tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaan Oad

Jaan Oad (9. detsember 1899 Kihnu – 5. juuni 1984 Toronto) oli eesti maalikunstnik ja meremees.
Jaan Oad õppis Kihnu algkoolis ning töötas seejärel laevakoka ja ehitustöölisena. Aastal 1925 ehitas ta endale mootorpurjeka ning vedas sellega kive Tallinna, Pärnusse ja Riiga.
Ta põgenes 1944. aastal Rootsi ning siirdus sealt 1949. aastal Kanadasse.
Kunstnikuna oli Oad iseõppinu. Ta maalis erksavärvilisi ja üksikasjalikke naivistlikke pilte, peamiselt maastikke, laevu, mere- ja rannaelu; vähem portreesid. Kanadas maalis ta ka sarja pilte Kihnu ajaloost.
Dorota Rabczewska

Dorota Aqualiteja Rabczewska (sündinud 15. veebruaril 1984), esinejanimega Doda, on Poola rokk- ja poplaulja. Ta on kõige rohkem auhindu võitnud laulja Poolas. Doda on tuntuks laulnud sellised hitid nagu "Szansa", "Katharsis" ja "Nie Daj Się".
Ajalooline geograafia

Ajalooline geograafia on ajaloo ja geograafia piiriteadus, mis uurib maade ja piirkondade teatud ajajärkude loodus-, ühiskonna-, poliitilist ja rahvastikugeograafiat. Tekkis 16. sajandi ajaloo abiteadusena.
Peeraselkä

Peeraselkä (põhjasaami "Bearaćielgi") on mägi Soomes Lapi maakonnas Enontekiö vallas Peeravaara mäe ja Peera lähedal. 
Kõrgus on umbes 720 m merepinnast.
Hans Georg Hermann von Wrangell

Hans Georg Hermann von Wrangell (venepäraselt "Егор (Георгий) Ермолаевич фон Врангель"; 10. oktoober 1803 Riia – 2. oktoober 1868 Peterburi kubermang, Jamburgi maakond, Terpilitsa) oli baltisaksa päritolu sõjaväelane. Ta oli parun ning Peterburi kubermangus asunud Rudniku, Lopetsi, Terpilitsa ja Torossovo mõisa omanik.
Sündis Uhtna mõisniku Karl Hermann von Wrangelli (1773–1821) ja Lihula mõisast pärit Johanna Sophie von Manderstjerna (1774–1841) pojana.
Pärast kadetikorpuse lõpetamist teenis ta grenaderipolgus ning osales Vene-Türgi sõjas (1828–1829) ja Varssavi vallutamisel 1831. aastal. Kuni 1840. aastateni teenis Sõjaministeeriumi Varustusametis ("Провиантском департаменте Военного министерства"). Läks erru staabikapteni auastmes. 
Aastatel 1853–1864 oli Wrangell Jamburgi maakonna aadli peamees ("Ямбургский уездный предводитель дворянства"). Sai lõpuks tõeliseks riiginõunikuks.
Perekond.
Wrangell abiellus 1831. aastal Jamburgi lähedalt Kalmotka (Werino) mõisast pärit Dorothea Rausch von Traubenbergiga (venepäraselt "Дарья Александровна Врангель") (1807–1851 Dresden), kes oli Oranienbaumi lossi haldusdirektori Alexander Rausch von Traubenberg (1780–1842) ja tema esimese abikaasa Wera von Rothkirchi (suri 1812; Ibrahim Hannibali tütretütar) tütar. Abielust sündisid:
Religioonigeograafia

Religioonigeograafia on inimgeograafia haru, mis uurib usundite levikut ning kuidas nad on tekkinud ja on levinud jne.
Religioonigeograafia eristab maailmareligioone ja rahvusreligioone.
Stür den Kerl

Stür den Kerl (alamsaksa 'tõrju vaenlast') oli torn Toompea linnuse kagunurgal. Torn asus neljakandilisel soklil ja oli kaheksakandilise põhiplaaniga. Torn rajati arvatavasti 1371. aastal.
Kui Rootsi väed Liivi sõja käigus 1561. aastal Toompead piirasid, sai torn tugevalt kannatada. Suurem osa tornist lammutati aastatel 1767–1773 Toompea lossi ehituse ajal; lõplikult lammutati see lossi lõunatiiva rajamise ajal 1930. aastate teisel poolel.
Pilsticker

Pilstickeri torn (alamsaksa 'nooleteritaja') on väike ripptorn (ešogett) Tallinna Toompea Väikese linnuse loodenurgal, mis rajati 15. sajandil.
Torni ülaosa ehitati ümber 19. sajandi lõpus. Praegu on tornis Riigikogu kantselei abiruumid.
Landskrone

Landskrone torn (alamsaksa 'maakroon') on torn Tallinna Toompea Väikese Linnuse välismüüri kirdenurgas. 
Torn rajati tõenäoliselt 15. ja 16. sajandi vahetusel. Ümara põhiplaaniga torn on kavandatud raskete tulirelvade tarbeks. Torni ülemine osa on tänapäevaks lammutatud, ent oletatavasti sarnanes see Pika Hermanni torniga, oli sama kõrge kui Pikk Hermann ning seal oli samuti mašikulii.
Pikka aega kasutati torni laona. 1927. aastal anti torn üle Sõjaministeeriumile ning 1929. aastal rajati torni ja kõrvalolevasse Toom-Kooli 9 majja Eesti kaitseväe geodeetiline mõõtejaam. Torn restaureeriti 2008. aastaks ning praegu on seal Riigikogu kantselei abiruumid.
Simmaniduo

Simmaniduo on eesti ansambel, laulu- ja kandlekapell.
Simmaniduo asutati 1983. aastal Tartus ja esineb käesoleva ajani.
Simmaniduo esitab rahvalikke laule ja pillilugusid, milles on ühendatud laul ja eestlaste muistne pill kannel (rahvakannel) nüüdisaegse helikeelega.
Davith Bakradze

David Bakradze (gruusia: დავით ბაქრაძე; sündinud 1. juulil 1972) on Gruusia poliitik ja diplomaat. Alates 7. juunist 2008 kuni 21. oktoobrini 2012 oli ta Gruusia parlamendi esimees. Ühinenud Rahvusliku Liikumise liige.
Bakradze kuulus aastatel 2004–2007 Gruusia parlamenti. 2007. aasta juulist 2008. aasta jaanuarini oli Bakradze Gruusia konfliktide minister, jaanuarist aprillini välisminister, seejärel juunini eriesindaja NATO ja Euroopa Liidu juures.
Andrei Kozlov

Andrei Andrejevitš Kozlov (vene: Андрей Андреевич Козлов; 6. jaanuar 1965 Moskva – 14. september 2006 Moskva) oli Venemaa Föderatsiooni Keskpanga esimene aseesimees aastatel 1997–1999 ning 2002–2006.
Kozlov vastutas pankade litsentsimise eest ja tegi pingutusi mitme panga sulgemiseks, muuhulgas rahapesus osalemise eest.
Kozlov suri 14. septembri 2006 varahommikul eelmisel päeval Spartaki spordikeskuse lähistel saadud kuulihaavadesse. Hukkus ka tema autojuht.
2008. aasta 29. oktoobril mõistis Moskva linnakohus Kozlovi mõrva tellimises süüdi pankur Aleksei Frenkeli. Frenkel ennast süüdi ei tunnistanud.
Kilbitud

Kilbitud ehk anaspiidid ("Anaspida") on väljasurnud rühm (klass) selgroogseid. Neid on traditsiooniliselt peetud silmuliste eellasteks. 
Kilbitute rühma esindajad olid väikesed merelise eluviisiga lõuatud ("Agnatha"), kel puudusid soomused ja paarilised uimed. Kilbitute lõpused paiknesid reas mõlemal kehapoolel ning enamasti oli neid 6–15 paari. 
Arvatavasti arenesid nad välja Vara-Siluris ning nende kõrgaeg kestis kuni Hilis-Devoni suure väljasuremislaineni, mille neist elasid üle üksnes silmulised.
Emuõli

Emuõli on Austraalia emude rasvast valmistatud rafineeritud õli.
Austraalia aborigeenid on emuõli ja eukalüptiõli kasutanud palaviku, köha, valu, liigesehaiguste, muljumiste ja haavade leevenduseks ja raviks.
Tartu Hansapäevad 2008

Tartu Hansapäevad 2008 toimusid 18.–20. juulil 2008 Tartus. Need olid 13. Tartu hansapäevad. 
Festival kajastas olnud, olevat ja tulevat aega. Jõelinnas elustus muinasaeg, Jaanilinnas hansaaeg, Raelinnas tänapäev, Laste- ja Tulevikulinn heitis pilgu tulevasse aega. Kogu festivali liitis ühtseks Hansalaat.
Muinasaega kajastavad üritused toimusid Emajõe ääres Kaarsilla ja Raatuse tänava alguse vahel. Kaasa tegid muinasaja taaskehastamisega tegelev Muinas-Eesti klubi Tarbatu, esinesid lõõtsamängija Asso Int, torupillimängija Kaie Mikheim ning rahvalauluansamblid Tsõdsõpujaleelo ja Sinimaniseele.
Hansaaja üritused toimusid Jaani kiriku ümbruses. Kirikus toimusid kontserdid, Antoniuse õue kodades sai vaadata, kuidas meistrid tööd teevad.
Raelinnas kõlas laul, sõna, pillimäng ja sai tantsu keerutada.
Hansalaat ühendas ajastud tervikuks, mistõttu kauplemine toimus terves kesklinnas. Talurahvaturult sai osta kodumaist värsket mett, köögivilju ja marju, hernekaunu, mahepõllunduse tooteid, ravimtaimi ja ürte, astelpajutooteid, põdralihavorsti, suitsuvutte, juustu, sojatooteid ning talukosmeetikat.
Laste- ja Tulevikulinnas sai tutvuda lisaks mängudele, töötubadele ja etteastetele tulevikuvisioonidega: Tartu Ülikooli füüsikute tegemiste, taastuvenergia ja ökoehitusega. Laste- ja Tulevikulinn asus Tartu Kaubamaja kõrval olevas pargis.
Tartu ülikooli audoktor

Tartu Ülikooli audoktoriks nimetatakse teenekaid, rahvusvaheliselt tunnustatud teadlasi, ühiskonna- ja kultuuritegelasi, kes on aidanud suurendada Tartu Ülikooli ja Eesti teaduse autoriteeti maailma üldsuse silmis ning paistnud silma Tartu Ülikooli sidemete arendamisel maailma teiste ülikoolide ja teadusasutustega. Aunimetus on asutatud 1803. aastal.
Järgnev on loetelu Tartu ülikooli audoktoritest. 
Märgitud on audoktoriks valimise aasta ja eriala.
Mölamaffia

Mölamaffia oli Eestis tegutsenud meelelahutuskollektiiv.
Ajalugu.
Mölamaffia sai alguse 16. detsembril 1991 tollase Rapla I Keskkooli (praegune Rapla Ühisgümnaasium) kooliraadios. Kooliraadioperiood lõppes 1993. aastal, kuna kõik liikmed lõpetasid keskkooli.
Pärast "Mölamaffia demolindi" valmimist Eesti Raadio 3. stuudios pakuti seda igale poole. Mõne aja pärast palkaski Ivar Vigla juhitud Raadio Top nad raadiosaadet tegema. Mölamaffia tegutses TOP-Raadios 19. detsembrist 1993 kuni 16. märtsini 1996, mil Raadio Top pankrotistus.
Edasi hakati saateid tegema Raadio 2s, kus tegutseti 2000. aastate alguseni.
Eriti populaarseks said nende tehtud reklaamide paroodiad ja tõlkelood. Tõlkelugudes loeti eestikeelne tõlge peale ingliskeelsetele lugudele, et ikka kõik saaksid aru, millest lauldi.
Matemaatik

Matemaatik on teadlane, kes lahendab matemaatika probleeme.
Toomas Kokk

Toomas Kokk (sündinud 27. novembril 1936 Tartus) on eesti arst.
Toomas Kokk sündis raudteelase perekonnas esimese lapsena. Tema isa oli Viktor Konrad Kokk (1903–1971), ema Julie Kokk (Rimm) (1909–1986), vend Ants Kokk (1946–1994), õde Tiiu Kütt (Kokk) (s. 1938). Lõpetas 1955 Tartu Raudteetranspordi Tehnikumi ja 1965 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Töötab alates 1965. aastast Märjamaa Haiglas, olles peaarst 1965–1975, seejärel sisearst. 
Toomas Kokk oli abielus Valentina Kokkiga (1935–2012) ja neil on kaks last.
Meistersportlane laskespordis (vabapüstol), mitmekordne Eesti meister, mitme Eesti rekordi omanik. 
Märjamaa vallavolikogu mitme koosseisu liige, Maarjaristi II klassi hõberisti kavaler (sellega autasustatakse Eesti Vabariigi ja välisriikide kodanikke, kes on andnud suure panuse Märjamaa valla sotsiaal-, majandus-, haridus- või kultuurielu arengusse).
Rändlinnud

Rändlinnud on linnud, kes vahetavad elukohta vastavalt aastaajale. 
Igal aastal rändab maailmas umbes 50 miljardit lindu, sealhulgas umbes 5 miljardit Euroopa ja Aafrika vahet.
Eestis on tüüpilisteks rändlindudeks näiteks kuldnokad, pääsukesed.
Cali

Cali (ametlikult Santiago de Cali) on linn ja vald Colombia lääneosas, Valle del Cauca departemangu halduskeskus.
Linn asub Valle del Cauca lõunaosas. Geograafiliselt paikneb ta Cauca jõe orus, mida ümbritsevad Lääne- ja Kesk-Andide ahelikud, keskmise kõrgusega 1000 meetrit merepinnast. Cali on üks Colombia peamisi majandus- ja tööstuskeskusi ning edelaosa peamine kultuuriline, majanduslik, tööstuslik ja põllumajanduslik keskus, olles riigi kolmas tähtsaim linn pärast Bogotát ja Medellíni.
Calis elab üle 2,2 miljoni inimese, millega see on Colombia suuruselt kolmas linn. Tegelikult on elanikke tunduvalt rohkem, kui statistika näitab, sest paljudel vaestel elanikel puudub elamisluba ja paljusid pole elanikena arvele võetud.
Cali asutas 25. juulil 1536 Sebastián de Belalcázar, mis teeb sellest ühe vanima linna Ameerikas. 
Loodus.
Cali asub ligi 1000 meetri kõrgusel merepinnast.
Linna läbib Cauca jõgi. 
Ekvaatori läheduse tõttu valitseb ühtlaselt soe kliima. Keskmine temperatuur on aasta läbi 24 °C. Päeval võib see küündida 33 kraadini ja öösel langeda alla 20 kraadi. Ligikaudu kolmandik ajast sajab vihma.
Ajalugu.
Cali linna asutas 25. juulil 1536 Francisco Pizarro armee ohvitser Sebastián de Belalcázar.
Kultuur.
Cali on Colombias armastatud peolinn. Ööelu on seal põnev ja mitmekülgne. Cali on tuntud ka salsapealinnana. Lisaks salsamuusikale armastatakse ka "reggaeton"'i, "merengue"'t ja "ballenato"'t.
Cali on ka sageli valitud koht mitmesuguste suurte spordiürituste jaoks. Näiteks toimusid seal 1971. aastal kuuendad Pan-Ameerika mängud ja 1975. aastal teised veespordi maailmameistrivõistlused. Lisaks toimusid veealuse ragbi maailmameistrivõistlused aastatel 1995 ja 2015, rulluisutamise maailmameistrivõistlused 2007. aastal, maailmamängud 2013. aastal, 2015. aasta noorte kergejõustiku maailmameistrivõistlused ning 2022. aasta lestaujumise maailmameistrivõistlused ja U20 kergejõustiku maailmameistrivõistlused.
Tihaslased

Tihaslased ("Paridae") on lindude sugukond värvuliste seltsi laululiste alamseltsist.
Väinö Linna

Väinö Valtteri Linna (20. detsember 1920 Urjala – 21. aprill 1992 Tampere) oli soome kirjanik.
Elu ja looming.
Väinö Linna sündis lihuniku kümnelapselises perekonnas seitsmenda lapsena. Isa suri 1928. aastal ning äsja kooli alustanud Väinö pidi peagi hakkama õpingute kõrval sulase ja metsatöölisena töötama. 1938. aastal siirdus Linna Tamperesse Finlaysoni tehasetööliseks. Tema lemmikkohaks sai raamatukogu. Sõja ajal oli ta rindel ning tegi samas ka esimesed katsetused kirjanikuna.
Pärast sõda läks ta Finlaysonisse tagasi. Ta abiellus 1945. aastal; 1947. aastal sündisid nii tema esimene tütar Sinikka kui ka esimene romaan "Päämäärä". Järgmisel aastal ilmunud romaan "Musta rakkaus" sai juba kriitikute käest kiita.
1954. aastal valminud sõjaromaan "Tundmatu sõdur" müüdi kohe läbi ning see äratas suurt tähelepanu ja rohkeid diskussioone kogu Soome ühiskonnas. Nüüd hakkas kirjaniku amet juba ka elatist pakkuma ning Linna loobus oma tööst Finlaysonis ja ostis Hämeenkyrös Käkisaare talu. Maaelu vaikuses valmis triloogia "Siin Põhjatähe all", mis ilmus aastatel 1959–1962.
Linna "Tundmatu sõduri" järgi 1955. aastal tehtud Edvin Laine samanimeline film sai tõeliseks kultusfilmiks. See on Soome kõigi aegade vaadatuim film, mida on kinos vaatamas käinud 2,8 miljonit inimest. 1985. aastal tegi Rauni Mollberg filmist uue versiooni. Ka Väinö Linna triloogia "Siin Põhjatähe all" kahest esimesest osast 1968. aastal tehtud film on populaarsuselt läbi aegade kolmandal kohal.
Väinö Linna südamehaigus andis endast märku juba pärast menuromaane sagenenud esinemiste käigus. Aastal 1984 tabas teda ajuinfarkt, mille tagajärjel ta kaotas kõnevõime. Väinö Linna suri 1992. aastal kopsuvähki.
Tema "Tundmatu sõdur" oli 2006. aasta seisuga ilmunud 28 keeles.
Clarence Darrow

Clarence Seward Darrow (18. aprillil 1857 Kinsmani asula, Trumbulli maakond, Ohio – 13. märts 1938 Chicago) oli USA advokaat.
Tema tuntuimad kohtuasjad olid teismeliste mõrvarite Leopoldi ja Loebi kaitsmine 1924 ning Scopesi kohtuasi, milles küsimuse all oli evolutsiooni õpetamise õiguspärasus Tennessee osariigis 1925. Mõlemad mainitud kohtuasjad Darrow kaotas.
Clarence Darrow oli Amirus ja Emily Darrow poeg. Tema isa oli abolitsionist ja tema ema oli naisõiguslane.
Ta õppis Michigani juurakõrgkoolis ja 1878 sai ta Ohios advokaadiks. Peatselt kolis ta Chicagosse ja asus tööle raudtee-ettevõtte juristina. 1894 otsustas ta poolt vahetada ja kaitses USA raudteelaste ametiühingujuhti Eugene V. Debsi, kes oli organiseerinud Pullmani streigi. Ametiühingutegelasi kaitses ta suurkompaniide vastu veel mitu korda.
1895 esines ta oma esimeses mõrvaprotsessis, kaitstes Patrick Eugene Prendergasti, kes oli mõrvanud Chicago linnapea Carter Harrisoni. Darrow kaitse rajanes väitele, et Prendergast olevat hull, kuid kohus tunnistas tolle süüdivaks ja mees hukati samal aastal. Darrow' viiekümne mõrvaprotsessi hulgas oli see ainus, kus tema kaitsealune hukati.
Leopold ja Loeb olid kaks väga intelligentset noormeest jõukatest Chicago peredest, keda süüdistati 14-aastase poisi Bobby Franksi tapmiseks. Leopold ja Loeb olevat seda teinud sellepärast, et uskusid endid olevat Nietsche kirjeldatud superinimesed, kelle kohta ei kehti harilikud seadused, ja et nad olevat soovinud sooritada täiuslikku mõrva. Mõlemad mõisteti eluks ajaks vangi.
Doktor Ossian Sweet oli neeger, kes ostis maja linnaossa, mille teised elanikud olid valged. Rassistid püüdsid tema peret kodust välja ajada ja tungisid jõuguna tema koju, kus üks valge mees lasti maha. 11 neegrit vahistati mõrvasüüdistusega. Darrow kaitses neid. Tema sõnul oli mõrvasüüdistus puhas eelarvamus. Kui neegrijõuk oleks proovinud valget peret oma kodust välja ajada ja too ühe neegri tapnud, poleks keegi valgeid süüdistanud, vaid Darrow sõnul oleks neile autasu antud. Darrow viimane sõna kestis 7 tundi ja kõik neegrid mõisteti õigeks.
Marjalutikas

Marjalutikas ("Dolycoris baccarum") on kilplutiklaste sugukonda kuuluv vaegmoondega putukaliik. Ta on laialt levinud põhjapoolkera metsavööndis. Eestis tavaline.
Marjalutikas on 10...15 mm pikkune tugev ning kolmnurkse kilbiga kaetud laia ja lapiku kehaga putukas. Marjalutika seljal on selgepiiriline peamiselt rohekates ja punakaspruunides toonides muster. Selle pinda ilmestavad väikesed mustad täpid. Lutika kattetiibade tipud on kilejad ja paiknevad puhkeolekus teineteise peal. Alakehal ja jäsemetel on peened, ainult luubi abil nähtavad karvakesed. Tundlad koosnevad vahelduvate tumedate ja heledate vöötidega pikkadest lülidest. Jäsemed on helepruunid. Tal on keha alla suunatud lüliline iminokk, mille sees paiknevad pisteharjased. Need surub ta mahla imemiseks taime kudedesse.
Lutikas toitub taimede mahlast; ta võib elada nii puudel, põõsastel kui ka rohttaimedel, kasutades toitumiseks nii lehti kui ka marju. Häirimisel eritab marjalutikas enesekaitseks vinanäärmetest ebameeldiva lõhna ja maitsega vedelikku. Näärmed paiknevad lutika rindmikus ning avanevad külgedel. 
Marjalutikas muneb oma munad mitmekaupa lehtede pinnale.
Marjalutika valmik on Eestis levinud kogu suve jooksul, eriti aga suve teisel poolel. Marjaga koos suhu sattunud lutika tunneb igaüks eksimatult ära iseloomuliku väga ebameeldiva nn lutikamaitse järgi.
Teet Kallas

Teet Kallas (sündinud 6. aprillil 1943 Tallinnas) on eesti kirjanik. Ta on kasutanud pseudonüümi Peep Perv.
Elulugu.
Teet Kallas õppis aastatel 1954–1962 Tallinna 21. Keskkoolis, kuid kool jäi lõpetamata. Seejärel oli ta aastatel 1962–1965 ajateenistuses.
Aastatel 1965–1966 töötas Kallas Eesti Televisiooni kirjandussaadete toimetajana, aastail 1968–1970 Loomingu proosa ja luule osakonna juhatajana ning neli kuud peatoimetaja asetäitja kohusetäitjana sama ajakirja toimetuses aastal 1981. Hiljem on Kallas töötanud Sõnumilehes ja Postimehes ning olnud pikemalt vabakutseline.
Eesti Kirjanike Liidu liige on Kallas aastast 1972. Ta on kuulunud 1980. aastail Eesti Kirjanike Liidu juhatusse, juhatuse presiidiumi, NSV Liidu Kirjanike Liidu juhatuse revisjonikomisjoni ja NSV Liidu Kirjandusfondi presiidiumisse.
Poliitiline tegevus.
Teet Kallas kuulus aastail 1979–1990 NLKP-sse. Seejärel oli ta Eesti Liberaaldemokraatliku Partei liige aastail 1990–1993, Keskerakonna toetajaliige 1994–1996, Arengupartei liige 1996–1998, järgnevalt parteitu.
Kallas oli Rahvarinde ajalehe Vaba Maa peatoimetaja ning ka Rahvarinde saadikugrupi kaasesimees aastal 1990 ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige aastatel 1990–1992. (Loomeliitude saadikugrupp, Liberaal-demokraatlik saadikurühm, Liberaal-demokraatlik fraktsioon, Isamaa ühendus)
Isiklikku.
Teet Kallase abikaasa oli Alla Kallas ning vend graafik Olimar Kallas.
Kallas on 20. Augusti Klubi liige.
Looming.
Teet Kallas on kirjutanud lühijutte ja romaane, kirjandusarvustusi ja kolumne. Ta oli aastatel 1996–2011 Eesti Televisiooni telesarja "Õnne 13" stsenarist. Ta on kirjutanud ka Tallinnfilmi filmide"Šlaager" ja "Reekviem" stsenaariumid. Kallas on tõlkinud vene autorite proosat. Samuti on ta joonistanud nii šarže kui karikatuure.
2008. aasta juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused

2008. aasta juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlused toimusid 8.–13. augustini Poolas Bydgoszczis.
Adirondack

Adirondack on tavaliselt Apalatšide koosseisu arvatav mäestik USA New Yorgi osariigi kirdeosas Ontario järve ja Champlaini järve vahel. Ta on Kanada kilbi jätk. 
Kõrgeim tipp on Mount Marcy (1629 m üle merepinna). 
Adirondacki piirkonnas on palju järvi. Enamikku neist on kahjustanud happevihmad. Mäed on metsased. 
Mägede piirkond on turismipiirkond, kus käiakse nii suvel kui ka talvel. Adirondackis paikneb ka talispordikeskus Lake Placid, kus toimusid 1932. aasta taliolümpiamängud ja 1980. aasta taliolümpiamängud. 
Varem olid piirkonna tähtsad elatusallikad metsaraie ning rauamaagi ja grafiidi kaevandamine. Praegu on need tegevused rangete piirangute all.
Aastal 1964 kuulutati Adirondack riiklikuks mälestiseks.
Rasvumus

Rasvumus ("adipositas") on rasvkoe ülemäärane rasvasisaldus, mis on tingitud sellest, et toitumisel on saadud rohkem energiat, kui organism vajab. 
Rasvumuse kriteeriumiks on WHO definitsiooni järgi kehamassiindeks, mis ületab 30 kg/m2. Rasvumiseks peetakse aga kehamassi suurenemist vähemalt 15–20% üle normaalse. Inimkeha on rasvunud ainult siis, kui liiga suur rasvaprotsent on ülekaalu põhjuseks.
Põhjused.
Rohkem kui 95% juhtudest on põhjuseks ebaõige toitumine, pärilikud tegurid ja vähene liikumine . 
Rasvumust võivad põhjustada ka ainevahetushäired, näiteks Cushingi sündroom ja kilpnäärme alatalitlus.
Tagajärjed.
Rasvumus võib kaasa tuua näiteks kõrgvererõhktõve, suhkurtõve, arterioskleroosi või podagra.
Varajane suremus on rasvunutel 10% suurem kui normaalse kehakaaluga inimestel.
Ravi.
Negatiivse energiabilansi saavutamiseks piiratakse toitumist, näiteks ravipaastumise teel, või suurendatakse kehalist aktiivsust.
Adipiinhape

Adipiinhape ehk adiphape ehk 1,6-heksaandihape ehk heksaandihape ehk 1,4-butaandikarboksüülhape (toidulisaainena E 355) on karboksüülhapete hulka kuuluv keemiline aine. Keemiline valem on HOOC–(CH2)4–COOH.
Adipiinhape on valge kristalliline aine. Sulamistemperatuur on 152 °C.
Seda sisaldub näiteks peedimahlas. 
Adipiinhapet saadakse tsükloheksaani (reaktsioon dihapnikuga), tsükloheksanooli või tsükloheksanooni oksüdeerimisel. 
Ta on üks nailoni ja muude polümeeride lähteaine. Nailonit saadakse adipiinhappe reaktsioonist diamiinidega. Näiteks reaktsioon heksametüleendiamiiniga annab nailon-6,6. Adipiinhapet on ka paljude vaikude lähteaine. Adipiinhappest saadakse ka uretaani ja vinüüliühendeid.
Ādigranth

"Ādigranth" (pandžabi keeles 'alusraamat') on sikhismi püha raamat. Lõpliku kuju omandas see 1704, kui sikhismi kümnes guru Gobind Singh viis ta lõpule ning teatas, et ta jääb sikhide viimaseks guruks ning edaspidi on nende õpetajaks "Ādigranth".
Raamatus on ligi 6000 hümni, mis pärinevad eeskätt sikhide gurudelt. "Ādigranth" on sikhide templites austusobjektiks. 
Raamatu originaal põles 1684 Amritsaris ära.
Tšerkessid

Tšerkessid (endanimetus "адыгэ, adõgee") on üks adõgee rahvastest, elupaigaga Karatšai-Tšerkessias. Tihti loevad tšerkessid end suurema adõgee ehk tšerkessi rahva osaks.
Tšerkesside arvukuseks on hinnatud umbes 60 000, neist 50 000 elab Karatšai-Tšerkessias. Tšerkesse elab ka Lähis-Idas, kuhu arvukalt adõgeesid pages 19. sajandi teisel poolel.
Tšerkessid kõnelevad kabardi-tšerkessi keele tšerkessi murret.
Aastatel 1928–1957 oli tšerkessidel omaette autonoomne oblast. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on tšerkessid nõudnud autonoomia taastamist, aga ka suurema, kõiki adõgee rahvaid ühendava Tšerkessi Vabariigi loomist.
Tšerkessid (koondmõiste)

Tšerkessideks laias mõttes nimetatakse Tšerkessiast pärit adõgeesid, kabardiine ja tšerkesse ning nende lähedasi sugulasrahvaid.
Lähis-Idas arvatakse tšerkesside alla ka abhaasid ning mõnikord ka teised pärast Põhja-Kaukaasia ja Tšerkassia vallutamist Venemaa poolt (1864) sinna ümber asunud rahvad. Pagulusse läks umbes 80% elanikkonnast.
Süürias, Jordaanias, Iisraelis, Iraagis, Türgis ja mujal Lääne-Aasias elab umbes 1,2 miljonit tšerkessi.
Adidas

Adidas AG on Saksa päritolu rahvusvaheline korporatsioon, mille tegevusalade hulka kuuluvad spordijalatsite, -rõivaste ja -aksessuaaride disain ja tootmine. Korporatsiooni peakontor asub Baieri liidumaal Herzogenaurachis.
Ajalugu.
Adidas oli kõigepealt spordijalatsite, hiljem ka sporditarvete ja -rõivaste kaubamärk. See on registreeritud 1949 ja kuulub firmale Adidas AG. 
Adolf Dassler hakkas 1920 valmistama linasest riidest treeningjalatseid jooksjatele. Hiljem hakkas ta tootma jalgpallisaapaid, mis olid libisemise vältimiseks varustatud tema leiutatud metalltihvtidega. 1924. aastal asutas ta koos vanema venna Rudolf Dassleriga pereettevõtte Gebrüder Dassler, Sportschuhfabrik. 
Saksa sportlased kandsid Dassleri jalatseid juba 1928. aasta suveolümpiamängudel. Neid kandis ka Jesse Owens.
Kaubamärk registreeriti siis, kui Adolf Dassler asutas 1949. aastal eraldi ettevõtte. Kaubamärgi nimi on kokku pandud Adolf Dassleri hüüdnimest Adi ning tema perekonnanime esimestest tähtedest.
Adidase kaubamärgi all on litsentsiga jalatseid toodetud ka välismaal. Esimesena tegi seda Norra ettevõte Gjøvik Skofabrik aastatel 1956–1985.
1956. aasta suveolümpiamängudel kasutas Adidas AG esimese ettevõttena oma toodete reklaamimiseks tuntud sportlasi. 
1960. aastateks oli sellest saanud juhtiv spordijalatsite kaubamärk. Tollal hakati tootma ka spordirõivaid ja palle. 
Pärast Adolf Dassleri surma juhtis 1978–1984 ettevõtet lesk Käthe Dassler ning 1985–1987 poeg Horst Dassler.
1983. aastal rajas Horst Dassler sponsoriseltsi International Sports, Culture and Leisure (ISL), mis tegi tihedat koostööd ROK-i ja FIFA-ga ning nende juhtide Juan Antonio Samaranchi ja João Havelange'iga. Horst Dasslerit peeti spordimaailma mõjuvõimsaimaks isikuks. 2001. aastal läks ISL pankrotti. 
1989. aastal kujundati perekonnaettevõte ümber aktsiaseltsiks. Aastatel 1990–1993 kuulus see Prantsuse ettevõtjale Bernard Tapie. 
1990. aastatel ettevõte restruktureeriti ja tootmine viidi üle Aasiasse. 1995. aastal noteeriti Adidas AG börsil. 
1997. aastal võeti üle 1947. aastal asutatud Prantsuse ettevõte Salomon S. A., mis tootis muu hulgas golfivarustust (kaubamärk TaylorMade ning suuski ja muud suusavarustust. Ettevõtte nimeks sai adidas-Salomon AG. See oli Nike järel suuruselt teine sporditarvete tootja maailmas. 2005. aastal müüdi Salomoni grupi talisporditarvete osa Soome sporditarvete tootjale ettevõttele Amer Sports Corp. Kaubamärk TaylorMade jäi Adidasele. 
2006. aastal võeti üle konkurent, peamiselt spordijalatseid tootnud Reebok International Ltd. Kontserni nimeks sai jälle Adidas.
2011. aastal toodi turule uued jalgpallisaapad PREDATOR® adiPower. AdiPoweri kasutajad on näiteks Nani, Kaká, Robin van Persie.
Logo.
Logol on 1949. aastast saadik kolm triipu.
Adiafoorid

Adiafoorid (vanakreeka ja ladina "adiaphora") on filosoofias ja teoloogias eetika seisukohast neutraalsed, hea ja halva vahepealsed asjad. Nad ei ole head ega halvad ning õnn (õndsus) neist ei olene. 
Filosoofia.
Mõiste pärineb stoitsismist. Stoitsismi järgi on hea ainult voorus ja halb ainult pahe. Kuulsus ja kuulsusetus, rikkus ja vaesus, tervis ja haigus, ilu ja inetus, andekus ja andetus, elu ja surm on "adiaphora". 
Seevastu Epikuros seda mõistet ei tunnistanud. 
Immanuel Kant eitas "adiaphora" olemasolu. "Kombeõpetuses üldse (...) on väga tähtis mitte tunnistada moraalselt vahepealseid asju, ei tegudes ("adiaphora") ega inimeste iseloomudes, nii palju kui see võimalik on; sest sellise kahemõttelisuse korral on kõikidel maksiimidel oht oma kindlaksmääratust ja kindlust kaotada." Hea ja halva meelestuse vahel ei ole midagi vahepealset. "Moraalselt ükskõikne tegu ("adiaphoron morale") oleks üksnes loodusseadustest tulenev tegu, millel pole seega kõlbelise seadusega kui vabaduse seadusega mitte mingit pistmist, sest ta pole fakt ning tema suhtes ei leia aset ega ole vajalik ei käsk ega keeld ega ka mitte luba (seaduslik lubamine)." Kuri on inimene ainult seeläbi, et ta on seaduse vastu, võttes oma maksiimi sisse seadusest kõrvalekaldumise. 
Kristlik teoloogia.
"Adiaphora" kohta on klassikaline kirjakoht 1. kirjas korintlastele. Vastuseks korintlaste küsimusele, kas kristlased tohivad süüa ebajumalatele ohverdatud toitu, kirjutab Paulus: "Söök ei vii meid Jumalale lähemale. Kui me ei söö, ei jää me millestki ilma, ega saa me mingit kasu, kui sööme. Vaadake aga, et see teie meelevald kuidagi ei saaks komistuseks nõrkadele!" (8:8,9) 
Teisal aga ütleb Paulus: "Ja kõik, mida te iial teete sõnaga või teoga, seda tehke Issanda Jeesuse nimel, tema läbi Jumalat Isa tänades!" (Pauluse kiri koloslastele 3:17)
Pietism on alates 17. sajandist hukka mõistnud näiteks tantsimist, kaardimängu ja teatris käimist, enamik teisi kristlasi peab neid adiafoorideks.
Adiafooride tülid

Adiafooride tülid olid reformatsiooniajal vaidlused selle üle, kas katoliiklikud kultusevormid säilitada kui adiafoorid või neist loobuda. 
Aastal 1548 püüdis Karl V nn Augsburgi interimiga ühendada oma võimu alla nii protestandid kui ka katoliiklased. Philipp Melanchthon lükkas selle tagasi viidates asjaolule, et ta ei taga õigeksmõistmist usu läbi kui põhjapanevat õpetust. Hiljem nõustus ta Leipzigi interimiga, otsustades, et õpetuslikud küsimused, mis ei puuduta õigeksmõistmist usu läbi, on adiafoorid. Enamik luterlasi eesotsas Matthias Flaciusega ei nõustunud aga selle kompromissiga. 
Adiafooride tülid kestsid 1549–1552. Nad puudutasid ka muusikat, tantsu ja ehtimist. 
Konkordiavormelis (1577) määratleti adiafoorid kui "kirikuriitused, mida Jumalasõna ei käsi ega keela". Siiski ei tohi usklikud järele anda isegi mitte adiafooride küsimustes, kui "Jumalasõna vaenlased" neid peale suruvad. 
Augsburgi usutunnistus ütleb, et Kiriku tõelise ühtsuse jaoks piisab nõustumisest Evangeeliumi õpetuse ja sakramentide jagamise asjus. Inimlikud traditsioonid (inimeste rajatud riitused ja tseremooniad) ei pea olema igal pool ühesugused.
Kaika suveülikool

Kaika suveülikool (võru keeles "Kaika suvõülikuul") on võru ja laiemalt lõunaeesti keelele ja kultuurile pühendatud igasuvine mitmepäevane ettekannete ja etlemistega üritus.
Suveülikoolis on esitatud Madis Kõivu, Bernard Kangro, Kauksi Ülle, Sven Kivisildniku ja teiste võrukeelseid näidendeid.
Kaika suveülikoolidest kasvas välja Võru instituudi loomise mõte.
Igaks Kaika suveülikooliks valitakse rektor, kes vastutab suveülikooli sisu eest. Korraldamisel aitavad rektorit Võro Selts VKKF ja toimumiskoha kohalik rahvas.
Seni on peetud järgmised Kaika suveülikoolid:
Adiantum

Adiantum ("Adiantum") on adiantumiliste sugukonda kuuluv sõnajalgtaimede perekond.
Perekonna nimi tuleb kreeka keelest ja tähendab 'ei saa märjaks'. Sellega näidatakse taimede võimet vihmana pealesadav vesi maha poetada, ilma et lehed märguksid.
Levik.
Adiantumi liike on üle 200, enamik troopikas ja lähistroopikas. Nad kasvavad troopikas ja lähistroopikas, peamiselt Andides, Ida-Aasias (Hiinas leidub neid 40 liiki) ja Uus-Meremaal (10 liiki).
Juusadiantum kasvab Lõuna- ja Lääne-Euroopas looduslikult. See on vastupidav ilutaim, mis sobib ka niiskesse jahedasse ruumi.
Adiantumid eelistavad kasvada varjus. Nad kasvavad vee lähedal ja kaljudel, mõned adiantumid on epifüüdid.
Välimus.
Adiantumi vars on lühike või pikk, roomav kuni poolpüstine ja harunenud. 
Lehed on suured, helerohelised ja tugevalt lõhestunud, moodustades lehviku äraspidimunajatest, trapetsikujulistest või kiiljatest leheosadest. Leherootsud on pikad ja läikivad, värvilt tumedad, vahel isegi mustad. Lehelaba on sulgjagune, liht- kuni viielisulgjas. Steriilsed lehed on kujult sageli teistsugused kui fertiilsed lehed. Leheseis on vahelduv või vastastikune.
Adiantumi eoskuhjad on ümarad või piklikud. Tavaliselt paiknevad nad sulglehekese serva lähedal. Adiantumitele on iseloomulik eoskuhjasid kattev pöördunud leheserv.
Adiantumite risoom on lühike. Risoom on kaetud tuhmide pruunide või mustade soomustega.
Koostis.
Adiantumi lehed sisaldavad triterpenoide, flavonoide, lipiide, steroide, fenoolkarbonüülhappeid ja nende derivaate, proantotsüanidiine ja eeterlikke õlisid.
Kasvatamine.
Paljusid adiantumeid kasvatatakse toataimena või lõikelillena. Eestis on toataimena tuntud karvane, kaunis, talbjas, saba-, varvas- ja õrn adiantum.
Eesti avamaal saab looduslikult kasvatada himaalaja adiantumit. Kõige külmakindlamad adiantumid on aleuudi ja varvas-adiantum, mis on omavahel nii lähedalt sugulased, et neid peetakse sama liigi alamliikideks.
Adiabaat

Adiabaat on pöörduva adiabaatilise protsessi kõver olekudiagrammil. Iga punkt adiabaadi kõveral vastab sama entroopiaga olekutele.
Adhesioon

 
Adhesioon on molekulaarjõududest (adhesioonijõududest) tulenev eri materjalidest kehade pindade või eri tüüpi osakeste (molekulide või aatomite) üksteise külge kinnijäämine. 
Adhesiooni näited on adsorptsioon, seisuhõõrdumine, kleepumine ja tahkiste märgumine.
Aadrilaskmine

Aadrilaskmine ehk verelaskmine on raviviis, mis seisneb vere väljalaskmises veresoonest. 
Aadrilaskmiseks kasutati aadrirauda. 
Kuni 19. sajandini oli see meditsiinis laialdaselt kasutusel. Nüüd on leitud, et sellest ei ole enamasti kasu, mistõttu seda kasutatakse harva, näiteks tõelise polütsüteemia korral. 
Tänapäeval võetakse aadrilaskmise (flebotoomia) korral jämeda süstlanõelaga 500...800 ml verd. 
"Aader" tuleneb saksakeelsest sõnast "Ader", mis tähendab soont või soonetaolist struktuuri.
Soonkest

Soonkest ehk silmamuna soonkest ehk silmamunasoonkest ehk vaskulooskest ehk uvea (ladina keeles "tunica media bulbi" ehk "tunica vasculosa bulbi") on inimesel ja paljudel teistel loomadel silma pigmendiga kiht läbipaistmatu kõvakesta all.
Varasem ladinakeelne nimetus "chorioidea".
Soonkesta peamised funktsioonid on akommodatsioon, adaptatsioon ja kaugemal seespool paikneva võrkkesta toitmine.
Silmamuna soonkest koosneb:
Mõnikord arvatakse soonkesta koosseisu ka võrkkesta pigmentepiteel.
Nagu nahalgi, on soonkehal pigmendisisaldus geneetilistel põhjustel eri inimestel väga erinev. Sellest tuleneb näiteks silmavärvi erinevus. Koos võrkkesta väliskihiga, mis on peaaegu kõigil inimestel tugevalt pigmenteerunud, kaitseb soonkest silma hajuskiirguse eest.
Fülogeneetiliselt vastab soonkest aju ämblikuvõrkkestale ja pehmekestale ning varustab verega võrkkesta, mis kujutab endast kesknärvisüsteemi osa. 
Silma soonkesta põletik on uveiit (kor(i)oidiit) ja soon- ja võrkkestapõletik on korioretiniit.
Pärissoonkest

Pärissoonkestaks ehk soonmikuks ehk koroideaks (ladina keeles "choroidea", "chorioidea") nimetatakse paljude loomade (sh inimeste) silmamuna soonkesta tagumist ja suurimat kihti.
Koroidea paikneb ripskeha taga kõvakesta ja võrkkesta vahel silmamuna tagumises osas ning on tugevalt vaskulariseeritud.
Koroidea hoolitseb võrkkesta verevarustuse ja silma siserõhu säilitamise eest.
Roomajatel.
Madudel.
Madude koroidea funktsioonid võivad varieeruda. Madudel, kel silma võrkkest on varustatud rohkete veresoontega, ei oma koroidea otsest toitefunktsiooni.
Imetajatel.
Koduloomadel.
Koroideas paikneb valgust peegeldav läiketapeet ("tapetum lucidum"), see areneb välja pärast sündi ja võib olla nii sinise, kollase kui ka rohelise värvusega.
Koroideasse kulgevad läbi kõvakesta neli suurt keerisveeni ("vv.vorticosae").
Veenide läbimiskohtade ahenemine põhjustab silma siserõhu tõusu ning võib viia glaukoomi tekkeni.
Inimestel.
Inimestel on pärissoonkest silmamuna soonkesta osa. 
Patoloogia.
Inimestel seostatakse pärissoonkestaga mitmeid haiguslikke seisundeid, nagu pärilik soonkesta puudumine, soonkestapõletik (korioidiit), korioretiniit jpt.
Välislingid.
[[Kategooria:Anatoomia]]
[[Kategooria:Nägemiselundkond]]
[[Kategooria:Oftalmoloogia]]
[[Kategooria:Silm]]
Adenosiin

Adenosiin on adeniinist ja "β"-D-riboosist koosnev nukleosiid. Adenosiini molekulvalem on C10H13N5O4. 
Ta on adenosiintrifosfaadi, adenosiindifosfaadi, adenosiinmonofosfaadi ja ribonukleiinhappe koostisosa ning toimib signaalmolekulina.
Seda kasutatakse mõnede südamerütmihäirete raviks.
Adenosiindifosfaat

Adenosiindifosfaat (ADP) on nukleotiid, mis koosneb adeniinist, riboosist ja kahest lineaarselt seotud fosfaadijäägist, mis on omavahel ühendatud happeanhüdriidsidemetega. Ta on pürofosforhappe ester adenosiiniga. 
ADP esineb arvatavasti kõigis organismides. Ta toimib paljudes ainevahetusreaktsioonides (näiteks glükolüüsis ja hingamisahelas) energia ja fosfaadi ülekandjana. 
ATP moodustub ADP-st; ATP-s talletunud energia vabanemisel hüdrolüüsis vabaneb ADP.
Keemiline valem on C10H15N5O10P2.
Léonie Sonningi muusikaauhind

Léonie Sonningi muusikaauhind (taani "Léonie Sonnings musikpris"), mida peetakse Taani kõrgeimaks muusikaauhinnaks, antakse igal aastal ühele rahvusvaheliselt tunnustatud muusikule.
Auhinda anti esimest korda välja 1959. aastal, selle sai siis Igor Stravinski. 
Laureaadid valib tänapäeval välja 1965. aastal asutatud Léonie Sonningi Muusika Sihtasutuse ("Léonie Sonnings musikfond") juhatus.
Diplom on taanikeelne ning sellega käib kaasas auhinnaraha (600 000 Taani krooni ehk 80 000 eurot) ja taani kunstniku Maja Lisa Engelhardti monotüüpia. Auhinnad antakse üle tavaliselt Kopenhaagenis peetaval kontserdil ning tihti kutsutakse auhinnatuid juhendama taani muusikutele suunatud meistriklassi.
Auhind ei ole otseselt seotud Sonningi auhinnaga (taani "Sonningprisen"), mida antakse välja Carl Johann Sonningi mälestuseks.
Adenosiinmonofosfaat

Adenosiinmonofosfaat (AMP) on nukleotiid, mis koosneb adeniinist, riboosist ja fosfaadirühmast. Ta on fosforhappe ester adenosiiniga.
AMP kuulub ribonukleiinhappe koosseisu.
AMP tekkeks on mitmeid võimalusi:
Keemiline valem on C10H14N5O7P.
Adenoom

Adenoom on healoomuline kasvaja, mis lähtub näärmekoest. 
Adenoom võib muutuda ka pahaloomuliseks (adenokartsinoom, adenosarkoom).
Miniseelik

 
Miniseelik on seelik, mille alumine äär on põlvedest tunduvalt kõrgemal. 
Selle võtsid kasutusele 1960. aastatel Mary Quant ja André Courrèges.
Näärmehüpofüüs

Näärmehüpofüüs ehk adenohüpofüüs ehk hüpofüüsi eessagar ehk nääreajuripats (ladina keeles "lobus anterior adenohypophysis", "lobus anterior hypophyseos") on kesknärvisüsteemiga loomadel peaajus paikneva hüpofüüsi eesosa, mis koosneb hüpofüüsi eessagarast ja hüpofüüsi vaheosast.
Ajuripatsi eessagara areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Ajuripatsi eessagar areneb Rathke taskust.
Roomajatel.
Maolistel.
Enamikul tänapäevastel madudel koosneb adenohüpofüüs, erinevalt teistest roomajatest, hüpofüüsi kesksagarast ("pars intermedia") ja distaalsest osast ("pars distalis"). Osadel kaevuva eluviisiga madudel, maoperekondades "Typhlops" ja ahassuumadu, vahelmine osa puudub ja adenohüpofüüs koosneb üksnes distaalsest osast.
Imetajatel.
Koduloomadel.
Koduloomadel koosneb nääreajuripats köbru-, vahelmisest ja distaalsest osast.
Inimestel.
Ajuripatsi eessagara (eessagar koos vaheosaga) tegevust reguleerivad hüpotalamuse hormoonid: 
Hüpotalamusest erituv gonadotropiini-vabastajahormoon (GnRH) garanteerib hüpofüüsi hormoonide:
Konrad Adenauer

Konrad Hermann Joseph Adenauer (5. jaanuar 1876 Köln – 19. aprill 1967 Bad Honnef) oli Saksamaa ja Lääne-Saksamaa poliitik, katoliikliku Tsentrumipartei liige 1906. aastast ning üks Kristlik-Demokraatliku Liidu rajajaid.
Adenauer oli hariduselt jurist. 
Ta oli 1917–1933 Kölni ülemlinnapea ning 1920–1933 Preisi Riiginõukogu president. 
Pärast esimest maailmasõda kaalus ta eraldi Reini riigi loomist kas Saksamaa koosseisus või väljaspool seda.
Weimari Vabariigi ajal oli Adenauer Preisi "Landtag"'is.
Pärast natsionaalsotsialistide võimuletulekut Saksamaal vabastati Adenauer kõigist ametitest ning 1934. ja 1944. aastal oli ta mõned kuud vangis. 
Maist oktoobrini 1945 oli Adenauer jälle Kölni ülemlinnapea. Ta osales Kristlik-Demokraatliku Liidu ülesehitamises Briti okupatsioonitsoonis. Aastatel 1946–1949 oli ta KDL-i tsooniesimees, 1950–1966 KDL-i üleriigiline esimees. 
Aastatel 1948–1949 oli ta Parlamentaarse Nõukogu liige ja esimees. Aastal 1949 valiti ta Bundestagi liikmeks ning 15. septembril Saksamaa Liitvabariigi esimeseks liidukantsleriks. Sellesse ametisse jäi ta 15. oktoobrini 1963, kui ta oli sunnitud tagasi astuma. Aastatel 1957–1961 oli KDL-il absoluutne enamus. 
Adenaueri valitsuse juhtimisel jõudis Lääne-Saksamaa suveräänsuseni (Pariisi lepingud 1954) ja NATO-sse astumiseni 1955. Kindlustusid parlamentaarne demokraatia ja sotsiaalne turumajandus, milles oli tähtis osa Ludwig Erhardil. Adenauer oli tugev juht, kelle valitsemisviisi nimetati kantsleridemokraatiaks. See tõi kaasa nii suure autoriteedi kui ka tugeva vastuseisu opositsioonilises avalikus arvamuses. 
Aastatel 1951–1955 oli ta ka välisminister. Ta rõhutas Saksamaa ja Prantsusmaa häid suhteid kui Euroopa poliitilise ühinemise alust. Samuti taotles ta häid suhteid Iisraeliga ning osales rahvusvaheliste organisatsioonide rajamises (Euroopa Söe- ja Terasekoondis 1951, Euroopa Kaitsekoondis 1952, Euroopa Majandusühendus ja Euroopa Aatomienergiakoondis 1957). Ta ignoreeris Stalini noodis 1952 tehtud ettepanekut Saksamaa taasühendada, jättes ta väljapoole sõjalisi liite: Adenauer pidas sõjalist liitu Lääne-Euroopa riikidega hädavajalikuks. Aastal 1955 saavutas ta Moskvas viimaste saksa sõjavangide tagasituleku, mille hind oli diplomaatiliste suhete sõlmimine Nõukogude Liiduga. 
Adenaueri poliitikat kritiseerisid üha rohkem nii Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei kui ka avalikkus, samuti toodi esile tema kõrget iga. Eriti Spiegeli afäär (1962) kahandas Adenaueri populaarsust ja autoriteeti. 1961. aasta Bundestagi valimistega kaotas Kristlik-Demokraatlik Liit absoluutse enamuse ning koalitsiooniläbirääkimistel Vaba Saksa Partega oli Adenauer sunnitud lubama oma ametiaega piirata. Tema oma partei soovis kantsleriks populaarset Ludwig Erhardit. Nõnda astuski Adenauer 15. oktoobril 1963 tagasi, kuid jäi poliitiliselt aktiivseks.
Hämeenkyrö vald

Hämeenkyrö (rootsi keeles "Tavastkyro") on vald Soomes Lääne-Soome läänis Pirkanmaa maakonnas.
Hämeenkyrö vallas on 10 500 elanikku; valla pindala on 505,13 km², millest 41,44 km² on veega kaetud. Asustustihedus on 22,21 inimest/km².
Hämeenkyrö naaberomavalitsused on Ikaalineni linn, Sastamala linn, Nokia ja Ylöjärvi linn.
Hämeenkyrö valda asustati pärast sõda ümber Viiburi läänist Pyhäjärvest pärit põgenikke.
Hämeenkyrö vallast on pärit Soome ainus Nobeli kirjandusauhinna saanud kirjanik Frans Eemil Sillanpää. Oma Käkisaare talus Hämeenkyrö vallas kirjutas Väinö Linna triloogia "Siin Põhjatähe all". Hämeenkyröst on pärit ka laulja Irwin Goodman.
Johann Christoph Adelung

Johann Christoph Adelung (8. august 1732 Spantekow Anklami lähedal – 10. september 1806 Dresden) oli saksa keeleteadlane.
Ta sündis pastori peres. Ta õppis algul Anklamis ja Magdeburgi eeslinnas asuvas Berge kloostrikoolis. 1752–1758 õppis ta Halle ülikoolis teoloogiat.
1759 määrati ta Erfurdi evangeelse gümnaasiumi õpetajaks. 1765 sõitis ta Leipzigisse, tegi kaastööd sealsetele ajalehtedele ja ajakirjadele ning töötas toimetaja ja korrektorina, samuti tegeles iseseisva uurimistööga ajaloo ja keeleteaduse vallas.
1787 sai ta Saksimaa hertsogi ja kuurvürsti Friedrich August I pearaamatukoguhoidjaks ning töötas sellena kuni surmani 19 aastat hiljem.
Adelungilt pärinevad grammatikakirjutised, milles ta kaitses saksa kirjakeele ühtsust. Oma sõnaraamatus andis ta seni kõige täielikuma pildi saksa keele hetkeseisust ja tema sõnastik hakkas kujundama ühtse kirjakeele normi.
Adelung uskus kindlalt, et sõnade kirjapilt peab vastama hääldusele. Tema põhimõte oli "Kirjuta nii, nagu räägitakse, ja loe nii, nagu on kirjutatud".
Ta kirjutas veel palju muud, sealhulgas valgustuse vaimus kultuuriloolisi kirjutisi.
Pisut pärast surma 1806 ilmus I köide tema peateosest ""Mithridates, oder allgemeine Sprachenkunde" ("Mitridates ehk üldine keeleteadus"), mis meieisapalve näitel tutvustab peaaegu 500 keelt, dialekti ja murret ning annab neist igaühe kohta lühiülevaate. See töö võeti ette eesmärgiga lihtsustada keelte võrdlemist ja kindlaks teha nende päritolu. Adelung arvas, et sel moel on võimalik kindlaks teha keelte põlvnemist ja sõnade iidseid tüvesid. I köide käsitles Aasia keeli. Selle teose II kuni IV köite andis välja Adelungi õpilane Johann Severin Vater aastail 1809–17. Teose pealkirja võttis Adelung šveitslase Konrad Gesneri 1555 ilmunud teoselt "Mithridates. De differentiis linguarum", mis käsitles umbes 130 keelt ja sisaldas meieisapalvet 22 keeles.
Adelungi vennapoeg oli Venemaal elanud ajaloolane, arheoloog ja bibliograaf, Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige Friedrich von Adelung (1768–1843).
Urjala vald

Urjala (rootsi keeles "Urjala", "Urdiala") on vald Soomes Lääne-Soome läänis Pirkanmaa maakonnas.
Urjala vallas on 5465 elanikku; valla pindala on 505,37 km², millest 30,29 km² on veega kaetud. Asustustihedus on 11,5 inimest/km².
Urjala naabervallad on Forssa, Humppila, Kalvola, Kylmäkoski, Punkalaidun, Tammela, Vammala ja Vesilahti.
Urjala vallast on pärit kirjanik Väinö Linna.
Aadlikroon

Aadlikroon (inglise keeles "coronet", saksa keeles "Rangkrone") on aadliseisust sümboliseeriv kroon. Aadlikroon võib olla füüsilisel kujul eksisteeriv insiignia, näiteks Suurbritannia aadlil, kuid sagedamini on see heraldiline vapielement, mis paikneb kiivriehise all.
Uusajal on aadlikroon taandunud heraldiliseks vapiehteks. Poola aadli vappidel on aadlikroon kohustuslik.
Saksamaa tituleerimata aadlil on aadlikroon pärlite ja kalliskividega kaunistatud võru, millel on ülal kaheksa sakki, millest viis on nähtaval. Keskmised ja välimised sakid on kujundatud lehtedega, teised kannavad pärleid (Baieris ja Württembergis olid lehtede asemel sageli pärlid). Sellist krooni kandsid ka printsid ja printsessid.
Laiemas mõttes kuuluvad aadlikroonide hulka seisusekroonid:
Edvin Laine

Edvin Armas Laine (kuni 1906. aastani Bovellán; 13. juuli 1905 Iisalmi – 18. november 1989 Helsingi) oli Soome filmi- ja teatrilavastaja.
Edvin Laine alustas loomekarjääri Turu teatris näitlejana. Aastal 1935 siirdus ta Tamperesse, kus sai peagi Tampere töölisteatri juhiks. Aastatel 1943–1953 oli Edvin Laine lavastaja ja näitleja Helsingi Rahvateatris ning aastatel 1953–1973 lavastaja Soome Rahvusteatris.
Edvin Laine sai tuntuks paljude Soome kirjanduse klassika hulka kuuluvate teoste ekraniseeringutega. Tema 1955. aastal lavastatud Väinö Linna romaanil põhinev "Tundmatu sõdur" on Soome läbi aegade populaarseim film. Aastal 1968. linastunud "Siin Põhjatähe all" on vaatajate arvult kõigi aegade kolmas. Erakordselt menukad olid ka tema Hella Wuolijoki romaanide põhjal lavastatud filmid Niskamäe talust.
Aastatel 1943–1986 lavastas Edvin Laine umbes 40 filmi. Ta sai kolm Jussi auhinda ning võitis auhindu rahvusvahelistel filmifestivalidel. Aastal 1955 anti talle Pro Finlandia medal.
Laine on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Aadliürik

Aadliürik ehk aadlidiplom ehk aadlikiri on dokument, millega keegi aadeldatakse või tõendatakse tema aadliseisust.
Aadliseisuse tunnistusena andsid kuningad oma nimel välja aadlidiplomeid, mille juurde kuulus ka värviline vapijoonis. Enamikul juhtudel olid aadlidiplomis olemas ka aadlivapi kirjeldus ning selgitus, mille eest aadliseisus ja vapp omanikule anti.
Püssinina

Püssinina (ka Püssina nina) on neem Muhu kirdeosas Lõetsa külas Püssina panga lähedal.
Püssininast loodes asub Kompassi madal.
Postojna

Postojna (saksa "Adelsberg", itaalia "Postumia") on linn Sloveenia edelaosas Ljubljanast edelas, Postojna valla keskus.
Linn paikneb karstialal. 
Linnast loodes on turiste ligi tõmbavad Postojna koopad.
Postojna koopad

Postojna koopad ehk Adelsbergi koobas (sloveeni "Postojnska jama") on karstikoobastik Sloveenias Postojna linnast edelas. 
See kujutab endast koobaste, saalide ja galeriide labürinti. Koobastik on osaliselt turistidele avatud. Käikude kogupikkus on 20 570 meetrit.
Teadaolevalt käidi koobastikus esimest korda 1213. aastal. 2013. aastal anti välja selle sündmuse 800. aastapäeva tähistav kaheeurone mälestusmünt.