tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leo Päi

Leo Päi (8. juuli 1920 Tallinn – 31. juuli 1999 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja reumatoloog.
Elulugu.
Leo Päi oli advokaadi poeg ja Svetlana Päi abikaasa, Tõnis Päi isa.
Lõpetas 1938 Tallinna Vene Eragümnaasiumi, õppis 1938–40 TÜ loodusteaduskonnas ja 1940–41 arstiteaduskonnas. Oli 1941–45 Nõukogude tagalas. Lõpetas 1950 TÜ arstiteaduskonna, 1955 Leningradi I Meditsiiniinstituudis aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1955, samas), väitekiri "Изменения соотношения белковых фракций плазмы крови при крупозной пневмонии", meditsiinidoktor (1968, Kaunase Meditsiiniinstituut), väitekiri "Некоторые вопросы иммунопатологии ревматизма и неспецифического инфекционного полиартрита". Oli 1950–52 Tartu Kliinilise Haigla peaarst, 1955–57 TÜ hospitaalsisehaiguste ja tuberkuloosi kateedri assistent, 1957–62 vanemõpetaja , 1962–69 dotsent, 1970–89 professor, ühtlasi 1962–89 kateedri juhataja, 1990–92 professor-konsultant, 1992–94 sisekliiniku reumatoloogia erakorraline professor, aastast 1994 emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurinud peamiselt süsteemseid sidekoehaigusi ja reumatoidartriiti. Loonud õpetuse reumatoidartriidist kui tsüklilisest ja faasilisest haigusest. Olnud БСЭ ning ajakirjade Ревматология ja Терапевтический архив toimetuskolleegiumide liige. liige (1981–86), Üleliidulise Terapeutide Seltsi juhatuse (1970–80) ja Üleliidulise Reumatoloogia Seltsi juhatuse (aastast 1970) liige, aastast 1991 välis-auliige, Eesti Reumatoloogide Seltsi juhatuse liige (aastast 1970). Eesti NSV Ülemnõukogu mitme koosseisu liige. Eesti NSV teeneline arst (1973). Botkini-nimelise Üleliidulise Terapeutide Ühingu medal (1986). Üle 220 teaduspublikatsiooni, õppevahendeid.
Leo Päi on Eesti reumatoloogiakoolkonna asutaja.
Svetlana Päi Hildebrand

Svetlana Päi Hildebrand (aastani 1990 Svetlana Vihljajeva; 1990–2002 Svetlana Päi, sündinud 1. detsembril 1948 Pärnus) on Eesti arstiteadlane ja reumatoloog.
Elulugu.
Svetlana Päi Hildebrand on teenistuja tütar, Leo Päi endine abikaasa.
Lõpetas 1966 Tartu 4. Keskkooli, 1972 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1982, Leedu Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Teadusliku Uurimise Instituudi), väitekiri "Клиническое значение определения некоторых гуморальных показателей иммунологической реактивности у больных ревматойдным артритом", meditsiinidoktor (1997, TÜ), väitekiri "Factors promoting heterogenity of the course of rheumatoid arthritis" Oli 1973–74 Mustvees arst, 1975–77 TÜ Meditsiini Kesklabori vanemlaborant, 1978 vaneminsener, 1979–84 TÜ Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) immunopatoloogia labori nooremteadur, 1985 vanemteadur, 1986–92 ÜMPI reumatoloogia labori vanemteadur, 1989–92 ka hospitaalsisehaiguste ja tuberkuloosi kateedri vanemõpetaja ja õppejõud, 1992–2001 sisekliiniku vanemteadur, aastast 2002 Stockholmis praktiseeriv arst-reumatoloog.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: reumatoidartriit ja selle ravi. New Yorgi Teaduste Akadeemia liige. Üle 90 teaduspublikatsiooni, õppevahendeid.
Ta on ka organisatsiooni "The European League Against Rheumatism" (EULAR) liige.
Tõnis Päi

Tõnis Päi (sündinud 29. oktoobril 1951 Tartus) on eesti arstiteadlane, reumatoloog
Elulugu.
Tõnis Päi on Leo Päi poeg.
Lõpetas 1970 Tartu 2. Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Oli 1976–1979 Jõgeva Keskhaigla arst, 1981–1983 TRÜ aspirant. Täiendas end 1991–1992 USA-s Alabama Ülikoolis. 
Oli 1985–1988 TRÜ hospitaalsisehaiguste ja tuberkuloosi kateedri assistent, 1988 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi nooremteadur, 1988–1990 ravimifirma Vagos arst, 1993–1995 Tallinna Kivimäe Haigla arst, aastast 1995 Järve ja Ida-Tallinna Keskhaigla reumatoloog. 
Teadustöö.
Uurinud liigesehaiguste ravi. Uue (krüoteraapilise) ravisuuna algataja reumatoloogias. Asutas Tallinnas ja Pärnus krüoteraapiakabinetid. 10 teaduspublikatsiooni, aimekirjutisi.
Regina Pällin

Regina Pällin (1974. aastani Regina Herbst; sündinud 15. oktoobril 1942 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Regina Pällin on tööliste tütar ja Vello Pällini abikaasa.
Lõpetas 1961 Tartu 8. Keskkooli, 1968 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna orgaanilise keemia erialal, 1971 TRÜ-s aspirantuuri, keemiakandidaat (1979, Eesti NSV TA Geoloogia Instituut), väitekiri "Orgaaniliste solventide mõju α-kümotrüpsiini reaktsioonile fosfororgaaniliste inhibiitoritega". Oli 1971–1973 TRÜ keemiateaduskonna nooremteadur, 1973–1980 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi nooremteadur, 1980–82 Eesti Põllumajanduse Akadeemia keemia kateedri vanemteadur, 1982–1986 assistent, 1986–1989 vanemõpetaja, 1989–1994 dotsendi kohusetäitja, 1994–2005 EPMÜ loomakasvatuse instituudi keemia osakonna dotsent, 2005– Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse osakonna dotsent. Õpetanud üldise, anorgaanilise, analüütilise, orgaanilise ja biokeemia kursusi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: orgaaniline ja biokeemia; toidutehnoloogia füüsikalis-keemilised ja bioloogilised alused. Töid ensüümireaktsioonide kineetikast ja looduslike ühendite analüüsi alalt. Toitumisteadlaste Seltsi (1994–) liige. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Vello Pällin

Vello Pällin (sündinud 7. augustil 1939 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Vello Pällin on raamatupidaja poeg ja Regina Pällini abikaasa.
Lõpetas 1957 Tartu 5. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, 1994–1999 oli Tartu Ülikooli magistrantuuris ja doktorantuuris; keemiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Jotalaamhappe tootmise laboratoorse tehnoloogilise reglemendi väljatöötamine", keemiadoktor (2001, TÜ), väitekiri "The role of solvation in the formation of iotsitch complexes". 
Oli 1979–1986 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi röntgenoloogia kontrastainete labori juhataja, 1987–1994 hormonaalse regulatsiooni labori juhtivinsener, vaneminsener ja teadur, 1999–2004 Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudi assistent ja teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: laserspektroskoopia ja orgaaniline süntees, Mg-orgaanilised ühendid.
Heiki Pärdi

Heiki Pärdi (sündinud 22. aprillil 1951 Raikküla külanõukogus Rapla rajoonis) on eesti ajaloolane ja etnoloog.
Ta on olnud Tartu Kunstimuuseumi direktor ( 2000–2005).
Elulugu.
Heiki Pärdi on kolhoosniku poeg. Ta on lõpetanud 1969. aastal Järvakandi Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ning saanud 1996. aastal magistrikraadi etnoloogias väitekirjaga "Muuseum – kultuurinähtus ja kultuuriuurimise allikas".
Ta oli aastatel 1974–1987 ja 1989–2000 Eesti Rahva Muuseumis teadur, osakonnajuhataja ja teadusdirektor, 2000–2005 Tartu Kunstimuuseumi direktor. Alates 2005. aastast on ta Eesti Vabaõhumuuseumi teadusdirektor, alates 2020. aastast Eesti Vabaõhumuuseumi vanemteadur.
Aastatel 1991–1992 oli ta ka Tartu Ülikooli Eesti ajaloo kateedri õpetaja, 1992–1995 ajaloo osakonna assistent, 2005. aastast on ta TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia koosseisuväline õppejõud (eesti rahvakultuur, Eesti ja Põhjala traditsiooniline arhitektuur). Pärdi on õpetanud ka etnoloogiat ja museoloogiat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eesti rahvakultuur, kultuurilugu ja maa-arhitektuuri areng. Osalenud ja juhtinud mitmeid etnograafilisi ekspeditsioone Eestis ja teiste soome-ugri rahvaste aladel. Oli 1996–1999 Eesti Teadusfondi projekti "Kodu kui kultuuritegur 20. sajandi Eestis" juht. Olnud Pro Ethnologia ja Eesti Rahva Muuseumi aastaraamatu ning Eesti Vabaõhumuuseumi järgväljaannete Suitsutare ja Eesti Vabaõhumuuseumi Toimetised peatoimetaja. Kirjutanud üle 100 teaduspublikatsiooni.
Andres Pärl

Andres Pärl (10. november 1903 Kabala vald, Viljandimaa – 8. juuni 1991 Tartu) oli eesti loogik ja psühholoog.
Andres Pärl oli põllutöölise poeg. Ta lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi, 1929 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, kaitses 1933 väitekirja "Meie koolinoorsoo psüühiline laad tema õpilas-ajakirjandusliku loomingu järele" ja sai "mag. phil." kraadi (1946 vormistati ta ümber pedagoogikakandidaadiks). 
Ta oli 1930–1936 juhutöödel, 1936–1940 haridusministeeriumis sekretär, 1940–1941 hariduse rahvakomissariaadi referent, 1941–1943 Punaarmees, 1943–1944 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu käsutuses, 1944–1945 Moskva Ülikooli stipendiaat, 1945–1947 TRÜ pedagoogika kateedri assistent, 1947–1948 loogika ja psühholoogia kateedri vanemõpetaja, aastast 1949 dotsent, 1952–1972 kateedri juhataja, 1972–1978 dotsent, ühtlasi 1948–1950 kaugõppeteaduskonna dekaan ja 1955–1962 ajaloo-keeleteaduskonna dekaan. Ta on õpetanud psühholoogia üldkursust, loogika üld- ja erikursust ning koostanud aastakümneid kasutatud ja mitmes kordustrükis ilmunud loogika õppevahendeid.
Andres Pärl oli 1932–1935 "Pedagoogilise aastaraamatu" toimetajaid ja 1970 "Psühholoogia lugemiku" (Tartu) toimetajaid. Ta avaldas töid peamiselt loogika vallast. Tal oli umbes 30 teaduspublikatsiooni.
Tema vend August Pärl oli Eesti NSV teeneline kultuuritegelane.
Boris Pärl

Boris Pärl (perekonnanimi ka Perl; 20. mai 1919 Alliku vald, Järvamaa – 8. mai 1991 Chicago, USA) oli eesti majandusteadlane ja statistik.
Elulugu.
Boris Pärl oli preestrist kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1937 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi, 1942 TÜ õigusteaduskonna, õppis 1942–1944 majandusteaduskonnas, lõpetas 1952 Stockholmi Kaubandusülikooli, "M.Sc." (1953, Northwesterni Ülikool, Evanston, Illinois), "Ph.D." (juhtimine, 1960, samas). Oli 1941–1942 Eesti Rahva Ühisabi ja 1942–1943 Sisedirektooriumi Sotsiaalkindlustuse Valitsuse ametnik, 1943–1944 Saksa armees lendur. Läks 1944 Saksamaa kaudu Rootsi, oli 1945–1948 haiglatööline ja Uppsalas konservivabriku ametnik, 1948–1950 Rootsi Kaubandusministeeriumi ametnik, hiljem revident Stockholmis. Aastast 1952 USA-s: oli 1954–1960 Northwesterni Ülikooli instruktor, 1960–1964 , 1964–1985 "associate professor" statistikas.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: majandus ja statistika, töid statistika alalt. Oli American Statistical Association'i, American Economists Associationi liige. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Ülle Pärl

Ülle Pärl (aastani 1984 Ülle Kreegipuu; sündinud 5. novembril 1962 Paides) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Ülle Pärl on õpetajate tütar.
Lõpetas 1981 Nõo Keskkooli, 1987 EPMÜ põllumajanduse ökonomist-organisaatori erialal, magistrikraad majandusteaduses (2004, TÜ), väitekiri "Arvestusinformatsiooni kasutamine ettevõtte juhtimisprotsessis" (Tartu, 2004). Täiendas end finants- ja ärialal 2002 Eestis, Soomes ja Rootsis, 1998–1991 TÜ-s sotsiaalpsühholoogias, kõrgkooliõppes ja õpetamises, 2000–2001 TÜ-s ja 2001 Turu Ülikoolis, aastast 2004 TÜ doktorant. 
Oli 1987–1988 Eesti NSV TA Loomakasvatuseatuse ja Veterinaaria Instituudi nooremteadur, 1988–1990 Kambja sovhoosi peaökonomist, 1991–1996 AS Sirma finantsjuht ja juhatuse esimees, 1996 AS Tapila finantsjuht, 1997–1998 TÜ Üliõpilasküla finantsdirektor, 1998–2003 TÜ, Audentese Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli lepinguline lektor, 2002–2003 AS Elektriteenused juhtimisarvestuse peaspetsialist, 2003– Mainori Kõrgkooli lektor ja majandusarvestuse ning finantsjuhtimise moodulijuht, aastast 2006 ärijuhtimise instituudi finantsjuhtimise osakonna juhataja, ühtlasi aastast 2006 TÜ majandusalase doktorikooli erakorraline teadur (osalise koormusega). 2006–2007 ka Tampere Ülikooli erakorraline teadur. Õpetanud juhtimisarvestust, "controlling"'ut, finantsanalüüsi, majandusarvestuse aluseid, finantsarvestust, arvestuse infosüsteeme jm.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: üleminekumajandus; ettevõtlus; juhtimisarvestus; juhtimise ja arvestuse infosüsteemid; juhtimine. Eesti Majandusteadlaste Seltsi (2004–), European Accounting Associationi (EEA) ja European Institute for Advanced Studies in Managementi (EIASM) (2005–) liige.
Teoseid.
20 teaduspublikatsiooni.
Aime Pärn

Aime Pärn (aastani 1984 Viira; sündinud 22. juunil 1949 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1967 Tartu 5. Keskkooli, 1972 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, 1980 aspirantuuri Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis. Oli 1972–1977 TRÜ orgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1981–1986 nooremteadur, 1986–1990 Teraviljasaaduste Ministeeriumi jõusöödalabori insener-tehnoloog, 1990–1997 Riikliku Teraviljaameti uurimiskeskuse keemik-analüütik, 1998– EPMÜ/EMÜ loomakasvatusinstituudi vanemlaborant ja teadus-arenduskeskuse insener-keemik.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: keemiline analüüs. 5 teaduspublikatsiooni.
Andi Pärn

Andi Pärn (sündinud 17. mail 1957 Avinurme vallas Ida-Virumaal) on eesti bioloog ja ökoloog-keskkonnakaitsja.
Elulugu.
Pärn on lõpetanud 1975 Rakke Keskkooli ja 1983 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna. 1983–1985 oli ta TRÜ botaanika ja ökoloogia kateedri stažöör-uurija, 1986 ökosüsteemide labori nooremteadur ja vaneminsener, 1986–1992 Tartu Ülikooli botaanikaaia direktor, 1992–1996 TÜ doktorant, 1995 bioloogia-geograafiateaduskonna dekanaadi juhataja ning 1996–1998 TÜ teadus- ja arendusosakonna juhataja. 1999–2005 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli ning aastast 2005 on ta Eesti Maaülikooli teadus- ja arendusosakonna juhataja.
Teadustöö.
Andi Pärna peamised uurimisvaldkonnad on lihhenoloogia ja keskkonnakaitse. Ta on osalenud teadusekspeditsioonidel Baikali äärde (1979, 1980, 1981, 1982, 1986). Pärn on SA Tartu Teaduspark nõukogu liige aastast 2000, ta on avaldanud kümmekond teaduspublikatsiooni.
Anton Pärn

Anton Pärn (sündinud 3. mail 1960 Haapsalus) on eesti arheoloog, muinsuskaitsja ja muuseumitöötaja.
Elulugu.
Anton Pärn on töölise poeg.
Pärn lõpetas 1978. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia erialal. 2002. aastal sai ta samast magistrikraadi arheoloogias, tema väitekiri oli "Linn ja tagamaa. Haapsalu piirkonna asustuslugu 13.–15. sajandil" (Tartu, 2002); aastatel 2002–2007 oli ta ka Tartu Ülikooli doktorant. 
1986–1990 oli ta Kultuuriministeeriumi Muuseumide ja Kultuurimälestiste Teaduslik-Metoodilise Nõukogu arheoloogiamälestiste sektori vanemteadur, 1990–1993 sektori juhataja ning 1993–2001 Muinsuskaitseameti (1998–2001 Muinsuskaitseinspektsioon) peadirektori asetäitja. 2002–2013 oli ta Kultuuriministeeriumi asekantsler (kultuuriväärtuste alal). 2013. aastast on ta SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid juhataja.
Teadustöö.
Pärna uurimisvaldkonnad on sotsiaalsed, majanduslikud ja kultuurilised protsessid Eestis muinas- ja keskajal, sh linnaehituslik areng keskaegses Eestis. 1997–2001 osales ta Gotlandi Ülikooli juhitud rahvusvahelises projektis "Culture Clash or Compromise?", mis käsitles Läänemere ruumi euroopastumist ajavahemikus 1100–1400. Pärn on Eesti Muinsuskaitse Seltsi, Eesti Arheoloogia Seltsi, ICOMOSi Eesti komitee ja Euroopa Arheoloogia Assotsiatsiooni (EEA) liige. Ta on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni.
Helga Pärn

Helga Pärn (1958. aastani Helga Vaim; 4. veebruar 1931 Paide – 19. veebruar 1992 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog.
Elulugu.
Helga Pärn oli teenistuja tütar.
Ta lõpetas 1948. aastal Paide Keskkooli ja 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Вопросы выявления и эпидемиологии хронических заболеваний желудка." 
Oli 1954–1958 terapeut Pärnu Linnahaiglas, 1962–1969 Paide Rajoonihaiglas, Tallinna Nõmme Haiglas ja Harjumaa Haiglas, viimases osakonna juhataja, 1969–1977 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi gastroenteroloogia osakonna nooremteadur, 1977–1989 vanemteadur, 1989–1991 juhtivteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: seedeelundite haiguste diagnostika ja ravi. Umbes 50 teaduspublikatsiooni.
Henn Pärn (ökoloog)

Henn Pärn (3. aprill 1939 Kaarli vald – 21. mai 2024 Tallinn) oli eesti metsandusteadlane ja ökoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1957. aastal Abja Keskkooli, 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna, 1975. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia kaugõppes metsamajanduse erialal, bioloogiakandidaat ökoloogias (1996, NSVL Teaduste Akadeemia Uurali Osakonna Taimede ja Loomade Ökoloogia Instituut, Jekaterinburg), väitekiri "Прирост сосновых древостоев в урбанизированной среде (на примере г. Таллина)". Oli aastatel 1961–1969 Tallinna Kontrollmõõduriistade Katsetehase konstruktor, 1969–1974 Tallinna Rohelise Vööndi Metsamajandi Iru metskonna abimetsaülem ja Harku metskonna metsaülem, 1974–1991 Eesti TA Tallinna Botaanikaaia teadur ja vanemteadur, 1991–1999 TPÜ Rahvusvahelise Keskkonnabioloogia Keskuse vanemteadur, 1999–2000 Euroülikooli keskkonnakaitse teaduskonna dekaan, 2000. aastast EPMÜ metsandusliku uurimisinstituudi (aastast 2005 metsanduse ja maaehituse instituut) ökofüsioloogia osakonna vanemteadur.
Ta kuulus alates 1998. aastast Eesti Keskerakonda.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: metsaökoloogia, dendrokronoloogia. Välja selgitanud mullatingimuste, antropogeensete (peamiselt tolmusaaste) jt tegurite mõju puistute seisundile ning puutuha väetisena kasutamise mõju puistute juurdekasvule. Väljaande "Metsanduslikud uurimused" toimetuskolleegiumi liige ja toimetaja. H. Fordi Euroopa looduskaitseauhind (1998), Eesti Vabariigi teaduspreemia (2004). Umbes 60 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Henn Pärn oli talupidaja poeg.
Hiljar Pärn

Hiljar Pärn (1. september 1934 Valjala vald, Saaremaa – 5. oktoober 2006 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1953. aastal Väimela Loomakasvatustehnikumi, 1958. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna ja 1965. aastal Moskva Veterinaariaakadeemias sihtaspirantuuri, sealsamas sai 1966. aastal veterinaariakandidaadiks. Tema väitekiri käsitles fosfori- ja kaltsiumivaeguse varajast diagnoosimist, ravi ja profülaktikat lehmadel. 
Ta oli aastatel 1958–1962 Vändra Veisekasvatuse Katsejaama vanemveterinaararst, 1965 EPA katsetehnik, 1965–1967 sise- ja nakkushaiguste kateedri assistent, 1967–1970 vanemõpetaja, 1970–1973 dotsendi kohusetäitja, 1974–2000 dotsent, ühtlasi 1979–1981 kateedri juhataja. Ta õpetas kliinilist diagnostikat ja mittenakkavaid sisehaigusi ning koostas õppevahendeid.
Teadustöö.
Pärnal on uurimusi loomade mineraalelementide, süsivesikute, rasvade, ainevahetuse ja seedeelundite haiguste alalt. Ta on olnud EPMÜ teadustööde kogumike toimetaja. Ta osales 1978. aastast Põllumajandusministeeriumi Veterinaariavalitsuse komisjoni töös ning oli 1988 Eesti Loomaarstide Ühingu asutajaid. Tal on ligi sada teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Hiljar Pärn oli talupidaja poeg ja Maie Pärna abikaasa.
Kirjandus.
Maie Pärn

Maie Pärn (1985. aastani Maie Suigusaar; sündinud 19. detsembril 1943 Võisiku vallas Viljandimaal) on eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Maie Pärn on talupidaja tütar. Loomaarstiteadlane Hiljar Pärn oli tema abikaasa.
Lõpetas 1962 Puhja Keskkooli, 1967 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna. 
Oli 1968 EPA patoloogilise anatoomia ja parasitoloogia kateedri vanemlaborant, 1968–1977 Balti Tsonaalse Teadusliku Uurimise Veterinaarialabori nooremteadur, 1977–1979 Tartu Rajoonidevahelise Veterinaarialabori veterinaararst, 1979–1987 Tartu Põllumajandusloomade Kunstliku Seemenduse Jaama veterinaararst, 1987 EPA sise- ja nakkushaiguste kateedri assistent, 1987–1994 veiste leukooside uurimisgrupi vanemteadur, 1994–1997 EPMÜ veterinaaria uurimiskeskuse veterinaararst, 1997–2004 Veterinaaria- ja Toidulabori veterinaararst.
Teadustöö.
Töid tibude koktsidioosi ning sigade ja veiste nakkushaiguste alalt. Eesti Loomaarstide Ühingu asutajaliige (1988). 15 teaduspublikatsiooni.
Kirjandus.
Ahti Pärna

Ahti Pärna (sündinud 24. mail 1969 Tallinnas) on eesti laevajuht ja juhtimisteadlane.
Elulugu.
Ahti Pärna on Ants Pärna poeg. Lõpetas 1987. aastal Tallinna 44. Keskkooli, 1994. aastal Peterburi Mereakadeemia laevajuhtimise erialal, 2000. aastal Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppes ja sai ärikorralduse magistrikraadi. Väitekiri "ISM koodeks – kvaliteedijuhtimise alus merenduses" on kaitstud 2000. aastal.
Aastail 1994–1996 töötas Ahti Pärna Eesti Merelaevanduses tüürimehena, 1996–2004 Tallinkis tüürimehena ja 2004–2006 kaptenina. 
2006. aastast töötab laevaettevõttes Navirail OÜ kaptenina.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: juhtimine merenduses. 5 teaduspublikatsiooni.
Ants Pärna

Ants Pärna (16. august 1935 Alatskivi vald – 31. detsember 2014 Tallinn) oli eesti merendusajaloolane ja kultuuritegelane.
Elulugu.
Ants Pärna on põllutöölise poeg ja Ahti Pärna isa.
Ants Pärna lõpetas 1957. aastal Tallinna Merekooli laevajuhi erialal ja 1969 Tartu Ülikooli ajaloo osakonna.
Aastail 1957–1960 töötas ta Eesti Merelaevanduses tüürimehena, järgmisel aastal Tallinna Linnamuuseumi merendusosakonna restauraatorina ja alates Eesti Meremuuseumi taasloomisest 1961. aastal kuni 1998. aastani selle muuseumi direktorina ning seejärel kuni pensionileminekuni 2009. aastal teadurina. Aastail 1976–1979 töötas ta Kultuuriministeeriumi muuseumide ja kultuurimälestiste teaduslik-metoodilise nõukogu esimehena.
Teadustöö.
Ants Pärna uurimisvaldkond oli Eesti mereasjanduse ajalugu. Ta on avaldanud artikleid ja raamatuid eestlaste meresõidust, laevadest, merekoolidest ja meremeeste kutseühingutest. Aastail 1976–1979 oli ta Kultuuriministeeriumi muuseumide ja kultuurimälestiste teaduslik-metoodilise nõukogu esimees. Ants Pärna osales 1990. aastail ka väliseesti meremeeste arhiivide läbivaatamisel ja Eestisse toimetamisel.
Ühiskondlik töö.
Eesti Meremeeste Liidu loomisel 1989. aastal valiti Ants Pärna liidu vanemaks ja ta pidas seda ametit kuni 2000. aastate alguseni.
Ants Pärna osales ka merekeele nõukoja loomisel 1973. aastal ja oli kuni surmani selle liige.
Kirjandus.
Ants Pärna on välja andnud oma luuleraamatuid:
Elli Pärna

Elli Pärna (aastani 1972 Elli Org; sündinud 29. oktoobril 1947 Tartus) on eesti loomageneetik.
Elulugu.
Elli Pärna on teenistujate tütar; Kalev Pärna abikaasa.
Lõpetas 1966 Tartu 5. Keskkooli, 1972 TÜ bioloogia-geograafiateaduskonna biokeemia erialal, 1976 Eesti NSV TA Loomakasvatuseatuse ja Veterinaaria Instituudis (ELVI) aspirantuuri, bioloogiakandidaat geneetikas (1981, Üleliiduline Põllumajandusloomade Aretuse ja Geneetika Instituut), väitekiri "Связь некоторых генетико-биохимических признаков сыворотки крови с своеобразием развития и продуктивностью крупного рогатого скота красной эстонской породы". Täiendas end Hollandis (1994, 1997), Tšehhis (1995), Inglismaal (1995, 1996, 1997), Soomes (2002, 2004). Oli 1972–74 ELVI vaneminsener, 1977–83 aretusosakonna nooremteadur, 1984–1994 vanemteadur, 1994– EPMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi loomageneetika ja tõuaretuse osakonna vanemteadur, OÜ Tervisliku Piima Biotehnoloogiate Arenduskeskuse projektijuht.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: veiste produktiivomaduste geneetilise ja fenotüübilise variatsiooni komponendid; produktiivomaduste geneetiline determinatsioon, piima laapumise geneetika hindamine. ja Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, Euroopa Põllumajanduse Assotsiatsiooni Geneetikanõukogu koordinaator. Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Linnamäe paisjärv

Linnamäe paisjärv on avalik paisjärv, mis asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas Jägala-Joa, Jõelähtme, Jõesuu, Koila ja Manniva küla juures. 
Veehoidlat läbib Jägala jõgi.
Raymond Joval

Raymond Albert Joval (sündinud 15. septembril 1968 Amsterdamis) on Hollandi endine poksija. Tema vanemad on pärit Surinamest.
Joval osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Joval sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Ariel Hernándezele (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Joval osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Dirk Eigenbrodtile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Joval poksis jaanuarist 1994 kuni juulini 2008 elukutselisena. Ta osales kokku 42 kohtumisel ning võitis neist 37 (neist 16 nokaudiga) ja kaotas 5 kohtumist.
Jägala joa hüdroelektrijaam

Jägala joa hüdroelektrijaam ehk Jägala puupapivabriku hüdroelektrijaam on hüdroelektrijaam Jägala joa lähedal. 
Jägala joast allavoolu paiknev hüdroelektrijaam saab vee enne Jägala juga paiknevast veehaardest, millest viib 850 m pikkune derivatsioonikanal survebasseini, sealt läheb vesi 3x30 m pikkuste survetorude kaudu turbiinidesse.
Jaamas on 3 turbiini koguvõimsusega 2000 kilovatti. Jaam kuulub ettevõttele OÜ Jägala Energy.
Sibulatee

Sibulatee on turismiteenuste pakkujate võrgustik, kes pakuvad teenuseid Eesti idaserva piirkonnas (Vara-Alatskivi-Kallaste-Varnja-Kolkja piirkond; seda piirkonda nimetatakse samuti Sibulateeks), mis lookleb Peipsi ääres alates Emajõe vasakkaldast Tartu tagant kuni Kallasteni.
Raudtee Erastamise Rahva AS

Raudtee Erastamise Rahva AS (RER) oli 2000. aastal Eesti ärimeeste asutatud firma, mis osales Eesti Raudtee erastamiskonkursil.
Kolmest pakkujast jäi RER 865 miljoni krooniga viimaseks, konkursi võitis Rail Estonia 1,7 miljardi krooni suuruse pakkumisega. 17. jaanuaril 2001 vaidlustas RER erastamisagentuuri otsuse, kuna Rail Estonia polnud vaatamata lubadusele teatanud Eesti Raudteesse investeerima hakkava suure Põhja-Ameerika raudteefirma nime. Konkursi võitnud Rail Estonia loobus ostmisest, seetõttu sai Eesti Raudtee erastada teisele kohale jäänud Baltic Rail Service (BRS).
2001. aasta oktoobris avalikustas Marcel Vichmann BRS-i ja RER-i varasema kokkuleppe, mille kohaselt pidi võitja teise firma koos äriplaaniga ära ostma, BRS aga tahtis kokkuleppest taganeda; võimaliku ostusummana nimetati 70 miljonit krooni. 2004. aastal jõudsid firmad siiski ostuhinnas kokkuleppele. BRS ostis RER-i, kompenseerides ostuhinnaga Postimehe väitel konkursile tehtud kulutused 20-25 miljoni krooni ulatuses; ostu järel teatas BRS kavatsusest RER likvideerida.
RER-i juhataja oli Rain Tamm. Firma asutajate seas olid transiidiärimees Aadu Luukas ja turvafirmade omanik Urmas Sõõrumaa.
Gravensteen

Gravensteen on keskaegne linnus Belgias Ida-Flandria provintsis Gentis. Gravensteen tähendab tõlkes krahvi kindlust.
Leie ja Schelde ühinemiskohast sadakonna meetri kaugusele jääv Gravensteen on üks kaunimaid keskaegseid linnuseid Belgias, kõrvuti Bouilloni, Beerseli, Corroy, Sint-Pieters-Rode, Lavaux' ja Vêves'i lossiga.
Ajalugu.
Esimene kindlusehitis rajati Gravensteeni kohale 9. sajandil, kaitseks viikingite sõjaretkede eest.
Linnus selle praegusel kujul on rajatud 1180. aastal, 1176. aastal tules hävinud eelmise linnuse asemele. Linnus ümbritseti müüriga, milles on 24 kaitsetorni.
Eri aegadel on linnuses asunud rahapaja, vangla ja riidevabrik.
Vetla hüdroelektrijaam

Vetla vesiveski ehk Vetla hüdroelektrijaam on vesiveski ja hüdroelektrijaam Jägala jõel Vetlas.
Ajalugu.
Veski järgi on nime saanud Vetla küla. 1694. aastal oli küla nimi juba Wetla, 1844 Wätla. 1977. aastal liideti Vetla külaga Taganurga küla.
Vesiveski omanikuks sai 1920. aastatel Hugo Pärnamäe, kes renoveerimistööde käigus asendas vesiratta Rootsist tellitud veeturbiinidega, mis töötasid Nõukogude aja lõpuni; suurem turbiin andis elektrit ja aitas jahvatada jahu ning töös hoida saekaatrit, väiksema turbiini vooluga varustati talusid kahe kilomeetri raadiuses. Veskimehe hooned asuvad veski vastas, kõrgel vasemkaldal. 2003. aastal ehitati veski juurde hüdroelektrijaam. Paisu tõttu on Vetlas paisjärv. Veskihoone oli kahekorruseline, all oli saeveski ja ülal jahuveski.
Endine vesiveski hüdroelektrijaamana.
Hüdroelektrijaam hakkas veskis töötama 2003. aasta märtsis. 2009. aastal ei jõutud naabritega veepiiri nihutamises kokkuleppele. Jaamas oli kaks 50 kW hüdroturbiini.
Olsene linnus

Olsene linnus on linnus Belgias Lääne-Flandria provintsis Zulte vallas Olsenes.
See ehitati 1854. aastal põhjalikult ümber lossiks.
Linnus ja lossi jaoks tehtud lisaehitised võeti arhitektuurimälestisena kaitse alla 1995. aastal.
Tampere maja

Tampere Maja on sõpruslinnade Tartu ja Tampere kultuuri- ja koostöökeskus Tartus. See asub Tartu kesklinnas Tartu Ülikooli peahoone ja Tartu Jaani kiriku vahetus läheduses, aadressil Jaani 4. 
Tampere ja Tartu kirjutasid sõpruslinnade lepingule alla 1992. aastal. Kolm aastat hiljem otsustati asutada kultuuri- ja koostöökeskus Tampere Maja, mis avati 13. septembril 1997. 
Keskuse ülesandeks on arendada sõpruslinnadevahelist kultuuritegevust. Majas korraldatakse kirjandusõhtuid, näitusi ja kontserte. Maja ruume on võimalik avalikeks üritusteks rentida, keskuses tegutseb ka külalistemaja.
2025. aastal otsustas Tampere linn lõpetada keskuse rahastamise, misjärel Tartu leidis, et linna eelarve ei võimalda kogu rahastust üksi kanda. Lõplikku otsust kultuurikeskuse saatuse kohta pole veel tehtud.
Jannée loss

Jannée loss on loss Belgias Namuri provintsis Ciney vallas.
Keskajal oli siin väikelinnus. See ehitati 1630. aastal ümber ning pole teada, kas varasemast linnusest säilis midagi uue ehitise sees.
19. sajandi alguses lisati lossi nurkadesse tornid, lossi ümber rajati inglise park. Esimese maailmasõja ajal oli lossis Saksa hospital, Teise maailmasõja ajal aga Briti hospital.
Elmar Pärna

Elmar Pärna (18. detsember (vkj 6. detsember) 1878 Rannu, Tartumaa – 15. detsember (vkj 3. detsember) 1916 Mustamäe sanatoorium, Soome) oli eesti geoloog-paleontoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1898 Peterburis gümnaasiumi, õppis 1898–1902 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonnas, lõpetas 1910 Peterburi Mäeinstituudi. Pärast 1905. aasta revolutsiooni oli koduõpetaja Londonis Venemaalt välja saadetud literaadi Vladimir Tšertkovi perekonnas, 1910–1916 Peterburi Mäeinstituudi paleontoloogia õppetooli assistent.
Teadustöö.
Elmar Pärna uurimused käsitlevad Lõuna-Uurali devoni ja karboni ajastu ammoniite, trilobiite, koralle ja peajalgseid molluskeid, ta oli ka Põhja-Eesti lademete paleontoloogia hea tundja.
Isiklikku.
Elmar Pärna oli kösterkooliõpetaja poeg ja Nikolai Pärna kaksikvend. Tema õde oli haridustegelane Marta Pärna. Tema ema oli Carl Robert Jakobsoni õde oli Natalie Johanson-Pärna.
Kalev Pärna

Kalev Pärna (sündinud 7. jaanuaril 1950 Kõpu vallas Viljandimaal) on eesti matemaatik.
Ta lõpetas 1967 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1972 Tartu Riikliku Ülikooli arvutusmatemaatika erialal ja 1978 kaugõppes aspirantuuri. Ta kaitses 1987 Vilniuse Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Оптимальное разбиение метрического вероятностного пространства". Täiendas end Moskva (1983), Vilniuse (1988), Amsterdami (1992), Umeå (1993), (Rootsi Instituudi stipendiaadina) Stockholmi (1993), Würzburgi (1994) ja Aacheni (2005) ülikoolis. 
Pärna oli 1972–1977 TRÜ haridussotsioloogia labori vaneminsener, 1977–1979 matemaatilise statistika ja programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1979–1988 matemaatilise statistika kateedri vanemõpetaja, 1988–1992 dotsent, 1992–1994 matemaatilise statistika instituudi dotsent, alates 1994 tõenäosusteooria korraline professor, 1995–1997, 1999–2000, 2003–2004 ka matemaatilise statistika instituudi juhataja, alates 2005 tõenäosusteooria õppetooli professor. Ta on õpetanud peamiselt tõenäosusteooriat, juhuslike protsesside teooriat, matemaatilist statistikat ja riskiteooriat.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkonnad on tõenäosusteooria, matemaatiline statistika ja finantsmatemaatika. Ta on käsitlenud jaotuste lähendamist hulkade abil, teinud kindlaks parimate lähendhulkade omadusi, sh nende olemasolu ja koonduvust funktsionaalruumides ning selgitanud kahe barjääriga riskiprotsesside käitumist.
Ta on Eesti Matemaatika Seltsi, Eesti Statistikaseltsi, Eesti Kvaliteediühingu, Eesti Aktuaaride Liidu ja Kuningliku Skytte Ühingu liige (1995).
Teoseid.
Ta on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Kalev Pärna abikaasa on Elli Pärna.
Karl Pärna

Karl Pärna (27. veebruar 1904 Vara vald, Tartumaa – 1. juuli 1966 Tartu) oli eesti geoloog ja geograaf.
Elulugu.
Karl Pärna oli ehitustöölise poeg.
Ta lõpetas 1932 Tartu Õhtugümnaasiumi, 1939 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna, 1940 TÜ juures didaktilis-metoodilise seminari kesk- ja kutsekooli maateaduse ja loodusloo õpetaja kutsega, loodusteaduste magister (1941, TÜ), väitekiri "Põhja-Harjumaa maa-asulastik II. Tallinnamaa asulastiku areng ja suhted teistesse maastiku komponentidesse" (väitekiri hävis sõjatules), geograafiakandidaat (kinnitatud 1947, TRÜ), geoloogia-mineraloogiakandidaat (1962, TRÜ), väitekiri "O геологии Балтийского приледникового озера и больших местных приледниковых озер на территории Эстонии". 
Ta oli 1935–1938 Eesti Kirjanduse Seltsi kodu-uurimistoimkonna stipendiaadina uurimistööl Põhja- ja Lääne-Eestis, 1939–1940 TÜ geograafia instituudi ajutine abijõud, 1940–1944 (vaheaegadega) TRÜ geograafia kateedri vanemlaborant ja ajutine tööjõud, 1944–1946 tööpataljonis ja NKVD laagris, 1947–1951 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi nooremteadur, 1951–1966 Eesti Projekti geoloog-insener (Tartus), ühtlasi 1941 ja 1947 TRÜ geograafia kateedri vanemlaborant, 1947–1949 ja 1953–1954 õppeülesande täitja, 1949–1950 vanemõpetaja (0,5). Õpetas sissejuhatust füüsikalisse geograafiasse, geomorfoloogiat, geograafiliste väliuuringute metoodikat, pinnaseteadust, asulageograafiat jm.
Teadustöö.
Karl Pärna uurimisvaldkonnad olid kvaternaarigeoloogia, pinnaseteadus ja asulageograafia. Tema peamisteks uurimisobjektideks olid jääpaisjärved ja Balti jääjärv Eestis, nende teke ja areng sõltuvalt mandrijää taandumisest ja glatsioisostaatilistest liikumistest, samuti hilisjääaegsed rannamoodustised. Ta tegutses ka ehitusgeoloogina. Kokku avaldas Pärna umbes 20 teaduspublikatsiooni.
Kersti Pärna

Kersti Pärna (aastani 1992 Kersti Tamm; sündinud 15. veebruaril 1960 Räpinas Põlvamaal) on Eesti teadlane epidemioloogia ja rahvatervishoiu alal.
Elulugu.
Kersti Pärna on teenistujate tütar.
Ta lõpetas 1978 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja jätkas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, kus lõpetas 1984. aastal spordimeditsiini eriala (MD). Aastal 1997 omandas ta Soomes Kuopio Ülikoolis rahvatervishoiu magistrikraadi (MPH) väitekirjaga "Smoking and associated factors among adolescents in Tallinn, Estonia". Doktorikraadi (PhD) kaitses ta aastal 2005 Helsingi Ülikoolis, väitekirjaga "Socioeconomic differences in smoking in Estonia: national and international comparisons". 
Lisaks on ta end täiendanud 1993., 1994. ja 1995. aastal Põhjamaade Rahvatervishoiu Kõrgkoolis (Nordic School of Public Health) Göteborgis, 1994 Uppsala Ülikoolis, 1995 Helsingi Ülikoolis, osales 1994 ja 1998 Prahas Londoni Ülikooli epidemioloogia kursustel ning 2002–04 Helsingi ja Tampere ülikoolis rahvatervishoiu doktoriõppe kursustel. 
Kesti Pärna töötas 1984–85 TÜ spordimeditsiini internina, 1984–92 Eesti korvpalli koondnaiskonna ja TÜ naiskonna arstina. TÜ tervishoiu instituudis töötas ta 1992–98 assistendina, 1998–2006 vanemassistendina, 2006–08 tervise edendamise lektori ja 2006-2010 epidemioloogia teadurina Seejärel jätkas ta töötamist tervise edendamise dotsendi (al 2008) ja epidemioloogia vanemteadurina (al 2010). Alates 2016. aastast kannab tema töökohaks olev instituut TÜ peremeditsiini ja rahvatervishoiu instituudi nime. 
Dotsendina on ta üliõpilastele õpetanud peamiselt epidemioloogiat ja tervise edendamist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rahvatervishoid ja epidemioloogia: sotsiaal­-majanduslikud erinevused suitsetamises ja alkoholi tarvitamises, riskikäitumisega seotud suremus. Üle 30 teaduspublikatsiooni, õppevahendeid.
Teoseid.
= Kirjandus =
Nikolai Pärna

Nikolai Pärna (perekonnanime rööpkuju: Paerna, 18. detsember (vkj 6. detsember) 1878 Tartu – 28. november 1923 Petrograd) oli Eesti arstiteadlane ja füsioloog.
Elulugu.
Lõpetas 1902 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonna, 1908 Peterburi Sõjameditsiiniakadeemia (oli Nikolai Vvedenski ja Vladimir Behterevi õpilane), meditsiinidoktor (1914), väitekiri "О функциональных изменениях нерва и мышцы при пропускании постоянного тока: из Физиологической лаборатории проф. Н. Е. Введенского при С.-Петербургских Высших женских курсах: диссертация на степень доктора медицины". 1914–1917 arstina I maailmasõjas, 1917–1923 Peterburi Ülikooli õppejõud (aastast 1919 professor).
Teadustöö.
Uurimusi närvi- ja lihasefüsioloogia, sisenõristuse ja (ühe esimesena maailmas) biorütmide vallast. Oma närviimpulsside lühiajalise blokeerimise meetodiga ("Pärna primaarne anooddepressioon") oli nn kahe pidurdustüübi teooria loomisel eelkäijaks.
Isiklikku.
Nikolai Pärna oli kösterkooliõpetaja Jakob Peerna ja Carl Robert Jakobsoni õe Natalie Johanson-Pärna poeg. Tema kaksikvend oli paleontoloog Elmar Pärna ja õde haridustegelane Marta Pärna.
Enn Pärnama

Enn Pärnama (perekonnanime rööpkuju: Pärnamaa, 27. september 1929 Märjamaa, Läänemaa – 15. november 1988 São Paulo, Brasiilia) oli eesti mineraloog ja keemik.
Elulugu.
Õppis Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Põgenes 1944 Rootsi. Lõpetas 1953 Göteborgis keskkooli (eksternina), "fil. cand." keemias (1959, Lundi Ülikool), oli 1959–1961 Lundi Ülikoolis riigi litsentsiaadistipendiaat, "fil. lic." mineraloogias ja geoloogias (1961, samas), väitekiri "On the use of vickers microhardness (VH) in the microscopical identification of ore minerals, especially sulphides of Pb, Bi, Sb". Õpetas maagimineraloogia ja -geoloogia kursusi. 
Oli 1961–1973 Rootsis Fagersta Bruks AB pulbermetallurgia labori keemik, juhataja assistent ja uurimisosakonna juhataja, 1973–1975 sama firma ettevõtte juhataja Prantsusmaal ning aastast 1977 uurimistööde ja tootmise juht firma ettevõtteis Brasiilias.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: pulbermetallurgia. Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis ja Powder Metallurgy Society liige.
Evald Pärnaste

Evald Pärnaste (sündinud 29. novembril 1934 Kudina vallas Tartumaal) on eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Evald Pärnaste on talupidaja poeg.
Lõpetas 1958 Väimela Zooveterinaariatehnikumi, 1968 Leningradi Veterinaariainstituudi veterinaariaarsti erialal, veterinaariakandidaat (1975, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut), väitekiri "О применении аэрозолей и электроаэрозолей некоторых дезинфицирующих веществ и антибиотиков в промышленном птицеводстве". Oli 1951–52 Aidu zooveterinaariajaoskonna veterinaariavelsker, 1959–71 Orajõe veterinaariajaoskonna juhataja, 1971–79 Pärnu rajooni "Sõpruse" kolhoosi peaveterinaararst, 1979–81 Rakvere rajooni Roela sovhoosi peaveterinaararst, 1981–84 EPA sise- ja nakkushaiguste kateedri assistent, 1984–86 vanemõpetaja, 1986–94 dotsent, ühtlasi 1986–91 kateedri juhataja, 1994–99 EPMÜ nakkushaiguste instituudi dotsent. Õpetanud sisehaigusi, veterinaariaorganiseerimist ja -ökonoomikat, veterinaariateenistust ja -seadusandlust, veterinaardesinfektsiooni (epizootoloogia alaosana) ja lindude haigusi; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimusi veterinaardesinfektsiooni, lindude haiguste, laserite kasutamise ja veterinaariateenistuse korraldamise alalt. Eesti Linnukasvatajate Seltsi liige (aastast 1969), Eesti Loomaarstide Ühingu asutajaliige (1988). Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Helje Pärnaste

Helje Pärnaste (aastani 1983 Lõhmus, 1983–1991 Aru; sündinud 17. juulil 1961 Häädemeestel Pärnumaal) on eesti geoloog ja paleontoloog.
Elulugu.
Helje Pärnaste on õpetaja tütar.
Lõpetas 1979 Tartu 5. Keskkooli, 1987 TÜ geoloogiaosakonna, 1998 TÜ-s magistrantuuri, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Systematics the Lower Ordivician trilobite Krattaspis viridatus Õpik, 1937", geoloogiadoktor (2004, TÜ), väitekiri "Early Ordovician trilobites of suborder Cheirurina in Estonia and NW Russia: systematics, evolution and distribution" (Tartu, 2004). Täiendas end 1997 ja 1999 Kopenhaageni Ülikooli geoloogia muuseumis. Oli 1980–81 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi laborant, 1984–85 ja 1987 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi laborant, 1987–96 nooremteadur, 1996–2004 juhtivinsener, 2004–05 erakorraline teadur, 2006– vanemteadur, ühtlasi aastast 2005 teaduskogude osakonna juhataja kohusetäitja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Põhja-Baltikumi ordoviitsiumi trilobiitide süstemaatika ja evolutsioon. 16 teaduspublikatsiooni.
Jaan Pärnat

Jaan Pärnat (18. jaanuar 1940 Saarde vald Pärnumaa – oktoober 2022) oli Eesti arstiteadlane ja spordiarst. 
Elulugu.
Jaan Pärnat on talupidaja poeg.
Lõpetas 1959 Kilingi-Nõmme Keskkooli, 1967 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna spordimeditsiini osakonna, meditsiinikandidaat (1971, TRÜ), väitekiri "Vereringe ja hingamissüsteemi talitlus ning happe-leeliselise tasakaalu muutused kasvavate koormuste tingimustes", meditsiinidoktor (1985, Moskva Kehakultuuri Keskinstituut), väitekiri "Возрастно-половые стандарты (10–50 лет) аэробной способности человека". Stažeeris 1974–75 teadurina Prahas Karli Ülikoolis. 
Oli 1967. aastast Tartu Riikliku Ülikooli biofüüsika ja elektrofüsioloogia labori vanemlaborant, 1968–1969 spordimeditsiini kateedri õpetaja, 1969–1976 spordifüsioloogia kateedri vanemõpetaja, 1977–1985 dotsent, 1985–1991 professor, 1991–1992 lihastalitluse labori vanemteadur. Aastatel 1994–1999 oli Sisekaitse Akadeemia biomeditsiini õppetooli juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: spordimeditsiin ja -füsioloogia. Töötas välja eestlaste kehalise töövõime standardid, uuris treenituse määramist. Üle 130 teaduspublikatsiooni, sh monograafiad.
Tiit Pärnik

Tiit Pärnik (21. jaanuar 1938 Rakvere – 14. veebruar 2017) oli eesti taimefüsioloog.
Elulugu.
Tiit Pärnik oli õpetajate poeg.
Lõpetas 1956 Kohtla-Järve 1. Keskkooli, 1962 TÜ füüsikaosakonna, bioloogiakandidaat (1973, TÜ), väitekiri "Исследование фотосинтетического газообмена и метаболизма углерода на изолированных от растений листьях радиометрическим методом". Oli 1962–66 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi (EBI) vaneminsener, 1966–74 nooremteadur, 1974–75 teadussekretär, 1975–86 vanemteadur, 1986–96 juhtivteadur, 1996–2004 EPMÜ EBI vanemteadur, 2005– 2015 EMÜ põllumajandus- ja keskkonnainstituudi taimefüsioloogia osakonna erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kõrgemate taimede fotosüntees, hingamine ja CO2 metabolism. Võttis 1988–89 osa NSVL Teaduste Akadeemia Kaug-Ida Osakonna Merebioloogia Instituudi, USA ja Vietnami teadlaste ühisekspeditsioonist India ookeani edelaossa, osales 1994, 1995, 1996 Umeås Eksperimentaalbioloogia Instituudi fotosünteesi labori ja Umeå Ülikooli taimefüsioloogia osakonna ühisuurimustes. Kirjeldanud esmakordselt troopilistes vetes kasvava veetaime "Thalassodendron ciliatum" süsiniku assimilatsiooni mehhanismi. Loonud originaalse aparatuuri taimelehtede süsiniku fotosünteetilise metabolismi dünaamilise reguleerimise uurimiseks radiogasomeetrilisel meetodil. Välja töötanud uue metoodika taimelehtede hingamiskomponentide mõõtmiseks ja dekarboksüülimisreaktsioonides vabanenud CO2 reassimilatsiooni määramiseks (koos ). ENSV riiklik preemia (1982, kollektiivis). Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Evi Pärnits

Evi Pärnits (aastani 1970 Evi Muru; sündinud 26. juulil 1946 Tartus) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Evi Pärnits on teenistujate tütar.
Lõpetas 1964 Tartu 7. Keskkooli, 1971 EPA majandusteaduskonna, majandusmagister (1999, EPMÜ), väitekiri "Raamatupidamise automatiseerimise probleeme Eestis". Oli 1971–90 EPA raamatupidamise kateedri assistent, 1990–91 raamatupidamise ja analüüsi kateedri vanemõpetaja, 1991–92 EPMÜ raamatupidamise ja rahanduse õppetooli vanemõpetaja, 1992–99 EPMÜ raamatupidamise ja rahanduse instituudi assistent, 1999–2006 lektor, 2006– majandus- ja sotsiaalinstituudi lektor. Õpetanud põllumajandusraamatupidamist ning rahandust ja pangandust, audiitorkontrolli, raamatupidamist arvutitel.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllumajandusraamatupidamine, automatiseeritud andmetöötlus, raamatupidamise tarkvara ja selle kasutamine. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Eed Pärnoja

Eed Pärnoja (aastani 1968 Eed Vahter, sündinud 23. juulil 1946 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Eed Pärnoja on Hermann Vahteri tütar ja Mihkel Pärnoja abikaasa.
Lõpetanud 1964. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. 
Oli aastatel 1969–1971 Tartu Riikliku Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemlaborant, 1971–1991 nooremteadur, 1993–2000 keemilise füüsika instituudi keemik-analüütik, 2001– keemik.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: luminestseeruvate ainete keemia, kõrgtemperatuursete ülijuhtide keemia. Üks keskkonnakaitselise tähtsusega termoluminestsentsdosimeetrite (radioaktiivse kiirguse mõõtmiseks) väljatöötajaist. 18 teaduspublikatsiooni, 2 autoritunnistust (kaasautor).
Aarne Pärnpuu

Aarne Pärnpuu (12. märtsil 1938 Martna vald, Läänemaa – 22. aprill 2004) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu ja Venemaa matemaatik.
Elulugu.
Aarne Pärnpuu oli talupidaja poeg.
Oli 1949–1957 küüditatuna Barabinski rajoonis Novosibirski oblastis, lõpetas 1956. aastal Barabinski 2. Keskkooli (Novosibirski oblast)
Ta lõpetas 1962. aastal Leningradi Ülikooli matemaatika-mehaanika-teaduskonna, 1965 aspirantuuri NSVL Teaduste Akadeemia Arvutuskeskuses Moskvas, füüsika-matemaatikakandidaat (1966, Leningradi Ülikool), füüsika-matemaatika-doktor (1985, ).
Oli 1965–1974 NSVL TA Arvutuskeskuse nooremteadur, 1974–1987 vanemteadur, 1987–1994 juhtivteadur, ühtlasi 1970–1987 Moskva Lennundusinstituudi dotsent ja aastast 1987 professor. Külalisprofessorina pidas 1970 loenguid Poola Teaduste Akadeemia Rakendusmatemaatika Instituudis ja Krakowi Ülikoolis, 1990 Chalmersi Tehnikaülikoolis Göteborgis ja 1991 Pekingi Rakendusfüüsika ja Arvutusmatemaatika Instituudis. Õpetas peamiselt informaatika aluseid ning algoritmikeeli ja programmeerimist.
Töötas 1992–1994 (kohakaaslasena) EV Moskva Suursaatkonna konsultandina hariduse ja teaduse küsimustes, aastast 1995 oli ta samas referent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: hõredate gaaside dünaamika (gaasi molekulide infraktsioon tahke pinnaga, lendava keha aerodünaamiliste koefitsientide arvutamine, keemilise reaktsioonide modelleerimine gaasides); arvutusmatemaatika (matemaatiliste mudelite loomine ja nende programmeerimine arvutitele). Uurimistöö tulemus oli Maa atmosfääri ülakihtide hõredate gaaside dünaamikaga seotud füüsiliste nähtuste modelleerimine ja konstruktiivsete algoritmide loomine. Osales lähikosmose uurimises. Uurimissuundadel oli Nõukogude Liidus strateegiline tähtsus, mistõttu tööd olid salastatud. 
Teoseid.
Üle 100 teaduspublikatsiooni, sh 3 monograafiat.
Eevi Pärsim

Eevi Pärsim (21. aprill 1936 Valga – 5. juuni 2006 Valga) oli eesti mullamikrobioloog.
Elulugu.
Eevi Pärsim oli puusepa tütar.
Lõpetas 1954 Valga 1. Keskkooli, 1960 TÜ bioloogia osakonna, 1965 aspirantuuri Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis (EBI); bioloogiakandidaat (1967, TÜ), väitekiri "Клубеньковые бактерии бобовых растений, растущих в Эстонской ССР, и их физиологические, биохимические и инфекционные свойства". Oli 1960–62 EBI laborant, 1965–71 nooremteadur, 1971–2001 vanemteadur, 2001–03 taimefüsioloog.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mulla mikrobioloogia ja ökoloogia. Näitas, et 1) õhulämmastikku siduvate mügarbakterite liigitamine nende morfoloogilis-füsioloogiliste ja bioloogiliste omaduste ning võime alusel moodustada mügaraid liblikõieliste taimede juurtel ei vasta "Rhizobium"i levinud klassifikatsioonidele; 2) rabaturba kasutamine katmikaladel koos põhuga intensiivistab mikrobioloogilisi protsesse; 3) ravimudade mikrobioloogiline seisund võimaldab hinnata nende reostusastet ja isepuhastusvõimet. Looduseuurijate Seltsi (aastast 1962), Üleliidulise Mikrobioloogia Seltsi Eesti osakonna (1962–92) ja Eesti Mikrobioloogide Seltsi liige (aastast 1992). Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Peeter Pärt

Peeter Pärt (sündinud 6. mail 1953 Uppsalas Rootsis) on Rootsi ja Eesti zoofüsioloog.
Elulugu.
Peeter Pärt on arsti poeg ja Toomas Pärdi ja Eva Silvia Pärt-Enanderi vend. 
Lõpetas 1972 Gävles Vasaskolani gümnaasiumi, 1976 Uppsala Ülikooli bioloogia ja keemia erialal, "Ph.D." (zoofüsioloogia, 1983, samas), väitekiri "Cadmium uptake in perfused rainbow trout gills. Mechanisms and effect of water quality". 
Oli 1986–97 Uppsala Ülikooli ökotoksikoloogia ülikoolilektor, 1997–2001 Euroopa Komisjoni üksuse juhataja, 2001– keskkonna- ja tervisenõunik. Olnud 1978 stipendiaadina Prantsusmaal (Centre Energie Atomique), 1979–1981 töötanud periooditi Soomes (Helsingi Ülikool), 1981 ja 1984 Hollandis (, Nijmegen), 1991–1992 külalisteadurina Kanadas (McMaster University, Hamilton) ja 1996 USA-s (Rosenstiel School of Marine and Atmospheric Science, University of Miami). Uppsala Ülikoolis õpetanud zoofüsioloogiat, inimfüsioloogiat ja ökotoksikoloogia kursusi.
Teadustöö.
Uurinud kalade füsioloogia, veetoksikoloogia, inimese tervisele mõjuvate keskkonnategurite kvantifitseerimise mudeleid. Ajakirja Aquatic Toxicology (Elsevier) peatoimetaja (1994–2005). Suurbritannia Eksperimentaalbioloogia Ühingu liige. 67 teaduspublikatsiooni, aimeartikleid.