Nõukogude Liidu piirivalve

Nõukogude Liidu Piirivalve oli Nõukogude Venemaal, Vene SFNV-s, ja Nõukogude Liidus aastatel 1922–1991 Nõukogude Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi ja riikliku julgeolekuametkondadele (Riikliku Julgeoleku Ministeerium, Riikliku Julgeoleku Komiteele) allunud Nõukogude Liidu riigipiiri valvamise, salakaubaveo tõkestamise ja luuretööga tegutsenud ametkond.
Peale traditsioonilise piirivalve ja illegaalse piiriületamise tõkestamise oli Nõukogude Liidu piirivalve ülesanne tõkestada ka riigist loata lahkumine ja lahkujate kinnipidamine. Oma otseste ülesannete ning riikliku julgeoleku tagamiseks tegelesid nõukogude piiriäärsed piirivalveringkonnad ka luureandmete kogumisega Nõukogude Liiduga piirnevates riikides.
Nõukogude Liidu piirivalve tähtpäev oli piirivalvurite päev 28. mail.
Nõukogude piirivalve loomine ja algaastad.
1917. aastal Venemaa Ajutise Valitsuse valitsemisajal toimunud vana keisririigi riigihaldusaparaadi stiihilise lagunemise ja Keisririigi läänekubermangude (Poola, Leedu, Läti, Eesti ja Soome) iseseisvumise tulemusena kadus vana riigipiiri valve organisatsioon ning bolševike poolt juhitava Sõjarevolutsioonikomitee andis ()/16. novembril 1917 korralduse nr 2412 Tornio piiripunkti komissarile, mille kohaselt võis Venemaa-Saksamaa vahel peetavast sõjast puutumata jäänud piiriületuskohta Soomes Tornios kasutada piiriületamiseks ja Venemaalt lahkumiseks ainult Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee eriloa alusel. Eriloa bolševistlikult Venemaalt lahkumiseks võisid anda SRK poolt volitatud: Feliks Dzeržinski (Ülevenemaalise Tšekaa esimees), Moissei Uritski Petrogradi Tšekaa esimees, Mārtiņš Lācis (Ülevenemaalise Tšekaa esimehe asetäitja) või Vene SFNV Välisasjade Rahvakomissariaadi esindajana Adolf Joffe.
Nõukogude Punakaardi ja Punaarmee väeosade Põhjarinde valikväeosadest moodustati 7. märtsi 1918 kõrgema ülemjuhataja Nikolai Krõlenko käsu alusel, algselt nõukogude võimu all oleva Loode-Venemaa territooriumi piiride kaitseks Valge mere ning ajutisel Soome ja Eesti piirijoonel; teised endise Venemaa Keisririigi piirkonnad olid okupeeritud (Lõuna-Venemaa ja Ukraina – Saksamaa keisririigi vägede poolt) ning haaratud Petrogradis oktoobrirevolutsiooni tulemusena võimu haaranud Nõukogude Venemaa vastaste rahutustega ning alanud Venemaa kodusõjast.
Juhid ja organisatsioon.
Piirivalveorganisatsiooni juhid olid:
GPU ...Ringkonna vägede ülemaks oli kohakaasluse alusel antud ringkonna Riikliku Poliitvalitsuse Täievoliline esindaja, kes oli ka antud piirkonna kõrgeim GPU ametnik.
Vene SFNV ja Nõukogude Liidu riigipiiri valvega tegelenud organisatsiooni keskasutusteks olid:
Ajalugu.
Vene NFSV Piirivalveringkonna valitsusse kuulusid:
Käskkirja alusel loodi järgmised piirivalveringkonnad:
Territoriaalsete GPU vägede ja nende koosseisus olevate piirivalvevägede juhiks oli GPU Täievoliline esindaja ("Полномочный представитель ГПУ (ПП ГПУ)") antud piirkonnas. Piirivalve Üksikkorpusele allus 1922. aastal 7 piirivalveringkonda.
Piirivalveringkonna tegevust juhiti Piirivalveringkonna staabist, mille juhiks oli staabiülem. Staabi koosseisus olid:
Staabi isikkoosseisu arv olenes vastava ringkonna eripärast, standardne staabi isikkoosseisu suurus oli Petrogradi, Lääne, Ukraina, Turkmeenia, Kaug-Ida ja Taga-Kaukaasia PVR-s 39 sõjaväelast ja spetsialisti.
Aastatel 1926–1934 oli Nõukogude Liidu piirivalveasutuste ülesehitus ja tööjaotus järgmine:
Juulis 1934 moodustati koos ühise Nõukogude Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi loomisega piirivalvevägede juhtimiseks NSVL SARKi Piirivalve- ja sisevalve peavalitsus.
Enne Teist maailmasõda.
Nõukogude piirivalveringkonnad ("пограничный округ") jaotati enne Teise maailmasõda, pärast 1939.–1940. aasta naaberriikide ja nende osade okupeerimist ja annekteerimist territoriaalse printsiibi järgi: