Otaku

Otaku (jaapani keeles おたく; オタク) on oma huvidele kindlameelselt pühendunud isik, kes on enamasti manga, anime, videomängude või kõige eelnevaga seonduva austaja. "Otaku" eestikeelne vaste on "nohik". Jaapanis on nimetusel enamjaolt negatiivne varjund.
Sõna "otaku" pärineb jaapanikeelsest viisakast pöördumisest teise inimese poole (お宅 "otaku", "teie"). 
Tunnused.
"Otaku"'sid kujutatakse tihti kui endassetõmbunud meessoost isikuid, kes on sotsiaalselt oskamatud – kirjeldus, mida nad ka ise eneseirooniliselt kasutavad – ning kes erinevad konformistlikest, sotsiaalsete standarditega kohanenud Jaapani inimestest. Sellistele inimestele vaadatakse Jaapanis ülevalt alla, mistõttu leidub neid, kes eitavad "otaku"'ks olemist, ehkki külastavad neile mõeldud asutusi Akihabaras. Üldjuhul ei pruugita Jaapanit külastavatele turistidele ekstsentrilist käitumist ette heita, kuid on esinenud juhtumeid, kus "otaku"-laadse käitumisega välismaalased on sattunud ka rünnaku ohvriks. 
"Otaku" kirjeldus vastab tavaliselt hoolitsemata juuste, moest väljas riiete ja suure seljakotiga mehele, kes on hilises teismeeas või 20. eluaastates. Tüüpiline "otaku" on meessoost, kuid on ka naissoost esindajaid. "Otaku"'sid kujutatakse eakaaslastega vähese kokkupuute tõttu antisotsiaalsetena. "Otaku"'dega seostuvad terminid nagu "moe," mis kirjeldab nii tärkamist kui ka leegitsemist ja mida kasutatakse kujundlikult tugeva kiindumuse näitamiseks, ja "rorikon." Viimane osutab huvile seksuaalselt kujutatud noorte manga tüdrukute vastu. Seda on kutsutud ka Lolita kompleksiks.
1990. aastate alguses ajalehes Asahi Shimbun ilmunud artiklites kirjeldati "otaku"'sid "noorte, entusiastlike anime, koomiksite ja videomängude austajatena, kes ei soovi suhelda teiste inimestega ega jaga nende huve".
"Otaku"-kultuuriga seotud kauplused ja asutused asuvad Tōkyōs Akihabaras ning Nipponbashis Ōsakas. Mõlemad on ka populaarsed turismisihtkohad. Akihabarat peetakse "otaku"'de "pühaks maaks".
Negatiivne kuvand.
Miyazaki juhtum, mis leidis aset 1988. ja 1989. aastal, tõi "otaku" nähtusele negatiivse kuvandi. Tsutomu Miyazaki röövis, mõrvas ja kasutas seksuaalselt ära nelja tüdrukut vanuses 4-7 eluaastat. Vahistamisjärgse uurimise järel leiti Tsutomu kodust hulgaliselt animet, pornograafiat ja õudusfilme, mille tõttu seostati tema tegusid "otaku-"elustiiliga ning ta märgistati ""otaku"-mõrvariks".
2008. aastal toimus Akihabaras juhtum, kus mees sõitis veokiga rahva hulka, väljus ja pussitas 12 kõrvalseisjat, vigastades kümmet ja tappes kaks.
"Otaku"'de kuvandi paranemine ja "Densha otoko".
2004. aastal avaldati kirjandusteos "Densha otoko" (電車男, otsetõlkes "rongimees"), mis põhineb postitustel internetifoorumis 2channel. Nimitegelasest anime-"otaku", kes ei olnud kunagi olnud romantilises suhtes, postitas endaga juhtunust. Sõites rongiga koju, sekkus ta olukorda, kus joobnud mees ahistas paari naisreisijat. Kaks päeva hiljem saabus talle ühelt naistest pakk tänukirja ja kalli teetassiga, mis tundus mehe jaoks olevat rohkem kui lihtsalt tänu. Ta pöördus foorumisse ja küsis, mida selles olukorras ette võtta. Lugu kogus tohutult populaarsust ning sellest tehti edukas film, teledraama ning neli mangaadaptsiooni. See lugu muutis "otaku"'de kuvandi silmanähtavalt paremaks.
Äriline kasum "otaku" subkultuurist.
21. sajandi algusest on "otaku"-kultuuriga seotud kaup toonud Jaapanile märgatavat tulu. 2004. aasta augustis avaldas Nomura ülduuringuinstituut eeldatava "otaku"'de arvu, kes toetavad anime, videomängude, manga ja popkultuuri iidolite turgu, ning selleks arvatakse olevat ligi 2,8 miljonit inimest. Aastane sissetulek nende nelja kategooria siseselt on keskmiselt 260 miljardit jeeni (1,93 miljardit eurot 9. jaanuaril 2018 arvestatud kursiga).
"Otaku" alamkategooriad.
"Otaku" viitab põhiliselt anime- ja mangahuvilistele, kuid sõna laiemas tähenduses võib pidada mistahes ala entusiastlikku austajat "otaku"'ks.
Populaarseimad "otaku"'de tüübid on: