tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amelia Andersdotter

Anna Amelia Matilda Katarina Andersdotter (sündinud 30. augustil 1987 Enköpingis) on Rootsi poliitik, Euroopa Parlamendi noorim liige.
Amelia isa Anders Lundquist oli õpetaja ja maletreener, ema Lotta Lille oli ajakirjanik. Tal on nooremad õed Ulrika ja Karolina, samuti poolvend Eirik Lundquist, kellega tal on ühine isa.
Ta on õppinud Lundi ülikoolis matemaatikat, füüsikat, hispaania keelt ja äriõigust, aga õpingud jäid pooleli töö tõttu Euroopa Parlamendis.
Amelia astus Rootsi Piraadiparteisse varsti pärast selle asutamist 2006. 2007. aasta juunist kuni 2010. aasta märtsini oli ta erakonna noorteorganisatsiooni Ung Pirat rahvusvaheline koordinaator. Selles ametis juhtis ta noorte piraatide suhteid nii teiste Rootsi organisatsioonide kui rahvusvahelise piraadiliikumisega, samuti kujundas ta noorte piraatide välispoliitilisi vaateid.
Ta sai 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Rootsi Piraadipartei nimekirjas kandideerides 22 303 häält ja piraadipartei kandidaatide seas teise koha. Esialgu polnud sellest küllalt, et tagada koht europarlamendis, kuid Lissaboni lepingu põhjal sai Rootsi juurde kaks täiendavat kohta europarlamendis. Lissaboni lepingu ratifitseerimisega tekkinud üleeuroopaliste raskuste tõttu sai ta tööd europarlamendis alustada alles 2011. aasta detsembris.
Oma valimise ja ametisse astumise vahelisel ajal reisis Amelia palju. Ta rääkis paljudes maailma paikades oma kogemusest noore poliitikuna ja uutest ideedest teabepoliitikas, pühendudes tööle Euroopa piraadiparteide huvides.
Alates Euroopa Parlamenti asumisest on Amelia keskendanud oma pingutused teabepoliitika muutmisele. Ta kuulub tööstuse, teadusuuringute ja energia parlamentaarsesse komiteesse (ITRE). Samuti on ta rahvusvahelise kaubanduse ja eelarvekontrolli parlamentaarse komitee asendusliige. Ta on Korea poolsaare asjade parlamendidelegatsiooni täisliige ja Andide ühiskonna asjade parlamendidelegatsiooni asendusliige.
Amelia Andersdotter on Võltsimisvastase kaubanduslepingu (ACTA) kriitik. Tema nõuandel soovitas ITRE ACTA tagasi lükata, olles esimene parlamentaarne komitee, mis sellise soovitusega välja tuli. Hiljem ühinesid sellega teised parlamentaarsed komiteed. Lõpuks loobus europarlament ACTA ratifitseerimise plaanist.
Lisaks on Amelia Andersdotter soovitanud uuesti üle vaadata Euroopa Liidu avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise direktiivi. Ta on avalikult kritiseerinud Rootsi valitsust soovimatuse eest muuta selle juurdepääsu- ja hinnapoliitikat.
Karl von Sievers

Karl von Sievers on mitme inimese nimi:
Nordische Miscellaneen

"Nordische Miscellaneen" ("Põhjamaade mistsellid") on 18. sajandi lõpus Baltikumis ilmunud üldteaduslik jätkväljaanne.
Selle asutas baltisaksa pastor August Wilhelm Hupel ning see ilmus Riias saksakeelsena. Väljaandel oli suur mõju teadmiste levikule Venemaa keisririigi Balti kubermangudes.
Perioodil 1781–1791 ilmus väljaandest 28 köidet, kõik Johann Friedrich Hartknochi kirjastuses. Need sisaldavad lühemaid ja pikemaid käsitlusi Eestimaa, Liivimaa, Kuramaa ja Venemaa ajaloo, geograafia, etnoloogia ja majanduse kohta. Jagati ka praktilisi teadmisi, avaldati genealoogilisi käsitlusi ja allikapublikatsioone
1792–1798 ilmus väljaande jätkuna "Neue Nordische Miscellaneen".
Neue Nordische Miscellaneen

"Neue Nordische Miscellaneen" ('uued põhjamaade mistsellid') on 18. sajandi lõpus Baltikumis ilmunud üldteaduslik jätkväljaanne, mis ilmus 1792–1798 väljaande "Nordische Miscellaneen" jätkuna (kokku 18 numbrit).
Selle toimetaja oli baltisaksa pastor August Wilhelm Hupel ning see ilmus Riias saksakeelsena. Selle ilmumisele tegi 1798. aastal lõpu Paul I tsensuuripoliitika.
Judy Garland

Judy Garland (sündinud Frances Ethel Gumm; 10. juuni 1922 Grand Rapids, Minnesota – 22. juuni 1969 London) oli Ameerika filminäitleja ja laulja.
Ta oli üks tuntumaid USA lapsnäitlejaid. Tema tuntuim roll oli Dorothy Gale filmis "Võlur Oz" (1939). Ta oli nomineeritud Oscarile ja võitis rohkesti auhindu. Ta oli näitleja ja laulja Liza Minnelli ema.
Surmaerektsioon

Surnu erektsioon ehk surmajärgne erektsioon (ka "ingli lõbu", "terminaalne erektsioon") on surmajärgne erektsioon (tehniliselt "priapism"), mis esineb surnud meestel, kes on hukatud, peamiselt poomise teel.
Tre Raadio

Tre Raadio on Eesti raadiojaam. Tre Raadio stuudiod asuvad Raplas, Pärnus, Paides ja Tallinnas. 
Tre Raadio toodab levipiirkondade kohalikku elu kajastavat ja täiskasvanud kuulajale suunatud raadioprogrammi. Ligi poole Tre Raadio programmide muusikavalikust moodustavad Eesti lood. 
Tre Raadio FM sagedused: Raplas ja Raplamaal 91,3 MHz, Pärnus ja Pärnumaal 92,7 MHz, Paides, Türil ja Järvamaal 101,0 MHz, Tallinnas ja Harjumaal 105,8 MHz, Rakverel ja Lääne-Virumaal 97,0 MHz, Haapsalus ja Läänemaal 94,2 MHz, Tartus ja Tartumaal 92,9 MHz, ,Viljandi ja Viljandimaal 101,7 MHz, Kärdlas ja Hiiumaal 87,8 MHz, Kuressaares ja Saaremaal 94,4 MHz. Saateid saab kuulata ka Tre Raadio kodulehelt.
Raadiojaama tegevjuht on Raplas Tre Raadio käivitanud Siim Pohlak.
Ajalugu.
Tre Raadio alustas tegevust raadio.tre.ee nime all internetis leviva raadiojaamana pidude ja ürituste korraldamisele keskendunud Tre.ee kõrvaltegevusena 2007. aastal. Algul mängiti eetris peamiselt Tre DJ-de valitud tantsumuusikat ning õhtusel ajal oli eetris soovisaade, mis on iga nädal eetris olnud alates 2008. aasta algusest.
2009. aasta oktoobris alustati esimese FM sagedusloa saamise järel tegevust Raplamaal, ametliku nimetusega Tre Raadio. Programmi lisandusid kohalikku elu kajastavad saated ja uudised. Tantsumuusika osakaal hakkas järk-järgult kahanema pophittide kasuks. Tre Raadios tegutses Rapla sageduse esimestel aastatel ka tuntud diskor ja raadiosaatejuht Märt Rannamäe.
2014. aasta mais laienes Tre Raadio Pärnusse, jätkates tegevust Pärnus sagedusel 92,7 MHz varem eetris olnud kohaliku raadiojaama Päikeseraadio tegevuse lõppemise järel. 
2016. aasta algusest toodab Tre Raadio raadioprogrammi ka Järvamaal, seni Kuma Raadio nime kandnud regionaalse raadiojaama nimeks sai Kesk-Eesti Tre Raadio.
2016. aasta jaanuaris omandas Tre Raadio Tallinnas, Pärnus, Tartus ja Lõuna-Eestis leviva raadiojaama Ring FM.
Alates 17. novembrist 2019 on Tre raadio Tallinnas eetris sagedusel 105,8 MHz.
Filipp Kirkorov

Filipp Kirkorov (vene "Фили́пп Бедро́сович Кирко́ров"; sündinud 30. aprillil 1967 Bulgaarias Varnas) on vene-armeenia poplaulja ja laulukirjutaja. 
Tema isa oli armeenia päritolu Bulgaaria ja nõukogude laulja Bedross Kirkorov.
Kirkorov on kirjutanud Valgevenet esindanud Dmitri Kolduni 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse loo "Work Your Magic", Ukraina Ani Loraki 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse loo "Shady Lady" ning olnud 2014. aastal Venemaad esindanud laulu "Shine" ja 2016. aastal Venemaad esindanud laulu "You Are the Only One" kaasautor.
Kirkorov esindas Venemaad 1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Dublinis lauluga "Kolõbelnaja dlja vulkana". Finaalkontserdil sai ta 17 punktiga 17. koha.
1994–2005 oli ta abielus Alla Pugatšovaga.
2021. aasta jaanuarist keelas Leedu valitsus Filipp Kirkorovil Leetu sisenemise viieks aastaks. Põhjuseks on, et ta on teinud mitu visiiti okupeeritud Krimmi poolsaarele.
Sunniraha

Sunniraha on hoiatuses kindlaksmääratud summa, mille peab adressaat tasuma, kui ta haldusorgani ettekirjutusega pandud mitterahalist kohustust hoiatuses märgitud tähtaja jooksul ei täida.
Oma olemuselt on sunniraha mõjutusvahend, mitte karistus. Selle eesmärk on, et isik täidaks oma kohustuse ning järgiks kohustusi ka edaspidi. Erinevalt trahvist ei kanta sunniraha määramise kohta andmeid karistusregistrisse. Samuti on sunnirahast võimalik hoiduda, kui nõue tähtajaks täidetakse, trahv aga on karistus ehk hinnang juba tehtud õigusvastasele teole.
Sunniraha on üks kahest sunnivahendist, teine on asendustäitmine - ettekirjutusega adressaadile pandud kohustuse täitmine haldusorgani või täitekorraldusega määratud kolmanda isiku poolt adressaadi kulul. Sunnivahendite kasutamist reguleerib asendustäitmise ja sunniraha seadus.
Sunniraha on lubatud rakendada juhul, kui adressaadile on tehtud teatavaks ettekirjutus, mis kehtib, ning seda ei ole hoiatuses märgitud tähtaja jooksul täidetud. Eelnevalt teeb haldusorgan adressaadile kirjaliku hoiatuse. Sunniraha erineb trahvist muuhulgas selle poolest, et kuni ettekirjutusega taotletava eesmärgi saavutamiseni võib sunniraha rakendada korduvalt ja eri ulatuses. Näiteks määras erakondade rahastamise järelevalve komisjon 2011. aastal Riigikokku kandideerinud Leo Kunnasele valimiskampaania aruandluses mitterahaliste annetuste deklareerimata jätmise eest algul 320 eurot, järgmises hoiatuses aga juba 960 eurot.
Sunniraha rakendamise ja ülemmäära näevad igal juhtumil ette konkreetsed seadused. Näiteks lubab riikliku statistika seadus juhul, kui inimene keeldub osalemast rahvaloendusel, rakendada sunniraha kuni 2000 eurot. Samuti võib maksuhaldur määrata sunniraha juhul, kui maksukohustuslane on jätnud tähtajaks esitamata deklaratsiooni või selle paranduse, päästeamet aga tuleohutusnõuete eiramise eest.
Tulumaksuseaduse kohaselt on sunniraha ettevõtlusega mitteseotud kulu.
Grobiņa piirkond

Grobiņa piirkond (läti "Grobiņas novads") oli 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis.
Piirkond moodustati 2009. aastal Grobiņa linnast ja neljast vallast (Bārta, Gavieze, Grobiņa ja Medze vald). 2021. aastal liideti Grobiņa piirkond Lõuna-Kuramaa piirkonnaga.
Ruoholahti

Ruoholahti (rootsi keeles "Gräsviken") on Helsingi asum Länsisatama linnaosas.
Seal asub Ruoholahti metroojaam.
Kaitseväe Peastaabi operatiiv- ja väljaõppeosakond

Kaitseväe peastaabi operatiiv- ja väljaõppeosakond (J3/7), on Eesti Kaitseväe peastaabi allüksus, mille ülesanneteks on Eesti kaitseväe väljaõppe ja arengu operatiivplaneerimine.
Ajalugu.
Operatiivstaap, 1918–1919.
Eesti sõjajõudude tegevuse esimene operatiivplaneerimisorgan moodustati 1918. aasta sügisel, 14. detsembril Eesti Rahvaväe Operatiivstaabi ülema Johan Laidonerile alluva Operatiivstaabina, operatiivstaabi ülem oli alampolkovnik Jaan Rink. 23. detsembril nimetati J. Laidoner Sõjavägede Ülemjuhatajaks ning Operatiivstaabi ülemaks nimetati 24. detsembrist alampolkovnik Jaan Soots, ülemjuhataja adjutandiks 14. detsembrist leitnant Richard Maasing.
Operatiivstaabi koosseisu kuulusid:
Kindralstaabi Valitsus, 1919–1924.
1919. aasta 23. veebruaril nimetati Operatiivstaap – Kindralstaabi Valitsuseks, mis allus Ülemjuhataja (Johan Laidoneri) Staabile.
Eesti Vabadussõja võiduka lõpetamise järel, 1920. aasta 26/27. märtsil kaotati Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja institutsioon ning seoses sellega nimetati senine Ülemjuhataja Staap – Sõjavägede Staabiks, mille ülem – Sõjavägede Staabi ülem, juhtis ja koordineeris ka Kindralstaabi Valitsuse (1924. aastast Kindralstaap) ja Korraldusvalitsuse tegevust.
Kindralstaabi Valitsuse koosseisu kuulusid:
Kindralstaabi koosseisu kuulusid:
Kindralstaap, 1924–1929.
1929. aastal 1. juunil iseseisev Kindralstaap liideti moodustatud Kaitsevägede Staabiga.
Rein Randver

Rein Randver (sündinud 24. juunil 1956 Lüllemäel) on Eesti poliitik. Ta on olnud X Riigikogu, XII Riigikogu ja XIII Riigikogu liige.
Randver on lõpetanud 1979. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooinseneri erialal.
Aastatel 1992–2003 töötas ta Valga Maavalitsuses abimaavanema ja maavanemana, 2006–2007 oli keskkonnaminister. 
2007. aasta Riigikogu valimistel sai Randver 1576 häält, kuid valituks ei osutunud. Vabariigi Valimiskomisjoni otsusega määrati ta Ester Tuiksoo asemel kuni uue Vabariigi Valitsuse ametisseastumiseni Riigikogu liikmeks, kuid kuna Randver jätkas tegevust tagasiastuva Vabariigi Valitsuse koosseisus, määrati tema asemel Riigikogu liikmeks Janno Reiljan. 
2011. aasta Riigikogu valimistel sai Randver 1604 häält, millega valituks ei osutunud. Ta pääses Riigikokku Ivari Padari asendusliikmena.
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel kandideeris Randver Tõlliste valla volikokku, kuid ei osutunud valituks. Ta sai 14 häält.
2015. aasta Riigikogu valimistel sain Randver 1003 häält ega osutunud valituks. Pärast seda siirdus ta tagasi Tõlliste valla volikokku. 16. mail 2016 valiti Randver Tõlliste vallavolikogu esimeheks, mida ta juhtis kuni 2017. aasta oktoobrini.
8. novembrist 2017 kuni 2. maini 2018 oli Randver Euroopa Parlamenti siirdunud Ivari Padari asendusliige XIII Riigikogu koosseisus.
Ta on alates 2011. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 2002–2011 kuulus Eestimaa Rahvaliitu.
Randver on Eesti Kepikõnni Liidu president.
Multivalentne muusikaanalüüs

Multivalentne muusikaanalüüs on ameerika muusikateoreetiku James Websteri loodud muusikaanalüüsi kontseptsioon, mille kohaselt muusikateos hõlmab suurt hulka erinevaid valdkondi ("domain"): tonaalsust, muusikalisi ideid, rütmi, dünaamikat, instrumentatsiooni, registrit, "retoorikat", disaini jne. 
James Webster kirjeldab multivalentse muusikaanalüüsi metoodikat raamatu "Musical Form, Forms &amp; Formenlehre: Three Methodological Reflectionson" kolmandas peatükis “James Webster &amp; The Concept of Multivalent Analysis”
Itaalia sõda (1542–1546)

Itaalia sõda (1542–1546, ka "François I ja Karl V neljas sõda") oli 16. sajandi Itaalia sõdadest eelviimane. Sõjatandritel olid vastamisi François I ja Otomani Suleiman I ning Saksa-Rooma Karl V ja inglise Henry VIII. Ulatusliku lahingutegevuse tallermaaks olid Itaalia, Prantsusmaa ja Madalmaad. Sõja käigus leidsid aset ka nurjunud vallutusretked Hispaaniasse ja Inglismaale. Kumbki osapool ei saavutanud konfliktis otsustavat ülekaalu ning sõda oli osapooltele ruineerivalt kulukas.
461

461. aasta (CDLXI) oli 5. sajandi 46. aasta.
Eesti Miss Estonia

Eesti Miss Estonia oli iga-aastane Eestis korraldatav iludusvõistlus.
Esimesed võistlused korraldas 1923. ja 1925. aastal Estonia-Film. Seejärel oli 1929–1932 võistluse korraldaja Päevaleht. 1931. aasta valimistel osalesid Metro-Goldwyn-Mayeri esindajad, kes lubasid võitja viia otse Hollywoodi Greta Garbo ja Ramon Navarro kõrvale. Pärast tuli välja, et tegemist on tavaliste aferistidega, kes tahtsid tasuta pääseda kroonimisballile. 
11. märtsil 1931 otsustas Eesti Naisliidu juhatus üksmeelselt, et liit peab täiesti eitavalt suhtuma selletaolistesse iludusvõistlustesse, mis demoraliseerivalt mõjutavad naise hinge ja kasvatuslikult halba mõju avaldavad noorsoole. 1933. aastast võistluse korraldamine katkes.
Alles Nõukogude aja lõpus hakati võistlust uuesti korraldama. 1988–2009 ja 2011–2013 toimus see igal aastal, kuid hiljem ei ole iludusvõistlust enam korraldatud.
Võistluse finalistid said osaleda rahvusvahelistel võistlustel Miss World, Miss Universe, Miss Europe ja Miss Baltic Sea.
Aleksandr Olerski

Aleksandr Olerski (18. mai 1973 – 21. oktoober 2011) oli Eesti jalgpallur. 
Ta oli Eesti koondise ründaja.
Olerski hakkas jalgpalli mängima FC Puumas, kus ta ka lõpetas karjääri. Vahepeal esindas ta teisi Tallinnas tegutsenud jalgpalliklubisid.
Tõnu Õim

Tõnu Õim (sündinud 16. juunil 1941 Raasikul) on Eesti maletaja ja maletreener. 
Ta on 9. ning 14. kirimale maailmameister.
Ta on kirimale rahvusvaheline meister (1975) ja rahvusvaheline suurmeister (1981). Ta on alates 1992. aastast Eesti Kirimaleühingu auliige. Rahvusvaheline Kirimaleliit (ICCF) valis Õimu 2001. aastal 20. sajandi parimaks kirimaletajaks.
Iecava piirkond

Iecava piirkond (läti "Iecavas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Zemgales.
Külasid: Audrupi, Dimzukalns, Dzelzāmurs, Dzimtmisa, Iecava, Rosme, Zālīte, Zorģi.
Piirkond moodustati 2003. aastal. 2021. aastal liideti Iecava piirkond Bauska piirkonnaga.
Arnold Böcklin

Arnold Böcklin (16. oktoober 1827 Basel – 16. jaanuar 1901 Fiesole) oli Šveitsi maalikunstnik, kes kuulus sümbolistliku kunstisuuna silmapaistvamate esindajate hulka.
Ta õppis Düsseldorfi kunstiakadeemias, kus sai tugeva akadeemilise aluspõhja, kuid tema loomingus hakkasid peagi domineerima mütoloogilised, allegoorilised ja fantastilised teemad. Böcklini teosed, mida iseloomustavad rikkalik kujundikeel ja melanhoolne meeleolu, mõjutasid märkimisväärselt hilisemat sümbolismi ning varajast sürrealismi.
Tema tuntuim maal on "Surnute saar" ("Die Toteninsel"), mida ta maalis aastatel 1880–1886 kokku viis versiooni. Teos saavutas 19. sajandi lõpul erakordse populaarsuse ning mõjutas mitmeid kunstnikke ja heliloojaid. Sergei Rahmaninovi sümfooniline poeem "Surnute saar" (1909) on otseselt inspireeritud Böcklini samanimelisest maalist.
Arnold Böcklin suri 16. jaanuaril 1901 Fiesoles Itaalias 73-aastaselt. Ta on maetud Firenzes asuvale Cimitero degli Allori kalmistule.
Patsy Kensit

Patricia Jude Francis Kensit (sündinud 4. märtsil 1968 Hounslow's Londonis) on inglise filminäitleja.
Kensit sai tuntuks 1970. aastate alguses lapsnäitlejana telesarjades ja reklaamides. Ta on mänginud kümnetes filmides, sealhulgas "Absolute Beginners", "Surmarelv 2", "21", "Inglid ja putukad". Ta on näidelnud ka inglise seebiooperis "Emmerdale" ja draamasarjas "Holby City".
1988–1991 oli ta abielus Dan Donovaniga, 1992–1996 Jim Kerriga ja 1997–2000 Liam Gallagheriga. 2009. aastast on ta abielus Jeremy Healyga.
Pyrococcus furiosus

Pyrococcus furiosus on ekstremofiilne arheliik.
"Pyrococcus furiosus" elutseb meelsasti palju kõrgemal temperatuuril kui enamik teisi organisme. Tema optimaalse kasvukeskkonna temperatuur on umbes 100 °C, mis hävitab enamiku teisi termofiile. Seetõttu nimetatakse teda ka hüpertermofiiliks. "Pyrococcus furiosus" on erakordne ka selle poolest, et temas leidub volframit sisaldavaid ensüüme, mis on biomolekulide puhul harukordne.
Avastamine.
"Pyrococcus furiosus" avastati Vahemerest Itaalia vulkaanilise saare Vulcano Porto di Levante rannikult meresetetest, kust võeti mitmest kohast anaeroobselt proov, mille temperatuur oli 90–100 °C. Liiki kirjeldasid esimestena saksa mikrobioloogid Karl Stetter ja Gerhard Fiala 1986. aastal. Liigi esindajaid on leitud merepõhja lõõridest ja vulkaanilisest meremudast.
Kasvukeskkond.
"Pyrococcus furiosus"'e kasvuks sobilik temperatuurivahemik on 70–103 °C, optimaalne temperatuur on umbes 100 °C. Temperatuuridel 65 °C ja 105 °C mingit kasvu ei täheldatud. Optimaalne pH on 7, talub pH-vahemikku 5–9. pH väärtuste 4,5 ja 9,5 juures kasvu ei täheldatud.
Kuju, suurus ja ehitus.
Rakk on veidi ebakorrapärase ligikaudu sfäärilise kujuga, selle läbimõõt on 0,8–1,5 µm. Laboris kasvatatud kultuuri uurimisel valgusmikroskoobis leiti, et sageli hoidsid organismid paarikaupa lähestikku.
Viburite asendilt on ta monopolaarne polütrihh. Rakul on umbes 50 viburit. Viburi pikkus on umbes 7 μm ja läbimõõt 7 nm.
Organismi ümbritseb umbes 50 nm paksune glükoproteiinist rakukest.
Toitumine ja ainevahetus.
"Pyrococcus furiosus" on heterotroofne anaeroob, kellel on fermentatiivne ainevahetus.
Ta kasvab hästi pärmiekstraktil, maltoosil, tsellobioosil, beetaglükaanil, tärklisel ja mitmesugustel proteiinidel. Tema toitumisallikad on mitmekesisemad kui teistel arhedel.
Kasv on väga aeglane või puudub üldse aminohapetel, orgaanilistel hapetel, alkoholidel ja enamikul sahhariididest (sealhulgas glükoosil, fruktoosil, laktoosil ja galaktoosil). 
Ainevahetuse jääkproduktidena tekivad süsihappegaas ja vesinik. Kasvukeskkonnas esinev vesinik pärsib tugevalt kasvu ja ainevahetust, selle teket saab aga vältida, kui lisada keskkonda väävlit; sellisel juhul moodustub vesiniksulfiid. Erinevalt paljudest teistest hüpertermofiilidest ei vaja "Pyrococcus furiosus" kasvamiseks väävlit.
Paljunemine.
Laboris kultuuri kasvatamisel leiti, et "Pyrococcus furiosus" paljuneb kiiresti, pooldudes optimaalsetes oludes 37 minutiga.
Genoom.
"P. furiosus"'e genoomi sekveneerimisega jõudsid Marylandi ülikooli biotehnoloogia instituudi teadlased lõpule 2001. aastal. Tulemused avaldati 2002. aastal. Genoom koosneb umbes 1,9 miljonist aluspaarist ja 2228 geenist.
Kasutamine.
Et "P. furiosus"'e ensüümid on erakordselt termostabiilsed, saab neist isoleeritud DNA polümeraasi kasutada polümeraasi ahelreaktsiooni läbiviimiseks.
"Pyrococcus furiosus"'t on kasutatud uuringutes, millega püütakse aretada Marsil kasvuhoones kasvatamiseks sobivaid taimi. Katsetatakse geeni ülekandmist "Pyrococcus furiosus"'elt levinud mudelobjekti harilikku müürlooka.
Mistelbach

Mistelbach an der Zaya on linn "(Stadtgemeinde)" Kirde-Austrias Alam-Austria liidumaal, Mistelbachi ringkonna keskus. See asub Austria pealinnast Viinist u. 40 km kirdes. Lisaks koosneb see kaheksast alluvast omavalitsusest.
Mistelbach asub Alam-Austria "Weinvierteli" piirkonna kirdeosas, ligikaudu 25-30 km Tšehhi ja Slovakkia piiridest. See asub Brno (Tšehhi) ja Viini vahelise peamise maanteeühenduse (maantee B7) kõrval.
Ajalugu.
Mistelbachi piirkonna varane asustus on pärit kristluse-eelsest ajast.
1130. aasta paiku mainiti Mistelbachi esimest korda ametlikes ürikutes. Pärast Mistelbachi isandate hääbumist 1370. aasta paiku anti algselt kuninglikud Wilfersdorfi valdused Lichtensteini kojale.
Mistelbach sai oma esimese õiguse laatade korraldamiseks 1372. aastal. Tänapäeval toimub linnas endiselt neli laata aastas. Mistelbach sai linnaharta 5. juulil 1874.
19. sajandil mõjutas Mistelbachi tugevalt selle ühendus Austria Idaraudteega. Sellest sai lõpuks ringkonnakeskus ja hakati ehitama koole. 20. sajandil põhjustas Mistelbachile raskusi selle geograafiline lähedus Raudsele eesriidele. Sellest hoolimata kujunes linnast "Weinvierteli" idaosa piirkondlik keskus.
Vaatamisväärsusi.
Mistelbachis asub ka üks polulaarsemaid, kuigi traditsioonilises Viini stiilis kohvik "Cafe Harlekin", millest on aastate jooksul saanud linna elustiili ikoon.
Majandus ja taristu.
2001. aastal oli Mistelbachis 583 mittepõllumajanduslikku ettevõtet. 1999. aastal oli põllumajanduse ja metsandusega seotud ettevõtteid 281. Mistelbachis töötas 2001. aasta rahvaloenduse andmetel kogurahvastikust 4776 inimest. Tööjõus osalemise määr on 45,9%.
Jevgeni Ševtšuk

Jevgeni Ševtšuk (vene Евгений Васильевич Шевчук, ukraina Євген Васильович Шевчук; sündinud 19. juunil 1968 Rîbnițas) on tunnustamata Transnistria Moldaavia Vabariigi endine poliitik. Ta oli 2011–2016 Transnistria president. Enne seda oli ta parlamendi (Ülemnõukogu) liige 2000. aastast ja Ülemnõukogu esimees 2005–2009.
Ševtšuk võitis 2011. aasta presidendivalimistel nii endist presidenti Igor Smirnovi kui Venemaa soosikut Anatoli Kaminskit. 30. detsembril 2011 vannutati ta ametisse.
2016. aasta presidendivalimistel kaotas ta Vadim Krasnoselskile, kes astus ametisse 16. detsembril 2016.
27. juunil põgenes ta Moldovasse. 28. juunil võttis Transnistria parlament talt puutumatuse. Talle on esitatud Transnistrias 6 kriminaalsüüdistust, sealhulgas korruptsioonis, salakaubavedamises, võimu kuritarvitamises ja riigivara riisumises 8 miljoni USA dollari ulatuses.
21. detsembril 2018 mõistis Transnistria ülemkohus Ševtšuki tagaselja süüdi ja karistas teda 16 aasta vangistuse ja 600 miljoni rubla trahviga.
Itaalia sõda (1551–1559)

Itaalia sõda (1551–1559, ka "Habsburgide–Valois'de sõda") oli XVI sajandi Itaalia sõdadest viimane. Sõja alguses kuulutas François I surma järel kuningaks kroonitud Henry II sõja Karl V vastu, kavatsusega vallutada tagasi Itaalia ja kindlustada Prantsusmaa ülemvõim Euroopa asjus. Sõja tulemusel ent tuli Prantsusmaal loobuda taotlustest Põhja–Itaalia aladele.
Et võidelda Habsburgide vastu Vahemerel, uuendas Henry II liitu Ottomanide Suleiman Toredaga.
Kia (täpsustus)

Kia või Kia Corporation, ettevõte
KIA tähendab järgmist:
Urbino sõda

Urbino sõda oli 1517. aastal aset leidnud teisejärguline episood Itaalia sõdade käigus.
Cambrai liiga sõja lõppedes otsustas Francesco Maria I della Rovere kasutada juhust ja taastada võim Urbino üle, mille ta oli kaotanud Medicitele. Francesco Maria palkas 5000 jalaväelast ja 1000 ratsaväelast ning suundus Urbino alla. Paavstiriigi väe purustamise järel sisenes Francesco Maria linlaste tervituste saatel linna.
Leo X palkas 10 000 suuruse väe ja saatis selle Urbino alla. Francesco Marial lõppesid otsa vahendid sõjaväe ülalpidamiseks ning lõpptulemusena oli ta sunnitud alistuma. Francesco Maria I taastas võimu Urbino üle alles pärast Leo X surma 1521. aastal.
Urbino sõjas sai tuleristsed kondotjeer Giovanni dalle Bande Nere.
Nukunonu

Nukunonu (endine Duke of Clarence’s Island) on atoll Vaikses ookeanis Polüneesias, üks kolmest Tokelau atollist. Kuulub Uus-Meremaale.
Atolli saarte pindala on 4,7 km². Laguuni pindala on 98 km².
Atoll koosneb 24 korallsaarest. Saared on madalad.
Aasta 2006 rahvaloenduse järgi elas atollil 426 inimest, kuid neist vaid 287 olid loendushetkel kohal.
Inčukalnsi piirkond

Inčukalnsi piirkond (läti keeles "Inčukalna novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Inčukalnsi piirkonna elanikest lätlasi 54,76%, venelasi 32,41%, ukrainlasi 3,55%, valgevenelasi 3,48%, poolakaid 1,79% ja teistest rahvustest inimesi 3,00%. Rahvus oli teadmata 1,01% inimestest.
Piirkond moodustati 2006. aastal Vangaži linnast ja Inčukalnsi vallast. 2021. aastal liideti Vangaži Ropaži piirkonnaga ja Inčukalnsi vald Sigulda piirkonnaga.
Viktor Vasnetsov

Viktor Mihhailovitš Vasnetsov (vene keeles: Виктор Михайлович Васнецов; 15. mai 1848 Lopjal, Kirovi oblast – 23. juuli 1926) oli vene maalikunstnik, joonestaja ja graafik. 
Tema teosed, mis olid sageli ajaloolise või mütoloogilise sisuga, panid aluse juugendi ehk "art nouveau" levimisele Venemaal.
Elulugu.
Viktor Vasnetsov sündis 1848. aastal Lopjali külas Uržumi maakonnas Kirovi oblastis kuuelapselises peres. Tema nooremast vennast, Apollinari Vasnetsovist sai samuti maalikunstnik. Tema isa oli preester, kes oli huvitunud ka astronoomiast, loodusteadustest ja maalimisest. Vasnetsovi vanaisa oli töötanud ikoonimaalijana. 
Võttes isast eeskuju, õppis Vasnetsov 1862–1867 teoloogia seminaris Vjatkas (tänapäeva Kirovi linnas). Seejärel, vaimustunud kunstist, õppis ta Peterburis joonistamist Ivan Kramskoi juhendusel kuni 1869. aastani, mil ta alustas õpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias. 1870. aastate alguses valmisid Vasnetsovil mitmed olustikuteemalised gravüürid, millest kaks – "Provintsiaali raamatumüüja" (1870) ja "Vodkapudel" (1872) – võitsid 1874. aasta Londoni maailmanäitusel pronksmedali.
Kui Vasnetsov 1875. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia lõpetas, kutsus Ilja Repin ta Pariisi liituma sealasuva peredvižnike ühinguga. Pariisis tutvus Vasnetsov lähemalt nii akademistlikku kui ka uudsema impressionistliku kunstiga. Paljud tema teosed olid välja pandud Pariisi Salongis, iga-aastasel Prantsuse kunstiakadeemia näitusel. Sel perioodil visandas Vasnetsov oma esimesed vene rahvaluulest inspireeritud teosed. Samuti oli ta modelliks Repini tunnustatud teose "Sadko veealuses kuningriigis" tarvis. Tema tolle aja tähtsaim maal oli "Akrobaadid Pariisi äärelinnas".
Tagasi Venemaal keskendus Vasnetsov jätkuvalt folkloori teemade arendamisele. Nii valmisid tema parimad teosed nagu "Aljonuška" (1881), "Ivan-tsaarevitš halli hundi seljas" (1889) ja "Rüütel ristteel" (1878), mida aga ei osatud omal ajal hinnata.
Tema maalid saavutasid suurema populaarsuse 1880. aastate lõpus, kui Vasnetsov pöördus religioosse ainestiku ja ikonograafia poole. Vasnetsov on loonud enamiku Kiievi Vladimiri katedraali freskosid aastatest 1885–1896. Neil on kujutatud paljusid tähtsaid Venemaa ajaloo isikuid nagu Aleksander Nevski, Andrei Bogoljubski ja munk Nestor.
1885. aastal reisis Vasnetsov mõneks ajaks Itaaliasse ning töötas lava- ja kostüümikunstnikuna Nikolai Rimski-Korsakovi ooperi "Lumineid" lavastamisel.
Vasnetsovi viimased aastakümned olid väga viljakad, kuid tema hilisemal perioodil valminud teoseid peetakse vähem tähtsaks. Vasnetsov tegeles jätkuvalt ka lavakunsti ja arhitektuuriga. Näiteks kujundas ta Tretjakovi kunstigalerii hoone fassaadi.
Valitud teosed.
&lt;br clear=all&gt;
Püha Liiga sõda

Püha Liiga sõjaks nimetatakse:
Lidija Lotman

Lidija Lotman (vn. Лидия Михайловна Лотман; 7. november 1917 Petrograd – 31. jaanuar 2011 Peterburi) oli vene kirjandusteadlane, XIX sajandi vene kirjanduse uurija.
Ta lõpetas aastal 1939 Leningradi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. Teise maailmasõja ajal ta elas Leningradis, töötas haiglas ja oli seotud laste evakueerimisega Leningradist Elu tee kaudu. Hiljem töötas ta lastekodus kasvatajana.
Aastal 1946 kaitses ta teemal "Aleksandr Ostrovski ja 1840 aastate naturaalkoolkond" ("А. Н. Островский и натуральная школа 1840-х годов") filoloogiakandidaadi väitekirja. Aastal 1972 kaitses ta teemal "Vene 1860-ndate aastate kunstproosa" ("Русская художественная проза 1860-х гг.") filoloogiadoktori väitekirja.
Ta töötas palju aastaid Puškini majas (Vene Teaduste Akadeemia Vene Kirjanduse Instituudis), kus ta oli üks juhtivaid kaastöötajaid. Ta oli paljude monograafiate autor ja on osalenud paljude autorite, sh Fjodor Dostojevski, Mihhail Lermontovi, Ivan Turgenevi ja teiste vene kirjandusklassikute kogutud teoste väljaandmisel.
Isiklikku.
Tema vend oli Tartu Ülikooli filoloogiaprofessor, semiootik Juri Lotman.
Toomas Kivimägi

Toomas Kivimägi (sündinud 16. veebruaril 1963 Lihulas) on Eesti jurist ja poliitik, alates 10. aprillist 2023 Riigikogu esimene aseesimees.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1981. aastal Sindi Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Ülikooli "cum laude" õigusteaduse alal.
Töökäik.
Toomas Kivimägi töötas aastatel 1986–1990 Soontagana kolhoosi aseesimehena juriidilistes ja organisatsioonilistes küsimustes. 1990. aasta kevadel sai temast Pärnu maavalitsuse põllumajandusosakonna jurist, 1992–1993 oli ta Pärnu abimaavanem, alates 7. detsembrist 1993 kuni 18. novembrini 2009 Pärnu maavanem. Selle tööperioodi tähtsamateks kordaminekuteks peab ta Tartu ülikooli Pärnu kolledži loomist ja Pärnu uue haigla valmimist. 
Alates 19. novembrist 2009 kuni 30. märtsini 2015 oli Toomas Kivimägi Pärnu linnapea. Tema ametiajal likvideeriti Pärnusse 2008. aastaks valminud autonoomne hoiatussüsteem. Aastatel 2009–2013 oli tema juhtumisel saavutatu seas Pärnu linna võlakoormuse vähendamine, linna finantsstabiilsuse tagamine, Pärnu Vallikääru rekonstrueerimine, Ehitajate tee ja Liivi tee valmimine, mahukad vee- ja kanalisatsiooniprojektid ning sellega kaasnenud ulatuslik linnatänavate korrastamine, Pärnu haigla uute korpuste valmimine, kultuurielu elavnemine, uued lasteaiakohad jpm. 
1. märtsil 2015 valiti ta Riigikogu liikmeks. 
Toomas Kivimägi kuulub alates 27. oktoobrist 2014 Reformierakonda ja oli 2015. aasta Riigikogu valimiste eel sisevalimiste nimekirjas Pärnumaal esinumber.
Ta on olnud Elroni nõukogu liige.
XIV Riigikogu koosseisus oli ta alates 25. juulist julgeoleku järelevalve erikomisjoni esimees. 
XV Riigikogu koosseisus on ta alates 10. aprillist 2023 Riigikogu esimene aseesimees.
Isiklikku.
Tal on kolm last: esimesest abielust pojad Gert ja Rait ning kooselust Anu Sommeriga tütar Lauren. 
Ta elab Pärnus. Tal on Pärnu linnaga sõlmitud naaberkrundi osas servituudi seadmise leping, mille koormiseks on ühe meetri sügavusele maa alla soojuspumba kollektori paigaldamine.
2020

2020. aasta (MMXX) oli 21. sajandi 20. aasta. See algas kolmapäevaga. 2020 oli liigaasta.
Teema-aastad.
Eestis:
Venemaal:
ÜRO kuulutas 2020. aasta rahvusvaheliseks taimetervise aastaks.
WHO kuulutas 2020. aasta rahvusvaheliseks õdede ja ämmaemandate aastaks.
Pühendused.
Eestis:
Surnud 2012

"Sellel leheküljel on loetletud 2012. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Popeda

Popeda on 1977 asutatud soome rokkansambel. Ansambli juhtfiguur on laulja Pate Mustajärvi, kes on ka ainuke algkoosseisust jäänud liige.
Popeda oli oma kuulsuse tipul 1980. aastatel ja 1990. aastate alguses. Nende tuntumad lood on näiteks "Kersantti Karoliina", "Tahdotko mut tosiaan", "Kuuma kesä", "Matkalla Alabamaan", "Sukset", "Kaasua komisario Peppone", "Elän itselleni" ja "Rio de Janeiro".
Aškuni keel

Aškuni keel (aškuni "aškunu werí") on Afganistanis Laghmāni ja Konarhā provintsis Pechi jõe orus räägitav Nuristani keel.
Kõnelejate arv on eri hinnangutel 2000–5000.
Keelel on kaks murret: ida- ja läänemurre.
Kirjakeel puudub.
Lingvistiliselt asub aškuni keel kati keele ja vaigali keele vahel.
Aškuni keele ISO 639-3 kood on ask.
Ilūkste piirkond

Ilūkste piirkond (läti "Ilūkstes novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga.
Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Ilūkste piirkonna elanikest lätlasi 63,77%, venelasi 20,53%, poolakaid 8,30%, valgevenelasi 2,68%, leedulasi 2,59% ja teistest rahvustest inimesi 2,14%.
Piirkond moodustati 2003. aastal. 2009. aastal liideti piirkonnaga kaks valda ja Subate linn. 2021. aastal liideti Ilūkste piirkond Augšdaugava piirkonnaga.
Madona piirkond (2009–2021)

Madona piirkond (läti keeles "Madonas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Madona piirkonna elanikest lätlasi 86,14%, venelasi 9,29%, valgevenelasi 1,26% ja teistest rahvustest inimesi 3,31%.
Piirkond moodustati 2009. aastal Madona rajooni 14 vallast ja Madona linnast. 2021. aastal moodustati senisest Madona piirkonnast ning Cesvaine, Ērgļi ja Lubāna piirkonnast uus Madona piirkond.
Poe tänav

Poe tänav on tänav Tartu kesklinnas. 
Poe tänav, mis on umbes 190 meetri pikkune, algab Ülikooli tänavalt, ristub Küüni tänavaga ning sumbub Vabaduse puiesteesse Emajõe ääres. 
Tänava alguses asub tänavast paremal Barclay plats ja pärast ristumist Küüni tänavaga Kaubahoovi park, tänava vasakul (Raekoja platsi poolsel) küljel asuvad kolme- ja neljakorruselised hooned.
Ajalugu.
Tänav on kandnud varem ka saksakeelset nime "Buden Strasse".
Poe tänav (täpsustus)

Poe tänav (täpsustus)
Joann Lõssov

Joann Lõssov (10. september 1921 Tallinn – 3. august 2000 Tallinn) oli Eesti korvpallur, treener ja spordipedagoog.
Lõssov oli 1947–1952 Nõukogude Liidu korvpallikoondise kapten ja mängujuht. 1947. ja 1951. aastal tuli ta koondisega Euroopa meistriks ning 1952. aasta suveolümpiamängudel võitis hõbemedali.
1951–1957 oli ta Nõukogude Liidu Olümpiakomitee liige. Lõssov oli 1944–1953 Tallinna Kalevi treener ning 1953–1958 Nõukogude Liidu naiste korvpallikoondise vanemtreener.
Baieri ringkond

Baieri ringkond () oli Saksa-Rooma keisririigi ringkond.
Kõige tähtsam osariik ringkonnas oli vaieldamatult Baieri hertsogkond (hiljem kuurvürstkond), osariigid Oberpfalz, Salzburgi peapiiskopkond ja vabalinn Regensburg olid teisejärgulised.
Koosseis.
Ringkonnas olid järgmised osariigid:
Pööramine

Pööramine ehk konjugeerimine on tegusõna pöördeliste vormide muutmine.
Käänamine

Käänamine ehk deklineerimine ehk deklinatsioon on käändsõnade (nimisõnade, omadussõnade, arvsõnade, asesõnade ja kesksõnade) või tegusõna käändeliste vormide muutmine käändeti.
Kalypso

Kalypso (vanakreeka keeles Καλυψώ) on vanakreeka mütoloogias nümf, kes elas Ogygia saarel ning hoidis seal mitmeid aastaid vangistuses Odysseust. Teda peetakse üldiselt titaan Atlase tütreks.
Etümoloogia.
Kalypso nimi tuleneb vanakreeka verbist καλύπτω, mis tähendab 'katma', 'peitma', 'varjama'. See on vastandsõna verbile ἀποκαλύπτω, mille tähendus on 'nähtavale tooma'. Selle põhjal on välja pakutud, et Kalypso võis algselt olla surnute jumalanna. 
Odüsseia.
Kalypsot tuntakse peamiselt tänu Homerose eeposele "Odüsseia", milles ta hoiab oma saarel kinni legendaarset Kreeka kangelast Odysseust, et teha temast oma surematu abikaasa. Homeros kirjutab, et Odysseus oli vangistuses seitse aastat, aga Pseudo-Apollodorose väitel oli tegemist viie aastaga. Lisaks on hilisem Rooma kirjanik Hyginus öelnud, et tegemist oli vaid ühe aastaga. Vangistuse ajal magab Odysseus Kalypsoga, aga soovib peagi olukorra muutumist.
Odysseus ei taha ega suuda enam kauem olla lahus oma naisest Penelopest ning kavatseb seda Kalypsole öelda. Tema patroon jumalanna Athena palub Zeusil anda käsk Odysseus saarelt vabastada ning seda viimane ka teeb. Zeus saadab Hermese Kalypsole ütlema, et too laseks Odysseusel saarelt lahkuda, sest nende kahe saatus pole elada igavesti koos. Kalypso reageerib sellele vihapurskega ning väidab, et jumalad vihkavad jumalannade suhteid surelikega. Tundes siiski muret oma armastatu Odysseuse pärast, annab Kalypso talle paadi, veini ning leiba. Viimaks sõnab Odysseus, et on teadlik Kalypso ilust, mis ületab Penelope oma, aga ta tahab koju jõuda teistel põhjustel.
Homeros ei maini, et Kalypsol oleks olnud lapsi. Hiljem on väidetud, et Kalypso sünnitas Odysseusele poja Latinuse, kelle emaks on harilikult peetud Kirket. Teiste andmete põhjal sünnitas Kalypso Odysseusele kaks last, Nausithouse ja Nausinouse.
Kalypso popkultuuris.
Prantsuse teadlane Jacques-Yves Cousteau nimetas oma uurimislaeva Kalypso järgi.
Populaarses filmisarjas “Kariibi mere piraadid“ kujutatakse Kalypsot jumalannana, kes on jäänud lõksu inimkehasse.
Sidus rannikukorraldus

Sidus rannikukorraldus (inglise "integrated coastal zone management", lühendatult ICZM) on valdkondadevaheline käsitlus rannikuressursside tasakaalustatud majandamiseks, kui üheaegselt on vaja rahuldada kaitse, säilitamise, kasutuse ja arendamise vasturääkivaid huve ja nõudmisi. Sidusa rannikukorralduse kiire areng on toimunud alates 1990. aastatest.
Läänemere Agenda 21

Läänemere Agenda 21 (inglise "Baltic Agenda 21") on 1998. aastal Läänemerega piirnevate riikide välisministrite vastu võetud jätkusuutliku arengu dokument, mis määrab kindlaks üldised ja valdkondlikud eesmärgid ning tegevuse jätkusuutliku arengu saavutamiseks Läänemere piirkonnas. 
See on esimene regionaalsel tasandil ühiseid eesmärke sisaldav jätkusuutliku arengu tegevuskava maailmas. 
Tegevuskavas käsitletavad valdkonnad on ühistegevus, ruumiline planeerimine ja sektorite tegevus: transport, energeetika, turism, tööstus, põllumajandus, kalandus, metsandus ja keskkonnaharidus. Kuna valdkondade tegevust juhivad harilikult kaks riiki, üks Läänemere läänekaldalt ja teine idakaldalt, siis sõltub teemade edenemine nende riikide aktiivsusest. Samas puudub Läänemere Agendal projektide rahastamise mehhanism ja enamik projekte viiakse ellu riiklike ja muude vahendite abil.
Enköping

Enköping on tiheasustusega paikkond Rootsis Uppsala läänis, Enköpingi valla keskus.
Enköping asub 78 km Stockholmist loode pool Mälareni põhjakaldal.
2010. aasta lõpus elas Enköpingis 21 121 inimest. Ta on lääni suuruselt teine asula Uppsala järel.
Näituse tänava residents

Näituse tänava residents ehk kapten Tiidemanni villa on maja Tallinnas Nõmmel aadressil Näituse tänav 23.
Villa ehitati aastatel 1938–1940. Maja projekteeris kapten Oskar Tiidemannile arhitekt Elmar Lohk. Hoone fassaadil on Juhan Raudsepa valmistatud skulptuur. Maja üldpind on 888 m² ja see asub 4709 m² suurusel krundil.
1940. aastal hoone natsionaliseeriti ja seal tegutses J.Poska nimeline lastekodu, mis nõukogude okupatsiooni ajal nimetati Tallinna I Lastekoduks. Eesti Sõna, nr. 13, 19 jaanuar 1943. Kirjuab, et Tiideman loobus ise oma majast lastekodu tarbeks ja elas üürikorteris Järvel. 
1970. aastatest alates on seda kasutatud Eesti NSV riikliku residentsina.
Aastal 1972 ööbis residentsis Iraani šahh Moḩammad Reẕā Pahlavī abikaasaga, 1982. aastal Indira Gandhi ja 1987. aastal Mihhail Gorbatšov.
Villa on alates 1997. aastast kultuurimälestisena kaitse all.
Kuno Veeber

Kuno Bernhard Veeber (ka Weber; 12. või 13. märts 1898 Adila mõis – 1. jaanuar 1929 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja graafik.
Elukäik.
Kuno Veeber lõpetas 1917. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi ja astus seejärel Tartu ülikooli arstiteadust õppima. Aastatel 1919–1920 oli ta Vabadussõjas velsker ja seejärel osales Riigikogu hoone ehitusel.
Veeber alustas kunstiõpinguid 1916. aastal Ants Laikmaa ateljeekoolis, hiljem õppis joonistamist Nikolai Triigi ja skulptuuri Jaan Koorti juures. Aastal 1922 asus kunstnik õppima Pallasesse. Ta töötas Konrad Mäe maaliateljees ja tutvus sakslasest õppejõu Magnus Zelleri käe all graafikatehnikatega. 1923 reisisid nad koos Saksamaale, kus Veeber tutvus saksa ekspressionismiga. Hoolimata ainelisest kitsikusest ja kehvast tervisest õnnestus kinnise loomuga andekal kunstnikul 1924. aastal Pallas lõpetada. Sama aasta oktoobris sõitis Veeber Pariisi ja jäi sinna kuni 1926. aastani. 
Pariisis õppis ta prantsuse keelt ning kunsti André Lhote'i ja kreeklase Demetrios Galanise juures Académie Montparnasse’is. Veeber uuris põhjalikult vanu graafilisi tehnikaid Pariisi Rahvusraamatukogu estampide saalis. 
1927. reisis kunstnik koos abikaasa Agathe Veeberiga Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse stipendiumiga Itaalias. 
1929. aasta 1. jaanuaril sooritas kunstnik enesetapu.
Looming.
Veeber viljeles natüürmorti, hiljem eelkõige aktimaali. Graafikatehnikatest eelistas ta puugravüüri ning litograafiat.
Tema tööd olid väljas näitustel Pariisi Sõltumatute Salongis, eesti kunsti välisnäitustel Riias, Kaunases, Helsingis, Kölnis, Kopenhaagenis, Moskvas, Roomas ja Budapestis. 
Isiklikku.
Kuno Veeber oli abielus Agathe Veeberiga. Tema õde oli Helene Johani.
Ülem-Saksi ringkond

Ülem-Saksi ringkond () oli Saksa-Rooma keisririigi ringkond, loodi aastal 1512.
Ringkonnas domineerisid Saksimaa kuurvürstkond (ringkonna juht) ja Brandenburgi kuurvürstkond. Hiljem lisandusid Saksi Ernestiinide hertsogkonnad ja Pommeri. Lausitz, mis läks Saksimaale 1635. aastal Praha rahuga, ei kuulunud kunagi ringkonda.
Koosseis.
Ringkonnas olid järgmised osariigid:
Raffaeli teoste loend

Itaalia kõrgrenessansi maalikunstnikule ja arhitektile Raffaelile omistatavate teoste loend.
Tüüp 82 (juhtimissoomuk)

Tüüp 82 (82式指揮通信車) on Jaapani kuue rattaga juhtimis- ja sidesoomuk, mis võeti kasutusele 1982. aastal. Aastal 2010 oli neid Jaapani Omakaitsejõudude teenistuses 229 masinat.
Ajalugu.
Karmide maasrikuolude tõttu kasutas jaapan pikka aega ainult roomiksoomukeid, kuid 1970. aastate lõpul algasid tööd ratastega luuresoomuki loomiseks. Aastal 1974 valmistati Jaapani Omakaitsejõudude tarbeks kaks luuresõidukit: Komatsu Seisaku-Jyo valmistas neljarattalise masina ja Mitsubishi rasketööstusettevõte valmistas kuue rattaga masina. Katsete järel otsustati kuuerattalise mudeli kasuks. Tootma hakati kahte kuuerattalist soomukit: Komatsu hakkas tootma luuresoomukit Tüüp 87, juhtimis- ja sidesoomukit Tüüp 82 hakkas tootma Mitsubishi. Tüüp 87 ja Tüüp 82 kasutavad sama veermikku.
Aastal 2010 oli Jaapani Omakaitsejõududes kasutusel 229 juhtimis- ja sidesoomukit Tüüp 82.
Kirjeldus.
Tüübi 82 soomus on keevitatud terasest ja pakub kaitset käsitulirelvade ja mürsukildude eest. Juht istub masinas ees paremal ja tema kõrval vasakul istub veel üks meeskonnaliige, kelle pa kohal on luuk. Luugi ees paikneb üks 7,62 mm kuulipilduja. Esiaknad on võimalik lahingupiirkonnas vaatepiludega soomusluukidega kinni katta.
Tagumine meeskonnaruum on esiosast kõrgem, et mahutada sideaparatuur ja kuus meeskonnaliiget. Tagumise ruumi katuses on kaks luuki: vasakpoolsel luugil on kuus periskoopi vaatluseks ja parempoolse ees paikneb 12,7 mm kuulipilduja. Kuulipilduja on varustatud teraskilbiga. Masina tagaosas asub suur luuk vaatlus- ja laskeavaga. Vasakul küljel teise ja kolmanda ratta vahel paikneb veel üks laskeavaga luuk, kuid on nähtud soomukeid ilma selle luugita. Tagumise luugi kohal asub veel üks laskeava ja kaks paiknevad küljeluugi kõrval.
Mootor paikneb kahe meeskonnaruumi vahel. Mootorist paremal on läbipääs, mis ühendab kahte meeskonnaruumi.
Troškūnai

Troškūnai (, poola keeles "Traszkuny") on linn Leedus Utena maakonnas Anykščiai rajooni Troškūnai vallas ja on selle valla halduskeskus. Linn asub Anykščiaist 18 kilomeetrit läänes Nevėžise tasandiku idaservas, merepinnast 100 meetri kõrgusel Juosta jõe ja Juostinase järve kaldal.
Troškūnais on postkontor ja raamatukogu, sealne keskkool asub aga Žiedoniai külas. Ka asub seal Troškūnai raudteejaam. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1787 valminud katoliku kirik, aastal 1796 rajatud endine koolihoone ja XVIII sajandil rajatud bernardiinide klooster.
Troškūnais sündis aastal 1579 Leedu kirjanik Konstantinas Sirvydas.
Nimetus.
Troškūnai nimi on patronüüm. Selle varasem nimekuju oli "Troška". Alev kuulus XVII sajandil Vladislovas Sakalauskasele, kelle järgi see kandis XVII sajandi lõpust XVIII sajandi lõpuaastateni nime Vladislavov. See säilis asula paralleelse venekeelse nimekujuna ka tsaariajal (Владиславовъ). Alevi vana nime tüvi säilis aga rahvasuus, omandades sel ajal praeguse nimelõpu.
Asula poolakeelne nimekuju on "Traszkuny", ent varem olid kasutusel nimekujud "Troskinowo" ja "Trokinowo". Veel XX sajandi alguseni oli kasutusel ametliku nimekujuna Traškūnai, mis asendati praeguse nimekujuga aastal 1920.
Ajalugu.
Troškūnaid on kirjalikes allikates esmamainitud 1506. aastal. XVI sajandil rajati Troškūnai mõis. Alevi staatuse sai asula XVII sajandil. See ja järgmine sajand olid Troškūnai õitsenguaastad, kuna aastal 1696 püstitati sinna kirik ja rajati kloostrikompleks, ühtlasi sai asula alevi staatuse. Aastal 1698 sai alev õiguse rajada turuplats.
Kuna suures tulekahjus hävisid kõik alevi puidust hooned, hakati aastast 1770 sinna ehitama vaid kivihooneid. Aastal 1773 hakkas kloostri juures tegutsema kool, kus ei antud õpetust mitte üksnes aadlikele, vaid ka alevielanike ja talupoegade lastele. See kool suleti tsaariajal koos kloostriga. Tsaariajal kasutati alevi kohta venekeelset nimekuju Трашкуны. Aastal 1897 elas alevis 779 juuti.
Suvel 1941 hukkasid Leedu vabadusvõitlejad kümmekond alevi juuti. Augustis 1941 asustasid saksa okupatsioonivõimud 200 Troškūnai juudid Panevėžysi getosse, kus nad hiljem selle likvideerimisel hukati. Nõukogude perioodil tegutses seal Anykščiai kutsehariduskool. 1956 sai Troškūnai linnaõigused.
Nõukogude võimud küüditasid 11 Kavarskase elanikku. Teise maailmasõja ajal põles maha alevi keskosa, hävis ka sealne veski. Suvel 1941 hukati sealsed juudid. Sõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Kavarskas kohaliku kolhoosi keskasulaks. Kavarskas sai linnaks 1956.
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Troškūnai elanikest leedulasi 94,1% ja mustlasi 2,66%.
Troškūnai on elanike arvu väiksuselt teine linn Leedus.
Daugai

Daugai () (poola keeles "Daugi", saksa keeles vanasti "Daugen") on linn Leedus Alytuse maakonnas Alytuse rajoonis. Linn asub Dzūkija kõrgustikul merepinnast 137 meetri kõrgusel Didžiulise järve kaldal.
Daugais on saekaater, veski ja mõned puidutöötlemisettevõtted. Linnas on raamatukogu, kultuurimaja ja keskkool. Lisaks annab seal haridust Daugai tehnoloogia- ja kaubanduskool. Vaatamisväärsuseks on aastal 1862 valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Linna piiridesse jääb esimesel aastatuhandel rajatud ja XIV sajandini kasutusel olnud Daugai linnamägi.
Asulat on esmamainitud 1384. aastal. Toona suundusid ristisõdijad sealse linnuse kaudu Trakai ja Vilniuse suunas. XIV sajandil rajati sinna suurvürstide jahiloss, mis oli kasutusel XV sajandini. Arvatakse, et Vytautas lasi sinna ka esimese kiriku rajada. Aastal 1503 andis suurvürst Aleksander Daugaile linnaõigused. Arvatakse, et aastal 1639 kihlus Władysław IV Waza seal oma naise Ludwika Maria Gonzagaga. XVIII sajandi alguseks oli linn aga katku, näljahäda ja sõdade tõttu peaaegu inimtühjaks jäänud ja nii kaotas see aastal 1732 oma privileegid.
1792 sai Daugai taas linnaõigused, kuid 1793 võeti linnaõigused ära. Selle lühikese aja vältel jõuti linna siiski kool asutada.
Alevi elanikud osalesid jaanuariülestõusus. Alev kandis tsaariajal venekeelset nimekuju Дауги. 1906. ja 1925. aastal Daugai põles.
Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Uuesti sai linnaks 1956. aastal. Nõukogude perioodil oli Daugais piimakombinaat, seal tegutses ka kalakasvatus.
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Daugai elanikest leedulasi 96,6%, venelasi 1,53% ja tatarlasi 1,11%.
Urbino

Urbino (ladina keeles: "Urvinum Mataurense" 'pisike linn Matauruse jõe kaldal') on omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Marche maakonnas Pesaro ja Urbino provintsis.
Urbino ajalooline keskus kanti 1998. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Urbinos elas 16. sajandil üks Itaalia suuremaid majoolikameistreid Francesco Xanto Avelli.
Haldus.
Urbino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acqualagna, Auditore, Colbordolo, Fermignano, Fossombrone, Piano saar, Lunano, Mondaino (RN), Montecalvo in Foglia, Monteciccardo, Montefelcino, Montelabbate, Peglio, Petriano, Piandimeleto, Sant'Angelo in Vado, Sassocorvaro, Tavoleto, Urbania.
Teadus.
Urbinos on aastal 1506 asutatud ülikool. Aastal 1971 loodi Urbino semiootikakeskus.