Koerte veeteraapia

 
Koerte veeteraapia on üks koerte füsioteraapia liikidest, mis pärast operatsiooni või traumaatilist vigastust suurendab täieliku taastumise võimalust. Vesiravi on kasulik ka noortele koertele, kellel esinevad arenguhäired. 
Veeteraapia eelised.
Veeteraapia taastusravina parandab lihaste jõudu ning vastupidavust, kardiorespiratoorset vastupidavust, liigeste funktsiooni ja liikuvust, vähendades samal ajal valu. Lisaks laieneb liikumisulatus, parandab lihasspasme ning alandab turseid. 
Ravitavad haigused.
Kõige enam levinud haigused, mida ravitakse veeteraapiaga, on puusa düsplaasia ja kraniaalne ristatisideme rebend. Need haigused on levinud teatud tõugude puhul, näiteks labradori retriiveril, mis on tihtipeale eelsoodumuseks. Ravitakse veel ka osteoartriiti, lülisamba vigastusi, õla düsplaasiat, erinevaid traumasid, lihaste düsfunktsiooni, põlvekedra nihestust, osteokondroosi ning degeneratiivseid liigesehaigusi. Teraapia on kasulik ka ülekaalulistele koertele. Peale erinevate haiguste ja seisundite ravimisele, käiakse teraapias ka koertega mängimas või neid treenimas. 
Varustus.
Veeteraapias kasutatakse ravimisel basseini või veealust jooksulinti. 
Bassein.
Bassein on kõige mugavam ja kuluefektiivsem seade. Ujumine võimaldab terapeudil läheneda patsiendile praktiliselt ning vajadusel muuta koera jäsemete asendit treenimise ajal. Lisaks on võimalik kasutada erinevaid mänguasju, et suurendada omaniku suhtlust koeraga. Kui koer suudab enesekindlalt ujuda, võib vastupidavuse ning töö taseme tõstmiseks kasutada veedüüse. Seansside lõpus jahutamiseks või lihaste lõdvestamiseks on võimalik kasutada mullivanni süsteemi.
Veealune jooksulint.
Veealune jooksulint on väiksem kui bassein, kuid on kallim ning nõuab rohkem hooldamist. Jooksulindi suurimaks eeliseks on võimalus kontrollida seadme kiirust, veetaset, kallet ja temperatuuri vastavalt patsiendi vajadustele. Terapeudil on võimalik selle seadme abil jälgida jäsemete liikumist ning hinnata edusamme. Seade soodustab raskuse kandmist võrdselt kõikidele jäsemetele. Lisaks on koerad vähem stressis ning tunnevad end rohkem lõdvestunult kui nad saavad puudutada põrandat. 
Vee omadused.
Vesiravi hõlmab vee peamiste omaduste kasutamist, mis hõlbustab patsiendi taastumist. 
Temperatuur.
Teraapia ajal on vee optimaalne temperatuur 28-30°C, mis takistab kehal jahtuda või üle kuumeneda. Selline temperatuur soojendab ka pindmisi liigeseid ning parandab vereringet pehmetes kudedes.
Suhteline tihedus.
Suhteline tihedus on patsiendi kehamassi suhe võrreldes vee suhtega, mis aitab kaasa üleslükkejõule.
Üleslükkejõud.
Üleslükkejõud on vees olevale patsiendile ülespoole suunatud jõud, mis vähendab jäsemetele mõjuvat raskust muutes liikumise lihtsamaks. 
Hüdrostaatiline rõhk.
Hüdrostaatiline rõhk on patsiendi kehale vees avaldatav rõhk. Mida suurem on patsiendi sukeldumissügavus, seda suurem on ka hüdrostaatiline rõhk. Rõhk vähendab vedeliku kogunemist keha alaosadesse, mis on kasulik efusiooni või turse korral. Arvatakse, et hüdrostaatiline rõhk aitab leevendada patsiendil valusat treeningukogemust, kuna rõhk stimuleerib naha sensoorseid retseptoreid, mis vähendavad valu tajumist. 
Viskoossus.
Viskoossus soodustab lihaste tugevnemist veemolekulide vahelise hõõrdumise tõttu liikumise ajal. See toetab patsienti ning ennetab väänamise või kukkumise vigastusi, tagades liikumiskindluse. Viskoossus väheneb temperatuuri tõustes, mis hõlbustab nõrgemate lihaste liikuvust. 
Pindpinevus.
Veemolekulid kinnituvad pinnal rohkem kokku tekitades pindpinevust, seega on patsiendi jäsemed pinna purustamise hetkel palju tugevamad. 
Vastunäidustatud haigused.
Teatud patsiente ning nende haigusi ei ole võimalik või sobilik ravida veeteraapiaga. Näiteks koeral, kelle esinevad seedehäired, keha pinnal on avatud, nakatunud haavad, paranemata õmblused või sisselõiked, püreksia, raskekujuline neeru-, maksa- või südamehaigus, raske perifeerne veresoonte haigus, kontrollimatu epilepsia, vestibulaarne sündroom ning foobia vee vastu, mis põhjustab äärmuslikke paanikahooge.