tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Garage punk

Garage punk ('garaažipunk') on "punk rock"'i alamstiil, mis on tihedalt seotud "garage rock"'iga.
Mõiste ei ole täpselt määratletud. Sageli arvatakse "garage punk"'i alla garaažibändid, mille muusikat annavad välja sõltumatud plaadifirmad või mille muusikat antakse välja väljaspool firmasid, ning mis mängivad muusikaliselt algeliselt ja viletsalt "punk rock"'i ja "rock'n'roll"'i segu. Selles mõttes on "garage punk"'i alged vastandkultuurse muusikalise liikumisena 1960. aastate "garage rock"'is ja 1970. aastate lõpu ja 1980. aastate alguse "punk rock"'is ja "new wave"'is.
1980. aastate lõpus ja 1990. aastatel tekkis "indie rock"'i "underground"'is "punk rock"'i taaselustav uus stiil, mida nimetataksegi "garage punk"'iks. "Garage punk" on olnud tihedalt seotud "garage rock"'i taaselustamisega, kuid "garage punk"-ansambleid on lisaks 1960. aastate "garage rock"-ansamblitele, mida arvatakse tihti "protopunk"'i alla, (The Sonics, The Monks) mõjutanud ka 1970. aastate alguse "protopunk"-ansamblitest (The Stooges, MC5, New York Dolls), toorest "hardcore punk"'ist, briti "pub rock"'ist, "power pop"'ist ja varajasest "new wave"'ist. Paljud "garage punk"-ansamblid on tugevalt mõjutatud ka 1950. aastate ja 1960. aastate alguse "rhythm and blues"'ist ja primitiivsest "rock'n'roll"'ist, mis on samuti aidanud eristada seda stiili teistest "punk rock"'i stiilidest. Mõned ansamblid (näiteks The Mummies, Phantom Surfers ja The Bomboras) olid mõjutatud ka instrumentaalsest "surf rock"'ist.
"Garage punk" ei püüdnud niivõrd kopeerida 1960. aastate saundi ja ilmet kui mängida pretensioonitut ja metsikut kolmeduurilist "punk rock"'i. Teatud hoiak ja primitiivne odavuse esteetika olid stiili arengus palju olulisemad kui kergesti meeldejäävad meloodiad ja modide stiilis kirevad rõivad. See suhtumine peegeldus ka muusikas: saund oli primitiivne, määrdunud, toores, räpakas, seksikas, ähvardav, kärarikas ja lausa inetu.
Esimeste "garage punk"'i ansamblite seas olid DMZ, The Dwarves, The Stomachmouths, Thee Mighty Caesars, Poison 13, Pussy Galore, The Gories, The Devil Dogs, Supercharger, The Mummies, The Makers, Teengenerate, The New Bomb Turks ja The Oblivians.
Eesti ansamblitest on selle stiili alla arvatud Les Diamants.
Tšornobõl

Tšornobõl (Чорнобиль, vene keeles Чернобыль "Tšernobõl", valgevene keeles Чарнобыль) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Valgevene piiri lähedal.
Linnast umbes 15 km kaugusel asub Tšornobõli tuumaelektrijaam, kus toimus 1986. aastal Tšornobõli katastroof. Tuumaelektrijaam on saanud nime linna järgi ja asus Tšornobõli rajoonis, kuid linna ja elektrijaama vahel polnud otsest seost. Enamik tuumaelektrijaama töötajatest elas spetsiaalselt neile rajatud linnas Prõpjatis. Tšornobõli nimi tuleneb hariliku puju ukrainakeelsest nimest.
Enne Tšornobõli katastroofi elas linnas umbes 15 000 inimest. 2020. aastatel elab linnas kuni 500 inimest, kes käivad seal tööl vahetustega (kuid elavad sel ajal Tšornobõlis), enamik neist elab muul ajal Slavutitšis. Kuigi tuumaelektrijaam on suletud, läbivad piirkonda olulised elektriliinid, mida on vaja hooldada. Inimtöö on seal vajalik ka muude tehnovõrkude ja looduskeskkonna hooldustöödega. Linnas ei tohi elada lapsed.
18. sajandi teisest poolest 1920. aastani oli linn üks hassidismi keskusi. 20. sajandi alguses toimunud pogrommide käigus osa juute tapeti ja paljud lahkusid linnast.
Tšornobõli tuumaelektrijaam

Tšornobõli tuumaelektrijaam (ka "Tšernobõli tuumaelektrijaam") oli Nõukogude Liidu tuumaelektrijaam nüüdses Ukrainas Kiievi oblastis Tšornobõli keelutsoonis. 
Ajalugu.
Jaama ehitust alustati 1970. aastal Nõukogude Liidus Ukraina NSV-s. Esimene energiaplokk käivitati 1977. aastal. 2., 3. ja 4. plokk järgnesid aastatel 1978, 1981 ja 1983. 
1986. aastal töötas 4 plokki, igaüks võimsusega 1000 MW, käsil oli 5. ja 6. ploki ehitamine. 
Jaamas toodeti ka mitmeotstarbelistes kaitsekuplita grafiitreaktorites tuumarelvadele vajalikku plutooniumi. 
Jaamast 4 km läänes paiknes 50 000 elanikuga ehitajate ja energeetikute asula Prõpjat.
1982. aasta septembris toimus 1. energiaplokis avarii, kus kuumenes üle ja sulas osaliselt üles reaktori tuum. Reaktor parandati mõne kuuga. Õnnetuse tegelikku ulatust hoiti aastaid salajas, olgugi et reaktorit parandanud töölised said ülemäära kiiritada.
26. aprillil 1986 leidis jaama 4. energiaplokis aset Tšornobõli katastroof.
Pärast katastroofi alles jäänud kolm reaktorit seisati, sest kogu jaam oli tugevasti saastunud ja inimestel oli ohtlik seal töötada. Piirkonnas tekkinud energiapuuduse tõttu aga reaktorid peagi puhastati ja taaskäivitati. Plahvatanud 4. reaktori ümber ehitati betoonist sarkofaag. 5. ja 6. energiaploki ehitus peatati.
1. energiaplokk suleti 1996. aasta novembris.
Viimane, 3. energiaplokk suleti 15. detsembril 2000 ametlikul tseremoonial, kus osales ka Ukraina tolleaegne president Leonid Kutšma.
Katastroofijärgsed avariid ja intsidendid tuumajaamas.
1991. aasta oktoobris toimus jaama 2. energiaploki masinasaalis tulekahju, milles hävis osaliselt saali katus ja sai tugevalt kannatada üks kahest turbogeneraatorist. Reaktor seisati, radioaktiivset ainet välja ei pääsenud. Pärast kahjustuste hindamist otsustati 2. plokk lõplikult sulgeda.
Sõjategevus 2022. aastal.
24. veebruaril 2022 alanud Venemaa invasiooni ajal Ukrainasse langes Tšornobõli tuumaelektrijaam Vene vägede kätte. Keelutsoonis viibis rohkearvuliselt Vene sõjaväelasi, kelle tegevuse tulemusel tsooni radioaktiivsuse tase tõusis ohtlikult kõrgele tasemele, mis toob piirkonnas pikemat aega viibijatele kaasa "pöördumatud tervisekahjustused".
2022. aasta märtsi lõpus alustasid Vene väed lahkumist tuumaelektrijaamast Valgevene suunas ja olid aprilli alguseks objektilt lahkunud. 2. aprillil 2022 heisati objektil Ukraina lipp.
EMÜ

EMÜ on lühend, mis võib tähendada:
Keemianomenklatuur

Keemianomenklatuur on keemiliste elementide ja ühendite nimetuste süsteem. 
Ajalooliselt on erinevatel alustel välja kujunenud mitu kasutuselolevat keemiliste ühendite nimetuste süsteemi:
Juba üsna lihtsate orgaaniliste ühendite korral on süstemaatilised nimetused keerulised ja nende asemel tulevad kasutusele triviaalnimetused. 
B3-vitamiini ehk niatsiini ehk nikotiinhappe IUPACi nimetus püridiin-3-karboksüülhape oleks igapäevaelus tülikas kasutada. 
Veel raskem oleks kasutada C-vitamiini ehk L-askorbiinhappe IUPACi nimetust: (R)-3,4-dihüdroksü-5-[(1S)-1,2-dihüdroksüetüül]furaan-2(5H)-oon.
Tüviühend

Tüviühend on orgaanilise ühendi molekuli formaalne põhiosa, mis on aluseks orgaaniliste ühendite süstemaatiliste nimetuste tuletamisel vastavalt IUPAC-i reeglitele. Enamasti on tüviühend pikim hargnemata süsinikuaatomite ahel või asendusrühmadeta tsükliline süsteem. Funktsionaalrühmi sisaldavate ühendite korral on tüviühend kõige rohkem põhirühmi sisaldav pikim hargnemata süsinikuaatomite ahel. Mõningaid spetsiifilisi reegleid esineb olenevalt ühendi klassist.
Tüviühendis süsiniku aatomid numereeritakse andes põhirühmale (funktsionaalrühmale) väikseima võimaliku kohanumbri. Täpsemalt vaata artiklis Orgaaniliste ühendite nomenklatuur. Siin mõned lihtsamad näited: 1) 2-metüülpropaan, 2) 2-metüülbutaan, 3) vale numeratsioon, 4) 2-hüdroksüpropaanhape
Asendusrühm

Asendusrühm ehk asendaja (nimetatakse ka rühm, grupp) on orgaaniliste molekulide struktuuriga seotud mõiste – see on aatom või aatomite rühm, mis asendab tüviühendis vesiniku aatomit. Tüviühendis, see tähendab hargnemata ahelaga atsüklilise või tsüklilise süsivesiniku molekulis, ei ole asendusrühmi, aga kui selles molekulis mõne vesiniku aatomi asemel on mingi teine aatom või aatomite rühm, siis viimaseid vaadeldakse asendusrühmadena.
Asendusrühmad on nii tüviühendi põhiahelaga seotud ainult süsiniku ja vesiniku aatomeid sisaldavad kõrvalahelad (alküülrühmad, arüülrühmad jmt) kui ka heteroaatomeid (O, N, S, Cl, B, Si jt) sisaldavad funktsionaalrühmad. Asendusrühmadega on seotud spetsiifilised elektroonsed (mesomeerne efekt, induktsiooniefekt) ja steerilised efektid, mis mõjutavad reaktsioonide kineetikat ja moodustuvate produktide koostist, kui see rühm on seotud reaktsioonitsentriga (α-asendusrühm), aga paljudel juhtudel on mõju ka kaugematel (β-, γ-, δ-, ε-) rühmadel.
Orgaaniliste ühendite süstemaatilised IUPAC-i nimetused tuletatakse nii, et tüviühendi süsiniku aatomid nummerdatakse ja vastava numbriga asendusrühma(de) nimetus(ed) kirjutatakse tüviühendi nimetuse ette. Mõned lihtsad näited (valem, triviaalne nimetus, IUPAC-i nimetus):
PhCH(CH3)2 ehk CH3CH(Ph)CH3 – kumeen – 2-fenüülpropaan
OHCH(CH2OH)2 ehk OHCH2CH(OH)CH2OH – glütserool – 1,2,3-propaantriool
CH2=C(CH3)C(CH3)=CH2 – dimetüülbutadieen – 2,3-dimetüül-1,3-butadieen
(CH3)2C(OH)CH2CH3 – "tert"-amüülalkohol – 2-metüül-2-butanool
Ühendite nimetamise lihtsustamiseks on enamesinevate asendusrühmade jaoks kokku lepitud nende triviaalnimetused. Näiteks vinüülrühm, allüülrühm, prenüülrühm, fenüülrühm (sümbol Ph), bensüülrühm (Bn), atsetüülrühm (Ac), alkoksürühm (RO või AlkO), karboksürühm, "iso"-propüülrühm ("i"-Pr) "tert"-butüülrühm ("t"-Bu) jt. Alküülrühmadel ja funktsionaalrühmadel on IUPAC-i poolt vastu võetud nimetused.
Keemilise ühendi põhiahelaga seotud (suhteliselt suurt) asendusrühma nimetatakse tihti kõrvalahelaks; polümeeride korral on kõrvalahel kas oligomeerne või polümeerne.
Asendusrühmade sümboleid.
Ainete triviaalnimetustes kasutatakse asendusrühmade lihtsustatud sümboleid ja kindla tähendusega eesliiteid, mis iseloomustavad süsinikuskeleti hargnemist või asendusrühmade vastastikust asendit molekulis. 
Eesliited.
Benseeni derivaatide korral, kui tsüklis on rohkem kui üks asendusrühm, kasutatakse asendusrühmade vastastikuste asendite märkimiseks eesliiteid järgmiselt:
Mitme ühesuguse asendusrühma puhul kasutatakse eesliiteid:
Tihti kasutatakse asendusrühma reaktsioonitsentrist või aktiivsest tsentrist (tähistatud C*) kauguse märkimiseks kreeka tähestiku tähti. Loendamist alustatakse reaktsioonitsentris olevast süsinikuaatomist, millega on seotud α-asendusrühm ja edasi järgmiste süsinikuaatomite juures on vastavalt β-, γ-, δ-, ε- jne asendusrühmad. Molekuli (makromolekuli) põhiahela "viimase" süsinikuaatomi juures olevat rühma tähistatakse ω:
C*Rα-CRβ-CRγ-CRδ-…-CRω
Alküülrühm

Alküülrühmaks nimetatakse orgaanilises keemias molekuli osa, mis koosneb üksiksidemetega seotud süsiniku ja vesiniku aatomitest ja mis formaalselt vastab alkaani molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom. Alküülrühmade üldvalem on CnH2n+1 ja need moodustavad homoloogilise rea nii nagu alkaanidki. Üldjuhul tähistatakse alküülrühma R– või Alk. Homoloogilise rea esimene, väikseim esindaja on metüülrühm –CH3. 
Alküülrühm ei ole reaalselt esinev aine osake, vaid formaalne molekulile karakteerne rühm, millega on seotud veel mingi aatom või rühm. Näiteks alkaanid R-H, alküülkloriidid R-Cl, alküülalkoholid R-OH, dialküüleetrid R-O-R jt. Keerulise struktuuriga molekule vaadeldakse tihti kui vastava lihtsama (enamtuntud) tüviühendi alküülasendatud analooge. Näiteks 2-metüül-1,3-butadieen (ehk isopreen), N,N-dimetüülaniliin (ehk dimetüülfenüülamiin), 5-metüülresortsinool. Orgaaniliste reaktsioonide ebastabiilsete intermediaatidena võivad esineda alküülkatioonid R+, alküülanioonid R- ja alküülradikaalid R*.
Eristatakse primaarseid, sekundaarseid ja tertsiaarseid alküülrühmasid. Näiteks etüülrühm -C2H5 on primaarne, isopropüülrühm -CH(CH3)2 on sekundaarne ja "tert"-butüülrühm -C(CH3)3 on tertsiaalne. 
Alküülrühmad, mis sisaldavad üht tsüklit, vastavad üldvalemile CnH2n-1, näiteks tsüklopropüül- või tsükloheksüülrühm.
Keemilist reaktsiooni, mille tulemusena viiakse molekuli alküülrühm, nimetatakse alküülimine.
Kaksiksidet sisaldavad (alkeenidest tuletatud) rühmad kannavad üldnimetust alkenüülrühm. Nende enamtuntud esindajatel on triviaalnimetused, näiteks vinüülrühm, allüülrühm, allüülsed rühmad, homoallüülrühm jt.
Märkus: Alküülrühma tähenduses on kasutatud ka terminit alküülradikaal, mille põhitähendus on vaba radikaal R•, mis tähendab reaalset ebastabiilset intermediaati ja mitte formaalset molekuli osa, nagu seda on alküülrühm.
Nomenklatuur.
Tabelis on toodud eesliidete nimetused vastavalt IUPAC-i nomenklatuurile.
Alküülrühmade mugavamates triviaalnimetustes kasutatakse kindla tähendusega eesliiteid, mis iseloomustavad süsinikuskeleti hargnemist: 
Näiteks butüülrühma isomeerid: "n"-butüül CH3-CH2-CH2-CH2–, "sec"-butüül CH3-CH2-CH(CH3)–, "iso"-butüül (CH3)2CH-CH2–, "tert"-butüül (CH3)3C– .
Puugravüür

Puugravüür on graafikatehnika, mis kasutab erinevalt laudpuule tehtavast puulõikest ristpuuklotsi. 
Puugravüüri tehnikas uuristatakse spetsiaalse graveerimise nõela ehk uuritsa abil kujutis kõvemast puidust lõigatud puuklotsile süüga risti. Tihe ja tugev ristpuuklots võimaldab peenekoelisemat käsitlust, ühtlasi suurt tiraaži. Puugravüüri võttis 18. sajandi viimasel veerandil kasutusele inglane Thomas Bewick. 
Eestis kehtis termin „puulõige” ka puugravüüri kohta kuni Aleksander Tassa 1948. aastal ilmunud raamatuni „Puulõikekunstist. Materjale ja allikaid eesti puulõikest XIX sajandil”, kuigi juba varem teadvustati eeskätt saksakeelse terminoloogia eeskujul (vastavalt "Holzschnitt" ja "Holzstich"), et õigem on neid käsitluselt ja kunstiliselt mõjult erinevaid tehnikaid tähistada eri nimetustega.
Albert Eskel

Albert Eskel (24. veebruar 1922 Tallinn – 18. juuni 1975 Tallinn) oli eesti skulptor.
Elukäik.
Ta lõpetas 1943. aastal Riigi Kunsttööstuskooli rakendusskulptorina ja 1948. aastal Tallinna Riikliku Tarbekunstiinstituudi (TRTKI) monumentaal- ja dekoratiivskulptuuri erialal. 
Olulise osa tema loomingust moodustasid monumendid ja mälestusmärgid, samuti hauamonumendid tuntud kultuuritegelastele. Viimastel eluaastatel töötas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudi õppejõuna.
Ta oli abielus skulptor Juta Eskeliga.
Gooti keel

Gooti keel (*𐌲𐌿𐍄𐌹𐍃𐌺𐍉 𐍂𐌰𐌶𐌳𐌰 "*gutisko razda", ruunikirjas ᚷᚢᛏᛁᛊᚲᚨ ᚱᚨᛉᛞᚨ, *(o) ) on väljasurnud idagermaani keel, mida kõnelesid goodid, peamiselt läänegoodid.
Gooti keel on vanim germaani keel, millest on säilinud käsikirju. Vanimad gootikeelsed kirjutised pärinevad 4. sajandist. Keele kasutuse vähenemine 6. sajandi keskpaigaks oli tingitud frankide võidust gootide üle Prantsusmaal ja Itaalias, üleminekust ladinakeelsele katoliiklusele ning geograafilisest eraldatusest. Keel säilis Pürenee poolsaarel (tänapäeva Hispaanias ja Portugalis) 8. sajandini ning Walafrid Strabo kirjutiste järgi Doonau alamjooksul 9. sajandi alguseni. Krimmis säilis gooti keel 18. sajandini, arenedes Krimmi gooti keeleks.
Teadmised gooti keele kohta pärinevad peamiselt 4. sajandi piiblitõlkest, mille autor oli piiskop Wulfila. Kõige mahukamate allikatena on säilinud "codex argenteus" (188 lk) ja "Codex Ambrosianus B" (193 lk). Teised allikad ei ületa pikkuselt 4 lehekülge. Säilinud on umbes kolmveerand uuest testamendist (evangeeliumid ja Pauluse kirjad) ja üksikuid salme vanast testamendist (osa Nehemja raamatust).
Wulfila leiutas piiblitõlke tarbeks kreeka tähestiku põhjal gooti tähestiku. Varem kirjutati gooti keelt ruunidega.
Gooti keelel puuduvad tänapäevased järglaskeeled, ent ta on väga lähedane muinaspõhja keelele, millest on arenenud skandinaavia keeled, samuti on ta lähedane vanaülemsaksa keelele, mis on saksa keele eelkäija. Kõik nad põlvnevad germaani algkeelest. Gooti keelel on tunnuseid, mis on omased germaani algkeelele, ent on kadunud kõigis tänapäevastes keeltes. Seetõttu aitab ta mõista germaani keelte arengut.
Tsement (geoloogia)

Tsement on settekivimite koostisosi ühtseks kivimiks liitev peeneteraline mineraalne mass.
Tsement esineb näiteks liivakivis liivateradevahelistes tühemikes. Tsemendi moodustavad peamiselt ränidioksiid (kvarts, kaltsedon, opaal), karbonaadid (kaltsiit, dolomiit, sideriit), raua oksiidid jne. Vahel on tsementi moodustavaiks mineraalideks ka savimineraalid, vilgud, kips, barüüt ja püriit.
Tsement tekib kivimite pooriruumi enamasti vesilahustest sadenemise teel.
Karbonaatsed mineraalid

Karbonaatsed mineraalid on mineraalid, mis sisaldavad karbonaatiooni (CO32–) ning metallikatiooni.
Tähtsamad karbonaatsed mineraalid on kaltsiit, dolomiit, aragoniit, sideriit, ankeriit, rodokrosiit, magnesiit jne.
Kivimeid, mille koostisest üle 50% moodustavad karbonaatsed mineraalid, nimetatakse karbonaatkivimeiks. Karbonaatkivimeid esineb nii tard- (karbonatiit), moonde- (marmor) kui ka settekivimite (lubjakivi) hulgas, kuid kõige levinumad on nad kindlasti settekivimite seas.
Karbonatiit

Karbonatiidid on tardkivimid, mille koostisest üle 50% moodustavad karbonaatsed mineraalid.
Karbonatiidid on võrdlemisi haruldased tardkivimid, mille tekke üksikasjad ei ole selged. Reeglina tekivad nad siis, kui maakoores valitsevad venituspinged (näiteks Ida-Aafrika riftivöönd). Karbonatiidid sisaldavad tihti väärtuslikke mineraale; sel juhul on tegemist maavaraga. Näiteks Soomes Siilinjärvis kaevandatakse karbonatiiti selles sisalduva apatiidi tõttu.
Ehavere linnamägi

Ehavere linnamägi (ka "Ehavere Kalevipoja säng") on linnamägi Jõgevamaal Jõgeva vallas Amme jõe põhjakalda jõeoru ja sinna suubuva oru vahel.
Kirjelduse järgi näib Ehavere Kalevipoja sängi tüüpi linnus. See asub Nava nõmme ja Ehavere veski vahel. Säng on ülejäänud kõrgendikust veidi põhja poole ulatuv mäesopp. Edelast ja kagust on ta piiratud kraaviga. Kirdest, põhjast ja loodest kaitseb linnust järsk Amme orgu laskuv mäenõlv. lisaks kraavile on linnuse edalaküljel kuhjatud ka vall. Kaitseehituse iseloomi järgi võib arvata, et Vaia kõige lõunapoolsem linnus pärineb I aastatuhande teisest poolest. 
Linnuse õue pindala on umbes 700 m2.
Läänepoolse otsavalli kõrgus on 3,5 m. Valli välisjalami ees on lame nõgu. Linnuse ida- ja kaguküljel on madal äärevall.
Linnuse õuel on kultuurikiht. 
See linnus olevat olnud muinaseestlaste nõupidamiste koht.
Sinialliku linnamägi

Sinialliku linnamägi on linnamägi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Sinialliku järve ääres. Hinnanguliselt 11. sajandi teisel poolel rajati sinna Kalevipoja sängi tüüpi linnus, mille kasutamise osas 13. sajandi alguse ristisõjas lähevad aga uurijate arvamused lahku. Raudtee ja maantee ehitamise käigus pinnase lõhkumise tõttu on tänaseks osa kunagisest linnamäest hävinenud.
Linnamäe seisukord tänapäeval.
Tänapäeval on pealinnuse pikkus koos otsavallidega 106 m. Kolmnurkse kujuga õueala pindala on 1600 m², pikkus 89 m ja laius 25 m. Kaguvallist on säilinud ainult 1 m kõrgune kühm. Loodevall kujutab endast 20 m pikkust ja 26 m laiust küngast, mille kõrgus õuepinnalt on 4,19 m, välisjalamilt 5,19 m. Eeslinnuse õue pikkus on 20 m, laius kuni 20 m ja pindala kuni 400 m². Vall on säilinud 12,5 m pikkuselt ja kuni 15 m laiuselt, kõrgus kuni 1,83 m.
Linnamäe rikkumine.
Linnamäe algne pindala võis veel 19. sajandi keskel olla 4000 m². 19 sajandi lõpus kaevati Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee ehitamiseks linnamäe küljest maha kogu idapoolne külg ja kagupoolne otsavall, millest on säilinud väga väike nurk. 1962. aastal lõhuti linnamäe järvepoolne külg, sealhulgas ka eeslinnuse osa autotee rajamiseks.
Arheoloogilised uuringud.
Arheoloogilised kaevamised toimusid Elmo Raadiku juhtimisel aastatel 1947–1948 ja Jüri Seliranna juhtimisel 1967–1969. Uuriti peamiselt pealinnuse loodevalli ja sellega külgnevat siseõue kokku 344 m² ulatuses. Kaevamiste ajal leiti loodevallist kunagiste puitkonstruktsioonide põlenud palgijäänuseid, lisaks ka elamujäänukeid, "koerakaela" stiilis ühendatud aluspalke ja rõhtpalkehitiste rususid. Kas Sinialliku linnamägi oli kasutusel ka 13. sajandil muistse ristisõja ajal, selle kohta tõendeid (nt ammunoolteteravikke) leitud ei ole.
Muinasaegne linnus.
Heiki Valgu hinnangul rajati Siniallikule linnus 11. sajandi teisel poolel. Kuna see asus lähedal Viljandi linnusele (sellest 5 km lõuna pool) ja Naanu linnusele, siis pidid nende tagamaad ja huvisfäärid Valgu meelest paratamatult kattuma. Tema arvates oli tegu konkureerivatele suguvõsadele või nende liitudele kuulunud kindlustustega. Võimalust, et Sinialliku oli Viljandi linnuse tütarlinnus, sõjaline tugipunkt teel lõunasse, ei pea Valk usutavaks, kuna mõlemad olid enam-vähem ühesuurused, Sinialliku linnust ei mainita Henriku Liivimaa kroonikas ja seal puuduvad ristisõja ajale osutavad ammunooleotsad. Kahel viimasel põhjusel arvab Valk, et Sinialliku linnus jäi võimuvõitluses Viljandile alla ja oli 13. sajandi ristisõja alguseks lakanud eksisteerimast (nagu ka Naanu linnus). Samas Jüri Selirand on pidanud linnuse kasutamist ka 13. sajandi alguses väga tõenäoliseks.
Climateprediction.net

Climateprediction.net (lühend CPDN) on hajusarvutusprojekt, mille eesmärgiks on suurendada kliimat ennustavate mudelite täpsust. Selleks uuritakse kliima modelleerimisel tehtud lihtsustuste mõju ennustustele, viies läbi tuhandeid veidi muudetud mudeli parameetrite ja algandmetega arvutieksperimente. Projekt kasutab tööks tavaliste personaalarvutite vabu ressursse ning selles saab osaleda iga arvutiomanik.
Eesti maksusüsteem

Eesti maksusüsteem koosneb maksuseadustega sätestatud ja kehtestatud riiklikest maksudest ning seaduse alusel valla- või linnavolikogu poolt oma haldusterritooriumil kehtestatavatest kohalikest maksudest. 
Eesti maksusüsteem on valdavalt proportsionaalne: maksumäärad ei sõltu maksustatavast summast. 
Eesti maksud.
Eestis on kehtestatud üheksa riiklikku maksu:
Kohalikke makse võib olla kuni kaheksa:
Maksuhaldur.
Riiklike maksude haldur on vastavalt Maksukorralduse seadusele Maksu- ja Tolliamet,
kohalike maksude maksuhaldur on valla- või linnavalitsus või muu maksumääruses sätestatud valla või linna ametiasutus.
maksude haldurid kehtestavad vastavalt seadustele maksude kogumise protseduurid, laekumise tagamise,maksudeklaratsioonide süsteemi ja esitamise ning esitamata jätmise korra ja vastutuse. 
Maksudeklaratsioonid.
Maksuhaldur kehtestab vastavalt seadustele maksude laekumisega seotud protseduurid ning dokumentatsiooni ja nende esitamise korra: kas elektrooniliselt või paberkandjal. Levinumad maksudeklaratsioonid on
NBA parimate punktitoojate loend

"Selles tabelis on loetletud karjääri jooksul mängu kohta kõige rohkem punkte toonud NBA mängijad. Andmed on mõõdetud 2005-2006 aasta hooaja lõpus."
Hüdroajami proportsionaaljuhtimine

Hüdroajami proportsionaaljuhtimine on hüdroajami juhtimine, mille puhul juhtimisseadme väljundis saadav signaal on võrdeline sisendisse tuleva signaaliga. 
Nii saadakse juhitav ühenduslüli lülitustehnika ja reguleerimistehnika vahel. 
Hüdroajami proportsionaaljuhtimine on mõeldud kasutamiseks tingimustes, kus tavaline "on-off" (sisse-välja) juhtimistehnika kasutamine on liiga jäik ning servotehnika jälle liiga täpne ja kallis.
Nagu kõrvalolevalt skeemilt näha koosneb proportsionaalne juhtimissüsteem elektrilisest juhtimisseadmest (nn kaardist), proportsionaalklapist (jaotur, rõhuklapp, vooluregulaator) ja täitevseadmest (hüdrosilinder, hüdromootor).
Elektriline sisendsignaal, mille pinge on 0...9 V, muundatakse elektroonses võimendis vastavuses sisendpingele elektrivooluks, näiteks suhtes 1 mV = 1 mA. Võrdeliselt elektromagneti mähisele tuleva voolutugevusele annab reguleeritav elektromagnet väljundina jõu või liikumise suuruse. Tarbijale, masina sõlmele, võib avaldada lisaks liikumise suuna muutmisele veel sujuvat toimet liikumise kiiruse ja toimiva jõu suuruse muutmiseks. Samaaegselt vastava protsessi ajalisele kulgemisele võib avaldada sujuvat toimet vooluhulgale: s.o kiirendus-aeglustus.
Proportsionaaljaoturid on mõeldud kasutamiseks rõhkudel p&lt;350 bar ning süsteemis tuleb kasutada kõrgrõhufiltrit, puhastusvõimega &lt;10μm, mis paikneb vahetult proportsionaalklapi ees.
Proportsionaaljuhtimise eelised.
Proportsionaaltehnika võimaldab
Proportsionaaltehnika puudused.
Nüüdisaegsed proportsionaaljaoturid on võrreldavad servojaoturitega, kuigi olles odavamad, võivad nad kasutamisel osutuda majanduslikult kasulikumaks. Vaatamata sellele on proportsionaaljuhtimisel ka puudusi, näiteks on see
Proportsionaalklappide juhtimiseks kasutatavad reguleeritavad elektromagnetid.
Reguleeritavad elektromagnetid on ühendavaks elemendiks elektroonika ja hüdraulika vahel, mis annavad võrdeliselt magneti sisendile toodud elektrivoolu tugevusele seadme väljundina liikumise pikkuse või liikumapaneva jõu. Need kuuluvad tõstvate elektromagnetite liiki ja on õlis töötavad, reguleeritavad alalisvoolu magnetid.
Reguleeritavad magnetid jaotatakse:
Reguleeritavad magnetid.
Reguleeritavad magnetid on vaid alalisvoolu magnetid, sest ainult alalisvoolu magnetid annavad väljundi võrdeliselt sisendvoolu tugevusele. Antud juhul reguleeritakse sisendvoolu piirides 0,1...1 A.
Kui tavamagnetite korral väheneb magneti jõud käigupikkuse suurenemisel, siis proportsionaalmagnetitel on jõud kogu käigupikkuses muutumatu ja sõltuv vaid juhtvoolu tugevusest.
Proportsionaalmagnetid annavad küllaltki suure lülitusjõu, mis võimaldab neid kasutada kuni NS10 mõõduga klappide otsejuhtimisel.
Hüdraulika-komponentide juhtimisel proportsionaalmagnetitega saab juhtimisprotsessi staatilisi ja dünaamilisi parameetreid parandada, kasutades tagasisidestatud klappe, millel on induktiivne magneti ankru asendiandur. Staatilistest parameetritest paranevad liikumise hüsterees, lineaarsus, kordumiste täpsus ning dünaamilistest näitajatest jäikus.
Maa süsteemi teadus

Maa süsteemi teadus on teadusharu, mis uurib Maad kompleksselt, spetsialiseerumata ühele konkreetsele geosfäärile.
Maa süsteemi teadus on justkui segu geoloogiast, meteoroloogiast, okeanograafiast, mullateadusest jne. Maa süsteemi teadusele panevad aluse tõdemused, et Maa on ainevahetuse seisukohalt suletud (kui jätta meteoriidid jms arvestamata), kuid energiavahetuse seisukohalt avatud süsteem ning et protsessid ühes geosfääris mõjutavad paratamatult protsesse teistes geosfäärides, mistõttu tuleb meie koduplaneeti tema täieliku mõistmise huvides uurida kompleksselt.
Maa süsteemi teaduse huviorbiidis on kõikvõimalikud mitmeid geosfääre hõlmavad ringed, näiteks süsinikuringe. Suure osa Maa süsteemi teadusest hõlmab kliimaga seotu, sest esiteks on kliimasüsteemi pikemaajalised muutused väga tugevalt seotud muutustega, mis ei toimu mitte atmosfääris, vaid mõnes teises geosfääris, näiteks litosfääris. Teiseks on kliima laiemat üldsust huvitav teema ning põnevust lisab ka see, et kliimamuutuste põhjuste ning tagajärgede osas ei ole üldaktsepteeritud seisukohti.
Diagenees

Diagenees on kõikide setteid ja settekivimeid mõjutavate füüsikaliste ja keemiliste protsesside (v.a murenemine ja moone) kogum.
Lihtsustatud käsitluse järgi on diagenees setete muutumine settekivimeiks. Tegelikult hõlmab diagenees peale settekivimite moodustumise ka nendega toimuvaid litifitseerumisjärgseid muutusi.
Diagenees algab kohe pärast setteosakese settimist ja jätkub seni, kuni kivim moondub. Diagenees ei ole sugugi mitte alati ühesuunaline protsess, sest mattunud ja kivistunud setted ei pruugi lõpptulemusena moonduda, vaid võivad tektooniliste liikumiste käigus taas maapinnale lähemale liikuda.
Enamasti liigitatakse diagenees sarnaselt murenemisega kaheks – füüsikaliseks ja keemiliseks. Füüsikaline diagenees hõlmab näiteks kompaktsiooni ja sellest tulenevat pooriruumi ruumala vähenemist, lõhede tekkimist jne. Keemiline diagenees on olemasolevate sette- või kivimiosakeste lahustumine pooriruumis ringlevates vedelikes, uute mineraalide tsemendina pooriruumi settimine jms. Ka siin tuleb eristada diageneesi, mis toimub suhteliselt madalatemperatuurilistes vedelikes, hüdrotermaalsest moondest, mida põhjustavad kuumad fluidid.
Manomeeter

Manomeeter ehk rõhumõõtur on mõõteriist, millega mõõdetakse ülerõhku või alarõhku (vaakumit). 
Vedelikmanomeeter.
Vedelikmanomeetri ehk piesomeetri töö põhineb hüdrostaatilise rõhu omadusel (rõhk mõjub või kandub edasi igas suunas võrdse jõuga). See on lihtsa ehitusega odav mõõteriist ja selle põhiosa on läbipaistev toru, milles oleva vedeliku rõhk tasakaalustab mõõdetava vedeliku rõhu. Vedelikmanomeeter näitab alati tegelikku rõhku, mis on oluline mõõtmise täpsuse seisukohalt (1 mm vedeliku samba kõrgust näitab rõhku 0,0001 baari). Puudus on piiratud mõõtepiirkond, mistõttu saab sellega mõõta väikest rõhku. Mõõdetava rõhu suurust piirab selle tasakaalustamiseks vajaliku vedelikusamba ehk manomeetri toru pikkus. Kasutusel on ka elavhõbemanomeeter, millel on vedeliku suurema tiheduse tõttu lühem toru. Tööstuslikus kasutamises on vedelikumanomeeter ebamugav, sest toru võib murduda. Pigem mõõdetakse sellega laboratooriumides väikest rõhku (kuni 0,1 baari). Elavhõbemanomeetrit kasutatakse 4 kuni 5 baari mõõtmisel.
Mehaaniline manomeeter.
Mehaanilise manomeetri töö põhineb rõhu tekitatud deformatsiooni mõõtmisel. Mida suurem on rõhk, seda suurem on tema tekitatud deformatsioon. Mehaaniline manomeeter mõõdab rõhku kaudselt. Levinuimad mehaanilise manomeetri tüübid on Bourdoni manomeeter ja aneroidmanomeeter (aneroidbaromeeter). Bourdoni manomeetri tööelemendiks on C-kujuliseks painutatud elliptilise ristlõikega elastne metalltoru. Lamestatud toru püüab torus oleva vedeliku või gaasi rõhu kasvades muuta oma ristlõiget rohkem ringikujuliseks, mille tulemusel C-kujuliseks painutatud toru püüab sirguda. Toru ristlõike muutus on vaevumärgatav, aga toru kõveruse muutus tehakse nähtavaks mehaanilise ajami ja skaala kohal oleva osutiga. Konkreetsed manomeetrite konstruktsioonid on välja töötatud pigem empiirilise kogemuse kui matemaatilise analüüsi abil.
Vastutusrikkal seadmel töötavat mehaanilist manomeetrit tuleb perioodiliselt kontrollida. Eri diapasoonides on vaja kasutada eri mehaanilisi manomeetreid, sest manomeetri elastne element peab olema eri jäikusega. Torumanomeeter võimaldab mõõta rõhku 0,5 kuni 10 000 baari, membraanmanomeeter kuni 25 baari. Mehaanilise manomeetri eelised on töökindlus, väikesed gabariidid, suure rõhu mõõtmise võimalus ja lihtne paigaldus.
Manomeetri toimimine.
Eri klassiühingutel on manomeetri toimimisele eri nõudmised. Näiteks klassiühing Bureau Veritas ei nõua ülevaatustel mõõteriistade kontrolli, aga Venemaa register nõuab KMR"-"manomeetrite iga-aastast kontrolli. Eestis teimib KMR-manomeetreid Veeteede Amet. Manomeetri metallkorpus peab olema plommitud ning manomeetri skaalale on nõutav ja kasulik märkida punase joonega tööpiirkond.
Bernoulli võrrand

Bernoulli võrrand seob voolava vedeliku rõhu, voolu kiiruse ja asendi potentsiaalse energia ning kirjeldab energia tasakaalu voolava vedeliku joas. Võrrandi tuletas Šveitsi matemaatik Daniel Bernoulli (1700–1782).
Võrrand näeb välja järgmine:
 formula_1
kus:
Hüdrauliline löök

Hüdrauliliseks löögiks nimetatakse vedeliku rõhu äkilist suurenemist torustikus. See võib olla tingitud voolava vedeliku inertsist ja seadme liikuvate osade inertsist.
Voolava vedeliku inerts.
Vedeliku voolutee järsul sulgemisel püüab vedelik inertsi toimel jätkata liikumist ning avaldab takistusele survet, mis väljendub rõhu hüppelise suurenemisena süsteemis. Ohtlik on selline nähtus pikkade transporditrasside puhul, kus liikuva vedeliku mass võib ulatuda kümnetesse ja sadadesse tonnidesse. Rõhu muutus voolu kiirel sulgemisel formula_1 (s), kus ts on ventiili sulgemisaeg, L on toru pikkus ja C on rõhulaine levimiskiirus vedelikus (C= 900...1300 m/s). Hüdraulilisest löögist tingitud rõhu muutus formula_2 (Pa), kus v on vedeliku voolu kiiruse muutus (m/s).
Seadme liikuvate osade inerts pidurdamisel ja reverseerimisel.
See on iseloomulik, kui hüdroajami abil toimub massi teisaldamine. Sellisel juhul tekkiv löök formula_3 (Pa), kus v on liikuva massi kiirus enne peatamist, B on vedeliku kokkusurutavuse tegur (N/m²; 1500...1800 MPa), m on hüdroajami poolt liigutatav mass ja v0 on vedeliku maht, millele mõjub löök (m3).
Teed hüdraulilise löögi vähendamiseks:
Suruõhu kuivatamine

Suruõhu kuivatamine on suruõhu kuivatamine pneumosüsteemis veeauruvaba suruõhu saamiseks. 
Kuivatada ehk vett eraldada on võimalik keemilise vee-eraldiga, filtriga või jahutussüsteemiga, kus alandatakse tunduvalt suruõhu temperatuuri allapoole kastepunkti, sundides niimoodi veeauru vee-eraldis kondenseeruma.
Morelose osariik

Morelose osariik, ametlikult Morelose vaba ja suveräänne osariik ("Estado Libre y Soberano de Morelos"), on osariik Mehhiko keskosas. Piirneb põhjas México linnaga, kirdes ja loodes México osariigiga, idas Puebla ja lõunas Guerrero osariigiga. Morelos jaguneb 36 vallaks ning selle halduskeskus on Cuernavaca.
Pindalalt on Morelos riigi suuruselt teine väikseim osariik – väiksem on vaid Tlaxcala. Enne iseseisvaks osariigiks saamist kuulus Morelose ala suuremasse México osariiki. 1869. aastal andis president Benito Juárez korralduse eraldada see territoorium eraldi osariigiks ning nimetada see José María Morelos y Pavóni auks, kes kaitses Mehhiko iseseisvussõja ajal Cuautla linna Hispaania vägede eest.
Morelose kliima on aastaringselt soe, mis soodustab suhkruroo ja teiste põllukultuuride kasvatamist. Soe ilm ja looduslik ilu on juba asteekide ajast meelitanud turiste Mehhiko orust. Osariik on tuntud ka chinelode, värvikirevates kostüümides tantsijate, poolest, kes astuvad üles kohalikel pidustustel, eriti karnevalidel. Lisaks asuvad Moreloses Popocatépetli vulkaani nõlvadel asuvad kloostrid, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimekirja.
NBA parimate lauapallihankijate loend

Selles tabelis on toodud parimad lauapallide hankijad NBA ajaloos.
"Uuendatud pärast 2021/22. aasta hooaja lõppu.
Orenburgi oblasti lipp

Orenburgi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Orenburgi oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 29. oktoobril 1997.
Lipu kirjeldus.
Orenburgi oblasti lipp on ristkülikukujuline punane kangas, mille keskel on Orenburgi oblasti vapp. Vapi kõrgus on 0,6 lipu laiust. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Milton Friedmani auhind

Milton Friedmani auhind vabaduse edendamise eest ("The Milton Friedman Prize for Advancing Liberty") on Cato Instituudi poolt USA-s välja antav auhind koos 500 000 USA dollari suuruse rahalise preemiaga. Auhinda antakse välja alates 2002. aastast iga kahe aasta tagant.
Cato Instituut

Cato Instituut ("Cato Institute") on avaliku halduse uuringutega tegelev instituut Ameerika Ühendriikides Washingtonis. Instituudi asutas 1977. aastal Edward Crane. Instituudi nimi viitab "Cato kirjadele".
Cato Instituut avaldab sageli arvamust USA sise- ja välispoliitika kohta. Ametlikult ei soovi instituut, et teda seostataks kindla maailmavaatega, kuid tema seisukohad on libertaarsed. Sellest lähtudes on ta kritiseerinud kõiki ametis olevaid USA presidente. Cato Instituut pooldab küll võimalikult suuri üksikisiku vabadusi, kuid on vastu USA sõjaväe tegutsemisele välismaal, sest see muudab USA vähemalt moraalselt vastutavaks olukorra eest teistes riikides. Instituut on vastu globaalset soojenemist takistavatele lepingutele, pidades neid kasututeks ja liiga kalliteks.
Alates 2002. aastast annab Cato Instituut välja Milton Friedmani auhinda vabaduse edendamise eest. 2015. aasta seisuga on kõik selle laureaadid olnud eri riikidest ja mitte ükski Põhja-Ameerikast.
Malhanski ahelik

Malhanski ahelik on mäestik Venemaal Taga-Baikalimaal Burjaatia ja Taga-Baikali krai aladel. Kulgeb ida-lääne suunas.
Aheliku keskmine kõrgus on 1200–1400 meetrit, maksimaalne kõrgus 1735 meetrit. Aheliku laius on 10–60 km ja pikkus 360 km.
Cato kirjad

"Cato kirjad" ("Cato's Letters") on seeria esseid vabadusest, tsivilisatsioonist ja religioonist, mis ilmusid aastatel 1720–1723 ajakirjas London Journal (hiljem ka ajakirjas British Journal). Nende 144 essee autorid olid John Trenchard ja Thomas Gordon, kes kasutasid ühist pseudonüümi Cato, viidates sellega Cato Nooremale. 
"Cato kirjad" mõjutasid tugevalt 18. ja 19. sajandi poliitilist ja majandusfilosoofiat.
Aruaia

Aruaia on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Kaarlimõisa

Kaarlimõisa on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Kastre

Kastre on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Küla põhjapiiri märgib Emajõgi. Kastre küla territooriumi alla jäävad ka ulatuslikud alad Emajõe-Suursoost.
Külas asus Kastre mõis. Tänapäeval tegutseb endises mõisa peahoones hooldekodu.
1920. aastatel moodustati Kastre mõisa maadest Kastre asundus. 1977 muudeti asundus Kastre külaks.
Kaitsealustest objektidest asuvad külas Kastre park ja Kastre Pähnialune ning muistne asulakoht. Suursoo alal asuvad ka kiviaegsed Akali ja Kullamäe asulakohad.
Melliste

Melliste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda ja oli valla halduskeskus.
Külaliikumise Kodukant ja Tartu Maavalitsuse korraldatud võistluse võitjana nimetati Melliste küla aastal 2012 Tartumaa aasta külaks.
Külas tegutseb 1991. aastal asutatud Melliste Kool. Samuti tegutseb külas Melliste raamatukogu.
Küla läbib Tartu–Räpina–Värska maantee.
Mäksa

Mäksa on küla Tartu maakonnas Kastre vallas Emajõe lõunakaldal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
1977. aastal liideti Mäksa külaga Reheküla.
Külas asus Mäksa mõisa keskus.
Mäksa mõisa park ja Mäksa mõisa kalmistul asuv Essenite hauakabel on mõlemad arvele võetud ehitismälestistena. Külas asub ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht.
Mäletjärve

Mäletjärve on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Külas asub ohvrikoht Annemägi ja Silmaläte.
Poka (Kastre)

Poka on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Aastatel 1874–1892 eksisteeris ka Poka vald, mis liideti seejärel Mäksa vallaga. Mäksa vallamaja asus Poka külas.
Külas asus Poka mõisa keskus.
Külas asuvad Poka järv, Lavatsi järv ja Teokopli järv. Sealt voolab läbi Melliste oja ning küla piiresse jääb ka Poka Põrguvaluläte.
Sarakuste

Sarakuste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Sudaste

Sudaste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Tammevaldma

Tammevaldma on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Tigase

Tigase on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Vana-Kastre

Vana-Kastre on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Kui Tartu oli 17. sajandil varemetes ning selle kindlustamist peeti liiga keeruliseks, kaalus Rootsi võim Tartu ümberkolimist Kastresse.
Küla lääne- ja idapiiri märgib Luutsna jõgi ja põhjapiiril voolab Emajõgi.
Küla läbib Tartu–Räpina–Värska maantee.
Külas tegutseb ettevõtte Columbia Kivi.
Veskimäe (Kastre)

Veskimäe on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Veskimäe

Veskimäe on mitme Eesti küla nimi:
Võruküla

Võruküla on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
Axl Rose

W. Axl Rose (sünninimi William Bruce Rose, Jr., 1964–1986 William Bruce Bailey; sündinud 6. veebruaril 1962) on USA laulja, ansambli Guns N' Roses solist ning ka ainuke pidevalt bändis olnud asutajaliige.
William Bruce Rose sündis Indiana osariigis Lafayette'is planeerimata raseduse tagajärjel. Tema vanemad olid keskkooliõpilane Sharon (1945–1996) ja kohalik huligaan William Bruce Rose (1942–1984), kes jättis pere 1964. aastal maha, misjärel abiellus Sharon kirikuõpetaja Stephen Baileyga, kes oli sügavalt usklik, kuid pereliikmetega tihti vägivaldne, pekstes Williamit isegi siis, kui ta televiisorist bikiinides naisi nägi. William sai endale kasuisa perekonnanime. Viieaastaselt hakkas William laulma kirikukooris ja käima pühapäevakoolis. Tal on noorem õde Amy ja poolvend Stuart. 1979. aastal sai William aimu oma tegelikust päritolust ning võttis mitteametlikult nimeks W. Rose (eesnimest oli initsiaal sellepärast, et Bailey ei soovinud bioloogilise isaga ühist eesnime jagada).
Rose väidab, et tema isa kasutas teda seksuaalselt ära, kui ta oli vaid kaheaastane. Tal on bipolaarne häire.
1980. aastate keskel oli Bailey bändi AXL liige. Kuna ta oli bändist vaimustuses, siis arvas tema sõber ja bändikaaslane Izzy Stradlin, et ta võiks end nimetada Axl Rose'iks. 1986. aastal vahetas Bailey oma nime ametlikult W. Axl Rose'iks.
1989. aasta Los Angelese olümpiastaadionil toimunud The Rolling Stonesi kontserdi avamisel esinenud Guns N' Rosesi solistina läbis Axl lauldes ja joostes terve staadioni.
Võõpste

Võõpste on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda.
1977. aastal liideti Võõpste külaga Kõrvesilla küla.
Võõpste külje all asub ujumiskohaga paisjärv – Vorstioru järv.
Kilplala

Kilplaste teemapark on Järvamaal Müüsleris endise Müüsleri mõisa pargi korrastamisest alguse saanud alates 2006. aastast tegutsev teemapark, mille tegevused, atraktsioonid ja väljapanekud on seotud peamiselt kilplaste muistenditega. Kilplaste teemapargi tegevusi juhib OÜ Kilplane. Teemapark pakub humoorikaid elamusretki, erinevaid käsitöö õpitubasid, toitlustamist, Kilp-laste-laagreid, majutust temaatilistes kämpingutes, vaba aja tegevusi 18-rajaga atraktsioonidega minigolfiväljakul, saunasid jm. Seiklus algab külastuskeskusest Kilplaste Kojast.
Esimesed projektid viidi ellu Kareda Valla Raamatukogu juures tegutseva Kreutzwaldi pärandi säilitamise seltsing ning MTÜ Müüsleri Küla Selts. poolt. Teemapargi eestvedeja on olnud Helena Siiroja. Kilplaste muistendid on saksa rahva naljandid, mille tõlkis Friedrich Reinhold Kreutzwald eesti keelde. Eestikeelse raamatu järgi elasid kilplased "kaugel Uppakallo Kalkunimaal", siis selline koht asus Järvamaal Peetri kihelkonnas. Seda küla enam ei ole, ajalooürikud räägivad, et Ubakalu küla. ühendati 1840.a. Koigi mõisaga. Kilplastel on muidugi selle kohta oma muistend, mis selle külaga juhtus.
Kiideva

Kiideva on küla Lääne maakonnas Haapsalu linnas Puise poolsaarel.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Küla piirneb läänes Puise, loodes Põgari-Sassi, põhjas Koidu ja Tuuru, kirdes Sinalepa ning idas Saardu küla ja lõunas Matsalu lahega.
Kiidevas on paadisadam, tegutsevad 2000. aastal loodud külaselts ja külamuuseum.
Nimi.
Kiideva küla kohta on ajaloos kasutatud ka Kiidepea, Kividepea ja Kiwidepäh nimekuju. 
Külanimi võis algselt olla "Kivide pea" ja see on aja jooksul lühenenud. Seejuures märgib "pea" merre ulatuvat kõrgendikku.
Ajalugu.
Külas on võimalik eristada Kiideva mõisa ümber kujunenud põhjaosa ning Matsalu lahe kaldal asuvat sumbküla – Kiideva Kalaküla.
Kiideva elanike traditsiooniliseks tegevusalaks on olnud kalapüük. Pärast kevadise püügihooaja lõppu Väinamerel juuni teisel poolel rändasid Kiideva kalurid Saaremaa lääneosa rannikule rändpüügile, kust naasti septembri lõpuks. Saaremaal peatusid kiidevlased Anseküla, Ninase, Panga, Vaigu ja Võhma külas, sinna ehitati ka suvised eluasemed. 1930. aastatel oli Kiideva Läänemaa kõige olulisemaks kalapüügikeskuseks. 1950. aastatel tegutses kalurikolhoos "Kiideva Kalur", mis liitus 1964. aastal Virtsu Kaluriga.
Kiideva mõisa 19. sajandi lõpul valminud härrastemaja paistab silma omapärase välisviimistluse poolest, milles on kasutatud kalasoomusekujulistest sindlitest voodrit. Kuni 1967. aastani tegutses hoones Kiideva algkool.
Loodus.
Kiideva asub Matsalu rahvuspargi territooriumil. Matsalu lahe rannikul paikneb vaateplatvorm, nn Priskuse tornike. Kiidevat ühendab Puise külaga matkarada, mis läbib endiste puisniitude ala Puise metsa.
Kuuba Demokraatia Rahvusvaheline Komitee

Kuuba Demokraatia Rahvusvaheline Komitee ("International Committee for Democracy in Cuba", lühendatult ICDC) on rahvusvaheline organisatsioon, mille eesmärgiks on näidata solidaarsust demokraatlike aktivistidega Kuubas ning vahendada Kuuba demokraatlikule opositsioonile majandusabi. 
ICDC loodi 2003. aasta septembris pärast seda, kui Fidel Castro juhitud diktatuurirežiim oli sama aasta märtsis julmalt maha surunud opositsioonilised demokraatiapüüdlused Kuubas. ICDC loomise algataja oli Václav Havel, kes tegi sellekohase ettepaneku 2003. aasta juulis Madridis peetud Kuuba-teemalisel konverentsil. 
ICDC ühendab kümneid väljapaistvaid poliitikuid ja intellektuaale üle maailma.
Anabaptistid

Anabaptistid (kreeka "anababtizό" 'kastan uuesti vee alla, ristin') ehk taasristijad on 16. sajandil tekkinud radikaalsed protestantlikud rühmitused, keda iseloomustab täiskasvanute ristimine. 
Anabaptistid uskusid, et laste ristimine on kehtetu ja inimene peab ristimise vastu võtma täiskasvanuna, isikliku otsuse alusel. Anabaptistid ei moodustanud ühtset usulahku, taasristimise komme oli levinud väga erinevate põhimõtetega rühmituste seas. 
Mõned anabaptistlikud usulahud tegutsevad tänini, näiteks amišid, mennoniidid ja hutteriidid.
Piraaja Klubi

 
"Piraaja Klubi" (esialgse pealkirjaga "Ernie") on Bud Grace'i koomiksisari, mis hakkas ilmuma 1988. aastal. 1993. aastal pälvis see National Cartoonist Society auhinna. 
Koomiksid on eriti populaarsed Norras ja Rootsis, kus mitu ajakirja avaldab neid algse pealkirjaga. Eestis ilmuvad need ajalehtedes Postimees, Eesti Päevaleht ja SL Õhtuleht. "Ernie" koomiksid on ilmunud ka väikseformaadiliste raamatute sarjas "Kodaniku taskuraamat", mis ilmus Eesti Ekspressi Kirjastuse väljaandel aastatel 1995–2007. 
Tegelased.
"Ernie" koomiksi tegelased ei vanane Sellegipoolest ühiskond nende ümber muutub, näiteks vahetub USA president.
Neljapäev (ansambel)

Neljapäev on Eesti ansambel, kes esitab pehmemat ja raskemat rokki ning bluusi. 
Ilmunud on EP "Laske sisse". Ansambli esitatud lugu "Punane müts" oli suvel 2006 mitu nädalat "Raadio 2 TOP 20" edetabelis. 2008 augustis alustati esimese kauamängiva "Another Way" salvestamist, 2009 suvel ilmus plaadi esimene singel "C-Cup," 2010 varakevadel anti singlina välja ka nimilugu "Another Way", mis valiti Raadio 2 saate "Kuulderaadius" nädala lauluks nädalal 29.03–2.04.2010.
Diskograafia.
"Laske sisse!" (EP; 2006)
"Another Way" (2010)
Mõõteriistade loend

"Siin on loetletud mõõteriistu"
Saardu

Saardu on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda.
Küla piirneb läänes Kiideva, põhjas Sinalepa ja idas Haeska külaga ning lõunas Matsalu lahega. 
Saardu küla asub Matsalu rahvuspargi territooriumil.
Abessiinia kass

Abessiinia kass on lühikarvaline kassitõug, mis arvatakse põlvnevat Egiptuse emasest kassist nimega Zula, kelle üks Briti sõdur võttis Abessiinia sõjast tulles Aleksandria sadamas laevale ja viis 1868 Inglismaale, kus Zula paaritati inglise tiigrikarva vöödilise ("tabby") kassiga ning kõige "abessiinialikum" poeg paaritati oma emaga. 
Arvatakse, et kõik Euroopa, Ameerika ja Austraalia abessiinia kassid pärinevad Zulast, kuid USA abessiinia kasside genofondi on rikastatud vähemalt ühe, võib-olla isegi kolme Liibüast või ehk ka Egiptusest toodud kassi abil. 
Segunemise tõttu on tänapäeva tõul metsik, lõvilaadne väljanägemine. 
Põhja-Aafrikas leidub väidetavalt veel metsikuid abessiinia kasse. 
Arvatakse, et muinasegiptlased austasid selle tõu esivanemaid jumalanna Basteti kehastustena.
Abessiinia kass on üks populaarsemaid lühikarvalisi kassitõuge USA-s. Neid kasvatatakse ka Eestis. 
Meeldib sageli isegi inimestele, kes ei pea end kassiarmastajaks. 
Välimus ja iseloom.
Karv on tihe, elastne ja läikiv, mitmesugust värvi (punakas või punane) tumedamate triipudega. 
Kõrvad on suured, eemal ja ettepoole kaldu. 
Saba on pikk, teravnev ja otsast tumedam. 
Silmad on kuldsed või rohelised ja väga kaldus ja mandlikujulised. 
Näoilme on intelligentne ja ergas. 
Abessiinia kass on särtsakas tõug, kes on tuntud kiiruse poolest ning selle poolest, et nad armastavad päikesepaistet ja peesitamist. 
Ta on rahulik, kuid aktiivne ja meeldida püüdev. Armastab kõrgust. Võib kõndida rihma otsas. Armastab vett ning vaadata tilkuvaid kraane. 
Paljunemine.
Toob ilmale kolm tugevat poega korraga. 
Isa on nii kannatlik, et lubab poegadel mängides temast üle ronida ja saba hammustada.
Kassitõugude loend

"Siin on loetletud kassitõuge.