tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Indrek Erm

Indrek Erm (sündinud 16. juulil 1965 Jõhvis) on eesti arhitekt.
Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Indrek Erm Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1986–1991. Aastal 1992 täiendas ta end Virginia Polütehnilises Instituudis (Virginia Polytechnical Institute and State University, USA).
1989–1992 töötas Indrek Erm riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Maaehitusprojekt. 1992–1996 töötas ta Arhitektuuribüroo Künnapu &amp; Padrik AS-is. Aastatel 1996–2000 töötas Indrek Erm arhitektuuribüroos Urbel ja Peil OÜ. Alates 2000 aastast töötab ta arhitektuuribüroos Emil Urbel OÜ.
Indrek Ermi tuntumad tööd on Aaviku elurajoon, Rocca al Mare kool ja Nordea büroohoone Tallinnas Liivalaia tänaval. Lisaks nendele on Indrek Erm koostöös Emil Urbeliga mitme uusfunktsionalistliku elamu autor. Rocca al Mare kooli ja Aaviku elurajooni projekteerimise eest on Indrek Erm pälvinud Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemiad vastavalt aastatel 2000 ja 2003. Miidurannas asuv villa tunnistati 2003. aasta parimaks betoonehitiseks.
Ahelpolümerisatsioon

Ahelpolümerisatsiooniks nimetatakse polümerisatsioonireaktsiooni, milles kaksiksidet sisaldavad või tsüklilised monomeeri molekulid liituvad üksteisega kaksiksideme või tsükli katkemise läbi ja moodustavad kõrgmolekulaarsed molekulid.
Ahelpolümerisatsiooni annavad põhiliselt küllastumata ühendid (alkeenid, dieenid, vinüüleetrid, stüreeni derivaadid). Heterotsüklilised monomeerid moodustavad lineaarseid ahelaid katioonses tsükliavamispolümerisatsioonis. Ahelpolümerisatsiooni esilekutsumiseks, aktiivsete tsentrite tekitamiseks, lisatakse monomeerile initsiaatorit või katalüsaatorit. Protsessi käigus moodustuvate polümeeride keskmine molekulmass oluliselt ei muutu.
Ahelpolümerisatsiooni protsessides esineb vähemalt kolm staadiumi:
A* + M → AM*, kusjuures see aktiivne intermediaat võib olla 
*vaba radikaal (AM•) – radikaalpolümerisatsioonis
*karbokatioon (AM+) – katioonses polümerisatsioonis
*karbanioon (AM–) – anioonses polümerisatsioonis 
*organometalliline kompleks – koordinatsioonipolümerisatsioonis
AM* + nM → AM2* → AM3* → ... → AMn* →
Ahela kasvu protsessis osalevad monomeeri M molekulide liitumisel üha kasvavad aktiivsed osakesed (intermediaadid) AMn* sõltuvalt monomeeri ja initsiaatori/katalüsaatori tüübist: 
*vaba radikaal (AMn•) – radikaalpolümerisatsioonis
*karbokatioon (AMn+) – katioonses polümerisatsioonis
*karbanioon (AMn–) – anioonses polümerisatsioonis 
*organometalliline kompleks – koordinatsioonipolümerisatsioonis
AMn* + R–Y → AMnY + R * 
Ahela ülekandereaktsioonid alandavad polümeerse produkti ahela pikkust, s.t. molekulmassi. Ahela ülekandereaktsioonid esinevad vähemal või suuremal määral enamuse polümerisatsioonireaktsioonide korral kui vältimatud kõrvalreaktsioonid.
Ahela ülekandereaktsioonides saavad osaleda polümerisatsiooni süsteemis olevad molekulid ja seda sõltuvalt nende kontsentratsioonist ning aktiivsusest selle reaktsiooni suhtes: 
*ülekanne keskkonda lisatud kindlasse ülekande agenti. Seda agenti RY nimetatakse polümerisatsiooni regulaatoriks (oligomerisatsioon, telomerisatsioon)
*ülekanne monomeeri, kui aktiivne polümeeri ahel liidab mingi aatomi monomeeri molekulist
*ülekanne polümeeri. See viib enamasti hargnemise tekkele
*ülekanne solventi. Solvent püütakse valida võimalikult inertne.
R–(C–CR’)n+ + AlCl4- → R–(C–CR’) nCl + AlCl3
"Suure polümerisatsiooniastmega produkti saamiseks on vajalik 1) soodus ahela kasv (st aktiivne ilma steeriliste takistusteta monomeer nagu kergeltpolümeriseeruvad vinüülmonomeerid) ning 2) minimaalne ahela ülekanne ja lõpetamine (st väga puhas monomeer ja puhas ning inertne solvent)."
Näited.
Üsna samamoodi kirjeldatakse biokeemias valkude sünteesi ahelprotsessi üksteisele järgnevaid staadiume, kusjuures mõningaid variatsioone esineb kasutatavates terminites. Näide artiklist "Valgud", milles kirjeldatakse kasvavat aminohappelist ahelat: "Valkude sünteesi nimetatakse erinevates allikates translatsiooniks. … Translatsioon koosneb neljast etapist: aktivatsioon ehk ergastamine, initsiatsioon ehk algatamine, elongatsioon ehk pikendamine ja terminatsioon ehk lõpetamine."
Indrek Rünkla

Indrek Rünkla (sündinud 3. septembril 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Indrek Rünkla Tallinna 7. Keskkoolis aastatel 1978–1989. Aastatel 1989–1991 õppis Indrek Rünkla Tallinna Tehnikaülikoolis infotehnoloogiat. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1991–1998.
Aastal 1991 töötas Indrek Rünkla aktsiaseltsis Wirumaa Tiivad programmeerijana. 1997–1998 töötas ta Ars Interjöör OÜ-s arhitektina. Aastast 1998 töötab Indrek Rünkla arhitektuuribüroos Alver Arhitektid OÜ (endine Alver Trummal Arhitektid OÜ).
Indrek Rünkla tuntumad tööd on kaubamaja Ferrum Kuressaares, City Plaza ja Vabaduse väljaku kujundus. Lisaks hoonetele on Indrek Rünkla koostanud urbanistlikke projekte – Mustamäe Tehnopark, Tallinna World Trade Centeri kompleks ja Rotermanni kvartal. Lisaks on Indrek Rünkla mitme autorikollektiivi koosseisus osalenud edukalt arhitektuurivõistlustel ja avaldanud arhitektuurialaseid artikleid.
Lindi piirkond

Lindi piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias.
Lindi piirkond asub Tansaania kaguosas India ookeani ääres. Ta piirneb põhjas Pwani, lõunas Mtwara ja Ruvuma ning läänes Morogoro piirkonnaga.
Lindi piirkond moodustati 1. juulil 1972 varasemast Mtwara piirkonna osast. Piirkonna halduskeskus ja suurim linn on Lindi. Teised suuremad linnad on Nachingwea ja Liwale Mjini.
Lindi piirkonna pindala on 67 000 km². Aastal 2002 elas piirkonnas 791 306 inimest.
Suure osa piirkonnast moodustab Selousi metsloomade kaitseala. Piirkonna lõunaosast Tendaguru mägedest on leitud palju Juura ajastust pärinevate dinosauruste fossiile.
Lindi piirkond jaguneb kuueks ringkonnaks:
Pāmban

Pāmban on linn Indias Tamil Nadu osariigis Rāmanāthapurami ringkonnas. Linn asub Pāmbani saare lääneküljel ning seal on populaarne kalasadam. 
2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 30 926 inimest, 2011. aasta rahvaloenduse järgi 37 819.
Jost Weymer

Jost Weymer (10/20. oktoober 1641 – 1/11. september 1695) oli Kuressaare kaupmees ja raehärra.
21/31. detsembril 1693 aadeldati ta Karl XI poolt ja temast põlvneb Weymarnide aadlisuguvõsa.
Ta oli abielus Judith von Schulziga, nende poeg oli Jost von Weymarn.
Lindi (Tansaania)

 
Lindi on linn Tansaanias, Lindi piirkonna halduskeskus.
Lindi asub Tansaania kaguosas India ookeani ääres Lindi lahe rannikul Lukuledi jõe suudmes. Linna geograafilised koordinaadid on . Lindi asub 450 km Dar es Salaamist lõuna pool.
Aastal 2002 elas linnas 41 549 inimest. Linnaelanikud tegelevad põhiliselt kalapüügi ja maaharimisega. Tööstusettevõtteid eriti ei ole. Linnas on palju araabia ja India kaupmehi. Lindis on turg, bussijaam, postkontor, lennuväli, algkool ja keskkool, pangad, internetikohvik ja võõrastemajad.
Linna ja selle ümbruse teedevõrk on halvas seisukorras ning vihmaperioodil pääseb Lindisse ainult lennuki ja laevaga.
Rāmeswaram

Rāmeswaram on linn Indias Tamil Nadu osariigis Pāmbani saarel.
2001. aastal oli elanike arv 38 000.
Sulfaatrespiratsioon

Sulfaatrespiratsioon ehk sulfaatne hingamine on anaeroobses keskkonnas toimuv hingamine, mille kaudu saavad energiat mõned bakterirühmad.
Sulfaatsel hingamisel on elektronide lõppaktseptoriks sulfaatioon – SO42-). Hingamisprotsessi lõpptulemusena tekib teiste seas redutseeritud ühend – vesiniksulfiid (H2S).
Årsta

Årsta on Stockholmi valla linnaosa Söderorti linnapiirkonnas Enskede-Årsta-Vantöri linnaosapiirkonnas. 
Peaaegu kogu Årsta paikneb Årstavikeni lõunaosa ääres Södermalmist vahetult lõunas Nynäsvägen, Johanneshovsvägeni ja Årstabroarna vahel.
Feid

Feid (inglise "fade") on helitöötluses ühtlane helitugevuse tõus või langus.
Eristada saab sisse-, välja- ja ristfeidi: sissefeid on vaikusest helisse feidimine, väljafeid on helist vaikusesse feidimine ja ristfeid on ühest helist teise feidimine.
Årsta (täpsustus)

Årsta on mitme koha nimi Rootsis:
Bjärka-Säby

Bjärka-Säby on asula Linköpingi valla lõunaosas Bjärka-Säby lossi ja Bjärkaholmi lähedal kohas, kus Tjustbanan ühineb Bjärka-Säby jaama juures Stångådalsbananiga.
Aastal 2000 oli elanikke 167.
Patrick

Püha Patrick (iiri keeles "Naomh Pádraig", ladina keeles Patricius; u 387 Walesis – 493) oli katoliku pühak ja Iirimaa kaitsepühak. Tema sünninimi oli Maewyn. 
Teda peetakse Iirimaale ristiusu toojaks; tal olnud lihtne iirlasi ristiusku pöörata, kuna ta oli tugev isiksus. 
Kristlusse pöördus ta alles 16. eluaastal. Kui Patrick oli alles laps, röövisid paganlikud iirlased ta orjaks, seepärast kasvas ta üles Iirimaal. Pärast vangipõlvest põgenemist õppis ta mitmel pool Euroopas, kuid pöördus lõpuks Iirimaale tagasi, et seal kristlust jutlustada.
Pühale Patrickule omistatakse mitmeid imetegusid. Üks tuntumaid on uskumus, et just tema käskis kõigil madudel Iirimaalt lahkuda.
Püha Patricku päeva tähistatakse enamasti 17. märtsil.
Mario Borghezio

Mario Borghezio (sündinud 3. detsembril 1947 Torinos) on Itaalia poliitik ja Euroopa Parlamendi liige.
1992–2004 kuulus ta Itaalia parlamenti. Borghezio seisab vastu immigratsioonile ja poliitika mõjutamisele salaorganisatsioonide poolt.
Tsirkulatsioon

Tsirkulatsioon on millegi ringlemine, ringe, ringlus.
Sõna kasutatakse terminina nii üksiksõnana kui ka sõnaühendi komponendina:
*Tsirkulatsioon ehk ümberkihistumine on limnoloogias perioodiliselt toimuv veekogude veemasside segunemine.
*Veeringe
*Termohaliinne tsirkulatsioon
*Vee tsirkulatsioon on mõiste jõeteaduses.
Paldiski mereblokaad

Paldiski mereblokaad oli Vene-Rootsi sõjas augustis–septembris 1808 toimunud blokaad, milles Inglise ja Rootsi laevastikud piirasid Paldiski lahes (Rogerwick) sadamasse surutud Venemaa Balti laevastiku eskaadrit.
Kaotused.
Inglaste laevalt Implacable hukkusid David Coming, Robert Miller, William Chugg, Lewis Grouville, George Quinton ja Titus Netherwood. 26 meest sai haavata (kellest vähemalt kaks ei paranenud ja kolmelt amputeeriti jäsemed). Centauril hukkus 3 ja 27 sai haavata, ning venelaste põlema süüdatud laevalt Vsevolod sai 303 surma, haavata või jäi kadunuks.
Pärast inglaste lahkumist Paldiski piirkonnast, uppus Paldiski lahes 21. septembril 1808 Kroonlinna poole teele asunud 48 kahuriga Vene fregatt Geroi ("Герой"), kapten Zujevi juhtimisel. Geroi vrakk asub Pakri poolsaare tammi juures, tänapäevasest Paldiski Põhjasadamast mõnisada meetrit loode pool.
Laevastike koosseis.
1. september 1808 seisuga
Inglise laevastik.
Inglise eskaader, ülem viitseadmiral James Saumarez (; 1757–1836), 1. kapten Thomas Byam Martin (; 1773–1854).
1809. aasta juuni alguses oli Inglise laevastik (10 liinilaeva ja 17 muud alust) positsioonidel Naissaare juures.
Rootsi laevastik.
Rootsi laevastiku ülem kontradmiral Henrik Johan Nauckhoff (1744–1818), laevastiku 1. kapten (lipukapten) Maurits Peter Grameen von Krusenstjerna (1763–1813).
Vene laevastik.
Vene eskaadri ülem viitseadmiral Pjotr Hanõkov (1743–1813; Henikoff; Пётр Иванович Ханыков)
Penitsilliin

Penitsilliinid on antibiootikumide klass, mida saadakse perekonna "Penicillium" seentest. 
Penitsilliinid on ajalooliselt tähtsad, sest tegu oli esimeste ravimitega, mis ravisid varem tõsiseid haigusi nagu süüfilist ja stafülokokinakkusi. Ehkki penitsilliine kasutatakse laialdaselt ka tänapäeval, on paljud bakterite tüübid nende suhtes resistentsed.
Kõik penitsilliinid on beetalaktaam-antibiootikumid ning neid kasutatakse peamiselt grampositiivsete bakterite tekitatud haiguste ravis. 
Enamik penitsilliine on 6-aminopenitsillaanhappe derivaadid, mis erinevad üksteisest asenduse poolest aminorühma külgahelas. 
Bensüülpenitsilliin ehk penitsilliin G oli esimene antibiootikum, mida meditsiinis laialt kasutati. Selle avastamine on omistatud Alexander Flemingile (1928), kes koos tema masstootmise meetodi loojate Ernst Boris Chaini ja Howard Walter Floreyga pälvis 1945 Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Penitsilliinide toimemehhanismi ei tunta seni veel täielikult. 
Avastamine.
Penitsilliini avastajaks peetakse šoti teadlast, Nobeli auhinna laureaati Alexander Flemingit, kes 1928 avastas, et sobival substraadil kasvanud pintselhallik eritab antibiootiliste omadustega ainet, mille ta nimetas penitsilliiniks. Sellest sai alguse antibiootikumide avastamise ajastu. Penitsilliini kui ravimi väljatöötajateks peetakse Howard Walter Floreyt, Ernst Chaini ja Norman Heatleyt.
Siiski on "Penicillium"'i bakteriostaatilisest toimest teateid juba enne Flemingit. Sinise hallitusega (tõenäoliselt "Penicillium") leiva kasutamine mädaste haavade raviks on rahvameditsiinis teada olnud keskajast saadik. Esimene avaldatud teade kuulub John Tyndallile Kuningliku Seltsi väljaandes 1876. Ernest Duchesne kirjeldas seda 1897. aasta artiklis, mida Pasteuri Instituut autori nooruse tõttu avaldamiseks vastu ei võtnud. Märtsis 2000 avaldasid San José San Juan de Diosi haigla arstid Costa Rica arsti Clodomiro Picado Twighti (1887–1944) käsikirjad. Need kirjeldasid Picado vaatlusi perekonna "Penicillium" seente toimest ajavahemikul 1915–1927. Picado teatas oma avastustest Pariisi Teaduste Akadeemiale. Eižens Zemmers tegi aastail 1869–1870 rea katseid, kus kasutas hallituse eoseid hobuste raviks, avaldades oma töö aastal 1870.
12. veebruaril 1941 katsetati penitsilliini esimest korda inimese peal.
1952. aasta toodeti ainuüksi USA-s üle 300 tonni penitsilliini.
Toime.
Penitsilliinil on "in vitro" bakteritevastane toime. "In vivo" toime ei ole päris selge, võimalik, et antibiootikum kinnitub mikroorganismi pinnale või absorbeeritakse mikroorganismi poolt nii, et rakuhingamine saab inhibeeritud ning glutamiini ja lüsiini assimilatsioon ja nukleiinide lagundamine blokeeritud.
Helga Nõu

Helga Nõu (kuni 1957. aastani Helga Raukas; sündinud 22. septembril 1934 Tartus) on eesti kirjanik ja õpetaja. 
Elulugu.
Helga sündis metsainspektor Aleksander Friedrich Raukase ja käsitööõpetaja Elsa Raukase esiklapsena. Pere elas Kohtlas, Tallinnas ja Pärnus ning põgenes Rootsi septembris 1944. Alates 1957. aastast on Helga Nõu kodu Uppsalas, 2000. aastast alates veedab ta osa aastast ka Tallinna kodus.
Ta käis aastatel 1942–1944 Pärnu Linna 5. Algkoolis. Rootsis õppis ta aastatel 1945–1948 edasi Adelsö algkoolis. Olles lõpetanud algkooli, asus ta õppima Hermådsi Korrespondentsinstituuti reaalkursusele, kus õppis vaid aasta. Ta jätkas õpinguid Stockholmis Södermalmi Kõrgemas Tütarlastekoolis (1950–1955). Oma õpingud lõpetas ta Stockholmi Õpetajate Seminaris, kus ta õppis aastatel 1955–1957 ja mil ajal sai ta õpetajakutse Örby kooli.
29. detsembril 1957 abiellus Helga Enn Nõuga. Nende esimene laps Laine sündis 1960. aastal. Teine laps, poeg Heino sündis 1961. aastal ning 1965. aastal said nad ka teise tütre Liia. Kõik lapsed sündisid Uppsalas.
Örby koolis töötas Helga Nõu algkooliõpetajana aasta (1957–1958) ning edasi töötas õpetajana Balingsta koolis, Södra Hagundas kolm aastat (1958–1961), Uppsala Eesti täienduskoolis seitse aastat (1962–1969) ja asendusõpetajana kolm aastat (1973–1976) Sunnersta koolis. Pärast seda töötas ta aasta (1975–1976) uurimisassistendina Uppsala Ülikooli Akadeemilise haigla kopsukliinikus. Aasta hiljem alustas ta õpetamist Eriksbergi-Hogadali koolis, kus töötas kakskümmend kaks aastat (1977–1999). Pärast seda elab ta vaheldumisi Eestis ja Rootsis.
Looming.
Tõlkeid.
Astrid Lindgren
Kerstin Thorvall
Aleksander Raukas
Lisaks sellele on ta tõlkinud ka oma novelle. Tema enda loomingut on veel tõlgitud soome, läti, rootsi ja vene keelde. "Ood lastud rebasele" on tõlgitud rootsi keelde (2007). "Kuues sõrm" on väljaandmisel läti keeles (2010).
Stafülokokk

Stafülokokk ehk kobarkokk ("Staphylococcus") on grampositiivsete bakterite perekond. Mikroskoobi all paistavad nad ümmargustena ning moodustavad kobaraid. 
Stafülokokke on teada 32 liiki. Nad on levinud üle maailma. Enamik neist on kahjutud ning elavad loomade (sealhulgas inimese) nahal ja limaskestadel. Neid on ka mullas.
Stafülokokid võivad inimestel ja teistel loomadel põhjustada mitmesuguseid haigusi. Nad on tavalised toidumürgistuse põhjustajad. "Staphylococcus aureus" põhjustab mitmesuguseid naha- jm nakkusi.
Samara aeg

Samara aeg (lühend SAMT) on vööndiaeg, mis kehtib Venemaal Samara, Saratovi, Astrahani ja Uljanovski oblastis ning Udmurtias. Samara aeg erineb Moskva ajast +1 tunni võrra ning maailmaajast +4 tunni võrra. 28. märtsist 2010 kuni 26. oktoobrini 2014 kehtis Samara oblastis ja Udmurtias Moskva aeg. 2016. aastal läksid Samara ajale üle Samara, Saratovi ja Uljanovski oblast.
28. oktoobril 2018 läks Samara ajale üle Volgogradi oblast, kuid 27. detsembril 2020 see tühistati.
Nadežda (raadiojaam)

Nadežda oli Interliikumise raadiojaam. Raadiojaam oli eetris esimest korda 29. augustil 1990 ja viimast korda 1991. aasta 21. augusti varahommikul.
Jaama esimene saatja asus Toompea külje all NSV Liidu mereväe Tallinna mereväebaasi staabi territooriumil ja selle saateid oli kuulda saatjast umbes kahe kilomeetri raadiuses. Hiljem sai saatja asupaigaks Keila tankipolgu territoorium ning siis levisid saated läänes peaaegu Haapsaluni, lõunas Järvakandini ja idas Aegviiduni.
Raadiojaamale oli eraldatud barakk Tondil paiknenud sõjaväeosas. Saated lindistas Nadežda peatoimetaja Viktor Kiemets oma korteris. Tondil tehti lõplik montaaž ja valmis saated viidi Keilasse eetrisse laskmiseks. Raadiojaama filiaali saatja paigaldati ka Kohtla-Järvel asunud Nõukogude armee sõjaväeosa nr 75222 territooriumile, kuid seda saatjat ei jõutud enne raadiojaama tegevuse lõppu kasutusele võtta.
Viimast korda oli raadiojaam Nadežda eetris 21. augusti varahommikul. 22. augustil otsustas Eesti Vabariigi Valitsus raadiojaama likvideerida. Valitsuse esimees Edgar Savisaar andis siseministeeriumile käsu "viie päeva jooksul sulgeda raadiojaam Nadežda, mille tegevus on vastuolus Eesti Vabariigi seadustega ja on pikema aja jooksul kandnud õõnestuslikku iseloomu".
Prokuratuur algatas kriminaalasja "registreerimata piraatraadiojaama Nadežda" vastu 26. augustil, süüdistades Kiemetsa ja raadiojaama peadirektorit Juri Rudjakki putšiste toetavate saadete edastamises. Juba samal päeval kell 15.30 võeti raadiosaatja Keilas üle. Eeluurimine tuvastas, et Rudjak ja Kiemets toetasid Nadežda eetris aktiivselt Moskva riigipöörajaid, mida süüdistatavad ka ei eitanud. Kuid uurimine jäi venima ja kriminaalasi lõpetati enne kohtusse jõudmist. Toonase prokuratuuri uurimisosakonna ülema Alar Kirsi sõnul jooksis kriminaalasi ummikusse seetõttu, et endiselt kehtinud Eesti NSV kriminaalkoodeksi järgi mõisteti riigivastase tegevuse all Nõukogude Liidu vastast tegevust. Kiemets ja Rudjak olid aga võidelnud Nõukogude Liidu säilimise eest.
Staphylococcus aureus

Staphylococcus aureus on bakteriliik stafülokoki perekonnast. 
Need on grampositiivsed bakterid, kes on sageli rühmitunud kobarateks. Nad on liikumatud ega moodusta eoseid. Läbimõõt on 0,8–1,2 μm. 
"Staphylococcus aureus" esineb looduses kõikjal, sealhulgas paljude inimeste nahal ja ülemistes hingamisteedes. Umbes 25–30 protsendil inimestest leidub teda ninas. Enamasti sel puhul haigussümptomeid pole. Kui inimese normaalsesse mikrofloorasse kuuluv "Staphylococcus aureus" soodsate tingimuste või inimese nõrga immuunsüsteemi korral levivad, tekivad mitmed stafülokokk-nakkused: nahanakkused (furunkul, karbunkul), lihasehaigused (püomüosiit), ebasoodsatel juhtudel ka eluohtlikud haigused, näiteks kopsupõletik, endokardiit, toksilise šoki sündroom ja sepsis. 
Stafülokokk võib muutuda stafülokoki tavapärases ravis kasutatavate antibiootikumide suhtes resistentseks, st ravi bakterile enam ei toimi ja sellist bakterit nimetatakse metitsilliinile resistentseks "Staphylococcus aureus"'eks.
Nakatumine.
Organismi sattumine.
Seisundid, mis suurendavad infektsiooni saamise riski:
Organismi kaitsemehhanismid bakteri vastu.
Arvatakse, et neutrofiilid osalevad "Staphylococcus aureus"e elimineerimisel, kuid bakter on vastukaaluks töötanud välja mitmed kaitsemehhanismid ja võib neutrofiilide sees paljunemisvõimeliseks jääda.
MRSA.
Metitsilliinile resistentne "Staphylococcus aureus" ehk MRSA on tihti haiglates leviv ja sageli surmajuhtumeid põhjustav "superbakter", mis ei allu antibiootikumidega (penitsilliin, metitsilliin jms) läbiviidavale ravile.
Nikolai Anikin

Nikolai Petrovitš Anikin (vene keeles Николай Петрович Аникин; 25. jaanuar 1932 Išim, Tjumeni oblast – 14. november 2009 Duluth, Minnesota) oli vene murdmaasuusataja ja treener.
Ta võitis Nõukogude Liidu koondises 4×10 km teatesuusatamises kuldmedali 1956. aastal Cortina d'Ampezzo olümpiamängudel, pronksmedali 1960. aastal Squaw Valley olümpiamängudel ja hõbemedali 1958. aastal Lahti maailmameistrivõistlustel. Squaw Valleys võitis ta pronksmedali ka 30 km suusatamises.
Aastal 1954 lõpetas ta Moskva kehakultuuriinstituudi. Aastatel 1982–1984 oli ta Nõukogude Liidu suusakoondise peatreener ja 1989–1992 USA suusakoondise treener ja konsultant.
Išim

Išim on linn Venemaal Tjumeni oblastis, Išimi rajooni halduskeskus.
Linn asub Išimi jõe kaldal. Linna geograafilised koordinaadid on .
Išim on asutatud 1687, linnaõigused on aastast 1721.
Aastal 2002 elas Išimis 67 757 inimest.
Linnas on masinatööstuse ettevõtted ja suur viinavabrik. Išimi läbib Siberi raudtee.
O.K. Records

O.K. Records (varem OK Music) oli Tartus tegutsev plaadifirma, mis andis välja peamiselt kodumaiseid hitikogumikke. Seda juhtis Urmas Kolsar.
Helikandjad.
Andmeid kogutud ESTER e-kataloogist ja osta.ee müügikuulutuste fotodelt. Loetelu pole täielik ja on ilmunud ka singleid.
Petri tass

Petri tass on klaasist või plastist (läbipaistvast polüstüroolist) madal lame silindriline kaanetatud läbipaistev anum, milles mikrobioloogid kasvatavad mikroobikultuure. Petri tasse kasutatakse ka rakukultuuride kasvatamiseks ja muul laboratoorsel otstarbel.
Ta on saanud nime Julius Richard Petri järgi. Petri leiutas selle 1887 Robert Kochi assistendina töötades.
Tassi kõrgus on sageli 15 mm ning läbimõõt 50 või 100 mm (siseläbimõõt u 90 mm).
Petri tassid asetatakse tavaliselt üksteise peale. Kui on tarvis tugevamat õhuvahetust tassi sisemusega, tehakse kaas sellise ehitusega, et naabertasside vahel oleks õhku.
Klaasist Petri tasse saab pärast steriliseerimist taaskasutada. Steriliseerimiseks kasutatakse näiteks autoklaavi või kuiva kuumutamist kuuma õhuga ahjus 160 °C juures tunni jooksul). Katsete puhul, kus saastumine eelmise katse materjaliga võib olla probleemiks, kasutatakse plastist Petri tasse, mis on mõeldud ühekordseks kasutamiseks. Tänapäeval kasutatakse bioloogias ja meditsiinis peaaegu eranditult plastist tasse.
Kasutamine mikrobioloogias.
Mikrobioloogias kasutatakse väga sageli agarsöötmega või muu geelja substraadiga Petri tassi. Anum on osaliselt täidetud sooja vedela agariga, millesse on segatud toitaineid, lambaverd, sooli, suhkruid, värve ja aminohappeid ning mõnikord antibiootikume. Pärast agari tahkestumist (toatemperatuuril) on tass valmis mikroobide pealekandmiseks. Agarsööde varustab organisme vee ja toitainetega ning hoiab nad paigal, nii et kultuur levib ainult aktiivse kasvu, mitte segunemise tõttu.
Geelja söötme eelised on järgmised:
Petri tasse inkubeeritakse ülevalt alla (agar jääb ülespoole), et kaas oleks vajutuse all ja steriilsus säiliks ja üleliigne vesi kõrvalduks.
Andris Šķēle

Andris Šķēle (sündinud 16. jaanuaril 1958 Apes) on Läti poliitik ja ettevõtja.
Ta oli Läti peaminister 21. detsembrist 1995 kuni 6. augustini 1997 ja 16. juulist 1999 kuni 5. maini 2000. Esimesel ametiajal oli ta parteitu.
Ta oli seimi 7., 8. ja 10. koosseisu liige.
Andris Šķēle oli konservatiivse Rahvapartei (läti keeles "Tautas partija") asutaja 1998 ja esimene esimees kuni 2002. 2003. aastal eemaldus ta poliitikast tõestamata jäänud süüdistuste tõttu pedofiilias, mille tema vastu tõstatas tollal Läti Sotsiaaldemokraatlikkusse Töölisparteisse kuulunud Jānis Ādamsons, ning asus tegelema äriga. Ta jäi erakonna lihtliikmeks, aga üldiselt usuti, et tal on sellegipoolest erakonnas suur mõju. 2006. aastal oli Ādamsons sunnitud maksma Šķēlele 11 700 Läti latti (u 15 000 eurot) hüvitist laimamise eest.
Ta on üks Läti rikkamaid inimesi. 
21. novembril 2009 valiti ta uuesti Rahvaerakonna esimeheks. Alates oktoobrist 2010 kuni oktoobrini 2011 oli ta taas seimi liige.
Läti prokuratuur esitas märtsis 2021 Šķēlele süüdistuse pettuses ja rahapesus seoses digitaaltelevisioonile üleminekuga 2008. aastal.
Astmeline polümerisatsioon

Astmeliseks polümerisatsiooniks nimetatakse polümeeri tekkimist monomeeri molekulide funktsionaalsete rühmade reaktsioonis osalemise kaudu. Astmelise polümerisatsiooni korral tekivad stabiilsed vaheühendid reas monomeer→dimeer→trimeer→...oligomeer→...polümeer. Erinevalt ahelpolümerisatsioonist ei teki siin aktiivseid intermediaate nagu radikaalid või ioonid.
Astmelise polümerisatsiooni mehhanism esineb polükondensatsioonireaktsioonide korral. Kui monomeeri molekulis on enam kui kaks funktsionaalrühma, siis on tõenäoline hargnenud struktuuride ja võrkstruktuuridega polümeeride teke.
Astmelise polümerisatsiooni teel sünteesitakse näiteks polüuretaane; reaktsioon viiakse läbi kõrgendatud temperatuuril happeliste katalüsaatorite osalusel. Polüuretaani süntees dioolist ja diisotsüanaadist:
HO—R1—OH + nO=C=N—R2—N=C=O → HO(—R1—O—OC—NH—R2)n—N=C=O
Georg Friedrich Harten

Georg Friedrich Harten (30. september/11. oktoober 1758 Riia – 24. november/6. detsember 1834 Mustjala) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Ta lõpetas Riias lütseumi. Usuteadust õppis ta aastatel (immatrikuleeriti 12. septembril 1777) 1777–1780 Jena Ülikoolis. Töötas aastatel 1780–1786 koduõpetajana Eestis. Ordineeriti 1. aprillil/12. aprillil 1786 õpetajaks.
Oli aastatel 1786–1834 Mustjala Anna koguduse õpetaja. Lisaks oli ta veel aastast 1815 Saaremaa konsistooriumi assessor.
Isiklikku.
Ta oli abielus Johanna Feliciusega, abikaasa isa Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Abikaasa vend Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Abikaasa vanaisa Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja, abikaasa õemees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja. Nende vanem poeg Hermann oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja (aadeldati 1840. aastal), noorem poeg Carl Eduard Harten oli Vigala Maarja koguduse õpetaja.
Moritz von Harten

Eduard Moritz von Harten (30. aprill 1829 Kaarma kirikumõis – 13. juuli 1894) oli Saaremaa arst (Dr. med.).
21. detsembril 1866 immatrikuleeriti ta Saaremaa rüütelkonda.
Ta oli abielus Loide von Rehekampffiga, nende pojale Oskar von Hartenile kuulus Mullutu mõis.
Martin Melioranski

Martin Melioranski (sündinud 29. detsembril 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Martin Melioranski Tallinna 27. 8-klassilises koolis aastal 1987 ning keskhariduse Tallinna 1. Keskkoolis 1990. aastal. Lõpetas Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonna 1995. aastal, 1999. aastal sai arhitektuurimagistri kraadi Eesti Kunstiakadeemiast. 1999–2001 õppis Columbia Ülikoolis Ameerika Ühendriikides ja sai M.Sc.A.A.D. (Master of Science in Advanced Architectural Design) kraadi.
Aastatel 1994–1995 töötas Arhitektuuribüroos Kuup ja 1998–1999 Rein Murula Arhitektuuribüroos. Aastatel 1999–2000 ja 2002–2003 töötas ta arhitektuuribüroos Alver Trummal Arhitektid OÜ. Alates 2004. aastast tegutseb vabakutselise arhitektina. 
Martin Melioranski on Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonna õppejõud ning Eesti Kunstiakadeemia 3D Labori juhataja.
Nõgeselised

Nõgeselised ("Urticaceae") on taimesugukond roosilaadsete seltsist.
Kirjeldus.
Nõgeseliste sugukonda kuulub nii põõsaid, ronitaimi, rohttaimi kui ka mõned puud. Lehed on reeglina lihtlehed ning paljudel taimedel esinevad kõrvekarvad. Õied on ühesoolised ning levikuviisidest on kõige levinum tuultolmlemine.
Süstemaatika.
Traditsiooniliselt on sugukond paigutatud nõgeselaadsete seltsi, kuid uuemad süsteemid, APG II ja APG III, liigitavad nõgeselised roosilaadsete seltsi.
Nõgeseliste sugukonda kuulub umbes 2600 liiki, mis on erinevate süstemaatikate järgi jagatud 54-79 perekonnaks. Suurimad perekonnad on piilea ("Pilea") (500 kuni 715 liiki), "Elatostema" (300 liiki), nõges ("Urtica") (80 liiki) ja tsekroopia ("Cecropia") (75 liiki). 
Levila.
Nõgeseliste sugukonna esindajaid leiab kõikjal, välja arvatud polaaraladel.
Urmas Lõoke

Urmas Lõoke (sündinud 12. novembril 1950 Tartus) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Urmas Lõoke Tartu 8. Keskkoolis, seejärel õppis aasta Tallinna Polütehnilises Instituudis ehitusteaduskonnas. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1970–1975.
Aastatel 1975–1977 töötas ta projekteerimisinstituut EKE Projektis ning aastatel 1977–1991 Eesti NSV Aiandusministeeriumi Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroos. Alates 1991. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Urmas Lõokese Arhitektuuribüroo OÜ.
Liikmesus.
Urmas Lõoke on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1979. aastast.
Töid.
Urmas Lõokese tuntumad tööd on Transgroup Invest büroohoone Tallinnas ja Eesti Raudtee peamaja Tallinnas Toompuiesteel. Neid iseloomustab väljapeetud materjalikasutus ja lihtne geomeetriline vormikeel.
Indrek Peil

Indrek Peil (sündinud 18. märtsil 1973 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta õppis aastatel 1988–1991 Tallinna Nõmme Gümnaasiumis. Arhitektihariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1992–1998.
Aastatel 1998–2001 oli ta vabaarhitekt ning töötas EKA Linnaplaneerimise Labori OÜ-s. Alates 2001. aastast töötab ta koos Siiri Vallneri ja Tomomi Hayashiga asutatud arhitektuuribüroos HEAD Arhitektide OÜ. Lisaks on ta tihedalt koostööd teinud arhitektuuribüroo OÜ Kavakavaga.
Peili tuntumad tööd on Okupatsioonide Muuseum Tallinnas, Villa Lokaator Paldiskis ja Lotte lasteaed Tartus. Alates 2000. aastast on tal olnud edu mitmel arhitektuurivõistlusel.
Jalgpallisaapad

Jalgpallisaapad (ka "putsad" või "puutsad") on jalanõud, mida kasutatakse jalgpalli mängides.
Biosüsteem

Biosüsteem ehk bioloogiline süsteem on iseuuenev isereguleeruv süsteem, mida saab vaadelda raku, organismi, koosluse, ökosüsteemi vm tasemel. 
Kõik biosüsteemid vajavad väliseid energiaallikaid. Organismilistel süsteemidel alati ka ainevahetus. Organismilised biosüsteemid on seega avatud süsteemid. Ökosüsteemid võivad olla ka suletud süsteemid – neil on tingimata energiavahetus ümbrusega, kuid ainevahetus ei ole tingimata vajalik. Näiteks biosfäär on ligilähedaselt suletud süsteem.
Mõned biosüsteemid on ümbrusest piiritletud membraani, kesta või nahaga – näiteks kõigil rakkudel on rakumembraan, taimerakkudel on lisaks rakukest; paljude hulkraksete organismide keha katab nahk.
Scrabble

Scrabble on 2–4 inimese lauamäng, kus tuleb tähtedest moodustada võimalikult palju sõnu. See on mõtlemist arendav mäng. 
Reeglid.
Mängu alustab see, kes võitis eelmise mängu. Alustaja peab alustama sõna stardiruudust (ruut, mis on roosat värvi). Edasi tohib mäng ainult hargneda, st et uuest kohast sõna alustada ei tohi. Algmängijad võivad ka tähti teiste tähtede peale panna. Näide: Võib näiteks muuta sõna "rice" "nice"ks. Kui sõna tehtud, siis pead võtma tähti täiesti pimesi. Kasutades ära kõik puldil olevad 8 tähte, saad ühe lisapunkti. Tabelipidajal on aga vaja paberit ja pliiatsit. Võidab see, kes tegi kõige rohkem sõnu. Tabelisse tuleb kirja panna iga tekkinud sõna. Kui aga sõna sisaldab veel ühte sõna (tuues näiteks nice) see sõna sisaldab ka sõna ice. Kui ka mõne sõna tegemisel tekib teine sõna, ka see tuleb paberile kirja panna ja muidugi õige mängija nime alla. Tänapäeval on välja antud ka eestikeelne Scrabble.
Allantois

Allantois ehk loote kusekott ehk kusekott on enamiku selgroogsete (sh vesikestaliste) üks embrüoväliste elundite lootekestadest.
Kusekoti areng, anatoomia, morfoloogia ja histoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Loote kusekott pungub väljasopistisena loote tagasoolest. 
Allantois talitleb roomajate ja lindude embrüotel hingamiselundi ja kusereservuaarina. 
Imetajatel osaleb kusekott emakoogi komplekteerimisel. 
Allnatois on ajutine elund, v.a lootel paiknev osa – sellest kujuneb imetajatel ja osadel roomajatel kusepõis (näiteks madudel kusepõis puudub).
Akrosomaalreaktsioon

Akrosomaalreaktsioon on üks spermi munarakku tungimise etappidest. Spermi peas paikneva akrosoomi membraan liitub munaraku rebukestaga, mille järel vabanevad akrosoomi sees paiknevad hüdrolüütilised ensüümid. Akrosoomi ensüümid (näiteks akrosiin) on võimelised lagundama rebukesta. Imetajatel, sh inimesel on rebukestaks "zona pellucida".
Indrek Peil (pedagoog)

Indrek Peil (sündinud 9. detsembril 1959 Rakveres) on eesti pedagoog.
Ta on lõpetanud 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, tal on magistrikraad füüsikas.
Ta õpetab Saaremaa Gümnaasiumis füüsikat.
Oma tegevuse eest õpilasteaduse ja teaduse populariseerimisel Saaremaal pälvis ta 2013. aastal Eesti teaduse populariseerimise auhinna.
Ta on IRLi liige.
Ivar Ugi

Ivar Karl Ugi (9. september 1930 Kuressaare – 29. september 2005 München) oli Eestist pärit Saksamaa keemik, kelle uurimisvaldkond oli põhiliselt orgaaniline keemia. Tema järgi on nime saanud Ugi reaktsioon.
Elukäik.
Ugi põgenes perega 1941. aastal Eestist Saksamaale. Aastatel 1949–1951 õppis ta Tübingeni ülikoolis keemiat. 1954. aastal sai doktorikraadi loodusteaduste alal, kaitsnud doktoriväitekirja Müncheni ülikoolis, sealsamas ta 1960. aastal ka habiliteerus. 
Aastail 1962–1968 töötas ta ettevõttes Bayer, seejärel mõnda aega Los Angeleses Lõuna-California Ülikoolis. 1971. aastast töötas ta Müncheni Tehnikaülikoolis, 1999. aastast oli emeriitprofessor.
Hard Candy (Madonna album)

"Hard Candy" on Madonna üheteistkümnes stuudioalbum, mis ilmus 25. aprillil 2008.
Väikepala

Väikepalad ehk miniatuurid on muusikas lühivormid. 
Väikepalade hulka kuuluvad:
Mattias Agabus

Mattias Agabus (sündinud 14. septembril 1977) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Mattias Agabus Tallinna Pelgulinna Keskkoolis aastatel 1983–1995 ning arhitektuurialase kõrghariduse Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1996–2001.
Alates 2001. aastast töötab Mattias Agabus koos Eero Endjärve ja Illimar Truverkiga loodud arhitektuuribüroos Agabus, Endjärv &amp; Truverk OÜ. Aastatel 2000–2001 töötas ta arhitektuuribüroos Arhitektuuriagentuur OÜ. Alates 2009. aastast on Mattias Agabus tegev ka arhitektuuribüroos Allianss Arhitektid OÜ.
Mattias Agabuse tuntumad tööd on Viimsi Kool, Tallinna Ülikooli uus õppehoone, villa Otepääl ning Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu. 
Mattias Agabus on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Isiklikku.
Mattias Agabuse ema oli sisearhitekt Malle Agabuš ja isa riigikontrolli kontrolör Raivo Agabuš.
Eero Endjärv

Eero Endjärv (sündinud 24. jaanuaril 1973 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Eero Endjärv Tallinna 17. Keskkoolis aastatel 1980–1988 ning keskhariduse Tallinna 43. Keskkoolis aastatel 1988–1991. Aastatel 1991–1995 õppis Eero Endjärv Tallinna Tehnikaülikoolis ehituse erialal (jäi lõpetamata). Kõrghariduse arhitektuuri erialal omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1995–2001. 
Aastatel 1994–1995 töötas Eero Endjärv Usesoft AS-is AutoCAD koolitajana. 1995–2001 töötas ta disainerina Hotel Olümpia/Reval Hotels juures ning Guvatrak AS-is. Alates 2001. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Agabus, Endjärv &amp; Truverk OÜ.
Eero Endjärve tuntumad tööd on elamu Otepääl, Tallinna Ülikooli uus hoone, Viimsi Kool ja Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu. 
Eero Endjärv on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2006. aastast.
Dendrimeer

Dendrimeerid on korrapärase hargnenud struktuuriga sfäärilised makromolekulid. Need koosnevad kihtidena korduvatest hargnenud elementaarlülidest ja sfääri pinnal on spetsiifilised lõpprühmad.
Dendrimeeri molekulid sünteesitakse aste-astmelt, nii et igas järgnevas sünteesi etapis liidetakse üks järgnev hargnenud struktuuriga kiht (ehk generatsioon).
Dendrimeerid on suhteliselt hiljuti (esimene publikatsioon: Vögtle 1978) kirjeldatud makromolekulaarsete ühendite klass. Nende ühendite sfäärilisest struktuurist tulenevad mitmed huvipakkuvad füüsikalised ja keemilised omadused.
Andrus Kõresaar

 
Andrus Kõresaar (sündinud 15. juunil 1975 Viljandis) on eesti kunstnik ja arhitekt.
Elukäik.
Andrus Kõresaar lõpetas Viljandis C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi matemaatika-füüsika eriklassi 1993. aastal. Kõrghariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemias aastatel 1993–1997, aastatel 1995–1996 õppis ta Šveitsis Luzerni HfG, Höhere Fachklasse für Gestaltung. 
1997. aastal töötas Andrus Kõresaar ajalehe Kultuurimaa kunstilise toimetajana ning aastatel 1997–2000 multimeediaettevõttes Cool Bars loovjuhi ja tegevjuhina. Aastast 2000 KOKO arhitektid ja Motor asutajaliige, 2019 Proto Avastustehase asutaja ja partner koos Ott Sarapuuga. 
Andrus Kõresaar on Eesti Kunstnike Liidu, Eesti Arhitektide Liidu, Tallinna Vanalinna Rotary Klubi liige, Eesti Kunstiakadeemia kuratooriumi liige aastatel 2015–2020, Tõutsi Lennuklubi asutaja 2022, Tallinnfilmi nõukogu liige alates 2025.
Andri Kirsima

Andri Kirsima (sündinud 17. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Andri Kirsima Tallinna 7. Keskkoolis ja keskhariduse Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. Arhitektuuri õppis Tallinna Kunstiülikoolis aastatel 1990–1995.
Aastatel 1990–1991 töötas Kirsima tehnikuna riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt ja 1993–1994 arhitektuuribüroos Urbel &amp; Peil OÜ. Alates 1994. aastast töötab ta enda asutatud arhitektuuribüroos Arhitektuuristuudio Kirsima ja Niineväli OÜ.
Andri Kirisma loomingu moodustavad peaasjalikult ühepere- ja korterelamud. Suurematest ühiskondlikest hoonetest on tema projekteeritud Rapla bussijaam, Coca Cola Plaza paljusaaliline ehk kobarkino ja Marienthali Ärikeskus Mustamäel.
Andri Kirsima on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast.
Illimar Truverk

Illimar Truverk (sündinud 20. märtsil 1967) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Illimar Truverk Tallinna 34. Keskkoolis aastatel 1974–1982 ning keskhariduse Tallinna 24. Keskkoolis aastatel 1982–1985. Aastatel 1988–1992 õppis Illimar Truverk Tallinna Tehnikaülikoolis tööstus- ja tsiviilehitust. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Illimar Truverk Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas aastatel 1994–2001.
1989–1993 töötas Illimas Truverk Wiklar AS-s. Aastatel 1993–1994 töötas ta projektijuhina Solness OÜ-s ning aastatel 1993–1996 Eesti Ehitusteave OÜ-s. 1994–2001 töötas Illimar Truverk E4 Disain OÜ-s sisekujunda ja disainerina ning alates 2001. aastast arhitektuuribüroos Agabus, Endjärv ja Truverk OÜ arhitektina.
Illimar Truverki tuntumad tööd on villa Otepääl, Viimsi Kool, Tallinna Ülikooli uus hoone ning Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu.
Illimar Truverk on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2006. aastast ning kuulub liidu eestseisusse.
Mihkel Tüür

Mihkel Tüür (sündinud 2. juulil 1976) on Eesti arhitekt.
Koos Ott Kadarikuga juhib ta arhitektuuribürood Kadarik Tüür Arhitektid.
Elulugu.
Aastail 1994–2001 õppis Mihkel Tüür Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas. Aastail 1996–1997 täiendas ta end École d’Architecture Paris Vale-de-Marné’is ning Ameerika Ühendriikides 1999–2000 Virginia Polytechnic Institute and State Universitys.
1997. aastal töötas Mihkel Tüür tehnikuna arhitektuuribüroos R. Puusepp. USA-s õppimise ajal stažeeris ta arhitektuuribüroodes Cole Prevost Architects ning Leo A Daly Co. Aastatel 2000–2001 töötas arhitektuuribüroos COO Arhitektid ja 2001. aastast arhitektuuribüroos Kosmos.
Tüüri tuntumad tööd on Laagri kortermajad, neli kortermaja Rotermanni kvartalis ning Aia-Vana-Viru linnamaja Tallinna vanalinnas. Arhitektuuribüroos Kosmos koos Ott Kadariku ja Villem Tomistega projekteeritud hooneid iseloomustavad põnev materjalikasutus, mänglevad vormid ja ultramodernne mahujaotus. Lisaks on Tüür olnud edukas mitmel arhitektuurivõistlusel.
Tüür töötab lektorina Tallinna Tehnikakõrgkooli arhitektuurinstituudis ja on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Petseri vaimulik seminar

Petseri vaimulik seminar (, ametlik nimi Eesti Apostliku Õigeusu Vaimulik Seminar) oli aastatel 1933–1940 Petseri kloostri juures Petseris tegutsenud Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku õppeasutus.
Seminari eesmärk oli valmistada ette vaimulikke ja kirikuteenijaid. Sinna võeti vastu keskharidusega mehi ja õppeaeg kestis seal kaks aastat. Lisaks tegutsesid seminari juures ühe- kuni kaheaastased eelkursused, kuhu võisid astuda algharidusega mehed ja mille lõpetamine andis õiguse kandideerida madalamatele kirikuteenijate ametikohtadele.
Seminar registreeriti haridus- ja sotsiaalministeeriumis 11. juulil 1933. Seminari avaaktus toimus sama aasta 3. septembril, õppetöö algas kaks päeva hiljem. Vaimuliku seminari juhatajaks oli asutamisest sulgemiseni Petseri kloostri ülem, ülempiiskop Nikolai (Leisman). Abijuhatajana töötas 1. augustist 1933 5. novembrini 1939 ülempreester Joann Paavel ja 5. novembrist 1939 kuni seminari sulgemiseni ülempreester Joann Envere. 
Kuni 1939. aastani lõpetas seminari kolmes lennus (1935, 1937 ja 1939) 37 meessoost isikut.
Seminar suleti 6. augustil 1940 riigipea dekreediga, millega lõpetati kõigi eraõppeasutuste tegevus Eesti NSV territooriumil.
Jamelia

Jamelia Niela Davis (sündinud 11. jaanuaril 1981) on Briti laulja.
Reinhard Gehlen

Reinhard Gehlen (3. aprill 1902 Erfurt Saksamaa – 8. juuni 1979 Saksamaa LV) oli Saksamaa sõjaväelane (kindralleitnant) ja Saksamaa Liitvabariigi riigiametnik, Saksamaa LV välisluureteenistuse Bundesnachrichtendienst esimene president.
Reinhard Gehlen oli pärit sõjaväelase perekonnast, tema isa oli suurtükiväeohvitser. 
Pärast kooli lõppu 1920. aastal asus ka Reinhard teenima kursandina suurtükiväkke ning teenis kuni 1935. aastani mitmesugustes riviväeosades. 
1935. aastal viidi ta üle Saksa maavägede staapi, staabiametikohtadel võttis osa Saksamaa alustatud sõjategevusest Poola ja Prantsusmaa vastu.
Alates 1942. aastast oli ta Saksa sõjaväe Wehrmachti Maavägede Kindralstaabi 12. osakonna, luureosakonna, mille töö oli suunatud NSV Liidu Punaarmee vastu (millest ka osakonna nimetus Võõrriikide armeed Idas) ülem ning tegeles Punaarmee vastu suunatud sõjalise taktikalise ja operatiivse teabehanketegevusega.
1945. aasta 10. aprillil vabastas Saksa Kolmanda Riigi sõjajõudude ülemjuhataja Adolf Hitler Reinhard Gehleni tema ametikohalt ning määras sellele kohale Gerhard Wesseli.
1945. aastal enne Teise maailmasõja lõppu kogus ta oma osakonna ja alluvate poolt sõja jooksul hangitud NSV Liidu ja tema sõjaväe kohta käivad andmed ning peitis neid Baierimaale, kus ootas ära ka Ameerika okupatsiooniväed, kellele pakkus oma teeneid ja teadmisi NSV Liidu vastases luuretegevuses.
Pärast lühiajalist viibimist sõjavangilaagris toimetati Gehlen ja tema lähimad kaastöölised Ameerika Ühendriikidesse, kus peetud läbirääkimiste tulemusena moodustati 1947. aastal Reinhard Gehleni juhtimisel Ameerika Ühendriikide valitsuse finantseeritav ja USA sõjaväelase James H. Critchfieldi kontrollitav poollegaalne/mitteriiklik luureorganisatsioon Gehleni organisatsioon, mille töötajatest suur osa oli endised Saksa riigi sõjaväeluure ja Riigi Julgeoleku Peaameti spetsialistid ja kaadriohvitserid.
Tõnis Kimmel

Tõnis Kimmel (sündinud 22. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Tõnis Kimmel Tallinna 7. Keskkoolis aastatel 1984–1992 ning keskhariduse aastatel 1992–1995 Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Magistrikraadi arhitektuuri erialal omandas Tõnis Kimmel Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1995–2002.
Aastatel 2000–2001 töötas ta arhitektuuribüroos Indrek Näkk Arhitektid OÜ, 2002–2006 arhitektuuribüroos KOKO Arhitektid OÜ ning 2005–2010 Tartu Linnavalitsuses Arhitektuuri ja ehituse osakonnas arhitektina.
Tõnis Kimmeli tuntumad tööd on Korterelamu Vabriku tänaval ja Tallinna sünagoog Karu tänaval.
2010. aastast alates elab ta Hiinas Shanghais.
Edgar Hõbemägi

Edgar Johannes Hõbemägi VR II/3 (13. jaanuar 1902 Ambla vald, Järvamaa – 13. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja konsul.
Õppis 1922–1926 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Osales Vabadussõjas, teenis Välisministeeriumi keskasutises, Moskva, Helsingi ja Praha saatkonnas (viimati Välisministeeriumi väliskaubanduse osakonna abidirektor). 
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, hukati Sevurallagi vangilaagris Venemaal.
Rudolf Ise

Rudolf Theodor Ise (24. jaanuar 1892 Peterburi – 5. mai 1982 Huntsville, USA) oli Eesti diplomaat, konsul ja insener.
Tema pojad on vabadusvõitleja Sven-Aleksander Ise (1923–2009) ja insener Fred Ise (1925–2019).
Peeter Jalaja

Peeter Jalaja (9. august 1900 Kõrgessaare vald, Läänemaa – 8. september 1955 Saku) oli Eesti diplomaat ja konsul. 
EV Välisministeeriumisse asus ta tööle 1920. aastal. 1922. aastast oli ta Moskva saatkonna diplomaatiline kuller, 1923. aastast optimeerimiskomisjoni juhataja, 1927. aastast Moskva saatkonna nõuniku kohusetäitja ja 1928. aastast asekonsul.
Richard Jöffert

Richard Johannes Jöffert (ekslikult ka Jõffert; 24. september (vkj)/ 7. oktoober 1900 Tallinn – 7. juuli 1953 Stockholm) oli Eesti diplomaat ja konsul.
Ta lõpetas 1919. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi.
Õppis 1921–1922 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja 1922–1925 (lõpetas) Budapesti ülikooli õigusteaduse alal. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige.
Osales Vabadussõjas. 
Töötas alates 1925. aastast välisministeeriumi keskasutuses, Moskva, Stockholmi, Berliini, Antwerpeni ja Budapestis saatkondades ja konsulaatides, alates 1. detsembrist 1939 oli aukonsul İstanbulis. 
1940 naasis Eesti NSV-sse, 1941 pääses ta sundevakueerimisest NSV Liidu tagalasse.
1944. aastal põgenes Rootsi. Ajalehe Välis-Eesti peatoimetuse liige.
Peeter Jõgi

Peeter Jõgi (23. juuni 1894 Leebiku vald – 28. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja advokaat.
Õppis 1921–1928 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, korporatsiooni Rotalia vilistlane.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 1920 aasta veebruaris teenis leitnandi auastmes Inseneriväe Valitsuse Sädetelegraafi osakonnas. Ülendati 29. veebruaril 1920 alamkapteniks vanusega 20. jaanuar 1920. 1921–1926 oli Moskva saatkonna ja Välisministeeriumi keskasutise II ja I sekretär, alates 1937. aastast advokaat Tallinnas. 
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas, hukati Sosva vangilaagris Venemaal.
Välislingid.
memento.ee
Philip Kaljot

Philip Karl Ferdinand Kaljot (2. märts 1891 Einmanni mõis, Vohnja vald, Järvamaa – 13. aprill 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja konsul.
15. oktoobrist 1939 oli ta Eesti saatkonna nõunik Riias. Arreteeriti 14. juunil 1941 Tallinnas, hukati.
Edgar Kõrver

Edgar Voldemar Kõrver (27. oktoober 1906 Tallinn – 5. juuni 2004 Tallinn) oli Eesti riigiametnik ja majandustegelane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Reaalkooli "cum laude", õppis aastatel 1924–1925 Tartu Ülikoolis kaubandust. 1925. aastal siirdus ta Pariisi ja lõpetas 1930. aastal Nancy ülikooli kaubanduse erialal. Pensionärina õppis ta Tallinna konservatooriumis. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica auvilistlane (1991).
1930–1931 teenis ta Õhukaitse Suurtükiväegrupis. Aastatel 1932–1933 oli ta majandusministeeriumi kaubandusosakonna praktikant, 1934–1935 Eesti Maapanga ametnik, 1935–1937 Eesti Vabariigi Hulli aukonsulaadi sekretär Suurbritannias, 1937–1939 Välisministeeriumi II ja 1939 I sekretär ja 1939–1941 Ühistegelike Piimaühingute Keskliidu "Võieksport" plaanisektori juhataja.
1941. aastal küüditati Kõrver NKVD poolt Sverdlovskisse, alates 1943. aastast töötas loomsete toorsaaduste varumise kontoris pearaamatupidajana, Eestisse naasis 1946. aastal. Aastatel 1950–1972 oli ta Tartu Piimakombinaadi pearaamatupidaja.
Isiklikku.
Tema vend oli helilooja Boris Kõrver.
Uno Lender

Uno Lender (24. detsember 1906 Tallinn – 3. august 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat. 
Elukäik.
Lõpetas Tallinna Reaalkooli 1925, õppis 1925–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas "cum laude").1929–1931 oli Genfis Rahvasteliidu stipendiaat. Õppis Jaan Poska nimelise stipendiumiga magistrantuuris ning sai 1933 magistrikraadi magistritööga "Elukoha normidest Eesti rahvusvahelises eraõiguses". Oli EÜS Põhjala vilistlane. 
Töötas Tartu Ülikooli rahvusvahelise õiguse õppejõuna (dotsent). Aastatel 1932–1936 oli vandeadvokaatide Karl Selteri ja Karl Kapperi abi Tallinnas. 1934. aastal täiendas end Haagis.
Aastatel 1936–1940 oli Välisministeeriumi keskasutise I sekretär. Arreteeriti 14. juunil 1941 Tallinnas. Hukati.
Isiklikku.
Tema isa Voldemar Lender oli insener ja aastatel 1906–1913 Tallinna linnapea, ema Elfriede Lender oli koolijuht, vend Henno Lender oli arst, õde Juta (1910–1979) oli õpetaja.