Taani

Taani (taani keeles "Danmark") on maa Euroopa põhjarannikul asuval Jüüti poolsaarel ja seda ümbritsevatel Atlandi ookeani saartel. Taani külgneb läänes Põhjamerega, põhjas Taani väinadega ja idas Läänemerega. Taanil on lõuna pool maismaapiir Saksamaaga. Taani koos Gröönimaaga Põhja-Ameerikas ja Fääri saartega Atlandi ookeani põhjaosas moodustab Taani Kuningriigi. 
Taanit peetakse traditsiooniliselt Skandinaavia maade hulka kuuluvaks, ehkki tänapäeval ei asu ükski Taani riigi osa enam Skandinaavia poolsaarel.
Taani ühendatud kuningriik tekkis tugeva mereriigina 8. sajandil, kui oli alanud võitlus kontrolli pärast Läänemere üle. 1397. aastal ühines Taani Norra ja Rootsiga, moodustades Kalmari uniooni, millest Rootsi eraldus 1523. aastal. Allesjäänud Taani-Norra kuningriik püsis kuni 1814. aastani. Alates 17. sajandist viis mitu sõda Rootsi impeeriumiga territoriaalsete kaotusteni. Pärast Napoleoni sõdu liideti Norra Rootsiga, Taani aga jättis endale Fääri saared, Gröönimaa ja Islandi. 19. sajandil toimunud natsionalistlike liikumiste hoog rauges esimeses Schleswigi sõjas ning 1864. aastal kaotati teise Schleswigi sõja tulemusel Preisimaale Schleswigi hertsogkond. Taani jäi esimese maailmasõja ajal neutraalseks, kuid sai 1920. aastal tagasi Schleswigi põhjaosa. 1940. aasta aprillis toimus Saksa sissetungil lühike sõjaline kokkupõrge, samas kui Taani vastupanuliikumine oli aktiivne 1943. aastast kuni Saksamaa kapituleerumiseni 1945. aasta mais. Riigi tööstus on kõrgelt arenenud, Taanist kujunes juba 19. sajandi teises pooles põllumajandustoodete tööstuslik eksportija. 20. sajandi alguses ellu viidud sotsiaalsed ja tööturu reformid lõid aluse praegusele kõrgelt arenenud segamajandusega heaoluriigi mudelile.
Taani põhiseadus kirjutati alla 5. juunil 1849, millega lõppes 1660. aastal alanud absoluutne monarhia. Põhiseadus kehtestas parlamentaarse demokraatiana organiseeritud konstitutsioonilise monarhia. Valitsus ja parlament asuvad pealinnas Kopenhaagenis, mis on ühtlasi suurim linn ja peamine kaubanduskeskus. Alates 1973. aastast on Taani Euroopa Liidu liige, kuigi liitu astumisel lepiti kokku teatud mööndused, nagu näiteks oma valuuta, krooni säilitamine. Taani on ka ÜRO, NATO, OECD, OSCE ja Põhjamaade Nõukogu asutajaliige.
Taani riigi Euroopa-osa asub Rootsist edelas, Norrast lõunas ja Saksamaast põhja pool. See koosneb Jüütimaast ja 443 nimelisest saarest, millest suurimad on Sjælland, Fyn ja Vendsyssel-Thy saar. Taani geograafiat iseloomustavad tasane põllumaa, liivased rannikud, väike kõrgus ja parasvöötme kliima. Selle kogupindala on 42 943 km² ja elanikke oli 2021. aasta seisuga 5,85 miljonit, kellest 800 000 elab pealinnas Kopenhaagenis.
Halduslikult jaotatakse Taani 2007. aastast viieks piirkonnaks ("region"): Kesk-Jüütimaa, Lõuna-Taani, Pealinna-, Põhja-Jüütimaa ja Sjællandi piirkond.
Nimi.
6. sajandil kirjutasid Prokopios ja Jordanes põhjapoolsest rahvast nimega "danoi" ja "dani". Vanapõhja keeles nimetati rahvast mitmuse omastavas "danir", ligikaudse tähendusega 'lauskmaalased'. See on tõenäoliselt tuletis indoeuroopa algkeele juurest *"dhen-", mis tähendab 'peopesa, tasane maa'. Taanide nime on seostatud ka iiri sõnaga "duine" 'inimesed'.
Sõna "mark" (vrd markkrahvkond) kasutati vanaülemsaksa keeles ja vanainglise keeles tähenduses 'piirimaa'. "Danmark" võis niisiis tähendada 'lauskmaalaste piirimaa' ning see piirkond võis asuda Schleswigi metsades. Sel juhul oli tegemist taanide piirimaaga lõunas elanud sakslaste suhtes. Frangi riigi annaalides ("Annales Regni Francorum") kirjutatakse, et Frangi riigi saadikud kohtusid 825. aastal nende kuningatega "nende margis". Kirjutatakse ka, et 828. aastal taanid "tulid marki" ("ad marcam"), et rünnata sakse Eideri jõe juures praeguse Schleswig-Holsteini alal. Tegu võis olla ka piirialaga Smålandi kõrval kirdes. Sõna "mark" pärineb vanapõhja sõnast "mǫrk" ('haritud või harimata maa'; 'metsane maa'), selles tähenduses esineb see näiteks nimedes Telemark ja Hedmark. Sedamööda, kuidas sõna "mark" hakkas tähendama kogu maad, mitte ainult praeguse Schleswigi ala, hakati nime "Danmark" kasutama piirkonna kõigi rahvaste kohta.
On levinud arvamus, et Taani nimi on esimest korda kirja pandud väikesel Jellingi kivil umbes 930.–950. aastal. Seal on see omastavas käändes "tanmarkaR". See on esimene kirjapanek Taanis, kuid nime "Denamearc" mainib juba umbes aastal 890 norralane Ottar anglosaksi kroonika "Orosius" ühes osas, jutustuses reisist Vestfoldis asuvast Skiringssalist Hedebysse. Alfred Suure ümberjutustuses umbes samast ajast – Hedeby Wulfstani kirjelduses Hedebyst alanud meresõidust – nimetatakse Langelandi, Lålandit, Falsterit ja Skånet Taani osadeks ("Þas land call hyrað to Denemearcan", 'kõik need maad kuuluvad Taanile'). 908. aasta kohta kirjutas Regino Prümist, et rahvas "Taanist" ("ex Denimarca") ründas põhja poolt praegust Hollandit. 965. aastal ütles üks Otto I-le kuulunud diplom, et tema piiskopkond asub "in marca vel regno Danorum".
Sümbolid.
Taani Kuningriigi lipp ehk "Dannebrog" on üks maailma vanemaid riigilippe. Selle lipu kasutamist mainiti esimest korda 14. sajandil. Legendi kohaselt ilmus Taani puna-valge ristilipp jumaliku märgina taevasse 15. juunil 1219 Eestis Lindanise lahingu ajal: Taani kuningas Valdemar II Võitja väed olid praeguse Tallinna kohal kaotamas eestlastele, kuid taevast alla kukkunud uue lipu abiga võitsid taanlased lahingu. 
Taani vapil on kujutatud kolme sinist sammuvat lõvi, kes on ümbritsetud südametega (tegelikult vesikupu lehtedega). Traditsiooni järgi andis Taani kuningas selle vapi kasutamise õiguse ka Tallinna linnale ja Eestimaa rüütelkonnale ning sellest kujunes välja ka Eesti vapp.
Taani riigihümn on "Der er et yndigt land". Kuningliku perekonna liikmete juuresolekul kasutatakse aga kuningahümni "Kong Christian stod ved højen mast".
Taani rahvuslinnuks valiti 1984. aastal rahvahääletusega kühmnokk-luik. Seda eelistust on seostatud Hans Christian Anderseni kunstmuinasjutuga "Inetu pardipoeg". Aastatel 1960–1984 oli Taani rahvuslind põldlõoke.
Asend, pindala ja liigendus.
Taanil on maismaapiir ainult lõunas (Saksamaaga, pikkus 68 km). Põhjas, teisel pool Põhjamerd (Skagerraki), asub Norra ning kirdes, teisel pool Sundi ja Kattegati, on Rootsi. Taanist läänes on Põhjameri, kirdes Läänemeri. Kattegati eraldavad Läänemerest saared, mille asendil Läänemerest läbi Taani väinade maailmamerele viival laevateel on olnud strateegiline tähtsus.
Taani arvatakse traditsiooniliselt Skandinaavia maade hulka, kuigi tänapäeval ei asu enam ükski Taani riigi osa Skandinaavia poolsaarel. Taani riigi Euroopa-osa võib pidada lõunapoolseimaks Põhjamaaks. 
Taani põhjapoolseim punkt on Skageni neem (Skageni põhjarand; 57°45'7" põhjalaiust), lõunapoolseim punkt on Gedser Odde (Falsteri lõunatipp; 54°33'35" põhjalaiust), läänepoolseim punkt on Blåvandshuk (8°4'22" idapikkust) ja idapoolseim punkt on Christiansø (Østerskær;15°11'55" idapikkust).
Taani pindala (ilma Fääri saarte ja Gröönimaata) on 43 094 km² ning ta on maailma maade seas pindalalt 143. kohal. Taani on Põhjamaade seas väikseim maa (kui mitte arvestada Fääri saari ja Ahvenamaad), kuid kõige tihedamalt asustatud (129 in/km²).
Taani maismaapindala on 42 394 km², veepindala 700 km².
Taani koosneb Jüüti poolsaarest ja 446 saarest. Saared moodustavad umbes kolmandiku Taani pindalast. 2009. aastal oli 72 saart asustatud. Suuremad saared on Sjælland (üle 2,1 miljoni elaniku), Vendsyssel-Thy ja Fyn. Suurima rahvastiku tihedusega saared on Sjælland (325 in/km²) ja Amager (1900 in/km²); Sjællandil asub Kopenhaagen. Bornholmi saar asetseb ülejäänud Taanist ida pool Läänemeres.
Rannajoone pikkus on 7314 km. Ükski Taani elanik ei ela merest kaugemal kui 52 km.
Taani territoriaalveed ulatuvad rannast 12 meremiili (22,2 km) kaugusele. Vaba majandusvöönd ulatub 200 meremiili ehk 370,4 km kaugusele. Kontinentaalselfi (mandrilava) sügavus on 200 m või maardla sügavus.
Loodus.
Pinnamood.
Taani on jäätumise jälgedega lauskmaa. Leidub üksikuid künkaid, kaljusid ja luiteid, eriti ranna ääres. Keskmine kõrgus on 31 m.
Jüütimaa lääneosas on liivased ja moreensed sandurtasandikud. Kesk- ja idaosa, alates poolsaare keskpaika läbivast viimase jäätumise aegsest mandrijää piirist, on künklikum. Põhja-Jüütimaal on Rebild Bakkeri küngastik, mida ümbritsevad Rold Skovi metsad. Lõuna-Jüütimaa kõrgeim punkt on Skamlingsbankeni küngas (kõrgus merepinnast 113 m). Kesk-Jüütimaal Silkeborgist kagus Horsensi ja Skanderborgi suunas asuvad Taani kõige kõrgemad künkad Møllehøj (maa kõrgeim looduslik punkt, 170,86 m), Yding Skovhøj (170,77 m), Ejer Bavnehøj (170,35 m) ja Himmelbjerget (147 m).
Fyni saar ja Sjælland on madalamad lainjad tasandikud. Fyni saarel on küngastikud Svanninge Bakker ja Fyni Alpid.
Taani üks huvitavamatest ja omapärasematest loodusmälestistest on kaldakalju Møns Klint Møni saarel.
Taani kõige madalamad alad on poldrid, mis asuvad mõni meeter allpool merepinda. Madalaim punkt on Lammefjord (−7,5 m).
Geoloogiline ehitus.
Suurem osa Taani aluspõhjast koosneb noortest kriidi, paleogeeni ja neogeeni ladestutest.
Maastikku valitsevad viimase, Weichseli jäätumise maastikuvormid. Enamik kivimeid on pudedad. Pinnavorme on kujundanud liustikud, mis on kuhjanud pudedad kivimid piklik-ümarateks kõrgendikeks. Jüütimaa lääneosa jäi viimase jäätumise ajal jäävabaks (eelnenud Saale jäätumise ajal oli see jääga kaetud). Sellele vaatamata on ka sealse tasandiku tekitanud mandrijää servas voolanud moreenirikkad sulamisveed (sandurtasandik). Viimase jäätumise piir jookseb läbi Jüütimaa lõunast põhja ja alates Viborgist läände. See on maastikus nähtav suurte moreenküngastena (nn Jüütimaa selg, "jyske højderyg"). Künklikud moreentasandikud on valdavad jäätumise piirist idas, sealhulgas on neid Kattegati väina põhjas.
Taani ala rannajoon on viimase 10 000 aastaga väga palju muutunud. Praegu vajub maapind Taani lõunaosas ja kerkib põhjaosas, Nissumi fjordi ja Falsteri saare joonest põhja pool.
Taani saarestikust eemal Läänemeres asuval Bornholmil paljanduvad kristalse aluskorra kaljud. Üle Bornholmi, Taani saarestiku ja Jüütimaa kulgeb Põhjamereni aluskorraselg Fyni–Ringkøbingi selg. See on Taani osa Thornqvisti murranguvööndist, mis ulatub kagus Ukrainani. Selle jätk eraldab Põhjamere põhja- ja lõunaosa; Taani naftaleiukohad on sellest lõunasse jääva basseini jätkus või riftis Põhjamere keskel.
Veestik.
Taanis on ca 65 000 maapealset vooluveekogu. Umbes pooled neist on looduslikud, ülejäänud on tehislikud kraavid ja kanalid. Jõed on enamasti lühikesed, pikim jõgi on Gudenå (umbes 158 km). Teised pikemad jõed on Odense Å, Vidå, Skjern Å ja Suså.
Nimega järvi on 1032, nende kogupindala on umbes 700 km². Kõige sügavam järv on Furesø (36 m), kõige suurema pindalaga on Arresø (39,5 km²). Teiste suuremate järvede seas on Esrum sø, Stadil Fjord, Mossø, Saltbæk vig ja Tissø. Jüütimaa lääneosas on palju järvi. Tasandikul on arvukad väikesed liustikulise päritoluga järved.
Taani rannikul on fjorde. Kõige tuntum on võib-olla Limfjorden, 180 km pikkune väin, mis ühendab Põhjamerd (Vesterhavet) Kattegatiga. Tuntud on veel Roskilde fjord ja Ringkøbingi fjord.
Kliima.
Taanis on valdav heitlik, niiske ja sombune parasvöötme mereline kliima. Taani asub Põhjamere ääres ja tema kliimat mõjutab Golfi hoovuse lähedus.
Talved on muutlikud, lumevaesed, pilvised, tuulised, niisked ja pehmed (keskmine temperatuur on umbes 0,5 °C). Kevad on pikk ja algab märtsi paiku. Ilm on päikesepaisteline ja pilvitu, väheste sademetega (isegi võrreldes talvega), kuid jahe ja tuuline (keskmine temperatuur on 3...13 °C). Suved on vihmased ja suhteliselt jahedad (keskmine temperatuur on umbes 16 °C). Kuuma ilma esineb harva, tavaliselt ei ulatu temperatuur üle 26 °C. Sageli on ilm pilvine, kuid sajab vähem kui teistel aastaaegadel. Juuli ja august on kõige stabiilsema ilmaga, soojemad ja päikesepaistelisemad. Sügis on pikk ja vihmane. Septembris ja oktoobris on tavaliselt soojem kui kevadel, kuid vihmasem ja tuulisem. Sügisel on temperatuur keskmiselt 7...14 °C.
Aasta keskmine sademete hulk on idas 600 mm ning läänes 800 mm. Vihmapäevi on aastas keskmiselt 121. Kõige sademeterikkamad on september, oktoober ja november (umbes 70 mm kuus), kõige sademetevaesem on veebruar (keskmiselt 38 mm).
Piirkondlikud erinevused on väikesed. Mere ääres on pisut jahedam. Suvel on kõige soojem Lõuna-Jüütimaal, Lollandil ja Falsteril. Mere ääres on mere tasandava mõju tõttu suve ja talve temperatuurierinevused väiksemad. Ka sademeid on enam-vähem ühepalju. Kõige vähem sajab Suur-Beldi ümbruses (umbes 500 mm aastas), kõige rohkem Kesk-Jüütimaa lõunaosas (üle 900 mm aastas).
Elustik.
Taanis elab 49 liiki imetajaid, neist 19 on kantud Taani punasesse raamatusse. Metsades on säilinud metskits ja punahirv, Põhjamere vetes viiger, randal, hallhüljes.
Alates 1850. aastast on Taanist kadunud 350 pärismaist looma- ja taimeliiki.
Taani kuulub segametsa piirkonda. Ürgmetsa ei ole, kuid Draved skov ja Suserupskovene on minimaalse inimmõjuga looduslikud metsad. Enne põlluharimise algust nägi Taani maastik välja nagu Białowieża ürgmets. Laialehised pöögi- ja tammemetsad hävitati. 2005. aasta seisuga katavad metsad 11,8% Taani alast. Igal aastal istutatakse juurde umbes 3000 ha metsa. Saartel domineerivad kultuuristatud tammikud, Jüütimaal männi- ja kuusemetsad.
Peale luidete, järvede, jõgede ja mererandade on kogu Taani kultuurmaastik. On aasu, soid ja kanarbikke.
Loodusvarad.
Tähtsamad loodusvarad on nafta, maagaas, kala, sool, lubjakivi, kriit, kivi, kruus ja liiv.
Maakasutus.
Põllumajanduslikku maad on Taanis 60%, aasta ringi haritavat maad 0,19%, aasta ringi kasutatavaid karjamaid 5%, metsi 10%, muud 25,81% (1993).
Haritavat maad on 4760 km² (1998).
Loodusõnnetused ja keskkonnaprobleemid.
Mõnes Taani piirkonnas (osa Jüütimaast, Lollandi saare lõunarannik) on üleujutuste oht. Need alad on mere eest kaitstud tammide süsteemiga.
Keskkonnaprobleemide seas on õhu saastumine (peamiselt transpordivahendite ja elektrijaamade tõttu), lämmastiku- ja fosforiheitmed Põhjameres ning pinnavee saastumine põllumajandusjäätmete ja pestitsiididega.
Riik.
Riigikord.
Taanis on konstitutsiooniline monarhia koos parlamentaarse riigikorraga.
Riigipea on kuningas (praegu Frederik X), kelle ülesanne on osalemine Folketingi (Taani parlamendi) istungjärkude avamisel, seaduste allkirjastamine ja mõnede esindusfunktsioonide täitmine.
Riigi poliitiline juht on peaminister. Alates 2019. aastast on peaministri ametipostil Sotsiaaldemokraatide parteisse kuuluv Mette Fredriksen.
Taani parlament Folketing on ühekojaline ja sinna kuulub 179 parlamendiliiget. Folketingi valitakse kaks liiget Fääri saartelt, kaks Gröönimaalt ja 175 ülejäänud Taani valimisringkondadest.
Kuninglik perekond.
Pärast seda, kui kuninganna Margrethe II 2024. aastal oma vanema poja kasuks troonist loobus, on Taani riigipeaks kuningas Frederik X, kes on alates 2004. aastast abielus kuninganna Maryga. Neil on poeg, troonipärija kroonprints Christian Valdemar Henri John (sündinud 2005) ja tütar, printsess Isabella Henrietta Ingrid Margrethe (sündinud 2007). Kuninglik perekond on Taani elanike seas väga populaarne. 
Poliitika.
Taanit on pikka aega juhtinud sotsiaaldemokraatlikud valitsused. 2001. aasta sügisel tuli aga võimule tsentristlik-liberaalne koalitsioon Anders Fogh Rasmusseni juhtimisel. Pärast 11. septembri terrorirünnakut tõusid sotsiaalküsimuste asemel päevakorrale julgeolek, immigratsioon ja islam. Pärast 2007. aasta parlamendivalimisi jäi jõudude vahekord Folketingis praktiliselt samaks.
Siis ametisse saanud Anders Fogh Rasmusseni valitsus püüdis ellu viia liberaalsemat majanduspoliitikat (mis maailma kontekstis on siiski küllalt vasakpoolne) ja muuhulgas piirata maksukoormuse kasvu. Samuti püüdsid valitsusparteid muuta ühiskonna suhtumist liberaalsemaks ja individualistlikumaks. Sellega seotud kultuurivõitlus ("kulturkamp") puudutas ka keskkonnakaitset, kus mõtteviis on muutunud tunduvalt majanduskesksemaks, ning immigratsiooni. Eriti viimases küsimuses on ühiskonnas puhkenud väga terav diskussioon. Poliitiliselt kõige mõjukamaks tugevalt sisserändajatevastaseks jõuks on Dansk Folkeparti, väga selge läänevastase hoiakuga paistab silma äärmuslik islamirühmitus Ḩizb at-Taḩrīr. Senine vastasseis ühiskonnas kulmineerus 2006. aasta algul pilapildiskandaaliga, mille käigus süüdati Taani saatkonnad Iraanis ja Süürias. Taani osaleb algusest peale praeguses Iraagi sõjas. Tõsi küll, 2003. aasta sissetungi ajal piirdus osalus vaid ühe allveelaevaga. Sügisel 2006 oli Iraagis umbes 500 Taani sõdurit.
Pärast 2011. aasta valimisi kuulusid Taani valitsusse sotsiaaldemokraadid, Det Radikale Venstre ja Sotsialistlik Rahvapartei ning seda juhtis Helle Thorning-Schmidt. Peamised opositsiooniparteid olid siis liberaalne Venstre ja Taani Rahvapartei.
Olulised arutlusteemad praeguses Taanis on globaliseerumine ning Taani hariduse, tööstuse ja teaduse valmisolek ülemaailmseks konkurentsiks, heaoluühiskonna jätkusuutlikkus praeguste demograafiliste trendide taustal, keskkonnakaitse, Lähis-Ida probleemid, Taani koolisüsteem jpm.
Haldusjaotus.
Alates 2007. aastast jaguneb Taani viieks piirkonnaks ("region"): Kesk-Jüütimaa, Lõuna-Taani, Pealinna-, Põhja-Jüütimaa ja Sjællandi piirkond. Need jagunevad kokku 98 vallaks.
Pealinn.
Taani pealinn on Kopenhaagen, kus elab rohkem kui 1,2 miljonit elanikku ehk peaaegu iga viies taanlane. Kopenhaageni linnastus elab 2013. aasta alguse seisuga 1,95 miljonit inimest.
Liikmesus rahvusvahelistes organisatsioonides.
Taani on ÜRO, NATO, OECD, OSCE ja Põhjamaade Nõukogu asutajaliige. Taani on alates 1973. aastast Euroopa Liidu liige, kuid ei kuulu euroalasse. Rahvusvahelistest teadusorganisatsioonidest on riik Euroopa Tuumauuringute Keskuse ja Euroopa Kosmoseagentuuri asutajaliige. Kopenhaagenis asutati 1992. aastal Läänemeremaade Nõukogu ja samas asub ka Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) Euroopa regionaalne kontor. Veel kuulub riik näiteks Arktika Nõukokku, Euroopa Arengupanka, Interpoli ja WIPO-sse.
Riigikaitse.
Taani kaitsevägi jaguneb kuninglikuks maaväeks ("Hæren"), mereväeks ("Søværnet") ja õhuväeks ("Flyvevåbnet") ning Taani kodukaitseks ("Hjemmeværnet").
Ajateenistus kestab Taanis 9–12 kuud.
Kohtusüsteem.
Taani kohtusüsteem on sarnaselt Eesti omaga kolmeastmeline. Kriminaal- ja tsiviilvaidlustega tegelevaid esimese astme kohtuid on kokku 24. Ringkonnakohtuid on kaks, need paiknevad vastavalt Kopenhaagenis ja Viborgis (esimese alla kuuluvad ka Fääri saarte ja Gröönimaa kohtud). Ülemkohus asub Kopenhaageni kesklinnas Christiansborgi lossis parlamendiga samas hoones. Lisaks tegutseb ka mere- ja kaubandusõiguse küsimustega tegelev Mere- ja Kaubanduskohus.
Rahvastik.
Demograafilised näitajad.
Taani rahvaarv oli 2013. aasta alguse seisuga 5 602 628. Rahvaarv on 1970. aastatest peale ühtlaselt kasvanud, välja arvatud lühike periood 1980. aastate alguses.
Rahvastiku tihedus on keskmiselt 129 in/km² (Taani suurimal saarel Sjællandil isegi üle 315 in/km²).
Keskmine eluiga on meestel 76,3 ja naistel 80,7 aastat. Vanuse mediaan on 39,47 aastat, sealhulgas meestel 38,55 ja naistel 40,4 aastat. Iive moodustas 2005. aasta seisuga 0,34%. Laste suremuse üldnäitaja oli siis 4,56 surma 1000 elussünni kohta.
85% taanlastest elab linnas. 54 perekonnal sajast on oma maja.
Rahvaarvu ajalugu
Rahvastiku päritolu.
2013. aasta alguse seisuga oli riigis taanlasi 89,3% ning 600 674 ehk 10,7% moodustasid immigrandid ja nende järeltulijad. Eesti päritolu inimesi oli 1449, neist 982 naised ja 467 mehed, eestlastest 1348 olid sisserännanud ja 101 nende järeltulijad.
Teistel andmetel on 91,6% rahvastikust Taani päritolu ning 452 095 inimest on sisserännanud ja nende järglased. Sisserännanud (sh järglased) on pärit peamiselt teistest Põhjamaadest (41 306), Suurbritanniast (12 000), Saksamaalt (25 444), Poolast (13 509), Bosniast ja Hertsegoviinast (20 875), teistest endise Jugoslaavia maadest (23 968), Türgist (54 859), Somaaliast (16 948), Iraagist (26 351), Iraanist (14 289), Liibanonist (22 232), Afganistanist (10 876) ja Pakistanist (19 301).
Keeled.
Taani ametlik keel on taani keel. See on põhjagermaani keel, millel on ühine päritolu islandi, fääri, norra ja rootsi keelega. Taani keel on norra ja rootsi keelega suurel määral vastastikku arusaadav ning sel on olnud tugevad ajaloolised ja kultuurilised sidemed teiste skandinaavia keeltega. Põhjagermaani keeled hakkasid lahknema 9. sajandil ja 12. sajandi alguseks oli vanataani keel teistest skandinaavia keeltest selgelt erinev. Alates 16. sajandi keskpaigast räägitakse uustaani keelest: trükikunsti levik tõi kaasa taani keele õigekirja standardiseerumise. See lähtus Christian III piibli keelest. Alates 18. sajandist räägitakse nooremast uustaani keelest. 19. ja 20. sajandil oli õigekiri suhteliselt konservatiivne, nii et kõnekeel lahknes kirjutatud keelest oluliselt.
Taani keelel on palju murdeid (taani keele murded). Need kujunesid üldjoontes välja 14. sajandiks, murdeerinevused olid kõige suuremad 1700. aasta paiku. Hiljem on murded üha taandunud ja praegu kõneleb murdeid ainult 5% taanlastest. Murded jagunevad järgmiseks kolmeks põhirühmaks:
1) idataani murded (vanad Skåne murded, Bornholmi murre),
2) saaretaani murded (Sjællandi murre, Fyni murre, lõunapoolsete saarte murded),
3) jüüti murded.
Need põhirühmad jagunevad alarühmadeks. Näiteks jagunevad jüüti murded idajüüti, lõunajüüti ja läänejüüti, võib-olla ka põhjajüüti murreteks. Läänejüüti murretes puudub grammatiline sugu. Lõuna- ja läänejüüti murretes on nimisõnade ette asetatav määrav artikkel (näiteks "æ hus", kirjakeeles "huset": 'maja').
Taani ühiskeelt nimetatakse riigitaani keeleks ("rigsdansk", "rigsmål"). See lähtub Kopenhaageni ümbruse keelest ja selle normi sätestab Dansk Sprognævn. Riigitaani keel on avalikus elus valdav ning praegu on näiteks mõeldamatu, et tipp-poliitikud räägiksid murret, nagu tegi läänejüüti päritolu peaminister Knud Kristensen 1940. aastate lõpus. Murrete hääbumise tõttu on vanemad murdekeelsed teosed, sealhulgas Steen Steensen Blicheri jüüti lood ja laulud, noortele taanlastele praktiliselt loetamatud.
Põhja-Schleswigis elab saksakeelne vähemus. Saksa vähemuse keelelisi õigusi kaitsevad Kopenhaageni-Bonni deklaratsioonid (1955). Samuti kaitsevad need taanikeelse vähemuse õigusi Lõuna-Schleswigis. Taanis elab ka umbes 10 000 fääri- ja gröönikeelset inimest. Vähemused kõnelevad ka näiteks urdu, araabia ja türgi keelt.
Koolis hakatakse esimest võõrkeelt (inglise keelt) õppima 4. klassis. 7. klassist hakatakse valikainena õpetama teist võõrkeelt (11 tundi nädalas kolme aasta jooksul). Gümnaasiumi sisseastumisel ja gümnaasiumis õppimisel on teine võõrkeel kohustuslik.
Paljud taanlased valdavad hästi inglise keelt, eriti suurte linnade elanikud ja noored, kes õpivad inglise keelt koolis.
Religioon.
Taani võttis kristluse vastu 960. aastatel, kui Harald Sinihammas laskis end ristida, ja 13. sajandi jooksul jõudis üleminek kristlusele lõpule. Alates reformatsioonist 1536. aastal on luterlus olnud riigiusund ja Taanis on olnud täielik usuvabadus alates 1849. aasta põhiseadusest.
Taani kiriku nimi on Folkekirken ('rahvakirik') ning selle pea on Taani kuningas või kuninganna. Kiriku igapäevatööd juhib kirikuamet kirikuministri juures (kuni 2011. aasta märtsini oli minister Birthe Rønn Hornbech). Folkekirken on jaotatud 11 piiskopkonnaks ("stift"), üks neist asub Gröönimaal. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli kirikus 4 276 271 liiget, mis moodustab 72,1% Taani rahvastikust. Jaanuaris 2002 oli selle kiriku liikmeid 84,3%. Umbes 3% kiriku liikmetest käib kirikus regulaarselt.
Taani suuruselt järgmine usurühmitus on muslimid: neid on 210 000 ja nad moodustavad 3,7% rahvastikust. Taani muslimi rahvastik on kujunenud viimase aja sisserände käigus ja on koondunud suurematesse linnadesse. Teiste Taani usurühmituste seas on katoliiklased (37 000 inimest), Jehoova tunnistajad (14 500), Serbia õigeusu kiriku liikmed (7000), baptistid (5100), nelipühilased (5100), budistid (4400) ja mormoonid (4500). On ka adventistid, metodistid, Päästearmee liikmed.
Asustus.
Taani suuremad linnad (sulgudes elanike arv 2012. aasta seisuga)
Majandus.
Taani on segamajandusega heaoluriik, mis kuulub Põhjamaade majandusruumi. Elatustase on kõrge, sissetulekute erinevused on väikesed.
Taani on üks maailma kõige kõrgema maksukoormusega riike ja üks maailma rikkamaid maid.
Väga õnnestunuks peetakse praegust tööturu mudelit, milles ettevõtte jaoks lihtne vallandamine-töölevõtmine on ühendatud suurte sotsiaalsete tagatistega töötaja jaoks: tööandja vastutus haigusrahade, vallandamistoetuste jms osas on väike, põhiosa sotsiaalkuludest katab riik. Samas on Taani üks maailma suuremate sotsiaaltoetustega riik.
Arvestatavatest maavaradest kuulub Taanile ainult suhteliselt väike osa Põhjamere naftast ja gaasist.
Taani rahaühik on Taani kroon, mis jaguneb sajaks ööriks. 2009. aastal olid käibel 25-öörised ja 50-öörised ning 1-, 2-, 5-, 10- ja 20-kroonised mündid, lisaks 50-, 100-, 200-, 500- ja 1000-kroonised paberrahad. Levinud maksevahendiks on ka Dankort, kohalik maksekaart, mida aktsepteerivad peaaegu kõik poed. 2000. aastal lükkas Taani referendumil tagasi eurotsooniga ühinemise ettepaneku.
Töötuid on Taanis 4,3% rahvastikust, alla vaesuspiiri elab 12,1%. Tööjõulisi on Taanis 2,841 miljonit.
Väliskaubandus.
Taani suurimad ekspordiartiklid on masinad ja instrumendid, liha ja lihatooted, piimatooted, kala, ravimid, mööbel ning tuulegeneraatorid. Taani tähtsamad ekspordipartnerid on 2009. aasta seisuga Saksamaa (17,53%), Rootsi (12,68%), Suurbritannia (8,49%), Ameerika Ühendriigid (6,05%), Norra (6,01%), Holland (4,84%) ja Prantsusmaa (4,57%).
Taani suurimad impordiartiklid on masinad ja varustus, toorained ja pooltooted tööstusele, kemikaalid, teravili ja toidukaubad ning tarbekaubad. Taani tähtsamad impordipartnerid on 2009. aasta seisuga Saksamaa (21,07%), Rootsi (13,18%), Norra (7%), Holland (6,97%), Hiina (6,22%), Suurbritannia (5,53%).
Väärtpaberibörs.
Kopenhaagenis tegutseb 1624. aastal asutatud Kopenhaageni börs.
Ajakirjandus.
Taanis on kolm juhtivat päevalehte: vasaktsentristlik Politiken, paremkonservatiivne Berlingske Tidende ja tsentristlik Jyllands-Posten. Väiksemad päevalehed on vasakpoolseid vaateid esindav Dagbladet Information ja kristlikke vaateid esindav Kristelig Dagblad. Lisaks ilmuvad iga päev tabloidid Ekstrabladet ja BT. Reedeti ilmub Berlingske Tidende kvaliteetajaleht Weekendavisen.
Haridus.
Taani haridussüsteemis on kohustuslik üheksaklassiline haridus. Kooli minnakse kuueaastaselt. Põhikool ("folkeskole") on üheksa- või kümneklassiline, sellele eelneb vabatahtlik lasteaiaklass. Põhikoolile järgneb kolmeaastane gümnaasium.
Taani kool on tuntud oma rõhuasetuse poolest grupitööle, eneseväljendus- ja esinemisoskusele, suhteliselt vähem pööratakse tähelepanu õpilaste faktiteadmistele ja teadmiste mõõtmisele. Senine koolisüsteem ja õpetamise metoodika on sattunud kriitika alla seoses õpilaste kehvade tulemustega 2003. aasta PISA uuringutel.
Taani ülikoolid on Kopenhaageni Ülikool, Århusi Ülikool, Ålborgi Ülikool, Kopenhaageni Majandusülikool, Lõuna-Taani Ülikool, Roskilde Ülikool, Taani Tehnikaülikool ja Kopenhaageni IT Ülikool.
Ülikooli võetakse enamikul aladel vastu kõik kvalifitseerunud soovijad. Ülikooliharidus koosneb enamasti kolmeaastasest bakalaureuseõppest ("bachelor"), kaheaastasest magistriõppest ("kandidat") ja kolmeaastasest doktoriõppest (PhD). Enamik üliõpilasi saavutab magistrikraadi, bakalaureusekraadi ei käsitleta sageli ülikooli lõpetamisena. Riik maksab üliõpilastele stipendiumi. Doktorandid on formaalselt ülikoolis tööl, nende palk jääb veidi alla Taani keskmise. Enamik doktorante viibib oma õpingute ajal pool aastat kuni aasta mõnes välismaa ülikoolis, sageli USA-s.
Peale akadeemilise hariduse süsteemi on Taanis institutsioonid, mis võimaldavad omandada mitteformaalset haridust, nn rahvaülikoolid ("folkehøjskole"). Mõiste pärineb 19. sajandist taani kirjanikult, luuletajalt, filosoofilt ja pastorilt Nikolai Frederik Severin Grundtvigilt. Selle eesmärk on võimaldada tasuta haridust tavarahvale ja see on üks Taani haridussüsteemi nurgakividest. Taani territooriumil on praeguseks ligi 70 rahvaülikooli. Nende sekka kuuluvad näiteks Rødding Højskole (esimene Taani rahvaülikool; asutatud 1844), Rønshoved Højskole ja Jaruplund Højskole.
Ajalugu.
Esiajalugu.
Esimesed inimtegevuse jäljed Taanis pärinevad umbes 120 000 aasta tagusest Eemi jäävaheajast.
Pidev inimtegevus on kestnud alates mandrijää taandumisest põhja poole umbes 14 000 aastat tagasi. Sel ajal elasid Taanis põhjapõdrakütid. Need vahetas välja teine kütirahvas, kes aastatuhandeid elatus kalapüügist ja küttimisest.
Põllumajandus muutus valitsevaks nooremal kiviajal 4. aastatuhandel eKr. Sel ajastul ehitati hulgaliselt megaliitkalmeid, millest mõned pakuvad siiani tähelepanuväärset vaatepilti.
Pronksiajal (1800–500 eKr) praeguse Taani aladel elanud rahvast on säilinud rikkalikult arheoloogilisi mälestisi. Arvukad päikesekujutised, nt Trundholmi vanker ja kaljujoonised Bornholmil viitavad päikesekultusele. Kaljujooniste teine levinum motiiv on laev. Ülikuid maeti tammekirstudes hiiglaslikesse kääbastesse, mis paiknesid kõrgetel küngastel. Mõnes Jüütimaa osas on tänu mulla iseärasusele säilinud orgaanilisest materjalist hauapanused, sealhulgas riided. Tuntuim leitud riidekomplektidest pärineb Egtvedi piiga hauast.
Rauaaja esimesel perioodil, nn keldi rauaajal (500 eKr kuni meie ajaarvamise alguseni), domineeris Taanis naaberaladel elanud keltide mõju. Sellele järgnenud nn Rooma rauaajal (meie ajaarvamise algusest kuni 400 pKr) saabusid suuremad kultuurimõjud Rooma riigist, sealhulgas kaalu- ja mõõdusüsteem ning hulgaliselt laensõnu. Ladina kirja mõjul tekkis ruunikiri. Germaani rauaajast (400–800 pKr) on olemas esimesed kirjalikud allikad taanide kui rahva kohta. Sellest ajast on ka andmed Jüüti poolsaarel elanud anglite ja jüütide kohta, kes liikusid edasi mandrilt Suurbritannia saartele, kus segunesid kohalike elanikega, moodustades inglise rahvuse tuumiku. Arvatavasti ühendati maa kuningriigiks 8. sajandil. Sellest annavad tunnistust sellised suurejoonelised ehitised nagu Danevirke piirivall ja Kanhave kanal läbi Samsø saare, samuti Taani esimese linna Ribe asutamine pärast aastat 700. Taani riiki kuulusid ka Skandinaavia poolsaare lõunatipus asuvad Skåne, Hallandi ja Blekinge maakonnad, mis nüüdisajal kuuluvad Rootsile.
Rauaajast pärinevad paljud soodest leitud mumifitseerunud surnukehad, näiteks Tollundi mees.
Viikingiaeg.
Taanis oli viikingiaeg suure majandusliku arengu ja sõjalise ekspansiooni aeg. 9.–10. sajandil kujunes väikeste vürstiriikide ühendamise tulemusena Taani kuningriik, millest sai peamine viikingite riik Euroopas ka Läänemerest põhja pool. Taani vallutas Norra ja samuti suured piirkonnad Inglismaal. Inglismaa kuningas Alfred Suur oli sunnitud taanlastele loovutama Inglismaa idaranniku alad, mida taanlaste valitsemise ja elukorralduse tõttu kutsuti nimega Danelaw. Taanist pärit viikingid valitsesid Läänemerel ja Põhjamerel. Nad purjetasid mööda suuri Venemaa jõgesid kuni Musta mereni, rajasid asulad Põhja-Venemaale ja Põhja-Prantsusmaa läänerannikule Normandiasse, kus viikingipealik Rollo asutas 911. aastal Normandia hertsogiriigi. Nad purjetasid kuni Vahemereni, rajades hiljem Sitsiilias ja Lõuna-Itaalias normannide riigi. Aastatel 980–1000 purjetasid Erik Punane ja Leifr Eiríksson Islandilt Gröönimaale ja Põhja-Ameerikasse, mida nad nimetasid nimega Vinland ('aasade maa').
Alates kuningas Gorm Vanast (suri arvatavasti 958) on teada kõik Taani kuningad. Gormi poeg Harald Sinihammas rajas Jellingisse oma vanematele vägeva hauamonumendi, mis koosneb kahest hiiglaslikust kääpast, kahest ruunikivist, suurest kivilaevast ja kirikust. Kuningas Harald rajas ka vähemalt neli täpselt ringikujulist ja korrapärast ringvall-linnust, neist tuntuim on Trelleborg Sjællandil. Jätkus piirikaitsevalli Danevirke tugevdamine.
Harald Sinihamba ajal 10. sajandi keskel sai Taanist ametlikult kristlik riik. Tänu kaubanduse arengule tekkisid viikingiajal Skandinaavias linnad (ainsana oli varem asutatud Ribe). Taani tuntumad viikingiaegsed linnad on Hedeby ja Århus.
Keskaeg.
Taani kuningas Harald Sinihammas alustas vallutusi anglosaksi Inglismaal ning 1013. aasta suvel viis Svend Harkhabe Taani laevastiku Sandwichi Kentis. Sealt läks ta põhja Danelaw'sse, kus kohalikud nõustusid kohe teda toetama. Siis sööstis ta lõunasse, sundides Inglismaa kuninga Æthelredi Normandiasse maapakku (1013–1014). Svend suri ootamatult 3. veebruaril 1014. Kasutades seda surma ära, naasis Æthelred Inglismaale ja ajas Svendi poja Knudi tagasi Taani, sundides teda seejuures loobuma oma liitlastest. Aastal 1015 alustas Knud kampaaniat Inglismaa vastu ning pärast vallutusi valitses Knud Suur Taanit, Norrat, Inglismaad ja ka mõnd Rootsi piirkonda. Pärast Knud Suure surma 1035. aastal lagunes Taani võimu all olnud suurriik, ehkki Knudi poeg Hardeknud hoidis Inglismaad enda kontrolli all kuni 1042. aastani. Normandia hertsogi Rollo järglane William Vallutaja vallutas 1066. aastal Suurbritannia saare.
12. sajandil algasid Taani ristisõjad lõuna pool elavate slaavlastest vendide elualadele, samas mõjutasid riigi tugevust riigisisesed vastuolud. Kuningas Valdemar I Suur (1157–1182) suutis vende võita (vt vendi ristisõda).
Kuningas Knut VI (1182–1202) valitsemisajal pidas Taani edukat sõjategevust, vallutas Pomerania ja Mecklenburgi ning Knut sai Taani ja vendide kuningaks. Vallutused jätkusid kuningas Valdemar II Võitja juhtimisel. Tema eduka sõjategevuse tulemusena vallutati Holsteini ning Saaremaa ja Põhja-Eesti alad. 1219. aastal Tallinna sõjakäigu ajal eestlastega võideldes said taanlased legendi järgi oma rahvuslipu Dannebrogi. 1222. aastal tekkis kuningas Valdemar II-l konflikt Põhja-Saksamaal ja Taani sõjaline võimsus suunati sealsele sõjategevusele. 1223. aastal sattus kuningas Valdemar II sõjategevuse käigus vangi Schwerini krahvi Heinrichi kätte ja pääses alles pärast lunaraha maksmist.
1227. aastal sai Valdemar II Põhja-Saksamaa vürstiriikidega sõdides Bornhövedi lahingus lüüa ning kohe alustasid pealetungi Taani aladele Eestis sakslaste Mõõgavendade ordu väed, vallutades lõplikult kogu Põhja-Eesti.
13. sajandist kuni 17. sajandi keskpaigani kuulusid Taanile pikemat või lühemat aega suured valdused praegusel Põhja-Saksamaal ja Põhja-Eestis ning Saaremaa ja Ojamaa.
13. sajandil laastasid Taanit kodusõjad ning sõda Holsteiniga, mille liitmise järel omandasid Holsteini aadlikud Taani riiklikus elus suure tähtsuse ja kaalu. Olukorra lõpetas alles 14. sajandil kuningas Valdemar IV Atterdag (1340–1375), kes taastas Taani riikliku ühtsuse ning kuningavõimu autoriteedi riigis. Tal õnnestus saavutada ülemvõim Øresundi väina üle ja hoida enda kontrolli all Läänemere laevandust, maksustades väina läbivad kaubalaevad.
1362. aastal purustas Valdemar Hansa Liiduga sõdides merelahingus Helsingborgi, kuid kaotas võitluse Holsteini ja Mecklenburgi ülikute, taani aadlike ja Hansa Liidu koalitsioonile. 1370. aastal sõlmitud Stralsundi rahuleping oli suureks löögiks Taani rahvusvahelisele mõjule, aga kuningas Valdemaril tekkis nüüd võimalus suruda maha aadlike vastupanu riigis sees. Kuid varsti pärast kuninga ainuvõimu kindlustamist ta suri (1375), jätmata maha meesliinis pärijat.
Valdemari tütar Margrete abiellus Norra kuninga Håkon VI-ga ja valitses Taanit regendina oma poja, tulevase kuninga Oluf II eest. Pärast Olufi surma 1387. aastal tunnistati Margrete Taani ja Norra kuningannaks ning aastast 1389 ka Rootsi kuningannaks. Aastal 1397 sõlmiti Taani, Rootsi ja Norra vahel Margrete I valitsetav personaalunioon (Kalmari unioon), mille juhtivaks riigiks jäi Taani. Nii muutusid Taani riigi osaks ka Norra valdused Atlandi ookeanil – Shetland, Orkney saared, Fääri saared, Island ja Gröönimaa. Pärast Margretet oli järgmiseks ühisriigi tugevdajaks ja arendajaks Erik VII, kelle valitsemisajal ehitati Sundi väina kaldale Kronborgi kindlus, tänu millele hoiti väina läbivaid kaubalaevu enda kontrolli all ning maksustati need nn Sundi tolliga.
Kuningas Christian I jätkas Taani riigi territooriumi laiendamist ning sai Schleswigi ja Holsteini valitsejaks.
Kalmari unioon püsis tõusude ja mõõnadega 1521. aastani, kui kuningas Christian II korraldatud Stockholmi veresauna järel astus Rootsi liidust välja. Taani ja Norra vaheline personaalunioon (Taani-Norra) kestis aastani 1814.
Kalmari uniooni lagunemisele järgnes reformatsioon ja kodusõda ("Grevens fejde"). Kodusõjas jäi peale reformatsioonimeelne Christian III, aastal 1536 sai Taanis ja Norras ametlikuks usuks luterlus.
Uusaeg.
Järgmiste valitsejate, Frederik II ja Christian IV ajal muutus Taani taas üheks kõige võimsamaks riigiks Läänemere piirkonnas. Tänu kasvavale kaubandusele Läänemere ja Põhjamere vahel olid oluliseks sissetulekuallikaks Øresundi tollid. Põhjamaade seitsmeaastane sõda (1563–1570) ja Kalmari sõda (1611–1613) Rootsiga kindlustasid veelgi Taani positsiooni Läänemerel. Christian IV sekkumine kolmekümneaastasesse sõtta aastal 1625 ning järgnenud sõda Rootsiga (1658) olid Taani jaoks aga katastroofilised. Kaotati põlised Taani alad Skåne, Halland ja Blekinge ning ka Norra maakonnad Jämtland, Härjedalen ja Bohuslän. Läänemere suurvõimuks sai Rootsi. 1660. aastal oli Taanis 600 000 elanikku.
18. sajandil suutis Taani põhijoontes sõdadest kõrvale hoida. Prantsuse valgustusliikumise mõjul kasvas huvi teaduse vastu. Aastatel 1761–1767 läkitas Taani kuningas Frederik V Carsten Niebuhri juhitud esimese Euroopa teadusliku ekspeditsiooni Siinaile ja Araabia poolsaare lõunaossa. Arenes majandus, toimus talude kruntimine. 17.–18. sajandil sai Taanist koloniaalmaa. Taanile kuulusid kolm saart Kariibi meres, Trankebar Indias ning orjakaubanduse tarvis loodud kolooniad Lääne-Aafrikas Ghanas.
Taani püüdis säilitada oma neutraalsust ka Napoleoni sõdade ajal. Kui aga inglased pommitasid 1801. ja 1807. aastal Kopenhaagenit ning röövisid Taani laevastiku, asus riik sõtta Napoleoni poolel. Sõda lõppes Taanile kaotusega ning 1814. aasta Kieli rahulepinguga oldi sunnitud loovutama Rootsi kuninga võimu alla Norra. Riik oli sisuliselt pankrotis.
19. sajandi esimesel poolel tugevnes nii taani kui ka saksa rahvuslus. Sellega seoses tekkisid probleemid Schleswigi (taanipäraselt Slesvig) ja Holsteini (Holsten) hertsogkondade saksakeelse elanikkonnaga. Hertsogkonnad ei kuulunud küll Taani kuningriigi koosseisu, kuid Taani kuningas oli ka Schleswigi ja Holsteini hertsog. 1848–1851 toimus esimene Schleswigi sõda Preisimaaga, mis sisuliselt säilitas varasema seisu.
Aastal 1849 võeti vastu esimene Taani põhiseadus, millega maast sai konstitutsiooniline monarhia.
Aastal 1847 valmis Kopenhaageni–Roskilde raudtee, esimene raudtee praegusel Taani alal.
Hilisuusaeg ja lähiajalugu.
Lahendamata Schleswigi küsimus viis 1864. aastal teise Schleswigi sõjani. Taani vastaseks olid nüüd Preisimaa ja Austria. Sakslastele kaotati nii Schleswig kui ka Holstein.
19. sajandi teisel poolel toimus väga suur areng majanduse ja kultuuri vallas. Rajati esimesed veevärgid, levis maagaasi kasutamine majapidamistes ja tänavavalgustuses, kasutusse ilmusid esimesed elektrilambid.
Ühiskond muutus liberaalsemaks ja demokraatlikumaks. Aastal 1910 avati Århusis Jüütimaa sünnitusmaja, mis oli mõeldud ainult vallalistele emadele (esimene niisugune oli avatud Kopenhaagenis 1787).
Esimese maailmasõja ajal jäi Taani neutraalseks.
1920. ja 1930. aastatel oli Niels Bohri (Nobeli auhind 1922) juhitud Teoreetilise Füüsika Instituut Kopenhaagenis üks maailma juhtivaid aatomifüüsika keskusi.
Jätkus areng heaoluriigi suunas. 1933. aastal asendati ebapopulaarsed vaestemajad sotsiaaltoetustega.
Teises maailmasõjas okupeerisid sakslased 9. aprillil 1940 kogu Taani, vastupanu oli tühine. Järgnes suhteliselt leebe okupatsioon, mille ajal Taani säilitas suure autonoomia. Mõõdukas koostöö okupantidega tegi muu hulgas võimalikuks taani juutide evakueerimise Rootsi 1943 ning Taani vangide tagasitoomise Saksa vangilaagritest 1945. aasta märtsis-aprillis. Saksa väed Taanis kapituleerusid 5. mail 1945 Briti marssalile Bernard Montgomeryle. Bornholmi hõivasid Nõukogude väed, kes lahkusid saarelt 1946. aasta kevadel.
1945. aastal tunnustas Taani Islandi iseseisvust. Saareriik oli kuulutanud ennast iseseisvaks aasta varem.
1949. aastal sai Taanist NATO asutajaliige ja 1973. aastal Euroopa Liidu liige.
Kultuur.
Taani kultuuri väljapaistvad saavutused on võetud Taani kultuurikaanonisse.
Taanis antakse välja rahvusvahelist kultuuriauhinda Sonningi auhinda.
Rahvaluule.
Anders Sørensen Vedeli "It Hundrede I Vduaalde Danske Viser" (1591, tuntud pealkirjaga "Hundreviseboka") on vanim taani rahvaluule süstemaatiline kogu ning vanim Euroopas trükitud raamat, mis sisaldab keskaegseid ballaade. Ent alles 19. sajandil, vendade Grimmide raamatu "Kinder- und Hausmärchen" ilmumise järel (1812–1815), sai taani rahvaluule kogumine täie hoo sisse. Esimese taani rahvamuinasjuttude raamatu koostas Mathias Winther 1820. aastatel, 1840. aastatel hakkas tema jälgedes käima Svend Grundtvig. Tähtsaim taani rahvaluulekoguja oli siiski Evald Tang Kristensen, kes andis välja üle 80 Jüütimaa laulude, muinasjuttude ja muistendite raamatu.
Teiste tuntud rahvaluulekogujate seas on Axel Olrik, Peder Syv, Henning Frederik Feilberg ja H. P. Hansen.
1904. aastal asutati rahvaelu ja -kultuuri riiklik arhiiv Taani Rahvaluulekogu ("Dansk Folkemindesamling"), mis säilitab tulevastele põlvedele tavaliste taanlaste elulugusid, mälestusi, traditsioone ja muusikat.
Taani kirjandus.
Taani kirjandus sai alguse 12. ja 13. sajandist tuntud muistendite ja muinasjuttude üleskirjutamisest. Taani kirjanduse algusaegadesse kuuluvad ka islandi saagad ja Snorre Sturlasson, sest Põhjala kultuuripärand ja jutustamiskunst oli sel ajal ühesugune.
12. sajandist pärit Absaloni kroonik Saxo Grammaticus oli esimene suur taani kirjanik, kuigi ta kirjutas ladina keeles. Koos Sven Aggeseniga koostas ta 13. sajandi alguses kroonika "Gesta Danorum".
Taanikeelset kirjasõna on teada ka keskajast, kuid tõsine taani kirjandus algas valgustusajal Ludvig Holbergi komöödiatest, mis on tänini aktuaalsed. Romantismi eelkäijad olid Johannes Ewald ja Jens Baggesen. Kõige kuulsam taanlane on küllap Hans Christian Andersen, kes hakkas kirjutama romantismiajal ning on tuntud oma muinasjuttude "Väike merineitsi", "Inetu pardipoeg" jt järgi.
Steen Steensen Blicher kirjutas realistlikke novelle. Seoses Georg Brandese kirjanduskriitikaga ja "moodsa läbimurdega" said tooniandvateks kirjanikud Henrik Pontoppidan ja Jens Peter Jacobsen. Henrik Pontoppidan pälvis koos Karl Adolph Gjellerupiga 1917. aastal Nobeli kirjandusauhinna (kaasaegse Taani elu autentsete kirjelduste eest). Pärast teist maailmasõda sai sama au osaks ühele 20. sajandi tähtsamatest taani kirjanikest Johannes V. Jensenile.
Tuntud taani kirjanike seas on ka Søren Kierkegaard, Gustav Wied, Martin Andersen Nexø, Tom Kristensen, Karen Blixen, Peter Høeg, Herman Bang, Jens Christian Hostrup, Peter Høeg, Ole Lund Kirkegaard, Poul Martin Møller, Klaus Rifbjerg, Hans Scherfig, Johan Herman Wessel ja Christian Winter.
Kunst.
Disain.
20. sajandi algul lõi hõbedasepp Georg Jensen ehteid ja muud tarbekunsti.
Eriti pärast teist maailmasõda sai taani disain maailmakuulsaks. Skandinaavia disain oli kvaliteedimärk ja Lunningi auhind selle üks tähtsamaid tunnustusviise. Arhitekt Jørn Utzon on kõige tuntum Sydney ooperiteatri autorina. Arhitekt ja mööblidisainer Arne Jacobsen kavandas nii toole, lampe kui ka maju. Arhitekt ja filmirežissöör Poul Henningsen on loonud lampe, mida on kasutatud filmides.
Aastatel 1952–1970 anti Taanis välja Lunningi auhinda, mis aitas kaasa Skandinaavia disaini arengule.
Taani Disainikeskus (Dansk Design Center) edendab ja populariseerib disaini muu hulgas Taani ettevõtetes, et parandada Taani tööstuse konkurentsivõimet.
Disaini kasutamise poolest on rahvusvaheliselt tuntud ettevõte Bang &amp; Olufsen.
Muusika.
Helilooming.
Esimesed tuntud Taani heliloojad olid sakslased C. E. F. Weyse ja Friedrich Kuhlau, kes hakkasid tegutsema alates 18. sajandi lõpust. 19. sajandi taani muusikas andsid tooni Niels W. Gade, B. S. Ingemann ja J. P. E. Hartmann.
Carl Nielsen on alates 20. sajandi algusest ainus rahvusvaheliselt tuntud taani helilooja, kes kirjutas sümfooniaid, oopereid, kammermuusikat, laule ja klaverimuusikat. 20. sajandi heliloojad kirjutasid nii Põhjamaade traditsioonilises stiilis, Kesk-Euroopa avangardi võtmes kui ka sellele vastanduvas lihtsas stiilis. Else Marie Pade ja Jørgen Plaetner olid elektroakustilise muusika pioneerid. Elektroakustilist ja arvutimuusikat viljelesid sajandi lõpus Gunnar Møller Pedersen, Ivar Frounberg ja Wayne Siegel. Teised mõjukad uuema aja heliloojad on Bent Sørensen, Erik Højsgaard, Anders Nordentoft, Niels Rosing-Schow, Svend Hvidtfelt Nielsen ja Karsten Fundal.
Levimuusika.
20. sajandi keskel said rahvusvaheliselt tuntuks Bent Fabricius-Bjerre ja Jørgen Ingmann.
1950. aastatel tuli taani levimuusikasse Ameerika filmide, plaatide ja tantsude mõjul "rock'n'roll". Seda hakkasid viljelema džäss- ja tantsuorkestrid teiste seas Ib Glindemanni ja Peter Plejli juhatusel. Solistide seas olid Ib Jensen ja Otto Brandenburg. 1950. aastate lõpus loodi ansambleid ansambli The Shadows eeskujul. Tuntumad neist olid The Cliffters ja The Rocking Ghosts.
1960. aastatel loodi "rhythm &amp; blues"'i ansamblid The Beefeaters ja The Defenders. Biitmuusika läbimurre tuli ansambli Steppeulvene albumiga "Hip som ble"; neil lugudel olid taanikeelsed tekstid ning nende muusikat mõjutasid "folkrock" ja läänekalda rokk.
Rokkmuusikas oli 1970. aastatel üks menukamaid ansambleid Gasolin, mille eesotsas oli rahvusskald Kim Larsen. Sellest ajast on tuntud ka Shu-bi-dua, C. V. Jørgensen ning Århusi ansamblid Gnags ja Shit &amp; Chanel. Sel ajal sai populaarseks Benny Anderseni laul "Svantes lykkelige dag" (1972), mida on pakutud Taani hümniks.
1980. aastatel muutusid populaarseks "pop-rock" (Sneakers eesotsas Sanne Salomonseniga, Lis Sørensen, Anne Linnet, Sebastian) ning punkmuusika ja "new wave" (Kliché, Sods/Sort Sol, Miss B. Haven).
1990. aastatel kerkisid esile räpp ja hiphop (Østkyst Hustlers, Humleridderne ja Den Gale Pose). Oma laule laulsid Marie Frank, Tina Dickow ja Karen Busck. Eksperimentaalmuusikat tegid Sorten Muld, Under Byen ja Tobias Trier. Rahvusvaheliselt menukat popmuusikat tegid Aqua, Cartoons ja Michael Learns to Rock.
Uuemast ajast on tuntud veel Alphabeat, D-A-D, Infernal, Junior Senior, Nik &amp; Jay, Kashmir, Mew, Nephew, Outlandish, Safri Duo, Saybia, S.O.A.P., Trentemøller, The Raveonettes, tv·2, VETO ja Volbeat.
Teater.
Suurim ja prestiižikaim teater on Kuninglik Teater (Det Kongelige Teater, asutatud 1748). See asub Kopenhaagenis Kongens Nytorvil ning seal etendatakse nii sõna- kui ka muusikalavastusi. Teiste tuntud teatrite seas on Uus Teater (Det ny Teater), Aarhus Teater ja Aalborg Teater.
Ooperiteater.
Õukonnas hakati oopereid etendama 17. sajandil.
1702. aastal avati Bredgadel ooperiteater, kus etendati itaalia oopereid. Seal käis kõrgem seltskond. Ka Kuninglikus Teatris hakati oopereid lavastama. Johan Herman Wesseli ja Paolo Scalabrini "Kierlighed uden Strømper" (1773) oli Taani algupärane ooper.
Kuningliku Teatri ooperi- ja balletimaja Operaen på Holmen (Kopenhaageni ooperimaja) avati aastal 2005. See mahutab olenevalt orkestriaugu suurusest 1492–1703 vaatajat. Kunstiline juht on Kasper Holten.
Tantsuteater.
Esimest korda etendati Taani õukonnas balletti 1634. aastal prints Christiani ja Magdalene Sibylle pulmas. Õukonnaballeti õitseaeg oli kuningas Frederik III ajal. Tema abikaasa Sophie Amalie võttis balletietendustest ise osa näiteks amatsooni, talutüdruku, hispaania daami ja sõjajumalanna rollis.
Kuningliku Teatri balletitrupp loodi 1771. aastal. 1830. aastal sai Kuningliku Teatri ballettmeistriks kuulus August Bournonville, kes jäi sellesse ametisse väheste katkestustega kuni 1877. aastani. Oma hariduse ja reiside põhjal esitas ta trupile nii kõrgeid nõudmisi, et taani ballett tõusis maailmatasemele. 20. sajandil tõi ballettmeister ja koreograaf Harald Lander Bournonville'i traditsiooni kõrvale moodsa repertuaari. Priimabaleriin oli Margot Lander, kes muutis balleti väga populaarseks. Koos helilooja Knudåge Riisageri ja kirjanik Kjeld Abelliga tegi Harald Lander balletiteatrist Saksa okupatsiooni ajal 1940–1945 rahvusliku kogunemiskoha. Aastal 1966 sai ballettmeistriks Flemming Flindt, kes tõi lavale moderntantsu. Kuninglikust Teatrist välja kasvanud Taani Kuninglik Ballett (Den Kongelige Ballet) on üks maailma juhtivaid balletitruppe. Alates 2008. aastast on selle kunstiline juht Nikolaj Hübbe. Repertuaar ulatub Balanchine'ist Pjotr Tšaikovski "Luikede järve", "Uinuva kaunitari" ja "Pähklipurejani".
Tivoli Pantomiimiteater (Tivolis Pantomimeteater) viljeleb alates 1844. aastast pantomiimivormi, mis ühendab "commedia dell'arte" taani balletitraditsiooniga.
1980. aasta paiku tekkis Uus Taani Tantsuteater, mille koreograafid Randi Patterson, Warren Spears ja Anette Abildgaard on loonud kõrgetasemelise modernse tantsutrupi.
Suviti korraldatakse Kopenhaagenis rahvusvahelist tantsufestivali Festival of Fools og Dancin' City. 1985. aastal rajati tantsukoolimaja Dansens Hus, 1992. aastal hakati õpetama moderntantsu ja 1993. aastal avati moderntantsuetenduste maja Dansescenen.
Film ja kino.
Esimene kino avati Kopenhaagenis 1904. aastal.
1906. aastal asutas Ole Olsen Nordisk Filmi (Nordisk Films Kompagni), mille toodang oli ulatuslik. Ajavahemik 1908–1916 oli taani filmi esimene kuldajastu. Tehniline tase oli kõrge, Taani filme eksporditi. Toodeti kriminaalsarju, muinasjutufilme ja erootilisi melodraamasid. Režissöörid Urban Gad, Benjamin Christensen ja Viggo Larsen olid ekspressiivse ja innovatiivse stiili tõttu rahvusvaheliselt hinnatud. Asta Nielsen oli tummfilmi ajastu esimene suur taani filminäitleja. Rahvusvaheliselt tuntud oli ka Valdemar Psilander.
Sõdadevahelise aja suured näitlejad olid Liva Weel, Ib Schønberg ja Poul Reichhardt. Selle aja kuulus filmirežissöör oli Carl Dreyer, kelle filmid käsitlevad eriti religiooni ja inimhinge.
Theodor Christensen tegi dokumentaalfilmi Taani vastupanuvõitlusest "Det gælder din frihed" (1946). 1940. ja 1950. aastate väljapaistvamad režissöörid olid peale Dreyeri Astrid Henning-Jensen ja Bjarne Henning-Jensen, kelle "Ditte Menneskebarn" (1946) esindas angažeeritud realismi.
1960. aastate põlvkonna filmirežissööride seas tõusid esile Palle Kiærulff-Schmidt ("Weekend", 1962) ja Henning Carlsen ("Sult", 1966; "Mennesker mødes og sød musik opstår i hjertet", 1967). Erik Balling ja Henning Bahs lõid kõigi aegade kõige populaarsema filmisarja, mille esimene film oli "Olsenbanden" (1968).
Taani riik institutsionaliseeris 1964. aastal riikliku toetuse filmitegemisele. Aastast 1972 määrab seda Taani Filmiinstituut (Det Danske Filminstitut). Alates 1966. aastast tegutseb Taani Filmikool.
1970. aastatel said tuntuks Søren Kragh-Jacobsen ("Vil du se min smukke navle?", 1978) ja Morten Arnfred ("Johnny Larsen", 1979). 1980. aastatel saavutasid rahvusvahelist edu Gabriel Axel filmiga "Babettes gæstebud" (Oscar 1987) ja Bille August filmiga "Vallutaja Pelle" ("Pelle Erobreren"), 1987). 1990. aastatel sai maailmakuulsaks Lars von Trier, kes alustas tegevust aastal 1984 ning pani aluse liikumisele nimega Dogma 95 (Dogme 95). Tema filmide seas on "Laineid murdes" ("Breaking the Waves", 1996) ja "Dogville" (2003). 2000. aastatel sai tuntuks Niels Arden ("Oplev med Drømmen", 2006).
Juhtivate filmirežissööride seas on veel Thomas Vinterberg, Lone Scherfig, Susanne Bier ja Ole Bornedal ning animaator Jannik Hastrup. Tuntud filmiinimesed on ka Mads Mikkelsen, Iben Hjejle, Connie Nielsen, Jesper Christensen, Brigitte Nielsen, Sven-Ole Thorsen ja Viggo Mortensen.
Taani köök.
Taani köögis on esindatud põhjamaised traditsioonid, kuid teistest piirkonna riikidest rohkem on tunda ka Kesk- ja Ida-Euroopa mõju.
Saareriigina on Taani toidukultuuris tähtsal kohal kala (Atlandi heeringas, merilest, tursk). Kõrgelt arenenud põllumajandus on andnud laia piimatoodete valiku (juustusordid Havarti ja Esrom, jogurt, hapupiim ("kærnemælk")).
Taani kööki iseloomustab küpsetiste ja kookide rohkus, näiteks magusad saiakased ("boller"), frititud pannkoogid ("æbleskiver") ja pehmed jõuluküpsised ("honningkager"). Magustoitudest on laialt levinud punane tarretis rõõsa koorega ("rødgrød med fløde").
Tüüpiline roog on rikkalikult liha, kala või munaga kaetud võileivad ehk "smørrebrød" ja punased vorstid ehk "rød pølse".
Rahvusvaheliselt on kuulsad Taani õlled, teiste seas Carlsberg, Tuborg ja Faxe.
Taani sport.
Riigi rahvusspordiala on jalgpall. Palju tegeletakse veel käsipalli, jalgrattasõidu, purjetamise, sulgpalli, jäähoki, ujumise ja viimasel ajal ka golfiga. Samuti mängivad paljud noored korvpalli.