tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gisenyi

Gisenyi on linn Rwanda Lääneprovintsis Rubavu ringkonnas.
Linn asub Kongo DV piiri ääres Kivu järve kaldal. Naaberlinn teisel pool piiri on Goma. Paarikümne kilomeetri kaugusel põhjas asub Nyiragongo vulkaan.
Gisenyi on liivarandadega kuurortlinn, kus harrastatakse muu hulgas veesporti.
Linnas asub Rwanda ainuke õlletehas Bralirwa.
Linnas on lennujaam.
Ajalugu.
Aastal 1976 asutasid Burundi, Kongo DV ja Rwanda esindajad Gisenyis Suurjärvistu Maade Majandusühenduse.
Rwanda genotsiidi ajal tegutses Gisenyis Rwanda ajutine valitsus.
Linnas hoitakse vangistuses 2009. aastal kinni peetud Kongo DV sõjaväelast Laurent Nkundat.
Mihkel Seeder

Mihkel Seeder (sündinud 9. detsembril 1988 Tallinnas) on eesti näitekirjanik. 
Ta on alates 2024. aastast populaarse sarja "Kättemaksukontor" üks stsenariste. 
Ta on kirjutanud näidendeid nii eesti kui ka saksa keeles. 
Isiklikku.
Mihkel Seedri vanemad on Siret ja Janno Seeder.
Karusmarja-tähnikvaksik

Karusmarja-tähnikvaksik ("Abraxas grossulariata") on vaksiklaste sugukonda tähnikvaksiku perekonda kuuluv liblikas.
Margus Tamm

Margus Tamm (sündinud 15. mail 1977) on eesti kunstnik ja kirjanik.
Günther Domenig

Günther Domenig (6. juuli 1934 Klagenfurt – 15. juuni 2012 Graz) oli Austria arhitekt.
Ta õppis aastatel 1953–1959 Grazi tehnikaülikoolis arhitektuuri. Aastal 1963 asutas ta koos Eilfried Huthiga arhitektuuribüroo. Huthiga tegi ta koostööd 1975. aastani.
Domenigi loomingu hulgas on büroohooneid, panku, haridusasutusi, spordirajatisi.
Endale projekteeris Domenig palju tähelepanu äratanud maja (Steinhaus) Ossiachi järve ääres.
Ta oli 1980. aastast alates Grazi tehnikaülikooli professor.
Aku Louhimies

Aku Urban Louhimies (sündinud 3. juulil 1968 Helsingis) on soome filmilavastaja ja stsenarist.
Ta on saanud kaks Jussi auhinda lavastajana ja ühe stsenaristina.
Filmi "Paha maa" eest sai ta 2005. aastal Põhjamaade Nõukogu filmiauhinna.
Mihhail Korb

Mihhail Korb (sündinud 3. augustil 1980 Pärnus) on Eesti poliitik.
Ta oli 23. novembrist 2016 kuni 12. juunini 2017 riigihalduse minister Jüri Ratase esimeses valitsuses. 24. mail 2017 teatas ta, et astub tagasi. Ta oli ka XII, XIII Riigikogu ja XIV Riigikogu koosseisu liige. 
2017. aasta suvel valiti Mihhail Korb Keskerakonna peasekretäriks ning viis erakonna vastu 2019. aasta Riigikogu valimistele. 12. jaanuaril 2021. aastal teatas Mihhail Korb, et astub peasekretäri ametist tagasi. Samal päeval tuli ilmsiks, et Mihhail Korbi kahtlustatakse mõjuvõimuga kauplemises.
Keeleoskus.
Emakeel – vene keel, eesti ja inglise keel – kõrgtase
Seisukohti.
14. juunil 2016 jätsid Korb ja veel kuus Keskerakonna liiget hääle andmata Riigikogus vastu võetud juuniküüditamist puudutanud avaldusele. Korb põhjendas hääletamata jätmist seisukohaga, et selliste sündmuste kordumist ei aita vältida "parlamentide avaldused ja kaunisõnalised pressiteated" ning "mineviku meenutamine ei peaks toimuma mitte deklaratsioonide vahendusel, vaid kooliõpikutes ning lähedaste keskel".
Korb esitas 24. mail 2017 peaminister Ratasele avalduse riigihalduse ministri ametist tagasiastumiseks, mille Ratas ka rahuldas. Tagasiastumise põhjuseks oli Korbi 23. mail Haapsalus avalikkuse ees tehtud repliik, kus ta ütles, et ei toeta Eesti liikmesust NATOs: «Mina… võib-olla ütlen eestlaste vaatevinklist ebameeldiva fraasi, mina pole NATO liikmesuse poolt. Aga kui teha oma armee, läheb see veel kallimaks. Saate aru? Soomlased ehitavad oma armeed, nad on NATOst eraldi, tegelevad ise oma riigi kaitsmisega. Aga neile ei tule keegi appi."
Porto Franco juhtum.
2025. aasta veebruaris jättis Riigikohus jõusse Tallinna ringkonnakohtu otsuse, mille kohaselt mõisteti Keskerakond, selle endine peasekretär Mihhail Korb ja ärimees Hillar Teder süüdi mõjuvõimuga kauplemises. Hillar Tederit karistati aasta ja viie kuu ning Mihhail Korbi aasta ja kahe kuu pikkuse tingimisi vangistusega. Keskerakonda karistat miljon euroga. Karistus määrati juhtumi eest 2020. aasta veebruaris, mil Hillar Teder pakkus Eesti Keskerakonnale annetust ja soovis vastuteeneks, et erakonna peasekretär Mihhail Korb kasutaks mõjuvõimu Tallinna linnapea Mihhail Kõlvarti üle. Teder soovis jõuda kiiresti kompromissini temaga seotud OÜ Porto Franco ja linnavalitsuse vahel servituudi tasu vaidluses, sest see mõjutas100 miljoni euro suuruse laenulepingu sõlmimist.
Isiklikku.
Tema isa Valeri Korb on Keskerakonna poliitik, endine Riigikogu liige.
Mihhail Korbil on elukaaslane ja kaks last.
Pahat pojat

"Pahat pojat" (eesti keeles: "Pahad poisid") on 2003. aastal esilinastunud Soome film, mille režissöör oli Aleksi Mäkelä. See oli 2003. aastal Soome kinodes üks edukamaid filme, jäädes alla vaid filmile "".
Sisu.
Film räägib neljast vennast: Otto, Matti, Ilkka ja Eero Takkunenist, kellel on skisofreenia all kannatav, Piiblit omapäi tõlgendav isa Jouko, kes istub kinni psühhiaatriahaiglas. Nad hakkavad röövima mänguautomaate, tanklaid, postkontoreid ja pankasid ja lisaks tuleb neil tegemist teha oma haiglast põgenenud isaga, kes himustab nende röövitud raha, sest usub, et riik on talle võlgu.
Jim Belushi

Jim Belushi (õieti James Adam Belushi; sündinud 15. juunil 1954) on USA filmi- ja seriaalinäitleja.
Ta oli ajutiselt ansambli The Blues Brothers laulja.
Ta on Eesti televaatajale tuntud teleseriaalist "Jimi maailm" ning filmidest "Metsik loodus", "Kaitsjad" ja "Varikirjanik".
Näitleja John Belushi oli tema vend.
Maksvell

Maksvell (tähis Mx) on magnetvoo mõõtühik CGS-süsteemis. See on nimetatud šoti füüsiku James Clerk Maxwelli järgi ja võeti kasutusele 1930. aastal.
1 maksvell on võrdne 1 cm2 suurust pinda läbiva magnetvooga, kui magnetinduktsiooni normaalisihiline komponent on 1 gauss. 
SI-süsteemis on magnetvoo ühik veeber (Wb):
 1 Mx = 10–8 Wb.
Roy Sullivan

Roy Cleveland Sullivan (7. veebruar 1912 – 28. september 1983) oli USA metsavaht. Aastatel 1942 –1977 sai ta seitse korda välguga pihta ja elas kõik tabamused üle. Seetõttu hüüti teda inimpiksevardaks. Ta kanti Guinnessi rekordite raamatusse kui kõige rohkem välgutabamusi üle elanud inimene.
Elukäik.
Sullivan sündis 1912. aastal Greene'i maakonnas Virginia osariigis. Pargivahiks hakkas ta 1936. aastal. Hiljem hakkasid inimesed teda vältima, sest kartsid saada välgutabamust. Ta tegi 28. septembril 1983 enesetapu, tulistades endale kuuli pähe pärast vastamata jäänud armastust.
Raúl Landini

Raúl Athos Landini (15. mai 1909 Buenos Aires – 29. september 1988) oli Argentina poksija.
Landini sai kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Edward Morganile (Uus-Meremaa).
Landini poksis novembrist 1929 kuni juulini 1940 elukutselisena. Ta pidas kokku 54 kohtumist, millest võitis 43 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 7 kohtumist ning 4 kohtumist lõppes viigiga.
Víctor Avendaño

Víctor Ángel Pedro Avendaño (5. juuni 1907 Buenos Aires – 1. juuli 1984) oli Argentina poksija.
Avendaño võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Avendaño poksis jaanuarist 1930 kuni veebruarini 1931 elukutselisena. Ta pidas kokku 6 kohtumist, millest võitis 3 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumise tulemuse kohta puudub teave.
Arturo Rodríguez

Arturo J. Rodríguez Jurado (26. mai 1907 Buenos Aires – 22. november 1982) oli Argentina poksija.
Rodríguez võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Thyge Petersenile (Taani) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Betty Lou Oliver

Betty Lou Oliver (16. juuli 1925 – 24. november 1999) oli Empire State Buildingu liftisaatja, kes elas samal päeval üle kaks suurt õnnetust. Ta on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui kõige kõrgemalt koos liftiga kukkumise üle elanud inimene.
Lennuõnnetus.
28. juulil 1945 töötas Oliver Empire State Buildingu 80. korrusel, kui hoonet rammis pommitaja B-25 Mitchell. Ta sai vigastada, samal ajal 14 inimest hukkusid.
Kui päästetöötajad temani jõudsid, otsustati ta evakueerida liftiga. Päästjad ei olnud teadlikud, et liftikaablid on katkemiseni kahjustada saanud. Kui Oliver oli liftis ja uksed sulgusid, kaablid katkesid ja Oliver kukkus 75 korrust allapoole keldrisse. Ta jäi ellu, kuid päästetöötajad pidid ta teist korda päästma. Ta viidi tõsiste vigastustega haiglasse ja ta paranes.
Pahad poisid

"Pahad poisid" (inglise keeles "Bad Boys") on 1995. aastal esilinastunud USA märulikomöödia. 
Filmi režissöör on Michael Bay ning produtsendid Don Simpson ja Jerry Bruckheimer. Peaosatäitjad Martin Lawrence ja Will Smith Miami mängivad narkopolitseinikke Marcus Burnette'i ja Mike Lowreyt. 
2003. aastal linastus filmi teine osa, "Pahad poisid 2".
Kolmårdeni loomaaed

Kolmårdeni loomaaed on loomaaed Rootsis Norrköpingi vallas Norrköpingi linna lähedal.
Loomaaed asutati 27. mail 1965. Seal on umbes 100 eri liiki loomi, sealhulgas india elevandid, amuuri tiiger, lõvi, lumeleopard, hundid, võsakoerad ja gorillad. 
Loomaaia pindala on 1,72 km². Seal on Rootsi ainuke delfinaarium ning safaripark, kus loomad liiguvad vabalt ringi ja külastajad saavad neid jälgida 2638 m pikkuse köisraudtee pealt.
Howard Webb

Howard Melton Webb (sündinud 14. juulil 1971 Rotherhamis) on endine Inglismaa jalgpallikohtunik, kes peamiselt vilistas Inglismaa Premier League'i mänge. 2005. aastast on ta FIFA rahvusvahelise kategooria kohtunik. 2014. aastal lõpetas ta kohtunikukarjääri.
Webb on Briti impeeriumi ordu liige (MBE).
Howard Webb on esimene kohtunik, kes sama aasta jooksul vilistas nii UEFA Meistrite Liiga kui ka jalgpalli maailmameistrivõistluste finaali.
Joseph Edmund Eduard von Hahn

Joseph Edmund Eduard von Hahn (24. märts/5. aprill 1860 Uue-Lõve mõis Valjala kihelkond Saaremaa – 7. mai 1942 Königsbruch Austria) oli Kuressaare linnapea aastatel 1915–1916.
Joseph Edmund Eduard von Hahn sündis 1860. aastal Saaremaa Valjala kihelkonna Uue-Lõve mõisas, mõisa rentniku kolleegiumiassessor Karl von Hahni ja Elmire (sünd. von Nolcken) pojana.
J. E. E. von Hahn oli Võhksa, Lööne ja Randvere mõisa rentnik ning Esimese maailmasõja ajal 28. septembrist 1915 kuni 1916. aasta maini Kuressaare linnapea.
Joseph Edmund Eduard von Hahn suri 7. mail 1942 Austrias Königsbruchis.
Marcus Verrius Flaccus

Marcus Verrius Flaccus (60...55 eKr – 20 pKr) oli vanarooma grammatik ja õpetaja.
Ta oli vabakslastud ori. Ta oli Marcus Vipsanius Agrippa poegade Gaius Caesari ja Lucius Caesari õpetaja.
Berenike IV

Berenike IV Epiphaneia (kreeka keeles Βερενίκη; 77 eKr Aleksandria – 55 eKr Aleksandria) oli Ptolemaioste dünastiast pärinev Egiptuse valitsev kuninganna 58 eKr – 55 eKr. Ta oli Ptolemaios XII ja Kleopatra VI tütar, Kleopatra VII, Ptolemaios XIII ja Ptolemaios XIV õde.
58. aastal eKr sai ta tänu oma isa eemalolekule 20-aastaselt Egiptuse ainuvalitsejaks. Oodati, et ta abielluks ja riik saaks meessoost kaasvalitseja, kuid seda ei juhtunud. 55. aastal eKr naasis Berenike isa Ptolemaios XII troonile ning lasi Berenike hukata.
Titus Livius

Titus Livius Patavinus, üldtuntud kui Titus Livius, (59 eKr Patavium – 17 pKr) oli vanarooma ajaloolane.
Ta kirjutas mahuka käsitluse Rooma ja roomlaste ajaloost, "Ab Urbe Condita Libri" ("Raamatud linna asutamisest alates"). Linna ajalugu käsitlenud 142 raamatust kolm neljandikku ei ole tänapäevani säilinud. Raamatutest esimene, mis käsitleb linna asutamist, on välja antud ka eesti keeles ("Linna asutamisest alates. Esimene raamat", ladina keelest tõlkinud ja kommenteerinud Kristi Viiding, Mart Noorkõiv ja Tuuli Triin Truusalu. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2016). 2018. aastal avaldas Tallinna Ülikooli Kirjastus Maria-Kristiina Lotmani ja Kai Tafenau tõlgitud ning Märt Tänava järelsõna ja kommentaaridega varustatud Liviuse ajalookäsitluse 21. raamatu, mis käsitleb Hannibali tegevust Hispaanias ning tema retke üle Alpide Itaaliasse, mis pani aluse Teisele Puunia sõjale.
Crixus

Crixus (suri 72 eKr) oli üks 73–71 eKr orjade ülestõusu juhtidest Vana-Roomas.
Ta oli pärit Galliast ning tema nimi tähendas gallia keeles "lokkisjuukseline". Ta oli enne mässu olnud mitu aastat ori ning treenitud gladiaatoriks.
Ta eraldus oma meestega Spartacuse juhitud põhiväest ning jätkas lahingutegevust Lõuna-Itaalias. 72. aasta kevadel sattus ta Apuulias vastamisi roomlastega. Ta kavatses vastast nõrgestada oma germaanlastest sõdalastega ning siis saata lahingusse keldi gladiaatorite koorekihi, kuid plaan ebaõnnestus. 30 000-meheline vägi kaotas ning Crixus ise hukkus lahingus.
Spartacus austas Crixuse mälestust mängudega, kus 300 roomlasest sõjavangi sunniti võitlema gladiaatorite kombel elu ja surma peale.
Herodes

Herodes I Suur (73 e.m.a Ashqelon – 4 e.m.a Jeeriko) oli Juudamaa kuningas alates 37. aastast e.m.a kuni surmani.
Herodes oli Juudamaa prokuraatori Antipateri teine poeg.
Herodese karjäär algas aastal 47 e.m.a, kui tema isa nimetas ta Galilea asevalitsejaks. Juudamaa oli sel ajal juba osa Rooma impeeriumist.
Herodese isa oli rahaliselt toetanud Julius Caesari atentaati ning ta mürgitati seetõttu 43. aastal e.m.a. Herodes maksis oma isa eest kätte ning veenis Marcus Antoniust ja Octavianust, et tema isa oli Caesari mõrvajaid toetama sunnitud.
Heroodes I valitsejate suguvõsa:
Herodes (perekonnanimi)

Herodes on perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti perekonnanime Herodes kandjaile uueks perekonnanimeks Harge või Reigo.
Carmelo Robledo

Carmelo Ambrosio Robledo (13. juuli 1912 Buenos Aires – 1981) oli Argentina poksija.
Robledo võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale 4. koha saajale Frank Traynorile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Córdoba departemang

Córdoba departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. See asub riigi loodeosas ning piirneb põhjas Kariibi merega.
Departemang jaguneb 30 vallaks. 
Córdoba departemangu halduskeskus on Montería.
Osa departemangu territooriumist on valitsusvastaste relvarühmituste kontrolli all.
Elanikest on 76% europiidid või mestiitsid, 13% neegrid (afrocolombialased) ja 10% indiaanlased.
Alberto Lovell

Santiago Alberto Lovell sen (23. aprill 1912 Dock-Sud, Avellaneda, Suur-Buenos Aires, Buenos Airese provints – 17. märts 1966) oli Argentina poksija.
Lovell võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Lovell poksis jaanuarist 1934 kuni juulini 1951 elukutselisena. Ta pidas kokku 88 kohtumist, millest võitis 76 (neist 55 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 3 kohtumist jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste Argentina ja Lõuna-Ameerika meister.
Isiklikku.
Alberto Lovelli noorem vend Guillermo ja poeg Santiago olid samuti tuntud Argentina poksijad.
Santiago Lovell

Alberto Santiago Lovell, Jr (19. jaanuar 1942 Avellaneda, Suur-Buenos Aires, Buenos Airese provints – 8. märts 2002) oli Argentina poksija.
Lovell osales raskekaalus (üle 81 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Vadim Jemeljanovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Lovell poksis juulist 1965 kuni aprillini 1978 elukutselisena. Ta pidas kokku 50 kohtumist, millest võitis 33 (neist 24 nokaudiga), kaotas 15 (neist 14 nokaudiga) ning viigistas 2 kohtumist.
Isiklikku.
Santiago Lovelli isa Alberto ja selle vend Guillermo olid samuti tuntud Argentina poksijad.
Bosnia keel

Bosnia keel (bosnia keeles "bosanski jezik", "босански језик", "بۉسآنسقاى يهزاىق") on üks lõunaslaavi keeltest. Keel ei erine väga serbia ja horvaadi keelest, mistõttu nende keelte kõnelejad saavad üksteisest hästi aru. 
Bosnia keelt räägib emakeelena umbes 2,2 miljonit inimest Bosnias ja Hertsegoviinas, kus see on üks kolmest riigikeelest. Lisaks räägitakse bosnia keelt ka teistes Balkani riikides, peamiselt Horvaatias, Montenegros ja Serbias.
Peamine erinevus serbia ja horvaadi keelest seisneb selles, et bosnia keeles on rohkesti türgi, araabia ja pärsia keele laensõnu, mis juurdusid seal Osmanite ülemvõimu ajal. 
Kirjakeeles kasutatakse ladina tähestikku, üha harvemini kirillitsat. Varem on tarvitatud ka bosnia kirillitsat "bosančica"t ("босанчица") (11.–15. sajandil) ja bosnia keele jaoks kohandatud araabia tähestikku "arebica"t (15.–19. sajand; taasjuurutamise katsed enne Teist maailmasõda).
Triinu Tamm

Triinu Tamm (sündinud 14. septembril 1973) on eesti tõlkija ja toimetaja, aastast 2013 Loomingu Raamatukogu peatoimetaja.
2008. aastast kuulub ta Eesti Kirjanike Liitu.
Pärast Kunstide ja Kirjanduse rüütlijärgu ordeni pälvimist 2016. aastal ülendas Prantsusmaa Triinu Tamme 2024. aastal ohvitseri auastmesse.
Seisab üksi mäe peal

"Seisab üksi mäe peal" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi romaan, mis kirjeldab stseene esimese eesti kirjaniku Kristjan Jaak Petersoni elust. Ajaloolise aine varal käsitleb Berg eesti rahvusliku identiteedi probleeme. Teos ilmus 1988. aastal samade kaante vahel teise ajaloolise romaaniga "Kirjutajad" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987), 2. trükk ilmus 1998.
Sündmustikku kirjeldab autor Petersoni sisemonoloogi kaudu, mistõttu lugeja näeb kogu tema ajastut peategelase vaatenurgast. Kriitik Rein Veidemann on nimetanud sellist lähenemist autopsühhograafiliseks. Berg täiendab teadaolevaid ajaloolisi fakte fantaasiaga ning õigustab seda eessõnaski; faktitruuduse seisukohalt kritiseeris romaani ka Malle Salupere. Veidemanni hinnangul võimaldab säherdust kriitikat asjaolu, et tekst pole Petersoni-tõlgenduse fiktiivsuse rõhutamisele vaatamata liialt fiktsionaalne, et faktide paikapidavuse vaidlustamine mõttetuks muutuks.
Kirjutajad

"Kirjutajad" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi romaan, mis kirjeldab Barbara von Tisenhuseni elu. Ajaloolise aine varal käsitleb Berg eesti rahvusliku identiteedi probleeme. Teos ilmus 1988. aastal samade kaante vahel teise ajaloolise romaaniga "Seisab üksi mäe peal" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987), 2. trükk ilmus 1998. I. Grönholmi tõlgituna ilmus see 1993. aastal saksa keeles pealkirjaga "Barbara von Tisenhusen".
Ma armastasin venelast

"Ma armastasin venelast" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi lühiromaan, mis kirjeldab rahvusliku kuuluvuse ja tärkava seksuaalsuse probleeme. 
Cornelius Hasselblatt on nimetanud romaani teemadena ka keeleküsimust ja pedofiiliat, rõhutades, et selline teos ei saanuks mingil juhul ilmuda Nõukogude Liidus. Tõepoolest pälvis raamat ilmudes suurt tähelepanu ning on Bergi enim tõlgitud romaan. Hasselblatt tõstab esile ka teksti keelelist avatust ja radikaalsust. Nii teema kui keele poolest on "Ma armastasin venelast" iseloomulik taasiseseisvunud Eesti esimese kümnendi kirjandusele, mis suures osas käsitles seniseid tabuteemasid ning katsetas seni keelatud väljendusvahendeid.
Teos ilmus 1994. aastal samade kaante vahel teise lühiromaaniga "Nemad" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987). 
"Kirjutatud" on tõlgitud vene (1994), rootsi (1997), soome (1998) ja saksa keelde (1998, "Ich liebte einen Russen"). 
Raamatu pealkiri viitab Anton Hansen Tammsaare romaanile "Ma armastasin sakslast".
Vigri (täpsustus)

Vigri on XXII olümpiamängude purjeregati ametliku maskoti nimi. Nimi on võetud viigri järgi.
Vigri

Vigri on XXII olümpiamängude purjeregati maskott. Hülgepoeg Vigri autorid on keraamik Saima Sõmer ja Polümeeri töötaja ­Elsie Johanson. Nimi on tuletatud sõnast viiger.
Soola tänav

Soola tänav on tänav Tartus Kesklinna linnaosas.
Tänav ühendab Kalevi tänavat Tartu turuga ja on 0,5 km pikkune. Soola tänav ristub Aleksandri tänava, Turu tänava, Kaluri tänava ja Väike-Turu tänavaga.
Soola tänava ääres asuvad Tartu bussijaam, Emajõe Ärikeskus ja kaubanduskeskus Kvartal.
Olev Maimets (insener)

Olev Steven Maimets (sündinud 21. detsembril 1951 Torontos) on väliseesti insener.
Ta lõpetas Kanadas De La Salle College'i ja 1977. aastal Waterloo Ülikooli.
Ta on tegev E.E.L.K. Toronto Peetri Koguduses ning on Korporatsioon Rotalia liige.
Tartu Ülikooli Sihtasutus annab igal aastal välja Olev ja Talvi Maimetsa stipendiumi, mille eesmärgiks on toetada infektsioonhaiguste ja rakubioloogia alast õppe- ja teadustööd Tartu Ülikoolis, ning perekond Maimetsa stipendiumi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia üliõpilasele.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Talvi Maimets. Neil on kaks tütart ja poeg. Vanem tütar Mari Maimets on advokaat Torontos ja noorem tütar Kaili Maimets on flötist Orchestra Londonis. Poeg Riho Esko Maimets on helilooja.
Tartu Ülikooli anatoomiaõppejõud Olev Maimets oli Olev Maimetsa isa vend.
Khān Yūnis

Khān Yūnis on linn Palestiinas, Gaza tsoonis. Asub 4 km kaugusel Vahemerest ja 8 km kaugusel Egiptuse piirist.
Linna juures asub 1948. aastal asutatud suur põgenikelaager.
Valdur Visnapuu

Valdur Visnapuu (16. juuni 1917 Sangaste vald, Valgamaa – 28. juuli 1944 Sinimäed) oli Eesti (lipnik) ja Teise maailmasõja ajal Saksa Relva-SSi 20. Füsiljerpataljoni ohvitser. 
Langes sõjategevuses Sinimägede lahingus 28. juulil 1944.
Alex Milits

Alex Milits (19. jaanuar 1932 Pankjavitsa vald – 11. juuni 2012 Rootsi) oli eesti ajakirjanik, kirjanik ja tõlkija.
Ta sai alghariduse Petseris ja Tartus. 1944. aastal põgenes perekond Rootsi. Seal õppis ta reaalkoolis, aga lõpetas 1953. aastal Lundi Toomkooli humanitaarharu. Lundi Ülikooli lõpetas Alex Milits 1957. aastal slaavi ja soome-ugri keelte ning võrdleva keeleteaduse alal ning õppis hiljem Stockholmi Ülikoolis slavistikat. 
Töötas Huddinge gümnaasiumis õpetajana, tegeles poksi ja muusikaga. 
Alex Milits tegi kaastööd Vabaduse Raadiole, BBCle, Kanada Raadiole, Eesti Raadio Stockholm (Stockholmi Eesti lähiraadio, 1980–1991) ja Lääne-Saksa televisioonile, samuti väliseesti ja välisvene ajalehtedele.
Kokaraamat

Kokaraamat on raamat, mis sisaldab toitude valmistamise kirjeldusi ja harilikult ka retsepte koos koostisosadega või üldisi kokandusalaseid nõuandeid ning selleks kasutatavate köögivahendite loetelu.
Kokaraamat võib sisaldada toitude illustratsioone.
Esimene eestikeelne kokaraamat oli Tallinnas aastal 1781 ilmunud "Köki ja Kokka Ramat" (tõlkinud Johann Lithander, nummerdatud lehekülgi 699 pluss 18 lk sissejuhatust ja lõpus register; sisaldas 986 õpetust ja retsepti).
Tänapäeval antakse kokaraamatuid välja ka e-raamatuna.
Eesti poide loend

Eesti poide loend loetleb Eesti sise- ja territoriaalvetes asunud ning asuvaid Veeteede Ametis registreeritud poisid. Toodrite kohta vaata Eesti toodrite loendit.
V.
"Loend on mittetäielik."
Kurtšatov (Kasahstan)

Kurtšatov (kasahhi Курчатов) on linn Kasahstanis Abaj oblastis, Irtõši jõe lõunakaldal.
Linn on nimetatud vene tuumafüüsiku Igor Kurtšatovi järgi. Nõukogude Liidu päevil oli Kurtšatov Semipalatinski tuumapolügooni juhtimiskeskus. Kurtšatov (või sihtnumbri järgi Moskva-400 ja Semipalatinsk-21) oli kinnine linn.
Linna elanike arv on pärast tuumakatsetuste lõpetamist langenud 20 tuhandelt 8000-ni.
2022. aastani kuulus linn Ida-Kasahstani oblastisse.
Impulsimomendi jäävuse seadus

Impulsimomendi jäävuse seadus on füüsikaseadus, mis ütleb, et ainepunktide isoleeritud süsteemi impulsimoment on ajas muutumatu suurus.
Noetheri teoreem seob impulsimomendi jäävuse seaduse ja ruumi isotroopsuse ehk ruumi sarnasuse igas suunas.
Jeesuse ristilöömine

Jeesuse Kristuse ristilöömine ja surm oli sündmus, mis leidis aset 1. sajandil pKr. Evangeeliumites kirjeldatud kevadine kuuvarjutus toimus astronoomilistel andmetel 30.–33. aasta aprillis; tõenäoliselt toimus Jeesuse ristilöömine aastal 30 pKr. 
Jeesus, keda peeti prohvetiks või messiaks, võeti kinni, viidi kohtu ette ning Pontius Pilatus mõistis talle karistuseks piitsutamise ja lõpuks ristilöömise. Jeesuse kannatused ja ristisurm on kristliku mütoloogia tähtsad osad, millega seostub päästmisõpetus ehk soterioloogia.
Jeesuse ristilöömist kirjeldavad kõik neli kanoonilist evangeeliumi, samuti teised tollased allikad, ning üldiselt peetakse seda ajalooliseks sündmuseks. Kristlased usuvad, et Kristuse kannatuslugu ennustas Vana Testamendi pühakiri, näiteks 22. psalm ja Jesaja laulud kannatavast sulasest. Uue Testamendi järgi võeti Jeesus kinni Ketsemani aias pärast viimset õhtusöömaaega koos kaheteistkümne apostliga ning viidi sanhedrini kohtu, Pontius Pilatuse ja Herodes Antipase ette, enne kui ta anti sõduritele üle ristilöömiseks. Pärast piitsutamist mõnitasid Rooma sõdurid Jeesust kui "juutide kuningat": ta rõivastati purpurrüüsse, krooniti okaskrooniga, teda peksti ja tema peale sülitati. Seejärel pidi Jeesus minema ristilöömispaika Kolgatale.
Kolgatal joodeti Jeesust äädikaga segatud veiniga. Matteuse ja Markuse evangeeliumite andmeil keeldus ta sellest. Siis löödi ta risti ja pandi rippuma kahe süüdimõistetud röövli vahele. Markuse evangeeliumi järgi kannatas ta ristilööduna kuus tundi, alates kolmandast tunnist, mis oli umbes kella 9 ajal hommikul, kuni surmani üheksandal tunnil, mis oli umbes kella 3 ajal pärastlõunal. Sõdurid kinnitasid tema pea kohale kolmekeelse sildi "Jeesus Natsareen, juutide kuningas", jagasid omavahel ta rõivad ning viskasid liisku tema mantli peale. Rooma sõdurid ei murdnud Jeesuse jalgu, nagu nad tegid kahe teise ristilööduga (jalgade murdmine kiirendas surma), kuna Jeesus oli juba surnud. Iga evangeelium annab Jeesuse viimastest sõnadest oma kirjelduse, kokku seitse varianti. Sünoptilistes evangeeliumites kirjeldatakse ristilöömise ajal toimunud üleloomulikke sündmusi, mille hulgas on pimedus, maavärin ning (Matteuse järgi) pühakute elluärkamine. Pärast Jeesuse surma võttis Arimaatia Joosep Nikodemuse abiga ta keha ristilt ning mattis kaljusse raiutud hauakambrisse. Kristliku traditsiooni kohaselt tõusis Jeesus kolm päeva hiljem surnust üles.
Tavapäraselt on kristlased pidanud Jeesuse ristisurma teadlikuks ja vabatahtlikuks ohvriks (kuna ta ei püüdnud ennast kohtus kaitsta), mida ta tegi "Jumala esindajana", et kannatada inimkonna pattude pärast ning teha võimalikuks lunastus. Enamik kristlasi pühitseb seda ohvrit leiva ja veiniga armulaual, mälestusena viimsest õhtusöögist, ning paljud ka igal aastal suurel reedel.
Lipp (male)

Lipp on liikumisvõimelt kõige tugevam malend, mis võib liikuda diagonaalis, horisontaalis või vertikaalis. Male eelkäijas šatrandžis kutsuti lippu vesiiriks ja see oli üks nõrgemaid vigureid mängulaual. Vesiiriga sai käia ainult ühe välja võrra diagonaalses suunas. Oma tänapäevase liikumisvõime sai lipp 15. sajandi lõpus.
Üldist.
Lipu väärtus.
Tavaliselt on lipp natuke tugevam kui vanker ja oda kokku ja natuke nõrgem kahest vankrist. Lipu vahetamine muu viguri kui vastase lipu vastu on peaaegu alati kahjulik. 
Lipp on vankrist ja odast tugevam kahel põhjusel (kuigi nad kontrollivad sama arvu välju). Esiteks on lipp liikuvam üksus ja selle liigutamiseks kulub üks käik, samas kui vankri ja oda liigutamine nõuab kahte käiku. Teiseks pole lipu liikumine erinevalt odast piiratud üht värvi väljadega. Vankri ja oda eelis on, et nad võivad ühte välja kaks korda rünnata (või kaitsta), kuid praktika on näidanud, et lipu eelised on tähtsamad.
Lipp on kõige võimsam lahtises seisus, kui vastase kuningas pole kaitstud või kui vastase laagris on palju kaitsmata malendeid. Oma pika ulatuse ja mitme liikumissuuna tõttu on lipuga sageli võimalik kahvlit anda. Võrreldes teiste pika liikumisulatusega malenditega (vanker ja oda) ei vähene lipu võimsus eriti ka kinnistes seisudes.
Strateegia.
Algajad toovad lipu tihti juba avangus välja lootes sellega vastase malendeid lüüa või matti panna. Kuna lipp on kõige väärtuslikum malend, peab sellega vastaste ähvarduste eest taanduma, mistõttu tugevamad mängijad eelistavad lippu hoida kaitstuna oma laagris. Vaatamata sellele on erandlikke avanguid, kus lipp tuuakse juba teisel käigul välja nagu Skandinaavia kaitse, mida on mängitud maailmameistrimatšil.
Lippude vahetus on üks lõppmängu alguse tunnuseid, kuid olemas on ka lippude lõppmängud ja mõnikord vahetatakse lipud juba avangus.
Kuningas (male)

Kuningas on males kõige tähtsam malend. Malemängus on poolte eesmärgiks matistada vastase kuningas. Kui kuningas asub vastase malendi tulejoonel, öeldakse, et kuningas on tules. Kui mängija ei suuda oma käigul kuningat tulest vabastada, on tegemist matiga. Vaatamata sellele, et kuningas on kõige tähtsam malend, on ta käimisvõimaluste poolest üks nõrgemaid (välja arvatud lõppmängus).
Kuningas võib käia igale endaga piirnevale ruudule, kuid mitte sinna, kus ta tulle jääb.
Kuningal on teatud tingimustel ka võimalik spetsiaalne käik vangerdus, mille korral kuningas liigub esimesel real kaks välja vankri poole ja vanker tõstetakse üle kuninga.
Sarah Jana Portner

Sarah Jana Portner (sündinud 1983 Baierimaal Starnbergis) on Saksa-Eesti ajakirjanik, Tallinna 2011. aasta linnakirjutaja.
2010. aasta oktoobrini õppis Portner Passau ülikoolis võõrkeeli, majandust ja kultuurikorraldust, keskendudes peamiselt Ida- ja Kesk-Euroopa ajaloole ning kaitstes diplomitöö heliloomingu tingimustest Nõukogude Liidus. 2008. aastal tutvus ta Heinrich Bölli Fondi uurimisstipendiumi abil Eesti Peipsi-äärsete vanausuliste kultuuriga ning oli Dr. Hans Kapfingeri stipendiumi toel ajakirjanduslikul väljaõppel ajalehes Passauer Neuen Presse.
2011. aastal pälvis Portner Saksa Ida-Euroopa Kultuurifoorumi viiekuulise stipendiumi, mille toel on ta Tallinna kui Euroopa kultuuripealinna ametlik linnakirjutaja. Sellena on tema ülesanne resideerida Tallinnas ning kajastada linna ja seal toimuvaid kultuuriüritusi saksakeelses veebipäevikus, mille tõlgib eesti keelde Nele Meikar. Portneri valisid linnakirjutajaks Saksa Kultuurifoorum ja Eesti Kirjanike Liit.
Gintaras Graujauskas

Gintaras Grajauskas (sündinud 19. veebruaril 1966 Kapsukases) on leedu kirjanik ja rokkmuusik.
Ta on kirjutanud romaane, lühijutte ja luulet. Lisaks mängib ta basskitarri ja laulab "poprock"-ansamblis Rokfeleriai. 
1993. aastal ilmus Graujauskase esimese raamatuna luulekogu "Tattoo". Ilmunud on ka tema näidendite kogu "Mergaitė, kurios bijojo Dievas" (2007), mille eest ta tunnistati 2007. aasta Leedu parimaks näitekirjanikuks, ning luuleraamat "Eilėraščiai savo kailiu" (2008).
Eesti keeles on tema luule ilmunud kogumikus "Kiirus vaikuse sees : luulet üheteistkümnelt maalt : tekste neljandalt ja viiendalt Põhjamaade luulefestivalilt Tallinnas 2004. ja 2005. aasta kevadel" (Tallinn, 2006).
Aleksandr Bulõgin

Aleksandr Bulõgin on mitme tuntud inimese nimi:
Kolgata

Kolgata on paik väljaspool Jeruusalemma müüre 1. sajandi alguses pKr, kus väidetavalt toimus Jeesuse Kristuse ristilöömine. 
Nimi "Kolgata" on eesti piiblikeele mugandus kreeka nimest "Golgotha" Uues Testamendis. Selle aluseks on omakorda arameakeelne nimi, mille kujuks on traditsiooniliselt oletatud "Gûlgaltâ" (kuid on ka teisi variante); piibel tõlgendab seda "pealuu paigana" – kreeka keeles Κρανίου Τόπος ("Kraniou Topos") ja ladina keeles "Calvariae Locus" (siit ka inglise "Calvary").
Viited piiblis ja etümoloogia.
Ehkki 6. sajandist saati viidatakse Kolgatale kui mäele ja 333. aastast kui künkale, kirjeldavad evangeeliumid seda lihtsalt kui "paika". Seda on mainitud kõigis neljas kanoonilises evangeeliumis:
 Markuse evangeelium:
 "Ja nad viisid Jeesuse Kolgata-nimelisse paika – see on
tõlgitult Pealuu paik."
 Matteuse evangeelium:
 "Ja kui nad jõudsid paika, mida hüütakse Kolgataks – see tähendab Pealuu paigaks –,"
 Luuka evangeelium:
 "Ja kui nad tulid sinna paika, mida hüütakse Pealuuks, siis nad lõid Jeesuse sinna risti, samuti kurjategijad – ühe temast paremale, teise vasemale."
 Johannese evangeelium:
 "ja ta läks välja, kandes ise oma risti Pealuuasemeks hüütud paika, mida heebrea keeles kutsutakse Kolgataks."
Nimele on antud ka terve rida teisi seletusi.
Traditsiooniline asukoht.
Kolgata traditsioonilise paiga tegi kindlaks Konstantinoopoli Helena, Rooma keisri Constantinus I ema, 325. aastal. Veidi eemal leidis Helena ka Jeesuse haua koha ning väitis end olevat leidnud Püha Risti. Tema poeg Constantinus ehitas seejärel sinna Püha Haua kiriku.
Keel (anatoomia)

Keel (ladina "lingua") on selgroogsete suuõõneelund.
Keel on paljudel loomadel nii seede-, komplemis- kui ka maitsmiselund. Keel on oluline ka häälitsemisel ja rääkimisel. 
Keele areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Keele abil saab toitu peenestada, mäluda ja alla neelata.
Keele värvus on mitme haiguse sümptom: tavaliselt roosa, võib ta infektsiooni korral minna valgeks.
Keele osad eest tahapoole on:
Kirikaed

Kirikaed on maa kiriku ümber või kõrval, mis tavaliselt kuulub kirikule või kogudusele. Ajalooliselt on kirik ja seda ümbritsev maa olnud koguduseliikmete pühitsetud matmispaik ning kirikaed surnuaia ehk kalmistu sünonüüm.
18.–19. sajandil lõpetati suuremas osas Euroopast vanadesse kirikaedadesse matmine ja kirikute ümber surnuaedade rajamine, seda eelkõige ruumipuuduse tõttu.
Kuna vanemad kirikaiad on sageli püsinud sadu aastaid puutumatult, on neis kujunenud haruldased elukooslused.
Aleksandr Bulõgin (siseminister)

Aleksandr Bulõgin (vene keeles Александр Григорьевич Булыгин; 6. august / 18. august 1851 Bulõgino küla, Rjazani kubermang – 5. september 1919 Rjazan) oli keiserliku Venemaa riigitegelane ja siseminister.
Bulõgin on pärit aadliperekonnast, õigeusklik. Tal oli 3340 tiinu maad Rjazani ja Saratovi kubermangus ning maja Moskvas.
Ta lõpetas 1871. aastal Peterburi õigusteaduskooli. Töötas pärast seda justiitsministeeriumis, seejärel uurijana Kiievi kubermangus. 1873. aastal määrati ta erivolitustega ametnikuks Saratovi kubermanguvalitsuse juurde. 1879. aastast töötas ta vanglate peavalitsuse inspektorina.
Tallinna hobuveski

Tallinna Hobuveski on Tallinna vanalinnas Renteni torni ja Oleviste kiriku juures Laboratooriumi ja Laia tänava ühinemiskohal, aadressil Lai tänav 47 asuv ümara põhiplaaniga paekivist hoone, mis ehitati asuv 14. sajandil. 
Tallinna Hobuveski on kuulutatud kinnismälestiseks 1996. aastast.
Hoone täpne ehitusaeg ei ole teada, kuid vanim teade veski olemasolust pärineb 1379. aastast, veskit kasutati algselt jahu jahvatamiseks juhul, kui linna vesiveskeid käivitada ei saanud või linna piirati ja vee vool Ülemiste järvest Harju värava juurde vallikraavi oli takistatud ning linnamüüri kaitserajatiste hulka kuuluvad vesiveskid (Harju värava juures Harju, Karja värava juures Karja ja Viru värava juures Viru veski) veepuudusel seisid. Hobuveskit kasutati Liivi sõjas ja ka Põhjasõja ajal.
Hoone arhitektuur.
Hobuveski hoone on ümara põhiplaaniga, ehitatud paekivist ning kujutab endast 16-meetrise läbimõõduga ühekorruselist kellerdatud ehitist. Hobuveski mehhanisme ajasid ringi kaheksa hobust korraga, keda rakendati veotiisli ette nelja paarina. Hoone puitkonstruktsioonid koos veski mehhanismidega hävisid 1757. aasta Oleviste kiriku tulekahjus. Algselt oli hoonel järsk kivikatus, mis oli säilinud veel 17. sajandil; praegune lamedakaldeline telkkatus, mis toetub keskpostile, on rajatud 19. sajandil. 16. sajandi lõpul lisati veski linnamüüripoolsele lääneküljele juurdeehitis, mille põhigabariidid on siiani säilinud. 
Hoone kasutus.
1741. aastal anti lagunenud veski sõjaväele laoruumiks. Veskina töötas hoone 1757. aasta tulekahjuni, hiljem on seda kasutatud Tallinna rae poolt, eelkõige relvahoidlana ja väljarenditava laohoonena. Veskihoone taastati tänapäevani säilinud kujul 1772. aastal. Enne II maailmasõda oli hobuveski kasutusel Oleviste kiriku koguduse surnuvankri kuurina. Oleviste kogudus koosnes põhiliselt sakslastest, kes 1939. aastal umsiedlungi käigus Tallinnast lahkusid. Tollaste seaduste põhjal jäi koguduse vara EELK konsistooriumile. 
Pärast II maailmasõda, 1950. aastate alguses anti hoone üle Tallinna muinsuskaitsele ning hoones asusid sinna kogutud Tallinna Linnamuuseumile kuulunud raidkivide ja teiste muinsuskaitseväärtusega detailide hoidla (ühed põnevamad objektid ekspositsioonist on pärast Tallinna 1944. aasta pommitamist kokku korjatud Vaekoja välisseintel linnakodanikke kujutanud medaljonid).
Hobuveski tänapäev.
2001. aastal ehitis restaureeriti ning oli kavandatud paekividetailide muuseumiks, kuid 2003. aastast sai hoone Tallinna Linnateatri kasutusse, kes avas hoone "Mandragora" etendusega 2003. aasta aprillis ning korraldab hoones teatrietendusi. Samuti korraldatakse hoones üritusi Tallinna Vanalinna päevade raames ja Dominiiklaste Kloostri Muuseumi poolt.
HC Kehra

HC Kehra on Eesti käsipalliklubi. Selle kodusaaliks on Kehra Spordihoone saal.
HC Kehra käsipalliklubi on tulnud 11x Eesti meeste käsipalli meistrivõistluste võitjaks (1993; 1994; 1995; 1996; 1999; 2003; 2004; 2006; 2009; 2012; 2014).
Starnberg

Starnberg on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal Ülem-Baieri ringkonnas, Starnbergi kreisi keskus. Asub 25 km Münchenist edelas Starnbergi järve põhjakaldal.
1226. aastal on Starnbergi kirjalikult esmamainitud nimega Aheim am Würmsee.
Starnbergis on sündinud Adrian Sutil. Seal on elanud Gustav Meyrink ja Jürgen Habermas. 
2007. aastal oli Starnberg elaniku kohta aasta keskmise sissetuleku poolest (26 120 eurot) Saksamaa rikkaim linn.
Sadul (muusika)

Sadul on keelpillide osa. Sadulaid on kaks: ülemine ja alumine sadul.
Ülemine sadul on kohas, kus kael läheb üle peaks. Alumine sadul on kohas, kus kõlakast läheb üle sõrmlauaks. Alumine sadul asub roobil ja hoiab pilli keeled üksteisest õigel kaugusel ja sõrmlaua suhtes õigel kõrgusel.
Baker Hughes

Baker Hughes Incorporated on maailma suuruselt kolmas naftatootmisteenuste ettevõte Schlumbergeri ja Halliburtoni järel. Ettevõtte peakorter asub Houstonis.
Ettevõte moodustati 1987. aastal Baker Internationali ja Hughes Tool Company ühinemisel.
Kõrvalaltar

Kõrvalaltar on altar, mis asetseb kirikus lisaks peaaltarile. 
Tavaliselt asuvad kõrvaltarid külglöövides, kuid võivad paikneda ka lihtsalt seina ääres või eraldi külgkabelis.
Eesti kirikutest on kõrvalaltarid näiteks Kuressaare Nikolai kirikus, Keila Mihkli kirikus, Ambla Maarja kirikus ja Pühtitsa Jumalaema Uinumise peakirikus.
Vorgašor

Vorgašor on alev Venemaal Komi Vabariigis Vorkuta linnaringkonnas.
Vorgašor asutati 1964. aastal söekaevanduse rajamisega seoses.
Alevis asuv kivisöekaevandus kuulub Vorkutaugolile.
Galilei protsess

Galilei protsess oli 1610. aasta paiku alanud sündmuste jada, mille käigus Galileo Galilei, kes pooldas Mikołaj Koperniku heliotsentristlikku astronoomiat, sattus konflikti aristotelliku maailmavaatega, mida toetas katoliku kirik.
1610. aastal avaldas Galilei raamatu "Sidereus Nuncius" ("Täheteataja"), mis kirjeldas tema uue teleskoobiga tehtud üllatavaid avastusi. Need ja teisedki avastused paljastasid tõsised raskused senise teadusliku arusaamaga universumi ehitusest, tekitades huvi uute teooriate vastu nagu Koperniku heliotsentrism, mille too oli avaldanud raamatus "De revolutionibus orbium coelestium" 1543. aastal.
Paljud teadlased ründasid teooriat, kuna see oli vastuolus nii Aristotelese maailmamudeli kui ka pühakirjaga. Galilei osalus teoloogiat, astronoomiat ja filosoofiat hõlmanud poleemikas viis inkvisitsioonikohtus 1633. aastal tema süüdimõistmiseni ketserluses. Süüalune mõisteti eluaegsesse vangistusse, mis tegelikult kujunes mitte eriti rangeks koduarestiks.
Ehkki legendi järgi olevat Galilei inkvisitsioonikohtust lahkudes pomisenud endale kindlaks jäädes "Eppur si muove" ("Ta liigub siiski"), ei ole sel lool teadaolevalt kindlat alust.
Marion Chesney

Marion Chesney Gibbons (10. juuni 1936 Glasgow – 31. detsember 2019) oli šoti kirjanik. 
Kirjanik kasutas pseudonüüme M. C. Beaton (kriminaalromaanides), Sarah Chester, Jennie Tremaine, Ann Fairfax, Helen Crampton, Marion Gibbons, Charlotte Ward jms.
Chesney loomingu tuntumad tegelaskujud on Agatha Raisin ja Hamish Macbeth.
Ta osales Tallinna kirjandusfestivalil HeadRead 2011. aastal.
Elulugu.
Marion Chesney on töötanud raamatupoes müüjana ning ajalehtedes Scottish Daily Express (Glasgow's) ja Daily Express (Londonis) reporteri, teatrikriitiku ja toimetajana. Ajakirjas Scottish Field toimetas ta naiste moe teemasid.
Tema abikaasa Harry Scott Gibbons on samuti kirjanik ja toimetaja. Marion Chesney on öelnud, et tema esimeste romaanide kirjutamise ajendiks oli vajadus teenida perele lisaraha ajal, kui ta abikaasa oli taastumas kergekujulisest insuldist. 1979. aastal alanud kirjanikukarjäär on olnud väga viljakas: 2019. aasta seisuga oli temalt ilmunud sadakond romaani.
Teosed televisioonis.
Agatha Raisini lugude põhjal on valminud telesari "Agatha Raisin" (2014 – ...), kus nimikangelast kehastab Ashley Jensen. 
1995–1997 valmis 20-osaline telesari "Hamish Macbeth", mille peaosas oli Robert Carlyle.
Eesti kunstikoolide loend

"Siin loetletakse Eesti kunstikoole."
Reinimaa

Reinimaa () on ajalooline piirkond Lääne-Euroopas, peamiselt Saksamaal Reini jõe kallastel. Uuemal ajal on sellest saanud üldisem nimi Saksamaa alade kohta Reini kesk- ja alamjooksul Bingeni linnast Hollandi piirini või Neckari jõest Kölnini. Läänes ulatub Reinimaa Luksemburgi, Belgia ja Madalmaade piirideni; idas hõlmab see vaid linnu, mis asuvad Reini ääres. Üldjoontes kattub see nime tänapäevase kasutusega, välja arvatud Saarimaa.
Kahe maailmasõja vahel tähistas "Reinimaa" kogu okupeeritud ja demilitariseeritud tsooni lääne pool Reini, sealhulgas sillapäid jõe idakaldal. Pärast Prantsuse võimu aluse läänekalda kokkukukkumist 19. sajandi alguses annekteeris Preisi kuningriik saksa- ja hollandikeelsed (Jülich-Cleves-Berg) alad jõe kesk- ja alamjooksul. Preisi valitsus moodustas neist aladest Reini provintsi (tuntud ka "Reini Preisimaa" nime all); see nimi sisaldub tänapäeval Reinimaa-Palatinaadi ja Nordrhein-Westfaleni liidumaa nimedes. Pärast Esimest maailmasõda okupeeris Reinimaa lääneosa Antant, seejärel demilitariseeriti see Versailles' rahulepingu alusel. Saksa armee remilitariseeris Reinimaa 1936. aastal osana diplomaatilisest jõudemonstratsioonist, kolm aastat enne Teise maailmasõja algust.
Piirkonna lõuna- ja idaosa on peamiselt künklikud (Westerwald, Hunsrück, Taunus ja Eifel) ning seda lõhestavad jõeorud, eelkõige Rein ja Mosel. Põhjaosa hõlmab Ruhri org.
Reinimaa suuremate linnade hulka kuuluvad Aachen, Bonn, Köln, Duisburg, Düsseldorf, Koblenz, Krefeld, Leverkusen ja Trier.
Reno Laidre

Reno Laidre (sündinud 26. juulil 1977) on Eesti poliitik, aastatel 2017–2021 ja uuesti alates 1. juulist 2024 Tartu abilinnapea, endine Tartu maavanem ja Elva linnapea.
Haridus.
Ta lõpetas 1995 Valga Gümnaasiumi matemaatika ja füüsika eriklassi ja 1999 Tartu Ülikooli füüsika erialal. Aastal 2013 sai ta Eesti Maaülikoolist sotsiaalteaduste magistri kraadi ökonoomika ja ettevõtluse erialal. 
Täiendharidus: 
Töökäik.
Laidre oli 2000–2003 Karula abivallavanem, 2003–2005 Rõngu vallavanem ja 2005–2007 Elva abilinnapea. Alates 30. aprillist 2007 kuni 30. maini 2011 oli ta Elva linnapea. 
Ta oli viimane Tartu maavanem alates 1. juunist 2011 13. novembrini 2017. 
Alates 14. novembrist 2017 kuni 16. novembrini 2021 oli Laidre Tartu abilinnapea. 
Alates 16. novembrist 2021 kuni 20. juunini 2024 oli ta Tartu Linnavolikogu aseesimees, 18. juulist 2022 kuni 15. septembril 2022 oli ta esimehe kohusetäitja. 
Laidre kuulub Eesti Reformierakonda alates 27. aprillist 2001.
17. novembril 2014 keskkonnaministri kohale asunud Mati Raidma asendusliikmeks oleks pidanud saama Tartu maavanema ametit pidanud Laidre, aga 18. novembril 2014 loobus ta oma mandaadist ja tema asemel sai 19. novembril 2014 Riigikogu liikmeks Kalmer Lain. 
Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 443 häält ning ei osutunud valituks.
2022-2024 oli ta MTÜ Tartu Regiooni Energiaagentuuri juhatuse liige. 1. juulil 2024 sai temast Tartu abilinnapea sotsiaalabi ja tervishoiu valdkonnas.
Seisukohavõtte.
Reno Laidre on seisnud ligipääsetavuse eest, muuhulgas selle eest, et Tartu Raudteejaam oleks ligipääsetav. Ta on vedanud koroonaajal Tartu linna alates 2021 kehtiva üldpalneeringu koostamist. Linnavolikgu poolt 2021. a sügisel vastu võetud üldplaneeringuga kavandati suurel hulgal ehitusõigust nii elamutele kui ärihoonetele. Loodi ühiskondlik kokkulepe ülelinnaliseks rattateede võrgustiku rajamiseks ning kiideti heaks võimalus Siuru rajamiseks kesklinna.
Ta on kaitsnud hooldereformi, seisnud hea üldhooldusteenuse kättesaadavuse eest, olnud vastasseisus riigiga nii erihoolekande teenuse kättesaadavuse parendamiseks kui üldhooldusteenuse õiglasemaks rahastamiseks.
Isiklikku.
On osalenud paljudel erinevatel spordivõistlustel, harrastab käia jõusaalis, tegeleb kalandusega, mängib discgolfi. 2025. aasta Eesti Talvistel Discgolfi Meistrivõistlustel sai 6. koha. 
Reno Laidre on Eesti Kaitseväe reservväelane, talle on omistatud nooremleitnandi auaste.
Oli üks 2002. aasta 15st Balti robinsonist Malaisias. On valmistanud mitmekäigulise õhtusöögi telesaates “Õhtusöök viiele”
Viimsi Kunstikool

Viimsi Kunstikool on kunstikool Viimsi vallas Harju maakonnas.
Kool tegutseb 1977. aasta sügisest ja annab eelhariduse kunstialase elukutse õppimiseks.
Õpetus toimub kunstikoolide üleriigilise õppekava kohaselt. Kool pakub traditsioonilist kunstiharidust, mis sisaldab algtõdesid joonistamisest, maalimisest, kompositsioonist, vormiõpetusest (skulptuurist) ja kunstiajaloost.
Kooli esimene direktor oli Tõnis Soop.
Viimsi Kunstikooli esimene nimi oli S. M. Kirovi nimelise Näidiskalurikolhoosi Lastekunstikool, vahepeal OÜ Esmar Kunstikool.
Kaua aega töötati oma majas Rohuneeme mnt 5. Lapsi tuli juurde, maja jäi kitsaks ja kool kolis 1985. aastal Männi tee 2 hoone ühte tiiba. Alates 2007. aasta maist kuni 2021. aasta augustini asuti Miiduranna külas aadressil Madise tee 2. Kunstikooli direktor oli Elle Soop. 
Vahepealsel ajal õpiti Viimsi Äritares. Alates 2022. aasta sügisest asub kool Viimsi Artiumis. Direktor on Matti Vainio.
Suzanne McLeod

Suzanne McLeod on Suurbritannia õudusulmekirjanik.
Katrina Kalda

Katrina Kalda (sündinud 1980 Tallinnas) on eesti päritolu prantsuse kirjanik.
Ta õppis kirjandust Lyoni Kõrgemas Normaalkoolis ("École Normale Supérieure de Lyon").
Juri Tjulin

Juri Tjulin (vene keeles "Юрий Николаевич Тюлин"; 14. detsember / 26. detsember 1893 Tallinn – 8. mai 1978 Moskva) oli vene muusikateadlane, muusikapedagoog ja helilooja.
Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. 1917. aastal lõpetas ta Petrogradi Konservatooriumi kompositsiooni erialal ja Petrogradi Ülikooli.
Aastatel 1925–1967 töötas ta õppejõuna Leningradi Konservatooriumis, 1935. aastast professorina. 1937. aastal kaitses ta kunstiteaduste doktori väitekirja.
1967. aastast elas Moskvas. Aastatel 1970–1975 töötas ta Gnessinite nimelises Muusikapedagoogika Instituudis professor-konsultandina, 1976. aastast oli Moskva Konservatooriumi professor.
Lodukannike

Lodukannike ("Viola uliginosa") on kannikese perekonda kuuluv taimeliik.
Laanekannike

Laanekannike ("Viola selkirkii") on kannikese perekonda kuuluv taimeliik.
Nõmmkannike

Nõmmkannike ("Viola rupestris") on kannikese perekonda kuuluv taimeliik.
Võsakannike

Võsakannike ("Viola riviniana") on kannikeseliste sugukonda kannikese perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.
Taime kõrgus sõltuvalt kasvukohast 2-20 cm, puhmiku laius kuni 15 cm. Helelillad või helesinised õied puhkevad varakevadel. Õied on umbes 2 cm pikad, enamasti valkja kannusega. Lehed pikarootsulised, munajassüdajad, pehmed. Abilehed süstjad, servadel pikalt narmastunud. Viljaks piklikmunajas kupar.
Kasvukohaks segametsad ja puisniidud. Eestis sage.
Metskannike

Metskannike ("Viola reichenbachiana") on kannikeseliste sugukonda kannikese perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.
Taime kõrgus sõltuvalt kasvukohast on 2–20 cm, puhmiku laius kuni 15 cm. Varakevadel puhkevad helelillad või helesinised õied. Lehed on südajad. Metskannike sarnaneb väga võsakannikesega, kuid õitseb varem.
Pisikannike

Pisikannike ("Viola pumila") on kannikese perekonda kuuluv taimeliik.