Danielle Steel

Danielle Steel (täisnimega Danielle Fernandes Dominique Schuelein-Steel; sündinud 14. augustil 1947 New Yorgis) on Ameerika kirjanik, kes on kuulsaks saanud oma armastusromaanidega. Tema raamatuid on müüdud ligikaudu miljard eksemplari, millega ta on elavate kirjanike seas esikohal. 2021. aasta seisuga on tal ilmunud 190 raamatut, enamik neist on romaanid. 
Varasem töö.
Enne kirjanikukarjääri töötas Steel prantsuse keele ja loomingulise kirjutamise õpetajana, tõlkijana ja reklaamikirjutajana. Läks kaua aega, enne kui ta suutis end ainult raamatuid kirjutades ülal pidada. 
Romaanid.
Kuigi kirjutamine meeldis talle juba lapsena, kirjutas Steel oma esimese käsikirja 19-aastaselt, õppides New Yorgi ülikoolis. Esimese raamatu avaldamine polnud lihtne – ta pidi mitu korda proovima, enne kui leidis sobiva agendi. Steeli julgustas kirjutama Ladies’ Home Journali toimetaja John Mack Carter, kes oli tema klient, kui Steel töötas New Yorgis avalike suhete agentuuris. Carterile meeldisid tema vabakutselised artiklid. Esimene romaan „Kojuminek“ ilmus aastal 1973, see keskendus pereprobleemidele ja inimsuhetele. Tänu inimlikele teemadele sai romaan üsna kiiresti tuntuks. 
Tänapäeval avaldatakse Steeli teoseid 69 riigis ja 43 keeles. 
Kõige rohkem on Steel kirjutanud romaane. Romaan on jutustav teos, mis hõlmab maailmaprobleeme. Romaanile on iseloomulik probleemide rohkus, mitmekülgsus, suur tegelaste hulk ja mitmekülgne süžee. 
Veel žanreid.
Steelile meeldib olla seotud kunsti ja loomevaldkonnaga ning talle meeldib proovida uusi asju. Lisaks romaanidele on Steel kirjutanud ka lasteraamatuid, luulekogu ja sõnad muusikaalbumile. Laulusõnad kirjutas ta prantsuse heliloojatega. Laulud on inglise ja prantsuse keeles ja kuulamiseks saadaval Itunesis ja Amazonis. Kollektsioon kannab nime „Love notes by Danielle Steel“. 
Steel on olnud New York Timesi bestsellerite nimekirjas alates aastast 1981. 1989. aastal kanti Steel Guinnessi rekordite raamatusse, sest tema raamat oli 381 nädalat järjest New York Timesi bestsellerite nimekirjas – see oli tol ajal järjest nädalate poolest kirjanike rekord. Umbes samal ajal hakkas Steel kirjutama ka muud kui ilukirjandust. 1984. aastal ilmus tema luuleraamat „Armastus“. 
Galerii avamine.
Pärast aastaid kirjutamist avas Steel 2003. aastal San Franciscos kunstigalerii Steel Gallery, kus eksponeeriti esilekerkivate kunstnike töid. Galerii suleti 2007. aastal. Steel tahtis kaasaegset kunsti müüa mõistliku hinnaga, et ka noored kollektsionäärid saaksid seda osta. Tema jaoks ei pea kunst olema kallis, vaid seda peab armastama. Mõistliku hinnaga kunsti müües on raske ots otsaga kokku tulla ja just seetõttu pidi Steel galerii vastumeelselt sulgema. 
Õnnetu armastus.
Danielle Steel abiellus 1965. aastal 18-aastaselt prantsuse päritolu ameerika pankuri Claude-Eric Lazardiga. Neil sündis tütar Beatrix. Abielu lahutati 1972. aastal. Samal aastal kohtus Steel Danny Zugelderiga Californias Lompoci lähedal asuvas vanglas, kus Steel vangi küsitles. Zugelder kolis 1973. aastal Steeli juurde, aga 1974. aasta alguses naasis siiski vanglasse, sest teda süüdistati vägistamises ja röövimises. 1975. aastal abiellusid Steel ja Zugelder vanglasööklas. Abielu lahutati 1978. aastal. Nende aastate jooksul elas Steel üle mitu nurisünnitust. 
1978. aastal abiellus Steel William George Tothiga. Neil sündis poeg Nick. See abielu lahutati 1981. aastal. 
1981. aastal abiellus Steel viinamarjakasvataja John Trainaga. Traina adopteeris Steeli poja ja Nick sai Johni perekonnanime. Neil sündis viis last: Samantha, Victoria, Vaessa, Maxx ja Zara. Steel otsustas, et tahab oma lastega veeta nii palju aega kui võimalik ja seetõttu kirjutas ta tihti öösiti, magades ainult neli tundi. Abielu lahutati 1995. aastal. Paljud inimesed arvavad, et ta mõtleb kõik oma romaanis juhtuvad seigad ise välja, aga tegelikult põhineb suur osa sellest tema enda elul. Näiteks on sellest abielust teada fakt, et Steel kirjutas alla ka Traina palgatšekkidele, makstes talle 100 000 dollarit aastas äriasjade ajamiseks. 
Steeli viiendaks abikaasaks sai Silicon Valley finantsist Thomas James Perkins, kuid ka see abielu lõppes pärast nelja aastat 2002. aastal lahutusega. (Steger, 1999) 
Kokku on Danielle Steelil üheksa last: viis tütart ja neli poega. 
Steeli kauaaegne elukoht oli San Franciscos, kuid nüüd veedab ta suurema osa ajast teises kodus Pariisis. Vaatamata oma avalikule kuvandile ja kuulsusele on Steel teadaolevalt häbelik, ta soovib kaitsta oma lapsi ning seetõttu annab harva intervjuusid või esineb avalikkuse ees. 
Poja surm.
Steeli poeg Nick, kellel oli kogu elu olnud bipolaarne haigus, tegi 1997. aastal enesetapu. Danielle`i jaoks oli poja kaotus üks raskemaid sündmusi elus, aga ta on öelnud, et. Nicki surm muutis teda ja teisi lapsi üksteise jaoks veel lähedasemaks. Steel kirjutas poja mälestuseks mitteilukirjandusliku raamatu „His Bright Light“. Raamatust saadud tulu kasutati Steeli juhitava Nick Traina fondi asutamiseks, et rahastada vaimse tervise probleemidega tegelevaid organisatsioone. 
2002. aastal asutas Steel ka teise sihtasutuse kodutute abistamiseks. Steel hoolib väga ohus olevatest lastest ning kodututest. Tema kaks sihtasutust on pühendunud selliste organisatsioonide rahastamisele, mis pakuvad praktilist abi laste väärkohtlemise ja enesetappude ennetamisel ning vaimuhaigustega inimeste abistamisel. Steel töötas pärast poja surma üksteist aastat tänavatel kodututega. Kuigi tema poeg ei olnud kunagi kodutu, hoolis Nick neist siiski väga. 
Hobid.
Steel on õppinud moedisaineriks, aga ta ei ole kunagi sellel alal töötanud. Siiski meeldib talle mood ja sisekujundus ning ta kujundab igal võimalusel kodusid nii endale kui ka sõpradele. 
Steelile ei meeldi puhata ja mitte midagi teha. Pärast üheksa lapse üleskasvatamist meeldib talle teha mitut asja korraga ja ta võib isegi ärrituda, kui tal midagi teha ei ole. Vaba aja sisustab ta näiteks koristamisega, niisama istuda talle ei meeldi.