tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gert Hankewitz

Gert-Daniel Hankewitz (sündinud 20. novembril 1984) on ajakirjanik ja ärijuht.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi ja 2011. aastal Tartu Ülikooli.
Ta on töötanud ajalehtedes Postimees ja Äripäev majandusajakirjanikuna ning olnud Merger Marketi kaasautor. 
2019. aasta seisuga töötab ta Milrem AS-i ekspordidirektorina.
Eesti mullastik

Eesti mullastik on Eesti alal kujunenud ja talle omapärased mullad.
Eesti praeguste muldade areng algas pärast viimast jääaega esimeste taimede ilmumisega.
Eesti mullastik on suhteliselt mitmekesine. See on tingitud muutlikust pinnamoest, aastaaegade vaheldumisest, vee-oludest jne.
Eesti muldade lähtekivim on kohalikud aluspõhjakivimid ja pinnakattesetted. Eesti alal saab eristada viit aluspõhjakivimit. Need on Ediacara, Kambriumi, Ordoviitsiumi, Siluri ja Devoni ajastu kivimid.
Eesti muldade liigitamine.
Eesti muldi on aja jooksul mitmeti käsitletud ja liigitatud. 20. sajandil on suure panuse Eesti mullastiku uurimisse andnud teiste seas Loit Reintam, Rein Kask, Alfred Lillema, Osvald Hallik, Arnold Piho.
Nende käsitletud muldade süstemaatikast on kokkuvõtliku nimestiku (nn jätkunimestik) koostanud Rein Kask (1988). Artikli järgnevas sektsioonis antakse sellest ülevaade.
Eesti muldade jätkunimestik.
Nimestik käsitleb mullatüüpe, alltüüpe ja variante. Välja toomata on väiksemad üksused – mullaliigid.
Tüüp: kamar-karbonaatmullad (looduslikud)
Tüüp: kamarmullad
Tüüp: leetmullad
Tüüp: soostunud kamarmullad
Tüüp: soostunud leetmullad
Alltüüpide grupp: soostunud leedemullad
Alltüüpide grupp: soostunud kamar-leetmullad
Soostunud kamar-leetmuldade kõikide alltüüpide variandid:
Tüüpide grupp: soomullad
Tüüp: madalsoomullad
Tüüp: rabamullad
Tüüpide grupp: lammimullad ehk alluviaalmullad
Tüüp: lammi-kamarmullad ehk kamar-alluviaalmullad
Tüüp: lammi-kamar-gleimullad ehk kamar-glei-alluviaalmullad
Tüüp: turvasjad lammimullad ehk turvasjad alluviaalmullad
Tüüp: mudajad lammimullad ehk mudajad alluviaalmullad
Tüüp: lammisoomullad
Tüüpide grupp: rannavööndimullad
Tüüp: veealused mullad
Tüüp: rannamullad ehk maršimullad
Grupp: erosioonist mõjutatud mullad
A: erodeeritud mullad
B: deluviaalsed mullad
C: deluviaalmullad
Grupp: tehnogeensed mullad
Võluripüramiid

Võluripüramiid ehk El Adivino on astmikpüramiid Mehhikos. See oli maiade tsivilisatsiooni keskus ja pühakoda.
Arvatakse, et püramiidi ehitamist alustati 9. sajandil. Püramiidi nimi meenutab müüti, kuidas üks võlujõuga kääbus olevat selle ühe ööga valmis ehitanud. Tegelikult kestis ehitamine mitu sajandit ja praegu nähtav ehitis on kerkinud paljude varasemate pühakodade kohale, kusjuures iga uus sisaldab eelmise jäänuseid.
Maiade, nagu ka teiste Hispaania vallutuste eelsete Mehhiko rahvaste jaoks sümboliseeris püramiid püha mäge. Erinevalt enamiku maiade templite nelinurgale üles ehitatud planeeringust (näiteks 9. sajandi keskpaigast pärit Kukulkani ehk Sulismao tempel) on El Adivino põhiplaan ovaalne.
Lessiveerumine

Lessiveerumine on mullaprotsess, mille tagajärjel mulla väikesed tahked osakesed (eriti ibe ja tolm) kas liiguvad mullavee tagajärjel alumistesse horisontidesse või uhutakse mullast välja.
Sageli toimub lessiveerumisprotsess käsikäes savistumisega.
Indri (perekond)

Indri ("Indri") on indrilaste sugukonda kuuluv esikloomaliste perekond, kuhu kuulub üks liik – indri ehk babakoto ("Indri indri" ehk "Indri brevicaudata").
Indrid on väga ohustatud.
Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia (ingl "British Academy of Film and Television Arts"; BAFTA) on heategev ühing, mis annab igal aastal välja Suurbritannia kõige tähtsamaid filmi- ja teleauhindu. 
Ühing.
Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia asutati 1947. aastal Briti Filmiakadeemia nime all. Filmiakadeemia ühines 1958. aastal Teleprodutsentide ja -lavastajate Gildiga ning sai nimeks Filmi ja Televisiooni Selts. Praegust nime kannab ühing 1976. aastast.
Peale tunnustustöö tegeleb ühing veel haridustöö ja muude filminduse teemaliste ürituste korraldamisega. Ühingu peakorter asub Londonis Piccadilly tänaval, ning sellel on harukontorid Šotimaal ("BAFTA Scotland"), Walesis ("BAFTA Cymru") ning Ühendriikides New Yorgis ja Los Angeleses.
Auhinnad.
Peale filmikunsti ja televisiooni vallas silmapaistavatele inimeste tunnustatakse Briti Akadeemia auhinnaga igal aastal paremaid videomängude ja lastele suunatud meelelahutuse loojaid. Lisaks annab akadeemia Los Angelese haru välja Britannia auhinda ning Walesi ja Šoti harud kumbki oma auhinda.
Ilmar Vene

Ilmar Vene (sündinud 13. augustil 1951 Kasepää külas) on eesti raamatukoguspetsialist, esseist, tõlkija. 
Ta õppis Varnja algkoolis ja Alatskivi keskkoolis ning seejärel Tartu Riiklikus Ülikoolis saksa keelt ja kirjandust. 
Aastatel 1976–1979 töötas ta Laekvere koolis saksa keele õpetajana. Pärast seda on ta töötanud Tartu Ülikooli Raamatukogus (algul rekataloogimise osakonnas, hiljem käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonnas).
Ta on 2005. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige. 
Ilmar Vene esseistika puudutab ennekõike Euroopa kirjanduslugu, aga ka keelefilosoofiat ja kultuuriajalugu laiemalt. Temalt on ilmunud viis raamatut ning tõlkeid saksa ja ladina keelest sellistelt autoritelt nagu Seneca ja Cicero. Vene tõlkeid Vana-Rooma autoreilt on tunnustatud eelkõige tõlkija järjekindluse eest; nii kirjutas latinist Ivo Volt, et "ei saa jätta kiitmata Ilmar Vene visadust ja südidust mahukate filosoofilise sisuga tekstide tõlkimisel". 
Temalt on ilmunud ka luuletusi (Looming 1981/3, 1988/12, 1993/5).
Sifaka

Sifaka ("Propithecus") on indrilaste perekond, kuhu kuulub 2 liiki 10 alamliigiga. (Tänapäeval arvatakse kõik eraldi liikideks). Nagu kõik leemurid, on nad Madagaskari endeemid. 
Sifakade tüvepikkus on ~45–44cm ja nende kohev saba on enamasti niisama pikk. Sifakad on päevase eluviisiga, täielikult puiselused loomad. Kuigi neid kohatakse harva tuntakse neid hõlpsasti nende välimuse ja liikumise järgi ära. Sifakade karv on sile ja lühike.
Tagajäsemed on palju pikemad, võrreldes esijäsemetega. Maapinnal liikudes nad hüplevad, mida on turistidel alati kihvt vaadata ja ilmselt see on teine tegur(peale nende armsa välimuse) miks turistidele nad nii hirmsasti meeldivad. Neid on peaaegu võimatu tehistingimustes pidada.
Madagaskaril sigivad nad juunis-juulis.
Lumekakk

Lumekakk ("Bubo scandiacus") on kaklaste sugukonda kaku perekonda kuuluv röövlind.
Kuni 2002. aastani eraldati lumekakk omaette lumekaku perekonda ("Nyctea") liigina "Nyctea scandiaca", kuid viimase aja molekulaarsed uuringud on näidanud, et lumekakk on teistele kakkudele lähemal, kui varem arvati, ja kuulub sellepärast nendega ühisesse perekonda.
Lumekakk elab Põhja-Jäämere kõikidel rannikutel, mandritundras ja metsatundras ning paljudel saartel. Harilikult on ta hulgulind, vahel ka paigalind. Eestis on lumekakk juhukülaline, keda mõnel aastal ei kohatagi, kuid mõnel talvel on ta meil üsna arvukas, eriti mererannikul, rabadel, soodel ja luhtadel. 
Lumekakk on peaaegu kassikaku suurune. Tema üldpikkus on kuni 56–65 cm, tiibade siruulatus 150–160 cm, tiiva pikkus 38,5–46 cm ja kaal 1,35–2,5 kg. Emaslinnud on suuremad kui isased. 
Eluiga looduses on 9,5 kuni 15 aastat, vangistuses kuni 28 aastat.
Linnu valge sulestikus on tumepruunid tähnid või rõhtsad vöödid. Nägu on valge. Nokk ja küüned on mustad ning peaaegu tipuni kaetud ettepoole suunatud harjassulgedega. Isased on heledamad kui emased ja mõnikord täiesti valged. Vikerkest on erekollane. Aastavanused isendid on valged pruuni põikmustriga, kukal on pruunide täppidega. 
Lumekaku toiduks on keskmise suurusega linnud (kanalised ja partlased), jänesed, närilised ja isegi väikesed kiskjad. Kõige rohkem sööb ta siiski lemminguid. Kui neid on vähe, siis alaneb ka lumekaku viljakus (tavaliselt lemmingute arvukuse vähenemisele järgneval aastal). Lemmingute puudumise korral ei pesitse ta üldse. 
Saaki varitseb ta kõrgematel kohtadel, Eestis ka puu otsas. Kui kõrgemat kohta pole võtta, võib ta saaki luurata õhust, rapeldes tiibadega paigal nagu tuuletallaja. Jahti peab ta videvikus, kui päike enam või veel ei paista. 
Lumekakk pesitseb kõrg- ja madaltundras. Ta eelistab kõrgeid ja kuivi paiku, sest hakkab munema siis, kui ümbrus on veel lume all. Pesa ta ei ehita, vaid muneb lihtsasse lohku, olenevalt lume sulamisest mai keskel või lõpus. Tavaliselt on kurnas 5–8 muna, kuid võib olla ka palju vähem või rohkem, isegi 11–13. Haudumist alustatakse tavaliselt pärast esimese muna munemist, mistõttu pesas on pojad eri vanusega ja nooremad tavaliselt hukkuvad. Emane haub kurna 32–34 päeva. Sel ajal toob isaslind talle toitu, hiljem ka poegadele. Pojad lennuvõimestuvad 51–57 päeva vanuselt. 
Lumekakk on Eestis harva kohatav lind, kes saabub siia vaid talveperioodiks. Ta kuulub Eestis III kategooria kaitsealuste liikide hulka.
Lumekakk kultuuris.
Harry Potteril oli lumekakk Hedwig. Raamatus ja filmis nimetati Hedwigit emaseks, aga filmis mängis teda isane lumekakk, sest emaste seas ei ole täiesti valgeid. Raamatu autor J. K. Rowling valis lumekaku oma raamatusse sellepärast, et tema meelest on lumekakud kõige ilusamad kakud.
Riigi Majandusnõukogu

Riigi Majandusnõukogu oli Eesti majanduslikes küsimustes seisukohtade vastuvõtmiseks valitud nõuandev institutsioon aastail 1919–1938. Nõukogu tähtsus kasvas pärast 1934. aastat, mil Riigikogu koos ei käinud. Nõukogu tegevus lõppes 31. märtsil 1938.
Riigi majandusnõukogul on ülesandeks oli Eesti vabariigi valitsusele abiks olla küsimuste lahendamises, mis puutuvad riigi üleüldisesse majapidamisesse, riigi rahaasjanduse korraldamisesse, sise- ja väliskaubanduse juhtimisesse riigimaade ja muude varanduste kasutamisesse ja teistesse riikliselt tähtsatesse rahvamajanduslistesse küsimustesse.
Riigi majandusnõukogu liigeteks olid: 
1927. aastal määras Riigi Majandusnõukogu uue Eesti rahaühiku nimetuseks taalri, mis jagunes 100 margaks.
1927. aastal väitis Jaan Tõnisson, et senised valitsused on majandusnõukogule vastu seisnud ja üritanud sellest mööda pääseda.
26. juunil 1933 ütles Jaan Zimmermann Kaubandus-Tööstuskoja koosolekul, et majanduselu juhtimine käib otsekui nõiakepi takti järele. Uute kavatsetavate sammudega ei tutvustata lähemalt Kaubandus-Tööstuskoja ringkondi, vaid kõik sünnib kui mingisuguse saladuskatte all. Majandusnõukogu on moodustatud poliitilistest inimestest, kellele võõrad meie majanduselu avaldused. "Meie ei taha olla kauem asutuseks, kes võib tulla vaid kokku ja kõneleda, kuid kellega ei arvestata. Meil on õigus nõuda, et meie seisukohti valitsusringkondades ka hinnataks."
14. märtsil 1935 kinnitas Riigivanem Konstantin Päts Riigi Majandusnõukogu liikmeteks kutsealade poolt valitud järgmised isikud:
August Schulzenberg

August Schulzenberg (1891 Kudina vald, Maarja-Magdaleena kihelkond, Tartumaa – 14. märts 1935 Põltsamaa) oli Põltsamaa Ühisgümnaasiumi direktor alates 1920. aastast. Ta oli ka Põltsamaa Ühispanga juhatuse liige.
Tema haual on mälestustahvel, mille lasid paigaldada Põltsamaa Ühisgümnaasiumi õpilased ja õpetajad.
Rait Rosin

Rait Rosin (sündinud 26. juulil 1981 Viljandis) on eesti kunstnik.
Tema loometegevus jaguneb tegevuskunsti, kontseptuaalse kunsti, filmi, maalikunsti ja joonistuse ning läbi nende distsipliinide ühise idee kaudu seostamiste. Peamiseks kunstiliigiks on olnud maalimine, tema maalidel kujutatu on kohati fantastiline. Kunstnik mängib fantastilisuse kujutamise kaudu ekspressiivse ja ehk ka emotsionaalse väljendusega.
Tazi laht

Tazi laht (Тазовская губа) on laht (estuaar) Euraasia põhjaosas Venemaal, Kara mere Obi lahe osa. Ümbritseb Gõda poolsaare lõunarannikut ja Tazi poolsaare põhjarannikut. 
Pikkus 300 km, laius kuni 45 km. 
Lahte suubuvad Tazi jõgi ja Puri jõgi.
Gustav Tomson

Gustav Tomson (8/20. aprill 1874 Vana-Vändra – 23. märts 1939) oli eesti põllumees ja tööstur.
Julius Grüntal

Julius Grüntal (21. veebruar 1890 – 30. märts 1939 Tallinn) oli eesti õpetaja.
1917 lõpetas Moskva Ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonna.
Töötas õppejõuna kesk- ja kutsekoolides ning gümnaasiumides. Alates 1938 koolide peainspektor keskkoolide alal.
713

Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad - 710. aastad - 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad
Aastad: 708 709 710 711 712 - 713 - 714 715 716 717 718
Lümanda Põhikool

Lümanda Põhikool on kool Saare maakonnas Saaremaa vallas Lümanda külas.
Lümanda kooli eelkäijaks peetakse Viidu külas Kuusiku talus aastatel 1896–1897 tegutsenud Saaremaa esimest ministeeriumikooli, mille juhataja oli Mihail Jefimov. Kooli soovitas avada kohalik talurahvaasjade komissar Jossif Kassatski.
13. oktoobril 1894 nõustus Lümanda volikogu uue koolimaja ehitamisega. Selleks eraldas riik tasuta 499 palki, mille väljavedu algas 1896. aasta varakevadel. Tänapäevani kasutusel olev koolimaja valmis 1897. aastal, ametlikult avati 7. jaanuaril 1898. 
Lümanda Põhikooli nime kannab kool alates 1992. aastast.
Kalamehe naise unistus

"Kalamehe naise unistus" (jaapani 蛸と海女 Tako to ama) on jaapani kunstniku Katsushika Hokusai erootiline "ukiyo-e" stiilis 1820. aasta paiku loodud puulõige. See pärineb Edo perioodist, mida iseloomustab šintoismi tagasitulek.
Pildil kujutatakse naist koos kahe kaheksajalaga, kellest väiksem suudleb naist ja pigistab tema rinnanibu ning teine teeb talle oraalseksi. See on jaapani erootilise kunsti "shunga" üks tuntumaid teoseid. Mitmed kunstnikud on sellest tööst oma variante loonud. Sarnaseid stseene naiste ja mereelukatega oli loodud jaapani miniatuurskulptuuris netsukes alates 17. sajandist.
Pilti on kujutatud Kaneto Shindō 1981. aasta filmis "Hokusai manga", mis räägib Hokusai elust. Pilti näidatakse ka postkaardina 1990. aasta filmi "Henry &amp; June" alguses.
Ajaloo Instituut

 
Ajaloo Instituut oli aastatel 1947–2015 Eesti NSV Teaduste Akadeemia teadusasutus Tallinnas, lõpuperioodil Tallinna Ülikooli autonoomne allüksus, kus tegeldi ajaloo uurimise ja õpetamisega bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituut.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituut asutati 1947. aastal Tartus Eesti NSV Teaduste Akadeemia koosseisus. Ajaloo Instituudi töötajate tuumik komplekteeriti Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonna kateedrite õppejõudude ja lõpetajate arvel. TA Ajaloo Instituudi koosseisus oli algselt ajaloo (juhataja Artur Vassar) ja arheoloogia (Harri Moora) sektor ning Isamaasõja kabinet. 1947. aastal oli ajalooinstituudis keskmiselt 29,5 ja 1986. aastal 154 töötajat. 1951/1952 kolis ajalooinstituut Tartust Tallinna. 1955. aastal jagati ajaloosektor kaheks: Oktoobrirevolutsioonieelse ja Oktoobrirevolutsioonijärgse ajaloo (Madis Pesti, Valdar Leede, Heino Arumäe) sektoriteks. 
1970. aastal moodustati rahvahariduse (Endel Laul) sektor ja filosoofia (Lembit Valt) sektor ning ajalooalane uurimistöö korraldati ümber feodalismi (Artur Vassar, Enn Tarvel), kapitalismi (Heino Arumäe) ja sotsialismi (Raimo Pullat) perioodi sektoriteks. 1971. aastal moodustati TA Ajaloo Instituudi kogude haldamiseks fondide (Jüri Selirand) sektor. Rajati noorsoosotsioloogia (Mikk Titma) sektor ja 1978. aastal moodustati kultuuriajaloo (Ea Jansen) sektor, seejärel etnograafia (Ants Viires) sektor, Oktoobrirevolutsiooni ajaloo (Karl Siilivask) sektor.
Aastatel 1983–1989 rajati Tallinnas Rüütli tänaval 6/8/10 Ajaloo Instituudi uus hoonestik.
Direktorid:
Ajaloo Instituut.
Ajaloo Instituut kuulus Eesti Teaduste Akadeemia koosseisu, kuid 2005. aastal sai sellest Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste Instituudi allüksus. 
Direktorid:
Ajaloo Instituudi allüksused:
Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi

"Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" ("Snow White and the Seven Dwarfs") on 1937. aastal valminud Walt Disney joonisfilm, mis põhineb muinasjutul "Lumivalgeke".
"Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" on filmiajaloo esimene täispikk joonisfilm.
Dumbo (film 1941)

"Dumbo" on 1941 valminud Walt Disney animastuudio täispikk joonisfilm, mis põhineb Helen Abersoni ja Harold Perli lool "Dumbo" (1939). 
Film räägib elevandi ja hiire sõprusest.
Bambi

"Bambi" on Felix Salteni lasteraamat. See ilmus 1923. aastal.
Aastal 1942 tehti selle järgi joonisfilm "Bambi".
Robin Hood

Robin Hood on inglise keskaegsest pärimusest tuntud tegelaskuju. Enamasti kujutatakse teda kangelasena, kes röövib rikastelt ja annab vaestele. 
Tema kohta käivad lood on andnud ainest paljudele lava-, televisiooni- ja linateostele ning raamatutele ja koomiksitele.
Charlotte koob võrku (film 1973)

"Charlotte koob võrku" (inglise keeles "Charlotte's Web") on Ameerika Ühendriikide 1973. aasta animafilm. See on stuudios Hanna-Barbera Productions valminud täispikk film, mille on lavastanud Charles A. Nichols ja Iwao Takamoto.
Film on tehtud Elwyn Brooks White'i lasteraamatu "Charlotte koob võrku" põhjal.
Aladdin

"Aladdin" on 1992. aastal valminud Walt Disney animastuudio täispikk joonisfilm, mis põhineb araabia muinasjutul "Aladini imelamp".
Filmi muusika on pärjatud kahe Oscari, kahe Kuldgloobuse ja kahe Grammy auhinnaga.
Puuvill

Puuvill on pehme kiuline materjal, mida saadakse puuvillapõõsa ("Gossypium") liikidelt.
Puuvillataimed kasvavad põõsastena troopilistel ja lähistroopilistel aladel. Puuvillakiud kedratakse lõngaks või niidiks, millest valmistatakse pehmeid ja õhku läbi laskvaid tekstiile. Puuvill on tänapäeval rõivaste valmistamisel kõige levinum looduslik materjal.
Puuvilla ajalugu.
Puuvilla hakkasid kultuurtaimena kasvatama Induse oru asukad 5.–4. aastatuhandel eKr. Induse oru puuvillatööstus oli hästi arenenud ja osa tol ajal kasutatud ketrusmeetodeist oli selles piirkonnas kasutusel kuni India industrialiseerimiseni.
Keemiline koostis.
~91% tselluloosi — (C6H10O5)n
Kasutamine.
Puuvilla kasutatakse paljude tekstiiltoodete valmistamiseks. Näiteks froteest valmistatakse vannirätikuid ja hommikumantleid, teksariidest teksapükse, -jakke jne. Puuvillased materjalid on veel batist, pesusamet, sarž, pikee. Puuvillast on tavaliselt valmistatud sokid, aluspesu, T-särgid, tihti voodipesu. Puuvillast lõnga kasutatakse heegeldamisel ja kudumisel. Paljud kangad koosnevad ainult puuvillast, kuid puuvill võib olla ka teiste materjalidega segatud, näiteks kunstsiidi või polüestriga.
Lisaks rõivatööstusele kasutatakse puuvilla kalavõrkude, kohvifiltrite, telkide, püssirohu, puuvillapaberi valmistamisel ja raamatute köitmisel.
Jaan Isotamm

Jaan Isotamm (luuletajanimi Johnny B. Isotamm; 19. oktoober 1939 Tartu – 2. juuni 2014) oli eesti luuletaja ja toimetaja.
Ta sündis aastal 1939 Tartus linna statistikabüroo juhataja Aleksander Isotamme pojana. Ta õppis aastatel 1947–1953 Nuias, Järvakandis, Saadjärvel, Vaimastveres ja Ulilas. Aastal 1953 õppis ta Tartu 1. Keskkoolis, aastatel 1954–1956 Tartu 3. Keskkoolis. 
Isotamm vangistati detsembris 1956 seoses osalemisega rahvuslikus õpilasorganisatsioonis Eesti Noorte Malev ja mõisteti 7 aastaks vangilaagrisse. Ta kandis karistust Mordva ANSV-s, kus töötas laadija, lukksepa, saeveski- ja põllutöölisena. Ta kuulus eesti noorte põrandaalusesse laagriorganisatsiooni "Uusrahvuslaste Liit". 
Pärast vabanemist töötas Isotamm Tartus ning Lõuna-Eestis lukksepa, maaparandaja, mullatöölise, laadija, staadionitöölise ja normeerijana ning aastatel 1969–1988 öövahina.
Aastatel 1988–2003 töötas Isotamm ajakirja Akadeemia toimetuses. Ta oli Eesti Kirjanduse Seltsi auliige.
Elulugude tunnustatud koguja ja uurijana oli ta raamatusarja "Eesti mälu" nõustaja.
Isiklikku.
Tema vend Ain Isotamm (1942–2024) oli majandusteadlane ja programmeerija.
Kutsikas

Kutsikas on koera mittetäiskasvanud isend. Tavaliselt nimetatakse kutsikateks kodukoera poegi sünnist 6–9 kuu vanuseni (suguküpsuse saavutamiseni).
Kutsikaks nimetatakse ka teiste koerlaste (rebase, hundi, šaakali jt) ning mõnede teiste kiskjaliste (peamiselt suurte kaslaste) noorloomi, kes füsioloogiliselt erinevad täiskasvanud isendeist (nt lõvikutsikad). Rannarahvas on aastasadu nimetanud kutsikateks ka hülgepoegi. 
Noorloomast täisealiseks saamise vanus erineb liigiti. 
Väljendit "kutsikas" on rohkelt kasutatud ka lastekirjanduses, koomiksites ja laulutekstides (tiigrikutsu, Pup of the Magic Dragon – lohe- või draakonikutsikas jm).
Enamikku koeri peetakse kutsikateks kuni kahe aasta vanuseni, kuigi mõne tõu puhul võib kutsikate käitumine varem lõppeda või kesta kauem.
Noored kutsikad on vastuvõtlikud haigustele, mis võivad olla väga raske kuluga, neist enamik on aga välditavad. Seetõttu on kutsikate vaktsineerimine väga oluline. Kutsikate vaktsineerimine üksi ei hoia kõiki haigusi ära. Tähtis on ka oma kutsika jälgimine, et haigestumisele kiiresti jaole saada.
Karusloom

Karusloom ehk karusnahaloom on rikkaliku soojapidava karvkattega pargitava naha (karusnaha) saamiseks kasvatatav loom.
Levinud karusloomad on karu, saarmas, kobras, hüljes, rebane, nutria jpt.
Sandra Nurmsalu

Sandra Nurmsalu (sündinud 6. detsembril 1988 Alaveres) on eesti poplaulja ja viiuldaja. 
Ta osales ansambli Urban Symphony solistina 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kus Eestit esindanud Sven Lõhmuse laul "Rändajad" sai 6. koha.
Haridus.
Pärast Alavere põhikooli lõpetamist õppis ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis algul viiuli erialal ja hiljem popdžässlaulu erialal, muusikakooli lõpetas 2008. aastal. Poplaulutehnikates on ta end täiendanud laulu- ja tantsukoolis WAF.
Muusikaline tegevus.
Ta on varem laulnud folkansamblites Pillipiigad ja Virre. 2007. aastast oli ta ansambli Urban Symphony solist ning tegi koostööd helilooja ja produtsendi Sven Lõhmusega. 
Alates 2010. aastast on ta rohkem koostööd teinud helilooja Priit Pajusaarega. Ta on ka ise laule kirjutanud.
Lauluvõistlusel "Eesti Laul 2019" osales ta lauluga "Soovide puu", mille autorid on Priit Pajusaar, Sandra Nurmsalu ja Aapo Ilves ning mis sai 8. koha.
Poliitiline tegevus.
Alates septembrist 2025 on ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.
Isiklikku.
Sandra Nurmsalu elukaaslane on Tarmo Kask. Neil on viis last. Pere elab Märjamaa vallas.
Kaneto Shindō

Kaneto Shindō (jaapani keeles 新藤 兼人 "Shindō Kaneto"; 28. aprill 1912 Hiroshima – 29. mai 2012) oli jaapani filmilavastaja ja stsenarist. 
Enne Teist maailmasõda kirjutas ta stsenaariume teistele filmirežissööridele. 
1950. aastal asutas ta koos Yamada Tengo, Itoya Hisao ja Tonoyama Taijiga filmistuudio Kindai Eiga Kyokai. 
Suurima edu saavutas ta 1960. aastatel. 1960. aasta film "Alasti saar" sai Moskva rahvusvahelise filmifestivali suure auhinna.
Ta võitis mitu Jaapani Filmiakadeemia auhinda, sealhulgas elutöö auhinna 2003. aastal.
Isiklikku.
Ta oli abielus näitlejanna Nobuko Otowaga, kes mängis mitmes tema filmis.
Francesco Landini

Francesco Landini (u. 1325/1335 – 2. september 1397) oli itaalia helilooja, organist, laulja, luuletaja, muusikateoreetik ja pillimeister. Ta oli "trecento"-ajastu suurkuju.
Elu.
Landini sündis arvatavasti Firenzes. Tema isa Jacopo del Casentino oli tunnustatud maaler Giotto di Bondone koolkonnast. Lapsena põetud rõugete tõttu oli Francesco kogu elu pime, kuid see ei takistanud teda muusikaga tegelemast. Ta õppis mängima mitut instrumeni (muuhulgas lautot), aga ka laulma, luuletama ja komponeerima. 1361. aastal asus ta tööle organistina Santa Trinità Florentine'i kloostrisse ja 1365 San Lorenzo kirikusse. Viimasesse on ta ka maetud.
Looming.
Francesco Landini on itaalia "trecento"-koolkonna tähtsaim esindaja. Tema looming oli peaaegu täielikult ilmalik. On küll andmeid ka tema vaimulike teoste kohta, kuid ühtegi nendest pole säilinud. Meieni on temalt jõudnud 154 teost: enamikus kahe- ja kolmehäälsed "ballata"'d ja mõned madrigalid. Oletatavasti kirjutas ta oma lauludele ise tekstid.
Kodustamine

Kodustamine ehk domestikatsioon on inimese juhitav tegevus, millega metsik, looduskeskkonnast pärit looma- või taimeasurkond kohastatakse tehistingimustes elamise ning inimesepoolse järelevalve ja ülevaatamisega.
Kodustamine on seotud pärilike muutustega kodustataval asurkonnal. Kodustamisega kaasneb enamasti aretus. 
Kodustamisel saavad metsikuist loomadest koduloomad (põllumajandusloomad, teenistusloomad, lemmikloomad) ja metsikuist taimedest kultuurtaimed. 
Kontrolli alt väljunud koduloomade asurkondades algab metsistumine. Seda on sagedamini juhtunud küülikute, koerte ja hobustega.
Kodustamine algas umbes 10 000 aastat tagasi. Esimesed koduloomad olid koer, siga, lammas, kits, hiljem lisandusid veis, hobune, kass, hani, kana, siidikedrik, mesilane jt.
Stephanus II (paavstiks valitu)

Stephanus oli eakas preester, kes valiti aastal 752 paavstiks, kuid kes suri kolm päeva hiljem ilma ametisse pühitsemata ja keda ei tunnustata praegu ametlikult õigusliku paavstina.
Stephanus oli paavst Zachariase ajal Rooma San Crisogono kiriku preester (kardinalpreester). Teda on mainitud aastal 745.
Ta valiti paavstiks 22. või 23. märtsil 752 Lateraani palees, kuid sai paar päeva hiljem ajurabanduse ja suri kas 25. või 26. märtsil 752.
Tol ajal kehtinud kanoonilise õiguse järgi polnud Stephanus legitiimne paavst, kuid alates 16. sajandist kuni aastani 1960 peeti teda legitiimseks paavstiks, kuna kirikuloolased arvasid, et ka valimisest piisas, et saavutada legitiimsus. Sel perioodil peeti teda kõige lühemat aega valitsenud paavstiks, kuid alates 1961. aastast peetakse selleks Urbanus VII-t. Stephanus pole ametlikes paavstide loendites, kuid teda ei peeta vastupaavstiks.
Segadust on valmistanud ka Stephanuse-nimeliste paavstide numeratsioon, kuna ainsana on numeratsiooni kasutanud vaid Stephanus IX, kes pidas end üheksandaks Stephanuse-nimeliseks paavstiks. Varem numeratsiooni ei kasutatud. Seetõttu kasutati hilisemates loendites, kus paavstina tunnustati ka Stephanust, iga järgmise Stephanuse-nimelise paavsti kohta koha võrra suuremat järgarvu (nt. Stephanus III asemel Stephanus IV), kuid mitmetes hilisemates loendites on hilisematele Stephanustele lisatud sulgudes topelt ka nende varasem numeratsioon (nt. Stephanus III (IV)).
Sogne fjord

Sogne fjord on fjord Skandinaavia poolsaarel Norra edelaosas, Norra pikim ja maailmas pikkuselt teine fjord, mis jääb alla ainult Scoresby Sundile Gröönimaal.
Läänes on fjord ühenduses Põhjamerega.
Fjordi pikkus on 205 km, laius umbes 5 km ja maksimaalne sügavus 1308 m.
Arz

Arz (prantsuse "Île-d'Arz") on saar Morbihani lahes. 
Saare pindala on 330 ha, kõrgus kuni 17 m. 
Arzi saar kuulub Prantsusmaale.
Raibe

Raibe on lagunev korjus.
Lagunemise etapid.
Korjuse lagunemine algab juba autoproteolüüsiga surnud looma lihas sisalduvate ensüümide toimel, kuid see ei muuda korjust veel inimesele ja röövloomadele mittesöödavaks. Põhjalikuma lagunemise toob kaasa immuunsüsteemi toimimise lakkamine mõni ööpäev pärast looma surma: siis hakkavad bakterid organismi jäänustest toituma ja paljunema, algab roiskumine.
Korjuse roiskumine tekitab nädalate kuni kuude jooksul kadaveriini ja putrestsiini tõttu tugeva raipehaisu. Peale selle muutub raibe tetanospasmiini, botuliini ja muude bakteriaalsete mürkide tõttu aina mürgisemaks.
Roiskumise alguses on liha inimesele ja röövloomadele veel söödav, sest bakterimürkide kontsentratsioon on veel väike ja lõhn on veel talutav. Liha on inimese jaoks lihtsalt "hästi laagerdunud" ja röövloomade jaoks ikka veel tavaline liha. Keetmine või desinfitseerivate vedelikega, näiteks veini (hapupraad) või äädikaga immutamine võimaldab sellist liha veel mitme päeva pärast süüa.
Roiskumise jätkudes muutub raipehais kõigepealt inimesele, teistele esikloomalistele ja enamikule kaslastele liiga vängeks. Kui nad nüüd raibet sööksid, jääksid nad haigeks või sureksid, sest mürgisisaldus on nende jaoks liiga suur. Enamik lihasööjaid sellist raibet ei söö. Raipesööjad, nagu koerlased, linnud ja üksikud roomajad, söövad sellist liha ikka veel meeleldi.
Kui raibe on peaaegu täielikult lagunenud, siis saavad seda tervist kahjustamata süüa ainult mõned väga spetsialiseerunud raipesööjad, nagu hüäänid ja raisakotkad ja nende sugulased ("Aegypiinae"). Enamikule lindudele ja imetajatele, sealhulgas inimesele, on selline raibe väga mürgine.
Korjust söövad putukad.
Alates looma surmast kuni korjuse täieliku lagunemiseni söövad korjust paljud putukad, nagu kärbsed, nahanäklased ja raisamardiklased, eriti nende vastsed. Putukad on enamasti esimestena kohal ja lahkuvad viimastena, sest nad söövad aeglaselt.
Mõju inimesele ja keskkonnale.
Raipe nägemine ja raipehaisu haistmine mõjub inimesele tavaliselt tülgastavalt.
Raiped võivad tekitada hügieeniprobleeme, eriti seoses veevarustusega.
Vaalade ja veiste raiped võivad tekitada eriprobleeme. Kui nendest pole võimalik tavalisel kombel lahti saada, siis need lõhatakse. Nii tekivad väiksemad osad, mis kiiremini roiskuvad ja raipesööjate poolt ära süüakse.
Guglielmo Ferrero

Guglielmo Ferrero (21. juuli 1871 Napoli – 3. august 1942) oli itaalia ajaloolane, ajakirjanik, sotsioloog ja romaanikirjanik. Teda tuntakse eelkõige Vana-Rooma ajaloo uurijana. 
Ferrero sündis Napolis ja õppis õigusteadust ning kirjandust. Teda mõjutas kuulus teadlane Cesare Lombroso, kelle tütre Gina Lombrosoga ta hiljem abiellus. Ferrero oli liberaalsete vaadetega mõtleja, kes huvitus eelkõige ühiskonna, ajaloo ja poliitika seostest.
Tema tähtsaim teos on viieköiteline "Grandezza e decadenza di Roma" (eesti keeles "Rooma suurus ja langus", 1902–1907). Selles uurib ta, miks Rooma vabariik lagunes ja kuidas tekkis Rooma keisririik. Ferrero ei keskendu ainult sündmustele, vaid püüab mõista ka ühiskondlikke ja moraalseid põhjusi, mis viisid võimu koondumiseni ja vabaduse kadumiseni.
Lisaks ajalooalastele teostele kirjutas ta ka esseid ja romaane, kus käsitles võimu, seaduste ja ühiskonna vastutuse teemasid. Talle oli tähtis, et ühiskond toimiks demokraatlikult ja õigusriigi põhimõtete järgi.
Kui Itaalias tuli 1920. aastatel võimule Benito Mussolini fašistlik režiim, kritiseeris Ferrero seda avalikult. Ta sattus võimu silmis ebasoosingusse ja lahkus 1925. aastal Šveitsi, kus jätkas kirjutamist ja loengute andmist. 
Guglielmo Ferrero suri 3. augustil 1942 Mont Pèlerinis, Šveitsis.
Indlus

Indlus (ka indlemine, inna- ja jooksuaeg, östrus) on imetajast emaslooma füsioloogiline seisund ja tegevused, mis on seotud vastassoost seksuaalpartneri otsinguga.
Poegimine

Poegimine on imetajast emaslooma poolt järglase ilmaletoomine. 
Inimese puhul analoogia "sünnitamine". Lindude ja roomajate puhul analoogia "munemine".
Pähkel

Pähkel on botaanikas õistaimede kuivvili, mille viljasein on kivistunud või puitunud, kusjuures viljasein pole seemnega kokku kasvanud. Pähkli erinevus pähklikesest on see, et pähkel on arenenud mitmest (pähklike ühest) viljalehest moodustunud sigimikust.
Pähklikoor ei avane iseeneslikult. Kes pähklit süüa tahab, peab koore lahti murdma. Kui pähkel mulda kukub, siis võib ta seal küll ära mädaneda, aga ise lahti ei lähe. Kuid kõnekeeles nimetatakse pähkliteks sageli muidki vilju. Näiteks mandlid, pekani-hikkoripuu viljad, pistaatsiapähklid, kreeka pähklid ja parapähklid ei ole botaanilises mõttes pähklid.
Kulinaarias kasutatakse mõistet "puupähkel" (mis tähendabki puu otsas kasvavat pähklit) allergia kontekstis, sest mõned inimesed on allergilised maapähklitele, mis kasvavad rohttaimel, mõned aga sarapuupähklitele, mis kasvavad puul.
Pähklid on väga toitainerikkad ja suure toiteväärtusega. Nad on hinnatud energiaallikad, eriti parasvöötmes. Paljud loomad-linnud, näiteks oravad ja pähklimänsakud, koguvad pähkleid talvevaruks.
Pähklid sisaldavad looduslikke rasvhappeid linoolhapet ja linoleenhapet. Pähklites olevad rasvad on enamjaolt küllastumata. Paljud pähklid on head B2- ja E-vitamiini allikad ning neis võib leiduda rikkalikult valke, folaate ja kiudaineid ning selliseid mineraalaineid nagu magneesium, fosfor, kaalium, vask ja seleen. Lisaks leidub pähklites arginiini. Pähklid aitavad maksa sattudes eemaldada sealt ammoniaagimürgistust.
Üks uurimus on näidanud, et inimesed, kes söövad pähkleid, elavad 2-3 aastat kauem nendest, kes ei söö. Kuid selle põhjuseks võib olla asjaolu, et need, kes söövad pähkleid, kipuvad üleüldse tervislikumalt toituma ja söövad vähem rämpstoitu.
Kõige tervislikum on pähkleid toorelt süüa, sest röstimisel hävib kuni 15% pähklites olevatest tervislikest õlidest.
Pähkliõli kasutatakse maksa puhastavates toodetes.
Pähkleid kandvad taimeperekonnad.
Pähkleid kannavad näiteks järgmised taimerühmad:
Nägemine

Nägemine ehk nägemismeel (ingl. k "sight", "vision") on võime detekteerida ja tõlgendada valgusstiimuleid. Nägemismeel võimaldab eristada valgusintensiivust, värvust, esemete kuju, suurust ja liikumist ruumis.
Fotoopilise nägemise (päevane nägemine), värvinägemise, skotoopilise nägemise (öine nägemine) ja mesoopse nägemise (hämarusnägemine), kasutades valgust nähtavas spektris, mida peegelduvad keskkonnas olevad objektid. See erineb nägemisteravusest, mis viitab sellele, kui selgelt inimene näeb (näiteks "20/20 nägemine"). Inimesel võib olla probleeme visuaalse taju töötlemisega isegi siis, kui tal on nägemine 20/20.
Tekkivat taju tuntakse ka kui nägemist (omadussõdad vastavalt visuaalne, optiline ja okulaarne.)
Nägemine on inimese viiest meelest tähtsaim, selle kaudu tunnetatakse 80% välismaailmas toimuvast. Nägemiselund koosneb kolmest osast: silmamuna koos abistruktuuridega, nägemisnärv ja juhteteed ajus ning aju nägemiskeskus, mis asub kuklasagaras
Binokulaarne ehk kahe silmaga nägemine. Kui vaadata mingit objekti kahe silmaga, tekib kummagi silma võrkkestale kujutis, mis erineb veidi teise silma omast, kuid seda tajutakse ikkagi ühe objektina. Erinevad kujutised võrkkestal tulenevad sellest, et kaks silma ei asetse täpselt ühes kohas. Ühe objektina nähakse neid kujutisi seetõttu, et aju liidab need üheks tervikuks. Monokulaarne nägemine on ühesilmanägemine.
Selgroogsed detekteerivad muutusi valgusinformatsioonis läbi silma võrkkestas paiknevate fotoretseptorrakkude. Valguse (380–780 nm lainepikkusega elektromagnetlainete) mõjul tekib võrkkesta valgustundlikes retseptorrakkudes – kepikestes ja kolvikestes (inglise keeles vastavalt – "rods", "cones") – fotokeemilise protsessi tagajärjel (nägemispigmendi rodopsiini lagunemisel) muutus membraanipotentsiaalis. See põhjustab omakorda muutust närviimpulsside sageduses nägemisjuhteteedes, mis kõrgemates ajukeskustes viivad nägemisaistingu ja nägemistaju tekkeni. Värvust tajutakse kolvikestest alguse saavate nägemisjuhteteede abil .
Loomade nägemisvõime varieerub liigiti. Mõned loomaliigid tajuvad ainult valgusintensiivsust (ainuraksed), osa eristab värvusi (peajalgsed, limused, vähilised, paljud putukad, osa kalu, roomajad, linnud ja ahvid). Enamik imetajaid värvusi ei erista. Roomajatel, lindudel ja imetajatel on võime muuta silma läätse kuju, mistõttu näevad nad nii lähedale kui kaugele.
Pesakond

Pesakond on loomakooslus, kus tavaliselt koos esivanematega elavad ka järeltulijad. Mõistet kasutatakse paiksemate, püsivamate suhete või kindlama territooriumiga loomade puhul. Kasutatakse ka mõistet "praid", mis märgib suurkiskjate (lõvide) pesakonda.
Dessandi lahingumasin

Dessandi lahingumasin on õhu- või meredessantoperatsioonide iseärasusi arvestavalt kohandatud, isikkoosseisu või relvasüsteemi kandev roomikutel liikuv lahingsoomuk.
Need sarnanevad tavalise jalaväe lahingsoomukitega, kuid on kergemad, väiksemad ning õhusõidukist langevarjudega alla heidetavad või dessantlaevalt hõlpsasti maabuvad.
Nõukogude ja Vene sõjaväe dessandi lahingumasinad.
Nõukogude sõjaväe jaoks valmistati dessandi lahingumasinaid jalaväe lahingumasina eeskujul spetsiaalselt õhudessantväele. Eesmärk oli relvastada õhudessantvägi masinaga, mille abil oleks kergelt relvastatud dessantväelastel parem võidelda vaenlase soomustehnikaga.
Tänu masinate väikesele mahutavusele põhjustas nende kasutuselevõtt dessantpataljoni koosseisu vähendamise umbes 600-lt 300-le mehele.
Nõukogude ja Vene sõjaväe relvastusse on kuulunud või kuuluvad järgmised dessandi lahingumasinad:
Muu Nõukogude ja Vene dessandi soomustehnika.
Lisaks valmistatakse nende veermiku alusel dessandi soomusveokeid BTR-D. Viimase alusel on omakorda valmistatud universaalne liikursuurtükk Nona-S.
Merejalaväele on valmistatud ka ujuvtank PT-76.
Luuresoomuk

Luuresoomuk on lahinguluure otstarbeline relvastatud soomusmasin, samuti vastavaks otstarbeks modifitseeritud soomustransportöör või jalaväe lahingumasin, harvem soomusauto.
Luuresoomukid on varustatud heade vaatlus- ja jälgimisvahenditega. Tähelepanu on pööratud heale manööverdusvõimele ja vaiksele jõuseadmele.
Pantokraator (ansambel)

Pantokraator on eesti rokkansambel.
Pantokraator loob unikaalset muusikat, segades elemente progerokist ja rahvamuusikast.
Ansambli Pantokraator eelkäijaks on Tartu 7. Keskkooli kaheksanda klassi poiste ansambel Propaan, mille moodustasid klassivennad Erik Sakkov, Riho Kukk ja Mait Karm. 1983. aastal nimetasid nad ansambli Pantokraatoriks. Kasutatud on veel nimekujusid Pantogrator, Pantograator, Pantokrator ning ka Panto.
Ansambel on loonud ja lindistanud üle saja heliteose, toonud lavale kaks rokklavastust ning võitnud festivalidel arvukalt muusikapreemiaid.
Ajalugu.
Ansambli esimene kontsert toimus koolis 3. detsembril 1983. Ansambliga liitus basskitarrist Aivar Otsing.
1984. aastal võitis Pantokraator rokkfestivalil "Tartu Sügis" tulevikulootuse ja Publikupreemia ning ansambel pääses harjutama Noortemajja Sõprus. Ansambliga liitus helitehnik Mart Moldau.
1985. aastal valmis Pantokraatoril rokklavastus "Merikajakas". Seda mängiti Eesti suuremates linnades ning selle salvestas Eesti Televisioon.
1986. aastal esines Pantokraator esmakordselt Tartu muusikapäevadel, mis oli toonase Nõukogude Liidu tähtsaim rokkfestival. Pantokraatoriga liitus Jaan Sööt.
1987. aastal esineti ainult rokkfestivalil "Tartu Sügis", sest ansambli liikmed olid sõjaväeteenistuses.
1988. aastal liitus ansambliga laulja Lauri Saatpalu. Pantokraator andis kontserte Eestis ning esines Armeenias ja Lätis. Ansambel osales VAT Teatri lavastuses "Ma ei saa millestki aru…".
1989. aastal esines Pantokraator Haapsalu ja Viljandi rokkfestivalidel, Tartu Muusikapäevadel, Pärnu Fiesta Internationalil ning Rock Summeril Tallinna Lauluväljakul.
1990. aastal toimus koosseisuvahetus, ansambliga liitusid trummarid Roland Puusepp ja Peeter Jõgioja ning kitarrist Andres Moro. Ilmus LP "Pantokraator I".
1991. aastal liitusid Pantokraatoriga viiuldaja Romet Pott ning bassimängija Kaido Soobik.
1992. aastal liitusid Pantokraatoriga kitarristid Kalle Vilpuu ja Viktor Vassiljev ning viiuldaja Tõnu Raadik. Pantokraator osales teatri Ruto Killakund lavastuses "Pööre. Pirita Kloostri viimased päevad".
Eesti sai uuesti vabaks 20.08.1991. Kui Eesti sai 1992. aastal ka oma raha, muutis see pööre omamoodi iroonilisel moel Pantokraatori edasise loomingulise eksistentsi võimatuks ning ansambel läks laiali.
2006. aasta 13. oktoobril lõid Erik Sakkov ja Lauri Saatpalu käed Pantokraatori kokkukutsumiseks.
Aastail 2007 ja 2008 tegeles Pantokraator uue materjali ettevalmistamise ja stuudiotööga. Ansambliga liitusid laulja Triinu Taul, bassimängija Henno Kelp ja kitarrist Taavi Langi.
2009. aasta märtsis andis Pantokraator välja singli "Metsavaht".
2009. aasta aprillis ilmus uue materjaliga CD "Tormidesööjad" ning Pantokraatori ajalugu käsitlev raamat Erik Sakkovilt. Koos raamatuga avaldas Pantokraator ka seni ilmunud ja ilmumata lood kahel CD-plaadil.
2024. aastal sai ansambli lauljaks Taavi Peterson.
2025. aasta mais teatas Pantokraator, et sama aasta oktoobris näeb valgust uus album "Déjà vu".
Juuliküüditamine

Juuliküüditamine oli Nõukogude Liidu repressiiv-, partei- ja kohalike täitevorganite ning nõukogude aktiivi poolt 30. juunist kuni 3. juulini 1941 läbi viidud Eesti elanike vägivaldne ümberasustamine Lääne-Eesti saartelt Venemaa Siberi piirkonda.
Pärast 1941. aasta juuniküüditamist viidi Lääne-Eesti saartel läbi uus küüditamisaktsioon, mille käigus viidi ainuüksi Saaremaalt ära 654 inimest, kellest üle 400 (naised ja lapsed) pääses tänu Saksa vägede kiirele edasitungile kuuajalise vangistuse järel Tallinnast tagasi koju.
Saaremaalt viis juuliküüditamine kokku 654 inimest – 175 võrra rohkem kui 14. juuni aktsioon. Saaremaalt kinni püütud 421 naist-last jõudsid sõjasündmuste kiire arengu tõttu peagi kõik koju tagasi, kuid 233 arreteeritud mehest naasis aastate pärast Siberist vaid 14. Muude asjaolude kõrval on juuliküüditamise eripära meessoost ohvrite kardinaalselt erinev saatus naiste ja laste käekäigust.
Kokkukogutud toimetati Roomassaare sadamasse, kust küüdilaev suundus mandrile. Juba tiirles mere kohal Saksa lennuk, kuid laev jõudis siiski tervena Rohuküla sadamasse, kus küüditatud pidid tääkidega sõdurite spaleeri vahel marssima raudteel ootavatesse loomavagunitesse. Mehed olid naistest ja lastest eraldatud juba laevas. Tallinnas paigutati mehed esmalt Patarei vanglasse, naised-lapsed aga tuubiti kinniste kongidega autodesse ja viidi Harku vangla abimajandisse, kus neid hoiti viis nädalat. Augusti algul pakuti naistele ootamatut võimalust: kellel on sugulasi Läänemaal, see võib lasta end sinna vedada. Virtsu sadam oli purustatud, saatjad leppisid kokku Kuivastusse viimise suhtes ja inimesed pandi hommikul sõjaväekaatrile, Kuivastust edasisõiduks aga sõjaväeautodele.
Patareisse paigutatud mehed veeti 1941. aasta 20. juuli paiku rongidega Leningradi kaudu Siberisse ning sinna, Irkutski oblastisse nad jäidki. 
Üks vähestest tagasi tulnud meestest, Aleksander Velvet, on Saaremaa Muuseumis talletatavas käsikirjas vahendanud hulgaliselt pildikesi juuliküüditamise ohvriks langenud meeste saatusest.
Valjala mees Kuning valgustas oma kaaslastele küüditamisnimekirjade koostamise tehnikat. Mees oli vallavolinik ning talle tehtud ülesandeks kanda nimekirja vähemalt 90 nõukogudevaenuliku talumehe nimed. "Tema mõtelnud ja mõtelnud, aga kuidagi ei leidnud nii palju vaenulikke," vahendab Velvet. "Teatanud käsuandjatele, et vallast võiks ehk neli-viis seesugust leida, rohkem küll ei ole. Ta sõimatud läbi, öeldud, et sa ise oled ju üheksakümne esimene. Ja samas arreteeritud."
Cheshire

Cheshire on tseremoniaalkrahvkond Loode-Inglismaal. 
Cheshire on põllumajanduspiirkond. Suuremad asulad on Warrington, Congleton, Crewe, Ellesmere Port, Widnes, Runcorn, Macclesfield, Nantwich, Northwich ja Wilmslow.
Cheshire jaguneb neljaks tervikomavalitsuseks: 
Aastatel 1974–2009 jagunes krahvkond kaheksaks ringkonnaks: Ellesmere Port and Neston, Chester, Crewe and Nantwich, Congleton, Halton, Macclesfield, Vale Royal ja Warrington.
Suur-Manchester

Suur-Manchester on tseremoniaal- ja linnakrahvkond Inglismaal. 
Krahvkond moodustati 1974. aastal Manchesterist ja seda ümbritsevast linnastust.
Suur-Manchester jaguneb kümneks omavalitsusüksuseks:
Stirlingi omavalitsus

Stirling on omavalitsus Šotimaa keskosas.
Omavalitsusala loodi 1994. aastal ning hõlmab suurema osa ajaloolisest Stirlingshire'ist, välja arvatud Falkirki omavalitsus.
Umbes 70% elanikest elab omavalitsuse kaguosas Stirlingi linnas ja selle ümbruses.
Aberdeenshire

Aberdeenshire on omavalitsus Šotimaa keskosas.
Praegune omavalitsus moodustati 1996. aastal ning hõlmab suurema osa ajaloolisest Aberdeeni krahvkonnast.
Suuremad asulad on Peterhead, Fraserburgh, Inverurie, Stonehaven ja Westhill.
Halduskeskuseks on Aberdeen – see on ainuke Šotimaa omavalitsus, mille halduskeskus asub väljaspool omavalitsuse piire.
2017. aastal elas regioonis 261 800 inimest.
Moray

Moray on omavalitsus Šotimaa põhjaosas.
See asub Moray lahe lõunakaldal. Sellest jääb itta Aberdeenshire'i omavalitsus ja läände Highlandi omavalitsus.
2017. aastal elas Moray omavalitsuses umbes 95 800 inimest.
Angus

Angus on omavalitsus Šotimaa idaosas.
Regiooni halduskeskus on Forfar, kuid suurim asula on Arbroath.
Peamised tegevusalad on põllumajandus ja kalandus.
2017. aastal elas regioonis 116 300 inimest.
Gaeli keel

Gaeli keel (gaeli keeles "Gàidhlig", mida hääldatakse kui "gaalik") on keldi keelerühma gaeli alarühma kuluv keel, mille lähemad sugulaskeeled on iiri keel ja mänksi keel. 
Gaeli keelt kõneldakse põhiliselt Šotimaal, kus seda kõneleb umbes 58 000 inimest ehk umbes 1% elanikest. Kõige rohkem räägitakse gaeli keelt Hebriididel, Välis-Hebriididel räägib seda üle poole elanikest.
2005. aastast on gaeli keel Šotimaal üks kolmest ametlikust keelest (inglise ja šoti keele kõrval).
Gaeli keel kasutab ladina kirja, tähestikus on 18 tähte:
A, B, C, D, E, F, G, H, I, L, M, N, O, P, R, S, T, U.
Barcelona protsess

Barcelona protsessiks nimetatakse 1995. aastal Barcelonas Euro-Vahemere välisministrite konverentsil sõlmitud partnerlust, mis hõlmab Euroopa Liidu ja Vahemere-äärsete riikide vahelist koostööd poliitika, majanduse ja kultuuri valdkondades.
Partnerlus pani aluse Vahemere Liidu loomisele.
Partnerluses on 44 liikmesmaad: 27 Euroopa Liidu liikmesriiki ja 16 partner-riiki (Albaania, Alžeeria, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Egiptus, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Mauritaania, Monaco, Montenegro, Maroko, Palestiina, Süüria, Tuneesia ja Türgi).
0,7% eesmärk

0,7% eesmärk (inglise keeles "0.7% target") on ÜRO liikmesriikide poolt 1970. aastal Pearsoni Komisjoni soovitusel kokku lepitud soovitatav ametliku arenguabi osakaalu protsent doonorriigi rahvamajanduse kogutoodangust. Tänapäeval on see üks peamisi doonorriikide arenguabipanuse võrdlevaid näitajaid. 
Monterrey konsensusega kinnitasid arenenud riigid 2002. aastal oma valmisolekut tõsta 2015. aastaks ametlik arenguabi 0,7 protsendini oma rahvamajanduse kogutoodangust. 
OECD Arenguabi Komitee on mõõtnud seda indikaatorit alates selle kasutuselevõtmisest 1970. aastal, kuid selle tasemeni oli 2008. aastaks jõudnud ainult viis riiki (Norra, Taani, Luksemburg, Holland ja Rootsi).
ÜRO aastatuhande arengueesmärkides on 0,7% eesmärk üks olulisi teemasid. Arengueesmärkide täitmiseks piisab küll sellest kui ametlik arenguabi tõuseb 2015. aastaks 0,54 protsendini arenenud riikide rahvamajanduse kogutoodangust, kuid võttes arvesse ka aastatuhande arengueesmärkidega seostamata täiendava arenguabi vajadust, on soovitavaks eesmärgiks just mainitud 0,7 protsenti.
Aastatuhande arengueesmärgid

 
Aastatuhande arengueesmärgid (ingl. k. " Millennium Development Goals, MDG(s)") on ÜRO määratletud eesmärgid, mida soovitakse saavutada aastaks 2015 kaheksas prioriteetses valdkonnas rahvusvahelise arengu edendamiseks. Aastatuhande arengueesmärgid on püstitatud 2000. aasta septembris esitatud ÜRO aastatuhande deklaratsioonis ja nendeks on
Tom Welling

Thomas John Patrick Welling (sündinud 26. aprillil 1977) on USA näitleja, režissöör ja endine modell. 
Ta kehastas seriaali "Smallville" peategelast Clark Kenti.
Carrauntoohil

Carrauntoohil (iiri "Corrán Tuathail", 'Tuathali sirp') on Iirimaa ja Iirimaa saare kõrgeim mägi, mille kõrgus on 1 038,6 meetrit. See asub Iveraghi poolsaarel Kerry krahvkonnas, Macgillycuddy's Reeksi mäestiku keskosas. 
Carrauntoohil koosneb peamiselt liivakivist, mille liustikutekkelised protsessid on loonud mäele iseloomulikke pinnavorme, nagu Kotkapesa tsirkusorg ning mitmed sügavad kurud ja teravad harjad (arêted) mäe ida- ja kirdenõlvadel, mis on populaarsed kalju- ja talironijate seas.
Kuna tegu on Iirimaa kõrgeima tipuga, on Carrauntoohil mägimatkajate seas väga populaarne. Kõige sagedamini tõustakse tippu mööda Kuradi redeli ("Devil's Ladder") marsruuti. Carrauntoohil ja suurem osa mäeahelikust on eraomandis ega kuulu ühegi Iiri rahvuspargi koosseisu, kuid avalikkusele on ligipääs maaomanike loal lubatud.