tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Body

Body on termin, mida kasutatakse kohvi degusteerimises kohvi maitse kirjeldamiseks. "Body" on see tunne, mida kohv degustaatori suus tekitab. See on kleepuvus, raskus, paksus või rammusus, mida keel tajub. Heaks body näiteks on tunne, mida rasvane piim suus võrreldes veega tekitab. Body tunnetamine sõltub kohvi tõmbamise ajal eralduvatest õlidest. Tavaliselt on Indoneesia kohvis enam body kui Lõuna- või Kesk-Ameerika kohvis. Kohvisordid, millel on enam body, säilitavad lahjendatult oma maitseomadusi paremini.
Kohvioad

Kohviuba on kohvipuu seeme, kivi, mis on punase kohvipuu vilja sees. 
Viljad – kohvimarjad – sisaldavad tavaliselt kaht seemet, mille lamedad küljed on üksteise vastas. Kohviubades on 0,8–2,5% kofeiini, mis on ka üks peamisi põhjuseid, miks seda taime kasvatatakse. Kohvioad on mitme maa väga tähtis ekspordiartikkel. 
Töötlemine.
Kohvioad eemaldatakse kohvimarjadest, jääk visatakse minema või kasutatakse väetisena. Seejärel kohvioad kuivatatakse, röstitakse ja jahvatatakse. Ubade eraldamise marjadest ja kuivatamise teevad enamasti ära tootjamaad enne saagi eksportimist, ube röstitakse ja jahvatatakse tavaliselt juba teistes ettevõtetes. Paljud kohvigurmaanid eelistavad kohvi jahvatada ja ka röstida ise, kuna aja jooksul valmisröstitud ja jahvatatud kohvi maitse ja lõhn väheneb.
IEEE aumedal

IEEE aumedal on Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi (IEEE) antav kõrgeim tunnustus. Aumedalit antakse välja alates 1917. aastast. Sellega tunnustatakse inimest, kellel on erilisi teeneid või erakordne karjäär elektri- ja elektroonika valdkonnas. Auhind koosneb kuldmedalist, selle pronksist koopiast, sertifikaadist ja tänutasust.
Lynch

Lynch on mitme koha nimi Ameerika Ühendriikides:
Sõnal on muid tähendusi:
Dipool

Dipool (kreeka keele sõnadest "dis" kaks korda + "polos" telg, poolus) on kahest võrdsest lähestikku asetsevast, kuid vastandmärgilisest elektrilaengust või kahest magnetpoolusest (põhja- ja lõunapoolusest) koosnev süsteem.
Dipooli mõistet kasutatakse ka antennitehnikas (vt poollainedipool), akustikas ja voolisedünaamikas.
Elektriline dipool.
Elektriline dipool koosneb kahest võrdse suurusega positiivsest ja negatiivsest elektrilaengust. Need vastandmärgilised laengud kompenseeruvad vastastikku, nii et dipoolil puudub elektrilaeng.
Elektrilise dipooli iseloomustussuurused on laengute vahekaugus (positiivse laengu kohavektor negatiivse laengu suhtes) formula_1 ja laengute absoluutväärtus formula_2. Nende korrutis on elektriline dipoolmoment formula_3. Dipoolmoment on suunatud piki dipooli telge negatiivse laengu poolt positiivse laengu poole.
Dipoolmomendi mõistet saab rakendada ka enam kui kahe laengu süsteemile, näiteks molekulile. Kui dipoolmoment erineb nullist, nimetatakse molekuli polaarseks. Mittepolaarse molekuli laengud välise elektrivälja toimel nihkuvad, mille tulemusena tekib indutseeritud dipoolmoment.
Magnetiline dipool.
Magnetiline dipool on voolukontuur (kinnine vooluga elektriahel, nn elementaarvool) või siis kontuuride süsteem, mille mõõtmed on voolu magnetvälja vaadeldavate punktide kaugustega võrreldes väga väikesed.
Magnetilist dipooli iseloomustab magnetmoment formula_4, mille suuna määrab voolu suund kruvireegli järgi: kui kruvi keerata kontuuri voolu suunas, siis näitab kruvi edasiliikumise suund magnetmomendi suunda kontuuri keskpunktis. 
Magnetmomendi väärtus
formula_5,
kus formula_6 on voolutugevus kontuuris ja formula_7 on kontuuri pindala.
Xenophanes

Xenophanes (Ξενοφάνης, 570-480 eKr) oli Vana-Kreeka filosoof, poeet, ja ühiskonna ning religiooni kritiseerija. 
Elu.
Xenophanes oli pärit Kolofonist, Jooniast. Ta filosofeeris erinevates Vahemerepiirkondades, eriti lõuna-Itaalia ja Sitsiilia Kreeka kolooniates, liikudes ühest linnast teise. Ta olevat olnud Archelaose õpilane ning Parmenidese õpetaja. Varem arvati ka et ta oli ka Elea Zenoni, Parmenidese kolleegi õpetaja ning seega ka lähedane Elea koolkonnale. Tänapäeval seda aga tõeks enam ei peata.
Filosoofia.
Xenophanese filosoofiast teame eelkõige tema luule kaudu, mida on aga säilinud ainult hilisemate kreeka autorite kirjanduslikes laenudes. Oma luules ta kritiseerib ja heidab nalja paljude kaasaegsete nähtuste ja ideede üle, nagu näiteks kreeka mütoloogia inimesekujuliste jumalate üle, ning pilab ka kreeklaste suurt austust sportlaste vastu. 
Xenophanes hülgas, nagu ka Herakleitos, usu jumalatesse ning sellesse, et jumalad on inimesesarnased. Ta ütles, et Homeros teenis raha sellega, et valetas jumalate ja nende omaduste kohta. Inimese-sarnaste jumalate kohta ütles ta: 
Selle asemel rääkis Xenophanes ühest jumalast, kes on abstraktne, universaalne, muutumatu, liikumatu ja ka alati ning kõikjal kohalolev. See jumal ei olnud inimesekujuline ega tal ei olnud ka mingeid inimlikke iseloomuomadusi ega nõrkusi. Jumal oli piirideta. Xenophanese mõtlemist peetakse panteistlikuks, ka peetakse teda esimeseks monoteistiks lääne filosoofia ajaloos.
Xenophanes kirjutas ka, et poeedid peaksid rääkima jumalatest ainult selliseid lugusid, mida saab ka ühiskondlikult rakendada. Hiljem võttis Platon sellesama idee omaks. Xenophanes uuris ka fossiile, ning jõudis nende põhjal järeldusele, et kunagi kattis vesi kogu maapinda. Tema epistemoloogiline arusaam oli, et on olemas absoluutne tõde, aga inimesed surelikena ei ole võimelised seda mõistma. Seetõttu saavad inimesed toetuda vaid hüpoteesidele. Võime käituda, nagu teame tõde, aga peame teadvustama endale, et on väga ebatõenäoline, et see, mida me teame, on ka tegelikult tõde. Selle idee võttis hiljem omaks Karl Popper ning see on ka kriitilise ratsionalismi alus.
Eesti Vabaduse Risti III liigi kavaleride loend

Siin on loetletud tsiviilteenete eest antud Eesti Vabariigi Vabaduse Risti III liigi 1., 2. ja 3. järgu kavalerid.
III liigi 1. järgu kavalerid.
Eesti Vabaduse Risti III liigi 1. järku anti välja 111 korral.
III liigi 2. järgu kavalerid.
Eesti Vabaduse Risti III liigi 2. järku anti välja 41 korral.
III liigi 3. järgu kavalerid.
Eesti Vabaduse Risti III liigi 3. järku anti välja 35 korral.
Maurice de Wulf

Maurice Marie Charles Joseph De Wulf (1867–1947) oli tomistlik filosoof ja filosoofiaprofessor Leuveni katoliiklikus ülikoolis Belgias. Ta on keskaja filosoofia historiograafia üks pioneere.
De Wulfi raamat "Keskaja filosoofia ajalugu" ("Histoire de la Philosophie Médievale") ilmus esimest korda aastal 1900 ning anti hiljem mitme kordustrüki ja tõlkena uuesti välja. 1920. aastatel õpetas ta Harvardi Ülikoolis. Aastal 1922 avaldati ta raamat "Keskaja filosoofia ja tsivilisatsioon".
Raamatus "Keskaja filosoofia ajalugu" ei kõrvuta De Wulf keskaegset filosoofiat skolastikaga, nagu teeb enamik ajaloolasi, ning leiab keskaegses filosoofias kaks põhilist suunda: skolastika, mida esindavad filosoofid nagu Aquino Thomas, John Duns Scotus ja Albert Suur, ning antiskolastika, mille isa on Johannes Scotus Eriugena ning millega jätkasid katarid, albilased ja panteistlikud suunad. Seda de Wulfi arvamust ei ole enamik ajaloolasi ja filosoofe siiski tunnustanud.
Ieoh Ming Pei

Ieoh Ming Pei (hiina 貝聿銘 "Bèi Yùmíng"; 26. aprill 1917 – 16. mai 2019) oli Hiina päritolu Ameerika Ühendriikide arhitekt, Pritzkeri auhinna laureaat. 
Ehitusmaterjalidena kasutas Pei oma töödes peamiselt kivi, betooni, klaasi ja terast. 
Ieoh Ming Pei oli üks tähtsamaid 20. sajandi arhitekte.
Noorpõlv ja haridus.
Ieoh Ming Pei sündis rikka pankuri peres Guangzhous Guangdongi provintsis Hiinas ning lapsena elas ja õppis Shanghais ja Hongkongis. 1935. aastal läks ta 18-aastaselt Ameerika Ühendriikidesse arhitektuuri õppima. 
Pei õppis esialgu lühikest aega Pennsylvania ülikoolis, vahetas seejärel kooli ning lõpetas 1940. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi. 
Pei sai USA kodakondsuse 1954. aastal.
Töö.
1955. aastal avas Pei oma arhitektuuribüroo I.M. Pei &amp; Partners. 1989. aastal vahetas firma nime, uueks nimeks sai Pei Cobb Freed &amp; Partners. James Ingo Freed ja Henry N. Cobb on Ieoh Ming Pei kõrval selle ettevõtte tähelepanuväärsemaid arhitekte.
Eraelu.
Peil on kolm poega: T'ing Chung Pei, Chien Chung Pei ("Didi") ja Li Chung Pei ("Sandi") ning tütar Liane Pei. Chien Chung Pei oli isal abiks Louvre'i püramiidi projekteerimisel, Li Chung Pei omakorda Hongkongi Bank of China Toweri projekteerimisel 1989. aastal. Mõlemast vennast on isa eeskujul saanud arhitektid ning 1990. aastal asutasid nad koos ettevõtte Pei Partnerships.
Abū Nuwās

Abū Nuwās (ابونواس; pikemalt Abū Nuwās al-Ḩasan ibn Hāni' al-Ḩakamī; umbes 750 või 757 Ahvāz – 814 või 815) oli üks tähtsamaid araabia keeles kirjutanud klassikalise luule esindajaid. Ta oli esimene linnaluuletaja araabia kirjanduses, õukonnapoeet. 
Ta sündis Ahvāzi linnas Pärsias. Tema isa Hāni' oli araablane, ema oli pärit Pärsiast. 
Abū Nuwās elas kaliif Hārūn ar-Rashīdi ajal, mil sündis klassikaline araabia kirjandus. Al-Başrah's ja Al-Kūfah's õppis ta oma aja suurimate filoloogide juures. Et õppida ära beduiinide araabia keel, mida peeti eriti puhtaks, olevat ta veetnud aasta ka kõrbes. 
Abū Nuwāsist sai oma aja araabiakeelse luule kõige laiahaardelisemaid meistreid; eriti tuntuks sai ta jahi-, armastus- ja veiniluulega. Veiniluule arendas ta erilise täiuseni. Muu hulgas ülistas Abū Nuwās poistevahelist armastust. 
Abū Nuwāsi luule ja isik on säilinud ka rahvapärimuses. Korduvalt esineb ta ka "Tuhande ja ühe öö" lugudes, kus teda mainitakse kaliif Harūn ar-Rashīdi saatjana. Suahiilikeelses kirjanduses kannab Abunuwasi nime väljamõeldud narrikuju, kellele omistatakse kohati needsamad lood, mis mulla Nasreddinile ja Juḩā'le.
Giordano Bruno

Giordano Bruno (1548 – 17. veebruar 1600) oli Itaalia filosoof, preester, kosmoloog ja okultist, kes on eelkõige tuntuks saanud heliotsentrilise maailmasüsteemi ning universumi lõpmatuse teooriate pooldamisega. 
Kosmoloogia kõrval kirjutas Bruno uurimusi ka mälu ja mnemotehnikate kohta. Teda peetakse uusaegse teadusliku mõtlemise märtriks, kuna inkvisitsioon põletas ta elusalt ketserluses süüdistatuna, sest Bruno ei olnud valmis oma vaadetest loobuma. Ehkki Brunot on hiljem nähtud teaduslik-materialistliku maailmavaate eestvõitlejana, ei olnud ta kindlasti ateist, vaid pigem okultismi kalduv panteist.
Siberi katk

Siberi katkuks ehk antraksiks ehk põrnatõveks (ladina keeles "anthrax") nimetatakse nakkushaigust, mida levitavad ja põhjustavad põrnatõvebatsillid. Siberi katk on levinud kogu maailmas ja seda esineb nii rohusööjatel loomadel kui ka inimestel.
Loomadel.
Enamasti saavad loomad nakkuse põrnatõvebatsilli eostega saastunud taimede ja sööda söömisel. Veistel, lammastel ja hobustel on haiguse kulg kiire ning ilma ravita loom sureb. Sigadel kestab haigus kauem.
Inimestel.
Inimesed saavad nakkuse nakatunud loomadelt kas füüsilise kontakti või hingamisteede kaudu, samuti nakatunud looma lihast valmistatud toodete söömisel või kokkupuutel nakatunud looma luude või karvkattega (näiteks lambavillaga). Inimeselt inimesele haigus ei levi.
Klassifikatsioon.
RHK-10. Jaotis A22. Põrnakatku klassifikatsioon ja kohandused 
Nahapõrnatõbi.
Põrnatõve nahavorm avaldub 3–5 päeva jooksul pärast nakatumist. Sügelev kubel paistetab üles ja tekib villiline haavand, mis kattub iseloomuliku musta ringikujulise koorikuga.
Kopsupõrnatõbi.
Põrnatõve kopsuvorm (pulmonaalantraks) levib hingamisteede kaudu.
Gastrointestinaal-põrnatõbi.
Põrnatõve soolevorm tekib 2–5 päeva jooksul pärast bakteriga nakatunud liha söömist. Bakterid paljunevad ning toodavad toksiine soole lümfikoes ja soolte ümber paiknevates lümfisõlmedes.
Ravi.
Põrnatõve ennetatakse ja ravitakse antibiootikumidega.
Tüsistused.
Paljudel juhtudel kulgeb haigus kiiresti ja antibiootikumravi ei anna tulemusi. Sellistel puhkudel lõpeb haigus tavaliselt surmaga.
Vaktsiin.
Põrnatõve vastu vaktsineeritakse nii loomi kui ka inimesi.
Biorelv.
Siberi katku spoore on võimalik laboris toota. Neid on lihtne säilitada, kuna nad on vähenõudlikud ja vastupidavad. Seepärast on oht, et neid kasutatakse bioloogilise relvana.
Nimi.
Haiguse nimi tuleb kreeka sõnast "ἄνθραξ" ('süsi') mustade koorikute järgi, mis nahale tekivad.
Eesti Vabaduse Risti II liigi kavaleride loend

Eesti Vabaduse Risti II liigi kavaleride loend on loetelu isikliku vapruse eest antud Eesti Vabariigi Vabaduse Risti II liigi 2. ja 3. järgu kavaleridest.
II liigi 1. järgu kavalerid.
Eesti Vabaduse Risti II liigi 1. järku ei antud välja.
II liigi 2. järgu kavalerid.
Eesti Vabaduse Risti II liigi 2. järku anti välja 29 korral:
II liigi 3. järgu kavalerid.
Eesti Vabaduse Risti II liigi 3. järku anti välja 2247 korral, mis jagunesid riikide vahel järgnevalt:
Eestlastest kavalerid.
Eestlastest kavalere oli 1672 ("Loend ei ole täielik")
Sõdurid.
"Nimekiri ei ole täielik"
Mahl

Mahl on puuviljadest, marjadest või köögiviljadest tehtud jook, milles ei ole süsihappegaasi nagu karastusjookides. Mahla valmistatakse tavaliselt pressides, kodustes tingimustes ka marju aurutades või muul meetodil viljadest vedelikku välja saades. 
Mahla võib juua värskelt pressituna, kuid majanduslikel põhjustel müüakse mahla sageli kontsentreeritult. Sel puhul tuleb kontsentraadile lisada vett. Sageli on kontsentraadil teine maitse kui värskelt pressitud mahlal. Mahla võib säilitada ka pastööritult ja külmutatult. Sageli lisatakse mahlale enne turustamist vett ja/või suhkrut. Eri liiki puu- ja köögiviljade ning marjade mahla võib ka omavahel segada segumahlaks.
Kuressaare Eesti Kodanike Komitee

Kuressaare Eesti Kodanike Komitee asutati 10. aprillil 1989 esimese Eesti kodanike komiteena maakonnalinnas ning neljandana kogu Eestis.
Komitee algne koosseis.
Koopteerumise korras kaasati hiljem komitee liikmeskonda Valter Hommik, Virge Nemvalts ja Malle Laur.
Juhan Veel

Juhan Veel (5. detsember 1939 Kaarma vald – 25. märts 2012) oli Eesti ühiskonnategelane.
Juhan Veel arreteeriti 1957. aastal nõukogudevastase tegevuse eest ja mõisteti kohtu poolt kolmeks aastaks vangi.
Aastal 1973 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ökonomisti erialal.
Ta tõusis avalikus elus esile 1988. aastal Kuressaares toimunud rahvakoosolekuil. Valiti 1989. aastal Kuressaare Eesti Kodanike Komitee liikmeks (hiljem ka maakonnakomitee liikmeks) ning kujunes selle komitee vanemregistreerijana Eesti kodanike komiteede tegelikuks eestvedajaks Saaremaal. Juhan Veel oli Eesti Kongressi ja Eesti Komitee liige. 
Ta kandideeris Riigikogu valimistel 1992. aastal valimisliidu Eesti Kodanik nimekirjas, 1995. aastal valimisliidu Parem Eesti / Eesti Kodanik nimekirjas ning 1999. aastal Põllumeeste Kogu nimekirjas.
Pelkosenniemi

Pelkosenniemi on küla Soomes Lapi maakonnas Pelkosenniemi vallas.
Külas asub põhikool, tervisekeskus.
Mati Kütt

Mati Kütt (sündinud 5. aprillil 1947 Tallinnas) on eesti animafilmide režissöör, karikaturist ja maalikunstnik.
Aastatel 1962–1963 õppis Kütt Viljandis Juhan Muksi stuudios maalimist, kuhu sattus oma kunstiõpetaja Vello Liivi suunamisel. Õppis Viljandi I kaheksaklassilises ja C. R. Jakobsoni nimelises Viljandi 1. Keskkoolis, mille lõpetas 1965. aastal. Noorukina innustus mudellennundusest ja sportvõimlemisest. Aastatel 1965–1968 õppis Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonnas soojusenergeetikat. Pärast sõjaväge proovis astuda Kunstiinstituuti, kuid ebaõnnestunult. 
Animaatoriks sai ta 1974. aastal Tallinnfilmis Rein Raamatu väljakuulutatud konkursil osalemise järel. Tallinnfilmis töötas ta animaatorina koos Rein Raamatu, Priit Pärna, Avo Paistiku, Rein Tammiku, Ando Keskküla, Heiki Ernitsa ja teistega. 1974–1994 ja 1994–1995 stuudios Eesti Joonisfilm. 1995. aastast on vabakutseline kunstnik. 2001–2002 töötas ta Ameerika Ühendriikide Colorado osariigi pealinnas Denveris Rocky Mountaini Kunsti- ja Disainikolledžis eksperimentaalanimatsiooni õppejõuna.
Looming.
Karikatuurini jõudis ta läbi multifilmi. Esimesed karikatuurid ilmusid tal 1974. aastal ajakirjas Pikker ning ajalehes Sirp ja Vasar. Tema teoseid on trükitud kogumikes, mis on ilmunud eesti, leedu, vene, soome, saksa, prantsuse, itaalia, inglise ja muudes keeltes.
Alates 1980. aastast on ta loonud õlipastelle, ühendades neis karikatuuri ja maali, näiteks rõhutades groteskset süžeed maalilise kujutusviisi kaudu ("Üks jutt" (1984), "Ökoloogi eine" (1985), "Virtuoos" (1985)). 
1985. aastast on Kütt Eesti Kinoliidu liige.
1999. aastast Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Maalikunstnike Liidu liige.
Robert Prager

Robert Prager (1886 Dresden – 5. aprillil 1918 Collinsville) oli sakslasest söekaevur USA-s Illinoisi osariigis Collinsville'is, kes lintšiti esimese maailmasõja ajal.
Algul töötas Prager pagarina, aga ta vahetas ametit, kuna kaevuritele maksti paremat palka.
Ta oli ainuke välismaalane, kes lintšiti USA-s esimese maailmasõja ajal. Tema mõrvamise eest anti kohtu alla 11 meest, kuid nad mõisteti õigeks.
Parinirvaana

Parinirvaana (sanskriti keeles "parinirvāṇa "‘pärisnirvaana ehk lõplik nirvaana’; tiibeti keeles "yongs su mya ngan las ’das pa"; hiina keeles 滅度 "miedu"; jaapani keeles "metsudo") ehk pärisnirvaana ehk lõplik nirvaana ehk jäägitu nirvaana on budismis seisund, millesse Buddha Šākjamuni jõudis surres. 
Šākjamuni jõudis nirvaanasse 35-aastaselt Gayā linna lähedal bodhipuu all istudes, kuid see nirvaana sisaldas veel olemasolu jääki. Alles peale surma lagunevad koost isiksuse koostisosad (skr "skandha") ning lakkab sünni ja surma ringkäik.
Buddha viimaseid päevi ja parinirvaanasse vaibumist kirjeldab Suur parinirvaana suutra (paali keeles "Mahāparinibbāṇa Sutta").
Johannes Hüsse

Johannes Hüsse (14. veebruar 1901 Kurepalu, Haaslava vald, Tartumaa – 23. mai 1977 Tallinn) oli eesti keemik.
Õppis Tartu Ülikoolis 1919–1924 keemiat (lõpetas 1924) ja kaubandust 1925–1927, mag. chem. 1924 (Karboonhapped Eesti põlevkivi tõrva fraktsioonis 175–225 (40 mm)), dr. phil. nat. 1929 (eesti põlevkivi toores õli kõrgemate fraktsioonide koosseis ja kasutamise võimalused määrdeõlina). Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
1924–1928 ja 1929–1930 Riigi Põlevkivitööstuse keemik Kohtla-Järvel, 1930–1932 Riigi Viinatehase abijuhataja, 1932–1937 juhataja, 1937–1940 Loodusvarade Instituudi direktor ja turba sektsiooni juhataja.
Nikolai Timusk

Nikolai Timusk (5. aprill 1897 Kallaste – 1952) oli eesti jurist ja notar.
Õppis Tartu Ülikoolis 1920–1921 arstiteadust ja 1921–1927 õigusteadust (lõpetas 1927), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Osales 1918–1920 Vabadussõjas, 1927–1928 Viljandi-Pärnu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1928–1937 notar Mõisakülas, alates 1937 Viljandis.
Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule.
Eduard Ahas

Eduard Mihkel Ahas (16. september 1901 Valguta vald, Tartumaa – 17. september 1944 Kavastu) oli eesti maalikunstnik ja kunstiajaloolane.
Elukäik.
Eduard Ahas sündis talupidajate Mihkli ja Miina kaheteistkümnelapselises peres. Õppis Ervu külakoolis 1911–1914, Rõngu kihelkonnakoolis 1914–1917 ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis 1917–1923.
Kunstiõpinguid alustas 1917 Rudolf Lepiku ateljees. Õppis (vaheaegadega) 1919–1926 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, kust sai joonistusõpetaja kutse. Lõpetas Pallase 1932. aastal Nikolai Triigi maaliateljees maalikunstnikuna. 1923–1931 õppis Tartu Ülikoolis kunstiajalugu. Korporatsiooni Ugala buršvilistlane.
Eduard Ahas osales Vabadussõjas kooliõpilaste pataljonis 1919–1920. 
1922–1923 töötas Eesti Rahva Muuseumis ning käis joonistajana soome etnograafi Ilmari Mannisega vanavara kogumas ja illustreeris tema "Etnograafilise sõnastiku". 
Töötas 1924–1926 joonistusõpetajana Ambla Põllumajandusgümnaasiumis, alates 1926 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1928–1930 Tartu Ühiskommertsgümnaasiumi õpetaja. 1936 Riigikogu kantselei stenografist, kunstiühingu Pallas juhatuse sekretär 1936–1939.
Eduard Ahas juhtis teise maailmasõja ajal Tartus kunstivarade päästmist ja kogumist purustatud hoonetest. 
Kuulus aastatel 1933–1944 Aakre valla Pühaste Mulgi omakaitsesse. Ta mobiliseeriti 1944. aastal ning sai 17. septembril Emajõe dessandil surmavalt haavata. 2. novembril 1998 avati Tartumaal Sääsekõrva ja Sava lähedal Kangro talu hoovis tema mälestustahvel.
Looming.
Eduard Ahas on loonud kergelt stiliseerivas laadis, maheda koloriidiga õli-, tempera- ja pastelltehnikas maastiku- ja olustikumaale. Ta maalis paljude oma kaasaegsete tuntud avaliku elu tegelaste, sh riigivanem Jaan Tõnissoni, piiskop Hugo-Bernhard Rahamäe, ülikooli rektorite, ministrite, kirjanike jne portreid.
Esines näitustel 1921. aastast.
Tegi koostööd ajalehtedele, kirjutas kunsti käsitlevaid artikleid, illustreeris lasteraamatuid, tegi lavakujundusi ja isegi elamuprojekte. Tema kirjutatud on "Vabadussõja kangelaste mälestussambad I" (Loodus, 1927) ja "Stenograafiakool I, II, III" ning tema toimetusel ilmus kunstiühingu Pallas 15. juubelialbum "Kunstiühing Pallas 1918–1935" (Noor-Eesti, 1935).
Isiklikku.
Eduard Ahase vennad olid Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid August Ahas ja Oskar Ahas ning romaani "Nimed marmortahvlil" autori Albert Kivikase klassivend ja Henn Ahase tegelaskuju prototüüp Hermann Ahas.
Peeter Arumaa

Peeter Arumaa (kuni 1926. aastani Peeter Blaubrück, 11. oktoober 1900 Põltsamaa – 21. juuni 1982 Stockholm) oli eesti keeleteadlane. 1921–26 õppis Tartu, 1927–29 Berliini, 1929–30 Praha ülikoolis. 1934–44 Tartu Ülikooli professor.
Uuris eelkõige slaavi, aga ka balti keeli (eriti leedu keelt). Slavistika professor Stockholmi ülikoolis.
Isiklikku.
Peeter Arumaa abikaasa oli kunstnik Karin Luts.
Elmar Asmus

Elmar August Kristjan Asmus (29. september 1896 Tartu – 24. mai 1959 Tartu) oli Tartu Ülikooli pearaamatupidaja.
1916 Tartu Ülikooli agronoomia vabakuulaja, 1920–1921 õppis Tomski Tehnikainstituudis, 1922–1931 Tartu Ülikoolis majandust (lõpetas 1931), üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
1922–1923 Tartu Ülikooli kantseleiametnik, 1923–1927 pearaamatupidaja abi, 1927–1934 raamatupidaja, alates 1934 pearaamatupidaja. Alates 1951 Eesti Põllumajanduse Akadeemia pearaamatupidaja asetäitja.
Eduard Aunap

Eduard Gustav Aunap (ka Eduard-Gustav Aunap; 27. juuli 1888 Viljandi – 3. detsember 1955 Tartu) oli eesti histoloog.
Aunap sündis kaupmehe pojana. Pärast Pärnu gümnaasiumi lõpetamist töötas ta poolteist aastat kaubakontoris Inglismaal. 1909. aastal astus Tartu ülikooli loodusteaduskonda, õpingud jõudsid lõpule alles 1920. Ühtlasi töötas ta aastatel 1909–1928 ülikooli histoloogia instituudis ning hakkas tegelema teadustööga prof. Vladimir Rubaškini juhendamisel. 1913. aastal täiendas Aunap end kolme kuu jooksul Plymouthi bioloogiajaamas.
1923. aastast õppis ta Tartu ülikoolis arstiteadust, ülikooli lõpetas 1926. 1930. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Roti parotiserakkude tuum, ergastoplasma, mitokondrid ja vakuoom".
Aastatel 1928–1931 oli E. Aunap anatoomia instituudi prosektor, 1931–1932 anatoomia eradotsent, 1937. aastast dotsent, histoloogia ja embrüoloogia instituudi juhataja. 1938 sai ta adjunktprofessoriks. 1944. aastast kuni surmani 1955 oli Eduard Aunap Tartu ülikooli histoloogiakateedri professor ja juhataja.
Arnold Humal

Arnold Humal (kuni 1936 Arnold Tudeberg, 10. märts 1908 Tallinn – 13. detsember 1987 Tallinn) oli eesti matemaatik, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1951).
Haridus.
Lõpetas Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi (Gustav Adolfi Gümnaasium) 1925, Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna 1929; Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat Viini ja Göttingeni Ülikoolis 1932–1934. ÜS Veljesto vilistlane.
Mag. math. 1930; dr. phil. nat. 1934 (Tartu Ülikool); professor 1940 (kinnitus 1945); füüsika-matemaatikadoktor 1946 (kinnitus).
Töökäik.
Tartu Ülikooli (TÜ) matemaatikainstituudi abijõud 1928–1931; ajateenistus topograafina suurtükiväes 1931–1932; TÜ vanemassistent 1934–1941, dotsent 1937–1938; praktilise matemaatika adjunktprofessor 1938–1940; matemaatika kateedri juhataja, professor 1940/1941 (vallandati TÜ-st Saksa okupatsioonivõimude poolt, hoiti 1941 sügisel Tartu koonduslaagris); Tallinna II Gümnaasiumi õpetaja ajutine kohusetäitja 1942–1944.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1944–1987: matemaatika ja teoreetilise mehaanika kateedri professor ja juhataja 1944–1953; õppeosakonna juhataja 1944–1946; nõukogu teadussekretär 1946–1947; matemaatika kateedri professor 1954–1971 (osalise koormusega 1953–1964), kateedrijuhataja 1966–1971, konsultantprofessor 1971–1987.
Eesti NSV TA Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituudi direktor 1947–1950 (vallandati 1950. aastal poliitilistel põhjustel instituudi direktori ametist), 
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 1951. aastal matemaatika alal. Oli teaduste akadeemia asepresident aastatel 1953–1964.
Teadustöö.
Arvutusmatemaatika graafilised meetodid, rakendusmatemaatika ning kujutav geomeetria.
Avaldanud töid matemaatika ajaloost, kõrgkooliõpikuid (sh "Finantsmatemaatika" (1940), esimene eestikeelne õpik "Kujutav geomeetria" 1.–3. osa (1946–1949, kaasautorid Ott Rünk ja Aleksander Garšnek)) ja populaarteaduslikke artikleid. Tema juhendamisel on kaitstud kandidaadiväitekirju.
Oli Eesti NSV TA Presiidiumi liige, Eesti NSV TA toimetus-kirjastusnõukogu esimees, füüsika-matemaatika sarja toimetuskolleegiumi esimees; füüsika-matemaatika ja tehnikateaduste osakonna nõukogu esimees, võõrkeelte eksamikomisjoni esimees; ametkondadevahelise terminoloogiakomisjoni liige. Eesti Matemaatika Seltsi liige, auesimees; NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi matemaatika-alase teaduslik-metoodilise nõukogu liige; pühendus matemaatika oskuskeele ja matemaatika õpetamise arendamisele; ühingu Teadus asutajaid 1947 ja juhatuse esimees 1953–1960.
Tallinna Teadlaste Maja liige.
Isiklikku.
Arnold Tudeberg abiellus Noora Luigaga. Arnoldi ja Noora tütar on matemaatik Ene-Margit Tiit ning pojad füüsik Leo-Henn Humal ja muusikateadlane Mart Humal.
Harrastused.
Nooruses oli Tartus teaduslike, spordi- ja muusikaühenduste ning 1935–1940 Eesti Vabamõtlejate Ühingu Humanitas, harrastas kõrge eani tennisemängu.
Elisabeth Birkenthal

Elisabeth Anna Birkenthal (3. august 1901 Turkestan – 26. november 1995 Oak Park, Illinois, USA) oli eesti arst.
Jaan Järv

Jaan Järv (16. jaanuar 1902 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 24. jaanuar 1986 Göteborg) oli eesti metsateadlane.
1921–1928 õppis Tartu Ülikoolis metsandust (lõpetas 1942), 1934–1935 õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1929–1931 Jõgeva, 1932–1934 Orajõe, 1935–1944 Kolga metsaülem, 1944 põgenes Rootsi.
Hans Kampus

Hans Kampus (8. veebruar 1897 Aidu mõis, Viljandimaa – 18. juuni 1938 Tartu) oli eesti metsateadlane.
1921–1931 õppis Tartu ülikoolis metsandust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, 1926–1929 Pagari, alates 1929 Kastre, hiljem Otepää abimetsaülem.
Hermann Kruus

Hermann Kruus (ka Herman Kruus; 23. detsember 1895 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 3. juuli 1941 Orenburg, Venemaa) oli Eesti politseinik.
1920–1924 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas 1924), 1926 lõpetas Politseikooli.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, kuni 1924 teenis sõjaväes. 1924–1925 Riigikohtu administratiivosakonna abisekretär, 1925–1926 Siseministeeriumi Politseivalitsuse ametnik, 1926–1931 Tartu-Valga prefektuuri prefekt, 1931–1932 Viljandi-Pärnu prefektuuri abiprefekt, 1932–1934 Haapsalu, 1934–1937 Viljandi kriminaalkomissar, alates 1937 Narva prefektuuri prefekt. 
Arreteeriti NKVD poolt 1941. Hukati Venemaal.
Augustin Müristaja

Augustin Müristaja (11. aprill 1895 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 8. oktoober 1964 Tallinn) oli Eesti kohtunik.
1915–1918 ja 1920–1921 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, EÜS Ühenduse vilistlane.
1921–1922 Viljandi-Pärnu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1922–1924 Pärnu 2. jaoskonna kohtu-uurija, 1924–1929 Viljandi-Pärnu Rahukogu, 1929–1935 Rakvere-Paide Rahukogu, 1935–1939 Tallinna Ringkonnakohtu alaline liige, alates 1939 Kohtukoja kriminaalosakonna liige. 
Arreteeriti 1950 Tallinnas, oli vangilaagris Irkutski oblastis, vabastati 1956. Naasis Eestisse.
Valentin Varamaa

Valentin Varamaa (kuni 1934 Valentin Kutschinski, 25. august 1909 Valga – 5. november 1986 Tallinn) oli eesti jurist.
1929–1933 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas 1933 cum laude), mag. jur. 1940 (Territoriaalmeri).
Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat.
Arreteeriti 28. veebruaril 1945 Tartus, oli Kemerovo oblastis, vabanes 28. veebruaril 1952.
Hinrich Möller

Hinrich Johann Möller (20. aprill 1906 Grevenkoop Schleswig-Holstein Saksamaa – 13. oktoober 1974 Neumünster Saksamaa) oli Saksa politseiametnik ja Saksa okupatsiooni ajal Teises maailmasõjas Saksamaa Ida maa-ala Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissariaadi kõrgeim politsei ja SS juht ("Höhrer SS- und Polizeiführer Estland").
Hinrich Möller oli kuni 1933. aastani kaupmees Neumünsteris. H. Möller astus NSDAP liikmeks 1929. aastal ning 1930. aastast oli ta SS-i liige. 
Hinrich Möller oli aastatel 1933–1937 politseiülem Neumünsteris ja 1937–1941 Flensburgis. 
H. Möller määrati 1941. aasta sügisel Eesti kindralkomissariaadi kõrgeima politsei ja SS juhi ametisse 1941. aastal ja vabastati 1944. aastal. Sellel ametikohal jätkas 1944. aastast SS-Brigadeführer Walther Schröder.
1947. aastal mõistis Kieli maakohus Mölleri surma, kuid 1948. aastal muudeti karistus 15-aastaseks vangistuseks ning 1957. aastal ta amnesteeriti.
Kolmanda planeedi saladus

"Kolmanda planeedi saladus" (vene keeles "Тайна третьей планеты") on vene ulmekirjaniku Kir Bulõtšovi lastejutustuse "Alissa seiklused" ("Приключения Алисы") põhjal tehtud animafilm (režissöör Roman Katšanov).
Film valmis 1981. aastal stuudios Sojuzmultfilm ja on esimene Nõukogude Liidus toodetud täispikk animafilm ehk multifilm.
Sisu.
Filmi tegevus toimub tulevikus. Film räägib 8-aastasest tüdrukust Alissast, kes suundub oma kosmozooloogist isaga kosmoseekspeditsioonile, et rikastada Moskva loomaaeda uute liikidega. Ekspeditsioonil kuulevad isa, tütar ja kosmoselaeva Pegasus kapten Zeljonõi kahe kadunud kapteni saladusest ja asuvad seda lahendama. Sündmused viivad nad kokku hirmsate piraatide Naljahamba ja planeedilt Katruk pärit Glotiga.
Uuendatud versioonid.
2003. aastal "Kolmanda planeedi saladus" restaureeriti. Parandati pilti ja film helindati uuesti. Multifilm on ilmunud mitmel DVD-kogumikul.
Eesti keelde dubleeris multifilmi Tallinnfilm. Inglise keeles anti film esmakordselt välja 1987. 1997 ilmus parandatud ja lühendatud ingliskeelne versioon, millele andsid hääle Kirsten Dunst ja James Belushi.
2005. aastal andis vene ettevõte Akella välja raamatul ja filmil põhinevad arvutimängud "Alice's Space Adventure" ja "Alice's Journey".
Antímilos

Antímilos (varem ka "Antimelos", kreeka keeles Αντίμηλος) on Kreeka saar Küklaadide saarestikus Egeuse meres. Saare pindala on 795 ha. Saar on mägine, kõrgus kuni 648 m. Kuulub Kreekale. Asub 20 kilomeetri kaugusel Milose saarest loodes. 
Saarel ei elata ja seepärast kutsutakse seda ka nimega "Erimomilos" (Milose kõrb). Saar on vulkaanilise päritoluga. Kunagised saare asukad kasutasid nüüdki veel nähtavat kraatrit vihmaveehoidlana. Saarel elavad mõningad kitsed.
Linnu tee

Linnu tee on tänavanimi mitmes Eesti asulas:
Nirgi tänav

Nirgi tänav on tänavanimi mitmes Eesti asulas: 
Vaata ka.
Nirgi tänava nime on kandnud praegune Saarma põik Tallinnas.
Räägu tänav

Räägu tänav on tänavanimi mitmes Eesti asulas:
Siili tänav

Siili tänav on tänavanimi mitmes Eesti asulas:
Seadus

 
Seadus on õigusteaduse mõistes üldise iseloomuga, üldkohustuslik ja formaalselt määratletud käitumisreeglite (õigusnormide) kogum ehk õigusakt.
Kontinentaalses õigussüsteemis on seadustel õiguskorra hierarhias ülimuslik iseloom. See tähendab, et kõik teised õiguse allikad peavad olema vastavuses seadusest tulenevate nõuetega ja seadust saab muuta või tühistada vaid seda vastuvõtnud organ.
Eristatakse seadust materiaalses mõttes ja seadust formaalses mõttes.
Seadus formaalses mõttes on iga seadusandliku võimu ehk parlamendi poolt seaduste andmiseks ette nähtud menetluses vastu võetud ja seaduseks nimetatav õigusakt sõltumata sellest, kas temas sisaldub üld- või üksikregulatsioon. Seadus materiaalses mõttes on iga õigusakt, mis sisaldab üldnorme ehk õiguse üldakt, sõltumata sellest, kas selle on vastu võtnud seadusandlik, täidesaatev (määrus) või kohtuvõim (kohtute enesekorralduslikud õigusaktid).
Seadused Eesti õigussüsteemis.
Eesti põhiseaduse § 65 järgi kuulub seadusandlik võim Riigikogule ja § 105 järgi on seaduste vastuvõtmine võimalik ka rahvahääletusel.
Eestis teostatakse vastavalt põhiseaduse § 3 järgi riigivõimu üksnes põhiseaduse ja sellega kooskõlas olevate seaduste alusel. Täitmiseks kohustuslikud saavad olla üksnes avaldatud seadused. Põhiseaduse § 12 järgi on kõik seaduse ees võrdsed ja kedagi ei tohi diskrimineerida rahvuse, rassi, nahavärvuse, soo, keele, päritolu, usutunnistuse, poliitiliste või muude veendumuste, samuti varalise ja sotsiaalse seisundi või muude asjaolude tõttu.
Igaühel on õigus riigi ja seaduse kaitsele.
Põhiseaduse § 15 järgi on igaühel õigus pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse ja võib ka nõuda oma kohtuasja läbivaatamisel mis tahes asjassepuutuva seaduse, muu õigusakti või toimingu põhiseadusevastaseks tunnistamist. 
Kedagi ei tohi süüdi mõista teo eest, kui seda tegu ei tunnista kuriteoks seadus, mis oli jõus teo toimepanemise ajal. 
Eestis on seaduste algatamise õigus:
Kui põhiseaduses ei ole teisiti ette nähtud, võetakse õigusaktid Riigikogus vastu poolthäälte enamusega. Ainult Riigikogu koosseisu häälteenamusega võib aga vastu võtta ja muuta järgmisi seadusi:
Seadused kuulutab välja Vabariigi President. 
Seaduseteksti liigendus.
Eesti õigustava kohaselt on seaduse struktuuriüksuste hierarhias tavaliselt osa, peatükk, jagu ja seaduse põhiüksus paragrahv (tähis §). Paragrahvisiseses liigenduses võivad omakorda olla kasutusel lõige, punkt ja alapunkt.
Saksa Julgeolekupolitsei ja SD

Saksa Julgeolekupolitsei ja SD oli Saksa okupatsiooni ajal Eestis, aastatel 1941–1944, Eesti kindralkomissariaadi territooriumil tegutsenud repressiivorgan, mille ülesandeks oli elanikkonna poliitilise lojaalsuse kontroll, repressioonid, vastuluure ja Kolmanda Riigi antisemitismipoliitika elluviimine. 
Enne saksa vägede kallaletungi Nõukogude Liidule moodustati Saksamaa Riikliku Julgeoleku Peaameti RSHA, erinevate allüksustest pärit ametnikest operatiivgrupid ("Einsatzgruppen der Sicherheitspolizei und des SD") A, B, C ja D, mis liikusid koos pealetungivate Saksa vägedega ning mille ülesanneteks olid kohtuvälised repressioonid:
Eestis panid sõja- ja inimsusvastaseid kuritegusid toime Einsatzgruppe A-le allunud "Sonderkommando 1a" liikmed, kes liikusid pealetungiva "Wehrmacht"’i väeüksuste järel.
1. maist 1942 reorganiseeriti Eesti alal tegutsenud Martin Sandberger juhendamisel tegutsenud Sonderkommando 1a Eesti kindralkomissariaadi Kõrgemale SS ja politseijuhile ("SS- und Polizeiführer Estland, SS-Brigadeführer") Hinrich Möllerile alluvaks Julgeolekupolitsei ja SD "Eestis", mille ülemaks jäi Martin Sandberger, kellele allusid kriminaal- ja poliitiline politsei – Julgeolekupolitsei ja NSDAP julgeolekuteenistus SD ja lisaüksused. 
Eesti poliitiline politsei ja kriminaalpolitsei muudeti formaalselt Eesti Omavalitsuse juhile alluvaks "Eesti Julgeolekupolitsei ja SD"-ks kuid tegelikult täideti Saksa riigi poliitikat ellu viiva Julgeolekupolitsei ja SD Eestis juhi korraldusi. 
Julgestus- ja politseiaktsioonide läbiviimisel rakendati ka teisi politseiharusid ja sõjaväestatud üksusi: Eesti Erikompanii nr. 1, Eesti Julgeolekupolitsei I pataljon ("1. Estnische Sicherheitspolizei Bataillon der SD") ja Omakaitseüksusi. 
Juhid ja struktuur mais 1942.
Saksa sektor A
Eestis aga käsitles Sandberger oma saksa ametnike rolli peamiselt kui järelevalvefunktsiooni täitmist ja jättis eestlastele üsna vabad käed. Kõik olulisemad otsused, sealhulgas enamiku surmaotsuseid, kinnitas siiski Julgeolekupolitsei ja SD ülem isiklikult. 
Julgeolekupolitsei ja SD aparaat oli üsna suur: 1. juulil 1942 allus Sandbergerile 139 sakslast, lisaks Fritz Störzi staabikompanii, mis kuulus Relva-SSi koosseisu, ja 102 eestlast saksa sektoris. Eesti Julgeolekupolitsei sektoris oli 873 ametnikku, lisaks 259 meest SD-erikompaniis ja Peipsi-tagustes Eesti Julgeolekupolitsei pataljonides.
1. oktoobril 1942 oli Saksa Julgeolekupolitsei ja SD alluvuses:
Hans Aumeier

Hans Aumeier (20. august 1906 Amberg, Baierimaa – 24. jaanuar 1948 Kraków) oli Saksa Kolmanda Riigi sõjaväelane ning Auschwitzi koonduslaagri ja Vaivara koonduslaagri ülem.
Liitus 1929. aastal NSDAPga ja teenis SS-Reichführeri Staabis; 1934. aastast 1. SS-Valvepataljonis Oberbayern. 16. veebruarist 1942 oli ta Auschwitzi koonduslaagri komandant 15. augustini 1943; 16. august 1943 Vaivara koonduslaagri ülem; Norras Oslo lähedal asuva Myseni koonduslaagri ülem. Pärast II maailmasõja lõppu vahistati ning anti välja Poola Rahvavabariigile, kus ta mõisteti kohtus inimsusvastaste kuritegude eest surma ja poodi.
Riho Unt

 
Riho Unt (sündinud 15. mail 1956 Harjumaal) on eesti kunstnik, režissöör, stsenarist ja animaator. 
Ta on töötanud Tallinnfilmis ja Nukufilmis. 1980. aastatel teinud üksikuid joonisfilme, hiljem jäänud truuks ümarnukutehnikale. Tema tuntumaid töid on “Kapsapea” triloogia (“Kapsapea” 1993, “Tagasi Euroopasse” 1997, “Saamueli internet” 2000) jäärapäise taluperemehe Saamuel Pliuhkami seiklustest. 
On töötanud ühe aasta Dvigatelis keevitajaõpilasena ja esinenud Jaapani televisiooni meediasaates (Tokyo 1996). 
Joonistanud karikatuure ajakirjale Pikker ja osalenud karikatuurivõistlustel.
Elulugu.
Lapsepõlv möödus Harjumaal Kose-Ristil, 1970. aastate keskel kolis Tallinna. Unt ise ütleb, et ta peab end eestlaseks, kuid tema vanavanemad olid sakslased. Riho Undi vanemad olid mõlemad seotud põllumajandusega. Tema isa oli veterinaarkirurg ja ema tegeles kariloomadega. Esialgu soovis Unt arhitektuuri õppida pärast keskkooli, kuid matemaatika oli tema nõrk koht. Selle asemel valis ta sisekujunduse. Tallinna Akadeemias tutvus ta Kalju Kiviga ja Hardi Volmeriga. Nad tegid amatöör 16 mm live-action filme. Nad lihtsalt lollitasid, kuid nende filmid said tõeliselt populaarseks.
Riho Unt filmidest.
Riho Unt ütleb, et filmitegemine on tal sees nagu mingi paha geen ning ka vabal ajal suudab ta ainult filmidest mõelda.
Parlamendirühm

Parlamendirühm on Riigikogu liikmete rühm, mis tegeleb teise riigi parlamendiga suhtlemise tõhustamise, Eesti välispoliitiliste eesmärkide elluviimise ja Eesti tutvustamise toetamisega selles riigis.
Parlamendirühm luuakse Riigikogu liikme algatusel kokku kutsutud asutamiskoosolekul, liikmete arv ei ole piiratud. Parlamendirühmad registreerib Parlamentidevahelise Liidu Eesti rühma juhatus.
9 (Tallinna trolliliin)

9. trolliliin oli Tallinna trolliliin, mis liikus marsruudil Keskuse tänava lõppjaam – Kopli tänava lõppjaam. Liin avati 1987. aastal. Enne liini sulgemist olid lõpp-peatused Mustamäe linnaosas Keskuse tänaval (Männipargi naabruses) ja Põhja-Tallinna linnaosas Kopli tänaval, asudes Süsta pargi ja Tallinna Tehnikaülikooli hoone naabruses.
Liin suleti 2. mail 2017 seoses Kopli trammitaristu rekonstrueerimisega, selle asemel hakkas liini teenindama bussiliin 72.
Marsruut.
Liin läbis järgmisi linnaosi: Põhja-Tallinn, Kristiine ja Mustamäe. Marsruut kulges mööda järgmisi tänavaid: Keskuse tänav, Ehitajate tee, Sõpruse puiestee, Tulika tänav, Sõle tänav, Pelguranna tänav, Kopli tänav.
Peatused.
Keskuse–Kopli.
Keskuse, Liivaku, Vambola, Lepistiku, Siili, Linnu tee, Tedre, Koskla, Taksopark, Ülase, Sõle, Ädala, Kolde puiestee, Nisu, Ehte, Madala, Lõime, Maleva, Sirbi, Marati, Sepa, Kopli
Kopli–Keskuse.
Kopli, Sepa, Marati, Sirbi, Maleva, Lõime, Madala, Ehte, Nisu, Kolde puiestee, Ädala, Ülase, Koskla, Tihase, Tedre, Linnu tee, Siili, Lepistiku, Vambola, Liivaku, Ehitajate tee, Männi, Keskuse
Trolliliini ajalugu.
Koos Keskuse tänava uue lõppjaamaga sai 1987. aastal valmis (avati 18. detsembril) ka trolliliin mööda K. Marxi puiesteed (tänapäeval Sõle tänav) Koplisse.
Trolliliini ajaloolised marsruudid.
1987–1992 sõitis liinil Keskuse–Kopli troll marsruudil Keskuse tänav, Sõpruse puiestee, Tulika tänav, K. Marxi puiestee (tänapäeval Sõle tänav), Kalinini tänav (tänapäeval Kopli tänav).
Kuni 1992. aastani sisenesid trollid uude lõppjaama Keskuse tänaval Sõpruse puiesteelt pärast Liivaku peatust. Alates 28. novembrist 1992 kulgeb liin ümber Männi pargi mööda Ehitajate teed ja Keskuse tänavat.
Sandra Z

Sandra Z (sündinud 17. detsembril 1984) on bulgaaria päritolu vabakutseline Eesti kaasaegse tantsu koreograaf, lavastaja ning etendaja. 
Lõpetanud Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi. Tantsualase hariduse omandas 1994–2004 Fine 5 tantsukoolis, lisaks Inglismaal Dartington College of Arts kunstikolledžis koreograafiat ja digitaalset meediat. Vokalist "death metal" bändis Syrcity (varasem nimi Deceased Dreams) ning lo-fi synthpop projektis QueeNNAive.
Narva Kirik

Narva Kirik on EELK Narva Aleksandri koguduse aastast 2002 ilmuv perioodiline väljaanne.
Oskar Liik

Oskar Liik VR I/2 (25. jaanuar 1886 Kärdla – 23. juuli 1938 Tallinn) oli Eesti arst ja sõjaväelane (kolonel).
Lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1912, töötas arstina Tapal, osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 
Alates 1919. aastast kuni surmani oli sõjaväe keskhaigla ülemarst. Tööpuuduse vastu võitlemise otstarbel lubas Vabariigi Valitsus tal 8. detsembril 1933 olla ka Politseikooli arst
26. juulil 1938 maeti ta Rahumäe kalmistule, matusetalituse pidas Jaani koguduse õpetaja Richard Koolmeister.
Kirjandus.
Jānis Endzelīns

Jānis Endzelīns (22. veebruar (vkj 10. veebruar) 1873 Kauguri v., Liivimaa kubermang – 1. juuli 1961 Koknese, Läti NSV) oli läti keeleteadlane. Endzelīns oli tunnustatud balti keelte uurija ja ajaloolis-võrdleva keeleteaduse eriteadlane. Avaldanud põhjapanevaid uurimusi läti keele ajaloo, murrete, grammatika ja sõnavara alalt. Lõpetanud ja avaldanud K. Mīlenbahsi "Läti keele sõnaraamatu". Uurinud ka soome-ugri ja balti keelte suhteid.
Elukäik.
Liivimaal sündinud Jānis Endzelīns oli taluniku poeg. Ta lõpetas 1892 Riia linnagümnaasiumi ning 1897 kandidaadikraadiga Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna ja 1900 slaavi filoloogia osakonna. Jäeti Tartu Ülikooli juurde valmistuma professorikutseks, samal ajal oli Tartus H. Treffneri ja meesgümnaasiumi õpetaja. Sai 1903 eradotsendiks. Kaitses 1905 Tartu Ülikoolis magistriväitekirja "Латышские предлоги. Часть 1" (Tartu, 1905). Töötas Tartu Ülikoolis 1909 aastani, siis läks Harkovi Ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti dotsendiks. Kaitses 1912 Peterburi Ülikoolis doktoriväitekirja "Славяно-балтийские этюды" (Harkiv, 1911), sai Harkivi Ülikooli korraliseks professoriks. 1920–50 Riias balti keelte ja võrdleva keeleteaduse professor.
1944–1950 juhatas Endzelīns Läti Riikliku Ülikooli läti keele kateedrit. 1946. aastal asutati Läti NSV Teaduste Akadeemia. Jānis Endzelīns nimetati akadeemia täisliikmeks. 1951. aastal avaldas Endzelīns "Latviešu valodas gramatika" ("Läti keele grammatika"), mis oli 1922. aastal Lätis ilmunud raamatu "Lettische Grammatik" («Läti grammatika») täiendustega tõlkeversioon. Selle töö eest määrati talle 1958. aastal Lenini preemia.
Tema poeg oli maletaja Lūcijs Endzelīns.
Tarbijahinnaindeks

Tarbijahinnaindeks (lühend THI) on indeks, mis iseloomustab tarbekaupade ja tasuliste teenuste hindade muutust. 
Metoodika.
Tarbijahinnaindeksi kaalusüsteemi ning arvutuste aluseks olevaid baashindu ajakohastab Statistikaamet igal aastal alates 2001. aastast. Jooksval aastal (t) on tarbijahinnaindeksi arvutuste aluseks olevateks baashindadeks eelmise aasta (t-1) detsembri hinnad. Arvutused tehakse baasil eelmise aasta detsember = 100. Kaalusüsteem vastab elanikkonna eelmise aasta keskmisele kulutuste struktuurile. Võimaldamaks võrdlusi varasemate perioodidega jätkatakse tarbijahinnaindeksi avaldamist baasil 1997 = 100. Ühendavaks kuuks on eelmise aasta detsember. Kulutuste grupeerimise aluseks on rahvusvaheline klassifikaator COICOP(Classification of Individual Consumption by Purpose). Kaupade ja teenuste hindu registreeritakse iga kuu kümnes Eesti linnas. Vaatlusperiood on nädal, kuhu jääb 15. kuupäev.
Väärispuit

Väärispuit on hästi töödeldav ning omapärase värvusega ja tekstuuriga puit. 
Väärispuitu kasutatakse iluasjade, skulptuuride, muusikariistade, mööbli, meenete valmistamiseks. Väärispuit on oluline ka ehitusel ja isegi kosmeetikas, kus mitut liiki väärispuitu kasutatakse parfüümide valmistamisel.
Huvitav on see, kui laialdaselt saab väärispuitu kasutada, alates raudteeliipritest ja hoonetest kuni nipsasjakeste, parfüümide ja maiustusteni välja. Väärispuit on väga vastupidav haigustele, kahjuritele, mõnda liiki väärispuit talub tuld ja tugevaid lööke.
Väärispuidu alla kuuluvate liikide nimekiri on pikk. Mõned eksootilisemad neist on tiikpuu, mürobalaan, sandlipuu, paduk, mahagon, akažuu, sapeli, utile, omu, sedreel, okumee, makoree, eebenipuu, jakaranda, ipepuu, grenadill, raudpuu, pokkpuit, kebratšo, punapuu, hikkor, plaatan, iroko, balsa jt. Eestis loetakse väärispuiduks näiteks kadakat ja pirnipuud.
Seoses väärispuiduga on tekkinud väga suur probleem, sest üha rohkem võetakse maha vihmametsi, kus leidub olulist väärispuitu. Järjest enam on troopiliste vihmametsade tagavara ebaseadusliku raie tõttu ohustatud. Samas on puit väga oluline majanduslik tuluallikas.
Esialgsest vihmametsa hulgast on praeguseks inimtegevuse tõttu hävinenud pool. Igal sekundil hävib jalgpalliväljakusuurune ala. Troopilised väärispuud kasvavad metsas ühekaupa ja nende kättesaamiseks tehakse lageraieid, millest mets tavaliselt enam ei taastu.
Sisenõrenäärmed

Sisenõrenäärmed ehk sisesekretoorsed näärmed (ladina "glandulae endocrinae"; "glandula sine ductu") on peamiselt selgrootute ja selgroogsete loomade endokriinsüsteemi kuuluvad juhata näärmed. Sisenõrenäärmete ülesandeks on eritada verre teiste elundite talitlust olulisel määral mõjutavaid aineid, näiteks hormoone. 
Sisenõrenäärmed ja nende produtseeritavad hormoonid moodustavad endokriinsüsteemi.
Inimkeha suurimaks endokriinelundiks on vere- ja lümfisoonte ja südame sisepinda kattev endoteel. Sisenõrenäärmed on näiteks hüpofüüs, pankreas, sugunäärmed munasarjad (naistel) ja munandid (meestel), kilpnääre jt.
Sisenõrenäärmetega seotud haigusi uurib meditsiini haru endokrinoloogia.
Termin.
Sisenõrenäärmete sünonüümidena kasutatakse erialakirjanduses ka termineid endokriinnäärmed, sisesekretsiooninäärmed, sisenõristusnäärmed ja endokriinorganid.
Endokriinnääre on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.