Lucius III

Lucius III (Ubaldo Allucingoli, ka Umbaldo Allucingoli, Humbaldus Allucingoli või Hubaldus Allucingoli; 1097 või 1110 ? – 25. november 1185) oli paavst 1181–1185. Ta oli 171. paavst.
Ubaldo Allucingoli sündis Luccas ja astus Bernard Clairvaux' kutsel tsistertslaste ordusse, kus ta pühitseti mungaks. Ta sai hiljem Lucca kapiitli kanoonikuks. Innocentius II määras Allucingoli 23. veebruaril või mais 1141 Santa Prassede kardinalpreestriks ning Hadrianus IV 1. jaanuaril 1159 Ostia ja Velletri kardinalpiiskopiks. Allucingoli sai 1163 kardinalide kolleegiumi dekaaniks.
Kardinal Allucingoli oli Prantsusmaal legaadiks. Ta osales 1153 Konstanzi rahulepingu, 1156 Benevento rahulepingu ja 1177 Veneetsia rahulepingu sõlmimisel. Saksa-Rooma keiser Friedrich I Barbarossa määras ta komisjoni, mille ülesandeks oli lahendada Veneetsia rahulepinguga lahtiseks jäänud küsimusi. Allucingoli kroonis septembris 1159 paavstiks Aleksander III.
Kardinal Allucingoli oli 1166–1167 legaat Sitsiilias ning 1167 ja 1168–1169 Konstantinoopolis.
Kardinal Allucingoli osales 7 paavsti valimistel 1143–1181.
1181. aasta paavsti valimised.
Lucius III valiti paavstiks 1. septembril 1181 Roomas Lateraani palees ja pühitseti ametisse pühapäeval 6. septembril Velletris kardinal Giaginto Bobo (hilisem paavst Coelestinus III) poolt.
31. augustist 1. septembrini 1181 toimunud valimistel osales Salvador Miranda andmetel 29 kardinali.
Suhted Saksamaaga.
Lucius III kohtus oktoobris 1184 Veronas peetud sinodil Saksa-Rooma keisri Friedrich I Barbarossaga. Nad pidasid läbirääkimisi Friedrichi poja Heinrichi kroonimise, uue ristisõja alustamise, ketserite tagakiusamise ja Toscana hertsoginna Matilda pärandi osas. Paavst keeldus Trieri peapiiskopina tunnustamast keisri soosikut ega soostunud Heinrichit kroonima kaaskeisriks. Paavst ei tahtnud tunnustada ka Heinrichi kihlumist Sitsiilia printsessi Konstanzega.
Suhted Iirimaaga.
Lucius III määras St. Edmundsi kloostri abti Samsoni delegaadiks Iirimaal. Ta ordineeris Dublini piiskopiks John Comyni.
Suhted Šotimaaga.
Lucius III vabastas Šoti kuninga William I kirikuvande alt ja saatis talle 17. märtsil 1183 kuldroosi. Paavst kohtus Glasgow' piiskopi Joceliniga.
Sisepoliitika.
Roomas puhkenud rahutuste tõttu siirdus Lucius III vahetult pärast paavstiks saamist Velletrisse. Ta jättis roomlastele kinnitamata eelkäijate antud privileegid. Ta naasis Rooma novembris 1181, kuid pidi märtsis 1182 taas lahkuma, elades hiljem Velletris, Anagnis, Lõuna-Itaalias, Bolognas ja Veronas.
Munklus.
Lucius III tunnustas 1182 tsistertslasest abti ja müstiku Giacomo tegevust.
Ta tunnustas Vézelay kloostri munkade tegevust.
Cuenca piiskopkonna rajamine.
Lucius III rajas 1183 Hispaanias Cuenca piiskopkonna.
Ketserite tagakiusamine.
Lucius III koostas 4. novembril 1184 Veronas dekreedi "Ad abolendum", millega sätestati muuhulgas, et kui kirik on ketseri ekskommunitseerinud, võib ilmalik kohus määrata talle karistuse.
Paavst keelas humiliati ordu vaimulikel jutlustamise.
Bruno kanoniseerimine.
Lucius III kanoniseeris 5. septembril 1183 Bruno Segnist.
Onupojapoliitika.
Lucius III määras 1182 kardinaliks oma onupoja Uberto Allucingoli.
Uued kardinalid.
Lucius III määras 17 uut kardinali. Ta ordineeris piiskopiks John Comyni ja alamdiakoniks hilisema Cremona piiskopi Sicardo.
Lucius III kultuuriloos.
Lucius III pühitses 8. juulil 1184 Bologna katedraali.
Surm.
Lucius III suri 25. novembril 1185 Veronas ja maeti Verona katedraali.
Hinnang.
Thomas Becket iseloomustas 2. juulil 1168 Ubaldo Allucingolit mittekorrumpeerunud kardinalina. Sama hinnangu andis ta ka kardinal Giaginto Bobole (hilisem paavst Coelestinus III).