tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Albert Kosenkranius

Albert Kosenkranius (23. märts 1901 Kikepera küla, – 9. detsember 1957 Tallinn) oli eesti metsavend.
Surma põhjus - sõjatribunal, lasti maha
Deuteronomium (lade)

 #suunaDeuteronomium (allikas)
Ülo Altermann

Ülo Altermann (5. oktoober 1923 Väinjärve vald, Koeru kihelkond, Järvamaa – 15. aprill 1954 Päinurme külanõukogu, Põltsamaa rajoon) oli Eesti metsavend.
Pärast maakooli lõpetamist õppis ta Paide Tööstuskoolis. 
Saksa okupatsiooni ajal astus Altermann Eesti Leegioni. Ta saadeti kõigepealt väljaõppele Poola Heidelagerisse (SS-vägede väljaõppelaagrisse), siis lahingutesse Neveli rindele ja varsti Eestisse Sinimägedesse. Kui Saksa väejuhatus otsustas Eestist taanduda, põgenes Altermann oma kodukohta, kus varjas end 1946. aastani, mil kuulutati välja amnestia. 
Pärast metsast väljatulekut hakkas Altermann tööl käima, kuid kutsuti peagi julgeolekusse ülekuulamisele. Sama aasta sügisel läks Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi esindaja teda koju arreteerima, kui Altermanni seal parasjagu polnud. Altermann sai aga sellest teada ja hakkas uuesti metsavennaelu elama.
Metsas kogus Altermann enda ümber arvestatava metsavendade salga (Ülo Altermanni salk), mis paistis silma kõrge moraaliga ja distsipliiniga. 1953. aastal õhkis salk Lenini monumendi Mäekülas. 
1954. aasta kevadel õnnestus julgeolekul meelitada Altermann varitsusse, ning ta langes 15. aprillil 1954 oma punkris Päinurme kandis.
Alfred Käärmann

Alfred Käärmann (14. september 1922 Hargla – 4. veebruar 2010 Saru) oli eesti metsavend, Eesti Kongressi liige.
Ta osales Eesti kaitsmisel 1944. aastal ning pärast Lõuna-Eesti vallutamist Punaarmee poolt liitus metsavendadega. Aasta hiljem sai ta haarangu käigus nii raskelt vigastada, et tal tuli käsi amputeerida. Sellegipoolest jätkas ta sissisõda ning tabati alles 1952. aastal reetmise tõttu. Seejärel veetis ta 15 aastat Nõukogude Liidu vangilaagrites.
Idee lisada Eesti Vabariigi põhiseadusse eesti rahvuse ja kultuuri säilimisse puutuv lisandus on väidetavalt pärit Käärmannilt ning jõudnud seaduse preambulisse Kaido Kama kaudu.
Vabaduse vaim, lk 23.
100 Club Punk Special

100 Club Punk Special (ka 100 Club Punk Festival) oli muusikafestival, mis toimus klubis 100 Club Londonis 20.-21. septembril 1976.
Ürituse korraldas Sex Pistolsi mänedžer Malcolm McLaren.
Festivalil esines lisaks Sex Pistolsile ka muid ansambleid, mis esindasid tolle aja Suurbritannia uut muusikasuunda "punk-rock"'i. Nii mõnigi neist mängis avalikult publiku ees esimest korda.
Üritust reklaamis väga positiivselt ja innukalt ajakirjanik Caroline Coon ajakirjast Melody Maker.
Festivalil esinenud ansamblid:
Deuteronomium

Sõnal "Deuteronomium" on mitu tähendust:
Andrew Bertie

Andrew Willoughby Ninian Bertie (15. mai 1929 London – 7. veebruar 2008 Rooma) oli Malta ordu suurmeister alates 11. aprillist 1988 kuni oma surmani veebruaris 2008.
Ta oli järjekorras ordu 78. suurmeister ja esimene Suurbritanniast pärit suurmeister.
Bertie sai katoliikliku keskhariduse ja lõpetas Oxfordi ülikooli Christ Churchi kolledži uusaja ajaloo alal. 23 aastat töötas ta katoliiklikus koolis võõrkeelte õpetajana.
Malta orduga liitus Bertie 1956. aastal. 1981. aastal andis ta igavesed tõotused ja sai ordu vaimulikuks liikmeks. Seitse aastat hiljem valiti ta ordu suurmeistriks.
11. märtsil 2008 valiti tema järglaseks suurmeistri ametis samuti Suurbritanniast pärit Matthew Festing.
Grott

Grott on madal looduslik või tehislik koobas. 
Grotte kasutatakse ka aiakujunduses.
Onn

Onn (ka osmik, hütt) on minimaalsete mõõtudega ja elementaarseid elamisvajadusi rahuldav ehitis.
Tomism

Tomism on Aquino Thomasest lähtuv skolastiline õpetussüsteem.
Alates 1879. aastast on tomism katoliku kiriku ametlik filosoofia.
Tomism on tänapäeval võrdlemisi levinud Ameerika Ühendriikides.
Romb

Romb on nelinurkne tasapinnaline kujund, mille kõik küljed on võrdsed.
Omadused.
Romb on rööpküliku erijuhtum. Seetõttu on rombil kõik rööpküliku omadused. Rombiks nimetatakse rööpkülikut, mille küljed on võrdsed.
Rombi diagonaalid on risti, poolitavad teineteist ja nurki (vt nurgapoolitaja).
Rombil on kaks sümmeetriatelge: need on tema diagonaalid. Lisaks on romb tsentraalsümmeetriline diagonaalide lõikepunkti suhtes.
Rombi kõrgus võrdub rombi külje ja nurga siinuse korrutisega: h = a * sin(α).
Rombil on siseringjoon, mille keskpunktiks on diagonaalide lõikepunkt ja raadiuseks pool kõrgust: r = h / 2 = a sin(α) / 2.
Pindala arvutamine.
Rombi pindala S saab arvutada mitmeti:
 formula_1
kus a on rombi külg ja h sellele küljele rajatud kõrgus. 
 formula_2
kus d1 ja d2 on rombi diagonaalid. 
 formula_3
kus a on rombi külg ja α rombi nurk.
Erijuhud.
Rombi, mille nurgad on täisnurgad, nimetatakse ruuduks.
Tadjourah

Tadjourah (ka "Tadjoura") on Djibouti vanim linn ja Tadjourahi piirkonna halduskeskus.
Linnas asub lennujaam ja sadam. Tadjourah on tuntud ülelubjatud valgete hoonete ja linnalähedaste randade poolest.
Yoboki

Yoboki (afari keeles "Yōbóki") on asula Djiboutis Dikhili piirkonnas Hanle tasandikul.
Yoboki asub umbes 100 km Djibouti linnast läänes ja 40 km Dikhilist (Dikhili piirkonna halduskeskusest) loodes. Asula paikneb merepinnast 250 meetri kõrgusel.
Asulas elab 644 inimest. Aastal 1968 elas seal umbes 200 inimest. Elanikud on suuremalt jaolt afarid. 
Liiklus.
Yoboki on teedesõlm, kus kohtuvad riigimaantee 1, riigimaantee 7 ja riigimaantee 8. 
Ajalugu.
Aastal 1933 kohtusid Yobokis esimest korda Prantsuse sõjaväelased, kes asusid hõivama Awsa "sultani" territooriumi. 
Yoboki oli kaevukoht, kuhu juulist novembrini 1947 ehitati sõjaväepost. Oktoobris sai sellest Dawano asemel postiks nimetatava haldusüksuse keskus. 
Aastal 1958 avasid Prantsuse koloniaalvõimud seal nomaadide kooli.
Mai keskel 1990 pani tundmatu isik Yobokis toime pommirünnaku, mis kahjustas asula elektrivarustust ja sõjaväe taristut.
Detsembris 1998 hõivas asula Etioopia armee. Veebruaris 1999 vallutas Djibouti armee selle tagasi.
Coalgate

Coalgate on linn Ameerika Ühendriikides Oklahoma osariigis, Coali maakonna halduskeskus.
Käokeel

Käokeel ("Platanthera") on käpaliste sugukonda kuuluv perekond.
Perekond on nimetuse saanud Prantsusmaa botaaniku Louis Claude Richardi poolt 1817. aastal ja see pärineb kreeka keelest, tähendades suurt või laia tolmukat.
Käokeele liigid on põhiliselt levinud Euroopa, Põhja-Ameerika ja Aasia parasvöötmetes. Lisaks leidub üksikuid liike ka troopilistes elupaikades.
Kirjeldus ja kasvukohad.
Käokeeled on mitmeaastased taimed, millel on piklikmunajad juuremugulad. Aegamisi võivad mugulad muutuda nöörjaks. Taimed kasvavad 20-60 cm pikkuseks, erandjuhtudel kuni 90 cm. Varre alumises osas on kaks suurt laikudeta lehte, harva ka ainult üks või kolm. Varre ülemises osas paiknevad väiksemad lehed.
Õite värvus võib olla kahvaturohelisest kuni valgeni. Alumistel õitel asuvad kandelehed. Taimel on tähkõisik, mis on hõredavõitu, kuid rohkeõieline. Õisiku peateljele kinnituvad raotud õied. Õie välimised külgmised perigoonlehed on laialihoiduvad, keskmine perigoonleht laiem ja hoidub sisemiste külgmistega kokku. Õie huul on kitsas ja alla suunatud. Kannus on olemuselt õrn ja kõverdunud. Günosteemium (orhideedel esinev keskne paljunemisorgan, mille moodustavad omavahel liitunud tolmukad ja sigimik) on lühike ja lai. Polliiniume on kaks, mis on omavahel paralleelsed või allapoole laiali. Sigimik on keerdunud.
Taimed tunneb ära nende tugeva magusa lõhna järgi, mis intensiivistub õhtul ja öösel.
Käokeele liigid võivad kasvada metsades, lagendikel ja märgaladel nagu sood ja rabad.
Liigid.
Käokeele perekonda kuuluvate taimede loend sisaldab 650 teaduslikku taimenimetust, millest 152 on aktsepteeritud liiginimed. Paljud liigid paljunevad omavahel vabalt, mille tulemusena leiab looduslikke hübriide.
Eestis on esindatud kaks liiki:
Kaitse.
Eestis on käokeel kaitstud III kaitsekategooria nimekirjas.
Kõik käokeele perekonna liigid on kantud CITESi konventsiooni II lisasse.
Endel Kudisiim

Endel Heinrich Kudisiim (27. mai 1921 Saarde – 13. märts 2007 Valga) oli eesti ajalooõpetaja ja jurist. 
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja tutvus 1949. aastal Harjumaal Kõnnu koolis õpetajana töötades Leida Rebasega, kellega abiellus. Hiljem õppis juristiks, abikaasa omandas pedagoogihariduse Tallinna Õpetajate Instituudis.
Kudisiim oli hea huumorisoonega inimene ja armastas vabal ajal lugeda. Ta oli kirjanik Leida Kudisiimu abikaasa, tema kirjatükkide esimene arvustaja ja parandaja ning kunstnik Inge Kudisiimu ja ajakirjanik Silja Lättemäe isa.
Paul Lättemäe

Paul Lättemäe (17. august 1955 Koeru – 1. august 2014) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta lõpetas 1973. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1978. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Ta kaitses 1997. aastal Rootsi Põllumajandusülikoolis oma doktoritöö ning sai põllumajandusdoktori kraadi. 
Tema uurimisala oli kvaliteetse sööda valmistamine (sileerimine).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Silja Lättemäe, nende poeg on riigiametnik Raoul Lättemäe.
Eesti Maaviljeluse Instituut

Eesti Maaviljeluse Instituut (lühend EMVI) oli taimekasvatuslike ja muud tüüpi põllumajandusuuringutega tegelev teadusasutus. Loodi 1946. aastal. Asub Sakus.
Esmalt oli see Eesti NSV Teaduste Akadeemia koosseisus nimega Põllumajanduse Instituut (1946–1952). Aastail 1952–1956 oli instituudi nimi ENSV TA Taimekasvatuse Instituut. 1956. aastal anti instituut üle Eesti NSV Põllumajandusministeeriumi alluvusse ja uueks nimeks sai Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituut (EMMTUI). Selle instituudi struktuuriüksused olid järgmised:
2002 liideti EMVIga Põllumajandusministeeriumi hallatav Eesti Põllumajanduse Mehhaniseerimise Instituut (EPMI).
1. juulil 2013 ühendati Eesti maaviljeluse instituut ja Jõgeva Sordiaretuse Instituut Eesti Taimekasvatuse Instituudiks.
Leida Rebane

Leida Rebane on mitme tuntud isiku neiupõlvenimi:
Jaroslav Krejčí

Jaroslav Krejčí nime all on tuntud mitmed Tšehhi ühiskonnategelased, kellest kolm olulisemat on:
Jaroslav Krejčí (politoloog)

Jaroslav Krejčí (13. veebruar 1916 Polešovice – 16. veebruar 2014 Lancaster) oli tšehhi ühiskonnateadlane, politoloogia ja kultuurisuhete ekspert. 
Aastatel 1935–1939 õppis ta Prahas Karli Ülikoolis õigusteadust. Seejärel töötas Kaubanduse Keskliidus, kus tegeles kaubandusõiguse küsimustega. Saanud 1945. aastal doktorikraadi õigusteaduses, töötas ta 1949.aastani Riiklikus Plaanikomitees. Aastatel 1947–1948 oli ta Plaanikomitee esimehe sekretär. Huvitudes makromajanduse küsimustest, täiendas ta end Praha Ühiskonnauuringute Kõrgkoolis. Aastatel 1950–1953 töötas ta Tšehhoslovakkia Riigipanga dokumentatsiooniosakonnas. 
Krejčí arreteeriti 1954. aastal süüdistatuna kommunistliku režiimi vastases tegevuses ja kohus mõistis ta kümneks aastaks vangi. Ta kandis karistust nii vanglas kui ka töölaagrites, tegi sunnitööd kivisöekaevanduses ja klaasivabrikus. Amnesteeriti mais 1960, kuid tal ei võimaldatud töötada erialasel tööl, mistõttu ta töötas algul lihttöölise ja hiljem raamatupidajana. Töö kõrvalt õppis iseseisvalt aasia rahvaste ajalugu ja religiooni. 1968. aastal töötas ta lühikest aega Tšehhoslovakkia Teaduste Akadeemia arhitektuuriteooria ja inimkeskkonna kabinetis. Sama aasta augustis Krejčí emigreerus, esialgu Austriasse ja järgmisel aastal Suurbritanniasse.
Tema teadustegevus jäigi edaspidi seotuks peamiselt Suurbritanniaga, kus ta oli 1969. aastast Lancasteri Ülikooli õppejõud. Kuid ta töötas ka Saksamaa uuringute, Euroopa uuringute ja religiooniloo osakonnas. Aastatel 1976–1983 oli ta Lancasteri Ülikooli professor. Pärast emerituuri jäämist 1983. aastal jätkas ta õpetamist Lancasteri Ülikooli Euroopa keelte ja kultuuride osakonnas.
Kodumaaga taastas ta sidemed pärast kommunistliku režiimi langust ja iseseisva Tšehhi Vabariigi teket, elades 1990. aastast vaheldumisi Prahas ja Lancasteris. Aastatel 1993–1999 oli ta Olomoucis asuva Palacký Ülikooli poliitika ja Euroopa uuringute osakonna külalisprofessor. 1994. aastast töötas Krejčí Tšehhi Vabariigi Teaduste Akadeemia filosoofia instituudis ja 1995. aastast pidas külalisprofessorina loenguid Praha Karli Ülikooli konstitutsiooniõiguse osakonnas.
Jaroslav Krejčí pälvis muude autasude seas medali võitluse eest natsismi vastu (1946), Tšehhi Vabariigi presidendi autasu (1998), Josef Hlávka medali (2003) ja Societas Scientiarum Bohemica medali teenete eest teaduse arendamisel (2006).
Temalt ilmus teaduspublikatsiooni eri teemadel. 1983. aastal ilmunud teoses "Great Revolutions Compared" võrdles ta kuut olulisemat revolutsiooni maailma ajaloos. Hiljem laiendas ta oma analüüsi ja teooriat ka pärast Teist maailmasõda toimunud revolutsioonidele Mehhikos ja Iraanis. Tunnustust pälvis tema töö ühiskondlike struktuurimuutuste uurimisel ja analüüsimisel Tšehhoslovakkia, Poola ja Jugoslaavia näitel. Krejčí uurimistöö hõlmab politoloogia, sotsioloogia, ajaloo, kultuuriteooria, filosoofia ja makromajanduse küsimusi. 
Teosed.
Allpool on valik Jaroslav Krejčí olulisematest monograafiatest. Eesti keelde ei ole siiani tema tekste tõlgitud.
Raki

Raki on Türgi aniisiliköör. Raki etanoolisisaldus on tavaliselt 40–50%. Rakit juuakse nii puhtalt kui ka veega lahjendatult.
Sarnased aniisimaitselised joogid on ka näiteks oúzo, pastis ja sambuca.
Suurim raki tootja on Diageo.
Rakiks võidaks kutsuda ka Kreeta päritolu alkohoolset jooki tsikoudiat.
Kägiveen

Kägiveenid ("vena jugularis") on veresooned, mis juhivad venoosset verd peast südamesse ülemise õõnesveeni kaudu.
Lebes

Lebes on antiigiaegne metallist (pronksist või hõbedast) või põletatud savist kausjas keedu- või pesunõu, mis seisis kolmjalal või ühejalgsel alusel. 
"Lebes gamikos" oli kõrgete sangadega pulmatseremoonial kasutatav nõu, mis seisis pruudi ukse kõrval ja mida kasutati arvatavasti ka lillevaasina.
Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis

"Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis" oli tsensuurivaba omakirjastuslik kroonika, mis ilmus Eestis aastatel 1978–1987 (kokku 25 kogu).
"Lisanduste..." esimene tegevtoimetaja oli Jüri Adams, seejärel Viktor Niitsoo, tema arreteerimise järel Arvo Pesti. Arvo Pesti vahistamise järel oli tegevtoimetaja vangist vabanenud Mati Kiirend.
"Lisandused..." ilmusid kirjutusmasinal paljundatult põranda all, ning pärast seda, kui Eestis ägenesid nõukogude võimu repressioonid sõnavabaduse vastu, ka välismaal – Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskuse hoole all Stockholmis. 
"Lisandustes..." avaldati NSV Liidus inimõiguste rikkumisi käsitlevaid pöördumisi maailma avalikkuse poole ning kirjeldati inimõiguste rikkumisi ja kohtuprotsesse dissidentide üle. Avaldati ka artikleid Eesti ajaloost, olukorrast Lätis, Leedus ja Ida-Euroopa riikides.
Langenud vabadusvõitleja päev

Langenud vabadusvõitleja päev on mitteametlik tähtpäev, mida tähistatakse Eesti vabadusvõitleja Jüri Kuke (1. mai 1940 Pärnu – 27. märts 1981 Vologda) surma-aastapäeval 27. märtsil. 
Ettepaneku 27. märtsi tähistamiseks langenud vabadusvõitleja päevana tegi publitsist ja filmirežissöör Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaar aasta pärast Jüri Kuke hukkumist, 27. märtsil 1982 Vabadusraadios. 
Alates 1996. aastast on Tartu ülikoolis korraldatud langenud vabadusvõitleja päeva aulakonverentse. Mälestusüritusi Jüri Kuke auks on korraldatud ka Tallinnas, Kursis ja Mõisakülas.
Vaatamata korduvatele taotlustele ei ole Riigikogu ega Eesti Vabariigi valitsus soostunud 27. märtsi riiklikuks tähtpäevaks kuulutama.
Väegrupp Mitte

Väegrupp Mitte (saksa keeles "Heeresgruppe Mitte") oli Teise maailmasõja ajal Saksa Riigi Wehrmachti kuulunud väekoondis.
Ajalugu.
Moodustati 21. juunil 1941 väegrupi B ümbernimetamisega. 
Väegrupi Mitte eesmärk Operatsioon Barbarossa käigus oli Valgevene NSV ja Moskva vallutamine. Sellele väegrupile allusid kaks armeed ja kaks tankiarmeed. Väegrupi lähteala oli okupeeritud Poola kindralkubermangus. Barbarossa plaani järgi ründas väegrupp Nord läbi Balti riikide Leningradi suunas, väegrupp Mitte läbi Valgevene Moskva suunas ja väegrupp Süd pidi vallutama Kiievi ja Ukraina ning tungima seejärel Volga jõeni ja Põhja-Kaukaasiasse.
Väegrupp purustati peaaegu täielikult Nõukogude Liidu 1944. aasta suve suurrünnaku käigus. Väegrupi taganemisel Ida-Preisimaale nimetati ta ümber väegrupiks Nord 25. jaanuaril 1945.
Samal päeval nimetati väegrupp A väegrupiks Mitte.
*Fedor von Bock (22.06.1941)
*Günther von Kluge (19.12.1941)
*Ernst Busch (12.10.1943)
*Walter Model (28.06.1944)
*Georg-Hans Reinhardt (16.08.1944)
*Ferdinand Schörner (17.01.1945)
Allunud väeosad.
Juuli 1941:
*Tankigrupp 3
*9. armee
*4. armee
*Tankigrupp 2
September 1941:
*Tankigrupp 3
*9. armee
*4. armee
*Tankigrupp 2
*2. armee
Oktoober 1941:
*9. armee
*4. armee
*2. tankiarmee
*2. armee
November 1941:
*9. armee
*Tankigrupp 3
*4. armee
*2. tankiarmee
*2. armee
Detsember 1941:
*9. armee
*Tankigrupp 3
*4. armee
*2. tankiarmee
*2. armee
Jaanuar 1942:
*9. armee
*3. tankiarmee
*4. tankiarmee
*4. armee
*2. tankiarmee
*2. armee
Veebruar 1942:
*3. tankiarmee
*9. armee
*4. tankiarmee
*4. armee
*2. tankiarmee
Mai 1942:
*9. armee
*3. tankiarmee
*4. armee
*2. tankiarmee
Jaanuar 1943:
*LIX armeekorpus
*9. armee
*3. tankiarmee
*4. armee
*2. tankiarmee
Juuli 1943:
*3. tankiarmee
*4. armee
*2. tankiarmee
*9. armee
*2. armee
Jaanuar 1944:
*3. tankiarmee
*4. armee
*9. armee
*2. armee
Juuli 1944:
*3. tankiarmee
*4. armee
*2. armee
August 1944:
*3. tankiarmee
*4. armee
*2. armee
*IV SS-tankikorpus
Jaanuar 1945:
*3. tankiarmee
*4. armee
*2. armee
Veebruar 1945:
*4. tankiarmee
*17. armee
*1. tankiarmee
Mai 1945:
*7. armee
*4. tankiarmee
*17. armee
*1. tankiarmee
Väegrupp Süd

Väegrupp Süd (saksa keeles "Heeresgruppe Süd") oli Teises maailmasõjas Saksa Riigi Wehrmachti koosseisus võidelnud väekoondis.
Ajalugu.
Moodustati 2. septembril 1939 12. armee ülemjuhatusest. 8. oktoobril asus täitma "Oberbefehlshaber Osti" ülesandeid. Nimetati ümber väegrupiks A 26. oktoobril.
Uuesti moodustati väegrupi A ümbernimetamisega 22. juunil 1941. Väegrupp Süd pidi operatsiooni Barbarossa käigus vallutama Ukraina ning tungima Volga jõeni ja Põhja-Kaukaasiasse. Pealetungi eesmärk oli ka sõjamajanduslik: Saksamaa vajas Ukraina ja Venemaa mustmullavööndi põllumajandussaadusi, Donbassi kivisütt ja metallitööstust ning Groznõi ja Bakuu naftat. Peale kolme armee ja ühe tankiarmee võitlesid väegrupi Süd juhtimise all ka Itaalia 8. armee, kaks (3. ja 4.) Rumeenia armeed, Slovakkia ekspeditsioonivägi, Ungari armeekorpus ja Saksa jalaväediviisile allutatud Horvaatia rügement.. Barbarossa plaani järgi ründas väegrupp Nord läbi Balti riikide Leningradi suunas, väegrupp Mitte läbi Valgevene Moskva suunas ja väegrupp Süd pidi vallutama Kiievi ja Ukraina ning tungima seejärel Volga jõeni ja Põhja-Kaukaasiasse Väegrupi Süd lähteala oli Slovakkias, Ungaris ja Rumeenias.
9. juulil 1942 jagati väegrupp Süd väegruppideks A ja väegrupp B. Väegrupi Süd ülemjuhatus läks väegrupi B koosseisu.
Uuesti moodustati 12. veebruaril 1943 väegrupi Don ümbernimetamisega, sellele liideti veel osa väegrupi B vägesid. 25. märtsil 1944 nimetati ümber väegrupiks Nordukraine.
Moodustati uuesti 23. septembril 1944 väegrupi Südukraine jäänustest. 1945. aasta aprilli lõpus nimetati ümber väegrupiks Ostmark.
*Gerd von Rundstedt (1.09.1939)
*Gerd von Rundstedt (22.06.1941)
*Walter von Reichenau (1.12.1941)
*Fedor von Bock (12.01.1942)
*Erich von Manstein (12.02.1943)
*Johannes Freissner (23.09.1944)
*Otto Wöhler (28.12.1944)
Allunud väeosad.
September 1939
*8. armee
*10. armee
*14. armee
Juuni 1941
*6. armee
*Tankigrupp 1
*17. armee
*11. armee
Veebruar 1942
*2. armee
*6. armee
*Armeegrupp Kleist
*11. armee
Juuni 1942
*2. armee
*6. armee
*1. tankiarmee
*17. armee
*Grupp Wietersheim
*11. armee
Märts 1943
*Armeegrupp Kempf
*4. tankiarmee
*1. tankiarmee
*Armeegrupp Hollidt
Juuli 1943
*Armeegrupp Kempf
*6. armee
*8. armee
*1. tankiarmee
Oktoober 1943
*4. tankiarmee
*8. armee
*1. tankiarmee
Veebruar 1944
*4. tankiarmee
*8. armee
*1. tankiarmee
*6. armee
Märts 1943
*4. tankiarmee
*8. armee
*1. tankiarmee
Oktoober 1944
*Armeegrupp Wöhler
*6. armee
*Ungari 3. armee
Jaanuar 1945
*Armeegrupp Balck
*8. armee
*2. tankiarmee
Aprill 1945
*8. armee
*6. tankiarmee
*6. armee
*2. tankiarmee
Väegrupp G

Väegrupp G (saksa keeles "Heeresgruppe G") oli Teise maailmasõja ajal Saksa armeesse kuulunud väeüksus.
Ajalugu.
Moodustati 28. aprillil Prantsusmaal algselt küll armeegrupi G nime all, nimetati ümber väegrupiks G 12. septembril 1944.
*Johannes Blaskowitz (8.05.1944)
*Hermann Balck (21.09.1944)
*Johannes Blaskowitz (24.12.1944)
*Paul Hauser (29.01.1945)
*Friedrich Schulz (2.04.1945)
Allunud väeosad.
Mai 1944.:
*19. armee
*1. armee
September 1944.:
*19. armee
*5. tankiarmee
*1. armee
Jaanuar 1945.:
*1. armee
Veebruar 1945.:
*19. armee
*1. armee
Aprill 1945.:
*1. armee
*7. armee
Väegrupp H

Väegrupp H (saksa keeles "Heeresgruppe H") oli Teises maailmasõjas Saksa armee koosseisus võidelnud väeüksus.
Ajalugu.
Moodustati 11. novembril 1944 Hollandis. 7. aprillil 1945 nimetati ümber "Oberbefehlshaber Nordwestiks"
*Kurt Student (7.11.1944)
*Johannes Blaskowitz (30.01.1945)
Allunud väeosad.
Detsember 1944.:
*1. langevarjurite armee
*15. armee
Jaanuar 1945.:
*1. langevarjurite armee
*25. armee
Rahva Hääl

Rahva Hääl oli aastatel 1940–1995 Eestis välja antud ajaleht.
Algselt oli ajaleht Rahva Hääl Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee häälekandja.
Ajalehe asutamine.
21. juunil 1940 sai Joosep Saat EKP Keskkomitee liikmelt Hendrik Allikult käsu koos Anatoli Männiku ja Paul Baumanniga üle võtta Tallinnas Pikal tänaval asunud Uus Eesti toimetus ja hakata „reaktsioonilise“ lehe asemel välja andma „demokraatlikku“ Rahva Häält. 
Viimane Uue Eesti number ilmus 21. juunil 1940. Rahva Hääle esiknumbri panid uute toimetajate juhtimisel kokku vanad tegijad ja leht ilmuski 22. juunil 1940. Vastutav (pea)toimetaja 22. juunist ( numbrid 1 ja 2 ) 6.juulini (nrd 14 ja 15) oli Anatoli Männik (1912–1941). 8. juulist (nr 16) 30. augustini (69) Arnold Veimer, 31. augustist Jaak Ottender (1893–1972).
Nõukogude vägede ja aktiivi evakueerimise järel 1941. aasta sügisel tegutses Rahva Hääl Leningradis, Jaak Ottender toimetajana, August Lukin (1888–1942) sekretärina, toimetuses Enn Kippel (1901–1942), Karl Taev, Armin Saan ja Anton Vaarandi. 1942. aasta mais nimetati Leningradi rinde poliitvalitsuse otsusega lehe nimetus, uus nimi oli "Nõukogude Eesti eest!", kus töötasid ka A. Uibo, Lembit Remmelgas, Max Laosson ja E. Goldschmidt.na Moskvas. 30. detsembril 1942 hakkas EKP Keskkomitee häälekandja "Rahva Hääl" taas ilmuma Moskvas nädalalehena.
Ajalehe likvideerimine.
30. juunil 1994 müüs erastamisagentuur ajalehe Rahva Hääl AS Maagile alghinnaga 3,3 miljonit krooni.
Rahva Hääle töötajate firma AS RH jäi erastamiskonkursil kaotajaks ja hakkas välja andma uut ajalehte Eesti Sõnumid. 
5. juunil 1995 ühinesid Hommikuleht, Päevaleht (endine Noorte Hääl) ja Rahva Hääl uueks väljaandeks, mille nimeks sai Eesti Päevaleht.
29. septembril 1995 liideti Eesti Päevaleht ja Eesti Sõnumid. Eesti Sõnumite töötajad asutasid ajalehe Sõnumileht.
Bermejo

Bermejo on jõgi Lõuna-Ameerikas. 
Jõgi algab Andidest. Laskunud Gran Chaco tasandikule, voolab valdavalt kakku. Suubub paremalt Paraguaysse. 
Jõe pikkus on 1450 km.
Väegrupp Südukraine

Väegrupp Südukraine (saksa keeles "Heeresgruppe Südukraine") oli Teises maailmasõjas Saksa armee Idarinde koosseisus võidelnud väekoondis.
Ajalugu.
Moodustati 30. märtsil 1944. väegrupi A ümbernimetamisega. 20 augustil alanud Punaarmee suurpealetungi käigus Idarindel löödi väegrupp puruks ja 23. septembril nimetati ümber väegrupp Südiks.
*Ferdinand Schörner (10.03.1944)
*Johannes Frießner (25.07.1944)
Allunud väeosad.
Aprill 1944.:
*Armeegrupp Wöhler
*Armeegrupp Dumitrescu
*17. armee
Juuli 1944.:
*Armeegrupp Wöhler
*Armeegrupp Dumitrescu
August 1944.:
*8. armee
*6. armee
September 1944.:
*8. armee
*Armeegrupp Fretter-Pico
*XXIX korpus
Väegrupp Kurland

Väegrupp Kurland (saksa keeles "Heeresgruppe Kurland") oli Teises maailmasõjas Saksa armee koosseisus võidelnud väeüksus.
Ajalugu.
Väegrupp Kurland moodustati 25. jaanuaril 1945 väegrupi Nord ümbernimetamisega. 20. aprillil 1945 andis välja oma postmargid (Saksa postmargid ületrükiga KURLAND).
*Heinrich von Vietinghoff (29.01.1945)
*Lothar Rendulic (10.03.1945)
*Carl Hilpert (6.04.1945)
Allunud väeosad.
Veebruar 1945:
*16. armee
*18. armee
Ebon

Eboni atoll on atoll Mikroneesias, üks Marshalli saartest. 
Kuulub Marshalli Saartele. Koosneb 22 saarest, mille kogupindala on 5,75 km2 ja elanike arv umbes 700.
Ebon on Marshalli saarte lõunapoolseim atoll.
Väegrupp Nordukraine

 Väegrupp Nordukraine (saksa keeles "Heeresgruppe Nordukraine") oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägedesse kuulunud väeüksus.
Ajalugu.
Moodustati 30. märtsil 1944. väegrupp Süd ümbernimetamisega. 23. septembril 1944. nimetati ümber väegrupiks A.
*Walter Model (30.03.1944)
*Josef Harpe (28.06.1944)
Allunud väeosad.
Aprill 1944.:
*4. tankiarmee
*1. tankiarmee
*Ungari 1. armee
August 1944.:
*4. tankiarmee
*17. armee
*Armeegrupp Heinrici
Kalajoki linn

Kalajoki on linn Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Asub Kalajoki jõe ääres.
Kalajoki vald nimetati linnaks 2002. aastal. 2010 liideti linnaga Himanka vald.
Naabervallad on Alavieska vald, Kokkola linn, Kannus, Merijärvi vald, Pyhäjoki vald, Sievi vald ja Ylivieska linn.
Hadefoobia

Hadefoobia (ka: "stügoiofoobia", "stügiofoobia", "stigiofoobia") on haiglaslik hirm põrgu ees.
Nõmmekingsepad (1938)

"Nõmmekingsepad" on 1938. aastal valminud Soome mängufilm. Film tugineb Aleksis Kivi samanimelisele külakomöödiale. 
Filmi režissöör on Wilho Ilmari, kellest 1943. aastal sai esimene Soome teatrikooli direktor.
Nõmmekingsepad

"Nõmmekingsepad" on Aleksis Kivi näidend, mis ilmus 1864. aastal. Eesti keelde tõlkis selle Friedebert Tuglas (1934; 2. trükk 1957).
Näidendi põhjal on valminud ka mitu filmi:
"Nõmmekingsepad" Eesti teatris.
Eestis on Aleksis Kivi näidendit "Nõmmekingsepad" lavastatud Linnateatris ja Rakvere Teatris. 
Linnateatris esietendus 22. septembril 1974. Lavastaja Mikk Mikiver, kunstnik Aime Unt. 
Osatäitjad:
Rakvere teatris esietendus 2000. aastal. Lavastaja Ingo Normet, kujundaja Vadim Fomitšev.
Perkūnas

Perkūnas (ka Diviriks, Dundulis, Bruzgulis, Dievaitis, Grumutis, Dundutis, Dūdų senis, Tarškulis, Tarškutis, Blizgulis) on leedu mütoloogias äikese, vihma ja viljakuse jumalus, ka sõjajumal, taevane õigluse kaitsja ja kurjade vaimude hävitaja.
Ta oli leedu eelkristliku rahvausundi panteoni keskne kuju, Pikker, piksejumal, ka sõja- ja viljakusjumal, õigluse ja moraali kaitsja, "jumala vits". Hall vanamees, käes sarv või vasar; elab mäel või taevas, sõidab tulise kaarikuga ja heidab välgunooli, abiliseks sepp Kalvis. Ka teda ennast on kujutatud sepana; taevaseks sepaks oli ka Perkūnase antipood ja vastane Teliavelis, kelle puhul võib tugevaid ühisjooni leida hiljem kristlikuks kuradiks moondunud vembuka kurivaimu Velniasega, kellega Perkūnas paljudes müütides võitleb. Perkūnase naine oli Perkūnija; mõnedel andmetel oli neil neli poega – neli aastaaega. Ühes müüdis kavatseb Perkūnas abielluda, aga Velnias röövib tema pruudi Žemyna, kellest saab Vaiva – vikerkaar. Perkūnas ajab naise minema ja Dievas pagendab ta taevast mäe otsa, kus kasvab kõrge tamm. Tamme otsa varjub kurat, kelle pihta Perkūnas välke heidab. Mõnes müüdis on Perkūnase abikaasaks Päike, kes petab teda Kuuga, mille järel Perkūnas lööb Kuu mõõgaga pooleks. Teistes lugudes Kuu hülgab Päikese ja Perkūnas karistab teda. Perkūnas on muuhulgas madude vaenlane.
Carl Schirren

Carl Christian Gerhard Schirren (20. november (vkj 8. november) 1826 Riia – 11. detsember (vkj 28. november) 1910 Kiel) oli baltisaksa ajaloolane, publitsist ja avaliku elu tegelane.
Carl Schirren sündis 1826. aastal Riias, vaimuliku Carl Hieronymus Schirreni (1796–1848) peres.
Schirren oli küll geograafiaalase haridusega, kuid hakkas 1850. aastatel huvituma ajaloost. Esialgu kirjutas ta peamiselt arvustusi ja lühiartikleid, selle kümnendi kaalukamaks tööks oli tema arvustus Taani hindamisraamatu põhjal tehtud töö kohta, milles Schirren avaldas oma seisukohti raamatu sisu kohta tunduvalt laiemalt, kui arvustuse formaat oleks eeldanud (ta kirjutas sisuliselt hindamisraamatust oma uurimuse). 
Aastatel 1861–1864 oli Schirren Õpetatud Eesti Seltsi esimees. Tema ametiajal kaugenes ÕES oma algsest estofiilsest suunast.
Aastatel 1862–1864 andis Schirren välja Tartu päevalehte Dorpater Tagesblatt, 1863. aastal sai tast Tartu Ülikooli Vene ajaloo professor ning ta asus üha tõsisemalt ajalooga tegelema.
1860. aastatel huvitus aga Schirren üha enam ka poliitikast, asudes kaitsma baltisakslasi vaikselt hoogu koguva slavofiilsuse ja võimaliku venestuse eest. Tema Liivimaa patrioodi mentaliteet avaldub ka selle aja töödes, kus Schirren rõhutab ajaloo võtmesündmustes osalenud liivimaalaste (Wolter von Plettenberg, Johann Reinhold von Patkul) tähtsust ja positiivsust. Venemaal sai ta tuntuks vastusega slavofiil Juri Samarinile, kes oli rünnanud Balti erikorda. Schirren kaitses oma ajaloolistel argumentidel põhinenud vastuses (aastal 1869) Balti provintsides seni kehtinud õiguslikku korda, viidates Uusikaupunki rahulepinguga Venemaa poolt antud garantiidele. Selle poliitiliselt irriteeriva kirja eest vallandati Schirren Tartu Ülikooli Vene ajaloo professori kohalt (1863–1869) ning ta oli sunnitud Venemaalt lahkuma.
Ülejäänud elu veetis Schirren Saksamaal, kus ta töötas Kieli ülikooli ajalooprofessorina, 1878–1879 oli ta ka rektor. Kuigi mahukaid ajalooteoseid ta ei avaldanud, kuid ta uuris mitut üksikprobleemi. Tema põhiliseks huvivaldkonnaks oli Põhjasõda ning sellega seotud sündmused. Seda uurides Schirren leidis näiteks, et Rootsi allakäigus polnud süüdi mitte Karl XII, vaid hoopis tema isa Karl XI, kes teatavasti teostas baltisakslastele jaoks ebameeldiva mõisate reduktsiooni.
Schirreni olulisimad saavutused olid aga tema allikpublikatsioonid ja personaalarhiiv. Tema teostest mahukaim oli aastatel 1861–1885 välja antud 11-köiteline "Quellen zur Geschichte des Untergangs livländischer Selbsständigkeit" (viimased kolm köidet pealkirjaga "Neue Quellen..."), mis on koostatud Rootsi ja Taani arhiividest leitud Liivi sõja algusaastaid (1557/1558–1562) puudutavatest allikatest. See allikakogu on sisuliselt asendamatu infoallikas Liivi sõja uurijate jaoks. Schirreni personaalarhiivis leidub peamiselt Põhjasõjaga seotud materjale, mis on samuti väga suure teadusliku väärtusega.
Rosa Parks

Rosa Louise McCauley Parks (4. veebruar 1913 – 24. oktoober 2005) oli mustanahaline Ameerika inimõiguste eest võitleja ja aktivist, keda Ameerika Ühendriikide Kongress nimetas "tänapäeva inimõiguste liikumise emaks". Elukutselt oli ta õmbleja.
Parks sai kuulsaks, kui ta Montgomerys 1. detsembril 1955 keeldus bussis valgele meeskodanikule istet andmast. Sel ajal olid bussides valge ja musta rassi istekohad eraldi. Kuna politsei arreteeris Parksi, toimus Montgomery Busside Boikott – üks suuremaid ja edukamaid massiliikumisi rassilise segregatsiooni kaotamiseks. Boikotti juhtis Martin Luther King.
Rosa Parksi roll Ameerika ajaloos on teinud temast ikooni, tema tegevus on olnud eeskujuks mitmele inimõiguste liikumisele kogu maailmas.
Professionaalne kretinism

Professionaalne kretinism on kujundlik väljend oma ala tahtmatu ületähtsustamisega seotud nähtuste kompleksi kohta. 
Väljendit kasutatakse kitsast erialalisest vaatest, oskustest, harjumustest ja elukutsest tulenevate naljakate või veidrate olukordade humoorikaks kirjeldamiseks.
Professionaalne kretinism võib olla ülemäärase spetsialiseerumise või ületöötamise tulemus.
Malcolm Gladwell

Malcolm Gladwell (sündinud 1. septembril 1963) on inglise ja jamaica päritolu Kanadas kasvanud ameerika teadusajakirjanik. 
Ta on tuntud menukite "Läbimurdepunkt" ("The Tipping Point: How Little Things Can Make a Big Difference") ja "Silmapilk" ("Blink") autorina.
Charles Fort

Charles Hoy Fort (6. august 1874 – 3. mai 1932) oli ameerika kirjanik ja anomaalsete nähtuste uurija.
Oma töödes käsitles ta teaduslike väljaannete ja ajakirjanduse andmete põhjal kaasaja loodusteaduste (sealhulgas astronoomia) valeennustusi, eksitusi ja hiljem mahavaikitud avastusi.
Ta on öelnud: "Kui inimolendite teleportatsioone kusagilt mujalt Maale on kunagi aset leidnud, võib hullumajade kontrollimine anda ootamatuid tulemusi. 1928. aasta algul ilmus ühte New Jersey linna mees, kes väitis end olevat Marsilt pärit. Kust iganes ta ka ei tulnud, igaüks teab, kuhu ta läks." 
Temale on omistatud sõnad: "Kui on olemas universaalne mõistus, kas see saab olla terve?"
Jean Monnet

Jean Omer Marie Gabriel Monnet (9. november 1888 – 16. märts 1979) oli prantsuse poliitik ja ärimees.
Monnet oli tuntud konjakitööstur, kes andis panuse Euroopa majanduse integreerimisse. Juba esimese maailmasõja ajal koordineeris ta Antandi riikide vahelist majanduskoostööd ning valiti 1919 Rahvasteliidu aseesimeheks. Teise maailmasõja ajal arendas ta majanduskoostööd USA-s ning naasis hiljem kodumaale, töötades aastaid valitsuse nõunikuna. Tema initsiatiivil loodi 1950. aastal Euroopa Söe- ja Teraseühendus, mis oli Euroopa Liidu eelkäija. 
Monnet pooldas esialgu separaatset integratsiooni ehk uskus, et üleeuroopalist koostööd tasub teha vaid mõnes majandusvaldkonnas. Seetõttu jäi ta hilisematest integratsiooniprotessidest mõnevõrra kõrvale. Hiljem toetas ta üldjoontes Euroopa ühinemist, ehkki leidis, et seda tuleb teha ettevaatlikult, samm-sammult.
Euroopa Söe- ja Teraseühendus

Euroopa Söe- ja Teraseühendus (ESTÜ, inglise keeles "European Coal and Steel Community") oli riikidevaheline majandusorganisatsioon, mis eksisteeris iseseisvana aastatel 1952–1967. 1967–2002 oli ta Euroopa Ühenduse ja hiljem Euroopa Liidu allorgan. 
Ühendus loodi prantsuse majandustegelase ja poliitiku Jean Monnet' algatusel, kes esitas terase ja söe tootmise alase koostöö mõtte toonasele välisministrile Robert Schumanile. Peagi võeti see idee omaks ka Prantsusmaa naaberriikides ning 1952. aastal loodigi kuuest riigist (Prantsusmaa, Lääne-Saksamaa, Itaalia, Belgia, Holland ja Luksemburg) koosnev organisatsioon. Selle baasilt algas Euroopa integratsioon, mistõttu peetakse ühendust Euroopa Liidu eelkäijaks.
Euroopa Söe- ja Teraseühendus asutati Pariisi lepinguga, mis kirjutati alla 18. aprillil 1951. Lepinguga kehtestati ühine avatud turg kivisöele 10. veebruaril 1953 ja terasele 1. mail 1953.
Pariisi leping sõlmiti 50 aastaks. Otseselt seda lepingut ei pikendatud ja 23. juulil 2002 selle kehtivus lõppes. Sel päeval langetati Brüsselis ESTÜ lipp ja selle asemele heisati Euroopa Liidu lipp. Sisuliselt sel päeval midagi ei muutunud, sest ESTÜ hallatud valdkonnad läksid Euroopa Liidu organite pädevusse.
Tähtsus.
Euroopa Söe- ja Teraseühenduse tähtsaim saavutus oli püsiva rahu loomine Lääne-Euroopa riikide vahel. Riikidevahelised majandussidemed tihenesid sel määral, et sõda oleks paljudele mõjukatele inimestele suurt rahalist kahju tähendanud. Euroopa Ühenduse ja Euroopa Liidu riigid ei ole kunagi omavahel sõdinud.
ESTÜ missioon (artiklis 2) oli liikmesmaade majanduse arendamine, töökohtade loomine ja kodanike elatustaseme parandamine. Nendes valdkondades oli ESTÜ panus suhteliselt väike, sest söe- ja teraseturg sõltus peamiselt maailmamajanduse olukorrast.
Küll aga suurenes liikmesmaade omavaheline kaubandus ja terase osas isegi kümnekordselt, sest enam polnud vaja terast USA-st osta. ESTÜ andis ettevõtete kaasajastamiseks 280 laenu, mis aitas suurendada toodangut ja vähendada kulusid. Kulud vähenesid veelgi, kui söe ja terase pealt kaotati tollimaks.
Pariisi lepinguga püüti vältida monopolide teket, sest just suurettevõtted aitasid Saksamaal võimule Hitleri. Selles osas ESTÜ põhiliselt ebaõnnestus ja kartellikokkulepped hindade kehtestamiseks olid üsna levinud. Ettevõtete demokraatliku kontrolli abil suudeti siiski vältida monopolismi kõige hullemaid külgi. Monopolide võim langes ESTÜ-st sõltumatult, kui näiteks söe kõrvale tekkisid võimalused kasutada maagaasi, naftat ja hiljem teisigi energiaallikaid.
ESTÜ eesmärkide hulka kuulus veel eri riikide söe- ja terasetööliste elutingimuste, sealhulgas palga ühtlustamine. See eesmärk ei täitunud. Esiteks hoolisid paljud liikmesriikide valitsused sellest eesmärgist üksnes sõnades, aga midagi ette ei võtnud. Teiseks oligi olukord keeruline, sest 1960. ja 1970. aastail oli maailmas inflatsioon suhteliselt suur ja sealjuures eri riikides erinev.
Elara

Elara [el'ara] oli vanakreeka mütoloogias kuningas Orchomenose tütar ja Tityose ema. Teise versiooni järgi oli ta lihtsalt pärit Orchomenosest Euboia saarelt. 
Elara oli üks Zeusi armukesi. Zeus peitis Elara oma abikaasa Hera eest sügavale maa alla. Seal sünnitas ta hiiglase Tityose, keda mõnikord öeldakse olevat ka Elara ja maajumalanna Gaia poeg, nii et mõlemad pidasid teda oma emaks. Nii ütleb muu hulgas üks Homerose "Odüsseia" tegelane. Seda versiooni peetakse vanemaks. 
Kui Tityos oli Hera ärgitusel Leto vägistanud, pidi ta karistuseks Tartarosse minema. Elara, kes tahtis oma valu leevendada, tungis salaja allmaailma ning keeras paadimees Charoni ümber sõrme, et oma poja juurde pääseda. Seal hakkisid (või sõid) raisakullid Tityose maksa, mis kasvas üha uuesti. Kui Elara raisakulle söötis, et nad Tityose maksa ei hakiks, sattus talle peale põrgukoer Kerberos. 
Et muinaskreeklastel oli emaarmastus suure au sees, kuid ei õigustanud siiski jumalate karistusele vastuhakkamist, pidi Tityos edasi kannatama, kuid Elara tohtis teda käte vahel hoida, et ta enam valu ei märkaks. 
Elara järgi on nimetatud planeedi Jupiter kaaslane Elara.
Allikad.
Apollodoros.
Apollodoros I, 4, 1 
"Veidi aega hiljem [pärast Pythoni tapmist] tappis [ Apollon ] ka Tityose, kes oli sündinud Zeusist ja Orchomenose tütrest Elarast. Kui Zeus oli tütarlapse võrgutanud, oli ta tolle hirmust Hera ees peitnud maa alla ning toonud päevavalgele lapse, keda Elara oli kandnud – tohutu hiiglase, kelle nimi oli Tityos. Kui siis Leto läks Pythosse, nägi Tityos teda ning püüdis kohutavas hulluses teda vägistada; Leto hüüdis oma lapsed appi, ja need tapsid Tityose kohe oma nooltega. Tityost ka karistati pärast surma: Hadese põhjas õgivad tema südant tegelikult igavesti raisakullid."
Narva Anarhistlik-Kommunistlik Noorte Ühing

Narva Anarhistlik-Kommunistlik Noorte Ühing oli Narva anarhokommunistlik (Pjotr Kropotkini filosoofia-ideoloogia) noorte ühing, mis asutati septembris 1917 Narvas. See tegutses anarhistide juhtimisel. Ühingus peeti poliitilisi koosolekuid, korraldati meeleavaldusi. Asutati ka oma raamatukogu, tegutsesid mitmed isetegevusringid, laulukoor, keelpilliorkester jne. Tallinna Sotsiaaldemokraatliku Noorte Ühenduse (Tallinna SDNÜ) initsiatiivil kutsuti 17. veebruaril 1918 Tallinna kokku kõigi Eestis tegutsevate sotsiaaldemokraatlike noorteühingute kongress, kus pidi loodama keskne üle-eestiline noorteühing. 20 delegaati esindasid rohkem kui 2000 liiget. Kongressil puhkes äge diskussioon Narva anarhistlike delegaatidega, kes ei nõustunud sellega, et loodav ülemaaline organisatsioon võtab oma tegevuse aluseks enamliku programmi. Kui see aga häälteenamusega siiski vastu võeti, lahkusid Narva noorte esindajad kongressilt.
SS

 (eesti keeles "kaitsemalev"), lühendatuna SS või ruunides oli sõjaväeline organisatsioon rahvussotsialistlikul Saksamaal. SS moodustati 4. aprillil 1925 NSDAP kaitseüksusena. 
Alates 4. juulist 1926 oli see Sturmabteilungi (SA) allorganisatsioon. Alates 14. juulist 1934 kuni 8. maini 1945 oli SS iseseisev, paramilitaarne organisatsioon väljaspool NSDAP-d. SS allorganisatsioonid olid kaasosalised holokaustis. 
SS juhid ("Reichsführer-SS"):
=Schutzstaffeli arenguetapid=
1925. aasta aprillis andis NSDAP Juht Adolf Hitler korralduse Julius Schreckile korralduse moodustada "Schutzstaffel" (kaitsesalk), milleks valiti SA piirkondlike SA-Hundert seast üks "SS-Gruppe", mille koosseisu kuulus 10–20 NSDAP-le kõige ustavamat liiget, parteijuhtide füüsiliseks kaitseks. A. Hitleri korralduse alusel andis senise SA ühe allüksuse juht korralduse 21. septembril 1925. aastal Schutzstaffel-üksuse moodustamiseks. Koos Schutzstaffeli moodustamisega tekkisid ka Sturmabteilungist erinevad SS ametinimetused. Kuna moodustatud üksused olid väiksearvulised, siis esialgsed ametinimetused olid: kaitsegrupi liige, "SS Mann" ja grupijuht, "SS-Gruppenführer".
1926. aastal võttis NSDAP liikmetest vabatahtlikkuse alusel moodustatud paramilitaarse organisatsiooni SA juhtimise endale Adolf Hitler ning määras Sturmabteilungi juhtorgani juhiks Franz Pfeffer von Salomon´i, kes moodustas SA sõjaväelise organisatsiooni mudeli alusel ning moodustas ka SA üleriikliku selgete alluvusvahekordadega struktuuri. Samuti moodustati üleriiklik SS-üksusi ühendav SS-Obergruppenführeri ametikoht.
Nürnbergi tribunal.
Teise maailmasõja võitjate liitlasvägede ja Nõukogude Liidu esindajatest moodustatud Nürnbergi tribunali otsusega kuulutati SS kuritegelikuks organisatsiooniks, tehes erandi sellesse organisatsiooni mitte oma vabal tahtel kaasatud isikute suhtes.
Reinhold Winkler

Reinhold Johann Winkler (13. august 1838 Rakvere – 17. juuni 1895) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1857–1861 ja 1863 Tartu ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Oli aastatel 1863–1867 Vormsil koduõpetajaks parun Stackelbergi juures. Oli prooviaastal (1865–1866) Vormsi Püha Olavi koguduses (Jacob Eduard Peterseni juures). Ordineeriti õpetajaks 30. juulil 1867 Kuressaares.
Oli 1867–1872 Karja Katariina koguduses adjunktõpetaja ning 1872–1895 sama koguduse (introdutseeriti 16. juulil 1872) õpetaja. 1876–1882 oli ta konsistooriumi assessor ning 1882–1890 Saaremaa superintendent (olles selles ametis viimane). 1890–1895 oli ta Saaremaa praost.
Isiklikku.
Tema tütar abiellus 1891. aastal Karja kirikus Eugen Joseph von Blossfeldtiga. Tema isa Constantin Winkler oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Winkleri äi oli Johann Reinhold Hunnius (endine Karja õpetaja). Tema tädimees oli Carl Bernhard Gebhardt (Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja). Tema vanaisa Reinhold Johann Winkler oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja.
Adrakohtunik

Adrakohtunik (ka: haagikohtunik; rahvakeeles: "aagreht, haagreht, haakrihter") oli ajalooline maapolitseikohtunik ehk maakohtunik Eestimaal (alates 16. sajandi algusest) ja Liivimaal (alates 15. sajandi algusest). Adrakohtunikud juhtisid adrakohust.
Haagikohtuniku ametikoht kaotati 1888. aastal.
Taavi Veskimägi

Taavi Veskimägi (sündinud 20. novembril 1974 Eidaperes) on Eesti ärijuht ning endine riigiametnik ja poliitik, aastatel 2009–2023 Eleringi juhatuse esimees.
Haridus.
Ta on lõpetanud Rapla Ühisgümnaasiumi ja Tallinna Ülikooli haldusjuhtimise erialal. Täiendanud ennast Readingi Ülikoolis energeetikamajanduse alal ja Aalto Ülikoolis ärijuhtimise magistrantuuris.
Töökäik.
Taavi Veskimägi oli alates 2009. aastast Eesti elektri ja gaasi põhivõrguettevõtte Elering ASi juhatuse esimees. 25. aprillil 2023 teatas ta sotsiaalmeedias, et lahkub 1. juulil ametist pärast 14 aastat Eleringis.
Veskimägi on Eesti Kaitsetööstuse Liidu asutaja ja nõukogu esimees. Ta on olnud ja on paljude äriühingute nõukogu liige (Eesti Post, Tallinna Sadam, Lennuliiklusteeninduse, Milrem LCM, Olympic Entertainment Group jne) ning investeerimisettevõtte Alta Capital Partners nõunik.
Veskimägi kuulus Euroopa põhivõrguettevõtete ühenduse ENTSO-E juhatusse aastatel 2017–2019 ja 2011–2013 ning kuulub Eesti Tööandjate Keskliidu volikogusse, juhtides majandusarengu töörühma.
Poliitiline tegevus.
Veskimägi töötanud ametnikuna Rahandusministeeriumis, olles riigihalduse osakonna juhataja ja ministeeriumi nõunik. 
2001. aastal astus Veskimägi koos mõttekaaslastega erakonda Res Publica.
Poliitikas osaledes oli ta kahe Riigikogu koosseisu liige, töötades fraktsiooni esimehe ja Riigikogu aseesimehena. Kandideeris 2003. aasta Riigikogu valimistel, sai 6020 häält ja osutus valituks. Kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel, sai 5790 häält ja osutus valituks.
Aastatel 2003–2005 oli Taavi Veskimägi Eesti Vabariigi rahandusminister. 2005. aastast oli ta Res Publica erakonna esimees, vedades Isamaaliidu ja Res Publica erakondade ühendamist ning kuni 2007. aastani Isamaa ja Res Publica Liidu kaasesimees.
Isiklikku.
Tema elukaaslane on Maarja Pärs.
Tal on kooseludest Anne-Ly Normakuga tütar ja Kaja Kallasega poeg Sten.
NetHack

NetHack on tekstipõhine ühe mängijaga arvuti-rollimäng, mille esimene versioon valmis 1987. Mäng on varasemate mängude "Hack" (1985) ja "Rogue" (1987) edasiarendus. Sõna "Net" mängu nimetuses viitab asjaolule, et mängu loomist koordineeriti interneti kaudu. Sõna "Hack" viitab paberipõhistes rollimängudes (nagu "Dungeons &amp; Dragons") levinud mängustiilile "hack-n-slash".
Mängija võtab katakombe avastava kangelase rolli, kelle eesmärk on leida Yendori amulett. Katakombil on üle viiekümne, valdavalt juhuslikult iga kord uuesti genereeritava kaardiga taseme.
NetHack on avatud lähtekoodiga tarkvara ning üks vanemaid endiselt arendatavaid arvutimänge. Mängu arendab vabatahtlike arendajate kollektiiv, millele tavaliselt viidatakse kui DevTeam.
Kilo-klassi allveelaevad

Kilo on septembris 1982 Nõukogude Liidus välja lastud mitmeotstarbeline diiselallveelaev. 
Kirjeldus.
Allveelaev on kahe kerega. Keredevahelises ruumis paiknevad kütuse- ja õhumahutid. Sisekere on veekindlate vaheseintega jaotatud kuueks sektsiooniks, igas sektsioonis on omakorda kaks korrust. Allveelaev on suuteline pinnale tõusma ka siis, kui üks sektsioon on veega täitunud.
Meeskond koosneb 57 madrusest ja ohvitserist. Meeskonna kajutid paiknevad kolmandas sektsioonis, umbes allveelaeva keskel. Ohvitseridele on ette nähtud igale eraldi magamiskoht. Madrused magavad vahetustega kaks madrust ühes magamiskohas.
Müra vähendamiseks on sõukruvi kuuelabaline ning nii laeva diisel- kui ka elektrimootorid on paigutatud mürasummutavatele alustele. 
Tehnilised andmed.
Pikkus: 72,6 m
Laius: 9,9 m
Veeväljasurve: vee peal 2300 t, vee all 3036 t
Peamasinate võimsus: vee peal 3650 hj, vee all 5900 hj
Kiirus: vee peal 10 sõlme, vee all 17 sõlme
Sõidukaugus: 6500 M kiirusega 7 sõlme
Maksimaalne sukeldumissügavus: 350 m
Meeskond: 57 inimest (sh 13 ohvitseri)
Ajalugu.
Allveelaeva hakati projekteerima 1974. aastal ning projekti koondnimeks sai Paltus (kalaliik), eesti keeles kammeljas. NATO ristis laeva juba enne valmimist mereväe signaallipu järgi Kiloks. Kokku toodeti 53 seda tüüpi allveelaeva (teistel andmetel 57). Neist 24 on senini kasutusel Venemaa sõjalaevastikus (16 teenistuses ja 8 reservis) ning 29 laeva on müüdud välismaale. 2010. aastate lõpus hakati uuendatud projekti 636.3 järgi Kilo-klassi allveelaevu taas tootma.
Linnased

Linnased (Saaremaal ka "maged") on idandatud teravili, mida kasutatakse peamiselt õlle, kalja ning mitmete pagaritoodete, aga ka piirituse või pärmi valmistamisel.
Kõige levinumad on odralinnased, kuid kasutatakse ka hirsi-, nisu-, rukki- ja maisilinnaseid.
Valmistamine.
Teravilja leotatakse vees 2–4 ööpäeva ning seejärel idandatakse 6–10 päeva, tõstes temperatuuri sujuvalt +10 kraadilt +15 kraadini. Idandamise käigus teravili fermenteerub ning valgud ja tärklis hüdrolüüsuvad. Õlle valmistamiseks sobivad linnased kuivatatakse järk-järgult temperatuuri tõstes ja seejärel eemaldatakse linnaseteradelt juured. Kuivatamise temperatuurist sõltub linnaseterade maitse ja värvus.
Balti Kaitsekolledž

Balti Kaitsekolledž (inglise keeles "Baltic Defence College", ametlik lühend BALTDEFCOL) on Balti riikide ühine kõrgem sõjaline õppeasutus, mis asutati 1999. aastal. 
Õppeasutuse eesmärgiks on sõjalise hariduse andmine operatiivsel ja strateegilisel tasemel staabiohvitseridele ja ülemveeblitele. Kolledž asutati rahvusvahelisel toetusel ning esialgne abiprogramm nägi ette abi viie aasta jooksul alates avamisest. Baltifitseerimiskava, mis tähendab Balti riikide vastutuse järjepidevat suurenemist, hakati koostama 2001. aastal.
Asukoht.
Kolledž jagab endist Kaitseliidu maja Kaitseväe Akadeemiaga. Nõukogude okupatsiooni ajal kasutas seda maja Eesti Põllumajandusakadeemia.  
Ajalugu.
9.–10. juunil 1997 Põhjamaade ja Balti riikide kaitseministrite kohtumisel Kuressaares otsustati asutada Balti Kaitsekolledž. Rootsi võttis enda peale projekti arendamise ja rahvusvahelise koordineerimise. 
12. juunil 1998 kirjutasid Eesti, Läti ja Leedu valitsused Brüsselis alla asutamislepingule. Samas allkirjastatakse ka koos toetajariikidega vastastikuse mõistmise memorandum, mis kindlustas vajaliku rahvusvahelise abi. 
Kolledži pidulik avamine oli 25. veebruaril 1999. 
2002. aastal võtsid Eesti, Läti ja Leedu enda kanda ühe kolmandiku projekti eelarvest ning 2004. aastast rahastavad kolledžit ainult Balti riigid.
Põhiülesanded.
Kolledž on ainulaadne õppeasutus NATO-s, sest pakub sisuliselt ainsana ingliskeelset sõjalise kõrghariduse kolmanda ja neljanda astme õpet.
Kursustel õpetatakse sõjalisi operatsioone, logistikat, politoloogiat ja strateegiat, staabitööd, tsiviil-militaarsuhteid, kaitseplaneerimist jm.
Kolledžis tegeletakse uurimis- ja arendustegevusega. Korraldatakse konverentse ning seminare. Antakse välja akadeemilist ajakirja Journal on Baltic Security.