tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zapatistide Rahvuslik Vabastusarmee

Zapatistide Rahvuslik Vabastusarmee ("Ejército Zapatista de Liberación Nacional", EZLN, tuntud ka nime all "zapatistid") on Mehhiko poliitiline rühmitus, mis oma algusajal oli militaarse iseloomuga. Poliitilised suunad, mida rühmitus järgib, on zapatism, marksism ja libertaarsotsialism. Sõjalise struktuuri järgi on tegemist geriljarühmitusega. Nende eesmärk on Subcomandante Marcose sõnade kohaselt: "Võimu haaramine? Ei, vaid midagi keerulisemat: uus maailm." Deklaratsioon Lacandoni selvast ütleb järgmist: "/.../ võitlus õiguse eest tööle, maale, eluasemele, toidule, tervisele, haridusele, sõltumatusele, vabadusele, demokraatiale, õiglusele ja rahule /.../ saavutada nende rahva põhinõudmiste täideminemine vaba ja demokraatliku riigivalitsuse moodustamise kaudu."
EZLN tõusis maailma tähelepanu alla 1. jaanuaril 1994, mil nad alustasid Mehhiko kõige lõunapoolsemas Chiapase osariigis relvastatud ülestõusu Mehhiko riigivõimu vastu. Rühmitus püüdis enda kontrolli alla võtta seitset kohalikku omavalitsuskeskust samal päeval, mil hakkas kehtima NAFTA vabakaubanduslepe Mehhiko, USA ja Kanada vahel. Sellega protestiti Mehhiko valitsuse ja presidendi Carlos Salinas de Gortari riigi moderniseerimispoliitika vastu. EZLNi eesmärgiks oli valitud presidendi kukutamine ja osalusdemokraatliku valitsussüsteemi rajamine. Pärast seda, kui Mehhiko sõjavägi oli ülestõusu maha surunud, jätkas rühmitus tegevust peamiselt poliitilises vormis, mida iseloomustas radikaalne vasakpoolsus. Rühmituse juhtorganiks on Põliselanike Salajase Revolutsioonikomitee Üldjuhtkond ("Comité Clandestino Revolucionario Indígena - Comandancia General", CCRI-CG).
Ülestõusu juhtis CCRI-CG, millele allus Vabastusarmee ülemjuhatus. Vabastusarmee eesotsas oli karismaatiline El Sup, Subcomandante Marcos, kes Vabastusarmee juhatajana on ühtlasi ka CCRI kõneisik, kuna ta on ülestõusnute seas erandlikult mitte põliselanik vaid n-ö valge mehhiklane. El Sup valdab vabalt inglise, itaalia ja prantsuse keelt, kirjutab poliitilisi tekste, raamatuid lastele ja täiskasvanutele.
Raka peakraav

Raka peakraav (ka "Oela soon") on kraav Raplamaal Rapla vallas Kodila ja Kodila-Metsküla külas.
Peakraavi pikkus on 1,4 km ning see suubub paremalt Kodila jõkke (13,7 km suudmest). Peakraavi valgla on 20,9 km². Kodila külas ületab kraavi Hageri–Kodila–Kuusiku tee (Kodila külas Priidu tänav). Paremalt suubub Oela kraav (1,1 km suudmest).
Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Raka peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110900.
Katonga

Katonga jõgi on jõgi Uganda edelaosas.
Jõgi algab Victoria järvest, voolab lääne suunas ning suubub George'i järve.
Katonga ületab ekvaatori kahel korral.
Jõe pikkus on umbes 220 km.
Oela kraav

Oela kraav on kraav Raplamaal Rapla vallas Äherdi, Seli-Nurme, Raka ja Oela külas.
Kraavi pikkus on 6,1 km ning see suubub paremalt Raka peakraavi (1,1 km suudmest). Kraavi valgla on 19,7 km². 
Kraavi lähe on Äherdi külas. Kraavi suue on Oela külas. Kraavi ületab Hagudi–Kodila tee. Kraavi kallastel on Mihkli-Andrese kasesalu (park).
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Oela kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1111000.
Panga kraav

Panga kraav (ka " Palamulla kraav") on kraav Raplamaal Rapla vallas Kodila külas. 
Kraavi pikkus on 1,9 km ning see suubub paremalt Kodila jõkke (12 km suudmest). Kraavi valgla on 4 km². Ülemjooksul kulgeb kraav mööda Linnuraba looduskaitseala piiri.
Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Panga kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1111100.
Üllas Linder

Üllas Linder (sündinud 24. aprillil 1953) on eesti baptistivaimulik.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna 42. Keskkooli (saksa keele eriklassis) ning 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna rakendusmatemaatika erialal. 
Ta töötas aastatel 1979–2002 Valga Betaania Baptistikoguduse pastorina ning 2006–2012 ja 2014–2015 sama koguduse pastori kohustetäitjana. Aastatel 2005–2006 oli ta Puka Vabakoguduse pastori kohustetäitja, 2007–2017 Tartu vangla kaplan ja 1989–2020 (kogu ilmumisaja) kristliku lehe Kuulutaja toimetaja.
2006. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas magistritöö "Ajakiri Usurändur aastatel 1952–1991" ja sai magistrikraadi. 2024. aastal sai ta filosoofiadoktori kraadi religiooniuuringute alal väitekirjaga "Adam Reinhold Schiewe. Esimese Eesti baptistikoguduse rajaja elulugu".
USA PATRIOT Act

USA PATRIOT Act (tuntud ka kui Patriot Act) on 26. oktoobril 2001. aastal Ameerika Ühendriikides kehtestatud seadus, täispika nimega "Uniting and Strengthening America by Providing Appropriate Tools Required to Intercept and Obstruct Terrorism Act of 2001".
Seaduse kolm põhilist punkti, mida kasutatakse Ameerika Ühendriikide poolt terrorismivastases sõjas on:
2010. aasta 23. veebruaril pikendas Ameerika Ühendriikide Senat seaduse kehtivusaega veel üheks aastaks.
Seadus aegus 27. märtsil 2020, kui Kongressil ei õnnestunud seda enne vaheajale minekut pikendada.
Terrorismivastane sõda

Terrorismivastane sõda (inglise keeles War on Terrorism, Global War on Terror, hiljem Overseas Contingency Operation) on mõiste, mille all mõeldakse Ameerika Ühendriikide sõjalisi, poliitilisi, õiguslikke ja ideoloogilisi meetmeid islamiga seotud terroriorganisatsioonide vastu, sealhulgas Afganistani sõda ja Iraagi sõda ning operatsioone Pakistanis, Jeemenis ja mujal. 
Mõiste võeti kasutuse pärast 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakuid, kuid 2009. aasta märtsis käskis Ameerika Ühendriikide presidendi Barack Obama administratsioon kasutada selle asemel mõistet "Overseas Contingency Operation".
Jalase peakraav

Jalase peakraav on kraav Raplamaal Rapla vallas Jalase, Koikse, Lipstu ja Palamulla külas.
Peakraavi pikkus on 4,2 km ning see suubub paremalt Kodila jõkke (4,5 km suudmest). Peakraavi valgla on 12,2 km². Kraav algab Jalase maastikukaitsealalt (Sõbesoo).
Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Jalase peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1111200.
Margus Kask

Margus Kask (sündinud 15. aprillil 1972) on eesti baptisti vaimulik.
Ta on Elva Baptistikoguduse pastor.
Oli aastatel 2009–2015 Kõrgema Usuteadusliku Seminari rektor.
Toivo Pilli

Toivo Pilli (sündinud 1. augustil 1962 Pärnus) on eesti baptisti vaimulik ja teoloog.
Haridus.
Ta lõpetas 1980. aastal Pärnu 1. Keskkooli, seejärel õppis inglise filoloogiat Tartu Riiklikus Ülikoolis (1980–1985); kirjutas lõputöö Shakespeare'i retseptsioonist Eestis. 
1996. aastal ta sai magistrikraadi teoloogias. Magistritöö käsitles teoloogilise mõtte kajastumist Eesti baptistide häälekandjas Teekäija kuni 1940. Aastal 2007 andis Walesi Ülikool talle filosoofiadoktori kraadi uurimuse eest, mis käsitleb Eesti evangeeliumi kristlaste ja baptistide ajalugu ja arenguid Nõukogude perioodil aastatel 1945–1991.
Töökäik.
Aastatel 1985–1988 töötas ta õpetajana Tori-Jõesuus Viira 8-klassilises koolis.
Alates 1988. aastast oli ta pastor EKB Elva koguduses ja aastatel 1993–1998 Tartu Kolgata koguduses. Aastatel 2002–2006 töötas ta Prahas Rahvusvahelise Baptisti Teoloogilise Seminari õppejõuna. Prahas juhatas ta baptismi ja anabaptismi uuringute õppetooli.
Aastatel 1998–2002 ja 2006–2009 oli ta Kõrgema Usuteadusliku Seminari rektor. Alates 2009. aastast on ta Tartu Salemi Baptistikoguduse pastor ja Kõrgema Usuteadusliku Seminari õppejõud.
Publikatsioonid.
Ta on avaldanud uurimusi ja toimetanud akadeemilisi tekste Eesti vabakirikute ajaloo ja identiteedi teemadel. Samuti on ta tõlkinud filosoofilisi, teoloogilisi ja haridusteaduslikke tekste.
Priit Rohtmets

Priit Rohtmets (sündinud 27. veebruaril 1981) on eesti kirikuloolane. 
Rohtmetsa peamiseks uurimisvaldkonnaks on olnud Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik (E.E.L.K.) maailmasõdadevahelisel perioodil. 2006. aastal sai ta magistrikraadi uurimuse eest E.E.L.K. välissuhete kohta aastatel 1919–1940. 13. juunil 2012 sai ta doktorikraadi teoloogias väitekirjaga "Teoloogilised voolud Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kirikus aastatel 1917–1940". 
Ta oli usundiloolasena raamatusarja "Eesti mälu" nõustaja. 
Alates 2006. aastast on Rohtmets Eesti Kirikuloo Seltsi aseesimees. 
Alates 1. jaanuarist 2021 on Rohtmets 
Tartu Ülikooli usuteaduskonna asejuhataja ja kirikuloo kaasprofessor ning samaaegselt alates 1. jaanuarist 2017 ka EELK Usuteaduse Instituudi arendusjuht ja kirikuloo professor.
Kestumine

Kestumine ehk kestamine (inglise keeles "ecdysis") on paljude lülijalgsete, kahepaiksete ja roomajate regulaarne jäiga kutiikula või epidermise marraskihi vahetamine selleks, et loom saaks kasvada.
Kestamine on seotud hormoonidega.
Roomajatel.
Madudel.
Madude nahk on kaetud soomustega, mis kaitsevad neid erinevate väliste tegurite eest. Nii kestavad noorloomad seoses kasvamisega tunduvalt tihedamini kui vanemad indiviidid. Maod kestavad ka enne paaritumist, nii näiteks osalevad hariliku rästiku isasloomad edukalt paaritumisel üksnes pärast kevadist kestamist.
Enne kestamist koguneb vana naha alla ensüümiderikas lümf ja pärast epidermise pealmise kihi eraldumist lümfivedelik resorbeerub.
Kestamise käigus saadavad melanotsüüdid pseudopoodide kaudu keratotsüütidele melaniini.
Kestamist reguleerivad erinevad hormoonid, sealhulgas kilpnäärmehormoonid.
Mao naha pealmine kiht (epidermis) kestub looduses tavaliselt tervikuna ja perioodiliselt. Selleks hõõruvad maod oma mokakilbiseid vastu kühmulist puukoort. Veelise eluviisiga madudel ei ole see võimalik, mistõttu kerivad nad enda keha sõlme ja püüavad seeläbi vanast nahast vabaneda.
Kestamine on omapärane vagelpimemaol: epiteel hakkab irduma sabast, venides ja eraldudes erineva pikkusega torukestena.
Kestamise välised indikaatorid on piimjas silmakilbis, tuhmunud nahavärv ja kerge ärrituvus. Sel ajal pole soovitatav madusid kätte võtta ega toita ja neile tuleks võimaldada rahu. Maolised võivad kestuda ka pärast traumaatilist sündmust või terviseprobleemide korral. Sisetingimustes peetavatel maolistel võib sõltuvalt mikrokliima eripärast, toidust ja muudest teguritest esineda kestumisega seoses erinevaid patoloogilisi seisundeid, näiteks ei pruugi silmi kattev läbipaistev silmakilbis irduda ning see omakorda võib põhjustada põletikku, valu ja ebamugavust, mille kõrvaldamiseks võib vaja minna loomaarsti abi.
Steven Hooker

Steven Hooker (sündinud 16. juulil 1982 Melbourne'is) on Austraalia endine kergejõustiklane (teivashüppaja). Ta võitis olümpiakulla (2008) uue olümpiarekordiga 5.96.
Hooker teatas 12. aprillil 2014, et lõpetab sportlaskarjääri. Ta põhjendas seda motivatsiooni puudumisega.
Kvant

Füüsikas on kvant (ladina sõnast "quantum" 'kui palju, kui suur') füüsikaline objekt, mis tekib süsteemi üleminekul ühest olekust teise, kui selle süsteemi olekud vastavad teatud füüsikalise suuruse (enamasti energia) diskreetsetele väärtustele. 
Näiteks elektroni energia aatomis on kvantiseeritud. Kui elektron läheb üle madalama energiaga energianivoole, siis kiiratakse kvant, ja kui toimub üleminek kõrgema energiaga energianivoole, siis neelatakse kvant. Sellise kvandi energia on vastavate energianivoode energiate vahe.
Näited.
Ülalloetletud kvantide seas leidub fundamentaalsete väljade vaheosakesi (footon, gluuon, graviton), kui ka osakesesarnaseid ergastusi (foonon, plasmon, magnon). Viimaseid nimetatakse ka kvaasiosakesteks. Samas ei saa kvante alati osakestena tõlgendada (nt impulsimomendi kvant).
Biosaadavus

Biosaadavus on mitmes teaduses, nagu biokeemias, molekulaarbioloogias, toitumisteaduses ja farmakokineetikas, kasutatav mõiste.
Farmakokineetikas.
Farmakokineetika mõiste, mis näitab, kui suur osa manustatud ravimist või keemilisest ühendist jõuab muutumatul kujul süsteemsesse vereringesse. Biosaadavust väljendatakse protsentuaalselt.
Biosaadavuse määr kõigub sõltuvalt ravimi manustamisviisist laialdastes piirides. Veenisisese manustamise korral on ravimi biosaadavus 100%. Suukaudsel manustamisel on ravimi biosaadavus tunduvalt väiksem, sest suur osa ravimist peale seedetraktist imendumist läbib maksa ja allutatakse seal esmasele maksapassaažile. Väga madal on ravimi biosaadavus nahapealsel manustamisel, mille puhul süsteemsesse vereringesse satub minimaalne kogus ravimit – näiteks jooditinktuuriga peitsimisel desinfektsiooni eesmärgil või naha seenhaiguste ravil lokaalselt toimivate preparaatidega – klotramisool, travokort.
Toitumisteaduses.
Toitumisteadustes käsitletakse biosaadavusena toitaine ja/või selle osa (fraktsiooni) võimaliku seedimise, imendumise, toime ja metaboolse taasringlemisega seonduvat, normaalsete metaboolsete radade kaudu.
Haagissuvila

Haagissuvila on mootorsõiduki järel veetav haagis, milles on olenevalt mudelist võimalused ööbimiseks, toiduvalmistamiseks ja muuks eluks vajalikuks. Haagissuvilat kasutavad inimesed reisil või matkal, kui nad ei soovi ööbida telgis või hotellis.
Jaan Bärenson

Jaan Bärenson (sündinud 13. novembril 1957 Tallinnas) on eesti kirikutegelane.
Ta on lõpetanud ehitustehnikumi arhitektuuri alal ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo erialal.
Ta on üks Eesti Muinsuskaitse Seltsile aluse panijaid ja Eesti Piibliseltsi peasekretär.
Isiklikku.
Ta on lesk, tema abikaasa Külli (1956–2022) oli lastearst ja neil on neli last. Tema tädipoeg Enn Veevo on EEKBKL Palade Priikoguduse pastor, onupoeg Urmas Kibuspuu oli näitleja.
Teisi Remmel

Ilve-Teisi Remmel (sündinud 15. detsembril 1938 Narvas) on eesti tervishoiutöötaja.
1957. aastal lõpetas ta Tallinna Meditsiinikooli velskri erialal. Ta on töötanud Tallinna Raudtee Lastehaiglas, Eesti Meremeeste Haiglas ja Tallinna sotsiaal- ja tervishoiuametis. Ametiteks olid velsker, polikliiniku vanemõde, ülemõde, õendusala juhtivspetsialist, tegevjuht.
1981. aastast kuulus Remmel Eesti Õdede Ühingu juhatusse, aastatel 1988–2002 oli ta ühingu president. 1990–1993 oli ta Baltimaade Õdede Ühingu president. Ta kuulub Eesti Tervishoiujuhtide Kolleegiumi ja SA Tallinna Koolitervishoid juhatusse.
2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Kristliku Rahvapartei liikmena.
Erialalt on ta meditsiiniõde, tegutsenud kümme aastat ka Eesti Õdede Ühingu presidendina.
Chad Michael Murray

Chad Michael Murray (sündinud 24. augustil 1981 New Yorgi osariigis Buffalos) on USA filminäitleja.
Ta hakkas näitlejana tööle 19-aastaselt. Ta on mänginud seriaalides "Gilmore'i tüdrukud" (11 episoodi, 2000–2001), "Dawson's Creek" (12 episoodi, 2001–2002) ja "One Tree Hill" (2003–2009). Aastal 2009 proovis ta "One Tree Hillis" kätt ka stsenaristi ja lavastajana.
Alates 2003 on ta mänginud ka mängufilmides. Ta mängis muu hulgas Austin Amesi filmis "Tuhkatriinu lugu".
Alates 2004 on ta palju kordi nimetatud telekanali Fox antava Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks. 2004 võitis ta parima meesdebütandi auhinna filminäitlejana filmi "Tuhkatriinu lugu" eest ja seriaalinäitlejana seriaali "One Tree Hill" eest. Lisaks nimetati ta parima meesnäitleja kandidaadiks draama-, põnevus- ja seiklusfilmi kategoorias mitte enam debütantide, vaid kõigi näitlejate hulgas – seda ta ei võitnud.
2005 kandideeris ta juba 7 kategoorias ning võitis neist ühe: parima seiklus-, põnevus- ja märulifilmi meesnäitleja auhinna filmi "House of Wax" eest. 2006. aastal nimetati ta parima meesnäitleja auhinna kandidaadiks draama-, põnevus- ja seiklusfilmi kategoorias (ei võitnud) ning 2008. aastal draamafilmi kategoorias (võitis), mõlemad seriaali "One Tree Hill" eest.
Allar Raja

Allar Raja (sündinud 22. juunil 1983 Sindis) on eesti sõudja, neljakordne Euroopa meister. 
Karjäär ja saavutused.
2008. aastal tuli ta Euroopa meistriks neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Andrei Jämsä ja Jüri Jaansoniga ning 2009. aastal paarisaerulisel kahepaadil koos Kaspar Taimsooga. 2009. aasta MM-il saadi Taimsooga pronksmedal.
2010. aasta Euroopa meistrivõistlustel Montemoris võitis ta koos Kaspar Taimsooga paarisaerulisel kahepaadil hõbemedali.
2012. aasta suveolümpiamängudel võistles Raja paarisaerulise neljapaadi koosseisus koos Tõnu Endreksoni, Kaspar Taimsoo ja Andrei Jämsäga. Meeskond sai 4. koha.
2012. aastal tuli ta koos Kaspar Taimsoo, Tõnu Endreksoni ja Andrei Jämsäga Vareses toimunud sõudmise Euroopa meistrivõistlustel Euroopa meistriks, seda saavutust korrati 2016. aastal Brandenburgis.
2015. aastal tuli ta Prantsusmaal Aiguebelette'is toimunud maailmameistrivõistlustel neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Andrei Jämsä ja Kaspar Taimsooga pronksmedalile.
2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängudel võitis koos Kaspar Taimsoo, Andrei Jämsä ja Tõnu Endreksoniga pronksmedali.
2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai koos Tõnu Endreksoni, Kaur Kuslapi ja Kaspar Taimsooga pronksmedali.
2023. aasta Belgradi maailmameistrivõistlusel sai koos Mikhail Kushteyni, Tõnu Endreksoni ja Johann Poolakuga kaheksanda koha.
Dihhotoomia

"Dihhotoomia" on mitmetähenduslik sõna:
Kabala oja

Kabala oja (ka "Aravere oja") on oja Raplamaal Märjamaa vallas Mõisamaa ja Paaduotsa külas ning Rapla vallas Jalase, Lõpemetsa ja Ummaru külas.
Oja lähe on Jalase külas Jalase maastikukaitsealal Kõrvetaguse soos (Parka soo) ja see suubub Lõpemetsa külas paremalt Vigala jõkke (47,5 km suudmest). Ojja suubub vasakult Ummaru oja (4,6 km suudmest). Kabala oja ületavad Koikse–Jalase–Riidaku tee ja Rapla–Märjamaa maantee.
Oja on vähese orgaanilise aine sisaldusega heledaveeline avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. 
Kabala oja keskkonnaregistri kood on VEE1111300.
Ummaru oja

Ummaru oja (ka "Lubja kraav") on oja Raplamaal Rapla vallas Lõpemetsa ja Ummaru külas.
Oja pikkus on 3,4 km ning see suubub vasakult Kabala ojja (4,6 km suudmest). Oja valgla on 3,6 km². 
Oja lähe on Ummaru külas, Rapla–Märjamaa maanteest lõunas. Oja suue on Lõpemetsa külas Tamme–Loe–Tamme teest umbes 1 km loodes.
Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Ummaru oja keskkonnaregistri kood on VEE1111400.
Hoyningen-Huene

Hoyningen genannt Huene (ka Huene või Hüne, Huegenen gen. Huene, parun Hoiningen gen. Hüene, parun Huene-Hoyningen; parun Hoynigen-Huene: Hoynigen gen. Huene ; vene Гюне (Гине), Гюгенен-Гуне, Гойнинген-Гюне, Гюне-Гойнинген) on baltisaksa põline aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa oli immatrikuleeritud Kuramaa (Nr.25), 1746 Eestimaa (Nr.216), 1785 Saaremaa (Nr.43) ja 1818 Liivimaa (Nr.320) rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsa üks liin algab Karl Friedrich von Huenest, kes 6. veebruaril 1729 võeti Eestimaa rüütelkonna liikmeks ja kes pärineb Kuramaa hertsog Wilhelmi õuemarssalist Marten von Hüenegenist. Neile kuulus mitu mõisa Saaremaal. Teine liin algab Lehtse mõisa ostnud Otto Eberhard von Huenest (1730–1788), kelle poola sõjaväelasest isale kuulusid mitmed mõisad Leedus ja Mazbērstele (Klein-Bersteln) Bauska lähedal Kuramaal..
3. aprillil 1862 sai suguvõsa senati ukaasiga (Nr. 2823) Vene tunnustuse parunitiitlile (vabahärratiitlile) ja 12. augustil 1863 sama tunnustuse ka Preisimaal, Preisi kindralleitnant Wilhelm von Hoiningen (1790–1858) järglastele. 
Mõisad.
Suuremad mõisad: Lehtse (Järvamaa 13 560 ha); Orjaku (Läänemaa, 12 830 ha); Eidapere (Pärnumaa, 7554 ha).
Ahtama jõgi

Ahtama jõgi (ka "Ahtama oja, Järvakandi jõgi") on jõgi Raplamaal Märjamaa vallas Mõisamaa külas ning Rapla vallas Keo, Loe, Metsküla, Nõmmküla, Purku ja Valli külas.
Jõgi algab Rapla–Järvakandi–Kergu maanteest umbes 300 m idas. Samas piirkonnas saavad alguse ka Laeste oja ja Raikküla oja. Jõgi voolab Rapla–Järvakandi–Kergu maantee, Koikse–Purku tee, Raikküla–Päärdu tee ja Lipa–Mõisamaa tee (Ahtama sild) alt läbi. Jõgi suubub Mõisamaa külas Moodra sillast (Lipa–Mõisamaa tee) umbes 300 m kirdes vasakult Vigala jõkke (44,5 km suudmest). Jõest lõuna pool asub Tõrasoo looduskaitseala (mõned väikesed osad ka põhja pool).
Jõgi on vähese orgaanilise aine sisaldusega heledaveeline avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) Raikküla vallavalitsus.
Ahtama jõe keskkonnaregistri kood on VEE1111500.
Geomeetriline keskmine

Geomeetriline keskmine ehk keskmine võrdeline on n astme juur n arvu korrutisest.
Näide: võtame kolme arvu 8; 5 ja 2 geomeetrilise keskmise:
formula_1
Siinkohal formula_2
Jennifer Coolidge

Jennifer Audrey Coolidge (sündinud 28. augustil 1961 Bostonis) on USA näitleja.
Coolidge mängib peamiselt kõrvalosi. Teda pole kunagi esitatud kandideerima tähtsatele filmiauhindadele.
Coolidge sündis Bostonis. Tema isa Paul Constant Coolidge oli plastitööline, ema Gertrude Knauff oli kodune. Tal on õde Susannah. Ta kasvas üles Norwellis ning õppis Norwelli keskkoolis, Westonis Cambridge'i koolis ja Bostonis Emersoni kolledžis.
Tema telesarjadebüüt toimus 1993 seriaalis "Seinfeld" (1 osa). Järgmisel aastal mängis ta Eestiski näidatud sarjas "SheTV", kuid see sari jäi lühikeseks. 1997 luges ta dublaaži joonisseriaalis "King of the Hill" (4 osa) ja mängis kõrvalosa mängufilmis "Trial and Error". 
Tema tuntumad rollid on Stifleri ema filmisarjas "Kuum pirukas" (1999–2001), Hilary Duffi kasuema filmis "Tuhkatriinu lugu" (2004) ning maniküürija filmides "Arukas blondiin?!" (2001) ja "Arukas blondiin 2" (2003).
Ta on mänginud ka "Pulp Fictioni" paroodias "Plump Fiction" (1998), filmis "Austin Powers: spioon, kes mind kargas" (1999), "Üksildaste südamete klubi" (2000), "Robotid" (2005), "Kohtingufilm" (2006), "Igor" (2008) jm. 2007 ilmunud "Narnia kroonikate" paroodias "Eepiline film" mängis ta Valget Litsi, kes on analoog Narnia-lugudes olevale Valgele Nõiale. See oli tema esimene oluline filmiroll.
Ta on mänginud telesarjades "Sõbrad" ning "Seks ja linn" (kummaski 1 osa, 2003) ning "The Secret Life of the American Teenager" (1 osa, 2008). Seriaalis "Joey" mängis ta aastatel 2004–2006 paljudes osades Joey agenti Bobbie Morgansterni.
Coolidge on vallaline. Ta on 178 cm pikk.
Barrow' neem

Barrow' neem (inglise "Point Barrow", injupiaki "Nuvuk") on neem Põhja-Ameerika loodeosas. Neeme tipp on Põhja-Ameerika mandriosa ja Ameerika Ühendriikide kõige põhjapoolsem punkt. 
Neem asub Alaskas USA kõige põhjapoolsemast linnast Utqiaġvikist 14 km ja põhjapoolusest 2078 km kaugusel. Barrow' neeme läbiv meridiaan on kahe Põhja-Jäämere ääremere, Tšuktši ja Beauforti mere piir. Neeme geograafilised koordinaadid on 
Barrow' neem on väike kirde suunas merre suunduv maasäär. Neem on saanud nime inglise geograafi John Barrow' auks.
Tuhatkond aastat enne eurooplaste saabumist rajasid Barrow' neemele asula inupiati rahva esivanemad, kes kuulusid Thule kultuuri. See on üks varasemaid Thule kultuuri asulapaiku ja nähtavasti kujuneski Thule kultuur välja Barrow' neeme kandis. Väljakaevamistel on leitud matusepaik, ulu-nimelisi lõikeriistu ja bola-nimelisi viskerelvi. Neeme lähedalt avastas Vilhjalmur Stefansson 1912. aastal ka Thule kultuurile eelnenud Birnirki kultuuri asulapaiga.
Naisesaagimine

Naisesaagimine on mustkunstitrikk, mille eesmärk on luua illusioon pooleks saetud elavast inimesest.
Mustkunstnik palub oma abilisel (tavaliselt naisterahval, harva meesterahval) kasti pikali heita. Seejärel sulgeb mustkunstnik kasti ja saeb selle pooleks. Ta eraldab kastipooled ja publikule jääb mulje, et naine saeti pooleks. Mõne aja pärast asetab mustkunstnik kastipooled tagasi kokku ja naine astub kastist tervena välja.
Ajaloost.
Tänaseni vaieldakse saagimisillusiooni päritolu üle. Osa allikaid väidab, et esimene, kes sellega hakkama sai, oli 1809. aastal paavst Pius VII-le esinenud Itaalia mustkunstnik Torrini. Tõenäoliselt on see siiski kuulsa prantsuse mustkunstniku Jean Eugène Robert-Houdini kirjanduslik väljamõeldis, kes kirjeldas oma 1858. aastal kirjutatud mälestusteraamatus "Memoirs" saagimisillusiooni, mille viis läbi mustkunstnik nimega Torrini. Teise versiooni järgi astuti taolise etteastega üles juba vanas Egiptuses, kuid ka see pole kinnitust leidnud.
On kindlalt teada see, et aastal 1920 esines mustkunstnik P. T. Selbit oma illusiooniga "Naisest läbi saagimine". See trikk oli pisut erinev tänapäevastest versioonidest, sest naine oli täielikult kastis sees.
Järgmisel aastal täiustas Poola päritolu Ameerika Ühendriikide mustkunstnik Horace Goldin illusiooni nii, et naise pea ja jalalabad paistsid kastide otstest.
Meetodid ja variatsioonid.
On palju mooduseid, kuidas naist pooleks saagida. Neist tuntumad on Selbiti ja Goldini variant.
Selbiti variant.
Mustkunstnik kutsub publiku seast mitu vabatahtlikku etteastest osa võtma. Ühel oma naisassistendil palub ta lühikeste jalgadega lauale istuda. Naise jalad seotakse kinni spetsiaalsete jalarihmadega, mille küljes on pikk ja tugev nöör. Kui sellega on hakkama saadud, võtab mustkunstnik nööri otsast kinni, ajab selle läbi lauas oleva augu ja palub vabatahtlikul nöör pingule tõmmata, nii et jalad jäävad ühte otsa. Seejärel laseb mustkunstnik teisel vabatahtlikul panna nööriga rihm ümber esimese kaela. Sellel rihmal on ka kinnitused käte jaoks. Kui naine on korralikult rihmadega kammitsetud, paneb mustkunstnik nööri läbi seekord laua teises otsas asuva augu ja palub vabatahtlikul nöör tasapisi pingule tõmmata. Nüüd lebab naine laual kinniseotuna. Siis toovad mustkunstniku ülejäänud assistendid kaks põhja ja ühe otsata kasti, mis asetatakse naise peale. Sel ajal on naine publiku silme eest varjatud. Ta meenutab kahele eelmisele vabatahtlikule, et nad hoiaksid nööre pingul, ja palub endale appi kolmanda vabatahtliku. Mustkunstnik võtab pika sae, mille ühe poole annab ta kolmandale vabatahtlikule ja teisest haarab ise ning nad hakkavad kastist läbi saagima. Nad saevad rahulikult läbi kasti kuni lõpuni. Publik arvab, et nad on saaginud läbi kastis lebava naise. Kui mustkunstnik ja vabatahtlik on saagimise lõpetanud, võtab mustkunstnik sae kastist välja, palub oma abilistel kastid eemaldada ja publiku imestuseks on naine ikka ühes tükis. Naine päästetakse kammitsatest vabaks ja illusioon on lõppenud.
Paju kraav

Paju kraav (ka "Suitsu peakraav") on kraav Pärnumaal Lääneranna vallas Kibura, Kurese ja Kõima külas.
Kraavi pikkus on 5 km ning see suubub vasakult Allika jõkke (13,7 km suudmest). Kraavi valgla on 16,8 km². Kraavi suudmest põhja poole jääb Avaste looduskaitseala. Kraav saab alguse Pärnu-Jaagupi – Kalli tee juures. Kraavi paremkaldale jääb Soontagana soo.
Paju kraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Paju kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1116000.
Kasari Kool

Kasari Kool oli üldhariduskool Lääne maakonnas Lihula vallas Kirbla külas.
Kooli alguseks loetakse aastat 1853. 
Kuni 1992. aastani kandis kool nime Kasari 9-klassiline Kool, seejärel Kasari Põhikool ja aastatel 2012–2015 Kasari Kool. Kool lõpetas alates 1. septembrist 2012 õpetamise 3. kooliastmes ja jätkas tegevust 6-klassilise põhikoolina. Kasari kool lõpetas täielikult tegevuse 2015. aastal.
Kooli viimane hoone asub Kasari jõe vasakul kaldal Kasari raudbetoonsilla läheduses, seal alustati õppetööd 1941. aastal.
Kennani instituut

Kennani instituut (Kennan Institute for Advanced Russian Studies) on 1974. aastal asutatud teadusasutus, mis tegeles Nõukogude Liidu uurimisega, kuid pärast selle lagunemist tegeleb Venemaa uurimisega.
John R. Bolton

John Robert Bolton (sündinud 20. novembril 1948 Baltimore'is Marylandi osariigis) on Ameerika Ühendriikide diplomaat ja riigiametnik, poliitikakommentaator ja jurist. 
9. aprillist 2018 kuni 10. septembrini 2019 oli ta Ameerika Ühendriikide riikliku julgeoleku nõunik.
Elulugu.
Bolton sündis tuletõrjuja pojana ja kasvas üles Baltimore'i töölisrajoonis. Ta õppis koos Bill ja Hillary Clintoniga Yale'i Ülikoolis õigusteadust. Bolton omandas Yale'is bakalaureusekraadi "summa cum laude" ning 1974. aastal doktorikraadi.
Ehkki Bolton põhimõtteliselt toetas Vietnami sõda ja astus Marylandi Rahvuskaardi liikmeks, ei läinud ta ise sõdima, sest tema sõnul oli talle ajaks, mil ta ülikooli lõpetas, juba selge, et sõda on kaotatud.
Bolton abiellus Gretchen Smithiga, kellel on teaduskraad Wellewley College'ist ja New Yorgi Ülikoolist. Nad elavad Marylandi osariigis. Neil on tütar Jennifer Sarah, kes lõpetas Yale'i samal erialal kui isagi.
1974–1981 ja 1983–1985 töötas Bolton Washingtonis õigusbüroos Covington &amp; Burling. 1993–1999 oli ta osanik õigusbüroos Lerner, Reed, Bolton &amp; McManus.
USA presidentide Ronald Reagani ja George Bush vanema ajal töötas Bolton mitmel ametikohal Riigidepartemangus, justiitsministeeriumis ja Rahvusvahelise Arengu Agentuuris.
1997–2000 töötas ta tasuta ("pro bono") James Bakeri assistendina. Baker oli endine riigisekretär, rahandusminister ja Valge Maja personaliülem, kes sel ajal töötas ÜRO peasekretäri Kofi Annani saadikuna Lääne-Saharas.
George W. Bushi ajal 2001–2005 oli Bolton riigisekretäri asetäitja relvastuskontrolli ja rahvusvahelise julgeoleku alal.
2005. aasta augustist kuni 2006. aasta detsembrini oli ta Ameerika Ühendriikide saadik ÜRO-s. Praegu töötab Kirkland and Ellise õigusbüroo nõunikuna. 
Bolton osaleb mitmes uuskonservatiivses rühmituses, näiteks Uue Ameerika Sajandi Projektis, Riikliku Julgeoleku Juudi Instituudis ning Lahe Rahu ja Julgeoleku Komitees. Ise Bolton ennast uuskonservatiiviks ei pea, väites, et on konservatiiv olnud sellest ajast peale, kui ta 1964. aastal tegi kampaaniat Barry Goldwateri presidendiks saamise poolt.
2009. aasta jaanuaris tegi Bolton ettepaneku lahendada Palestiina konflikt niimoodi, et Gaza tsoon läheks Egiptuse kontrolli alla ja Läänekallas läheks mingil kujul Jordaania kontrolli alla.
Meedia ja mõttekojad.
Bolton on konservatiivse mõttekoja American Enterprise Institute liige ja Fox News Channeli poliitikakommentaator.
Herbert Murd

Herbert Murd (sündinud 24. märtsil 1954 Pärnus) on eesti muusikategelane. 
Ta õppis aastatel 1972–1975 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris.
Murd on mänginud löökpille mitmes ansamblis, sealhulgas koos Vello Toomemetsa ja Erkki-Sven Tüüriga.
1979. aastal korraldas ta Ameerika Ühendriikide Oral Robertsi Ülikooli gospel-rokkansambli Living Sound mitteametlikke kontserte üle kogu Nõukogude Liidu, sealhulgas ka Tallinnas ja Moskvas. Moskva kontserdid toimusid kahel õhtul ajalehe Pravda kultuurikeskuses. Lisaks Living Soundile esinesid seal rokkansambel Mašina Vremeni ja džäss-rokkansambel Arsenal Aleksei Kozloviga eesotsas. Living Sound salvestas ja andis Herbert Murdi kaasprodutseerimisel heliplaadifirmas Melodija välja nelja looga heliplaadi Aleksandra Pahmutova lauludega, mida kasutati hiljem ka Moskva olümpiamängude dokumentaalfilmis "Oo, sport, sa oled rahu!"
Et kontsertreiside näol oli tegemist , karistati Herbert Murdi kahel korral vabaduse kaotusega "hulkurliku eluviisi" ja "passimäärustiku eeskirjade rikkumise" eest.
Aastatel 1986–1993 korraldas Murd Pärnus muusikafestivali Fiesta Internationale, kus esinesid teiste seas John Mclaughlin, John Hammond ja Peter Brötzman, samuti mitmed W.O.M.A.D.-i ja Knitting Factory artistid.
Murd töötas aastatel 1994–1997 Eesti Filharmoonia Kammerkoori direktorina.
Alates 1997. aastast on ta tegutsenud "americana"-kultuuri tutvustajana, juhtides Tallinnas toitlustusasutust "Cantina Texas", produtseerides reisisaateid ning korraldades reise Ameerika Ühendriikide lõunaosariikidesse.
Ta oli aastatel 2006–2013 Tallinnas, Tartus ja Tbilisis Maailmaküla festivale korraldanud MTÜ Maailmaküla asutajaliige.
2016. aastal valmis tema osalusel Kanal 2 jaoks toodetud 13-osaline reisisaade "Ivo Linna Ameerika lugu".
2018. aastal produtseeris ta Eesti Televisioonile 12-osalise reisisarja "Trumpi müüri radadel".
2023. aastal produtseeris Herbert Murd Eesti Televisioonile 14-osalise reisisarja "Mississippi hääled".
2024. aastal produtseeris Herbert Murd Eesti Televisioonile 14-osalise reisisarja "Route 66. Ameerika kahel pool maanteed".
Herbert Murd on ka 2023. aastal Riho Sibula mälestuse väärikaks jäädvustamiseks loodud mittetulundusühingu "Kuukitarr" asutajaliige.
Eesti Sünnitoetajate Ühendus

Eesti Sünnitoetajate Ühendus (ESÜ) on 2008. aastal loodud mittetulundusühing, mis koondab Eestis tegutsevaid sünnitoetajaid.
Artur Taevere

Artur Taevere (sündinud 1980) on üks Heateo Sihtasutuse ja sihtasutuse Noored Kooli asutajaid.
Ta on õppinud Oxfordi ülikoolis majandust, politoloogiat ja filosoofiat.
Artur Taevere propageeris Eestisse taaskasutus-/uuskasutuskeskuse loomise ideed, oli sellise keskuse loomise juures ning juhatas ise mõnda aega seda asutust.
Isiklik.
Tema isa oli teleajakirjanik ja dokumentalist Mart Taevere, ema on ajakirjanik ja toimetaja Aime Taevere.
Heateo Sihtasutus

Heateo Sihtasutus on Eesti sihtasutus, mille eesmärk on lahendada ühiskonnas olulisi sotsiaalseid probleeme ja edendada sotsiaalset ettevõtlust. Sihtasutus lähtub oma tegevuses strateegilise filantroopia põhimõtetest. Heateo Sihtasutus loodi 2003. aastal.
Sihtasutuse juht on alates 2015. aastast Pirkko Valge. 
Sihtasutuse asutajad on Urmas Klaas, Aavo Kokk, Kristina Mänd, Ilmar Raag, Artur Taevere, Hannes Tamjärv ja Linnar Viik.
Esimesed nõukogu liikmed olid Hannes Tamjärv, Kristina Mänd ja Mare Pork, igapäevast juhatajatööd tegi aastatel 2003–2009 Artur Taevere.
Sihtasutuse tegevused.
Sihtasutus on 20 aasta jooksul kas ise käivitades või vabatahtlike nõustamise ja rahalise toetusega panustanud paljude oluliste algatuste kasvu, näiteks Uuskasutuskeskus, Noored Kooli, Kiusamisvaba Kool (KiVa), Asendusõpetajate platvorm (ASÕP), Terve Eesti Sihtasutus jmt.
Sihtasutus aitab alates sotsiaalse idee tekkimisest, formuleerimisest kuni rahastuse ning nõustamiseni:
H̠ayyim Weizmann

H̠ayyim (Azriel) Weizmann (kasutatakse ka nimekuju Chaim Weizmann; heebrea חיים ווייצמן‎; 27. november 1874 Motõli, Pinski maakond, Minski Kubermang, Venemaa Keisririik (praegu Motal Valgevenes) – 9. november 1952 Reẖovot, Iisrael) oli Inglise biokeemik, sionistliku liikumise juht, Maailma Sionistliku Organisatsiooni neljas president ja Iisraeli esimene president (aastatel 1949–1952).
Akko

Akko (varem eesti keeles "Akka") on linn Iisraeli Põhjaringkonnas.
Ajalugu.
1104. aastal langes linn Esimeses ristisõjas kristlaste kätte ja sellest sai ristisõdijate tähtsaim sadam ja suurim kindlus pühal maal. 
1187. aastal vallutasid muhameedlased Saladini juhtimisel linna tagasi, kuid ristisõdijad suutsid selle Kolmandas ristisõjas kahe-aastase piiramise järel 1191. aastal enda kätte tagasi saada. Teine Jeruusalemma kuningriik (või Akko kuningriik) asutati pärast kolmandat ristisõda aastal 1192 Akkosse, kus see kestis aastani 1291. 1192. aastal sai Akkost nõrgeneva Jeruusalemma kuningriigi pealinn.
1291. aastal vallutasid Aijubiidide dünastia mamelukid linna lõplikult moslemitele.
Rahvastik.
2007. aastal moodustasid Akko elanikkonnast 67,1% juudid, 25.3% islamiusulised araablased ja 2,4% kristlastest araablased.
Akko eesti kirjanduses.
Akko (Akkoni) langemist moslemite kätte 1291. aastal kujutab Karl Ristikivi oma kroonikate triloogia teises romaanis "Viimne linn".
Dekadents

Dekadents on (kultuuri) allakäik, langus, mandumine.
Kirjanduses kasutatakse dekadentsi nimetust 19. sajandi lõpu kultuuri- ja kirjandusvoolu kohta, mida iseloomustavad pessimistlik, isegi nihilistlik meeleolu, estetism ja sümbolism. Romantikute naiivne kiindumus loodusesse ja loomulikku heideti kõrvale ning selle asemel hakati idealiseerima kunstlikku ja tehtut. Algselt tarvitasid seda nimetust kriitikud, et halvustada kirjandusringkondades valitsevat uut meeleolu, kuid see võeti peagi uhkusega kirjanike endi poolt kasutusele. Osa kirjanikke said mõjutusi gooti romaanist ja Edgar Allan Poe loomingust.
Kõblas

Kõblas (ka kabli) on varrest ja selle külge risti kinnitatud (metall)terast koosnev maaharimisriist mulla kobestamiseks ja umbrohu eemaldamiseks. 
Kõblas on üks vanemaid maaharimise tööriistu. Algul puu- või kivi-, hiljem metallteraga kõblast on kasutanud kõik põlluharijatest rahvad maaviljeluse algaegadest alates. Vanimad kivikõplad, mis Eesti alalt leitud, pärinevad neoliitikumi lõpust (2. aastatuhat eKr), vanimad raudkõplad vanemast rauaajast (500 eKr – 450 pKr).
18.–19. sajandil puhastati Eestis kõpla abil ale-, kütise- ja söödimaad kändudest-juurtest ning kobestati mulda. Kõblast nimetati lisaks "maakirveks" või "mättakirveks", sest sellega puhastati heinamaad mätastest. Sarnasuse tõttu nimetati ka künakirvest mõnel pool kõplaks.
Kõplaid on erineva kujuga teraga, näiteks Eestis on levinud kolmnurkkõblas ja eriti uuemal ajal välkkõblas.
Keith Maurice Ellison

 
Keith Maurice Ellison (sündinud 4. augustil 1963 Detroitis) on Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik.
Ellison sündis ja kasvas katoliiklikus peres. Tal on 4 venda, 2 vanemad ja 2 nooremad. Ellison ja tema 3 venda on juristid, üks on arst. Üks vendadest on ühtlasi baptistliku Uue Seaduse Kiriku pastor.
19-aastase üliõpilasena pöördus Ellison islami usku. 1987 sai ta magistrikraadi majandusteaduses ja 1990 doktorikraadi õigusteaduses.
Ellison abiellus oma keskkooliaegse kallima Kimiga, kes töötab keskkoolis matemaatikaõpetajana. Neil on neli last: tütar Amirah ning pojad Jeremiah, Eliah ja Isaiah. Kim ei ole muslim, kuid nad kasvatavad oma lapsi muslimitena.
Ta oli esimene muslim, kes valiti Ameerika Ühendriikide Kongressi liikmeks. Ta valiti sinna 2006. aastal Minnesota 5. valimisringkonnast, mis on alates 1963. aastast demokraatide käes olnud. Ellison sai nelja kandidaadi seas absoluutse enamuse (56%). 2008 valiti ta tagasi, saades seekord kolme kandidaadi seas 71% häältest.
Ametissevannutamise tseremoonial otsustas ta vande anda, käsi mitte piibli peal nagu ülejäänud, vaid koraani peal. Ta on USA ajaloos esimene kongresmen, kes andnud ametivande koraanil. See tekitas USA-s laialdast tähelepanu ja konservatiivsete ringkondade, sealhulgas konservatiivsete kongresmenide kriitikat.
Ametivandeks kasutati Londonis 1764 välja antud kaheköitelist koraani, mis oli kunagi kuulunud Thomas Jeffersonile ja mida tänapäeval säilitatakse Kongressi raamatukogus.
Siiski pole Ellison esimene, kes vande andmisel on kasutanud mõnda muud raamatut peale piibli. Mitu juuti on vandunud Tanahil ja praegune kongresmen Henry Waxman, kes on 17 korda järjest Californiast kongressi valitud (samuti juut), kinnitas, et ta pole iial, käsi piiblil, midagi vandunud.
Televisioonis Glenn Beckile antud intervjuus väljendas Ellison oma seisukohta islamiäärmusluse suhtes: "Nad on kurjategijad. Kuid ma arvan, et inimesi, kes sooritavad kuritegusid, tuleb kohelda kurjategijatena, olenemata nende usust. Osama bin Laden ei esinda islamit rohkem kui Timothy McVeigh kristlust."
Klas Horn

Klas (Klaus, Claus, Claes, Clas) Horn on mitme ajaloolise isiku nimi:
Admiral Klas Horni järgi nime saanud laevad:
Keith Ellison

Keith Ellison on mitme tuntud inimese nimi:
Tapa mõis

Tapa mõis (saksa keeles "Taps") on ajaloolise haldusjaotuse järgi Järvamaal Ambla kihelkonda kuulunud mõis, mis tänapäeval jääb Lääne-Virumaa Tapa valla territooriumile. 
Tapa mõisa on esimest korda mainitud 1629. aastal, mil ta kuulus von Tiesenhausenitele. Mõisale kuulusid kaks karjamõisa: Niido ("Nido") ja Valgma ("Walgma").
Omanikud.
1629. aastal oli Tapa mõis Wolter von Tiesenhauseni omanduses, mõis anti talle Rootsi ajal, kuna Tiesenhausenite Puka mõisa oli Rootsi kuningas Gustav II Adolf ühes Sangastega 10. veebril 1626 andnud õuenõunik Christoph Ludvig Raskele.
Mõisa päris Wolteri poeg, major Adam Johann von Tiesenhausen ning järgnevalt nende järglased. Põhjasõda (1700-1721) järel andis reduktsiooniga konfiskeeritud mõisa Vene restitutsioonikomisjon von Tiesenhausenitele tagasi, kuid edaspidi läks mõis Berndt Wolmar Brandti ja Caspar Wilhelm Brandti kätte.
1788. aastal ostis Gideon Ernst von Fock 43 000 rubla eest von Tiesenhausenitelt Tapa mõisa. Eestimaa rüütelkonna maanõunike kolleegiumi maanõuniku ja Sagadi mõisniku Gideon Ernst von Focki (surn. 10. mai 1827) soovi järgi pidi Tapa mõis minema edasi Fockide meesliini pidi. Tapa mõis oli perekond Fockide käes 1788–1919. 
14. august 1828 sai õigusjõu G.E. von Focki testament, mille järgi päris Tapa mõisa tema poeg ooberst Aleksander Ferdinand von Fock (1795–1883). 
1891 päris Alexander Ferdinand von Fockilt mõisa tema poeg Axel Magnus Edward Ludwig von Fock (1849–1929). Talle kinnistati Karkuse karjamõis ja Tapa mõis, hinnaga vastavalt 92 643 ja 62 000 rubla.
1919. aastal Tapa mõis võõrandati riigile ja 1920.–1930. aastatel paiknesid seal 1. soomusrongirügemendi staap ning ohvitseride kasiino.
Mõisahooned.
Arvatavasti 1810.–1820. aastatel püstitati mõisa klassitsistlik peahoone, mis oli Eesti üks kaunimaid ja oli omal ajal üks uhkematest klassitsistlikest härrastemajadest. Kahekorruselise keskosa ees paiknes nelja massiivse sambaga portikus, millel oli astmikfrontoon. Mõisahoone taga oli mitu kõrvalhoonet. 
1921. aastal kavandati 1919. aastal Tapal alustanud Reaalgümnaasiumi üleviimist Tapa mõisa härrastemaja ruumidesse, reaalgümnaasium asus sel ajal endistes Tapa Raudteekooli ruumides, mis oli õpilastele kitsaks jäänud ja üleüldse kooli nõuetele ei vastanud. 
Mõisahoone portikus säilis hoonel kuni 1941. aastani, mil taganev Punaarmee hoone süütas. Hoone taastati saksa ajal 1943. aastal vanade müüride põhjal, kuid ilma portikuseta. Kõrvalhoonetest ei ole alles praktiliselt mitte midagi, säilinud on suur osa mõisa parki ja pärnaalleed.
1920.–1980. aastatel oli Tapa mõis NSV Liidu Nõukogude armee valduses ja 1955. aasta paiku mõisa peahoone ehitati mitu korda ümber.
1942. aastal Tapa mõisa hoone süttis ja pärast põlengut jäid säilisid vaid välismüürid. Eesti NSV ajal ehitasid Nõukogude armee ehituspataljoni sõdurid Tapa mõisa mõisahoonesse korterid ning mõisahoonest sai ohvitseriperede ühiselamu. Pärast Nõukogude armee lahkumist aastal 1993 seisis hoone tühjana ja lagunes.
Tapa linnale kuulunud hoone ostis 2019. aastal Kaitseressursside Amet, mis lasi hoone 29. aprillil 2020 õhkida.
Désappointementi saared

Désappointementi saared (prantsuse "Îles du Désappointement") on saared Prantsuse Polüneesias, kõige kirdepoolsemad Tuamotu saartest.
Saarte pindala on 12 ruutkilomeetrit. Saared on madalad ja kuivad, inimeluks vähesobivad. 
Saarestik koosneb kolmest väikesest koralliatollist Tepoto, Napuka ja Puka-Puka. 2002. aasta rahvaloenduse põhjal elab saartel vastavalt 54, 257 ja 197, kokku 508 inimest, peamiselt polüneeslased. Ajaloolistel põhjustel moodustavad Tepoto ja Napuka ühise vala, Pukapuka moodustab eraldi valla.
Läänes olevad Tepoto ja Napuka saare koloniseerisid lähedalolevatelt Tuamotu saartelt pärit rändurid, idapoolse Pukapuka koloniseerisid ümberasujad Markiisaartelt, mis asuvad viissada kilomeetrit põhja pool.
Fernão de Magalhães avastas eurooplaste jaoks Pukapuka saare 1521. Ekslik kuulujutt räägib, et saarestikule andis nime just Magalhães, kes ei suutnud sealt leida magedat vett. Tegelikult oli selleks Briti maadeavastaja John Byron 1765. Tema oli esimene eurooplane, kes Napukale jõudis. Ta nimetas Napuka ja Tepoto Pettumuse saarteks ("Disappointment Islands") sellepärast, et pärismaalased suhtusid neisse vaenulikult.
Ashley Greene

Ashley Michele Greene (sündinud 21. veebruaril 1987 Jacksonville'is Floridas) on USA näitleja. 
Ta on tuntud eelkõige Alice Culleni rolliga "Videviku" filmides.
Greene sündis Floridas Jacksonville'is. Tema isa Joe on endine mereväelane, praegu betooniäri omanik. Ema Michele töötas kindlustuses. Tal on vanem vend Joe, kes seni elab koos vanematega Jacksonville'is. Ashley käis kristlikus põhikoolis ja Samuel Wolfsoni keskkoolis.
Alguses kavatses Greene teha modellikarjääri, kuid oli liiga lühike (165 cm). Selle asemel soovitati tal keskenduda reklaamidele, kus näitleja pikkust on raske hinnata. Ta hakkas õppima näitlejatööd ja reklaamindust ning sai aru, et näitlejatöö meeldib talle rohkem kui modellindus. 17-aastaselt ta lõpetas keskkooli ja läks kohe pärast seda Hollywoodi.
Esimesed rollid sai ta teleseriaalides "Punk'd" (2005, 1 jagu), "MADtv" (2006, 1 jagu), "Crossing Jordan" (2006, 2 jagu), "Desire" (2006, 7 jagu) ja "Shark" (2008, 1 episood). Episoodilised rollid olid tal filmides "King of California" (2007) ja "Otis" (2008).
Film "Videvik" (2008) tegi Ashley Greene'i kuulsaks. Ta mängis seal vampiiri Alice Cullenit ja pälvis selle rolli eest Teismeliste valiku auhinna uue naisfilminäitleja kategoorias ("Teen Choice Award for Movie Fresh Face Female"). Greene mängis teisteski "Videviku" sarja filmides ("Noorkuu", 2009, "Päikesevarjutus", 2010). Neist kummagi eest pälvis ta Teismeliste valiku auhinna naisnäitlejale parima stseeni kategoorias ("Teen Choice Award for Scene Stealer Female"). Lisaks pälvis ta "Noorkuu" eest Teismeliste valiku auhinna kõige fanaatilisemate fännide kategoorias.
"Videviku" seeria kõrvalt on ta igal aastal mänginud teisteski filmides ja teleseriaalides, aga need ei ole suurt tähelepanu äratanud.
2009. aasta augustis lekkisid Internetti Greene'i alastifotod. Usutakse, et need tehti siis, kui Greene oli 19-aastane. Greene ise väidab, et oli sel ajal alaealine, mistõttu kõiki saite, kust neid fotosid leitakse, võib kohtulikult karistada. Tema advokaadi sõnul kuulub piltide autoriõigus Greene'ile.
2010. aastal poseeris Greene ajakirja Sports Illustrated iga-aastases supelkostüümi-erinumbris PepsiCole kuuluva karastusjookide ja teede kaubamärgi SoBe reklaamis alasti, üksnes tema kehale olid maalitud bikiinid.
Tiramisu

Tiramisu [t'iramisu] (itaalia sõna "tiramisù" () on tõenäoliselt itaalia päritolu kihiline magustoit.
Klassikaline tiramisu koosneb kahest põhikihist – küpsisekiht ja "mascarpone" baasil kreemikiht – ning lisakoostisainetest. 
Klassikalise tiramisu põhikoostisainete hulka kuuluvad toorjuust (näiteks "mascarpone"), toored munakollased, suhkur, espressokohv ning Pavesini küpsised (kulinaarses hädaolukorras võib kasutada poest varutud Savoiardi küpsiseid või Keelekese küpsiseid, küpsiseid ka täidiseta rullbiskviiti, järelejäänud piparkooke), samuti veidi alkoholi (näiteks Amarettot, viskit, marsaalat, likööri Vana Tallinn jm). 
On ka toiduretsepte, kus lisatakse "mascarpone" toorjuustukreemi sisse ka vahustatud munavalgeid või vahukoort, rohelist teed, pähkleid, vaarikaid, kohupiima jm. 
Itaaliakeelne fraas "tira mi su" tähendab sõna-sõnalt 'tõmba mind üles' ning viitab suhkru ja espressokohvi poolt inimorganismile avaldatavale toimele.
Tiramisu päritolu on teadmata. Esimest korda mainiti seda kirjalikult alles 1983 kreeka kokaraamatus ja see annab alust arvata, et tiramisu on kas üsna hiline magusroog või kohandus teistest kihilistest magusroogadest (nt "english triffle"). 
Tiramisu kui algne magustoit, mida tuntakse ka "Toscana trifle"'i ja "Zuppa Ingelese"'ina, hakkas levima 19. sajandil Toscana piirkonnas Sienas.
Levinuima versiooni kohaselt leiutati tiramisu Trevisos restoranis Le Beccherie ja nimetati kondiitri Roberto Linguanotto õpilase ja ristitütre Francesca Valori (neiupõlvenimi Tiramisu) järgi tema kulinaarsete võimete auks.
Fernando ja Tina Raris väitsid 1998 avaldatud teoses "La marca gastronomica", et tiramisu leiutas Giuseppe di Clemente Trevisos 1971. aastal. On mainitud märksa varasemaidki aastaarve ja teisi linnu.
Originaalretsept ei sisaldanud alkoholi, sest oli mõeldud eeskätt lastele ja vanuritele, ning koogi originaalkuju oli ümmargune. Selle koostisained olid küpsised, muna, suhkur, "mascarpone" juust, kakao, mesi ja gaseeritud vesi.
Kaspar Taimsoo

Kaspar Taimsoo (sündinud 30. aprillil 1987 Viljandis) on endine eesti sõudja.
2023. aasta detsembri alguses teatas ta, et lõpetab sportlaskarjääri.
Haridus.
Taimsoo on Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi vilistlane. Alates 2022. aasta oktoobrist on Kaspar Taimsoo kood/Jõhvi tehnoloogiakooli õpilane. 
Karjäär ja saavutused.
2009. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta koos Allar Rajaga paarisaerulisel kahepaadil kuldmedali. Sama aasta MM-il saadi Rajaga pronksmedal.
2010. aasta Euroopa meistrivõistlustel Montemoris võitis ta koos Allar Rajaga paarisaerulisel kahepaadil hõbemedali.
2012. aasta suveolümpiamängudel võistles Taimsoo paarisaerulise neljapaadi koosseisus koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Andrei Jämsäga. Meeskond sai 4. koha. Sama meeskonna koosseisus oli ta ka 2012. aasta septembris Vareses toimunud sõudmise Euroopa meistrivõistlustel, kui ta tuli Euroopa meistriks. 
Aastal 2015 tuli ta Prantsusmaal Aiguebelette'is toimunud maailmameistrivõistlustel paarisaerulisel neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Andrei Jämsäga pronksmedalile.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Brandenburgis võitis ta koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Andrei Jämsäga paarisaerulisel neljapaadil kuldmedali.
2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängudel võitis koos Allar Raja, Andrei Jämsä ja Tõnu Endreksoniga pronksmedali.
2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai koos Tõnu Endreksoni, Kaur Kuslapi ja Allar Rajaga pronksmedali.
Taimsoo käes on ka maailmarekord kiikingus – 7,15 m (2015).
Tegevus poliitikas.
Kaspar Taimsoo kuulub alates 2022. aastast erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 1017 häält ning ei osutunud valituks. Taimsoo kuulub Viljandi Linnavolikogu XVII koosseisu.