Meistrimees

Meistrimees või meistermees on isik, kes oskab teostada mitmesuguseid remondi- ja parandustöid, tavaliselt kodus. 
Meistrimehe tööülesanded hõlmavad remondi-, parandus- ja hooldustöid nii sise- kui ka välistingimustes. Meistrimehe tööks võivad olla ka lihtsamad sanitaartehnilised tööd, näiteks lekkiva tualeti parandamine, või elektritööd, näiteks valgusti vahetamine. 
Mõiste ise kirjeldab üha enam palgatöötajaid, kuid hõlmab ka oskuslikke majaomanikke või tee-seda-ise hoiakuga isikuid. Meistrimehe mõistet kasutatakse aeg-ajalt ka omadussõnana, et kirjeldada poliitikuid või ärijuhte, kes teevad olulisi organisatsioonilisi muudatusi, näiteks mahukaid uuendusi äristruktuuris või edendavad riigi valitsemist ning sellega ka ühiskondlikku elu.
Ajalooliselt on meistrimehe ametit peetud vähem prestiižseks kui spetsialisti, näiteks torulukksepa, elektriku või puusepa ametit. Uuemal ajal on võetud suund selle seisukoha muutmiseks, rõhutades ameti professionaalsust ja seda, et meistrimees on tehnik, kellel on mitmekülgsed oskused ja lai teadmiste pagas.
Eestis ei ole meistrimehe tegevus eraldi reguleeritud, kuid üldised ettevõtlus- ja tööseadused kehtivad ka nendele teenusepakkujatele. Meistrimehed võivad tegutseda füüsilisest isikust ettevõtjana (FIE) või asutada osaühingu (OÜ), registreerides oma tegevusala vastavalt Eesti majanduse tegevusalade klassifikaatorile (EMTAK). Oluline on järgida kõiki asjakohaseid ohutusnõudeid ja kvaliteedistandardeid, eriti kui töö hõlmab elektri- või torutöid, mis võivad nõuda spetsiifilisi oskusi ja sertifikaate. Lisaks tuleb arvestada maksukohustuste ja võimalike kindlustusnõuetega, et tagada nii enda kui ka klientide huvide kaitse.
Ameerika Ühendriikides on majaomanikul, kes teeb oma kodus ise töid ilma tasu saamata, üldiselt vähe juriidilisi piiranguid, välja arvatud üksikud erandid. Seevastu tasu eest töötavad meistrimehed peavad olema litsentseeritud ja/või kindlustatud. Näiteks New Jersey osariigis peavad kõik meistrimehed, kes tegutsevad kasumit taotlevates ettevõtetes ning osutavad teenuseid elamu- või äriklientidele, olema registreeritud ja kindlustatud. Ohutuse kaalutlustel on meistrimeestel sageli keelatud teha ulatuslikke toru-, elektri- või gaasitöid ning teatud tööde jaoks võivad ametivõimud nõuda vastava litsentsi olemasolu. Küll aga on väiksemad torutööd, nagu veekraanide parandamine, valamute ühendamine, lekete kõrvaldamine või uute pesumasinate paigaldamine, tavaliselt lubatud ka ilma litsentsita. Paljudel meistrimeestel on samuti vara kahjustamise vastutuskindlustus, mis katab hooletusest või õnnetustest põhjustatud kahjud.
Teistes riikides võivad meistrimeestele kehtivad regulatsioonid, litsentsinõuded ja lubatud tööde ulatus oluliselt erineda. Näiteks paljudes Euroopa riikides eeldavad elektri-, toru- ja gaasitööd vastava erialase kvalifikatsiooni olemasolu ning rangete ohutusstandardite järgimist. Ühendkuningriigis peavad nii üksikisikud kui ka ettevõtted omama konkreetseid sertifikaate, et teatud majapidamistöid seaduslikult teostada. Samuti nõuavad Austraalia osariikide ja territooriumite seadused spetsialiseeritud tööde puhul üldjuhul litsentseeritud spetsialiste, kuigi litsentsita meistrimehed võivad seaduslikult teha väiksemaid parandustöid, värvimist ja lihtsamaid hooldustöid, kui tööde maksumus ei ületa kehtestatud piirmäärasid ega kuulu reguleeritud kutsealade alla.
Ka Aasia, Ladina-Ameerika ja Aafrika riikides kehtivad meistrimeestele regulatiivsed raamistikud. Mõnes piirkonnas on ametlikud litsentsisüsteemid vähem levinud ning suur osa töödest toimub mitteametlikult. Seevastu sellistes riikides nagu Singapur ja Jaapan kehtivad linnades rangemad nõuded, mis eeldavad kinnisvara hooldusspetsialistidelt vastavat kvalifikatsiooni, kindlustuskaitset ja ametlikku registreerimist.