tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Centurion

Centurion (kuni 1995. aastani "Verwoerdburg") on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.
1904. aastal asutati praeguse Centurioni asukohas Droogegrondi farmi territooriumil asula, millele anti nimeks Lyttelton Township. 1964. aastal sai Lyttelton linnaõigused. 1967 aastal nimetati Lyttelton ümber Verwoerdburgiks. See nimi anti linnale Lõuna-Aafrika Vabariigi mõrvatud peaministri Hendrik Verwoerdi mälestuseks. 28. juunil 1995 sai Verwoerdburg uueks nimeks Centurion.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Centurioni elanikest valgeid 58,97%, mustanahalisi aafriklasi 29,30%, India või Aasia päritolu inimesi 8,42%, värvilisi 2,33% ja teisi 0,98%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 49,43%, inglise keelt 25,99%, pedi keelt 5,23%, tsvana keelt 3,74%, suulu keelt 3,27%, sotho keelt 2,85%, koosa keelt 2,62%, tsonga keelt 1,43%, ndebele keelt 1,31% ja venda keelt 1,26%.
53. õhutõrjeraketibrigaad

53. õhutõrjeraketibrigaad (vene keeles "53-я зенитная ракетная бригада") on Venemaal Kurski oblastis Kljukva külanõukogus dislotseeruv Venemaa Lääne sõjaväeringkonna 20. ühendarmee allüksus.
Ajalugu.
Rahvusvahelise uurimismeeskonna (JIT) raporti järgi pärines 2014. aasta juunis Ida-Ukrainas Malaysia Airlinesi lend 17 reisilennuki Boeing 777 allatulistanud õhutõrjekompleks Buk 53. õhutõrjeraketibrigaadi relvastusest.
Alberton

Alberton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Alberton enam iseseisev omavalitsusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Albertoni elanikest valgeid 53,21%, mustanahalisi aafriklasi 26,53%, värvilisi 14,43%, India või Aasia päritolu inimesi 4,89% ja teisi 0,94%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 42,44%, inglise keelt 34,59%, suulu keelt 6,88%, sotho keelt 5,06%, koosa keelt 2,70%, pedi keelt 1,80% ja tsvana keelt 1,69%.
Springs

Springs on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
Springs on asutatud söe- ja kullakaevanduslinnana 1904. aastal.
Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Springs enam iseseisev omavalitsusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Springsi elanikest mustanahalisi aafriklasi 57,45%, valgeid 36,24%, India või Aasia päritolu inimesi 4,39%, värvilisi 1,37% ja teisi 0,55%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 30,23% inimesi, suulu keelt 20,62%, inglise keelt 15,71%, pedi keelt 8,00%, koosa keelt 7,08%, sotho keelt 5,58%, tsonga keelt 3,35%, tsvana keelt 2,13%, ndebele keelt 1,89% ja svaasi keelt 1,31%.
Springsis on sündinud kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat Nadine Gordimer (1923–2014).
Oliver Heaviside

Oliver Heaviside (18. mai 1850 Camden Town – 3. veebruar 1925 Torquay, Devoni krahvkond) oli inglise iseõppinud elektriinsener, matemaatik ja füüsik.
Maxwelli elektromagnetilise välja võrrandite koondamine 4 võrrandi süsteemiks.
Operaatorarvutuse kasutuselevõtja.
Sihtasutus Saadjärve

Sihtasutus Saadjärve (varem "Sihtasutus Saadjärve Looduskeskus") on sihtasutus, mis tegutseb Tartu maakonnas Tartu vallas. Sihtasutus haldab Jääaja Keskust. Sihtasutus asutati 2005. aastal.
Eesti Tšernobõli Ühing

Eesti Tšernobõli Ühing on Eesti mittetulundusühing, mis asutati eesmärgiga tagada Eestis elavatele Tšernobõli katastroofi likvideerijatele, aga ka teistele radioaktiivse kiirguse tagajärjel kannatanutele sotsiaalne ja meditsiiniline abi.
Ühingusse kuulub neli registreeritud organisatsiooni: Harjumaa Tšernobõli Ühendus, Pärnumaa Tšernobõli Ühendus Gamma, Põlvamaa Tšernobõli Ühendus ja Narva Tšernobõli AEJ Avarii Likvideerijate Liit). Ühinguga on seotud ka kaks registreerimata organisatsiooni: Ida-Virumaa Tšernobõli Ühendus ja Tartumaa Tšernobõli Ühendus.
KwaMhlanga

KwaMhlanga on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Thembisile Hani vallas.
KwaMhlanga on asutatud 1914. aastal.
KwaMhlanga oli aastatel 1986–1994 KwaNdebele bantustani pealinn.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli KwaMhlanga elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,99%, värvilisi 0,44%, India või Aasia päritolu inimesi 0,41%, valgeid 0,17% ja teisi 0,03%. Ndebele keelt pidas emakeeleks 50,02% inimesi, pedi keelt 19,67%, suulu keelt 10,88%, sotho keelt 5,37%, inglise keelt 4,94%, tsvana keelt 3,60% ja svaasi keelt 2,01%.
Giyani

Giyani on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis, Mopani ringkonna halduskeskus.
Giyani on asutatud 1903. aastal.
Giyani oli aastatel 1971–1994 Gazankulu bantustani pealinn.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Giyani elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,93%, India või Aasia päritolu inimesi 2,03%, valgeid 0,48%, värvilisi 0,22% ja teisi 0,35%. Tsonga keelt pidas emakeeleks 86,77% inimesi, inglise keelt 2,69%, pedi keelt 2,67% ja venda keelt 1,67%.
Brits

Brits on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas, Madibengi valla halduskeskus.
Britsi raudteejaam avati 1906. aastal, asula rajati 1924. aastal. Brits on saanud nime kohaliku farmeri Johannes Nicolaas Brits'i järgi, kelle farmi maadele linn ehitati.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Britsi elanikest mustanahalisi aafriklasi 70,4%, valgeid 22,3%, värvilisi 3,6%, India või Aasia päritolu inimesi 2,7% ja teisi 0,9%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 28,6%, afrikaani keelt 25,9%, sotho keelt 10,1%, tsonga keelt 10,1% ja teisi keeli 25,3%.
Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjameeste Hooldamise Ühingu Eestimaa Daamide Komitee

Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjameeste Hooldamise Ühingu Eestimaa Daamide Komitee (saksa keeles "Damen-Comitè der Gesellschaft zur Verpflegung verwundeter und kranker Krieger") oli Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjameeste Hooldamise Ühingu üks komiteesid. Komitee loodi 5. detsembril 1872 Tallinnas. See komitee oli ühtlasi esimene Punase Risti organisatsioon Eestis ja arvatavasti ka esimene naisühendus Eestis.
Komitee idee käis välja Eestimaa kubermangu aktsiisivalitsuse juhataja ja kameraalkoja president Karl von Wistinghausen. Komitee asutati Eestimaa kuberneri abikaasa vürstinna Eugenie Šahhovskaja-Glebova-Strešneva eestvõttel. Eugenie andis komiteele ka põhikapitali. Eugenie sai ka komitee presidendiks.
Eesti Aleksandrikooli nais-abikomitee

Eesti Aleksandrikooli nais-abikomitee oli Eesti Aleksandrikooli üks abikomiteesid. Komitee asutati 3. juulil 1880 Tallinnas. Seda komiteed peetakse esimeseks eesti naisorganisatsiooniks.
Komitee president oli Eugenie Rosenthal.
Komitee korraldas muu hulgas näitusemüüke, millest saadud tulu läks Eesti Aleksandrikoolile.
1881 valiti komitee auliikmeks tollal Kroonlinnas elanud Lydia Koidula.
Komitee lõpetas tegevuse 1882, kui võimud sulgesid nii Eesti Aleksandrikooli peakomitee kui ka selle abikomiteed.
Warden

Warden on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Phumelela vallas.
Warden on asutatud 1912. aastal, linnaõigused sai 1920. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wardeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,1%, valgeid 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5%, värvilisi 0,4% ja teisi 0,5%. Suulu keelt pidas emakeeleks 62,9%, sotho keelt 25,2%, afrikaani keelt 7,2%, inglise keelt 1,6% ja teisi keeli 3,0%.
Christchurchi rahvusvaheline lennujaam

Christchurchi rahvusvaheline lennujaam (IATA: CHC, ICAO: NZCH) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Christchurchi Uus-Meremaal. Lennujaam asub umbes 12 kilomeetrit Christchurchi kesklinnast, lennujaam asub Harewoodis, Christchurci äärelinnas. Lennujaam on Uus-Meremaa rahvusliku lennufirma Air New Zealandi kodulennujaam. Lennujaama läbis 2016. aastal rohkem kui 6,4 miljonit reisijat.
Kuveidi rahvusvaheline lennujaam

Kuveidi rahvusvaheline lennujaam (araabia keeles: مطار الكويت الدولي, IATA: KWI, ICAO: OKBK) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Kuveidi pealinna Al-Kuwayti. Lennujaam asub umbes 15,5 kilomeetrit Al-Kuwayti kesklinnast lõunas.
See on Kuwait Airwaysi, Jazeera Airwaysi ja Wataniya Airwaysi kodulennujaam.
Lennujaama läbis 2015. aastal rohkem kui 13,7 miljonit reisijat ja 2019. aastal üle 15,7 miljoni reisija.
Arturo Merino Beníteze rahvusvaheline lennujaam

Arturo Merino Benítez rahvusvaheline lennujaam (hispaania keeles: "Aeropuerto Internacional Comodoro Arturo Merino Benítez"; IATA: SCL, ICAO: SCEL), tuntud ka kui Santiago rahvusvaheline lennujaam ja Nuevo Pudahueli lennujaam, on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Tšiili pealinna Santiagot. Lennujaam asub umbes 15 kilomeetrit Santiago kesklinnast. 
Lennujaam on LATAM Airlinesi üks kodulennujaamadest.
2019. aastal läbis lennujaama 24,6 miljonit reisijat.
Antiochos XIII Asiatikos

Antiochos XIII Asiatikos Philadelphos (kreeka keeles Αντίοχος ΙΓ΄ Ασιατικός, ′aasialane′, ja Φιλάδελφος, ′vennaarmastaja′) (mõrvati 64 eKr) oli eelviimane Seleukiidide soost kuningas (69−64 eKr).
Elulugu.
Ta sündis kuningas Antiochos X Eusebese (suri 88 eKr) ja Egiptuse printsessi Kleopatra Selene (u 135/130−69 eKr) pojana. Isa surma ajal oli Antiochos alles laps ja tema eest valitses regendina ema. Antiochos elas turvalisuse kaalutlustel Kiliikias või Väike-Aasias; sellest tulenes ilmselt tema hüüdnimi "Asiatikos". Aastal 75 eKr siirdus ta koos vennaga Rooma, et leida tunnustust oma nõudlustele Egiptuse troonile. Senat nende soovi ei rahuldanud, kuid nad jäid Rooma kaheks aastaks ja neid tunnustati Süüria kuningatena. Aastal 69 eKr vangistas Armeenia kuningas Tigranes II, kes oli juba aastal 83 tunginud Süüriasse ja vallutanud osa Seleukiidide valdustest, tema ema ja lasi ta seejärel tappa. Tigranes II sai aga peagi Rooma väepealiku Lucius Licinius Luculluse käest Tigranakerti lahingus (69) lüüa ja Antiookia elanikud kuulutasid seejärel Antiochose kuningaks; Lucullus kiitis selle samal aastal heaks. Troonile tõustes sõdis ta ilmselt araablastega, keda juhtis Azizi-nimeline hõimupealik. 65. aasta eKr paiku sai Antiochos lahingus lüüa. See kõigutas tema usaldusväärsust niivõrd, et Antiookias tekkis liikumine, mille eesmärgiks oli ta kukutada. Kuningas suutis siiski vastupanu maha suruda ja vandenõulaste juhid põgenesid. Seejärel esitas talle aga väljakutse tema sugulane Philippos II Philoromaios, kes viibis Kiliikias. Antiochos otsis toetust Emesa araablasest valitsejalt Sampciseramus I-lt (Šemas-geram), kellega tal olid sõbralikud suhted, kuid viimane võttis ta vangi. 64. aastal eKr tungis Süüriasse Rooma väepealik Gnaeus Pompeius Magnus, kes tegi Seleukiidide riigile lõpu ja sellest sai Rooma provints. Antiochose mõrvas samal aastal hõimupealik Sampciseramus I.
Antiochost on traditsiooniliselt peetud Seleukiidide dünastia viimaseks esindajaks, kuid tema sugulane Philippos II Philormaios elas temast kauem.
Phuthaditjhaba

Phuthaditjhaba (varasem nimi Witsieshoek) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas, Maluti-a-Phofungi valla halduskeskus.
Phuthaditjhaba oli aastatel 1974–1994 QwaQwa bantustani pealinn.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Phuthaditjhaba elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,98%, India või Aasia päritolu inimesi 0,51%, värvilisi 0,23%, valgeid 0,12% ja teisi 0,16%. Sotho keelt pidas emakeeleks 88,75% inimesi, suulu keelt 4,42%, inglise keelt 1,99% ja afrikaani keelt 1,02%.
Kuningas Khalidi rahvusvaheline lennujaam

Kuningas Khalidi rahvusvaheline lennujaam (araabia keeles: ماتار الملك خالد الدولي "Maṭār al-Malik Khālid al-Duwaliyy", IATA: RUH, ICAO: OERK) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Riyadhi Saudi Araabias. Lennujaam asub umbes 35 kilomeetrit Riyadhi kesklinnast. Lennujaama läbis 2016. aastal rohkem kui 18 miljonit reisijat. Lennujaam on rahvusliku lennufirma Saudia kodulennujaam.
Philippos II Philoromaios

Philippos II Philoromaios Barypous (kreeka keeles Φίλιππος ὁ Φιλορωμαῖος, ′roomlaste armastaja′, ja Βαρύπους, ′raskejalgne′) (u 95−pärast 56 eKr) oli viimane Seleukiidide soost kuningas (65−63 eKr).
Elulugu.
Ta sündis kuningas Philippos I Philadelphose pojana; ema nimi ei ole teada. Pärast isa surma elas Kiliikias. Tema sugulase Antiochos XIII Asiatikose valitsusajal veensid Antiookia pagulased teda võimu haarama. Ta otsis kontakte araablaste hõimupealiku Aziziga ja tõusis tema sõltlasena 65. aastal eKr troonile. Juba järgmisel aastal muutis Pompeius Süüria Rooma provintsiks ja Seleukiidide riik leidis oma lõpu. Philippose kohta on viimaseid teateid aastast 56 eKr, mil teda kutsuti Egiptuse kuningaks − teda peeti Egiptuse printsessi Bereniike IV tulevaseks abikaasaks −, kuid selle plaani nurjas Süüria prokonsul Aulus Gabinius, kes ei lubanud tal Egiptusesse minna. Tema edasine elukäik on teadmata, ehkki mõnedel andmetel andis Gabinius käsu ta mõrvata.
Philippos oli Seleukos V Philometori kõrval ainus Seleukiidide dünastia valitseja, kes ei müntinud oma raha. Ilmselt viitab see sellele, et tema valduses ei olnud ühtegi linna, kus asus mündikoda.
Harrismith

Harrismith on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Maluti-a-Phofungi vallas.
Harrismith on asutatud 1849. aastal. Linn on saanud nime Kapi koloonia kuberneri Harry Smithi järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Harrismithi elanikest mustanahalisi aafriklasi 87,06%, valgeid 10,72%, India või Aasia päritolu inimesi 1,28%, värvilisi 0,76% ja teisi 0,17%. Suulu keelt pidas emakeeleks 49,44%, sotho keelt 32,62%, afrikaani keelt 10,35% ja inglise keelt 3,74%.
Karel Tilga

Karel Tilga (sündinud 5. veebruaril 1998 Pukas) on eesti kümnevõistleja.
Tilga on lõpetanud 2017. aastal Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumi ja 2022. aastal Georgia Ülikooli (USA). Puka Koolis õppides harrastas ta jalgpalli, mängis ka FC Elva noortemeeskonnas. 
2014. aastal alustas Tilga Tartus kergejõustikutreeninguid Jaan Tiitsaare käe all. Tema treenerid on olnud aastatel 2018–2021 Petros Kyprianou ja 2021–2022 Karl Robert Saluri. 2023. aastast juhendab teda treener Jeff Huntoon. 
Sportlaskarjäär.
Tilga võitis 2017. aasta kergejõustiku U20 Euroopa meistrivõistlustel 8002 punktiga pronksmedali.
Ta tuli 2021. aastal Ameerika Ühendriikides National Collegiate Athletic Association (NCAA) üliõpilasmeistriks kümnevõistluses tulemusega 8261 ja seitsmevõistluses tulemusega 6264 punkti. 
11. aprillil 2021 täitis Karel Tilga Eesti aegade viienda tulemusega 8484 punkti Tokyo 2020 olümpianormi. Eesti kõigi aegade edetabelis jäid Tilgast ette Erki Nool (8815), Maicel Uibo (8604), Kristjan Rahnu (8526) ja Valter Külvet (8506). Tilga tõusis ka maailma hooaja edetabeli juhiks. Kuid olümpiamängudel vigastas ta 100 m jooksus tagareit, ei saanud teivashüppes üle algkõrgusest ning sai kokkuvõttes 7018 punktiga 20. koha.
2022. aastal Belgradi sisemaailmameistrivõistlustel segasid Tilgat terviseprobleemid ning ta sai seitsmevõistluses 9. koha tulemusega 5964 punkti. Järgnenud suvistel võistlustel osalemist segasid vigastused.
2023. aastal võitis ta 8482 punktiga esikoha aprillis Itaalias Desenzano del Garda linnas toimunud kümnevõistlusel ning sai 8403 punktiga 4. koha Götzises 28. mail toimunud võistlusel.
26. augustil 2023 saavutas ta 8681 punktiga 4. koha Budapestis toimunud 2023. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel ning tõusis Eesti kümnevõistluse kõigi aegade edetabelis teisele kohale. Maailma kõigi aegade kümnevõistluse edetabelis andis see punktisumma 24. koha.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis segas teda põlvevalu ja valuvaigisteid võttes tuli Tilga üheteistkümnendaks tulemusega 8377 punkti. Kokkuvõttes läks tema elu teine olümpia nii nagu esimene Tokyos: algusest lõpuni vigastust trotsides. 
Isiklikku.
Karel Tilga elukaaslane on Hiina seitsmevõistleja Ninali Zheng. Tilga põdes 2025. aasta veebruaris gripilaadset viirushaigust, mis ei võimaldanud tal osaleda 2025. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel kergejõustikus.
Putõvl

Putõvl (ukraina keeles Путивль; vene keeles Путивль "Putivl") on linn Ukrainas Sumõ oblastis Konotopi rajoonis.
Putõvlis asub Moltšenski klooser.
Kirjalikes allikates mainitakse Putõvli esimest korda 1146. aastal. 1239. aastal vallutasid ja rüüstasid linna mongolid.
Alates 14. sajandi keskpaigast oli Putõvl Leedu suurvürstiriigi alluvuses, 1500. aastast alates Moskva suurvürstiriigi võimu all.
16. oktoobril 1925 anti Putõvl Vene SFNV koosseisust üle Ukraina NSV koosseisu.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Putõvli elanikest ukrainlasi 50,52%, venelasi 48,52%, valgevenelasi 0,31%, mustlasi 0,09% ja asereid 0,06%.
Johannes Erm

Johannes Erm (sündinud 26. märtsil 1998) on eesti kümnevõistleja, 2024. aasta Euroopa meister. Ta on 2024. aasta Eesti aasta meessportlane.
Elulugu.
Johannes Erm sündis Tartus. Õppis aastail 2005–2017 Tallinna Reaalkoolis. 
Lapsepõlves tegeles ta jalgpalliga klubis FC Flora treener Priit Adamsoni juhendamisel, kuid 2011. aastast hakkas tegelema kergejõustikuga treener Holger Peeli juhendamisel. 
2017. aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkoolis gümnaasiumi ning astus USA Georgia ülikooli, kus õppis mehhatroonikat. Aastatel 2017–2021 oli Johannes Ermi treener Petros Kyprianou (varasem Maicel Uibo treener USA-s). 2021–2023 treenis Erm James Thomase juhendamisel. 
Pärast ülikooliõpinguid naasis Eestisse, kus teda treenib taas Holger Peel. Üksikalade nõustajateks on lisaks Allan Elerand (kõrgushüpe), Uno Ojand (kuulitõuge, kettaheide), Magnus Kirt (odavise), Mareks Arents (teivashüpe), Viktor Saaron (võimlemistreener). Füsioterapeut on Risto Jamnes ja arst Mihkel Mardna.
Saavutused.
Ameerika Ühendriikide üliõpilasmeistrivõistlustel kümnevõistluses võitis Erm 2018. aastal pronksmedali tulemusega 8046 punkti.
2019. aasta juunis tuli Erm USA üliõpilasmeistriks 8352 punktiga, mis ületas ka Andrei Nazarovile 1987. aastast kuulunud Eesti noorsoo vanuseklassi rekordi (8322).
2022. aastal võitis Erm Eesti meistrivõistlustel Tallinnas kümnevõistluses hõbemedali 8250 punktiga.
30. juulil 2023 tuli Erm Tallinnas toimunud meistrivõistlustel Eesti meistriks tulemusega 8424 punkti.
2024. aastal võitis Erm sisemaailmameistrivõistlustel Glasgow's 6340 punktiga seitsmevõistluses kolmanda koha ja sama aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas kümnevõistluses 8764 punktiga esikoha. 2024. aasta suveolümpiamängudel tuli ta 8569 punktiga kuuendaks.
2025. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel kergejõustikus saavutas Erm 4. koha 6380 punktiga.
2025. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel saavutas Erm 2. koha 6437 punktiga, mis on uueks Eesti rekordiks seitsmevõistluses.
2025. aasta 23. märtsi seisuga oli ta Eesti kõigi aegade kümnevõistluse edetabelis teisel kohal (tulemus 8764), seitsmevõistluse edetabelis esikohal (6437 punkti) ja Eesti kõigi aegade kaugushüppe edetabelis neljandal kohal (tulemus 7.98). Maailma kõigi aegade kümnevõistluse edetabelis oli Erm tulemusega 8764 19. kohal ja meeste seitsmevõistluse aegade edetabelis tulemusega 6437 punkti 10. kohal.
Isiklikku.
Johannes Ermi isa Andres Erm on mitmekordne Eesti meister moodsas viievõistluses, isa vend Tõnis Erm on kolmekordne maailmameister rattaorienteerumises, vanaisa Ants Erm oli keemik.
Romnõ

Romnõ (ukraina keeles Ромни) on linn Ukrainas Sumõ oblastis. Oblastilise alluvusega Romnõ on Romnõ rajooni halduskeskus, kuid ise rajooni koosseisu ei kuulu.
Kirjalikes allikates on Romnõt mainitud esimest korda 1096. aastal.
1239. aastal hävitasid mongolid linna. 16. sajandil etendas Romnõ olulist rolli Venemaa lõunapiiri kaitses. Deulino vaherahuga läks Romnõ Poolale. 1648. aastal vallutasid Bogdan Hmelnõtskõi väed linna. Ametlikult läks Romnõ Vene riigi koosseisu 1654. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Romnõ elanikest ukrainlasi 93,68%, venelasi 5,42%, valgevenelasi 0,31%, juute 0,08% ja armeenlasi 0,08%.
KB

KB või Kb või kb või kB võib tähendada järgmist:
Metüülfenidaat

Metüülfenidaat (kaubanimega Ritalin, Concerta jt) on kesknärvisüsteemi stimulant (fenüülalküülamiin), mida kasutatakse peamiselt aktiivsus- ja tähelepanuhäire (ATH) raviks. Harvem on sellega ravitud ka narkolepsiat.
ATH ravil on selle efektiivsust hinnatud võrdseks atomoksetiiniga ja veidi väiksemaks võrreldes amfetamiiniga.
Üksikutel juhtudel võib ravimi kasutajatel välja kujuneda ravimisõltuvus, see oht on aga tunduvalt väiksem kui amfetamiini puhul.
Eestis kasutatakse seda tänapäeval ainult aktiivsus- ja tähelepanuhäire korral, kuid varem on kasutatud ka apatiko-abuulilise sündroomiga haigete aktiveerimiseks või muu asteenia või loiduse korral.
Alūksne raudteejaam

Alūksne raudteejaam on raudteejaam Alūksne–Gulbene raudteel Alūksne piirkonnas Alūksnes aadressil Jāņkalna iela 52.
Raudteejaam on selle raudteeliini lõpp-peatus. Jaam asub Gulbene raudteejaamast 33 ja Riia jaamast 244 km kaugusel. Jaamas on kaks ooteplatvormi ja kolm teed. Raudteel kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem.
Jaam rajati aastal 1903. Algselt kandis see nime "Marienburga" ja jäi Aluliina kihelkonda Aluliina mõisa maadele. Algne jaamahoone sarnanes Valka raudteejaama omaga. Teise maailmasõja ajal sealne jaamahoonestu suuremalt jaolt hävis; nii pärineb praegune jaamahoone sõjajärgsest ajast. Varem järgnes Alūksne jaamale Alsviķi raudteejaam. Jaamast viib Hopa suunas edasi kolmesaja meetri pikkune demonteerimata raudteelõik.
Kuigi säilinud on 1939. aastal püstitatud elevaatorihoone ja mitmed puidust laohooned ning sealsetel teedel seisab veel kaubavaguneid, ei kasutata seda jaama enam kaubajaamana.Jaama kasutatakse üksnes reisiliikluseks; päevas saabub Gulbenest kaks rongi.
Hernehirmutis (film 1983)

"Hernehirmutis" (vene keeles «Чучело») on Rolan Bõkovi kunstiline film kuuenda klassi õpilasest, kes suudab vastu seista alatusele ja reeturlusele. 
Film tehti 1983. aastal Vladimir Železnikovi samanimelise jutustuse põhjal, mis oli kirjutatud 1981. aastal autori lähisugulase juhtumi põhjal, kes võttis endale võõra süü, mille järel kogu klass kuulutas talle boikoti. Nõukogude Liidu kinovaatajatele oli film uudne, sest see oli üks esimesi, kus nõukogude kooliõpilasi kujutati antikangelastena. Film kutsus esile laialdase ühiskondliku resonantsi ja arutelud ajakirjanduses. 
1986. aastal anti filmile NSV Liidu riiklik preemia, samuti peaauhind rahvusvahelisel filmifestivalil Laonis.
Vējiņi raudteepeatus

Vējiņi raudteepeatus on raudteepeatus Lätis Alūksne–Gulbene raudteel Alūksne piirkonna Anna vallas Prēdeļi küla lähistel.
Peatus asub Riia jaamast 239 km kaugusel. Sealsel raudteel kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
Peatus avati 1979. aastal. Algselt kandis seda nime peatus 26. kilomeetril. Läti taasiseseisvumise järel nimetati see lähedalasuva talu järgi Vējiņi peatuseks. Ootepaviljon valmis 1980. aastatel.
1. veebruarist 2011 on Vējiņi nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).
Lebedõn

Lebedõn (ukraina keeles Лебедин) on linn Ukrainas Sumõ oblastis. Oblastilise alluvusega Lebedõn on Lebedõni rajooni keskus, kuid ei kuulu ise rajooni koosseisu.
Asula tekkis 1652. aastal. Põhjasõja ajal 1708. aastal asus Lebedõnis Peeter I peakorter. Linnaõigused sai Lebedõn 1797. aastal ja oli seejärel maakonnalinn Harkovi kubermangu koosseisus. 1920. aastatel sai Lebedõn Harkivi oblasti rajoonikeskuseks ja alates 1939. aastast Sumõ oblasti rajoonikeskuseks.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lebedõni elanikest ukrainlasi 92,88%, venelasi 6,27%, valgevenelasi 0,30% ja mustlasi 0,09%.
Umernieki raudteepeatus

Umernieki raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Alūksne piirkonna Anna vallas Anna küla lähistel.
Peatus asub Gulbenest 24 ja Riia jaamast 235 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas peatub seal neli rongi.
Peatus avati aastal 1928. Aastal 1937 valmis sealne jaamahoone, mis on säilinud siiani. Tänapäeval on see elumajaks ümber ehitatud, ent säilinud on ühe pingiga nurgake rongi ootamiseks.
Trostjanets

 
Trostjanets (ukraina keeles Тростянець) on linn Ukrainas Sumõ oblastis Ohtõrka rajoonis.
Linn asub Boromlja jõe kaldal.
Ajalugu.
Asulat on kirjalikes allikates esmamainitud 1660. aastal. 1923. aastal sai Trostjanets Trostjanetsi rajooni keskuseks. Linnaõigused sai Trostjanets 1940. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trostjanetsi elanikest ukrainlasi 89,03%, venelasi 9,55%, valgevenelasi 0,36% ja mustlasi 0,23%.
Sõjategevus 2022. aastal.
1. märtsil 2022 sisenesid linna Venemaa relvajõud. Ukraina relvajõud vabastasid asula 24. veebruarist 26. märtsini kestnud Trostjanetsi lahingu tulemusena.
Barbituraadid

Barbituraadid on kesknärvisüsteemi depressantide liik (rahustid, GABA-agonistid). 
Kasutamine.
Barbituurhape kui rahusti ja unerohi patenteeriti 9. juuli 1902. Selle terapeutiline doos on märkimisväärselt väiksem surmavast ning selle maitse on talutav. Varem oli kasutatud unerohuna ka kaaliumbromiidi, mis oli talumatult halva maitsega ning mille terapeutiline kogus oli lähedal mürgisele.
Barbituraadid olid laialdaselt kasutusel 1960. aastateni, mil nendest tunduvalt ohutumad bensodiasepiinid nad järk-järgult välja tõrjusid. Kasutati unerohuna, epilepsia vastu, anksiolüütilise efekti saavutamiseks jne. Võivad põhjustada nii füüsilist kui ka psüühilist sõltuvust. Eriti kiire toimeajaga barbituraate kiputi kuritarvitama joobe saamiseks; esines lisaks polünarkomaaniat alkoholiga (mis on eriti ohtlik). Kasutati ka enesetapu sooritamiseks, samuti esines surmajuhtumeid üleannustamise tõttu (terapeutilise doosi ja surmava annuse vahe on üsna väike). Barbituraatide pikaajalise kuritarvitamise järel on võõrutusnähud tavaliselt üsna rasked. Fenobarbitaal (Luminal; siiani kasutusel ka Eestis) on efektiivne ja odav epilepsiaravim; selle preparaadi kuritarvitamispotentsiaal on väike.
Ida-Friisi saared

Ida-Friisi saared (saksa keeles "Ostfriesische Inseln", läänefriisi keeles "Eastfryske eilannen") on saarteahelik Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Ida-Friisimaa rannikul Põhjameres. Saared ulatuvad Emsi ja Jade/Weseri jõe suudmete vahel umbes 90 km jagu läänest itta ning asuvad 3,5–10 km kaugusel rannikust. Saarte ja maismaa vahel asub Wattenmeer. Saarte ees on Saksamaa territoriaalveed, mis hõlmavad palju suurema ala kui saared ise. Saared, ümbritsev padumeri ja territoriaalveed (looduskaitseala Küstenmeer vor den Ostfriesischen Inseln) on ökoloogiliselt tihedalt seotud. Saarterühm moodustab umbes 5% Alam-Saksi padumere rahvuspargist.
Saari on kokku 12. Pindalalt suurim saar on Borkum, mis paikneb aheliku läänepoolses otsas; teised kuus asustatud saart läänest itta on Juist, Norderney koos suurima asulaga saartel, Baltrum, Langeoog, Spiekeroog ja Wangerooge. On ka neli väiksemat asustamata saart: Lütje Hörn Borkumist idas, Memmert ja Kachelotplate Juistist edelas, Minsener Oog, bagerdatud saar Wangeroogest kagus, ning Mellum saarteaheliku idapoolses otsas. Viimane ei kuulu pärast liidumaa looduskaitseameti piirirevisjoni enam Ida-Friisi saarte hulka, vaid Elbe-Weser-Dreiecki padumerre. Saartel elavad peamiselt sakslased ja friisid.
Ülevaade saartest ja leetseljakutest.
Järgnev tabel sisaldab põhiinfot saarte ja leetseljakute ("Sandplatten") kohta. Asustamata ja valdadele mittekuuluvad leetseljakud on kollase taustaga esile tõstetud.
Norderney on allesjäänud osa Buisest, mille meri 17. sajandil peaaegu täielikult alla neelas. Lütje Hörn Borkumist idas on pidevas kadumisohus. 2003. aastal teatas Alam-Saksi rannikukaitse (NLWKN), et Kachelotplate leetseljakut võib nüüd samuti saareks pidada, sest tõusulained ei ujuta seda enam regulaarselt üle. Aga see pole suurem kui 2 km² ja on asustamata. Kachelotplate paikneb Emsi jõesuust põhjas.
Enamikul saartest pole autod lubatud. Erandid on Borkum ja Norderney, mis on ka kõige rahvarohkemad saared. Saari maismaaga ühendavaid sildu ei ole. Saartele pääseb parvlaevaga.
Natside töölaagrid Alderneyl Lager Borkum ja Lager Norderney said nime saarte järgi.
Saared ja ümbritsev meri on osa Alam-Saksi Wattenmeeri rahvuspargist.
Tormide ja hoovuste mõju.
Kuigi tänapäeval on saared kindlakskujunenud piiridega, jätkavad mõned neist liikumist. Juisti saarel näiteks on alates 1650. aastast viis eri paigas asunud tõestatud kirikuala, kuna kiriku ülesehitamise kohas tuli sammu pidada pidevalt liikuva saarega. Vahepeal koosnes Juist isegi kahest saarest, mis ehitati tammide abil kokku. Selle naabersaar Wangerooge on viimase 300 aasta jooksul liikunud oma pikkuse võrra itta. Selle kiriku torn, mis hävis esimese maailmasõja puhkemisega, liikus näiliselt idast läände.
Selles protsessis erodeerub maa aeglaselt läänerannikutel, samas kui idarannikutel ladestuvad setted. Seetõttu kaitstakse läänerannikuid üha enam kaitseehitistega. Saartevahelised kanalid hõlbustavad loodete liikumisi, nii et nendes kohtades takistab hoovuste puhastav toime saarte järkjärgulist üksteisega liitumist.
Memmert

Memmert on väike Ida-Friisimaa saar Saksamaa põhjarannikul Aurichi kreisis. Saare pindala on 5,2 km². 
Memmertit on esimest korda mainitud 1650. aastal.
Memmert on asustamata, saarel on ainult üks maja, mida kasutatakse loodusvaatlusteks. Vahel tullakse naabersaartelt Memmertile puhkama.
Memmert on looduskaitseala.
Saar mängib olulist rolli Robert Erskine Childersi romaanis "The Riddle of the Sands" (1903).
Rohuleediklased

Rohuleediklased ("Crambidae") on sugukond pisiliblikaid.
See on lähedane rühm leediklastele.
Infusoorid

Infusoorid ("Infusoria") on ainuraksete rühma varasem nimetus. 
Seda on kasutatud ka ripsloomade ("Ciliata") sünonüümina või suurema rühma, kuhu kuulusid ka viburloomad ja juurjalgsed, nimetusena.
Illiku päevad

Illiku päevad (ka Illiku laiu päevad) on Saare maakonnas Orissaare lähedal Illiku laiul igal aastal juulis toimuv mitmepäevane üritus. Selle raames korraldatakse merega seotud ettevõtmisi (näiteks huvimeresõite) ja spordivõistlusi (nt võrkpallivõistlused).
Esimene üritus toimus 2001. aastal. Ürituse eestvedaja on olnud Evi Männik.
Paparde raudteepeatus

Paparde raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Alūksne piirkonna Anna ja Jaunanna valla piiril. Avamise ajal jäi see Aluliina kihelkonda Ate mõisa maadele.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 20 ja Riia jaamast 232 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
Peatus avati aastal 1907 metsaveoks mõeldud "Annenhof"i jaamana. Sinna rajati ka veetorn, mis on tänini säilinud. Aastal 1919 sai jaama nimeks Annasmuiža raudteejaam, aastal 1927 aga Anna raudteejaam. Tänapäevast nime kannab jaam alates teisest maailmasõjast. 
1. veebruarist 2011 on Paparde nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).
Jaama peahoone on lihtne puidust hoone, kus elanikke enam pole. Sealne veetorn rajati auruvedurite tarbeks ja seal asub töötab auru jõul töötav veepump. Aastail 2004–2006 renoveeriti veetorni fassaadi ja sisustust.
Vovtšansk

Vovtšansk (ukraina keeles Вовчанськ, vene Волчанск "Voltšansk") on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Vovtšanski rajooni keskus.
Läbi linna voolab Vovtša jõgi, mis 6 km kaugusel suubub Donetsi jõkke. Vovtšansk asub Venemaa piirist 5 km kaugusel. 2022. aastal oli linnas arvestuslikult 17 459 elanikku.
Suurim tööstusettevõte linnas on Vovtšanski agregaaditehas.
Ajalugu.
Vovtšansk on asutatud 1674. aastal, linnaõigused sai 1780. aastal.
2022. aasta sõjategevus.
Alates Venemaa sissetungist Ukrainasse 24. veebruarist 2022 oli linn Vene vägede okupatsiooni all. 10. septembril 2022 avaldati video selle kohta, kuidas linnas langetati Vene lipp.
2024. aasta sõjategevus.
10. mail tungisid Vene väed taas üle piiri ja alates 13. maist on linna pärast käinud ägedad lahingud.
Derhatši

Derhatši (kuni 1943. aastani Derkatši; ukraina keeles "Дергачі") on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Harkivi rajoonis. 2020. aastani oli Derhatši rajooni keskus.
Derhatši asub Harkivist 12 km kirde pool Lopani jõe ääres.
Ajalugu.
Asulat on kirjalikes allikates esmamainitud 1689. aastal, linnaõigused sai 1977. aastal.
Rahvastik.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Derhatši elanikest ukrainlasi 86,67%, venelasi 12,06% ja valgevenelasi 0,31%.
Automaatikapäev

Automaatikapäev (või automaatika päev) on Tallinna Tehnikaülikooli iga-aastane erialapäev, mille traditsioon sai alguse 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika ja telemehaanika eriala üliõpilaste algatatud ning automaatikakateedri korraldatud automaatikapäevast.
Automaatika kateedri muutmisel automaatikainstituudiks jätkas päevade korraldamist instituut.
Kui automaatikainstituut lakkas allasutusena olemast 2017. aastal, mil Tallinna Tehnikaülikoolis toimunud reformide käigus jaotati instituudi töögrupid IT-teaduskonna teiste instituutide vahel, sai päevade korraldamine Eesti Süsteemiinseneride Seltsi (ESIS) ülesandeks.
Bohoduhhiv

Bohoduhhiv (Богодухів, vene keeles Богодухов "Bogoduhhov") on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Bohoduhhivi rajooni keskus.
Linna läbib Harkiv–Sumõ raudteeliin.
Bohoduhhiv on asutatud 1662. aastal, linnaõigused sai 1781. aastal.
Dunduri raudteepeatus

Dunduri raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Stāmeriena vallas.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 20 ja Riia jaamast 231 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
Peatus avati aastal 1979 kohalike metsavahtide ja seeneliste palvel. Algselt kandis see nime peatus 20. kilomeetril, Dunduri nime hakkas see kandma Läti taasiseseisvumise järel. Peatus on nime saanud lähima talu järgi.
1. veebruarist 2011 on Dunduri nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).
1980. aastatel avati seal ootepaviljon. 2016. aastal seda uuendati; paviljon sai 1930. aastatele omase kujunduse ja värvilahenduse.
Kalniena raudteejaam

Kalniena raudteejaam on raudteejaam Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Stāmeriena vallas Kalniena küla lähistel piiril. Avamise ajal jäi see Zeltiņi kihelkonda Kalniena mõisa maadele.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 14 ja Riia jaamast 225 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas peatub seal neli rongi. Jaamas on kaks teed ja üks platvorm.
Jaam avati aastal 1903. Algul kandis see Kalnamuiža raudteejaama nime. Aastal 1927 hakkas see kandma Kalniena nime, ühtlasi demonteeriti sealne teine tee ja Kalniena kujunes peatuseks. Aastal 2005 taastati teine tee, et rongid üksteisest mööduda saaks.
Jaama peahoone on lihtne puidust hoone, mis valmis jaama avamise ajal. Teine säilinud hoone on kivist kelder. Jaama avamise ajal oli seal veel ka veetorn, mis pole säilinud. Jaamahoone rekonstrueeriti aastal 2011.
Špola

Špola (ukraina Шпо́ла) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Špola rajooni keskus.
Linn asub Špolka jõe ääres, Tšerkassõst umbes 67 km edelas. Špolat läbib Tšerkassõ–Vinnõtsja raudteeliin.
Špola linna lähedal Marjanivka küla põhjapoolses ääres asub Ukraina geograafiline keskpunkt (geograafilised koordinaadid on 49°01'39"N 31°28'58"E).
Asulat on ürikutes on dokumentides esmamainitud 18. sajandil. Teise Poola jagamise tulemusena läks Špola 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu. 1866. aastal sai Špola vallakeskuseks, raudteeühenduse sai asula 1874. aastal. 1923. aastal sai Špola rajoonikeskuseks, 1938. aastal linnaõigused. 1954. aastal viidi Špola Kiievi oblasti koosseisust üle vastloodud Tšerkassõ oblasti koosseisu.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Špola elanikest ukrainlasi 96,36%, venelasi 2,61%, valgevenelasi 0,29%, armeenlasi 0,19%, moldaavlasi 0,13% ja juute 0,11%.
Slobodan Kačar

Slobodan Kačar (serbia kirillitsas "Слободан Качар"; sündinud 15. septembril 1957; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Perućica, Jezero vald, Serblaste Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina) on Serbia ja Jugoslaavia FSV endine poksija. Ta oli hiljem Jugoslaavia Liitvabariigi, Serbia ja Montenegro ning Serbia poksitegelane. 
Ta sündis küll tollase Jugoslaavia FSV Bosnia ja Hertsegoviina SV-s, kuid kolis 1971. aastal lapsena koos vanematega Novi Sadi Vojvodina SAP-i ning on kogu sportlaskarjääri jooksul esindanud Serbia SV-d. Ta on rahvuselt serblane. 
Poksijana.
Jugoslaavia meistrivõistlustel.
Ta oli kokku kolmekordne Jugoslaavia FSV meister – II keskkaal (kuni 75 kg) aastatel 1978 ja 1979 ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1980. aastal. 
Kaasaegsetel olümpiamängudel.
Ta võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Maailmameistrivõistlustel.
Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile José Gómez Mustelierile (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977), kus kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leonid Šapošnikovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselisena.
Ta poksis alates märtsist 1983 kuni maini 1987 elukutselisena. Ta pidas kokku 24 kohtumist ning võitis neist 22 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) kohtumist.
Poksitegelasena.
Ta oli aastatel 2004–2006 Serbia ja Montenegro Poksiliidu ning aastatel 2006–2009 Serbia Poksiliidu juht. 
Isiklikku.
Tema vanem vend Tadija Kačar on samuti tuntud endine Serbia ja Jugoslaavia poksija. Tema vanema venna Sreteni poeg on tuntud Serbia jalgpallur Gojko Kačar.
Truskavets

Truskavets (ukraina keeles Трускавець; poola keeles Truskawiec; jidiši keeles טרוסקעוויץ‎) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis Drohobõtši rajoonis.
Truskavets asub 9 km Drohobõtšist lõunas Karpaatide eelmäestikus, keskmiselt 400 m kõrgusel üle merepinna.
Truskavets on mineraalveekuurort. 13 mineraalveeallikast on tuntuim Naftusja.
Kirjalikes allikates on Truskavetsi esmamainitud 1462. aastal. 1772. aastal läks Truskavets Poola esimese jagamise tagajärjel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1919–1939 oli linn Poola koosseisus. Teises maailmasõjas hõivas Punaarmee linna 24. septembril 1939, sama aasta novembri algul inkorporeeriti Truskavets Ukraina NSV osana Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa okupatsioon kestis Truskavetsis 4. juulist 1941 kuni 6. augustini 1944.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Truskavetsi elanike seas ukrainlasi 93,3%, venelasi 4,9%, valgevenelasi 0,4% ja poolakaid 0,4%.
Stāmeriene raudteepeatus

Stāmeriene raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Stāmeriena vallas Stāmeriena külas. Avamise ajal jäi see Gulbene kihelkonda Stāmeriena mõisa maadele.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 10 ja Riia jaamast 221 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
Jaam avati aastal 1903. Aastal 1919 nimetati see ümber Stāmereks ja seda nime kandis jaam aastani 1927. XX sajandi alguses kavandati selle muutmist sõlmjaamaks - sealt oleks pidanud lähtuma Sita raudteejaama viiv tee. Nendele plaanidele tegi lõpu aastal 1916 Gulbenest Sitale viiva tee rajamine. Hiljem muudeti jaam peatuseks, sealsed lisateed demonteeriti ja kaubavedudeks mõeldud platvorm ehitati ümber lavaks. Esialgne puidust jaamahoone on peatuse juures säilinud.
Stāmeriena

Stāmeriena (vanasti Vārgaļi või Stāmeriene) on küla ("ciems") Läti]s Gulbene piirkonnas Stāmeriena vallas. Küla asub merepinnast 125 meetri kõrgusel, valla keskusest Vecstāmerienast 3,5, piirkonna keskusest Gulbenest 16 ja Riiast 200 kilomeetri kaugusel. Stāmerienat läbib Alūksne–Gulbene raudtee, seal asuvad Stāmeriene raudteepeatus, Stāmeriena bussipeatus, põhikool ja postkontor.
Küla tekkis Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudtee äärde selle rajamise järel, kui Rūdini veski maad kruntideks tükeldati. Aastal 1925 sai see ametlikult küla staatuse.
Nõukogude perioodil sai külast Stāmeriena külanõukogu halduskeskus. See oli ka Stāmeriena sovhoosi keskasula. Külas asus ka Gulbene riiklik kunstseemendamise jaam.
Stāmeriena vallamaja, poega elumaja aadressil Brīvības iela 36 ja poega elumaja aadressil Brīvības iela 32 on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.
Belz

Belz (ukraina keeles Белз; poola keeles Bełz; jidiši keeles בעלז) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Tšervonohradi rajoonis.
Belz asub Ukraina–Poola piirist 3 km kaugusel, Lvivist umbes 60 km põhjas.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Belzi elanikest ukrainlasi 97,50% ja venelasi 1,69%.
Ajalugu.
Kirjalikes ürikutes on Belzi esimest korda mainitud 1030. aastal. 1340. aastast alates oli Belz Leedu suurvürstiriigi võimu all, Poola koosseisu läks 1462. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Belz 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Esimese maailmasõja ajal oli Belz 1914–1915 Vene vägede poolt hõivatud. Pärast Austria-Ungari kokkuvarisemist 1918. aastal oli Belz lühikest aega Lääne-Ukraina Rahvavabariigi võimu all, 1919–1939 aga Poola koosseisus. Teise maailmasõja ajal hõivas Punaarmee linna 1939. aasta septembris. Vastavalt Molotovi-Ribbentropi pakti salaprotokollidele anti Belz üle Saksamaale ja linn sai Kindralkubermangu osaks. 1944. aastal sai Belz jälle Poola osaks. Rahvastiku vahetamise programmi käigus Ukraina NSV-ga ja operatsiooni "Visla" käigus saadeti Belzist ja ümbruskonnast välja kõik ukrainlased. 15. veebruaril 1951 anti Belz vastavalt piirimuutmislepingule vastutasuks Ustritsi rajooni eest üle Nõukogude Liidule. Poola rahvusest elanikkond viidi Belzist välja, asemele toodi ukrainlased. Kuni 1962. aastani oli Belz rajoonikeskus.
Juudid.
Enne Teist maailmasõda elas Belzis palju juute. 1817. aastal rajas Belzi rabi Shalom Rokeah mõjuka Belzi hassiidide dünastia.
Kalniena

Kalniena (vanasti Kalniene) on küla ("ciems") Lätis Gulbene piirkonnas Stāmeriena vallas. Küla on tekkinud Kalniena mõisa juurde. Külast kaks kilomeetrit lõuna pool asub Kalniena raudteejaam, asulas on Kalniena bussipeatus. Külas asub raamatukogu.
Küla on nime saanud mägise ümbruskonna järgi. Kalnienas on 21 nimega mäge, üks suuremaid on küla keskel asuv "Dzirnavu kalns", kus asus varem tuuleveski.
Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4,36 meetrit. Kalniena mõisakompleks, sealhulgas park, häärber, pesuköök, aedniku maja ning kutsari maja-tall-tõllakuur on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Seleukos VII Kybiosaktes

Seleukos VII Kybiosaktes Philometor (kreeka keeles Κυβιοσάκτης, ′tuunikala rookija′, halvustav nimetus, ja Φιλομήτωρ, ′emaarmastaja′) (suri u 58 eKr) oli Seleukiidide soost kuningas (83−69 eKr).
Elulugu.
Tema isik oli veel hiljuti tundmatu. Sündis kuningas Antiochos X Eusebese (suri 88 eKr) ja Egiptuse printsessi Kleopatra Selene (135/130−69 eKr) pojana, Antiochos XIII Asiatikose noorem vend. Aastal 75 eKr siirdus ta koos vennaga ema soovil Rooma, et taotleda senatilt tunnustust oma nõudlusele Egiptuse troonile. Roomlased nende soovi ei rahuldunud, kuid see-eest tunnustati neid Süüria kuningatena. Seleukos oli kuningas vaid nimeliselt, kuna riiki okupeeris aastast 83 eKr Armeenia kuningas Tigranes II ja Seleukiididele allusid vaid mõned linnad. Aastal 58 eKr kutsuti Seleukos Egiptusesse, et abielluda Kleopatra VII õe Bereniike IV-ga. Viimane lasi väidetavalt Seleukose tolle tahumatute kommete tõttu mõrvata.
Bibrka

Bibrka (ukraina keeles Бібрка; poola keeles Bóbrka; jidiši keeles בוברקא; vene keeles Бобрка) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis.
Bibrka asub Lvivist 36 km kagu pool.
Ürikutes on Bibrkat esimest korda mainitud 1211. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Bibrka 1469. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bibrka elanikest ukrainlasi 97,90%, poolakaid 1,01% ja venelasi 0,81%.
Pūriņi raudteepeatus

Pūriņi raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Beļava vallas Pūriņi ja Jaunpūriņi talude lähistel.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 6 ja Riia jaamast 217 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
1. veebruarist 2011 on Pūriņi nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).
Peatus avati aastal 1973. Algselt kandis see nime "6. kilomeetri peatus". 1990. aastatel nimetati see ümber Pienakalnsiks, veel hiljem Pūriņiks. Ootepaviljon püstitati 1980. aastatel, aastal 2016 rajati selle asemele aga uus ootepaviljon.
Birze raudteepeatus

Birze raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Beļava vallas.
Peatus asub Gulbene raudteejaamast 4 ja Riia jaamast 215 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletihinnasüsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.
1. veebruarist 2011 on Birze nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).
Peatus avati 1950. aastatel. Algul kandis see nimesid Bērze ja Bērzi. Ootepaviljon püstitati sinna 1980. aastatel, 2016. aastal rajati selle asemele aga uus ootepaviljon.
Taevasmaa

Taevasmaa on ökoasum Aruvalla külas Rae vallas Harju maakonnas.
Asumi põhjaserval asub Lilleoru.
Asumi planeerimine sai alguse 2005. aastal.
Busk

Busk (ukraina keeles Буськ; poola keeles Busk; vene keeles Буск) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Zolotšivi rajoonis. 2020. aastani oli Buski rajooni keskus.
Busk asub Lvivist 51 km kirdes Bugi jõe ääres.
Ajalugu.
Buski on ürikutes esmamainitud 1097. aastal. Mongolid vallutasid ja süütasid linna 1241. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Busk 1411. aastal. Poola esimese jagamise tagajärjel 1772. aastal läks asula Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1849. aastal oli Buskis suur tulekahju, mille tagajärjel linn kaotas oma senise majandusliku tähtsuse. Pärast Austria-Ungari kokkuvarisemist oli Busk 1918. aasta novembrist kuni 1919. maini algul Lääne-Ukraina Rahvavabariigi ja siis Ukraina Rahvavabariigi koosseisus. 1919. aasta maist kuni 1939. aasta septembrini oli Busk Poola võimu all. 1939. aasta septembris hõivas linna Punaarmee ja Buski loodi Poola sõjavangide laager. Koos ülejäänud Lääne-Ukrainaga inkorporeeriti Busk 1939. aasta novembris Nõukogude Liidu koosseisu.
Rahvastik.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Buski elanikest ukrainlasi 98,14%, venelasi 1,17%, poolakaid 0,50% ja valgevenelasi 0,12%.
Passiivne investeerimine

 
Passiivne investeerimine on üks investeerimisstrateegiatest. Seda kasutavad investorid nii aktsiate kui ka kinnisvara varaklassides. 
Passiivse investeerimise eesmärk on vara väärtuse kasv, hoides seda oma valduses pikemat aega ehk ilma pideva müümise ja ostmiseta. Aktsiate varaklassis kutsutakse seda ka osta ja hoia taktikaks. 
Aktsiate varaklassi puhul on üks populaarsemaid passiivse investeerimisstrateegia rakendusi dividendiaktsiate ostu korral, sest sellisel juhul saab väärtust mitut moodi kasvatada. Nii dividendimaksete kui ka aktsia väärtuse kasvu korral. Eestis on mõned populaarsed dividendiaktsiad näiteks Merko Ehitus, Tallinna Vesi, turult lahkuv Olympic Entertainment Group ja Tallinna Kaubamaja. Aktsiate märkimine toimub praegu ka Tallinna Sadamal, mida riik osaliselt erastab. 
Samuti rakendatakse investorite poolt passiivset investeerimisstrateegiat tihti fondiosakute puhul, millel on ajalooliselt pikaajaliselt väärtuses üldiselt head kasvu, näiteks S&amp;P500 fond on keskmiselt kasvanud pea 20% aastas. Fondiosakute kasuks passiivsete investeeringute puhul räägib asjaolu, et kuna fondiosakutes on palju erinevaid ettevõtteid, mis maandab riski. 
Kinnisvara puhul on passiivne investeerimine näiteks korteriost, mis jäetakse portfelli pikaks ajaks välja üürides passiivset tulu teenima. 
Passiivse investeeringu tunneb ära selle järgi, et tehakse üks tehing ja jäetakse see pikemaks ajaperioodiks oma elu elama.