tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Langenegg

Langenegg on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.
Geograafia.
Langenegg asub Bregenzerwaldis, Bodeni järvest kagus. Selle pindalast 38,6 % on kaetud metsaga ja 54,6 % on põllumajandusmaa. Geograafiliselt moodustab vald "pika nurga", sellest ka nimi "Langenegg" (saksa: Egg ≈ Eck(e) = nurk). Vald on Saksamaa-Austria ühisprojekti Nagelfluhkette rahvuspargi liige.
Ajalugu.
Habsburgid valitsesid Vorarlbergi linnu osaliselt Tiroolist ja Kaugemast Austriast. Aastatel 1805–1814 kuulus see Baierile, siis taas Austriale. Langenegg on Vorarlbergi osa alates selle asutamisest 1861. aastal. Paik oli osa Prantsuse okupatsioonitsoonist aastatel 1945–1955.
Kultuur.
Hubertuse kabel Hälisbühlis ehitati 1992. aastal.
Kihelkonnakirik Unserer lieben Frau (Maarja) ehitati 1775. aastal barokkstiilis.
Bregenzerwald Umgang ('Bregenzerwaldi jalutuskäik') näitab 12 traditsiooniliselt ehitatud küla Bregenzerwaldis, sealhulgas Langeneggi. Maastiku, üldkasutatavate hoonete, elamute ja igapäevaste objektide abil tutvustatakse jalutajatele tüüpilist Bregenzerwaldi arhitektuuristiili läbi aegade.
Sennerei Langenegg (Langeneggi meierei) tekkis 1978. aastal kolme meierei liitumisel, mis ehitati aastatel 1900, 1947 ja 1952. Sellel meiereil on 30 piimatarnijat (umbes 450 lehmaga) ja see on "Käsestrasse Bregenzerwaldi" osa – Bregenzerwaldi põllumajandustootjate, piimameeste, käsitööliste ja gastronoomide partnerlus, mille eesmärk on väikesemahuline põllumajandus, kohalike toodete mitmekesisus ja Vorarlbergi juustukultuur.
Anne Kalling

Anne Kalling (neiupõlvenimega Anne Ivask; 16. oktoober 1938 Rakvere – 8. oktoober 2011) oli eesti tõlkija ja toimetaja. Ta tõlkis peamiselt itaalia, aga ka prantsuse keelest.
Elukäik ja haridus.
Ta õppis Rakvere 1. Keskkoolis ja lõpetas Tallinna 20. Keskkooli. Aastail 1957–1962 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis prantsuse keele erialal, tema diplomitöö (1962) käsitles tegelasi kirjeldavate sõnade sünonüümikat Guy de Maupassanti romaanides "Une vie", "Mont-Oriol" ja "Fort comme la mort". Ta täiendas end 1966–1968 Moskva Riikliku Ülikooli aspirantuuris.
Töökäik.
Ta töötas prantsuse keele õpetajana Tallinna 1. Keskkoolis ja itaalia keele õpetajana mitmes erakõrgkoolis. Aastail 1969–1993 oli ta Teadusliku Tehnikaraamatukogu bibliograaf. Ta töötas ka prantsuse- ja itaaliakeelse giidina.
Isiklikku.
Tema abikaasa aastatel 1963–1969 oli Vaino Vahing.
Peeter Tedre

Peeter Tedre (7. september 1941 Tallinn – 18. märts 2020) oli eesti näitleja, teatritegelane ja Eesti Üürnike Liidu tegevjuht.
Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1963. aastal Tallinnfilmi õppestuudio.
Ta oli aastatel 1963–1964 ja 1966 Ugala ning 1966–1982 Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri näitleja. 
Aastatel 1985–1992 oli ta Vanalinnastuudio administraator ja näitleja, aastatel 1996 ja 2000–2004 samas peaadministraator ning 1997–2004 haldusdirektor, vahepeal töötanud ettevõtluses. 1994. aastast oli ta Eesti Üürnike Liidu tegevjuht.
Looming.
Filmid.
Ta on mänginud filmides "Roosa kübar" (1963, režissöör Veljo Käsper) ja "Suletud ring" (1983, režissöör Peeter Urbla). Ta on esinenud aastatel 1972–1983 Pärnu restorani Hermes varietees.
Isiklikku.
Ta oli 1971. aastast abielus näitleja Lii Tedrega (neiuna Mander). Nende tütar on kultuurinõunik ja endine ETV diktor Helene Tedre.
Camilo Cienfuegos

Camilo Cienfuegos Gorriarán (6. veebruar 1932 Havanna – 28. oktoober 1959 Florida väin, Atlandi ookean) oli Kuuba revolutsionäär.
Camilo Cienfuegos kohtus Fidel Castroga 1955. aastal Mehhikos. 1956. aasta novembris sõitis ta koos 81 kaaslasega vanal jahtlaeval Granma üle mere Mehhikost Kuubale, et osaleda relvastatud võitluses Fulgencio Batista režiimi vastu. 1957. aastal määrati Camilo Cienfuegos mässuliste armee juhatajaks. 1958. aasta detsembris juhtis ta mässuliste relvajõude Yaguajay ja Santa Clara lahingutes, mis viisid Havanna hõivamiseni ja Batista režiimi kukutamiseni. 1959. aasta algul määrati ta Kuuba relvajõudude ülemjuhatajaks. 1959. aastal hakkas Fidel Castro kahtlustama, et Huber Matos organiseerib tema vastu vandenõud. Ta saatis Camilo Cienfuegose Huber Matost arreteerima. Ülesanne ei meeldinud Cienfuegosele, kuna Matos oli ta hea sõber, kuid ta täitis talle antud käsu. 26. oktoobril 1959 Camagüeyst Havannasse tagasi sõites jäi Cienfuegose lennuk kadunuks.
Aleksander Kerde

Aleksander Johannes Kerde (30. märts (vkj)/ 12. aprill 1895 Kurna vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 22. mai 1932 Männiku küla, Harjumaa) oli Eesti endine politseinik ja hilisem kurjategija.
Ta teenis Vabadussõjas 2. ratsapolgu koosseisus.
Oli 1920–1925 politseikordnik Tallinnas, hiljem ettevõtja (lihakarni omanik).
Mõrvas 25. veebruaril 1932 endise prostituudi Anna Anspuu. Ta mõisteti Sõjaringkonnakohtu otsusega 15. aprillil samal aastal surma ja lasti 22. mail Kaitseväe Valdeku harjutusväljal maha. Surnukeha maeti samal päeval sinnasamma.
Tema lesk taotles surnukeha üleskaevamist ja matmist Tallinna Rahumäe kalmistule. Kaitsevägi rahuldas lese palve ning 2. juunil 1932 maeti ta ümber Rahumäe kalmistu Kaarli koguduse uude ossa.
Hastings

Hastings on rannikulinn ja "borough" Inglismaal Ida-Sussexi krahvkonnas La Manche'i ääres. 
Hastings jääb Londonist 85 km kaugusele kagu suunas. 
2018. aasta seisuga oli Hastingsis 98 855 elanikku.
Sport.
Linnas on 1920. aastast korraldatud iga-aastast Hastingsi maleturniiri.
Biel/Bienne

Biel/Bienne (saksa keeles "Biel"; prantsuse keeles "Bienne") on linn ja vald Šveitsis Berni kantonis. Biel/Bienne'i ringkonna keskus. 
Biel/Bienne asub 434 m üle merepinna ja jääb Bernist 25 km kaugusele loode suunas. 
Biel/Bienne on kakskeelne piirkond (asub saksa-prantsuse keelepiiril). 2018. aasta detsembri seisuga oli vallas 55 120 elanikku (Berni kantoni suuruselt teine linn).
Sport.
Linnas on 1968. aastast korraldatud iga-aastast malefestivali (Bieli maleturniir).
Beverwijk

Beverwijk on vald ja linn Hollandis Põhja-Hollandi provintsi lõunaosas. 
Valla pindala on 20,09 km² (sellest veekogusid 1,75 km²).
2019. aasta jaanuari seisuga oli vallas 41 176 elanikku, suurem osa sellest Beverwijki linnas (jääb Amsterdamist 20 km kaugusele loode suunas). Valla territooriumile jääb kaks suuremat tiheasustusala: Beverwijki linn ja Põhjamere rannikule jääv Wijk aan Zee (jääb Beverwijki linnast 4 km kaugusele lääne suunas).
Sport.
Vallas on 1938. aastast korraldatud iga-aastast rahvusvahelist Tata Steeli maleturniiri. Tänapäeval peetakse seda Wijk aan Zees, varem Beverwijki linnas.
Pretendentide turniir

Male maailmameistrivõistluste tiitlipretendentide turniir (inglise keeles "Candidates Tournament") on male maailmameistrivõistluste FIDE egiidi all peetav kvalifikatsioonivõistlus, viimane vaheetapp (aste) enne MM-tiitlimatši (erandlikult 2007. aastal enne MM-turniiri). Pretendentide turniiri võitja saab õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistriga (erandlikult 2007. aastal neli paremat pääsesid MM-turniirile). 
Aastatel 1946–1947 töötas Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) välja male MM-võistluste tsüklilise kolmeastmelise eelvõistluste süsteemi (tsooniturniir – tsoonidevaheline turniir – pretendentide turniir), mille võitjast sai valitseva maailmameistri vastane tiitlimatšis.
Esimene pretendentide turniir leidis aset 1950. aastal Budapestis. Esimeses viies MM-tsüklis (1948–1963) korraldati pretendentide turniirid ringsüsteemis (igaüks mängib igaühega), seejärel aastatel 1965–1993 selgitati maailmameistri vastane pretendentide matšides (võisid kesta mitu aastat). 
Eksmaailmameister Anatoli Karpov on ainsana võitnud pretendendi turniiri kolmel korral (1974, 1987, 1990), kuid kahel korral tegi seda privilegeeritud olukorras: 1987. aastal lülitus turniirile alles superfinaalis (võitis seal Andrei Sokolovi) ja 1988.–1990. aastate matšides lubati tal alustada turniiri veerandfinaalist. 
Eesti maletajad pretendentide turniiridel.
Eesti maletajaist on pretendentide turniiril või pretendentide matšides mänginud Paul Keres (1950, 1953, 1956, 1959, 1962, 1965) ja Jaan Ehlvest (1988). Mõlemad esindasid Nõukogude Liitu.
Borovec

Borovec (bulgaaria keeles Боровец "Borovets", 20. sajandi keskpaigani Чамкория "Čamkorija") on Bulgaaria populaarne mägikuurort, mis asub Sofia provintsis Rila põhjanõlvadel 1350 m kõrgusel. Borovec asub Samokovist 10 km, Sofiast 73 km ja Plovdivist 125 km kaugusel.
1896. aastal oli printsFerdinand I oma suveresidents Tsarska Bistritsal, mille ehitas arhitekt Georgi Fingow. See oli Bulgaaria vanima kuurordi Boroveci ajaloo algus. Borowez oli Bulgaaria kuningate jahipidude lähtepunkt. Sellest sai Bulgaaria aristokraatia jahimaa ja suveresidents. Muu hulgas mängiti golfi. Talispordialad olid toona peaaegu tundmatud ja tulid alles hiljem. Rila mägedes asunud endine tsaaripalee natsionaliseeriti pärast 1944. aastat ja seda nimetati mitteametlikult kommunistliku riigipea Todor Živkovi elukohaks kuni 1989. aastani.
Borovec on vanim Bulgaaria talvine kuurort. Borovec kujunes järk-järgult kaasaegseks suusakeskuseks, kus asuvad hotellid, restoranid, baarid ning Rila mägede nõlvadel paiknevate suusaradade ja tõstukite võrk, mis pakub terve hulga talisporti. Kuurordis on kahel korral korraldatud mäesuusatamise maailma karikasarja etappe (1981 ja 1984), samas on sealne laskesuusatamise rada üks paremaid maailmas. 
Suusatajad tulevad Boroveci novembris. Detsembris on kohalikel nõlvadel 1,5 meetri paksune lumi. Temperatuur on nendel kuudel keskmiselt –4,8 °C. Hooaeg lõpeb aprillis.
Borovecis toimusid 1993. aastal laskesuusatamise maailmameistrivõistlused.
École supérieure des sciences commerciales d'Angers

École supérieure des sciences commerciales d'Angers on Euroopa äriülikool, mille linnakud asuvad Angers's, Boulogne-Billancourtis, Cholet's, Lyonis, Bordeaux's, Aix-en-Provence'is, Budapestis ja Shanghais. See asutati 1909. aastal.
Financial Timesi edetabelis jäi ESSCA 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 76. kohale.
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Louis le Duff (groupe Le Duffi tegevjuht) ja Dominique Schelcher (Système Ui tegevjuht).
Vabakultuuri liikumine

Vabakultuuri liikumine on liikumine, mis seisab ühiskonna õiguse eest vaba sisu ja avatud sisu määratlustele vastavate loometeostele, nende vabale jagamisele ja taaskasutamisele tuletatud teoste loomisel.
Liikumine seisab loomevabaduse eest digikeskkonnas, vastustab kehtiva autoriõiguse piiravust tänapäeva digikultuuri jaoks ning on paralleelne vaba tarkvara, avatud teaduse, avaandmete jt avatud infoühiskonna liikumistega.
Ajalugu.
Liikumine pärineb 1960. aastate häkkerikultuurist ja infovabaduse liikumisest, mis sai laiemalt tuntuks 1980ndatel seoses personaalarvutite leviku ja infoühiskonna arenguga.
Esimesed vabakultuuri nähtused on seotud tarkvara lähtekoodiga ning autoriõiguse "copyleft"-mudelitega, mida väljendavad 1989. aastal Richard Stallmani algatatud GNU litsentsid ja mida populariseeris Linus Torvaldsi poolt 1991. aastal algatatud GNU/Linux operatsioonisüsteemi loomine.
Vabakultuuri liikumisele kultuuri vallas laiemalt andis tõuke 1999. Lawrence Lessigi poolt Ameerika Ühendriikide ülemkohtus vaidlustatud Sonny Bono autoriõiguste kehtivusaja pikendamise seadus ning sellele järgnenud Creative Commonsi ja vastavate litsentside loomine 2001. aastal.
Vabakultuuri liikumise eesmärke täpsustab 2006. aastal loodud vabakultuuri teoste definitsioon ning sellega paralleelselt loodud avatud teadmuse definitsioon, mis on aluseks Open Knowledge Foundationi tegevusele.
Vabakultuur Eestis.
Creative Commonsi litsentside tõlkimise eesti keelde algatasid 2004. aastal Peeter Marvet ja Henri Laupmaa ning see päädis litsentside versiooni 3.0 tõlgete valmimisega 2010. aastal Eesti Infotehnoloogia Sihtasutuse toel.
2011. aasta septembris ilmus ajakirja Vikerkaar vabakultuuri erinumber, milles tutvustati liikumist laiemale üldsusele. 2017. aastal ilmus Wikimedia Eesti ja Tartu Ülikooli Kirjastuse koostöös eesti keeles Lawrence Lessigi klassikaline teos "Vaba kultuur: loovuse loomus ja tulevik".
Eestis on vabakultuuri häälekaim ning püsivaim eestkõneleja olnud Vikipeedia ja sõsarprojektide kureerimisega tegelev, 2010. aastal asutatud Wikimedia Eesti. Liikumine sai Eestis suuremat tähelepanu võltsimisvastase kaubandusleppe läbirääkimiste ja selle vastu suunatud protestide raames 2012. aastal, kus protestide eestkõnelejaks olid Eesti Interneti Kogukonna ja Piraadipartei aktivistid. Avaandmete valdkonnas on kannab vabakultuuri liikumise ideid 2016. aastal asutatud Open Knowledge Estonia.
Blueface

Johnathan Michael Porter (sündinud 20. jaanuaril 1997) on Ameerika Ühendriikide räppar, laulja ja laulukirjutaja, kes on tuntud oma lavanimega Blueface. 
Pärast oma laulu "Respect My Cryppin" muusikavideo avaldamist 2018. aasta oktoobris sai temast interneti meem tänu oma off-beat räppimisstiilile ja Benjamin Franklini tätoveeringule näo küljel. Novembris 2018 kirjutas Blueface alla Birdman Cash Money Records'i lääneranniku tütarplaadifirma Cash Money Westi lepingule. 2019. aastal avaldas ta oma senise eduikama singli, remiksi laulust "Thotiana", mis jõudis "Billboard" Hot 100 edetabelis 8. kohale. Remiksil olid koostöö artistideks Flopdi B ja YG.
SARS

SARS (akronüüm ingliskeelsest nimetusest "severe acute respiratory syndrome") ehk äge raskekujuline respiratoorne sündroom on respiratoorne haigus, mida põhjustab SARSi koroonaviirus (SARS-CoV). 
Novembrist 2002 kuni juulini 2003 põhjustas Lõuna-Hiinast alanud SARSi haiguspuhang 8098 inimese nakatumise 17 riigis ning 774 inimese surma. Enamik juhtumeid oli Hiinas ja Hongkongis. 
2017. aastal tegid Hiina teadlased kindlaks, et haigus kandus inimestele üle Hiina Yunnani provintsi nahkhiirtelt ning selle vaheperemeheks oli tsiibet, kelle liha müüdi Hiina turgudel.
SARSi juhtumeid pole maailmas pärast 2004. aastat tuvastatud, kuid haigusega suguluses olev viirus SARS-CoV-2 põhjustas 2019. aasta sügisel alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemia mõõtmed võtnud koroonahaiguse.
Suur-kapsaliblikas

Suur-kapsaliblikas ("Pieris brassicae") on põualibliklaste sugukonda kapsaliblika perekonda kuuluv liblikas. Ta on Eesti üks olulisemaid taimekahjureid.
Suure-kapsaliblika tiibade siruulatus on 5–6 cm.
Juunis muneb emasliblikas korraga kuni 50 kollakat muna kapsataime lehe alaküljele. Koguviljakus võib ühel emasliblikal küündida kuni 750 munani.
Levila.
Suur-kapsaliblikas on levinud Põhja-Aafrikast Fennoskandiani.
Konsortsium.
Röövikud toituvad ristõielistel, eriti kapsal. Üks suur-kapsalibilika olulisi parasiite on kapsaliblika-juulukas.
Cirilo Villaverde

Cirilo Villaverde de la Paz (28. oktoober 1812 Pinar del Río lähedal – 24. oktoober 1894 New York) oli Kuuba kirjanik, ajakirjanik ja vabadusvõitleja.
Cirilo Villaverde oli pärit suhkrurooistanduses elava maa-arsti perekonnast. Juba lapsepõlves oli ta tunnistajaks orjatööjõudu kasutavas istanduses esinevale jõhkrusele. 
Noorukina kolis ta Havannasse, kus õppis ülikoolis õigusteadust ja alustas kirjanduslikku tegevust. 
Alates 1840. aastatest osales ta Kuuba iseseisvusvõitluses Hispaania koloniaalvõimu vastu. 1848. aastal ta vahistati, kuid 1849. aastal õnnestus tal põgeneda ja edaspidi elas ta Ameerika Ühendriikides New Yorgis.
Cirilo Villaverde olulisim teos on 1882. aastal ilmunud romaan "Cecilia Valdés", mis kujutab 19. sajandi Kuuba rassi- ja klassisuhteid.
Külli Hiiesaar

Külli Hiiesaar (4. oktoober 1943 Tartu – 30. september 2019) oli eesti entomoloog.
1949. aastal küüditati ta koos perega Krasnojarski kraisse. 1956. aasta sügise hakul pääses pere tagasi Eestisse. Ta õppis aastatel 1956–1958 Haapsalu 1. Keskkoolis ja 1958–1962 Tallinna 7. Keskkoolis. 
Aastatel 1962–1967 õppis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas agronoomina. Ta oli aspirantuuris Teatuste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning kaitses 1974. aastal bioloogikandidaadi väitekirja, milles käsitles putuka, parasitoidi ja nende haiguste vahelisi suhteid ("Nosematoosi mõju suur-kapsaliblika ("Pieris brassicae" L.) ja tema parasiidi "Apanteles glomeratus" L. bioloogiale haiguse biotõrjes rakendamise seisukohast"; juhendaja Heldur Kopvillem).
Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis ja hiljem Maaülikoolis.
Ta tegeles biotõrje meetodite uurimisega.
Isiklikku.
Tema isa oli sõjaväelane ja ajaloolane Rudolf Hiiesaar.
Sepalõõts

Sepalõõts oli endisaegne seadeldis ääsitulele põlemisõhu suunamiseks. Oli Euroopas tuntud juba keskajast.
Ehitus.
Sepalõõtsa kere koosnes kolmest pirnikujulisest puukaanest, mis olid omavahel ühendatud poolpargitud nahast seintega. Seeläbi moodustus kaks voltis seintega kokkusurutavat tuulekotti, eraldatud keskmise kaanega. Nahk suruti kaante servade vastu sileda vitsaga, millest naelad läbi löödi. Selleks, et tuulekoti nahk kokkusurumisel paremini volti tõmbuks, kinnitati suurtel lõõtsadel seestpoolt naha külge kerged raamid. Keskmine kaas oli jäigalt kinnitatud peenemas otsas paikneva puust lõõtsapea külge, milles oli metalltoru õhu juhtimiseks sepatulele. Keskmise ja alumise kaane sisse tehti tuuleaugud, mis olid suletud ülespoole avanevate laastudest klappidega.
Töö põhimõte.
Lõõtsa kere kinnitati kahe posti vahele teljepuu abil. Lõõts pandi tööle vibu abil, millega alumine kaas tõmmati ülespoole ning tuulekotis olev õhk suruti läbi keskmise kaane avade ülemise kaane alla, seda tõstes. Kui vibu lahti lasti, vajus ülemine kaas oma raskusega allapoole, keskmise kaane laastuklapid sulgusid ning õhk suunati läbi lõõtsapea ääsile. Alla vajus ka alumine kaas, mille klapid avanesid ning alumine tuulekott täitus õhuga. Niiviisi rütmiliselt vibu tõmmates ja vabaks lastes tagati ühtlane õhuvool ääsi suunas.
Altenberg

Altenberg on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Saksi Šveitsi – Ida-Maagimäestiku kreisis. See on üks riiklikult tunnustatud kuurorte Maagimäestikus. Linn on haldusgrupi Altenberg asukoht. Ajalooliselt on tinamaagi kaevandamine olnud sajandeid märkimisväärne.
Ajavahemikus 1961–1990 registreeriti Zinnwald-Georgenfeldi külas madalaim aasta keskmine temperatuur (4,9 °C) kõigist Saksamaa asustatud paikadest. Lisaks on sellel ka Saksamaa rekord ühe päeva jooksul registreeritud suurima sademete hulga, 312 mm. Suurim lumesügavus, mis eales registreeritud, oli 2005. aastal 163 cm.
Altenbergi asub bobisõidu-, kelgu- ja skeletonirada, mida on kasutatud alates 1987. aastast.
2008. aasta FIBT maailmameistrivõistlused toimusid 11.–24. veebruarini Saksimaal Altenbergis viiendat korda, olles seda teinud 1991. aastal (bobisõit), 1994 (skeleton), 1999 (skeleton) ja 2000 (meeste bobisõit). See oli esimene kord, kui Altenberg võõrustas kõiki võistlusi ühel meistrivõistlustel.
SARSi haiguspuhang

SARSi haiguspuhang oli aastatel 2002–2004 toimunud epideemia, mille põhjustas SARS. Raske äge respiratoorne sündroom (SARS) on hingamisteede haigus, mille põhjustab viirus, mida nimetatakse SARSiga seotud koronaviiruseks (SARS-CoV). SARS-ist teatati esimest korda Aasias 2003. aasta veebruaris. Järgmiste kuude jooksul levis haigus enam kui kahekümnesse Aasia, Põhja-Ameerika, Lõuna-Ameerika ja Euroopa riiki, enne kui SARS-i ülemaailmne puhang 2003. aastal tõrjuti. 2004. aastal oli Hiinas teine ​​väike haiguspuhang.
Puhang sai alguse novembris 2002 Lõuna-Hiinas Guangdongi provintsis asuvast Foshani linnast. Hiina teavitas Maailma Tervishoiuorganisatsiooni (WHO) uuest haigusest 10. veebruaril 2003, mil haigusesse oli nakatunud 305 inimest ning surnud 5 inimest. Veebruari keskpaigas teatas Hiina, et Guangdongi provintsi epideemia kõrgpunkt on möödas, kuid see oli tõenäoliselt ekslik info, sest hiljem teatati veel 806 inimese nakatumisest ja 34 inimese surmast.
Veebruaris 2003 kutsuti WHO itaallasest nakkushaiguste spetsialist dr. Carlo Urbani Vietnamis Hanois üle vaatama üht Ameerika Ühendriikide ärimeest, kellel kahtlustati raskekujulist grippi. Urbani märkas, et sama haiguse sümptomid olid ka mitmel haigla töötajal, ning mõistis, et tõenäoliselt on tegemist uue ja väga nakkava haigusega. Urbani teavitas viivitamatult oma kahtlustest WHOd. Urbani nakatus ka ise SARSi ning suri 29. märtsil 2003.
WHO hoiatas Urbani info alusel ülejäänud maailma ning haiguse levikut õnnestus karantiini ja nakatunute isoleerimisega aeglustada. SARSi levik piirati viie kuuga, haigusesse nakatunuid tuvastati kokku 8098 ja selle tagajärjel suri 774 inimest. SARSi juhtumeid pole maailmas pärast 2004. aastat tuvastatud, kuid haigusega suguluses olev viirus SARS-CoV-2 põhjustas 2019.–2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemia.
Väike-kapsaliblikas

Väike-kapsaliblikas ("Pieris rapae") on põualibliklaste sugukonda kapsaliblika perekonda kuuluv liblikas. Ta on Eesti üks olulisemaid taimekahjureid.
Väike-kapsaliblikas on väiksem kui suur-kapsaliblikas, tema tiibade siruulatus on 38–50 mm.
Erinevalt naeriliblikast on väike-kapsaliblika tiiva alakülg kollakashall ja ilma tiivasoonestikuta.
Röövikud toituvad ristõielistel, eriti kapsal.
Levila.
Suur-kapsaliblikas on levinud kogu Euroopas ja ka Põhja-Aafrikas.
Borne Sulinowo

Borne Sulinowo (saksa "Groß Born") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Szczecineki maakonnas, Borne Sulinowo valla halduskeskus. Borne Sulinowo asub Szczecinekist umbes 18 km edelas, Pile järve kaldal.
Asula on rajatud 1587. aastal. Enne esimest maailmasõda rajati Groß Borni Saksa vägede polügoon. Aastatel 1939–1945 asus seal sõjavangide laager Gross-Born. 1945. aastal läks asula Saksamaa koosseisust Poolale. Aastatel 1945–1992 oli Borne Sulinowos Nõukogude armee sõjaväebaas. Poola jurisdiktsiooni alla anti asula 1992. aasta oktoobris. 
Borne Sulinowo muudeti avatud asulaks 5. juunil 1993 ja linnaõigused sai see 2. oktoobril 1993.
Thomas Campion

Thomas Campion, vahel ka Thomas Campian (12. veebruar 1567 London – 1. märts 1620) oli inglise luuletaja, helilooja, muusika- ja kirjandusteoreetik ning arst. Ta kuulub Inglismaa lautomuusikakoolkonna kõige väljapaistvamate laulukirjutajate hulka 16. sajandi ja 17. sajandi vahetusel oma lautolaulude võrreldamatu selguse, harmoonilisuse ja rütmilise subtiilsusega.
Eluloolist.
Ta sündis Londonis 1567. aastal John ja Lucy Campioni pojana. Vanemad surid, kui ta oli laps, ja 14-aastaselt saadeti ta koos kasuvennaga Cambridge'i. Pärast stuudiumi Cambridge'i ülikoolis aastail 1581–1584, mis jäi lõpetamata, õppis Campion Londonis Gray's Inni juurakoolis õigusteadust ja on teada, et ta osales seal lavastustes ja maskides, kuid ta ei töötanud hiljem kunagi juristina. Kuni aastani 1606 on temast vähe teada, millalgi siis omandas ta meditsiinihariduse ja kraadi Caeni ülikoolis Prantsusmaal. Arstina töötas ta 1606. aastast kuni surmani.
Looming.
Thomas Campioni esimene trükitud teos olid viis anonüümselt ilmunud laulu Philip Sidney luule piraatkogumikus "Astrophel and Stella" 1591. aastal. 1595. ilmusid tema ladinakeelsed epigrammid raamatuna "Poemata" ja 1601. aastal kahasse Philip Rosseteriga lautolaulude kogumik "A Booke of Ayres", kus enamik tekstidest ja muusikast oli Campioni loodud. Ta kirjutas ühe maski 1607. aastal ja 1613. aastal veel kolm. 1613. aastal ilmusid oletatavasti ka teine laulukogumik "Two Bookes of Ayres". 1617. aastasse on dateeritud tema aastaarvuta traktaat kontrapunktist ja "Third Booke of Ayres" ning "Fourth Booke of Ayres".
Campioni lüüriline luule ja lautosaatega laulud moodustavad kõige huvipakkuvama osa tema loomingust. Tema muusikateooriad pole ajale vastu pidanud, kuid tema muusikaline mõtlemine orienteerus loomulikult moodsas helistikesüsteemis minoorsete ja mažoorsete helistikega, jättes kõrvale vanaaegse laadisüsteemi.
Campioni luule peegeldab tema musikaalsust ja oskust kasutada rütmi- ja meloodiastruktuure sõnalise värsi ülesehituses. Oma luuleteooria sõnastas Campion teoses "Observations in the Art of English Poesie" (1602). Selles töös kritiseeris ta riimitud rõhuliste meetrumite kasutust, kinnitades selle asemel, et värsi ülesehituse põhielemendiks on ajastus ja heli kestus. Ta tõendas, et ingliskeelses värsis saavad suuremad ühikud, nagu read ja salmid säilitada ajalise stabiilsuse ja üldise korrastatuse, nii et värsi jalad ja silbid võivad neis raamides varieeruda.
Drawsko Pomorskie

Drawsko Pomorskie (saksa "Dramburg") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Drawsko Pomorskie maakonna ja Drawsko Pomorskie valla halduskeskus. Drawsko Pomorskie asub Drawa jõe ääres, Szczeczinist umbes 85 km idas.
Kindlustatud asula oli olemas juba alates 10. sajandist, linnaõigused sai Dramburg 1297. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Linna lähedal asub 1946. aastal rajatud Drawski polügoon.
8-millimeetrine filmilint

8-millimeetrine film on väikseim kitsasfilmi formaat, mille puhul filmilindi laius on 8 mm. Perforatsiooniaugud on ühes ääres.
2x8-millimeetrine film on algselt 16 mm laiune lint, millel filmitakse üksteise järel mõlemale äärele ja lõigatakse siis filmipooled pikuti lahti. 1965. aastal kasutuselevõetud Super-8 filmil on perforatsiooniaugud väiksemad ja kaadri mõõtmed seetõttu suuremad.
Richard Pallas

Richard Pallas (14. november 1908 Harjumaa, Kuivajõe – 18. veebruar 1952 Tšiili, Santiago) oli eesti kunstnik.
1931. aastal lõpetas kiitusega Riigi Kunsttööstuskooli dekoratiivmaali erialal, töötas peamiselt reklaamikunstnikuna. Ta on kujundanud vaateaknaid ja näitusi, tegi kaastööd ajalehtede ja ajakirjadele, näiteks Huvitav Žurnaal, kuhu valmistas peamiselt kaanekujundusi. 
1937. aastal viibis riigi stipendiaadina Pariisis, misjärel töötas ta Riigi Kunsttööstuskoolis õppejõuna. 
1941.aastal oli ta Moskvas NSVL Põllumajandusnäituse Balti liiduvabariikide väljapaneku peakunstnik. 
1942 lahkus Eestist Soome, 1944. aasta sügisel asus edasi elama Rootsi Stockholmi, kus töötas suuremas rakenduskunsti ettevõttes Dekor. 
21. augustil 1946 jõudis põgenikepaadil Inanda USAsse Miamisse. 1950. aasta kevadel saadeti ta USAst välja. 
Aastatel 1950–1952 elas Tšiilis Santiagos. 18. veebruaril 1952 sooritas atentaadi USA konsulile Santiagos, kuna talle ei vormistatud viisat USA-sse, misjärel ise hüppas seitsmenda korruse aknast alla.
Richard Pallas on maetud Santiago üldkalmistule, Union Social Mutulista mausoleumis number 14 alla.
Lõks

Lõks on mitmetähenduslik sõna.
Lõks on perekonnanimi:
Vald (täpsustus)

Vald on mitmetähenduslik sõna.
Haldusüksuste tüübid:
Muu:
Ajude Gümnastika

Ajude Gümnastika oli ristsõnamõistatuste ajakiri, mis ilmus 1933 – 1940. aastatel Tallinnas.
Ajakiri ilmus 1 kord nädalas, hinnaks 15 senti. Väljaandjaks oli kirjastus Vaba Maa.
Vastutavad toimetajad: 
Alates 1940. aastast jätkas: Mõttesport (1940, nr. 1 (oktoober) – nr. 10) ; Male ja Mõttesport (1941, nr. 1 (jaanuar) – 13 (juuli)).
Koroonapandeemia Slovakkias

Koroonapandeemia Slovakkias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati 6. märtsil 2020.
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatunuid Slovakkias, allikas: https://www.korona.gov.sk/
Koroonapandeemia Ungaris

Koroonapandeemia Ungaris on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva koroonaviiruse SARS-CoV-2 põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimesed kaks nakatunut tuvastati Ungaris 4. märtsil 2020. Need olid Iraanist pärit üliõpilased.
Andmestik.
Tuvastatud nakatunuid Ungaris, allikas: https://koronavirus.gov.hu/]
Koroonapandeemia Lätis

Koroonapandeemia Lätis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Lätis 2. märtsil 2020. Nakatunud Riias elav naine oli saabunud lennukiga Milanost Müncheni kaudu.
13. märtsil kuulutati riigis välja eriolukord ning see kestis kuni 9. juunini. Taas kuulutati eriolukord välja 9. novembril ning 2. veebruaril pikendati seda 6. aprillini 2021.
Kuni oktoobrini püsis nakatunute arv väga madal, aga on sealt alates oluliselt tõusnud.
Kronoloogia.
20. märtsil teatas seimi liige Artuss Kaimiņš, et tema koroonaviiruse test oli positiivne.
21. märtsi seisuga oli Lätis tuvastatud 124 koroonaviirusega nakatunut. 22. märtsil oli 139 nakatunut, 23. märtsil 180 nakatunut.
3. aprillil suri Lätis esimene COVID-19 viirusega nakatunu, kelleks oli 99-aastane naine.
6. mail teatas peaminister Krišjanis Karinš, et kokkuleppel Eesti peaministri Jüri Ratase ja Leedu peaministri Saulius Skvernelisega avatakse 17. märtsist suletud olnud piirid alates 15. maist Balti riikide kodanikele vabaks liikumiseks.
7. mail pikendas valitsus eriolukorda 9. juunini.
Koroonapandeemia Leedus

Koroonapandeemia Leedus on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Leedus 28. veebruaril 2020. Nakatunud naine oli saabunud Kaunasesse ärireisilt Veronast Itaalias.
Andmestik.
Positiivseid teste (kuni 27.04) ja tuvastatud nakatunuid (alates 28.04) Leedus, allikas: 
20. märtsil registreeriti esimene surmajuhtum, kui Ukmergės suri 83-aastane naine COVID-19 tagajärjel.
21. märtsi seisuga oli Leedus tuvastatud 83 koroonaviirusega nakatunut.
Koroonapandeemia Poolas

Koroonaandeemia Poolas on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Kronoloogia.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Poolas 4. märtsil 2020.
14. märtsil registreeriti esimene surmajuhtum, kui koroona tagajärjel suri 56-aastane naine.
21. märtsi seisuga oli Poolas tuvastatud 492 koroonaviirusega nakatunut.
10. mail pidid Poolas toimuma presidendivalimised, kuid jaoskondi ei avatud koroonapandeemiast põhjustatud poliitilise kriisi tõttu. Valimisi ei lükatud ametlikult edasi ega tühistatud, sest valitsus ja opositsioon ei suutnud leida mõlemat osapoolt rahuldavat põhiseaduslikku lahendust. Poola valimiskomisjon andis 10. mail parlamendi spiikrile 14 päeva aega presidendivalimiste uue kuupäeva määramiseks.
Andmestik.
Tuvastatud nakatunuid Poolas, allikas:
Kastlõks

Kastlõks on püünis, millega püütakse loomi, põhiliselt väikekiskjaid, neid surmamata.
Kastlõksuga saab püüda näiteks kährikuid, naaritsaid, nugiseid, tuhkruid, mäkrasid, minke ja rebaseid, varem on püütud ka ilveseid ja hunte. Kastlõksu suurus sõltub püütava looma liigist. Püünise sulgeb langev uks, mille mehhanismi käivitab saakloom ise, kui ta haarab tugipulgast ja tallalauast koosneva luku külge kinnitatud söödast. 
Aasta läbi võib Eestis kastlõksuga küttida kährikut ja minki. Muid väikeulukeid võib nii küttida põhiliselt sügistalvisel ajal. 
Tänapäeval kasutatakse traadist puur-lõkse, mis on ohutu ja humaanne viis soovimatute loomade püüdmiseks, ümberpaigutamiseks ja vabaks laskmiseks sobivas kohas, samuti ärajooksnud koduloomade (kassid jne) püüdmiseks.
Vald (Taani)

Taanis on vald ("kommune") 2. järgu haldusüksuse tüüp.
Keskaja lõpus oli valdadel palju ülesandeid, kuid absoluutse monarhia ajal valdade ülesandeid piirati. 1849. aasta Taani põhiseadusega tagati valdade iseseisvus oma ülesannete määramisel riigi järelevalve all. Sealt sai alguse praegune detsentraliseeritud süsteem.
Tänapäeva heaoluühiskonnas on valdadel keskne roll.
Vald (Bhutan)

Bhutanis on vald ("gewog"; dzongkha keeles 'blokk') 2. järgu haldusüksuse tüüp ringkonna ("dzongkhag") ja küla vahel.
Bhutan on jaotatud 205 vallaks. Valla keskmine pindala on 230 km².
Vallad loodi Bhutani detsentraliseerimise programmi käigus, mida kuningas Jigme Singye Wangchuk 1980. aastal järgis.
Alates 1991. aastast on vallad ametlikud haldusüksused. Iga valda hakkas valitsema "gup" (vallavanem). Vallavanema valimisel osaleb üks esindaja igast majapidamisest.
Antigua ja Barbuda kuningas

Antigua ja Barbuda kuninganna (täielik tiitel inglise keeles Queen of Antigua and Barbuda and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth) oli Antigua ja Barbuda riigipea tiitel.
Antigua ja Barbuda muutumisega sõltumatuks Rahvaste Ühenduse kuningriigiks 1. novembril 1981 sai Suurbritannia kuninganna Elizabeth II ka Antigua ja Barbuda kuningannaks. Kohapeal esindas teda kindralkuberner (alates 13. augustist 2014 Rodney Williams).
Elizabeth II on Antiguat ja Barbudat külastanud 1985. aastal, varem koos oma abikaasa prints Philipiga veel 1966. ja 1977. aastal.
Kaido Maidla

Kaido Maidla (õieti Kaido-Valdar Maidla; 14. juuli 1936 Tartu – 19. märts 2020) oli eesti näitleja ja koorilaulja (bass), pikaaegne Vanemuise teatri töötaja. 
Ta oli Eesti Teatriliidu liige alates 1960. aastast.
Kaido Maidla sündis Tartus. Tema isa töötas kohtupristavi sekretärina, ema pidas kübarakauplust. Ta õppis aastatel 1951–1953 Tartu Raudteetranspordi Tehnikumis ning lõpetas 1959. aastal Vanemuise õppestuudio. Haridusteed jätkates lõpetas ta 1977. aastal Tartu 1. Õhtukeskkooli.
Tema lavatee algas Vanemuise teatris, kus ta oli koorilaulja aastatel 1957–1960, 1961–1963 ja 1967–1976; alates 1971. aastast töötas ta ka koorisolistina. Aastatel 1976–1998 oli ta Vanemuise draamatruppi kuuluv näitleja. Vahepeal, 1960–1961, töötas ta Elva Kultuurimajas kunstilise juhi ja direktorina.
Laisse

Laisse [lɛs] ehk "laisse"-stroof on 11.–15. sajandini keskaegses prantsuse luules esinev luulevorm, varieeruva ridade arvuga lõik. Kõige iseloomulikum eepilisele ja kirjeldavale luulele, näiteks kangelaslaulule – 12. sajandist pärinev "Rolandi laul" on kirjutatud "laisse"-stroofis.
"Laisse" on süllaabiline ja värsirea pikkus võib ühe poeemi piirides varieeruda, kuid mitte salmi piires. Kõige tavalisem on 10-silbiline värsirida, kuid 13. ja 14. sajandil ka aleksandriin. Samuti võib salmiti erineda värsiridade arv. Eriti varasemates teostes on kasutusel algriimiline "laisse", hiljem muutub järk-järgult populaarsemaks lausriimiline, mille puhul salmi piires on kõik riimid samad: aaaaa bbb ccccccccccc dd jne:
"Carles li reis, nostre emper[er]e magnes
Set anz tuz pleins ad estet en Espaigne:
Tresqu'en la mer cunquist la tere altaigne.
N’i ad castel ki devant lui remaigne ;
Mur ne citet n’i est remés a fraindre,
Fors Sarraguce, ki est en une muntaigne."
(Chanson de Roland, I, 1-4)
Seda luulevormi iseloomustab ka tüüpfraaside ja -vormelite kasutus ja sageli korduvad teemad ning motiivid, mis võivad rännata ühest "laisse"'ist ja laulust teise – nähtus, mis on tavaline igasuguse suulise traditsiooni puhul.
Peetakse väga tõenäoliseks, et kangelaslaule pigem retsiteeriti kui lauldi ja värsi põhimeloodia oli läbivalt sama, kuigi rea lõpus võib meloodia erineda. Selles muusikas võis esineda ka avatud ja suletud lõpu kasutamist.
Hel (linn)

Hel (saksa "Hela", kašuubi "Hél") on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Pucki maakonnas. Hel on kuurortlinn, mis asub Heli maasääre tipus Läänemere kaldal.
Asulat on arvatavasti esmamainitud 1198. aastal, linnaõigused sai see 1351. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Hel 1772. aastal Preisimaa kuningriigi võimu alla. 1872. aastal kaotas Hel linnaõigused. Kalasadam ehitati Heli aastatel 1892–1893. 19. sajandi lõpus kujunes Hel suvituskohaks. 1920. aastal läks asula tagasi Poolale. Raudteeühenduse sai Hel 1922. aastal. Teise maailmasõja ajal toimus Heli kaitsmine 1939. aasta 1. septembrist kuni 2. oktoobrini. Linnaõigused sai Hel tagasi 1963. aastal.
Arvataval esmamainimisel 1198. aastal oli linna nimi Gellen, hiljem Hela (1378) või Hell (ka Hoel (1568-73), Chel (1582), Hyl (1583), Hill (1596). Lõpuks kujunes eri nimekujudest püsivaimaks Hel. Linna nimi on seotud Heli poolsaarega. Etümoloogiliselt peetakse selle aluseks germaani laensõna "hel" või "hyl", mis poola murdeis võib tähendada kõrget tuultele avatud kohta või mereäärset mäge.
Carlo Urbani

Carlo Urbani (19. oktoober 1956 – 29. märts 2003) oli Itaalia arst ja mikrobioloog.
Urbani lõpetas arstiteaduskonna 1981. aastal, spetsialiseerudes nakkus- ja troopilistele haigustele. Ta töötas pärast ülikooli lõpetamist Aafrikas, võideldes seal erinevate nakkushaiguste vastu. 1993. aastal sai ta Maailma Tervishoiuorganisatsiooni (WHO) konsultandiks ja 1996. aastal asus ta tööle organisatsiooni Piirideta Arstid.
2003. aastal kutsuti Urbani Vietnamis Hanois vaatama ühte Ameerika Ühendriikide ärimeest, kellel kohalikud arstid kahtlustasid raskekujulist grippi. Urbani märkas, et sama haiguse sümptomid olid ka mitmel haigla töötajal, ning mõistis, et tõenäoliselt on tegemist uue ja väga nakkava haigusega. Ta hoiatas WHOd, mis omakorda hoiatas ülejäänud maailma. Tänu Urbani hoiatusele õnnestus haigete karantiini paigutamise ning muude meetmete abil Urbani tuvastatud SARSi levik kiiresti piirata ning SARSi haiguspuhang lõppes viie kuuga.
Urbani osales ka ise Hanois SARSi nakatunute ravimisel ning 11. märtsil 2003 tekkisid Urbanil SARSi sümptomid, kui ta oli parajasti lennul Hanoist Bangkokki. Bangkoki saabudes keelas ta lennujaama vastu tulnud töökaaslasel endale läheneda ning töökaaslane kutsus Urbanile kiirabi. Haiglas tema seisund halvenes ning ta suri 29. märtsil.
Priit Leito

Priit Leito (4. veebruar 1975 Tallinn – 21. märts 2020 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, meediajuht, maletaja ja kirjastaja.
Ta lõpetas aastal 1993 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1997 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna.
Lisaks õppis ta aastatel 1981–1993 Jevgeni Kaljundi juhendamisel Tallinna Malekoolis. Aastal 2002 võttis ta osa (varumängijana) 35. maleolümpiamängudest Bledis. Aastal 2002 sai ta Eesti meistrivõistlustel males hõbemedali. Ta oli aastatel 2000–2010 Eesti Maleliidu juhatuse liige.
Ta töötas aastatel 1994–1995 ajalehes Eesti Sõnumid majandusreporterina. Aastatel 1997–2000 töötas ta Sõnumilehe arendusdirektori ja peadirektorina. Aastatel 2000–2005 töötas ta AS-i SL Õhtuleht juhatuse esimehena, aastatel 2000–2005 AS-i Ekspress Grupp juhatuse esimehena. Aastatel 2009–2017 töötas ta MTG Eesti ettevõtete juhina. Aastatel 2009–2020 oli ta TV3 tegevjuht ja All Media Eesti juhatuse esimees.
Isiklikku.
Tema isa oli ajakirjanik ja meediajuht Toomas Leito, vend Ivo Leito on keemik ja Tartu Ülikooli professor.
Mõisamaa hiis

Mõisamaa hiis on muistne hiiemägi Mõisamaa külas Märjamaa vallas Rapla maakonnas.
Hiis on kantud kultuurimälestiste riiklikusse registrisse numbriga 12091.
Ülesehitus.
Ligipääs hiiele on mööda põlluteed Lipa-Mõisamaa teelt. Põlluteelt pääseb nõlvale, kus leidub kaks kultuurse tähtsusega kivi: orja istumise kivi ning orja sõrmejälgede kivi.
Nõlva järsult põhjapoolselt küljelt pääseb nõlvade ja metsaga piiratud hiieauku, kus asub suur lagendik. 
Lagendiku põhjaserval pääseb mööda võsastunud rada hiiemäele, kus asub muistne ohvri- ehk rahakivi. Kivi kõrval seisab roostetanud silt, mis teatab ohvrikivi kultuurimälestise staatusest. 
Hiiemägi ja ümberolev ala on viimaste aastakümnete jooksul kinnikasvanud tihedaks metsaks.
Kultuuriline tähtsus.
Mõisamaa hiis on ainus, mis on sealses piirkonnas varem asunud kolmest hiiest säilinud. Hiis on ümberkaudsete külade elanike jaoks oluline paik, kus käiakse vahel jalutamas. 
Hiieaugu idapoolsel järsakul põletati pärimuse järgi vanasti surnuid.
Rahvapärimuse järgi ristiti hiiemäel kohalikku rahvast katoliiklike misjonäride poolt. Väidetakse ka, et seal olevat kunagi asunud kirik, kuid selle usutavus on vaieldav.
Ohvrikivis on tehislikud lohud, mis tõestavad selle kasutust ohverdamiseks. Lohkudesse kogunenud vett kasutati vanasti huulte niisutamiseks, kuna seda peeti ravivaks. Praegugi jäetakse inimeste poolt kivile vahel toitu või münte.
Hiie kohta on väga vähe säilinuid kirjalike allikaid ning selle olemasolu ning olulisus on antud edasi suuliselt põlvkonnalt põlvkonnale. Üks väheseid allikaid hiie kohta on koduloolase Meinhard Uustalu kirjutatud artikkel "Mõisamaa hiiemägi" (1975. aasta Eesti Looduse ajakirjas nr 7; artikkel on kättesaadav digitaalarhiivis DIGAR).
Rahvapärimuslikud muistendid.
Väheste kirjalike allikate ning pika suulise pärimuse tõttu on kujunenud Mõisamaa hiie ümber muistendeid. 
Üks lugu räägib sellest, kuidas oli kord üks nõid, kes juhtis ohvrikivi juures toimunuid tseremooniaid. Nõid olevat iga õhtu külarahva poolt kivile toodud andamid endale koju võtnud ja saanud sel viisil rikkalikult toitu ja varandusi. Millalgi märkas rahvas nõia vargust ning ajas ta külast välja.
Räägitakse ka seda, et ohvrikivi all olevat peidus kuld, mille kättesaamist takistab punane pull. Sellest loost tuleneb ohvrikivi teine nimetus rahakivi. Teine variant sellest loost on, et kivi ümbruses on peidus 7 koormat Rootsi kulda. Kulda pole ohvrikivi juurest leitud, kuid sealt on väljakaevatud Rootsi-aegseid hõbemünte.
Kriit (kirjutusvahend)

Kriit on peenestatud ja kokkupressitud kriidist ja kipsist valmistatud enamasti pulgakujuline joonistus- ja kirjutusvahend.
Kriit võib olla nii naturaalse tooniga (valkjas) kui ka lisatud pigmentide tõttu värviline.
Kriidijoonistus sarnaneb pehmuse ja värvuste tõttu paljuski maaliga. Litograafias kasutatakse suure õlisisaldusega ja musta litokriiti.
Kriiti on kasutatud koolis, loengutel ja mujal õpitava ja loetava illustreerimisel, kirjutamaks ja joonistamaks linoleumi vms kaetud tahvlile, sest kriidijälge on võimalik hõlpsasti täiendada, parandada ja kustutada. Tänapäeval on kriidiga kasutatav tahvel paljuski taandunud puutetahvli jms interaktiivsete vahendite eest.
Lööklõks

Lööklõks ehk langlõks (lõunaeesti murdes "lauss", läänemurdes "laust", idamurdes "nakas") on püünis, mis surmab saaklooma. Lööklõksus vabastab sööta haarav loom tema kohal oleva raskuse. 
Väike lööklõks (hiire- või rotilõks) koosnes endisaegadel loomale langevast laiast lauatükist, suur lööklõks (karus- või röövloomalõks) raskusega koormatud teibast või palgist (alusega või ilma).
Koroonapandeemia Ukrainas

Koroonapandeemia Ukrainas on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene haigestunu tuvastati Ukrainas 3. märtsil 2020. Selleks oli Itaaliast saabunud mees.
5. mai 2020 seisuga oli Ukrainas osutunud positiivseks 12 697 esmast koroonatesti, 316 positiivse testitulemusega patsienti oli surnud.
Ukraina ametlikus statistikas ei kajastu Venemaa annekteeritud Krimmi ja Sevastopoli ning Ukraina valitsuse kontrolli all mitte olevate Donetski ja Luhanski oblasti osade haigusjuhud. 5. mai 2020 seisuga oli Donetski Rahvavabariigis registreeritud 133 haigusjuhtu ja Luhanski Rahvavabariigis 162 haigusjuhtu. Krimmis oli registreeritud 111 ja Sevastopolis 98 haigusjuhtu.
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatunuid Ukrainas, allikas:
Äge respiratoorse distressi sündroom

Äge respiratoorse distressi sündroom (inglise keeles "acute respiratory distress syndrome", lühend ARDS) on teatud tüüpi hingamispuudulikkus, mida iseloomustab kiire ja laialdase põletiku ilmnemine kopsudes. Sümptomiteks on õhupuudus, kärsimatu hingamine ja sinakas nahavärvus. Ellujäänute seas on suhteliselt levinud elukvaliteedi langus.
ARDS-i võib põhjustada sepsis, pankreatiit, trauma ja kopsupõletik ning see vähendab kopsude võimet töödelda hapnikku ja süsihappegaasi. ARDS-i jaoks ravi puudub ning sündroomi tekkimisel pannakse patsient tavaliselt hingamisaparaadi alla ja samaaegselt ravitakse ka hingamispuudulikkuse põhjust. Sündroomi korral on suremus 30–40%. 
Sündroomi kirjeldati esimest korda 1967. aastal ja igal aastal mõjutab see rohkem kui 3 miljonit inimest.
Õigekeelsustäpsustus.
Haiguste klassifikatsioonis RHK-10 on küll mitme diagnoosi eestikeelses nimetuses (sh "täiskasvanu respiratoorse distressi sündroom" ja "vastsündinu respiratoorse distressi sündroom") kasutatud sõna "distress", kuid grammatiliselt õige kirjakeelne sõna on "düstress". Sõna "distress" peetakse kõnekeelseks.
Koroonapandeemia Rumeenias

2020. aasta koroonapandeemia Rumeenias on osa ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Rumeenias 26. veebruaril 2020. Nakatunud Gorji maakonnas elav 20-aastane mees oli kokku puutunud Itaaliast saabunud 71-aastase mehega.
2021. aasta 18. oktoobril registreeriti riigis 7 päeva keskmise näitajana 18,02 uut surmajuhtumit päevas miljoni elaniku kohta.
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatunuid Rumeenias, allikas:
SARS-CoV

Ägeda raskekujulise respiratoorse sündroomiga koroonaviirus ehk SARS-CoV on viirus, mis põhjustab SARS-i.
See on RNA-viirus, mis nakatab kopsude epiteelkudesid ning siseneb peremeesrakku, seondudes ACE2 retseptoritega. SARS-CoV on nakkav inimestele, nahkhiirtele ja tsiibetitele.
16. aprillil 2003 teatas Maailma Tervishoiuorganisatsioon (WHO), et 10 riigi 13 labori koostöö tulemusel tuvastati, et SARS-i haiguspuhangu põhjus on uus koroonaviirus, mis polnud varem inimeste seas levinud. Ameerika Ühendriikide Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskus ja Kanada riiklik mikrobioloogia laboratoorium tuvastasid SARS-CoV genoomi aprillis 2003. Lõpliku kinnituse, et haiguspuhangu põhjustas SARS-CoV andis Erasmuse Rotterdami ülikooli labor, mis tõestas makaakide peal, et viirus põhjustab SARS-i.
2006. aastal tõestasid Hiina teadlased, et SARS-CoV kandus inimestele üle loomadelt, tuvastades tsiibeti viiruse vaheperemehena. 2017. aastal tõestasid Hiina teadlased, et viirus pärines Yunnani provintsi nahkhiirtelt.
2019. aastal põhjustas SARS-CoV-iga suguluses olev SARS-CoV-2 2019.–2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemia.
Miastko

Miastko (saksa "Rummelsburg", kašuubi "Miastkò") on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Bytówi maakonnas, Miastko valla halduskeskus. Miastko asub Bytówist umbes 37 km lääneedelas.
Asulat on esmamainitud 1478. aastal, linnaõigused sai 1617. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1875. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus. Punaarmee hõivas linna 3. märtsil 1945, hävis 70% linnast. 1963. aastal alustas Miastkos tööd nahkkinnaste ja -rõivaste vabrik.
2012. aastal avati Miastkos monument poola rahvale.
Koroonapandeemia Bulgaarias

Koroonapandeemia Bulgaarias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimesed haigestunud tuvastati Bulgaarias 8. märtsil 2020. Need olid 27-aastane mees Plevenist ja 75-aastane naine Gabrovost. Samal päeval tuvastati veel 2 haigusjuhtu. 
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatanuid Bulgaarias, allikas: 
13. märtsist kehtestati riigis 1 kuuks eriolukord. 10. aprillil pikendati eriolukorda 13. maini.
John Martin Poyer

John Martin Poyer (1861 – 12. mai 1922) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane ja Ameerika Samoa 12. kuberner.
Poyer astus 1879. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemiasse, mille lõpetas 1882. aastal. 1884. aastast töötas ta mitmel ametikohal Washingtonis asuvas Washington Navy Yardis. 1906. aastal läks ta tervislikel põhjustel erru, kuid kutsuti 1915. aastal tagasi teenistusse ning määrati Ameerika Samoa mereväekuberneriks. 
Tema kuberneri ametiaeg kestis 1. märtsist 1915 kuni 10. juunini 1919. 1918. aastal pani Poyer oma haldusala karantiini, kui oli raadiost kuulnud uudiseid Hispaania gripi kohta, et takistada haiguse levikut Ameerika Samoale. Tänu tema otsusele ei nakatunud ega surnud Ameerika Samoal sellesse haigusse ükski inimene, samas kui naabruses asuval Uus-Meremaa haldusalas olnud Samoal suri karantiininõuete eiramise tõttu viiendik elanikkonnast. Merevägi autasustas Poyerit tema kiire tegutsemise eest Mereväeristiga. 
Poyer läks mereväest lõplikult erru 1919. aastal, olles komandöri auastmes. Poyer suri 12. mail 1922 Washingtonis.
Valentin Pšenitsõn

Valentin Pšenitsõn (vene k. Валентин Николаевич Пшеницын) (3. jaanuar 1936 Svistuhha küla, nüüd Moskva oblasti osa Dmitrov – 11. mai 2007 Moskva) oli Nõukogude laskesuusataja ja laskesuusatamise treener, kolmekordne võistkonnavõistluse maailmameister (1959, 1962, 1963). 
Osales taliolümpiamängudel 1960 ja 1964. aastal. 
Pšenitsõn oli NSV Liidu teeneline meistersportlane ja Venemaa teeneline treener. Teda autasustati ordeniga "Austuse märk"
Koroonapandeemia Horvaatias

Koroonapandeemia Horvaatias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum Horvaatias tuvastati 25. veebruaril 2020.
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatunuid Horvaatias, allikas: https://www.koronavirus.hr/]
Skarszewy

Skarszewy (saksa "Schöneck in Westpreußen", kašuubi "Skarszewë") on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Starogard Gdański maakonnas, Skarszewy valla halduskeskus. Skarszewy asub Starogard Gdańskist umbes 13 km põhjaloodes.
Asulat on esmamainitud 1198. aastal, linnaõigused sai 1320. aastal. Alates 1466. aastast oli Skarszewy Poola Kuningriigi koosseisus. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Raudteeühenduse sai linn 1885. aastal. Tagasi Poolale läks linn 1920. aastal.