tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Isola Piana (Sulcis)

Isola Piana ('Piana saar') on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Carloforte vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Sulcise saarestikku kuuluv Piana asub San Pietro saarest vähem kui kilomeetri kaugusel kirdes. Piana saarest umbes 300 meetri kaugusel lõunas asub Isola dei Ratti.
Eraomanduses oleva saare ainuke kondomiinium Residenza Villamarina hõlmab kogu saart.
Saare kaguosas asuv erasadam võtab vastu kuni 20 meetri pikkusi aluseid.
Välislingid.
""
Eesti Laul 2014

Eesti Laul 2014 oli kuues Eesti Laulu võistlus ja 21. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Peeti kaks poolfinaali – 14. ja 21. veebruaril ja finaal 1. märtsil 2014. 
1. märtsil selgus, et 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindab Eestit Tanja Mihhailova lauluga "Amazing".
Eelvalik.
Konkursile laekus 188 lugu, millest 20 paremat žürii otsusega poolfinaalidesse pääsesid. Žüriisse kuulusid Owe Petersell (Raadio Elmar), Maarja-Liis Ilus (laulja), Erik Morna (Raadio 2), Valner Valme (Postimees), Ingrid Kohtla (Eesti top 7, ERR), Siim Nestor (Eesti Ekspress), Toomas Puna (Sky+), Koit Raudsepp (Raadio 2), Janek Murd (muusik), Tauno Aints (helilooja), Kostja Tsõbulevski (muusik) ja Kaupo Karelson (produktsioonifirma Ruut).
Bombardier Q

Bombardier Q sari on praeguse lennukiehitusfirma Bombardier Aerospace kahe turbopropellermootoriga lühiliini reisilennukite seeria. 
Alates 1984. aastast ehitas neid regionaallennukeid de Havilland Canada. Kokku on ehitatud üle tuhande selle sarja lennuki.
Sarja esimese lennuki esmalend toimus 20. juunil 1983.
Britten-Norman Islander

Britten-Norman BN-2 Islander on kahe kolbmootoriga lühiliini reisilennuk. Lennuki projekteeris Suurbritannia firma Britten-Norman. Esmalend toimus 12. juunil 1965.
Islander Eestis.
Eestis on Britten-Norman Islanderi kasutanud lennufirma Avies.
2006. aastal ostis Eesti Langevarjuklubi Islanderi tüüp BN-2A-26, millele Eesti langevarjurid andsid nimeks Brita. See lennuk ehitati 1969. aastal seerianumbriga 48; Eestis oli selle lennuki registritunnus ES-PNA. 2012. aasta sügisel müüs Eesti Langevarjuklubi lennuki maha.
Brita oli üks kaheksast lennukist, mida kasutati James Bondi filmi "007 Spectre" langevarjuhüpete võtete ajal, neist lennukõlbulikke oli vaid kaks.
Britten-Norman

Britten-Norman on Suurbritannia lennukitootmisettevõte. Lisaks lennukite ehitamisele teevad nad hooldus-, remondi- ja muid töid.
Ettevõte asutati 1954. aastal. See on müünud üle 1250 lennuki enam kui 120 riiki.
Abja raudteejaam

Abja raudteejaam oli raudteejaam Abja-Paluojal Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul 34 km kaugusel Viljandist. 
Jaam avati 1897. ja suleti 1973. aastal seoses raudteelõigu sulgemisega. Avamise ajal jäi jaam Halliste kihelkonda Abja mõisa maadele.
Abja naaberjaam Viljandi suunal oli Halliste raudteejaam ja Mõisaküla suunal Laatre raudteejaam (pooljaam). Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 184,5 kilomeetri kaugusel.
1940. aastal oli Abja Abja vallas Pärnumaal ning raudteepolitsei Tallinna jaoskonna Mõisaküla rajoonis. 
Jaamahoone.
Algne jaamahoone oli ehitatud tüüpprojekti järgi sarnaselt Lelle, Surju, Halliste ja muude jaamahoonetega. Hoone hävis sõjas 1944. aastal, kui taganevad Saksa väed selle hävitasid. 
Uus stalinistlikus stiilis kivist jaamahoone valmis 1958. aasta lõpus. 
Hoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Keeni ja Orava jaamahoonega. Hoone on säilinud ja praegu tegutseb seal palvela.
Peeter Sagar

Peeter Sagar (11. november 1889 Põltsamaa – 3. november 1930 Tallinn) oli eesti ajakirjanik.
Peeter Sagar õppis Rostovtsevi eraülikoolis.
Ta oli 1905–1906 Uue-Vändras kooliõpetaja, oli Esimese maailmasõja ajal neli aastat Saksamaal sõjavang, osales Vabadussõjas, seejärel töötas 1920–1921 Tallinna Teataja, 1921–1925 Postimehe ja 1925–1929 Meie Maa toimetuses. Peeter Sagar suri sõjavangis saadud neeruhaiguse tagajärjel diakonisside haiglas.
Sizzo

Günther Sizzo (3. juuni 1860 Rudolstadt – 24. märts 1926 Großharthau) oli Schwarzburgi vürstliku perekonna pea ja titulaarne Schwarzburgi vürst 16. aprillist 1925 kuni surmani.
Sizzo oli Schwarzburg-Rudolstadti vürsti Friedrich Güntheri (1793–1867) ja tema teise, morganaatilise abikaasa, Reina krahvinna Helene (1835–1860) poeg. Sündimisel andis isa talle Leutenbergi printsi tiitli. 2. juunil 1896 sai ta pärimisõigusega Schwarzburg-Rudolstadti printsiks ja 1910. aastal, pärast Schwarzburg-Sondershauseni vürstliku liini väljasuremist, Schwarzburgi printsiks. Pärast viimase Schwarzburgi vürsti Günther Victori surma 16. aprillil 1925 sai ta Schwarzburgi vürstliku perekonna peaks ja oli seda vähem kui aasta, kuni oma surmani. Sizzo järel sai tiitli tema poeg Friedrich Günther, kelle surmaga 9. novembril 1971 suri Schwarzburgi vürstlik perekond välja.
25. jaanuaril 1897 abiellus ta Dresdenis Anhalti printsessi Alexandraga (1868–1958), kellega tal oli üks poeg ja kaks tütart:
Abja sovhoos

Abja sovhoos oli sovhoos keskusega Abja-Paluojal. Sovhoos asutati 1960 ja likvideeriti 1992.
1975. aastal oli sovhoosil 8720 hektarit maad, sellest põllumajanduslikku maad (ilma õue-aiamaata) 5440 hektarit, sealhulgas haritavat maad 4440 hektarit.
Seisuga 1. november 1976 oli sovhoosil 8721 hektarit maad, sellest põllumajanduslikku maad (ilma õue-aiamaata) 5507 hektarit, sealhulgas haritavat maad 4564 hektarit.
Sovhoosil oli 1975. aastal 347 töötajat.
Isola dei Ratti

Isola dei Ratti ('rottide saar') on Itaaliale kuuluv asustamata väikesaar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Carloforte vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Sulcise saarestikku kuuluv Isola dei Ratti asub San Pietro saare kirdetipust vähem kui kilomeetri kaugusel idas ja Isola Pianast umbes 300 meetri kaugusel lõunas.
Rasvamüüser

Rasvamüüser on endisaegne Kodavere kihelkonnas kasutatud puust uhmer, millega tambiti rasva.
Mujal, kus rasvamüüsrit ei tuntud, võidi uhmrina kasutada küna või kaussi.
Isola del Corno

Isola del Corno ('sarvesaar', ka "La Piramide"; Tabarca murdes "Uiza du Gallu") on Itaaliale kuuluv asustamata kaljusaar Vahemeres Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Carloforte vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Sulcise saarestikku kuuluv Isola del Corno asub San Pietro saare Sandalo neemest ("Capo Sandalo") umbes kilomeetri kaugusel läänes.
Vaagen

Vaagen (ladina "pelvis", rahvapärane nimetus ka vaagnaluu) on paljude selgroogsete loomade skeleti luuline osa – luurõngas.
Vaagen ühendab kahel jalal kulgevatel inimestel keret jalgade (alajäsemete) vabaosaga ning neljal jalal kulgevatel loomadel tagajäsemete vabaosaga.
Vaagnana käsitletakse vahel ka luulist vaagnat koos vaagnaõõnega – vaagnapiirkonna lihaste ja siseelunditega (nagu kusepõis, emakas, pärasool).
Vaagna asend ja kuju erinevad nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Vaagna osad on 
Imetajatel.
Inimestel.
Inimestel koosneb luuline vaagen puusaluudest, ristluust ja õndraluust. 
Naise vaagen.
Vaagnal esinevad ka soolised iseärasused. 
Luuline vaagen koos väikevaagna pehmete kudede ja vaagnapõhjaga moodustavad sünnituskanali.
Roomajatel.
Madudel.
Kõigil tänapäeva maolistel vaagen puudub, kuid näiteks nii emastel kui ka isastel anakondadel, boadel ja püütonitel on tagakehas kloaagi läheduses säilinud vaagna ja tagajäsemete paarilised väiksemõõtmelised jäänused (vaagnakannused).
Uhmrinui

Uhmrinui on nui, millega tambitakse uhmris olevaid asju. 
Eesti talupojad tegid uhmrinuia kasest, saarest, kuusest või männist. See nui oli kahepoolne, mille keskmine ehk käepideme osa oli otstest peenem. Uhmrinuia pikem ots oli teravam ja lühem ots oli tömbim.
Karmavõlad

"Karmavõlad" on Inga Raitari romaan, mis ilmus Eesti raamatukirjastuses Legend aastal 2013. 
Romaan räägib kolmes eri ajastus kolme inimese vahel kulgevatest elumuutvatest sündmustest, mis mingil moel kõik üksteist mõjutavad. Esitades küsimuse, mis ikka toob tegelikult meie ellu suhted ja miks need on just sellised nagu nad on.
Raamatu lühikokkuvõtteliseks motoks võib pidada mõtet "Kolm inimest. Kolm ajastut. Kolm elu."
Raamatu taustalugu.
Pealtnäha on need kolm erinevat lugu. Üks toimub Tiibeti kloostris. Teine suure näljahäda aegsel Iirimaal. Kolmas kuskil siinsamas, mitte eriti ammu. Igas loos on kolm osalist, kes otsivad vastust küsimusele, mis siis tegelikult on armastus ning kust ja mis eesmärgil ta meie ellu tuleb. Miks vahel on tunne, et oled inimest, kellega just lähedaseks said, tundnud juba terve igaviku?
Raamat ilmus esmatrükis järjejutuna ajakirjas Naised 2011. aastal, kuid jäi seal lõpetamata.
"Karmavõlad" on ühtaegu nii romantiline armastuslugu ja samas ka põnevust täis fantaasiaromaan, kulgedes inimsuhete taha jäävates salapärastes saatuseniitides. 
Lugu.
Raamat räägib algselt noorest ja edukast Irisest, kes kohtab lennukis meest. Mees ei sarnane üldse tema tüübiga, kuid siiski tekib kogu neil naise senist elu pea peale pöörav armulugu. Teine paralleelselt käiv lugu räägib imekaunist mõisahärra sohilapsest Ireen, kes armub vaesesse perepoega. See suvi saab saatuslikuks tervele külale ning hukatuslikuks talle endale. Kolmas lugu rändab ajas veel kaugemale – Tiibetisse, kus noor munk Ikaro on tunnistajaks parima sõbra räpasele saladusele. Tal on vaja teha valik, kas reeta kõik, mida ta pühaks peab või tunnistada endale, mida ta tegelikult ihaldab. 
Raamatu põhiküsimuseks on "Miks sekkub meie ellu saatuslik karma ja kaugele selle lõimed ulatuda võivad?"
Neutralisatsioon

Keemiline neutralisatsioon (ehk neutraliseerimine) tähendab happe ja aluse vahelist reaktsiooni, mille tulemusel keskkond muutub neutraalseks.
Lahuse (või keskkonna) neutraalseks muutmine toimub aluse lisamisel happelisele lahusele või happe lisamisel aluselisele lahusele. Enamasti moodustub happe ja aluse reaktsiooni tulemusena sool ja vesi. Selle protsessi üldvalem on 
hape + alus → sool + vesi ehk 
HA + BOH → BA + H2O, 
kus HA ja BOH on vastavalt Arrheniuse hape ja alus. 
Tugevad happed ja alused vees dissotsieeruvad ioonideks. Seda arvesse võttes saame soolhappe (HCl) ja naatriumhüdroksiidi (NaOH) reaktsiooni vees kirjutada järgmisel kujul (kus H3O+ on hüdroksooniumioon): 
 formula_1
Tugevate hapete ja aluste reaktsioon kulgeb lõpuni ja keskkond muutub neutraalseks ekvivalentsete ainehulkade reageerimisel; näiteks 1 mool H2SO4 ja 2 mooli NaOH. 
Happe ja aluse vaheline reaktsioon on "neutralisatsioonireaktsioon". Selle tulemus sõltub teatud määral reageeriva happe ja aluse omadustest. Neutralisatsioon on enamasti eksotermiline (vabaneb soojust, nimetatakse "neutralisatsioonisoojus") ja tavaliselt saadakse neutraalne keskkond, kuid mitte alati pH = 7, sest see sõltub happe ja aluse tugevusest. Mitte alati ei teki soola kõrval vett (näit HF + NH3 → NH4F) ja mõnel juhul võib protsess olla ka endotermiline (näit NaHCO3 + CH3COOH → CH3COONa + CO2 + H2O). Kui hape või alus dissotsieerub astmeliselt, toimub tema neutralisatsioonireaktsioon samuti astmeliselt.
Happe või aluse lahuse kontsentratsiooni määramisel kasutatakse happe-aluse reaktsiooni tiitrimist ekvivalentpunktini.
Juli Šokalski

Juli Šokalski (vene Юлий Михайлович Шокальский; 17. oktoober 1856 Peterburi – 26. märts 1940 Leningrad) oli vene mereväelane, okeanograaf, kartograaf, polaaruurija, kindralleitnant (1912). Aastail 1917–1931 oli ta Vene Geograafiaseltsi esimees.
Turboventilaatormootor

Turboventilaatormootor on kahekontuurne turboreaktiivmootor, mille enamiku tõmbejõust (kaasaegsetes mootorites kuni 85%) annab gaasiturbiiniga käitatav ventilaator.
Turboventilaatormootori ("turbofan") kütusekulu ja müratase on sama tõmbe juures tavalisest reaktiivmootorist (ühekontuursest) palju väiksem. Turboventilaatormootoritega tsiviillennukite kiirus piirdub mitte üle Mach 0,7 kuni 0,9.
Palgasõdur. Üksik hunt

"Palgasõdur. Üksik hunt" on Kalle Klandorfi romaan, mis ilmus kirjastuses Legend 2013. aastal. 
See kandideeris Apollo raamatupoodide keti 2013. aasta parimaks eesti autori ilukirjandusteoseks.
Kriminaalpõnevik põhineb 1990. aastate tõestisündinud lugudel, kuid pole autobiograafiline ega dokumentalistika. Tegu on triloogia esimese osaga, mis räägib kriminaalsest allilmast, KGB ja GRU juhitud terrorioperatsioonidest ja ebaseadusliku äri telgitagustest.
Romaan oli Kalle Klandorfil seisnud käsikirjana mitu aastat sahtlis, enne kui ta otsustas selle avaldada, pühendades teose abikaasa Merle Klandorfile, kellega tutvumisest oli neil möödunud 39 aastat.
Maddalena saared

Maddalena saared (it "arcipelago di La Maddalena") on Itaaliale kuuluv saarestik Vahemeres Türreeni meres, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Saared asuvad Sardiiniat Korsikast eraldava Bonifacio väina juures, Smaragdiranniku ääres.
Saarestik asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saared kuuluvad La Maddalena valda.
Saarestik on hõlmatud 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspargiga ("Parco nazionale Arcipelago di La Maddalena").
Suurimad saared on Maddalena (20,1 km²), Caprera (15,7 km²), Spargi (4,2 km²), Santo Stefano (3,0 km²), Santa Maria (2,0 km²), Budelli (1,6 km²) ja Razzoli (1,5 km²). Asustatud on Maddalena, Caprera ja Santo Stefano.
Maddalenat ja Caprerat ühendab tehismaakitsus. Caprera saarel veetis oma viimased eluaastad Garibaldi ja sinna on ta ka maetud. Santo Stefano saarel asus kuni 2008. aastani USA tuumaallveelaevade baas.
Henle ling

Henle ling (ladina "ansa nephroni") on paljude selgroogsete loomade neerude nefronites paiknevate neerutorukeste U-kujuline keskosa. Henle ling suundub alguses neerusäsisse ja seejärel teeb järsu käänaku ning suundub tagasi neeru pinna suunas.
Henle lingu oluliseks funktsiooniks on uriini kontsentreerimine ja lahjendamine. 
Henle ling koosneb kahest osast: 
Roomajatel.
Madudel.
Madude neerude töö tulemusel ei väljutata vedelat uriini, kuna neerude Henle lingul puuduvad nefronid, jääkained väljutakse üsna tahkena (pastana). 
Ajaloolist.
Henle lingu avastajaks peetakse saksa anatoomi Jakob Henlet (1809–1885).
Vanaküla tuulepark

Vanaküla tuulepark on 2009. aastal valminud tuulepark Lääne-Nigula vallas Läänemaal. Tuulepark koosneb kolmest 3 MW võimsusega Winwind WWD3/100-tüüpi elektrituulikust ning tuulepargi koguvõimsus on 9 MW. Kõik tuulikud asuvad Vanaküla territooriumil ning umbes 56 hektari suurusel alal.
Elektrituulikute tootja on Soome ettevõte Winwind Oy. Tuuliku masti kõrgus on 90 meetrit, rootori läbimõõt 100 m ning tuuliku kaal 305 tonni. Vanaküla tuulepargi tuulikute kavandatud eluiga on 20 aastat. Vanaküla tuulepargi koguinvesteering on 12,8 miljonit eurot.
Vanaküla tuulepargi aastatoodang
Killikari allikas

Killikari allikas on allikas Eestis Saaremaal.
Allikas asub Sõmera külast lääne pool Lääne-Saaremaa kõrgustiku idanõlval ja suubub temast umbes 40 m ida pool voolavasse Pühajõkke. Allika absoluutkõrgus on 19 meetrit.
Munandiarter

Munandiarter ehk testikulaararter (ladina "arteria testicularis") on paljude suletud südame-veresoonkonnaga selgroogsete isasloomade suure vereringe paarisarter, mis varustab munandeid arteriaalse verega. 
Munandiarterite areng, anatoomia, asend, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Roomajatel.
Madudel.
Isastel madudel varustavad munandiarterid munandeid verega. 
Imetajatel.
Meestel.
Munadiarterid saavad alguse kõhuaordist ja laskuvad kubemekanalisse. Kubemekanalist suubuvad seemneväädi koosseisus munandisse ja munandimanusesse.
Kogula peakraav

Kogula peakraav on kraav Saaremaal Kärla vallas.
Kraav saab alguse Paadla allikast, kraavi üks haru suubub Kõrkkülast lääne pool Pühajõkke ja teine Mullutu lahte. Kraavi pikkus on 5,3 km ja valgala 7,4 km². Peakraav möödub Paadla lahest, mille ümbruse maade kuivendamiseks ta rajatigi.
Caprera

Caprera (sardi keeles "Caprèra") on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Caprera asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Maddalena saarestikku suuruselt teise saare pindala on 15,7 km². Saare rannajoone pikkus on 45,5 km ning suurim pikkus 8,75 km ja laius 3,5 km. Tänapäeval kasvab valdavalt graniidist pinnaga saarel rohkesti mände. Suurem osa hõredalt asustatud saare elanikest elab saare edelaosas paikneva Stagnali lahe kaldal asuvas Stagnali fraktsioonis.
Naabruses asuva La Maddalena saarega ühendab Caprerat 600 meetri pikkune teetamm, mille keskel on sild.
Porto Palmas asub 1967. aastal asutatud Carpara purjespordikeskus.
Saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.
Garibaldi.
1856. aasta lõpul ostis Giuseppe Garibaldi vennalt saadud päranduse eest saare põhjapoolse osa. Garibaldi veetis saarel oma viimased eluaastad ja on saarele ka maetud. Rahvuskangelase mälestuseks on saarel avatud muuseum.
2007. aasta 12. mail startis saarelt Garibaldi kahesajandale sünniaastapäevale pühendatud 90. Giro d'Italia.
Munandiveen

Munandiveen (ladina "vena testicularis") on paljude suletud südame-veresoonkonnaga selgroogsete isasloomade suure vereringe paarisveen, mis kogub munanditest venoosset verd.
Munandiveenid, nii parem kui vasak, moodustavad munandiarteri ümber väänelpõimiku. 
Munandiveenide areng, anatoomia, asend, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Imetajatel.
Meestel.
Munandiveenid koguvad venoosset verd nii vasakust kui paremast munandist. Vasak munadiveen suubub neeruveeni ja parem munandiveen ("vena testicularis dextra") alumisse õõnesveeni.
Bolšaja Ižora

Bolšaja Ižora (soome "Haisevaisi") on alev Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis.
Bolšaja Ižora asub Soome lahe lõunakaldal Sanaoja jõe suudmes, 5 km Peterburi linnapiirist lääne pool.
Ala põliselanikud olid isurid ja ingerisoomlased. Tänapäeva asula tekkis mitme küla liitmise teel. 1864 sai raudteeühenduse Peterburiga. 20. sajandi alguses oli populaarne suvituspiirkond. Nõukogude ajal ehitati sinna sõjaväerajatisi. 2013. aasta seisuga on 81% asula pindalast Venemaa kaitseministeeriumi valduses, seal asuvad relvalaod.
Munasarjaarter

Munasarjaarter (ladina "aorta ovarica") on paljude suletud südame-veresoonkonnaga selgroogsete emasloomade suure vereringe suguelundite paarisarter, mis varustab munasarja arteriaalse verega.
Munasarjaarterite areng, anatoomia, asend, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Roomajatel.
Madudel.
Emastel madudel varustavad munasarjaarterid munasarju verega. 
Imetajatel.
Naistel.
Munasarjaarterid saavad alguse kõhuaordist, laskuvad munasarjadesse ja varustavad munajuha- ja emakaharuga nii munajuha kui emakasarve.
Tammealuse hiis

Tammealuse hiis ehk Samma hiis on hiis Samma külas, üks Maavalla pühapaik. 
Hiiekompleksi südames kasvab üksik püha tamm, mille kõrval on ohvrikivi. Hiies on ka silmaallikas (Samma Silmaallikas). Kuigi vana tamm, mille ümber olevat tantsitud, sai kunagi 1920. aastatel juba õõnsana tulega hukka, on selle asemele kasvanud uus.
Samma hiiest on alguse saanud muistsete pühapaikade taasavastamine ja kaitsmine. 1980. aastate lõpus toimus Samma hiies märgilise tähendusega palvus ja riitus selliste inimeste osavõtul nagu Vigala Sass, Ahto Kaasik ja paljud teised tänapäeval tuntud Maavalla põliskultuuri hoidjad ja kaitsjad.
Tammealuse ehk Samma hiie uuesti kasutusele võtmise ehk taastamise algatas 1988. aastal koduloolane Helmut Elstrok Viru-Nigula muinsuskaitseseltsiga. Algatusega liitusid Tartu muinsuskaitseklubi Tõlet taara- ja maausuhuvilised. Taastamise põhiline pingutus tähendas tammede istutamist. Mais 1989 korrastati hiieaset, ehitati trepp all orus asuva tervendava veega Roostallika juurde, toodi hiie keskmes asuva tamme juurde urikivi ja põletati sellesse lohk. Sonda metskonna kaasabil toodi kohale tammeistikud, pilda ehk vitsaga määrati istutamiskohad. 20. mail istutati Tõleti ja Viru-Nigula muinsuskaitseseltsi korraldusel 150 noort tamme. Kokkutulnuid kostitas eine ja õllega Viru-Nigula kolhoos.
Birva keel

Birva (teise nimega Sebirva) keel on Nigeri-Kongo keelkonda kuuluv keel. 
Birva keel keeltepilves.
Keelte pilves (joonis 1) on birva keel märgitud rohelisega, mis näitab, et see kuulub tugevate keelte hulka (kõnelejaid on palju igas vanuses).
Keele struktuur.
Järgmises tabelis on esitatud birva keele konsonandid (kaashäälikud) vastavalt IPA (International Phonetic Alphabet) sümbolitele.
Tabelis on esitatud funktsioonid, kus on näha, millised häälikud koonduvad teatud foneetika puhul.
Kõrvalised funktsioonid on märgitud tärniga (*) [χ] ja [qχh]. Need on haruldased ja tõenäoliselt hiljuti lisandunud süsteemi Setsvana keelest. Kõigis reeglipärastes sõnades on kasutusel [ h ] ja [ kh ]. Eraldi rühma moodustavad kaashäälikud, mille hääldamise kõrgusest ja rõhust sõltub sõna tähendus. Nendeks häälikuteks on p, b, f, β.
Birva keele näiteid:
bzwala – lund sajab
bɟwala – õlu
gwa – tulema
ipʃina – üksteist nautima
mafʃwi – piim
ndwa – sõda 
Birva keelekoodiga sarnased keeled ja dialektid puuduvad.
Huvitavat.
Birva keele kõla saab kuulata Global Recordings Networki kodulehelt (http://files.globalrecordings.net/audio/language/mp3/sample-3999.mp3).
Birva elus sõnu saab kuulata Youtube'is (http://www.youtube.com/watch?v=oSXjp8-DRSo&amp;feature=youtube_gdata_player).
Didier Burkhalter

Didier Burkhalter (sündinud 17. aprillil 1960) on Šveitsi poliitik.
Didier Burkhalter kuulub parteisse FDP.Liberaalid.
Ta on alates 1. novembrist 2009 Liidunõukogu liige (siseminister).
Aastal 2014 oli ta Šveitsi liidupresident.
Santeri Ivalo

Santeri Ivalo (aastani 1907 Herman Alexander Ingman; 9. juuni 1866 Sodankylä – 25. jaanuar 1937 Helsingi) oli soome kirjanik ja ajakirjanik.
Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Jääklass

Jääklass (ingl.k. "ice class") iseloomustab laeva võimet tulla iseseisvalt toime talvistel meredel erinevates jääoludes. Enamik laevu vajab jäämurdja abi polaaraladel, Arktika jäätunud vetes. Osa laevadest on võimelised iseseisvalt navigeerima talvisel Läänemerel, osa aga saab jäämurdja abita hakkama ainult õhukese jää korral. 
Jääklassi laevadel on laevakere paksem ja tugevam ning laevakere vaheseinad jäigemad kui jääklassita alustel. Kõrgema jääklassiga laevadel peavad olema tugevdatud sõukruvi labad ja tüür. Nõutav võib olla ka kahe tüüri kasutamine. Olenevalt jääklassist võidakse varustada aluse kütuse- ja ballasttankid soojendusseadmetega. 
Esimest korda esitati jäämurdjate poolt eskorditavatele kaubalaevadele tehnilised nõuded Soomes 1890. aastal. Pärast seda on loonud klassifitseerimisorganisatsioonid erinevaid standardeid. Viimastel aastatel on merendusorganisatsioonid leppinud kokku, et kasutatakse kaht klassifikatsioonisüsteemi – Soome-Rootsi süsteemi ja Arcticu süsteemi. 
Soome-Rootsi klassifikatsioonisüsteem.
Selle järgi liigitatakse Läänemerel talvel opereerivad laevad kuude jääklassi olenevalt laevakere ehitusest (tugevusest), peamasina võimsusest ja toimetulekust jääoludes kooskõlas SMA "(Swedish Maritime Administration) ja" TraFI-ga "(Finnish Transport Agency)." Rahvusvahelised klassifitseerimisorganisatsioonid on sidunud Soome-Rootsi süsteemi oma reeglistikuga, pakkudes oma süsteemides Soome-Rootsi klassifikatsioonile vastavaid kaubalaevade jääklasse. Soome ja Rootsi ise tunnustavad ka muid klassifitseerimissüsteeme. 
Soome-Rootsi süsteemi järgi liigitatakse laevad viide jääklassi: IA Super; IA; IB; IC; II ja III.
Klassi IA Super kuuluvad alused, mis on suutelised opereerima Läänemerel tavapärastes jäätingimustes jäämurdja abita. Ülejäänud klassidesse kuuluvad laevad vajavad jäätunud merel liikumiseks jäämurdja abi. Jääklassi II kuuluvad alused on suutelised liikuma iseseisvalt ainult väga õhukeses jääs, klassi III kuuluvad aga kõik ülejäänud laevad. 
Klassifikatsiooni järgi peab laeva vöör võimaldama ohutut sõitu arvestades maksimaalset jää paksust järgmiselt: 
Arctic (ABS) klassifikatsioonisüsteem.
Tegemist on Ameerika klassifitseerimissüsteemiga, mille on töötanud välja ABS "(American Bureau of Shippings)." Laevu liigitatakse kuude jääklassi: ABS Class A5; A5; A0; B0; C0 ja D0. Esimene neist on tugevaim, viimane nõrgim aluste jääklass. ABS Class A5 alused on ainsana suutelised tulema toime Arktika meredes ekstreemsetes tingimustes ilma jäämurdja abita. Sellesse "(Arctic Ice Class)" kuuluvad sajad alused, kaasa arvatud Arktika uurimislaevad. Ülejäänud klassidesse kuuluvad alused vajavad jäämurdja poolt eskortimist, samuti kehtivad neile navigatsioonipiirangud sõltuvalt aastaajast.
Munasarjaveen

Munasarjaveen (ladina "vena ovarica") on paljude suletud südame-veresoonkonnaga selgroogsete emasloomade suure vereringe paarisveen, mis kogub munasarjast venoosset verd.
Munasarjaveenide areng, anatoomia, asend, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Imetajatel.
Naistel.
Munasarjaveenid koguvad venoosset verd – vasak munasarjaveen ("vena ovarica sinistra") vasakust munasarjast ja parem munasarjaveen ("vena ovarica dextra") paremast munasarjast.
Arechaŭsk

Arechaŭsk, ka Arechi-Vydryca (transkribeerituna Arehhavsk,poola keeles Orzechowsk, vanasti ka Wydryce) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Arechaŭski külanõukogu halduskeskus.
Alevis asub keskkool, kultuurimaja, raamatukogu, lisaks on seal veel muusikakool.
Arechaŭski alevis asub kondensaatorite tehas «Лантан», linnuvabrik, lina töötkemise ettevõte. Lisaks toodetakse ehitusmaterjale. Arechaŭskis asub Valgevene vanim elektrijaam. 
Ajalugu.
Arechaŭsk ilmub ajalooareenile XVII sajandil kui Arechi küla. Algul kuulus küla Sapiehadele, seejärel Potjomkinitele. Aastast 1792 Ljubamirskite valduses. XIX sajandi 30. aastatel ehitati asulasse kirik. Aastal 1910 rajati küla lähedale puidu kuivdestilleerimise tehas ja selle juurde Vydryca töölisasula. Kui tehas aastal 1917 suleti, siis sai töölisasulast tavaline küla. 
Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 1929 rajati elektrijaam ning Vydryca ja Arechi liideti Arechi-Vydryca asulaks. Ametlikult sai asulast alev aastal 1946, siis muudeti ka asula nimi Arechaŭskiks.
Peep Puks

Toivo-Peep Puks (sündinud 17. aprillil 1940 Tallinnas) on eesti dokumentaalfilmi- ja telerežissöör.
Haridus.
Puks on õppinud Tallinna 29. 7-klassilises koolis ja Tallinna 10. Keskkoolis, mille lõpetas 1958. aastal. 1964. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti filoloogia osakonna ajakirjanik-toimetajana, olles Eestis üks esimesi, kelle diplomitöö käsitles televisiooni ("Televisiooni spetsiifikast"). 
Töö ja looming.
1966. aastast töötas Peep Puks Tallinnfilmis, algul kinoringvaate "Nõukogude Eesti" ja dokumentaalfilmide toimetajana ning aastatel 1971–1991 dokumentaalfilmide režissöörina. Aastatel 1991–2000 töötas ta autori-režissöörina Eesti Televisiooni haridus- ja kirjandussaadete toimetuses, pärast seda Eesti Telefilmis.
Peep Puks on teinud režissöörina 26 kinoringvaadet "Nõukogude Eesti" ja 5 "Eesti kroonikat", umbes 60 dokumentaalfilmi ning 38 telesaadet. 
Olulise osa tema loomingust moodustavad Eesti kirjanike portreefilmid, milles eluloolist ja kirjanduslikku materjali saadab emotsionaalne ja infotihe pildirida. Tema tuntuimad tõsielufilmid on "A. H. Tammsaare I–III" (1971–1974), "Juhan Liivi lugu" (1975), "Põhjavaim" (1982), "Rändaja" (1986), "Betti Alveriga" (1990), "Kodupinnale tulek. Kalju Lepik 70" (1990), "Lauluga ristit" (1992) ja "Jaan Tõnisson 1868-…" (1993).
Tema loomingusse kuulub dokumentaalfilme ka Eestist sõja jalust Ameerikasse rännanud eestlastest. Näiteks 1997. aastal valmis tal film "Mu elu on avatud raamat" Harry Männilist – Eestist pärit mehest, kes alustas elu Venezuelas keelt oskamata ja kümme dollarit taskus, kuid kellest sai aastatega maa üks edukamaid ettevõtjaid ja selle maailma vägevaimate nõustaja. 2000. aastal valminud "Vaba mees Priit Vesilind" räägib aga kunagisest Pirita poisist, ajakirja National Geographic fotograafist ja erikorrespondendist, kes vahendas ajakirja kaudu vabale maailmale Balti riikide eluolu ja vabaduspüüdlusi Nõukogude okupatsiooni ajal ning tegi reportaaže Berliini müüri langemisest ja Jugoslaavia liitriigi lagunemisest.
Puks oli Eesti fotokunstnike rühma Stodom liige ja on esinenud fotonäitustel. 
Ta kuulub Eesti Kinoliitu 1973. aastast.
Peep Puksist ja tema loomingust on tehtud 2019. aastal portreefilm "Peep Puksi lugu", mille stsenarist ja režissöör on Raimo Jõerand.
Jaak Lõhmus (režissöör)

Jaak Lõhmus (25. aprillil 1955 Tartu – 29. juuni 2024) oli eesti stsenarist, režissöör ja filmiajakirjanik.
Haridus.
Ta õppis aastatel 1970–1973 Tartu Kunstikoolis puidu kunstilist töötlemist ning 1981–1988 Tartu Riiklikus Ülikoolis rahvaluule ja soome-ugri keeleteaduse eriala. 
Töö.
1984. aastast töötas ta Tallinnfilmis režissööri abi ja assistendina. 
Aastatel 1984–1991 oli ta ajakirja Teater. Muusika. Kino filmitoimetaja. Aastatel 1991–1999 töötas ta Eesti Televisioonis filmisaadete toimetajana (tegi näiteks saateid "Ffriik!" ja "Ffriigi teataja"). Aastatel 1995–1998 oli ta Kultuurilehe ja Eesti Ekspressi TV-Nädala filmi- ja teletoimetaja, 1998–2000 Postimehe kultuuritoimetuse filmitoimetaja. 
Lõhmus on avaldanud Eesti ajakirjanduses rohkem kui 400 filmikirjutist.
Ta on pidanud loenguid Eesti, Euroopa ja maailma filmiajaloost Tallinna Pedagoogikaülikooli, Balti Filmi- ja Meediakooli ja Eesti Kunstiakadeemia üliõpilastele ja magistrantidele. 
Aastatel 2000–2006 oli Jaak Lõhmus Eesti Filmi Sihtasutuse peaekspert. Ta oli Eesti Filmiajakirjanike Ühingu liige.
Lõhmus maeti Pärnamäe kalmistu filmirahva kvartalisse.
Santa Maria saar

Santa Maria saar (itaalia keeles "Isola Santa Maria") on mitme saare nimi.
Obodivka (Trostjanetsi rajoon)

Obodivka (ukraina keeles Ободівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Haissõni rajoonis. Pindala on 4,35 km².
Santa Maria saar (Sardiinia)

Santa Maria on Itaaliale kuuluv väikesaar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Santa Maria saar asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 2,05 km², rannajoone pikkus 10,2 km ning suurim pikkus 2,5 km ja laius 1,5 km.
Läänes lahutab kitsas väin Santa Maria saart Razzoli saarest ning põhjas eraldab veelgi kitsam väin Santa Maria saart La Presa saarest, mida loetakse üldiselt Santa Maria saare osaks ja Sardiinia maakonna põhjapoolseimaks kohaks. Supelrandadena on populaarsed kitsad Santa Maria ja Fosso lahed.
Saart on esimest korda mainitud 1238. aastal. Keskajal asus saarel benediktiinide ordu klooster, mis jäeti maha 16. sajandil.
Tänapäeval asub saarel 19 elamut, mida kasutatakse peamiselt suvemajadena. Näiteks Roberto Benignil on saarel suvemaja. Saarel elab aasta läbi üks perekond ning saarel asub ka võõrastemaja.
Filetto neemel asub alates 1913. aastast tuletorn.
Santa Maria saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.
Horodkivka (Krõžopili rajoon)

Horodkivka (ukraina keeles Городківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 5050. Pindala on 7,802 km².
Razzoli

Razzoli on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Razzoli asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 1,54 km², rannajoone pikkus 12,3 km ning suurim pikkus 2,4 km ja laius 0,9 km.
Maddalena saarestiku loodepoolseimat saart lahutab idas Santa Maria saarest kitsas väin. Supelrandadena on populaarsed kitsad "Lunga" ja "Cappello" ehk "Noce" lahed.
Saare põhjarannikul on alates 1843. aastast tuletorn.
Razzoli saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.
Peitel

Peitel (Lõuna-Eestis ka purask, puumeisel) on sirge või õõnsa teraga tööriist, mida kasutatakse puidu sisse aukude ja soonte tegemiseks.
Baltimaades on peitel tuntud I aastatuhande algupoolest. 
Kirjeldus.
Vanemad peitlid olid faasimata, kahelt poolt õhukeseks taotud teraga. Peitleid kasutati põhiliselt tappseotiste väljaraiumiseks. Majaehitusel kasutatud puusepapeitel oli putkega, mis takistas pea lõhkumist tagumisel, sellise peitli nimi oligi purask. Kirstude tegemisel lükkasid kirstumeistrid kaunistussooni puusse õõnespeitliga. Treipeitlit kasutasid külatreialid. Uurdepeitlitega puhastati lauanõude põhjauurdeid. Peitlite hulka arvati ka suur õõnsa tera ja putkesse käiva varrega tarutuur, millega õõnestati pakktarusid. Neid kasutati ka ummikute õõnestamisel.
Ajalugu.
Peitli eelkäija on terava servaga lame luutükk, mida kiviajal kasutati tänapäeva kasutusega sarnastel eesmärkidel. Egiptlased kasutasid vasest ja pronksist peitleid puu ja (pehme)kivi töötlemiseks. Esimene teadaolev peitel pärineb aastast 8000 eKr.
Orissaare raamatukogu

Orissaare raamatukogu on külaraamatukogu, mis asub Saare maakonnas Orissaare alevikus aadressil Kuivastu maantee 37. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogus on avalik internetipunkt.
Saare Maakonna Keskraamatukogu

Saare Maakonna Keskraamatukogu on Saare maakonna suurim raamatukogu. See asub Kuressaares aadressil Tallinna 6.
Raamatukogu eelkäijaks on 1907. aastal tegevust alustanud Kuressaare Eesti Seltsi Hariduse Osakonna raamatukogu, millega liideti hiljem ka teisi Kuressaares tegutsenud raamatukogusid.
Oktoobris 2017 ühinesid Saare maakonna 11 valda ja Kuressaare linn Saaremaa vallaks. Detsembris 2018 kinnitati Saare Maakonna Keskraamatukogu uus struktuur, mis jõustus 1. jaanuarist 2019 ning selle kohaselt muudeti Saaremaa valla 26 külaraamatukogu Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogudeks.
Randvere raamatukogu

Randvere raamatukogu on raamatukogu Saaremaal Suur-Randvere külas.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi asus raamatukogu Koidu külas. Siis liideti aga Koidu küla Randvere külaga ja küla nimeks sai Suur-Randvere.
Raamatukogus on avalik internetipunkt, eakate programm VIRTU.
Raamatukogu juhataja on Laine Krischka.
Metsküla raamatukogu

Metsküla raamatukogu on rahvaraamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Metsküla külas. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Kihelkonna raamatukogu

Kihelkonna raamatukogu asub Saare maakonnas Kihelkonna alevikus aadressil Pargi 2. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Tornimäe raamatukogu

Tornimäe raamatukogu (ametliku nimega Tornimäe Rahvaraamatukogu) on külaraamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas. Raamatukogu paikneb 1987. aastal valminud rahvamajas.
Tornimäe raamatukogu on asutatud 1918. aastal.
Raamatukogu haldab Saaremaa vallavalitsus.
Pihtla raamatukogu

Pihtla raamatukogu on külaraamatukogu Saaremaal Saaremaa vallas Pihtla külas.
Raamatukogu asub Pihtla vallamajas.
Mustjala raamatukogu

Mustjala raamatukogu on Saaremaal Saaremaa vallas asuv külaraamatukogu, mis on Saare maakonna keskraamatukogu haruraamatukogu.
Lisaks tavapärasele raamatulaenutusele ja ajakirjade ning ajalehtede kohapeal lugemise võimalusele saab kasutada ka raamatukogudevahelise laenutuse teenust (RVL), teha koopiaid, skaneerida ja printida. Raamatukogus toimib avalik internetipunkt.
Esimesed andmed Mustjala raamatukogu kohta pärinevad 1898. aastast, mil kohalikud elanikud kogusid raha, et luua raamatukogu. Algul asus raamatukogu nüüdses rahvamajas. Hiljem viidi see üle koolimajja, kust see kolis 1965. aastal külanõukogu hoonesse (endine pastoraat). Raamatukogu on asunud ka kahekorruselises kortermajas. Praegusesse asukohta, 18. sajandi lõpul ehitatud Mustjala mõisa hoonesse kolis raamatukogu 1998. aastal.
Abruka raamatukogu

Abruka raamatukogu on külaraamatukogu Abruka saarel. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogus on avalik internetipunkt.
Woman's Home Companion

Woman's Home Companion (kandnud ka nime Ladies Home Companion) oli Ameerika Ühendriikide naisteajakiri, mis ilmus aastail 1873–1957. 
Ajakiri oli vägagi populaarne ning oma kõrgaegadel 1930.–1940. aastatel oli selle üksiknumbri tiraaž üle nelja miljoni.
Kärla raamatukogu

Kärla raamatukogu on külaraamatukogu Saaremaal Kärla vallas. Raamatukogu asub Kärlal aadressil Pargi tänav 1.
1879. aastal asutatud raamatukogu paiknes alates 1994. aastast Kärla vallamajas. 2017. aastal kolis raamatukogu vastavatud Kärla kultuurimajja.
Kärla raamatukogu asutati 1879. aastal Peeter Südda (1830–1893) eestvõtmisel Kärla kihelkonnakoolimajas, mis asus Kirikukülas. Algne hoone ei ole säilinud (praegu asub seal Köstri talukoht). Kogus oli 83 raamatut. Pärast asutaja surma tassiti raamatud laiali.
Alates 1. jaanuarist 2019 on Kärla raamatukogu Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Lümanda raamatukogu

Lümanda raamatukogu on raamatukogu Saaremaal Lümanda vallas Lümandas. Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Tagavere kogukonnaraamatukogu

Tagavere kogukonnaraamatukogu on raamatukogu Saaremaal Saaremaa vallas Tagavere külas aadressil Tagavere koolimaja.
Raamatukogu asub alates 2008. aastast samas hoones (algkoolimaja 1849–2008) seltsimajaga.
2010. aastal tähistati raamatukogu 90. tegevusaastat.
Alates 1. jaanuarist 2019 oli Tagavere raamatukogu Saare Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu. Alates 1. novembrist 2023 haldab raamatukogu kogukonnaraamatukogu-lugemistoana mittetulundusühing Tagavere Optimistid.
Raamatukogu juhatas aastatel 2019–2023 Liina Torri. Enne teda oli raamatukogu juhataja Pille Aus.
Kaheharuline keel

Kaheharuline keel on keel, mis haruneb otsast kaheks. Selline keel esineb paljudel roomajate liikidel, kes kasutavad seda haistmisel.
Elundi areng, asend, kuju, funktsioonid, värvus, morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Koolibrilastel on samuti kaheharuline keel. 
Meeleelundina.
Kaheharulist keelt kasutavad soomuselised (sh maolised) tõenäoliselt abistava haistmiselundina. Soomuslased korjavad keemilisi signaale nii liikvel olles kui ka partneri ja saaklooma tuvastamisel. Selleks koguvad nad õhuosakesi (infot) keelt suuõõnde (suulaes asetsevatesse avadesse). kust liiguvad need sahkluu-ninaelundisse.
Ajaloolist.
Kaheharulise keele esmakirjeldajaks peetakse vanakreeka filosoofi Aristotelest.
Varasematel aegadel peeti just madude kaheharulist keelt "surmatoovaks mürginõelaks".
Lingua

Lingua on keeleteaduse alane teadusajakiri, mis ilmub 1949. aastast Elsevieri väljaandel 15 korda aastas.
Õllekann

Õllekann (lühemalt ka "kann"), ka õllekapp on algselt puidust jooginõu, millega on joodud õlut.
Õllekannu on jooginõuna kasutatud kogu Kesk- ja Põhja-Euroopas. 
Õllekannude ja -kappadeta ei toimunud ükski talurahvapidustus. Eesti rahvapärased õllekannud on puulaudadest, pealt kitsenevad ning kõrva ja kaanega. Kõige uhkemate hulka kuuluvad pruutkannud. Pinnaornamendiks on kasutatud põletuskirju. Tähtis osa on puulõigetel, eriti käepideme kunstilisel kujundusel, sagedased motiivid olid seal hobuse pea ja erinevad rattad. Küütkannud olid tehtud eri värvi lauakestest. Lapilised ehk vikilised kannud, valmistatud intarsiatehnikas, olid levinud saartel, samas kui küütkannud peamiselt mandri lääneosas.
Tühisool

Tühisool (ladina "jejunum") on paljude selgroogsete loomade soole osa. 
Tühisool paikneb peensoole alguosas – kaksteistsõrmiku ja niudesoole vahel. 
Tühisoole limaskestas paiknevad tihedalt hatud, mille kaudu imenduvad vereringesse eelnevalt seeditud väiksemad toitained. Toidumass liigub edasi soole liigutuste – peristaltiliste lainete abil. 
Tühisoole areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Tühisoolt varustavateks arteriteks on tühisoolearterid ("arteriae jejunales") ja äravoolu garanteerivad ülemisse kinnistiveeni suubuvad tühisooleveenid ("venae jejunales"). 
Roomajatel.
Madudel.
Madudel ei ole kaksteistsõrmik ja tühisool ning niudesool kergesti eristatavad.
Niudesool

Niudesool (ladina "ileum") on paljude selgroogsete loomade soole osa. 
Niudesool paikneb peensoole lõpuosas tühisoole järel ning on jämesoolest eraldatud niudesoole-umbsoole klapiga. 
Niudesoole areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Niudesoolt varustavateks arteriteks on niudesoolearterid ("arteriae ileales") ning äravoolu garanteerivad ülemise kinnistiveeni harud niudesooleveenid ("venae ileales"). 
Niudesooles paikneb hulgaliselt koondlümfifolliikuleid – Peyeri naaste. Niudesoole vastavad rakud eritavad verre hormoone – gastriini, sekretiini ja koletsütokiniini. 
Roomajatel.
Madudel.
Madudel ei ole kaksteistsõrmik, tühisool ja niudesool kergesti eristatavad.
Sulev Tailo

Sulev Tailo (kodanikunimi Sulev Tiits; 2. detsember 1920 Mõniste – 4. oktoober 2010) oli eesti luuletaja ja kunstnik.
Ta sündis aastal 1920 Mõnistes jaamaülema pojana. Ta lõpetas aastal 1942 Valga Gümnaasiumi. Aastal 1943 siirdus ta Soome, kus ta võttis osa Jätkusõjast eesti rügemendis. Aastal 1944 siirdus Rootsi, kus töötas mitmel töökohal ja omandas Stockholmis ka kunstialase hariduse. Sellest alates on ta töötanud kunstnikuna. Ta on käinud Pariisis täienduskursustel. 1950. aastate alguses läks ta tagasi Soome, kus õppis Turu ja Jyväskylä Ülikoolis, saades humanitaar-kandidaadi kraadi.
Ta oli kirjanikerühmituse Turun Kirjailijat liige. Ta töötas Soomes gümnaasiumis joonistamise ja kunstiajaloo õpetajana Imatras, Kyyjärvis, Kuopios, Kiuruvesis ja Alahärmäs, elas kauemat aega Kuopios.
Ta on avaldanud luulekogud "Tormist kantud" (Stockholm, 1947), "Koidueelne" (Toronto, Orto, 1955), "Laul rannal" (Kangasala 1993) ja soome keeles "Laulu rannalla" (Kuopio 1970) ning "Unettomien unien lauluja" (Kangasala 1991). Eestikeelsetes kogudes on kujutamislaad sõja läbi teinud ja kaotuse üle elanud põlvkonnale pisut romantiline ja idealistlik, kus mälestused kodust on veel värsked ja põimuvad pagulaspõlve meeleoludega.
Budelli

Budelli on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Budelli asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 1,64 km², rannajoone pikkus 9,21 km ning suurim pikkus 1,5 km ja laius 2 km.
Saarel elab alaliselt üks inimene, kes on ühtlasi saarevaht.
Budelli paikneb Razzoli ja Santa Maria saartest mõnesaja meetri kaugusel lõunas.
Budellit peetakse üheks Vahemere kauneimaks saareks. Tuntud on saare kaguosas paiknev "Roosa rand" ("La spiaggia Rosa"), kus 1964. aastal toimus osa Michelangelo Antonioni filmi "Il deserto rosso" ("Punane kõrb") võtetest.
Budelli saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.
Maolukuti

Maolukuti ehk püloorus (ladina "pylorus") on paljude selgroogsete loomade mao alumisim osa, mis läheb üle peensooleks. 
Maolukuti areng, anatoomia, asend, kuju, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Roomajatel.
Madudel.
Madudel ei ole maolukuti kergesti eristatav, kuid lõpeb lukutisulguriga.Maolukuti ülemineku koha lähedal paiknevad madudel ka põrn, kõhunääre ja sapipõis. 
Imetajatel.
Inimestel.
Maolukuti suleb ringlihaskiht — lukutisulgur ("m.sphincter pylori"). 
Maolukuti koosneb:
Kopyś

Kopyś (transkribeerituna Kopõss) on alev, endine linn Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Asub Dnepri idakaldal. 
Kopyśis asuvad keskkool, kultuurimaja, raamatukogu. Alevis on jõesadam. Alevis asub keraamikat tootev ettevõte «Воршабудматэрыялы», metsatööstus, väike pagaritööstus. Kopyś on traditsiooniline savitoodete valmistamise keskus.
Ajalugu.
Kopyś ilmus ajalooareenile aastal 1059 kui linn Połacki vürstiriigis. Aastal 1116 vallutas linna Smolenski vürstiriik. XII sajandil asus seal kaubanduskeskus, kus laaditi maha Dneprit mööda Smolenskisse minevad kaubad.
XIV sajandi algul liideti Kopyś Leedu Suurvürstiriigiga. Linna püstitati loss, mis kuulus algul Ostrogskitele, hiljem aga Radziwillidele ja Neuburgeritele. XV sajandil sai linnast kohalik keraamikatoodete valmistamise keskus. Põhjasõja ajal rüüstasid Vene väed linna. 
Aastast 1772 sattus Kopyś esimesel Poola jagamisel Venemaa koosseisu. Aastal 1848 rajati linna õllekoda. XIX sajandi lõpus oli Kopyśis 7 õigeusu ja üks katoliku kirik, lisaks veel protestantide kirik ja sünagoog. 
Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 1938 sai Kopyśist ametlikult alev. Toona oli seal 10 000 elanikku. Teises maailmasõja ajal jaanuaris 1942 lasti maha 250 Kopyśi elanikku.
Maddalena saarestiku rahvuspark

Maddalena saarestiku rahvuspark on Itaalias 1994. aastal asutatud rahvuspark. Rahvuspark hõlmab kogu Türreeni meres Bonifacio väinast kagus asuva Maddalena saarestiku Sardiinia maakonna kirdeosas. Kaitseala jääb Olbia-Tempio provintsi La Maddalena ja Arzachena valla alale.
Rahvuspark on ühtlasi loodusala ja tähis linnuala. Ta on IUCN-i II kategooria kaitseala.
Kaitseala maismaapindala on 5100 ha ja merepindala 15 046 ha.
Kaitseala haldab Ente Parco Nazionale dell'Arcipelago di La Maddalena.
Alajäse

Alajäse ehk jalg (ladina keeles "membrum inferius") on inimeste tugi- ja liikumisaparaadi paariline keha põhiosa, mis on ühendatud kerega.
Alajäsemete peamiseks funktsiooniks on liikumise toetamine: kõndimine, jooksmine, hüppamine, ronimine, löömine, ujumine, võimlemine, suusatamine, auto juhtimine jm. Jalad osalevad ka istumisel, seismisel.
Alajäsemete areng, anatoomia, luud, lihased, veresooned, närvid, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad indiviiditi erineda.
Alajäseme skelett koosneb vaagnavöötme ja alajäseme vabaosa luudest. 
Alajäseme lihased.
Alajäseme lihased jaotatakse vaagnavöötme, reie, sääre ja jala lihasteks.
Alajäseme arterid.
Alajäset varustab verega peamiselt välimine niudearter ("a.iliaca externa"). Alajäseme arterid on tavaliselt:
reiearter, õndlaarter, tagumine sääreluuarter, kaararter, pindluuarter, eesmine sääreluuarter, süva reiearter, välimine niudearter, külgmine tallaarter, tallakaar, taldmised pöiaarterid, keskmine tallaarter, tagumine sääreluuarter.
Alajäseme veenid.
Alajäseme veenid jaotatakse:
Paadikuur

Paadikuur on veekogu kaldal olev ehitis, kus hoitakse paate.
Eesti alal ehitati paadikuure üksnes põhjarannikul. Neis hoiti paate kalapüügiperioodide vaheajal, s.t talvel.
Kere

Kere ehk tüvi (ladina "truncus") on kitsamas mõttes paljude selgroogsete keha keskne osa, kuhu kinnituvad kael, jäsemed ja saba.
Kere areng, anatoomia, luud, lihased, veresooned, närvid, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Roomajatel.
Madudel.
Madude keha põhiosaks on kere, millele kinnituvad pea ja saba.
Imetajatel.
Koduloomadel.
Koduloomade kere koosneb neljast osast: seljast, rinnakorvist, kõhust ja vaagnast.
Inimestel.
Kere on inimkeha keskne osa, kuhu kinnituvad kael ja jäsemed.
Inimkere jaotus.
Kere jaotatakse rindkereks ("thorax") ja kõhuks ("abdomen").
Kere lihased.
Kere lihased on keha lihaskonna osad, mille hulka kuuluvad seljalihased koos kaela tagumise rühma lihastega ning kõhu, rinna, kaela eesmise ja külgmise rühma lihased.
Võtmeliik

Võtmeliik on liik, kelle olemasolu ja tegevus on vältimatult vajalik kogu koosluse säilitamiseks. Võtmeliikide hävinemisel või puudumisel hävineks kogu kooslus. 
Oluline võtmeliik Eestis on kobras. Sest kus elab kobras, seal saavad veerohkuse tõttu kasvada taimed. Taimede juurde tulevad lepiskalad ja pardid.
Apametsa peakraav

Apametsa peakraav (ka "Apa kraav", "Harkunõmme peakraav") on kraav Harjumaal Harku vallas Tabasalu alevikus ja Tiskre külas.
Peakraavi pikkus on 3,4 km. Peakraav suubub Kakumäe lahte. Peakraavi valgla on 4,1 km². Lähe on Tiskre küla kaguservas. Rannamõisa teest (Tallinna–Klooga maanteest) loodes moodustab peakraav Tallinna ja Harku valla vahelise piiri.
Tallinna-Klooga maanteeni voolab peakraav Liiva tee kõrval, pärast seda Keskpäeva tee, hiljem Koidu tänava kõrval. Koidu tänavaga paralleelselt kirde kaldal kulgeb Hansu tänav Tallinnas Tiskre asumis. Edasi jätkub kraavisäng läbi roostiku, suubudes 400 meetri pärast Kakumäe lahte.
Vurr

Vurr on mänguasi, mis pööreldes teeb vurisevat häält. 
Vurr on tuntud kogu Euroopas.
Algelised vurrid koosnesid puukettast, millest keskelt pandi läbi terava otsaga pulk. Eesti rahvakultuuris on tuntud seakondist tehtud vurr, mida kasutati vastlapäeva tähistamisel.
Põlma oja

Põlma oja on oja Harjumaal. 
Oja saab alguse Sõrve külast, vana kitsarööpmelise raudtee Sõrve jaamast läänes ja suubub Vääna jõkke Liikva külas. Oja pikkus on 4,3 km ja valgala on 4,6 km² suurune.
Tiskre oja

Tiskre oja on oja Harjumaal.
Oja saab alguse Harku järvest ja suubub Kakumäe lahte Kakumäe supelrannast lõunas. Oja pikkus on 4,6 km ja valgala on (koos Harku järve valgalaga) 50 km² suurune.
Tiskre oja on varem kandnud Laddenpe ehk Lahepea nime, samuti Kivioja nime. Ojale ehitati paisregulaator 1980. aastal.
Tiskre ja Kakumäe vahel on Tiskre oja purre, mis ühendab Räime ja Roostiku tänavat.