tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alfred Papmehl

Alfred Papmehl (22. mai 1890 Peterburi – 10. mai 1975 Lübeck) oli baltisaksa-inglise päritolu viiuldaja ja muusikapedagoog.
Ta alustas viiuliõpinguid 12-aastaselt. Aastal 1908 asus ta õppima Peterburi konservatooriumi, pärast lühikest sõjaväeteenistust õppis ta aastatel 1912–1914 Müncheni Muusikaakadeemias ja täiendas ennast aastatel 1914–1916 Petrogradis Leopold Aueri juures.
Aastal 1917 siirdus ta Tallinna, kus andis viiulitunde ja esines solistina (klaverisaatjateks olid tal Vladimir Padva, Sigrid Antropoff-Hörschelmann ja Paul Indra) ning ansamblistina (näiteks trios Raymond Bööcke ja Valentine Riivesega, aga ka heategevus- ja sümfooniakontsertidel (dirigendid Raimund Kull ja Nikolai Goldschmidt) Tartus, Valgas ja Viljandis.
Ta alustas pedagoogitegevust eraõpetajana, seejärel õpetas lühikest aega Ella Hirschi muusikakoolis ja aastatel 1919–1941 Tallinna Konservatooriumis (olles aastast 1938 professor). Tema õpilasteks olid Rudolf Palm, Emil Laansoo, Raivo Erendi, Kurt Brinkman, Arved Jakobi ja Harri Külvand. Ta oli tegev solistina ja kammeransamblites.
Ta lahkus aastal 1941 Saksamaale, ta tegutses pedagoogina Posenis ja Wismaris ning aastast 1955 Lübeckis. Ta on andnud soolokontserte Saksamaal ja Rootsis ning on loonud viiulipalu.
Isiklikku.
Tema abikaasa Antonina Papmehl (neiuna Semeljova, 1902–1976) oli pianist, nende poeg Vassili Papmehl (1925–1989) oli viiuldaja ja Bad Segebergi muusikakooli direktor.
Külakalmistu

Külakalmistu oli talurahva kalmistu, mis asus kihelkonnakirikust kaugemal. Külakalmistuid kasutati Eestis 13.–17. ja kohati 18. sajandini. 
Külakalmistu asukohale viitavad sageli kohanimed, näiteks Kalmu-, Kabeli-, Surnumägi.
2S4 Tulp

2S4 Tulp (vene keeles тюльпан 'tulp') on Nõukogude Liidus valmistatud liikurmiinipilduja. GRAU koodnimetus on 2S4.
Ajalugu.
Relva väljatöötamist alustati vastavalt NLKP KK ja NSVL Ministrite Nõukogu 1967. aasta 4. juuli määrusele nr 609-201.
Nõukogude armee kasutas relva Afganistani sõjas ning Esimeses ja Teises Tšetšeenia sõjas. 
2012. aastal oli Venemaa Föderatsiooni Relvajõududes kasutusel 20 relva ning varuks 410 relva.
Väidetavalt kasutas 2012. aastal relva Süüria armee. 2S4 Tulp oli 2014. aasta seisuga kasutuselolevaist relvadest maailma raskeim miinipilduja. 
Vene-Ukraina sõda.
Relva on kasutatud ka 2014. aasta Donbassi sõjas. Väidetavalt kasutati relva Luhanski lennujaama kaitsvate valitsusvägede väljatõrjumiseks kaitstavalt territooriumilt. Septembri teisel poolel võeti relv kasutusele Donetski lennuvälja kaitsvate valitsusvägede vastu. Kõnealuste liikurmiinipildujate liikumine fikseeriti Donetski oblastis 2015. aasta jaanuari lõpul.
Venemaa kasutas relva 2022. aastal sõjategevuses Ukraina vastu.
Siksali kalmistu

Siksali ehk Siksälä kalmistu on Misso aleviku lähedal asuv muinas- ja keskajal I aastatuhande lõpuveerandist kuni 15. sajandini kasutatud kalmistu.
Aastatel 1980–1988, 1990–91 ja 1993 Silvia Laulu juhatusel (koos Jüri Peetsuga) toimunud arheoloogiliste väljakaevamiste käigus on kalmistult avastatud 43 kääbast, mille läbimõõt on 2–5 m ja kõrgus kuni 0,75 m. Matmisviisina on kindlaks tehtud põletusmatus ja laibamatus, kokku on andmeid 304 matuse kohta.
Rõsna kääbaskalmistud

Rõsna kääbaskalmistud on Setomaa vallas Rõsna külas asuvad muinaskalmistud. Kääpad on kultuurimälestistena võetud kaitse alla.
Kääpaid kasutati I aastatuhande II poolel. Kääpad avastas 1976. aastal arheoloog Mare Aun.
Kaberla kalmistu

Kaberla kalmistu (ka: Kaberla Kabeliväli) on Kuusalu vallas Kaberla külas asuv muinaskalmistu.
Kalmistut kasutati 13.–17. sajandini. Kalmistul tehti arheoloogilisi kaevamisi 1955–1966.
New Yorgi Pauluse kogudus

New Yorgi Pauluse kogudus on Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kirikusse kuuluv kogudus, mis asutati 17. novembril 1949.
Kogudusel on kaks pihtkonda: Albany-Schenectady pihtkond (esinaine Eve Rebassoo), mis iseseisvus Schenectady-Albany kogudusena 19. märtsil 2016, ja Syracuse'i pihtkond (esinaine Kadi Piirak).
Oma kirikut ei ole, jumalateenistused toimuvad üks kord kuus Manhattanil ja üks kord koos Bergen County kogudusega Bogotas New Jerseys. Kogudust teenis kuni 2023. aastani Thomas Vaga. Koguduse organist on Ingrid DeSisto.
Koguduse esimesse nõukogusse kuulusid Karl Robert Pusta, Ernst Jaakson, Boris Rea, Walter Brunberg, August Ruut, Eduard Lemming, Leonhard Vahter, William Tomingas, Johanna Fraz-Kase, Meta Ebrus, Heino Kalda ja Voldemar Metsik. Koguduse vaimulikud on olnud Aleksander Hinno, Valdeko Kangro ja Thomas Vaga. Organistid on olnud August Ruut, Helen Tobias Duesberg ja Ingrid DeSisto.
Milford Haven

Milford Haven (kõmri "Aberdaugleddau") on linn Lõuna-Walesis.
Brecon

Brecon (kõmri "Aberhonddu") on linn Lõuna-Walesis.
Cardigan

Cardigan (kõmri "Aberteifi") on linn Lõuna-Walesis.
Surnud 7. augustil

"Siin loetletakse 7. augustil surnud tuntud isikuid."
Edinburghi hertsogi auhind (Jaapani Akadeemia)

 
Edinburghi hertsogi auhind on Jaapani Akadeemia autasu.
Alates 1987. aastast määrab Jaapani Akadeemia iga kahe aasta tagant prints Philipi, Edinburghi hertsogi ettepanekul Edinburghi hertsogi auhinna ühele Jaapani teadlasele väljapaistvate saavutuste eest eluslooduse kaitsel. Selle autasuga kaasneb miljoni jeeni suurune auhinnaraha.
Prints Philip on Jaapani Akadeemia auliige 1975. aastast.
Surnud 8. augustil

"Siin loetletakse 8. augustil surnud tuntud isikuid."
PMV

PMV on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Velise mõisa Wetter-Rosenthalide kalmistu

Velise mõisa kalmistu on kalmistu Vigala kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Velisemõisa külas Märjamaa vallas Rapla maakonnas. Kalmistu jääb Velise mõisa südamest linnulennult umbes 1,1 km kaugusele lääneloodesse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Wetter-Rosenthalid vähemalt 1824. aastal, sinna maetute üldarv ei ole teada. Kalmistul paikneb klassitsistlikus stiilis matusekabel, mis on praegu varemetes.
Umbes 200 meetri kaugusel põhja suunas üle Velise jõe paikneb Velise mõisa hilisem, Maydellide suguvõsa kalmistu. Omaaegu oli kalmistute vahel otsetee, kuid praegu on sellel teel olnud sild hävinenud ja kalmistute vahel puudub otsetee.
Surnud 9. augustil

"Siin loetletakse 9. augustil surnud tuntud isikuid."
Vana-Vigala mõisa kalmistu

Vana-Vigala mõisa kalmistu on kalmistu Vana-Vigala külas Märjamaa vallas Rapla maakonnas (varasema haldusjaotuse järgi Vigala kihelkonnas Läänemaal). Kalmistu jääb Vana-Vigala mõisa südamest linnulennult umbes 500 meetri kaugusele idasse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Uexküllid tõenäoliselt 1792. aastal. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada.
Kalmistul paikneb tõenäoliselt koos piirdemüüriga 1850. aastatel rajatud matusekabel, mis on eraldi kultuurimälestis. Kalmistu 1856. aastal rajatud piirdemüür on olnud eraldi kultuurimälestis nr 15388 "Vana-Vigala mõisa kalmistu piirdemüür".
Surnud 12. augustil

"Siin loetletakse 12. augustil surnud tuntud isikuid."
Spartak (Jassõnuvata rajoon)

Spartak on küla Ukrainas Donetski oblastis Jassõnuvata rajoonis, ligi 10 km kaugusel Donetski keskusest põhjaloodes. Spartak piirneb edelas Donetski rahvusvahelise lennujaamaga.
Küla kõrgus merepinnast on 232 meetrit.
Spartak asutati 1922. aastal, 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 1956 inimest.
2014. aasta Ukraina kriisi ajal on külas ja selle lähistel toimunud mitmeid ägedaid lahinguid Donetski lennujaama kaitsvate valitsusvägede ja valitsusvastaste jõudude vahel.
Surnud 16. augustil

"Siin loetletakse 16. augustil surnud tuntud isikuid."
Väljasõit rohelisse

"Väljasõit rohelisse" on vendade Arkadi ja Boriss Strugatski 1972. aastal ilmunud ulmeromaan (originaalpealkirjaga "Пикник на обочине").
Eesti keeles ilmus teos 1987. aastal "Mirabilia" sarja kogumikus "Miljard aastat enne maailmalõppu".
Täiendatud versioon ilmus eesti keeles 2016. aastal sarjas "Punane raamat".
Jutustuse ainetel on tehtud film "Stalker" (1979).
Surnud 18. augustil

"Siin loetletakse 18. augustil surnud tuntud isikuid."
Väljasõit rohelisse (ansambel)

Väljasõit rohelisse on viieliikmeline Eesti ansambel. Ansambel on seni andnud välja vaid ühe helikandja - EP "Külastus".
Ansambli muusikat on kirjeldatud kui "üheduuri-psühhedeelia rababluusi, surfi ja krautrocki narmaste ning eestikeelsete kajadega".
Külastus

"Külastus" on Eesti ansambli Väljasõit rohelisse seni ainus helikandja. Plaadifirma One Sense poolt välja antud EP ilmus 10-tollisel vinüülplaadil neljaloolisena. Digitaalne versioon sisaldab kokku seitset pala.
EP lindistati ansambli prooviruumis otse, ilma erinevaid osi üle lindistamata.
Surnud 19. augustil

"Siin loetletakse 19. augustil surnud tuntud isikuid."
Nikolai Krutšina

Nikolai Krutšina (vene Николай Ефимович Кручина; 14. mai 1928 Habarõ küla, Siberi krai (tänapäeval Altai krai) – 26. august 1991 Moskva) oli nõukogude parteitegelane.
1953. aastal lõpetas ta Aasovi-Musta Mere Põllumajandusinstituudi. Aastatel 1952–1959 oli ta komsomolitööl Rostovi oblastis ja mõnel pool mujal. 1959–1962 oli ta Komsomoli Keskkomitee Maanoorte osakonna juhataja. 1962–1963 töötas Krutšina Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee põllumajandusosakonna instruktorina. Aastatel 1963–1965 oli ta Kasahhi NSV-s Tselinogradi oblasti partei oblastikomitee sekretär ja 1965–1978 esimene sekretär.
Aastatel 1978–1983 oli Nikolai Krutšina NLKP Keskkomitee põllumajandusosakonna juhataja esimene asetäitja. Alates 1983. aastast töötas ta NLKP Keskkomitee asjadevalitsejana. Väidetavalt oli ta seotud suurte valuutasummade ülekandmisega välismaistele kommunistlikele parteidele.
Pärast augustiputši ebaõnnestumist sooritas Krutšina 26. augustil 1991 enesetapu, viskudes alla oma korteri rõdult.
Kambja Vabadussõja mälestussammas

Kambja Vabadussõja ausammas on ausammas Kambja alevikus.
Vabadussõja ausammas avati Kambja alevikus 27. oktoobril 1929. Pronkskuju valmis kunstnik Aleksander Elleri kavandi järgi AS Teguri vabrikus Tartus. Samba alus valmistati meister Jürgensoni juhatusel kividest, mida langenute perekonnad ja Kambja ümbruse elanikud kodupõldudelt ja niitudelt kokku tõid. Raha samba valmistamiseks saadi korjandustest ja valdade toetusena.
Rahvajutu järgi oli kuju prototüübiks Villemi talu peremees ja Riigikogu liige Jüri Ottas.
1940 võeti kuju aluselt maha, 1942 pandi oma kohale tagasi, 1948 lõhuti kuju koos alusega ja 28. juunil 1989 avati ausammas taastatud kujul.
Suure-Kambja mõis

Suure-Kambja mõis (saksa keeles "Groß-Kamby") oli rüütlimõis Tartumaal Kambja kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tartu maakonnas Kambja vallas.
Ajalugu.
1790. aastal vahetas Johanna Maria von Brümmer (snd Stackelberg) Suure-Kambja ja Maidla Gotthard Johann von Knorringuga Vaiatu mõisa vastu. 1838. aastal päris Gotthard Johann von Knorringu testamendi järgi mõisa tema vennapoeg Woldemar Pontus von Knorring. 1857. aastal ostis Woldemar Pontus von Knorring, Virginie Thunilt (snd von Witte) Vastse-Kuustele kuulunud karjamõisad Vana- ja Uue-Voore ja 295,72 taalri väärtuses talumaad ning need maad liideti Suure-Kambja mõisaga. 1858. aastal ostis Woldemar Pontus von Knorring, Wilhelm von der Borgilt ja Carl Friedrich von der Borgi pärijatelt Tõdu mõisale kuulunud Imoferi küla 147,01 taalri väärtuses ja liitis selle Suue-Kambja mõisaga. 
Woldemar Pontus von Knorringu surma järel pärisid 1864. aastal Suure-Kambja ja Maidla mõisa tema lapsed Konstantin von Knorring, krahvinna Louise Tiesenhausen (snd von Knorring) ja Karl von Knorring. 1864. aastal pärandavara jagamise lepinguga, pärijate omavahelisel kokkuleppel läksid Suure-Kambja ja Maidla mõis erukaardiväekapten ja kreisisaadik Konstantin Karl Heinrich von Knorringule. 1903. aastal olid Konstantin Karl Heinrichi vara pärijad on võrdsetes osades tema pojad Pontus Karl Konstantin von Knorring ja õukonna tseremooniameister Konstantin Egolf Gustav von Knorring. 1903. aasta pärandavara jagamise lepinguga omandas pärandmõisad Pontus Karl Konstantin von Knorring, kellelt 1903. aastal ostis mõisa Edgar Löwis of Menar hinnaga 241 000 rubla.
Suure-Kambja järv

Suure-Kambja järv on järv Tartu maakonnas Kambja vallas Suure-Kambjas. Järve pindala on 2,4 ha.
Järve läbib Peeda jõgi.
Tüümuse epiteelirakud

Tüümuse epiteelirakud (inglise keeles "thymic epithelial cells") on paljude selgroogsete valdavalt tüümuse mikrokeskonna toeskoes leiduv ja toimiv rakutüüp.
Tüümuse epiteelirakkude areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia, patoloogia ja apoptoos võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Tüümuse epiteelirakud diferentseeruvad tüümuse epiteeli ühised eellasrakkudest (tüvirakkudest) ("common thymic epithelial progenitor/stem cells"; TEPCs) tüümuse koore epiteelirakkudeks (cTECs) ja tüümuse säsi epiteelirakkudeks (mTECs).
Tüümuse epiteelirakkude ja tümotsüütide interaktsioonide osalusel areneb välja tüümuse vastav funktsioneeriv rakupopulatsioon. Tüümuse epiteelirakud reguleerivad T-rakkude arengut, ekspresseerides ja esitledes 'oma'-antigeene peamise koesobivuskompleksi molekulidele ja autoimmuunsuse regulaatorit (AIREt) ning osalevad tuumorinekroosifaktori alfa retseptorite superperekonna (TNFRSF) 'liikmete' ekspressioonis.
Tüümuse koore epiteelirakud (cTECs) edastavad diferentseerumissignaale, reguleerivad T-lümfotsüütide migratsiooni ja populatsiooni kasvu ning sooritavad CD4+CD8+ tümotsüütide positiivse selektsiooni jpm. 
Tüümuse säsi epiteelirakkude (mTECs) funktsioonideks on tõenäoliselt immunoloogilise tolerantsuse loomine.
Tüümuse epiteelirakud toodavad bioloogiliselt aktiivse tsingi olemasolul tümuliini ja sünteesivad glükokortikosteroide.
Tüümuse epiteelirakud eritavad kemokiini CXCL12.
Kemoresistentsed lümfoomirakud.
Hiirte lümfoomi mikrokeskkonna uuringud on tuvastanud, et manustatud "doxorubicinum" indutseerib hiire tüümust ekspresseerima rohkem tsütokiini IL-6 ja TIMP metallopeptidaasi inhibiitor 1-e, mis katsete tulemuste valguses kaitsevad vähirakke nimetatud aine hävitava toime eest, peamiseks lümfoomirakkude kaitseorganiks rindkereõõne keskosas, kus paiknevad süda, söögitoru ja hingetoru ning lümfikudede kõrval, oli tüümus. Kuna indutseeritud lümfoomiga (süstelahus) katsealustel hiirtel tuvastati kemoteraapia agensi poolt puutumata jäänud lümfoomirakke rohkelt just tüümuses arvatakse, et tüümuse epiteelirakkude poolt eritatavad faktorid moodustavad kaitsebarjääri osade kemoteraapias kasutatavate keemiliste ainete vastu.
Patoloogia.
Tüümuse epiteelirakkude patoloogiaga seostatakse inimestel mitmete kasvajate teket, nagu tümoom.
Rakukultuurid.
Laste ja laboriloomade tüümuste epiteelirakkude kultuure kasutatakse tüümuse rakuliinide tootmiseks ja teadusuuringute läbi viimiseks.
 Patoloogia
Surugaas

 
Surugaas (rahvusvaheline lühend CNG ("compressed natural gas)", Eestis öeldakse tihti "autogaas") on kõrge rõhu all kokku surutud maagaas, mida tänapäeval loetakse odava hinna ja väheste põlemisjääkide tõttu mootorikütuse alternatiiviks. 
Surugaasi toodetakse maagaasi kokkusurumisel tööstuskompressorites; ladustamine ja vedamine toimub ainult erimahutites rõhuga 200-220 baari. Et vähendada keskkonna reostumist süsinikdioksiidiga, lisatakse autogaasile ka biogaasi.
Restu kool

Restu kool oli kool Valga maakonnas Sangaste vallas Restu külas.
Aastatel 1919–1998 tegutses kool Restu mõisa peahoones.
Luigi Russolo

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;parentid&gt;4829520&lt;/parentid&gt;
 &lt;timestamp&gt;2018-05-15T12:42:21Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;Mlang.Finn&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;comment&gt;nimi&lt;/comment&gt;
 &lt;origin&gt;4997391&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Luigi Carlo Filippo Russolo (30. aprill 1885 Portogruaro – 4. veebruar 1947) oli itaalia futuristlik maalikunstnik, avangardistlik helilooja ja publitsist.
Nagu futuristidele kohane, kujutas ta oma kunstis liikumist (dünaamikat), kiirust ja tehnoloogiat.
Thavet Atlas

Thavet Atlas (pseudonüüm; kodanikunimi Esper Thompson, sündinud 17. mail 1963 Tartus) on eesti luuletaja ja proosakirjanik.
Looming.
Tõlked teistesse keeltesse.
Tema luuletusi on vene keelde tõlkinud Boriss Baljasnõi ja Nadežda Katajeva-Valk.
Proosatekste on tõlkinud vene keelde Marina Tervonen.
Isiklikku.
Thavet Atlas on abielus, tal on kolm last.
Kirsitubakas

"Kirsitubakas" on 2014. aastal linastunud Eesti draamafilm. Selle lavastajad on Andres Maimik ja Katrin Maimik. Filmis kujutatakse suhtedraamat esimesest armumisest. 
Filmi võtted toimusid 2013. aasta augustis ja oktoobris.
Filmi festivali esilinastus toimus 9. juulil Tšehhis Karlovy Vary filmifestivalil ning Eesti kino esilinastus 16. oktoobril 2014. 
Vastuvõtt.
Film on saanud mitmekülgset vastukaja. 
Karlovy Vary festivalil filmi vaadanud kriitik Vladan Petkovic on märkinud, et kuigi filmi keskpaik on lohisev ja olnuks parem, kui lugu oleks tihedam, on tegemist tundliku ja ausa looga täiskasvanuks saamisest.
Film arvudes.
2014. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 20 455 inimest.
Liiliakukk

Liiliakukk ("Lilioceris lilii") on poilaste sugukonda kuuluv mardikaliik.
Mardika vastsed toituvad peamiselt liiliate, aga ka püvilillede ja teiste liilialiste lehtedest, vähem ka vartest, pungadest ja õitest. Iluaias peetakse liiliakukke väga aplaks kahjuriks, kes võib lühikese ajaga kõik taime rohelised osad ära süüa.
Mardikas on 6–9 mm pikkune, tal on erkpunased läikivad kattetiivad. Tema pea, jalad ja tundlad on mustad.
Liiliakuke oranže vastseid ümbritseb nende väljaheide.
Ruhakana Rugunda

Ruhakana Rugunda (sündinud 7. novembril 1947) on Uganda poliitik, ta oli alates 18. septembrist 2014 kuni 21. juunini 2021 Uganda peaminister.
Ta kuulub erakonda Rahvuslik Vastupanuliikumine.
Ruhakana Rugunda on hariduselt arst.
Ta on alates 1988. aastast olnud mitmes ministriametis, sealhulgas tervishoiuminister, välisminister ja siseminister. Aastatel 2009–2011 oli ta Uganda alaline esindaja ÜRO juures.
PA

PA, Pa või pA on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Beverini piiramine

Beverini piiramine oli Beverini linnuse piiramine. See toimus kaks korda:
Riidaja mõisa kalmistu

Riidaja mõisa kalmistu on kalmistu Helme kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Riidaja külas Tõrva vallas Valga maakonnas. Kalmistu jääb Riidaja mõisa südamest linnulennult 0,7 km kaugusele põhjakirdesse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Strykid, tõenäoliselt Bernhard Heinrich II von Stryk ajavahemikul 1773. aastast, kui ta sai mõisa omanikuks kuni 1777. aastani, sest siis suri noorelt tema õde Louise Hedvig von Stryk ning tema mälestuseks püstitati kalmistule matusekabel.
Kalmistule ehitati 1864. aastal uus kabel, mis on praegu eraldi kultuurimälestis. Vahepeal varemetes olnud kabel taastati Strykide suguvõsa algatusel ning pühitseti 2001. aastal kohalikku piirkonna kirikuks. Kabelisse on teadaolevalt maetud 10 inimest.
Kalmistule ja kabelisse kokku on teadaolevalt maetud 37 inimest.
Liberty suvemõis

Liberty suvemõis oli suvemõis Tallinnas, mis tänapäeval jääb Haabersti linnaossa, Vabaõhumuuseumi tee 10 kinnistule.
Ajalugu.
Suvemõis rajati 18. sajandi teisel poolel. 1781. aastal ostis koha Carl Friedrich von Strahlborn, kes 1798. aastal lasi ehitada hiljem Vana-Liberty suvemõisaks nimetatud peahoone, mis oli barokkstiilis puitvoodriga palkhoone. Strahlborn pärandas suvemõisa oma tütrele, kes 1822. aastal abiellus raehärra Alexander Gustav Kochiga. Kuni baltisakslaste Eestist lahkumiseni 1939. aastal kuulus suvemõis Kochide perekonnale.
Nõukogude perioodil tegutses Liberty suvemõisa hoonetes Rocca al Mare pioneerilaager. Krunt lahutati 2013. aastal Vabaõhumuuseumi kinnistust ja selle uueks omanikuks sai Riigi Kinnisvara AS ning sinna plaaniti presidendi residentsi rajamist. Ehitushange nurjus aga liiga kõrgete hindade tõttu ning järgnevad presidendid ei tundnud esindusresidentsi järele vajadust. Nii pandi see 2024. aastal enampakkumisele, kus 3,6 hektarise kinnistu soetas 2,62 miljoni euroga osaühing Notorious, mille omanike ringi kuuluvad Taavet Hinrikus, Kristina Siimar, Sten Tamkivi ja Martin Tälli.
Arhitektuur.
Vana-Liberty suvemõisa peahoone on hävinud, säilinud vaid vundament. Suvemõisa kompleksi kolm hoonet – Egbert Kochi suvila, Egon Kochi suvila ja Daheimi maja on ehitismälestistena võetud riikliku kaitse alla. Daheimi maja on historitsistlik palkmaja, mis on ehitatud 1865. aastal. Egon Kochi (1870–1944) ja Egbert Kochi (1873–1924) suvilad on heimatstiilis puithooned. Pankur Egon Koch tellis abiellumise puhul oma suvila projekti 1905. aastal toonase Revali trendikaimalt arhitektilt Otto Schottilt. Egbert Kochi suvila ehitati aastatel 1905–1910. Egbert Kochi suvilast on säilinud vundament, maja puitosa oli halvas seisus ja lammutati 2022. aastal.
Suvemõisa kompleksi abihoonetest on säilinud Vana-Liberty suvemõisa teenijatemaja ja jääkelder, Daheimi maja maakelder, aednik Jaulo maja (ehk sulastemaja) ja Egon Kochi Mercedese garaaž.
Mosaic

Nimi Mosaic võib tähendada järgmist:
Kuri õigeusu kiriku koolimaja

Kuri õigeusu kiriku koolimaja on endine koolimaja Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri külas.
Hoonet kasutab alates 2000. aastast rendilepingu alusel Pühalepa Naistekoda.
Koolimaja on kantud kultuurimälestiste registrisse.
Koolimaja lähedal on Kuri õigeusu kirik, mis on samuti kantud kultuurimälestiste registrisse.
Ajalugu.
Kuri õigeusu kiriku koolimaja ehitati aastatel 1888–1891 koos kiriku (Kuri Kristuse Taevaminemise kirik) ja preestri majaga. Arhitektid olid P. Knüpffer ja I. Dmitrevski. Koolimaja on kasutatud periooditi ikka koolina, viimati oli majas Kuri algkool aastatel 1990–1999. 
1892/1893. õppeaastal oli koolis 18 õpilast, nende seas nii õigeusku kui ka luteri usku kuulujaid. Õppetöö toimus vene keeles. Vanematel tuli tasuda 2–4 rubla õppemaksu aastas. Aastatel 1896–1903 töötas koolis õpetajana Riia Vaimuliku Seminari haridusega preester Mihhail Põrk ja kaks köstrit. 
1918. aasta sügisel viidi Hellamaa vallakool (asutatud 1875. aastal Suuremõisa mõisniku Ungern-Sternbergi poolt) üle Kurisse, aga lastevanemate palvel viidi nädala pärast endisse kohta tagasi. 1928. aastal viidi Hellamaa vallakool Läänemaa koolivalitsuse korraldusel uuesti Kurisse. 1929. aastal viidi kool tagasi Hellamaale ning samal aastal suleti Kuri 6-klassiline algkool seoses Palade uue koolihoone valmimisega. Aastast 1945 tegutses Hellamaa kool pärast põlengut taas Kuri koolimajas. 1946/1947. õppeaastal oli õpilaste arv haripunktis, ulatudes 73 õpilaseni. Seejärel õpilaste arv vähenes ning 1969. aastal suleti Kuri koolimajas tegutsev Hellamaa kool, kuna 1960.–1970. aastate riiklik hariduspoliitika nägi ette väiksemate maakoolide sulgemist. 
1990. aastal avati Kuri Algkool uuesti, kolme 6-aastase õpilasega, kuid selle tegevus jäi lühikeseks. 1997. aastast tegutses kool Kuri külaseltsi toel erakoolina. 1999. aastal suleti kool õpilaste vähesuse tõttu (8 õpilast). 
2000. aastal otsustas Pühalepa Vallavalitsus konkursi korras anda maja rendile Pühalepa Naistekojale, kes on maja remontinud ja korras hoidnud.
Alakonnu järv

Alakonnu järv (ka "Kuajärv, Alakonu järv, Alakunnu järv, Jussi järv") on järv Antsla vallas. 
Selle pindala on 4,5 ha.
Sibula järv

Sibula järv (ka "Karula Sibulajärv") on järv Antsla vallas Karula kõrgustikul Karula rahvuspargi alal. 
Järve pindala on 3,3 ha, valgala 0.3 km². 
Väljavool järve idaosast Savisilla kraavi kaudu Mustjõkke.
Rebäsejärv

Rebäsejärv (ka "Karula Rebasejärv") on järv Valga vallas. 
Selle pindala on 4,1 ha.
Kuikli järv

Kuikli järv (ka "Kuigli järv") on järv Valgamaal Valga vallas Rebasemõisa külas.
Veepeegli pindala 3,3 ha, kaldajoone pikkus 690 m.
Kaadsijärv

Kaadsijärv (ka "Kaatsjärv") on järv Valga vallas. Selle pindala on 2,3 ha.
Järv asub Karula rahvuspargi Kaatsi-Patupera sihtkaitsevööndi territooriumil.
Järve piirkonnas on moodustatud külastusteks suletud loodusreservaat. Kaadsijärve reservaat on moodustatud eesmärgiga kaitsta I kaitsekategooria kaitsealuse liigi elupaika ja tagada elupaiga ümbruse metsade areng loodusliku protsessina. Loodusreservaadis on keelatud igasugune inimtegevus, lubatud on teostada vaid teadus-, järelevalve- ja päästetöid.
Pormeistri järv

Pormeistri järv (ka "Ehajärve") on järv Antsla vallas Jõepera külas Karula rahvuspargis. Selle pindala on 5,5 hektarit. 
Järves on kaks saart.
Pautsjärv

Pautsjärv (ka "Kogrejärv") on järv Valga vallas. Selle pindala on 2 hektarit.
Lajassaarõ järv

Lajassaarõ järv (ka "Lajasaare järv, Laiasaare järv") on järv Valga vallas Valgamaal. Järv kuulub Koiva vesikonda, selle pindala on 2,3 ha. Lajassaarõ järve suurim sügavus on 5,9 m, pikkus 360 m, laius 80 m ning kaldajoone pikkus 840 m.
Järv asub Karula rahvuspargis.
Jaroslav Dmitrjev

Yaroslav Dmitriev (sündinud 25. juunil 1988) on Venemaa kodakondsusega Eesti jalgpallur (ründaja). Dmitriev on Lasnamäe FC Ajaxi kasvandik, kes mängis aastatel 2007–2010 Tallinna FC Levadias, aga on seejärel esindanud nii Tallinna FC Infonetti, Lasnamäe FC Ajaxit kui ka Tallinna FC Puumat. 
2013. aastal sai Dmitriev pika võistluskeelu, kui lõi vastasmängijat jalaga kõhtu.
2014. aastal määras Eesti Jalgpalli Liit seoses kihlveopettustega Dmitrievile eluaegse jalgpalliga tegutsemise keelu. Hiljem vähendati karistus kehtivaks kuni 5.12.2016
Eesti Statistika Valitsus

Eesti Statistika Valitsus oli statistikaasutus, mis tegutses Eestis 1941-1944.
Asutus kuulus Majandus- ja Rahandusdirektooriumi Finants- ja Pangandusvalitsuse koosseisu. Asutusel oli 8 osakonda: üldosakond, demograafiaosakond, põllumajandusosakond, tööstusosakond, kaubandus-, finants- ja krediidiosakond, transport-, side- ja kooperatiivosakond, töö- ja hindadeosakond ning plaani- ja uurimisosakond.
Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühing

Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühing (lühend STLIEÜ) on Eesti organisatsioon.
STLIEÜ peaeesmärk on põhikirja järgi vähendada Eestis sugulisel teel levivatesse infektsioonidesse nakatumist ja nende levikut.
Rebasenaine

"Rebasenaine" on Priit Tenderi animafilm.
Film valmis aastal 2002. Film põhineb samanimelisel indiaani muinasjutul.
Sotsiaalkindlustusamet

Sotsiaalkindlustusamet (lühend SKA) on Sotsiaalministeeriumi valitsemisalas tegutsev valitsusasutus, mis tegeleb sotsiaalkaitse ja lastekaitse korraldamisega ning teeb riiklikku järelevalvet. 
Sotsiaalkindlustusamet osutab jooksvalt teenuseid umbes 700 000 inimesele. Näiteks 2017. aastal maksis sotsiaalkindlustusamet igal kuul 420 000 pensionärile umbes 140 miljonit eurot pensioni, 160 000 perele 16 miljonit eurot peretoetusi ja 17 000 inimesele 15 miljonit eurot vanemahüvitisi.
Sotsiaalkindlustusamet on suurima eelarvega Eesti valitsusasutus. Kui Sotsiaalministeeriumi valitsemisala 2023. aasta eelarve moodustab 47% Eesti riigieelarve kulude mahust, siis sotsiaalkindlustusameti eelarve moodustab koguni 52% Sotsiaalministeeriumi valitsemisala eelarvest ehk umbes veerandi Eesti riigi eelarvest.
Sotsiaalkindlustusameti tööd juhib peadirektor. Alates 1. juulist 2022 on selles ametis Maret Maripuu.
Sotsiaalkindlustusametil on klienditeenindused kõigis Eesti maakondades.
Ülesanded.
Ameti peamised ülesanded on järgmised:
Sotsiaalkindlustusameti makstavateks hüvitisteks on riiklikud pensionid, riiklikud peretoetused, psühholoogilise abi kulude hüvitamine, kuriteoohvri riiklikud hüvitused ja puuetega inimeste sotsiaaltoetused. Lisaks pakutakse kriisiabiteenust, lepitusteenust, pereteraapia teenust, asendushoolduse ja kasuvanemluse teenust, lastekaitse teenust, erihoolekandeteenuseid, sotsiaalse rehabilitatsiooni teenuseid ja puude tuvastamise teenust.
Ajalugu.
Sotsiaalkindlustusamet loodi 1. veebruaril 1993.
Alates 1. jaanuarist 2000 on kasutusel sotsiaalkaitse infosüsteem (SKAIS).
14. oktoobril 2019 avati veebipõhine iseteenindusportaal. Esimese teenusena said lapsevanemad seal kasutada taotlusvaba perehüvitiste teenust.
Sotsiaalkaitse infosüsteem.
Sotsiaalkaitse infosüsteem (lühend SKAIS) on riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mida peetakse seadustest tulenevate Sotsiaalkindlustusameti avalike ülesannete täitmise eesmärgil, sealhulgas riiklike toetuste, pensionide, hüvitiste ning elatisabi pakkumise, määramise ja maksmise eesmärgil ning ohvriabi, puude raskusastme tuvastamise, abivahendi-, sotsiaalse rehabilitatsiooni ja erihoolekandeteenuse korraldamise eesmärgil. Süsteemi omanik on Sotsiaalkindlustusamet. Infosüsteemi kasutajad on kõik vabariigi pensioniametid, Riiklik pensionkindlustuse register ja Sotsiaalkindlustusamet.
Usaldusväärse platvormi moodul

Usaldusväärse platvormi moodul (inglise Trusted Platform Module ehk TPM) on füüsiline seade, mis pakub turvafunktsioone, sealhulgas krüptimisvõtmete loomist ja talletamist ning riistvara ja tarkvara muudatuste kontrolli. 
Ajalugu.
Personaalarvuti disaini algusaastatel polnud peaeesmärgiks turvalisus vaid kasutajasõbralikkus. See oli ajendiks suurte tehnoloogiaettevõtete ühise konsortsiumi Trusted Computing Groupi loomisele. Konsortsiumi eesmärgiks oli luua ühisele standardile vastav riistvaraseade, mille abil saaks personaalarvuteid turvalisemaks muuta. Erilist ohtu kujutas senistele süsteemidele internetipõhiste teenuste kiire levik.
Esimeseks laialdaselt kasutust leidnud versiooniks osutus 2003. aastal väljastatud TPM 1.1b, mis sisaldas baasfunktsioone nagu RSA võtme genereerimine, andmetalletus, autoriseerimine ja süsteemi terviklikkuse atesteerimine. Ründajatel puudus ligipääs võtmetele kuid puudus ka meetod takistada "jõurünnet" (brute force). Samuti osutusid piiranguks erinevused riistvara tasandil. 
2005-2011 arendatud TPM 1.2 sätestas ühtse tarkvara liidese ja viigud TPM komponendil, ehkki spetsifikatsiooni muutis keeruliseks tagasiühilduvus versiooniga 1.1b. 
2014 väljastatud TPM 2.0 standard toetab mitmeid kaasaegseid turvalahendusi, sealhulgas sümmeetrilise ja elliptiliste kõverate võtme krüptograafiat ning võimalust kasutada endise SHA1 asemel mistahes räsifunktsiooni. TPM 2.0 versioonil puudub tagasiühilduvus vanemate versioonidega.
Ülesehitus.
TPM komponendiks on tavaliselt eraldiseisev mikrokontroller personaalarvutis ning sellel on eraldi protsessor ja mälu. Süsteem suhtleb TPM komponendiga sisend-väljund puhvri abil. Puhver ei pea ilmtingimata olema süsteemist isoleeritud, selleks võib kasutada süsteemi mälu. 
Alternatiivseks lahenduseks on TPM koodi töötlemine süsteemi enda protsessoris, mis nõuab mälu isoleerimist nii, et sellele oleks protsessoril ligipääs vaid erirežiimis. 
TPM-i omadusi kirjeldab Trusted Computing Groupi spetsifikatsioon.
Eesmärk.
TPM võimaldab luua ning kasutada võtmeid neid ühtlasi operatsioonisüsteemi eest isoleerides, mis kaitseb neid pahavara eest. TPM takistab ka jõurünnet, peatades rünnaku puhul ajutiselt töö. 
Süsteemi alglaadimisel kontrollib TPM riistvara ja tarkvara komponentide andmeterviklikkust. Ketta krüpteerimise tarkvara (Bitlocker, dm-crypt) saavad kasutada TPM-i krüptovõtmete genereerimiseks ja talletamiseks. Kasutades PKCS#11 liidest, saab TPM-i kasutada ka internetis turvalisemaks autentimiseks.
TPM 1.2 vs TPM 2.0.
TPM standard jaotab algoritmid kolme kategooriasse: soovituslikud, valikulised ja kohustuslikud.
Viljaait

Viljaait on eeskätt teravilja hoidmiseks kasutatav laohoone (ait).
Viljaait on sageli ehitatud kokku viljakuivatiga.
Vaksal

Vaksal on raudtee-, lennujaama vm juures olev ehitis või ehitiste kompleks, kus teenindatakse reisijaid.
Kaasasündinud kloriididiarröa

Kaasasündinud kloriididiarröa ehk kaasasündinud kloriidikõhulahtisus (inglise keeles "congenital chloride diarrhea", lüh CCD) on retsessiivselt päritav soolestiku- ja ainevahetushäire liik, millele on iseloomulik looteperioodil algav ja kogu ülejäänud üsavälise elu kestev kloriidi imendumishäirest niudesoole ja jämesoole epiteelis, tulenev osmootiline kõhulahtisus. 
Kaasasündinud kloriididiarröaga kaasneb sageli ka soolapuudus, mida püütakse leevendada suukaudsete kloriidide manustamisega. 
Kaasasündinud kloriididiarröa on kantud Soome haiguspärandisse ja selle levik Soomes on 1: 37 000 kohta, maailmas on teada rohkem kui 140 haigusjuhtu. 
"CCD"-geen paikneb lookuses 7q31, teatakse rohkem kui 30 SLC26A3 mutatsiooni. 
Vastsündinutel ja väikelastel avaldub häire rohke vesise roena ja hiljem kasvupeetusega. Häiret päevad lapsed võivad vajada meditsiinilist sekkumist, vältimaks dehüdratsiooni ja tüsistusi nagu hüpokloreemia, hüpokaleemia, alkaloos jmt. 
Perekondlikku kloriidi imendumishäire esmakirjeldus nimetusega "congenital alkalosis with diarrhea" avaldati Gamble "et al" ja Darrow poolt 1945. aastal.
1921. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass

1921. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass oli esimene hooaeg Eesti jalgpallis, mille võitis ja tuli seega 1921. aasta Eesti jalgpallimeistriks Tallinna VS Sport.
Hooaeg mängiti karikasüsteemil. Eesti kõrgeim tase oli A-klass, teine tase B-klass ja kolmas tase C-klass.
A-klass.
A-klassi registreerus vaid 4 meeskonda ja mängud toimusid karika süsteemil. Esimesest mängust pole andmeid säilinud, seega jääb ainult tunnustada fakti, et Tallinna Jalgpalli Klubi võitis Narva KS Võitlejat tulemusega 6:1, 25. septembril 1921 Tiigiveski jalgpalliväljakul. 
Kaks favoriiti, Tallinna VS Sport ja Tallinna ESS Kalev, loositi teise paari ja vajasid finalisti selgitamiseks kahte mängu, kuna esimene mäng lõppes pärast 130 minutit mängimist tulemusega 1:1. Põhjus miks nii kaua mängiti oli otsus mängida kuni üks meeskond võidab, aga pärast tava ja lisaaega, kümme minutit hiljem tuli pimeduse tõttu mäng katkestada. Korduskohtumises võttis Sport kindla 3:0 võidu, kuid tegelikult oldi esimene poolaeg raskustes. Pärast väravateta poolaega, Oskar Üpraus oli esimese värava autoriks, millele järgnesid väravad Heinrich Paali ja Vladimir Telli poolt.
Finaal, mis toimus 13. oktoobril, pidi eelduste kohaselt olema VS Spordi pidu, kuid oli tegelikult päris huvitav mäng ja poolajaks oli seis 1:1 viigis. Avavärava lõi Heinrich Paal 10. minutil, ning vahetult enne poolaja vilet viigistas seisu TJK veteran Eduard Jõepere. Teisel poolajal võttis Sport initsiatiivi mängus, kus kaitse polnud probleemiks. Lõpuvileks oli tulemuseks 5:3 Tallinna VS Spordi võit, Heinrich Paal lõi kaks väravat.
Poolfinaalid.
‡130 minutit oli mängitud, kuna pärast 90 minutit normaalaega ja 30 minutit lisaaega mängiti edasi kuni esimese väravani, kuid pärast 10 minutit mängimist katkestati mäng pimeduse tõttu. 
Finaal.
Koosseisud.
Treener: Verner Eklöf&lt;br&gt;
Treener: Jüri Lossman
B-klass.
!colspan="3" align="center"|23. september 
!colspan="3" align="center"|25. september
!colspan="3" align="center"|2. oktoober
!colspan="3" align="center"|Poolfinaalid 9. oktoober
!colspan="3" align="center"|Finaal 16. oktoober
C-klass.
!colspan="3" align="center"|27. september 
!colspan="3" align="center"|18. oktoober
‡Ajakirjas Päevaleht on antud lõik:&lt;br&gt;
Viimane jalgpallivõistlus C-klassis&lt;br&gt;
„Sport'i” ja „Kalevi” vahel, millega tänavused üleriigilised jalgpalli esivõistlused lõppema pidid, sai „Sport'i” komando poolt veerandtunnilise mängu järele katkestatud. Nimelt leidis „Sport” kohtuniku Hiiopi tegevuse mitte õige olevat. Mängu katkestamisel oli tagajärg 2:0 „Sport'i” kasuks.
Bunhe

Bunhe (ka Junokommunarovsk; ukraina "Бунге", vene "Юнокоммунаровск") on linn Ukrainas Donetski oblastis Jenakijeve haldusalas, 43,7 km kaugusel Donetskist kirdes.
Bunhe asutati 1908. aastal, kandis kuni 1924. aastani Bunge (Бунге) nime, sai linna õigused 1965. aastal, ning kandis 1965–2016 nime Junokomunarivsk.
Asula kõrgus merepinnast on 213 meetrit.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 17 828 inimest, 2014. aasta 1. jaanuaril 13 945 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Ajalugu.
20. sajand.
Asula tekkis 1908. aastal Vene-Belgia metallurgiaühistu rajatud "Bunge" kivisöekaevanduse juurde.
1979. aasta septembris viidi Junokomunarivski lähistel aatomipommi lõhkamise katsetuse raames 900 meetri sügavusel läbi maa-alune tuumaplahvatus.
21. sajand.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 21. septembril, lahkusid Ukraina väeüksused linnast ning valitsusvastased relvajõud võtsid linna oma kontrolli alla. Mässulised jätkavad nime Junokomunarivsk kasutamist.
Vana-Antsla mõisa kalmistu

Vana-Antsla mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Antsla alevikus Antsla vallas Võru maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajasid Vana-Antsla mõisa tollased omanikud Löwensternid tõenäoliselt ajavahemikul 19. sajandi algusest kuni Carl Otto von Löwensterni surmani 1833. aastal. Selle kamberhaudadesse on teadaolevalt maetud 4 lahkunut, ülejäänud maetute arvu pole teada.
Kirjeldus.
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 850 meetri kaugusele lääneloodesse. Kalmistu on harvaesinevalt ringikujuline ning seda ümbritses kõrge telliskivimüür, mida kaunistasid poolringikujulised avaused. Praegu on see jäetud maha ja rüüstatud ning piirdemüürist on säilinud madal vall, mille edelaküljel on eristatav väravakoht.
Kalmistu kabel.
Kalmistu keskosas paikneb arvatavasti 19. sajandi alguses telliskividest ehitatud matusekabel. Praegu on sellest säilinud vähesed varemed.
1922. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass

1923. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 2. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport.
Hooaeg mängiti karikavõistluste formaadis. Eesti kõrgeim tase kandis nime A-klass, teine tase B-klass ning kolmas tase C-klass.
A-klass.
A-klassi registreerus peale tiitlikaitsja Tallinna VS Spordi veel Tallinna Jalgpalli Klubi, Tallinna ESS Kalev ja Narva KS Võitleja. Kuna meistrivõistlused olid turniiri formaadis, siis toimus A-klassis vaid 3 mängu, kaks poolfinaali ja poolfinaali võitjad mängisid meistri selgitamiseks finaali.
Sport ja TJK mängu algas üllatusega, kui kõigest kolm minutit oli mängitud ja Emmu Põder tegi seisuks 0:1 TJK kasuks. VS Sport'il kulus üle 20 minuti, et mängu tagasi tulla, kuid poolajaks juhtisid tiitlikaitsjad juba 3:1, väravad lõi Vladimir Tell, Arnold Kuulman ja Heinrich Paal. Teisel poolajal domineeris VS Sport täielikult ja Oskar Üpraus (kaks) ja Heinrich Paal lõid veel kolm väravat.
Teises poolfinaalis oli Kalev raskustes KS Võitlejaga ning ei suutnud esimene poolaeg väravat lüüa. Kogenud Kalev lõi kaks väravat teisel poolajal ja kvalifitseerusid finaali Tallinna VS Spordi vastu.
Finaal mängiti 29. oktoobril ja mängupaigaks oli Sport'i väljak. Kodu meeskond üllatas Kalevit, vahetades rahvuskoondise väravavahi Rudolf Paali vaid 16-aastase Evald Tipneri vastu, kuid algul tundus see olevat vale otsus. Kalevi staarründaja Eduard Ellmann-Eelma lõik kaks väravat viie minuti jooksul (25. ja 29.) ja poolajaks oli seis 0:2. Füüsiliselt tugev ja selgelt paremas vormis olevad Spordi mängijad hoidsid palli teisel poolajal enamus ajast Kalevi poolel, ning sisuliselt surusid 4 palli Lassi seljataha Kalevi väravasuul. Oskar Üpraus lõi kaks väravat ja tuli seega ka parimaks väravakütiks lüües meistrivõistlustel kokku neli väravat.
B-klass.
!colspan="3" align="center"|1. ring
!colspan="3" align="center"|2. ring
!colspan="3" align="center"|Poolfinaalid
!colspan="3" align="center"|Finaal
1Viljandi Spordiring võitis algselt 4:3, kuid diskvalifitseeriti hiljem.
C-klass.
!colspan="3" align="center"|1. ring
!colspan="3" align="center"|Poolfinaalid
!colspan="3" align="center"|Finaal
1Tallinna Jalgpalli Klubi C pääses otse poolfinaali.
Ford Transit

Ford Transit on Fordi kaubik, mida on toodetud 4 põlvkonda. Transit on olnud Euroopas 40 aastat järjest suurima läbimüügiga kaubik.
Esimene põlvkond (1965).
1965. aastal esitletud Transit oli esimene Fordi Suurbritannia (Ford of Britain) ja Lääne-Saksamaa (Ford Deutschland) kontsernide ühisprojekt nende ühinemisel Ford of Europe kontserniks 1967. aastal. Transit vahetas Briti Fordidest välja Ford Thames 400E ning Saksa Fordidest Ford Taunus Transiti. 
Teine põlvkond (1986).
2. põlvkonna esitlus toimus 1986. aasta jaanuaris. 
Esimene mudeliuuendus tehti Transitile 1992. aastal, mis oli üsna pinnapealne.
Teine mudeliuuendus tehti 1995. aastal, mille käigus täiendati mootorivalikut ning Transit sai uue armatuurlaua. 
Kolmas põlvkond (2000).
Esmakordselt oli Transit saadaval nii esi- kui ka tagarattaveoga.
Kolmas põlvkond sai mudeliuuenduse 2006. aasta augustis.
Neljas põlvkond (2013).
4. põlvkond avalikustati 2013. aasta jaanuarikuus Põhja-Ameerika autonäitusel. 
Seda põlvkonda müüakse nüüd esmakordselt ka USAs, kus see vahetas välja alates 1961. aastast toodetud Ford E-seeria kaubiku ja väikebussi ning Põhja-Ameerika turul müüdavad Transitid on ainult taga- ja nelikveolised.
1923. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass

1923. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 3. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna ESS Kalev.
Hooaeg mängiti karikasüsteemis. Eesti kõrgeim tase oli A-klass, teine tase B-klass ja kolmas tase C-klass.
A-klass.
Eesti Jalgpalli Liidu korraldusega tõsteti Tartu ASK ja Türi SR kui maakondade meistrid A-klassi. Määratud tähtajaks, 20. augustiks, polnud Türi SR end meistrivõistlusteks registreerinud. 
Loositi kokku järgmised paarid: Tallinna Jalgpalli Klubi – Narva KS Võitleja, Tallinna ESS Kalev – Tallinna VS Sport, Tartu ASK pidi mängima teise paari võitjaga, et selgitada finalist.
Esimesena pidid mängima TJK ja Võitleja, kuid EJL-iga tekkinud erimeelsuste tõttu loobus TJK meistrivõistluste osavõtust ning Narva KS Võitleja oleks finaalis mänginud. 
Siiski peagi pärast TJK loobumist otsustas ka Narva Võitleja loobuda, kuna meeskond ei olnud koos.
Seega toimus A-klassi meistrivõistlustel vaid kaks mängu. ESS Kalev ja VS Sport mängisid omavahel poolfinaali ning otse finaali pääses Tartu ASK.
9. septembril vilistas Soome kohtunik Gunnar Sund poolfinaalmängu alanuks üle 5000 pealtvaataja ees Kalevi spordiplatsil. 11. minutil viis Ernst Joll Kalevi juhtima löögiga karistusala piirilt, mis jäi ka mängu ainsaks väravaks ja ESS Kalev pääses finaali, kus mängiti Tartu ASK-ga.
Finaal, mis toimus kaks nädalat hiljem, oli väga ühepoolne. Kalev läks juba esimesel poolajal juhtima 4:0 ning mängu lõpuks oli seis 6:0. Kalev krooniti esimest korda Eesti meistriks. 
B-klass.
!colspan="3" align="center"|1. ring (21. või 22. august, 22. august, 22. august, 23. august)
!colspan="3" align="center"|1. ring (26. august, 26. august, 30. august)
!colspan="3" align="center"|1. ring (?, 2. september)
!colspan="3" align="center"|1. ring (30. august, 31. august, 6. september)
!colspan="3" align="center"|1. ring (2. september, 9. september)
!colspan="3" align="center"|Poolfinaalid (9. september, 16. september)
!colspan="3" align="center"|Finaal (23. september)
C-klass.
Pärast Kalev C ja Sport C mängu esitas Sport jalgpalliliidule protesti, kus palus mängu tulemuse tühistada, ning Kalevi eemaldamist, kuna Kalevi meeskonna keskpoolkaitsja Bolbatov olevat Venemaa kodakondsusega ega tohiks meistrivõistlustest osa võtta. EJL leidis protesti põhjendatud olevat ja otsustas Kalevi meeskonna võistlustelt eemaldada, ühtlasi leidis aga, et ka nii Tallinna VS Sport C kui ka Tallinna Jalgpalli Klubi C ja Nõmme SS Kalju B olid oma meeskonna kokkuseadmisel talitanud määrustevastaselt, ning tühistas kõik nendevaheliste mängude tulemused.
!colspan="3" align="center"|1. ring
!colspan="3" align="center"|Poolfinaalid
!colspan="3" align="center"|Finaal
1924. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass

1924. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste kõrgeima taseme 4. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport.
Esimest korda mängiti "kaks-miinus" karikasüsteemil, mis tähendab seda, et meeskond kes saab kaks kaotust langeb välja. Klasside nimed muudeti tähtede asemel numbriteks. 
Eesti kõrgeim tase kandis nime 1. klass (endine A-klass), teine tase 2. klass (endine B-klass), kolmas tase 3. klass (endine C-klass) ning esimest korda ka neljas tase 4. klass.
2. ring.
‡ESS Kalevi mängijad lahkusid platsilt pärast 65. minuti penaltit, võit Spordile.
Finaal.
‡
1925. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass

1925. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 5. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport.
Hooaeg mängiti kahe miinuse karikasüsteemil, mis tähendeb, et meeskond kes saab kaks kaotust langeb meistrivõistlustelt välja.
Eesti kõrgeim tase kandis nime 1. klass ja teine tase Ringkonnaklass.
Eesti Jalgpalli Liit otsustas 1. klassi laiendada ja seeläbi tegid "kõrgliiga" (ametlikult ei olnud tegu liigaga, kuna mängiti karikasüsteemil) debüüdi Nõmme SS Kalju, Pärnu SS Tervis ja Tallinna SK Kalevipoeg.
Trikāta (ajalooline piirkond)

Trikāta ("Tricatua") oli 13. sajandi alguse latgali asustusega linnusepiirkond või kihelkond Tālavas, tänapäeva Põhja-Lätis. Teave Trikāta kohta pärineb eelkõige Henriku Liivimaa kroonikast.
Asend, keskus ja juhid.
Trikāta ulatus põhjas Koiva ülemjooksu või Säde jõeni ja läänes Koivani hilisema Valmiera linna juures vastu Ümera piirkonda, lõuna poolt piirasid seda Sotecle ja Autine ning idas Cērtene linnusepiirkond. Henriku Liivimaa kroonika järgi oli tegemist Tālava maakonna ühe strateegiliselt olulisema piirkonnaga, kus kogunesid sõjakäigule suunduvad maakonna ühisväed ja mille vastu nende vaenlased oma sõjaretked kõige tihedamini suunasid. Ka piirkonna peamine ülik, Talibald, oli ilmselt kogu maakonna tähtsaim vanem. Ühtlasi on kroonika Trikāta latgaleid teiste piirkondadega võrreldes nimepidi tunduvalt sagedamini maininud, ära on märgitud lisaks Talibaldile ta pojad Waribule, Rameko ja Drivinalde, ülikud Paike ja Dote ning Wardeke. Trikāta keskuseks oli tõenäoliselt Beverini linnus, lisaks sellele võis nõrgemini kindlustatud ja vähem tähtsale ülikule kuulunud linnus asuda Vijciemsi Celīškalnsi mäel.
Poliitilised suhted.
Enne 1208. aastat oli Trikāta koos ülejäänud Tālavaga Novgorodi ja Pihkva poliitilise ja religioosse mõju all, makstes sealsetele valitsejatele maksu ja olles sealt vastu võtnud õigeusu. Edaspidi nihkus Tālava järk-järgult Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu mõjusfääri. 1208. aastal sõlmisid maakonna juhid nendega sõjalise liidu ugalaste ja hiljem teiste eestlaste vastu. 1214. aastal andsid Talibaldi pojad end Riia piiskop Alberti religioosse võimu alla. 1224. aastal sõlmisid Riia piiskop ja orduvennad lepingu Tālava oma võimualadeks jaotamise kohta, kuid ka Pihkva õigus sealt maksu koguda jäi esialgu püsima. Hiljem moodustati Trikāta aladest Trikāta kirikukihelkond.
Liivimaa ristisõda.
Henriku Liivimaa kroonika järgi sai Trikāta Liivimaa ristisõja rüüsteretkede ja lahingute käigus korduvalt kannatada. 1208. aastal, vastusena latgalite, Riia piiskopi, Mõõgavendade ordu ja liivlaste sõjakäigule Ugandisse, saabusid Trikātasse ugalased ja sakalased, kes võtsid seal vange, "tegid lätlastele palju kurja" ja piirasid edutult Beverini linnust. 1211. aastal rüüstas taas piirkonda ugalaste ja sakalaste vägi, mis tegi jälle edutu katse Beverini linnust vallutada. 1213. aastal rüüstas latgalite aladel leedulaste vägi, mis Trikātas vangistas ja viis endaga kaasa Talibaldi koos ta poja Waribulega. Talibald pääses hiljem siiski põgenema. 1215. aastal Trikātasse saabunud ugalaste ja sakalaste vägi sai kätte Talibaldi, keda temalt raha väljapressimise eesmärgil piinati, kuni ta suri. Pärast seda võis Trikāta valitsejaks saada tema poeg Rameko. 1216. aastal süütasid Tālavas maksu koguvad Novgorodi saadikud Beverini linnuse põlema. 1218. aastal läbis piirkonda Pihkva vürsti Vladimiri sõjavägi. 1223. aastal käisid rüüstamas ugalased ja sakalased.
1926. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass

1926. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 6. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna Jalgpalli Klubi.
Hooaeg mängiti karikasüsteemil. Eesti kõrgeim tase kandis nime 1. klass, teine tase Ringkonnaklass
Ringkonnaklass.
!colspan="3" align="center"|Eelvoor
!colspan="3" align="center"|Poolfinaalid
!colspan="3" align="center"|Finaal
1Tartu ASK loobus.
Tihemetsa mõisa kalmistu

Tihemetsa mõisa kalmistu on kalmistu Saarde kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tihemetsa alevikus Saarde vallas Pärnu maakonnas. 
Ajalugu.
Kalmistu rajasid arvatavasti millalgi 19. sajandil Tihemetsa mõisa tollased omanikud Strykid. Kalmistule maetute üldarv pole teada.
Kirjeldus.
Kalmistu jääb kunagisest mõisa südamest linnulennult umbes 900 meetri kaugusele lõunaedelasse. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on mõned hauatähise osad ning mõlema värava postid.