tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Võileib

Võileib on leivaviil, millele on määritud võid ja kaetud juustu, vorstilõigu, lihaviilu või muu taolisega.
Vastavalt kattele nimetatakse võileiba juustuvõileivaks, vorstivõileivaks, kiluvõileivaks jne.
Võileivaks võib nimetada ka muu määrde (nt pasteedi) ja/või kattega leiba, saia, sepikut vms.
Võileiba süüakse enamasti seda käes hoides. Võileib on kergesti transporditav toit, mida võetakse tihti söömiseks kaasa näiteks tööle, kooli, piknikule ja mujale. Võileibu saab ka osta toidupoest valmiskujul.
Võileiba võib serveerida ja süüa nii külmalt kui ka soojalt.
Suurt kahe leiva/saiaviilu või kuklipoole ja täidisega võileiba nimetatakse einevõileivaks. Seda võidakse süüa ka noa ja kahvliga.
Väikest mitmekihilist võileivatükki, milles on puust või plastist tikk, nimetatakse tikuvõileivaks.
Pirukas

Pirukas on peenestatud ja maitsestatud täidisega pagaritoode. Pirukas võib olla suur, millest lõigatakse tükke, või väike mis süüakse ära ühekorraga. Pirukas oli tuntud Egiptuses juba 4000 aastat tagasi, pirukaid tehakse väga paljudes maades.
Venemaal on tuntud väikesed pirukad (sealhulgas väikesed lihapirukad). Sarnased pirukad on ka Inglismaal Cornwalli "pasty", ja Hispaaniast pärit "empanada".
Ajaloost Eestis.
Ehkki pirukate valmistamine oli mujal Euroopas juba küllaltki levinud, ei olnud see eestlaste seas 19. sajandil veel kuigi tuntud. Pirukaid hakati esmalt valmistama Eesti idaosas, samas lääneosas ja saartel jäid need vähem tuntuks..
Pirukataigen tehti valdavalt rukkijahust. Kõige levinumad olid mitmesugused kalapirukad nii värskest kui soolakalast. Kalad pandi pirukasse harilikult tervelt. Rohkem valmistati soolaräime- ehk silgupirukaid, Peipsi järve ja Võrtsjärve ümbruses ka kiisa-, särje-, latika- ja ahvenapirukaid. Lihapirukaid küpsetati vähem, täidiseks soolatud sealiha- või singitükk. Sellised pirukad olid ka sadu aastaid tagasi võrdlemisi levinud Euroopas. Tuntud olid ka kapsa- ja kaalikapirukad, eriti Põhja-Eestis, nagu kapsaleib.
Bumerang

Bumerang on V-kujuline lennutatav ese, mida on algselt kasutatud jahirelvana, tänapäeval on see levinud spordi- ja meelelahutusvahend.
Bumerangid on ajalooliselt olnud valmistatud puust, harvem ka luust. Tänapäevased spordis kasutatavad bumerangid on tavaliselt valmistatud plastikust või muudest tänapäevastest materjalidest.
Põlisrahvaste bumerangid, mida kasutati jahiloomade tabamiseks, ei olnud algul ise tagasi pöörduvad. Tagasipöörduv bumerang arenes välja hiljem.
Endrik Nõges

Endrik Nõges (5. aprill 1927 Mõisaküla – 6. juuni 2006 Seattle, USA) oli eesti päritolu USA tehnikateadlane.
Elulugu.
Endrik Nõges põgenes Nõukogude okupatsiooni eest 1944. aastal Saksamaale. Ta lõpetas 1946. aastal Geislingeni Eesti Gümnaasiumi, õppis aastatel 1946–1948 Karlsruhe Kõrgemas Tehnikakoolis, kust sai stipendiumi õpinguteks USA-s. Õppis aastatel 1949–1951 Denisoni Ülikoolis (Granville, Ohio), lõpetas 1954. aastal Northwesterni Ülikooli (Evanston, Illinois) elektrotehnika alal, tehnikamagister (1956, Northwesterni Ülikool), tehnikadoktor (1959, samas).
Nõges oli aastatel 1954–1957 Northwesterni Ülikooli assistent, 1958–1969 Washingtoni Ülikooli (Seattle, Washington) abiprofessor ja dotsent, aastast 1969 professor, ühtlasi 1965–1971 tehnikateaduskonna abidirektor, täitis aastatel 1966–1971 dekaani abi, 1986–1988 ja 1990–1992 prodekaani, 1988–1990 dekaani kohuseid. Oli 1982–1985 telekursuste programmi asutaja ja direktor. Töötas samuti külalisõppejõuna Helsingi Tehnikaülikoolis (1963–1964), Karlsruhe Kõrgemas Tehnikakoolis (1972–1973) ja TTÜ-s (1993). Emeriteerus 1992.
Teadustöö.
Endrik Nõgese uurimistöö oli peamiselt seotud mittelineaarsete juhtimissüsteemide analüüsi ja sünteesi ning rakendustega lennukitööstuses, sh ülemaailmse asukoha määramise süsteemiga GPS, intertsiaalnavigatsiooni ja kujutuvastuse algoritmidega. Töid sagedusmoduleeritud juhtimissüsteemidest ja mittelineaarsetest diskriminantsetest funktsioonidest. Olnud mitme Ameerika Riikliku Teadusfondi rahastatava uurimisprojekti põhitäitja; nõustanud konsultandina firmasid Boeing Company, Bell Telephone Laboratories jt. 1972. aastast on teinud koostööd Tallinna Polütehnilise Instituudiga (pidanud loenguid ning juhendanud magistrante ja doktorante). Ameerika Elektriinseneride Instituudi, Ameerika Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi, Ameerika Tehnikahariduse Seltsi, Sigma Xi ja Association for the Advancement of Baltic Studiese liige, aastast 1995 Eesti TA välisliige automaatjuhtimise alal.
Montpellier HSC

Montpellier Hérault Sport Club on Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Ligue 1. 
Algne klubi asutati 1919. aastal, kuid praegusel kujul tegutseb see 1974. aastast.
Hooajal 2011–2012 tuli Montpellier Ligue 1 meistriks. Lisaks on klubi võitnud kahel korral Prantsusmaa karika (1929 ja 1990) ning korra UEFA Intertoto karika (1999).
Klubi kodustaadion on Stade de la Mosson Montpellier's.
Klubis on mänginud näiteks Laurent Blanc, Eric Cantona, Roger Milla, Carlos Valderrama ja Olivier Giroud.
2001. aastast on klubil ka naiskond, mis tuli 2004. ja 2005. aastal Prantsusmaa naiste meistriks.
Praegune meeskond.
"Seisuga 19. juuli 2024"
Peeter Nõges

Peeter Nõges (sündinud 4. juunil 1957 Pärnus) on eesti hüdrobioloog.
Elulugu.
Peeter Nõges on inseneri ja apteekri poeg, Tiina Nõgese abikaasa.
1975. aastal lõpetas Nõges Tallinna 46. Keskkooli, 1980 TÜ bioloogiaosakonna; 1984–1987 ZBI aspirant, bioloogiakandidaat (1987, TÜ).
Nõges oli 1980–1984 ZBI Võrtsjärve limnoloogiajaama insener, 1984–1987 nooremteadur ja teadur, 1987–1991 vanemteadur, 1991–1994 juhtivteadur, 1995– vanemteadur, ühtlasi 1992–1993 TÜ zooloogia ja hüdrobioloogia instituudi lektor, 1993–2001 dotsent, 2001–2003 erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Peeter Nõgese uurimisvaldkonnad on produktsioonibioloogia ja ökoloogia probleemid, sh järvede biokeemiline aineringe ja fütoplanktoni ökoloogia, järvede pikaajalised muutused. Juhtis 1985–1987 Peipsi-programmi produktsioonibioloogia töörühma ja 1989–1994 ZBI-s uurimistööd teemal "Produtsentide ja konsumentide produktiivsus ja dünaamika erineva energiavooga järvede ökosüsteemides", Võrtsjärve elustiku seire koordinaator (1994–), aastast 2000 kolme EL 5. raamprogrammi projekti põhitäitja. 1988 korraldas 3 ekspeditsiooni Türkmenistani Karakumi kõrbes asuvale Jashani järvele. Eesti Teadusfondi mereteaduste ja limnoloogia ekspert (1999–2002), lähetatud rahvuslik ekspert järvede alal Euroopa Komisjoni Ühendatud Uurimiskeskuse (Ispra, Itaalia) keskkonna ja säästva arengu instituudis (2003–2007). Kasumigaura auhind limnoloogilise uurimistöö eest (1999, Jaapan), Eesti Vabariigi teaduspreemia (2007, koos I. Otiga). Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Eiderattasamm

Eiderattasamm on üks eesti rahvatantsu põhisamm. 
Eiderattasammu tantsitakse kolmeosalise taktiga.
Takti esimesel osal tehakse kerge sammupikkune hüpe ette paremale jalale, samal ajal heidetakse põlve- ja hüppeliigesest sirutatud vasak jalg taha-alla. Kere kallutatakse ette. Samas jääb selg sirgeks ja pea kehaga ühele joonele ega vaju longu.
Takti teisel osal tuuakse vasak jalg tugijala juurde polgseisu ja tõstetakse parem põlv ette, nii et säär on ees-all (reie ja maapinnaga võrreldes täisnurga all), ning sirutatakse kere. 
Takti kolmandal osal tehakse vasakul jalal madal hüpak.
Eiderattasammu võib alustada ka hüppega vasakule jalale, siis heidetakse taha parem jalg, ette tõuseb vasak põlv ning tehakse hüpak paremal jalal.
Kui eiderattasammu tantsitakse paaris, siis alustatakse valsivõttes. Sammu alustatakse väikese hüppega välisjalale (vasakpoolsel paarilisel vasak jalg, parempoolsel paarilisel parem jalg) ning tantsitakse edasi omavahel peegelpildis.
Ennio Morricone

Ennio Morricone (10. november 1928 Rooma – 6. juuli 2020 Rooma) oli itaalia helilooja ja dirigent.
Ta on loonud muusikat rohkem kui 500 filmile ja teleseriaalile, lisaks kirjutanud sümfoonilisi ja kooriteoseid. Tema lemmikinstrumendid, mis said tema heliloomingus tihti kaaluka rolli, olid trompet (ta oli Rooma konservatooriumis trompetit õppinud) ja akustiline kitarr.
Eriti tuntud on tema looming koolivennast režissööri Sergio Leone vesternitest, näiteks "Hea, paha ja inetu" (1966), "Ükskord Metsikus Läänes" (1968) ja "Ükskord ammu Ameerikas" (1984). Nende koostöö algas filmist "Peotäis dollareid" (1964).
Tema kirjutatud väga populaarseks saanud lugusid võib kuulda ka filmides "Maddalena" (1971, režissöör Jerzy Kawalerowicz), "The Mission" (1986, režissöör Roland Joffé), "Äraostmatud" (1987, režissöör Brian De Palma), "Nuovo Cinema Paradiso" (1988, režissöör Giuseppe Tornatore), "Malèna (2000, režissöör Giuseppe Tornatore) jm.
Ennio Morricone loomingut on tunnustatud kahe Oscariga (väljapaistvate teenete eest filmikunstis; 2007 ja "Vihane kaheksa"; 2015, režissöör Quentin Tarantino), kahe Grammy, kahe Kuldgloobuse ja viie BAFTA auhinnaga.
Ricarda Huch

Ricarda Octavia Huch (18. juuli 1864 Braunschweig – 17. november 1947 Schönberg, tänapäeval Kronbergi linnaosa) oli saksa ajaloolane ja kirjanik.
1931. aastal sai ta Goethe auhinna.
Kadri (Rannamaa)

"Kadri" on Silvia Rannamaa noorsoojutustus, mis ilmus 1959. aastal. 
Päevikuvormis kirjandusteos koosneb kahest osast: "Inetu pardipoeg" ja "Võluprillid".
"Kadri" järjena ilmus "Kasuema". Mõlemad jutustused on olnud pikka aega menukad, "Kadrist" on ilmunud ligi kümmekond trükki.
Sisu.
Jutustuse sündmustik algab minategelase Kadri Jalaka lebamisega haiglavoodis. Päeval, mil klass süüdistas teda alusetult varguses, on Kadri jäänud tänavat ületades auto alla.
Loo süžee areneb 1950. aastate esimesel poolel. Minategelane elab koos oma vanaemaga Kadri Juhansoniga kasinalt keldrikorrusel. Tüdruku ema on palju aastaid tagasi surnud, nii et Kadri ei mäleta teda, ning isa Ülo Jalakas jäänud sõjakeerises teadmata kadunuks, elades ilmselt Rootsis. Perekonna kodu on sõjas hävinud. Esialgu ei ole Kadril sõpru, ta on õnnetu, vaene ja üksik. Sageli haletseb Kadri end oma päeviku veergudel, leidmata eneses väärtuslikke omadusi. 
Muutuse toob Kadri ellu viibimine haiglaravil, kuhu ta satub liiklusõnnetuses saadud raskete kehavigastuste tõttu. Hiljem paigutatakse Kadriga samasse palatisse tuntud kirjanik Elsa Sarap, kelle teost "Vastuhakk" on Kadri juhuslikult pisut lugenud. Tänu mõttevahetustele Elsaga ja tema julgustamisele hakkab Kadri paljusid olukordi nägema optimistlikumalt, ta muutub enesekindlamaks. Kadril jääb haiglaravi tõttu üks aasta koolis vahele. Kooli naasnult leiab Kadri uute klassikaaslaste seast palju sõpru. Tema pinginaabriks aga saab Urmas, kellel on palju väiksemaid õdesid-vendi. Kadri lähemate sõprade ringi kuuluvad ka Imbi, Aime, Rein, Vitja jt. Kadri parim sõbranna on endise klassi üks ilusamaid ja targemaid tüdrukuid Anne.
Kadri vanaema on käreda loomuga, ent sisimas hella südamega. Vanaema ei oska Kadri sõnade kohaselt lugeda, kuna II maailmasõja eelne ebaõiglane riigikorraldus polevat võimaldanud tal saada kirjatarkust. Teisalt, teoses on vastuolu: vanaema loeb Kadrile ette koolis pähe õppida jäetud nääriluuletust. Vanaema põletab ka salapäraseid kirju, mida talle aeg-ajalt saadetakse. Sündmustik viitab, et vanaema peab olema kursis kirjade sisuga. Ühel päeval, kui vanaema ei viibi kodus, avab Kadri vanaemale adresseeritud kirja, millest selgub, et see on isalt, Ülo Jalakalt. Isa on ammu välismaalt tagasi ja otsib tütrega kontakti. Kadri kohtub isaga ning viib isa kokku ka vanaemaga, ehkki viimane teeb mehele esialgu etteheiteid perekonna hülgamise ning Kadri enda juurde meelitamise eest.
Isa soetab Kadrile ja vanaemale uue korteri ning avaldab vanaemale siirast tänu selle eest, et see Kadrile palju aastaid ema eest on olnud. Kadri päevik lõpeb õnneliku tõdemusega kallite inimeste juuresviibimisest ning heade sõbrasuhete olulisusest.
Teose sündmustik leiab aset Tallinnas, ehkki seda otsesõnu ei mainita. Pealinnast annab tunnistust Kadri meenutus hommikustest pikkadest trammisõitudest kooli koos vanaemaga. Samuti mainib Kadri oma uue korteri aknast vaadet imetledes merd. "Kadrile" järgnevas teoses "Kasuema" sisalduvate viidete kohaselt on Kadri Jalaka sünniaasta 1942 või 1943, kuna ta lõpetab keskkooli 1961. aastal, mil Juri Gagarin sooritab raamatus kajastatava maailma esimese kosmoselennu.
Kadri

Kadri on naise- või mehenimi.
Eestis on Kadri naisenimi ja see on mugandus nimest Katharina. Türgis ja Balkani maades on Kadri mehenimi.
1995. aasta seisuga oli selle nime kandjaid Eestis 3142. Rahvastikuregistri andmetel elas 21. mai 2012 seisuga Eestis 3286 Kadri-nimelist inimest. 
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Kadri 3278 naisel. Kadri on Eestis populaarsuselt 33. naisenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Kadri vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 69,44 ning Tartu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 34,84. Kadri on keskmiselt 34 aasta vanune (mediaanvanus on 33).
Ave (eesnimi)

Ave on naisenimi.
"Ave" tähendab ladina keeles tervitust ühele inimesele.
Eestis levinud kalendrites on selle nime kandjate nimepäev 31. juulil.
1995. aasta seisuga oli selle nime kandjaid Eestis 1552. 21. mai 2012 seisuga elas Eestis 1540 Ave-nimelist inimest.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ave 1530 naisel. Ave on Eestis populaarsuselt 119. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Ave vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 31,85 ning Pärnu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 16,38. Ave oli keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 42).
Robin Gibb

Robin Hugh Gibb (22. detsember 1949 – 20. mai 2012) oli Briti laulja, ansambli Bee Gees liige.
Andrei Mõlnikov

Andrei Andrejevitš Mõlnikov (vene keeles Андрей Андреевич Мыльников; 22. veebruar 1919 Pokrovsk – 16. mai 2012 Peterburi) oli vene maalikunstnik ja kunstipedagoog.
Andrei Mõlnikov lõpetas 1946. aastal Peterburis Ilja Repini nimelise kunstiinstituudi ja 1948. aastal samas aspirantuuri. Ta õppis teiste seas Igor Grabari ja Viktor Orešnikovi käe all.
Alates 1957. aastast töötas ta Peterburi kunstiinstituudis õppejõuna. Tema õpilaste seas olid Boriss Kornejev, Jelena Kostenko, Viktor Otijev, Jaroslav Krestovski, Nikolai Pozdnejev, Aleksandr Sokolov.
Taur Matan Ruak

Taur Matan Ruak (õieti José Maria Vasconcelos; sündinud 10. oktoobril 1956) on Ida-Timori erusõjaväelane ja poliitik, kes oli 20. maist 2012 kuni 20. maini 2017 Ida-Timori president. Alates 22. juunist 2018 kuni 1. juulini 2023 oli ta Ida-Timori peaminister.
Aastatel 1975–2011 teenis ta armees ning oli enne presidendiks kandideerimist vägede ülemjuhataja.
‘Abd al-Bāsiţ al-Miqraḩī

‘Abd al-Bāsiţ al-Miqraḩī (araabia keeles ‏عبد الباسط المقرحي‎; 1. aprill 1952 Tripoli – 20. mai 2012 Tripoli) oli Liibüa terrorist.
Ta töötas Libyan Airlinesi turvaülemana. 1990. aastatel oli ta FBI kümne tagaotsituima kurjategija nimekirjas.
Jaanuaris 2001 mõisteti ta süüdi 1988. aastal Lockerbie katastroofi põhjustanud pommiplahvatuse korraldamises ning talle mõisteti eluaegne vanglakaristus. 2009. aastal vabastati ta ravimatu eesnäärmevähi tõttu Šotimaa vanglast ja tal lubati koju tagasi pöörduda.
Tiit Nõges

Tiit Nõges (aastani 1936 Sergei Nõges; 8. juuni 1916 Valmiera, Liivimaa kubermang – 18. märts 1993 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Tiit Nõges oli piiritusemeistri poeg.
1935. aastal lõpetas Nõges Türi Gümnaasiumi, õppis 1935–1950 (vaheaegadega) Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, lõpetas 1950 agronoomina, põllumajanduskandidaat (1971, Eesti TA), väitekiri "Sookultuurniitude tüübid ja nende bioloogilised ning majanduslikud omadused Eesti NSV-s".
Nõges oli 1939–1948 Tooma Soouurimis- ja Katseinstituudi (aastast 1946 ENSV TA Taimekasvatuse Instituudi Tooma filiaal) noorem- ja vanemteadur, 1948–50 ENSV TA Maaparanduse ja Sookultuuri Instituudi põllukultuuride osakonna juhataja. Märtsis 1950 (pärast EK(b)P VIII pleenumit) kõrvaldati teadustöölt, oli 1950–1958 Kambja MTJ agronoom, melioraator ja peaagronoom, 1958–1964 EMMI Tooma katsebaasi vanemteadur, 1964–1974 sookultuuri osakonna ja katsebaasi juhataja, 1974–1986 vanemteadur.
Teadustöö.
Tiit Nõgese uurimisvaldkond oli sookultuurniidud – nende eri tüüpide bioloogilised ja agronoomilised omadused, agrotehnika, rajamiseks sobivad seemnesegud ning ristiku kasvatamine eelviljana vähelagundunud turvasmuldade kasutuselevõtmisel. Koostas sookultuurniitude tüpoloogia, töötas välja sookultuurkarjamaadele ja -niitudele sobiva rohttaimede tüübistiku. Üle 80 teaduspublikatsiooni.
Jaak Nõlvak

Jaak Nõlvak (sündinud 16. juunil 1944 Tallinnas) on eesti geoloog ja paleontoloog.
Elulugu.
Jaak Nõlvak on muusiku poeg.
1962. aastal lõpetas Nõlvak Tallinna 21. Keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal, geoloogiamagister (1992, TÜ), loodusteaduse doktor (2002, TTÜ), väitekiri "Chitinozoan biostratigraphy in the Ordovician of Baltoscandia". Täiendas end Poolas ja Rootsis.
Nõlvak oli 1962–1974 GI laborant ja insener, seejärel noorem- ja vanemteadur.
Teadustöö.
Jaak Nõlvaku uurimisvaldkonnad on ordoviitsiumi mikropaleontoloogia ja biostratigraafia, sh mitme mikrokivististe rühma (kitiinikud, radiolaarid, lukuta käsijalgsed jt) süstemaatika ja levik Baltoskandia geoloogilistes läbilõigetes. Koostanud kitiinikute levikul põhineva tsonaalse skeemi eri paleokontinentide läbilõigete korreleerimiseks ja ordoviitsiumi geosündmuste dateerimiseks. Osalenud geoloogilistel ekspeditsioonidel Baltimaades, Kamtšatkal, Kesk-Aasias, Mongoolias, Poolas, Norras, Rootsis, Soomes ja USA-s, stažeerinud külalisuurijana Prantsusmaal ja Brasiilias. Harrastab loodusfotograafiat, esinenud näitustega Eestis ja Soomes. Rahvusvahelise Paleosoikumi Palünoloogia Komitee (CIMP) ja Eesti Stratigraafiakomisjoni liige. Eesti Vabariigi teaduspreemia 2001 (kollektiivis). Üle 90 teaduspublikatsiooni, aimeartikleid.
Sven Nõmm

Sven Nõmm (sündinud 21. novembril 1973 Leningradis) on eesti matemaatik.
Elulugu.
Sven Nõmm on teenistujate poeg.
Nõmm lõpetas Peterburi 282. Keskkooli, 1995 Peterburi Ülikooli rakendusmatemaatika erialal, oli 2000–2004 Tallinna Tehnikaülikooli ja 2001–2004 Nantes'i Ülikooli doktorant, PhD (loodus- ja täppisteadused, 2004, TTÜ, Nantes'i Ülikool), väitekiri "Realization and identification of discrete-time nonlinear systems" (Tallinn, 2004).
Nõmm oli TTÜ matemaatikainstituudi assistent 1999-2001, TTÜ Küberneetika Instituudi teadur 1999-2004; vanemteadur küberneetika instituudis 2004-2013, arvutiteaduse instituudis 2014-2016 ja tarkvarateaduse instituudis 2017-2023; aastast 2023 tarkvarateaduse instituudi kaasprofessor tenuuris.
Teadustöö.
Sven Nõmme uurimisvaldkonnad on juhtimissüsteemide teooria ja mittelineaarsed juhtimissüsteemid. Esinenud rahvusvahelistel konverentsidel. Rahvusvahelise Automaatjuhtimise Föderatsiooni (IFAC) Eesti Rahvusliku Komitee kontaktisik. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Toe Nõmm

Toe Nõmm (23. september 1953 Kavastu küla, Tartu rajoon – 30. august 2025) oli eesti sõjaajaloolane.
Elulugu.
Toe Nõmm oli autojuhi poeg.
Ta lõpetas 1972. aastal Jõgeva Keskkooli, 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala. Aastatel 1986–1990 oli Ajaloo Instituudi aspirantuuris. 
Toe Nõmm oli ajalooõpetaja, 1978–1982 Paide Koduloomuuseumi kultuurimälestiste kaitse inspektor, 1990–1994 AI nooremteadur sõjaajaloos, 1994–2018 tööl Kaitseministeeriumis, 1996–2010 ? ministeeriumi relvastusbüroo juhataja.
Teadustöö.
Toe Nõmme uurimisvaldkonnad olid Eesti sõjavägi, relvastus ja sõjatööstus 1918–40, 22. Eesti territoriaalne laskurkorpus 1940–41, lahingud Eestis 1941 ja 1944, eestlased Saksa sõjaväes 1941–45, Teine maailmasõda, üldine relvastuse areng ja sõjamajandus. Eesti Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi, Eesti Arhivaaride Ühingu, Lähiajaloo Uurimiskeskuse Eestis (S-Keskuse) ja Erna Seltsi liige. Üle 100 teadus- ja aimeartikli sõjaajaloost ja relvastusest, ajalooõpikute kaasautor.
Uno Nõmm

Uno Nõmm (4. mai 1930 Tallinn – 16. detsember 1988 Tartu) oli eesti füüsik.
Elulugu.
1949. aastal lõpetas Nõmm Tartu Elektromehaanika Tehnikumi linnade elekterside erialal, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna. 1955–1958 oli ta TRÜ aspirant, 1964 kaitses samas füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja ("Комплексное исследование фотоэлектрических и люминесцентных явлений в кристаллофосфорах типа ZnS").
Nõmm oli aastatel 1949–1951 Tartu Kalakombinaadi raadiojaama juhataja, 1957–1965 TRÜ eksperimentaalfüüsika kateedri assistent, 1965–1967 vanemõpetaja, 1967–1988 dotsent, 1968–1970 ka kateedri juhataja. Ta õpetas pinna- ja pooljuhtide füüsikat, mikroelektroonikat ja tahke keha füüsikat ning koostas õppevahendeid.
Teadustöö.
Uno Nõmme uurimisvaldkonnad olid fotoluminestsents, fotoelektrilised nähtused ja pinnafüüsika. Ta avaldas ligi 50 teaduspublikatsiooni.
Asendustaastamine

Asendustaastamine (inglise "compensatory mitigation") on hävinud või tugevasti kannatanud populatsiooni või elupaiga asendamine uuega kuskil mujal. Üks võimalikest keskkonnamõju hinnangutes nõutavatest "leevendavatest meetmetest".
Ukuaru (film)

"Ukuaru" on 1973. aastal Veera Saare romaani "Ukuaru" järgi valminud mängufilm.
Filmi tunnusmuusika on Arvo Pärdi loodud "Ukuaru valss".
Film kogus esimesel linastusaastal Eesti kinodes üle 170 000 vaataja.
Öö varjud (film)

 
"Öö varjud" on 2012. aastal valminud ameerika õuduskomöödiafilm, mis põhineb aastatel 1966–1971 loodud samanimelisel gooti õudusseriaalil.
Filmi režissöör Tim Burton ja peaosatäitja Johnny Depp on mõlemad samanimelise kultusseriaali fännid.
"Öö varjud" oli produtsendi Richard Zanucki viimane film. Ta suri 79-aastaselt 13. juulil 2012. Ühtlasi oli see Jonathan Fridi viimane film. Ta suri 77-aastaselt 14. aprillil 2012. Seriaalis oli ta mänginud peategelast Barnabas Collinsit, aga filmis oli tal pisiroll.
Ametlikult esilinastus oli 11. mail 2012 USA-s, kuigi mitteametlikult näidati seda juba 10. mail.
Depp mängib 200-aastast vampiiri Barnabas Collinsit, kes on vangistatud kirstu. Ta avastatakse ja vabastatakse. Seejärel läheb ta tagasi oma kunagisse kodumajja, mis on säilinud. Seal elavad tema järeltulijad, kes moodustavad probleemse perekonna. Selle moodustavad perekonnapea, keda mängib Michelle Pfeiffer, tema tütar, vend ja vennapoeg. Collins avastab, et linna peamine äriettevõte, mis kunagi kuulus Collinsitele, on üle läinud tema armukadeda kunagise armastatu Angelique Bouchardi kätte. Bouchard on ise vampiir ja selletõttu surematu ning just tema muutiski Collinsi vampiiriks ja laskis ta sajanditeks kirstu aheldada. Bouchard püüab Collinsit algul võrgutada ja kui see ei õnnestu, siis ta hävitada.
Filmis on suur hulk statiste. Peamiselt mängivad nad linnarahvast. Pisiroll on mitmel seriaali "Öö varjud" või kahe selle põhjal varem, 1970 ja 1971 tehtud mängufilmi kunagisel näitlejal. Seal on näha Jonathan Fridi, kes seriaalis mängis Barnabas Collinsit, Kathryn Scotti, kes mängis tema armastatuid Josette du Presi ja Maggie Evansit, Lara Parkerit, kes mängis Angelique'i, ning David Selbyt, kes mängis Quentin Collinsit. Näha on ka Alice Cooperit, keda Barnabas peab naisvampiiriks.
Film läks maksma 150 miljonit USA dollarit. Kinode kassades tõi ta sisse 238,7 miljonit dollarit, neist USA-s ja Kanadas kokku 79,7 miljonit. Paljudes maailma riikides oli "Öö varjud" kassasissetuleku poolest aasta teine film (esimene oli "Tasujad").
"Öö varjud" sai kriitikutelt lahknevaid arvamusi. Filmiarvustusi koguv sait Rotten Tomatoes andis filmile 218 arvustuse põhjal kümnepallisüsteemis hindeks 5,3 ja kahepallisüsteemis 38% "mäda". Arvustajad on kiitnud filmi visuaalset poolt, näitlejate tööd ja hästi välja mõeldud tegelaskujusid, aga laitnud režissööritööd ja sündmustikku. Metacritic andis filmile 42 arvustuse põhjal hindeks 55%.
Mõned kriitikud on tundnud, et film ei suuda püsida kindlas žanris, vaid on vahepeal rohkem draamafilm, siis jälle komöödia- või õudusfilm, teistele on selline ebajärjekindlus just meeldinud. Film on püüdnud ka edasi anda seebiooperi tunnet, kuna ta on seriaali põhjal tehtud, ja arvustajad on eri meelt selles, kas see õnnestus.
Arvuti arhitektuur

Arvuti arhitektuur määrab arvuti loogikalise struktuuri ja tööviisi, sealhulgas riistvara ja tarkvara komponentide omavahelised seosed.
Eristatakse mitut liiki arvutiarhitektuure:
Klassikalistest arvutiarhituuridest on tuntud von Neumanni arhitektuur (selle esitas matemaatik John von Neumann 1945. a) ja Harvardi arhitektuur. Nende põhierinevus seisab selles, et esimesel juhul toimub andmete töötlemine ja säilitamine ühises mäluruumis. Seetõttu saab andmeid ja käske edastada keskseadme ja mäluseadme vahel ainult jadamisi, mis vähendab arvuti jõudlust. Harvardi arvutis on andmete ja programmide jaoks eraldi mälud ja siinid, see aga muudab süsteemi keerukamaks. Tänapäeva arvutites on kasutusel mõlemad arhitektuurid kombineeritult.
Arhitektuuri mõistet kasutatakse ka seoses protsessori käsusüsteemi ülesehitusega, näiteks ARM-arhitektuur.
Arvutusjõudlus

Arvutusjõudlus näitab arvutisüsteemi andmetöölemisvõimekust.
Peamine arvutusjõudluse määraja on protsessor. Jõudlus sõltub nii protsessori arhitektuurist kui ka taktsagedusest.
Arvutusjõudlus on lõplik, s.t protsessor teeb mingi arvu taktide kohta mingi hulga operatsioone ja ei
ole võimeline seda piiri ületama.
Arvutusjõudlust kui ressurssi ei saa hilisemaks kasutamiseks salvestada – protsessor suudab mingi hulga taktide jooksul teha mingi hulga operatsioone. Kui neid operatsioone hetkel ei teostata, siis see ressurss läheb lihtsalt kaotsi.
Arvutusjõudlust iseloomustavad mõõtühikud on näiteks taktsagedus ja täidetavate käskude hulk ajaühikus (MIPS-id ja FLOPS-id). Taktsageduse kasutamine erineva arhitektuuriga arvutite jõudluse hindamisel pole kuigi informatiivne, sest erinevate käskude täitmiseks kulub erinev arv taktimpulsse. Seepärast kasutatakse täidetavate käskude arvu ajaühikus.
FLOPS-e kasutatakse enamasti teadusarvutite võrdlemisel (näiteks koostatakse nende põhjal superarvutite edetabeleid), harilike personaalarvutite puhul pole see näitaja niivõrd oluline – nende puhul on oluline MIPS-ide hulk.
Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituut (ingl "Institute of Electrical and Electronics Engineers", lüh IEEE) ja arvutitehnika assotsiatsioon ACM (ingl "Association for Computing Machinery") annavad alates aastast 1987 välja Gordon Belli auhinda, mis on pühendatud arvutusjõudluse tippsaavutustele.
Sandarakk

Sandarakk on nõrgalt kollaka värvusega klaasjas taimne vaik. Seda saadakse küpressiliste sugukonda kuuluvate okaspuude, eelkõige lõunaküpressi ("Callitris", nn Austraalia sandarakk) ja sandarakipuu ("Tetraclinis articulata", nn Aafrika sandarakk) koorest.
Omadused.
Kuulub keskmise kõvadusega vaikude hulka. Helekollase värvusega, klaasitaoline mass. Sulamistemperatuur on 145–148 °C. On happeline vaik. Kollastub kiiresti.
Lahustub täiesti eetris, etanoolis, atsetoonis, õlides. Rasvaste õlidega annab tumepunaseid lakke. Sandarakk sarnaneb omadustelt mastiksiga ja seda kasutatakse seguna. Samuti on kasutatud seguna linaseemneõliga, millele viitavad 12.–15. sajandi kirjalikes allikates säilinud retseptid.
Sandaraki kuivamisel tekkiv kile on väga tugev ja seda on kasutatud metallide katmiseks.
Kasutamine.
Vaiku kasutatakse lakitööstuses lakkide ja värnitsate valmistamiseks. Õlilakki on kasutatud paberile, etikettidele ja fotodele läike andmiseks.
Kasutatakse ka meditsiinis ja farmaatsias.'
Rõngastamine

Rõngastamine on loomade (eriti lindude) märgistamine eesmärgiga saada teavet näiteks nende rände, populatsiooniökoloogia, eluea ja muude selliste näitajate kohta. Rõngastamiseks kasutatakse vastavat tehnikat ja meetodeid. 
Esimese teadlasena hakkas linde rõngastama 1899. aastal taani ornitoloog Hans Cristian Cornelius Mortensen.
Ritsiin

Ritsiin on riitsinuse ("Ricinus communis") seemnetest eraldatud mürgine valk. 
Ritsiinil on võime aglutineerida (kleepida) punaliblesid. 
Ritsiini avastas 1888. aastal Tartus biokeemik Peter Hermann Stillmark.
Dmitri Šostakovitš (laevaklass)

Dmitri Šostakovitš-klassi laevad on parvlaevad, mis ehitati NSV Liidu tellimusel aastail 1980–1986 Poolas Szczecinis asuvas Stocnia Szczecinska im A Warskiego laevatehases Musta Mere Merelaevanduse (vene keeles "Черноморское морское пароходство", inglise keeles "Black Sea Shipping Company", BLASCO), Eesti Merelaevanduse (vene keeles "Эстонское морское пароходство", inglise keeles "Estonian Shipping Company", ESCO) ja Kaug-Ida Merelaevanduse (vene keeles "Дальневосточное морское пароходство", inglise keeles "Far Eastern Shipping Company", FESCO) jaoks. Dmitri Šostakovitš-klassi alused on tuntud ka nime all projekt-492 (vene keeles Б-492). Seitset laeva kasutati reisiliinidel ja kruiisideks. 
Projekti B-492/B-493 laevad.
Laevade loetelus on esialgne nimi originaal- ja ladina tähestikus. Hilisemad ümbernimetamised on sulgudes kronoloogilises järjekorras.
Eden Hazard

Eden Michael Hazard (; sündinud 7. jaanuaril 1991 La Louvière's) on Belgia endine jalgpallur.
Ta mängis ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille, Inglismaa kõrgliiga klubis Londoni Chelsea, Hispaania kõrgliiga klubis Real Madrid ja Belgia jalgpallikoondises.
Chelseaga võitis ta kaks korda Euroopa Liiga ja kaks korda Premier League'i. Samuti võitis ta klubi meeskonnas Inglismaa karika.
Lille'is mängides tuli Hazard 2010–11 hooajal Prantsusmaa meistriks ning valiti kahel hooajal Prantsusmaa kõrgliiga aasta parimaks mängijaks.
Klubikarjäär.
Algusaastad.
Hazard alustas jalgpallitreeninguid 4-aastaselt Belgia klubis Royal Stade Brainois.
Ta mängis seal kaheksa aastat, enne kui liitus teise Belgia klubiga Tubize.
Lille.
2005. aastal siirdus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Lille.
Debüüdi Lille'is tegi ta 1. septembril 2007 16-aastaselt liigakohtumises Racing Club de France vastu, tulles teisel poolajal vahetusest mängu.
Hazard valiti oma teisel hooajal Ligue 1 parimaks noormängijaks, ta võitis selle sama auhinna ka järgmisel hooajal.
2010–11 hooajal tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks ja aitas klubil võita ka Coupe de France'i. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 nimetati ta Ligue 1 aasta parimaks mängijaks.
Chelsea.
4. juunil 2012 liitus Hazard 32 miljoni Inglise naela eest Inglismaa kõrgliiga klubiga Chelsea.
Debüütmäng toimus 12. augustil 2012 FA Community Shieldi mängus Manchester Cityga. Hazard lõi oma esimese värava 25. augustil 2012 Newcastle Unitedi vastu.
2012–13 hooajal võitis ta Chelseaga Euroopa Liiga.
Hooajal 2014–15 võitis ta klubiga Premier League'i ja ka FA Cupi. Hazard lõi kõikide sarjade peale 19 väravat ning valiti liigahooaja parimaks mängijaks.
2016–17 hooajal võitis ta Chelseaga teist korda Premier League'i.
Hooajal 2018–2019 andis ta Premier League'is 15 resultatiivset väravasöötu, millega oli liiga parim mängija. Samal hooajal võitis ta Chelseaga teist korda Euroopa Liiga.
Chelsea aasta mängijaks on ta valitud aastatel 2014, 2015, 2017 ja 2019.
Real Madrid.
Juunis 2019 siirdus Hazard ligi 100 miljoni euro suuruse üleminekutasuga Real Madridi.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Belgia jalgpallikoondises tegi Hazard 18. novembril 2008 Luksemburgi vastu. Esimese värava lõi ta 7. oktoobril 2011 mängus Kasahstaniga.
Hazard lõi ühe värava ja jagas 4 resultatiivset söötu 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta kolm väravat: kaks väravat teises alagrupimängus Tuneesia vastu ja värava Inglismaa vastu pronksimängus. Ta võitis turniiril hõbepalli auhinna.
Ta on koondise koosseisus mänginud ka 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel.
Kronobioloogia

Kronobioloogia on bioloogia haru, mis uurib organismide elutegevuse rütme – biorütme.
Elu rütmiline kulgemine on üks bioloogia põhiseaduspärasusi. Rütmilise elutegevusega reageerib organism ka väliskeskkonnas toimuvatele muutustele. 
Ajalugu.
Kronobioloogilised uuringud said alguse prantsuse astronoomi Jean-Jacques d'Ortous de Mairani 1729. aastal tehtud uuringutest, kus ta märkas taimelehtede liikuvuse ööpäevast rütmi, mis ilmnes ka taime pimedas hoidmisel.
Mari Nõmmela

Mari Nõmmela (aastani 1969 Mari Männilo, 1971–77 Mari Tähepõld; sündinud 21. septembril 1950 Rakveres) on eesti kunstiajaloolane ja muuseumitöötaja.
Elulugu.
Mari Nõmmela on õpetaja tütar.
1969. aastal lõpetas Nõmmela Tartu Kunstikooli, 1977 TÜ ajaloo osakonna, kunstiteaduse magister (1993, TÜ), väitekiri "Eesti kunsti retseptsioon Leedus Vilniuse maalitriennaalidel a. 1960–90".
Nõmmela oli 1977–96 Tartu Kunstimuuseumi vanemteadur ja 1983–96 ka direktor, 1996– Tartu Laste Kunstikooli õpetaja ning aastast 1998 EPMÜ/EMÜ keskkonnakaitse instituudi maastikuarhitektuuri õppetooli dotsent.
Teadustöö.
Mari Nõmmela uurimisvaldkonnad on Eesti 20. sajandi maalikunst ja Eesti Kultuurkapitali ajalugu. Koostanud ja toimetanud Tartu Kunstimuuseumi näituste katalooge ja kogude teatmikke, toimetanud muuseumi põhikogu kataloogi (Tartu, 1997). Eesti Kunstnike Liidu (1993), Tartu Kunstnike Liidu (1996) ja ICOM-i (International Council of Museums) liige (1993).
Rita Nõmmela

Rita Nõmmela (aastani 1994 Rita Labotkina; sündinud 26. juunil 1959 Tapal) on eesti arstiteadlane, stomatoloog (ortodont).
Elukäik.
1977. aastal lõpetas Nõmmela Tapa 1. Keskkooli, 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1990, N. A. Semaško nimeline Meditsiinilise Stomatoloogia Instituut, Moskva), väitekiri "Возрастная xарактеристика морфологическиx параметров черепа у детей с вертикальными аномалиями прикуса (по данным телерентгенограммы)".
Nõmmela oli aastatel 1989–1992 Tartu Riikliku Ülikooli stomatoloogia kateedri assistent, 1992–1997 Tartu Ülikooli stomatoloogia kliiniku vanemassistent, aastast 1997 dotsent.
Teadustöö.
Rita Nõmmela on uurinud hambumusanomaaliaga laste kolju kasvu iseärasusi, väikelaste hambumusanomaalia sagedust ja varajase ortodontilise ravi efektiivsust standardsete raviaparaatidega. Sotsiaalministeeriumi erialakomisjoni liige. Eesti Stomatoloogide Seltsi juhatuse liige, Euroopa Ortodontide Ühingu, Ülemaailmse Ortodontide Ühingu ja Balti Ortodontide Assotsiatsiooni liige. Üle 35 teaduspublikatsiooni, sh 8 õppevahendit.
Isiklikku.
Rita Nõmmela on teenistujate tütar, Rait Labotkini õde.
Protiv pravil

"Protiv pravil" (vene keeles "Против правил") on Dima Bilani stuudioalbum, mis on välja antud 2008. aastal.
Vremja-reka

"Vremja-reka" (vene keeles "Время-река") on Dima Bilani stuudioalbum, mis on välja antud 2006. aastal.
Na beregu neba

"Na beregu neba" (vene keeles "На берегу неба") on Dima Bilani stuudioalbum, mis on välja antud 2004. aastal.
Ja notšnoi huligan

Ja notšnoi huligan (vene keeles Я ночной хулиган) on Dima Bilani debüütalbum, mis on välja antud 2003. aastal. 
Ja notšnoi huligan+.
Albumi 2004. aasta väljaandel on neli uut laulu:
William T. Sutherlin

William Thomas Sutherlin (1822–1893) oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni ettevõtja ja sõjaväelane (major).
Tema kodus Danville'is peatus Ameerika Riikide Konföderatsiooni president Jefferson Davis kodusõja lõpul 3.–10. aprillil 1865, mistõttu Danville'i on nimetatud Konföderatsiooni viimaseks pealinnaks.
Tallinna–Paldiski tee

Tallinna–Paldiski tee (põhimaantee nr 8) on üks Eesti põhimaanteid. 
See saab alguse Tallinna linnast. Tee pikkus on 47,1 km, sh 11,3 km pikkune lõik (Paldiski maantee) Tallinna linnas. Tee lõpeb Paldiski linnas. Alates 2008. aastast moodustab maantee Keila ja Paldiski vaheline lõik osa Euroopa maanteest E265, mis ühendab Tallinna Kapellskäriga Rootsis.
Sillad Tallinna–Paldiski teel.
Sildade nimekiri pärineb Teeregistri andmebaasist.
Asulad Tallinna–Paldiski tee ääres.
Tallinna linn, Harkujärve küla, Harku alevik, Hüüru küla, Püha küla, Kiia küla, Kütke küla, Tutermaa küla, Kumna küla, Keila linn, Valkse küla, Illurma küla, Niitvälja küla, Tuulna küla, Kloogaranna küla, Kersalu küla, Paldiski linn.
Jõgeva Gümnaasium

Jõgeva Gümnaasium oli üldhariduskool (gümnaasium) Jõgeva maakonnas Jõgeval.
Ajalugu.
Jõgeva Gümnaasiumi loetakse 1915. aastal asutatud Jõgeva Haridusseltsi Kooli õigusjärglaseks. 1945/1946. õppeaastal nimetati kool mittetäielikuks keskkooliks. Esimene keskkoolilend lõpetas 1949. aastal.
Jõgeva Keskkoolis toimus õppetöö Mustvee maantee koolimajas. Kiiresti kasvava hakanud õpilaste arvu tõttu hakati ehitama Gagarini tänavale (tänapäeval Aia tänav) uut koolimaja, mis pidi valmima 1951. aasta kevadel, kuid ehitustööd venisid. 1952. aastal jaanuari lõpus avati siiski kauaoodatud uus koolimaja õppetööks. 1962. aastal küündis õpilaste arv tuhandeni ja õppetöö toimus kahes vahetuses. Seega oli 1952. aastal valminud koolimaja taas kitsaks jäänud ja vaja oli jälle uut koolimaja. 1970. aastal kerkis uus koolimaja Põllu tänavale (tänapäeval Rohu tänav). Rohu tänava koolimajas alustasid õpinguid 4.–11. klassi õpilased, 1.–3. klasside õpilased jätkasid õpinguid Aia tänava koolimajas.
1984. aasta septembris jagunes Jõgeva Keskkool kaheks kooliks: Jõgeva 1. Keskkooliks (jätkas tööd majas Rohu 10) ja Jõgeva 2. Keskkooliks, mis alustas tööd vastvalminud koolimajas Piiri 1. 1995. aastal nimetati Jõgeva 1. Keskkool ümber Jõgeva Gümnaasiumiks ja 1997. aastal Jõgeva 2. Keskkool Jõgeva Ühisgümnaasiumiks.
2013. aasta kevadel lõpetasid mõlemad seni Jõgeval haridust andnud gümnaasiumid tegevuse ja loodi kaks uut kooli: üldhariduskool Jõgeva Põhikool (algklassid asusid alguses Piiri 1 majas ja põhikooli vanemad klassid Rohu 10 majas) ja riigigümnaasium Jõgevamaa Gümnaasium (alustas tööd 1952. aastal valminud Jõgeva esimeses keskkoolimajas Aia tänav 34, mis renoveeriti).
Aia tänava õppehoones oli alates 1. septembrist 1985 kuni 2001. aastani tegutsenud vene õppekeelega Jõgeva Põhikool, mis oli alates asutamisest 1971. aastal töötanud Mustvee maantee koolimajas. Aia tänava koolimajas tegutses samal ajal ka Jõgeva 1. Keskkooli kaugõppeosakond. Kui venekeelne põhikool 2001. aastal suleti, jätkas Aia tänava koolihoones tegevust Jõgeva Täiskasvanute Keskkool. Viimane koliti 2013. aastal omakorda aadressile Piiri tänav 1c.
Jõgeva Ühisgümnaasium

Jõgeva Ühisgümnaasium, endine Jõgeva 2. Keskkool, oli üldhariduskool Jõgeval.
Kooli viimane direktor oli Jüri Toit. Koolihoone asus aadressil Piiri 1.
Jõgeva Ühisgümnaasium lõpetas tegevuse 2013. aastal, kui alustas tegevust riigigümnaasium Jõgevamaa Gümnaasium ja seniste Jõgeva Gümnaasiumist ja Jõgeva Ühisgümnaasiumi asemel alustas tegevust Jõgeva Põhikool.
Löökpillide loend

 
"Sellel lehel on süstemaatiliselt loetletud löökpille."
NB! Süstematiseerimist vajavad löökpillid.
Kindla helikõrgusega.
Dultsimer en:Hammered dulcimer 
Lithophone en:Lithophone 
Metallofon 
Rototoms en:Rototoms 
Steel drums en:Steel drums 
Ebamäärase helikõrgusega.
Bell tree en:Bell tree 
Chime tree en:Chime tree 
Crash cymbals en:Crash cymbals 
Kick drum en:Kick drum 
Luud (muusika) en:Bones (instrument) 
Ride cymbal en:Ride cymbal 
Sizzle cymbal en:Sizzle cymbal 
Splash cymbal en:Splash cymbal 
Spoon (muusika) en:Spoon (musical instrument) 
Suspended cymbal en:Suspended cymbal 
Tabla en:Tabla 
taiko drum en:Taiko 
Tenortrumm en:Tenor drum 
Cylindrical drum en:Cylindrical drum 
Conical drum en:Conical drum 
Barrel drum en:Barrel drum 
Hourglass drum en:Hourglass drum 
Goblet drum en:Goblet drum 
Footed drum en:Footed drum 
Long drum en:Long drum 
Frame drum en:Frame drum 
Friction drum en:Friction drum 
Kazoo en:Kazoo
1977. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1977. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 22. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 7. mail 1977 Londonis Suurbritannias. Selle võitis Prantsusmaa.
800 meetri vabaujumine

800 meetri vabaujumine on ujumise ala, kus ujutakse 800 meetri pikkust distantsi vabas stiilis.
1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 26. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 4. aprill 1981 Dublinis Iirimaas. Selle võitis Suurbritannia.
Dietrich Damerow

Dietrich III Damerow (surnud umbes 1410) oli Tartu piiskop aastatel 1379–1400.
Preisimaalt pärinev Damerow oli hiljemalt aastast 1364 keiser Karl IV erasekretär. Tänu sellele oli ta diplomaatiliselt osav ja omas laiaulatuslikke kontakte üle Euroopa. 1372. aastal hakkas ta tegema vaimulikukarjääri.1378. aastal nimetas Rooma paavst Urbanus VI Damerowi Tartu piiskopiks, ent ta sattus vastuolusse Liivi orduga, mis toetas Tartu toomkapiitli poolt valitud Albrecht Hechti, kes sai toetuse Avignoni paavstilt Clemens VII-lt. Et ordu toetus aga Roomale, siis kaotas Hecht ordu poolehoiu ning Damerow jäi 1379. aastast ainsaks Tartu piiskopiks, ent tänu vastuoludele orduga õnnestus tal oma piiskopkonda jõuda alles 1387. aastal.
1393. aastal inkorporeeris ordu Riia peapiiskopi ja tolle kapiitli Saksa ordusse, mis tähendas peapiiskopkonna minekut ordu kontrolli alla. Damerow aga ordu ülemvõimuga ei nõustunud, vaid nõudis tollelt enda diötseesis vasallivannet ning lõi laialdase orduvastase koalitsiooni, kuhu kuulusid Mecklenburgi hertsog Albrecht (kes oli samaaegselt ka Rootsi kuningas), Leedu suurvürst Vytautas ja Inglismaa kuningas Richard II; Damerow pakkus oma piiskopkonda koguni viimase võimu alla. Samuti saabusid Tartusse piiskopi liitlastena 1396. aastal vitaalivennad. Siiski ei saanud koalitsioonist asja, sest Albrecht ja Inglise kuningas olid liiga kaugel ja Vytautasega suutis ordu rahu sõlmida. Seejärel tungis ordu 1396. aasta juulis Tartu piiskopkonda ja vallutas selle linnused peale Tartu. Piiskopkonda siiski ordusse ei inkorporeeritud, Damerowi sunniti vaid tunnustama Riia peapiiskopi inkorporeeritust ja loobuma läänivande nõudmisest. 1397. aastal toimunud teisel Danzigi konverentsil otsustati, et peapiiskopkond jääb inkorporeerituks, aga ordu ei tohi nõuda ordu vasallidelt sõjas osalemist ning andis Harju-Viru rüütelkonnale Jungingeni armukirja. Damerow ei saavutanud seega oma tahtmisi ja astus mõni aasta hiljem, kui oli oma piiskopkonnas sattunud majanduslikesse ja poliitilistesse raskustesse, oma ametikohalt tagasi, elades esialgu Riias, millalgi pärast 1408. aastat pöördus ta aga tagasi Saksamaale.
.cs

.cs oli Tšehhoslovakkia Interneti tippdomeen. 
See võeti kasutusele 1990. aasta paiku. Kui Tšehhoslovakkia jagunes 1993. aastal Tšehhiks ja Slovakkiaks, anti mõlemale riigile uus tippdomeen, vastavalt .cz ja .sk. Domeen .cs kõrvaldati järk-järgult kasutusest ja kustutati 1995. aastal. Kuni 2010. aastani (kui kustutati domeen .yu) oli .cs kõige suurema endise kasutusega kustutatud tippdomeen. 1994. aasta juunis, kui suur osa ümbertõstmisest domeenidele .cz ja .sk oli juba tehtud, kasutas domeeni .cs ikka veel üle 2300 hosti.
Aastatel 2003–2006 oli ISO 3166-1 standardi järgi Serbia ja Montenegro maakood CS ja seega oli ka neile reserveeritud domeen .cs, kuid riik ei kasutanud seda, vaid jätkas domeeni .yu kasutamist, mis oli olnud endisel Jugoslaavial.
Maiskondade konflikt

Maiskondade konflikt oli sisetüli Saksa ordus 15. sajandi keskel.
Konflikt puhkes seetõttu, et Saksa ordu Preisimaal harus ülekaalus olevad reinimaalased eesotsas kõrgmeister Paul Berlitzer von Russdorfiga püüdsid Liivi ordumeistriks teha Reinimaalt pärit Järva foogt Heinrich von Notlebenit. 
Liivimaa ordus olid aga ülekaalus vestfaallased, kes sellega ei nõustunud, valides 1438. aastal enda viitsemeistriks Vestfaalist pärineva Heidenreich Vincke von Overbergi. Esialgu ei soovinud Saksa ordu kõrgmeister Vincket tunnistada ja püüdis ka sõjalisel teel sekkuda. Kuid Järva foogt taandas end ise ja Liivimaal puudus Russdorfi-meelsetel igasugune toetus. Nii pidi kõrgmeister 1440. aastal lõpuks liivimaalaste valikut aktsepteerima ning järgmisel aastal tagandatigi ta suuresti seoses Liivimaa-Preisi konfliktiga.
S.H.E

S.H.E (hiina keeles 女朋友, pinyin: "nǚpéngyou") on taiwani "poprockgrupp". Ansambel loodi 2000. aastal.
Eesti Jahispordi Liit

Eesti Jahispordi Liit (lühend EJSL) on praktilist jahilaskmist arendav organisatsioon (mittetulundusühing), mis loodi 1997. aastal Jahimeeste Seltsi Jahilaske Föderatsiooni õigusjärglasena. 
Eesti Jahispordi Liit on 1997. aastast Federation Internationale de Tir Aux Armes Sportives de Chasse'i ehk FITASC-i liige. 
EJSL tegeleb Eestis praktiliste jahilaskeharjutustega: "sporting", "compak sporting", "Kõrge kukk", jahi kahevõistlus (JKV) ning siin veel vähe levinud harjutustega (Helies, St. Hubert jt). 
Jahipraktilise laskmise alla kuuluvad ka vint- ja sileraudsetest relvadega tehtavad kuuliharjutused liikuvate ja seisvate märkide tabamiseks. Näiteks harjutusel "Jooksev metssiga" lastakse sileraudse relvaga distantsilt 35 meetrit; harjutustel JM-1–JM-7 on laskekaugus 50 meetrit; harjutustel VJM-1–VJM-4 ja "Jooksev põder" lastakse vintrelvast 50 ja 100 meetri distantsilt; harjutustel JP-1–JP-4 kasutatakse vintrelva 100 meetri kaugusel (VSS) seisvate siluettide laskmiseks.
Eesti Jahispordi Liidule kuuluvad järgmised laskerajad: kaarrada ("skeet"), kaevikrada ("trap"), paariskaevikrada ("double trap") ja automaatkaevikrada ("automatic trap"), mida ta hoiab ka korras. Nende klassikaliste jahilaskmisalade arendamisega tegeleb aga Eesti Laskurliit.
Eun Ji-won

Eun Ji Won (sündinud 8. juunil 1978, korea keeles 은지원) on Lõuna-Korea hiphoplaulja. Ta on olnud ansambli Sechs Kies laulja.
Tori Amos

Tori Amos [t'oori 'eimos] (õieti Myra Ellen Amos; sündinud 22. augustil 1963) on USA laulja ja laulukirjutaja, kelle eripäraks on klaveri kasutamine oma peamise instrumendina. Praegu elab ta koos inglasest abikaasaga Suurbritannias ning neil on üks tütar, Natashya.
Sõbrakaubandus

Sõbrakaubandus on kapitalismieelne kaubanduse vorm, mis põhines vastastikusel usaldusel ja isiklikel suhetel. Eelkõige tähistatakse selle terminiga kesk- ja varauusajal toiminud kaubasuhet linnakaupmeeste ja talupoegade vahel.
Keskajal pidasid kaupmehed niinimetatud sõbrahoove, kus talupojad tohtisid ööbida tingimusel, et teevad oma ostud selle kaupmehe juures ja ühtlasi müüvad temale oma tooted. Näiteks 16. sajandi Tallinna kaupmehel Jasper Kappenbergil oli üle saja sõbra (näiteks Viluveres ja Kahalas), kes said temalt isegi laenu.
Keskajal otsisid maalt kaupu, eriti vilja, kokku ostvad kaupmehed endale usaldusväärsemaid talupoegi, keda võis kasutada müüjate otsimiseks ja kauba vahendamiseks ehk kaubaagentideks. Tihti käisid sellised "sõbrad" ka linnas ja olid kaupmehe majas või sõbrahoovis külalised. Varauusajal muutus sõbrakaubandus talupoja suhtes ebavõrdsemaks, seostudes ennekõike talupoegade kutsumisega linna, kus neil püüti nahka üle kõrvade tõmmata, neid täis jootes ja kaupu valesti kaaludes.
Eesti-Soome sõbrakaubandus.
Esimesed teated sõbrakaubandusest Eesti ja Soome vahel pärinevad 1300. aastatest, mil Viiburi kandi talupojad käisid Tallinnas ja Virumaa väikesadamates. Soome talupojad purjetasid Mahusse ja Toolsesse ka 1431 ja 1437.
Soome väikesaarte asukad vahetasid sõbrakaubanduse raames kala- ja hülgepüügi saadusi, näiteks soolaräimi, virulaste vilja ja liha, hiljem ka kartulite vastu. Samuti kaubeldi käsitöö ja villaga.
Teise maailmasõjani toimisid Eesti ja Soome rannarahva vahel kaubandussuhted, kus talu- või kalamees käis kindla kaupmehe juures, kes teda majutas ja kostitas, ning vastutasuks ostis kõik kaubad sellelt kaupmehelt. Korduvate ürituste vormis sõbrakaubandust nimetati sõbralaadaks. Sõbrakaubanduse hulka kuuluvad Soomes 1919. aastal kehtestatud kuiva seaduse järel alanud salapiirituse vedu Eestist Soome ning sõjaeelse aja kilulaadad.
Soome ja Eesti vahelist sõbrakaubandust on laatade kujul püütud viimasel aastakümnel taastada, Eestis on sõbralaadad toimunud Kunda ja Mahu rannas.
Viru-Nigula muuseumis on sõbrakaubanduse teemaline ekspositsioon.
Dick Van Dyke

Dick Van Dyke (õieti Richard Wayne Van Dyke; sündinud 13. detsembril 1925) on USA näitleja, meelelahutaja ja koomik. 
Ta on esinenud nii teatri kui ka estraadilaval, filmides ja telesarjades ning on pälvinud kuus Emmyt ning Grammy ja Tony auhinna. Ta võeti 1995. aastal Telesarjakuulsuste Halli ja 1993. aastal Hollywoodi Kuulsuste alleele ning ta on saanud Ekraaninäitlejate Gildi elutööauhinna 2013. aastal, Kennedy Keskuse autasud 2020. aastal ja ta tunnistati 1998. aastal Disney legendiks.
Van Dyke kaasas telesaadetesse ka oma lapsi ja lapselapsi. Tema poeg Barry Van Dyke, lapselapsed Shane Van Dyke ja Carey Van Dyke ning teisedki sugulased on esinenud näiteks kriminaaltelesarjas "Diagnosis: Murder" ("Diagnoos: mõrv"), mille peategelast doktor Mark Sloanit mängib Van Dyke. Tema poeg Chris oli 1980. aastatel Oregoni Marioni maakonna ringkonnaprokurör. 1987. aastal suri Van Dyke'i lapselaps Jessica Van Dyke Reye sündroomi tagajärjel, mis ajendas Van Dyke'i käsitlema avalikult teemat aspiriini ohtlikkusest lastele.
12. veebruaril 1948 abiellusid Van Dyke ja endine Margerie Willett Los Angeleses Wilshire'i puiesteel asuvas Chapman Park Hotellis raadiosaates " Pruut ja peigmees" . Neil oli neli last: Christian, Barry, Stacy ja Carrie Beth. Nad lahutasid 1984. aastal pärast pikka lahusolekut. 1976. aastal alustas Van Dyke suhet oma kauaaegse elukaaslase Michelle Triola Marviniga . Nad elasid koos üle 30 aasta, kuni naise surmani 2009. aastal. Nende afäär, mis jättis Van Dyke'i "süütundes vääneldama", aitas kaasa Van Dyke'i ja Willetti abielu purunemisele. 29. veebruaril 2012, 86-aastaselt, abiellus Van Dyke meigikunstnik Arlene Silveriga, kes oli temast 46 aastat noorem. Nad olid kohtunud kuus aastat varem SAG auhindade jagamisel .