mälestust selgemalt ja ajaloole kohaselt. Kritiseerijad viitavad, et olemasolev sammas ei täida traditsioonilist memoriaalset funktsiooni, on kvaliteedilt ja kunstiliselt halb ning seetõttu toetavad uut lahendust projektipõhiselt.
Lisaks on tähelepanu jäänud, et Vabadussõja temaatikat jäädvustavaid uusi monumente on kavandatud või püstitatud teistes Eesti paikades – näiteks Hiiumaal ja Tapal, kus kohaliku võistluse tulemusel on planeeritud mälestusmärgid, mis ühendavad sügavaid kujundeid ja nimedega tähistatud austusavaldusi langenutele.
Seega rõhutavad kriitikud vajadust arutleda uue lahenduse üle, mis suhtleks selgema narratiivi, memoriaalse vormi ja ajaloolise kihiga – nii eesmärgiga täiustada Vabadussõja mälestamist kui ka anda ruumiprojektile senisest tugevam tähenduslik alus. Juhitakse tähelepanu et antud monumendile tehtud kulutused on suuremad kui näiteks San Jancito lahingu mälestusmärgile tehtu, kuigi viimane on Vabadussõja võidusambast kümneid kordi suurem ja parem. 
Samba lagunemine.
Vähem kui kuu aega pärast samba avamist ilmnesid juba probleemid. Kolm paneeli olid teadmata põhjusel kogunud tolmu ning seetõttu võtnud roosaka varjundi. Need paneelid vahetati küll välja, paraku muutus ka üks asenduspaneel üsna kiiresti punakaks, sest see oli pärit eelmiste vigaste paneelidega samast partiist. Samuti kustutas ühel ööl tuled võidusambasse imbunud vesi. Võidusamba eest hoolt kandva AS Elmo vaatlusel selgus, et klaaside liitekohast oli vesi samba ristiosasse sisse tunginud. See tekitas lühise, mille tõttu lülitus osa valgustusest välja. 2009. aasta detsembris täheldati ka seda, et osa klaaspaneele muutub kollaseks. Samba autor Rainer Sternfeldt tõdes, et üksikutes paneelides on esinenud ka võõrkehi, näiteks suitsukoni ja nöörijupp. 2010. aasta juunis kukkus võidusamba nurgapaneel alla ning lõhkus osaliselt ka samba alusplaadi.
2017. aasta sügisel remonditi samba ümbruse kiviplaate, mis olid kahjustunud trikiratturite, rulatajate ja teiste kahjustajate tõttu.