tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Opening Pandora's Box

"Opening Pandora's Box: A Sociological Analysis of Scientists' Discourse" ("Pandora laeka avamine: teadlaste diskursuse sotsioloogiline analüüs") on Nigel Gilberti ja Michael Mulkay 1984. aastal ilmunud teedrajav teos diskursusanalüüsi rakendamist teadmissotsioloogias. 
Raamatu andis välja Cambridge University Press.
Raamat kasvas välja biokeemikute oksüdatiivset fosforüülumist puudutava vaidluse uurimisest. Materjaliks olid teadusartiklid, intervjuud teadlastega, teadlaste kirjad jms. Uurijad töötasid välja metodoloogia, mis näeb teadlaste tõlgenduste lahknevust ("Pandora laegas") sotsioloogilise analüüsi materjalina. 
Kokkuvõte.
1 Teadlaste diskursus teemana.
Autorite algne eesmärk oli teha teadussotsioloogiline uurimus, mis näitaks, kuidas konkreetsel juhtumil on sündmuste käiku teaduses mõjutanud peale tõendite objektiivse analüüsi mõjutanud ka sotsiaalsed, poliitilised ja isiklikud tegurid. Kuid nad loobusid katsest kokku panna sidusat kirjeldust tegelikust sündmuste käigust. Valminud töö põhieesmärk on näidata, et sotsioloog ei saa õigustatult esitada lõplikku versiooni sündmuste käigust või viisist, kuidas asjad käivad, vaid peab leppima asjaosaliste endi lahknevate usutavate versioonidega ja eri häältega isegi ühel ja samal inimesel. 
Teadlaste tegudele ja uskumustele ei saa anda lõplikku kirjeldust, vähemalt mitte seni, kuni puudub süsteemne arusaamine teadlaste diskursuse ühiskondlikust tootmisest. Palju lahknevaid usutavaid arusaamu teadusest on olemas sellepärast, et teadlastel endil on palju diskursusi. Tuleks loobuda katsest välja töötada teaduse autoriteetset kirjeldust, vaid arvestama teadlaste tõlgenduste erinevust, püüdes aru saada, miks on võimalikud nii paljud versioonid. 
Varasemas uurimistöös on teadlaste jutust välja nopitud teatud sarnased kirjeldused toimuva kohta ning neid uskudes on tehtud üldistusi teaduse kohta üldse. Pole arvestatud, et jutu sisu mõjutab ka sotsiaalne kontekst, ning kokkulangevused ei pruugi iseloomustada kirjeldatavat, vaid konteksti.
Rakvere Saksa sõjaväekalmistu

Rakvere Saksa sõjaväekalmistu on kalmistu Lääne-Virumaal Rakvere linnas Rakvere tammikus. 
Kalmistu pärineb 1944. aastast. Sinna on maetud ligi 1000 II maailmasõjas Saksa sõjaväes teeninud ja hukkunud sõdurit. 
Kalmistu korrastati ja taaspühitseti 1997. aasta kevadel.
Kalmistu on alates 1999. aastast riiklik ajaloomälestis nimega "II maailmasõjas hukkunute matmispaik". Ametlike nimede põhjal on eri kalmistute segiajamine lihtne, sest Nõukogude poolel hukkunute matmispaik kannab nime "II maailmasõjas hukkunute ühishaud".
Crystal Vodka

Crystal Vodka on 40-protsendise alkoholisisaldusega viin, mida toodab AS Remedia.
Incantatio maris aestuosi

"Incantatio maris aestuosi" ("Tormise mere loits") on eesti helilooja Veljo Tormise aastal 1996 kirjutatud "a cappella" koorilaul. Laul on pühendatud 1994. aastal Estonia laevakatastroofis hukkunutele. Laul on umbes 6 minuti pikkune.
Johann Friedrich Hartknoch

Johann Friedrich Hart(k)noch (28. september 1740 Goldap, Ida-Preisimaa – 1. aprill 1789 Riia) oli saksa kirjastaja ja raamatukaupmees.
Ta oli organisti poeg. Õppis Königsbergi ülikoolis teoloogiat.
Ta kirjastas August Wilhelm Hupeli teoseid ning varustas tema lugemisseltsi uuema kirjandusega. Hupel hindas Hartknochi kõrgelt ja tellis vaid temalt, kuigi Riiast raamatute saabumine Põltsamaale võttis tihti palju kauem aega, kui pakkusid Tartu konkurendid.
Saaremaa valss

"Saaremaa valss" on Raimond Valgre laul, mille sõnad pärinevad Debora Vaarandi luuletusest "Talgud Lööne soos". 
Laul on Georg Otsa esitatuna populaarseks saanud ka Soomes.
Saaremaal Valjala vallas asuvas Lööne soos peeti 9. juunil 1946 esimesed sotsialistlikud talgud. Peeti pidulik miiting, kus pidas kõnet EK(b)P Keskkomitee sekretär Nikolai Karotamm. Pärast pidulikku osa toimus pidu, kus tantsuks mängisid orkester ja külapillimehed. Saaremaa valsi sünnikoht Jööri külas Ürtsi mäel on tähistatud kultuurimälestisena.
Anton Friedrich Büsching

Anton Friedrich Büsching (27. september 1724 Stadthagen – 28. mai 1793 Berliin) oli saksa geograaf, ajaloolane ja teoloog.
Tema peateos on "Erdebeschreibung" ('Maa kirjeldus'), mille Euroopat käsitlevad neli esimest osa ilmusid 1754–1761, viies, Türgit ja Araabiat kirjeldav osa 1768.
Kailash Satyarthi

Kailash Satyarthi (hindi keeles कैलाश सत्यार्थी, sünninimi Kailash Sharma; sündinud 11. jaanuaril 1954) on India laste õiguste eest ja lapstööjõu kasutamise vastu seisja.
2014. aastal sai ta koos Malālah Yūsafzayga Nobeli rahuauhinna.
Trieer

Trieer ehk trireem on nii aerude kui ka purjede jõul liikuv Vana-Kreeka sõjalaeva tüüp, mis võeti kasutusele umbes 500. aastal eKr.
Termin "trieris" "(τριήρης)" tähendab vanakreeka keeles "kolm aeru". Laeval on kummalgi pool kolm aerurida - ülemine, keskmine ja alumine. Sõudjad olid tavaliselt orjad. Trieeril on enamasti üks kuni kaks masti ning raapurjestus. Vööris on hirmutamiseks mõeldud silmade moodi kaunistused ning nokk ("rostrum"), millega vaenlase laeva rammida.
Henri La Fontaine

Henri La Fontaine (22. aprill 1854 Brüssel – 14. mai 1943 Brüssel) oli Belgia jurist ja Rahvusvahelise Alalise Rahubüroo president 1907. aastast surmani. 
1913. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna.
Aastail 1894–1940 oli ta Brüsseli Vaba Ülikooli õigusteaduse professor.
Narva-Line OÜ

Narva-Line OÜ oli Saaremaa Laevakompanii tütarettevõte, mis asutati 2005. aastal Sillamäe-Kotka laevaliini opereerimiseks. Laevaliin tegutses aastail 2006-2007.
Ettevõtet on juhtinud Eero Väin.
Eugen Soonvald

Eugen Soonvald (18. oktoober 1912 Tartu – 16. veebruar 1994 Tallinn) oli eesti mehaanikainsener, pedagoog, ekskavaatorite tootmise algataja Eestis, freesturbakogumismasinate ja maaparandusekskavaatorite peakonstruktor.
Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1934-1936 Tartu Ülikoolis ja lõpetas 1940. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitus- ja mehaanikateaduskonna masinaehituse erialal. Õpetas aastatel 1936–1941 Tartu Ülikoolis ja 1945–1973 TPI-s, olles kuni 1947. aastani assistent, aastatel 1947–1951 dotsent ja masinaehituse kateedri juhataja, 1947–1958 masinaehituse teaduskonna dekaan ning 1958–1968 dotsent ja autotranspordi kateedri juhataja.
Teise maailmasõja ajal töötas Soonvald Uuralis evakuatsioonitöödel, aidates ida poole evakueeritud tootmisettevõtete käivitamisel ning õpetades Sverdlovski ülikoolides ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia Uurali filiaalis. Aastatel 1944–1945 täitis ta ENSV põlevkivi- ja keemiatööstuse rahvakomissari asetäitja kohustusi. Õpetades TPI-s, osales ta koos kolleegide ja tootjatega freesturbakogumismasina väljatöötamises, konstrueerimises ja rakendamises, mille eest pälvis ta 1950. aastal Stalini preemia. 1950.–1960. aastate vahetusel täitis ta Tallinna Ekskavaatoritehase Eriprojekteerimisbüroo peainseneri ülesandeid. Alates 1957. aastast toodeti tehases mudelit ETN-142 ja 1960. aastast ETN-171 (mis sai aluseks kõigile tulevastele mudelitele), mille väljatöötamisel osalesid aktiivselt Soonvaldi juhendatud TPI masinaehituse teaduskonna üliõpilased, mistõttu peetakse Soonvaldi Eesti ekskavaatoriehituse isaks. Aastatel 1973–1988 töötas ta EKE Projektis peaspetsialistina. Tal on mitmeid patente masinaehituse valdkonnas.
Soonvald suri 16. veebruaril 1994 Tallinnas ja ta maeti 22. veebruaril 1994 Rahumäe kalmistule.
Vana-Pääsküla

Vana-Pääsküla on Pääsküla vanim osa, mis asub Pääsküla jõe juures. Varem oli seal Pääsküla küla, mida on mainitud juba "Taani hindamisraamatus".
Tänapäeval on Vana-Pääsküla üks Pääsküla asumi allasumitest. Pääsküla asum omakorda kuulub Tallinna linna Nõmme linnaosa koosseisu.
Ajaloolistest objektidest on Vana-Pääskülas säilinud vana maanteesild üle Pääsküla jõe.
Endise Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee raudteesilla kohal paikneb nüüd kergliiklustee sild üle Pääsküla jõe.
Lõuna pool Pääsküla jõge paiknevad küla maad on nüüdseks saanud Laagri asula ja osa jõest põhja poole jäävaid maid on Tallinna linna Nõmme linnaosa Pääsküla asumi Laagri allasumi paiknemise kohaks.
Vana-Pääsküla asumi tänavad.
Piirkonna tänavanimed on seotud külvi ja koristamisega, näiteks: Külvi tänav, Lõikuse tänav ja Saagi tänav.
Kolu kõrts

Kolu kõrts oli kõrts Harjumaal Kolu külas Tallinna–Tartu maantee ääres. Praegu asub see Eesti Vabaõhumuuseumis.
Giulietto Chiesa

Giulietto Chiesa (4. september 1940 Acqui Terme, Alessandria provints, Itaalia – 26. aprill 2020 Madrid) oli Itaalia ajakirjanik ja poliitik.
Ta oli 1980–1990 ajalehe L’Unità ja 1990–2000 La Stampa korrespondent Moskvas. 
Chiesa oli Itaalia Kommunistliku Partei liige kuni selle ümbernimetamiseni 1991. aastal. 2004. aastal kandideeris ta liberaaldemokraatliku Italia dei Valori nimekirjas Euroopa Parlamenti, kuid valituks ei osutunud. Ta pääses europarlamenti pärast Achille Occhetto kohast loobumist. 2009. aastal kandideeris ta Lätis Euroopa Parlamenti Inimõiguste Eest Ühtses Lätis nimekirjas, kuid valituks ei osutunud.
15. detsembril 2014 saabus Chiesa Eestisse meediaklubi Impressum kutsel, kuid samal õhtul pidas politsei ta kinni. Järgmisel päeval kohustati teda riigist lahkuma ning ta lendas Moskvasse. Chiesa vaidlustas kohtus korralduse, millega tal keelati Eestisse siseneda 13. detsembrist 2014 kuni 13. jaanuarini 2015. Halduskohus ega hiljem ka Tallinna ringkonnakohus ei rahuldanud tema kaebust Eesti riigi vastu. 
Ta on õigustanud Venemaa agressiooni Gruusias 2008. aastal ning nõudnud separatistlike Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvuse tunnustamist. Ta on toetanud Venemaa poliitikat Ida-Ukrainas ja Krimmi annekteerimist.
Tervise Paradiis

Tervise Paradiis on Pärnus asuv hotell-veekeskus aadressil Side tänav 14. 
Hotell ja veekeskus avati 29. veebruaril 2004. Ehituse maksumuseks kujunes üle 250 miljoni krooni.
Tervise Paradiisi kompleksi kuuluvad 244-kohaline neljatärnihotell, veekeskus, saunakeskus, spaa, ujula, aeroobikasaal, jõusaal, "bowling"'u-saal, restoranid ja baarid, seminariruumid ning kauplus.
Tervise Paradiis on Eesti suurim veepark. Veepargi atraktsioonide seas on viis liutoru, hüppeplatvorm, basseinid, kärestikulised jõed ja mullivannid.
Kompleks kuulub ettevõttele Tervise Paradiis OÜ, mille omanik on sanatoorium Tervis.
Erich Leps

Erich Leps (kuni 1936. aastani Lõps; 30. november 1901 Tallinn – 14. detsember 1965 Chicago) oli eesti maalikunstnik.
Elukäik.
Erich Leps õppis aastatel 1916–1917 Tallinna Kunsttööstuskoolis joonestamiskursustel ning töötas ühtlasi Vene-Balti laevatehases noorema joonestajana. 1918. aasta alguses reisis Venemaale ning astus Kroonlinna merekooli, kus õppis 1920. aastani, lõpetades seal raadiotelegrafisti eriala. 1921. aastal tuli tagasi Eestisse ning läbis kaitseväe teenistuse. 1924–1925 õppis taas Riigi Kunsttööstuskoolis ning 1925–1931 Nikolai Triigi õpilasena Pallases. Edukate õpingute eest määrati talle Kujutavate Kunstide Sihtkapitali Valitsuselt stipendium õpinguteks Pariisis (1931–1932). Järgnevatel aastatel viisid lühemad õppereisid teda Itaaliasse, Šveitsi, Saksamaale, Soome, Rootsi ja Venemaale. 
1930. aastate teises pooles elas ta Pärnus, kus avas oma õppestuudio, pidas loenguid rahvaülikoolis ja korraldas ekskursioone Tallinna kunstinäitustele.
Aastail 1944–1949 elas ta sõjapõgenikuna Saksamaal Ulmis. 1949. aastal emigreerus ta koos abikaasaga Ameerika Ühendriikidesse, kus algul töötas kunstiõpetaja ja portreemaalijana, hiljem reklaamikunstnikuna Connecticuti osariigis Hartfordis ja siis kuni surmani Chicagos.
Looming.
Alates 1928. aastast esines ta kõikidel Kujutavate Kunstide Sihtkapitali ja kunstiühingu Pallas korraldatud näitustel Eestis. Samuti olid tema maalid esindatud välismaistel Eesti kunstinäitustel Riias, Moskvas, Saksamaal jne.
Leps sai tuntuks portretisti, maastiku- ja žanrimaalijana. Viljaka kunstniku teoseid leidus paljudes erakogudes, mitmetes kunstimuuseumides, samuti Pärnu Muuseumi sõjaeelses fondis.
Pagulasaastatel Saksamaal jätkas Leps intensiivselt kunstialast tegevust, esinedes peaaegu kõikidel Saksamaal korraldatud Eesti kunsti näitustel. Ta organiseeris ja juhatas Ulmis esimest Eesti pagulaste rakenduskunsti ja kunstkäsitöö ühingut Estonian Handicraft.
Pärast Ameerika Ühendriikidesse emigreerumist maalis Leps esimesed kaks aastat peamiselt portreesid kohalikest arstidest, poliitikutest ja majandustegelastest. 1952. aastal leidis ta endale rakenduse, töötades välireklaamifirmas General Outdoor Advertising maalijana. Tänu väljapaistvatele tehnilistele teadmistele ja oskustele edutati ta tööle sama firma Chicago peakorterisse, kus töötas kuni 1965. aastani, kui raske haigus sundis tööst loobuma.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli graafik Pauline Elfriede Leps-Estam, nad abiellusid 11. juulil 1930. Nende poeg oli pedagoogikateadlane Ants Arvo Leps.
Pärand.
Erich Lepsi soov oli, et ta kunstikogu jõuaks pärast ta surma kodumaale Pärnu muuseumi. Minia Virve Lepsi ja peretuttava Mai Treude abil ning Eesti Rahvusarhiivi toel osutus võimalikuks kunstniku soov täita. Kodumaale jõudis üle 120 Erich Lepsi teose, lisaks tema abikaasa, aga ka Ida Emilie Adamsoni, Edmund Valtmani, Salme Riig-Reimani ja isegi Eduard Wiiralti teoseid ning arhiivimaterjale.
Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus

"Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus" (originaalis "Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys") on 2010. aastal soome poliitiku ja kirjamehe Erkki Tuomioja kirjutatud raamat.
Kalju Kenk

Kalju Kenk (22. september 1940 – 8. veebruar 2015) oli eesti mehaanikateadlane, TTÜ õppejõud.
Ta lõpetas 1954. aastal Misso 7-klassilise Kooli ja 1958. aastal Vastseliina Keskkooli. Aastal 1963 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika erialal (spetsialiseerudes teoreetilisele mehaanikale). Aastatel 1963–1966 oli ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis aspirantuuris. Aastal 1969 kaitses ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis väitekirjaga "Экспериментальная проверка применимости соотношений основных теорий пластичности к описанию процесса деформирования при знакопеременном кручении" (juhendajaks Klimenti Tšernõhh()) füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastal 1963 ja aastatel 1966–1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedris assistendina. Aastatel 1969–1972 töötas ta samas kateedris vanemõpetajana. Aastatel 1972–1991 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedris dotsendina, olles aastatel 1981–1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedri juhatajaks. Aastatel 1991–1992 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehaanika aluste kateedri juhatajana. Aastatel 1992–2000 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Masinaõpetuse instituudi Masinamehaanika õppetoolis dotsendina. Aastast 2000 kuni 30. augustini 2008 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehhatroonikainstituudi Masinamehaanika õppetoolis dotsendina. 
1. septembrist 2008 jäi ta emerituuri, saades emeriitdotsendiks; kuid ta tegutses 26. novembrini 2009 Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehhatroonikainstituudi Masinamehaanika õppetoolis lektorina.
Kalju Kenk suri 8. veebruaril 2015 ja ta maeti 14. veebruaril 2015 Rahumäe kalmistule.
Foorumirollimäng

Foorumirollimäng on internetifoorumis toimuv tekstipõhine rollimäng.
Mängijad saavad luua endale tegelaskuju ja teiste mängijate tegelastega suhelda. Mäng toimub tekstipõhisena – mängijad suhtlevad postituste kaudu.
Briti Antarktika ala

Briti Antarktika ala on Antarktise sektor, mida Suurbritannia peab üheks oma meretaguseks alaks.
See jääb 60°S, 20°W ja 80°W vahele.
Briti Antarktika ala kattub osalt Tšiili ja Argentina territooriuminõudmistega.
Suurbritannia nõudmised sellele alale said alguse juba 20. sajandi esimesel veerandil, kuid ametlikult moodustati territoorium 3. märtsil 1962.
Atis Kronvalds

Atis Kronvalds (ka Kronvaldu Atis; 15. aprill 1837 – 17. veebruar 1875 Vecpiebalga) oli läti publitsist, keelemees ja pedagoog.
Ta sündis rätsepa perekonnas ja kasvas Durbes vaimulike hoole all. Pärast õpinguid Liepajas sai temast koduõpetaja. 1860. aastal hakkas ta Berliini ülikoolis õppima arstiteadust, kuid lahkus poole aasta pärast rahapuuduse tõttu. Ta naasis Lätti ja jätkas Durbes tööd koduõpetajana.
Narači jõgi

Narač (ka Naračanka, transkribeerituna Naratš või Naratšanka) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Нарач". Paralleelnimena on käibel ka nimekuju "Нарачанка". Vene keeles on jõe nimekujud "Нарочь' ja "Нарочанка" (Narotš, Narotšanka).
Jõe pikkus on 75 km, valgla on 1650 km². Jõe langus on 0,4 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 11,9 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 10–12, alamjooksul 30–40 meetrit.
Narač algab Miadziełi rajoonist Narači järvest Narači rahvuspargi territooriumil, voolates läbi Miadziełi rajooni ja Vilejka rajooni lõuna suunas.
Narači org on alamjooksul trapetsikujuline, 1–1,5 kilomeetrit lai. Ülemjooksul org maastikul selgelt ei eristu. Veerohkeim lisajõgi on Vuzlanka.
Oletatakse, et kunagi selle jõe kaldal elanud balti hõimud pidasid Naračit Nerise alguseks, sellal kui Vilija ülemjooksul elanud slaavi hõimud pidasid Nerise alguseks oma maadel voolavat jõge.
Melanie Klein

Melanie Klein (sünd. Melanie Reizes; 30. märts 1882 Viin – 22. september 1960 London) oli Austrias sündinud Suurbritannia psühhoanalüütik. Klein on tugevalt mõjutanud arengupsühholoogiat ning tema mänguteraapiatehnikad on siiani kasutusel.
Elukäik.
Melanie Kleini isa oli Ukraina päritolu juut ja ema pärit Slovakkiast. Lapsena soovis Melanie saada arstiks, aga 16-aastaselt otsustas õppida psühhiaatrilist meditsiini. Kui Melanie 17-aastaselt tutvus Arthur Stevan Kleiniga, jäid õpingud tagaplaanile. Mõne aasta pärast nad abiellusid.
Pärast teise lapse sündi süvenes Melanie ärevus ja depressioon. 1914. aastal pärast kolmanda (ja viimase) lapse sündi alustas ta psühhoanalüüsi Ungari terapeudi Sándor Ferenczi juures. Sándor Ferencz oli Sigmund Freudi hea tuttav ja õpilane. Tema juures suutis Melanie esimest korda rääkida oma emotsionaalsetest kogemustest. Pärast Freudi raamatu "Unenägude tõlgendamine" ("Über den Traum", 1901) lugemist, oli Klein tugevasti haaratud psühhoanalüüsist ja Freudi mõttemaailmast. Melanie Klein kuulis 1918. aastal Ungaris, psühhoanalüüsi kongressil, Freudi kõnelemas. 1921. aastal kolis Klein Berliini ja alustas psühhoanalüüsi õpinguid Karl Abrahami käe all. Paar aastat hiljem hakkas ta tegema esimest lapsepsühhoanalüüsi. 1926. aastal kutsus Briti psühhoanalüütik Ernest Jones Kleini Londonisse, kus ta töötas oma surmani.
Teooria ja põhimõisted.
Analüüsides laste mängu, uuris ta beebi psüühika pimedaid alasid. Ta leidis Oidipuse kompleksi ja superego varaseimad juured. Mõistes beebi sügavaimaid hirme ja nende kaitsemehhanisme, lõi ta laste kohta originaalse teoreetilise psühhoanalüütilise lähenemise ning näitas, kuidas täiskasvanute psüühikat mõjutavad imikuna läbi elatud primitiivsed vaimsed seisundid.
Teosed.
Kirjutised on kogutud neljaköitelisse sarja:
Esther Bick

 
Esther Bick (1902 Przemyśl – 20. juuli 1983 London) oli juudi rahvusest arst ja psühhoanalüütik. Ta on beebivaatluse meetodi väljatöötaja ja selle rakendaja terapeudikoolituse osana. Esther Bicki beebivaatlusmudel on tugevalt mõjutanud lapsepsühholooge alates 1970. aastatest, sest pöörab tähelepanu beebi talitluse arhailisematele tasemetele ja kõige varasematele arengustaadiumitele.
Elulugu.
Sündis ortodoksses juudi perekonnas Poolas. Oma päritolu tõttu ei saanud Esther kodumaal arstiteadust õppida, mistõttu kolis elama Viini, kus omandas doktorikraadi. Töö käigus arendas uusi beebivaatlusmeetodeid, mis arvestasid lapse subjektiivset ja emotsionaalset keskkonda koos vaatleja kogemusega. Oli lühikest aega abielus, tema neiupõlvenimi ei ole teada. 1938. aastal siirdus Londonisse ja temast sai Melanie Kleini õpilane. 1949. aastal pärast psühhoanalüütikuõpingute lõpetamist läks tööle Tavistocki kliinikusse, kus John Bowlby palvel asus õpetama tulevasi psühhoanalüütikuid. Siis arendas ta välja ka oma beebivaatlusmeetodi, kus vaatlejat innustati jälgima ja kuulama beebit tema varases arengus ning sügavuti analüüsima beebi tähelepanu mahtu ja psüühika kujunemist.
Esther Bick kirjutas küll vähe, kuid see vähene oli mõjukas. Ta rõhutas beebi suhtlemises nahapinna tähtsust ning muuhulgas huvitus beebivaatlusest ka psühhoanalüütilisest vaatepunktist. Bicki meetodid integreeriti paljudes maades terapeudikoolitusse.
Esther Bicki beebivaatlusmetodoloogia on tugevalt mõjutanud lapsepsühholooge alates 1970. aastatest. Selles pööratakse tähelepanu beebi talitluse arhailisematele tasemetele ja kõige varasematele beebi arengu staadiumitele.
Meetodid.
Esther Bicki beebivaatlusmudel näitab, kuidas beebit vaadelda, mis on infantiilne ärevus ja beebi hirm laguneda tükkideks, milline on ema ärevuse ja sünnitusjärgse depressiooni mõju. Meetod nõuab vaatlejalt kannatust, sest andmete kogumine ja tähenduse nähtavale tulek võtab aega. Vaatleja vastutus on olla õppija, käituda taktitundeliselt ja usaldusväärselt.
Varajase ema-lapse suhte uurimises pööras Bick tähelepanu nahapinna funktsioonile. Nahk hoiab koos mina osiseid, mis pole veel sidusad. Emalik mahuti aitab beebi psüühilisel nahal kasvada. Kui see emalik mahuti on mingil põhjusel vigane, võib beebi abi otsida „teise naha“ kaitsemehhanismidelt, mis on kaitse kõikvõimsad vale-sõltuvad vormid ning kasutavad lihasepinget mina kooshoidmiseks ja lagunemise ennetamiseks. Bicki „teise naha“ fenomen on osutunud tulemuslikuks töös tõsiselt väärkoheldud lastega ja autismispektri häiretega laste mõistmisel. Esther Bicki ideid on alal hoidnud tema õpilane Martha Harris, kes jätkas Tavistocki kliinikus beebivaatlusmeetodi arendamist, laiendamist ja õpetamist.
Nottingham

Nottingham on linn Nottinghamshire'i krahvkonnas Inglismaal.
Nottingham on tuntud seotuse tõttu Robin Hoodi legendiga ning oma pitsi-, jalgratta- ja tubakatööstuse poolest. Sai linnaõigused 1897. aastal.
2013. aastal elas seal 310 837 inimest, koos eeslinnadega 729 977 inimest.
Linnas on kaks ülikooli 61 000 üliõpilasega.
V noorte laulu- ja tantsupidu

V noorte laulu- ja tantsupidu (ametlikult Eesti NSV koolinoorte V laulu- ja tantsupidu) oli noorte laulu- ja tantsupidu, mis toimus 1.–4. juulil 1982.
Toimus üks laulupeokontsert ja kolm tantsupeokontserti. Esinejaid oli kokku 24 554. Tantsupidu kandis pealkirja "Meie päev", etendused toimusid Tallinnas Komsomoli staadionil.
Laulu- ja tantsupeo teatmikus olid kõik tekstid esitatud eesti ja vene keeles. Rongkäiku ja peoväljakuid kaunistasid punased lipud, poliitportreed ja loosungid.
Laulupeo üldjuht oli Heino Kaljuste, aujuhid Gustav Ernesaks ja Jüri Variste. Tantsupeo üldjuht-pealavastaja oli Mait Agu, aujuht Alfred Raadik.
Laulupeokontsert.
Esimest korda oli koolinoorte laulupeo avalauluks Lüdigi "Koit".
Surnud 10. jaanuaril

"Siin loetletakse 10. jaanuaril surnud tuntud isikuid."
Carol Greider

Carolyn Widney Greider (sündinud 15. aprillil 1961 San Diegos) on Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloog, Nobeli auhinna laureaat.
Ta töötab Johns Hopkinsi ülikoolis.
Koos Elizabeth Blackburni ja Jack W. Szostakiga sai ta 2009. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna avastuse eest, et telomeere kaitseb lühenemise eest ensüüm telomeraas.
60 meetri jooks

60 meetri jooks on jooksusprindialade hulka kuuluv kergejõustikuala, milles võistlejad läbivad joostes 60 meetri pikkuse vahemaa.
Enamasti kasutatakse seda sisestaadionil toimuvatel võistlustel.
See kuulus olümpiamängude kavva 1900. ja 1904. aasta suvemängudel.
Meeste maailmarekordi omanik on Christian Coleman ajaga 6,34 sekundit. Usain Bolti 2009. aastal joostud 100 meetri distantsil võetud 60 meetri vaheaeg oli 6,31 sekundit, kuid seda ei või lugeda 60 meetri distantsi rekordiks.
Chester

Chester on linn Cheshire'i krahvkonnas Inglismaal Walesi piiri ääres.
Asula rajasid oma kindlusena roomlased 79. aastal. Kesklinna neli põhiteed (Eastgate, Northgate, Watergate ja Bridgegate) on sellest ajast samal kohal olnud. Chester sai linnaõigused 1541. aastal. Chesteris on Suurbritannia üks paremini säilinud linnamüüre.
2013. aastal elas seal 120 622 inimest.
Georg Loogna

Georg Loogna (aastani 1939 Georg Gross; 20. november 1914 Peterburi – 20. jaanuar 2009) oli eesti arstiteadlane, meditsiinikandidaat.
Ta sündis Peterburis eesti-vene segaperekonnas meremees Oskar Grossi ja tema abikaasa Sofia (neiuna Ozerova) pojana; tema isa jäi kadunuks Esimese maailmasõja ajal ning ema suri, kui ta oli nelja-aastane. Lapse- ja koolipõlve veetis ta Narvas, kus teda kasvatas õmblejast tädi, seal lõpetas ta ka 1934. aastal Narva Vene Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1935–1941 ja 1947–1950 (lõpetas) õppis ta (vaheaegadega) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1937 Eesti Meesüliõpilaste Ühingu Ümera asutajaliige, 1939. aastast kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
1941. aasta mobilisatsiooniga saadeti ta Siberisse tööpataljoni ning 1942. aasta jaanuaris määrati Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi sidepataljoni vanemvelskriks. Pärast haavatasaamist ja rindelt äratulekut õppis ta kümme kuud Moskvas II Meditsiiniinstituudis. Seal alustas ta plaanitava meditsiiniraamatukogu komplekteerimist. 
1944. aasta sügisel saabus ta Eestisse ja asutas Tallinnas Arstide Koja endistes ruumides Uus tänav 3 Riikliku Teadusliku Meditsiiniraamatukogu, mille direktor oli kolm aastat. 1947. aastal jätkas ta õpinguid Tartus ja lõpetas ülikooli 1950. aastal. Aastatel 1951–1992 töötas Loogna Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis teadussekretärina ja kantserogeneesimehhanismide labori juhatajana. Ta töötas ka õppejõuna ning avaldas kolm anatoomiaõpikut ja soome keelest tõlgitud ja täiendatud meditsiinisõnastiku.
Georg Loogna suri 20. jaanuaril 2009 ja ta maeti 24. mail 2009 Hiiu-Rahu kalmistule.
Isiklikku.
Georg Loogna on olnud kaks korda abielus. Esimesest abielust on tal tütar. 1969. aastast oli ta abielus arstiteadlase Naomi Loognaga.
UNESCO maailmapärand Eestis

Eesti alal on UNESCO maailmapärandi nimistus kaks objekti ja ootenimistus kolm objekti.
Nimistusse on kantud:
Ootenimistus on kolm objektiː
UNESCO suuline ja vaimne pärand.
UNESCO suulise ja vaimse pärandi meistriteoste nimekirjas on eesti laulu- ja tantsupeod, Kihnu kultuuriruum (2003), seto leelo (2009) ja Võrumaa suitsusaunakombestik (2014).
Voldemar

Voldemar on eesti mehenimi. Voldemar on eesti mugandus nimest Waldemar (Woldemar). Nime lätikeelne variant Voldemārs.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Voldemar 543 mehel. Voldemar oli Eestis levikult 260. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Voldemar üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 20,58, ning Lääne maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,98. Voldemar oli keskmiselt 65 aasta vanune (mediaanvanus oli 69).
Veli (eesnimi)

Veli on eesti ja soome mehenimi. Eesti ja soome keeles tähendab "veli" 'venda'.
Nime soomekeelsed variandid on Veijo ja Veikko.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Veli 42 mehel. Veli oli populaarsuselt 1028. mehenimi.
Tiit

Tiit on eesti mehenimi. See nimi on lühivariant vanast eesti nimest Tiidrik, mis ise pärineb vanaülemsaksa nimest Theodoric.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Tiit 3077 mehel. Tiit oli populaarsuselt 44. mehenimi. Tiit oli keskmiselt 55 aasta vanune (mediaanvanus oli 56). Kõige populaarsem oli eesnimi Tiit vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 49,97.
Uta Nickel

Uta Nickel (sündinud 19. juulil 1941 Leipzigis) on endine Saksa DV riigitegelane.
Uta Nickel omandas keskhariduse õhtukoolis ja õppis raamatuköitjaks. 1973. aastal lõpetas ta kaugõppes Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikooli ökonomistina. Seejärel töötas ta Leipzigi ringkonna Majandusnõukogus teadusliku töötajana ja Leipzigi ringkonna Ehitusametis. Aastatel 1979–1981 oli ta Leipzigi ringkonna Plaanikomisjoni töötaja, aastatel 1981–1983 aseesimees. Aastatel 1983–1988 oli ta Leipzigi ringkonnavalitsuse liige, tema vastutusalasse kuulusid rahandus ja hinnad. Lisaks oli aastatel 1986–1988 Leipzigi ringkonnaparlamendi liige. Aastatel 1988–1989 oli Uta Nickel Saksa DV rahandusministri asetäitja.
18. novembrist 1989 kuni 12. aprillini 1990 oli Uta Nickel Saksa DV rahandusminister.
Ministriametist tagasiastumise järel loobus Uta Nickel poliitikas osalemisest ning tegutses majandusnõustajana ja kinnisvaraarendajana.
Buqayq

Buqayq (بقيق 'liivakärbeste isa') ehk Abqayq ehk Biqayq (varem eesti keeles "Abkaik") on linn Saudi Araabias Ash-Sharqīyah' provintsis kõrbes 60 km kaugusel Ad-Dammāmist edelas Ar-Rub‘ al-Khālī kõrbest lõunas.
Seal asub Buqayqi naftaväli.
Buqayqis elab umbes 30 000 inimest. 
Linna rajas riiklik naftakontsern Saudi Aramco.
Surnud 6. jaanuaril

"Siin loetletakse 6. jaanuaril surnud tuntud isikuid."
Oskar Abori

Oskar Abori (3. juuni 1907 Rakvere – 7. september 1958) oli Eesti kommunist ja Eesti NSV poliitik.
Elulugu.
Abori sündis Rakvere linnas. Alghariduse sai ta kohalikus algkoolis, hiljem täiendas end iseõppimise teel. Õpingute lõpetamise järel asus ta tööle kingsepana, mida pidas 1940. aastani. 1932. aastatel hakkas Abori Rakveres osa võtma enamlasi toetavast Virumaa Tööliste Üldühingust, kuhu ta juhatusse valiti. 1935. aastal suleti Abori juhitud töölisliikumine ja määrati Abori politseidirektori otsusega väljasaatmisele, kuid enne kui otsus jõustus, hankis ta välispassi ja lahkus Eestist.
Veel samal aastal naasis Abori Tallinna, kus tegutses Nahatööliste Ametiühingu ja Tallinna Ametiühisuste Tarvitajate Ühisuse juhatuses töölisi organiseerides. Sellele lisaks võttis ta osa MOPR-i tegevusest, vabatahtlike värbamisest Hispaania kodusõtta ja kommunistliku kirjasõna levitamisest. Kokku tegutses Abori Tallinnas kolm aastat, mis päädis 1938. aasta mais arreteerimisega. Seejärel saadeti Abori siseministri otsusega asumisele Viljandisse.
Viljandis jätkas Abori ametiühingutes tegutsemist, osaledes spordiseltsis Võitlus ja kultuuriühingus Idee. 1938. aasta juunis liitus ta Eestimaa Kommunistliku Parteiga. Juunipöördest peale oli Abori aktiivne organisaator Viljandi punase töölisliikumise korraldamises. EKP legaliseerimise järel töötas ta partei maakonna-organisaatorina. Ta osales 14.-15.07 toimunud Riigivolikogu valimistel Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaadina ja osutus valituks Viljandis valimisringkonnas Riigivolikogu II koosseisu ning jätkas tööd ümberkorraldatud ajutises ENSV Ülemnõukogus. 
1940–1941 oli Aberi EK(b)P Viljandimaa Komitee esimene sekretär, kuid sakslaste sissetungi järel aitas ta korraldada Viljandimaa hävituspataljonide organiseerimist. Sakslaste lähenedes taganes ta koos hävituspataljoniga Narva, kus ta määrati formeeritava Narva töölispolgu ühe pataljoni komandöriks. Sealt taganes ta edasi Leningradi, kust ta 1941. aasta oktoobris haigena evakueeriti Nõukogude tagalasse. Tagalas liitus Aberi 1942. aasta jaanuaris vabatahtlikult Punaarmeega, kus asus tööle Eesti korpuses ühe laskurpolgu parteibüroo sekretärina. 1942. aastal ta haigestus, pärast paranemist töötas Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu volinikuna abistama evakueerituid Tatari ja Udmurdi autonoomsetes vabariikides.
Pärast Eesti taasokupeerimist oli Aberi aastatel 1944–1945 taas EK(b)P Viljandimaa Komitee esimene sekretär. Seejärel töötas ta tekstiilivabriku Punane Koit direktorina ning ametnikuna Eesti NSV Ametiühingute Nõukogus ja Metsamajanduse Ministeeriumis. 1948. aastal halvenes Abori tervis tuberkuloosi tõttu sedavõrd, et ta pidi töötamisest loobuma. Oskar Abori suri 7. septembril 1958 ja ta maeti 11. septembril 1958 Metsakalmistule.
Hansa Liidu Novgorodi kaubakontor

Hansa Liidu Novgorodi kaubakontor (ladina keeles "curia sancti Petri") oli üks Hansa Liidu kaubakontoritest, mis asus Novgorodis. See oli liidu kontoritest kõige idapoolsem.
Püha Piiskop Platoni orden

Püha Piiskop Platoni orden (ka "Püha Platoni orden" või "Platoni orden") on kiriklik teenetemärk, mida alates 1924. aastast antakse Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule osutatud teenete eest. Orden asutati eesti piiskopmärtri Platoni mälestuse jäädvustamiseks.
1922. aastal võttis Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täiskogu vastu otsuse põlistada piiskop Platoni märtrielu mälestus temanimelise teenetemärgi (alusdokumendis: "Piiskop Platoni mälestusmärgi") asutamise läbi. Kõrge autasu andmise õigus jäi vastavalt statuudile metropoliidile, mida võidi anda kirikule osutatud teenete eest – nii vaimulikele kui ka ilmalikele isikutele. Esimeste seas sai selle tunnustuse osaliseks 14. detsembril 1925 riigivanem Konstantin Päts, kellele anti ordeni I järk.
1944. aastal anti Püha Platoni ordeni III järk näiteks EAÕK Obinitsa koguduse köstrile Timofei Viinapuule. Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinodi tollase tunnistuse ordeni kandmise õiguse kohta kujundas kunstnik Axel Roosmann.
Nõukogude okupatsiooni ajal andis Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik ordenit paguluses. 
Ordenil on I, II ja III järk.
Robert Abolin

Robert Abolin (18. mai 1886 Riia kreis – 27. jaanuar 1938 Leningrad; vene keeles Роберт Иванович Аболин; läti keeles Roberts Āboliņš) oli läti päritolu geobotaanik, mullateadlane ja loodusgeograaf, Ida-Siberi ja Kesk-Aasia uurija, üks maastikuteaduse rajajaid. 
Ta arreteeriti 1937. aastal. Ta hukati Leningradis. Teiste versioonide järgi suri ta 1939 laagris või vabastati 1938.
Otto Ruge

Otto Ruge (19. jaanuar 1882 – 15. august 1961) oli Norra kaitseväe ohvitser ja Saksa invasiooni ajal kaitseväe ülemjuhataja.
Elulugu.
Ruge kasvas üles Oslos ja õppis Oslo Katedraalikoolis. Ta sündis tugevate sõjaväetraditsioonidega peres ja juba 20-aastaselt oli ta sõjaväes ohvitser. Ruge astus 1905. aastal Norra Sõjaväeakadeemiasse. 
II maailmasõda.
1940. aastal sai kolonel Ruge kindralmajoriks ja määrati pärast Kristian Laake tagandamist Norra vägede ülemjuhatajaks. Ruge veenis valitsust sakslastele vastu hakkama, sest oli kindel, et see on maa ja rahva enesehinnangule tähtis. Samas andis Ruge endale aru, et ilma liitlaste toetuseta ei tule sellest midagi välja, sest kõik suuremad linnad olid kiiresti langenud ja sakslastel oli õhuruumis ülemvõim. Olukorda halvendas velgi asjaolu, et üks väheseid kasutada olnud jalaväerügemente, 3. rügement, alistus, sest selle komandör uskus et nad on ümber piiratud. 
Ruge strateegiaks oli taganeda aeglaselt põhja poole ning tekitada kaitseliin Trondheimist lõuna poole. Liitlased pidid linna tagasi vallutama, aga linna vastu alustati rünnakut liiga hilja ja see kukkus läbi.
Abomey

Abomey on linn Beninis, Zou departemangu keskus, kunagine Dahomee pealinn.
Omavalitsusüksuse pindala on 142 km², elanike arv 90 195 (2012). 
Abomey kuningapaleed on 1985. aastast UNESCO maailmapärandi nimistus.
Abong-Mbang

Abong-Mbang on linn Kameruni Idapiirkonnas Nyongi jõe ääres, Haut-Nyongi departemangu keskus.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel on elanike arv 18 700.
Linnas elavad põhiliselt makaad.
András Süli

András Süli (30. november 1897 Algyő – 20. oktoober 1969 Szeged) oli ungari naivistlik maalikunstnik.
András Süli oli ametilt korvipunuja, maalimisega hakkas ta tegelema 1933. aastal. András Süli tegeles maalimisega kuni 1938. aastani, kuid leidmata vähimatki tunnustust, põletas ta suurema osa maalidest ära ja enam kunstiloomingule ei pühendunud. 1960. aastate lõpul ta looming taasavastati ja 1969. aastal esines ta oma maalidega rahvusvahelisel naivistide näitusel Bratislavas. András Süli säilinud pärandisse kuulub ligikaudu kolmkümmend teost.
Sellest alates omandas Süli Ungari tuntuima naivistliku maalikunstniku maine ja ta töid on eksponeeritud paljudel rahvusvahelistel näitustel
Il cucchiaio d'argento

"Il cucchiaio d'argento" ('hõbelusikas', ) on Itaalias 1950. aastal disaini- ja arhitektuuriajakirja Domus avaldatud kokaraamat, millesse on kogutud enam kui 2000 toiduretsepti kõigist Itaalia piirkondadest.
Kokaraamatu üheksas trükk ilmus 2011. aastal ning sellesse on lisatud 600 uut, nüüdisaegset retsepti.
Raamat on tõlgitud mitmesse keelde.
Kazimierz III

Kazimierz III Suur (poola keeles "Kazimierz III Wielki"); (30. aprill 1310 – 5. november 1370) oli Poola kuningas aastail 1333–1370, viimane Poola kuningas Piastide dünastiast.
Kazimierz III püüdis riiki tsentraliseerida, suurendas linnade õigusi. Kehtestas riigis Saksa õiguse, moodustas kõrgema kohtu. Aastatel 1446–1447 andis välja Poola seadustekogu. Kazimierz III valitsusajal kestis sõda Tšehhi ja Saksa orduga. 1343. aastal sõlmiti Kaliszi rahu Tšehhi ja Saksa orduga, millega Poola kaotas Saksa ordule Ida-Pommeri ja Tšehhile Sileesia, Masoovia ja Tšelmno, sai Saksa ordult Kujavia ja Dobryzni. 
1346. aastal sõdis Kazimierz III Tšehhiga. 1351. aastal sai Masoovia oma vasalliks. Aastatel 1340–1366 sõdis Kazimierz III Leeduga, vallutas Galiitsia, osa Volõõniat ja Podoolia. Sõdades Leedu suurvürstiriigiga toetas Kazimierz III-t Ungari (troonil oli Kazimierzi õepoeg ja troonipärija Lajos I Suur). 
1364. aastal asutas Kazimierz III Krakówi ülikooli, mis on Poola vanim ülikool. 
Isiklikku ja järglased.
Kazimierz III oli Poola kuningas Władysław I Łokieteki ja Kaliszi hertsoginna Jadwiga poeg. 
Kazimierz III õde oli 1320. aastast abielus Ungari kuninga, Anjou dünastia esindaja Károly I-ga ning nende poeg Lajos I oli järglasteta Kazimerz II surma järel Ungari kuningas alates 1342 ning Poola kuningas Ludwik I nime all alates 1370 kuni oma surmani. 
Ludwik I dünastia ei jäänud püsima, sest tal polnud meessoost järeltulijaid, ning Poola ja Ungari troonid pärisid ta tütred Jadwiga ja Maria.
Propüleed

Propüleed (kreeka keeles "Προπύλαια" ehk "väravaesised") on monumentaalne väravaehitis, mis lähtub Ateena akropoli algupäraste propüleede eeskujust. Tuntumaid näiteid on ka Brandenburgi värav Berliinis ja Müncheni Propyläen, mis jäljendavad Ateena akropoli propüleede keskosa.
Ivan Generalić

Ivan Generalić (21. detsember 1914 Hlebine – 27. november 1994 Koprivnica) oli horvaadi naivistlik maalikunstnik.
Ivan Generalić oli pärit talupoja perekonnast. Juba algkoolis oli joonistamine ta lemmikõppeaine. 1930. aasta nägi Generalići joonistusi kunstnik Krsto Hegedušić. Hegedušićile avaldasid need tööd sügavat muljet ja 1931. aastal organiseeris ta Zagrebis esimese Generalić teoste näituse.
1945. aastal sai Generalićist ULUH-i (Udruga likovnih umjetnika Hrvatske, Horvaatia Kujutavate Kunstnike Liit) liige. 1953. aastal toimus esimene Generalići maalide näitus Pariisis. Ivan Generalić oli üks Hlebne naivistliku maali koolkonna rajajatest.
Oma maalidel kujutas Generalić põhiliselt stseene külaelust, maastikke ja natüürmorte. Tema loomingule on iseloomulik tegelikkuse poetiseerimine, kohati ka iroonia ja grotesk.
Sihtasutus Ülikoolide Keskus Saaremaal

Sihtasutus Ülikoolide Keskus Saaremaal (lühend SA ÜKS) on aastast 1997 Kuressaares tegutsev sihtasutus, mis loodi eesmärgiga kaasata ülikoole Saaremaa regionaalarengusse ja leida ülikoolidele uusi tegevusväljundeid. 
Sihtasutuse asutasid Tartu Ülikool, Eesti Maaülikool, Tallinna Tehnikaülikool, Tallinna Ülikool, Turu Ülikool.
Eesti Instituut Soomes

Eesti Instituut Soomes (soome keeles "Viron Suomen-instituutti" või "Viro-instituutti Suomessa") on Eesti Instituudi Soomes asuv filiaal. Filiaal asutati 1995. See oli esimene välismaal avatud Eesti kultuuriasutus.
Eesti Instituudi Soome filiaali juht on Sanna Immanen. 
Eesti Instituudi Soome filiaal annab välja eesti kirjanduse soomekeelset kirjandusantoloogiat Nippernaati.
Eesti suursaatkond Helsingis

Eesti suursaatkond Helsingis on Eesti diplomaatiline esindus Soomes Helsingis. Suursaatkond asub aadressil Itäinen Puistotie 10.
Saatkonda juhib Eesti suursaadik Soomes.
Marje Joalaid

Marje Joalaid (sündinud 1. novembril 1946 Tallinnas) on eesti keeleteadlane ja folklorist. 
Ta on uurinud eriti vepsa keelt ja vepsa kultuuri. Tema Tartu Riiklikus Ülikoolis 1972. aastal kaitstud diplomitöö käsitles ehitusalast sõnavara lõunavepsa murdes. 1994. aastal kaitses ta sealsamas magistritöö "Lõunavepslased ja nende vaimulooming".
Ta on soome-ugri rahvaste pärimusmuusikat tutvustava mitmekeelse noodistatud väljaannete sarja "Unustatud rahvad" (Helsinki : Warner/Chappell Music Finland, Fazer, Fennica Gehrman jt; Tallinn : Fazer Music Estonia jt, 1995–2005) üks kommentaaritekstide koostajaid.
Ta on ka üks Eesti kohanimeraamatu (Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2016) koostajaid.
Mark Raidpere

Mark Raidpere (sündinud 23. augustil 1975) on eesti foto- ja videokunstnik. 
2005. aastal esindas ta Eestit Veneetsia biennaalil.
Maire Pyykkö

Maire Pyykkö (sündinud 12. juunil 1947 Kohtla-Järvel) on eesti päritolu Soome klaasikunstnik ja maalikunstnik. 
1982 lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi magistrantuuri. 
Aastast 1991 elab ta Soomes.
Ablatsioonimoreen

Ablatsioonimoreen on moreen, mis kujuneb pärast liustiku sulamist pinnamoreenist.
Naomi Loogna

Naomi Loogna (aastani 1955 Naomi Saarva, aastatel 1955–1969 Naomi Schamardin; 24. juuni 1930 Tallinn – 26. aprill 2022) oli eesti arstiteadlane, meditsiinidoktor. 
Ta alustas õpinguid aastal 1937 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis, kuid lõpetas aastal 1948 Tallinna 10. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1954 arsti kvalifikatsiooniga.
Ülikooli lõpetamise järel suunati ta tööle Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituuti nooremteadurina kutsepatoloogia osakonda. Tööl nooremteadurina valmis tal kandidaadi väitekiri teemal "Mittespetsiifiliste nahatestide uurimise tulemustest põlevkivikaevureil ja nende tähendusest vibratsioonitõve diagnostikas", mille ta kaitses aastal 1960 (Tartu Riikliku Ülikooli juures) ja mis kinnitati kõrgemas atestatsioonikomisjonis aastal 1961 meditsiinikandidaadi kraadiga. Aastal 1969 sai ta vanemteaduri kutse. 
Aastal 1970 valmis tal doktori väitekiri allergiliste kutsedermatiitide teemal, mille ta kaitses aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli juures.
Peter Wladimir Wassily von Glasenapp

Peter Wladimir Wassily von Glasenapp (kirjanduses ka "Pjotr Glasenapp, Pjotr Glazenap"; vene keeles "Пётр Владимирович фон Глазенап" (2/14. märts 1882 – 27. mai 1951) oli Venemaa Keisririigi ja Vene kodusõja aegne sõjaväelane (kindralleitnant).
Tema vanemad olid Riia politseimeister ja Tallinna politseimeister Woldemar von Glasenapp ja Camilla Naszynska.
Ta oli muu hulgas 28. novembrist 1919 kuni 22. jaanuarini 1920 Loodearmee ülem.
Apofoonia

Apofoonia ehk vokaalivahetus ehk ablaut on vokaali vaheldumine etümoloogiliselt kokkukuuluvates sõnades või sõnaosades.
Indoeuroopa keelte puhul on põhjuseks rõhuseigad indoeuroopa algkeeles, millel on mõju kõigile indoeuroopa keeltele. 
Saksakeelse termini "Ablaut" võttis keeleteaduses kasutusel 1819. aastal Jacob Grimm germaani keelte tugevate verbide tüvevokaali muutumise kohta (sõna kasutati sarnases tähenduses varemgi, kuid mitte kindla tähendusega terminina). 
Eristatakse kvalitatiivset apofooniat (vokaali tämbri vaheldumine) ja kvantitatiivset apofooniat (vokaali pikkuse vaheldumine). Indoeuroopa keelte apofoonias eristatakse kolme astet:
Indoeuroopa keeled.
Tänapäeva arusaama järgi sisaldas enamik algindoeuroopa juuri (näiteks "*bʰer-" 'tooma', "*dewk-" 'juhtima', "*peh₃-" 'jooma') vokaali "*/e/". Peale selle olid kõigil algindoeuroopa juurtel algkonsonandid, nii et näiteks "**ed-" 'sööma', "**es-" 'olema', "**ag̑ -" 'ajama' ja "**okʷ-" 'nägema' olid välistatud. Ferdinand de Saussure esitas larüngaalteooria, mille hilisema täiustatud versiooni järgi tekkisid algkeeles larüngaalide mõjul algse "*/e/" kõrval ka "*/a/" ja "*/o/". Ei ole päris selge, milliste häälikutena larüngaalfoneemid realiseerusid (selgust ei ole ka mõnede teiste foneemide puhul, vt glotaalteooria); oletatakse, et *h₁ hääldus kui "*/h/" või "*/ç/", *h₂ kui "*/x/" ja *h₃ kui "*/γw/". Seejuures *h₁ ei muuda vokaali tämbrit ("*h₁ed-" 'sööma', "*h₁es-" 'olema'), *h₂ tekitab vokaali "*/a/" ("h₂eg̑ -" 'ajama' &gt; "h₂ag̑ -") ja *h₃ tekitab vokaali "*/o/" ("h₃ekʷ-" 'nägema' &gt; "h₃okʷ-"). Pärast tämbri muutust ja pikenemist (juhul kui larüngaal on pärast vokaali; "*peh₃" 'jooma' &gt; "pō") larüngaalid kaovad kõigis keeltes, välja arvatud *h₂ anatoolia keeltes (&gt; heti "ḫ" või "ḫḫ"; algpositsioonis on säilinud ka *h₃). 
Kui "*/e/" on muutumatult säilinud, siis on tegemist -e-täisastmega. Kui algselt oodatav "*/e/" indoeuroopa algkeeles oli rõhutu, siis see kadus; vastav sõnaosa oli siis nullastmesse (ainsuse kolmas pööre "*h₁és-ti" 'ta on', mitmuse kolmas pööre "*h₁s-énti" 'nad on'; tekivad "tugevad" ja "nõrgad" osatüved). Peale nullastme oli veel pikkaste "*/ē/". Nullastmest, täisastmest ja pikkastmest koosnevat rida nimetatakse ka kvantitatiivseks apofooniaks.
Kristofer von Burmeister

Kristofer von Burmeister (sündinud u 1600 Eestis – surn. 1670) oli Rootsi sõjaväelane (kindralmajor). 
Ta teenis Rootsi ratsaväes Kuramaa rügemendis, tõsteti Rootsis aadliseisusse 8. novembril 1650, ilma introdutseerimata Rootsi rüütelkonda koos venna Jürgeniga ja määrati 1656 Teises Põhjasõjas Viiburi piirkonna kaitsjaks, Soomes. 
1658–1671 oli ta Pärnu komandant ja oli hiljem Käkisalmi maaisand.
Apoptoosi indutseeriv faktor

Apoptoosi indutseeriv faktor ("apoptosis inducing factor"; lüh AIF) on mitokondriaalne flavoproteiin, mis reguleerib tänapäeva imetajate mitmete rakutüüpide ainevahetust ja kutsub esile apoptoosi.
Apoptoosi indutseeriva faktori täpsed funktsioonid pole tänapäeval selged.
AIF võib toimida mitokondris antioksüdandina, reguleerib reaktiivseid hapnikuühendeid, saades apoptootilise signaali kandub rakutuuma ("mitochondrial outer membrane permeabilization (MOMP)") ja seondub DNA-ga ning võib põhjustada DNA lagundamist, osaleda perifeersete T-rakkude apoptoosi radades.
AIFi ekspresseerivad enamik rakke peaajus, pankreases, tüümuses, südames, nahas, immuunsüsteemis, maksas.
AIFi seostatakse ka neuronite programmeeritud surmaga.
Pankreases reguleerib AIF ka Langerhansi saarte beetarakkude normaalset programmeeritud rakusurma. Apoptoosi hoogustusmit (üleküllus) seostatakse I ja II tüüpi diabeediga.
AIF osaleb tümotsüütide arengus.
Aif-puudulikkus võib mõjutada T-raku populatsioonide arengut tüümuses ("Harlequin mouse" tüümuses).
AIFi peetakse imetajate arengus oluliseks, AIFi 'välja jätmine' hiirtel enne sündi on surmav.
Peaajus reguleerib AIF neurodegeneratsiooni.
AIF mängib olulist rolli ka teatud tüüpi vähirakkude kasvus.
AIF tuvastati 1990. aastate lõpus.
2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus olid 33. Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 5.–8. märtsini Prahas Tšehhis. Võistlused toimusid O2 Arenal.
Võistluses osales 643 sportlast 49 riigist.
Võistluste ametlik maskott oli Väike Mutt ("Krtek"), kes on tuntud Zdeněk Mileri lasteraamatutest.
Tulemused.
Mehed.
60 m jooks.
Kuupäev: 7.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
400 m jooks.
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 33
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
800 m jooks.
Kuupäev: 6.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
1500 m jooks.
Kuupäev: 7.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28
&lt;br&gt;Eeljooksud Finaal
3000 m jooks.
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 25
&lt;br&gt;Eeljooksud Finaal
60 m tõkkejooks.
Kuupäev: 6. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 27
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
4×400 m teatejooks.
Kuupäev: 8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 6
&lt;br&gt;Finaal
Kõrgushüpe.
Kuupäev: 6.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Teivashüpe.
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Kaugushüpe.
Kuupäev: 5.–6. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 24
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Kolmikhüpe.
 
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 21 (Stardileht)
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Kuulitõuge.
Kuupäev: 5.–6. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 33
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Seitsmevõistlus.
&lt;br&gt;
Kuupäev: 7.-8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 15
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
60 m jooks.
Kuupäev: 7.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
400 m jooks.
 
Kuupäev: 7.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
800 m jooks.
Kuupäev: 6.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 20
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
1500 m jooks.
 
Kuupäev: 8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 11
&lt;br&gt;Finaal
3000 m jooks.
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 19
&lt;br&gt;Eeljooksud Finaal
60 m tõkkejooks.
Kuupäev: 6. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26
&lt;br&gt;Eeljooksud Poolfinaalid Finaal
4×400 m teatejooks.
Kuupäev: 8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 6
&lt;br&gt;Finaal
Kõrgushüpe.
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 22
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Teivashüpe.
Kuupäev: 6.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Kaugushüpe.
Kuupäev: 6.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 22
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Kolmikhüpe.
Kuupäev: 7.–8. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Kuulitõuge.
 
Kuupäev: 5.–7. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 15
&lt;br&gt;Kvalifikatsioon Finaal
Viievõistlus.
Kuupäev: 6. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid:
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused