tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rúben Dias

Rúben dos Santos Gato Alves Dias (sündinud 14. mail 1997 Amadoras) on Portugali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Manchester City ja Portugali jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Lissaboni Benficas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Hooajal 2015–16 debüteeris ta Benfica reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Benfica põhimeeskonnas debüteeris Dias 16. septembril 2017 Portugali kõrgliigamängus Boavista vastu. Esimese värav lõi ta Benfica põhimeeskonnas sama aasta 29. detsembril liigakarikamängus Vitória de Setúbali vastu. Portugali kõrgliigas lõi ta esimese värava 3. veebruaril 2018 mängus Rio Ave vastu. Hooaja lõpus valiti Dias Portugali kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Hooajal 2018–19 tuli Dias Benfica Portugali meistriks. Hooajal 2019–20 valiti Dias Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2020. aasta septembris siirdus ta 65 miljoni naelsterlingi eest Manchester Citysse, kellega sõlmis kuueaastase lepingu. Samal ajal siirdus vastupidises suunas Manchester Cityst Benficasse Nicolás Otamendi.
2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Dias Portugali kuni 20-aastaste koondise kapten. Portugal jõudis turniiril veerandfinaali. Portugali jalgpallikoondises tegi Dias debüüdi 28. mail 2018 sõprusmängus Tuneesia vastu. Seejärel valiti Dias sama aasta maailmameistrivõistlustel osalevasse Portugali koondisse, kuid turniiril ta üheski mängus väljakule ei pääsenud. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 17. novembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Horvaatia vastu.
İstanbuli Başakşehir

'İstanbuli Başakşehir (İstanbul Başakşehir Futbol Kulübü) on Türgi jalgpalliklubi, mis tegutseb Başakşehiri linnaosas İstanbulis. See mängib Türgi kõrgliigas Süper Lig.
Klubi asutati 1990. aastal nimega İstanbul Büyükşehir Belediyespor. Praegust nime kannab klubi alates hooajast 2014–2015.
Türgi kõrgliigas mängiti esimest korda hooajal 2007–2008. Hooajal 2013–2014 võideti Türgi esiliiga ja pääseti tagasi kõrgliigasse. Hooajal 2016–2017 saavutas Başakşehir Türgi kõrgliigas teise koha. Samuti jäädi teiseks hooajal 2018–2019, mil meistriks tulnud İstanbuli Galatasarayle kaotati vaid kahe punktiga. Hooajal 2019–2020 tuli Başakşehir Türgi meistriks, saades alles kuuendaks klubiks, mis on Türgi kõrgliiga võitnud. Türgi karikavõistlustel on jõutud kahel korral finaali (aastatel 2011 ja 2017), kuid mõlemal korral on seal kaotatud.
Hooajal 2015–2016 osales Başakşehir esimest korda UEFA Euroopa Liiga eelringis. Hooajal 2017–2018 jõuti esimest korda Euroopa Liiga alagrupiturniirile. Hooajal 2019–2020 jõuti Euroopa Liigas kuueteistkümne parema sekka, kus kaotati Taani klubile København. Hooajal 2020–2021 pääseti esimest korda UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniirile.
Alates 2014. aastast on klubi kodustaadion olnud Başakşehiri Fatih Terimi staadion.
Seekelimaa

Seekelimaa (ungari keeles Székelyföld, rumeenia keeles Ținutul Secuiesc (või Secuimea), saksa keeles Szeklerland, ladina keeles Terra Siculorum) on ajalooline ja etnograafiline piirkond Rumeenias. Piirkonna suurim linn ja keskus on Târgu Mureș.
Seekelid on ungarlaste hõim, nad on ajalooliselt elanud Ida-Karpaadide orgudes ja küngastel, tänapäeva Rumeenia Harghita, Covasna ja Mureși maakonna aladel.
Algselt tähendas Seekelimaa Transilvaanias asunud autonoomset seekelite tooli. Seekelitel oli isevalitsus ning oma haldussüsteem, mis kestis keskajast 1870. aastateni. Seekelite ja kohalike sakside toolide privileegid kaotati ning asendati komitaatidega 1876. aastal.
Seekelimaa sai 1920. aastal Trianoni rahulepinguga koos Transilvaania ja Ungari Kuningriigi idapoolsete osadega Rumeenia Kuningriigi osaks. Augustis 1940 anti Viini diktaadi tulemusel Põhja-Transilvaania koos Seekelimaaga Natsi-Saksamaa kontrolli all olevale Ungarile. Põhja-Transilvaania läks 1944. aastal Nõukogude Liidu ja Rumeenia vägede kontrolli alla ning nimetati pärast teist maailmasõda sõlmitud Pariisi rahulepingutega Rumeenia Sotsialistliku Vabariigi koosseisu.
Madjarite autonoomse piirkonna nime all olid mõned Seekelimaa piirkonnad 8. septembrist 1952 kuni 16. veebruarini 1968 võrdlemisi autonoomsed. Liikumine autonoomia poole kestab Seekelimaal tänapäevalgi.
Riiklik Tervishoiuteenistus

Riiklik Tervishoiuteenistus (inglise keeles "National Health Service", lühend NHS) on II maailmasõja järel 1948. aastal rajatud Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigi Inglismaa, Šotimaa, Walesi ja Põhja-Iirimaa riiklikult rahastatavate tervishoiusüsteemide kohta kasutatav üldmõiste.
Arecibo raadioteleskoop

Arecibo raadioteleskoop oli Arecibo observatooriumi peamine raadioteleskoop, mis valmis 1963. aastal.
Raadioteleskoop koosnes looduslikku karstilehtrisse rajatud 305 m diameetriga taldrikust, raadiovastuvõtjast, mis oli trossidega kinnitatud 150 m kõrgusele taldriku kohale ja mitmest raadioantennist. Raadioteleskoop tegeles peamiselt raadioastronoomia, atmosfääriteaduste ja radarastronoomiaga ning vähemal määral Maa-väliste tsivilisatsioonide otsingutega. Teadlased, kes soovisid raadioteleskoopi kasutada, esitasid avalduse, mida hindas sõltumatu teadusnõukogu. Observatooriumi rahastas peamiselt Riiklik Teadusfond (NSF) ja osaliselt NASA. Teleskoopi käitas alates selle valmimisest 1963. aastal kuni 2011. aastani Cornelli Ülikool. 2011. aastal võttis teleskoobi käitamise üle SRI International ja hiljem Kesk-Florida Ülikool.
Alates 2006. aastast vähendas Riiklik Teadusfond järk-järgult Arecibo observatooriumi rahastamist, mistõttu hakkasid mitmed juhtivad teadlased nõudma täiendavat rahastust, et teadustöö saaks jätkuda. 2017. aastal sai observatoorium orkaanis Maria kannatada ning seda kahjustas ka 2019. aastal toimunud maavärin. Augustis 2020 purunes üks teleskoobi tugitross ja novembris 2020 teine. Trosside purunemine kahjustas ka taldrikut, kuid vigastused plaaniti likvideerida. Riiklik Teadusfond teatas 19. novembril 2020, pärast teise trossi purunemist, et teleskoobi parandamine on liiga ohtlik ja seetõttu raadioteleskoobi töö lõpetatakse.
1. detsembril 2020 purunesid üht raadiovastuvõtjat hoidnud torni trossid ning vastuvõtja kukkus alla. Varingus purunes vastuvõtja täielikult ning taldrik sai samuti tugevalt kahjustada. Varingus keegi vigastada ei saanud. Oktoobris 2022 teatas NSF, et hävinud teleskoopi ei taastata.
Seekelite ajalugu

Seekelite (ehk Rumeenias elavate ungarlaste hõimu) ajalugu ulatub 12. sajandisse. Keskaegsete kroonikute arvates on seekelid 5. sajandil Karpaatia nõkku elama asunud hunnide järeltulijad. Tänapäeva teadlased on selle küll ümber lükanud, kuid seekelite päritolu kohta konsensust leitud pole. Nad kuulusid ungarlaste armee eriväeosadesse, mis viitab sellele, et nad pidid ungarlastest erinevad olema. Samas puuduvad jäljed keelevahetusest.
Seekeli sõdurite kogukonnad paiknesid hajutatult Ungari Kuningriigi läänepiiridel 14. sajandini. Nende ümberpaiknemine Transilvaaniasse algas 11. või 12. sajandil. Algselt asuti Lõuna-Transilvaaniasse, kuid sakside saabudes koliti 12. sajandi lõpus tänapäevasele Seekelimaale. Nad olid alates 1220. aastatest Seekelite krahvi võimu all. Seekelite sõjaväeline võimekus tagas neile privilegeeritud staatuse: makse ei pidanud maksma ning Ungari kuningal puudus õigus Seekelimaa alasid ära anda. Seekelimaa haldusüksusi, 14. sajandist toole, juhtisid valitud leitnandid ja toolikohtunikud. Nad olid osaks nö Unio Trium Nationumist. See oli liit, mis sõlmiti aastal 1437 (peamiselt ungarlastest) aadlike, seekelitest vabade sõjaväelaste ja sakside kõrgklassi vahel vastupanuks Transilvaania talunikele.
15. sajandil kujunes seekelite ühiskonnas välja kolm klassi. Tavakodanike (ehk "pixidarii") valduses olid väiksemad maalapid ning nad võitlesid lihtjalaväelastena. Jõukamad "primipili" sõdisid ratsaväes. Kõrgem klass ehk primorid omasid kinnisvara ka välismaal ning laiendasid enda võimu tavakodanike üle. Alates 1460. aastatest teostasid krahvi määratud kuninglikud kohtunikud toolide valitavatele ametnikele järelevalvet. Kuna tavakodanikud ei saanud endale armees teenimist lubada, kaotati 1550. aastatel nende maksuvabastus. Pärast 1562. aastal ebaõnnestunud ülestõusu langesid nendest paljud pärisorjusse. Toolide autonoomiat vähendati veelgi kuninglike kohtunike võimu laiendamisega. Vastukaaluks anti Seekelimaa linnadele autonoomiat juurde. Kuigi suurem osa seekelitest oli katoliiklased, pöörasid paljud 16. sajandil näiteks kalvinistideks ja unitarianistideks. Seekelite privileegid taastati 17. sajandil, kuid paljud tavakodanikud, kes ei soovinud sõjaväes teenida, otsustasid jääda orjadeks. Transilvaania läks 1690. aastatel Habsburgide monarhia kontrolli alla ning seekelite eriõigusi prooviti korduvalt uuesti piirata. Sajad seekelite külad viidi pärast 1764. aastal Siculenis toimunud siculicidiumi veresauna sõjaväestatud piiriala koosseisu ning tuhanded seekelid põgenesid armeeteenistuse eest Moldovasse.
Wevell von Krüger

Wevell von Krüger, varem Wevell, ka Wewel (vene keeles "Вевель фон Кригер") on Vestfaali Mindenist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Suguvõsaliin algab Mindeni raehärra õllepruul Heinrich Wevelliga (1581−1651). Tema pojapoeg Heinrich Wevell (1640−1703) rändas 1663. aastal Kuramaale Liibavisse, kus valiti raehärraks; tema oli suguvõsa Balti liini rajajaks. Viimase pojapojapoeg Riia Suure Gildi vanem Eberhard Wevell (1742−1806) sai 4. veebruaril (vkj) 1788 Püha Rooma keisrilt aadlitiitli ja võttis perekonnanimeks Wevell von Krüger. 1789. aastal kanti ta küll asehalduskorra ajal sisseseatud Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse, kuid pärast matrikli taastamist teda Liivimaa rüütelkonda siiski ei immatrikuleeritud. Suguvõsa lahkus XX sajandi algul Saksamaale, kus nad elavad tänini.
Lõuna-Slovaki nõgu

Lõuna-Slovaki nõgu (slovaki "Juhoslovenská kotlina") on maastikuregioon Slovakkia lõunaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi ka Lučeni-Košice alangust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Bukovina (525 m), teised kõrgemad tipud on Bučina (409 m) ja Kamenná hora (359 m). 
Nõos asuvad Rimavská Sobota, Lučeneci, Veľký Krtíši ja Poltári linnad. Suuremad jõed on Ipoly jõgi, Rimava ja Sajó. Seal kasvavad valdavalt tammikud ja pöögimetsad, Ipoly jõe kaldal kohati ka luhametsad.
Nõgu jaotatakse geograafiliselt kolmeks piirkonnaks, millest idapoolseim on Rimava nõgu, keskmine osa kannab nime Lučeni nõgu, läänepoolseim aga Ipeľi nõgu.
Poola geograaf Jerzy Kondracki on oma Karpaatide liigenduses piiritlenud regiooni veidi laiemalt, arvates sinna hulka ka Krupinská planina ja Ungari aladele jääva Borzodi nõo.
Asend.
Lõuna-Slovaki nõgu piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Veiko Uri

Veiko Uri (sündinud 19. detsembril 1969) on eesti metsateadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2020). 
Haridus.
Lõpetas 1993. aastal Eesti Maaülikooli metsamajanduse erialal, 1997 kaitses samas magistritööd ning 2001 doktoritööd metsateaduse alal "Produktsiooni ja mineraaltoitainete dünaamika endisele põllumaale rajatud halli- ja hübriidlepa kultuurides". 
Töökäik.
Aastatel 1992–1993 oli Veiko Uri Eesti Maaülikooli laborant, 1993–1995 vanemlaborant ja nooremteadur, 1995–1997 assistent, 1997–2002 lektor, 2002–2015 dotsent. Alates 2015. aastast on ta Eesti Maaülikooli metsaökosüsteemide professor.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks metsanduse alal valiti 2020. aastal, kuulub akadeemias bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda.
Ta on Riigi teaduspreemiate komisjoni liige.
Teadustöö.
Veiko Uri teadustöö peasuunad on erinevate metsaökosüsteemide süsiniku- ja lämmastikuringe, metsakasvatus, metsaökoloogia, biomassi produktsioon. Tema töörühm on metsaökosüsteemide süsinikuringe uuringute osas liidrirollis Eestis ja tuntud rahvusvahelises teadlaskonnas. Rõhutades teaduspõhise metsamajanduse olulisust kaasaegses metsanduses, on tema töödes suurt tähelepanu pööratud ka uurimistulemuste rakenduslikule väljundile. 
Üheks uurimissuunaks on ka valgustusraiete mõju viljakates kasvukohtades kasvavatele kaasikutele ning ta töötab välja Eesti puistute biomassi mudeleid.
Veiko Uri juhendamisel on kaitstud mitukümmend magistri- ja viis doktoritööd.
Ta kuulub Eesti Maaülikooli ja agrobiotehnoloogia arenduskeskuse nõukogusse. Ta on riigi teaduspreemiate komisjoni liige. Samuti on ta Eesti Looduseuurijate Seltsi ja Akadeemilise Metsaseltsi liige.
Angeliño

José Ángel Esmorís Tasende (enam tuntud lihtsalt kui Angeliño; sündinud 4. jaanuaril 1997 Coristancos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või vasakpoolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Roma.
Aastatel 2007–2013 kuulus ta Deportivo La Coruña noorteakadeemiasse. 2013. aastal liitus ta Manchester Cityga. 2015. aasta hooajal mängis ta Manchester Cityst laenul Major League Socceri klubis New York City FC. Manchester City põhimeeskonnas debüteeris Angeliño 30. jaanuaril 2016 karikamängus Aston Villa vastu. Samal aastal pääses ta Manchester City põhimeeskonnas veel väljakule 24. augustil UEFA Meistrite Liiga "play-off"-ringimängus Bukaresti Steaua vastu ja 21. septembril liigakarikamängus Swansea City vastu.
Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Manchester Cityst laenul Hispaania esiliiga klubis Mallorca. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Hollandi kõrgliiga klubis NAC Breda.
2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu PSV Eindhoveniga, kuid siirdus järgmise aasta tagasi Manchester Citysse. Pärast seda, kui ta oli hooaja 2019–2020 esimeses pooles Manchester City meeskonnas Inglismaa kõrgliigas väljakule saanud vaid kuues mängus, suundus ta laenule Leipzigi. 13. augustil 2020 andis ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalimängus Madridi Atlético vastu väravasöödu Leipzigi võiduväravale. Sellega jõudis Leipzig esimest korda Meistrite Liiga poolfinaali. Hooaja 2020–21 alagrupimängus lõi Angeliño kaks väravat İstanbuli Başakşehiri vastu.
Dayot Upamecano

Dayotchanculle Oswald Upamecano (sündinud 27. oktoobril 1998 Évreux's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.
2015. aastal liitus ta Austria kõrgliiga klubiga Salzburgi Red Bull. Ta asus esmalt mängima klubi reservmeeskonnas FC Liefering Austria esiliigas. Hooajal 2015–16 debüteeris ta ka Red Bull Salzburgi meeskonnas.
2017. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 10 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliiga klubisse RB Leipzig, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu.
2021. aasta veebruaris sõlmis ta viieaastase lepingu Bayerniga. Leping jõustub 2021. aasta juulis.
2015. aastal võitis Upamecano Prantsusmaa kuni 17-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlused. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Rootsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta kolm päeva hiljem oma teises koondisemängus Horvaatia vastu.
József Szájer

József Szájer (sündinud 7. septembril 1961 Sopronis) on Ungari poliitik, ta kuulub erakonda Fidesz. Ta oli aastatel 2004–2020 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sai õigusteaduste doktorikraadi Loránd Eötvösi Ülikoolis 1986. aastal ja töötas seal kuni 1992. aastani dotsendina. Aastatel 1990–1994 oli ta Ungari parlamendi Fideszi parlamendirühma asepresident. Aastatel 1994–1997 ja 1998–2002 juhatas ta Fideszi parlamendirühma ja aastatel 2002–2004 Rahvuskogu (parlamendi) asespiiker. 2004. aastal sai temast Euroopa Parlamendi liige, ta kuulus Euroopa Rahvapartei fraktsiooni.
1. detsembril 2020 tunnistas hr Szájer, et osales 27. novembril 2020 peol, rikkudes koroonapandeemia raames kehtestatud piiranguid, mida meedias kirjeldati kui "orgiat". Politsei kohtus peoruumis 25 alasti mehega, sealhulgas ka mõned diplomaadid. Szájer üritas põgeneda, ronides välja aknast ja kasutades vihmaveetoru laskumiseks. Tema seljakotist leiti narkootikume.
Järgmisel päeval teatas ta, et lahkub Euroopa Parlamendist ja Fideszist.
Pieniążkowice

Pieniążkowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Czarny Dunajeci vallas. Pieniążkowice asub Nowy Targist umbes 10,5 km lääneloodes.
Jalgpall 1984. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1984. aasta suveolümpiamängudel toimus 29. juulist kuni 11. augustini Ameerika Ühendriikides Los Angeleses. See oli kaheksateistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliturniiril osales 16 rahvuskoondist, kes loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid iga alagrupi kaks parimat meeskonda väljalangemisturniirile, alustades veerandfinaalist ja jätkates poolfinaaliga. Poolfinaali võitjad mängisid hiljem finaalis ja kaotajad selgitasid pronksmedali saaja.
Mitmed idabloki riigid boikoteerisid 1984. aasta olümpiamänge. Kõik 1980. aasta jalgpalliturniiri medaliriigid Ida-Saksamaa, Nõukogude Liit ja Tšehhoslovakkia loobusid jalgpalliturniirilt. Need asendati Lääne-Saksamaa, Itaalia ja Norraga. 
Los Angelese olümpiamängudel lubati jalgpalliturniiril osaleda ka elukutselistel jalgpalluritel. FIFA oli teinud ettepaneku avada turniir kõigile alla 23-aastastele jalgpalluritele, olenemata sellest, kas nad on profid või mitte. See ei sobinud Ida-Euroopa riikidele, kes olid varasematel olümpiaturniiridel domineerinud. Nende riikide meeskonnad koosnesid peamiselt amatööridest ja nende sõnul rikuti reformiga ROK-i vanusepiirangute ja professionaalsuse põhimõtteid. 
Olümpiakulla võitis Prantsusmaa, võites finaalis 2:0 Brasiiliat.
Vahemere idaosa

Vahemere idaosa hõlmab Levandi mere rannikualasid Kagu-Euroopas, Lääne-Aasias ja Põhja-Egiptuses. Vahemere idaossa jäävad järgmised riigid: Kreeka, Küpros, Türgi, Süüria, Liibanon, Jordaania, Palestiina, Iisrael ja Egiptus.
Emil Forsberg

Emil Peter Forsberg (sündinud 23. oktoobril 1991 Sundsvallis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig ja Rootsi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis GIF Sundsvall, mille koosseisus debüteeris ta 2009. aastal Rootsi esiliigas. Rootsi kõrgliigas mängis ta esimest korda sama klubiga 2012. aastal. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Malmö FF. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta Malmöga Rootsi meistriks. 2014. aasta hooajal lõi Forsberg Rootsi kõrgliigas 14 väravat. Samal hooajal valiti ta Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks poolkaitsjaks.
2015. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Leipzigiga, mis mängis sel ajal veel Saksamaa esiliigas. Alates hooajast 2016–17 on ta klubiga mänginud Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2016–17 lõi Forsberg Saksamaa kõrgliigas kaheksa väravat ja andis 19 väravasöötu (väravasöötude arvestuses oli sel hooajal liigas esikohal).
Rootsi jalgpallikoondises tegi Forsberg debüüdi 17. jaanuaril 2014 sõprusmängus Moldova vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2015 EM-i "play-off"-mängus Taani vastu. Ta kuulunud Rootsi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Michal Jordán

Michal Jordán (sündinud 17. juulil 1990 Zlínis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans.
Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i klubides Windsor Spitfires ja Plymouth Whalers.
2008. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Carolina Hurricanesi poolt 105. valikuna. Hooajal 2010–11 debüteeris ta American Hockey League'is Hurricanesi noorteklubis Charlotte Checkers. NHL-is debüteeris Jordán Hurricanesi meeskonnas hooajal 2012–13. NHL-is mängis ta veel kahel hooajal.
2016. aastal siirdus ta KHL-i, liitudes Kaasani Ak Barsiga. Aastatel 2017–2022 mängis ta Habarovski Amuris.
2022. aasta detsembris liitus ta Šveitsi kõrgliigaklubiga SC Rapperswil-Jona Lakers. 2023. aasta juunis siirdus ta Lahti Pelicansi.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Jordán Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Ülari Kirsipuu

 
Ülari Kirsipuu (sündinud 25. septembril 1968 Tallinnas) on eesti muusik.
Ta on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis aastatel 1983–1987 Hendrik Nagla saksofoniklassis. Ülari Kirsipuu on lõpetanud personalijuhtimise eriala aastal 2000. Lapsepõlves mängis ka lastefilmides "Nukitsamees" ja "Keskpäev".
Lachowice

Lachowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Sucha maakonnas Stryszawa vallas. Lachowice asub Slovakkia piirist 11,5 km kaugusel, Sucha Beskidzkast umbes 8,5 km läänes.
Podwilk

Podwilk (slovaki keeles "Podvlk", ungari keel "Podvilk") on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Jabłonka vallas. Podwilk asub Slovakkia piirist umbes 12 km kaugusel.
Transilvaania saksid

Transilvaania saksid (saksa keeles "Siebenbürger Sachsen", Transilvaania saksi keeles "Siweberjer Såksen", rumeenia keeles "Sași ardeleni", "sași transilvăneni"/"transilvani", ungari keeles "Erdélyi szászok") on saksa päritolu inimesed, kes asusid Transilvaaniasse (saksa keeles "Siebenbürger") elama lainetena 12. sajandi keskelt kuni 19. sajandi keskpaigani. Nad tulid Transilvaaniasse toonase Saksa-Rooma riigi loodeosast: Flandriast, Hainaut' krahvkonnast, Brabanti maakrahvkonnast, Liège'st, Zeelandi krahvkonnast, Moseli jõe äärest, Lotringi hertsogkonnast ja Luksemburgi krahvkonnast.
Aastal 1918 kadus Austria-Ungari ning 1920 sõlmiti Trianoni rahuleping, millega Transilvaania läks Rumeenia Kuningriigi koosseisu. Transilvaania saksidest sai ühes teiste äsja suurenenud Rumeenia sakslastega (peamiselt Banaadi švaabid, Satu Mare švaabid, Bessaraabia sakslased, Bukoviina sakslased, Dobrudža sakslased ja Zipseri sakslased) osa riigi piiril elavast sakslaste vähemusest. Tänapäeval on Rumeenias endiselt arvestatav saksa vähemus, 2011. aasta rahvaloenduse ajal elas riigis 36 042 sakslast, kellest 11 700 oli Transilvaania saksi päritolu.
Transilvaania sakside elupaigad olid peamiselt Nösnerland ja Burzenland.
AI-2

AI-2 on vene individuaalne keemiavastane esmaabikomplekt mõeldud kasutuseks olukordades, kus esineb inimestele ohtlik või surmav radiatsioon.
Komplekti kasutati ning toodeti enamalt Nõukogude Liidus nii sõjaväe- kui tsiviilotstarbetel (näiteks jaotati esmaabikomplekt tuumareaktorite töölistele või nende ümbruses elavatele tsiviilisikutele). Alates 2012. aastast ei ole AI-2 toodangus või kasutuses, kuid selle uuendatud järeltulijat, AI-4, toodetakse ning seda kasutavad tuumareaktorite töölised ka tänapäeval Venemaal.
Sisu.
AI-2 sisaldab mitmesuguste otstarvetega ravimeid.
Transilvaania saksi murre

Transilvaania saksi murre (transilvaania saksi murdes "Siweberjesch-Såksesch" või "Såksesch", saksa keeles "Siebenbürgisch-Sächsisch" või "siebenbürgisch-sächsische Sprache", ungari keeles "Erdélyi szász nyelv", rumeenia keeles "Limba săsească" või "dialectul săsesc") on Transilvaania sakside kõneldav saksa keele murre.
Võrdleva keeleteaduse mõttes sarnaneb Transilvaania saksi keel kesklääne saksa keele Moseli-Frangi keelele. Sõnavaraliselt on ühisosa letseburgi keelega.
See murre arenes välja Transilvaanias (tänapäeva Rumeenia keskosas) 12. sajandil Ungari Kuningriiki kolinud sakslaste, flaamide ja valloonide ringkondades.
Hilisemal ajal emigreerusid paljud Transilvaania saksi keelt emakeelena kõnelejatest esmalt Saksamaale ja Austriasse ning hiljem USA-sse, Kanadasse ning muudesse Lääne-Euroopa riikidesse, kus suudeti enda emakeelt vähemalt esialgu alles hoida.
Enne 1989. aasta Rumeenia revolutsiooni elas suurem osa Transilvaania saksidest endiselt Transilvaanias. Nicolae Ceaușescu kommunistliku diktatuuri ajal maksis Lääne-Saksamaa sotsialistlikule Rumeeniale tuhandete sakside Saksamaale toimetamise eest.
Aastaks 1990 oli Transilvaanias elavate sakside arv tublisti vähenenud. Pärast kommunismi lõppu otsustasid paljud allesjäänutest aastatel 1991–1994 Saksamaale kolida, Transilvaania sakse jäi Rumeeniasse 15 000 – 16 000.
Tänapäeval on üle maailma umbes 200 000 Transilvaania saksi keele emakeelena kõnelejat. Transilvaania saksi keel on praeguse Rumeenia presidendi Klaus Iohannise emakeel.
Julio Llamazares

Julio Alonso Llamazares (sündinud 28. märtsil 1955 Vegamiánis Hispaanias) on hispaania stsenarist, proosakirjanik ja luuletaja. 
Elulugu.
Julio Llamazares sündis Hispaanias Leóni provintsis kadunud Vegamiáni külas, kus ta isa Nemesio Alonso töötas õpetajana veidi aega enne küla vee alla jäämist Porma paistiigi loomise tõttu. Kuigi ta sündis Vegamiánis, on tema perekond pärit La Mata de Bérbula külast, mis asub Curueño jõe valgalal ning mida ta kirjeldab oma reisiraamatus "El río del olvido". Pärast Vegamiani küla hävimist kolis ta oma perega Sabero kivisöemaardlas asuvasse Olleros de Sabero külla. Lapsepõlv nendes kahes külas on jätnud tema hilisemasse ellu ja loomingusse sügava jälje.
Julio Llamazares lõpetas õigusteaduse eriala, kuid loobus sellest ametist, et pühenduda Madridis ajakirjandusele. Madridis elab ta praegugi.
1983. aastal alustas ta oma esimese teose "Luna de lobos" kirjutamist, mis anti välja 1985. aastal. 1988. aastal avaldas ta teose "Kollane vihm" ("La lluvia amarilla"). Mõlemad teosed olid riikliku kirjandusauhinna proosa kategooria finalistid. Pärast neid teoseid andis ta raamatus "Escenas de cine mudo" (1994) osadele oma lapsepõlve kogemustele kirjaliku kuju.
Aastal 2015 avaldas Julio Llamazares teose "Distintas formas de mirar el agua" ("Kuidas vaadata vett") ning 2016. aastal oli ta kirjandusauhinna Premio de la Crítica de Castilla y León finalist. Pärast finalistide väljakuulutamist ta teatas, et ei pürgi auhinna võitjaks ning keelduks preemiast, kui see talle antakse. 2014. aastal oli ta sama auhinna kandidaat teosega "Las lágrimas de San Lorenzo", kuid preemiat ei saanud.
Looming.
Julio Llamazares sõnul on tema nägemus reaalsusest poeetiline. Tema kirjutamisviis on väga maalähedane ning võiks öelda, et ta on romantiline kirjanik selle termini algses tähenduses. Tema teoseid iseloomustab intiimsus, täpne keel ja peen hoolikus kirjelduste kasutamisel.
Luule.
Luuletajana seostatakse teda kaheksakümnendate generatsiooniga (või "postnovísimos").
Tõlked eesti keelde.
Julio Llamazares "Kollane vihm", tõlkinud Mariliin Vassenin, Pegasus 2007.
Julio Llamazares "Kuidas vaadata vett", tõlkinud Mari Laan ja Madis Kuuse, Toledo kirjastus 2020.
Grigori Wevell von Krüger

Grigori Aleksandrovitš Wevell von Krüger (20. märts 1823 − 27. märts (ukj 8. aprill) 1881) oli Venemaa keisririigi mereväelane, viitseadmiral. Aastatel 1872−1874 oli ta Tallinna sõjasadama komandör.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Põlvnes baltisaksa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Riia Suure Gildi vanema Eberhard Wevell von Krügeri poeg Alexander Gustav Wevell von Krüger (1787−1830), kes teenis Kaspia flotillis ja tõusis kaptenleitnandiks. Ema oli venelanna, kelle eesnimi oli Jevdokia Vassiljevna. Peagi pärast isa surma − ta suri koolerasse − asus noor Grigori 1831. aastal õppima Peterburi mereväe kadetikorpuses. 1836. aastal lõpetas ta selle mitšmanina.
Mereväeteenistus.
Alates 1835. aastast teenis ta Balti mere laevastikus. 1839. aastal viidi ta üle Musta mere laevastikku. Järgmisel aastal nimetati ta Musta mere laevastiku ja sadamate peakomandöri admiral Lazarevi adjutandiks. 1844. aastal arvati ta kaardiväeekipaaži koosseisu. 1845−1848 oli ta kuunari "Drotik" komandör, seejärel anti tema juhatuse all korvett "Kalipso". 1851. aastal määrati ta hüdrograafiadepoo ajutiseks juhatajaks. Seejärel teenis laevastiku staabis. 1855. aastal sai temast viitseadmiral Metlini abi, kellena vastutas Nikolajevi sadamalinna kindlustuste rajamise ja kaitsmise eest. Samal aastal nimetati tiibadjutandiks. 1856. aasl ülendati 1. järgu kapteniks ning temast sai Musta mere hüdrograafiaosakonna juhataja ja hüdrograafiadepoo ülem. 1860. aastal määrati mereministeeriumi hüdrograafiadepartemangu viitsedirektoriks. Järgmisel aastal ülendati kontradmiraliks. 1861−1863 oli ta Kovno linna sõjakuberner ja Kovno tsiviilkuberner, seejärel kuni 1865. aastani Jekaterinoslavi linna sõjakuberner ja Jekaterinoslavi tsiviilkuberner. Aastast 1869 oli mereväeõppeasutuste komitee liige. 1872. aastal nimetati Tallinna sõjasadama komandöriks ja Balti tuletornide direktoriks. 1874−1881 oli mereministeeriumi hüdrograafiadepartemangu direktor.
Kamil Krofta

Kamil Krofta (17. juuli 1876 Plzeň – 16. august 1945 Vráž) oli tšehhi ajaloolane ning Tšehhoslovakkia diplomaat ja poliitik.
1894. aastal lõpetas ta Plzeňis reaalgümnaasiumi ja õppis seejärel Prahas Karli ülikooli filosoofiateaduskonnas (1894–1896) ja Viini ülikoolis (1896–1899). Aastatel 1899–1901 täiendas ta end Roomas Vatikani arhiivis. Seejärel töötas ta kuni 1911. aastani Tšehhi provintsi arhiivis. 1911 aastal sai temast Karli ülikool Austria ajaloo erakorraline professor. 1919. aastal nimetati ta Karli ülikooli Tšehhi ajaloo professoriks. Samal aastal astus Krofta ka välisteenistusse. Ta oli Tšehhoslovakkia saadik Vatikanis (1919–1921), Viinis (1921–1925) ja Berliinis (1925–1927). Alates 1927. aastast oli ta välisministeeriumi presiidiumi juhataja.
Alates 29. veebruarist 1936 kuni 4. oktoobrini 1938 oli ta Tšehhoslovakkia välisminister.
Hayden Christensen

Hayden Christensen (sündinud 19. aprillil 1981 Vancouveris) on Kanada filminäitleja ja produtsent. Üks tema tuntuim roll on Anakin Skywalker / Darth Vader "Tähtede sõja" ("Star Wars") filmisaagas. 
Noorpõlv.
Christensen sündis Vancouveris Kanadas Alie ja David Christenseni peres. Tema ema on Ameerika kõnekirjutaja ja isa programmeerija. Hayden on üks neljast lapsest. Tal on vend Tove ning õed Hejsa ja Kaylen, kes samuti näitlevad. Lapsepõlvesuved veetis Christensen vanaema juures Long Islandil.
Hayden Christensen, kes kasvas üles Ontario provintsis Thornhillis, õppis mitmes koolis, sealhulgas Baythorni avalikus koolis, E. J. Sandi avalikus koolis ja Unionville'i keskkoolis Unionville'is Ontarios Kanadas. Ta osales ka draamaõppe programmis Arts York Unionville'i keskkoolis ning õppis näitlemist New Yorgis asuvas Actors Studios.
Karjäär.
Christensen hakkas näitlema 13-aastaselt, kui sai kõrvalosa Saksamaa-Kanada telesarjas "Macht Der Leidenschaft/Family Passions". Sellest ajast alates töötas ta järjepidevalt kõrvalrollides Kanada telesaadetes. 2000. aastal sai Kanada näitleja oma esimese peaosa USA teleseriaalis "Higher Ground", kus ta kehastas narkosõltlasest kurjategijat, keda tema kasuema ahistas. Pärast seda näitles ta USA telefilmis "Trapped In A Purple Haze", kus ta kujutas veenvalt heroiinisõltuvuse mõjusid. Tänu oma silmapaistvale näitlemisele selles filmis ning sujuvale koostööle kaasnäitleja Natalie Portmaniga õnnestus Christensenil saada roll "Tähtede sõjas" vaid kuu aega pärast eelmise filmi linastumist.
12. mail 2000 andis Hayden Christensen teada, et ta mängib järgmises kahes "Tähtede sõja" filmis (2002) ja (2005) Anakin Skywalkerit. Eelnevalt kehastas noort Skywalkerit lapsepõlves Jake Lloyd filmis (1999). "Tähtede sõja" režissöör George Lucas otsustas isiklikult Christenseni kasuks, sest ta tundis, et temas on loomulikku talenti ning ta sai Portmaniga hästi läbi.
Kolmanda filmi produktsiooni ajal palus Christensen Lucaselt, et talle tehtaks tema keha mõõtude järgi Darth Vaderi kostüüm, selle asemel et lasta kellelgi teisel originaalkostüümis Vaderit kehastada. Lucas oli sellega nõus ning Christenseni jaoks tehti uus Darth Vaderi kostüüm, sealhulgas lisati pikendused, et võimaldada näitlejal saavutada Vaderi kaks meetrit pikkust. Christenseni hääl asendati dubleerimisel James Earl Jonesi häälega.
"Tähtede sõja" eellood said publikult palju kriitikat, mida oli Christensenil raske taluda, kuna ta oli panustanud neisse väga palju. Pärast nende filmide lõpetamist võttis Christensen Hollywoodist pausi ning ostis endale Kanada maapiirkonnas talu.
Isiklikku.
2007. aastal alustas Christensen suhet näitleja Rachel Bilsoniga, kellega ta mängis koos filmis "Jumper". Nad kihlusid 2009. aasta detsembris, kuid läksid 2010. aasta augustis lahku. Kolm kuud hiljem astusid Christensen ja Bilson uuesti suhtesse ning 29. oktoobril 2014 sündis neil tütar Briar Rose. Haydeni sõnul panid nad tütrele nime Okasroosikese järgi, kelle originaalnimi oli Briar Rose. 2017 läks paar lõplikult lahku. Sellest hoolimata saavad Christensen ja Bilson omavahel hästi läbi.
Islandi börs

Islandi börs (islandi keeles "Kauphöll Íslands)" on Islandi väärtpaberibörs, mis tegutseb Reykjavíkis. Börs kuulub Nasdaq Inci gruppi ja on osa Nasdaq Nordicu börsist. Börsi ametlik nimi on Nasdaq OMX Iceland.
Islandi börs opereerib lisaks Islandi börsi reguleeritud turule ka First Northi turgu, mis on alternatiivne turg Nasdaq Inci grupi börsidel. First Northi turg on aktsiate lisanimekiri, millele on kehtestatud võrreldes reguleeritud turuga leebemad reeglid. Islandi börsil saab kaubelda siin noteeritud aktsiate ja võlakirjadega. Turu ametlik kauplemisvaluuta on islandi kroon. Islandi börsi üldindeks on OMX Iceland.
Islandi börsile teostab järelevalvet Islandi Finantsjärelevalve Amet (inglise keeles "The Icelandic Financial Supervisory Authority").
Islandi börsi suurus.
Seisuga 31. märts 2022 oli Islandi börsil noteeritud ettevõtete väärtus kokku ehk turuosa 16,4 miljardit eurot ehk umbes 0,9% Nasdaq Nordicu börsi mahust. Islandi börsi turuosa on oma suuruselt võrreldav Nasdaq Balti börsiga.
2022. aasta märtsis tehti Islandi börsil keskmiselt päevas tehinguid 54,6 miljoni euro väärtuses.
Seisuga 31. märts 2022 on Islandi börsi reguleeritud turul noteeritud 20 ettevõtte aktsiad.
Börsi suurima turuväärtusega ettevõte on Marel hf.. Suuruse alusel järgnevad Arion banki hf. ja Íslandsbanki hf.
Olulisemad Islandi börsil noteeritud aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid.
OMX ICELAND 10 (OMXI10) – vaatleb kümne Islandi börsil enim kaubeldava aktsia hinnaliikumisi. Indeks vaatleb hinnamuutust võrreldes 12. märtsiga 2019. Indeksi baasväärtus on 1000.
Enim kaubeldud aktsiad.
Ettevõtted, kelle aktsiatega on kaubeldud enim 2022. aastal (käibe alusel, enim kaubeldud ettevõte on reastatud esimesena, 31. märtsi seisuga):
2020. aastal kaubeldi enim Marel hf. aktsiatega ja 2021. aastal Arion banki hf. aktsiatega.
Eksortsism

Eksortsism (kreeka keelest ἐξορκισμός "exorkismós" 'vandega köitmine') ehk kurjade vaimude väljaajamine on religioosne või vaimne tava, mille kohaselt deemonid või muud vaimud aetakse välja inimesest või piirkonnast, mida arvatakse olevat nende poolt hõivatud. Sõltuvalt eksortsisti vaimsetest tõekspidamistest võib seda teha, pannes vaimu vanduma, viies läbi keeruka rituaali või lihtsalt käskides kõrgema väe nimel lahkuda. Praktika on iidne ja kuulub paljude kultuuride ja religioonide süsteemi. 
Eksortsism katoliku kirikus.
Katoliku kirikus on eksortsism spetsiifiline palvevorm, mida kirik kasutab kuradi võimu vastu. Eksortsismi viib läbi eksortsist. Kasutusel on nn suur ja väike eksortsism. Suurt eksortsismi tehakse harva. 
Ka Jeesus ajas inimestest kurje vaime välja.
Dublini metroo

Dublini metroo on Dublini linna kavandatud metroosüsteem. Esimesed kaks liini täpsustati Iiri valitsuse 2005. aasta kavas „Transport 21”. Kergraudtee plaan võeti vastu, kuna sellised süsteemid töötavad ka teistes Euroopa linnades, mis sarnanevad suuruselt Dubliniga ja ka seetõttu, et selle variandi korral on eeldatavasti väiksemad ehitamiskulud.
Siiani on kavandatud kaks liini, mis teenindavad peamiselt linna põhja- ja lääneosa (praegu teenindab trammisüsteem Lõuna-Dublini ja Dublini piirkonna kiire transiidi süsteem ida). Üks liin (põhi) läheks Dublini kesklinnast lennujaama ja äärelinna. Teine liin (lääs) algaks lennujaamast lõuna pool ja sealt läbiks enne trammi punase joonega liitumist Dublini lääneosa, ning lõpp-peatus asuks Dublinist lõunas.
Mõni jaam oleks maa all (peamiselt kesklinnas), ülejäänud aga maapinnal. Liin on ühendatud jaamades trammi liiniga ja tõenäoliselt ka Dublini piirkonna kiire transiidi süsteemiga.
Caterpillar

Caterpillar Inc. (tihti kasutatakse lühendit CAT) on Ameerika Ühendriikide ettevõte, mis toodab, turustab ja müüb masinaid, mootoreid ja finantstooteid klientidele ülemaailmse edasimüüjate võrgu kaudu. 
Caterpillar Inc. sai alguse kahe ettevõtte ühinemisest 1925, luues uue üksuse, Californias asuva Caterpillar Tractor Company. 1986. reorganiseerus ettevõte Delaware korporatsiooniks praeguse nime all, Caterpillar Inc. CAT on maailma suurim ehitustehnika tootja ja peakontor asub Illinoisis (USA). Lisaks ehitusmasinatele toodab CAT ka suure ja keskmise kiirusega diisel- ja gaasimootoreid ning (tütarettevõtte kaudu) tööstuslikke gaasiturbiine. CAT on ka üks suurimaid pinna- ja maa-aluste kaevandusseadmete tootjaid. Lisaks ehitatakse ka metsamasinaid, roomikutega metsakombaine peamiselt metsamaterjali käitlemiseks ja transportimiseks.
Samuti turustab ettevõte rõivaste ja saabaste ning telefoni sarja oma CAT nime all. CAT masinad on äratuntavad selle kaubamärgi "Caterpillar Kollane" värvitooni ja "CAT" logo järgi.
Theo Hernandez

Theo Bernard François Hernandez (sündinud 6. oktoobril 1997 Marseilles) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan.
2007. aasta liitus ta Madridi Atlético akadeemiaga. Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo Alavés.
2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Madridi Realiga. Ta võitis klubiga hooajal 2017–18 UEFA Meistrite Liiga. Hooajal 2018–2019 mängis ta Madridi Realist laenul Real Sociedadis.
2019. aasta juulis siirdus Hernandez Milani.
Ka tema isa Jean-François oli jalgpallur; ta mängis Prantsusmaa ja Hispaania klubides. Theo vanem vend Lucas Hernandez on samuti profijalgpallur, kes sarnaselt Theoga alustas karjääri Madridi Atlético noorteakadeemias.
Mart Laanpere

Mart Laanpere (sündinud 28. mai 1964) on eesti haridusteadlane ja koolijuht.
1982. aastal lõpetas ta Kuusalu Keskkooli. 1989. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika ja füüsika eriala. 1997. aastal kaitses ta teadusmagistri kraadi Twente Ülikoolis. 2013. aastal kaitses Tallinna Ülikoolis kasvatusteaduste erialal doktorikraadi väitekirjaga "Pedagogy-driven design of virtual learning environments".
Aastatel 1992–1996 oli ta Kolga Keskkooli direktor, 1996. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli (2005. aastast Tallinna Ülikool) haridustehnoloog, 1998–2002 lektor ja haridustehnoloogia keskuse juhataja, 2003. aastast teadur, 2014. aastast haridustehnoloogia vanemteadur. 2021. aastast on ta Tallinna Ülikooli digitehnoloogiate instituudi matemaatika ja informaatika didaktika professor.
Tõe Sõna

Tõe Sõna oli 2020. aastal algtatud hariduslik sotsiaalkampaania.
Eesti NATO Ühingu ja Sisekaitseakadeemia sisejulgeoleku instituudi magistrandi, sõnumilooja Kadri Paasi koostöös loodi veebileht, mis kirjeldab interaktiivselt, mis on 21. sajandi infosõda, milleks ja kuidas seda peetakse ja kuidas meist igaühest võib saada infosõdur. Ajaloolase David Vseviovi ja Kaitsepolitseiameti büroojuhi Harrys Puusepa miniloengutest sai muu hulgas teada, miks on põnev vale usutavam kui igav tõde, kuidas riigid üksteist infoga mõjutavad ja miks ei ole kasulikud idioodid üldsegi rumalad ega kasutud.
Tõe Sõna kodulehe artikleid illustreerisid Karl-Erik Talveti tindijoonistused. Kampaania visuaalse väljanägemise eest hoolitses loovjuht Joosep Kask. Kampaania raames valmisid koomikute Mattias Naani ja Kaarel Nõmmiku stsenaariumite järgi lavastatud sketšid. Nende kaudu tutvustati noortele infosõja olemust, põhjusi ja ohte. Sketšide peategelased on teismeliste seas tuntud Eesti suunamudijad.
"Meie kõigi igapäevane heaolu ja turvalisus algab meie peast ja meeltest. Infosõjas on kõige kaitsetum organ meie aju. Millegipärast arvatakse, et eestlased on inforünnakute ja- mõjutuste suhtes oma sovetiaja kogemuse tõttu immuunsed. See ei ole päris õige. 21. sajandil kasutatakse väga osavalt kognitiivseid ja virtuaalrelvi – telesarjad ja- saated, mängufilmid, kirjandus jne –, mille järjepidev kasutamine on pikaajalise ja mõjusa toimega. Seetõttu andsimegi tõele sõna, sest selle sajandi infosõda on äärmiselt salakaval ja loominguline," ütles Tõe Sõna looja ja eestvedaja Kadri Paas.
Infosõda on üks hästi praktiline osa nn uue põlvkonna sõjapidamisest. Info-psühholoogilise mõjutustegevuse käigus mõjutatakse inimesi oma riigi ja valitsuse asemel hoopis ründajat toetama. Infosõja laskemoon on lood ja jutustused. Uue põlvkonna sõjad peetakse info- ja psühholoogilises keskkonnas – mõistuse tasandil. Sellise agressiooni eesmärk on laostada vastase relvajõud ja elanikkond moraalselt ja psühholoogiliselt. 
Infosõjas levitatavate valeuudiste, vandenõuteooriate ja kuulujuttude äratundmine muutub kiires infotulvas keeruliseks. Väljamõeldised levivad teatud veebilehtedel ja sotsiaalmeedia keskkondades, niinimetatud kõlakodades, kuhu kogunevad sarnase maailmapildi, huvide ja tõekspidamistega inimesed. Infosõja lahinguväli on meie mõistus ja meel, taju ja emotsioonid. Infosõja eesmärk on mõjutada sihtrühmade tajusid, hoiakuid, käitumist ja otsuseid. Infosõja operatsioonide algatajateks on enamasti riigid, kes soovivad saavutada poliitilisi ja sõjalisi eesmärkide..
Hakan Çalhanoğlu

Hakan Çalhanoğlu (sündinud 8. veebruaril 1994 Mannheimis) on Saksamaal sündinud Türgi jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter ja Türgi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Saksamaal. Aastatel 2001–2009 kuulus ta Waldhof Mannheimi akadeemiasse. Seejärel liitus ta Karlsruheriga, mille meeskonnas debüteeris ta 2011. aastal Saksamaa esiliigas. Hooajal 2012–13 mängis ta klubiga Saksamaa tugevusel kolmandas liigas, kus Çalhanoğlu lõi sel hooajal 17 väravat ja valiti liiga hooaja parimaks mängijaks.
2013. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Hamburger SV. Oma debüüthooajal lõi Çalhanoğlu Saksamaa kõrgliigas 11 väravat. Aastatel 2014–2017 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Leverkuseni Bayeri ridades.
2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu AC Milaniga. Aastal 2021 siirdus ta nende linnarivaali Milano Interi ridadesse.
Çalhanoğlu osales 2013. aastal Türgi kuni 20-aastaste koondisega kodustel maailmameistrivõistlustel. Türgi jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 6. septembril 2013 MM-i valikmängus Andorra vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 31. märtsil 2015 sõprusmängus Luksemburgi vastu. Ta kuulus Türgi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Koroonapandeemia Lõuna-Koreas

Koroonapandeemia Lõuna-Koreas on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatunu tuvastati Incheoni rahvusvahelises lennujaamas 20. jaanuaril 2020.
3. detsembri seisuga oli nakatunud vähemalt 36 332 inimest, haiguse läbi oli surnud vähemalt 536 inimest.
Maasika-juuremädanik

Maasika fütoftoroos ("Phytophthora fragariae") ehk maasika-juuremädanik on taimehaigus, mis kahjustab maasikat.
Eestimaa Kirjanduse Ühingu Raamatukogu

Eestimaa Kirjanduse Ühingu (EKÜ) raamatukogu on aastail 1842–1940 Tallinnas tegutsenud baltisaksa teadusliku ühingu raamatukogu, mille väärtuseks on sinna koondatud Tallinna ja Põhja-Eesti vanemate raamatukogude ja isiku- ning memoriaalkogude rohkus.
Peale Oleviste kogu (1831) liideti EKÜ raamatukoguga veel teisigi kogusid. Näiteks osa Tallinna raeraamatukogust (1882), Eestimaa Saksa Ühingu (Estländischer Deutscher Verein, 1914), Narva Vanaaja Uurimise Seltsi ja Toomkooli (1927) raamatukogud. Kogu suurus on umbes 150 000 köidet raamatuid ning 59 000 arvestusühikut perioodilisi väljaandeid (u 3200 nimetust).
Suur osa EKÜ raamatukogu teavikutest asub Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu baltika kogudes ning on üks osa TLÜ AR kultuuriloolisest kogust.
Busówno

Busówno (varem ka Bussowno või Busowno) on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Chełmi maakonnas Wierzbica vallas. Busówno asub Chełmist umbes 20 km loodes.
TsAGI (Venemaa)

TsAGI – Venemaa Aerohüdrodünaamika Keskinstituut (vene keeles:"Центральный аэрогидродинамический институт имени профессора Н. Е. Жуковского", lühend "ЦАГИ") on N. Žukovski nimeline hüdro- ja aerodünaamika-alaste uuringute riiklik keskinstituut Venemaal Žukovskis. TsAGI asutati 1918. aastal. Seal töötab praegu 4490 inimest, selle direktor on Kirill Sõpalo.
Tartu kubermangugümnaasiumi raamatukogu

Tartu kubermangugümnaasiumi raamatukogu oli Tartu Kubermangugümnaasiumi raamatukogu, mis avati 1804. aasta septembris, kui asutati kubermangugümnaasium. Gümnaasiumi asutamisest alates pöörasid selle juhid ja õppejõud suurt tähelepanu koolile vajaliku raamatukogu loomisele. 
Alguses komplekteerus raamatukogu põhiliselt raamatuannetustest, samuti anti gümnaasiumile selle moodustamisel üle teatud hulk raamatuid, mis olid kuulunud varem tegutsenud õppeasutustele. Gümnaasiumitasemel õppeasutustel olid 19. sajandil tavaliselt eraldi raamatukogud õpetajatele ning õpilastele.
TLÜ AR baltika ja vanaraamatute säilitamise osakonda on jõudnud suur osa Tartu kubermangugümnaasiumi fundamentaal- ehk õpetajate raamatukogust ja üksikud raamatud õpilasraamatukogust. Varukogu läbivaatamisel avastati suurem hulk trükiseid, mis kandsid ovaalses raamis templijäljendit suurtähtedega DG (Dörptsches Gymnasium); õpilasraamatukogust pärinevates raamatutes see tempel puudub, nendes esineb selle asemel käsitsi kirjutatud lühend DG.
On teada, et 1881. aastal sisaldas see raamatukogu 4802 teost 9700 köites. Trükiste hulga arvestamise põhimõtted tänapäeval ja 19. sajandil on ilmselt erinevad, kuid TLÜ AR kultuuriloolisesse baltika kogusse kuulub praegu ligikaudu 2300 Tartu kubermangugümnaasiumile kuulunud köidet.
Küpsetuspulber

Küpsetuspulber on kergitusaine (juuretis), mis koosneb naatriumvesinikkarbonaadist (söögisooda) ja nõrgast happest, mida on vaja taina/küpsetise kerkimiseks. Küpsetuspulber on valge pulber, mis reageerib veega, mille tagajärjel vabaneb süsihappegaas, mis paneb taina kerkima. 
Ajalugu.
Esimesena valmistas küpsetuspulbri Suurbritannia keemik Alfred Bird 1843. aastal. Ta oli motiveeritud arendama juuretisevaba koostisainet, kuna tema naine Elizabeth oli allergiline muna ja juuretise vastu. Ta hakkas katsetama erinevate ainetega, ja see viis ta sihile. Ta segas vesinikkarbonaadi ja viinhappe tärklisega.
Alfred Bird üritas müüa oma küpsetupulbrit pigem Suurbritannia sõjaväele või maadeavastajale, näiteks kapten Francis Leopold McClintockile, kui müüa seda koduturul.
Liigid.
Küpsetuspulbrit on kahte liiki. 
Kasutamine.
Soovitatav on kasutada küpsetuspulbrit nii palju kui retseptis kirjas. Vähese koguse korral ei kerki tainas piisavalt ja liigse koguse korral kerkib liiga, mistõttu võib tainas jääda ebaühtlaseks ja vormist välja kerkida. Küpsetuspulber on toimelt umbes neli korda nõrgem kui naatriumvesinikkarbonaat ehk söögisooda: 1 teelusikatäis söögisoodat võrdub 4 teelusikatäie küpsetuspulbriga. Küpsetuspulbrit tuleb hoiustada kuivas anumas, kuhu niiskus ligi ei pääse.
Küpsetuspulbri kõlblikkuse kontrollimine.
On kaks lihtsat viisi, kuidas testida, kas küpsetuspulber hakkab tainast kergitama või mitte.
Isetehtud küpsetuspulbri valmistamine.
Küpsetuspulbri valmistamiseks on vaja pool teelusikatäit söögisoodat ja pool teelusikatäit viinakivi, et saada üks teelusikatäis küpsetuspulbrit.
Jalgpall 1988. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1988. aasta suveolümpiamängudel toimus 17. septembrist 1. oktoobrini Lõuna-Koreas Seoulis. Jalgpall oli olümpiamängude programmis 19. korda. Jalgpalliturniiril osales 16 rahvuskoondist, kes loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid iga alagrupi kaks parimat meeskonda väljalangemisturniirile, alustades veerandfinaalist ja jätkates poolfinaaliga ning kulmineerudes 1. oktoobril 1988 Souli olümpiastaadionil toimunud kuldmedalimänguga.
NSV Liidu meeskond ei kasutanud teadlikult FIFA 1986. aasta MM-il ja UEFA Euro 1988-l mõnda tugevat mängijat, et nad saaksid osaleda olümpiaturniiril. Olümpiamängude ajal peatusid Nõukogude Liidu sportlased peamiselt jahil, mitte olümpiakülas. Pärast kuldmedali võitmist sai iga Nõukogude Liidu meeskonna mängija Nõukogude Liidu valitsuselt preemiaks 15 000 dollarit.
Ajalooline keeleteadus

Ajalooline keeleteadus (ehk diakrooniline keeleteadus) on keele ajaloolist arenemist uuriv teadusharu. Ajaloolise keeleteaduse peamised ülesanded on:
Hniszów

Hniszów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Chełmi maakonnas Ruda-Huta vallas. Hniszów asub Ukraina piirist 1,5 km kaugusel.
Ruda-Huta

Ruda-Huta on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Chełmi maakonnas, Ruda-Huta valla halduskeskus. Ruda-Huta asub Ukraina piirist 7 km kaugusel.
Ruda-Hutat läbib Chełm–Włodawa raudteeliin.
Keele muutumine

 "Mitte segi ajada keelevahetuse ja koodivahetusega."
Keele muutumine kirjeldab keeles aja jooksul toimuvaid muudatusi. Selle uurimisega tegelevad mitmed keeleteaduse harud: ajalooline keeleteadus, sotsiolingvistika ja evolutsiooniline lingvistika. Mõned teadlased on keele muutumist nimetanud korrumpeerumiseks, kuna usuvad, et keele muutumine tähendab keele kvaliteedi langust, seda eriti juhul, kui muutus algab näiteks inimeksimusest. Tänapäeva keeleteadlased seda arvamust üldiselt ei toeta, pigem on jõutud konsensusele, et keele muutumist ei ole võimalik mõõta skaalal hea-halb.