tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vello Linnamägi

Vello Linnamägi (9. juuni 1929 Pühajärve vald – 9. september 2018) oli eesti looduskaitsja ja riigiametnik.
Aastatel 1936–1942 õppis Pühajärve Algkoolis, 1947. aastal lõpetas Otepää Keskkooli. 1952. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli metsateaduskonna.
Ta on laulnud Vanemuise teatri ooperikooris. 1952. aastast töötas Vastseliina rajooni Täitevkomitee põllumajandusosakonnas. 1961. aastast töötas Tallinnas Eesti NSV Põllumajanduse Ministeeriumis. 1966. aastal määrati ta Eesti NSV Maaparanduse ja Veemajanduse Komitee esimehe asetäitjaks. 
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu, 1992–1997 Riigikogu keskkonnakaitse nõunik, 1997–1999 Riigikogu juhatuse nõunik.
Aastatel 1974–1993 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige.
Isiklikku.
Tema isa Ferdinand Linnamägi oli Pühajärve kooli juhataja aastatel 1920–1950.
Ülo Habicht

Ülo Habicht (14. jaanuar 1923 – 26. august 1991) oli eesti kujunduskunstnik.
Ülo Habicht sündis 1923. aastal Tallinnas. Kunstihariduse omandas ta esmalt Riigi Kunsttööstuskoolis, kus õppis aastatel 1937–1942 maali ja teatridekoratsiooni , seejärel lõpetas ta 1952. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi Tallinnas. 1951. aastal asus ta tööle Eesti NSV Kunstifondi Kunstitoodete Kombinaadi kujundustööde ateljee kunstnik-dekoraatorina.
Habichti loominguline pärand on mitmekesine, sisaldades raamatukujundusi, maale, plakateid, akna-, vitriini- ja näitustekujundusi. Ka on ta teinud sisekujundusi, näiteks Tammsaare majamuuseumi sisekujunduse. Ülo Habicht kujundas mitmeid suuri raamatunäitusi, näiteks rahvusvahelise raamatunäituse Moskvas 1975. aastal ja Eesti raamatu 450 . aastapäeva näituse Tallinna Kunstihoones ning mitmete kirjanike (A. H. Tammsaare, Eduard Vilde) mälestusnäitused. 1971. aastal kujundas ta koos Virve Aunrega Nõukogude Liidu väljapaneku Leipzigi rahvusvahelisel raamatunäitusel.
Habicht oli ka mitmete muuseuminäituste kujundaja. 
Ülo Habicht suri Tallinnas ning on maetud Metsakalmistule.
Isiklikku.
Ülo Habicht oli abielus moekunstnik Lygia Habichtiga.
Ölandi lahing

Ölandi lahinguid on olnud mitu:
Aiguille du Dru

Aiguille du Dru, ka Les Drus, on kahe tipuga mägi Mont Blanci mäemassiivis Prantsuse Alpides.
Halduslikult asub mägi Chamonix' vallas Haute-Savoie' departemangus Ida-Prantsusmaal. 
Aiguille du Dru on kahetipuline: 3754 m kõrgune peatipp Grand Dru (ka Grande Aiguille du Dru) ja sellest 70 m loode suunas 3730 m kõrgune kõrvaltipp Petit Dru (ka Petit Aiguille du Dru).
Petit Dru põhjaseina (1100 m kõrge, keskmise kaldega 75º) loetakse üheks kuuest suurest põhjaseinast Alpides. 
Aiguille du Drust 1 km idakirde suunas jääb Aiguille Verte (4122 m).
Alpinism.
Esimestena tõusid Grand Dru tippu 1878. aastal mööda mäe kagunõlva inglased Clinton Thomas Dent ja James Walker Hartley koos teejuhtide Alexander Burgeneri ja K. Maureriga. 
Järgmisel aastal tegid esmatõusu Petit Dru tippu mööda mäe lõunanõlva ja edelaharja prantslased J. E. Charlet-Straton, Prosper Payot ja Frédéric Folliguet. 
Esimesena läbisid kahe tipu traaversi 1901. aastal prantslased E. Fontaine ja J. Ravanel.
Tõusud tippu põhja- ja lääneseina kaudu.
Esmatõusu mööda Petit Dru põhjaseina tegid 1. augustil 1935 prantslased Pierre Allain ja Raymond Leininger. Alpinstide ringkondades on laialt tuntud 17.–22. augustil 1955 itaallase Walter Bonatti soolotõus mööda Petit Dru edelaribi. Seda marsruuti hakati hiljem nimetama Bonatti sambaks.
24.–26. juunil 1962 jõudsid Petit Dru tippu ameeriklased Gary Hemming ja Royal Robbins mööda lääneseina uuel marsruudil "American Direct". See oli seniste marsruutidega võrreldes kõige otsemalt valitud marsruut tippu. 1965. aastal läbisid ameerika alpinistid veelgi otsema tõusumarsruudi tippu. Royal Robbins koos John Harliniga tõusid 10.–13. augustil tippu Petit Dru lääneseinal marsruudil "American Direttissimo" .
Marsruudid.
Zürichi Ülikool

Zürichi Ülikool (saksa keeles "Universität Zürich") on riiklik ülikool Šveitsis Zürichis; see on Šveitsi suurim ülikool, kus õpib üle 26 000 õpilase (seisuga 2011).
Ülikool loeb oma alguseks aastat 1525, kui tegutsema hakkas kõrgem teoloogia kool (saksa keeles "Höhere Schule für Theologie"). Ametlikult avati ülikool aastal 1833, kui mitu kõrgemat kooli (sh teoloogia kool) ühinesid üheks.
Keeleliit

Keeleliit ehk "sprachbund" on omavahel tihedas kontaktis olevad keeled, mis muutuvad sarnaseks. 
Keeleliidu tekkimine eeldab tihedat suhtlust, mille käigus ükski keeltest ei toimi "lingua franca"na, vaid püsib mitmekeelsus. Keeleliidul on keskus ja perifeeria ehk piiriala. Keskusse kuuluvad keeled mõjutavad üksteist kõige rohkem. Keelemõjutuste tõttu muutuvad häälikusüsteem, sõnavara ja lauseehitus kergesti, morfoloogia pole muutumisaldis. Perifeeria keeled ei ole üksteist nii palju mõjutanud.
19. sajandil avastati esimese keeleliiduna Balkani keeleliit, kuhu kuuluvad albaania, bulgaaria, makedoonia, kreeka, rumeenia ja serbia-horvaadi keel ja veel mõni väiksem keel. Eesti keelt on mõjutanud kaks keeleliitu: Läänemere ja Euroopa keeleliit.
Muutus eesti keeles: f-tähe kirjapilti tulek võõrsõnadega (föön), samuti selle teke omadus- ja nimisõnade hääldusse (nt vaffa, raffas). Vastupidise tulemuseni viis läti ja vene keele tihe kontakt Nõukogude ajal, mille tõttu läti pehme r-häälik kadus keelest.
Curtiss P-40

Curtiss P-40 oli Ameerika Ühendriikide Curtiss-Wright Corporationi välja töötatud ühe kolbmootoriga (Allison V-1710 V-12) ühekohaline metallkonstruktsiooniga hävituslennuk, mille esmalend toimus 1938. aastal. Lennuk oli põhiliselt kasutusel Teises maailmasõjas.
P-40 oli jätkuarendus sõjaeelsest lennukist Curtiss P-36 Hawk. Ameerika Ühendriikide lennuväes USAAC (alates 1941 USAAF) oli kõigi P-40 lennukite lisanimi Warhawk, RAF ja Rahvaste Ühenduse riikide õhujõududes oli P-40B ja P-40C hüüdnimeks Tomahawk ning P-40E ja uuematel Kittyhawk. 
Relvastuseks oli 6 Browning M2 kuulipildujat, lennuk võis kanda kuni 907 kg pomme. Modifikatsioonidel P-40B olid ka lisakuulipildujad ja P-40C kaks automaatkahurit. Nõukogude Liidus vahetati osadel lennukitel mootor võimsama (Klimov M-105) mootori vastu ja paigaldati ka kuus raketti RS-82 
P-40 lennukaugus oli 1050 km, lennuki suurim kiirus oli kuni 580 km/h ja lennulagi kuni 9,1 km.
Esimesed 524 lennukit tellis USAAC 1939. aastal. Prantsusmaa tellis 140 lennukit, kuid ühtegi neist ei jõutud tarnida enne Prantsusmaa alistumist Saksamaale. Prantslaste tellitud lennukid saadeti Suurbritanniasse, kus neid peeti kehvemaks kui Hawker Hurricane'e, Supermarine Spitfire'sid või Messerschmitt Bf 109-id – ebapiisava mootori võimsuse tõttu suurematel kõrgustel. Lennukit kasutati rohkem Põhja-Aafrika ja idarindel.
P-40 sarja lennukeid ehitati kokku ligi 14 000, millest 930 kasutas Briti Rahvaste Ühendus, 2243 lennukit tarniti lendliisi lepinguga Nõukogude Liidule.
P-40 olid relvastuses 23 riigi lennuväes, lennukite tootmine lõpetati 1944. aastal. P-40 kasutati näiteks Brasiilia lennuväes kuni 1958. aastani.
Xerxes (ooper)

"Xerxes" (itaalia keeles "Serse") on Georg Friedrich Händeli kolmevaatuseline ooper ("opera serie"). Ooper kanti esimest korda ette 15. aprillil 1738 Londonis Her Majesty's Theatre'is. 
Ooperi tegevus toimub 480 eKr Pärsias, mil Pärsiat valitses Xerxes I.
Waterloo Ülikool

Waterloo Ülikool (inglise "University of Waterloo") on avalik-õiguslik ülikool Kanadas Ontario provintsis Waterloo linnas. 
Ülikool on asutatud 1. juulil 1957.
Ülikoolis õpib umbes 27 000 üliõpilast ja õpetab umbes 1100 õppejõudu.
Warwicki Ülikool

Warwicki Ülikool (inglise keeles "University of Warwick") on avalik-õiguslik ülikool Suurbritannias Coventry linnas. 
Ülikool asutati 1965. aastal.
Ülikoolis õpib 23 570 üliõpilast.
Uusbütsantsi stiil

Uusbütsantsi stiil ehk neobütsantsi stiil oli Bütsantsi stiili eeskujuks võttev ja matkiv historitsistlik arhitektuuristiil. 
Uusbütsantsi stiili kasutati enamasti sakraalsete ja avalike hoonete projekteerimisel. See sündis Lääne-Euroopas 1840. aastatel ja jõudis sajandi viimasel veerandil Venemaa Keisririiki, maailmasõdade vahelisel ajal rakendati seda ka Jugoslaavias. Lisaks on stiil peamiselt levinud Venemaa õigeusu kiriku mõjuväljas olnud Ida-Euroopa äärealadel Ukrainas ja Valgevenes, vähesel määral Baltimaades (sealhulgas Poolas) ning suuremal määral Balkani maades (sealhulgas Kreekas) ja Kaukaasias (enamasti Gruusias). 
Uusbütsantsi arhitektuur sisaldab Bütsantsi stiili elemente, mis on seotud õigeusu arhitektuuriga, mis pärineb 5.–11. sajandist, eriti Konstantinoopolist (vt Hagia Sophia) ja Ravenna eksarhaadist.
Uusbütsantsi stiil Eestis.
Eestis on uusbütsantsi stiili ainus näide aastatel 1890–1898 arhitekt Paul Alischi projekti järgi ehitatud Issanda Ülestõusmise peakirik Narvas.
Gustav Samuel Leopold

Wittelsbachide pfaltskrahv Gustav Samuel Leopold (12. aprill 1670 – 17. september 1731) oli Kleeburgi pfaltskrahv aastatel 1701–1731 ja Zweibrückeni hertsog aastatel 1718–1731. Tema tiitlid olid Stegeborgi hertsog (Rootsis), Reini pfaltskrahv ja Baieri hertsog.
Ta oli viimane Wittelsbachide Kleeburgi liini meessoost valitseja.
Elu.
Gustav Samuel Leopold sündis Stegeborgi lossis Söderköpingi lähedal Adolf Johanni noorima pojana. Kuna vanemad kohtlesid õdesid-vendi väidetavalt halvasti, siis aastal 1687 aitas Gustav oma õdedel Katarinal ja Maria Elisabetil põgeneda vanemate juurest Rootsi kuningliku õukonna kaitse alla, millest sai tolleaegses Rootsis skandaal.
Ta sai isa järel valitsejaks aastal 1689.1701. aastal sai ta venna Adolf Johann II järel Kleeburgi pfaltskrahviks ja aastal 1718 nõo, Rootsi kuninga Karl XII järel Zweibrückeni hertsogiks. Kuninga surma järel muutus ta ka vastuvõetavaks kandidaadiks Rootsi troonile. Aastatel 1720–1725 oli tema residentsiks Jonas Erickson Sundahli ehitatud loss.
Gustav Samuel Leopold suri Zweibrückenis ja maeti Alexanderkirchesse. Kuna ta oli Wittelsbachide Kleeburgi liini viimane meessoost liige, päris tema territooriumid Zweibrücken-Birkenfeldi pfaltskrahv Christian III.
Hertsog Gustav lasi 1720. aastatel ehitada Zweibrückeni barokklossi, ehitaja oli rootslane Jonas Eriksson Sundahl.
Rootsi poliitikas oli hertsog Gustav viimane mees isapoolse vanaema Katarina Vasa liinist. Pärast oma nõo, kuningas Karl XII surma sai Stegeborgi Gustavist üks vastuvõetavamaid kandidaate Rootsi ja Soome suurvürstiriigi troonile. Temast oleks edu korral saanud kuningas Gustav III. Kuid tema taha ei tekkinud Rootsis tugevat fraktsiooni ja tema järglusõigusi ajaloos eriti ei meenutata. Tema asemel sai Rootsi kuningannaks tema nõbu Ulrika Eleonora.
Hertsog Gustav suri kuningas Fredrik I valitsemisajal. Tema Rootsi õigused päris kas tema vennapoeg, Ericsbergi krahv Karl Adolf Gyllenstierna, või tema õde, pfaltskrahvinna Marie Elisabeth von Kleeburg, või nende nõbu, hertsog Karl Friedrich.
Abielu.
10. juulil 1707 abiellus Gustav Leopold Ludwigi tütre Dorotheaga. Abielu oli lastetu.
13. mail 1723 abiellus ta morganaatiliselt Louise Dorothea von Hoffmanniga. Naine pöördus aastal 1723 katoliiklusse ja Saksa-Rooma keiser tõstis ta 3. märtsil 1724 aadliseisusse kui Hoffmanni krahvinna. Ka nemad ei saanud lapsi.
Epordwerk

Epordwerk on 2010 asutatud Eesti ansambel.
Groundhog Day

Groundhog Day on 2006. aastal asutatud Eesti ansambel.
Horricane

Horricane on 2002. aastal asutatud Eesti raskemuusika ansambel.
Suuk

Suuk oli aastal 1968 asutatud eesti rokkansambel, mis kandis esialgu nime Müstikud. 1969. aasta algusest tegutseti Tartu Kultuurihoones Raekoja platsil. Mängiti tantsuks Deep Purple'i, Uriah Heepi, Jethro Tulli muusikat, kontsertidel klassikalise muusika töötlusi (Grieg, Čiurlionis), omaloomingut. Ansambli klahvpillimängija Jaan Rässa tunnistati Eesti Televisiooni korraldatud instrumentaalansamblite konkursil parimaks orelimängijaks. 1973. aasta suvel oli ansambel sunnitud kultuurihoone juhtkonna ettepanekul nime vahetama, kuna varasema nime kasutamine oli keelatud. Uus nimi tuletati sellest, et ansamblis oli kuus liiget – Suuk on tagurpidi kuus. Suuk tegi 1976/1977. aastal kaasa Jaan Toominga lavastuse "Polonees 1945" muusikalises kujunduses teatris Vanemuine. Ansambel lagunes 1979. aastal.
Koosseis.
Põhikoosseis (august 1972 – 1977. aasta lõpp):
Lisajõud:
1974. aasta mais ühines ansambliga Silvi Vrait (lahkus 1975. aastal). 1974. aasta sügisest 1976. aasta märtsini olid Jaan Rässa ja Hain Salujärv ära, neid asendasid Arvo Lepik (klahvpillid), Toivo Lepik (basskitarr), Toomas Taul ja Rein Soontak. 1976. aastal toimunud noorte muusika festivalil Viljandis olid ansambli külalissolistid Anne Maasik ja Aleksander Müller Vanemuisest. 1977. aasta kevadel tulid ansamblisse Eve Vares ja Seidi Kudu ning tegid kaasa ka suvised ringreisid. Teine solist oli Fjodor Tint.
Süütu Vanaema

Süütu Vanaema oli 1981. aastal asutatud Eesti ansambel.
Una Bomba

Una Bomba on 1996. aastal asutatud Eesti ansambel.
House of Games

House of Games on 1993. aastal asutatud Eesti ansambel.
Long Loff

Long Loff on 1990. aastal asutatud Eesti ansambel.
Luarvik Luarvik

Luarvik Luarvik on 1998. aastal asutatud Eesti ansambel.
Mantra Gora

Mantra Gora on 2004. aastal asutatud Eesti ansambel.
Mushy

Mushy on 2005. aastal asutatud Eesti raskemuusika ansambel.
Noisy Nation

Noisy Nation oli 1990. aastatel tegutsenud Eesti ansambel.
Opium Flirt

Opium Flirt on 2006. aastal asutatud Eesti ansambel.
Pööloy Gläänz

 
Pööloy Gläänz on 1989. aastal asutatud Eesti ansambel.
Eelmise sajandi 89a. kohtusid päikeselisel Havail Aloha Beachil puhtjuhusliqlt neli suhtliselt genia-alset Mulgimaa meest (Kuusik, Pulk, Valme ja Sarv). Räägiti ja arutleti päevi ja öid ning, olles taas kodutanumal, st. Viljandis, pandi alus ansamblile, mis sai veider/qmmaliselt hääldamatu nime PööLoY GLääNZ, stiililiselt hakati viljelema punk-rock-muusikat.
Möödusid aastad ja PööLoY GLääNZi nimeline poisslaps kord kosus, kord kidus - nagu elus ikka! Qjunes välja oma nn."gläänz" stiil, vahetusid sõbrad ja võitluskaaslased (kroonikate ylestähenduste järgi on PG sõbrustanud 1989-2015, kas lyhemat või pikemat aega, tervelt 33 persooniga) ja elu-paigad (näiteks kelder, firma, seltsimaja, noorte-vangla, veel üks kelder, kool, teater, tööstushoone), tehti reise ja tuure mööda Eestit, osaleti nii suurtel massiyritustel kui ka väikestel "underground"-pidudel. Ajapikku saabus aga väsimus ja tydimus sellest "sex, drunks and rock´n´roll" elustiilist ning bänd peitus 2000. aastal varjuderiigi kardinate taha. Aga, et loodus tyhja kohta ei salli, siis peagi oldi tagasi muusika-areenil, sedakorda sai peatuspaigax suvepealinn Pärnu'. Vahetus ka sõpruskond ning seoses sellega toimus muudatus ka "toidusedelis": põhirõhq hakati panema folkrokile, garneeringux hakati kasutama "jatsu", bossat ja muud isuäratavat/nauditavat.
2005. aastal pöörduti aga tagasi traadimuusika manu ning ka isikkooseisu värskendati noorte vihaste meestega, kes lisasid muusikasse uusi värskeid kõlavärve! Kohtumispaigax sai taas Viljandi.
Iga elav organism aga areneb ja liigub, väidetavalt, nii ka PööLoY GLääNZ!
Pärast mõningast mõttepausi, qs otsiti elu mõtet ja vastust kysimusele: „kas olla või mitte olla?“, otsustati edasi minna koosseisus, mis pysis, qni 2009 a. novembriqu 13. reedeni!
PööLoY GLääNZ aastast 2021 on:
Veiko Merisalu - jutumiis; Indrek Palu - virtuoosiviis; Toomas Hindrichson - musklimiis; Raer Saar - hypikmiis; Erik Nisu - nopenäpumiis; Meelis Sarv - nägudemiis 
Lisax rock-muusika käänulistel teedel kondamisele, käiaxe vahetevahel vaheldusex ka aqstilise muusika radadel matkamas ning siis saab meite järgi lausa tantsutralli lyya!
Alates aegade algusest on PG loomingus kasutatud eesti autorite textimaterjali. Algupoole valdavalt Valner Valme sulest ilmunu ja hiljem juba pea täiesti Peeter Ora varamust. Muusika autorix on valdavalt Meelis Sarv.
31. aasta vältel on antud pea 700 kontserti ning publiqt on rõõmustatud selliste igiroheliste löök-lauludega nagu nt. "Meil pole ideaalix pruunid särgid", "Baby don´t cry", „Ma helistan sulle kell6!“, "Tuleviqs keegi meid ei mäleta", "Aheldatud klaasi", "Väike tydruk katusekambris", "Qu igatsus", „Eesti muld ja Eesti syda“;"Lähen... ehk leian sealt armastust", "Hei, Punapea", „Armastus... või midagi muud“; Arutus”; "Kord me olime noored", "Me oleme need, kes me kunagi ei ole" jne.
Diskograafia.
1994 „Jõulushit“ (kassett)
2000 CD „Aja lugu“ (tuntud ka „Netialbumina“)
2009 CD „Ehe“
2014 CD „Peatus“
2016 CD „Elus“+ DVD "Peatused"
Ernst Seim

Ernst-Richard Seim (13. mai 1895 Vastseliina – 26. september 1979 Rootsi) oli eesti majandustegelane.
Sündis Võrumaal põllumehe pojana. 1911. aastal tuli ta Tallinna J. ja A. Paalmanni trükikotta õpipoisiks, kus õppis raamatuköite, trükkimise ja ladumise osakondades. Samal ajal käis õhtukoolides, mis võimaldas 1915. aasta lõpul Taškendis sõjaväekohustust täites lõpetada eksternina gümnaasium. Võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Eesti Vabadussõjast.
1929. aastal siirdus ärisse, töötades kontorijuhatajana, raamatupidajana, tolliametniku, ärijuhina, filmitöösturina. 1931. aasta algul asus töösturite ja kaupmees ajalehe ärijuhiks. Sama aasta sügisest oli tegev töösturite ülemaalise kongressi peasekretärina. 1932. aastal töötas "Üleriikliste Kaupmeeste Seltside Keskliidu Teadete" esimese tegevtoimetajana.
1932. aasta detsembris astus Jüri Kodrese kaubamaja teenistusse. Oli üleriiklike kaupmeeste kongresside peasekretär ja referent.
Oli tegev paljudes seltskondlikes organisatsioonides. Noorte Meeste Kristlikus Ühingus juhatuse liikmena kutsus 1927. aastal ellu NMKÜ einelaua. Organiseeris ja juhtis Ühisabi Kuldsüdame korjandusi. Oli Tööstuse-Kaubanduse Esindajate Ühingu organiseerija ja esimees. Tallinna Kaupmeeste Seltsi liige.
Isiklikku.
Tema poeg oli keemik ja mikrobioloog, soomepoiss, sotsiaaltöötaja ja eesti aktivist Rootsis Jüri Seim.
Knud Lavard

Knud Lavard (ka Kanut; 12. märts 1096 – 7. jaanuar 1131) oli Taani prints, Taani kuningas Erik Hea ja kuninganna Boedil Thurgotsdatteri ainuke seaduslik poeg. Knud Lavard ise kuningaks ei saanud, kuid tema poeg Valdemar I lasi ta kanoniseerida pühakuna.
Knud Lavard mõrvati 7. jaanuaril ja see on ka tema mälestuspäev pühakuna.
Oma onu, kuningas Nielsi käsul sai temast Lõuna-Jüütimaa hertsog kohustusega kogu territooriumit vendide eest kaitsta. Kui Saksa-Rooma keiser Lothar III Knudi kui vendide kuningat tunnustas, vihastas Niels ja kuulutas Knudi oma rivaaliks. Kaks onupoega tapsid Knudi Haraldstedi metsas. Kui Knudi poeg Valdemar I kuningaks sai, saavutas ta Roomas oma isa pühakuks kuulutamise (oli see ju vendidele ristiusu viinud ja õiglaselt valitsenud). Lundi ja Uppsala peapiiskopid andsid tunnistust ta elu ja imetegude kohta ning paavst Aleksander III kanoniseeris ta 1170. Algselt oli Knudi mälestuspäev 7. jaanuaril, hiljem viidi see üle 25. juulile.
"Kanut" tähendas muinasskandinaavias 'toredat, uhket' ja nimi muutus populaarseks tänu Taani kuningale Knud IV-le, keda austati kõigis põhjamaades. Nimi on meil tarvitusel ka lühendina "Nuut", mis nüüd esineb vaid perekonnanimena. Kanut Lavardi ei maksa segamini ajada Taani kuninga ja kaitsepühaku Knud IV-ga (1043–1086).
Kaljazini rajoon

Kaljazini rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti idaosas. Piirneb lõunas ja edelas Moskva oblastiga ning kagus Jaroslavli oblastiga.
Rajoonis on Kaljazini linn ja 330 maa-asulat. Halduslikult jaguneb rajoon 1 linna- ja 4 külaasunduseks.
Olenino rajoon

Olenino rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti lõunaosas. Piirneb lõunas Smolenski oblastiga.
Rajoonis on Olenino alev ja 338 maa-asulat. Halduslikult jaguneb rajoon 1 linna- ja 6 külaasunduseks.
Nelidovo rajoon

Nelidovo rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti lõunaosas.
Rajooni halduskeskus on Nelidovo linn. Halduslikult jaguneb rajoon 1 linna- ja 5 külaasunduseks.
Easy Living (täpsustus)

Easy Living võib tähendada järgmist:
Vladimiri sõjakool

Vladimiri sõjakool (vene keeles Владимирское военное училище) oli sõjakool Venemaa keisririigis Peterburis. Koolis valmistati ette jalaväeohvitsere. Kool asutati 1. detsembril 1869.
Kool kandis aja jooksul mitmeid nimesid:
Viiuldaja katusel

"Viiuldaja katusel" (inglise "Fiddler on the Roof") on üks tuntumaid Broadway muusikale. 
Muusikali helilooja on Jerry Bock, libretist Joseph Stein ja laulutekstide autor Sheldon Harnick. Muusikal põhineb Šolem Alejchemi teosel "Piimamees Tevje". 
Maailmaesietendus toimus 22. septembril 1964 Broadway Imperial Theatres ning lavastust mängiti seal üle 3000 korra. Muusikal on võitnud ka üheksa Tony auhinda.
Muusikal räägib juutide elust Venemaa keisririigis enne keisri kukutamist.
Muusikali pealkiri on võetud Marc Chagalli maali "Viiuldaja" (inglise "The Fiddler") järgi.
Priit Alamäe

Priit Alamäe (sündinud 24. novembril 1978 Tartus) on Eesti ettevõtja, Nortal ASi asutaja ja tegevjuht.
Haridus.
Ta lõpetas 1997. aastal Miina Härma Gümnaasiumi ning 2003. aastal bakalaureusekraadiga ("baccalaureus artium") Tartu Ülikooli ettevõttemajanduse eriala.
Töö.
Aastatel 1997–2000 oli ta Sotsioloogiliste Uuringute Keskuse juhatuse esimees, uurides trende Eesti majanduses ja poliitikas.
2000. aastal asutas ta tarkvaraarendusettevõtte Webmedia Group, mis 2011. aastal nimetati ümber Nortaliks.
2004. aastal oli ta InnoCap Partnersi asutaja. InnoCap Partners oli investeerimisidufirma infotehnoloogia, rahanduse, telekommunikatsiooni, telemaatika ja biotehnoloogia valdkonnas.
Aastatel 2005–2008 oli ta Taani mobiilsete maksete ja rahaülekannete rakendusi loova ettevõtte MobilCash nõukogu liige.
Aastatel 2005–2007 kuulus ta Acando Groupi juhtkonda. Aastatel 2011–2013 oli ta Soome päritolu tarkvaraettevõtte CCC Corporationi nõukogu esimees. 
Ühiskondlik tegevus.
2000. aastal oli ta üks Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondi asutajaid. Ta on äriideede konkursi "Ajujaht" žürii liige ja ka MTÜ Prototron Fundi ekspertkomisjoni esimees.
2025. aastal sai ta Eesti Golfi Liidu juhatuse liikmeks.
Poliitiline tegevus.
Ta oli Erakond Isamaa ja Res Publica Liit liige 1997–2017.
Ta oli üks erakonna Eesti 200 asutajatest ning kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 4 Harju ja Rapla maakonnas ning kogus 1808 häält, kuid ei osutunud valituks. 2024. aastal lahkus ta erakonnast ja poliitikast.
Vara.
Äripäeva 2025. aasta rikaste edetabelis hinnati tema vara väärtuseks 104,4 miljonit eurot, millega ta paigutus edetabelis 61. kohale.
Isiklikku.
Priit Alamäel on kaks last.
Viini Tehnikaülikool

Viini Tehnikaülikool (saksa "Technische Universität Wien") on avalik-õiguslik tehnikaülikool Austrias Viinis.
Kool asutati 1815. aastal polütehnilise instituudina. Kool sai ülikooli staatuse 1975. aastal.
Tänapäeval on ülikoolis kaheksa teaduskonda 56 instituudiga. Ülikoolis õpib 17 600 üliõpilast ja töötab 1800 õppejõudu.
Viini Riigiooper

Viini Riigiooper (saksa keeles "Wiener Staatsoper") on Austria pealinnas Viinis asuv ooperiteater.
Viini Riigiooperi hoone valmis 1869. aastal ja avati sama aasta 25. mail Wolfgang Amadeus Mozarti ooperiga "Don Giovanni".
Teise maailmasõja ajal 1945. aastal sai hoone tugevasti kannatada.
Viini Kunstiakadeemia

Viini Kunstiakadeemia (saksa keeles "Akademie der bildenden Künste Wien") on kunstiakadeemia Austrias Viinis. See on üks vanimaid kunstiakadeemiaid Euroopas. Viini Kunstiakadeemia on 2006. aastast Eesti Kunstiakadeemia partnerülikool ERASMUS+ programmis.
Õppeasutuse ajalugu ulatub aastasse 1692, kui õukonnakunstnik Peter Strudel asutas erakunstikooli. 1772. aastal ühendati kõik Viinis tegutsevad kunstikoolid üheks kunstiakadeemiaks. 1998. aastal sai kunstiakadeemia ülikooli staatuse.
Valgevene Teaduste Akadeemia

Valgevene Teaduste Akadeemia (lühemalt Valgevene TA; vene Национальная академия наук Беларуси) on teaduste akadeemia Valgevenes Minskis.
Teaduste Akadeemia asutati 1. jaanuaril 1929.
Skapiškise vald

Skapiškise vald (leedu keeles "Skapiškio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kupiškise rajoonis.
Valla pindala on 142 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 1669 inimest. Valla keskus on Skapiškise alev, kus aastal 2011 oli 403 elanikku. Vallamaja asub aadressil Varpo a. 3. Vallavanem on Ričardas Kiaulėnas. Vallas asub ka Skapiškise raudteejaam, kus aastal 2011 oli 85 elanikku.
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Knud IV

Knud IV (ka Püha Kanut või Kanut Püha; u 1043 – 10. juuli 1086 Odense) oli Taani kuningas aastatel 1080–1086. Ta püüdis tugevdada Taani monarhiat, toetas roomakatoliku kirikut ja pretendeeris Inglismaa troonile. Ta oli esimene Taani kuningas, kes hukkus mässuliste käe läbi ja kelle katoliku kirik kanoniseeris, tunnistades ta 1101. aastal Taani kaitsepühakuks.
Elukäik.
Knud oli Taani kuningas Svend II Estridseni (1047-1074/76) väljaspool abielu sündinud poeg, kes tuli troonile 1080. aastal oma poolvenna Harald III järel ja sai Taani kuningaks Knud IV-ks. Kuus aastat varem oli ta saanud Inglismaa trooni pärast võideldes lüüa William Vallutajalt. Ta abiellus Flandria krahvi Robert I tütre Adelaga, neil sündisid poeg Karl ja kaksiktütred Cæcilia (abiellus jarl Erikuga) ja Ingerid (abiellus Paksu Folkega). 
Knud pühendus kirikuvõimu tugevdamisele ja kirikute ehitamisele kogu maal. 1085. aastal valmistus ta uueks sõjakäiguks Inglismaale, püüdes saada krooni, mida pidas endale kuuluvaks, kuid tema venna Oluf I juhitud mäss kodumaal nurjas sõjakäigu. Kuningas põgenes uute maksude ja seaduste pärast rahulolematute alamate eest Odensesse, kuid tabati benediktiinide Püha Albani abikloostris, kus ta jõudis enne surma veel pattu kahetseda ja armulaua sakramendi vastu võtta. Siis tapeti ta altari ees põlvitavana koos oma venna Benedikti ja veel 17 kaaslasega. Kroonik Ælnoth Canterburyst märgib, et Knud suri odatorgetest külgedele, mida aga ei kinnita röntgenuuringud 2008. aastast. 1300. aastal viidi Knudi ja tema venna säilmed Knudi auks ehitatud Püha Kanuti katedraali, kus need on eksponeeritud tänapäevani.
Tema hauaga seoses tekkisid mitmed legendid ning Knudi hakati pidama märtriks. Jumal olevat karistanud mässavaid taanlasi kuninga tapmise eest kaheksa-aastase näljahädaga. 1101. aastal kuulutas paavst Paschalis II Knudi Erik III palvel pühakuks ja Taani esimeseks märtriks. Legendi järgi määranud kuningas Kanut, et jõule tuleb tähistada 20 päeva. Knud Püha päeva tähistatakse kirikukalendris 19. jaanuaril, kuid rahvalikult 13. jaanuaril, mis on 20. päev pärast jõule. 
Tänu Knud IV-le, keda austati kõigis Põhjamaades, muutus populaarseks nimi Kanut, mis tähendas Muinas-Skandinaavias nii "toredat, uhket" kui ka "sõlme" ("knútr"). Nimi on ka Eestis olnud tarvitusel lühendatud kujul "Nuut", mis tänapäeval esineb vaid perekonnanimena. 
Püha Kanutit on mõnes allikas segi aetud Taani printsi Knud Lavardiga (12. märts 1096 – 7. jaanuar 1131), kes kanoniseeriti aastal 1170.
Subačiuse vald

Subačiuse vald (leedu keeles "Subačiaus seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kupiškise rajoonis.
Valla pindala on 83 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 2149 inimest. Valla keskus on Subačiuse linn (2011. aasta seisuga 1051 elanikku). Vallamaja asub aadressil Aukštaičių a. 13. Vallavanem on Laisva Čiuliepienė. Lisaks asub vallas veel Senasis Subačiuse alev, kus aastal 2011 oli 149 elanikku.
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Utrechti Ülikool

Utrechti Ülikool (hollandi keeles "Universiteit Utrecht") on ülikool Hollandis Utrechtis. 
Ülikool asutati 1636. aastal.
Ülikoolis õpib 2016. aasta seisuga umbes 30 000 üliõpilast ja töötab umbes 6700 inimest, sealhulgas 550 professorit.
Rex Tillerson

Rex Wayne Tillerson (sündinud 23. märtsil 1952 Wichita Fallsis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, USA 69. riigisekretär, ettevõtja ja äritegelane. 
Ta on Vabariikliku Partei liige ja toetaja. Aastatel 2006–2016 oli ta nafta- ja gaasikontserni ExxonMobil tegevjuht.
Rex Tillersonil on ärisidemed Vladimir Putiniga. 2014. aastal oli ta Venemaale Krimmi annekteerimise eest sanktsioonide kehtestamise vastu.
2010–2012 oli ta Ameerika Skaudiühingu president. 
2015. aastal oli ta palk ExxonMobili juhina 27,3 miljonit USA dollarit. Tal on 245 miljoni USA dollari väärtuses ExxonMobili aktsiaid.
2016. aastal nimetas president Donald Trump Tillersoni oma valitsuskabineti riigisekretäriks. Senat kinnitas ta sellesse ametisse 1. veebruaril 2017. 13. märtsil 2018 teatas Trump Tillersoni väljavahetamisest ja nimetas tema järglaseks Luure Keskagentuuri peadirektori Mike Pompeo. Tillerson lahkus ametist 31. märtsil 2018, järgmisest päevast asus ajutiselt tema kohuseid täitma John J. Sullivan.
Elmar Oja

Elmar Oja (16. juuni 1906 Valga – 4. oktoober 1979 Viljandi) oli eesti koolijuht ja teatritegelane.
Elmar Oja sündis Valgas käsitöölise perekonnas. Tema lapsepõlv möödus Tartus ja Võrumaal. 
1926. aastal lõpetas ta Võru Õpetajate Seminari. Elmar Oja oli Johannes Käisi õpilane.
Ligi 45 aastat töötas ta õpetaja ja koolijuhatajana mitmes koolis Petseri-, Võru-, Harju- ja Viljandimaal. 1927. aastal oli ta Järvesuu ja Mäe valdade õpetajate ühingu esimees.
1930. aastatel esimesel poolel oli ta Kõnnu valla Viinistu algkooli õpetaja.
Aastatel 1934–1937 oli ta Maardu algkooli juhataja, 1937–1938 Nehatu algkooli juhataja.
Aastatel 1939–1940 oli ta Tallinnas Eesti Haridusliidu teatri- ja raamatukogunduskonsultant (konsulent). Ta oli ka Eesti Haridusliidu välja antud vabaharidustöö ja maateatri ajakirja Areng toimetuse liige.
Aastatel 1941–1949 Nissi kooli direktor, 1949–1952 Vasalemma kooli direktor.
Ta oli Maateatri Näitejuhtide Ühingu esimees. Avaldas ajakirjanduses kirjutisi koolist ja teatriharrastusest, kirjutas ülevaateid teatritegelastest.
1935. aastast oli ta Kaitseliidu Harju maleva Nehatu kompanii liige, 1939. aastast Kaitseliidu Tallinna maleva Kergedivisjoni autoeskadroni liige. 
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule. 
Isiklikku.
1940 juunis abiellus ta Linda Karuga.
Šimonysi vald

Šimonysi vald (leedu keeles "Šimonių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kupiškise rajoonis.
Valla pindala on 230 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 1689 inimest. Valla keskus on Šimonysi alev, kus aastal 2011 oli 441 elanikku. Vallamaja asub aadressil Skapiškio g. 6. Vallavanem on Gintautas Černius.
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Nikolaus Kleinenberg

Nikolai Jakob Kleinenberg (11. märts 1842 Liepāja – 5. november 1897 Napoli) oli baltisaksa zooloog. 
Ta õppis aastail 1861–1866 Tartu Ülikoolis. 1868–1871 oli ta Jenas, olles Ernst Haeckeli ja Anton Dohrni assistent. Järgnevalt oli ta Anton Dohrni lähim kaastöötaja, aidates üles ehitada Napoli bioloogiajaama. 1878–1895 oli ta professor Messina Ülikoolis, 1895–1897 Palermo Ülikoolis.
Anton Dohrn

Felix Anton Dohrn (29. september 1840 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 26. september 1909 München) oli saksa bioloog. 
Ta oli Napoli bioloogiajaama rajaja ja juhataja. Ta peamisi kaastöötajaid oli Tartus zooloogiat õppinud Nikolai Kleinenberg. Samuti suhtles ta Karl Ernst von Baeriga (nende kirjavahetus on avaldatud).
Helgi Ridamäe

Helgi Ridamäe (neiupõlvenimi Helgi Jaakson, esimesest abielust Helgi Joala; 15. mai 1929 Tõrva – 26. september 1999 Tallinn) oli eesti muusikapedagoog, muusikateadlane ja lektor.
Elulugu.
Klaveriõpinguid alustas ta eratundides. Aastatel 1945–1947 õppis ta Viljandi Lastemuusikakoolis akordioni ja klaveri erialal. 
Ta lõpetas 1947. aastal Viljandi I Keskkooli ja astus Tallinna Riikliku Konservatooriumi koolimuusika osakonda, mille lõpetas 1952. aastal koorijuhtimise erialal. Aastast 1964 täiendas ta ennast samas muusikateaduse erialal.
Ta on töötanud muusikaõpetajana Tallinna 22., Tallinna 7. ja Tallinna 4. Keskkoolis. Oma lektoriande avastas ta muusikaajaloo õpetajana Tallinna Lastemuusikakoolis ja Tallinna Koreograafiakoolis. Aastast 1958 esines ta loengutsüklitega Tallinna, hiljem ka maakoolides. 
Aastast 1960 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, tutvustades üle 30 aasta muusikat Eesti koolides, Estonia kontserdisaalis, paljudes kultuurimajades, tehastes ja asutustes ning juhendades mitut vokaalansamblit.
Helgi Ridamäe suri 26. septembril 1999 Tallinnas ja maeti 1. oktoobril 1999 Helme kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Ernst Jaakson (1898–1938), Aleksander Jaaksoni vend, oli Tõrva gümnaasiumis matemaatika- ja füüsikaõpetaja ning aastatel 1919–1920 Tõrva gümnaasiumi direktori kohusetäitja.
Tema esimene abikaasa Arno Joala oli muusik, võidusõiduautode konstruktor ja tervendaja; nende poeg Jaak Joala oli eesti laulja.
Messina ülikool

Messina Ülikool (Università degli Studi di Messina, lühend UNIME) on ülikool Messina linnas Itaalias.
Ülikooli asutas aastal 1548 Ignatius Loyola ja see sai eeskujuks paljudele teistele jesuiitide koolidele.
Ajaloo jooksul on õppeasutust mitu korda eri põhjustel suletud ja uuesti avatud. 1908. aasta maavärin kahjustas oluliselt ülikooli hooneid ja aparatuuri.
Tänapäeval on ülikoolil 11 teaduskonda (majandus, haridus, inseneriteadused, humanitaaria, õigusteadus, reaal- ja loodusteadused, meditsiin, farmaatsia, politoloogia, statistika ja veterinaarmeditsiin).
Ülikoolis õpib rohkem kui 22 000 üliõpilast.
Palermo ülikool

Palermo ülikool (itaalia keeles "Università degli Studi di Palermo") on ülikool Palermo linnas Itaalias.
Ülikool on asutatud aastal 1806.
Georg (Pfalz-Simmern)

Georg (20. veebruar 1518 – 17. mai 1569) oli Simmern-Sponheimi pfaltskrahv aastatel 1559–1569.
Georg sündis pfaltskrahv Johann II pojana. 
1559. aastal päris tema vanem vend Friedrich Pfalzi kuurvürstkonna ja andis Georgile oma vanad, 1557. aastal isalt päritud territooriumid. 
Georg abiellus 9. jaanuaril 1541 maakrahv Wilhelm I tütre Elisabethiga. Pärast Georgi surma päris Simmerni tema noorem vend Reichard.
Lapsed.
Elisabethiga:
Georgil oli armuke Elisabeth von Rosenfeld, kellega tal oli kaks vallaslast:
Reichard (Simmern-Sponheimi pfaltskrahv)

Reichard (25. juuli 1521 – 13. jaanuar 1598) oli Simmern-Sponheimi pfaltskrahv aastatel 1569–1598.
Reichard sündis Simmernis pfaltskrahv Johann II peres. Aastal 1569 järgnes ta Simmern-Sponheimi pfaltskrahvina oma vennale Georgile. Reichard suri Simmernis. Elusolevate laste puudumisel päris Simmern-Sponheimi tema sugulane Friedrich IV.
Abielu.
Reichard abiellus 30. juulil 1569 krahv Johann IV von Wiedi tütre Julianega ja nad said järgmised lapsed:
Reichard abiellus 26. märtsil 1578 Württembergi hertsogi Christophi tütre Emiliega.
Reichard abiellus 14. detsembril 1589 pfaltskrahv Georg Johann I tütre Anna Margaretega.
Rīga Krasta raudteejaam

Rīga Krasta raudteejaam on endine raudteejaam Čiekurkalnsi raudteejaamast Riia sadamasse viival raudteel Riia linna Pētersala-Andrejsala asumis. Jaamahoone asub aadressil Andrejostas iela 27.
Tegemist on kaubajaamaga, mis ühendab Läti raudteevõrku Riia sadamaga. Jaam asub Daugava kaldal, mis kajastub ka jaama nimes (läti keeles tähendab "krasta" kallast, randa).
Jaam rajati aastal 1889. Algne jaamahoone oli puidust, selles asus ka telegraafijaam. Riia keskraudteejaamast viis sinna mööda Daugava kaldapealset kulgev raudtee, mis hiljem Riia raudteesõlme ehitustööde käigus likvideeriti. Aastal 1903 valmis Brasa raudteepeatusest sinna viiv laiarööpmeline raudtee, mille ääres asus varem Riia I kaubajaam. Jaama juurde tekkis suur haruteede võrgustik, nii näiteks rajati aastal 1901 kolm kõrvalteed, mis viisid sadama viljaelevaatorini, nende juurest rajati hiljem ka Riia–Pihkva raudteele viiv raudteeharu. Aastal 1911 valmis Andrejsala põhjatippu viiv raudtee.
Aastal 1903 valmis uus jaamahoone, mida renoveeriti aastal 1947. Lisaks peahoonele kuulus jaamakompleksi toone veel kümme hoonet. Tänapäeval on vana jaamahoone kasutusel administratiivhoonena.
Jaam suleti 29. juulil 2020.
Grand City Pelgu Kings

Grand City Pelgu Kings (lühemalt GCP Kings) oli Põhja-Tallinnas Pelgulinnas 2000. aastate alguses asutatud Eesti hiphopansambel. Ansambel tegutses mõne aasta.
Ansambli tuntumad lood on "Miks" ja "Kool". Ansambel avaldas omakirjastusliku plaadi "Lootus sureb viimasena", mille kujundas Big Mora.
Paingreed

Paingreed oli 2003–2006 Pärnus tegutsenud "screamo"-ansambel.
Kevadine kärbes

"Kevadine kärbes" on 1986. aasta Eesti animafilm. Filmi režissöörid on Hardi Volmer ja Riho Unt. Filmi tootis Tallinnfilm. Filmile kirjutas muusika Lepo Sumera.
Film on tehtud A. H. Tammsaare miniatuuri "Kärbes, prussakas ja ämblik" motiividel.
Tegelased.
Kärbes: Kärbes, tüüpiline Odessa tänavapoiss, ruuduline soni jultunud silma­del, kärss õieli, põhimõttelage nagu koolikasvatuse standardsusest edukalt kõrvale hiilinud, ent iseseisvast mõtlemisest loobunud teismeline ikka. Juba balansseeribki ta mööda noatera ja tõdeb — olud määravad, kui julgesti me üldse astuda võime.
Prussakas: Elama peab seaduse järgi — kuulutab üliuhkete takuvuntside varjust kord epikuurlasena, kord variserina esinev prussakas.
Ämblik: Mis on õigus — küsib anarhistist ämblik Roo­ma prokuraatorit parafraseeri­des ja seob asjalikult ette salv­rätiku, et köidikutes siplevaid külalisi rahumeeli eineks võtta.
Narva kosk (film)

"Narva kosk" on 1988. aastal Eesti Telefilmi toodetud kahejaoline telemängufilm. Filmi režissöör on Ago-Endrik Kerge.
Film põhineb Vladimir Beekmani samanimelisel raamatul, mis räägib Eesti Töörahva Kommuuni tegevusest 1918. aastal Narvas ja selle ümbruses.
Osteoblast

Osteoblast on luus olev uue luukoe loomise eest (koos kondrotsüütidega) vastutav rakk. Osteoblastide nimetus tuleneb kreeka keelest (ὀστέο-, "osteo-" tähendab luud ja βλαστάνω, "blastanō" idanemist). Osteoblastid toodavad kollageeni, vähemal määral ka teisi luukoe orgaanilist osa moodustavaid valke. Osteoniks seotud rakkudena toodavad nad ka luukoe mineraalset osa hüdroksüapatiiti, mis aitab organismis reguleerida happelisuse taset, samuti on see ka kaltsiumi ja fosfori varusalveks. Osteoblastid tekivad mesenhümaalsetest tüvirakkudest.
IJmuiden

IJmuiden on sadamalinn Põhja-Hollandi provintsis Velseni vallas. Linn asub Amsterdami Põhjamerega ühendava Noordzeekanaali suudmes. Linnas on 30 160 elanikku (2013). 
Linna nime kirjutatakse kahe suure tähega, sest IJ on hollandi keeles digraaf, mida nimetatakse ka ligatuuriks ning loetakse üheks täheks.
IJmuidenis on süvasadam, mis suudab vastu võtta täislastis Panamax laevu ja ta on Hollandi suuruselt neljas sadam. IJmuidenis on neli sadamat. IJmuidenist on saanud Hollandi suurim kalasadam.
IJmuiden on Põhja-Hollandi noorim linn, mis sai linnaõigused pärast Noordzeekanaali ametlikku avamist kuningas Willem III poolt 1. novembril 1876. IJmuiden tähendab IJ suuet, mis näitab ka selle olulisust Amsterdami sadamate jaoks.
Diaminopimeliinhape

Diaminopimeliinhape ehk 2,6-diaminopimeliinhape (lühend DAP) on üks aminohapetest. Kui pole teisiti öeldud, mõistetakse selle all kolme stereoisomeeri segu. 
Ehitus.
Diaminopimeliinhape baseerub 7 aatomist koosneval hargnemata süsinikuahelal. Kummaski otsas on karboksürühm, mille kõrval on aminorühm. Ta sarnaneb lüsiiniga, kuid lüsiinil puudub ühes otsas karboksürühm. Et diaminopimeliinhappe molekul sisaldab nii happelisi kui ka aluselisi rühmi, on ta amfoteerne.
2,6-diaminopimeliinhappe molekulil on kaks stereokeset. Stereoisomeere on kolm: (2"S", 5"S")-vorm, sellega enantiomeerne (2"R", 5"R")-vorm ja "meso"-vorm.
Füüsikalised omadused.
Diaminopimeliinhape on valge pulber. 
Bioloogiline tähtsus.
"Meso"-diaminopimeliinhape on peptidoglükaanide ehituskivi, mis gramnegatiivsetel bakterite rakukestas sageli esineb. "meso"-vormis kuulub diaminopimeliinhape peptiidahelatesse, mis seovad omavahel "N"-atsetüülmuraamhappe molekule, mis koos "N"-atsetüülglükoosamiiniga moodustavad peptidoglükaani suhkruselgroo. 
Peptidoglükaanis sisalduv "meso"-diaminopimeliinhape on Brauni lipoproteiini kinnituskoht. Peptidoglükaani iga 10.–12. "meso"-diaminopimeliinhappe molekuli karboksürühmal on kovalentne side Brauni lipoproteiin C-otsa lüsiini ε-aminorühmaga.. 
"Meso"-diaminopimeliinhape esineb paljude bakterite rakukestas, kuid seda ei esine kunagi arhede ega eukarüootide rakukestas. 
Diaminopimeliinhape ei ole proteinogeenne aminohape.
Lüsiini biosünteesis bakterite puhul on diaminopimeliinhape lüsiini vahetu prekursor. Mutandid, kes sünteesiahelas diaminopimeliinhappeni ei jõua, kasvavad normaalselt, kui nad saavad diaminopimeliinhapet keskkonnast; kui nad saavad keskkonnast ainult L-lüsiini, siis nad küll kasvavad, kuid ei moodusta uut peptidoglükaani rakukesta jaoks, mistõttu nad lüüsuvad.
Kadri Valner

Kadri Valner (sündinud 21. jaanuaril 1968 Raplas) on eesti ajakirjanik ja muuseumijuht.
Haridus.
Lõpetas 1986 Järvakandi Keskkooli, 1993 Tallinna Pedagoogikaülikooli pedagoogika erialal ja 2010 Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduste erialal.
Töökohad.
1987–1994 oli ta õpetaja Jüri Keskkoolis ja Vasalemma Põhikoolis.
1992–2006 töötas Valner ajakirjaniku ning toimetajana Eesti Televisioonis, Sõnumilehes ja Kuku raadios ning oli aastast 2006 Rahvusooper Estonia meediajuht.
2013–2021 oli Kadri Valner Eesti Maanteemuuseumi juhataja. 
Alates 11. aprillist 2022 kuni 18. maini 2024 oli Valner Jääaja Keskuse tegevjuht. 
Juunis 2024 valiti Valner 14 kandidaadi hulgast Sihtasutuse Eesti Maaelumuuseumid juhatajaks, kellena ta astub ametisse 16. septembril.
Muu tegevus.
On raamatute „75 aastat Eesti tantsupidusid“ (2009) ja „Noorte laulu- ja tantsupeod“ tekstide autor koos ajakirjanik Anneli Ammasega ja väljaannete projektijuht.
Isiklikku.
Ajakirjanik Sulev Valner on Kadri Valneri abikaasa.
Kārķi vald

Kārķi vald (ka "Karkla vald", läti keeles "Kārķu pagasts") on vald Lätis Valka piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Härgmäe vallaga ning Valmiera piirkonna Naukšēni ja Ēvele vallaga.
Valla pindala on 192 km². 2016. aasta seisuga elas seal 673 inimest. Aastal 2011 elas vallas 601 lätlast, 33 venelast, 9 valgevenelast, 20 ukrainlast, 4 poolakat ja 3 leedulast. Valla keskus on Kārķi küla. Vallavanem on Pēteris Pētersons.
Valla vapi kilp on hõbedane, mis sümboliseerib heldust ja tugevaid traditsioone. Sinist värvi rist kujutab vaimsust, õilsust, puhast keskkonda, usku ja armastust, lisaks kujutab see sümboolselt ka valla jõgesid. Vapi keskel asuv kuldne mesilane sümboliseerib töökust ja loodussõbralikku majandamist. Ka on vallas palju mesinikke; samuti asub väike mesila valla kooli juures.
Ajalugu.
XII sajandil elasid valla aladel eestlased, ent hiljem asustati sinna lätlasi ja piirkond lätistus. Aastaks 1935 oli lätlaste järel vallas arvukuselt teine rahvas hoopis venelased.
Aastal 1935 oli valla pindala 120,5 km² ja elanikke oli seal 1660. 1945. aastal jagati vald Kārķi ja Seda külanõukogudeks, aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 ühendati Kārķi ja Seda külanõukogu. Aastal 1960 liideti sellega Ērģeme külanõukogu sovhoos Smertes, aga aastal 1979 liideti osa külanõukogu maid Ērģeme külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu taas vallaks. 2009. aastast kuulub Kārķi vald Valka piirkonda.
Regionaalse tähtsusega arheoloogiamälestis on Smilškalni muinaskalme ehk Rootsi kalmistu.
Loodus.
Valla põhiosa jääb Tālava madalikule, kirdeosa aga Sakala kõrgustikule. Reljeef on mõõdukalt liigestatud, seda läbivad madalad voored. Kõrgeim koht (100,9 m) jääb Vēveri küla lähedale. Maavaradest leidub seal savi ja liiva.
Valla suuremaks jõeks on selle lõunapiiril voolav Säde jõgi, samuti voolavad seal Atse jõgi ja selle lisajõgi Ķire. Looduslikest järvedest asuvad vallas 15,2 hektari suurune Bezdibenis, 25,3 hektari suurune Cepši järv, 4,5 hektari suurune Pelēda järv ja 1,4 hektari suurune Trūdis. Vald asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Märkimisväärsed loodusobjektid on veel Spiģi koobas Säde jõe kaldal ning Rūceklītise nime kandev allikas (asuvad Naukšēni valla piiril). Vallas on ka neli riikliku kaitse all olevat põlispuud, millest suurim on paju Naglas ümbermõõduga 6,25 meetrit. Looduskaitse all on veel Liģi pärn, Bērtuļise künnapuu, Lūķi õunapuu, Teterlūķi pärn, Vecjandavase pärn, Vecjandavase paju, Vecjandavase kuusk, Strautmaļi pärn, Tirgi kuusk, Jaunkārķi lehised, Auri lehis, Brūnase lehis, Drigāļi lehis, Brūnase tamm, Sedaskalni tamm, Smētese tamm, Stimperi tamm, Stimperi kasktamm, Cepurkalni mänd ja Saliņase männid. Vallas asub 309,3 ha suurune Kārķi soo hoiuala.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 601 lätlast, 33 venelast, 9 valgevenelast, 20 ukrainlast, 4 poolakat ja 3 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
P. H. Newby

Percy Howard Newby, kirjanikunimega P. H. Newby (25. juuni 1918 Crowborough – 6. september 1997 Garsington) oli inglise ajaloolane, kirjanik ja BBC tegevdirektor.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Tuhkatriinu (muusikal)

"Tuhkatriinu" (inglise "Cinderella") on USA 1957. aasta telemuusikal, mille libreto ja luuletused kirjutas Oscar Hammerstein II ning muusika Richard Rodgers. Muusikali lugu põhineb Charles Perrault' samanimelisel muinasjutul.
Muusikal oli esimest korda eetris 31. märtsil 1957 telekanalil CBS. Muusikal kestab 76 minutit. 1957. aasta muusikalis mängis peaosa, Tuhkatriinut, Julie Andrews.
Tuftsi Ülikool

Tuftsi Ülikool (inglise keeles "Tufts University") on eraülikool USA Massachusettsi osariigis Somerville'is ja Medfordis.
Kool asutati 1852. aastal Tuftsi kolledžina. Kool on nimetatud USA ärimehe ja filantroobi Charles Tuftsi auks.
2017. aastal õppis ülikoolis 11 489 üliõpilast ja akadeemilisi töötajaid oli 1706.
Maret Olvet

Helgi-Maret Olvet (kuni 25. märtsini 1936 Jensen; 13. november 1930 Tartu – 14. juuni 2020) oli eesti graafik.
Ta õppis aastatel 1938–1941 Petseri 2. (eesti) algkoolis, lõpetas 1949. aastal Tartu 2. Keskkooli. Samal aastal jätkas ta õpinguid Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas selle (juba Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi nime kandva õppeasutuse) 1955. aastal graafika erialal raamatukujundaja diplomiga. Teda soosis ja soovitas tal graafikat õppida tema õpetaja Vanda Juhansoo. ERKIsse asus ta õppima väga tagasihoidlikes sõjajärgsetes tingimustes.
Ta oli aastatel 1955–1964 Moskvas ja Tallinnas kujunduskunstnik, aastatel 1974–1975 Eesti Televisiooni peakunstnik ja aastatel 1976–1977 Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi peakunstnik. Aastatel 1979–1986 oli ta ERKI joonistuskateedri vanemõpetaja, seejärel oli ta vabakunstnik.
Tema meelistehnikad olid litograafia ja söövitus, 2000. aastast serigraafia ja kõrgtrükk. Olvet tegutses illustraatori ja graafilise kujundajana, kujundas raamatuid, heliplaate ja rinnamärke. Maret Olvet esines näitustel nii Eestis kui ka välismaal, eriti sageli Soomes. Pika kunstnikukarjääri jooksul lõi ta kokku 260 eksliibrist. Lisaks eksliibristele on palju tunnustust pälvinud ka Olveti 1970. aastatel valminud plakatid.
Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimuuseumi kogudes, Eesti Rahvusraamatukogus, Pärnu Linnamuuseumis, Tretjakovi galeriis Moskvas, Atheneumi Muuseumis Helsingis ja Göteborgi Kunstimuuseumis Rootsis. Tema loomingust on ilmunud trükiseid ning samuti leidub tema töid paljudes albumites. 
Tema pikka loometeed iseloomustab pidev muutumine, otsimine ja katsetamine. 1990. aastatel jõudis Olvet vormikeeleni, mille iseloomulikud abstraktsed ja värvilised kujundid on ühtlasi dialoogis 20. sajandi avangardkunstiga. Olveti loomingu läbivaks jooneks on sümbolid, seda nii teostes kui ka pealkirjades, mis lisavad tema loomingule iseseisva tähenduskihi. Olveti graafika on tundlik, mõtlev ja sügavale vaatav, sisult ja vormilt märgiline. Tema käekiri, kompositsioonimängud geomeetriliste kujunditega ning mitmetähenduslikud pealkirjad on olnud aastakümneid tuttavad kõigile graafikakunsti austajatele.
Maret Olvet tundis suurt muret metsade koosluse kadumise pärast. Tema lapsepõlve metsad Lõuna-Eestis olid sügavrohelised, sama roheline kumab vastu ka tema viimases, 2020. aastal lõpetatud sarjas „Metsa müüt“.
Ta oli 1959. aastast Eesti Kunstnike Liidu, 1980. aastast Soome Eksliibrisekunstnike Ühingu ja 1993. aastast Exlibris Aboensise liige ning 2011. aastast Eesti Vabagraafikute Ühenduse auliige; 2015. aastal nimetas ühendus ta ka aasta graafikuks.
Isiklikku.
Maret Olveti isa oli Eesti Vabariigi ohvitser Vallo Olvet (sündinud Voldemar Adolf Jensen, 1902–1943), kelle traagilisest eluteest on inspireeritud ka Maret Olveti graafikasari „Minu isa lugu“. Maret Olveti isa küüditati 14. juunil 1941.
Tema abikaasa Lev Vassiljev oli skulptoriharidusega graafik.
Telefunken

Telefunken oli aastatel 1903–1967 tegutsenud Saksamaa raadio- ja televisiooniaparatuuri ettevõte.
Jaanuaris 1967 ühinesid Telefunken ja AEG ning ühisettevõtte nimeks sai Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft AEG-TELEFUNKEN. 1972. aastal eraldus ühisettevõttest üks osa, mis sai nimeks TELEFUNKEN Fernseh und Rundfunk GmbH.