tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vanemleitnant

Vanemleitnant on sõjaväeline auaste. Mõnedes riikides vastab vanemleitnandile ülemleitnandi auaste.
Eestis.
Vanemleitnant on Eesti kaitseväes kõige kõrgem mereväe nooremohvitseri auaste. See asub kaptenmajori auastmest madalamal. 
Maa- ja õhuväes vastab sellele kapteni auaste.
Vanemleitnandist ühe astme võrra madalam on leitnandi auaste.
Samuel Benjamin Glöckner

Samuel Benjamin Glöckner (1730 Chemnitz – 20. august/31. august 1773 Haapsalu) oli Eesti vaimulik.
Glöckner on õppinud Leipzigi Ülikoolis. 
Aastatel 1764–1765 oli ta Haapsalu kooli rektor ja Haapsalu Püha Johannese koguduse abiõpetaja. Aastatel 1765–1773 oli ta Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema poeg Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja.
Kriminaalkirjanike loend

"Siin on loetletud kriminaalkirjanike."
A.
Boriss Akunin
- Margery Allingham
- Karin Alvtegen
- Andres Anvelt
B.
Albert Cornelis Baantjer
- Horst Bosetzky
C.
John Dickson Carr
- John le Carré
- Raymond Chandler
- Marion Chesney
- Gilbert Keith Chesterton
- Agatha Christie
- Wilkie Collins
- Natasha Cooper
- Anthony Berkeley Cox
- Freeman Wills Crofts
D.
Arthur Conan Doyle
E.
Åke Edwardson
- Kerstin Ekman
- Sven Elvestad
F.
R. Austin Freeman
- Friedrich Dürrenmatt
G.
Émile Gaboriau
- Erle Stanley Gardner
- Jason Goodwin
- Sue Grafton
- Caroline Graham
- Ann Granger
- Graham Greene
- John Grisham
- Jan Guillou
H.
Dashiell Hammett
- Indrek Hargla
- Peter Høeg
J.
Richard Janno
- Matti Yrjänä Joensuu
K.
Kaarel Kivi
- Andris Kolbergs
- Arvi Kork
L.
Lynda La Plante
- Stieg Larsson
- Maurice Leblanc
- Dennis Lehane
- Leena Lehtolainen
- Gaston Leroux
M.
Philip MacDonald
- Henning Mankell
- Dominique Manotti
- Aleksandra Marinina
- Liza Marklund
- Ngaio Marsh
- Seichō Matsumoto
- Anders de la Motte
- Reijo Mäki
N.
Jo Nesbø
- Håkan Nesser
P.
Frank Packard
- Juhan Paju
- Edith Pargeter
– James Patterson
- Andrzej Piwowarczyk
- Tatjana Poljakova
Q.
Ellery Queen
R.
Sulev Raudsepp
- Ilkka Remes
- Ruth Rendell
- Karl Ristikivi
S.
Dorothy L. Sayers
- Julian Semjonov
- Tiit Sepa
- Yrsa Sigurðardóttir
- Georges Simenon
- Virgo Sirvi
- Maj Sjöwall
- Fredrik Skagen
- Rex Stout
- Leonie Swann
- Patrick Süskind
T.
Josephine Tey
- Ross Thomas
- Scott Turow
V.
Georgi Vainer
- Elmar Valmre
- S. S. Van Dine
- Fred Vargas
W.
Per Wahlöö
- Edgar Wallace
- Mika Waltari
T18 Boarhound

T18 Boarhound oli Ameerika Ühendriikide raske soomusauto, mida teise maailmasõja ajal toodeti väikeses koguses Briti armee jaoks. Lisanimi Boarhound on saadud brittidelt.
Ajalugu.
Ameerika Ühendriikide Armee Varustuskorpus (inglise keeles "US Army Ordnance Corps") tegi 1941. aasta juulis teatavaks nõuded raske soomusauto arendamiseks (koos keskmisele soomusautole T17 Deerhound esitatavate nõuetega). Soomusauto oli mõeldud Briti armee relvastamiseks. 
Prototüübi ehitas Yellow Coach Company 1942. aastal. Tegemist oli suure 8x8 veoskeemiga masinaga, mille neli esimest ratast olid juhitavad. Paksu soomuse tõttu kaalus masin 26 tonni, mis oli tolleaegse keskmise tanki kaal. Algselt koosnes relvastus tornis paiknevast 37 mm kahurist M6, sellega koaksiaalselt paiknevast .30 tollisest kuulipildujast ja soomusauto ninas paiknevast .30 tollisest kuulipildujast. Aga prototüübi valmimise ajaks oli selge, et 37 mm kahuri tankitõrje võimekus oli ebapiisav ja tootmisversioon T18E2 relvastati 57 mm kahuriga M1, mis oli USA versioon Briti QF 6-naelasest kahurist. Britid andsid soomusautole hüüdnime Boarhound. 
USA armee selle soomusauto vastu huvi ei tundnud. Briti armee tellis esialgu 2500 masinat, kuid katkestas pärast esimese 30 masina kättesaamist tellimuse. Põhjuseks kõrged tootmiskulud ja vilets maastikuläbivus. Lahingutegevuses soomusautosid T18 ei kasutatud.
Ainuke säilinud eksemplar asub Bovingtoni Tankimuuseumis Inglismaal.
Andris Bērziņš

Andris Bērziņš (sündinud 10. detsembril 1944 Nītaures) on Läti poliitik. Ta oli Läti president 8. juuli 2011 – 8. juuli 2015.
Bērziņš lõpetas 1971. aastal Riia Polütehnilise Instituudi raadioinsenerina ja hiljem ka Läti Ülikooli majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.
Bērziņšil töötas varem ettevõttes Elektrons, kus ta alustas inseneritööd 1970. aastal. Hiljem sai ta firma direktoriks. 1988 nimetati Bērziņš avalike teenuste aseministriks.
1990. aastal valiti ta Rahvarinde ridadest Läti Ülemnõukogusse. Ta on üks ülemnõukogu liikmetest, kes hääletas 1990. aasta mais Läti vabariigi iseseisvuse taastamise deklaratsiooni poolt.
Aastatel 1993–2004 oli Bērziņš Latvijas Unibanka president. 2006. aasta detsembrist 2009. aasta aprillini tegutses ta Latvenergo nõukogu ajutise esimehena.
Bērziņš üritas poliitikasse naasta 2005. aastal, kui ta osales Riia linnavolikogu valimistel Roheliste ja Talurahva Liidu nimekirja eesotsas, olgugi et ta valimisliidu liige ei olnud. 2010. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta Roheliste ja Talurahva Liidu ridades seimi liikmeks.
Läti meedia teatel on Bērziņš miljonär ja Läti suurimat pensioni saav inimene. Maksuameti avaliku andmebaasi kohaselt kuulus 2006. aastal Bērziņšile 30 kinnistut mitmel pool Lätis. 2007. aastal müüs ta enam kui 4,5 miljoni lati eest maha oma aktsiapaki firmas Lode.
Ta valiti 2011. aastal Läti presidendiks. Esimene voor toimus 2. juunil ning Bērziņš kogus 50 häält ja tema vastaskandidaat, ametis olev president Valdis Zatlers 43 häält. Kokku oli valijamehi 99. Samal päeval peeti teine voor, milles Bērziņš sai 53 häält, võites valimised. Ta andis ametivande 8. juulil.
Isiklikku.
Bērziņšil on esimesest abielust täiskasvanud poeg ja tütar.
Ta on 2011. aastast abielus arstiharidusega Dace Seisumaga (sündinud 1973), kellega ta enne seda pikka aega koos elanud. Nad abiellusid varsti pärast seda, kui Bērziņš sai Läti presidendiks. Neil on ka poeg.
Theodor Friedrich Glanström

Theodor Friedrich Glanström (13. jaanuar/24. jaanuar 1784 Järva-Jaani – 22. oktoober/3. november 1850 Mihkli) oli Eesti vaimulik.
Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Edasi õppis ta (immatrikuleerus 26. septembril 1804, kuigi õppis juba aastast 1801) Jena Ülikoolis. Aastal 1806 õppis ta Tartu Ülikoolis. Ordineeriti 24. märtsil/5. aprillil 1807 õpetajaks.
Oli aastatel 1807–1819 Mihkli Miikaeli koguduse adjunktõpetaja (oli oma onu Johann Friedrich Glanströmi adjunktiks); aastatel 1819–1850 oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Eestimaa konsistooriumi assessoriks oli ta 28. juunist/9. juulist 1822 aastani 1833. Maa-Lääne praostkonna abipraostiks oli ta aastatel 1843–1844, sama praostkonna praostiks sai ta 27. juunil/9. juulil 1844 ja oli praostiks surmani.
Ta oli 9. septembrist/21. septembrist 1842 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige.
Isiklikku.
Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Paul August Ferdinand Glanström oli Ambla Maarja koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Sophie Juliane Emilie (ta nais aastal 1830 oma venna Paul August Ferdinandi lese) isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja.
Jelena Muhhina

Jelena Muhhina on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Paul August Ferdinand Glanström

Paul August Ferdinand Glanström (11. september / 22. september 1788 Järva-Jaani – 26. november / 8. detsember 1829 Ambla) oli Eesti vaimulik.
Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807; 21. oktoobril 1808 Heidelbergi Ülikooli. Ordineeriti 1. veebruaril / 13. veebruaril 1814 õpetajaks.
Oli aastatel 1814–1829 Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Ta asutas Amblas kihelkonnakooli, mis paiknes köstri elamus ja tegutses veel aastal 1837.
Isiklikku.
Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. 
Glanström oli kolm korda abielus. Tema teise naise isa Jakob Heinrich Schlepegrell oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Tema kolmanda naise Sophie Juliane Emilie isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja.
Philosophical Transactions of the Royal Society

Philosophical Transactions of the Royal Society (Kuningliku Seltsi Filosoofilised Toimetised; Phil. Trans.) on teadusajakiri, mida annab välja Londoni Kuninglik Selts.
See rajati 1665. aastal ning on seega maailma vanim puhtalt teadust käsitlev ajakiri. Sestsaadik on Philosophical Transactions pidevalt ilmunud, nii et see on ka maailma kõige kauem ilmunud teadusajakiri. Veidi varasemat ajakirja "Journal des sçavans" võib samuti pidada maailma esimeseks teadusajakirjaks, ehkki see sisaldas teadusliku kõrval ka mitmesugust mitteteaduslikku materjali. Sõna "filosoofiline" ("philosophical") pealkirjas viitab natuurfilosoofiale, mis oli tolleaegne vaste tänapäeva loodusteadusele.
Ajakirja Philosophical Transactions esimene toimetaja ja kirjastaja oli Bremenist pärit õpetlane Henry Oldenburg, üks Kuningliku Seltsi kahest esimesest sekretärist. Vastu Oldenburgi lootusi ei saavutanud ajakiri algul ärilist edu ning hiljem võttis selts kirjastamise enda kanda. Ajakirja toimetades algatas Oldenburg tänapäevase teadusliku retsenseerimise traditsiooni, kus teadusartiklid saadetakse enne avaldamist eksperdile arvamuse avaldamiseks.
Andris Bērziņš (sündinud 1951)

Andris Bērziņš (sündinud 4. augustil 1951 Riias) on Läti poliitik, peaminister aastatel 2000–2002. 
Ta oli 1993. aastal üks partei Läti Tee rajajatest. 1997–2000 oli ta Riia linnapea.
2006. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta seimi liikmeks. 
2010. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta taas seimi liikmeks valimisliidu Parema Läti Eest kandidaadina.
Samuel Christian Kettler

Samuel Christian Kettler (26. jaanuar / 6. veebruar 1765 Karuse – 23. oktoober / 4. november 1834 Juuru) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna gümnaasiumis, Jena Ülikoolis õppis 9. oktoobrist 1783, oli kohal veel aastal 1786. Ordineeriti õpetajaks 3. septembril / 14. septembril 1788.
Ta oli aastatel 1788–1790 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja. Aastatel 1790–1834 oli ta (introdutseeriti 29. septembril / 10. oktoobril 1790) Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Lisaks oli ta veebruarist 1820–1831 Ida-Harju praostkonna praost.
Ta matkas koos Otto Wilhelm Masinguga Saksamaal, aitas levitada Masingu trükiseid. Aastal 1821 kritiseeris Masingu literaaditegevust ja ilmselt seetõttu jahenesid nende suhted. Reformatsiooni 300. mälestuspäeval (1817) trükitud eestikeelne jutlus (kuulus Rosenplänteri erakogusse, säilinud Eesti Kirjandusmuuseumis). Masing kritiseeris tema eesti keele oskust.
Isiklikku.
Tema isa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, vanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema esimese naise Catharina Eleonora isa Jakob Heinrich Schlepegrell oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, tema teise naise Charlotte Henriette Catharina isa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Tema vend Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, onu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema poeg August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine poeg Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Tema tütar Sophie Juliane Emilie oli abielus kõigepealt Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmi ja hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga.
Premier League'i hooaeg 2011–2012

2011–12 Premier League oli Inglismaa Premier League'i 20. hooaeg. Tiitlit kaitses sel hooajal Manchester United. Liiga meistriks tuli Manchester City.
Meeskonnad.
Premier League'i hooaja 2010–2011 tulemuste põhjal lahkusid liigast Blackpool, Birmingham City ja West Ham United. Football League Championshipi hooaja 2010–11 põhjal pääsesid Premier League'i Swansea City, Norwich City ja Queens Park Rangers.
Hooajal 2011–2012 mängivad Premier League'is järgmised 20 klubi:
Qemal Stafa staadion

Qemal Stafa staadion (albaania keeles "Stadiumi Qemal Stafa") on jalgpalli- ja kergejõustikustaadion Tiranas Albaanias. See on Albaania jalgpallikoondise kodustaadion. 
Seos Eestiga.
Eesti jalgpallikoondis on pidanud staadionil ühe sõpruskohtumise Albaania jalgpallikoondisega. Eesti kaotas 0:2.
Swansea City AFC

Swansea City Association Football Club (kõmri keeles "Clwb Pêl-droed Dinas Abertawe") on Walesi jalgpalliklubi. See mängib Inglismaa tugevuselt teises liigas EFL Championship.
Klubi asutati 1912. aastal nime all Swansea Town. Praeguse nime sai klubi 1969. aastal. 1921. aastal liitus klubi Football League'iga.
Swansea City on esimene Walesi klubi, mis hakkas Premier League'is mängima. Esimene liiga mäng väljaspool Inglismaad toimus 20. augustil 2011 klubide Swansea City ja Wigan Athletic vahel. Kohtumist peeti Swanseas, kohaliku klubi kodustaadionil Liberty.
24. veebruaril 2013 võitis Swansea City oma esimese auhinna, alistades Football League Cupi finaalmängus Bradford City 5:0. Väravaid lõid Nathan Dyer (2), Michu (1) ja Jonathan de Guzman (2).
Hooajal 2013–2014 mängis klubi Euroopa Liigas. Swansea City jõudis 32 parema sekka, kus kaotati kahe mängu kokkuvõttes Itaalia klubile Napoli tulemusega 1:3.
Statistika.
"Seisuga 12. august 2019"
August Anton Kettler

August Anton Kettler (8/20. veebruar 1808 Juuru kirikumõis – 23. veebruar / 6. märts 1844 Juuru) oli Eestimaa vaimulik.
Kettler õppis Tallinna toomkoolis, 1821–1825 Tallinna kubermangugümnaasiumis ning 1827–1830 Tartu ülikooli usuteaduskonnas (lõpetas, grad. stud.). Korporatsiooni Estonia liige.
Töötas seejärel koduõpetajana. Ordineeriti 8. märtsil 1831 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1831–1834 (kutsuti 13. septembril 1830) Juuru Mihkli koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1835–1844 (introdutseeriti 28. aprillil 1835) Juuru Mihkli koguduse õpetaja oma isa Samuel Kettleri järel. Viimane oli teeninud kogudust üle 40 aasta. 
Säilinud on tema kroonikalised märkmed Juuru kogudusest ja kihelkonnast. Kroonika algul andis ülevaate eelmiste pastorite tehtud märkmetest kirikuraamatutesse.
August Anton Kettler suri 23. veebruaril 1844. aastal ja on maetud Juuru kirikuaeda.
Isiklikku.
Tema isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vanavanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanavanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema onu Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, vanaonu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vend Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, tema õde Sophie Juliane Emilie oli abielus algul Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmi, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga.
Otto Wilhelm Ludwig Kettler

Otto Wilhelm Ludwig Kettler (8. juuli / 20. juuli 1809 Juuru – 8. veebruar / 20. veebruar 1852 Lihula) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna toomkoolis ja aastatel 1827–1830 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana. Ordineeriti 29. mail / 10. juunil 1838 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1838–1852 Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Ühtlasi oli ta 1845. aastal toimunud usupuhastuse ja Augsburgi usutunnistusele pühendatud pidustuste ajal asutatud abipiibliseltsi eestseisja.
Isiklikku.
Tema isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vanavanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanavanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema onu Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, vanaonu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vend August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, tema õde Sophie Juliane Emilie oli abielus algul Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmiga, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga. Tema abikaasa isa Christoph Friedrich Mickwitz (1773–1851) oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja.
Mihkel-Matteus Luik

Mihkel-Matteus Luik (sündinud 6. veebruaril 1992) on eesti käsipallur ja noorte käsipallitreener.
Mihkel-Matteus Luik alustas käsipalliga tegelemist 7-aastaselt. Esimeseks treeneriks oli tal Jüri Lepp. Noorusaja mängis Luik koduklubis HC Tallas, peatselt siirdus ta oma meeskonnaga esiliigasse, kus oli mängiv treener. 2011. aastal alustas Luik mängimist meistriliigas esindades võistkonda Aruküla/Tallas. Aasta hiljem sai võistkond nimeks SK Aruküla. SK Arukülast siirdus Luik HC Kehra ridadesse.
Hooaja 2013–2015 mängis Luik HC Kehra meeskonnas. Hooaja teisel poolel liitus taas SK Arukülaga ja 2016 hooaja esindas Luik pealinna klubi HC Tallas.
Kaspar Anton Kettler

Kaspar Anton Kettler (1720 Karuse – 31. juuli/11. august 1773 Karuse) oli Eesti vaimulik.
Kettler immatrikuleeriti aastal 1742 Halle Ülikooli. Ordineeriti 28. veebruaril/11. märtsil 1750 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1750–1773 Karuse Margareeta koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta juunist 1752 aastani 1760 Hanila Pauluse kogudust. Sai 19. veebruaril/1. märtsil 1764 Ranna-Lääne praostkonna abipraostiks, sama praostkonna praostiks sai ta 15. juunil/26. juunil 1768. Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai ta 30. jaanuarist/10. veebruarist 1769.
Isiklikku.
Tema isa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, tema vend Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema poeg Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine poeg Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Pojapoeg August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine pojapoeg Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Tema abikaasa isa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Heinrich Gutsleff oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja.
Christian Anton Kettler

Christian Anton Kettler (15. märts 1683 Tallinn – 1750 Karuse) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis Tallinna gümnaasiumis ja suundus aastal 1703 Saksamaale ülikooli õpinguteks; immatrikuleerus 19. septembril 1705 Kieli Ülikooli.
Ta asus 29. mail/9. juunil 1712 (kutsuti ametisse 15. märtsil/26. märtsil 1712) Karuse ja Hanila koguduse õpetajaks. Alates 29. maist/9. juunist 1742 teenis ta ka Varbla Püha Urbanuse kogudust. 29. jaanuaril/9. veebruaril 1737 sai ta Ranna-Lääne praostkonna praostiks. Ta oli pietistlike vaadetega vaimulik.
Isiklikku.
Tema poeg Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine poeg Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja; tema pojapoeg Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, teine pojapoeg Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja (mõlemad Kaspar Antoni pojad).
Pärast tema surma abiellus tema lesk Hermann Daniel Bongega (Saaremaa Jaani koguduse ja Karja Katariina koguduse õpetajaga).
Adam Johann Kettler

Adam Johann Kettler (1717 Karuse – 1745 Kose) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna gümnaasiumis ja (immatrikuleeriti 7. oktoobril 1737) Halle Ülikoolis. Ta ordineeriti 19. oktoobril/30. oktoobril 1743 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1743–1745 (kutsuti 5. juunil/16. juunil 1743) Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Ta oli pietistlike vaadetega vaimulik.
Isiklikku.
Tema isa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, tema vend Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja. Tema vennapoeg Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine vennapoeg Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja.
Johann Theophilus Gottlieb Kettler

Johann Theophilus Gottlieb Kettler (5./16. november 1760 Karuse – 23. detsember 1828 / 4. jaanuar 1829 Lääne-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis 1777. aastani Tallinna gümnaasiumis. Ta õppis (immatrikuleeriti 19. augustil 1778, oli kohal veel 1782. aastal) Kieli ülikoolis ja Jena ülikoolis (aastal 1784). Oli 1784. aastal prooviaastal Rõuge Maarja koguduses. Ordineeriti 29. juulil / 9. augustil 1789 õpetajaks.
Oli aastatel 1789–1793 Hargla koguduse õpetaja. Aastatel 1793–1828 oli ta (valiti 5./16. augustil 1793, introdutseeriti 29. jaanuaril / 9. veebruaril 1794) Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja. Lisaks oli ta 30. jaanuarist / 11. veebruarist 1812 – 17. juulini / 29. juulini 1817 Eestimaa konsistooriumi assessor.
Isiklikku.
Tema isa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, vanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema abikaasa Dorothea Elisabethi isa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Tema vend Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vennapoeg August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine vennapoeg Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Tema vennatütar Sophie Juliane Emilie oli abielus kõigepealt Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmi, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga.
Anton Friedrich Bornwasser

Anton Friedrich Bornwasser (25. veebruar/8. märts 1743 Paide – 22. jaanuar/2. veebruar 1798 Rõuge) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Königsbergis Collegium Fridericianumis. Aastast 1762 õppis ta (immatrikuleeriti 3. aprillil 1762) Königsbergi Ülikoolis; aastast 1764 (immatrikuleeriti 18. mail 1764) Jena Ülikoolis. Töötas aastatel 1765–1767 koduõpetajana Eestimaal. Ordineeriti 29. aprillil/10. mail 1769 Tallinnas õpetajaks.
Ta oli aastatel 1769–1777 Vigala Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1777–1798 oli ta (introdutseeriti 11. veebruaril/22. veebruaril 1777) Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Lisaks oli ta veel aastatel 1795–1798 Võru praostkonna praost.
Isiklikku.
Tema isa Peter Friedrich Bornwasser oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, hiljem Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Tema abikaasa Renate Christine isa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema poeg Peter Friedrich Bornwasser oli Rõuge ja Karula koguduse õpetaja, teine poeg David Christian Bornwasser (1771–1824) oli Pärnu kreisiarst; kolmas poeg Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja; tema tütar Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, tütar Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga.
Peter Friedrich Bornwasser noorem

Peter Friedrich Bornwasser noorem (7. august/18. august 1770 Vigala – 21. aprill/3. mai 1823) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Ta õppis ka 1,5 aastat Tallinnas gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta Jena Ülikoolis. Ordineeriti 1. augustil/12. august 1798 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1798–1810 Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1811–1823 oli ta Karula koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Anton Friedrich Bornwasser oli Vigala ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja; vanaisa Peter Friedrich Bornwasser oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, hiljem Rõuge Maarja koguduse õpetaja; teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Õde Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, õde Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga, vend Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Maria isa Benedict Witte oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, abikaasa vend Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Heinrich Wilhelm Bornwasser

Heinrich Wilhelm Bornwasser (24. jaanuar/4. veebruar 1782 Rõuge – 4. veebruar/16. veebruar 1861 Võru) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Aastatel 1793–1801 õppis koolis Tartus. Aastatel 1801–1804 (immatrikuleeriti 26. septembril 1801) õppis ta usuteadust Jena Ülikoolis. Ordineeriti 30. aprillil/12. mail 1805 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1805–1846 Võru Katariina koguduse õpetaja. Lisaks töötas ta aastast 1807 usuõpetajana Võru kreiskoolis. Jäi 13. mail/25. mail 1846 emerituuri.
Isiklikku.
Tema isa Anton Friedrich Bornwasser oli Vigala ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja; vanaisa Peter Friedrich Bornwasser oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, hiljem Rõuge Maarja koguduse õpetaja; teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Õde Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, õde Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga, vend Peter Friedrich Bornwasser oli Rõuge ja Karula koguduse õpetaja. Tema abikaasa Margarethe isa Johann Philipp von Roth oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Georg Eberhard Seefels oli Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja.
Malekell

Malekell on spetsiaalne kell mängijate mõtlemisaja mõõtmiseks.
Mehaanilisel malekellal on kaks ühesugust kella, mille käigu kontrollimiseks on hoovaga ühendatud nupud. Käib see kell, mille nupp on üleval. Käigu teinud mängija vajutab omapoolse kella nupu alla ja käima hakkab teise mängija kell. Ettevalmistusajal on mõlemad nupud poolel kõrgusel ja mõlemad kellad seisavad. Mõlemale kellale seatakse niisugune näit, et mõtlemisaeg lõpeb, kui minutiosuti jõuab 12 kohale. Näidiku ülaosas on kerge vabalt rippuv nooleke, mida kella minutiosuti üles jõudes kallutab. Minutiosuti edasi liikudes jõuab kätte hetk, kui nooleke vabaneb ja kukub vertikaalasendisse. See tähistab lubatud mõtlemisaja läbisaamist.
Elektroonilisel malekellal on kaks digitaalset näidikut. Mõtlemisaja lõppemisest antakse märku kas mingi märgi vilkumisega või helisignaaliga.
Tallinna Mäekalda Polikliinik

Tallinna Mäekalda Polikliinik oli polikliinik Tallinnas Lasnamäel, aadressil Lasnamäe tänav 4.
Hoone üldpind oli 5026 m²; selle projekteeris Vabariiklik Projekteerimise Instituut "Estonprojekt" ning see valmis 1972. aasta sügisel.
Toona kandis asutus nime Harjumäe Haigla Polikliinik ja allus J. Lauristini tänaval asunud haiglale (praeguse aadressiga Roosikrantsi 2a). Pärast perearstireformi tegutsesid selles hoones ka perearstid.
2001. aastal ühendati polikliinik Ida-Tallinna Keskhaiglaga.
Alates 2007. aasta kevadest seisis maja tühjana ning see lammutati 2015. aastal.
Triller (žanr)

Triller ehk põnevik (inglise "thriller") on kirjandus- ja filmižanr. Sel on mitmeid alamžanre (psühholoogiline põnevik, poliitiline põnevik jms).
Erinevus põnevike ja trillerite vahel tuleneb teoste sündmuste vormist ja stiilist. Kuigi mõlemad keskenduvad pinge ja põnevuse loomisele ning selle pidevalt üleval hoidmisele, jääb põnevikus sündmuste tempo väljapeetuks ja pinge kasvab aegamööda, trilleris kulgeb lugu seevastu kiirelt ja intensiivselt. Lisaks vürtsitatakse sündmustikku ohtralt vägivalla ja seksiga, mis põneviku puhul jääb sündsuse piiridesse.
Beja

Beja on linn Portugali lõunaosas, samanimelise ringkonna halduskeskus.
Linnas asub Beja kindlus 40 m kõrguse torniga.
Linna lähedal asub Portugali õhuvägede baas nr 11.
Poliitiline põnevik

Poliitiline põnevik (inglise "political thriller") on põnevik, mille teoste sündmuste läbivaks teemaks on poliitika ja sellest tulenevad erinevad võimuvõitlused, intriigid ning konfliktid.
Kirjandus.
Tuntumad autorid on Eric Ambler, John le Carré, Ross Thomas, Frederick Forsyth, Brian Freemantle, Tom Clancy, Robert Ludlum, A. J. Quinnell, Dan Brown, Thomas Gifford ja Larry Collins.
Piret Kuusk

Piret Kuusk (sünninimi Piret Keres; sündinud 21. veebruaril 1947) on eesti füüsik ja teadusfilosoof.
Ta lõpetas 1965. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise füüsika erialal "cum laude".
Piret Kuusk on Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi vanemteadur, teoreetilise füüsika labori juhataja. Ta on ka raamatuid tõlkinud, toimetanud ja koostanud.
Teadustöö.
Kaitses kandidaadiväitekirja teoreetilise füüsika erialal "Elektromagnetkiirgus üldises relatiivsusteoorias" 1974 Tartu Riiklikus Ülikoolis ning füüsika-matemaatikadoktori väitekirja "Supergravitatsiooni ja superstringide teooria geomeetrilised aspektid" Eesti TA Füüsika Instituudis 1990.
Pidanud loenguid teoreetilise füüsika (üldrelatiivsusteooria, supersümmeetria jmt) ja teadusfilosoofia alalt (füüsikafilosoofia, loodusteaduse filosoofilised alused: tõenäosuslik arutlusviis jmt).
On täiendanud end 1986 ja 1990–1991 Moskvas.
Uurimisala: gravitatsiooniline vastastikmõju.
Kuulub gravitatsionistide Tartu koolkonda, millele pani aluse akadeemik H. Keres. On arvutanud järkjärguliste lähendite meetodil Einsteini-Maxwelli võrrandite lainelisi lahendeid, uurinud supergravitatsiooni ja superstringide teooria geomeetrilisi aspekte, esitanud kvantmehaanika võimaliku modifikatsiooni kõvera aegruumi foonil, arendanud stringikosmoloogia mudeleid. Uurimusi ka teadusfilosoofia alalt.
Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia, aimeartikleid.
Isiklikku.
Tema isa oli füüsik, akadeemik Harald Keres, ema lastearst Leida Keres, onu malesuurmeister Paul Keres. Tema õde Sirje Keevallik on atmosfäärifüüsik.
+44

+44 oli USA alternatiivne rokkansambel, mille moodustasid endised bändi Blink-182 liikmed Mark Hoppus (juhtvokaal, bass) ning Travis Barker (trummid). Kitarristid olid Craig Fairbaugh ja endine The Nervous Returni kitarrist Shane Gallagher.
Ansambel sai nime Inglismaa rahvusvahelise telefoni suunakoodi järgi, sest Inglismaal arutasid Barker ja Hoppus projekti esimest korda. +44 on praeguseks laiali läinud, aga Hoppus on öelnud, et bänd ei ole oma täit eesmärki veel täitnud ja tuleb kunagi uuesti kokku.
Umma (täpsustus)

Umma on mitmetähenduslik sõna:
Ixelles

Ixelles (hollandi "Elsene") on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Belgias Pealinna Brüsseli piirkonnas.
Vald koosneb kahest lahusosast, mida eraldab Avenue Louise.
42% elanikest on välismaalased.
Ixellesi läbivad trammiliinid 23, 24, 25, 81, 83, 92 ja 94.
Zenne

Zenne (prantsuse Senne) on jõgi Belgias. Voolab läbi Brüsseli ja suubub vasakult Dijlesse.
Zenne pikkus on 103 km.
Kinniajamine.
1867–1871 kaeti jõgi Brüsseli kesklinnas täielikult. Zenne on üks Belgia kõige enam reostatud jõgesid, sest kogu Brüsseli piirkonna kanalisatsioon suunati 2007. aastani sinna ilma puhastamata. Pärast reoveepuhastusjaama valmimist 2007. aastal on vee kvaliteet tunduvalt paranenud.
Malajalami keel

Malajalami keel (malajalami മലയാളം, malayāḷam) on peamiselt Indias Kerala osariigis räägitav draviidi keel. Koos tamili, toda, kannada ja tulu keelega kuulub see draviidi keelte lõunarühma.
Malajalami keele kirjutamiseks kasutatakse malajalami kirja. 
Malajalami keel on ametlik keel Kerala osariigis ning Lakshadweepi ja Puducherry liidualades. Seda räägitakse ka Tamil Nadu osariigi Nilgirise ringkonnas, Kanyakumari ringkonnas ja Coimbatore'is, samuti Karnataka osariigi Dakshina Kannada, Bangalore'i ja Kodagu ringkonnas.
Kõnelejate koguarvuks hinnati 1997. aastal 35,9 miljonit.
Arvatakse, et malajalami keel kujunes tamili keele murdest. Esimesed kirjalikud mälestised pärinevad 7. sajandist.
Vana Gren

Vana Gren on tegelane Astrid Lindgreni raamatus "Meisterdetektiiv Blomkvisti ohtlik elu". 
Ta on tuntud oma komberdava kõnnaku poolest ning lapsi kohates lausub ta tihti oma hajameelsel viisil: "Jajah, lapsepõlve muretud mängud! Lapsepõlve süütud, muretud mängud, jajah." Vahel aimasid lapsed teda salamahti järele ja üldiselt peeti teda pisut kentsakaks. 14-aastane Eva-Lotta Lisander tundis Grenile kaasa, et too peab elama üksi mustas osmikus ja tal pole kedagi, kes kraamiks või süüa teeks. Samas rääkis ta, et tema isa ei salli Greni, kuna Gren olevat liigkasuvõtja. 
Mängu käigus ronivad Eva-Lotta ja Kalle Blomkvist Vana Greni katusele, et jälgida vastasmaja pööningukambris toimuvat ülekuulamist. Siis näevad nad aknast ruloo alt ka roheliste gabardiinpükstega meest, kes hiljem osutub Vana Greni mõrvariks. Mõrvar Klas tapab vanamehe, et saada kätte oma võlakirjad. Greni mõrva lahendamise ümber hakkabki raamatu sündmustik arenema.
Munir Ahmed Dar

Munir Ahmed Dar on mitme tuntud inimese nimi.
Munir Dar (maahokimängija)

Munir Ahmed Dar (28. märts 1935 – 1. juuni 2011) oli Pakistani maahokimängija.
Ta võitis Melbourne'i ja Tōkyō olümpiamängudel Pakistani võistkonnas hõbemedali ning Rooma olümpiamängudel Pakistani võistkonna koosseisus kuldmedali. See oli Pakistani läbi aegade esimene kuldmedal olümpiamängudelt.
Munir Dar (kriketimängija)

Munir Ahmed Dar (sündinud 12. aprillil 1974 Gujratis Pakistanis) on Hongkongi kriketimängija.
Ta on kaks korda osalenud One Day Internationalil.
Derby

Derby on linn Inglismaal, Derbyshire'i halduskeskus.
Derby asub Derwenti jõe ääres.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli vallas 222 000 elanikku. Neist 80,2% olid valged, 12,6% asiaadid, 3,0% mustanahalised, 2,9% segaverelised ja 1,3% muud.
Tänapäeva linna kohale rajasid roomlased kindlustatud asula Derventio. Asula oli nimetatud jõe järgi, mille kaldal ta asus. Arvatavasti tuleb Derby nimi selle asula ja niimoodi ühtlasi jõe nimest.
875 vallutasid piirkonna viikingid. Sellest ajast on pärit taani nimi "Deoraby" [djuura-büü], mis tähendas nende keeles hirveküla. Sedagi on peetud Derby nime tekitajaks.
Derby oli üks esimesi tööstuskeskusi tööstusliku pöörde alguses. Tekstiilitehased Derwent Valley Mills kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Derby on traditsiooniline tööstuspiirkond. Linnas tegutsevad Rolls Royce, Toyota ja Royal Crown Derby. Neist kaks esimest toodavad autosid ja kolmas portselani.
Derbys rajati hobutramm 1880. 27. juulil 1904 mindi üle elektritrammile. 1932 hakati tramme asendama trollibussidega, mida oli palju odavam ülal pidada. Trammiliiklus lõppes 29. juunil 1934. Derbys oli 11 trolliliini, mida teenindas maksimaalselt 73 trollibussi. Trolliliiklus algas 10. jaanuaril 1932 ja lõppes 9. septembril 1967.
Linna jalgpalliklubi Derby County FC mängib Championshipis. Ta tuli Inglismaa meistriks 1972 ja 1975 ning võitis Inglismaa karika 1946. Viimati mängis ta Premier League's 2008, mil kukkus sealt välja pärast Premier League'i kõigi aegade halvima tulemuse (11 punkti hooajal) saavutamist.
Linnas on kultuuriloo-, arheoloogia- ja etnograafiamuuseum Derby muuseum.
Sõpruslinnad.
Alates 17. veebruarist 1976 on Derby sõpruslinn Saksamaal asuv Osnabrück. Kaks linna vahetavad omavahel saadikuid, kelle ametiaeg kestab ühe aasta. Osnabrück on ainus linn Saksamaal ning Derby Wigani kõrval ainus linn Suurbritannias, mis saadab ja võtab vastu linna saadikuid.
Kuna Derbys asub Toyota tehas, on Derby sõpruslinn alates 16. novembrist 1998 Jaapanis asuv Toyota linn.
2014. aastal sai Derby sõpruslinnaks Palestiinas asuv Hebron ja sellega sai Derby esimeseks Suurbritannia linnaks, millel on sõpruslinn Palestiinas.
Vassili Jantševetski

Vassili Jantševetski (pseudonüüm Vassili Jan; venepäraselt "Василий Григорьевич Янчевецкий", "Василий Ян"; ukrainapäraselt Vassõl Jantševetskõi "Василь Григорович Янчевецький"; 23. detsember (vkj)/ 4. jaanuar 1875 Kiiev – 5. august 1954 Zvenigorod) oli vene ja NSV Liidu kirjanik, ajalooliste romaanide autor.
Jantševetski sündis Kiievis kooliõpetaja kreeka klassikute tõlkija perekonnas. Ta elas aastatel 1876–1886 Riias, aastatel 1886–1892 Tallinnas, kus ta ka lõpetas gümnaasiumi.
Isiklikku.
Tema isa Grigori Jantševetski oli kreeka klassikalise kirjanduse tõlkija, vanade keelte õpetaja ning koolijuht; oli sealhulgas Tallinna Aleksandri gümnaasiumi ja Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi direktor. Tema ema Varvara Jantševskaja oli esimesi vene naisajakirjanikke.
János Martonyi

János Martonyi (sündinud 5. aprillil 1944 Kolozsváris) on Ungari poliitik.
János Martonyi on lõpetanud Szegedi Ülikooli õigusteaduse erialal 1967. aastal.
Ta kuulub parteisse Fidesz – Ungari Kodanike Ühendus.
Alates 29. maist 2010 kuni 6. juunini 2014 oli ta Ungari välisminister. Ta oli välisminister ka aastatel 1998–2002.
Keiko Fujimori

Keiko Sofía Fujimori Higuchi (sündinud 25. mail 1975) on Peruu poliitik.
Ta on endise Peruu presidendi Alberto Fujimori tütar. Pärast oma vanemate abielulahutust täitis ta aastatel 1994–2000 Peruu presidendi abikaasa kohuseid.
Keiko Fujimori on lõpetanud 1997. aastal Bostoni Ülikooli ärijuhtimise alal.
Ta on alates 2006. aastast parlamendi liige. 2010. aastal asutas ta partei Fuerza 2011.
Aprillis 2011 peetud presidendivalimiste esimeses voorus sai ta 23,5% häältest ning oli 5. juunil 2011 peetud teises voorus vastamisi esimeses voorus 31,7% häältest saanud Ollanta Humalaga. Presidendiks valiti Ollanta Humala, kes sai 51,34% häältest.
Kai Kivi

Kai Ilkka Juhani Kivi (29. märts 1959 Tampere – 10. juuni 2007 Hanko) oli Soome hüdrobioloog ja muusik, punkansambli "Kollaa kestää" laulja-kitarrist aastatel 1976–1979. 
Kivi sai doktorikraadi 1996. aastal. 
Aastatel 1999–2007 töötas ta Helsingi Ülikooli hüdrobioloogia dotsendina.
Tema kirjutatud lauludest tuntumad on ”Kirjoituksia kellarista” ja ”Jäähyväiset aseille”.
Bolt Arena

Bolt Arena (Bolt.Works) (algupärase nimega Töölön jalkapallostadion (Töölö jalgpallistaadion); kuni 2010. aastani Finnairi staadion, kuni 2017. aastani Sonera staadion, kuni 2020. aastani Telia 5G Areena) on jalgpallistaadion Soomes Helsingis. 
Alates 2020. aasta jaanuarist on selle peasponsor Soome ettevõte Bolt.Works, mistõttu kannab staadion nüüd Bolt Arena nime. Staadion on Helsingi JK kodustaadion. 
Staadion avati 2000. aastal. Selle tribüünidele mahub 10 770 pealtvaatajat. Algul kasvas väljakul ehtne muru, mis aga vahetati peagi kunstmuru vastu välja, kuna muru ei saanud piisavalt päikesevalgust. Sellest ajast peale on kunstmuru mitmel korral välja vahetatud. Viimane kunstmurukate on paigaldatud aprillis 2015.
Väljak paikneb Helsingi Olümpiastaadioni kõrval. Enne praeguse staadioni ehitamist asus seal Helsingi jalgpalliväljak, kus mängiti ka mõned 1952. aasta suveolümpia jalgpalli eelringide mängud.
See on HJK, HIFK kodustaadion, ning sellel toimuvad ka mõned Soome jalgpallikoondise sõprusmängud. 2003. aasta U17 MM finaal toimus sellel väljakul.
Staadion oli üks 2009. aasta naiste Euroopa meistrivõistluste mängude kohti. Selle turniiri jaoks vahetati kunstmuru ajutiselt loodusliku muru vastu välja.
Seos Eestiga.
Eesti jalgpallikoondis on staadionil kohtunud Soome jalgpallikoondisega.
Välislingid.
__INDEKSIGA__
__UUEALAOSALINK__
Amy Winehouse

Amy Jade Winehouse (14. september 1983 London – 23. juuli 2011 London) oli Briti laulja ja laulukirjutaja. Winehouse sai tuntuks oma ainulaadse ja sügava häälega. Ta põimis oma muusikasse eri stiile, nagu R&amp;B, "reggae", bluus"," soul ja džäss. Hääleliigilt oli ta kontraalt. 
Winehouse'i muusikaanne avaldus juba lapseeas. Ta õppis sellistes mainekates koolides nagu Sylvia Youngi teatrikool ning The BRIT School (Briti etendus- ja loovkunstide kool). Tal on ilmunud kaks albumit. 2007–2009 oli Amy Winehouse abielus Blake Fielder-Civiliga. Amy Winehouse suri 23. juulil 2011 oma kodus. Surma põhjuseks oli alkoholimürgistus. Ta kuulub ka nn 27 klubisse. 
Lauljakarjäär.
2003. aastal ilmus Winehouse'i debüütalbum "Frank". Album pälvis Ühendkuningriigis kriitikute ja publiku heakskiidu ning tegi Amyst tõusva tähe. 
2006. aastal ilmus tema teine ja viimane album "Back to Black", mis oli Salaam Remi ja Mark Ronsoni produtseeritud. Albumi kirjutamist oli suuresti mõjutanud Amy laastav suhe Blake Fielder-Civiliga. "Back to Black" tegi Winehouse'ist ülemaailmse kuulsuse ning sealt pärit laulud "Rehab", "Back to Black" ja "You Know I'm No Good" kuuluvad omas žanris väärtmuusika varasalve.
Tunnustus.
Album "Back to Black" pälvis 2008. aastal viis Grammyt, mis tegi Winehouse'ist esimese nii mitme Grammy pälvinud Briti naislaulja. Auhindade jagamisele ta ise kohale ei saanud minna, sest viibis võõrutusravil. 14. veebruaril 2007 võitis Winehouse BRIT auhinna Briti parima naisesineja kategoorias, ta oli ka parima Briti albumi nominent. Lisaks võitis ta kolm korda Ivor Novello auhinna parima laulu eest: 2004. aastal laulu "Stronger Than Me", 2007. aastal laulu "Rehab" ja 2008. aastal laulu "Love Is a Losing Game" eest. Tema plaat "Back to Black" oli 2000. aastate läbimüügilt kolmas plaat Suurbritannias. Winehouse'i mõjuga põhjendatakse naismuusikute ja souli populaarsuse tõusu Briti muusikas kümnendi lõpul. Tema eripärane stiil inspireeris ka moeloojaid, näiteks Karl Lagerfeldi.
Uimastid ja terviseprobleemid.
Juba kuulsuse alguses hakkas Winehouse tarvitama uimasteid: heroiini, kokaiini, kanepit. Aastaid kannatas ta buliimia all. Pärast korduvat võõrutusravi sai laulja uimastitest puhtaks, kuid siis tekkis tal alkoholisõltuvus, mis sai talle lõpuks saatuslikuks. 
Mälestuse jäädvustamine.
Temast on valminud 2015. aastal dokumentaalfilm "Amy" (režissöör Asif Kapadia). 2021. aastal ilmus lauljast Taylor Jamesi mälestusteraamat "Minu Amy" (inglise keeles "My Amy"). 2024. aastal valmis Amy Winehouse'i elust mängufilm "Back to Black" (režissöör Sam Taylor-Johnson), kus lauljat kehastas inglanna Marisa Abela.
Söögitoru atreesia

Söögitoru atreesia on kaasasündinud söögitoru umbumine või ühendus hingetoruga. Umbumine ja ühendus söögitoruga võivad esineda ka korraga. 
Esineb 1:3000, pooltel lastel kaasnevad väärarengud: südamedefektid, seedetrakti defektid (näiteks rektumi atreesia).
Söögitoru atreesiat kahtlustatakse vastsündinutel, kellel on tavalisest suurem süljeeritus ja esineb hingamisraskusi, kõhimist või aevastamist. Kui last söödetakse, neelab ta normaalselt, kuid hakkab köhima ning toit tuleb suu ja nina kaudu uuesti välja. Kui diagnoositakse söögitoru atreesia, peatatakse kohe suukaudne söötmine ning toitaineid manustatakse otse veeni. Söögitoru atreesiat saab kõrvaldada operatsiooniga, kuid seda ei ole vaja teha viivitamatult.
Maksimiri staadion

Maksimiri staadion (horvaadi keeles "Stadion Maksimir") on jalgpalli- ja kergejõustikustaadion Horvaatia pealinnas Zagrebis.
Staadion avati 5. mail 1912 ja sai nime läheduses oleva Maksimiri asumi järgi. Staadioni on mitu korda renoveeritud, viimati 1997, kui istekohtade arvu suurendati 38 923-ni.
Eesti jalgpallikoondis on staadionil kohtunud Horvaatia jalgpallikoondisega. Staadionil peeti 1976. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis ja see oli 1987. aasta suveuniversiaadi peastaadion. Sellel peeti Jugoslaavia jalgpallikoondise üks viimaseid kodumänge 3. juunil 1990 (0:2 kaotus Hollandi jalgpallikoondisele) ja Horvaatia jalgpallikoondise esimene mäng 17. oktoobril 1990 (2:1 võit USA jalgpallikoondise üle).
Staadionil toimus 13. mail 1990 kuulus Dinamo – Crvena Zvezda jalgpallimäss Zagrebi Dinamo ja Belgradi Punase Tähe toetajate vahel. Seda sündmust loetakse oluliseks Jugoslaavia lagunemisel ja tekkinud etniliste pingete kajastamisel.
Maksimiri staadionil on kontserte andnud Jugoslaavia rokkansamblid, U2, David Bowie ja Jon Bon Jovi.
Maleva (ansambel)

Maleva on viieliikmeline "metal"-bänd, mis asutati 2006. aastal Eestis Muhu saarel. 
Maleva muusikaline identiteet on omanäoline ja mitmekihiline, hõlmates laia spektrit erinevatest žanritest. Bändi põhiline helipilt on määratletud "thrash metal"i jõulise ja otsekohese olemuse ja põhjamaise "melodic death metal"i sügavate ja melanhoolsete meloodiate sünteesiga, millele lisandub elemente "heavy" ja "black metal"ist meloodilise "rock"ini välja.
Ajalugu.
Bänd sai ametliku alguse 2006.a 13.jaanuaril. Sisuliselt loodi Maleva varasema, peamiselt kavereid ja üksikuid ingliskeelseid originaallugusid mänginud koolibändi Imp jälgedesse, kui otsustati võtta suund eestikeelse "metal"'i tegemise poole.
Maleva algusperioodil tegi koolibändi aegadest vokalistina kaasa Triinu Peegel, kellega koos lindistati esimene Maleva nime all välja antud kolmelooline demo/EP "Laulud, mis raiutud kivisse" (2006). Varsti pärast demo/EP ilmumist lahkus Triinu bändist ja vokalisti kohale asus senine kitarrist Marti, misjärel võttis Maleva konkreetsema suuna "thrash metal"'i poole.
Maleva esimene album "Hingemaa" ilmus 2011.a ning sisaldas seitset lugu.
Kolmelooline EP "Kord läksid kolm sõtta" nägi ilmavalgust 2015.a
EP ilmumise järel kutsuti Malevasse Marti asemel kitarri mängima Priit Saaremäel, kes oli varem olnud teise Muhu "metal"-bändi, Minttaara vokalist ja bassimängija ning kelle käe läbi imbus Maleva loomingusse põhjamaise meloodilise "death metal"'i mõjutusi.
2022. aasta 25. aprillil ilmus Maleva teine stuudioalbum "Saab maailm otsa".
2024. aasta mais võttis Atsi käest ametliku kitarristi-teatepulga üle seni asendusmehena laval abiks käinud Kurmet Kahju (Punkentsefaliit, Monstercöuq).
Tõnis Jõgiaas

Tõnis Jõgiaas (kuni 1937 Hantson; 19. veebruar 1931 – 20. detsember 1992) oli Eesti ehitusinsener ja vabadusvõitleja.
Jõgiaas õppis Tartu 6. Keskkoolis ning oli kooli komsomolisekretär..
Ööl vastu 6. novembrit 1949 lasid viis Tartu noort – Tõnis Jõgiaas, Heiki Vaibla, Miia Saviauk (hiljem Jõgiaas), Ellen Rander ja Riita Vint - trotüülilaengu abil õhku Tartus Raadi pargis seisnud Punaarmee monumendi.
Plahvatusele järgneval hommikul alustasid miilits ja julgeolekuorganid juurdlust. Alles aasta pärast selgus, et juba 1947. aastast oli Tartus tegutsenud põhikirja, kindla struktuuri ja liikmeskonnaga põrandaalune nõukogudevaenulik noorteorganisatsioon Sini-Must-Valge, mida juhtis Karl Piir. Juhul, kui tuleb uus küüditamine, kavatsesid noored ka õhkida Tartu sillad, et rongid küüditatutega Eestist minema ei pääseks.
1950. aasta lõpul arreteeriti organisatsiooni liikmed, kokku 38 noort (teistel andmetel 37 liiget). Kindlaks tehti ka Raadil toime pandud plahvatuse korraldajad. Kõik organisatsiooni liikmed said 10-15 aasta pikkused vanglakaristused.
Hiljem, pärast vanglat ja Siberit, abiellus Tõnis Jõgiaas Miia Saviauguga.
Kuningaraamat

"Kuningaraamat" on kirjastuse Kunst alates 1995. aastast ilmunud raamatusari, milles on avaldatud valitsejate või teiste oluliste ajalooliste isikute elulugu käsitlevaid tõlketeoseid. 2020. aasta seisuga on sarjas üllitatud 70 raamatut.
Sarjas ilmunud raamatud.
1995 
1996 
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2014
2016
2017
2018
Georg Eberhard Seefels

Georg Eberhard Seefels (september 1720 Esslingen – 23. märts 1794 Kanepi) oli Eesti vaimulik.
Ta oli aastast 1742 von Kurselli juures koduõpetajaks. Ta ordineeriti 21. juunil/2. juulil 1755 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1755–1786 Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja; oli lisaks aastatel 1772–1784 Tartu kreisi praost. Jäi 14. märtsil/25. märtsil 1786 emerituuri.
Isiklikku.
Tema väimees Johann Philipp von Roth oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja, tema tütretütre mees Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja.