tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tõnis Tirel

Tõnis Tirel (sündinud 14. veebruaril 1954 Allikul Saue vallas) on raadioajakirjanik.
Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 45. Keskkooli. Seejärel õppis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias zootehnikat.
Ta on olnud Vikerraadio toimetaja ja saatejuht. Varem olnud diktor nii Vikerraadios kui ka Eesti Televisioonis.
Sõbra tänav (Tallinn)

Sõbra tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla ja Kivimäe asumis.
Sõbra tänav algab raudtee juurest Ränduri tänavalt, kulgeb kagu suunas, teeb Vabaduse puiesteega ristudes jõnksu ja lõpeb Rännaku puiesteel. Tänav ristub Saha ja Põllu tänava, Vabaduse puiestee, Taara tänava, Sõbra põigu, Vanemuise tänava ja Lemmiku põiguga.
Sõbra tänava pikkus on umbes 1 km.
Suurim majanumber on 61. Sellel aadressil asub Sõbra spordihoone.
Sõbra tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänav on nime saanud Lemmiku ja Rõõmu tänava mõjul.
Estravel

Estravel Group AS (kuni 2022 "Estravel AS") on Eesti ja Baltimaade suurim ja vanim lennuagentuur, hotelliagentuur ja reisibüroo, mis alustas äritegevust augustis 1988.
Ettevõtte peakontor asub Tallinna vanalinnas ja võtab enda alla kogu Suur-Karja 15 hoone ja suurema osa Müürivahe 11 hoonest).
Eestis on Estravelil viis bürood neljas Eesti linnas (Tallinn, Tartu, Pärnu, Kärdla), 24/7 töötav professionaalne tellimiskeskus, filiaal Lätis Riias ning tütarettevõtted Eestis (Wris AS), Leedus (UAB Estravel Vilnius) ja Soomes (Helin Matkatoimisto OY).
Lisaks kuuluvad kontserni emaettevõttele Estravel Holding OÜ ka tütarettevõtted Austraalias (Aero Travel Pty Ltd) ja USAs (Preferred Travel Services LLC).
Estravelis töötab kokku üle 200 inimese ja konsolideeritud müügikäive (2022) on üle 100 miljoni euro. Alates 2015. aasta lõpust kuulub Estraveli kontsern sajaprotsendiliselt Eesti erakapitalile.
Estravel pakub reisilahendusi nii era- kui ka äriklientidele – müüb või vahendab lennupileteid, reisipakette ja hotellimajutust, aga ka laeva- ja rongipileteid, reisikindlustust ning bussi- ja autorendi teenust. Lisaks Eestist väljuvatele reisidele tegeleb Estravel sissetuleva turismi ja sisereiside vahendamisega, pakkudes nii kohalikele kui ka välisturistidele võimalusi ilusa Eesti avastamiseks ja puhkuseks. Estravel korralda ka konverentse, seminare ja muid üritusi.
Estravelil on Eesti Olümpiakomiteega koostööleping, mille alusel on Estravel ainus olümpiamängude piletite ametlik edasimüüja Eestis.
Estravel on aastaid kuulunud Eesti töötaja- ja peresõbralike ettevõtete paremikku, seda on kinnitanud ajalehe Äripäev ning ajakirja Pere ja Kodu konkursi tulemused. Lisaks on Estravel mitmel korral kuulunud Eesti ihaldusväärseimate tööandjate hulka.
Dmitri Furmanov (jõelaev)

Dmitri Furmanov (vene keeles "Дмитрий Фурманов") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 "esimene seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1983. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Laev sai nime nõukogude kirjaniku, Petka ja Vassili Ivanovitši seiklustest rääkiva romaani "Tšapajev" autori Dmitri Furmanovi auks.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 378 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Permis asuvale RE Kama Laevakompaniile (ГП Камское речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1983. aastal. Riigiettevõte Kama Laevakompanii ja hiljem eraettevõte OAO SK Kama Laevakompanii on kasutanud jõelaeva Dmitri Furmanov pärast moderniseerimist 1995. aastal tänaseni Volgal, Kamal ja Neeval välismaa turistide jaoks. Alates 2012. aastast võtab Dmitri Furmanovi kapten (seisuga 2013) Aleksandr Kozjminõhh pardale Vene passi omanikke.
Joseph Greenberg

Joseph Harold Greenberg (28. mai 1915, Brooklyn, New York – 7. mai 2001) oli ameerika keeleteadlane.
Ta tegeles keeleuniversaalidega ja keelte geneetilise klassifikatsiooniga.
Franklin (Tennessee)

Franklin on linn Ameerika Ühendriikides Tennessee osariigis, Williamsoni maakonna halduskeskus.
Franklin asub umbes 32 km Nashville'i kesklinnast lõunas.
2010. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 62 487 inimest.
Asula rajati 1799. aastal ja see sai nime Benjamin Franklini järgi. Ameerika kodusõja ajal peeti 30. novembril 1864 linnas Franklini lahing.
Linnas on meditsiiniteenuste ja meediaettevõtteid ning Nissani Põhja-Ameerika peakorter.
Dmitri Furmanov

Dmitri Andrejevitš Furmanov (vene Дмитрий Андреевич Фурманов; õieti Furman; 7. november 1891 Sereda küla, Kostroma kubermang (tänapäeval Ivanovo oblast), Venemaa – 15. märts 1926 Moskva) oli vene kirjanik.
Tema tuntuim teos on 1923. aastal ilmunud romaan "Tšapajev".
Tema järgi on nimetatud Furmanovi linn Ivanovo oblastis.
Urvaste ürgorg

Urvaste ürgorg (ka Urvaste-Lõõdla ürgorg) on ürgorg Lõuna-Eestis.
Org on loode-kagusuunaline, see poolitab endist Urvaste valla looduslikult ja etniliselt erinevaks põhja- ja lõunaosaks. Org on üle 10 km pikkune ja kõige rohkem 40 m sügav (Urvaste kiriku juures).
Ürgorus asub mitmeid järvi: Visela järv (ka Restu-Madise järv), Punde järv, Uhtjärv, Luhasoo järv, Lõõdla järv.
Ürgorus voolab Visula jõgi.
2005. ja 2009. aastal toimusid orunõlval maalihked, mille põhjuseks oli kraavide rajamine ja põõsaste väljajuurimine.
Uhtjärve orust leiti 2017. aastal muistne matmispaik, kust tuli välja naise ehtejäänustega luustik.
Kelaino

Kelaino (Κελαινώ, ladinapäraselt Celaeno, Calaeno või Celeno) on mitme vanakreeka mütoloogia tegelaskuju nimi:
Druskininkai omavalitsus

Druskininkai omavalitsus on 1. järgu haldusüksus Leedus. Kuulub Alytuse maakonda. Piirneb lõunas Valgevenega.
Selle pindala on 454 km2 ja elanike arv oli 2017. aastal 20 059 inimest.
Omavalitsus moodustati 2000. aastal. Selles on 1 linn (Druskininkai), 2 alevit (Leipalingis ja Viečiūnai) ning 62 küla. Halduslikult jaguneb Druskininkai linnaks ja 2 vallaks ("seniūnija"): Leipalingise ja Viečiūnai vald.
2011. aasta seisuga olid elanikest 91,10% leedulased, 3,46% poolakad, 2,72% venelased, 1,24% valgevenelased, 0,38% ukrainlased ja 1,07% oli teistest rahvustest.
Omavalitsuse suurimad jõgi on Nemunas koos oma lisajõgede Baltoji Ančia ja Ratnyčiaga. Omavalitsuses on 49 järve, neist suuremad on Aviris, Bilsas Juodajis, Bilsas Baltajis, Grūtas, Latežeris ja Vilkas. Selle territoorium jääb osaliselt Dzūkija rahvusparki.
Cincinnati Bengals

Cincinnati Bengals on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on Cincinnati Ohios ja kodustaadion Paul Browni staadion.
Meeskond mängib konverentsi AFC Põhjadivisjonis koos Baltimore'i Ravensi, Pittsburghi Steelersi ja Clevelandi Brownsiga. 
Cincinnati Bengals loodi 1968. aastal. Meeskonna värvid on must, oranž ja valge. 
Konverentsi meistriks on Bengals tulnud kaks korda, aastatel 1981, 1988 ja 2021. Divisjoni meistri tiitel on võidetud seitse korda, aastatel 1970, 1973, 1981, 1988, 1990, 2005, 2009, 2013, 2015 ja 2021. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud aastatel 1970, 1973, 1975, 1981, 1982, 1988, 1990, 2005, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2021.
Meeskonna mängujuht ("quarterback") on 2011. aastal Bengalsiga liitunud Andy Dalton. Aastatel 2003–2011 oli "quarterback" Carson Palmer.
Aprillis 2013 sai meeskonna liikmeks "defensive end"'i positsioonil mängiv Margus Hunt, kelle Bengals valis "draft"'i teises ringis 53. valikuna.
Metoksürühm

Terminit metoksürühm kasutatakse orgaanilises keemias tähistamaks rühma CH3–O– kas funktsionaalrühma või molekuli osa tähenduses.
Metoksürühmas on metüülrühm üksiksideme kaudu seotud hapniku aatomiga ja evib elektronidoonori omadusi.
Metoksürühm esineb näiteks metüüleetrites CH3OR, metüülvinüüleetris CH3OCH=CH2, metoksüklorometaanis CH3OCH2Cl, metüülestrites CH3OC(=O)R, atsetaalides (CH3O)(RO)CHR’, anisoolis CH3OC6H5 jt. ühendites.
Varėna rajoon

Varėna rajoon on 1. järgu haldusüksus (omavalitsus) Leedus endise Alytuse maakonna aladel. Piirneb lõunas Valgevenega.
Rajooni pindala on 2218 km². 2017. aasta seisuga elas seal 22 455 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1999, mil osa sellest eraldati Druskininkai omavalitsuse moodustamiseks. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Jakėnai, Kaniava, Marcinkonysi, Matuizosi, Merkinė, Valkininkai, Varėna ja Vydeniai vald. 
Halduskeskus on Varėna linn. Tähtsamad asulad on veel Merkinė ja Valkininkai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,1% leedulased, 0,34% poolakad, 1,2% venelased, 0,93% valgevenelased ja 0,16% ukrainlased, 0,83% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on selle idaosas voolav Nemunas, selle lisajõed Merkys ning Merkysi lisajõgi Ūla. Rajoonist algab ka Kotra jõgi. Seal on 144 järve, millest suurimad on Lavysas, Ilgis, Nedzingis ja Glėbas. 
Osa rajoonist asub Dzūkija rahvuspargi territooriumil. Rajooni jääb ka Čepkeliai looduskaitseala.
Välislingid.
Varėna rajoon
Erich Matteus

Erich-Johannes Matteus (6. november 1903 Mõtusmäe talu, Kärgula vald, Võrumaa – 8. juuli 1985 Võru) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Ta on maetud Osula kalmistule.
August Meriloo

August Meriloo (kuni 1936. aastani August Madisson; 24. juuli 1902 Helme vald, Viljandimaa – 2. august 1966) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenistuskäik.
August Meriloo arreteeriti NKVD poolt 25. jaanuaril 1948 ja tema üle mõistis kohut erinõupidamine 19. veebruaril 1949.
917. Laskurpolk

917. laskurpolk (vene keeles "917-й стрелковый полк") oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu.
Pataljonikomandörid: kapten Valentin Andrusov
Huvitav fakt.
917. Laskurpolgu ansamblis tegutses Raimond Valgre.
Pierre Boulle

Pierre Boulle (20. veebruar 1912 – 30. jaanuar 1994) oli prantsuse kirjanik, kes on tuntud eelkõige romaanide "Sild üle Kwai jõe" ja "Ahvide planeet" autorina.
1. Eesti Üksik Tagavara Laskurpolk

1. Eesti Üksik Tagavara Laskurpolk (vene keeles "1-й Эстонский отдельный запасной стрелковый полк") oli Punaarmee 8. Eesti Laskurkorpuse ohvitseride, allohvitseride ja reakoosseisu väljaõppeüksus, mis asutati veebruaris 1942.
1. Eesti Tagavara Laskurpolk, algselt 7. eesti laskurdiviisi tagavarapolk alustas tegevust Uraali sõjaväeringkonnas Sverdlovski oblastis 7. diviisi formeerimise asukohas veebruaris 1942. aastal. Tagavarapolgu ajaleht oli "Punaväelane".
Teise maailmasõja ajal juulis 1944 paiknes Eesti tagavarapolk Leningradi oblastis Veimarni raudteejaama lähedal, sõja lõppedes paigutati tagavarapolk algul Tartusse, kust see viidi hiljem koos teiste punaarmee eesti väeosadega Kloogale. 
Koosseis.
Tagavarapolku kuulusid:
25. oktoobril 1942 moodustati polgus suurtükiväedivisjon, automaaturite rood ja paranejate rood. 
Põleng Porošino mäel muldonnis.
12. märtsi varahommikul 1943. aastal puhkes tagavarapolgu muldonnis tulekahju, kus hukkus 74 meest. Hukkunud maeti ühishauda. 1980. aastal maeti hukkunud ümber mõned kilomeetrid eemal asuvasse Kalinovka kalmistule. Haual on ka venekeelne mälestussammas, kus kuupäevaks on eksitavalt märgitud detsember.
Marshalli Saarte riigipeade loend

Marshalli Saarte riigipeade loend esitab Marshalli Saartel ametis olnud presidentide nimestiku alates riigile laialdase omavalitsuse andmisest 1979. aastal.
Tundrakaur

Tundrakaur ("Gavia adamsii") on kaurlaste sugukonda kauri perekonda kuuluv veelind.
Eestis on tundrakaur peaaegu iga-aastane haruldane läbirändaja.
Taksonoomia.
Esimesena kirjeldas tundrakauri teaduslikult George Robert Gray 1859. aastal Alaskalt kogutud isendi põhjal. Tema perekonnanimi "Gavia" tähendab ladina keeles merikajakat ja esines juba Plinius Vanema teostes. Liiginimi "adamsii" on pandud briti mereväekirurgi ja loodusteadlase Edward Adamsi (1824–1856) auks, kes joonistas ja kogus Arktikas palju linnuliike ning oli kolm aastat varem Sierra Leones tüüfusse surnud. Just tema oligi hankinud selle isendi, mille põhjal Gray tundrakauri uue liigina kirjeldas.
Tundrakaur on monotüüpne liik ehk teisisõnu tal ei eristata alamliike, kuigi ta on levinud suurel alal kogu Holarktises.
Tundrakaur on lähedalt sugulane jääkauriga. Nad sarnanevad nii sulestiku kui ka käitumise poolest ja mõnikord ühendatakse nad samasse ülemliiki. Mõlemad arvatakse pärinevat järvekauri asurkondadest, mis kaotasid läbikäimise teiste asurkondadega ja seejärel koloniseerisid kogu Arktika.
Levila.
Tundrakaur pesitseb Põhja-Jäämeres kuni 78. põhjalaiuseni, näiteks Venemaal, Kanadas ja USA-s.
Ta talvitub peamiselt Vaikse ookeani ja Norra varjulistel rannikutel tavaliselt kuni 50. põhjalaiuskraadini, aga Jaapanis kuni 35. põhjalaiuseni. Eksikülalisena on teda kohatud paarikümnes riigis, sealhulgas isegi Hispaanias ja Mehhikos.
Pesitseda eelistab tundrakaur mageveetiikidel ja -järvedel, kuid võib seda teha ka jõekaldal, deltas või mererannikul. Metsa ta väldib.
Välimus.
Tundrakaur on 76–97 cm pikk ja 4–6,4 kg raske. Tema tiibade siruulatus on 135–160 cm. Niisuguste näitajate poolest on ta kauride perekonna suurim liik.
Pulmasulestikus täiskasvanud linnud on musta peaga. Keha alapool on valge ja ülapool musta-valgekirju. Muul ajal on sulestik kahvatu, lõug ja kaela eesosa valged.
Tundrakaur erineb jääkaurist peamiselt pikema ja õlgkollase noka poolest. Nokk tundub olevat kergelt ülespoole suunatud.
Eluviis.
Tema põhiliseks toiduks on kalad. Kuid ta sööb ka koorikloomi, molluskeid ja rõngusse. Toitu jälitades suudab ta sukelduda.
Tundrakaur asub pesitsema juuni alguses, aga see sõltub sellest, kas lumi on selleks ajaks juba sulanud. Nagu teisedki kaurid, ehitab ta pesa taimsest materjalist veele väga lähedale. Emaslind muneb sinna kaks muna.
2010. aastas muutis Rahvusvaheline Looduskaitseliit tundrakauri seisundi ohulähedaseks, arvestades seda, et tema arvukus väheneb "mõõdukalt kiiresti". Peamiseks ohuks nimetas looduskaitseliit pesarüüstamist inimeste poolt.
Vöötnokk-pütt

Vöötnokk-pütt ("Podilymbus podiceps") on pütlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Linnu üldpukkus on 31–38 cm, tiibade siruulatus 56–64 cm.
Levila.
Vöötnokk-pütt on Eestis väga haruldane eksikülaline Põhja-Ameerikast.
Tiziani teoste loend

Alltoodud loendis on esitatud Itaalia maalikunstniku Tiziani peamised teosed kronoloogilises järjestuses.
Nikolai Švernik

Nikolai Mihhailovitš Švernik (vene keeles Николай Михайлович Шверник; 19. mai (vkj 7. mai) 1888 Peterburi – 24. detsember 1970 Moskva) oli NSV Liidu partei- ja riigitegelane.
Elukäik.
Nikolai Švernik sündis 1888. aastal Peterburis. 1905. aastal liitus bolševikega. 1924. aastal sai temast Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu ning 1925. aastast ÜK(b)P Keskkomitee täieõiguslik liige.
1927. aastal viidi üle madalamale ametikohale Uuralitesse. Seal tegutses ta kohalikus parteiorganisatsioonis. 1929. aastal, mil Stalin hakkas industrialiseerimiskava ellu viima, leidis ta N. Šverniku uue poliitika elluviimisele lojaalne olevat ning suunas ta Moskvasse Metallurgia ametiühingu esimeheks.
N. Švernik jätkas samal ajal tõusu ka parteiliinis: temast sai ÜK(b)P KK Sekretariaadi Orgbüroo (hiljem NLKP Keskkomitee Sekretariaat) liige. Muu hulgas oli ta ka Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukogu esimene sekretär 1930. aasta juulist kuni 1944. aasta märtsini. Teise maailmasõja ajal, Nõukogude-Saksa sõja alguses vastutas N. Švernik NSV Liidu relvatööstuse evakueerumise eest sisemaale pealetungivate Saksa vägede eest.
1946. aastal pärast NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Kalinini surma, määrati N. Švernik Kalinini ametikohale. Pärast Stalini surma 1953. aasta märtsis asendati N. Švernik Kliment Vorošiloviga, kellest sai nüüd uus NSV Liidu formaalne riigipea.
Pärast kõrgelt ametikohalt tagandamist naasis N. Švernik tööle Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukokku.
1956. aastal valmistas N. Švernik ette Hruštšovi kõnet NLKP XX kongressil, kus mõisteti hukka Stalini isikukultus ja repressioonid. Kuivõrd N. Švernik oli ülesandega hästi toime tulnud, määras Hruštšov ta vastutavaks Stalini poliitiliste repressioonide ohvrite rehabiliteerimisega seotud küsimuste lahendajaks.
1957. aastal sai N. Švernikust taas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi liige. Selle liikmena püsis ta kuni 1966. aastani, mil läks pensionile.
Nikolai Švernik suri 1970. aastal Moskvas.
Dux Armeniae

Dux Armeniae oli Rooma keisri Constantinus I ajal Rooma idapoolse limese piirivalvevägede ülem Ponticas. "Notitia dignitatumi" ajal (u 400) oli tema otsene ülemus "magister militum praesentalis II".
Sild üle Kwai jõe

"Sild üle Kwai jõe" on Pierre Boulle'i 1952. aastal avaldatud sõjaromaan raudteesilla ehitusest üle Kwai jõe. 
Raamatu olustik põhineb Teise maailmasõja ajal toimunud tõestisündinud lool, kus jaapanlaste kätte vangi langenud sõjavangid ehitasid "Birma-Siiami raudteed" (tänast Birma raudteed, mida on kutsutud ka "Surmaraudteeks"). Romaani sündmustik kulgeb Tai läbipääsmatutes džunglites Kanchanaburi linna lähistel. 
Eestikeelsed väljaanded.
Raamat anti eesti keeles välja 1969. aastal Eesti Raamatu kirjastuses Heiti Kaarde tõlkes. Teos on 143-leheküljeline tavaformaadis ja ümbrispaberiga kõvas köites.
Restu-Madissõ järv

Restu-Madissõ järv (ka "Visela järv, Restu paisjärv, Restu-Madise järv") on paisjärv Võrumaal Urvaste ürgorus.
Järve läbib Visela jõgi. Järve pindala on 61,5 ha. Moodustab koos Punde järvega Visula kaksikjärve.
Tom Cleverley

Thomas William Cleverley (sündinud 12. augustil 1989 Basingstoke'is) on Inglismaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).
Pärast oma karjääri alustamist Bradford City noorteakadeemias liitus Cleverley 12-aastaselt Manchester Unitediga. Aastate 2007 ja 2009 vahel mängis ta Manchester Unitedi reservmeeskonna eest ning vahetevahel ka esindusmeeskonna sõpruskohtumistes. Cleverley saadeti 2009. aastal laenule Leicester Citysse, kus ta aitas võita Inglismaa teise liiga ja pääseda esiliigassse. Hooaja 2009–10 veetis ta laenul Watfordiga Inglismaa esiliigas, kus ta lõi 33 liigamänguga 11 väravat ning valiti klubi aasta mängijaks. 31. augustil 2010. aastal liitus ta Wigan Athleticuga aastapikkuse laenulepingu alusel, kus ta tegi liigas kaasa 25 kohtumist ja lõi 4 väravat, millega aitas kaasa Wigan Athleticu püsimajäämisele Premier League'i hooaja viimasel päeval. Ta naasis Manchester Unitedisse hooaja 2011–12 alguseks ning tegi oma esimese kohtumise Unitedi särgis Community Shieldis Manchester City vastu, keda võideti 3:2.
Jalgpallurikarjääri lõpetas Cleverley 2023. aastal Watfordis.
Pärast seda, kui Valérien Ismaël 2024. aasta märtsis Watfordi peatreeneri kohalt vallandati, sai Cleverley Watfordi ajutiseks peatreeneriks. Järgmine kuu sai Cleverley püsivalt klubi peatreeneriks.
Punde järv

Punde järv (ka Luiga järv, Punde paisjärv) on Urvaste ürgorus asuv paisjärv. 
Järve pindala on ligi 30 ha.
Punde järv moodustab koos Visela järvega Visula kaksikjärve, millest voolab läbi Visula jõgi.
Jää-tormilind

Jää-tormilind ("Fulmarus glacialis") on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.
Linnu üldpikkus on 45–50 cm, tiibade siruulatus 102–112 cm.
Jää-tormilind on tavaline Põhja-Atlandi ookeanil. 
Ta toitub veepinnal ujuvaist kalarappeist.
Gongon-tormilind

Gongon-tormilind ("Pterodroma feae") on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.
Linnu üldpikkus on 33–36 cm, tiiva siruulatus 84–91 cm.
Ta pesitseb Bugio saarel (Desertase saartest lõunapoolseim, Madeira lähedal) ja Roheneemesaartel 300–400 m kõrgusel kaljulõhedes – Bugiol sügisel ja Roheneemesaartel talvel. Ta viibib kogu aasta pesitsusalade ümbruses.
Madeira tormilind

Madeira tormilind ("Pterodroma madeira") on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.
Linnu üldpikkus on 32–33 cm, tiibade siruulatus 78–83 cm.
Madeira tormilind on Gongon-tormilinnu väga lähedane sugulasliik. Looduses on nad teineteisest raskesti eristatavad, kuigi madeira tormilind on umbes ühe kolmandiku võrra kergem ja 5–10% lühem. Samuti on madeira tormilinnu nokk tunduvalt peenem, kiird ja laup heledamad.
Madeira tormilind on väljasuremisohus liik, mis pesitseb umbes 30 paarina üksnes Madeira peasaare Madeira saare mägedes umbes 1600 m kõrgusel.
Sini-Must-Valge

Sini-Must-Valge (lühend SMV) oli Tartus aastatel 1946–1950 tegutsenud põrandaalune koolinoorte vastupanuorganisatsioon. Organisatsioonile panid 1946. aastal aluse kuus Tartu 6. Keskkooli õpilast: Vello Illiste, Karl Piir, Ants Zovo, Tõnis Jõgiaas, Ülo Raidma ja Ivar Kurg. Pärast Vello Illiste haigestumist ja surma 1949. aastal asus organisatsiooni tegevust juhtima Karl Piir. Organisatsiooni liikmete arv kasvas umbes 40-ni, valdavalt oli tegu Tartu koolide õpilastega. 1949. aasta oktoobripühadeks valmistati Nõukogude võimu ja Stalinit pilkavad lendlehed, mida levitati Tartu linnas.
Punaarmee monumendi õhkimine Raadi pargis.
5. novembril 1949 lasksid SMV liikmed Tartus Raadi pargis õhku seal asunud Punaarmee monumendi. Operatsioonis osalesid SMV liikmed Tõnis Jõgiaas, Heiki Vaibla, Riita Vint, Miia Saviauk ja Ellen Rander. 
1950. aasta maipühade ajal levitas SMV Tartus ja Viljandis taas lendlehti. Samal aastal arreteeriti 36 organisatsiooni liiget ja mõisteti erinõupidamise otsusega süüdi nõukogudevastases tegevuses. SMV liikmetele määrati vabadusekaotus 5–15 aastani.
2001. aastal võtsid SMV endised liikmed Tartus osa KGB Kongide muuseumi rajamisest.
Nõgi-tormilind

Nõgi-tormilind ("Bulweria bulwerii") on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.
Tema üldpikkus on 26–28 cm, tiibade siruulatus 68–73 cm.
Ta pesitseb Desertase saartel Madeira lähedal, lõunapoolsematel Assooridel, Kanaari saartel ja Roheneemesaartel.
Atlantise tormilind

Atlantise tormilind ("Calonectris diomedea") on tormilindlaste sugukonda tormilinnu perekonda kuuluv lind.
Teaduslikult kirjeldas atlantise tormilindu esimesena Tiroolis elanud itaallasest arst ja loodusteadlane Giovanni Antonio Scopoli aastal 1769.
Tema üldpikkus on 45–56 cm, tiibade siruulatus 100–125 cm. Keha ülapool on pruunikashall, alapool valge ja nokk kollakas.
Umbes samamoodi näeb välja tormiliugur "Puffinus gravis", kes ka elab umbkaudu samas piirkonnas ja on sama suur. Atlantise tormilind erineb temast selle poolest, et lendab harvade tiivalöökidega ja pikalt planeerides, tema tiivad on alati kumeras ja kergelt tahapoole suunatud, "Puffinus gravis"el seevastu jäigalt sirged. Neid eristab seegi, et atlantise tormilinnul puuduvad pruun kõhulaik, tumedad tähnid õlgadel ja must lagipea.
Atlantise tormilinnul on kaks alamliiki. Tüüpalamliik "C.d. diomedea" elab Vahemerel. Teine alamliik portugali tormilind ("C.d. borealis)" elab Atlandi ookeanil Assooridel, eriti Selvagensi saartel, vähem Pürenee poolsaare Atlandi ookeani rannikul. Aasta teisel poolel elab portugali tormilind hulguelu, jõudes vahel isegi Briti saartele. Alamliigid on omavahel väga sarnased, ainult portugali tormilind on suurem ja tugevama nokaga.
Minevikus eristati atlantise tormilinnul kolmaski alamliik "C.d. edwardsii", kes elab Roheneemesaartel. Esimesena kirjeldas seda alamliiki teaduslikult prantsuse zooloog Émile Oustalet 1883. Sellel on sale ja üleni must nokk ning tumedamad pea ja ülapool. See lendab kiiremate ja jäigemate tiivalöökidega. 1998 eraldati see alamliik omaette liigiks ("C. edwardsii"), mille eestikeelne nimi on tuhkpea-tormilind.
Atlantise tormilind toitub kaladest, krevettidest jms. Sukelduda suudab ta 15 m sügavusele. Ta võib lennata kalalaeva kannul (eriti juhtub seda Biskaia lahes), tehes sealjuures käratsevat häält. Ta on parvelind ja pesitsuskolooniates on öösiti tihti kuulda nende rämedaid kaagatusi.
Atlantise tormilinnu pesa on lahtine ja asub kaljusel maapinnal või kivide vahel, harvem urus. Emaslind muneb sinna 1 valge muna. Vanemad külastavad pesa ainult öösiti, et suured kajakad seda ei avastaks ega poega ära sööks.
Šalčininkai rajoon

Šalčininkai rajoon on 1. järgu haldusüksus (omavalitsus) Leedus. Kuulub Vilniuse maakonda. Piirneb lõunas ja idas Valgevenega.
Rajooni pindala on 1491 km². 2020. aasta seisuga elas seal 30 502 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1984. Halduslikult jaguneb 13 vallaks ("seniūnija"): Akmenynė, Baltoji Vokė, Butrimonysi, Dainava, Dieveniškėse, Eišiškėse, Gerviškėse, Jašiūnai, Kalesninkai, Pabarė, Poškonysi, Šalčininkai ja Turgeliai vald.
Halduskeskus on Šalčininkai linn. Teised tähtsamad asulad on Eišiškėse ja Baltoji Vokė linnad ning Dieveniškėse, Turgeliai ja Jašiūnai alevid. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šalčininkai rajooni elanikest poolakaid 77,75%, leedulasi 10,84%, venelasi 5,38%, valgevenelasi 3,36%, ukrainlasi 0,65% ja mustlasi 0,24%.
Rajooni suurimad jõed on Merkys ja selle lisajõgi Šalčia; sealt algab ka Gauja jõgi. Rajoonis on 5 järve ja 5 veehoidlat, järvedest suurim on Papis. 
Rajooni idaosa jääb Ašmiany kõrgustikule, kaguosa Lida lavamaale, lääneosa Kagutasandikule. Kõrgeim koht (265 m) asub Katkuškėmise küla juures, madalaim (129 m) aga Merkysi orus.
Rajooni kaguosa jääb Dieveniškėse regionaalparki.
Kim Chŏng-un

Kim Chŏng-un (ka Kim Jong-un [hääld. "Kim Džong-õn"] või Kim Jong-eun, korea 김정은; sündinud 8. jaanuaril 1984 P'yŏngyangis) on Põhja-Korea poliitik, kes alates 2011. aastast on Põhja-Korea riigipea (tiitliga Ülim Juht) ja alates 2012. aastast Korea Töölispartei esimees.
Kim on Põhja-Korea teise juhi Kim Chŏng-ili (1941–2011; valitses 1994–2011)) ja tema abikaasa Ko Yŏng-hŭi (1952–2004) teine laps. Ta vanaisa on Kim Il-sŏng, kes oli Põhja-Korea riigi asutaja ja esimene juht vahemikus 1948–1994. Kim on esimene Põhja-Korea juht, kes sündis pärast riigi asutamist.
Alates 2010. aasta teisest poolest peeti Kim Chŏng-un'i Põhja-Korea liidrikoha otseseks pärijaks ning pärast ta isa surma kuulutas Põhja-Korea riiklik televisioon ta "Suureks Pärijaks". Lisaks ametile riigipea ja Korea Töölispartei esimehena on Kim ka Sõjaväe Keskkomisjoni esimees, Riigiasjade Komisjoni esimees, Poliitbüroo Presiidiumi liige ja Korea rahvaarmee ülemjuhataja. 18. juulil 2012 ülendati Kim Korea rahvaarmee marssaliks, tugevdades täiendavalt tema positsiooni riigi relvajõudude ülemjuhatajana.
12. detsembril 2013 lasi Kim "reeturlikkuse" eest hukata oma onu, kõrge Põhja-Korea riigiametniku Jang Song-thaeki. Samuti peetakse laialdaselt tõenäoliseks, et Kimi käsul tehti 2017. aasta veebruar Malaisias atentaat tema poolvennale Kim Chŏng-namile.
Yamato (laev)

Yamato (jaapani keeles 大和) oli Jaapani lahingulaev. Yamato oli esimene laev oma klassist, teine oli Musashi.
Oma mõõtmetelt olid Yamato ja Musashi maailma suurimad ja võimsamini relvastatud sõjalaevad. 
Laevade veeväljasurve ulatus täislastis 72 800 tonnini. Põhirelvastuse moodustasid üheksa 460 mm suurtükki.
Laeva üldpikkus oli 263 m, veeliinil 256 m, laius 38,9 m ja süvis 11 m. Laeva veeväljasurve oli 64 000 – 72 800 tonni (täislastis). Laeva suurim kiirus oli 27 sõlme. Tegevusulatus oli 7200 meremiili (13 334) km. Laevade meeskond ulatus 2500–2800 inimeseni. 
Nimi Yamato pandi laevale iidse Jaapani provintsi järgi.
USA väed uputasid Teises maailmasõjas mõlemad laevad: nii Yamato kui ka Musashi.
Suur Aias

Suur Aias on vanakreeka mütoloogias Trooja sõja kangelane, Salamise valitseja Telamoni ja Periboia poeg, Teukrose vend.
Suur Aias oli Trooja sõjas Achilleuse järel tugevaim ja vapraim Kreeka kangelane. Ta haavas kahevõitluses Hektorit, tema juhtimisel tõrjusid kreeklased tagasi troojalaste rünnaku laevadele, ta aitas päästa lahinguväljalt käest Patroklose ja Achilleuse surnukehad.
Pärast Achilleuse surma pidasid nii Aias kui Odysseus end tema relvade vääriliseks. Athena saadetud hullushoo tõttu tappis Aias hulga kreeklaste kariloomi, pidades neid oma vaenlasteks. Mõistusele tulnuna heitis ta end oma mõõga otsa ja suri.
Etruski mütoloogias on ta tuntud nimega Aivas Tlamunus.
Väike Aias

Väike Aias (ka Lokrise Aias) on vanakreeka mütoloogias üks Trooja sõja väejuhtidest, Lokrise valitseja Oileuse poeg.
Trooja vallutamisel vägistas ta Kassandra, ehkki naine otsis kaitset Athena kuju juurest. Sellega tõmbas ta endale jumalanna viha, ent koduteel kaitses Aiast Athena põline rivaal Poseidon. Pärast pääsemist hooples Aias, et kuigi jumalad olid tahtnud tema surma, jäi ta siiski ellu. Seepeale vihastas ka Poseidon, purustas kalju, millel Aias lebas, ja mees hukkus.
Periboia

Nime Periboia (ladinapäraselt Periboea) kannavad mitu vanakreeka mütoloogia tegelaskuju:
Vladimir Uspenski

Vladimir Andrejevitš Uspenski (Владимир Андреевич Успенский, 27. november 1930 Moskva – 27. juuni 2018 Moskva) oli vene matemaatik, loogik ja keeleteadlane.
Ta oli Andrei Kolmogorovi õpilane. Ta on olnud strukturalistliku lingvistika arendajaid Venemaal. 
Ta osales ka esimeses Tartu-Moskva semiootikakoolkonna suvekoolis Käärikul 1964. aastal.
Pere.
Tema vend on semiootik Boriss Uspenski.
Rouen

Rouen on linn Prantsusmaa põhjaosas Seine'i alamjooksul, Normandia halduskeskus.
Haridus.
Linnas asub Roueni ülikool. Seal asub ka üks NEOMA Business Schooli osakond.
Rubaii

Rubaii on Lähis- ja Kesk-Ida rahvaste luulevorm, nelikvärss.
Klassikalises pärsia luules on rubaii neljarealine luuletus riimiskeemiga AABA või AAAA. Levinuim värsimõõt on – – u u – u – u – – u u –.
Dezső Kosztolányi

Dezső Kosztolányi [d'äžöö k'ostolaanji] (29. märts 1885 Szabadka (tänapäeva Subotica Serbias) – 3. november 1936 Budapest) oli ungari kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija.
Elu.
Kosztolányi sündis Austria-Ungari riigis Szabadkas (praegu Subotica Serbias). Tema isa Árpád Kosztolányi (1859–1926) oli gümnaasiumi matemaatika-füüsikaõpetaja ja hiljem direktor, ema oli prantsuse päritolu Eulália Brenner (1886–1948), kes põlvnes apteekriperekonnast.
Ta käis koolis oma sünnilinnas, ent konfliktide tõttu õpetajaga visati ta koolist välja ning ta lõpetas õpingud eraõpetaja juures.
1903. aastast õppis ta Budapesti Ülikooli filosoofiateaduskonna ungari-saksa eriharus. Pärast esimest aastat jätkas õpinguid Viinis, kuid naasis mõne kuu pärast pettunult Szabadkasse ja hakkas ajalehe Báckai Hírlap kaastööliseks. 1905. aastal naasis ta Budapesti, kus tutvus mitme hiljem tuntud kirjaniku ja luuletajaga (Mihály Babits, Gyula Juhász, Frigyes Karinthy, Milán Füst). Õpingud ülikoolis jäid siiski lõpetamata, temast sai Budapesti ajalehe Budapesti Napló kaastööline.
1913. aastal abiellus ta näitleja Ilona Harmosiga, 1915. aastal sündis poeg Ádám.
1920. aasta Trianoni rahulepingu tulemusel ei olnud tema sünnilinn enam Ungari territooriumil ning ta oli lahutatud oma vanemaist.
1931. aastal sai ta Ungari PEN-klubi esimeseks presidendiks.
Kosztolányi suri 1936. aastal suulaevähki.
Looming.
Kosztolányi oli väga viljakas kirjanik. Ta ka tõlkis inglise, saksa ja prantsuse keelest ungari keelde.
Sergei Maljutin

Sergei Vassiljevitš Maljutin ("Сергей Васильевич Малютин"; 4. oktoober 1859 Moskva – 6. detsember 1937 Moskva) oli vene maalikunstnik ja arhitekt.
Ta õppis aastatel 1883–1886 Moskva maalikunsti-, skulptuuri ja arhitektuurikoolis, teiste seas ka Illarion Prjanišnikovi ja Vladimir Makovski käe all.
Maljutin maalis esimese matrjoška, mille 1890. aastal treis välja Vassili Zvjozdotškin.
Kruuv

Kruuv on 2007. aastal loodud Eesti ansambel.
Ansambel viljeleb eestikeelset ja rõõmsameelset pop-folk muusikat.
Aastal 2015 osales Kruuv Eesti Laulu poolfinaalis looga "Tiiu talu tütreke".
Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Erainstituut

Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Erainstituut (saksa keeles "Luther-Akademie, Theologisch-Philosophische Luther-Akademie") oli 1930. aastail tegutsenud saksa õppekeelega Eesti erakõrgkool. Aastatel 1931–1933 kandis õppeasutus nime Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Eraakadeemia. Instituudi rektor oli Tartu Ülikooli süstemaatilise usuteaduse eradotsent Werner Gruehn. 
Asutamine.
Saksa Usuteadus-filosoofilise Lutheri Akadeemia asutas Akadeemiline Lutheri Selts Tartus. Akadeemia põhikirja kinnitas Haridusministeerium 21. augustil 1931 ning ametlik avamine oli 22. septembril. 
Saksakeelse eraakadeemia rajamine tekitas teravaid reaktsioone eestlaste seas. Näiteks asutati samal päeval akadeemia avamisega vastukaaluks sellele Ilmar Tõnissoni ja üksikute eesti kirikutegelaste eestvõttel Akadeemiline Rahvuslik Kirikuühing ja korraldati selle kontsert-avajumalateenistus Tartu Ülikooli kirikus, kus algselt pidi toimuma akadeemia avamisjumalateenistus. Kuna akadeemia asutajad ei olnud kirikut jumalateenistuseks reserveerinud, pidid nad seetõttu akadeemia avamise üle viima Jaani kirikusse.
Gruehni süüasi.
8. oktoobril 1931 mõisteti Werner Gruehn Tartu 2. jaoskonnakohtuniku poolt süüdi kahe tööloata välismaalase töölevõtmises ning määrati karistuseks üks kuu aresti, mis 23. detsembril asendati 100-kroonise rahatrahviga. Gruehn vaidlustas mõlemad otsused, väites, et teda oli informeeritud, justkui ei vajavat Eestist palka mitte saavad töötajad tööluba. 5. märtsil 1932 otsustas Tartu-Võru rahukogu apellatsiooni läbi vaadates, et ehkki Gruehni süü on endiselt tõendatud, tuleb kõiki asjaolusid arvesse võttes vähendada rahatrahv 25 kroonile.
Uue nime all registreerimine.
1932. aastal muutus eraõppeasutuste seadus ning sellega seoses pidid kõik varem registreeritud erakoolid oma põhikirju muutma ja uuesti registreerima. 1933. aastal muudeti akadeemia põhikirja ning võeti kasutusele instituudi nimi. Uue nime all kinnitati õppeasutuse tegevus 22. septembril 1933.
Eesmärgid.
Asutamisel vastu võetud põhikirja järgi oli eraakadeemia eesmärkideks:
1933. aasta põhikirjas oli neist eesmärkidest alles jäänud esimene ja viimane.
Õppetöö.
Instituudil oli usuteaduslik osakond (õppeaeg 4 aastat) ja evangelistlik rahvaülikooli osakond (õppeaeg 2 aastat). Instituut asus Tartus aadressil Magasini 3, Tartu saksa eragümnaasiumi ruumides. Instituudil oli kuni 10 õppejõudu ja 43 üliõpilast (1937. aasta seisuga, neist Eesti kodanikke 24, Saksa kodanikke 18 ja Läti kodanikke 1). Instituudis on muuhulgas õppejõududeks olnud ajaloolane Georg von Rauch ja muusikateadlane Elmar Arro.
Instituudis õpetati järgmisi õppeaineid:
Instituudi lõpetas aastail 1935–1937 neli isikut, neist üks kõrgema (usuteadusliku) osakonna.
Claudio Marchisio

Claudio Marchisio (sündinud 19. jaanuaril 1986 Torinos) on Itaalia endine jalgpallur (poolkaitsja).
Ta mängis pikka aega Torino Juventuses, mille noortesüsteemiga liitus ta 1993. aastal, vahepeal mängis laenul olles Empolis. Hooajal 2018–2019 mängis ta Peterburi Zenitis.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi ta 12. augustil 2009 sõprusmängus Šveitsi vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 7. oktoobril 2011 EM-i valikmängus Serbia vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Inglismaa vastu.
Ta on kuulunud Itaalia koondisse veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.
Ta kuulus 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Itaalia olümpiakoondisse.
925. Laskurpolk

925. Laskurpolk oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu.
Täiendav informatsioon.
925. Laskurpolgus teenisid Nõukogude Liidu kangelased Nikolai Matjašin ja Albert Repson.
1942. aasta detsembris alanud Velikije Luki operatsiooni käigus 21. ja 22. detsembril toimus 249. Eesti Laskurdiviisi 921. ja 925. Laskurpolgu sõjameeste suurim vangilangemine või vabatahtlik nõukogude poolelt sakslaste poolele ületulek.
Armeenia hümn

Armeenia Vabariigi hümn on "Mer hajrenikh" (armeenia keeles Մեր Հայրենիք; "Meie isamaa").
Hümni sõnade autor on Mikael Nalbandjan, viisi autor Barsegh Kanahjan. Sõnad on mugandatud "Itaalia tüdruku laulust", mille Nalbandjan kirjutas 1859. aastal. Laul kõneles itaallaste võitlusest Austria okupatsiooni vastu.
"Met hajrenikh" oli Armeenia Demokraatliku Vabariigi hümn 1918–20. Uuesti võeti see Armeenia Vabariigi hümniks 1. juulist 1991; alates 1. jaanuarist 2007 on see kasutusel ajutise hümnina.
Hümni instrumentaal versioon:
Armeenia NSV hümn

Armeenia Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn oli kasutusel Armeenia NSV-s 1944–1991. Selle muusika autor oli Aram Hatšaturjan, sõnad kirjutas Armenak Sarkisjan (Sarmen).
1991. aastal NSV Liidust iseseisvudes võttis Armeenia Vabariik kasutusele 1918–20 kehtinud hümni "Mer hajrenikh".
Armenak Sarkisjan

Armenak Sarkisjan (armeenia keeles Արմենակ Սարգսյան; 1. märts 1901 Pahvantsi küla, Lääne-Armeenia – 18. veebruar 1984 Jerevan), tuntud pseudonüümiga Sarmen (armeenia keeles Սարմեն), oli Armeenia nõukogude luuletaja.
Sarkisjan kirjutas sõnad Armeenia NSV hümnile, mis oli kasutusel 1944–1991.
1967. aastal pälvis Sarkisjan teenelise kultuuritöötaja aunimetuse.
Mikael Nalbandjan

Mikael Nalbandjan (armeenia keeles Միքայել Նալբանդյան; 2. november 1829 Nor Nahhitševan, Doni vägede oblast – 31. märts 1866 Kamõšin, Saratovi kubermang) oli üks Armeenia tähtsamaid kirjanikke 19. sajandil, Armeenia hümni "Mer hajrenikh" sõnade autor.
Barsegh Kanahjan

Barsegh Kanahjan (armeenia keeles Բարսեղ Կանաչյան; 1885 Rodosto, Otomani impeerium – 1967 Beirut, Liibanon) oli Armeenia-Liibanoni helilooja ja dirigent.
Kanahjan lõi Armeenia hümni "Mer Hajrenikh" muusika. Samuti arranžeeris ta tuntud Armeenia hällilaulu "Oror im palas" ("Օրօր Իմ Բալաս"). Ta asutas İstanbulis puhkpilliorkestri "Gnar", mida ka dirigeeris, samuti koori "Gusan" ning samanimelise koori (1933–1961) Beirutis. Liibanoni president autasustas teda Riikliku Seedriordeniga Armeenia ja Liibanoni rahvaste suhete edendamise eest.
August Feldman

August Feldman (18. märts (vkj)/ 30. märts 1899 Pärnu – 5. august 1970 Tallinn) oli Nõukogude sõjaväelane (polkovnik), aastatel 1951–1954 Eesti NSV sõjakomissar.
Elulugu.
Ta sündis Waldhofi tselluloosivabrikutöölise perekonnas ning asus 15-aastaselt tööle lukksepa õpilasena samas vabrikus, kus töötas ka ta isa. Ta töötas seal kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini.
1917. aasta oktoobris asus ta tööle politsei asemel moodustatud miilitsasse ning 1918. aasta augustis astus ta vabatahtlikuna Tallinna kommunistlikku kütipolku, millega taganes pärast Eesti okupeerimist Saksa keisririigi vägede poolt Nõukogude Venemaale. Nõukogude Venemaal osales ta Vene kodusõja lahingutes Uurali piirkonnas.
Pärast 1918. aasta novembris alanud Nõukogude Punaarmee pealetungi Eestisse osales Eesti Vabadussõjas Punaarmees Narva all ning pärast Eesti vägede võitu Vabadussõjas osales Punaarmee koosseisus lahingutes Daugavpilsi piirkonnas ja Nõukogude-Ukraina sõjas Kurski, Belgorodi, Mariupoli piirkonnas Nestor Mahno vägede vastu Ukrainas. 1920. aastal osales sõjategevuses Krimmis Peter von Wrangell vägede vastu.
1922. aastal astus ta õppima Petrogradi Internatsionaalse Sõjakooli eesti gruppi ning lõpetas sõjakooli 1925. aastal. Pärast kooli lõpetamist suunati tegevteenistusse, kus teenis rühmaülemast polgu staabiülema ametikohani.
Nõukogude–Saksa sõja alguses 1941. aasta suvel teenis ta 400. laskurpolgu staabiülemana, jäi sõja alguskuudel piiramisrõngasse, kuid suutis taganeda koos oma väeosaga Vjazma piirkonnas Punaarmee vägedeni. 
Pärast edukat väljamurdmist piiramisrõngast määrati ta 89. laskurdiviisi staabi operatiivoskonna ülemaks, kellena osales lahingutes.
1941. aasta lõpus suunati ta Uurali sõjaväeringkonda, kus formeeriti eesti rahvusväeosi ning ta määrati 7. Eesti Laskurdiviisi staabiülemaks. 
25. septembril 1942 pärast 8. Eesti Laskurkorpuse formeerimist määrati ta 249. Eesti Laskurdiviisi ülema asetäitjaks ning ta osales diviisiga Velikije Luki lahingutes.
1944. aastal pärast 249. diviisi ülema Johan Lombaku haavatasaamist, määrati 249. diviisi ülemaks ning juhtis Punaarmee ja Eesti Laskurkorpuse koosseisus 249. diviisi lahingutegevust Lõuna-Eestis ja Emajõe ääres toimunud lahingutes ning Sõrve säärel.
Tema juhitud 249. Eesti Laskurdiviisi autasustati edukate lahingute eest Emajõe piirkonnas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega Punalipu ordeniga. Diviisi koosseisu kuulunud 921. Laskurpolku autasustati Punalipu orden; 779. Suurtükiväepolku 3. järgu Kutuzovi ordeniga; 307. üksikut tankitõrjedivisjoni Aleksandr Nevski ordeni ning 917. Laskurpolku ja 925. Laskurpolku Punatähe ordeniga.
Pärast Nõukogude–Saksa sõja lõppu määrati ta 8. Eesti Laskurkorpuse ülema asetäitjaks ning seejärel tegutses ta Tartu Riikliku Ülikooli sõjalise kateedri juhatajana.
1951. aastal määrati ta Eesti NSV sõjakomissariks, kellena tegutses 2 aastat.
Ta arvati 1954. aastal erru.
Francesco Ferruccio

Francesco Ferruccio (ka Ferrucci; 1489 – 3. august 1530) oli Itaalia sõdades osalenud Itaalia väepealik Firenzest. 
Ta alustas väeteenistust Giovanni de' Medici käe all Bande Nere väesalkades. Mõlemad tõsteti ausse "Rinascimento" ajal, Francesco nimi on toodud ära XIX sajandi Itaalia rahvushümnis 1867.
Juhan Albert Luur

Juhan Albert Luur (ka Johan Albert Luur, Juhan Luur, Johan Luur; 26. mai 1883 Sindi – 4. september 1937 Tartu) oli eesti haridustegelane ja poliitik.
Luur sündis Pärnumaal Sindis. Hariduse sai ta Narva Kreenholmi vabrikukoolis, Narva linnakoolis ja Narva gümnaasiumis, mille ta aastal 1904 kuldaurahaga lõpetas. Aastal 1908 lõpetas ta Peterburi keiserliku ajaloo- ja keeleteadusinstituudi "cand. hist" aukraadiga.
Pärast instituudi lõpetamist töötas ta Bakuus Aleksander III poeglaste gümnaasiumis õpetaja ja inspektorina. Lisaks täitis ta Kaukaasia õpperingkonna keskkoolide revidendi kohuseid. Bolševike tulekul oli ta Bakuu Eesti rahvusliku komitee liige ja selle ümbermoodustamisel Eesti konsulaadiks Aserbaidžaanis üks aasta konsulaadi sekretär.
Aastal 1921 pöördus ta tagasi kodumaale, oli seejärel Virumaal koolinõunik. Aastatel 1932–1934 oli ta Tapa Linna Ühisgümnaasiumi direktor, alates 1. augustist 1934 jälle koolinõunik Virumaal. 1930. aastate teisel poolel oli ta koolinõunik Võrumaal. Küsimusele (veebruaris 1937) Võrumaal töötavate õpetajate riigikeele oskuse kohta (peeti silmas venelastest ja sakslastest pedagoogide eesti keele valdamist) vastas Luur, et tema piirkonnas ei tööta riigikeelt mittevaldavaid õpetajaid, kuid mitmed koolijuhatajad ja õpetajad kõnelevad väga vigast eesti keelt ning tarvitavad kohalikku murrakut ja oma loomulikus arengus seismajäänud sõnade vorme.
Ta oli ka Narva linnavolikogu liige ja Narva karskusseltsi Võitleja esimees. II Riigikogusse oli ta valitud Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas.
Thavisuphleba

"Thavisuphleba" (gruusia keeles "თავისუფლება", "Vabadus") on Gruusia hümn.
Hümn võeti kasutusele 2004. aastal koos uue riigilipu ja riigivapiga. Sümboolika muutus järgnes eelmise valitsuse kukutamisele veretu Roosirevolutsiooni käigus. Muusika pärineb Gruusia helilooja Zakaria Paliašvili (ზაქარია ფალიაშვილი, 1871–1933) ooperitest "Abesalom da Eteri" ("Abesalom ja Eteri") ning "Daisi" ("Õhtu"), selle kohandas hümniks Ioseb Kekhakmadze (იოსებ კეჭაყმაძე). Sõnad kirjutas David Magradze (დავით მაღრაძე).
Marietta Šaginjan

Marietta Šaginjan (vene "Мариэ́тта Серге́евна Шагиня́н"; 2. aprill (vana kalendri järgi 21. märts) 1888 – 21. märts 1982) oli armeenia päritolu nõukogude vene kirjanik.
NLKP liige aastast 1942.
Tema nime kannab 1975. aastal avastatud asteroid 2144 Marietta.
Géza

Géza (u 945 – 997) oli Ungari suurvürst u 970 kuni 997.
Suurvürst Taksonyi poeg Géza sai Ungari suurvürstiks umbes aastal 970, kui kosis Erdélys võimul oleva, suurvürsti järel kõige kõrgema aukandja djula tütre Sarolti. Sellega astus ta suure sammu riigi üle tegeliku võimu saamiseks. Géza asus Ungarit ristiusustama ning võttis ka ise vastu kristluse, saades uue nime esimese kristliku pühaku Stephanuse järgi - István. Sama nimega ristiti tema poeg Vajk.
972. või 973. aastal osalesid Géza 12 saadikut Quedlinburgis Saksa-Rooma keisri Otto I kokku kutsutud rahvusvahelisel kuningate-vürstide kokkutulekul, võimaldades korrastada suhteid Saksa-Rooma riigiga. Géza tegi oma residentsiks Doonau kaldal asuva Eszergomi, mis sai ühtlasi kiriku keskuseks. Kuna juba Karl Suur pidas Pannooniat oma kirikuvalduseks, nõudis Salzburgi peapiiskop endale Ungari ristiusku pööramise ja kirikliku ülemvõimu õigust. Géza aga ei soovinud valitsejana kellelegi alluda ega ka kujunevat Ungari kirikut Saksa peapiiskopi eestkoste alla anda.
Géza ise ei olnud kuigi veendunud kristlane ning talle heideti ette, et ta ohverdab mitmele jumalale. Süüdistustele vastas ta, et on küllalt rikas ja võimas, et seda teha. Kuna ungarlased olid kristlusega kokku puutunud juba enne maa hõivamist ning muistse ungari usundi elemente oli võimalik kristlusega hästi sobitada, toimus Ungari ristiusustamine küllalt kiiresti ja suure eduga.
Oma mõju kristliku valitsejana põlistas Géza, naites oma poja Istváni Baieri hertsogi Heinrich II Riiukuke tütre Gizellaga.
Liivimaa karikas

Liivimaa karikas on jalgpallivõistlus, kus omavahel mängivad Eesti ja Läti meistrivõistluste võitjad.
Võistluse Liivimaa karikale algatas Eesti Jalgpalli Liit 2002. aastal.
Luhassuu järv

Luhassuu järv (ka "Luhasoo järv, Luassoo järv") on järv Võrumaal Urvaste ürgorus.
Järve pindala on 1,2 ha.
Lambatatik

Lambatatik ("Suillus granulatus") on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik.
Rahvapärane nimetus lambatatt, lambapuravik ja võipuravik.
Levila ja kasvukohad.
Lambatatik kasvab männinoorendikes ja nõmmedel. Väga sageli kasvab läbisegi võitatikuga.
Lambatatik on väga sage ja kasvab massiliselt septembrist oktoobrini.
Tõnissoni plats

Tõnissoni plats on väike plats Tartus Ülikooli tänava ja Gildi tänava nurgal, Gildi tänav 2a. 
Tõnissoni nime kannab plats, kuna selle vastas asus pikka aega ajalehe Postimees toimetus, endine poliitik ja ajakirjanik Jaan Tõnisson oli aga Postimehe omanik ja toimetaja.
Platsil on istmed ja kasvab paar puud. Seal asub ka Jaan Tõnissoni monument.
Gildi tänav

Gildi tänav (saksa keeles "Gildenstraße") on tänav Tartu kesklinnas. 
Tänav on 230 meetrit pikk. Tänav ühendab Ülikooli tänavat ja Vabaduse puiesteed ning ristub Rüütli tänava ja Kompanii tänavaga.
Hoonestus ja haljastus.
Gildi tänaval paiknevad seal Tõnissoni plats ja Peeter Põllu plats, tänava lõpus – teisel pool Vabaduse puiesteed – Vabaduse puiestik ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestusmärk. 
1940. aastast asus Gildi 1 hoones ajalehe Postimees toimetus, mis koliti 1998. aastal Tallinna. Gildi 1 hoones tegutses edasi Postimehe lisalehe Tartu Postimees toimetus, mis koliti 2016. aastal Ülikooli tänav 2a. 
Gildi 3 asub 18. sajandil ehitatud kahekorruseline tiibhoone, mis on ehitatud pärast 1775. aasta Tartu tulekahju, olles iseloomulik näide 18. sajandi lõpu arhitektuurist. Ehitismälestis nr 6951
Gildi tänav 8 hoones tegutses kuni 2021. aastani Tartu Linna Polikliinik.
Ajalugu.
Tänavat on nimetatud veel "platea Companiæ maioris", "Großengildestuben strasse", "Große Gildenstrasse", "Nikolai Pirogovi tänav" (1949–1989).
Sámuel Aba

Sámuel Aba (arv. 991 – 5. juuli 1044) oli Ungari kuningas 1041–1044 ja naador (palatiin) u 1009 – u 1038, kuningas István I sugulane. Ta kuulutati kuningaks, kui mässajad kukutasid kuningas Péter Orseolo.
Sámuel tühistas kuningas Péteri seadused ja korraldused ning võttis seni tõrjutud ülikud enda kõrvale. Ta sallis ja ehk ka toetas paganlikku kultust kristluse vastu. 
Samas püüdis Sámuel jõuda kokkuleppele Saksa-Rooma keisri Heinrich III-ga, kuid see riivas suurte rühmade huve. Kui ta rahulolematute vandenõuga veriselt arved õiendas, kuivas tema toetajate leer kokku. 
1044. aasta juulis kaotas Sámuel Ménfö all otsustava lahingu Heinrich III ja kuningas Péteri vastu ning langes sealt põgenedes.
Suur Vanker

Suur Vanker ehk Suur Karu (rahvusvaheline ladinakeelne nimi Ursa Major ('Suurem Emakaru', lühend UMa) on tänapäeva astronoomia mõistes tähtkuju (kokkulepitud piiridega hulknurk taevaskeral (taevapiirkond). Selle pindala on 1280 ruutkraadi ja see on suuruselt kolmas tähtkuju. 
Rahvusvaheline Astronoomiaunioon seostab seda tähtkuju traditsioonilise Suure Karu tähtkujuga (tähekujundiga) mille ümber on selle piirid tõmmatud. Osa selle tähtedest moodustab Suure Vankri asterismi, mis on tuntud ka eesti rahvaastronoomias; see koosneb seitsmest põhjataeva tähest.
Heledaim täht on Alioth. Heledusega üle 3 on veel Dubhe, Alkaid, Miitsar, Merak ja Phecda. Traditsioonilise Suure Vankri seitsmes täht on Megrez.
Otsetõus on 10,67 h ja kääne 55,38°.
Lisaks tähtedele jäävad Suure Vankri piiridesse ka galaktikad M81, M82 ja M101 ning Öökulli udukogu.
Gianni Vattimo

Gianteresio Vattimo (ka Gianni Vattimo; 4. jaanuar 1936 Torino – 19. september 2023) oli Itaalia filosoof ja poliitik.
1999–2004 ja 2009–2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Tarmo Kohv

Tarmo Kohv (sündinud 13. juulil 1968) on Eesti politseinik, aukraadilt politseikindralinspektor. 
Aastatel 2009–2017 töötas ta Politsei- ja Piirivalveameti Lõuna prefektuuri prefektina.
Alkaios

Alkaios (vanakreeka Ἀλκαῖος, ladina "Alcaeus"; 7.–6. sajand eKr) oli Vana-Kreeka lüürik.
Ta sündis Lesbose saarel Mytilenes, ent elas aastaid maapaos, kuna kritiseeris kohalikke türanne.
Alkaios on monoodilise lüürika esindaja, kes kirjutas aioolia murdes. Tema järgi on nime saanud Alkaiose stroof, milles on suur osa ta luulest.
Alkaios kuulus antiikaja lüürikute kaanonisse.
Tema luule põhiteemad on poliitika ja ühiskondlik olukord, aga ka "symposion" (vein, muusad, poisiarmastus).
Alkaiose luulest on säilinud umbes 400 fragmenti.