tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Javai poolsaar

Javai poolsaar (Явай) on poolsaar Kara meres Euraasia põhjaosas Venemaal, Gõda poolsaare loodeosa. Selle rannikut ümbritsevad Obi laht läänest ja Gõda laht idast. 
Javai poolsaarel on piklik põhja-lõuna suunatud kuju, selle pikkus on üle 2100 km, aga laius on vaid 20-30 km. Poolsaare jätk on Šokalski saar, mis on eraldatud poolsaarest madala Gõda väinaga, mille laius on kuni 5 km. 
Poolsaarel on tasane künklik pinnamood, paikneb tohutult jõgesid ja järvi. Kohati on poolsaar rangelt soostanud. Üldkõrgus on kuni 75 meetrit. Taimkate on tundra.
Poolsaare põhjaosa kuulub Gõda looduskaitseala koosseisu. 
Poolsaare lõunaosas paiknevad suured süsivesinike leiukohad: naftagaasikondensaadi leiukoht Utrenneje ja maagaasileiukoht Štormovoje.
Javai poolsaar kuulub Jamali Neenetsi autonoomne ringkonna Tazi rajooni koosseisu.
Šokalski saar

Šokalski saar (vene "остров Шокальского") on saar Aasia loodeosas Kara meres Obi lahe suudmeosas. Saare pikkus on umbes 30 km, laius kuni 20 km, kõrgus kuni 27 m, pindala 428 km². Gõda väin eraldab saart Javai poolsaarest. Saarel on tasane pinnamood tundra taimkattega. 
Aastani 1926 oli saare nimi Agnessa, praegune nimi on antud okeanograaf Juri Šokalski auks.
Mikojan-Gurevitš MiG-35

Mikojan-Gurevitš MiG-35 (NATO koodnimega Fulcrum-F) on Venemaal ekspordiks plaanitava Nõukogude Liidu hävituslennuki MiG-29 arendus.
Lennuki prototüüpi esitleti 2007. aasta Aero India lennundusnäitusel. Katsetuste järgus MiG-35 seeriatootmine on edasi lükkunud.
Ameerika inglid

"Ameerika inglid" (ingl "Angels in America") on viie Kuldgloobusega pärjatud 2003. aasta Ameerika Ühendriikide lühisari, mis põhineb Tony Kushneri näidendil "Inglid Ameerikas".
Eestis kuuluvad sarja näitamisõigused telekanalile ETV.
. 1985. aastal aset leidev film keerleb kuue newyorklase ümber, kelle elud ristuvad. Selle tuumaks on fantastiline lugu Prior Walterist, AIDSi põdevast geimehest,keda külastab ingel. Film uurib laia teemaderingi, sealhulgas Reagani-aegset poliitikat, levivat AIDSi epideemiat ning kiiresti muutuvat sotsiaalset ja poliitilist kliimat.
Auhinnad.
Kuldgloobus (2004)
Visiir

Visiir (prantsuse sõnast "visière" 'näokate') on mitmetähenduslik sõna.
Vöör

Vöör ehk käil on laeva või muu veesõiduki kere esiosa ehk nina.
Vööri eesmist tugevdatud tala nimetatakse vöörtääviks. Vööri või selle veepealset osa nimetatakse mõnikord vanemas keelekasutuses ka käilaks ja vanemate purjelaevade käil oli sageli kaunistatud käilakujuga. 
Vööri kuju võib olla erinev vastavalt veesõidukile vajalikele sõiduomadustele või merekõlblikkusele, veesõiduki mõõtmetele, -otstarbele või ka ehitamise ajaloolisele ajajärgule. 
Vööris paiknevad tavaliselt laeva ankruseadmed ja ka sildumiseks vajalikud seadmed. Uuematel laevadel on sageli vööris veekindel vahesein, mis tagab vööriga otsekokkupõrke-avarii ja vöörtäävi veealuse osa deformeerumise korral laeva pinnal püsimise. Kohustuslik on selline vahesein vööriustega parvlaevadel.
Abiks loodusevaatlejale

"Abiks loodusevaatlejale" on Eesti Looduseuurijate Seltsi poolt alates 1951. aastast välja antav loodusmäärajate, vaatlusjuhendite ja vaatluskokkuvõtete raamatusari.
Vassili Vassiljevitš Šuiski

 
Vürst Vassili Vassiljevitš Šuiski (vene Василий Васильевич Немой Шуйский; surnud 1539) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi vojevood, sõjaväelane, diplomaat ja bojaar (1512. aastast). 
Aastatel 1500–1506 oli Novgorodi asehaldur. Juhtis koos Daniil Štšenjaga Moskva suurvürstiriigi vägesid 1501–1503 aastate Liivimaa-Moskva sõja Seritsa (1501) ja Smolino lahingus (1502), Saksa ordu Liivimaa haru maameistri Wolter von Plettenbergi vastu.
Loreida Põder

Loreida Põder (5. märts 1923 – 12. september 2007) oli eesti zooloog.
Heinrich Aasamaa

Heinrich Aasamaa (kuni 1935 Heinrich Hendrikson; 27. jaanuar 1909 Lipstu, Rapla vald, Harjumaa – 9. august 2008) oli eesti botaanik ja harrastuskunstnik.
Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Õpetajate Seminari viimase lennu. Temalt ja tema organiseerimisel on Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi antud mahukas mitmetahuline mälestustekogu, mis puudutab õpinguid Tallinna Õpetajate Seminaris ning seal õppinuid ja nende hilisemat käekäiku.
1933. aastal astus ta Tartu Ülikooli, mille lõpetas 1940. aastal botaanikuna. 
Samast aastast töötas Botaanika Instituudi assistendina, seejärel botaanikaõppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis 1956. aastani ning hiljem teadurina Eesti Maaviljeluse Instituudis. Töötas ka kaunite kunstide ja kehakultuuri õpetajana koolides. Eesti Looduseuurijate Seltsi liige alates 1936.
Tegeles kogu elu kahe suure harrastusega: maalimise ja taimede kogumisega. 
Tema maale on näitustel eksponeeritud alates 1920. aastatest. Tema isikupärases maalimisstiilis võib märgata 20. sajandi alguskümnendi Euroopa moodsate kunstivoolude ja Pallase koolkonna mõjusid. 
Aasamaa algatas Lipstu nõmme looduskaitse alla võtmise (kaitseala kinnitati 1937) ning temalt pärineb tänapäeva suurim üksikisiku herbaarlehtede kogu. Kogu asub Eesti Loodusmuuseumis. Aasamaa oli Eestimaa taimkatte kaardistajaid. Ta oli ka Jalase küla teadusnõukogu liige. Temalt on ilmunud "Väike luuleraamat".
Gjerstad (täpsustus)

Gjerstad on Norras mitme koha nimi:
Leukeemia

Leukeemia on vere ja luuüdi vähk ehk rahvakeeli verevähk või valgeveresus. Vähirakud veres takistavad vereloomet ning seetõttu ei saa keha tõhusalt võidelda nakkuste ja bakterite vastu. 
Õigeaegsel sekkumisel on ka pahaloomulised verehaigused ravitavad või muudetavad kontrolli all hoitavateks haigusteks.
Daniil Penko

Vürst Daniil Penko (vene Даниил Александрович Ярославский-Пенько (Пенко, Пенек); surnud 1520) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi vojevood, sõjaväelane, diplomaat ja bojaar (1500. aastast). 
Sündis viimase Jaroslavli vürsti Aleksandr Brjuhhatõi (surnud 1471) pojana.
Oli aastatel 1496–1497 Jaroslavli asehaldur. Juhtis vägesid Liivimaa-Moskva sõja Seritsa ja Helme lahingus Wolter von Plettenbergi vastu ning 1503. aastal Liivimaal rootslaste vastu.
Maia Pork

Maia Pork (sündinud Maia Hein, 28. november 1929 Vastemõisa – 10. aprill 1979 Tartu) oli eesti botaanik, algoloog.
Ta lõpetas aastal 1949 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. Aastal 1956 asus Zooloogia ja Botaanika Instituuti aspirantuuri; kaitses aastal 1960 väitekirjaga "Eesti järvede ränivetikad (Bacillariophyta)" bioloogiakandidaadi kraadi.
Ta oli aastatel 1952–1956 Zooloogia ja Botaanika Instituudi botaanikasektori laborant, 1960–1966 ja 1972–1978 nooremteadur, 1966–1972 Tartu Riikliku Ülikooli algoloogia labori insener.
Tema peamiseks uurimisalaks olid vetikad.
Perekond.
Tema abikaasa oli Kaljo Pork.
Lembit Muiste

Lembit Muiste (Lembit Mädasson; 23. aprill 1921 Tarvastu vald, Viljandimaa – 10. november 1994) oli eesti metsateadlane.
Ta sündis Viljandimaal Tarvastu vallas Pata talu kuuelapselises peres. 1935. aastal lõpetas ta Ämmuste algkooli ning 1941. aastal Viljandi 2. Keskkooli. 1942. aasta veebruaris astus ta Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonda. Õpingud katkestas 1944. aasta veebruarimobilisatsioon. Muiste võttis osa sõjategevusest Narva jõe ääres piirikaitseüksuse koosseisus. Ametliku versiooni järgi oli ta tol ajal aga hoopis kodutalus, see võimaldas jätkata õpinguid ülikoolis. 1946. aasta alguses võeti ta põllumajandusteaduskonda tööle vanemlaborandina.
Ta õppis Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja metsandusteaduskonnas 1942–1947 (lõpetas). 1958 cand. biol (Uurimusi Kagu-Eesti männikultuurpuistutes).
Ta oli 1946–1947 Tartu ülikooli metsakorralduse kateedri vanemlaborant, 1947–1951 assistent, 1951–1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakasvatuse kateedri assistent, 1956–1964 vanemõpetaja, 1964–1994 dotsent. 
Ta töötas pikka aega Eesti Põllumajanduse Akadeemias õppejõuna ning juhendas kokku 150 üliõpilastööd.
Isiklikku.
Tema poeg on Põllumajandusülikooli õppejõud, tehnikakandidaat Peeter Muiste.
Ülo Järvekülg

Ülo Järvekülg (alates 1959. aastast Ülo Tuul, 1929 – 1989) oli eesti zooloog.
Ta töötas ligi kolmkümmend aastat Tartu Ülikooli zooloogia muuseumi konservaatori-taksidermistina.
Aride

Aride on Seišellidele kuuluv saar India ookeanis. Saar kuulub Graniidisaarte hulka ning on Seišellide põhjapoolseim graniitsaar.
Aride'i saare geograafilised koordinaadid on .
Saar asub umbes 10 km Praslini saarest põhja pool. Aride'ist põhja poole jäävad veel kaks Seišellide korallsaart – Denis' saar umbes 45 km kaugusel põhjas ja Birdi saar umbes 75 km kaugusel loodes.
Aride'i pindala on 0,68 km². Saar on ida-lääne suunas umbes 1,75 km pikkune ja põhja-lõuna suunas umbes 0,5 km laiune.
Saarel on looduskaitseala. Ainsad elanikud on kaitseala töötajad, kes elavad saare lõunaosas.
Saarel kasvab endeemne madaraliste sugukonda kuuluv "Rothmannia annae".
Aride'i saarel pesitseb regulaarselt üle 1,25 miljoni linnu. Aride'i saarel on maailma suurim väike-tõmmutiiru ja troopika-tormilinnu koloonia. Linnuliikide hulgas on veel roosatiir, roolind "Acrocephalus sechellensis", kangurlindlane "Foudia sechellarum", ohustatud rästaslane "Copsychus sechellarum", seišelli sinituvi ja nektarilindlane "Cinnyris dussumieri".
Saarel elab ka mitu sisalikuliiki ning kolm liiki mürgituid madusid. Rannikumeres võib näha ka kilpkonnalisi "Chelonia mydas" ja "Eretmochelys imbricata".
Endel Annus (poksija)

Endel Annus (30. aprill 1922 – 4. august 1961 Tallinn) oli eesti poksija. 
Annus oli poolraskekaalus (kuni 79,4 kg; alates 1951. aastast – kuni 81 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1946, 1948 ja 1952).
Annus osales NSV Liidu meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 79,4 kg), kuid ei jõudnud auhinnaliste kohtadeni (1948 ja 1949). Ta sai Spartaki üleliidulistel meistrivõistlustel esikoha (1948).
Kai

Kai ehk sadamakai ehk sadamasild on vesiehitis, mis on mõeldud ujuvvahendite sildumiseks sadamas. 
Kaid võivad olla nii püsivesiehitised kui ka merepõhja ankurdatud ujuvkaid. 
Kail on ujuvvahendite sildumist hõlbustavad seadised - pollarid - ja sageli ka vendrid. Samuti võivad kail olla elektrivoolu- ja mageveega varustamise süsteemid ning seadmed kaubakäitluseks.
Kaid kasutatakse kaupade lastimiseks ja lossimiseks ning reisijate ja transpordivahendite liikumise hõlbustamiseks laevadele ja laevadelt.
Hanno Tomberg

Hanno Tomberg (sündinud 22. mail 1967) on eesti ajakirjanik ja meediajuht.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1993. aastal ajakirjanduse erialal.
Isiklikku.
Tema isa oli Ilo Tomberg ja ema on Ene Tomberg.
Jamali poolsaar

Jamali poolsaar (vene keeles Ямал) on poolsaar Euraasia põhjaosas Venemaal Lääne-Siberi loodeosas Gõda poolsaarest lääne pool. Poolsaare pikkus on 700 km, laius kuni 240 km. Rannikut ümbritsevad Kara meri läänest ning selle osad – Baidarata laht edelast ja Obi laht idast. Malõgini väin eraldab seda Belõi saarest.
Poolsaare pinnamood on tasane, kõrgeim tipp on Sopka Sogsjangseda (102 m) poolsaare lõunaosas. Poolsaarel on palju jõgesid (suurim neist on Juribei) ja järvi (näiteks Njoito järved ja Jaroto järved). Poolsaare põhjaosa pinnas on kaetud tundra taimkatte ja lõunaosa metsatundra taimkattega. 
Kliima on lähisarktiline, poolsaare põhjaosas arktiline. Jaanuari keskmised õhutemperatuurid on –23...–27 °C, juuli omad +3...+9 °C. Aasta keskmine sademete hulk on kuni 400 mm. Lumikatte paksus kuni 50 cm.
Poolsaarel on levinud põhjapõdrakasvatus ja kalandus. On suured maagaasi leiukohad.
Kuulub Jamali Neenetsi autonoomne ringkonna koosseisu. Seal asuvad Drovjanoi, Bovanenkovski, Sejahha, Japtiksale, Mõss-Kamennõi, Novõi Port ja Jar-Sale asulad.
Kalle Remm

Kalle Remm (sündinud 9. aprillil 1954 Tartus) on eesti zooloog, geograaf, kartograaf ja orienteeruja.
Haridus.
1972. aastal lõpetas Tartu 5. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala. 1990. aastal sai Leningradis Zooloogia instituudist bioloogiakandidaadi kraadi. 1999. aastal sai Tartu Ülikoolist teadusmagistri kraadi geoinformaatika ja kartograafia erialal.
Töö.
Aastatel 1977–1993 töötas Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis inseneri ja nooremteadurina. 1993–1998 töötas Eesti Kaardikeskuses insenerina, 1998–1999 Maa-ametis kartograafiabüroo peaspetsialistina. 1998. aastast Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna teadur, 2002. aastast TÜ Ökoloogia- ja Maateaduste Instituudi geoinformaatika ja kartograafia teadur, 2005. aastast vanemteadur.
Sporditegevus.
Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 4 kuldmedalit (1979 tavarajal, 1975, 1981 ja 1983 teatejooksus), 1 hõbemedali ja 1 pronksmedali. Kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel võitnud 1983 pronksi 30 km maanteejooksus ja 1985 pronksi maratonis.
TRÜ võistkonnas on ta viis korda tulnud Jüriööjooksu võitjaks.
Teadustöö.
Üle 50 teaduspublikatsiooni. 2011. aastast Rahvusvahelise Arvutusökoloogia Seltsi liige. 
Tegevus kartograafina.
Ta on koostanud üle 70 orienteerumiskaardi, lisaks mitmesuguseid turismikaarte, linnaplaane ja muid kaarte.
Pere.
Tema isa oli Hans Remm ja ema on Eevi Remm. Maido Remm on tema vend. 
Ta on Tiit Remmi ja Jaanus Remmi isa.
Kwango

Kwango (Angolas Cuango) on jõgi Aafrika edela osas Angolas ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Algab Lunda lavamaalt. Voolab laias ja sügavas orus põhja, kärestikud ja joad vahelduvad laevatatavate lõikudega. Suubub vasakult Kasaisse. 
Pikkus 1100 km.
Ilse Rootsmäe

Ilse Rootsmäe (kuni 1950 Ilse Luts; 19. juuni 1925 Tapa – 4. jaanuar 2006) oli eesti arst ja ornitoloog.
Ta õppis Tapa Ühisgümnaasiumis (lõpetas 1944) ja Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas (lõpetas 1953), töötas seejärel arstina Mustvees ja Tartus.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Lemming Rootsmäe, nende poeg on laulja ja kitarrist Andrus Rootsmäe.
Narva Keeltelütseum

Narva Keeltelütseum on üldhariduslik munitsipaalkool Narvas, mille põhitegevus on põhi- ja gümnaasiumihariduse andmine. Õppekeel põhikoolis on vene keel ja gümnaasiumis eesti keel.
Koolis õpib üle 900 õpilast ja töötab 102 inimest.
Kool asutati 1988. aastal Narva 14. Keskkooli nime all.
Alates 1992. aastast õpetati inglise keelt süvaõppega.
1995. aastal anti koolile gümnaasiumi staatus ning sellest ajast kandis ta Narva Humanitaargümnaasiumi nime.
2003. aastal liitus kool hiliskeelekümbluse ja 2007. aastal varakeelekümbluse programmiga.
Aastal 2014. muudeti kooli nimi Narva Keeltelütseumiks.
Kooli aadress on Kangelaste 32.
Aino Kumari

Aino Kumari (sündinud Aino Bergmann; alates 1. veebruarist 1938 kuni 1940. aastani Aino Helemäe; 15. september 1908 Põlva – 17. oktoober 2004 Tartu) oli eesti ornitoloog.
Tema isa Rudolf Bergmann (Helemäe) oli apteeker.
Ta õppis Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis Tartus, lõpetas 1927. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja õppis 1927–1930 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1932–1935 arstiteaduskonnas.
Alates 1941. aastast töötas ta Tallinnas Riiklikus Loodusteaduste Muuseumis (1944–1946 direktorina). Aastatel 1947–1978 töötas Kumari Zooloogia ja Botaanika Instituudi ornitoloogiasektoris.
Kumari uuris kurvitsaliste toitumisökoloogiat, Lääne- ja Ida-Eesti rabade linnustikku, lindude levikut ja arvukust Väinamere saartel, lindude rännet, naerukajaka levimist mandri veekogudel, lindude rõngastamist.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Eerik Kumari.
Ahto Jõgi

Ahto Jõgi (14. veebruar 1932 Kuressaare – 1. august 1974 Tartu) oli eesti ornitoloog.
Ta tegeles lindude rände uurimisega. Ta töötas Zooloogia ja Botaanika Instituudis teadusliku töötaja ja teadussekretärina. 
Talle on püstitatud mälestustahvel Puhtu ornitoloogiajaamas rändevaatluste torni jalamile.
Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Salme Rubel

Salme Rubel (aastani 1930 Salme Kõiv; 7. august 1908 Võru – 16. aprill 1988 Tartu) oli eesti entomoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1926 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1945 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomina. 1961 kaitses ta TRÜ-s väitekirja "Eesti NSV-s esinevad naksurlased ja nende tähtsus põllumajanduslike kultuuride kahjuritena" ning sai bioloogiakandidaadi kraadi. 
Aastatel 1945–1951 oli ta TRÜ rakenduszooloogia ja entomoloogia kateedri assistent, 1951–1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedri juhataja, 1956–1964 entomoloogia ja aianduse kateedri vanemõpetaja, 1964–1971 dotsent.
Teadustöö.
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid põllumajandus- ja metsaentomoloogia, tiigikalandus ja taimekaitse. Ta uuris Eesti naksurlasi ja ürasklasi.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Peter Rubel ning nende lapsed olid keemik Mall Reeben ja paleontoloog Madis Rubel.
Leida Leivategija

Leida Leivategija (12. september 1918 – 26. mai 2004) oli eesti entomoloog ja põllumajandusteadlane.
1942. aastal asus ta tööle Tartu ülikooli entomoloogia katsejaama Raadil Kaarel Leiuse käe all. 1951. aastal jätkas ta tööd vastloodud Eesti Põllumajandusakadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedris. Ta lõpetas töö kõrvalt 1954. aastal EPA agronoomiateaduskonna ning töötas siis algul assistendina ja vanemõpetajana. 1964. aastal kaitses ta dissertatsiooni "Õunamähkuri ("Laspeyresia pomonella" L.) bioloogia ja tõrje". Pärast seda töötas ta dotsendina kuni pensionile minekuni 1987. aastal. Ta õpetas zooloogiat ja entomoloogiat, aga ka keemilist taimekaitset.
Ta oli Tartu Esperanto Seltsi aktiivne liige.
Leili Järva

Leili Järva (14. september 1936, Tubala – 18. mai 2010) oli eesti mükoloog.
Ta lõpetas 1955. aastal Kärdla Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli botaanikuna . Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Ta oli spetsialist puguseente alal.
Rudolf Tamm

Rudolf Tamm (27. jaanuar 1898 Adila vald, Harjumaa – 21. jaanuar 1987 Jõgeva) oli eesti sordiaretaja ja loodusvaatleja. 
Õppis 1920–1928 (lõpetas) Tartu Ülikoolis agronoomiat, cand. agr. 1953 ("Kaheaastaste köögiviljade seemikute toitepindade mõju seemnesaagisse"). Liivika vilistlane.
Osales Vabadussõjas. Alates 1924 Jõgeva sordiaretusjaama instruktor, asjaajaja ja teaduslik sekretär. 1959–1961 Eesti Põllumajanduse Akadeemia dotsent. Ta tegeles köögivilja- ja lillesortide aretamisega. 
Ta tegeles ornitoloogiliste ja fenoloogiliste vaatlustega. 
Tema iluaed Jõgeva lähedal on olnud Eesti aiakultuuris tähelepanuväärne. Aias oli mitmeid Anton Starkopfi skulptuure. 
Perekond.
Tema abikaasa Fernanda Tamm oli tuntud iluvõimleja ja võimlemispedagoog. 
Tema poeg on Eesti bioloog ja Leigo turismitalu omanik Tõnu Tamm.
Villem Voore

Villem Voore (10. aprill 1903 Peterburi – 24. märts 1982) oli eesti pedagoog, zooloog ja looduskaitsetegelane. 
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Asta Vilbaste

Asta Vilbaste (sündinud Asta Tuisk, 5. aprill 1923 Vändra – 25. aprill 2010 Tartu) oli eesti zooloog (arahnoloog).
Ta lõpetas 1942. aastal Vändra Gümnaasiumi, 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina ning sai samas 1956. aastal bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV puugid (faunistilis-ökoloogiline ülevaade)".
Ta on uurinud Eesti puuke, Eesti ämblike faunat ja töötanud pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli entomoloog Juhan Vilbaste ja poeg oli bioloog Kaarel Vilbaste.
Elli Lellep

Elli Lellep (sünninimi Elly Armilde Lellep; 5. aprill 1914 Valma küla, Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 3. detsember 1997) oli eesti botaanik.
Ta töötas Tartu Ülikooli botaanikaaias ja rajas seal eesti taimede osakonna.
1937 lõpetas Vahi aiandus-mesinduskooli, õppis 1938–1945 (lõpetas) Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas.
1936–40 praktikant ja abiaednik Kadrioru pargis. 1944–1961 TRÜ taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri vanemlaborant, 1961–1964 vanemteadur, 1964–69 TRÜ botaanikaaia direktor.
Mihhail Fridman

Mihhail Maratovitš Fridman (vene keeles Михаил Маратович Фридман; sündinud 21. aprillil 1964 Lvivis) on juudi rahvusest Venemaa ettevõtja. 
Elulugu.
Fridman sündis Lvivis, kus ta veetis ka lapsepõlve. Ta õppis Moskva Terase ja Sulamite Instituudis. Asutas koos õpingukaaslaste German Hani ja Aleksei Kuzmitšoviga 1980. aastate lõpus Alfa grupi kooperatiivina, mille tegevusalaks oli akende puhastamine. Ta on Alfa grupi üks omanikke, Alfa grupi nõukogu esimees, Alfa-Banki nõukogu esimees, TNK-BP nõukogu liige. Tegutseb muuhulgas naftakaubanduse, panganduse, telekommunikatsiooni (Altimo) ja jaekaubanduse valdkonnas. 1990. aastate erastamise käigus omandas ta suurosaluse naftatootmisettevõttes TNK. 2003. aastal loodi selle baasil ühisettevõttena BP-ga TNK-BP.
2008. aastal hindas Forbes tema varanduse suuruseks ligi 21 miljardit dollarit, millega ta mahtus 20 maailma rikkaima inimese hulka. 2009. aasta algul oli vara Forbesi hinnangul vähenenud 6,3 miljardi dollarini, 2014. aasta alguseks aga kasvanud 17,6 miljardi dollarini.
Fridman on Venemaa Ühiskondliku Palati liige.
Sanktsioonid.
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidus olevad varad külmutati.
Isiklikku.
Fridman on lahutatud, tal on neli last: kolm tütart ja üks poeg.
Aleksei Jepinatjev

Aleksei Jepinatjev (vene keeles "Алексей Дмитриевич Епинатьев"; 1819 – 29. oktoober 1878 Tallinn) oli vene päritolu Tallinnas elanud kaupmees ja vene kultuuri arendaja.
Aleksei Jepinatjevi isa Dmitri Jepinatjev kolis koos pere ja vendadega Tallinna pärast 1812. aasta sõda Rostovi linnast Jaroslavli kubermangust. Ta võttis rendile osa tühermaast Tallinna linnas ja hakkas tegelema aiapidamisega, seejärel asutas kaubaäri. Kasvatatud köögivilja realiseeriti vanalinnas Rohelisel turul (Pika ja Olevimäe nurgal). 
1840. aastate alguses oli II gildi kaupmehel Jepinatjevil juba väljaostetud eramaja koos aiaga Narva tänaval (Narva maantee maja 26, maja fassaadil on tänini säilinud omaniku initsiaal "Е"), kaubaärikontor Tallinna Vanalinnas Viru tänaval majas 10 ning kaks reisilaeva, mis kurseerisid Tallinna ja Peterburi vahel. 
1846. aastal sai Aleksei Jepinatjev koos vennaga II gildi kaupmeheks. 
Tegevus vene kultuuri arendamisel.
1. septembril 1864 asutati Aleksei Jepinatjevi kodus esimene vene kultuuriselts Eestis Gusli ("Русское общество любителей пения «Гусли»").
Vegårsvatnet

Vegårsvatnet on järv Norras Gjerstadi ja Vegårshei valla piiril (Gjerstadi valda jääb väike osa järvest selle põhjaosas). Geograafilised koordinaadid on 58°48...51' N, 8°51...52' E.
Järve pindala on 17,70 km², ümbermõõt 113,84 km.
Kõrgus merepinnast on 189 m.
Minu pere

"Minu pere" on humoorikas Suurbritannia telesari Harperite perekonnast. Komöödiasarja autor on ameeriklane Fred Barron. Sarja tootmist alustati 2000. aastal ning kõigepealt jõudis see eetrisse telekanalil BBC One. 2009. aastal jõudis Suurbritannias eetrisse üheksas "Minu pere" hooaeg. Sarja viimane, 120. osa oli eetris 2011. aasta 2. septembril.
Eestis on telesarja näidanud Eesti Televisioon.
Tegevustik.
Harperid on väljamõeldud perekond, kes elab Londoni lääneosas. Benil, kes on hambaarst, ja Susanil, kes on muuseumigiid, on kolm last: Nick, Janey ja Michael, kes põhjustavad vanematele küllaldaselt peavalu. Kui Susan püüab mõningal määral laste tegemistega kursis olla ja vajadusel neid õigele teele suunata, siis Ben üritab enamasti lastekasvatamisest kõrvale jääda.
Tsementaed

"Tsementaed" on Briti menukirjaniku Ian McEwani 1978. aastal ilmunud esikromaan.
Süžee.
Romaani jutustajaks on 15-aastane noormees Jack, kellel on kaks õde – Julie ja Sue – ning noorem vend Tom. Järjest surevad laste isa ja ema, kuid lapsed otsustavad viimase surma varjata, kartes, et muidu nad lahutatakse ja paigutatakse eraldi peredesse. Nad matavad ema laiba salaja keldrisse betooni sisse ja üritavad omapäi elades hakkama saada. Lapsed elavad oma majas eemaletõmbununa ühiskonnast ja selle reeglitest, kuid betoonhaud aina mõraneb ning lastel muutub oma ainulaadse elukorralduse varjamine aina raskemaks.
Dramatiseeringud.
1993. aastal lavastas Andrew Birkin romaani põhjal samanimelise filmi, peaosas Charlotte Gainsbourg.
Mitmesugust.
Raamatu tsitaati (filmis Charlotte Gainsbourgi öeldud) kasutatakse Madonna 2000. aasta laulus "What It Feels Like For A Girl".
Seaduse ees

"Seaduse ees" on Franz Kafka mõistujutt, mis on 1925. aastal avaldatud romaani "Protsess" kuulsamaid katkendeid. See on osa raamatu 9. peatükist "Kirikus", milles peategelane Josef K. kohtub preestriga, kes talle selle loo jutustab. Sarnaselt mõistujutu peategelasega sureb ka Josef K. lõplikke vastuseid saamata. 
Erinevalt "Protsessist", mis ilmus aasta pärast Franz Kafka surma, avaldati "Seaduse ees" eraldi lühijutuna juba tema eluajal 1915. aastal.
Tegevustik.
Üks maamees soovib kohtuda seadusega, kuid teda takistab väravavaht. Mees ootab aastaid seaduse sissepääsu ees, tüütab väravavahti oma küsimustega ja proovib teda kingitustega ära osta. Väravavaht võtab küll kingitused vastu, kuid teeb seda enda sõnul vaid mehe meelerahu nimel. Surma eel küsib mees väravavahilt, miks teised inimesed seaduse jutule ei kipu. Selle peale teatab väravavaht, et sissepääs on mõeldud vaid sellele mehele. Mees sureb sealsamas ilma seaduse ette pääsemata ja väravavaht sulgeb sissepääsu.
Rothmannia annae

Rothmannia annae on ohualdis puuliik madaraliste sugukonnast. 
Levik.
"Rothmannia annae" on endeemne liik, mis kasvab ainult Seišellidel Aride'i saarel. Saarel on teada 7 kasvukohta; osa neist ainult paari meetri kõrgusel merepinnast, osa aga mäetipus. Saarel on loendatud 922 tervet täiskasvanud isendit.
Veel 20. sajandi alguses kasvas puu ka Mahé, Silhouette'i, Praslini ja Félicité saarel, kuid arvatavasti metsade maharaiumise tõttu on liik neilt saartelt hävinud. 
Kirjeldus.
Puu kasvab kuni 6 meetri kõrguseks. Tüvi on sile, koor hallikasroheline. 
Lehed on suhteliselt pikad (kuni 12 cm) ja kitsad, teravatipulised, tumerohelised. 
Õied on valged, punaste tähnidega; tugeva joovastava lõhnaga. Puu õitseb kogu vihmaperioodi vältel, oktoobrist maini, kuid õite eluiga on lühike.
Puu vili on kuni 6 cm pikkune oliiviroheline mari, mis sisaldab palju seemneid.
Säilitamine.
Aride'i saarel on loodud looduskaitseala, kust on eemaldatud peaaegu kõik võõrliigid. Puud on istutatud ka Silhouette'i ja Frégate'i saarele.
Helmut Praks

Helmut Praks (5. veebruar 1917 Tallinn – 23. september 1992 Tallinn) oli eesti poksija. 
Ta poksis aastatel 1933–1947, tema treener oli Eesti Töölisspordiliidus aastatel 1933–1935 Vello Kaaristo ning aastatel 1936–1947 Tallinna Poksiklubis ja Dünamos Nigul Maatsoo.
Praks oli Eesti 1936. aasta noortemeister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) ja sai samal aastal Eesti meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 2. koha (kaotas finaalis Evald Seeperele). 
Ta oli kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) kolmekordne Eesti NSV meister aastatel 1941 ja 1945–1946.
Praks sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel 1947. aastal 2. koha ja aastatel 1945–1946 3. koha.
NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu

NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu, lühendatult NSVL RKN (vene keeles Совет народных комиссаров СССР "Sovet narodnõhh komissarov SSSR" või СовНарКом "Sovnarkom" või СНК "SNK") oli NSV Liidu kõrgeim valitsusorgan 6. juulist 1923 – 15. märtsini 1946, mille järel NSV Liidu valitsusorganite reformimise käigus sai selle õigusjärglaseks NSV Liidu Ministrite Nõukogu.
NSV Liidu RKN 1924–1930.
&lt;br clear=all&gt;
NSV Liidu RKN 1930–1941.
&lt;br clear=all&gt;
NSV Liidu RKN 1941–1946.
&lt;br clear=all&gt;
BMD-1

BMD-1 (vene "БМД-1, боевая машина десанта") on Nõukogude Liidus (Venemaa) valmistatud dessandi lahingumasin. Selle tootmine on lõpetatud, kuid ta on veel relvastuses.
Taktikalis-tehnilised andmed.
Massiandmed ja mõõdud
Kaitstus
Relvastus
Liikuvus, jõuseade
Meeskond:
Kirjeldus.
BMD seeria sarnaneb idee poolest BMP-seeriaga. BMD-1 tornil puudub stabilisatsioonisüsteem ja kahur on käsitsilaetav. Vedrustus on muudetava kõrgusega ja soomuk on heidetav transpordilennukist. Õhuke ja erisulamist soomus tagab kerguse, kuid on kergelt haavatav. Ohtlikuks on osutunud masinale maamiinid.
Variandid.
Masina baasil on valmistatud spetsiaalne dessandi soomustransportöör BTR-D ja liikurmiinipilduja Nona-S.
Ajalugu.
BMD-1 eeskujuks oli jalaväe lahingumasin BMP-1, mille väljatöötamine algas 1960. aastate algul. Juba enne BMP kasutuselevõttu otsustati luua sarnase põhimõttega masin ka äsja loodud õhudessantvägedele. BMD-1 hakati välja töötama Volgogradi Traktoritehases 1965, võeti relvastusse 1969 ja oli esimene omataoline. Suurem seeriatootmine algas 1970.
Lääne inimesed nägid BMD-1 esimest korda õppuste ajal Dvinal 1970 ja teist korda Moskvas Punasel väljakul paraadi ajal novembris 1973. Sõjamasina välimuse põhjal arvati esialgu, et see on kergetank.
BMD väikese meeskonna tõttu vähendati NSV Liidus õhudessantvägede pataljoni isikkoosseisu 610 mehelt 316-ni. Seevastu võimaldas BMD relvastus tal üle võtta osa pataljoni tulejõust. Aastal 1973 asendas BMD täielikult seni NSV Liidus kasutatud õhutõrjekahurid ASU-57, suurendades sellega õhudessantvägede tulejõudu ja liikumisvõimet.
BMD-1 oli kasutusel Afganistani sõjas, kus ilmnesid samasugused puudused kui BMP-1-l. 1983 otsustati Nõukogude Liidus seoses Afganistani sõja kogemustega välja töötada uus moodsam versioon BMD-2, hiljem ka BMD-3.
BMD-1 kasutati veel Iraagis Lahesõdades. 2003. aasta USA invasiooni käigus kõik Iraagi BMD-d hävisid.
Seoses uuemate mudelite valmimisega on BMD-1 järjest aktiivsest teenistusest maha võetud ja asendatud.
Ivar Leimus

Ivar Leimus (sündinud 3. juunil 1953) on eesti ajaloolane ja tõlkija, kes peamiselt tegeleb numismaatikaga.
Leimus lõpetas 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal, 1989. aastal sai ta ajalookandidaadiks. 
Alates 1976. aastast töötab ta ka Eesti Ajaloomuuseumis vanemteadurina, 2006. aastast teadusdirektorina. Ta on olnud ka Ajaloo Instituudi vanemteadur.
Leimuse peamine uurimisala on eesti rahanduse ajalugu viikingiajast kuni 20. sajandini, eriti aga keskaja majandusajalugu. Ta on eesti keelde tõlkinud Johann Renneri ja Christian Kelchi kroonikad.
Liikmesus.
Aastatel 2002–2003 oli ta Akadeemilise Ajalooseltsi ja alates 2005. aastast Balti Numismaatikaühingu esimees. Alates 2007. aastast on ta ka Balti Ajalookomisjoni kirjavahetajaliige.
Taavet Jansen

Taavet Jansen (sündinud 1978) on eesti koreograaf, programmeerija ja interdistsiplinaarne kunstnik. 
Ta töötab teatris, tegeleb elektroonilise kunsti ja audiovisuaalse kunstiga. 2008. aastal lõpetas Amsterdamis magistriprogrammi Dance Unlimited.
Katrin Essenson

Katrin Essenson (sündinud 30. septembril 1973) on etendaja, tegevuskunstnik, koreograaf ja kuraator.
1998. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia eriala ning on õppinud aasta Eesti Kunstiakadeemias interdistsiplinaarseid kunste.
Katrin Essenson on loonud etendusi alates 1998. aastast. Aastatel 1999–2000 töötas tantsija ja koreograafina Saša Pepeljajevi Kineetilises Teatris Moskvas. Jaanuaris 2000 asutasid Katrin Essenson ja Taavet Jansen loomingulise ühenduse S.P.A. – eesmärgiga koondada loomingulisi inimesi koostööks, nii valdkonnasiseselt kui -üleselt. Rühmitus lõpetas tegevuse 2006, selle asutajaliikmed jätkavad tegevust vabakutseliste etenduskunstnikena.
2008. aastal asutas ta koos Liina Keevallikuga MTÜ Kirbutsirkus. Katrin Essenson ja Liina Keevallik on olnud festivali Maikellukese Päevad kuraatorid; tegemist on Sven Kuntu (Eriti Kurva Muusika Ansambel) poolt algatatud liikuva kevadpühaga, mis põhjapoolsetel aladel sõltub küll suuresti ärkamisajast (ilmast), kuid enamasti langeb maikuusse. Inerdistsiplinaarne (kunstiharudevaheline) ja eri kunstivaldkondi soosiv festival paistab silma talveunest ärganud isendite ettearvamatute väljaastumiste poolest.
Muude loominguliste ettevõtmiste kõrval käivitas Katrin Essenson 2007. aastal koos Raul Kelleriga eksperimentaalse helikeskkonna LokaalRaadio ning korraldas 2011. aastal Eestis esmakordselt Rahvusvahelise Raadiokunsti festivali Radiaator.
Katrin Essensoni loomingut on esitatud festivalidel Eestis, Saksamaal, Rootsis, USA-s, Hollandis, Prantsusmaal, Itaalias, Sloveenias jm.
Jane Saks

Jane Saks (sündinud 1976) on stsenograaf.
Elanud ja töötanud Eestis, Portugalis ja Hispaanias. Lisaks teatriprojektidele on teinud mitu näitust, osalenud kunstiprojektides ja "performance"-festivalidel.
Michel de Montaigne

Michel Eyquem de Montaigne [miš'el ek'em dö mo(n)t'enj] (; 28. veebruar 1533 – 13. september 1592) oli prantsuse kirjanik, filosoof ja riigitegelane. Tema tuntus rajaneb eelkõige tema teosel "Essais" ("Esseed", otsetõlkes 'harjutused' või 'katsetused'), mis pani aluse esseekirjandusele.
Elulugu.
Montaigne pärines jõukast kaupmeheperekonnast, tema ema oli aga Hispaania juudi päritolu. Montaigne sai isalt väga hea hariduse, tema esimeseks keeleks sai ladina keel. Hiljem pani ta oma teosed siiski kirja prantsuse keeles. Montaigne oli küll katoliiklane, kuid suhtus sallivalt ka protestantidesse. Tema elukäiku mõjutas ka sügav sõprus Étienne de La Boétie'ga, kelle surma järel ta päris selle antiikkirjanduse raamatukogu. On arvatud, et just Boétie kaotamine sundis teda oma mõtisklusi ka "Esseedesse" kirja panema.
Kuni 1570. aastateni töötas Montaigne mitmes riigiametis Bordeaux' kandis. Ta kuulus lühikest aega ka kuningas Charles IX õukonda. Seejärel tõmbus ta tagasi oma valdustesse ja pühendus kirjutamisele. Ent 1580. aastal, kui ta oli ringreisil Euroopas, valiti ta Bordeaux' linnapeaks; neid kohuseid täitis ta kuni 1585. aastani. Seejärel pöördus ta tagasi kirjutamise juurde. Montaigne toetas Henri IV ususõdu lepitavat poliitikat, kuid ta suri enne, kui too kogu Prantsusmaa tegelikuks valitsejaks sai.
Kaja Kann

Kaja Kann (sündinud 23. juunil 1973 Vändras) on eesti kaasaegse tantsu koreograaf, tantsija ja treener. 
Kaja Kann on ZUGA ühendatud tantsijate ning OMAtsirkuse üks asutajaid.
Eike Ülevain

Eike Ülevain (sündinud 15. augustil 1980 Tallinnas) on eesti koreograaf, tantsija ja tantsuõpetaja.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1998. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia erialal. 
Ülevain on töötanud vabakutselise tantsukunstnikuna ja -õpetajana, õpetanud tantsu stuudios Tasapisitasakaal, Püha Johannese Kooli tantsukoolis, Nukuteatri noortestuudios jm, osalenud ZUGA ühendatud tantsijate lavastustes, loonud nüüdistantsulavastusi, liikumisseadeid draamalavastustele ja muusikavideotele, tantsufilme („No Man is an Island”, 2016, Kanuti Gildi SAAL jne), oli koos Peeter Ülevainuga Jarõna Ilost tehtud portreefilmi „Käed” kunstnik (2008, Kanuti Gildi SAAL). 
Isiklikku.
Tema isa on operaator Peeter Ülevain ja ema laulja Maren Petra Ülevain.
Kärt Tõnisson

Kärt Tõnisson (sündinud 1981) on eesti vabakutseline tantsija ja koreograaf. 
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia erialal 1999. aastal.
Jaak Sapas

Jaak Sapas (sündinud 1979) on eesti vabakutseline tantsija ja koreograaf. Lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia eriala.
Mairika Plakso

Mairika Plakso (sündinud 26. oktoober 1980) on eesti vabakutseline tantsija ja koreograaf. Lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia eriala.
Sõltumatu Tantsu Ühendus

Sõltumatu Tantsu Ühendus (lühendina STÜ) on 2005. aastal loodud mittetulundusühing, mis produtseerib nii kohalikke kui ka rahvusvahelisi tantsuteatri lavastusi ning esineb seal ja ka muudel üritustel.
Eesti tantsuorganisatsiooni kuuluvad Fine 5 Tantsuteater, Tantsuteater Zick, Pärnu Kaasaegse Tantsu Ühing ja Saltatores Revalienses. STÜ eesmärk on tantsuteatri kui kunstiliigi tutvustamine, teadvustamine ja edendamine ühiskonnas, Eesti professionaalse tantsuelu arendamine, koordineerimine ning koostöövõimaluste leidmine teiste riikide tantsuorganisatsioonidega. STÜ kureerib festivali "Tantsuveski" ja programmi "Tantsukunst Kumus".
STÜ pakub tegevusväljundit, arenguvõimalusi ja korraldustuge nii oma organisatsiooni liikmetele kui ka teistele loovisikutele, tantsurühmitustele, koreograafidele ja tantsijatele, kelle tegevuse aluseks on kehakeskne, füüsilisele ning vaimsele treenitusele suunatud tantsumõtlemine.
STÜ on IETM-i (rahvusvaheline kaasaegsete etenduskunstide võrgustiku) liige.
Päikesevarjutus (Meyer)

"Päikesevarjutus" (ingl "Eclipse") on Stephenie Meyeri romaanisarja "Videvik" kolmas raamat. "Päikesevarjutuse" eestikeelne tõlge ilmus 2009. aasta juulis.
Koidukuma

"Koidukuma" on Stephenie Meyeri romaanisarja "Videvik" neljas raamat. See ilmus 2008. aastal. Sellele eelneb kolmas osa "Päikesevarjutus". Sarja viienda osa "Keskööpäike" ("Midnight Sun") kirjutamine jäi Meyeril pooleli.
Eesti keeles avaldati "Koidukuma" Marge Paali tõlkes kirjastuses Pegasus 2009. aastal.
Eclipse

Eclipse (inglise keeles 'varjutus') on mitme asja nimi:
Kari Aronpuro

Kari Kalervo Aronpuro (sündinud 30. juunil 1940 Tamperes) on soome luuletaja. 
Tema esimene luuleraamat "Peltiset enkelit" ('plekkinglid') ilmus 1964. aastal. Järgmisel aastal ilmunud kollaažromaan "Aperitiff – avoin kaupunki" sai suure tähelepanu osaliseks. 
Aronpuro on pälvinud kirjandusauhindu, sealhulgas Runebergi auhinna (1987).
Eesti keeles on Aronpuro luulet ilmunud kogumikus "Kümme nüüdissoome luuletajat" (1991).
Juribei (Gõda poolsaar)

Juribei (Юрибей) on jõgi Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Gõda poolsaarel.
Jõe pikkus on 479 km, valgla pindala on 11 700 km². Suubub Kara mere Gõda lahte. Kohati on jõesäng väga looklev, jõgikonnas on palju järvi. Toitub peamiselt lumesulamisveest, oktoobrist kuni juunini on kaetud jääga.
Võõrpuu

Võõrpuu on nimetus nendele mingis paigas kasvavatele puuliikidele, mis pole pärismaised.
Eestis on enamkasvatatavateks võõrpuuliikideks lehised, harilik hobukastan, suurelehine pärn, nulud jt.
Eesti looduskaitseseadus keelab võõrpuuliikide istutamise metsa (välja arvatud ministri poolt sätestatud erandite puhul).
Kalevlaste Maleva

Kalevlaste Malev (algupärases kirjaviisis Kalevlaste Maleva) oli Tallinna spordiseltsi Kalev liikmetest moodustatud pataljon Eesti Vabadussõjas. Üksus formeeriti 20. detsembril 1918 Vabadussõja alguspäevil. 
Pataljoni asutas grupp Tallinna spordiseltsi Kalev liikmeid. Kalevlaste Maleva pataljon osales Vabadussõjas 38 lahingus nii Viru rindel, lõunarindel kui ka Landeswehri sõjas. Vabadussõjas juhtisid väeosa lipnik Leopold Tõnson ja lipnik Otto Tief.
Maleva asutamiskoosolek toimus Tallinna spordiselts Kalev esimehe Leopold Tõnsoni eestvedamisel 16. detsembril 1918 Tallinnas Estonia teatrimajas.
Vabadussõjas.
Kalewi Malewa kalewlased osalesid 27. ja 30. detsembril dessantoperatsioonidest Loksa ja Tsitri randades ja 2. jaanuaril 1919. aastal läks maleva pealik Tõnsoni juhatusel Tallinnast eesliinil olevatele mägedele appi. Esimene lahing löödi 7. jaanuaril Kimsalu kiriku lähedal. 19. jaanuaril jõudsid kalevlased Narva. 
Kalevlaste malev muudeti 1921. aasta algul Kalevi maleva pataljoniks ja sama aasta 1. oktoobril Kalevi pataljoniks. Kalevlased asusid 1921. aasta juunini Valgas, kust nad suunati Tallinna, täpsemalt Kopli Vene-Balti asumi piirkonda. 
1922. aasta suvel formeeriti Tallinna Vahipataljonist, Scoutspataljonist ja Kalevi Pataljonist alampolkovnik Jakob Vende juhtimisel, 10. jalaväepolk. 1922. aastal toimus Vabariigi Valitsuse 1921. aasta 3. novembri "Seadluse muudatuste kohta kaitseväe organisatsioonis ja terminoloogias" alusel Eesti rahvaväe venepäraste väeosade nimetuste asendamine Lääne-Euroopas kasutatavate maa- ja mereväe sõjaväeosade nimetustega (roodud – kompaniideks ja polgud rügementideks ning muudeti ka sõjaväe auastmete tabel. 10. jalaväerügemendi likvideerimisel 1. oktoobril 1928. aastal formeeriti 10. jalaväerügemendi pataljonidest vormeeriti iseseisvalt kaadripataljonid järgmiselt:
Vastavalt Vabariigi Valitsuse poolt 27. aprillil 1928 antud Kaitseväe organisatsiooni ja koosseisude seadluse §-le 31 oli Igas üksikus jalaväe pataljonis: staap, kolm kompaniid, side-rühm, pioneerrühm, suusk-jalgratturrühm ja töökomando. Igasse kompaniisse kuulus on kolm laskur- ja üks raskekuulipildurrühm. Väeosa asus kuni 1940. aastani praegusest Sepa tänavast ida pool Maleva põigu piirkonnas.
Juunipöörde järel 1940. aasta juunis saadeti väeosa laiali. Kalevi pataljon taastati 18. märtsil 1992 Kalevi Üksik-jalaväepataljonina.
Juribei (Jamali poolsaar)

Juribei (Юрибей) on jõgi Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Jamali poolsaarel.
Jõe pikkus on 340 km, valgla pindala 9740 km². Tekkib Levõi Juribei (voolab välja järvest 1.Jarotto) ja Pravõi Juribei (voolab välja järvest 2.Jarotto) jõe ühinemisel. Suubub Kara mere Baidarata lahte. Toitub peamiselt lume sulamisveest, oktoobrist kuni juunini on kaetud jääga.
Detsembrist 2007 ehitati Venemaa pikimat silda pikkusega 4 km läbi Juribei delta. Sild valmis juunis 2009. See sild on raudtee Obskaja - Bovanenkovo osa.
Baidarata laht

Baidarata laht (Байдарацкая губа) on Kara mere laht Jugori ja Jamali poolsaare vahel. 
Lahe pikkus on 180 km, laius kuni 78 km, sügavus kuni 20 m. 
Pinnavee temperatuur on suvel +5...+6°C. Oktoobrist kuni juunini on peaaegu kogu laht kaetud jääga. 
Laheäärsed asulad on Ust-Kara, Ust-Juribei ja Morrasale küla.
Lahte suubub umbes 70 jõge. 
Lahes on 5 saart.
Endel Annus

Endel Annus (16. veebruar 1915 Mõisamaa küla, Jõgeva vald, Tartumaa – 25. mai 2011) oli eesti raamatukogundustegelane, raamatukogundusteadlane ja bibliograaf.
Aastatel 1945–1948 oli ta Eesti Kirjandusmuuseumi arhiivraamatukogu juhataja ja 1949. aastast töötas Tallinnas tolleaegses Riiklikus Raamatukogus.
Aastatel 1978–1999 töötas Eesti Akadeemilises Raamatukogus.
Ta oli üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Isiklikku.
Tema poeg on kunstiajaloolane ja graafik Siim-Tanel Annus.
Licht

Juudi kultuuriselts Licht oli Tallinnas 1926. aastal asutatud marksismi-leninismi poliitilist suunda toetav antisionistlik ühiskondlik organisatsioon, mille liikmed (umbes 120 inimest) olid Eestis elavad juudi rahvusest isikud.
Seltsi liikmed tegid koostööd NSV Liidust juhitava Kommunistliku Internatsionaali allorganisatsiooni MOPR-i ehk Rahvusvaheline Revolutsioonivõitlejate Abistamise Organisatsiooni ja Rootsis (Skandinaavia maades) paiknenud EKP KK Organisatsioonilise Bürooga ning levitas kommunistlikku kirjandust.
Poliitiline tegevus.
1938. aastal oli Lichti esimees Moses Sachs, aseesimees pangadirektor Leo Aisenstadt (1912–1975). Selts tegutses Tallinnas Lembitu tänaval Moses Sachsi korteris. 1927. aastal asutati seltsi osakond ka Valgas.
Moses Sachs oli lõpetanud Valga Vene gümnaasiumi ja õppinud seal meistri juures juveliiritööd. Pärast Eesti iseseisvumist kolis ta 1918. aastal Tallinna, kus töötas suuremas juveelitöökojas. Haaratud marksismi-leninismi ideedest, tellis ta NSV Liidust raamatuid ja ajakirju, ja oli veendunud, et NSV Liit on tööliste paradiis. Nõukogude–Saksa sõja puhkedes evakueerus ta Nõukogude tagalasse ja poos end 1941. aastal üles, jättes abikaasale ja tütrele kirja, et ei suuda üle elada oma ideede täielikku nurjumist. 
Teised juhatuse liikmed olid Siimon Kitt, Leo Epstein, Leo Abramovitš, Lazar Vseviov ja Siimon-Ber Strassman. Mitmed Lichti aktivistid, sh Lazar Vseviov, Leo Aisenstadt, Jossif Goldman jt astusid 1936. aastal EKP liikmeiks. Selts trükkis jõuka juudi kaupmehe poja, pangadirektori, Baseli ülikooli lõpetanud Leo Aisenstadti korteris marksistlikku kirjandust ja ajakirja Kommunist. Trükkalid olid Leo Aisenstadti abikaasa Ksenia Aisenstadt ja Lazar Vseviovi abikaasa Sosja Schmotkina.
Suur osa Lichti liikmeid võttis osa 1940. aasta riigipöördest. Riigipöörde järel likvideeris Nõukogude võim juba juulis juudi kultuurautonoomia ning sulges juulis-augustis kõik juudi seltsid, ühingud ja korporatsioonid, tehes seda Lichti esitatud nimekirja alusel. 108 Lichti liikmest astus hävituspataljonidesse 15.
Eesti NSV täitevkomiteede loend

Rahvasaadikute Nõukogude Täitevkomiteed (lühend RSN TK; vene keeles "исполнительные комитеты (исполкомы) Советов народных депутатов"), kuni 1977. aastani Töörahvasaadikute Nõukogude Täitevkomiteed (lühend TSN TK; vene keeles "исполнительные комитеты Советов депутатов трудящихся"), olid riigivõimu kohalike esindusorganite – rahvasaadikute nõukogude – täidesaatvad organid NSV Liidus.
i kohaselt:
1977. aasta Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu konstitutsiooni kohaselt:
Esindusorganite arv ning nende tegevuspiirkonnad sõltusid NSV Liidu Ülemnõukogu ja Eesti NSV Ülemnõukogu poolt vastuvõetud Eesti NSV haldusjaotuspiiridest ning nende muudatustest (Eesti NSV administratiivjaotuses toimunud muudatustest vaata Eesti NSV haldusjaotus). 
Eesti NSV Töörahvasaadikute Nõukogude ja Rahvasaadikute Nõukogude moodustamise aluseks olid ja ning ja .
Rahvasaadikute Nõukogude Täitevkomiteed.
Tallinna Linna RSN Täitevkomitee.
 " ja Tallinna Linna RSN Täitevkomitee"
Rakvere Linna TSN.
 "ja Täitevkomitee" Tallinna tänav 5
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega 14. oktoobrist 1960 "Eesti NSV Põlevkivibasseini territooriumil ühtse administratiivkeskuse loomise kohta" ühendati Jõhvi ja Ahtme linnad ning Sompa töölisalev Kohtla-Järve linnaga. Jõhvi linna täitevkomitee viimane istung toimus 11. oktoobril 1960. aastal.
Alessandro Baricco

Alessandro Baricco (sündinud 25. jaanuaril 1958 Torinos) on itaalia kirjanik ja režissöör.
Baricco alustas kirjanikukarjääri muusikakriitikuna. 1991. aastal avaldas ta oma esikromaani "Castelli di rabbia" ja on 2016. aasta seisuga kirjutanud 13 romaani.
2008. aastal kirjutas ja lavastas Baricco oma esimese filmi "Lezione 21"
Prenüülkloriid

Prenüülkloriid ehk 1-kloro-3-metüül-2-buteen (C5H9Cl) on terava lõhnaga värvitu vedelik. Prenüülkloriidi keemiline valem on 
CH3–С(СН3)=СН–СH2–Cl 
ja ta kuulub allüülsete ühendite klassi. Prenüülkloriidi molekulis on kaks reaktsioonivõimelist tsentrit: C–Cl side ja C=C kaksikside.
Saadakse prenüülkloriid isopreeni gaasilise vesinikkloriidiga hüdrokloorimise produktidest: 
СН2=С(СН3)–СН=СН2 + HCl → CH3–CCl(СН3)-СН=СH2 → 
CH3–С(СН3)=СН–СH2–Cl 
Selle reaktsiooni esmaseks põhiproduktiks on prenüülkloriidi allüülne isomeer 3-kloro-3-metüül-1-buteen, mis protsessi käigus või seismisel või fraktsioneerimisel kergesti isomeriseerub kuni tasakaalu seguni (toatemperatuuril prenüülkloriidi 90%), seega termodünaamiline kontroll viib stabiilsema primaarse kloriidi moodustumisele. 
Happeline keskkond katalüüsib tasakaalu teket, kusjuures tihti ei ole (olulist) vahet kumba isomeeri edasises sünteesis kasutatakse. Isopreeni hüdrokloriide on kasutatud terpenoidsete produktide sünteesiks telomerisatsiooni meetodil.
Vaakumrektifikatsioonil on saadud eelnimetatud isomeeride eraldamisel põhifraktsioonid järgmiste karakteristikutega:
33–34 ºC/140 mm Hg – 3-kloro-3-metüül-1-buteen 93%; nD20 1,4200; d420 0,887
43–44º C/60 mm Hg – prenüülkloriid 97,6%; nD20 1,4500; d420 0,931
CAS number: 503-60-6.
Elmar Siirde

Elmar-Leonhard Siirde (enne eestistamist 1935 Elmar-Leonhard Siirmann; 9/22. aprill 1910 Tallinn – 12. november 1988 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kõrva-nina-kurguarst, 
Lõpetas 1938 Tartu Ülikooli. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi Põhjala. Oli aastast 1965 samas professor.
Isiklikku.
Tema vend oli Tallinna Tehnikaülikooli keemiaprofessor Enno Siirde.
Ernst Saareste

Ernst Julius Saareste VR I/3 (kuni 1923 Ernst Julius Saaberg; 9. jaanuar (vkj)/21. jaanuar 1892 Märjamaa vald, Märjamaa kihelkond, Läänemaa – 25. november 1944 Halle, Saksamaa) oli eesti arstiteadlane ja otorinolarüngoloog.
Elulugu.
Ta oli õpetaja poeg.
Ta lõpetas 1913. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi ja 1917. aastal Petrogradi Sõjameditsiiniakadeemia. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas 1. ratsapolgu vanemarstina. 
Pärast sõda oli ta Tartu Ülikooli stipendiaat ning õppis röntgenoteraapiat, 1921 ja 1923 täiendas ta end erialaselt Berliinis, 1931 Bordeaux's, samuti Heidelbergis ja Pariisis. 1924. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis meditsiinidoktori väitekirja "Kõrvahaigused ja kuulmisrikked Tartu koolilastel".
1919–1920 oli ta Tallinna Kaarli Gümnaasiumi kooliarst, 1920 Sõjaväe Tervishoiu Valitsuse tervishoiustatistika osakonna ülem, 1920–1924 TÜ kõrva-, nina- ja kurguhaiguste õppetooli ja polikliiniku vanemassistent, 1925 eradotsent, 1926–1934 dotsent, 1934 erakorraline professor, 1936–1944 professor, 1938–1939 ka arstiteaduskonna dekaan. 1944 läks ta Saksamaale.
Teadustöö.
Saarestet peetakse otorinolarüngoloogia kirurgilise suuna ja koolkonna rajajaks Eestis. Ta tegeles ka audioloogiaga. 1927–1935 oli ta Tartu Eesti Arstide Seltsi esimees.
Jakob Lepik

Jakob Lepik (20. juuli 1891 Viljandimaa – 26. aprill 1936 Tartu) oli eesti ärimees.
Ta oli raamatukaupluse ja trükikoja omanik Valgas ning Valga postkontori ülem. Ta oli üks Oskar Lutsu parimaid sõpru. Oskar Luts pühendas raamatus "Kevade" Jakop Lepikule tegelase, kes on Rätsep Kipel, teisisõnu Lepik tagurpidi. 
Isiklikku.
Tema naine oli Olga Lepik, tütred Virve ja Maiu ning pojad Hillar ja Vello.
1939. aastal küüditati kogu Lepikute pere Siberisse. 1947. aastal tuli tütar Virve ainsana Siberist tagasi, kuna teised surid. Virve abiellus Semjon Ubei-Koniga ning sai kaks poega: Alexander ja Toomas Ubei-Kon. Virve suri 2012. aastal 96-aastaselt Valga haiglas.