tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kurvilise tee legendid

"Kurvilise tee legendid" on 2023. aastal valminud eesti dokumentaalfilm. Film kujutab 1980. aastate olusid ja räägib sellest, kuidas Eesti rallisõitjad võistlesid Nõukogude Liidus raudse eesriide taga.
Filmis tegid kaasa ka Ott Tänak ja Markko Märtin.
Lühikirjeldus.
Filmi "" tegijate uus film "Kurvilise tee legendid" on lugu Eesti tipprallisõitjatest, kes püüdsid end sportlastena kehtestada Nõukogude Liidu absurdses süsteemis.
Nõukogude Liidu koondise sõitja koha nimel käis tihe rebimine, seal sõitmine oli iga võidusõitja unistus teiselgi põhjusel: riigis, kus kõik oli defitsiit, sõltus välismaale pääsemisest ka meeste majanduslik heaolu.
Filmis saab osa ka nelja peategelase, Ilmar Raissare, Vello Õunpuu, Hardi Metsa ja Vallo Sootsi kunagiste autode taassünnist. Kultusobjektiks saanud Lada VFTS-e toodeti Leedus teeneka võidusõitja Stasys Brundza juhtimisel. Kuigi need olid 1/6 planeedi kiireimad ralliautod, oli ikkagi tegemist “vene tehnikaga”. Legendaarse spordireporteri Are Elleri sõnul isegi tollased välismaised tipp-rallisõitjad imestasid, milliseid imetegusid meie mehed nende kastidega maailmas korda saatsid.
Sisu.
Film keskendub Eesti autorallile kuldsel ajastul – 1980. aastatele, kus autosport oli suure au sees. Rallisõitjad olid ühiskonnas justkui kosmonaudid, keda kõik teadsid ning kelle tegemiste vastu rohkelt huvi tunti ja kelle tegemisi jälgis isegi kurikuulus KGB. Sõitjaid oli Eestis palju ning kõikidel oli üks ja sama kindel soov – jõuda oma ala tippude hulka. Toona tähendas see kuulumist koondisse, kus kõikidel sõitjatel oli kasutada tollase aja tipptehnika – Lada VFTS. Koondisse kuulumine ning selle kaudu ka välisvõistlustel osalemine oli see, milleni üldse Eesti rallisportlased sel ajal jõuda said. Välisvõistkondadesse kuulumisest võisid 1980. aastate võidusõitjad ainult unistada. Siiski leidus eestlaste seas neid, kes suutsid end tõestada nii palju, et jõudsid NSV Liidu koondisse ning said ehk isegi raudse eesriide taha piiluda. Samas loopisid kaikaid kodaratesse need, kes ei suutnud leppida tõsiasjaga, et eestlased olid autospordis nii andekad ja moodustasid poole NSV Liidu koondisest.
Roosatuvi

Roosatuvi ("Nesoenas mayeri") on India ookeanis Mauritiuse saarel elutsev endeemne tuviliik.
Maskareenide tuviliikidest (mauritiuse sinituvi, rodriguese sinituvi, "Nesoenas rodericanus", "Nesoenas cicur" ja roostetuvi) on roosatuvi ainuke, kes pole välja surnud, kuigi 1970. aastatel jõudis ta väljasuremise äärele ja 1991. aastaks oli elus vaid 10 isendit. Alates 1977. aastast on liigi säilitamise nimel töötanud Durrell Wildlife Conservation Trust ja praeguseks on liigi arvukus tõusnud. 2011. aastal oli populatsiooni arvukus alla 500 isendi. Rahvusvaheline Looduskaitseliit (IUCN) paigutas liigi 2000. aastal punase nimestiku kriitilises seisundis liikide nimekirjast väljasuremisohus liikide hulka ja 2018. aastal ohualdiste ("vulnerable") liikide nimekirja.
Merepatrull-lennuk

Merepatrull-lennuk on mere kohal pikkadeks patrull-lendudeks loodud lennuk. Patrull-lennukite olulisemaks ülesandeks on vaenlase all- ja pealveelaevade avastamine ning vajadusel nende hävitamine. Mitmesuguste sensoritega varustatud merepatrull-lennukid sobivad ka luureülesanneteks ja kaduma läinud laevade lennukite otsinguks.
Tänapäevaseid merepatrull-lennukid on sageli välja töötatud reisilennukite baasil. Näiteks Ühendriikide päritolu P-8 Poseidon ja reisilennuk Boeing 737 Next Generation konstruktsioonid kattuvad 86% ulatuses. Reisilennuki reiside eesmärk on lennata kulutõhusalt, sama tuleb ka pika lennuajaga merepatrull-lennuki konstrueerimisel kasuks.
Patrull-lennukid on ülesannete täitmiseks varustatud paljude sensoritega:
Merepatrull-lennukeid on varustatud erinevate relvadega, sealhulgas kahurite, kuulipildujate, laevatõrjerakettide, miinide, pommide ja süvaveepommide ning torpeedodega. Ohtlikumatel ülesannetel relvastatakse lennukid enesekaitseks õhk-õhk rakettidega.
Merepatrull-lennukid mahutavad lisaks kütusele, relvadele ja sensoritele tosina või enama meeskonnaliiget koos töö- ja puhkekohtadega. Puhkekohad pole ainult luksus, sest kaua kestvatel patrull-lendudel peabki lennukis olema puhkuseks piisavalt ruumi. Hoolimata satelliitide ja droonide levikust on merepatrull-lennukitel jätkuvalt sõjanduses tähtis roll.
Nesoenas cicur

Nesoenas cicur on India ookeanis Mauritiuse saarel elanud endeemne, nüüdseks välja surnud tuviliik perekonnast "Nesoenas".
Liik kirjeldati alles 2011. aastal. Liigi holotüüp on 2008. aastal Mauritiuse kaguosast leitud parempoolne jooksmeluu. Lähimad sugulasliigid on roostetuvi, roosatuvi ja "Nesoenas rodericanus".
Tõenäoliselt suri liik välja 18. sajandi esimesel poolel.
Letsile Tebogo

Letsile Tebogo (sündinud 7. juunil 2003 Kanyes) on Botswana sprinter.
100 meetri jooksus püstitas Tebogo esimest korda Botswana rekordi 19. veebruaril 2022, kui jooksis 10,08. Kaks kuud hiljem jooksis ta juunioride maailmarekordi 9,96.
2021. ja 2022. aastal tuli ta 100 meetri jooksus juunioride maailmameistriks. 2022. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Calis võitis ta 100 meetri jooksus kuldmedali uue juunioride maailmarekordiga 9,91. 2023. aasta juulis ületas 100 meetri jooksus tema maailmarekordi Suriname sprinter Issam Asinga.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel 15. juulil Eugene'is püstitas Tebogo eeljooksus 100 meetri juunioride maailmarekordi 9,94. Oma poolfinaalis jäi Tebogo ajaga 10,17 viimaseks. Tulemuse 9,94 ületas ta sama aasta 2. augustil juunioride maailmameistrivõistlustel.
23. juulil 2023 püstitas ta Teemantliiga etapil Londonis 200 meetri jooksus uue Aafrika rekordi, kui jooksis 19,50. Eelmine rekord kuulus 1996. aasta suveolümpiamängude finaalist Frankie Fredericksile.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 100 meetri jooksus ameeriklase Noah Lylesi järel hõbemedali isikliku rekordiga 9,88. 200 meetri jooksus võitis ta Lylesi ja teise ameeriklase Erriyon Knightoni järel ajaga 19,81 pronksmedali.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis tuli Tebogo 200 meetri jooksus olümpiavõitjaks Aafrika rekordiga 19,46. 100 meetri jooksus sai ta Botswana rekordiga 9,86 6. koha. 4×400 m teatejooksus sai ta Botswana meeskonna koosseisus Ameerika Ühendriikide järel hõbemedali Aafrika rekordiga 2.54,53.
Nesoenas rodericanus

Nesoenas rodericanus on kunagi India ookeanis Maskareenides asuvat Rodriguese saart asustanud endeemne, nüüdseks välja surnud tuviliik perekonnast "Nesoenas". Liik on kirjeldatud mõnede subfossiilsete luude (rinnak ja kaks jooksmeluud) ning kirjelduste järgi François Leguat' (1708) ja Julien Tafforet' (1726) tekstides.
Nesoenas

Nesoenas on lindude ("Aves") perekond tuvilaste sugukonnast ("Columbidae").
Tõenäoliselt eraldus perekond tuvi ("Columba") ja turteltuvi ("Streptopelis") perekondadest miotseeni lõpul 8–7 miljonit aastat tagasi. Perekonna liike iseloomustavad teatud häälitsemisviis ja valdavalt punaka varjundiga sulestik tumedamate tiibade ja suhteliselt heledama alapoole ning pea sulestikuga. Tänapäeval elavaid liike iseloomustab saba ja selja kontrastselt erinev värvus. Liigid erinevad märgatavalt suuruse poolest: roosatuvi ja välja surnud roostetuvi on suurekasvulised ja apomorfsed võrreldes pigem plesiomorfse väiksema, laialt levinud malagassi tuviga. Viimatinimetatu kaelasulestiku joonis sarnaneb tuvi ja turteltuvi perekonna liikide omaga, kuid tema suletipud on eristuva tunnusena kaheks harunenud.
Włodawa maakond

Włodawa maakond (poola "powiat włodawski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna idaosas. Piirneb idas Valgevene ja Ukrainaga. Maakonna keskus asub Włodawa linnas.
Włodawa maakond kaotati 1975. aastal, kuid taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Włodawa.
Włodawa maakonnas on seitse valda:
Biała Podlaska maakond

Biała Podlaska maakond (poola "powiat bialski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna põhjaosas. Piirneb idas Valgevenega. Maakonna keskus asub Biała Podlaska linnas, mis maakonda ei kuulu.
Biała Podlaska maakond on moodustatud 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Międzyrzec Podlaski ja Terespol.
Biała Podlaska maakonnas on 17 valda:
Puławy maakond

Puławy maakond (poola "powiat puławski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Puławy linnas.
Maakond on asutatud 1867. aastal. Maakond kaotati 1918. aastal. Puławy maakond taastati 1945. aastal, kuid likvideeriti 1975. aastal. 1999. aastal taastati Puławy maakond haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kuus linna: Kazimierz Dolny, Końskowola, Kurów, Nałęczów, Puławy ja Wąwolnica.
Puławy maakonnas on 10 valda:
Łukówi maakond

Łukówi maakond (poola "powiat łukowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna loodeosas. Maakonna keskus asub Łukówi linnas.
Maakond on moodustatud 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Łuków ja Stoczek Łukowski.
Łukówi maakonnas on üheksa valda:
Kraśniki maakond

Kraśniki maakond (poola "powiat kraśnicki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna edelaosas. Maakonna keskus asub Kraśniki linnas.
Kraśniki maakond moodustati 1474. aastal, kuid kaotati 1795. aastal. Lühiajaliselt eksisteeris Kraśniki maakond aastatel 1810–1815. Kraśniki maakond taastati 1842. aastal, kuid kaotati 1867. aastal. Kraśniki maakond taastati jälle 1918. aastal, kuid likvideeriti 1975. aastal. Kraśniki maakond taastati haldusreformi käigus 1. jaanuaril 1999.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Annopol, Kraśnik ja Urzędów.
Kraśniki maakonnas on kaheksa valda:
Janów Lubelski maakond

Janów Lubelski maakond (poola "powiat janowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna edelaosas. Maakonna keskus asub Janów Lubelski linnas.
Janów Lubelski maakond moodustati 1866. aastal, kuid kaotati 1945. aastal. Teist korda moodustati Janów Lubelski maakond 1956. aastal ja likvideeriti 1975. aastal. Janów Lubelski maakond taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Janów Lubelski ja Modliborzyce.
Janów Lubelski maakonnas on seitse valda:
Hrubieszówi maakond

Hrubieszówi maakond (poola "powiat hrubieszowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna edelaosas. Piirneb idas Ukrainaga. Maakonna keskus asub Hrubieszówi linnas.
Ajalooline Hrubieszówi maakond loodi 1429. aastal. Praegune Hrubieszówi maakond moodustati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Hrubieszówi maakonnas Zosini küla lähedal Lääne-Bugi jõel asub Poola kõige idapoolsem punkt.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Hrubieszów.
Hrubieszówi maakonnas on seitse valda:
Chełmi maakond

Chełmi maakond (poola "powiat chełmski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna idaosas. Piirneb idas Ukrainaga. Maakonna keskus asub Chełmi linnas, mis maakonda ei kuulu.
Chełmi maakond moodustati 1809. aastal, kuid likvideeriti 1815. aastal. Maakond taastati 1867. aastal, ent likvideeriti 1975. aastal. Chełmi maakond loodi uuesti 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Rejowiec, Rejowiec Fabryczny ja Siedliszcze.
Chełmi maakonnas on 13 valda:
Biłgoraj maakond

Biłgoraj maakond (poola "powiat biłgorajski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Biłgoraj linnas.
Biłgoraj maakond moodustati 1866. aastal. Biłgoraj maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.
Haldusjaotus.
Maakonnas on viis linna: Biłgoraj, Frampol, Goraj, Józefów ja Tarnogród.
Biłgoraj maakonnas on 13 valda:
Viktor Horenko

Viktor Horenko on Ukraina sõjaväelane. 
Sõjaväeteenistus.
Ta oli 25. juulist 2022 kuni 3. novembrini 2023 Ukraina erioperatsioonijõudude ülem.
Zooantroopia

Zooantroopia on psühholoogiline häire, mille puhul inimene usub, et on loom või on tal usk, et võib loomaks saada.
SCE E-piim

SCE E-piim on Eesti äriregistrisse kantud Euroopa äriühingu omandivormiga mitmes Euroopa Liidu liikmesriigis (Eestis ja Lätis) tegutsevate piimatootjate ühistu. Ettevõtte registreerimisaadress on Järva maakond, Järva vald, Järva-Jaani alev, Pikk tn 16.
1997. aastal ühinesid Eesti ettevõtted Järva Jaani Piimandusühistu ja Ühistu Haimre Piim ning moodustasid piimandusühistu Epiim TÜH, millega liitus Põltsamaa Piimaühistu 1998 ning 27. veebruaril 2020. aastal ühinesid Läti Jaunpilsi valla põllumajandusteenuste kooperatiiv „Piena celš“ ja piimandusühistu Epiim ning moodustasid "SCE Epiim".
Ettevõtte tegevusaladeks on: piima töötlemine, piimatoodete ja juustu tootmine, jaemüük muudes spetsialiseerimata kauplustes
ja kaubavedu maanteel.
SCE E-piimale kuulub enamusosalus Eesti juustu- ja kohupiima ning muude piimatoodete tootmisega tegelevast AS E-Piim Tootmisest, AS Dessert, OÜ Epiim Transport, OOO Epiim RUS Venemaal ja osalus biokompetentsikeskuses BioCC.
Malagassi tuvi

Malagassi tuvi ("Nesoenas picturatus") on Madagaskaril ja India ookeani saartel elutsev tuviliik perekonnast "Nesoenas".
Kirjeldus.
Malagassi tuvi kasvab umbes 28 cm pikkuseks. Võrreldes Sahelis elava naeru-turteltuviga ("Streptopelia roseogrisea") on ta veidi suurem, jässakama keha ja pikemate jalgadega, kuid lühema sabaga. Isas- ja emaslind näevad välja ühtmoodi.
Linnu õlad on punakaspruunid, selg tumepruun, kõht helepruun ja pea sinakashall. Kaela mõlemal küljel on pruuniträpsuline väli. Tiivad on tume-mattpruunid, saba alune valge. Noka tipp on sinakashall, nokatüvik purpurpunane, samuti ümbritseb punakaspruuni iirisega silma purpurne rõngas.
Malagassi tuvi elab Madagaskaril, Seišellidel, Komooridel, Mayotte'il, Réunionil ning Mauritiusel ja selle India ookeani väiksematel lähisaartel.
Taksonoomia.
Liigil on mitu alamliiki:
Ka Rodriguese saarel elanud endeemne "Nesoenas rodericanus" arvati algul malagassi tuvi alamliigiks, kuid tänapäeval vaadeldakse seda eraldi liigina.
Roosatuvi ("N. mayeri") peetakse malagassi tuvile suguluselt lähedaseks liigiks.
Kaitsestaatus.
Oma perekonna liikidest peab IUCN malagassi tuvi kõige soodsamas seisundis olevaks, kuigi eri saartel on liigi populatsioonid erinevas olukorras.
Texasdeutsch

Texase saksa keel (saksa keeles "Texasdeutsch", inglise keeles "Texas German") on rühm saksakeelseid murdeid, mida põhiliselt räägiti Ameerika Ühendriikides Texase osariigi piirkonnas Texas Hill Countrys.
19. sajandi keskel asusid sinna elama Euroopast ümberasununud saksa immigrandid. Osariik tunnustas saksa ja hispaania keeli samaväärsetena 1846. aastast Esimese maailmasõjani, mil ametlikult kaotati poolehoid nii saksa kultuurile kui hariduslikult mindi üle universaalsele inglise keelele Ameerika Ühendriikides.
Saksateksaslased (ehk "Deutschtexaner") asutasid Texases sellised linnad nagu Bulverde, New Braunfels, Fredericksburg, Boerne ja Pflugerville ning võimuorganita linnamõõtu asulad Walburg ja Comfort.
1950. aastaiks oli murrete rühm hääbunud, seda kõnelesid vaid vanemaealised.
2016. aastal tehti koostöös dokumentaalprojekt “All Güt Things”.
Tänapäeval kõneletakse osariigis pigem standardiseeritud saksa keelt, mis on saabunud hilisemate immigratsioonilainetega.
Tom Lovell

Tom Lovell (5. veebruar 1909 New York – 29. juuni 1997 New Mexico osariik) oli Ameerika Ühendriikide tunnustatud illustreerija ja maalikunstnik. Ta kujundas triviaalkirjanduslike ajakirjade kaasi ja illustratsioone. Ameerika Ühendriikide edelaosa elu ja olustiku kujutamine jäi kunstiliselt tema põhiliseks žanriks. Ta lõi sealhulgas illustratsioone ajakirjale National Geographic ning maalis mitmeid ajaloolisi sündmusi, näiteks põlisameeriklaste suhtlust valgete asunike ja kaupmeestega.
Ta oli lapsena innukas lugeja ja kuigi ta ei saanud varakult kunstialast koolitust, külastas ta sageli loodusloomuuseumi New Yorgis. Teda vaimustasid põlisasukate esemed ja relvad. 1927. aastal gümnaasiumit lõpetades pidas ta kõne teemal: “Ameerika põlisasukate väärkohtlemine föderaalse valitsuse poolt”. Syracuse'i Ülikoolis õppis ta aastail 1927–1931. 1930. aastaist elas ta kunstnike kogukonnas New Rochelle'is. Teise maailmasõja ajal teenis ta kaks aastat aega Marine Corps Reserve'is, millele eelnes ja järgnes edukas karjäär kunstnikuna.
1972. aastal kolis ta perega Santa Fesse.
1974. aastal võeti ta vastu Ameerika Ühendriikide illustraatorite seltsi Society of Illustratorsi kuulsuste halli.
1997. aastal hukkus ta koos tütrega autoõnnetuses.
The Kelpies

The Kelpies on 2013. aasta oktoobris skulptor Andy Scotti disaini järgi valminud kahte hobusepead kujutav metallstruktuuridega skulpturaalne teos, mille kõrgus on 30 meetrit.
Teos asub Suurbritannias Šotimaal Falkirki lähistel Grangemouthis The Helixi tehiskõrgendikul maantee M9 ääres. Nende tagant Carroni jõest algab 18. sajandi lõpus rajatud Forthi ja Clyde'i kanal, mille pikendus lähtub skulptuuri metalsete peade vahelt ning kulgeb paralleelselt umbes 650 m kaugusel jõkke.
Sealsamas külastuskeskuses ja mujal maailmas leidub teosest vähendatud suuruses koopiaid (Kelpies Maquettes).
Inspiratsioon.
Iiri ja šoti folklooris on "kelpie" eelkõige hobusena kujutatud vetevaim (gaeli keeles "Each-Uisge").
Gijs van Vaerenbergh

Gijs van Vaerenbergh on belglastest duo Pieterjan Gijs ja Arnout Van Vaerenbergh, kes kunstiliselt eksperimenteerivad maastikuarhitektuuriga. Nende tuntuim teos on 24. septembril 2011 valminud külakirikut kehastav puidust installatsioon “Reading Between the Lines”, mis asub Borglooni lähistel Limburgi provintsis. See peaks nende sõnul üksnes tekitama inimestele tõlgendusruumi.
Nad mõlemad sündisid Leuvenis aastal 1983.
Pulss (muusika)

Pulss (inglise keeles "pulse", saksa keeles "Grundschlag") on muusikas löökide järgnevus.
Pulss võib olla regulaarne või mitteregulaarne.
Muusikas on vahel võimalik helivältuste mitmekesisusele vaatamata tajuda, et leidub keskne helivältus, ühikvältus, mille suhtes ülejäänud helivältused organiseeruvad. Arvatakse, et muusikas ühikvältuse tajumine on seotud inimese organismis toimuvate korduvate protsesside, nagu südame tuksumise või hingamisega.
Frank Hayes

Frank Hayes (1901 – 4. juuni 1923) oli iiri päritolu hobuste treener ja džoki, kes võitis 4. juunil 1923 New Yorgi osariigis Elmontis Belmont Parki hipodroomil takistussõidu, hoolimata sellest, et ta suri enne võiduajamise lõppu infarkti.
Surm.
22-aastane Hayes polnud kunagi varem võiduajamist võitnud, kuna elukutselt polnud ta džoki, vaid hobuste treener ja tallimees. Hobune Sweet Kiss kuulus A.M. Fraylingile. Hayes suri võistluse viimases osas ja tema keha jäi sadulasse, kuni Sweet Kiss ületas finišijoone, tehes temast esimese ja seni ainsa džoki, kes on teadaolevalt surnuna võidusõidu võitnud.
Pärast võistlust.
Hayesi surm avastati alles siis, kui preili Frayling ja võistluse kohtunikud läksid teda kohe pärast võistlust õnnitlema. Oletati, et surmaga lõppenud südameinfarkt võis põhjustada Hayesi äärmuslikud pingutused kaalunõuete täitmisel, kuna ajaleht teatas, et ta oli väga lühikese aja jooksul palju kaalust alla võtnud 142 naela (64 kg) kuni 130 naela (59 kg).
Pärast Hayesi surma avastamist loobus Jockey Club kõigist edasistest võistlusjärgsetest formaalsustest ning tulemus kuulutati ilma kaalumiseta ametlikuks. Hayes maeti kolm päeva hiljem oma võidusõiduriietes New Yorgis Brooklynis asuva Holy Crossi kalmistule. Hobune ei võistelnud enam kunagi ja väidetavalt kandis Sweet Kiss ('magus suudlus') kogu ülejäänud elu hüüdnime "Surma magus suudlus".
Suur Zimbabwe

Suur Zimbabwe on muistne linn tänapäeva Zimbabwes Masvingo asula lähistel. Tegemist on nähtavasti hilise rauaaja aegse kuningriigi pealinnaga, mille kohta on väga vähe teada. 
Linna ehitus algas 9. sajandil ja jätkus 15. sajandini, mil see maha jäeti. Kivist linn hõlmab 7,22 ruutkilomeetri suurust ala ning kuningriigi hiilgeajal võis seal olla 18 000 elanikku. Suure Zimbabwe varemed on maailmapärandina tunnustatud UNESCO maailmapärandi nimistus.
Poolkuu

Poolkuu on nähtus, mille ajal on näha vaid pool Kuud. Sõltuvalt sellest, kas tegemist on kasvava või kahaneva kuu ajal aset leidva poolkuuga, jaotatakse poolkuu esinemised kaheks erinevaks kuu faasiks.
Poolkuu (esimene veerand).
Esimese veerandi poolkuu on noorkuule järgnev poolkuu. Nimetatud kuu faas leiab aset siis, kui kuu kasvab. Kasvava kuu ajal on Kuust põhjapoolkeral näha vaid parem pool.
Poolkuu (viimane veerand).
Viimase veerandi poolkuu on vanakuule eelnev poolkuu. See kuu faas leiab aset siis, kui kuu kahaneb. Kahaneva kuu ajal on Kuust põhjapoolkeral näha vaid vasak pool.
Võnnu uus kalmistu

Võnnu uus kalmistu asub Võnnu alevikus Kastre vallas Tartu maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena .
Johannesburgi korterelamu tulekahju

31. augustil 2023, umbes kell 01:30 Lõuna-Aafrika aja järgi, süttis Lõuna-Aafrikas Johannesburgis ebaseaduslikult hõivatud, mahajäetud, riigile kuuluv hoone; 77 inimest hukkus ja 88 sai vigastada. See oli üks surmavamaid tulekahjusid Lõuna-Aafrika ajaloos.
Ben Gardane

Ben Gardane (araabia keeles ‎بنقردان "Bin Guirdan") on linn Tuneesias Médenine'i kubernerkonnas.
Ben Gardane asub Tuneesia idarannikul, 560 km Tunisest kagus. Linna geograafilised koordinaadid on .
Linnas elas 2014. aastal 79 912 inimest.
Ben Gardane on kaubanduskeskus ning sadamalinn. Tegeldakse muu hulgas oliiviõli tootmise ning kalandusega.
Reinis Kaudzīte

Reinis Kaudzīte (sünninimi Reinis Kaudze; 12. mai 1839 Vecpiebalga kihelkond – 21. august 1920 Vecpiebalga vald) oli läti kirjanik ja kooliõpetaja. Ta oli esimese lätikeelse romaani Maamõõtjate ajad ("Mērnieku laiki") kaasautor (koos venna Matīssiga).
Ta sündis aastal 1839 Vecpiebalga kihelkonnas. Algselt kandis ta koos vennaga isa perekonnanime Kaudze, kuid hiljem muutsid selle mõlemad vennad Kaudzīte'ks.
Ta ei käinud koolis, kuid alates 17. eluaastast valmistas ta vokke ja müüs neid turul. Aastal 1867 sai temast "Kalna Kaibēni" kihelkonnakoolimaja juhataja ja õpetaja, ta õpetas geograafiat ja usuõpetust. Ta kaitses mitmes artiklis läti põllumeeste õigusi ja läti keelt, astus vastu saksa pastorite kalduvusele kiita läti rahvast nende "loomulike juhtide eest", polemiseeris pastor Theodor Doebneriga.
Jean-Jacques Rousseau mõjul kirjutas ta umbes 900 aforismi. Ta kirjutas õpikud "Piiblilood rahvakoolidele", "Vaimne koolisõber", "Geograafia rahvakoolidele". 1880. aastatel austati ja armastati teda tema kõrval – temast sai oma koguduse vanem.
Aastal 1879 ilmus koos venna Matīs Kaudzītega kirjutatud romaan Maamõõtjate ajad ("Mērnieku laiki"), mis on esimene realistlik lätikeelne romaan.
Aastal 1880 ostis ta "Kalna Kaibēni". Aastast 1904 elas ta erinevates paikades - Riias, Siguldas, Cēsises jne, aastast 1913 Saulkrastis, kus ostis väikese maja ja elas viimased eluaastad oma majahoidja Karlina Damrozi juures. Aastal 1920 naasis ta oma venna Matīse "Kalna Kaibēni" juurde, kus ta sama aasta 21. augustil suri.
Rodriguese dront

Rodriguese dront ("Pezophaps solitaria") oli Madagaskarist idas paiknevat Rodriguese saart asustanud endeemne lennuvõimetu lind, perekonna "Pezophaps" ainus liik. Rodriguese dront kuulus tuvilaste sugukonda ja koos Mauritiuse saarel elanud dodoga paigutati alamsugukonda "Raphinae". Liigi lähim elus olev sugulasliik on Nicobari saartel elav lakktuvi ("Caloenas nicobarica").
Kirjeldus.
Rodriguese dront kasvas umbes luige suuruseks. Ta oli dodoga sarnane, kuid pikem ja saledam. Linnul oli pikk kael ja pikad jalad, kergelt konksus noka tüvikul oli must vööt kahe iseloomuliku kühmuga. Kolju oli väike ja pealt lame, tiivad lühikesed ja saba väike ning ümar.
Liigil esines märgatav sooline dimorfism – emaslindudest märgatavalt suuremad isaslinnud võisid olla 90 cm kõrged ja 28 kg raskused, emased 70 cm ja 17 kg. Linnu sulestik oli hall ja pruun ning emaslind oli isasest kahvatum, sageli kahe heledama mügaraga pugu piirkonnas. Pesas oli üksainud muna, mida isas- ja emaslind haudusid kordamööda. Lind toitus viljadest ja seemnetest, seedimise hõlbustamiseks neelas ta kivikesi. Liiki iseloomustas tugev territoriaalsus, tiibadel asuvaid suuri luukühmusid kasutati isendite vahelistes võitlustes.
Ajaloost.
Esimese täpsema kirjelduse linnu kohta andis François Leguat, aastail 1691–1693 Rodriguese saarele maha jäetud prantsuse hugenottide rühma juht. Lindu küttisid nii inimesed kui ka saarele asustatud uued loomad ning 18. sajandi lõpuks oli liik välja surnud. Leguat' kirjeldus, mõned joonistused ja veel üksikud kaasaegsed tekstid oli ainus info liigi kohta, millest laiemalt midagi ei teatud, kuni 1786. aastal leiti ühest koopast mõned subfossiilsed luud; sellest ajast alates on leide olnud tuhandeid.
Rodriguese dront on ainus väljasurnud lind üldse, kelle järgi on nimetatud tähtkuju. Tema järgi nimetas prantsuse astronoom Pierre Charles Le Monnier 1776. aastal Hüdra sabas asuva tähekogumi "Turdus Solitarius"; 19. aastal asendati see nimetusega "Noctua", kuid kumbki nimi ei läinud tähtkujunimena kasutusse.