tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Osasco (Itaalia)

Osasco on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Osasco kõrgus merepinnast on 344 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 208 inimest ruutkilomeetri kohta.
Osasco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bricherasio, Garzigliana, Pinerolo, San Secondo di Pinerolo.
Aegna (reisi-kaubaaurik)

Aegna oli Eesti reisi-kaubalaev, mis sõitis enne teist maailmasõda Tallinna – Helsingi liinil, laeva omanik oli Gustav Sergo &amp; Ko. 
Huvitava kokkusattumusena uppus laev hiljem Nõukogude Liidu teenistuses olles Aegna saare juures.
Ajalugu.
Saksamaal.
Laev ehitati 1904. aastal Kielis katseliselt uuendusliku auruturbiinmasinaga, kuid võeti kasutusele pärast tavaliseks aurikuks ümberehitamist alles 1912. aastal. Tema algne nimi oli Adler. Aastail 1912–1914 oli Adler Hamburg America Line'i omanduses lõbusõidulaevana. Aastail 1914–1918 oli laev mobiliseeritud keiserlikku sõjalaevastikku 117 voodikohaga hospidallaevana, seejärel jätkas aastail 1918–1935 endise omaniku teenistuses. 1926. aastal vahetati välja Adleri katlad. 
1935. aastal omandas laeva L. Köstner ja pani sellele nimeks Seeadler. See omanik müüs laeva 1935. aasta 6. detsembril 30 000 Saksa marga eest Eestisse Gustav Sergole.
Eestis.
1936. aasta algul laeva modifitseeriti ja valmistati ette kevadel Soome liinile asumiseks. Suurendati ka reisijakohtade arvu. Laev sai 30 1. klassi ja 40 2. klassi kajutikohta ning lisaks suurendati tekireisijate kohtade arvu 170ni. Laevas oli seega kokku pea 250 reisijakohta, erijuhul võeti hiljem peale isegi 375 reisijat. 
Esimesele liinireisile Tallinnast Helsingisse sõitis Aegna 18. mail 1936. Enne seda sõitis Tallinna – Helsingi liinil Soome laev Suomi. Eesti laeva liinile tulekuga langes pileti hind 25%. 
Iga nädal tegi Aegna vähemalt 2 reisi. 
Nõukogude Liidu teenistuses.
Augustis 1940 Aegna natsionaliseeriti ja omanikuks sai Eesti Riiklik Merelaevandus. 1941. aastal jõudis laev Tallinnast evakueeruda ja sai 1941. aasta lõpul uueks nimeks Volhov. 
Alates 1944. aastast teenis Volhov Leningradis 5. allveelaevade õppedivisjoni baaslaevana. 
23. novembril 1944 teel Porkkalast Tallinna sattus Volhov navigatsioonivea tõttu Aegna saarest põhja pool madalale ja jäigi sinna. Pärast sõda kasutati laeva arvatavasti samas õppelaskmistel märklauana. 
Laeva vraki jäänused on siiani uppumiskohas merepõhjas, põhiosa on lagunenud. Laeva kella on sukeldujad vrakilt välja toonud ja see on hoiul Eesti meremuuseumis.
Villar Pellice

Villar Pellice on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Villar Pellice asub Pellice jõe orus ("val Pellice"), sõna "villar" tähendab väikest villat, talu.
Villar Pellice kõrgus merepinnast on 664 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Villar Pellice piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Angrogna, Bagnolo Piemonte, Bobbio Pellice, Crissolo, Perrero, Prali, Rorà, Torre Pellice.
Safaripark

Safaripark on äri eesmärgil tegutsev loomaaiasarnane turismiatraktsioon, kus külastajad saavad sõita oma või pargist laenutatavate sõidukitega ja vaadata vabalt ringi liikuvaid loomi. Peamise vaatamisväärsuse moodustavad sageli suured Saharast lõuna pool asuvatest Aafrika riikidest pärit loomad, nagu kaelkirjakud, lõvid, ninasarvikud, elevandid, sebrad ja antiloobid.
Safaripark on suurem kui loomaaed ja väiksem kui kaitsealad. Näiteks African Lion Safari Cambridge'i lähedal Ontarios Kanadas on 3 km² suurune. Võrdluseks, Lake Nakuru rahvuspark Great Rift Valleys Keenias hõlmab 168 km² ja Tsavo Easti rahvuspark, tüüpiline suur loomade kaitseala, mis asub samuti Keenias, on 11 747 km² suurune.
Safaripargis leidub sageli ka muud meelelahutust, näiteks golfirajad, karussellid, kohvikud/restoranid, miniraudteed, suveniiripoed.
Ajalugu.
Safariparkide eelkäija on Africa U.S.A. Park (1953–1961) Floridas.
Esimene lõviaia läbisõidu-ekspositsioon avati 1963. aastal Tama loomaaias Tokyos. Külastajad said topeltklaasidega bussis teha reisi läbi ühehektarilise aia, kus elas 12 lõvi.
Esimene väljaspool Aafrikat asuv läbisõidu safaripark avati 1966. aastal Longleatis Wiltshire'is Inglismaal. Longleat, Windsor, Woburn ja väidetavalt kogu safaripargi kontseptsioon oli Chipperfieldi tsirkuse ühe endise direktori Jimmy Chipperfieldi (1912–1990) idee. Longleati Bathi markii soostus Chipperfieldi ettepanekuga tarastada 40 hektarit tema Wiltshire'i valdustest, et asustada sinna 50 lõvi. Knowsley, väljaspool Liverpooli asuva Derby valduse krahv, ja Bedfordshire'is asuva Bedfordi Woburni valduse hertsog asutasid mõlemad koostöös Chiperfieldiga oma isikliku safaripargi. Veel üks tsirkuseperekond, Smart Brothers, ühines samuti safaripargi ettevõtmisega, avades Windsoris pargi, mis oli mõeldud külastajatele Londonist. Endine Windsori safaripark asus Berkshire'is Inglismaal, aga see suleti 1992. aastal ning selle asemele rajati Legoland. Lisaks on olemas Chipperfieldi "Scotland Safari Park" ('Šotimaa safaripark'), mis on asutatud baronet John Muiri valdustesse Blair Drummondis Stirlingi lähedal, ja Ameerikast inspireeritud "West Midland Safari and Leisure Park" ('Kesk-Lääne safari- ja puhkepark') Birminghami lähedal. Varem tegutsenud veel üks Chipperfieldi park Lambton Castle'is Kirde-Inglismaal on suletud.
Aastatel 1967–1974 avas Lion Country Safari, Inc. kuus loomaparki järgmiste Ameerika linnade lähedal: West Palm Beach Florida osariigis, Los Angeles Californias; Grand Prairie Texases; Atlanta Georgias; Cincinnati Ohios ja Richmond Virginias. Neist esimene on ainuke, mis endiselt tegutseb.
Burgersi loomaaed Arnhemis Hollandis avas 1968. aastal safaripargi traditsioonilise loomaaia sees. 1995. aastal muudeti see "kõndimise safariks" 250-meetrise laudteega. Lisaks asub Hollandis Beekse Bergeni safaripark.
Enamik safariparke on asutatud aastatel 1966–1975.
Laialepa laht

Laialepa laht (ka Laiapea laht) on mageveeline järv Saaremaa looderannikul Harilaiu poolsaare keskosas.
Laeva soo

Laeva soo (ka: "Laeva raba", "Emajõe-Pedja soo") on soo Tartu maakonnas Tartu vallas. Soo jääb Alam-Pedja looduskaitsealale.
Paganamaa Liivajärv

Paganamaa Liivajärv (ka: Liivajärv, "Trumbipalu Mudajärv, Radijärv") on järv Võru maakonnas Rõuge vallas.
Järvest voolab läbi Peeli jõgi.
Tue Thomsen

Tue Bjørn Thomsen (21. detsember 1972 Aasiaat, Gröönimaa – 23. aprill 2006 Kopenhaagen) oli Gröönimaa ja Taani poksija.
Thomsen oli kahekordne Taani meister – poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1996. aastal ja raskekaalus (kuni 91 kg) 1997. aastal.
Thomsen sai raskekaalus (kuni 91 kg) pronksmedali 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Félix Savónile (Kuuba) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Thomsen poksis detsembrist 1997 kuni oktoobrini 2002 elukutselisena. Ta pidas kokku 24 kohtumist, millest võitis 22 (neist 9 nokaudiga) kohtumist ning kaotas 1 (selle nokaudiga) ja viigistas 1 kohtumise.
Thomsen sai 23. aprilli 2006 ööl ühes Kopenhaageni baaris kakluses raskeid noahaavu ja suri nende tõttu hiljem.
Beauforti maakond

Beauforti maakondi on maailmas mitu:
Viita puisniit

Viita puisniit on puisniit Lääne maakonnas Lääneranna vallas Kirikukülas. 
Puisniidu läheduses asub väike parkla ja Penijõe matkarada.
Ciconio

Ciconio on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Ciconio kõrgus merepinnast on 273 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ciconio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Lusigliè, Ozegna, Rivarolo Canavese, San Giorgio Canavese.
Ozegna

Ozegna on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Ozegna kõrgus merepinnast on 300 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ozegna piirneb järgmiste omavalitsus­üksustega: Agliè, Bairo, Castellamonte, Ciconio, Rivarolo Canavese, San Giorgio Canavese.
Skuodas

Skuodas (), vene keeles vanasti Шкуды on linn Leedus Bartuva jõe ääres. Skuodas on Skuodase rajooni ja Skuodase valla halduskeskus. 
Linn asub 2 kilomeetri kaugusel Läti piirist. Skuodasesse jääb osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala. Osaliselt ulatub sinna ka Natura 2000 ala Luoba jõgi.
Skuodast on esimest korda mainitud 1253. aastal. Toona elasid seal kurelased, asula asus Ceklise maakonnas. Linnaõigused sai Skuodas 1572. aastal, ent kaotas need 1776. aastal. Aastal 1821. ehitati sinna luteri kirik, 1847. aastal katoliku kirik. 1914. aastal ehitati läbi linna Priekule–Klaipėda raudtee.
1911. aastal rajati trükikoda. Teine maailmasõda hävitas Skuodase keskuse.
1946. aastal sai Skuodas taas linnaõigused. Tänapäeval moodustab Skuodas halduslikult omaette valla.
XVII sajandil rajati Skuodase mõis, mis kuulus algul Chodkiewiczitele, hiljem aga Sapiehadele. Mõisas asub kool.
Linna piiridesse jääb kaks juudi kalmistut, Nõukogude sõjaväekalmistu, Skuodase kalmistu, Skuodase katkuohvrite matmipaik ja Kulai küla kalmistu. Skuodase linn hooldab ka kolme Narvydžiai kalmistut.
Kultuurimälestised.
Muinsuskaitse all on Skuodase vana juudi kalmistu ja Skuodase linna ning selle ümbruskonna juutide hukkamispaik.
Linnaga liidetud Kulai I küla aladel asuvad muinsuskaitse alused Kulai kalmistu ja Kulai II kalmistu.
Linna idaosas on muinsuskaitse all Skuodase vana kalmistu säilinud osad. Eraldi on muinsuskaitse all Leedu metsavendade hukkamis- ja matmispaik ja nn Katkuhauad.
Skuodase ajalooline osa moodustab muinsuskaitseala. Kaitse all on sealne kohati XVI sajandist pärinev tänavavõrgustik, munakivisillutis, mitmed üksikobjektid. Selle idapoolses otsas asub Skuodase luteri kirik, mille juures asub teise maailmasõja aegne Nõukogude sõdurite matmispaik. 
Ajaloolise osa serval asub kaitsealune Skuodase mõisa hoonetekompleks. Kompleksist on kaitse all moonakamaja, õigeusu kirik ja häärber. Mõisa territooriumile jääb ka teine Skuodase juutide hukkamispaik.
Colleretto Castelnuovo

Colleretto Castelnuovo on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Colleretto Castelnuovo kõrgus merepinnast on 585 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Colleretto Castelnuovo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Borgiallo, Castellamonte, Castelnuovo Nigra, Cintano.
Merindah Dingjan

Merindah Dingjan (sündinud 15. jaanuaril 1991) on Austraalia ujuja. Sündis Arnhemis Hollandis, kuid kolis hiljem Canberrasse.
Merindah Dingjan võitis pronksmedali 4x100 meetri kompleksujumises 2011. aasta ujumise maailmameistrivõistlustel.
Borgiallo

Borgiallo on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Borgiallo kõrgus merepinnast on 540 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Borgiallo piirneb järgmiste omavalitsus­üksustega: Castellamonte, Castelnuovo Nigra, Chiesanuova, Colleretto Castelnuovo, Cuorgnè, Frassinetto.
Borgiallo halduspiirides asuvad järgmised asulad: Belvedere, Cossi, Pianezze, Pinelli, San Carlo, Villanova.
Senele Dlamini

Senele Dlamini (sündinud 1. aprillil 1992 Lobambas) on Svaasimaa ujuja. 
Senele Dlamini osales 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis, kus ta saavutas naiste 50 meetri vabastiili ujumises ajaga 28,70 sekundit 61. koha.
Äksi suur rahn

Äksi suur rahn (ka: "Äksi rändrahn, Äksi hiidrahn") on gneisist hiidrahn Harju maakonnas Kose vallas Äksi külas. 
Kivi pikkus on 10,0 m, laius 8,1 m, kõrgus 3,4 m, ümbermõõt 26,0 m ja maapealse osa maht 185 m³.
Rahn on alates 1958. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Frassinetto

Frassinetto on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Frassinetto kõrgus merepinnast on 1050 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Frassinetto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Borgiallo, Castelnuovo Nigra, Chiesanuova, Ingria, Pont-Canavese, Traversella.
Frassinetto halduspiirides asuvad järgmised asulad: Berchiotto (Barciòt), Chiapinetto (Ciapinei) , Fraschietto (Fasciei) , Molini (Mülen) , Tetti (Vì Tet) , Balma, Cereser (Sirisir), Lassere, Pacchiola (Paciola), Gorla, Lupeta (Lüpeta), Truffa (Trüfà), Galli (Vi Gal), Trucco (Trüc).
Väike-Pakri rändrahn

Väike-Pakri rändrahn (ka: "Väike-Pakri saare rändrahn") on rändrahn Harju maakonnas Väike-Pakri saare lõunaosas.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 8,5 m, laius 5,0 m, kõrgus 4,5 m, ümbermõõt 21,1 m.
Võnnukivi

Võnnukivi (ka: "Kalevipoja Vestitasku kivi") on hiidrahn Pärnu maakonnas Tori vallas Urumarja külas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 9,0 m, laius 6,0 m, kõrgus 5,0 m, ümbermõõt 22,0 m.
Kalevipoja Vestitasku kivi

Kalevipoja Vestitasku kivi on mitme Eesti rändrahnu nimi. Nimena on kasutatud ka kuju Kalevipoja Vestitaskukivi.
Vissuvere Suurkivi

Vissuvere Suurkivi (ka: "Vissuvere suur kivi, Vissuvere rändrahn, Vissuvere Suurrahn, Vissuvere suur rahn") on porfüürgraniidist hiidrahn Järva maakonnas Türi vallas Vissuvere külas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 9,4 m, laius 6,7 m, kõrgus 2,7 m ja ümbermõõt 25,6 m. Tegemist on ümbermõõdu poolest Järva maakonna suurima rändrahnuga.
Rahn on järskude külgede ja lameda laega. Seda läbivad mitu rööpset 2-10 cm paksust pegmatiidisoont. Esineb üksikuid kinnislõhesid. Kivim on vastupidav murenemisele. Sammalt kasvab kivi pinnal vähe.
Pärimuse kohaselt tahtnud 19. sajandi lõpul üks venelane rahnu 15 kuldrubla eest veskikivide valmistamiseks ära osta.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Chiesanuova

Chiesanuova on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Chiesanuova kõrgus merepinnast on 664 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Chiesanuova piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Borgiallo, Cuorgnè, Frassinetto, Pont-Canavese.
Viie Valla Piirikivi

Viie Valla Piirikivi ehk Kalevipoja vestitasku kivi on rändrahn Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Suurejõe külas. 
Kivi mõõtmed on eri andmetel kas pikkus 7,8 m, laius 7,0 m, kõrgus 3,9 m, ümbermõõt 23,9 m või pikkus 7,4 m, laius 5,2 m, kõrgus 3,4 m ja ümbermõõt 23,3 m.
Cossano Canavese

Cossano Canavese on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos Canavese ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Cossano Canavese kõrgus merepinnast on 346 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cossano Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Borgo d'Ale, Borgomasino, Caravino, Settimo Rottaro.
Cossano Canavese halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Avetta, Francia, Casale.
Villemihansu hiiekivi

Villemihansu hiiekivi (ka: "Ojaküla hiiekivi") on rändrahn Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Patika külas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus on 8,5 m, laius 5,6 m, kõrgus 3,2 m, ümbermõõt 21,8 m.
Valingu hiidrahn

Valingu hiidrahn (ka: "Valingu rahn") on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Saue vallas Valingu külas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,3 m, laius 6,8 m, kõrgus 4,7 m, ümbermõõt 25,9 m ja maht koos maa-aluse osaga 115 m³.
Rahn on kuuetahuline, peaaegu isomeetrilise põhiplaaniga ning pruunikat värvi. Selle jalam ulatub tõenäoliselt vähemalt 1,2 m ulatuses rähasesse pinnasesse. Rahnu peaaegu horisontaalne ümar harjajoon on orienteeritud põhja-lõuna suunaliselt. Rahnu küljed on enamasti kulutatud, servad ümardunud. Konarlikum on läänekülg. Tõenäoliselt pärinevad siit teised sama kivimitüübi väiksemad kivid, mis paiknevad rahnust 10-15 m eemal.
Rahnu küljed on järsud. Kivisse on lõhkamiseks puuritud auk, kuid laeng on seda vaid augu ümber pisut purustanud. Rahnu all on koopalaadne tühik, kust kunagi on ehk välja voolanud allikas.
Usseglio

Usseglio on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Usseglio kõrgus merepinnast on 1265 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 2,29 inimest ruutkilomeetri kohta.
Usseglio piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Balme, Bessans (Prantsusmaa), Bruzolo, Bussoleno, Chianocco, Condove, Lemie, Mompantero, Novalesa.
Usseglio halduspiirides asuvad järgmised asulad: Chiaberto, Cortevicio, Crot, Malciaussia, Margone, Perinera, Pian Benot, Pianetto, Piazzette, Quagliera, Villaretto.
Vahastu rändrahn

Vahastu rändrahn (ka "Vahastu Suurkivi") on graniidist hiidrahn Rapla maakonnas Rapla vallas Suurekivi külas. 
Kivi pikkus on 10,0 m, laius 6,0 m, kõrgus 2,7 m ja ümbermõõt 28,5 m.
Rahn on leivapätsikujuline siledapinnaline ja hallikasroosat värvi. Lael on pragusid ja piki harja kulgev vagu pikkusega 2 m, laiusega 80 cm ja sügavusega 30 cm. Selle põhi on keskelt liudjas, nii et vihmavesi püsib sees. Rahnu lae kagupoolses osas asub teine piklik lohk, mis on väiksem. Rahnu peal kasvab sammalt vähe, vaid kohati pragudes. Loodepoolsest otsast on rahnu pragunemise tõttu eraldunud suur kivitükk, mis on jätnud sinna vaosarnase süvendi.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Ukukivi

Ukukivi (ka: "Lossikivi, Neitsikivi, Lindakivi, Ruila Lossikivi, Ruila Ukukivi, Kalevipoja Põllekivi") on rabakivist hiidrahn Harju maakonna Saue valla ja Hageri kihelkonna Muusika külas.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 12,6 m, laius 10,0 m; kõrgus 5,7 m, ümbermõõt maapinnal 35,1 m, maksimaalne ümbermõõt 35,2 m, maapealse osa maht on 236 m3. Rahnu kolm külge on peaaegu vertikaalsed (82–85°), põhjakülg aga tipust kuni peaaegu maapinnani kallak. Rahn on osalt maa sees. Kallaku külje ülaosas harja lähedal on kivisse raiutud ohvrilohk läbimõõduga 40 cm ja sügavusega 15 cm. Kui see vihmaga vett täis saab, voolab sealt ojake mööda kivi külge alla. Oja vooluteele on tekkinud nõgu. Rahnu külgedel nähtub mitmes kohas pragusid. Idakülje ülaserval on väike astang, kuhu on raiutud mõned astmed, et saada kergemini kivi otsa. 
Ukukivi on ohvrikivina olnud väga laialt tuntud. Kivi peal olevat suurt lohku on suulises pärimuses peetud vanatondi pajaasemeks, kes olevat kivil lambaid keetnud. Kivi otsas olevat eestlased hukanud sõja ajal surmamõistetud vaenlasi. 
Kohamuistendi järgi oli esimest korda linnaminejatel kombeks õnne saamiseks selle kivi otsas ennast kolm korda ringi pöörata:
"Selle kiviga on seotud ebausk, mille järgi kõik esmakordselt linnaminejad peavad hobuse teele seisma jätma ja minema kivi otsa ja pöörama ennast kolm korda ümber, et linnas hästi läheks." (ERA II 225, 193 (25) &lt; Rapla khk, Kuusiku mõis – Rudolf Silmann &lt; Jüri Baumann, 73 a (1939).
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Vaado Sarapuu

Vaado Sarapuu (22. august 1944 Tallinn – 28. jaanuar 2021) oli eesti muusik, ürituste korraldaja ja toimetaja.
Ta on õppinud Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuurharidustöö-orkestri juhtimise erialal.
Sarapuu kolis 1997. aastal Kanadasse ning töötas 2001. aastast Elmar Tampõllu asutatud ajalehe Eesti Elu veebilehe toimetajana.
2011. aastal asutas ta iseseisva Kanada meediaettevõtte ja väliseesti ajalehti koondava portaali Estonian World Review ning oli selle peatoimetaja.
Maa päev

Maa päev on 22. aprillil. Seda tähistatakse ülemaailmselt ligikaudu 190 riigis. 
Maa päeva tähistamine sai alguse 1970. aastal Ameerika Ühendriikides, kus miljonid ameeriklased protestisid tänavatel keskkonna saastamise vastu. Tänapäeval tähistatakse Maa päeva kogu maailmas mitmesuguste ürituste ja ettevõtmistega, mille eesmärgiks on juhtida inimeste tähelepanu keskkonnaprobleemidele (kliima soojenemine, õhusaaste, liigne energia tarbimine, autostumine, agraarühiskond jne).
Trükilülitus

Trükilülitus on elektroonikalülitus, mille ühendusjuhid on moodustatud metallkattega isoleerplaadile trükkimise abil ja plaati katva vasekihi söövitamise teel. Tavaliselt on trükilülitus teostatud trükkplaadil.
Trükiplaat

Trükiplaat on polügraafias plaadikujuline trükivorm, mille pealispinnale on moodustatud trükivärvi ülekandvad pinnaosad – trükkivad elemendid. 
Tänapäeval peamiselt rakendatava trükitehnika – ofsettrüki – korral on õhukesel oksüdeeritud alumiiniumplaadil valgustundlik kiht (emulsioonikiht). Sellele kantakse trükitav kujutis filmilt ("film to plate") või arvutist ("computer to plate"). Plaadi ilmutamisel emulsioon valgustatud kohtades lahustub. Tulemusena moodustuvad trükkivad elemendid, mis võtavad trükivärvi hästi külge, ja mittetrükkivad, veega niisutatavad pinnaosad, mis värvi hülgavad. Vett kasutataksegi parema värvihülgamise saavutamiseks.
Ofsettrüki tehnoloogia korral on trükiplaadil positiivkujutis (päripidine kujutis).
Bessans'i vald

Bessans on vald Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Savoia departemangus. 
Bessans'i kõrgus merepinnast on 1750 meetrit, asustustihedus keskmiselt 2,36 inimest ruutkilomeetri kohta.
Niitsiku Suurkivi

Niitsiku Suurkivi on rändrahn Võru maakonnas Võru vallas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 7,6 m, laius 4,5 m, kõrgus 3,1 m, ümbermõõt 19,8 m.
Odakivi

Odakivi on rändrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Pärispea poolsaarel.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 8,4 m, laius 5,4 m, kõrgus 5,0 m, ümbermõõt veepinnal 20,8 m ning maksimaalne ümbermõõt 22,0 m.
Garzigliana

Garzigliana on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Garzigliana kõrgus merepinnast on 314 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Garzigliana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bricherasio, Cavour, Macello, Osasco, Pinerolo.
Garzigliana halduspiirides asuvad järgmised asulad: Alberetti, Baite, Case Nuove, Conti, Montebruno, San Martino, Santa Marta.
Oru lossipargi kivi

Oru lossipargi kivi (ka "Oru pargi kivi, Jelissejevi kivi, Ohvrikivi") on pegmatiidist hiidrahn Ida-Viru maakonnas Toila-Oru pargis.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,7 m, laius 8,3 m, kõrgus 1,7 m ja ümbermõõt 26,5 m.
Rahn on suures osas mattunud pinnasesse, üks külg on kaetud mullaga. Kivi lamedale tasasele pealispinnale on raiutud tekst vanas vene kirjas: "See sild ja tee on ehitatud omanike O.M. Andrejevi ja G.G.Elissejevi poolt suvel 1901"). Kivisse on raiutud kolmnurk, mida on kasutatud ajutise reeperina pargi mõõdistamisel. Lääneserval on kivi sees malmist polügonomeetria punkti tsenter. Lõunaservale on raiutud mingeid halvasti loetavaid sõnu ja märke.
Rahnu on peetud eestlaste muistseks ohvrikiviks. Jelissejevi aegsetel pargi- ja lillepidudel olevat tema peal kadrilli tantsitud.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Germagnano

Germagnano on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Germagnano kõrgus merepinnast on 485 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Germagnano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Fiano, Lanzo Torinese, Pessinetto, Traves, Vallo Torinese, Viù.
Ohvrikivi (täpsustus)

Ohvrikivi on ohverdamiseks kasutatud kivi.
Ohvrikivi on ka mitme Eesti tähelepanuväärse kivi (sh rändrahnu) nimi.
Cafasse

Cafasse on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Cafasse kõrgus merepinnast on 408 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cafasse piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Balangero, Fiano, Germagnano, Lanzo Torinese, Mathi, Vallo Torinese, Villanova Canavese.
Cafasse halduspiirides asuvad järgmised asulad: Monasterolo, Funghetto.
Palmse rändrahn

Palmse rändrahn (ka "Vahakivi, Nõiakivi") on apliitgraniidist hiidrahn ja ohvrikivi Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Palmse külas. 
Kivi pikkus on 9,0 m, laius 8,4 m, kõrgus 5,2 m, ümbermõõt 25,6 m ja maht 164 m³.
Rahn asetseb väga ôhukese pinnakattega kohas põllu (idas) ja segametsa piiril tee ääres. Ümbruses esineb rohkesti mitmes suuruses graniitrahne. Rahnus on rohkesti lõhesid. Lääneküljel esineb suur lõhe üleval, lõunaküljel on 3 horisontaallõhet, millest üks läheb üle läänekülje lõheks. Idaküljel leidub rohkesti rõhtlõhesid. Rahnu lael on ka üks suur lõhe (edelaküljel).
Rahn olevat nõia toodud.
Rahn on alates 1958. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Nõiakivi

Nõiakivi on mitme Eesti tähelepanuväärse kivi (sh rändrahnu) nimi:
"Nõiakivi", eesti telelavastus
Balangero

Balangero on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Balangero kõrgus merepinnast on 440 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Balangero piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Coassolo Torinese, Corio, Lanzo Torinese, Mathi.
Balangero piires voolab Malone lisajõgi Banna.
Villanova Canavese

Villanova Canavese on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Villanova Canavese kõrgus merepinnast on 380 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Villanova Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Fiano, Grosso, Mathi, Nole.
Pessinetto

Pessinetto on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Pessinetto kõrgus merepinnast on 590 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Pessinetto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ceres, Germagnano, Lanzo Torinese, Mezzenile, Monastero di Lanzo, Traves, Ala di Stura.
Pessinetto halduspiirides asuvad järgmised asulad: Gisola, Losa, Mombresto, Pessinetto Fuori, Sant'Ignazio, Tortore.
Peter Jørgensen

Peter Jørgensen (2. aprill 1907; Hillerød, Hillerødi vald, Pealinna piirkond, Taani – 27. august 1992; Vålse, Guldborgsundi vald, Sjællandi piirkond) oli Taani poksija.
Jørgensen oli kokku viiekordne Taani meister – poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aastal ning raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1927, 1933 ja 1936–1937.
Jørgensen sai poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale David Carstensile (Lõuna-Afrika Liit) ning saades 3. koha kohtumises loobumisvõidu James Murphy (Iirimaa) üle.
Jørgensen osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Franciszek Szymurale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Gu Yong-jo

Gu Yong-jo (17. juulil 1955 – märts 2001) oli Põhja-Korea poksija.
Gu sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Krzysztof Kosedowskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Gu oli esimene Põhja-Korea poksija, kes tuli olümpiavõitjaks.
Louis Clément

Louis Clément (15. veebruar 1896; Genf – 1966) oli Šveitsi poksija.
Clément poksis aastatel 1920–1928 elukutselisena. Ta osales kokku 43 kohtumisel ning võitis neist 15 (neist 10 nokaudiga), kaotas 21 (neist 5 nokaudiga) ja viigistas 7 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste Euroopa meister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1925–1926.
Londoni ülemlinnapea

Londoni ülemlinnapea ehk Londoni lordmeer ("Lord Mayor of London" või "Lord Mayor of the City of London") on auamet Suurbritannias, mis on seotud Londoni kesklinna linnaosa Cityga.
Londoni ülemlinnapea ei ole Londoni linnapea, kes juhib Suur-Londoni omavalitsust. Londoni ülemlinnapea amet ei ole poliitiline. 
Ülemlinnapea valitakse iga aasta mihklipäeval ja ta astub ametisse novembri teisele laupäevale eelneval reedel. 
Traditsiooniliselt on Londoni ülemlinnapea põhiline ülesanne olnud esindada, toetada ja edendada Londoni City ettevõtteid ja esindada selle elanikke. Praegu tegutsevad Citys peamiselt finantssektori ettevõtted. 
Londoni linnapea amet nimetati ümber Londoni ülemlinnapea ametiks 1354. aastal, esimene ülemlinnapea oli Thomas Leggy, kes oli varem olnud linnapea.
Aastatel 2012/2013 oli Londoni ülemlinnapea SEB panga Suurbritannia tütarettevõtte juht , kes külastas Tallinna 2013. aasta aprillis. 2013–2014 oli selles ametis ja alates novembrist 2015/2016 .
2024/2025. aastal on ülemlinnapea Alastair King.
Harilaiu alumine tulepaak

Harilaiu sihi alumine tulepaak on tulepaak Harilaiul.
Ajalugu.
Aastal 1849 ehitati Harilaiule esimene tulepaak.
Tegemist oli väikese laudmajakesega, mille vahiks sai Harilaiu kõrtsmik Nigulas Kimberg. Uus tulepaak ehitati 1885. aastal mõnikümmend meetrit vanast kaugemale. Aasta hiljem püstitati puust päevamärk, mis sihis tuulikuga juhatas Väinamerre sõites möödapääsu niinimetatud Eeriku kivist (väike laid, millel suur rändrahn). Puust päevamärk asendati 1906. aastal nurkrauast märgiga.
Nigulas Kimbergi poeg Peeter Kimberg ("Hari Peeter") päris isalt tulepaagivahi ja kõrtsmiku ametid. Kimbergid lahkusid Harilaiult 1939. aastal.
Aastal 1940 ehitati Harilaiu tuletorn, mis moodustab tulepaagiga sihi.
Harilaiu alumine tulepaak on praeguse kuju saanud 2006. aastal pärast viimast ümberehitust.
Julius Kimberg

Julius Kimberg (9. juuni 1905 – 13. aprill 1985) oli Harilaiu viimane majakavaht.
Julius abiellus 1930. aastal Helenega, neil sündis kaks last (1932. aastal tütar Silva-Astrid ja 1935. aastal poeg Aare). 
Perekond pidi 1939. aasta baaside lepingu tõttu laiult ära kolima. Selleks ajaks olid Kimbergid elanud Harilaiul viis põlvkonda ehk 99 aastat.
Pärast Harist lahkumist töötas Julius veel Kõpu, Ristna ja Tahkuna tuletornis.
Julius ja Helene Kimberg on maetud Hiiumaale Kuri kalmistule.
Liber Pontificalis

"Liber Pontificalis" on paavstide elulugude raamat alates Peetrusest kuni 15. sajandini.
Raamat lõppes algselt Hadrianus II (867–872) või Stephanus V (885–891) elulooga. Hiljem täiendati raamatut kuni paavst Pius II elulooni (1458–1464). 
8.–18. sajandini tsiteeriti teost praktiliselt kriitikavabalt, kuid hiljem on seda allikakriitiliselt uuritud.
Autorsus.
Enamiku paavstide elulugude koostajad pole teada. Keskajal omistati Hieronymusele paavstide koostatud elulood Peetrusest Damasus I-ni. Kirikuloolane Onofrio Panvinio omistas vastupaavst Anastasius Bibliothecariusele paavstide elulood Damasus I-st Nicolaus I-ni. Ajaloolane Louis Duchesne leidis, et paavstide elulugude autorit on võimatu tuvastada. Kirikuloolased on kindlad, et Stephanus II eluloo koostas "primicerius" Christopher ja Anastasius Bibliothecarius koostas paavstide Nicolaus I ja Hadrianus II elulood.
Avaldamine.
"Liber Pontificalis" koostati algselt käsikirjana, raamatu esmatrükk ilmus 1602. aastal Mainzis. Järgmised trükid ilmusid 1647. aastal Pariisis ja aastatel 1718–1735 Roomas.
ISO 639-2

ISO 639-2 on standardi ISO 639 teine osa, mis esitab keelte nimetuste kolmetähelised koodid.
Nimekirjas on 464 koodi.
Tööd standardi selle osaga alustati 1989. aastal, kui selgus, et standardi esimene osa (ISO 639-1), mis loetleb keelte kahetähelisi koode, ei ole piisav kõigi keelte esindamiseks. Teine osa avaldati 1998. aastal.
Muudatusettepanekuid võtab vastu ja vaatab läbi USA Kongressi raamatukogu.
Richard Mabuza

Richard Mabuza (3. märts 1946 – 2018) oli Svaasimaa kergejõustiklane.
Ta osales 1972. aasta suveolümpiamängudel, kus ta saavutas meeste maratonijooksus 17. koha.
1978. aastal võitis ta Aafrika mängudel maratonijooksus kulla ja 1973. aastal pronksi. 1974. aasta Briti Rahvaste Ühenduse mängudel võitis ta tulemusega 2:12.55 pronksmedali.
Osmussaare pank

Osmussaare pank on pank Balti klindi Põhja-Eesti klindi osas Loode-Eesti klindilõigus Osmussaare maastikukaitsealal. Pank on Balti klindi kõige läänepoolsem jätk Eestis.
Pank tõuseb merest Osmussaare põhja- ja idarannikul. Merepõhjal olevat astangut ääristab 300 m laiune murrutuslava. Panga kõrgus on 6–7 m, paljanduv lubjakivi moodustab sellest 4 m. 475 miljonit aastat tagasi toimunud maavärina tagajärjel paljanduvad panga jalamil veepiiril bretšalaadse kivimi sooned, mille paksus on 1–1,5 m. Pangal paljanduvad Leetse, Toila, Pakri, Kandle või Aseri ja Väo kihistu kivimid, ülemises osas kohati ka Viivikonna kihistu kivimid. 
Pank ümbritseb saare põhjaosa u 5 km pikkuses. Panga kõrgus on keskmiselt 3 m, maksimaalselt 6 m.
Klint on Osmussaare pangal osalt Ölandi tüüpi, mis tähendab, et astang koosneb täielikult lubjakivist. Idarannikul esineb ka Väike-Pakri tüüpi klinti, kus lubjakivi all esineb ka glaukoniitliivakivi, mida meri murrutab. Seetõttu on sealsele pangale omased suured pangale nõjatuvad paekivilahmakad. 
Saare loodetipus asuva tuletorni juures on pank 7 m kõrgune, madaldudes järk-järgult kagu poole. Osmussaare pank on kandideerinud UNESCO maailmapärandi nimistusse. 
Osmussaare pank on kantud Eesti ürglooduse raamatusse ja on Osmussaare kihistiku stratotüüp. Osmussaare kihistik paljandub seal läätsja liivakivikihina, mis moodustab Pakri kihistu ülemise osa ja mille läbimõõt on 0–20 cm. 
Panga astang taganeb keskmiselt 7 cm aastas.
Louis Renault (jurist)

Louis Renault (21. mai 1843 Autun – 8. veebruar 1918 Barbizon) oli prantsuse jurist ja pedagoog.
Ta sai 1907. aastal koos Ernesto Teodoro Monetaga Nobeli rahuauhinna.
Aastatel 1868–1873 oli ta Rooma õiguse ja äriõiguse õppejõud Dijoni ülikoolis. Pärast seda töötas kuni surmani Pariisi ülikooli õppejõuna õigusteaduskonnas, 1881. aastast oli rahvusvahelise õiguse professor.
1890. aastast töötas ta välisministeeriumis. Ta osales paljudel konverentsidel, tähtsamad nendest olid 1899. ja 1907. aasta Haagi rahukonverentsid (vaata Haagi konventsioon).
Ta oli tuntud rahvusvahelise vahekohtunikuna.
Ta kirjutas artikleid ja monograafiaid rahvusvahelise õiguse ja äriõiguse teemadel.
Lucky Bhembe

Lucky Willie Bhembe (sündinud 25. oktoobril 1973) on Svaasimaa kergejõustiklane.
Ta osales 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys, kus saavutas 51. koha.
Priscilla Mamba

Priscilla Innocentia Lungile Mamba (sündinud 4. jaanuaril 1972) on Svaasimaa kergejõustiklane.
Ta võistles 2000. aasta suveolümpiamängudel naiste 5000 meetri jooksus. Samuti on ta võistelnud 1991., 1999. ja 2003. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel.
Neugrundi pank

Neugrundi pank on veealune pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigus, piirates Neugrundi meteoriidikraatri keskkõrgendikku. Seda ümbritsevad 200-400 meetri laiune ning 20-60 meetri sügavune ringsüvik ja aluskorrakivimitest ringvall. Ringvall on 3-osaline, 20–50 m kõrgune ja kuni 3 km laiune. Veel kaugemal asub ringmurrang, mis eristab kraatri ümbruse kivimeid rikkumata kivimitest.
Neugrundi pank on suurima suhtelise kõrgusega astanguga Põhja-Eesti klindil, mille kõrgus on 60 meetrit. Koos ringsüvikus asuvate setete alla mattunud osaga on sealne astang 100 meetrit kõrge. Pangal esinevad kivimid alates Ordoviitsiumi lubjakividest (Keila lade) kuni Kambriumi liivakivideni. Tegemist on ainulaadse klindilõiguga ehk siis ainsa Neugrundi tüüpi klindiga, kus astang ulatub kristalse alukorrani.
Krässgrundi klindisaar

Krässgrundi klindisaar on Soome lahes asuv ringikujuline paeplatoo, mille pindala on kuni 3 km2. Klindisaar on osa Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigust. Paeplatoo põhjaosa ümbritseb astang (Krässgrundi pank). Pangal esinevad kivimid alates Ordoviitsiumi Lasnamäe lademe lubjakividest (Keila lade) kuni Kambriumi liivakivideni. Tegemist on ainulaadse klindilõiguga ehk siis ainsa Neugrundi tüüpi klindiga, kus astang ulatub kristalse alukorrani. Klindisaare veepealne osa moodustab Krassi saare.
Keskkool

Keskkool on üldhariduskool, kus saab omandada keskharidust.
Keskkooliks võidakse Eestis nimetada ka kooli, milles on lisaks keskkooliklassidele (10.–12.) ka alamaid klasse, kas 7.–9. või 1.–9.
Kutsekeskkoolis saab omandada korraga nii keskharidust kui ka kutseharidust.
Suur-Pakri pank

Suur-Pakri pank on pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigus Suur-Pakri saarel.
Panga pikkus on u 3 km ja kõrgus 1–5 m.
Pank jääb täies ulatuses Pakri maastikukaitseala territooriumile.
Koos Väike-Pakri ja Osmussaare pangaga kuulub Suur-Pakri pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigu koosseisu.
Klint on Suur-Pakri pangal Ölandi tüüpi, ehk siis astang koosneb täielikult lubjakivist. Sealses Kunda lademe lubjakivis esineb daikidena bretšat. Läänes läheb see üle veealuseks Kolviku pangaks.
Norman Dlomo

Norman Dlomo (sündinud 18. aprillil 1975 Vereenigingis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi pikamaajooksja.
Dlomo saavutas viienda koha 2005. aasta poolmaratoni maailmameistrivõistlustel. Ta osales ka 2007. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel maratonis, kuid katkestas.
Hiroaki Doi

Hiroaki Doi (sündinud 2. detsembril 1978) on Jaapani kergejõustiklane (vasaraheitja).
Tema isiklik rekord 74,08 meetrit on heidetud 2007. aasta juunis Inbas. Tema kettaheiterekord on 50,12 meetrit, mis on püstitatud 2005. aasta mais Hitachinakas.
Harju-Madise pank

Harju-Madise pank on pank Põhja-Eesti klindil. Pank asub praegusest mererannast üle 1 km kaugusel sisemaal. 
Pangalt voolab alla Madise juga. Panga peal asub Harju-Madise kirik.
Pank on Jõhvi kihistu Madise kihistiku stratotüüp. Panga kõrgus on 3,5 meetrit, millest alumine meeter on rusukalde all. Ülemises osas paljandub 1,6 meetri ulatuses Madise kihistiku lubjakivi, alumise osa moodustab aga Pagari kihistik.
George Pólya

George (György) Pólya (13. detsember 1887 Budapest – 7. september 1985 Palo Alto) oli ungari päritolu matemaatik. Tema töövaldkonda kuulusid tõenäosusteooria, kombinatoorika ja arvuteooria kuid laiema tuntuse sai ta kui kaasaegse heuristika looja.
Pólya juudist vanemad pöördusid 1888. aastal rooma-katoliku usku. On olnud Austria-Ungari, Šveitsi ja USA kodanik.
1905. aastal alustas Budapestis juura õpinguid, seda vaid ühe semestri ning pöördus siis keelte ja kirjanduse õppimisele. Pärast ülikooli lõpetamist hakkas huvi tundma füüsika ja matemaatika vastu ning sai lektoriks Viinis (1910/11), Göttingenis (1912/13) ja hiljem Zürichis. Oma karjääri teisel poolel keskendus probleemilahendusstrateegiate uurimisele.
Ameerika Matemaatikaseltsi (MAA) üks austipendiume on Pólya nimeline. 1950. aastal kutsuti ta Rahvusvahelise Matemaatikakongressi (ICM) spiikriks.
Paldiski pank

Paldiski pank on pank Põhja-Eesti klindi Lääne-Eesti klindilõigus Pakri poolsaare lääneosas. Osa pangast (Paldiski linnasisene paekallas) on arvele võetud ürglooduse objektina.
Panga pikkus on u 15 km ja kõrgus 2–5 m. Panga piiriks on põhjas Peetri kindluse varemed ehk Muula mäed.
Martin Saks

Martin Saks (13. märts 1902 Imavere vald – 7. juuni 1962 Tallinn) oli eesti skulptor.
Ta õppis aastatel 1922–1934 kunstikoolis Pallas. Nikolai Triigi juures õppis ta maalikunsti ning alates 1929. aastast Anton Starkopfi juures skulptuuri.
Aastatel 1940–1941 oli ta õppejõud Konrad Mäe nimelises Riigi Kõrgemas Kunstikoolis, 1943–1944 Kõrgematel Kujutava Kunsti Kursustel, 1944–1951 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis, 1951–1962 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis (kuni 1955. aastani Tartu osakonnas).
Martin Saksa loomingu parima osa moodustab figuurplastika, eriti Vasalemma marmorist tundlikud ja dekoratiivsed naisaktid.
Ta on loonud ka monumente, sealhulgas Vastseliina Vabadussõja mälestussamba.
Isiklikku.
Tema tütar oli kunstnik Vilja Volens.
Arthur Bliss Lane

Arthur Bliss Lane (16. juuni 1894 – 12. august 1956) oli USA diplomaat.
Ta oli USA saadik Nicaraguas 1933–1936, Eestis, Lätis ja Leedus 1936–1937, Jugoslaavias 1937–1941 ja Costa Ricas 1941–1942, seejärel suursaadik Colombias 1942–1944 ja Poolas 1944–1947 (algul Poola eksiilvalitsuse juures, hiljem Poola Rahvavabariigis). Ta oli antikommunist ja lahkus ametist, protesteerimaks Poola loovutamise vastu Nõukogude Liidu mõjusfääri.
Voldemar Pärtelpoeg

Voldemar Pärtelpoeg (25. oktoober 1872 Kuremaa – 8. detsember 1955 Tartu) oli eesti trükkal, mitme trükikoja juhataja.
Ta sündis Palamuse kihelkonnas Kuremaa mõisas lossiteenija pojana. Vanemate elukohavahetuste tõttu elas lapsepõlves Võtikvere, Saduküla ja Põlgaste mõisas, kus tema isa pidas karjamehe ametit. 
Tema perekond kolis 1884. aastal Tartusse, kus Voldemar Pärtelpoeg õppis lühikest aega eesti ja saksa algkoolis, seejärel kaks aastat venekeelses 6-klassilises koolis.
Aastal 1887 sai temast Karl August Hermanni Postimehe trükikoja õpilane, kes viieaastase õppeaja järel 1892 tunnistati trükitöölise abiliseks, mille järel ta paar aastat Tartus "kirjaladujana" töötas.
Pärtelpoeg asus 1894. aastal elama Peterburi, kus töötas samuti trükikodades ja ajalehetoimetustes. 1896. aastast töötas ta saksakeelses ajalehes Sankt-Petersburger Herold, kus ta oli 1899–1914 kuulutuste osakonna juhataja (trükikoda suleti sõja puhkedes). 
Edasi asus ta juhatama Schraederi trükikoda Vassili saarel ja 1917. aastast osaühisuse Eesti trükikoda, olles samal ajal 17. riigitrükikojas korrektoriks.
Pärtelpoeg abiellus 1899. aastal Johanna Toomiga. Nende pojast Valter Pärtelpojast sai legendaarne Tartu Ülikooli anatoomiaõppejõud.
Pärtelpoeg opteerus 1920. aastal koos perekonnaga Eestisse. Tööle asus ta uuesti EKÜ Postimees trükikojas, kus oli aastatel 1923–1926 juhataja. Kolm järgmist aastat oli Pärtelpoeg Pärnus trükikoja Oma juhataja, misjärel uuesti Tartusse elama asus ja Gustav Rohti trükikoda juhatama hakkas – kuni selle natsionaliseerimiseni 1940. aastal. 
1932. aastal registreeriti Voldemar Pärtelpoeg Tartu tööoskuse ametis "meistriks trükiladumise töö alal". Sõjajärgsetel aastatel oli ta kuni 80. eluaastani Postimehe/Edasi korrektor.
V. Pärtelpoeg oli ühiskondlikult aktiivne: Tartus Karskuse Sõbra kirjatoimetaja abi (1894), Peterburi Ustavuses kirjatoimetaja (1895–1896), 1905. aastast Peterburi saksa trükitööliste Esimese Abiandmise Kassa laekahoidja ja 1927. aastast kuulus ta Eesti Kirjanduse Seltsi liikmeskonda.
Peterburi aastatel tegi Voldemar Pärtelpoeg kaastööd kodumaa ajalehtedele: Eesti Postimehele kirjutas 1894. aastal kaks juhtkirja: saksa keelest eesti seltsides ja M. Veske unustatud hauast. 1895. aastal avaldas Lindas kirjutise "Karskus ja kirjandus", 1895.–1897. aastani saatis Eesti Postimehele sõnumeid ja kirjutisi Peterburi eestlaste tegevusest ja seltsielust.
Aastatel 1889–1894 saatis Pärtelpoeg seitsmel korral rahvaluulet Jakob Hurdale.
Voldemar Pärtelpoeg on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Lille'i I ülikool

Lille'i I ülikool (prantsuse keeles: "Université Lille-I") oli üks kolmest riiklikust ülikoolist Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Villeneuve-d'Ascqi lähedal Lille'i linnas. Ülikool tegutses aastatel 1970-2017.
Ülikool asutati 1854. aastal kui tehnikaülikool ja liideti 1896. aastal Lille'i ülikooliga. 1970. aastal sai sellest jälle iseseisev ülikool, mis hakkas kandma nime Lille'i teadus- ja tehnikaülikool ("Université des sciences et technologies de Lille (USTL)"). 2009. aastal nimetati kool ümber Lille'i I ülikooliks ("Université Lille-I").
Ljubõtino

Ljubõtino on alev Venemaal Novgorodi oblastis, Ljubõtino rajooni keskus. Asub Msta jõe paremal kaldal. Alevit läbib Neboltši ja Okulovka vaheline raudtee.
Asulat on esmamainitud 1581. aastal Bežetski viiendiku maksuraamatus. 1931. aastani oli küla nimi Beloje. 1965. aastal sai aleviks.
William Hertel

William Oskar Hertel (30. aprill 1868 Kehra – 16. märts 1941 Tilsit) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta sündis Kehras maaomanik Friedrich Johann Wilhelm Herteli ja tema abikaasa Bertha (neiuna Heptner) pojana. Ta sai algul koduõpetust, aastatel 1878–1879 õppis Tartus Gustav Blumbergi erakoolis ja lõpetas aastal 1888 Tartu kroonugümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1894 arstiastme väärilisena.
Aastatel 1894–1903 töötas ta arstina volgasakslaste Grimmi ja Zürichi kolooniates, lisaks aastatel 1901–1903 ka kohalikus sünnitusmajas ja epideemiavastasel tööl. Aastatel 1903–1905 oli ta riiklik sanitaararst Astrahanis. Aastatel 1905–1915 oli ta Astrahanis vabrikuarst, aastatel 1915–1916 samas ülemarst. Aastal 1916 tuli ta Eestisse ja töötas aastani 1918 sõjapõgenike arstina. Aastatel 1918–1932 töötas ta Raasikul jaoskonnaarstina. Seejärel siirdus ta riigitöölt pensionile ja asus Viljandisse, kus jätkas aastani 1940 tööd eraarstina.
Aastal 1940 lahkus ta koos abikaasaga järelrepatrieerujana Eestist Saksamaale. Ta hukkus aastal 1941 Tilsitis Ida-Preisimaal.
Isiklikku.
Ta oli abielus ja 2 poja ning 2 tütre isa. Poeg Ernst Wilhelm Hertel ja väimees (tütre Beate Käthe abikaasa Theodor Kima) olid samuti arstid.
Ken Doubleday

Kenneth Leslie Doubleday (14. veebruar 1926 – 8. juuni 2014 Geelong) oli Austraalia kergejõustiklane (tõkkejooksja ja kolmikhüppaja).
Ta alustas karjääri kolmikhüppajana ja tegi kaasa ka teatejooksudes. 1950. aasta Briti impeeriumi mängudel Aucklandis jõudis ta 440 jardi tõkkejooksus poolfinaali.
1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis saavutas ta 110 meetri tõkkejooksus viienda koha tulemusega 14,82. 400 meetri tõkkejooksus jõudis veerandfinaali. Ta tegi kaasa ka 4×100 ja 4×400 meetri teatejooksus, kus piirduti eeljooksudega.
1954. aasta Briti impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängudel Vancouveris kukkus ta 120 jardi tõkkejooksu finaalis ja katkestas. 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is ta 110 meetri tõkkejooksus poolfinaali ei pääsenud.
Doubleday oli kaheksakordne Austraalia meister. Kolmel korral (1954–1956) tuli ta Austraalia meistriks 120 jardi tõkkejooksus, kahel korral 220 jardi tõkkejooksus (1953, 1954) ja 440 meetri tõkkejooksus (1952, 1953) ning ühel korral kolmikhüppes (1947).
Nick Winter

Anthony William Winter (25. august 1894, Brocklesby – 7. mai 1955 Pagewood) oli Austraalia kergejõustiklane.
Ta võitis kuldmedali kolmikhüppes 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis.
Hugh Jack

Hugh Reid Jack (19. detsember 1929 – 19. detsember 2018) oli Austraalia kaugushüppaja.
Hugh Jack osales 1956. aasta suveolümpiamängudel ning saavutas seal 24. koha tulemusega 6,90 meetrit.
Ta oli kahekordne Austraalia meister kaugushüppes (1951, 1957).
Tema isiklik rekord kaugushüppes oli 7,37 (1956).
Kunda vana savikarjäär

Kunda vana savikarjäär on endine savikarjäär Lääne-Viru maakonnas Kunda linna põhjaosas. Karjäär on arvele võetud ürglooduse objektina. 
Karjääris paljanduvad alamkambriumi Lontova, Lükati ja Tiskre kihistute savid ja aleuroliidid.
Douglas Winston

Douglas Frank Winston (16. detsember 1932 – 23. mai 2021) oli Austraalia sprinter.
Ta osales 1956. aasta suveolümpiamängudel.
Uwe Soodla

Uwe Soodla (ka Uve-Hillar 25. juuli 1930 – 23. veebruar 2007) oli eesti soojusenergeetika õppejõud, mehaanikainsener ja autoettevõtja.
Hariduskäik.
Ta õppis Tallinnas Pelgulinna algkoolis ja seejärel autotranspordi ekspluatatsiooni eriala Tallinna Elektromehaanika Tehnikumis. Ta kaitses juunis 1949 diplomitöö "Mootorratta MIA mootori ümberkonstrueerimine kompressoriga mootoriks" ja lõpetas tehnikumi tehnik-mehaanikuna.
Ta õppis Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonnas soojusenergeetiliste seadmete erialal ja lõpetas 1954. aastal instituudi "cum laude" insener-soojusenergeetikuna. Tehnikakandidaadi väitekirja sisepõlemismootorite alal kaitses ta 13. mail 1967 Omskis.
Mootorrattaspordi arendajana.
Soodla huvitus juba lapsena mootoritehnika- ja energiaülekandeseadmetest. Noorena unistas ta sõjalenduri ametist. Oma esimese mootorispordi kogemuse sai ta 1947. aastal, kui toimus esimene sõjajärgne mootorrataste ringrajavõistlus Pirital, kus ta oli ajamõõtja. 
Ta valmistas koos Jüri Randla seeniori ja Mart Kalaga 125 cm3 võidusõidumootorratta Estonia, millega Randla võitis mitu sõitu. Soodla ja Randla koostöö kestis kuni 1970. aastani, mil Jüri Randla seenior tuli NSV Liidu meistriks ja loobus võistlusspordist. 
Ta oli ka mootorrattasportlase Veljo Selja tehniline konsultant. 
Töökäik.
Soodla õpetas automehaanikat ja soojustehnikat ning juhendas kursuse- ja diplomiprojekte.
Isiklikku.
Uwe abiellus 30. aprillil 1965 Helja Armega (28. august 1937 – 21. veebruar 2007). Uwe ja Helja Soodla maakodu Anija vallas autasustati 23. juunil 2004 peaminister Juhan Partsi tänukirjaga "Kaunis Eesti kodu".
Ernst Hertel

Ernst Wilhelm Hertel (8. oktoober 1897 Samaara kubermang – 25. mai 1957 Hohenlockstedt, Schleswig-Holstein) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta sündis volgasakslaste Zürichi asunduses Nikolajevski maakonnas Samara kubermangus. Ta lõpetas 1917. aastal Astrahani 1. Gümnaasiumi ja astus samal aastal Kiievi ülikooli (Saratovis) arstiteaduskonda, kus õppis aastani 1918. Siis tuli Eestisse ja asus samal aastal õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid õpingud katkestas Vabadussõda. Vabadussõjast võttis ta osa aastatel 1919–1920 Balti pataljoni koosseisus. Seejärel jätkas ta õpinguid ja 1924. aastal lõpetas ta ülikooli arstiastme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Academica.
Aastatel 1924–1926 oli ta arst Murikatsis Kärstna vallas ning 1926–1930 töötas eraarstina Karksi-Nuias. Seejärel kvalifitseerus ta ümber suu- ja hambahaiguste arstiks ja töötas aastani 1939 hambaarstina Narvas.
1939. aastal repatrieerus ta perekonnaga Saksamaale. Aastatel 1940–1945 töötas ta hambaarstina Adlershorstis ja 1945. aastast Hohenlockstedtis Schleswig-Holsteinis.
Isiklikku.
Tema isa William Oskar Hertel ja õemees (õe Beate Käthe abikaasa) Theodor Kima olid arstid.