Uus Testament ja orjandus

Uus Testament ja orjandus käsitleb orjandust Uues Testamendis, mis on kirjutatud umbkaudu aastatel 70–100 pKr Rooma impeeriumi kontekstis, kus orjandus oli sotsiaalne institutsioon. Kuigi orjanduse kaotamist ei käsitleta põhjalikult, leidub siiski mitmeid viiteid orjusele. Tekstides antakse juhiseid orjade ja isandate suhete kohta, rõhutades vastastikust austust ja vaimset võrdsust Kristuses. Uue Testamendi salmid viitavad sellele, et kõik inimesed on Kristuses võrdsed, olenemata nende sotsiaalsest staatusest. Samuti käsitletakse orjuse teemat nii sotsiaalse reaalsusena kui ka teoloogilise metafoorina.
Orjandus Rooma impeeriumis.
Rooma impeeriumis oli orjandus laialt levinud ning täitis olulist majanduslikku rolli. Orje kasutati mitmesugustes töödes, alates põllumajandusest ja käsitööst kuni raskete töödeni kaevandustes. Paljud neist olid sõjavangid või pärit Rooma kontrolli all olevatest kaugematest provintsidest, kuigi orje saadi ka muul viisil, näiteks võlgade tasumise, röövimise või vanemate müügi kaudu. Põllumajanduses töötanud orjad elasid sageli kehvades tingimustes, kus raske töö ja füüsiline vägivald olid levinud. Vastupidi sellele elasid oskustöödeks koolitatud ja kodutöödel kasutatud orjad tihti paremates tingimustes, kuna nende väärtus omanikele oli kõrgem. Siiski, hoolimata mõningatest seadustes sätestatud piirangutest omanike õigustele, puudusid orjadel õigused, mistõttu oli nende kohtlemine suures osas omaniku suva järg. 
Orjandus evangeeliumites.
Evangeeliumid mainivad orjandust kui osa tollasest ühiskondlikust struktuurist, kuid neis ei esitatud otseseid juhiseid selle institutsiooni kohta. Jeesuse tähendamissõnades kasutatakse sageli orje ja nende isandaid sümbolitena, et illustreerida usulisi ja eetilisi õpetusi, näiteks ustavuse ja vastutuse teemasid. 
Kuigi evangeeliumid ei käsitle otseselt orjanduse reformi, rõhutavad need ligimesearmastuse ja teenimise põhimõtteid, mis puudutavad kõiki inimesi sõltumata nende sotsiaalsest staatusest. 
Matteuse evangeelium.
Matteuse evangeeliumis esineb orjanduse teema mitmes kohas, kus seda kasutatakse peamiselt võrdpiltide ja õpetuste edasiandmiseks.
Jeesus õpetab, et inimene ei saa teenida kahte isandat, kuna ta kas vihkab ühte ja armastab teist või hoiab ühe poole ja põlgab teist. See väljend viitab pühendumise ja lojaalsuse nõudmisele, mis oli tavaline isandate ja orjade suhetes. Jeesus viitab sellele, et inimesed peavad tegema valiku, kellele nad oma elu pühendavad, kas Jumalale või maisele varandusele.
Jeesus ütleb, et ori ei ole suurem kui tema isand, ja kui isandat on kutsutud halvustavate nimedega, võib ka tema järgijatele sama osa osaks saada. See rõhutab alluvuse ja võrdsuse põhimõtet orja ja isanda suhtes, mida võib laiendada ka Jeesuse ja tema jüngrite suhtele.
Matteuse evangeeliumis esineb ka tähendamissõnu, mis kasutavad orjade ja isandate suhteid. Näiteks tähendamissõnas palub ori oma isandalt armu ja rohkem aega võla tasumiseks. See peegeldab ühiskondlikke suhteid, kus orjad olid tihti oma isandate halastuse all.
Teises tähendamissõnas räägib Jeesus viinamäe omanikust, kes saadab oma sulased rentnikelt saaki koguma. Rentnikud kohtlevad neid sulaseid halvasti. See kujutab isandate ja sulaste suhteid ja viitab Jumala ja tema saadikute vahekorra kujundlikule tähendusele.
Luuka evangeelium.
Luuka evangeeliumis käsitletakse orjanduse teemat peamiselt õpetuslikel ja võrdpiltlikel eesmärkidel.
Luuka 7:2-10 räägitakse rooma ohvitserist, kellel oli haige ori. Ohvitser palub Jeesuselt abi oma orja tervendamiseks, tuues esile, et tema ise on autoriteedi all ning tal on ka enda alluvuses orjad. See näitab, et orjade ja isandate suhted olid igapäevaelu osa ka sõjaväelistes ringkondades.
Jeesus räägib tähendamissõnas ustavast ja arukast majapidajast, kelle isand määrab oma teenijate üle, et need annaksid neile õigel ajal süüa. Kui majapidaja käitub õigesti, autasustatakse teda, kuid kui ta hakkab teenreid halvasti kohtlema, karistatakse teda rangelt. See kirjeldab isandate ja sulaste suhete dünaamikat ning vastutust, mis lasus majapidajatel oma isandate vara ja teenrite eest hoolitsemisel.
Lisaks mainitakse, et kui üks Jeesuse jüngritest lööb ülempreestri orjal kõrva maha, peatab Jeesus vägivalla ja tervendab orja. See viitab orjade majanduslikule vastutusele ja nende rollile oma isanda vara kasvatamisel.
Lisaks sellele mainitakse, et kui üks Jeesuse jüngritest lööb ülempreestri orjal kõrva maha, peatab Jeesus vägivalla ja tervendab orja. See näitab, et isegi madalamas positsioonis olevate inimeste suhtes avaldas Jeesus kaastunnet ja hoolt.
Johannese evangeelium.
Johannese evangeeliumis ilmneb orjanduse teema peamiselt teenimise ja alandlikkuse kaudu. Üks märkimisväärne lõik on Jeesuse jalgade pesemise lõik. Pärast seda, kui Jeesus peseb oma jüngrite jalad, ütleb ta neile, et kui tema, nende Issand ja Õpetaja, on nende jalgu pesnud, siis peaksid nemad samuti üksteise jalgu pesema. Ta rõhutab, et "teenija ei ole suurem kui tema isand", kutsub jüngreid üles järgima tema eeskuju. See tegevus ja õpetus viitavad tollastele orjanduse ja teenimise tavadele, kus jalgade pesemine oli sageli orjade ülesanne. Jeesus kasutab seda sümboolselt, et rõhutada alandlikkuse ja üksteise teenimise olulisust, sõltumata inimeste sotsiaalsest positsioonist.
Orjandus Pauluse kirjades.
Pauluse Uue Testamendi kirjad sisaldavad nõuandeid nii orjadele kui ka orjaomanikele. Pauluse õpetused kasutavad sageli orjuse teemat ka metafoorina kristlase vaimse elu kirjeldamiseks. Ta rõhutab, et Kristuse ees on kõik inimesed võrdsed, sõltumata nende ühiskondlikust positsioonist.
Korintlastele 7:20-24 ja 12:12-13.
Esimeses kirjas korintlastele julgustab Paulus igaüht jääma oma kutsumuse juurde, sealhulgas orje. Samas märgib ta, et kui orjal avaneb võimalus vabaneda, tuleks seda võimalust kasutada. Paulus rõhutab, et Jumala ees on kõik kristlased üks ihu, olenemata nende sotsiaalsest staatusest. 
Galaatlastele 3:26-28.
Pauluse kirjas galaatlastele rõhutatakse, et Kristuses on kõik inimesed Jumala lapsed ning vaimse võrdsuse tõttu pole enam vahet juudi ja kreeklase, orja ja vaba vahel. See lõik tõstab esile kristlaste vaimset ühtsust ja võrdsust sõltumata nende sotsiaalsest seisundist.
Efesose 6:5-9.
Efeslastele kirjutatud kirjas julgustab Paulus orje olema oma isandatele kuulekad, nagu nad teeniksid Kristust. Samuti manitseb ta isandaid kohtlema oma orje õiglaselt ja austusega, meenutades, et ka neil on isand taevas. Tekst rõhutab vastastikust austust ja õiglust kristlike põhimõtete kohaselt.
Koloslastele 3:22-25 ja 4:1.
Koloslastele suunatud juhistes kutsub Paulus orje üles alluma oma maistele isandatele siira südamega, justkui teenides Issandat. Paulus rõhutab, et nende teenimist hinnatakse Jumala poolt. Isandaid manitsetakse kohtlema oma orje õiglaselt ja võrdselt, kuna nemadki alluvad Jumalale. 
1. Timoteose 6:1-2.
Kirjas Timoteosele rõhutab Paulus, et orjad peaksid avaldama oma isandatele täielikku austust, et Jumala nime ei teotataks. Kui isandad on kristlased, siis julgustatakse neid teenima veelgi innukamalt, kuna nad on usukaaslased. 
Tiituse 2:9-10.
Paulus soovitab kirjas Tiitusele, et orjad oleksid oma isandatele kuulekad, ei räägiks vastu ega varastaks, vaid oleksid usaldusväärsed. See rõhutab kristlike õpetuste kohast eluviisi ja ausust. 
1. Peetruse 2:18-21.
Ka Peetrus kutsub oma kirjas orje üles olema kuulekad oma isandatele, isegi kui need on karmid. Ta rõhutab kannatlikkuse ja alistumise olulisust ka ebaõiglases olukorras, mis peegeldab kristlaste usku ja vastupidavust kannatustes. 
Kiri Fileemonile.
Paulus kirjutab Fileemonile, kristlikule orjaomanikule, rõhutades orja ja isanda suhete tähendust Kristuse kontekstis. Kiri algab tervitustega, milles Paulus väljendab oma tänulikkust ja kiitust Filemoni usule ning armastusele, mida ta on näidanud teistele usklikutele. Paulus tunneb Fileemonit kui head ja armastavat isandat, kes on saanud tunnustust oma headuse ja usuelu poolest. Kiri on adresseeritud mitte ainult Fileemonile, vaid ka tema pereliikmetele ja kogudusele, rõhutades kogukonna tähtsust kristlikus elus.
Oluline osa kirjast on Oneesimose, Fileemoni põgenenud orja, tagasisaatmine. Paulus selgitab, et Oneesimos on saanud temast usuvenda, ning palub Fileemonil võtta ta tagasi, mitte enam lihtsalt orjana, vaid kui kallist vennast Kristuses. Paulus kutsub üles vaatama Oneesimose tagasisaatmist uue perspektiiviga, rõhutades, et orja ja isanda suhe peaks olema põhinev armastusel ja vennalikkusel. Kuigi Paulus ei kutsu otseselt orjanduse kaotamisele, toetab ta siiski suhte muutumist, kus orja ja isanda suhe asendub vennalikkusega Kristuses. Ta toob välja, et selline suhe ei ole enam ainult sotsiaalne, vaid vaimne, milles mõlemad pooled on võrdsed Kristuses. Paulus lisab, et ta on valmis katma kõik Oneesimose võlad, et näidata oma pühendumust ja hoolivust.
Kiri lõppeb kutsega, et Fileemon peaks rõõmuga vastu võtma Oneesimose, nagu ta võtaks vastu Paulus ise. Paulus väljendab lootust, et ta võib peagi tulla Filemoni juurde, ja julgustab teda palvetama, et kõik läheks hästi. Ta rõhutab, et nende suhe ei piirdu üksnes orjanduse ja sotsiaalsete normidega, vaid on üles ehitatud armastusele, kaastunde ja Kristuse õpetustele. Kiri Fileemonile seondub seega mitte ainult isiklike suhetega, vaid ka laiemate teoloogiliste ja eetiliste küsimustega, mis käsitlevad võrdsust ja vendlust kristlikus kogukonnas, ning annab ainulaadse vaate orjanduse mõistmisele antud ajaloolises kontekstis.
Ilmutuse raamat.
Ilmutuse raamat käsitleb orjanduse teemat mitmes kohas, kus see on seotud apokalüptiliste sündmuste ja piltlike kirjeldustega. Orje ja vabu inimesi mainitakse sageli koos, et rõhutada, et nendesse sündmustesse on kaasatud kogu inimkond, sõltumata sotsiaalsest staatusest.
Ilmutuse 6:15-17.
Selles lõigus kirjeldatakse viimsepäeva kohtumõistmise stseeni. Kuningad, ülikud, vägevad, rikkad ja vaesed, sealhulgas orjad ja vabad inimesed, varjavad end koobastesse ja paluvad, et mäed ja kaljud variseksid nende peale, et pääseda "tema viha eest", kes istub troonil. Tekstis rõhutatakse hirmu ja ahastust, mis valdab kõiki inimesi sõltumata nende sotsiaalsest seisundist Jumala viha päeval. 
Ilmutuse 13:16-17.
Siin kirjeldatakse metsalise märgi võtmist, mida antakse kõigile inimestele, olenemata nende sotsiaalsest positsioonist. Tekstis mainitakse, et märk antakse nii väikestele kui suurtele, rikastele kui vaestele, vabaile ja orjadele. Ilma selle märgita ei saa keegi osta ega müüa. See viitab sellele, et metsalise võim mõjutab kõiki ühiskonnakihte, sealhulgas orje. 
Ilmutuse 19:17-18.
Selles lõigus kutsutakse taeva linde kokku sööma suurte lahingu surnute liha. Mainitakse, et nad söövad "kuningate, väepealike, vägevate, hobuste ja nende ratsanike, kõigi vaba ja orja, väikese ja suure" liha. Kirjeldatakse lõplikku kohtumõistmist, kus kõik inimesed, sõltumata nende positsioonist, saavad sama saatuse osaliseks. 
Manumissioon ehk orjade vabastamine.
Manumissioon, mis tähendas orjade vabastamist nende omanike poolt, oli Rooma ühiskonnas tuntud tava, mis võis toimuda omaniku heldusest või juhul, kui orjal õnnestus end vabaks osta. Manumissioon pakkus teatud orjadele võimaluse integreeruda vaba kodanikkonnaga.
Apostel Paulus, kirjutades Filemonile, kutsus üles oma orja Onesimust vabastama, mis kajastas kristlikku ideaalide levikut Rooma ühiskonnas. Kuigi kirjas puudub otsene viide või hoiak manumissioni poole, väljendab Paulus oma soovi, et Onesimus saaks tagasi tulla kui vend, rõhutades kristlikku vennalikku suhet ja armastust, mis võiksid mõjutada Philemoni otsust.
Uues Testamendis, 1. Korintlastele 7:21, esineb Pauluse soovitus, mis võimaluse korral lubab ja toetab orjade vabaduse poole pürgimist. See on Uues Testamendis ainus viide, kus otseselt viidatakse manumissionile ja selle pooldamisele, tuues esile võimaluse, et orjad võiksid oma olukorda parandada, kui neil on selleks võimalus.
Sellised viited aitasid kujundada varaseid kristlikke seisukohti orjade kohtlemise ja nende õiguste suhtes, pakkudes alternatiivset arusaama orjuse ühiskondlikust rollist ja moraalist.