Precision Boost Overdrive

Precision Boost Overdrive (PBO) on AMD poolt välja töötatud tehnoloogia, mis võimaldab Ryzeni ja Threadripperi protsessoritel sobivate tingimuste korral automaatselt tõsta oma taktsagedust üle ettenähtud piiri, pakkudes seeläbi kasutajale paremat jõudlust ilma stabiilsust ohverdamata. 
PBO tugineb juba olemasolevatele Precision Boost 2 ja eXtended Frequency Range 2 (XFR2) tehnoloogiatele, mis lubavad protsessori taktsagedust suurendada üle ettenähtud taseme. See funktsionaalsus toimib kõige paremini olukorras, kus on kasutusel premium-klassi emaplaat, mis tagab stabiilse toite ning piisavalt hea jahutus, mis suudab hoida protsessori temperatuuri igas olukorras kontrolli all. Precision Boost Overdrive kasutamine tähendab seda, et protsessor kaotab AMD garantii.
Ajalugu.
Precision Boost Overdrive'i tehnoloogia sai alguse 2017. aasta märtsis, kui AMD tuli välja oma esimese generatsiooni Zen mikroarhitektuuril põhinevate Ryzeni ja Threadripperi protsessoritega. Need protsessorid toetasid Precision Boost ja eXtended Frequency Range (XFR) tehnoloogiaid, mis olid mõeldud protsessori taktsageduse tõstmiseks.
2018. aasta aprillis tuli Zen mikroarhitektuuri uuendus Zen+, millega kaasnesid uuenenud Precision Boost 2 ja eXtended Frequency Range 2 (XFR2) tehnoloogiad.
2019. aasta juulis tutvustati Zen 2 mikroarhitektuuriga protsessoreid, mis toetasid Precision Boost Overdrive funktsionaalsust. Selle tehnoloogiaga pakutakse kasutajatele veelgi rohkem kontrolli protsessori taktsageduse üle ning seeläbi ka suuremat võimekust.
2020. aasta oktoobris tuli välja Zen 3 mikroarhitektuur ja koos sellega ka uuendatud Precision Boost Overdrive 2 (PBO2), mis pakub võrreldes eelneva versiooniga paremat kontrolli energiatarbe, temperatuuride ja jõudluse üle. Kõige märkimisväärsem uuendus mis kaasnes PBO2-ga on Curve Optimizer.
2022. aasta septembris tulnud uus Zen 4 mikroarhitektuur ei ole toonud teadaolevaid muudatusi Precision Boost Overdrive funktsionaalsusele.
Precision Boost.
Precision Boost Overdrive toimib suuresti tänu eelnevalt eksisteerivale Precision Boost 2 tehnoloogiale. Precision Boost 2 tõstab automaatselt protsessori taktsagedust selleks, et pakkuda kasutajale maksimaalset jõudlust kuni protsessor jõuab mõne allpool mainitud limiidini.
Kuigi Precision Boosti tehnoloogia töötab automaatselt, saab kasutaja anda omapoole panuse selleks, et tehnoloogia töötaks võimalikult hästi ja efektiivselt.
Precision Boost ja Precision Boost Overdrive erinevad sellepoolest, et Precision Boost Overdrive võimaldab kasutajal anda protsessorile rohkem vabadust automaatseks ülekiirendamiseks.
XFR(eXtended Frequency Range).
XFR on AMD Ryzen ja Threadripper protsessoritel olev automaatse ülekiirendamise tehnoloogia mis proovib tõsta protsessori taktsagedust üle ettenähtud "turbo" kiiruse. See, kui palju üle kiirendatakse sõltub protsessori mudelist ning jahutuse võimekusest. Funktsionaalsus toimis olukordades kus koormatud olid mõned üksikud protsessori tuumad. Zen+ mikroarhitektuuriga tulnud XFR2 suudab erinevalt eelmisest XFRi versioonist tõsta protsessori taktsagedust kõikidel tuumadel. 
Kasutamine ja seadistamisvõimalused.
Precision Boost Overdrive on võimalik sisse lülitada BIOSist või kasutades AMD Ryzen Master tarkvara eeldusel, et protsessor ja emaplaat toetavad seda funktsionaalsust. Olenevalt emaplaadi tootjast võib olla valikus ka mõni lisa võimalus. Näiteks ASUSe emaplaatidel on lisaks teistele seadetele olemas ka PBO Fmax Enhancer mis üritab parandada "single-core" jõudlust tõstes protsessori kõige parema tuuma maksimaalset "boost" sagedust.
Curve Optimizer.
Curve optimizer on Precision Boost Overdrive 2 funktsionaalsus mis lubab kasutajal seadistada protsessori pingevahemikud erinevatel taktsagedustel. Pinge ja sageduse suhet on võimalik iga tuuma jaoks eraldi muuta ning võimalik on kasutada nii negatiivseid kui ka positiivseid väärtuseid. Negatiivse väärtuse kasutamine korral ala pingestatakse protsessor ning positiivse väärtuse korral tõstetakse pinget. Alapingestamise korral on võimalik tekitada olukord kus eelnevalt mainitud limiitideni jääb rohkem ruumi ning protsessor saab pikemalt hoida oma ülekiirendatud olekut. Liiga kõrged või liiga madalad väärtused võivad põhjustada protsessori ebastabiilsust.