tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Orthriophis

Orthriophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Orthriophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias. 
Välislingid.
Molecular systematics and phylogeny of Old and New World ratsnakes, Elaphe auct., and related genera (Reptilia, Squamata, Colubridae), Russian Journal of Herpetology, 2002, 9. köide, nr 2, lk 105–124, veebiversioon (vaadatud 07.09.2014)
Teravpeamadu

Teravpeamadu ("Oxybelis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Teravpeamadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid välimuselt pronksmadudega ("Ahaetulla") sarnanevaid madusid võib kohata Põhja-Ameerika mandril Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerika mandril.
Pantherophis

Pantherophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pantherophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Mehhikos, Ameerika Ühendriikides ja Kanada lõunaosas.
Phyllorhynchus

Phyllorhynchus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Phyllorhynchus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Mehhikos Sonora, Sinaloa, Baja California ja Baja California Sur osariigis ning Ameerika Ühendriikides California, Nevada ja Arizona osariigis.
Pituophis

Pituophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pituophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Kanada lõunaosas, Ameerika Ühendriikides, Mehhikos ja Guatemalas.
Pliocercus

Pliocercus on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pliocercus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Lõuna-Ameerika põhjaosas, Kesk-Ameerikas ja Mehhikos.
Stolin

Stolin on linn Valgevenes Bresti oblastis, Stolini rajooni halduskeskus. Linn asub Gorõni jõe ääres.
Stolinis on toiduainetetööstus (piimatööstus ja leivatehas). Haridusasutustest on linnas kaks keskkooli ja gümnaasium. Lisaks on seal laste kunstikool ja spordikool. Stolinis asub põllumajanduskolledž.
Stolinis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Linnas asub koduloomuuseum.
Stolinis kasvab endise Radziwillide lossi pargis Kaukaasia nulu tukk, mis on koos ülejäänud pargiga looduskaitse all. Vaatamisväärsusteks on veel vanalinn koos juudi linnaosaga, viinaköök, aastal 1792 ehitatud sünagoog ja õigeusu kirik (1938).
Linn on Euroopa toonekurelinnade liidu liige (teised liikmed on Busk Ukrainast, Storkow Saksamaalt, Staicele Lätist, Demene vald Lätist, Komarovce Slovakkiast, Luka nad Jihlavou Tšehhist ja Ramygala Leedust). 
Ajalugu.
Stolinit mainitakse esimest korda aastal 1555. XVI sajandil sai Stolinist alev, see kuulus Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. Asula omanike seas oli Salamjaretskid, Wiśniowieckid, Pacid, Sołtanid ja Skirmuntid. Alevi juures asus ka puidust kants.
Aastal 1655 rüüstasid Stolinit kasakad, pärast põletasid nad asula maha. Sellest ajast peale seisis sealne kants tühjalt. Aastal 1791 sai Stolinist Bresti vojevoodkonna Pinskitaguse maakonna keskus.
Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Aastal 1816 avati alevis kool, kus esimene Valgevene aladel hakati õpetama agronoomiat. Stolin hakkas kuuluma Minski kubermangu.
Aastast 1921 oli Stolin Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga.
SMD 2835

 
SMD 2835 on suure efektiivsusega pindmontaaži valgusdiood, mis on kavandatud erinevates valgustusseadmetes kasutamiseks. SMD 2835 tunnuseks on paranenud omadused teiste valgusdioodidega – suurem kontaktipindala ja parem kuumuseeemaldamine. Nad on vastupidavamad vibratsioonile, temperatuurierinevusele ning suure niiskusega keskkonnale. Sobib ka automaatse SMD montaažiks ja lainejootmiseks.
Omadused.
SMD 2835 on tehtud indium-galliumnitriidi baasil; luminofooriks kasutatakse kollase värvi tseerium; korpuse materjal on termoplast ja veeselge läbipaistev lääts on tehtud silikoonist. Komponendi suurused on 3,5 x 2,8 x 0,8 mm. SMD 2835 soovitatakse hoida temperatuuril vahemikus +5...+30 °C ning õhuniiskus ei või ületada 70%. Pärast pakendi avamist neid tuleb kasutada 24 tunni jooksul ainult üks kord. Joote parandamine või vahetamine ei ole võimalik. Pärast jootmist ei tohi neile enne täielikku mahajahtumist rakendada mehaanilist survet. 
Rangelt on keelatud: 
Kasutusala.
SMD 2835 on võimalik kasutada järgmistes seadmetes:
Ajagrupp

Ajagrupp (inglise k "Date-Time Group – DTG") on standardiseeritud, lühendatud kujul kuupäeva ja kellaaja esitamise viis NATO-s. Standardiseeritud ajagruppi kasutatakse kõigis NATO armeedes peaaegu kõigis ametlikes dokumentides (näiteks operatsioonikäsud).
Ajagrupi ülesehitus.
Ajagrupi osad.
Eelnev näide koondatult kirjapildis 021530BAPR15. Mõnikord jäetakse ajagrupi osade vahele tühik. Samuti kriipsutatakse läbi number "0", käsikirjas tähega "O" segamini ajamise vältimiseks ("Ø").
Lühike ajagrupp kuupäeva tähistamiseks.
Näiteks: 02BAPR15
Kellaajavahemiku tähistamine.
Näiteks: 021500 – 1530BAPR15
Kalendrikuude lühendid.
Jaanuar – JAN, veebruar – FEB, märts – MAR, aprill – APR, mai – MAY, juuni – JUN, juuli – JUL, august – AUG, september – SEP, oktoober – OCT, november – NOV, detsember – DEC.
Mõnikord kirjutatakse kuude lühendeid ka väiketähtedega.
Eesti ajavööndis märgitakse näiteks talveaeg tähega B ja suveaeg tähega C. 
Ajavööndi tähise võib ära jätta, kui kõigile osapooltele on see niigi üheselt arusaadav. Näiteks riigisisesed dokumendid või juhtudel, kui kasutatav ajavöönd on eelnevalt kokkulepitud. Vaikimisi kasutatakse Zulu aega (UTC).
Osades ajagruppi kasutavates dokumentides ja teadetes kasutatakse tähte J (täht, millele ei ole ajavööndi tähist määratud) kohaliku aja tähistamiseks, näiteks 021530JAPR15.
Ajavööndite tähised.
UTC -12: Y- (Fidži)
UTC -11: X (Ameerika Samoa)
UTC -10: W (Honolulu, HI)
UTC -9: V (Juneau, AK)
UTC -8: U (PST, Los Angeles, CA)
UTC -7: T (MST, Denver, CO)
UTC -6: S (CST, Dallas, TX)
UTC -5: R (EST, New York, NY)
UTC -4: Q (Halifax, Nova Scotia)
UTC -3: P (Buenos Aires, Argentina)
UTC -2: O (Godthab, Gröönimaa)
UTC -1: N (Assooorid)
UTC +-0: Z (Zulu time, UTC)
UTC +1: A (Prantsusmaa)
UTC +2: B (Ateena)
UTC +3: C (Iraak, Bahrain, Kuveit, Saudi Arabia, Jeemen, Qatar)
UTC +4: D (Moskva, Venemaa ja Afganistan, ehkki Afganistan on tegelikult UTC +4:30)
UTC +5: E (Pakistan, Kazakhstan, Tajikistan, Uzbekistan ja Turkmenistan)
UTC +6: F (Bangladesh)
UTC +7: G (Tai)
UTC +8: H (Beijing, Hiina)
UTC +9: I (Tokyo, Austraalia)
UTC +10: K (Brisbane, Austraalia)
UTC +11: L (Sydney, Austraalia)
UTC +12: M (Wellington, Uus-Meremaa)
Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind

Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind (saksa Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur) on Austria Vabariigi väljaantav rahvusvaheline kirjandusauhind, mis asutati 1964. aastal Nikolaus Lenau auhinnana. Praegust nime kannab see 1965. aastast. 
Auhind antakse igal aastal ühele Euroopa kirjanikule, kelle looming on kättesaadav ka saksa keeles. 
Aastail 1969, 1979 ja 1985 auhinda välja ei antud. 
Auhinna suurus on 25 000 eurot.
Stolini rajoon

Stolini rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 3342 km², rajoon on pindalalt Valgevene suurim. 2009. aasta seisuga elas seal 80 695 inimest.
Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alšany, Biełavuša, Bieražnoje, Charomski, Fiadory, Haradnaja, Hlinka, Ladzieci, Mańkavičy, Płotnica, Radčycki, Ramieli, Rečyca, Rubieli, Ruchča, Struha, Vialikaje Malešava, Vidzibori ja Vielamičy külanõukogu.
Halduskeskus on Stolini linn, teine linn on Davyd-Haradok. Rajooni koosseisu kuulub linnalistest asulatest veel Rečyca. Teised tähtsamad asulad on Alšany ja Haradnaja.
Rajooni suurim jõgi on Prõpjats. Teised tähtsamad jõed on tema lisajõed Stviga, Gorõn ja Stõr. Rajoon asub Polesje madalikul.
2009. aasta seisuga olid elanikest 97,28% valgevenelased, 1,15% venelased ja 1,57% oli teistest rahvustest. 83,21% elanike emakeel oli valgevene keel, 14,71% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 67,39% ja vene keelt 29,14% elanikest.
Paldiski allveelaevnike kalmistu

Paldiski allveelaevnike kalmistu oli kalmistu Paldiski linnas. Kalmistu asus praeguse Lõunasadama ühe väljaku kohal.
21. novembril 1956 hukkus Pakri lahes Nõukogude allveelaev M-200. Laev vajus põhja, kuid laevas olnud mehi ei hakatud kohe päästma ning kokku hukkus allveelaevas 28 inimest. Õnnetusest pääses kuus sillal olnud inimest, teiste hulgas ka laeva kapten.
Laev tõsteti üles novembri lõpus 1956, leidmata jäi kolm meremeest. Tõenäoliselt kevadel 1957 maeti hukkunud vastrajatud uuele matmispaigale Lõunasadama lähedal. Ka kolme leidmata surnukeha asemel maeti kolm tühja kirstu.
Hiljem maeti kalmistule veel päästetöödel osalenud arst, kelle soov oli saada maetud just sellele kalmistule. Kokku oli kalmistule maetud seega 26 inimest ja seal oli veel 3 kenotaafi. Kalmistu pindala oli 0,08 ha.
Kalmistu jäi ette Lõunasadama laiendustele. 2004. aastal kaevati kõik maetud üles, et matta nad ümber Paldiski õigeusu kalmistu idaossa eraldatud matmispaigale. Ümbermatmise pidulik tseremoonia toimus 28. augustil 2004. aastal. Praegu on endise kalmistu kohal üks Lõunasadama väljak, mis on kaetud asfaltbetooniga.
Soda Stereo

Soda Stereo (ka Soda) oli Argentina rokkansambel. Soda Stereo on olnud üks olulisemaid ja mõjukamaid Ladina-Ameerika bände.
Soda Stereo tegutses aastatel 1982–1997, selle liikmed olid Gustavo Cerati (vokaal, kitarrid, süntesaator, sämpler, muud pillid), Héctor "Zeta" Bosio (basskitarr, taustavokaal, süntesaator, sämpler) ja Charly Alberti (trummid). 
Soda Stereo oli esimene Ladina-Ameerika rokkansambel, mis kasvas väljapoole koduriigi piire ja nägi Ladina-Ameerikas ühtset kultuuriruumi, kus tegutseda. Edu saavutati nii Lõuna-, Kesk- kui Põhja-Ameerikas (USA hispaaniakeelse elanikkonna seas) ja samuti Hispaanias. Ansamblil oli oluline roll hispaaniakeelse rokkmuusika populariseerimises ja paljud teised grupid on oma muusikas nende seatud eeskuju jäljendanud. Bänd on oma saavutuste poolest paljude Ladina-Ameerika "kõigi aegade" nimekirjade tipus. Kodumaal Argentinas on Soda Stereo püstitanud plaadimüügi ja kontsertide külastatavuse rekordeid. 
Soda Stereo muusikas on palju mõjutusi briti rokist. Teiste seas kujundasid trio muusikamaitset The Beatles (sh George Harrisoni, Paul McCartney ja John Lennon i soolokarjäärid), The Cure, Talking Heads, David Bowie, XTC, The Specials, Squeeze, Pink Floyd, My Bloody Valentine, Cocteau Twins ja Queen). Soda Stereo algusaegade helikeelt (albumid "Soda Stereo" (1984), "Nada Personal" (1985), "Signos" (1986), "Doble Vida" (1988)) mõjutasid "new wave"'i bändid (näiteks Virus, The Police, Elvis Costello) ja "post-punk"'i bändid (näiteks Television). Hiljem areneti raskemakõlalise alternatiivroki suunas – mõjutused tulid klassikalisest rokist, progressiivsest rokist, "shoegaze"'ist, neopsühhedeeliast, britpopist ja elektroonilisest muusikast (albumid "Canción Animal" (1990), "Dynamo" (1992), "Sueño Stereo" (1995)).
Tegutsemisaastate jooksul müüdi ainuüksi Ladina-Ameerikas üle 17 miljoni plaadi ja pärast ansambli lagunemist on müügiarv suurenenud. 2002. aastal tunnustas Ladina-Ameerika MTV Soda Stereot legendi auhinnaga (Legend Prize). Portaali Musiteka hinnangul kuuluvad neli Soda Stereo albumit kõigi aegade parima 250 iberoameerika rokkmuusika albumi nimekirja ("Canción Animal" (2), "Comfort y Música Para Volar" (15), "Signos" (40), "Sueño Stereo" (41)). 
1997. aastal läks ansambel isiklike ja loominguliste erimeelsuste tõttu laiali. 2007. aastal tuldi uuesti kokku turnee "Me Verás Volver" jaoks, mille 22 esinemisest 20 müüdi välja. Argentinas, Tšiilis, Colombias, Ecuadoris, Mehhikos, Panamas, Peruus, USA-s ja Venezuelas antud kontserte külastas üle miljoni fänni. Pärast kogu Ameerika maailmajagu hõlmavaks kultuurisündmuseks kasvanud kokkutulekuturneed läks meeste tee uuesti lahku.
Pärast ansambli lagunemist tegi ansambli eestvedaja Gustavo Cerati edukat soolokarjääri. Ta suri 4. septembril 2014 pärast nelja aastat koomas viibimist. Zeta Bosio tegutseb produtsendi ja DJ-na. Charly Alberti pani aluse mitmele muusikaga seotud ettevõtmisele (ajakiri, muusika- ja meelelahutusportaal, plaadifirma) ja moodustas oma vennaga ansambli MOLE.
Paldiski allveelaevnike matmispaik

Paldiski allveelaevnike matmispaik paikneb Paldiski õigeusu kalmistu idanurgas, kuid ei moodusta omaette kalmistut. 
Kalmistuosa rajati 2004, kui endine kalmistu jäi ette Lõunasadama laiendustele. Kõik maetud kaevati endiselt kalmistult üles ja maeti ümber Paldiski õigeusu kalmistu idaossa eraldatud matmispaigale. Ümbermatmise pidulik tseremoonia toimus 28. augustil 2004. aastal. Kalmistuosale on praeguste mälestustahvlite järgi maetud 26 inimest ja seal on 3 kenotaafi, kokku on seega 29 hauda.
Engure

Engure on küla ("lielciems") Lätis Tukumsi piirkonnas, Engure valla halduskeskus. Engure asub Liivi lahe ja Engure järve vahel Engure jõe suudmes.
Engures on sadam ja tuletorn. Külas asuvad kool, raamatukogu, kultuurimaja ja vallavalitsus. Seal asuvad Engures slimnīca, Engures ēdnīca, Engure ja Grundmaņi bussipeatus.. Küla keskossa jääb Engure kalmistu, Engure põhjaserva aga Engure uus kalmistu.
Küla järgi on nime saanud Paadla lademe Engure kihistu.
Viis külas kasvavat pärna ja neli mändi on looduskaitse all. 
Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.
Smārde

Smārde on küla ("lielciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas. Smārde on valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel. 
Smārdet on esmamainitud 1523. aastal. Küla on tekkinud Smārde mõisa ("Schmarden") juurde. 1877. aastal avati Riia–Tukumsi raudteeliini ääres Smārde jaam. Toonane jaamahoone ei ole säilinud, praegune jaamahoone pärineb 1930. aastast. Esimese maailmasõja ajal läbis küla ümbrust rinne, kus võitlesid Läti kütid. 1936. aastal avati nende vennashaua kohal mälestusmärk. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Küla jääb osaliselt Ķemeri rahvusparki.
Smārdes on põhikool ja raamatukogu, seal asub ka piirkonnavalitsus.
Külas asuvad Smārdes stacija ja Smārde bussipeatus..
2015. aastal oli külas 789 elanikku, 2020. aastal 619.
Alsunga

Alsunga (vanasti ka "Alšvanga" või Alsvanga) on küla ("lielciems") Lätis Kuldīga piirkonnas, Alsunga valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 32 meetri kõrgusel. Aastail 1950–1990 oli Alsunga alev. Asulas oli Alsunga mõisa ("Alswangen") süda.
Alšvanga oli vana kuralaste küla, mille juures asus ka muinaslinnus. Asulat on esimest korda mainitud aastal 1231 nimega "Aliswangis". Alsunga kuulus toona kuralaste Bandava muinasmaakonda. Aastal 1341 rajas Kuldīga komtuur sinna väikese tugipunkti, mis aastal 1372 kivist lnnuseks ümber ehitati.
Ajal, mil Alsunga kuulus Kuramaa hertsogiriiki, hakkasid Alsunga (saksa keeles "Allschwangen") ümbruses tegutsema jesuiidid. Osa sealsest rahvast pöördus katoliku usku ja on selle säilitanud tänapäevani. Alsunga on selle suitide nimetusega tuntud rahvakillu keskuseks. Alsungas asub aastal 1623 valminud katoliku kirik, kus suitid koos käivad. 
Külas on raamatukogu. Piirkonna omavalitsus on kultuuriväärtuslike objektina ära märkinud represseeritutele püstitatud mälestuskivi, Alsunga apteegi ja kirikuõpetaja maja. Alsungas asub Kalnbirze kalmistu.
Alsungat läbis raudteeliin Ventspils–Liepāja. Selle ääres asus kaks raudteejaama, neist põhjapoolsemast hargnes kitsarööpmeline raudtee Kuldīgasse. Külas on Rijase bussipeatus.
Alsungas kasvavad Kalnbirze kalmistu mänd, Alsunga Bērzkalni tiigi ääres kasvav mänd (kõrgus 27 m) ja tamm aadressil Upes iela 3 on looduskaitse all.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Alsunga linnus, Alsunga katoliku kirik ja selle orel, Kalniņi muinaskalmed ning linnamägi Dižgabalkalnsi mägi.
Külas oli 2015. aastal 789 elanikku, 2019. aastal aga 684 elanikku. Aastail 2009–2021 asus seal Alsunga piirkonna halduskeskus.
Alsunga linnus

Alsunga linnus (läti keeles "Alsungas pils", saksa keeles "Alschwangen") on endine linnus ja hilisem mõisa peahoone Lätis Alsunga piirkonnas Alsungas. Loss asub aadressil "Pils iela" 1. 
Aastal 1341 rajas Kuldīga komtuur Alsungasse väikese linnuse. Aastal 1372 ehitati see ümber suuremaks kivilinnuseks, mille peahoone oli kastell. 15. sajandil rajati lõunamüüri äärde ka majapidamishooned. Nende kohale rajati teine korrus, kus asusid eluruumid. 15. sajandi lõpus – 16. sajandi alguses valmis torn.
Algselt allus Alsunga linnus Kuldīga komtuurile. Aastail 1573–1738 oli loss Alsunga mõisa keskus, mille omanikud olid Schwerinid. Aastal 1623 võttis toonane mõisnik Johan Ulrich von Schwerin poola päritolu Barbara Konarskaga abiellumiseks vastu katoliku usu ja tõi Alsungasse jesuiidid. Jesuiitide misjonitöö tagajärjel pöördus osa rahvast tagasi katoliku usku, tänapäeval elavad nende järglased Lätis suitide rahvakilluna.
Aastal 1738 läks Alsunga Kuramaa hertsogite valdusse. Sellest ajast peale oli Alsunga linnus kohaliku riigimõisa halduskeskus. Alsunga mõis jäi riigimõisaks kuni Tsaari-Venemaa lagunemiseni ja Läti iseseisvumiseni.
Aastal 1741 toimusid linnuses ümberehitustööd. Mõisa peahoone sai omale barokse välimuse. 18. sajandi lõpus lisati mõisakompleksile tall, ait ja väravatorn.
Aastal 1920 läks mõis valla valdusse. Aastal 1925 rajati mõisa talli meierei, kolm aastat hiljem ehitati väravatorn ümber spordisaaliks. Aastal 1939 lisati aidale teine korrus ja hoone ehitati kohaliku kooli tarbeks ümber.
Suitid

Suitid (Läti keeles "suiti") on läti keelt kõnelev balti rahvas, mille ajalooline keskus on Alsunga. Tänapäeval on suite ligikaudu 2500.
Suite eristab lätlastest katoliku usk, ka on nende kultuuris säilinud vanapäraseid jooni. Kultuuriliste eripärade tõttu ei ole kõik suitide aladel elavad katoliiklased suitid.
Aastail 1573–1738 olid Alsunga mõisa omanikud Schwerinid. 1623. aastal võttis toonane mõisnik Johan Ulrich von Schwerin poola päritolu preili Barbara Konarskaga abiellumiseks vastu katoliku usu ja tõi Alsungasse jesuiidid. Nende misjonitöö tagajärjel pöördus osa rahvast katoliku usku, tänapäeval elavad nende järglased Lätis suitide rahvakilluna. Rahva nimetus tulenebki jesuiitidest. 1623. aastal valmis ka suitide keskuseks olev Alsunga katoliku kirik.
Tänapäeval elavad suidid Alsunga vallas, aga ka mõnes ümbritsevas vallas. Suitide kultuur kuulub Läti kultuurikaanonisse, samuti ka UNESCO inimkonna suulise ja vaimse pärandi meistriteoste nimekirja.
Esiliiga 2014

Esiliiga 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 24. hooaeg, mis algas 2. märtsil ning lõppes 9. novembril 2014.
Hooaja eel.
2013. aasta hooaja teine koht Jõhvi FC Lokomotiv tõusis Meistriliigasse, 9. koha saavutanud Tallinna FC Puuma ning 10. koht Kiviõli FC Irbis jäid liigasse püsima tänu 5. koht Tartu SK 10 ja 6. kohtTartu JK Tammeka II loobusid EMV-tel osalemisest. Vabaks jäänud kohad hõivasid Meistriliigast väljalangenud FC Kuressaare ning Esiliiga B-tasandilt edutatud klubid Nõmme Kalju FC II ja Pärnu Linnameeskond. 
Liigatabel.
Tabelikohad voorude kaupa.
Selles tabelis on väljatoodud meeskondade positsioonid peale igat vooru.
Esiliiga üleminekumängud.
Hooajalõpus mängivad Esiliiga 8. koht üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga B 3. kohaga.
"HÜJK Emmaste loobus mängudest. Rakvere JK Tarvas jätkab järgmine aasta Esiliigas ja HÜJK Emmaste Esiliiga B-s"
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. 
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 12
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|2 : -3
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|- : 42
Oleg Kotšenovski

Oleg Kotšenovski (27. jaanuar 1929 Tallinn – 31. august 2014) oli eesti arhitekt ja arhitektuuriteoreetik.
Ta sündis arsti perekonnas. Õppis Tallinna 19. algkoolis, Kose-Lükati vabaõhukoolis ja lõpetas 1946. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Samal aastal astus Tallinna Polütehnilisse Instituuti arhitektuuri õppima.
Ta küüditati 1949. aastal Siberisse. Seal töötas ta algul metsatöölisena, hiljem ehitusmeistri, inseneri ja arhitektina. Ta õppis aastatel 1955–1960 Krasnojarskis Siberi Metsatehnilises Instituudis (alates 1958. aastast Siberi Tehnoloogiainstituut; alates 2017. aastast ) ja lõpetas selle mööblitehnoloogina. 
Aastatel 1961–1964 oli ta Moskvas Elamute Projekteerimise ja Teadusliku Uurimise Keskinstituudis aspirant, 1967. aastal kaitses väitekirja "Встроенная и передвижная мебель из лиственницы для квартир массового строительства" ja sai arhitektuurikandidaadi kraadi.
1966. aastast kuni pensionile jäämiseni töötas ta Tallinnas Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis, seejuures 1989. aastast juhtivteadurina ja 1995. aastast arhitektuuri osakonna juhatajana. Algul pühendus ta Eesti NSV teenindusvõrgu perspektiivse paiknemise uurimisele, hiljem keskendus ta aga arhitektuuri ja linnaehituse ajaloole, huvitudes eriti 19. sajandi lõpust ja 20. sajandi algusest.
Isiklikku.
Tema isa oli arst Vladimir Kotšenovski.
Maris Sild

Maris Sild (sündinud 15. märtsil 1987 Tallinnas) on eesti poliitik.
Ta on Tallinna Linnavolikogu liige ja rahanduskomisjoni esimees, Sotsiaaldemokraatliku erakonna Tallinna piirkonna aseesimees. Varem on ta juhtinud Kristiine linnaosakogu, olnud Kristiine linnaosa halduskogu aseesimees, Sotsiaaldemokraatliku erakonna juhatuse liige. 
Ta on valitud kolme Tallinna Linnavolikogu koosseisu kandideerides Kristiine linnaosas ning 2021. aasta kohalikel valimistel kogus Kristiines 239 häält. 
Aastatel 2008–2015 oli ta Noorte Sotsiaaldemokraatide peasekretär. 11. aprillil 2015 valiti Sild Euroopa Noorte Sotsialistide (Young European Socialists, YES) asepresidendiks. 2015-2016 oli Sild MTÜ Noored Sotsiaaldemokraadid president. Aastatel 2016–2019 töötas Maris Sild kultuuriminister Indrek Saare nõunikuna, hiljem on töötanud Euroopa Parlamendi saadiku Sven Mikseri Eesti assistendina. 
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 151 häält ning ei osutunud valituks.
Vaiņode

Vaiņode on küla ("lielciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vaiņode valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 147 meetri kõrgusel Mažeikiai–Liepāja raudtee ääres. Aastail 1954–1990 oli Vaiņode alev. Asulas olid Vaiņode mõisa ("Wainoden") ja Lielbāta mõisa ("Groß-Bahten") keskus.
Vaiņodet on esmamainitud 1253. aastal. Vaiņode mõisa juures asunud asula hakkas kiiremini kasvama pärast raudtee valmimist 1871. aastal. Asulas asus Vaiņode raudteejaam. Lielbāta mõisa juurde tekkis samal ajal Bāta suvilapiirkond.
Esimese maailmasõja ajal asus Vaiņodes Saksa sõjaväe dirižaablite lennuväli. Pärast sõda võeti sealsed angaarid koost lahti ja viidi Riiga, kus neist valmistati keskturu hooned. Pärast Teist maailmasõda liideti kokkukasvanud Vaiņode ja Bāta asulad. 2021. aastani kuulus küla Vaiņode piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Vaiņodes asuvad keskkool, kultuurimaja ja muusikakool. Asulas on kaks kirikut: luteri kirik ja 1941. aastal valminud katoliku kirik. Endises raudteejaamas asub piirkonna muuseum. Lielbāta mõisa juures asub Bāta linnamägi.
Nīca

Nīca on küla ("lielciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Nīca valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 4 meetri kõrgusel Bārta jõe kaldal. Asulas oli Lejasbārta mõisa ("Nieder-Bartau") süda.
Nīcat on esimest korda mainitud aastal 1231. Aastani 2021 kuulus küla Nīca piirkonda, olles selle halduskeskuseks. 
Külas on valla administratsioon, kultuurimaja, raamatukogu, keskkool, muusikakool. Lisaks luteri kirikule asub seal ka katoliku kiriku misjonipunkt. Aastal 2006 oli seal 981 elanikku.
Rucava

Rucava (vanasti ka "Paurupe") on küla ("lielciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Rucava valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 12 meetri kõrgusel maanteest A11 idas Leedu piiri lähistel.
Rucavat on esimest korda mainitud aastal 1253. Küla kujunes XVII sajandil Rucava mõisast kolm kilomeetrit läände endise postimaantee äärde kui Paurupe nimeline vaba käsitööliste ja kaubitsejate asula. Aastail 1872–1874 valmis Rucava luteri kirik. Lisaks sellele asub asulas veel baptistide kirik. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Rucavas on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Lisaks asub seal veel Rucava piirkonna administratsioon.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Rucava luteri kiriku orel ning orelirõdu. Kohaliku kaitse all on Rucava luteri kirik.
Rucava kalmistul asuvad obeliskiga tähistatud Teises maailmasõjas langenute vennashauad. Rucavasse on põstitatud ka mälestusmärk samas sõjas hukkunud valla elanikele.
Rucavas kasvavad mitmed looduskaitsealused põlispuud: Rucava vaher ümbermõõduga 4 ja kõrgusega 24 meetrit, Rucava hiidpärn ümbermõõduga 5,43 ning kõrgusega 25 meetrit, haab ümbermõõduga 4,48 ja kõrgusega 36 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,7 ning kõrgusega 26 meetrit, pärn ümbermõõduga 5,32 ja kõrgusega 22 meetrit, saar ümbermõõduga 3,68 ning kõrgusega 22 meetrit, pärn ümbermõõduga 4,16 ja kõrgusega 22 meetrit, harilik hobukastan ümbermõõduga 3,27 ning kõrgusega 9 meetrit, jugapuud ümbermõõtudega 0,84 meetrit, 0,74 meetrit ja 0,93 meetrit, kaks mändi ümbermõõtudega 2,52 meetrit ning sanglepad ümbermõõtude 4,72 meetrit, 2,98 meetrit, 3,11 meetrit ja 3,63 meetrit.
Aastal 2006 oli külas 700 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 494.
Stephen Cohen

Stephen Frand Cohen (25. november 1938 – 18. september 2020) oli Ameerika ajaloolane, kes uuris NSV Liidu ajalugu oktoobrirevolutsioonist tänapäevani ning Venemaa suhteid USA-ga.
Elukäik.
Stephen Cohen sündis 1938. aastal Kentucky osariigis. Tema vanaisa oli juudi päritolu migrant Leedust, isa oli golfiväljaku omanik.
Haridus.
Indiana ülikoolis.
1960. aastal lõpetas Cohen Indiana ülikooli majanduse ja avaliku poliitika erialal. 1959. aastal läbis ta Inglismaal välisõppes poliitika-, ajaloo- ja majanduskursuse, lisaks külastas ta nelja nädala jooksul viit Nõukogude Liidu linna. NSV Liidu külastamine süvendas Coheni suurt huvi Venemaa ajaloo vastu.
Columbia ülikoolis.
Uurimistöö juhendaja Robert Tuckeri nõuandel jätkas Stephen Cohen õpinguid Columbia ülikoolis, kus 1968. aastal ta hakkas koostama doktoritööd teemal "Nikolai Buhharini poliitiline biograafia". Doktoritöö tarbeks kogutud materjali kasutas ta hiljem Nikolai Buhharini biograafia kirjutamiseks; raamat ilmus 1973. aastal. Kaks aastat pärast raamatu ilmumist sai Stephen Cohen Nikolai Buhharini pojalt kutse külastada NSV Liitu. Pärast nende kohtumist tõlgiti raamat ajakirjanik Jevgeni Gnedini abiga vene keelde.
Kuulsus.
Stephen Cohen on tuntud nii Vene kui ka Ameerika suhtlusringides. Ta oli Mihhail Gorbatšovi sõber ja George Bushi nõunik, lisaks suhtles ta Jossif Stalini tütre Svetlana Allilujevaga. Oma teadusuuringutes nägi Stephen Cohen ette perestroikat, pärast mille algust süvenes ta rohkem sealse ühiskonna elulaadi. Stephen Coheni kaasabil puhastati 1988. aastal Nikolai Buhharini nimi. Cohen oli ka Ameerika välispoliitika nõukogu liige.
Maailmavaade.
Stephen Cohen järgis vasak-sotsialistlikku ideoloogiat. Vaatamata sellele pidasid NSV Liidu julgeolekuorganid teda kommunismivastaseks ja konfiskeerisid 1979. aastal tema raamatu Moskvas toimunud näituselt.
Tegevus.
1998. aastast õpetas Stephen Cohen New Yorgi ülikoolis Venemaa ajaloo 1917. aasta järgset perioodi. Ta on kirjutanud uuritava perioodi kohta ka järgmised raamatud: 
Stephen Cohen esitas "Buhharini alternatiivi" kontseptsiooni (mis koosnes parteisisese demokraatia laienemisest poliitilise pluralismini, uue majanduspoliitika jätkamisest ning vabatahtlikust kollektiviseerimisest) Stalini "suurele läbimurdele".
Isiklikku.
Esimesest abielust ooperilaulja Lynn Blairiga on tal poeg ja tütar. Hiljem oli Stephen Cohen abielus progressiivse ajakirja The Nation toimetaja Katrina vanden Heuveliga, kellega ta sai tütre.
Zayd ibn Ra‘ad

Prints Zayd ibn Ra'ad (sündinud 26. jaanuaril 1964 Ammanis) on Jordaania diplomaat ja poliitik; 1. septembrist 2014 kuni 31. augustini 2018 ÜRO Inimõiguste Nõukogu ameti ülemvolinik.
Ta osales Rahvusvahelise Kriminaalkohtu loomises ning oli aastatel 2002–2005 esimene kriminaalkohtu assamblee president.
Ta on Hašimiidide suguvõsa liige ning tema vanavanaisa oli Meka emiir ja Al-Ḩijāzi kuningas Ḩusayn ibn ‘Alī.
LFF-i staadion

LFF-i staadion (Leedu Jalgpalli Liidu staadion, leedu keeles: LFF stadionas (Lietuvos Futbolo Federacijos stadionas)), endise nimega Vėtra staadion, on mitmeotstarbeline staadion, mis asub Vilniuses. 
Staadionit hakati ehitama 2002. ja avati 2004. aastal. Seda on renoveeritud aastatel 2005, 2009, 2011 ja 2012.
Motal

 
Motal (valgevene keeles "Моталь", poola keeles "Motol", jidiši keeles "מאתלא") on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Bresti oblastis Ivanava rajoonis Polesjes. Asula on Motali külanõukogu halduskeskus.
Haridust annavad kaks keskkooli ja muusikakool. Motalis on ka koduloomuuseum, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on õigeusu kirik aastast 1888, huvi võib pakkuda ka H̠ayyim Weizmanni maja.
Ajalugu.
Motalit mainitakse esimest korda aastal 1422. Aastal 1555 sai Motalist alev. Pärast administratiivset reformi hakkas see kuuluma Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. 
Poola jagamisel läks Motal aastal 1795 Venemaa koosseisu. Aastal 1886 oli seal 239 maja ja kaks õigeusu kirikut, lisaks veel kabel ja juutide palvemaja. Alevis oli ka kool, asulas toimusid regulaarselt laadad. Motalis oli 13 laohoonet ja 7 kõrtsi. Motalis oli suur juutide kogukond.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Motal Poola koosseisu. Aastal 1937 oli Motalis 4297 elanikku, neist 1354 olid juudid.
1939. aastast kuulus see Nõukogude Liitu. Aastal 1942 hävitasid natsid sealse geto. Aastal 1954 kaotas Motal alevi staatuse.
Hellenurme mõisa kalmistu

Hellenurme mõisa kalmistu on kalmistu Rõngu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Hellenurme külas Elva vallas Tartu maakonnas.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult 1 km kaugusele lääneloodesse.
Ajalugu.
Kalmistu rajasid Hellenurme mõisa tollased omanikud Middendorffid tõenäoliselt ajavahemikul pärast mõisa ostmist 1850. aastal kuni Theodor Johann von Middendorffi surmani 1856. aastal. 
Kalmistule on teadaolevalt maetud 16 lahkunut. Viimased matused olid 1944. aastal, kui sinna maeti Teise maailmasõja ajal hukkunud kaks eestlast ja kaks sakslast.
Kalmistu kabel.
Kalmistul paikneb klassitsistlikus stiilis kabel, mis on eraldi kultuurimälestis. Kabelisse pole maetud kedagi.
Ivanava

Ivanava on linn Valgevenes Bresti oblastis, Ivanava rajooni halduskeskus. Linna läbib Bresti–Pinski raudteeliin.
Linn kandis aastani 1940 nime "Janaŭ". Poola keeles on koha nimi "Janów", ka "Janów Poleski". Kohalikus murdes on linna nimi "Janova".
Haridusasutustest on linnas kolm keskkooli ja gümnaasium. Lisaks on seal muusikakool ja spordikool. Raamatukogusid on Ivanavas kolm. Tööstusest on linnas toiduainetetööstus, valmistatakse ehitusmaterjale ja töödeldakse metsa.
Ivanavas on ajaloomuuseum, vaatamisväärsusteks on veel katoliku kirik (1848) ja õigeusu kirik (1901).
Ajalugu.
Paiga nimi oli algul ilmselt "Porchaŭ" ("Порхаў"). Aastal 1465 sai Ivanavast alev, ühtlasi hakkas see kandma Janaŭ nime. Alev kuulus Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda.
16. mai 1657 rüüstasid Ivanavat kasakad, sel ajal suri seal märtrisurma Andrzej Bobola. Tol ajal kuulus asula Kopaczitele, aga hiljem läks see Šuiskite valdusse.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 kuulus asula Vene impeeriumi koosseisu. Ivanava hakkas kuuluma Hrodna kubermangu. XIX sajandil said asula omanikeks Oreszkad. Aastal 1884 rajati Ivanava lähedale raudtee, mis aastal 1926 toodi alevile lähemale.
Aastast 1921 oli Ivanava Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. Kuni 1940. aastateni rändas suur osa Ivanava mehi mööda ilma ringi, kogudes raha kirikute ehitamiseks. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga. Ühtlasi venestati asula nimi ja sestpeale kannab see tänapäevast nime Ivanava.
Parenhüüm

Parenhüüm (ladina "parenchyma") on selgrootutel ja selgroogsetel loomadel mitmete (parenhümatoossete) siseelundite talitlev kude, mis koosneb spetsiifilise elundi teatud kindlate põhifunktsioonidega rakkudest.
Parenhüümi olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi, kui ka arenguastmeti (nii näiteks asendub paljudel inimestel tüümuse parenhüüm vanemas eas rasvkoega).
Paljudel selgroogsetel on parenhüümelunditeks maks, põrn, neerud, kopsud ja kõik näärmed (sh munasarjad, munandid jpt) ning lümfisüsteemi elundid (sh parenhüümi toimimist toetavad elemendid). 
Seedeelundite süsteemi eksokriinnäärmetel moodustab parenhüümi sekreteeriv näärmeepiteel. 
Parenhüümikudesid liigitatakse ka nn parenhüümelundite kaupa, nii paikneb munandites, munandisagarikena stroomaosiste vahel, munandiparenhüüm.
Maksas aga jagab maksa parenhüüm maksa sagarikeks. 
Lümfisüsteemi liigitatud lümfisõlmede parenhüümi moodustavad lümfisõlme koor ja säsi ja neis ringlevad lümfotsüüdid. 
Parenhüüm ei talitle veresoonteta, kuid südame-veresoonkonda liigitatud veresooni ei loeta parenhüümi hulka, küll aga liigitatakse vahel vererakud parenhüümi hulka. 
Peaajus moodustavad parenhüümi neuronid ja gliiarakud, südames müotsüüdid, neerudes nefronid, kõhunäärmes Langerhansi saared, põrnas valge ja punane põrnapulp ja maksas maksarakud jne.
Parenhüümi rakkudega seostatakse inimestel ja loomadel mitmeid põletikega kulgevaid protsesse (nii viiruslikke kui bakteriaalseid) ja kasvajaid. 
Parenhüümirakud on märklaud-rakkudeks ka Ebola viiruse, mis põhjustab Ebola viirushaigust, virionidele.
Parenhüümiks nimetatakse ka kasvajaliselt vohavate kudede rakke, nn kasvajarakke mis moodustavad kasvaja parenhüümi, mille alusel liigitatakse kasvajaid ka histoloogilises klassifikatsioonis.
Termini võttis tõenäoliselt kasutusele Saksa arstiteadlane ja antropoloog Rudolf Virchow.
Enn Sellik

Enn Sellik (sündinud 10. detsembril 1954 Iisakus) on endine Eesti ja Nõukogude Liidu kergejõustiklane (pikamaa- ja krossijooksja).
Ta on lõpetanud 1973. aastal Iisaku Keskkooli ja õppinud seejärel Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonnas.
Eesti NSVs tegutses Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri- ja Spordikomitee instruktorina.
Sportlasena.
Ta osales Nõukogude Liidu eest 1976. ja 1980. aasta suveolümpiamängudel. Ta võitis 1977. aasta suveuniversiaadil Sofias 5000 meetri jooksus (ajaga 13:44,6) kuldmedali.
Pseudelaphe

Pseudelaphe on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pseudelaphe" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid madusid võib kohata Mehhikos, Belize'is, Guatemalas, Hondurases ja Nicaraguas.
Aadu

Aadu on eesti mehenimi. Aadu on mugandus nimest Adolf.
Nime soomekeelsed variandid on Aatto ja Aatu.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Aadu 278 mehel. Aadu on Eestis populaarsuselt 361. mehenimi.
Aadu on keskmiselt 66 aasta vanune (mediaanvanus on 71).
Kõige populaarsem on eesnimi Aadu vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 13,43 ning Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 7,93.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Aadu 1 inimesel.
Albert (eesnimi)

Albert on mehenimi. Eestis on selle nime üks mugandusi Pärt.
Nime algtähendus on germaani keeles 'hiilgav, aadlik'.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Albert 949 mehel. Albert oli populaarsuselt 170. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Albert vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 15,51. Albert oli keskmiselt 37 aasta vanune (mediaanvanus oli 31).
Sander

Sander on mehenimi. See nimi on mugandus nimest Aleksander.
Nime soomekeelne variant on Santeri.
1. jaanuari 2025. aasta seisuga oli eesnimi Sander 3438 mehel Eestis. Sander oli sellega populaarsuselt 31. mehenimi.
Sander on keskmiselt 25 aasta vanune (mediaanvanus on 27).
Kõige populaarsem on eesnimi Sander vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 71,27, ja Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 44,99.
Andrus

Andrus on eesti mehenimi.
Seisuga 2020. aasta 1. jaanuar oli Eestis eesnimi Andrus 3197 mehel. Andrus oli Eestis levikult 40. mehenimi. Andrus oli keskmiselt 48 aasta vanune (mediaanvanus oli 49). Kõige populaarsem on eesnimi Andrus vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 72,75 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 40,86.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Andrus 12 ja Andruss 2 inimesel.
Nime ingliskeelne variant on Andrew.
Anne (eesnimi)

Anne on naisenimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Anne 5201 naisel. Anne on populaarsuselt 15. naisenimi. Anne on keskmiselt 58 aasta vanune (mediaanvanus on 59). Kõige populaarsem on eesnimi Anne vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 115,38. Kõige populaarsem on eesnimi Anne Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 64,94.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Anne 63 inimesel.
Anton (eesnimi)

Anton on mehenimi.
See tuleneb nimest Antonius, nagu ka eesti nimed Tõnis, Tõnu ja Tõnn.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Anton 2419 mehel. Anton on Eestis levikult 65. mehenimi. Anton oli keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus oli 31).
Kõige populaarsem oli eesnimi Anton vanuserühmas 30–34, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 53,63 ning Ida-Viru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 38,45.
Aarne

Aarne on eesti ja soome mehenimi.
See on mugandatud variant nimest Arnold.
1. jaanuari 2024. aasta seisuga oli Eestis eesnimi Aarne 695 mehel (2017 – 803 mehel). Aarne oli Eestis populaarsuselt 227. mehenimi (2017 – 199.).
Kõige populaarsem oli 2024. aasta seisuga eesnimi Aarne vanuserühmas 80–84, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 16,04, ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 12,80. Aarne oli keskmiselt 63 aasta vanune (mediaanvanus oli 64).
Artur

Artur on mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Artur 3477 mehel. Artur on Eestis populaarsuselt 33. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Artur vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 52,63 ning Ida-Viru maakonnas. Artur oli keskmiselt 26 aasta vanune (mediaanvanus oli 24).
Nime mugandus on Ats.
Ats

Ats on eesti mehenimi.
See nimi on mugandus nimest Artur.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ats 547 mehel. Ats on Eestis populaarsuselt 258. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Ats vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,95 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 15,66. Ats oli keskmiselt 32 aasta vanune (mediaanvanus oli 28).
Piret (eesnimi)

Piret on eesti naisenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Piret 3498 naisel. Piret oli populaarsuselt 28. naisenimi. Piret oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli 45). Kõige populaarsem oli eesnimi Piret vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 74,46.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Piret 2 inimesel.
Selle nimega on seotud nimi Birgitta.
Pseudoficimia

Pseudoficimia on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pseudelaphe" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Mehhikos.
Mõlemasoolisus.
"Pseudoficimia frontalis" 'e emastel madudel on tuvastatud toimiv hemipeenis.
Eedo

Eedo on eesti mehenimi.
Selle nimega on seotud nimi Eduard.
Nime Eedo nimepäev on 18. märts.
2016. aasta 1. jaanuaril kandis nime Eedo 13 meest (populaarsuselt 1755. mehenimi).
Eerik

Eerik on eesti mehenimi.
Selle nimega on seotud nimed Erik, Eero.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Eerik 395 mehel. Eerik oli populaarsuselt 305. mehenimi. Eerik oli keskmiselt 35 aasta vanune (mediaanvanus oli 30). Kõige populaarsem oli eesnimi Eerik vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,21.
Erik

Erik on skandinaavia päritolu eesti mehenimi.
Selle nimega on seotud nimed Eerik, Eero.
Seda nime kandis kuningas Rootsi kuningas Erik Püha.
Erik oli Taani kaaskuningas 14. sajandil.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Erik 2120 mehel. Erik on Eestis populaarsuselt 82. mehenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Erik vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 39,21 ning Harju maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,61. Erik on keskmiselt 26 aasta vanune (mediaanvanus on 22).
Eeva (eesnimi)

Eeva on eesti ja soome naisenimi.
Selle nimega on seotud nimed Eva, Eve, Eevi, Evi.
Eevi

Eevi on eesti ja soome naisenimi.
Selle nimega on seotud nimed Eva, Eeva, Eve, Evi.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 1111 Eevi-nimelist inimest.
Liisa

Liisa on eesti ja soome naisenimi. Liisa on mugandus nimest Elisabeth.
Selle nimega on seotud nimed Elisabeth, Eliisabet, Liisu, Elise.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Liisa 1581 naisel. Liisa oli Eestis populaarsuselt 116. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Liisa vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 29,24 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 20,33. Liisa oli keskmiselt 20 aasta vanune (mediaanvanus oli 20). 
1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Liisa 1663 naisel. Liisa oli Eestis populaarsuselt 100. naisenimi.
Liisu

Liisu on eesti naisenimi. Liisu on mugandus nimest Elisabeth.
Selle nimega on seotud nimed Elisabeth, Eliisabet, Liisa, Elise.
1. jaanuari 2024. aasta seisuga on eesnimi Liisu 112 naisel. Liisu on populaarsuselt 758. naisenimi.
Liisu on keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus on 27).
Kõige populaarsem on eesnimi Liisu vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,77, ja Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 8,20.
Ärni

Ärni on eesti mehenimi.
Selle nimega on seotud nimi Ernst.
Ärni on Ä-tähe vaste raadiosides kasutataval tähestikhääldamisel.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ärni 32 mehel. Ärni oli levikult 1123. mehenimi. Ärni oli keskmiselt 62 aasta vanune (mediaanvanus oli 70).
Pseustes

Pseustes on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pseustes" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas.
Peeter Rebane

Peeter Rebane (sündinud 24. aprillil 1973) on eesti filmirežissöör, produtsent ja ettevõtja.
Ta on õppinud Oxfordi ülikoolis ja lõpetanud Harvardi ülikoolis majanduse eriala "cum laude". Ta on õppinud filmindust Lõuna-California ülikoolis ja täiendanud end Judith Westoni näitekunstistuudios. Ta on Balti regiooni juhtiva meelelahutuskontserni BDG ja filmiproduktsioonifirma The Factory üks asutajaid. 2013. aastal anti talle Eesti aasta ettevõtja tiitel.
2006–2016 kuulus Rebane Keskerakonda. Rebase enda sõnul astus ta erakonda, lootes seeläbi toetada kultuuriüritustele madalama käibemaksumäära kehtestamist ja kooseluseaduse vastuvõtmist; meedia seostas tema parteistumist ka Solarise keskuse ehitusega Tallinnas. Käibemaksu langetamist kümne aasta vältel ei toimunud ning kooseluseaduse vastuvõtmist 2014. aastal Keskerakond ei toetanud. Väljaastumiseni jõudis Rebane enda sõnul "Jaanus Karilaiu ja tema mõttekaaslaste viimaste kuude labaste avaldustega tõttu, mis on alavääristanud Eestis elavaid vähemusi".
Režissööritöö.
Peeter Rebase filmirežissööri portfoolios on täispikad mängufilmid "Firebird" (2021), "Purjetamine vabadusse" (2018), dokumentaalfilmid “Tashi" (2015) ja "Robbie Williams: Fans Journey to Tallinn" (2014). 2013. aastal oli ta koos Russell Thomasega "Robbie Williams: Live in Tallinn" kontsertfilmi režissöör ja produtsent. Ta on loonud muusikavideod Moby laulule “Wait For Me”, Pet Shop Boysi laulule “Together”, The Hefti loole “Born to Live”, Liisi Koiksoni laulule “Üle vee” ja Daniel Levi loole "Summer Love".
Produtsenditöö.
Peeter Rebane oli 2002. aastal Eurovisiooni lauluvõistluse produtsent, 2010. aastal 23. Euroopa filmiauhindade gala produtsent, Euroopa kultuuripealinn 2011 projekti üks algatajaid ja 2011. aastal Eesti presidendi korraldatud Eesti taasiseseisvumise 20. aastapäeva kontserdi produtsent.
Kontserdikorraldus.
Vendade Priit Rebase ja Peeter Rebase asutatud meelelahutuskontsern BDG on Baltimaades korraldanud sadu suurüritusi ja kontserte, sh Madonna, Robbie Williams, Sting, Elton John, Lady Gaga, Metallica jpt.
Muu.
Peeter Rebane on sotsiaalse eksperimendi World Memory Film Project nõukoja liige ning olnud Eesti Kontserdikorraldajate Liidu juhatuse liige (2001–2011), Baltimaade Harvardi Klubi president (2004–2009). Lisaks suurele filmi- ja muusikahuvile on teda paelunud uute paikade avastamine – matkamine, lendamine ja purjetamine.Ta on lennuki erapiloot. Ta on purjetanud ümber Kap Hoorni neeme, üle Vaikse ookeani, kaks korda üle Atlandi ookeani ning ületanud kolmel korral ekvaatori. Ta on matkanud nii Tiibeti mägedes kui ka Amazonase vihmametsades.
Suursilmmadu (perekond)

Suursilmmadu ("Ptyas") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Suursilmmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias.
Sarnasus mürkmadudega.
Neid üsna suuri mürgita (suursilmmao pikkus kuni 3,5 m) madusid kasutatavad rändavad maotaltsutajad vahel kobrade asemel, kuna ka nemad võivad ärrituse korral kaela paisutada.
Jackie Stewart

Sir John Young Stewart, OBE (sündinud 11. juunil 1939 Šotimaal) on Suurbritannia endine Vormel 1 piloot, kolmekordne maailmameister.
Stewart võistles Vormel 1 sarjas aastatel 1965–1973. Aastal 2001 löödi ta rüütliks.
Buk (raketisüsteem)

Buk (vene keeles Бук – 'pöök') on Nõukogude Liidus ja Venemaal välja töötatud ja arendatud, õhutõrjesoomukitele paigaldatud keskmaa maa-õhk-tüüpi mitmikraketiheitjasüsteemide sari. 
Väljatöötamine ja arendus.
Süsteemi 9K37 "Buk" väljatöötamist alustati NLKP KK korraldusel 1972. aasta 17. jaanuaril.
Süsteemi modifikatsioonid: 9K37 "Buk", 9K37M, 9K37M1 "Buk-M1", 9K37M1-2 "Buk-M1-2", 9K37M1-2A, 9K317 "Buk-M2", "Buk-M3"; mereväe versioonid: 3S90 (M-22), 3S90M, 3S90E1, 3S90M1.
Lucretius

Titus Lucretius Carus (u. 99 eKr – u. 55 eKr) oli vanarooma poeet ja filosoof.
Tema ainus teadaolev teos on filosoofiline poeem "De rerum natura" ("Asjade loomusest"). Poeem annab heksameetrites ülevaate Demokritose ja Epikurose õpetusest.
Valentino Rossi

Valentino Rossi (sündinud 16. veebruaril 1979 Urbinos) on Itaalia motoringrajasõitja, seitsmekordne MotoGP maailmameister.
Floyd Mayweather

Floyd Mayweather Jr. (hüüdnimedega Pretty Boy ja Money; sündinud 24. veebruaril 1977 Grand Rapidsis Michiganis) on USA poksija.
Colin Kaepernick

Colin Rand Kaepernick (sündinud 3. novembril 1987 Milwaukees Wisconsin osariigis) on USA Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängib 2011. aastast alates NFLi meeskonnas San Francisco 49ers mängujuhina.
Aprillis 2011 toimunud NFL-i "draft"'is valis 49ers Kaepernicki teises ringis (36. valikuna) oma meeskonda.
Aleksandr Gorkin

Aleksandr Fjodorovitš Gorkin (vene Александр Фёдорович Горкин; 5. september (vkj 24. august) 1897 Rameški küla, Tveri kubermang – 29. juuni 1988 Moskva) oli NSV Liidu riigiametnik.
Elulugu.
Sündis talupoja peres. 1916. aastal liitus VSDTP-ga. 1917. aastal lõpetas gümnaasiumi Tveris. Augustist 1917 kuni juunini 1919 oli Tveri linna tööliste deputaatide nõukogu sekretär. Detsembrist 1918 kuni veebruarini 1919 Tveri täitevkomitee esimees. 1919. aastal Kurski kubermangu Tšekaa kolleegiumi liige. 1920–1921 poliitilisel tööl Punaarmees.
9. juulist 1937 kuni jaanuarini 1938 oli NSV Liidu Kesktäitevkomitee sekretär. Jaanuarist 1938 kuni märtsini 1953 ja augustist 1956 kuni veebruarini 1957 NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi sekretär.
Oli NSV Liidu Ülemnõukogu saadik esimesest kuni kaheksanda koosseisuni (1937–1974).
1972. aastal läks pensionile ning jäi elama Moskvasse. Suri 1988. aastal ning on maetud Novodevitšje kalmistule.
Kukruse mõisa kalmistu

Kukruse mõisa kalmistu on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kabelimetsa külas Jõhvi vallas Ida-Viru maakonnas.
Kirjeldus.
Kalmistu jääb Kukruse mõisa südamest linnulennult umber 1,1 km kaugusele lõunaedelasse. Kalmistule on maetud arvatavasti 16 lahkunut.
Ajalugu.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Tollid, tõenäoliselt ajavahemikul pärast mõisa ostmist 1762. aastal kuni Christoffer Friedrich von Tolli surmani 1767. aastal. Seega oleks Kukruse mõisa kalmistu üks esimesi mõisakalmistuid Eestis.
Teiste andmete järgi toimus kalmistul esimene matus alles 1827. aastal.
Kalmistul paiknes ka kabel, mis on tänaseks hävinenud.
Eduard von Tolli mälestuskivi.
1908. aastal püstitati kalmistule Ida-Siberi meres 1902. aastal kadunuks jäänud polaaruurija Eduard Gustav von Tolli mälestuskivi. Eduard oli ise pärit Linnamäe mõisast Urvaste kihelkonnast Võrumaalt, kuid Kukruse mõisa omanik oli tema lellepoeg Hermann Georg von Toll, kes lasigi püstitada Eduardi mälestuseks kivi.