tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lockheed F-117 Nighthawk

Lockheed F-117 Nighthawk on Ameerika Ühendriikide üheistmeline kahe reaktiivmootoriga vargründelennuk, mille konstrueeris Lockheedi eriprojektidega tegelev osakond Skunk Works ja mida kasutas peamiselt Ameerika Ühendriikide õhuvägi.
F-117 prototüübi esmalend toimus 1981. aastal, väeosade relvastusse arvati see lennuk oktoobris 1983. F-117 olemasolust teatati avalikkusele alles novembris 1988. F-117 oli silmapaistev saavutus oma peitetehnoloogiate efektiivsuse poolest, sellisena oli see lennuk teerajaja. F-117 on ka visuaalselt ainulaadne lennuk, mille tingis peitetehnoloogiline vajadus ehitada kogu lennuki välispind komposiitmaterjalist valmistatud kolmnurksetest osaliselt elektrit juhtivatest tasapindadest, mis moodustasid radarikiirgust eri suundadesse peegeldava lennuki välispinna.
Komposiitpinnad olid omakorda täiendavalt kaetud kihiga (värviga), milles moodustusid sentimeeterdiapasooni raadiolaineid neelavad (80–90%) dipoolid. Hilisemate arenduste – pommituslennuki B-2 ja hävituslennuki F-22 Raptor – ehituses kasutati ümaramaid vorme, mille aerodünaamiline kuju on arvutatud suure arvutusvõimsuse abil, mis polnud kättesaadav ajal, kui F-117 loodi.
USA lennuvägi arvas F-117 relvastusest maha ja need lammutati viimse kui üheni 22. aprillil 2008, isegi muuseumitele ei antud ühtegi seda tüüpi lennukit. F-117 hävitamise peamine põhjus oli lennuki konstruktsioonis kasutatud tehnoloogia salastatus. Pealegi tulid kasutusele uudsemad ja universaalsemad lennukid F-22 Raptor ja F-35 Lightning II.
F-117 valmistaja oli Lockheedi osakond, mida tuntakse peamiselt hüüdnime Skunk Works järgi.
Peitetehnoloogia.
F-117 kasutas peamise peitetehnoloogiana Nõukogude Liidu matemaatiku Pjotr Ufimtsevi (kes tugines saksa füüsiku Arnold Sommerfeldi teooriale) tehtud avastust, mis võimaldas objekte radaritele vähenähtavaks muuta. Kuigi mitmeid peitetehnoloogiaid kasutati ka juba varem, näiteks SR-71 Blackbirdi puhul, oli Ufimtsevi töö tähelepanuväärne, kuna lubas nähtamatuse astet vähendada suurusjärgus kümneid komakohti. See teadustöö avaldati vene keeles 1962. aastal Moskvas avalikult raadioajakirjas, kuna Nõukogude Liidu sõjaväejuhtkond ei mõistnud selle avastuse potentsiaali ning pidas seda sõjaliselt kasutuks.
1971. aastal tõlgiti need artiklid Ameerika Ühendriikides inglise keelde. Avaldatud uurimuse tõlget lugenud Lockheedi insener matemaatik Denys Overholser märkas avastuse võimalusi ning sellest sai alguse ülisalajane projekt, mille jooksul ehitati alguses täismõõduline puidust makett, seejärel lendav prototüüp Have Blue ja lõpuks F-117.
Sõjas kasutamine.
F-117 hoiti võimalikult kaua saladuses, kuna selline eriline lennuk andis riigi kaitsele suure strateegilise eelise. Võis arvata, et saladuse avalikuks tuleku järel hakatakse F-117 võimaliku rünnaku vastu otsima vahendeid ning aja jooksul need ka leitakse. Seetõttu ei kasutatud seda lennukit üheski sõjalises konfliktis enne 1991. aasta Lahesõda.
Sisu SA-110

Sisu SA-110 on Soome ettevõttes Sisu-Auto 1986. aastal valmistatud taktikalise veoauto prototüüp. Auto on neljarattaveoga ja osaliselt soomustatud. Toodeti ainult kuus prototüüpi.
Masinat hakati konstrueerima Soome kaitseväe soovil, kes 1983. aasta aprillis avaldas soovi hankida Sisu-Autolt jalaväe transpordiks mõeldud kergeid taktikalisi veoautosid. Kaitsejõud plaanisid osta 1000 sellist sõidukit. Sisu-Auto andis kaitseväele 1986. aasta lõpus prototüübi katsetamiseks.
Tehnilisi andmeid.
Sisu-Auto andis valida kahe mootori Deutz BF 6 L 913-e ja Valmet 411 DSJ-i vahel. Viimast neist kasutati nelja masina jõuallikana. Käigukast on ZF-S5-35/2, mis on ühendatud Sisu enda konstrueeritud reduktoriga. Autos on portaalteljed ja ketaspidurid. Rehvirõhku saab reguleerida kabiinist.
Erinevalt Masist on autol jäik raam ja rataste suur liikuvus tagatakse vedrustusega. Esisillal on keerdvedrud ja tagateljel paraboollehtvedrud..
Kastis on ruumi 24 inimesele. Masinale minek ja jalastumine toimib tagumise ja külgmiste luukide kaudu.
Omadused.
Katsetel hinnati auto maastikuläbivus väga heaks ja seda peeti lausa parimaks turul saada olevate veokite seas. Mootor käivitus -25 °C pakasega. Auto läbis 60 cm paksust lund ja 75–85 cm sügavusi veetakistusi probleemideta. Auto suutis ilma raskusteta üles ronida 30 kraadise tõusunurgaga mäekallakust ja kuni 25° tõusunurgaga kruusahunnikust. Väga hea maastikuläbivuse tõttu hakati seda "Unimogi tapjaks" hüüdma.
Puudujääkideks peeti mootori liiga väikest võimsust, madalat pöördemomenti ja liiga kõrget mürataset: kõige kõrgem mõõdetud tulemus oli kabiinis 88 dB. Pöörderaadus oli 9,4 meetri ja seda peeti liiga suureks. Kolmanda ja neljanda käiku ülekandearve ei peetud rahuldavaks.
Üks põhjus, miks SA-110-t tootma ei hakatud, oli kõrge hind. See maksis umbes 85% Masi ja pool Pasi hinnast.
Särkänniemi

Särkänniemi on neem Soomes Tamperes.
Neem eraldab Mustalahti ülejäänud Näsijärvist.
Särkänniemi geograafilised koordinaadid on .
Urmo Soonvald

Urmo Soonvald (sündinud 7. jaanuaril 1973) on eesti ajakirjanik.
Soonvald on töötanud Sõnumilehes ja hiljem Õhtulehes uudistetoimetuse juhina.
Ta oli 2009. aasta veebruarist 2010. aasta augustini ja septembrist 2010 kuni märtsini 2012 Delfi peatoimetaja. Vahepeal (vähem kui kolm nädalat) oli Delfi peatoimetaja ametis Raimo Ülavere.
Kui meediaettevõte Ekspress Grupp otsustas 13. märtsil 2012 ühendada veebiportaali Delfi ja ajalehe Eesti Päevaleht toimetused, siis nimetati ta ühendatud toimetuse peatoimetajaks.
Kaisa Kaer

Kaisa Kaer (sündinud 9. jaanuaril 1981) on eesti tõlkija.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2004. aastal.
Ta töötas BNS-is välistoimetajana, ajakirjas Stiil toimetajana.
Tema tõlgitud raamatutest on kuulsamad emaga kahasse tõlgitud Harry Potteri raamatud.
Isiklikku.
Ta on luuletaja Peep Ilmeti ja tõlkija Krista Kaera tütar ning Kaaren Kaera õde.
Linda Viiding

Linda Viiding (kuni 1937 Laarmann, 1937–1938 Manninen; 17. november 1906 Vastse-Prangli mõis, Kambja kihelkond, Krüüdneri vald, Tartumaa – 24. detsember 2003) oli eesti tõlkija ja literaat.
Linda Viiding sündis Tartumaal Krüüdneri vallas Vastse-Prangli mõisas mõisateenijate tütrena. Õppis aastatel 1914–1918 Kammeri vallakoolis, 1918–1923 Nuustaku (Otepää) progümnaasiumis, 1929–1930 Lääne-Soome Rahvaülikoolis. 
Oli aastatel 1930–1935 bürooametnik Tallinnas Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse keskjuhatuses ja Lauljate Liidus, toimetaja ajakirjas Kodukeskkool ja ETAs, tõlk-korrektor Raadiolehes. 1930–1931 toimetas ta ajakirja Eesti Noorus. 1936–1938 oli ta ajakirja Nädal Pildis korrektor ja toimetaja abi. 1940–1941 oli Linda Viiding Raadiokomitees soome saadete tõlkija ja diktor, päevauudiste toimetaja, reporter ja toimetuse vastutav sekretär. 
Tõlkinud soome kirjanike teoseid.
Tema elu põhjal on Peeter Brambat ja Ants Vist teinud dokumentaalfilmi "Elu lugu".
Isiklikku.
Linda Viiding oli kunstnik Märt Laarmani õde. 
Linda ja Paul Viidingul sündisid tütred Reet (Reet Sein), Anni (Anni Kreem, näitleja ja muuseumiteadur) ja Mari (raadioajakirjanik Mari Tarand) ning poeg Juhan Viiding (näitleja ja luuletaja).
Rita Tasa

Rita Tasa (3. detsember 1930 Viljandi – 16. juuli 2007) oli eesti tõlkija ja kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Ülikoolis saksa ja inglise filoloogia eriala ning 1965. aastal sai filoloogiakandidaadiks.
1957–1972 töötas Tasa TÜ-s saksakeelse kirjanduse õppejõuna, seejärel kuni 1984. aastani Tallinna Pedagoogilises Instituudis saksa ja maailmakirjanduse õppejõuna ning saksa keele kateedri juhatajana, alates 1979. aastast oli dotsent. 
Tema tõlgitud autoritest on olulisemateks peetud Martin ja Robert Walser, Max Frisch, Friedrich Dürrenmatt, Peter Handke, Siegfried Lenz, Lion Feuchtwanger, Gerhart Hauptmann, Klaus Mann, Christoph Hein, Stefan Zweig, Joseph Roth ja Christa Wolf.
Ta koostas lugemikke, keeleõpikuid koolidele ja õppematerjale ülikoolile. Tasa oli Emakeele Seltsi ja 1994. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige, 2000. aastal sai ta Austria Teaduse ja Kunsti I klassi teeneteristi.
Vladimir Jaanusson

Vladimir Jaanusson (Valdar Jaanusson, 30. juuni 1923 Eesti – 8. august 1999 Täby, Rootsi) oli Eesti päritolu Rootsi paleozooloog. 
1982. aastast oli ta paleozooloogia professor Rootsi Riiklikus Loodusloomuuseumis (Naturhistoriska riksmuseet).
Leida Sibul

Leida Sibul (31. august 1920 Valga – 14. veebruar 2012) oli eesti laulja.
Ta õppis kutsekoolis õmblejaks, kuid unistas teatrirollidest.
Ta õppis aastatel 1940–1941 ja 1947–1949 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (õpetaja Jenny Siimon), hiljem eraviisiliselt sama õpetaja juures.
Töötas aastatel 1951–1953 artellis Salvo ja 1953–1957 trükikojas Kommunist.
Leida Sibul oli aktiivne isetegevuslane, esines nii solistina kui ka duettides ja vokaalansamblites. Laulis 1957–1976 Eesti Raadio segakooris. Tuntuim oli tema duett Hilda Koniga (1955–1961). Sibulal on pisiroll (Silva ema) filmis "Keskea rõõmud".
Isiklikku.
Tema isapoolne vanaisa Hans Anderson oli rootslane, isa Andres Anderson oli Valga raudteelaste puhkpilliorkestri dirigent, poeg humorist ja näitleja Lembit Sibul, emapoolne onupoeg on Mihkel Zilmer.
Nils Karlsson

Nils Emanuel Karlsson (hüüdnimi Mora-Nisse; 25. juuni 1917 Mora lähedal – 16. juuni 2012) oli rootsi murdmaasuusataja.
Ta tuli 50 km suusatamises 1948. aastal Sankt Moritzis olümpiavõitjaks ning võitis 1950. aasta MM-il Lake Placidis pronksmedali.
Ta võitis Vasaloppeti üheksa korda (1943, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951 ja 1953).
Danny Welbeck

Daniel Nii Tackie Mensah Welbeck (sündinud 26. novembril 1990 Manchesteris) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib Inglismaa Premier League'i klubis Brighton &amp; Hove Albion ründajana.
Varem on Welbeck mänginud muuhulgas Manchester Unitedis ja Arsenalis.
Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Welbeck 2011. aastal sõprusmängus Ghana koondisega. Mäng lõppes 1:1 viigiga. Esimese värava Inglismaa kasuks lõi Welbeck 2. juunil 2012 Belgia vastu.
UEFA Euro 2012 teises alagrupi mängus lõi Danny Welbeck otsustava värava Rootsi vastu ja tõi oma koondisele 3:2 võidu.
Piero Toscani

Piero Toscani (28. juuli 1904 Milano – 23. mai 1940 Milano) oli Itaalia poksija.
Toscani võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Toscani osales keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 2. Euroopa meistrivõistlustel (Berliin, 1927), kaotades veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Wilhelm Maierile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Pauley Perrette

Pauley Perrette (sündinud 27. märtsil 1969) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, kirjanik, laulja ja jurist (tsiviilasjade advokaat).
Eesti televaatajatele on ta tuntud Abigail (Abby) Sciuto rolli järgi seriaalis "" (2003. aastast tänini). 
Ta on mänginud ka seriaalis "Homsed uudised" (Theresa Laparco) ja ühes sarja "CSI kriminalistid" osas.
Perrette on tuntud samasooliste abielu eest võitlejana. Ta on teatanud, et ei abiellu oma praeguse elukaaslasega enne, kui see on California osariigis võimalik ka samasoolistel.
Vittorio Tamagnini

Vittorio Tamagnini (11. veebruar 1910 Civitavecchia, Rooma provints – 20. jaanuar 1981 Civitavecchia) oli Itaalia poksija.
Tamagnini võitis kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Tamagnini poksis juunist 1929 kuni septembrini 1945 elukutselisena. Ta pidas kokku 67 kohtumist, millest võitis 49 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 6 kohtumist jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa meister.
Coté de Pablo

Coté de Pablo (kodanikunimi María José de Pablo Fernández, sündinud 12. novembril 1979 Santiagos) on Tšiili päritolu Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.
Ta on Eesti televaatajale tuntud Ziva Davidi rollis seriaalis "", kus ta mängis aastail 2005–2013.
Carlo Orlandi

Carlo Orlandi (23. aprill 1910 Milano – 29. juuli 1983 Milano) oli Itaalia poksija.
Orlandi võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Orlandi poksis maist 1929 kuni juunini 1944 elukutselisena. Ta pidas kokku 125 kohtumist, millest võitis 97 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 19 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ning 9 kohtumist jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa meister.
David McCallum

David Keith McCallum (19. september 1933 Glasgow – 25. september 2023 New York) oli šoti päritolu Ameerika Ühendriikide muusik ja näitleja.
Ta sündis muusikute perekonnas, isa David McCallum vanem oli Londoni filharmoonikute esiviiul ja ema Dorothy Dorman oli tšellomängija.
Ta õppis lühikest aega Kuninglikus Muusikaakadeemias. Ta on olnud ka oboemängija, helilooja ja dirigent. Aastatel 1966–1968 salvestas ta neli albumit instrumentaalversiooni tolleaegsetest hittlugudest.
Ta õppis hiljem Kuninglikus Näitekunstiakadeemias.
Ta on Eesti televaatajale tuntud seriaalist "", kus ta 2003. aastast mängis šotlasest koroneri, doktor Donald "Ducky" Mallardit.
Aastatel 1964–1968 mängis ta USA spiooniseriaalis "The Man from U.N.C.L.E." Nõukogude spiooni Illya Kuryakinit, kellena ta sai mitte üksnes kuulsaks, vaid ka seksisümboliks. Tema varasemale rollile viidati ka sarjas "NCIS", kui küsimusele "Kuidas Ducky noorena välja nägi?" vastas peategelane LeRoy Jethro Gibbs: "Nagu Illya Kuryakin."
Isiklikku.
Aastatel 1956–1967 oli ta abielus näitleja Jill Irelandiga (kes 1968. aastal abiellus Charles Bronsoniga, kellega koos McCallum mängis filmis "The Great Escape"). Neil oli kolm poega.
1967. aastast oli ta abielus Katherine Carpenteriga. Neil on poeg ja tütar. McCallumid elasid New Yorgis.
Bernhard Gregory

Bernhard Gregory (10. aprill 1879 Tallinn – 2. veebruar 1939 Berliin) oli Eesti maletaja, baltisakslane, Eesti meister males.
Ta lõpetas 1897. aastal Tallinna Reaalkooli.
Gregory mängis paljudel rahvusvahelistel võistlustel. Ülevenemaalisel amatööride turniiril 1909. aastal jõudis ta 3. kohale, kuid kaotas Aleksandr Alehhinile. 1913–1914 jagas ta ülevenemaalistel meistrivõistlustel Peterburis 14.–15. kohta, kaotades nii Alehhinile kui ka Aron Nimzowitschile.
Maria Sergejeva

Maria Sergejeva (sündinud 28. oktoobril 1992 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja paarissõidus. 
Koos endise partneri Ilja Gleboviga oli ta aastatel 2007–2010 Eesti meister iluuisutamises ning esindas Eestit 2010. aasta taliolümpiamängudel.
Pärast võistlustest loobumist läks Sergejeva tööle Venemaa uisuetendust "Russian Ice Stars" korraldavasse ettevõttesse.
Aleksei Kozlov (uisutaja)

Aleksei Kozlov (sündinud 8. juunil 1979 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja.
Ta on tulnud kolm korda Eesti meistriks iluuisutamises (2001, 2003 ja 2004) ning on Eesti meistrivõistlustel võitnud ka hõbe- ja pronksmedaleid. 1997. aastal pälvis ta Ondrej Nepela mälestusvõistlusel hõbemedali. 
Tema kõrgeim koht Rahvusvahelise Uisuliidu (ISU) meistrivõistlustel oli 14. koht noorte maailmameistrivõistlustel 1998. aastal ning täiskasvanute vanuserühmas 18. koht Euroopa meistrivõistlustel iluuisutamises 2001. aastal.
2003. aastal karistati Kozlovi turvatöötaja ründamise eest kahe kuu pikkuse tingimisi vangistusega.
Ilja Glebov

Ilja Glebov (sündinud 22. juulil 1987 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja paarissõidus.
Koos endise partneri Maria Sergejevaga oli ta 2007–2009 Eesti meister iluuisutamises ning esindas Eestit 2010. aasta taliolümpiamängudel. Paar läks lahku 2009.–2010. hooaja lõpul ning Glebov kaalus uue partneri leidmist, ent läks ajateenistusse.
Glebovi noorem õde Jelena Glebova on samuti tippuisutaja.
Juri Kurakin

Juri Kurakin (sündinud 3. augustil 1987 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja jäätantsus, kes on esindanud ka Bulgaariat ja Austriat.
Algul võistles Kurakin koos Aleksandra Baurinaga Eesti eest. 2005. aastal hakkas ta esindama Bulgaariat koos Ina Demirevaga. 2006. aastal võitsid nad Bulgaaria meistrivõistlustel hõbemedali. 2010 hakkas ta koos Tšehhi uisutaja Barbora Silnága võistlema Austria eest.
Ka tema vanem vend Dmitri Kurakin on iluuisutaja, ta on esindanud Eestit ja Saksamaad.
Olga Vassiljeva

Olga Vassiljeva (sündinud 28. oktoobril 1977 Tallinnas) on endine Eesti iluuisutaja.
Aastatel 1999–2001 ja 2003 tuli Vassiljeva Eesti meistriks iluuisutamises.
Rahvusvahelise Uisuliidu korraldatud meistrivõistlustest oli ta suurim saavutus 15. koht Euroopa meistrivõistlustel iluuisutamises 2003. aastal.
Olga Vassiljeva on 170 cm pikk. Tema treenerid olid Irina Kononova ja Tiiu Valgemäe, koreograaf Anda Rage ning iluuisutamisklubi Medal. Võistlusspordist loobus Vassiljeva 2004. aastal.
Svetlana Issakova

Svetlana Issakova (sündinud 14. juunil 1993 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja.
Tema treener on Irina Kononova.
Sportlastee ja saavutused.
Svetlana Issakova tuli Eesti meistriks iluuisutamises 2008. aastal. Aastatel 2007, 2011 ja 2013 võitis ta Eesti meistrivõistlustel hõbemedali ja aastatel 2010 ja 2012 pronksmedal. Samuti on ta viiekordne juunioride Eesti meister.
2011. aastal Bernis toimunud Euroopa meistrivõistlustel saavutas Issakova 18. koha.
Anna Kajalina

Anna Kajalina (sündinud 8. märtsil 1991 Tallinnas) on Eesti võrkpallur.
2005. aastal osales Kajalina Euroopa noorte meistrivõistlustel võrkpallis. 2008–2009 mängis ta Narva klubis Narva Galla SK. 2009. aastal liitus ta Itaalia klubiga RebecchiLupa Piacenza, 2010. aastast mängib ta Rebecchi Nordmeccanica Piacenzas. Temast sai esimene Eesti võrkpallur, kes mängis Itaalia A-seerias.
Anna Kajalina on 203 cm pikk.
Oskar Üpraus

Oskar Üpraus (12. oktoober 1898 Keila – 5. august 1968 Tallinn) oli eesti jalg-, jää- ja pesapallur.
Jalgpallitreeninguid alustas Üpraus 1915. aastal meeskonnas Olümpia. 1921–1932 tuli ta Spordi meeskonnas 6 korda Eesti meistriks jalgpallis (1922 ja 1924 meistrivõistluste edukaim väravakütt) ja 5 korda jääpallis. 1920. aastal osales ta Eesti-Soome maavõistlusel, 25. ja viimast korda võistles Eesti koondises 1927. aasta sügisel Riias. Koondises lõi ta 7 väravat, sealhulgas 1924. aastal neljas järjestikuses mängus. Ta kuulus Eesti koondisse ka 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis, kus Eesti tuli 17. kohale.
Üpraus tegutses ka jalgpallikohtunikuna. Ta oli 165 cm pikk ja kaalus sportlaskarjääri aegu 67–69 kg.
Daniil Sapljošin

Daniil Sapljošin (sündinud 1. jaanuaril 1980 Tallinnas) on Eesti kikkpoksija raskekaalus.
K-1 World Grand Prix võistlustel 2010. aastal Varssavis tuli Sapljošin meistriks. Samal aastal võitis ta amatöörina ka võistluse 2010 IFMA Muay Thai Riga Open.
Sapljošin võistleb meeskonnas Garant Club Tallinn. Ta on 190 cm pikk ja kaalub võistluskaalus 93,0 kg.
Raul Arnemann

Raul Arnemann (sündinud 23. jaanuaril 1953 Pärnus) on endine eesti sõudja, kes võistles Nõukogude Liidu esindajana 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis ja saavutas roolijata neljapaadil eessõudjana pronksmedali.
Biograafia.
Arnemann õppis Pärnu 4. Keskkoolis, lõpetas 1982. aastal Pärnu õhtukeskkooli ja õppis 1983–1985 Eesti Põllumajanduse Akadeemias metsandust. Ta alustas sõudetreeninguid 1969. aastal Matti Killingu juhendamisel ning võitis 1971. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 
1971–1976 oli ta sõjaväes ja harjutas Moskvas. Sellest ajast pärinevad NSV Liidu meistrivõistluste kuldmedalid 1974 ja 1975, hõbemedal 1976 ja hilisemast ka pronksmedal 1977 (kõik samuti roolijata neljapaadil). 
Maailmameistrivõistlustel 1974 saavutas Arnemann roolijata neljapaadil ning 1975 ja 1977 kaheksapaadil kokku kolm hõbemedalit. 
Ta on tulnud 1976–1981 roolijata kahe- ja neljapaadil ning roolijaga nelja- ja kaheksapaadil kokku 13 korral Eesti meistriks.
Olnud ka Nõukogude armee ja Moskva meister. Suurmeister (1974).
1982. aastast oli Arnemann Pärnumaal Audrus metsavaht kuni selle ametikoha kaotamiseni 1997. aastal. Kuulunud Dünamosse, AKSK-sse ja Kalevisse. Olnud Pärnumaa Metsameeste Spordiklubi president. 2002–2013 oli ta Audru vallavolikogu liige. Ta on töötanud AS-i K.A.T. &amp; Ko ostu-müügijuhina.
Paul Schilling

Paul Ludwig Schilling von Cannstatt (vene keeles "Павел Львович Шиллинг"; 5. aprill / 11. aprill 1786 Tallinn – 25. juuli / 6. august 1837 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi diplomaat ja insener. Parun.
Ta töötas aastatel 1803–1812 Venemaa saatkonnas Baieri kuningriigis.
Telegraaf.
Schilling ehitas maailmas oletatavalt esimese elektritelegraafi. 1832. aastal demonstreeris ta signaalide kaugedastust kaabliga ühendatud telegraafiaparaatide kaudu oma Peterburi korteris eri tubades. 
Tema telegraafiaparaadis näitas nõel telegraafikoodi abil sõnumis sisalduvaid tähti. Ta tarvitas esimesena praktikas kahendsüsteemi signaalide edastamiseks.
Schillingi aparaadi näidis paigaldati 1835. aastal maa-aluse kaabliga Vene Admiraliteedi hoonesse. Kavandati ka töötavat liini Kroonlinna ja Peterhofi lossi vahele, kuid plaanist loobuti pärast Schillingi surma.
Matti Laan

Matti Laan (sündinud 30. juulil 1944) on eesti füüsik. 
Ta on Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi emeriitdotsent ja endine gaaslahenduslabori juhataja.
Commission Internationale d'Histoire et d'Etudes du Christianisme

Commission Internationale d'Histoire et d'Etudes du Christianisme (lühend CIHEC) on 1952. aastal asutatud rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab kristluse ajalugu uurivate aja- ja kirikuloolaste kohalikke ühendusi.
CIHEC on katusorganisatsioon, millesse kuuluvad eri riikide kirikuloolaste organisatsioonid. Üksikisikutest liikmeid ei ole. 2012. aasta seisuga on CIHECil liikmesorganisatsioonid 31 maailma riigis. Eestit esindab seal Eesti Kirikuloo Selts.
CIHEC korraldab igal aastal oma aastakonverentsi. 11.–13. juunini 2012 toimus see esmakordselt Eestis Tartu Ülikoolis.
Organisatsiooni president on Antón Pazos Hispaaniast ja sekretär Mikko Ketola Soomest.
Kaupmehe tänav

Kaupmehe tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sibulaküla asumis.
Tänav algab Rävala puiestee maja nr 13 sisehoovist, ristub Kauka tänavaga ja ulatub kuni Liivalaia tänavani. Kaupmehe tänav on ligikaudu 315 meetrit pikk. Kuni Lenini puiestee (praegu Rävala puiestee) ja Teadlaste maja rajamiseni 1940. aastate teisel poolel algas Kaupmehe tänav Sakala tänavalt. 
Ajalugu.
Teadaolevalt on selle tänava vanimad nimed Kaupmehe tänav ("Kaufmannstrasse") (1804) ehk Vene kaupmehe tänav (1820) seal elanud vene kaupmehe järgi ja Stolzenwaldi tänav ("Stolzenwaldstrasse") (1809) sealse majaomaniku ja kaupmehe Christoph Stolzenwaldi järgi, kes avas sellel tänaval restorani. Ühel korral on tänava kohta kasutatud ka nime Podosinsche Strasse ("Podosini tänav"), 1846, tõenäoliselt samuti mõne sealse majaomaniku järgi. Kaupmehe tänava nimi fikseeriti ametlikult 1882. aastal.
Aadressil Kaupmehe 15 asus 1934. aastal valminud, arhitekt Eugen Sachariase projekteeritud Tallinna Vennastekoguduse palvemaja, mille peasaal hävines 1944. aasta 9. märtsi Tallinna pommitamises ja mis 1950. aastatel taastati Tallinnfilmi paviljoniks.
Kui Vennastekogudus rajas Kaupmehe 18 oma palvela, siis hakati tänavat nimetama ka Bethausstrasse (1873) ("Palvela tänav") ja eesti keeles Lugemise uulits (1883) (lugemiste ehk palvetundide järgi).
25. septembrist 1959 kuni 1. jaanuarini 1991 kandis tänav Hans Pöögelmanni tänava ehk Pöögelmanni tänava nime (eesti kommunisti ja luuletaja Hans Pöögelmanni auks).
Robert von Toll

Parun Herman Robert von Toll (23. jaanuar 1802 Linnamäe mõis, Antsla kihelkond, Võrumaa, Liivimaa – 7. detsember 1876 Kukruse mõis, Jõhvi kihelkond, Virumaa, Eestimaa) oli Eestimaa aadlik, ajaloolane ning sõjaväelane Venemaa keisririigi armees, Eestimaa provintsiaalpoliitik ja Eestimaa maanõunik.
Herman Robert oli parun Adolf Friedrich von Tolli (1773–1805) ja Karoline Margarethe Agnete von Tolli (sünd. Baranoff) poeg.
Robert von Toll õppis Peterburi merekadetikorpuses, astus 1816. aastal Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse, osales traguniohvitserina Vene-Türgi sõjas ja Poola 1831. aasta Novembriülestõusu mahasurumisel, sai viimases raskelt haavata ning läks 1852. aastal erru ratsaväepolkovniku auastmes.
1841. aastal päris Robert von Toll Kukruse mõisa Virumaal. Samuti kuulus talle veel Järvamaa Järva-Madise kihelkonna Albu ja Peetri mõis.
Robert von Toll osales Toll aktiivselt ka Eestimaa rüütelkonna töös, olles Eestimaa Rüütelkonna Matriklikomisjoni liige, oli 1857-1860 meeskohtunik, 1862–1876 Eestimaa maanõunik ja Eestimaa Ülemmaakohtu liige, 1864–1868 ka Virumaa ülemkirikueestseisja. 
Robert von Toll kogus Kukruse mõisas ulatusliku Baltimaade ajalooürikute, müntide ja pitsatite kogu jätkates Carl Gustav von Toll alustatud ürikute kogumist. Tema kogud avaldati väljaandes "Est- und livländische brieflade". Esimese (1856) ja teise köite (1861, 1864), mis katsid Poola ja Rootsi aega 1561–1597, koostas Toll koos Friedrich Georg von Bunge ja Eduard Pabstiga, kolmanda köite (1879, kronoloogiad) toimetas Philipp Schwartz ja neljanda köite (1887, pitsatid ja mündid) Johan Sachssendahl.
Robert von Tolli ürikute kogu oli eesti- ja liivimaalastele ja eriti rüütelkondade matriklikomisjonidele oluline sellepärast, et eristada ja kinnitada kohalikku aadlit Vene aadlist. Eesti ajaloo seisukohalt on selle kogu tähtsus hindamatu, sest see moodustab umbes poole kogu Eestis olevast dokumentatsioonist Vana-Liivimaa, Poola ja Rootsi aja kohta. Just sealt leiab alati esmast infot Eesti kohanimede ja muu seesuguse kohta. Robert von Toll nimetati oma ajalooalase tegevuse eest Riia Ajaloo ja Muinasteaduse Seltsi ning Õpetatud Eesti Seltsi auliikmeks. 
1860. aastal uuris Toll Carl Schirreni eeskujul Rootsi Riigiarhiivi, kust leidis osa Liivimaa ordu väärtuslikust arhiivist, mis andis talle tööks rikkalikult materjali.
Robert von Tolli ajal hakati Kukruse mõisas 1870. aastatel, esimesena kaevandama ja kasutama põlevkivi. Kukruse mõisa järgi on saanud nimetuse kukersiit (põlevkivi), ehitusmaterjalid kukermiit (sideaine), kukersool (kattelakk) ja kukerbetoon ehk kukeroon (põlevkivituhkbetoon). Robert von Toll rajas Kukrusele ka Eesti ühe liigirikkama pargi, tiigid ja tõenäoliselt kuivendussüsteemi.
Isiklikku.
Robert von Toll oli polaaruurija Eduard von Tolli lell. 
Ta oli abielus Albu mõisa pärijanna Marie Irene von Igelströmiga
Hermann von Bruiningk

Vabahärra Gottfried Robert Hermann von Bruiningk (26. august (vkj) 1849 Tartu – 31. mai 1927 Riia) oli Eesti ja Läti baltisaksa arhivaar ja ajaloolane. 
Elulugu.
Hermann von Bruiningk sündis Hellenurme mõisaomaniku vabahärra Ludolf August von Bruiningki teise pojana. Õppis Tartus Blumbergi elementaarkoolis ja Tartu Kubermangugümnaasiumis. Õppis 1867–1875 Tartu ülikooli Tartu ülikooli õigusteaduskonnas. 
Ülikooli lõpetamise järel asus 1875. aastal tööle Liivimaa rüütelkonna arhiivi registratuuri Riias. Aastail 1878–1884 oli ta rüütelkonna arhivaar, aastail 1879–1884 ka Liivimaa õuekohtu assessor Riias.
1884. aastal sai von Bruiningk Liivimaa rüütelkonna sekretäriks Riias, 1899. aastal rüütelkonna arhiivi juhatajaks. 
Ta oli aastatel 1890–1902 Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo ja Arheoloogia Seltsi president, 1892. aastast Eestimaa Kirjanduse Ühingu auliige, 1893. aastast Õpetatud Eesti Seltsi auliige, 1896. aastast Keiserliku Moskva Arheoloogiaseltsi liige, 1905. aastast Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Seltsi auliige, 1909. aastast Läänemereprovintside Geneoloogiaseltsi auliige, 1924. aastast Pärnu Vanaaja Uurimise Seltsi auliige.
Ta oli Rootsi-aegse Liivimaa ajaloo silmapaistev asjatundja. Tema tuntuim teos oli "Livländische Güterurkunden" (koostöös Nicolaus Buschiga, kaks köidet, 1908–1923).
Niterói moodsa kunsti muuseum

Niterói moodsa kunsti muuseum on kunstimuuseum Niteróis, Brasiilias.
Muuseumi hoone projekteeris Oscar Niemeyer ja see valmis aastatel 1991–1996.
Christina Grimmie

Christina Victoria Grimmie (12. märts 1994 Marlton, New Jersey – 11. juuni 2016 Orlando, Florida), YouTube'is tuntud kui zeldaxlove64, oli Ameerika Ühendriikide pianist, laulja ja laulukirjutaja. 
Ta oli tuntud hittlugudele tehtud kaverite järgi. Ta kaverdas näiteks Demi Lovato, Selena Gomeze, Christina Aguilera, Miley Cyruse, Justin Bieberi ja Katy Perry laule. Juunis 2011 ilmus tema debüütalbum "Find Me".
10. juunil 2016 tulistas 27-aastane fänn Kevin James Loibl Grimmiet pärast tema kontserti toimunud autogrammide jagamise ajal pähe ja kõhtu. Kui lauljanna vend üritas tulistajat kinni võtta, sooritas too enesetapu. Grimmie viidi kriitilises seisundis Orlando regionaalhaiglasse, kus ta mõne tunni pärast suri.
Vambola tänav

Vambola tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosa Sibulaküla asumis. Tänav algab Lembitu tänavalt ja kulgeb edela-kirdesuunaliselt Ants Lauteri tänavani. Vambola tänav on ligikaudu 100 meetrit pikk.
Vambola 6 asub Austria Suursaatkond.
Vambola tänaval on elanud näitleja Jüri Krjukov.
Tänava nimed.
Tänava varasem nimi oli Väike-Balesna tänav ("Kleine Balesnoi-Strasse", "Малая Балясная улица"), mis fikseeriti ametlikult 23. veebruaril 1882. Selle tänava endine nimi tulenes majaomaniku, mereväe erukaptenleitnant N. B. Baleasnoy nimest. Vambola tänavaks sai see tänav 17. jaanuaril 1923.
Carrow Road

Carrow Road on jalgpallistaadion Inglismaal Norwichis, jalgpalliklubi Norwich City FC kodustaadion. 
Carrow Road mahutab 27 250 inimest.
Norwich

Norwich on linn Suurbritannias, Norfolki krahvkonna halduskeskus. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 213 166 inimest.
Norwichis asub East Anglia Ülikool.
Norwichis on jalgpalliklubi Norwich City. Klubi mängib regulaarselt Inglismaa kõrgemates liigades.
Sita jõgi

Sita on jõgi Lätis, Pedetsi lisajõgi. See läbib Alūksne, Balvi ja Gulbene piirkonda.
Jõe pikkus on 41 km, valgala pindala 175 km².
Tõnu

Tõnu on Eesti mehenimi, mis on saadud Tõnise lühendamisel.
Aastatel 1935–1965 kuulus nimi 20 kõige populaarsema poisinime hulka.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 17. juuni 2012 seisuga 3424 Tõnu-nimelist inimest.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Tõnu 3198 mehel. Tõnu oli Eestis populaarsuselt 41. mehenimi. Tõnu oli keskmiselt 55 aasta vanune (mediaanvanus oli 56).
Kõige populaarsem oli eesnimi Tõnu vanuserühmas 65–69, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 49,92 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 42,95.
1. jaanuari 2024 seisuga oli Eestis eesnimi Tõnu 2792 mehel. Tõnu on populaarsuselt 51. mehenimi.
Liu Yang

Liu Yang (hiina 刘洋; sündinud 6. oktoobril 1978 Zhengzhou Shis) on hiina lendur ja taikonaut.
16. juunil 2012 startis ta lennul Shenzhou 9 ning temast sai esimene kosmosesse lennanud hiina naine. 5. juunil 2022 startis ta lennul Shenzhou 14.
Petr Jiráček

Petr Jiráček (sündinud 2. märtsil 1986 Tuchořices) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib Tšehhi klubis Fastav Zlín poolkaitsjana.
Klubikarjääri jooksul on ta muuhulgas mänginud Saksamaa kõrgliiga klubides VfL Wolfsburg ja Hamburger SV.
Debüüdi Tšehhi jalgpallikoondises tegi Jiráček 2011. aasta septembris. 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel alagrupi teises mängus lõi Petr Jiráček värava Kreeka vastu. Hiljem lõi ta otsustava värava mängus turniiri korraldaja riigi Poola vastu, kindlustades Tšehhi edasipääsu alagrupist.
Suurjärvistu Maade Majandusühendus

Suurjärvistu Maade Majandusühendus (inglise keeles "Economic Community of the Great Lakes Countries" (ECGLC); prantsuse keeles "Communauté Économique des Pays des Grand Lacs" (CEPGL)) on piirkondliku koostöö organisatsioon Aafrikas.
Majandusühenduse liikmesriigid on Burundi, Kongo Demokraatlik Vabariik ja Rwanda.
Organisatsioon asutati Rwandas Gisenyis 20. septembril 1976.
Ühenduse eesmärk on muu hulgas piirkonna majanduse integreerimine ning julgeoleku tagamine; inimeste, kaupade ja kapitali vaba liikumise edendamine ning ühiste teadus- ja energeetikaprojektide rahastamine.
Leanid Malecki

Leanid Malecki (valgevenepäraselt Леанід Малецкі; leedupäraselt Leonidas Maleckis; sündinud 8. märtsil 1966 Vilniuses) on Leedu endine poksija, rahvuselt valgevenelane.
Malecki osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Robin Reidile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Vidas Markevičius

Vidas Markevičius (25. august 1963 Kaunas - oktoober 1992 Garliava) oli Leedu poksija.
Markevičius osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta hukkus oktoobris 1992 Kaunase naaberlinnas Garliavas kurjategijate omavahelises tulevahetuses.
Gytis Juškevičius

Gytis Juškevičius (sündinud 22. veebruaril 1966 Sodeliais Juodupė vallas Rokiškise rajoonis Panevėžysi maakonnas) on Leedu endine poksija.
Juškevičius osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Richard Igbeneghule (Nigeeria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Juškevičius osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vitali Klõtškole (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Juškevičius osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Zurab Sarsaniale (Gruusia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning raskekaalus (kuni 91 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Wojciech Bartnikile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
McKinsey maatriks

McKinsey maatriks on maatriks, milles on peamised näitajad strateegilise ärivaldkonna tõmbejõud ning ettevõtte konkurentsiseis.
Loode tänav

Loode tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis. Tänav algab Paldiski maanteelt ja kulgeb põhja-lõunasuunaliselt kuni Amandus Adamsoni tänavani. Loode tänav on ligikaudu 240 meetrit pikk.
Tähelepanu on pälvinud kõnniteelõik Loode 2 maja ees, kus asus 1920. aastatel rajatud keraamikatükkidest sillutis ja mis asfalteeriti üle 2024. aastal.
Tänava nimed.
Tänava kunagine nimi Nürnbergi tänav ("Nürnbergstrasse", ka "Nürnbergerstrasse", "Нюрнбергская улица") on ametlikult fikseeritud 1885. aastal. See nimi viitas toona sealsele majaomanikule Constantin Nürnbergile.
Praeguse nime sai Loode tänav 17. jaanuaril 1923.
Ao tänav

Ao tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis. Tänav algab Paldiski maanteelt ja kulgeb põhja-lõunasuunaliselt Amandus Adamsoni tänavani. Ao tänav on ligikaudu 235 meetrit pikk.
Ao tänav sai nime 15. veebruaril 1933. Nimevalikut mõjutas lähedal asuv Koidu tänav..
Ao tänaval asuvad 1932. aastal ehitatud Ao 5, 6, 7, 8, 10 Tallinna tüüpi majad.
Ila

Ila all võidakse mõelda sülge.
Ila on ka mitme koha nimi:
Ila on perekonnanimi.
Vase tänav (Tallinn)

Vase tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua asumis. Tänav algab Narva maanteelt, ristub Raua, Tina ja Hõbeda tänavaga, ulatudes Faehlmanni tänavani. Vase tänav on ligikaudu 400 meetrit pikk.
Hoonestus.
Vase tänav 1 ja 3 hooned valmisid 1950. aastal arhitekt Boris Tšernovi projekti järgi. Hooned olid esimeste pärast teist maailmasõda ehitatud suuremate Tallinna kesklinna kortermajade seas, mis ehitati sõjapurustustes hävinud tsaari- ja vabariigiaegsete elamutega hoonestatud alale. Elamud projekteeriti veel enne programmilist stalinismi ning toetuvad arhitektuurselt kujunduselt tugevalt sõjaeelsele traditsioonile. Majas on enamasti väikesed kahetoalised korterid. 
Ajalugu.
Vase tänav sai nime 1900. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli "Kupferstrasse" ja venekeelne nimi "Медная улица"..
9. märtsil 1944 toimunud Tallinna pommitamise tagajärjel hävis suurem osa Vase tänava omaaegsest puithoonestusest.
1970. ja 1980. aastatel asus Vase tänava ja Hõbeda tänav 7 nurgahoones kauplus Albatross, niinimetatud valuutapood, kus müüdi kaugsõidumeremeestele boonide eest importkaupu..
Vase tänav 14 tegutses Tallinna Puu- ja Köögivilja Kaubastu kauplus nr.1 filiaalpood.
Brookesia micra

Brookesia micra on kameeleon perekonnast "Brookesia".
See oli pärast 2012. aastal liigikirjelduse avaldamist teadaolevalt väikseimat kasvu teadaole kameeleoni ja ühtlasi roomaja liik. Selle liigi esindajad kasvavad kõigest kuni 29 millimeetri pikkuseks ja noorena mahuvad seisma tikupea peale. 2021. aastal avastati sellest liigist veelgi väikseim kameeleonlane "Brookesia nana".
Taksonoomia.
Liigi avastas Frank Rainer Glaw Saksamaalt Münchenist, kes on sealse riikliku zooloogiakollektsiooni uurija ja korraldas kaheksa aasta jooksul korduvalt ekspeditsioone Madagaskari metsadesse. Avastus tehti Nosy Hara nimelisel väikesaarel.
Liiginimi "micra" tuleb kreekakeelsest sõnast "μικρός" (mikros), mis tähendab 'pisike' või 'väike' ja vihjab otseselt kameeleoni miniatuursetele mõõtmetele.
Kirjeldus.
Isaste "Brookesia micra" kameeleonite kehapikkus on maksimaalselt 16 millimeetrit ja mõlemast soost loomade kogupikkus jääb alla 30 millimeetri. Sellega on nad ühed kõige väikseimad munast kooruvad selgroogsed maailmas. Võrreldes sama perekonna esindaja "Brookesia minima"'ga on "Brookesia micra" saba lühem ja pea suurem. Nagu teistel kameeleonidel liiguvad nende silmad teineteisest sõltumatult ja nad suudavad kiiresti värvi muuta. Kameeleoni saba on veidi keerdus ja täiskasvanute sabad on oranži värvi. Sisaliku suurus võib olla seotud elukeskkonnaga, põhjuseks saaretekkeline vaegkasv.
Levila ja elukeskkond.
"Brookesia micra" ja veel kolme liigi esindajad leiti Madagaskari põhjaosast aastal 2003 kuni 2007. See liik leiti väikeselt Nosy Hara saarelt ranniku lähedal. Need sisalikud viibivad tüüpiliselt päeval maapinnal lehekõdus ja ronivad ööseks kuni 10 sentimeetri kõrgusele puuokstele magama. Nende levialal toimub pidevalt ebaseaduslik metsaraiae ja seetõttu ohustab neid elukeskkonna hävitamine.
Politseiauto

Politseiauto on peamine sõiduk, mida politseiametnikud kasutavad teenistusülesannete täitmisel: patrullimisel, väljakutsetele sõitmisel jne. 
Tavaliselt kasutatakse politseiautosid selleks, et politseinikud jõuaksid kiiresti sündmuskohale, et transportida kahtlusaluseid või patrullida piirkonnas, olles seega nähtavad ja hoides ära kuritegusid. Mõned politseiautod on kohandatud tööks teatud kohtades (nt tiheda liiklusega teed) või teatud toiminguteks (nt politseikoerte või pommirühma transportimiseks).
Esimene politseiauto ehitati 1899. aastal. See oli elektri jõul sõitev vanker, mis liikus USA Ohio osariigis Akroni tänavatel. Esimene politseivankri juht oli Akroni politseiametnik Louis Mueller seenior. Politseivankri kiirus võis ulatuda kuni 26 km/h ja sellega sai sõita kuni 48 km, enne kui selle aku vajas laadimist. Selle ehitas linna mehaanikainsener Frank Loomis. 2400 dollarit maksev sõiduk oli varustatud elektritulede, gongide ja kanderaamiga. Politseiauto esimene tööülesanne oli peale korjata purjus mees Main and Exchange'i ristmikult.
Politseiautosid kasutatakse ka patrullautodena, jälitusautodena jne.
Väike Skellig

Väike Skellig (inglise keeles "Little Skellig", iiri keeles "Sceilig Bheag") on väike asustamata kivine saar Atlandi ookeanis. See asub 11 kilomeetrit Valentia saarest edelas Kerry krahvkonnas Iirimaal. 
See on üks kahest Skelligi saarest: teine saar Skellig Michael asub edelas 1 kilomeetri kaugusel. Saarel elab palju linde, sealhulgas ka Iirimaa suurim ja maailmas suuruselt teine suulade koloonia. Koos Sellig Michaeliga moodustab see keskuse 364-hektarisele tähtsale linnualale, mille rajas BirdWatch Ireland 2000. aastal.
Saare pindala on 8 hektarit ja kõrgeim punkt 134 meetrit.
1937. aasta Pariisi maailmanäitus

1937. aasta Pariisi maailmanäitus oli maailmanäitus, mis toimus Pariisis 1937. aasta 25. maist kuni 25. novembrini.
Maailmanäituse deviis oli "Kunstid ja tehnika kaasaegses elus" ja näituse ametlik pealkiri "Exposition Internationale des Arts et Techniques dans la Vie Moderne".
Maailmanäituse ala suurus oli 100 hektarit ning sellele oli koondatud 240 paviljoni. Osa võttis 43 riiki. Näituse ajal toimus 42 rahvusvahelist spordivõistlust, sealhulgas rahvusvaheline ratsavõistlus ja poksi maailmavõistlus. Oli avatud lõbustuspark ja anti 18 galaetendust. Peeti Arc de Triomphe'i 100. aastapäeva, võistlusi Seine'i jõel, viinamarjapidu ja koloniaalpidu.
Praegustest maailmanäitustest erinevalt oli siis suur rõhk professionaalsel ja rahvakunstil. Kunstnikest olid esindatud näiteks Vera Muhhina ("Tööline ja kolhoositar"), Pablo Picasso ("Guernica"), Albert Speer, Fernand Léger ja Raoul Dufy.
Eesti 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel.
Eesti esines esimest korda maailmanäitusel koos Läti ja Leeduga. Maailmanäitusele eelnenud kahe aasta jooksul korraldati Eestis mitu üleriigilist konkurssi ja sellest kujunes suurim välisesinemine Eesti tutvustamiseks üldse nii ulatuslikkuse kui ka kulutuste poolest. Balti riikide ühispaviljoni peaarhitektiks valiti Eestist Aleksander Nürnberg ning 17. juunil 1937 avati Pariisis külastajatele hoone suure pidulikkusega ja kõikide osapoolte ametlike delegatsioonide osavõtul. Peakunstnik oli Oskar Raunam. Ekspositsiooni kujundustöödega oli seotud ka kaks audiplomit pälvinud Adamson-Eric, kes tutvustas hiljem maailmanäitust ajakirjanduse veergudel.
Eestit esindas maailmanäitusel valdavalt Rakenduskunstnike Ühingu (RaKü) liikmete looming, fotokunst ja raamatud ning lisaks oli kaasatud kodumaist käsitööd. Väiksem osatähtsus oli tööstusel, mida esitleti eeskätt põlevkivitootmise kaudu. Eestit tutvustati ka atraktiivse turismimaana.
Eesti võitis maailmanäitusel arvukalt auhindu.
Labidas

 
Labidas (varem lõunaeesti murdes "lapju", mulgi murdes "lap(p)i", läänemurdes "labedi", saarte murdes "labi(k)") on käsitööriist, mida kasutatakse eelkõige pinnase kaevamiseks, aga ka puistmaterjali teisaldamiseks või laadimiseks.
Labidas koosneb enamasti metallist valmistatud teravaservalisest labast, mille küljes oleva putke sisse kinnitatakse vars. Laba võib olla nelinurkne, ümara servaga või kilbikujuline. Laba ülemine serv on tihti ära painutatud, et hõlbustada labida surumist jalaga. Vars võib olla puidust, plastist või metallist ning valmistatakse ka kokkupandavaid labidaid. Varre otsas on tavaliselt hargi- või põikpuu kujuline käepide (pulgakujuline käepide on räsa).
Ajaloost.
Vanemal ajal oli Euroopas laialdaselt kasutusel puulabidas, mille laba pandi rauast kaha sisse või oli labida ots rautatud servaga. Sellist labidat nimetati Eestis ka "kippel". Labida varre otsa käis lühike risti pandud käepide, mille nimeks eesti murretes oli "kark" ja "räsa". Rautatud servaga puulabidaga kaevati Eestis 19. sajandini, muudel töödel kasutati puulabidat ehk lasna. Kütisetuha või põlenud mulla laiali loopimiseks kasutati kitsa labaga labidat, mis oli varre otsas kaldu. Täisrauast kahaga labidas tuli Eestis kasutusele 19. sajandil.
Jonas Čepulis

Jonas Čepulis (11. august 1939 Joniškėlis – 28. mai 2015 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu poksija.
Čepulis oli raskekaalus (üle 81 kg) kokku kuuekordne Leedu NSV meister aastatel 1963–1964, 1966–1967 ja 1969–1970. 
Čepulis sai raskekaalus (üle 81 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale George Foremanile (USA).
Čepulis sai raskekaalus (üle 81 kg) Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 2. koha aastatel 1965 ja 1968 ning 3. koha 1966. aastal.
Kameeleonlased

Kameeleonlased ("Chamaeleonidae") on soomuseliste seltsi kuuluv roomajate sugukond.
Kirjeldus.
Kameeleon võib muuta värvi vastavalt ümbruskonnale või meeleolule. 
Kehakuju.
Pikkus on liigist sõltuvalt 7-60 cm. Kameeleoni silmad on väga iseäralikud, need on teineteisest täiesti sõltumatud ja võimaldavad seetõttu erakordselt laia vaatevälja. Väljasirutatud keel on pikem kui kameeleoni keha.
Toitumine.
Eelistatuim saak on putukad. Kui mõni putukas on haardeulatuses, sihib kameeleon seda mõlema silmaga, et vahemaa täpselt kindlaks teha. Saagi neelab ta tervelt alla.
ILA

ILA on kolmetäheline akronüüm, mis võib tähendada:
PALASM

PALASM on algeline riistvarakirjelduskeel ja kompilaator, mis võimaldab matemaatilisi loogikafunktsioone ja olekutabeleid teisendada PAL-loogikamaatriksi ("Programmable Array Logic") koodiks ("fuse map").
PALASM-i keele töötas välja John Birkner 1980. aastate alguses. PALASM-i kirjeldused ei ole tõstutundlikud. PALASM-i kompilaator kirjutati MMI poolt programmeerimiskeeles Fortran IV arvutitel IBM 370/168. Firma avalikustas kompilaatori lähtekoodi ning 1983. aastaks kasutasid firma MMI kliendid kompilaatorit juba mitmesugustel arvutitel (DEC PDP-11, Data General NOVA, Hewlett-Packard HP 2100, MDS800 jt).
Joaquín Rocha

Joaquín Rocha Herrera (sündinud 16. augustil 1944 Méxicos) on Mehhiko endine poksija.
Rocha sai raskekaalus (üle 81 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Jonas Čepulisele (NSV Liit) .
CUPL

CUPL ("Universal Compiler for Programmable Logic") on ettevõttes Logical Devices, Inc. välja töötatud riistvarakirjelduskeel ja kompilaator. 
Esimesed versioonid olid kasutatavad operatsioonisüsteemis MS-DOS. Tänapäeval on CUPL saadaval integreeritud arenduspaketina operatsioonisüsteemile Microsoft Windows, näiteks Atmel-WinCUPL.
Ricardo Delgado

Ricardo Delgado Nogales (sündinud 13. juulil 1947 Méxicos) on Mehhiko endine poksija.
Delgado võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Delgado poksis juulist 1969 kuni augustini 1975 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 14 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 12 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 4 kohtumist jäi viiki.
Antonio Roldán

 
Antonio Roldán Reyna (sündinud 15. juunil 1946 Méxicos) on Mehhiko endine poksija.
Delgado võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. See oli võit kohtuniku vaieldava tegevuse läbi. Vastane Albert Robinson (USA) juhtis kohtumist, kui kohtunik tegi talle kaks vaieldavat märkust, Robinson diskvalifitseeriti ja võitjaks kuulutati Roldán.
Delgado poksis veebruarist 1969 kuni septembrini 1973 elukutselisena. Ta pidas kokku 6 kohtumist, millest võitis 3 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Agustín Zaragoza

Agustín Zaragoza Reyna (sündinud 18. augustil 1941 San Luis Potosís) on Mehhiko endine poksija.
Zaragoza sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Aleksei Kisseljovile (NSV Liit) .
Peep Aaviksoo

Peep Aaviksoo (sündinud 18. augustil 1956 Tartus) on eesti tippjuht ja poliitik, endine korvpallur.
Ta on lõpetanud Tartu Miina Härma nimelise 2. keskkooli 1974. aastal.
Kaheksa-aastaselt läks ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia spordikooli korvpallitrenni. Ta kuulus kõigi vanuseklasside Eesti noortekoondisse ja hiljem ka täiskasvanute koondisse.
Aastatel 1974–1979 õppis Aaviksoo Tartu Riikliku Ülikoolis kehakultuuri (lõpetas). Ta tuli Tartu Riikliku Ülikooli meeskonnaga neli korda Eesti meistriks. 1977. aastal sai temast NSV Liidu meistersportlane. Ta on mänginud Tallinna Kalevis, Ehitajas ja Riia ASK-s.
1980. aastast töötas ta Harju KEK-is.
1989 astus ta EBS-i, mille lõpetas ärimagistrina (MBA). Õpingute vältel viibis ta Ameerika Ühendriikides San Franciscos McLaren Business Schoolis ja töötas California ettevõtetes.Täiendas ennast ka Sorbenne'i Ülikoolis aastal 1993
2001 läbis Senior Executive Programmi (SEP 48) London Business Schoolis.
Aaviksoo on töötanud Eesti Loto arendus- ja turundusdirektorina, 1996. aastast AS Norma peadirektori ja juhatuse esimehena,kelle juhtimisel viidi läbi IPO 1998 pälvis ta Norma heade tulemuste eest Wall Street Journal'i poolt tiitli "Central Europe's Best and Brightest ",1999-2004 AS EMT peadirektori ja juhatuse esimehena,kelle juhtimisel muudeti tehnoloogia ettevõte teenidndus ettevõtteks
Aaviksoo oli Reformierakonna liige 2004-2012 a. 2012 aastal valiti ta Tallinna volikokku. 14. oktoobril 2004 nimetas Tallinna volikogu ta Tallinna abilinnapeaks, kelle ülesanne on vastutada kommunaalmajanduse ja linnaplaneerimise eest. Ta töötas sel kohal 2005. aastani.
2005-2012 tegutses ta Rumeeniasse investeerinud osühingus ,mis lõpetas pankrotiga.
2011 -2023 juhtis EBS Executive Educationi olles tunnustatud juhtimiskoolitaja 2012 läbis Academy of Executive Coaching kursused Londonis ja on Professional Executive Coach - PCC
Aaviksoo on olnud Eesti korvpalliliidu president 2000-2012 ja Eesti Olümpiakomitee Täitevkomitee liige 2002-2012
Tallinna Rotary klubi liige aastast 1993-President 96/97
Peep Aaviksoo vanem vend on poliitik ja füüsik Jaak Aaviksoo.