tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Preedi mõis (Tartu-Maarja)

Preedi mõis (saksa keeles "Predi") oli Sootaga mõisa karjamõis Äksi kihelkonnas (teistel andmetel Tartu-Maarja kihelkonnas) Tartumaal..
Puta mõis

Puta karjamõis (vene keeles Путта) oli karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Raadlovi mõis

Raadlovi mõis (saksa keeles "Radlowi") oli Jaama mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Rojasilla mõis

Rojasilla mõis (saksa keeles "Rojasilla") oli Vasula mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Rõõmu mõis

Rõõmu mõis (saksa keeles "Freudenhof") oli Vasula mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Saeveski mõis

Saeveski mõis (ka Saage mõis; saksa keeles "Saghof") oli Kavastu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Tamme mõis (Tartu-Maarja)

Tamme mõis (saksa keeles "Tammenhof") oli karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Tereski mõis

Tereski mõis (saksa keeles "Terreski") oli Sootaga mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Dana Gould

Dana Jonathan Gould (sündinud 24. augustil 1964 Hopedale'is Massachusettsis) on Ameerika Ühendriikide koomik ja näitleja.
Jeff Dye

Jeffrey "Jeff" Dye (sündinud 4. veebruaril 1983 Kentis Washingtoni osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik ja näitleja.
Erich Jaakson

Erich Jaakson (ka Jakson; 7. juuni 1891 Koonga vald, Pärnumaa – 7. juuli 1950 Stockholm) oli eesti keemik.
Haridus.
Alghariduse omandas Järvakandis, lõpetas Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi 1911. aastal, samal aastal astus Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda, õppis keemiaosakonnas aastatel 1911/1912–1917 ja 1920–1922 (õpingud katkestas osavõtt Vabadussõjast 1918–1919), lõpetas Tartu Ülikooli keemia erialal 1922.
Teaduskraad ja kutse.
"Cand. chem." 1923 (Tartu Ülikool). (Kaltsiumbikarbonaadi lagunemise ja süsihappe eraldumise kiirus veest Kanko aparaadis. Uus meetod vaba süsihappe ja bikarbonaat-süsihappe määramiseks huumushappeid sisaldavais vetes). 
Teenistuskäik.
Üliõpilasaastail töötas matemaatika-, füüsika- ja keemiaõpetajana Viljandi ja Tallinna koolides, Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Ülikooli Füsioloogia Instituudis; Tallinna Linna Keskhaigla mikrokeemia laboratooriumi juhataja 1924–1936, keemik-konsultant 1936–1943.
Tallinna Tehnikaülikoolis 1923–1928, 1936–1944: TT õppejõud (õppeaine: analüütiline keemia) 1923–1928; anorgaanilise ja analüütilise keemia erakorraline professor 1936–1940, laboratooriumi juhataja 1936–1940; füüsikalise keemia laboratooriumi juhataja kt 1937–1938; anorgaanilise ja füüsikalise keemia kateedri professor 1940/1941; orgaanilise ja biokeemia laboratooriumi juhataja 1941–1944; keemia-mäeteaduskonna sekretär 1938/1939, dekaan 1940/1941–1944.
Põgenes 1944. aastal Rootsi, töötas Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis ning Tsemendi ja Betooni Instituudis 1944–1950. 
Teadustöö põhisuunad.
Kohaliku mineraal- ja allikavee keemilise koostise uurimine, Kopli–Paljassaare savide omadused ja tööstuslik kasutamine, algatas ja juhendas diatomiidiuuringuid.
Avaldas artikleid ja raamatu "Anorgaanilise keemia põhijooni" (1937).
Teadusorganisatoorne ja erialane tegevus.
Oli Eesti Keemia Seltsi asutajaid 1919, esimees 1924–1928, 1933; Loodusvarade Instituudi anorgaanilis-keemilise tehnoloogia sektsiooni juhataja 1937–1940; Eesti Loodusuurijate Seltsi liige 1939–1940, 1942–1944; Geoloogilise Komitee liige; Insenerikoja nõukogu ja keemiasektsiooni liige.
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaid; korp! Sakala vilistlane.
Bjørg Vik

Bjørg Vik (11. september 1935 Oslo – 7. jaanuar 2018) oli norra kirjanik ja ajakirjanik.
Aastail 1956–1960 oli ta ajalehe Porsgrunns Dagblad ajakirjanik. 
Kirjanduses debüteeris 1963. aastal lühijuttude kogumikuga "Søndag ettermiddag".
Bjørg Vik oli feministliku ajakirja Sirene (ilmus 1973–1983) asutaja.
Viira mõis (Tartu-Maarja)

Viira mõis (saksa keeles "Wiira") oli Kavastu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Vanaaseme mõis

Vanaaseme mõis (saksa keeles "Friedrichsberg") oli Vorbuse mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Traksi mõis

Traksi mõis (saksa keeles "Traksi") oli Maramaa mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Tila mõis

Tila mõis (saksa keeles "Tilla") oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal..
Jahn Otto Johansen

Jahn Otto Johansen (3. mai 1934 Porsgrunn – 1. jaanuar 2018) oli norra kirjanik ja ajakirjanik.
Aastail 1956–1966 töötas ta ajalehes Morgenposten. Aastail 1977–1984 oli ta Norra ajalehe Dagbladet peatoimetaja.
Erastvere metskond

Erastvere metskond moodustati 1920. aastal pärast mõisamaade riigistamist. 
Metskond loodi Erastvere, Vana-Piigandi, Põlgaste, Tilsi, Hurmi, Varbuse, Valgjärve, Karula, Tõdu, Saverna, Vastse-Prangli ja Kanepi eramõisa, Antsla kirikumõisa ja endise Võru kroonumetskonna (Tihase ja Oja vahtkond) metsadest. Metskonna suurus oli 1920. aastal 7460 tiinu (8150 ha). 1920. aastal oli Erastveres 32 vahtkonda, 1939. aastal 23: Hüti, Piigandi, Reola, Oja, Piigaste, Soodla, Kindapalu, Häätare, Lajavangu, Meieri, Karste, Paali, Jõksi, Seegemi, Sõriste, Kurgsoo, Ridali, Kiuma, Hatiku, Ihamaru, Hurmi, Savisaare ja Pragi.
1939. aastal alustati uue kontorihoone ehitamist. Sama projekti järgi on ehitatud ka Kabala metskonna kontor. Hoone valmis 1942. aastal.
Erastvere metskonna hooned jäid sõjategevusest puutumata. 1950. aastatel oli Erastvere metskonnas 4 jaoskonda ja 16 vahtkonda. Metskond allus Veriora metsamajandile, mis 1966. aastal nimetati ümber Räpina metsamajandiks. 
Erastvere metskonnas on tegeldud loodusharidusega ja koolimetskonna tööga. 1961. aastal rajati Kanepi kooli õpilastega Hurmi vahtkonda kuusekultuur, mis jäi ka hiljem õpilaste hooldada. Moodustati üks Eesti esimesi koolimetskondi, kus tehti koos õpilastega metsatöid, loodusvaatlusi, metsamatku, viidi metsloomadele talvel lisasööta ja valmistati lindudele pesakaste. Loodushariduslikku tööd jätkab RMK looduskeskus Erastvere metskonna kunagises kontoris.
Juunior WRC

Juunior WRC (ametlikult Junior World Rally Championship; lühend JWRC) on autoralli maailmameistrivõistluste raames toimuv võistlusklass, mille eesmärk on väiksemate kuludega anda noortele sõitjatele kogemust enne kõrgemale võistlusklassi liikumist. Osalejatele on vanusepiirang, kuid nende kaardilugejatele mitte. 
Selles klassis on muuhuulgas sõitnud ka Sébastien Loeb, Sébastien Ogier, Jari-Matti Latvala ja Thierry Neuville. Eestlastest Urmo Aava, Jaan Mölder juunior, Aigar Pärs, Karl Kruuda, Egon Kaur, Miko-Ove Niinemäe, Sander Pärn ja Ken Torn.
Reeglid.
Kalendris on 5 (varem 6) rallit. Iga võidetud kiiruskatse eest saadakse lisapunkt. Võistlejatele on loodud sarnased tingimused (identsed autod ning rehvid).
Ajalugu.
2006. ja 2007. aasta lõpetas Urmo Aava teise kohaga.
2011–2012 kandis nime WRC Akadeemia (ametlikult "WRC Academy"). Sarja üldvõtja sai karjääri edendamiseks 500 000 eurot. Ralli kestis tavaklassi rallidega võrreldes üks päev vähem, pühapäeval ei sõidetud. Pärast iga rallit toimus ühine ralli analüüsimine.
2011.
Osalejaid oli 18, võistlusautoks Ford Fiesta R2 koos Pirelli rehvidega. Hooaeg maksis 135 000 eurot.
Esimese WRC Akadeemia etapi võitis eestlane Egon Kaur. Hooaja lõpetas ta iirlase Craig Breeniga samadel punktidel, kuid võidetud kiiruskatsete arv andis võidu Breenile. Kokku võitis Kaur 3 etappi (Portugal, Itaalia ja Soome), Breen 2 (Saksamaa ja Suurbritnnia) ning Alastair Fisher 1 (Prantsusmaa).
2012.
Osalejaid oli 11, võistlusautodeks oli taas Ford Fiesta R2. Võitis Elfyn Evans.
2013.
Vanusepiirang oli 26, rehvitarnijaks sai Hankook. Sander Pärn lõpetas neljandana, võitis Pontus Tidemand.
2014.
Võistlusautodeks oli Citroën DS3 R3T koos Michelini rehvidega, vanusepiirang 28. Alates 2014. aastast on kõik JWRC-s osalejad automaatselt ka WRC-3 nimekirjas. Enam ei jagatud lisapunkte kiiruskatsete võitude eest. Võitis Stéphane Lefebvre.
2017.
Taas hakati andma lisapunkte iga kiiruskatse võidu eest. Citroëni võistlusmasina vahetas välja Ford Fiesta R2 ning sõideti DMACK rehvidega.
2018.
Kalendris oli varasema 6 ralli asemel 5. Viimasel etapil, Türgi rallil, anti topelt punkte. Osalemine (Pirelli rehvidel Ford Fiesta R2 autoga) maksis 139 500 eurot, vanusepiirang alla 30. Esmakordselt oli auhinnaks uus Ford Fiesta R5 auto, rehvikomplekt, tasuta kütus ning tasuta registreerimine 2019. aasta WRC-2 klassi rallidele. 
Eestlastest osales Ken Torn, kes võttis klassivõidu Soome rallil, kuid kokkuvõttes lõpetas viiendana. Võitis Emil Bergkvist.
2019.
WRC-3 kategooria kadumisega ei olnud enam paralleelset võistlusklassi. Võitis hispaanlane Jan Solans. Eestlastest sõitis kaasa Roland Poom 4 rallit ja Ken Torn 2. "FIA Junior World Rally Championship Trophy for Nations" (igal rallil kogub punkte ainult riigi parim rallisõitja) esikolmikus lõpetasid vastavalt Rootsi, Hispaania ja Eesti.
Priekuļi vald

Priekuļi vald (läti keeles "Priekuļu pagasts") on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Cēsise linna, Liepa, Veselava, Vaive ja Raiskumsi vallaga ning Smiltene piirkonna Rauna vallaga.
Valla pindala on 798 km². 2016. aasta seisuga elas seal 4350 inimest. Valla keskuseks on Priekuļi küla.
Ajalugu.
Priekuļi valla maad kuulusid 19. sajandil mitmele mõisale. Seal asusid Priekuļi mõis, Jāņmuiža mõis, Jaunrauna mõis, osa maadest kuulus ka Võnnu mõisale. Aastal 1935 oli valla pindala 58 km² ja seal oli 1392 elanikku. 
Aastal 1945 moodustati vallas Priekuļi külanõukogu, mis aastal 1947 likvideeriti, aga kui vald aastal 1949 likvideeriti, moodustati see taas. Aastal 1954 liideti külanõukoguga likvideeritav Dukuri külanõukogu, aastal 1960 aga likvideeritav Vaive külanõukogu. Aastal 1975 loodi Vaive külanõukogu taas ja selle territoorium eraldati Priekuļi külanõukogu omast. Aastal 1977 liideti külanõukoguga likvideeritav Jaunrauna külanõukogu, ent osa Priekuļi külanõukogu maadest arvati Vaive külanõukogu, osa aga Cēsise linna koosseisu. Aastal 1987 liideti Vaive külanõukoguga veel üks osa Priekuļi külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Priekuļi piirkonda.
Priekuļi vallas Glāzniekis sündis luuletaja Eduards Veidenbaums.
Loodus.
Suurim jõgi on Koiva jõgi, teised tähtsamad jõed on selle lisajõgi Rauna jõgi ning tolle lisajõed Raunis ja Vaive jõgi. Vald asub Vidzeme kõrgustikul ja Koiva ürgorus. Kõrgeim koht ulatub 159,6 m meetrit üle merepinna ja asub valla kaguosas. Suurim järv on 12,5 ha suurune Ninieris. Vallas asub nn Nahkhiirte koobas, kus elutseb Kirde-Euroopa suurim nahkhiirte koloonia.
Looduskaitse all on Ērgļi pank, Ramāta pank, Priekuļi allee, Priekuļi park, Pieškalni (Pieškaļi) Rootsi mänd, Kazase org, Rauna orukalda paljandid, Vaive orukalda paljandid ja Raunise nõlvad. Lisaks asub vallas arvukalt looduskaitsealuseid nimetuid põlispuid. Valla lääneosa asub Gauja rahvuspargis.
Kultuurimälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Priekuļi selektsioonijaama hooned ja küünid, Jāņmuiža mõisa häärber, selle mansardkorrus, nelja toa laed ja üks uks, Kampi-Ģūģeri muinaskalmed, hiiekivid ja asulakoht ning luuletaja Edvards Treimanis-Zvārgulise elukoht ja haud. Regionaalse kaitse all on Rubeņi keskaegne kalmistu, Priekuļi selektsioonijaama hooned ja küünid.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 3681 lätlast, 232 venelast, 47 valgevenelast, 10 ukrainlast, 34 poolakat ja 22 leedulast. 
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Marko Kilp

Marko Kilp (sündinud 1. novembril 1993 Tallinnas) on eesti murdmaasuusataja.
Maailma karikasarja debüüdi tegi Kilp 21. jaanuaril 2012 Otepää etapil klassikasprindis ja sai 57. koha.
Sünteetiline teater

 
Sünteetiline teater ehk kammerteatri prototüüp on 20. sajandil tekkinud teatriliik, mis ühendab orgaaniliselt erinevad vaatepildilised kunstid üheks etteasteks, mis tavaliselt on üksteisest eraldatud – dialoog, tantsimine, pantomiim, ballett, laulmine ja isegi tsirkuseelemendid – on harmooniliselt ühendatud üheks terviklikuks ehk monoliitseks lavastuseks.
Ajalugu.
Sünteetilise teatri lõi 20. sajandi algul Aleksandr Tairov. Ta eksperimenteeris imiteerimise/matkimise, näitlemise, individuaalse ja grupiliikumisega, lava ja -kostüümidisaini ja töötas iga detailiga, et välja murda traditsioonilisest teatrist ning tänu sellele saavutas kammerteatris ideaalse distsipliini. Tairovi eksperimentaalne lähenemine levis kõikidesse faasidesse etenduse loomel sealhulgas ka proovidesse ja praktikasse. Ta kasutas Ludwig van Beethoveni ja Frédéric Chopini muusikat, et aidata näitlejatel jõuda erilisse vaimuseisundisse ja arendada vaimset ühtsust stseenides.
Mõte.
Sünteetiline teater muudab uuenduslike tehnikate ja liikumiste kombineerimisega teatrikogemuse iga publiku jaoks unustamatuks.
Teatrisüntees, kombineerides erinevaid elemente terviku kujundamiseks ehk kunsti dünaamiline süntees.
Tänapäev.
Tänapäeval tegutseb 2001. aastast sünteetiline teater Ameerika Ühendriikides Washingtonis, kus tuuakse igal aastal teatrilavale 4–5 uuslavastust.
Veselava

Veselava (vanasti ka Veselauska ja Veselavas muiža) on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas. See on Veselava valla halduskeskus, kuigi valla suurim asula on Bērzkrogs. 
Küla asub merepinnast 150 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Priekuļist 9 ja Riiast 95 kilomeetri kaugusel. Külas on Veselava bussipeatus. Asula jääb Gauja rahvusparki.
Küla tekkis endise Veselauska mõisa keskuse juurde. Veselavast läks läbi Riia–Pihkva postimaantee ja seal asus Veselava postijaam.
Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda. Lisaks vallamajale asuvad Veselavas raamatukogu, rahvamaja ja postkontor. Sealsele kalmistule on maetud 12 Landesveeri sõjas langenud eestlast, neile on püstitatud ka mälestussammas.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Veselava mõisa häärber ja Veselava keskaegne kalmistu.
Elanike arv.
&lt;table&gt;&lt;tr valign=top&gt;&lt;td&gt;
&lt;td&gt;
Bērzkrogs

Bērzkrogs (vanasti ka Bērzeskrogs) on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas Veselava vallas. 
Tegemist on valla suurima asulaga. Küla asub merepinnast 180 meetri kõrgusel, Veselavast 1,5, endisest piirkonna keskusest Priekuļist 10 ja Riiast 93 kilomeetri kaugusel Riia–Pihkva maantee ääres. Seal on lasteaed, kohvik ja võõrastemaja. Külas on Bērzkrogsi bussipeatus. 
Asula jääb osaliselt Gauja rahvusparki.
Küla tekkis endise Veselava hobupostijaama ja maantee ääres asunud kõrtsi juurde. Nõukogude ajal oli see Veselava kolhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Märt Puusepp

Märt Puusepp (31. jaanuar 1940 Tallinn – 14. september 1992 Tallinn) oli eesti insener ja tehnikateadlane.
Haridus.
Õppis aastatel 1947–1957 Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas 1958. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli; õppis Leningradi Nõukogude Kaubanduse Instituudis 1958/1959, jätkas õpinguid TPI energeetikateaduskonna II kursusel 1959, lõpetas automaatika ja telemehaanika eriala 1963. Tehnikakandidaat 1969; tehnikateaduste doktor 1984 (Kiievi Küberneetika Instituut); professor 1987.
Töökäik.
Kondiiter restoranis Nõmme 1957; H. Pöögelmanni nimelise Elektrotehnika Tehase insener, peatehnoloog ja peainseneri asetäitja 1963–1978; Tallinna Juveelitehase (katsetehas Delta) direktor 1978–1980; Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroo asedirektor 1980–1986.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1986–1989: elektroonika kateedri professor (osalise koormusega) 1986–1989. Aastast 1989 töötas Eesti NSV Plaanikomitees.
Teadustöö.
Kõrgtehnoloogilise tootmise analüüs ja modelleerimine. Temalt ilmus üle 70 teaduspublikatsiooni, sealhulgas monograafia. Tema juhendamisel on kaitstud 5 kandidaadiväitekirja.
Teaduskorralduslik tegevus.
Diskreetsete tehnoloogiliste süsteemide juhtimise uurimissuuna rajaja Eestis; NSV Liidu Elektroonikatööstuse Ministeeriumi mikroelektroonika tehnoloogiliste protsesside automatiseerimise laboratooriumi teaduslik juhendaja 1971–1978; Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee teaduslik ekspert; juhendanud raadiotehnika ja elektroonika ettevõtteis uurimis- ja projekteerimistöid. Oli Tallinna Teadlaste Maja liige.
Isiklikku.
Tema isa oli Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnika õppejõud, dotsent Eugen Puusepp.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Munamäe lahing

Munamäe lahing oli Vabadussõjas 20. märtsil 1919 Suure Munamäe lähedal Haanja mõisa juures toimunud lahing, kus 1. ratsapolk võitles läti punaste küttide ja kursantide vastu.
Munamäe lahinguga hoiti ära läti punaste küttide kavandatud pealetung Võrule. Lahingus hukkus seitse Eesti ratsaväelast (3 ohvitseri ja 4 sõdurit), lisaks sai Eesti poolel haavata 10 meest (2 ohvitseri ja 8 sõdurit).
7. augustil 1932 avati Suure Munamäe jalamil Ratsarügemendi ja Kaitseliidu Võrumaa maleva püstitatud mälestussammas ratsapolgu koosseisus võidelnud ja langenud sõjameestele. Sammas lõhuti 14. juunil 1941. Taastatud mälestussammas taasavati 14. juunil 1942. Mälestussammas hävitati uuesti 1944. aasta sügisel. 7. augustil 1988 toimus mälestussamba teine taasavamine. Munamäe lahingu mälestussammas on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Ruža Tomašić

Ruža Tomašić (sündinud 10. mail 1958 Mladoševicas) on Horvaatia politseinik ja poliitik. Ta oli aastatel 2013–2021 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1958 Mladoševicas (asub praeguse haldusjaotuse järgi Maglaj maakonnas Zenica-Doboj kantonis Bosnia ja Hertsegoviinas). Kui ta oli 15-aastane, emigreerus ta Kanadasse (järgnedes õele, kes abielludes asus Kanadasse). Aastal 1981 lõpetas ta Ontario Politseikolledži.
Septembris 1990 kutsuti ta Franjo Tuđmani poolt tagasi Horvaatiasse, tegelema kõrgema juhtkonna ihukaitsega.
Lavant

Lavant on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 675 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 22,55 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 303 inimest. Vald paikneb Lienzi linnast kagus.
Ajalugu.
Pärast 5. sajandit asendas Lavant iidset Rooma asulat Aguntumit. 1948. aastal avastati hilisrooma ja varakristliku ajajärgu arheoloogilised varemed Kirchbichli mäel. Need avastused sisaldasid lossi jäänuseid piiskopi elupaigaga, 2. ja 3. sajandist pärit Rooma templit kalmude ja ohvrialtaritega, kahe torniga kindluseväravat ja 4. sajandist pärit neljas järgus ehitatud varakristlikku kirikut. Kirik purustati 7. sajandil ja asendati hiljem. Kihelkonnakirikut on esmamainitud 1090. aastal.
Maamärgid.
Gooti stiilis Peeter-Pauli kirik ehitati aastal 1485 keskaegse kindlusehitise peale. Kirikus on romaani stiilis võlv, gooti tiibaltari jäänused ja tasane puidust gooti lagi 1516. aastast.
St. Ulrichi palverännukirik Lavantis pärineb 17. sajandist ning selles on torn, läänevärav ja gooti ajast säilinud koor. Kirik renoveeriti 1770. aastal ning freskod, rokokoomaalid ja interjöör lisati hiljem.
Tartu vald

Tartu vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Tartu maakonnas.
Tartu vald moodustati 2017. aastal Tartu valla, Laeva valla, Piirissaare valla ja Tabivere valla ühinemisel.
2024. aastast on Tartu valla sõpruslinn Vassõlkiv Kiievi oblastis Ukrainas.
Asustus.
Vallas on 1 alev, 6 alevikku ja 70 küla.
Haridus.
Alusharidust annavad Tartu vallas Kõrveküla lasteaed, Lähte lasteaed, Tabivere lasteaed, Raadi Lasteaed Ripsik ning Maarja-Magdaalena ja Raadi lastehoiud.
Põhiharidust annavad Tartu vallas viis kooli – Kõrveküla Põhikool, Laeva Põhikool, Lähte Ühisgümnaasium, Tabivere Põhikool ja J. V. Veski nimeline Maarja-Magdaleena Põhikool.
Vallavanemad.
Vallavanem on aastast 2017 Jarno Laur.
Leisach

Leisach on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 710 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 33,3 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 745 inimest.
Rae rauasulatuskoht

Rae rauasulatuskoht on muistne rauasulatuskoht Harju maakonnas Rae vallas Rae külas Rae raba juures. Rauasulatuskoht on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Rauasulatuskohta kasutati arvatavasti alates rauaaja algusest.
Kambja vald

Kambja vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Tartu maakonnas.
Kambja vald piirneb Nõo, Kastre, Põlva, Kanepi, Luunja ja Otepää vallaga ning Tartu linnaga.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga elab vallas 11 489 inimest.
Ajalugu.
Vald moodustati 2017. aastal haldusreformi käigus Vabariigi Valitsuse poolt senise Kambja valla ja Ülenurme valla ühendamisel uueks omavalitsusüksuseks. Ülenurme Vallavolikogu ja Kambja Vallavolikogu ei soovinud vabatahtlikult ühineda, vaidlustades sundliitmise Riigikohtus. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium jättis vallavolikogude taotluse rahuldamata.
Vallas ühinemise järel korraldatud rahvahääletusel 2018. aastal jäid enamusse siiski Ülenurme nime pooldajad ja nende nime-eelistuse kinnitas ka Kambja vallavolikogu, mistõttu vallavalitsus pöördus nimeküsimuses vabariigi valitsuse pole. Ehkki riigihalduse minister Janek Mäggi lubas 2018. aasta septembris otsust "mõne nädala jooksul", polnud 2019. aasta jaanuari lõpuks valitsus otsust veel langetanud ning Mäggi ilmutas valmidust jätta küsimus järgmise, 2019. aasta Riigikogu valimiste järgse valitsuse hooleks. Ka järgmine valitsus jäi 2017. aasta seisukoha juurde. Riigihalduse minister Jaak Aab põhjendas otsust kohanimenõukogu soovitusega, kus uute vallanimede valikul eelistati ajalooliste kihelkondade nimesid tänapäevaste vallakeskuste nimedele. Ülenurme ja Kambja juhtum oli ainus, kus haldusreformiga moodustatud vald soovis nime kohe muuta.
Asustusjaotus.
Vallas on 5 alevikku ja 40 küla.
Alevikud: Kambja, Külitse, Räni, Tõrvandi, Ülenurme
Külad: Aakaru, Ivaste, Kaatsi, Kammeri, Kavandu, Kodijärve, Kullaga, Kõrkküla, Laane, Lalli, Lemmatsi, Lepiku, Läti, Madise, Mäeküla, Oomiste, Paali, Palumäe, Pangodi, Pulli, Pühi, Raanitsa, Rebase, Reola, Reolasoo, Riiviku, Sipe, Sirvaku, Soinaste, Soosilla, Sulu, Suure-Kambja, Talvikese, Tatra, Täsvere, Uhti, Vana-Kuuste, Virulase, Visnapuu, Õssu
Milla Jovovich

Milica Bogdanovna Jovovich (serbiaː Милица Јововић, veneː Милица Богдановна Йовович, ukrainaː Милиця Богданівна Йовович; sündinud 17. detsembril 1975 Kiievis) on näitleja, modell ja muusik.
Ta arstist isa on pärit Montenegrost, ema on vene ja ameerika filminäitleja Galina Loginova. Ta pere emigreerus Nõukogude Liidust 1981. aastal. Algul elasid nad Londonis, kuid siis siirdusid USA-sse Sacramentosse ja seejärel Los Angelesse. 
Tema tuntuimaks rolliks on Alice'i roll filmisarjas "Resident Evil".
Kareena Kapoor

Kareena Kapoor (pärast abiellumist ka Kareena Kapoor Khan, sündinud 21. septembril 1980) on India näitleja.
Ta on üks Bollywoodi populaarsemaid ja enim tasustatud näitlejaid.
Kate Beckinsale

Kathrin Romany Beckinsale (sündinud 26. juulil 1973) on Suurbritannia näitleja ja modell.
Tema tuntuimate rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Disko viimased päevad" ja "Armastus ja sõprus" ning "Teispoolsuse" filmisarjas.
Johannes Paulsen

Johannes Karl Paulsen (13. veebruar 1879 Krementšuk – 17. november 1945 Lübeck) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.
1907. aastal lõpetas ta Moskva konservatooriumi viiuli eriala Jan Hřímalý klassi, õppis samas konservatooriumis ka Sergei Tanejevi juhendamisel kompositsiooni. Aastatel 1912–1914 õppis Viinis dirigeerimise meistrikursustel.
1914. aastast tegutses Tallinnas viiulisolistina, kammermuusikuna, dirigendina ja muusikapedagoogina. Aastatel 1919–1939 oli ta Tallinna Konservatooriumi viiuliõppejõud, 1925. aastast professor. Teda loetakse eesti viiulikoolkonna rajajaks. Tema õpilasi olid Vladimir Alumäe, Hubert Aumere, Zelia Aumere, Herbert Laan, Evi Liivak, Roman Matsov, Rostislav Merkulov, Rudolf Milli, Eduard Poolakene, Carmen Prii, Olev Roomet, Jossif Šagal, Eevalt Turgan, Artur Värik ja Villem Õunapuu.
1939. aastal siirdus ta Poznańi, vabastati Eesti kodakondsusest 30. novembril 1939, elu viimastel aastatel elas Lübeckis.
Teisesuse filosoofia

Teisesuse filosoofia on Jacques Derrida ja Michel Foucault' totaalset mõtlemist eitav arusaam. 
Teisesuse filosoofia lähtub Emmanuel Levinasi teise käsitlusest, millega puutusid kokku tema õpilased: Jean-Paul Sartre, Albert Camus, Gilles Deleuze, Julia Kristeva, Jacques Lacan ja Jacques Derrida. Nimetatud Prantsuse mõtlejad arutasid mina, vabaduse, keele ja teise suhte üle. Levinasi mõtlemises oli teisel oluline koht. 
Filosoofia vaenulikkus teise suhtes avaldus Parmenidesest kuni Martin Heideggerini. Teisesus on oluline dekonstruktsionismis. Lacani kirjeldatud "suur teine" ja Jean-Francois Lyotardi sündmus on samad mis Levinasi teine. Neid ühendab arusaam, et on olemas miski (välisus) või keegi väljaspool, enne sõnastamist ja mõistmist.
Harmi mõis (Haljala)

Harmi mõis (ka Armi mõis; saksa keeles "Harm") oli Vihula mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal..
Jõe mõis (Käina)

Jõe mõis (saksa keeles "Jöe") oli Vaemla mõisa karjamõis Käina kihelkonnas Läänemaal..
Licht-Land

Licht-Land oli saksa nudistide ajakiri, mis ilmus aastail 1924–1933.
Kalda mõis

Kalda mõis (saksa keeles "Kalda") oli Harku mõisa karjamõis Keila kihelkonnas Harjumaal..
Läti mõis (Vigala)

Läti mõis (saksa keeles "Lisettenhof") oli Vana-Vigala mõisa karjamõis Vigala kihelkonnas Läänemaal..
Maarjamäe mõis (Võnnu)

Maarjamäe mõis (saksa keeles "Marienberg") oli Rasina mõisa karjamõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal..
Muusi mõis

Muusi mõis (saksa keeles "Julienhof") oli poolmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal..
Karjamõis eraldati 1858. aastal Vohnja mõisast.
Nurme mõis (Rakvere)

Nurme mõis (saksa keeles "Nurms") oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal..
Ojaküla mõis

Ojaküla mõis (saksa keeles "Oyel, Ojakül") oli Kunda mõisa karjamõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal..
Orava mõis (Nõo)

Orava mõis (saksa keeles "Orrawa") oli Luke mõisa karjamõis Nõo kihelkonnas Tartumaal..
Ülejõe mõis (Pärnu)

Ülejõe mõis (saksa keeles "Bremerseite") oli rüütlimõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal..
Vardi mõis (Paistu)

Vardi mõis (saksa keeles "Schwarzhof") oli rüütlimõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal.
Mõisast on teateid alates 1631.
1631. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Gerhard von Vietinghoffile. 1664. aastal sai mõisa pärusomanikuks Ernst Friedrich von Reichau, kes 1671. aastal müüs ta mõisa Matthias Duderbergile, kellelt päris mõisa õepoeg Carl Gustav von Campenhausen (1644−1697 Avinurme). Campenhausenite perekonna valduses oli mõis kuni 1741. aastani, mil selle ostis Liivimaa maanõunik Berend Johann von Bock (1701−1769). 
Bocki perekonna (Heinrich August von Bock (1771−1863), "Woldemar" Bernhard Wilhelm Georg Heinrich von Bock (1816−1903) ja "Heinrich" Anton Hermann Karl Peter Moritz von Bock (1818−1903), "Bernhard" Ulrich Hannibal von Bock, Zoe von Bock ja "Heinrich" Johann Wolfgang von Bock (1860–1940)) omanduses oli mõis kuni 1913. aastani, mil selle omandas Arved Karl Leon von Brasch, kes oli ka mõisa viimane võõrandamiseelne omanik.
Tango (Ruja)

"Tango" on Eesti ansambli Ruja tangolaul, mille sõnad on kirjutanud Ott Arder ja muusika Rein Rannap.
Ehkki laul valmis 1982. aastal, jõudis "Tango" plaadile alles Ruja 1999. aasta kogumikus "Need ei vaata tagasi..." (kogumiku 2. osa, 3. CD, järjekorranumber 19, pikkus 3:07) ning 2011. aasta plaadil "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta", mis koosnes samanimelises filmis kasutatud muusikast. Lugu esineb ka 2008. aastal Vanemuise teatris salvestatud rokkooperi "Ruja" videosalvestisel.
"Tango" sõnad ja noodid ja avaldati seevastu märksa varem, juba 1984. aastal populaarsete noodikogumike sarja "Laulge kaasa!" väljaandes nr 73 (koostaja Valter Ojakäär). 2013. aastal ilmus laul ka Rein Rannapi autorikogumikus "Laule ansamblile Ruja". Televisioonis esitas Ruja "Tangot" 1983. aastal saates "Kitsas king: Laulud".
Lisaks Rujale on "Tangot" esitanud näiteks Ruja loomingu kontserdil "Rujaleidja" 2001. aastal ooperilaulja Jassi Zahharov, ETV telesaates "Laululahing" Haapsalu kammerkoor (2009), TV3 saates "Eesti otsib superstaari" Teele Viira (2011) ja instrumentaalversiooni on esitanud tšelloansambel C-Jam (2015).
2008. aastal käsitles Hannes Rumm Ruja "Tangot" Raadio 2 raadiosaates "Kõik puhuvad". Saates meenutas Rein Rannap laulu Tallinna linnahalli helistuudios toimunud lindistamist, mille käigus tema hinnangul sai kasutatud liiga rohkelt helitehnilist töötlust, kuna stuudios osutus neile parasjagu kättesaadavaks tavatult palju Lääne tehnikat. Rannap on meenutanud, et Ott Arderi kirjutatud laulutekst oli valmis enne, kui Rannap sellele muusika kirjutas.
Magnoolia (tango)

"Magnoolia" (vene keeles "Магнолия", sageli ka "Танго Магнолия") on Vene estraadilaulja Aleksandr Vertinski 1931. aastal loodud tangolaul. Bessaraabias, tollase Rumeenia aladel toimunud kontserdireisi ajal kirjutatud palast kujunes Vertinski üks populaarsemaid laule ja üks tuntumaid vene tangosid.
Lüüriline laul kõneleb Yvetta-nimelisest naisest, kes igatseb oma armsamat Singapuris, toonases Briti koloonias. Magnoolia kui eredavärviliste õitega lõunamaine taim oli 20. sajandi alguse vene kirjanduses kujunenud üheks kauge eksootilise troopika sümboleist. Eksootilisust rõhutavad ka kohati koomilise liialduse varjundiga väljendid nagu "banaanilis-sidrunilises Singapuris" ("В бананово-лимонном Сингапуре").
Laulu esimene plaadistus tehti 1932. aastal Briti plaadifirmas Columbia. 1933. aastal järgnes plaadistus Varssavis firmas Syrena Electro. Hiljem andis Columbia salvestise välja ka USA-s, samuti avaldas selle seal mitmel Vertinski kogumikul firma Kismet. Kuna Vertinski veetis suurema osa elust välismaal ja naasis Nõukogude Liitu alles 1943. aastal, kus lüürilise meelelaadiga muusika oli pikka aega ebasoosingus, ei plaadistatud ka "Magnooliat" NSV Liidus Vertinski eluajal. Küll on seda korduvalt avaldatud postuumsetel kogumikplaatidel, mis ilmusid Venemaal pärast NSV Liidu lagunemist, näiteks "То, что я должен сказать" (1994), "Легенда века" (1999) ja "Чужие города" (2000).
Pala populaarsust illustreeris Vertinski oma mälestustes looga juhtumist, kus keegi tundmatu inglise härrasmees palus tal Pariisis esitada inglase lemmiklaulu, mille pealkirja too aga ei mäletanud. Viisijupi järgi tundis Vertinski ära oma "Magnoolia" ja esitas selle, nii et inglane jäi ülimalt rahule. Alles järgmisel päeval sai laulja teada, et too tundmatu härrasmees oli Walesi prints.
Laulu püsivast populaarsusest Venemaal annab tunnistust 2018. aastal korraldatud küsitlus, mille andmeil küsimusele, mida vastaja teab Singapurist, vastati kõige sagedamini värsireaga "Magnooliast". Vene lauljaist on pala esitanud näiteks Filipp Kirkorov (NTV aastavahetussaates), Oleg Menšikov ansambliga 7B ja Oleg Pogudin.
Laulule viitab vene kirjanik Sergei Dovlatov teoses "Soolo Underwoodile": "Valvuri romanss: "Banaanilis-sidrunilises Sõktõvkaris..."" "Magnoolia" kõlab Vertinski esituses ka Aleksei Balabanovi filmis "Morfiin" (2008), ehkki selle tegevus toimub 1917–1918, umbes 14 aastat enne laulu kirjutamist.
Eesti keeles on "Magnooliast" teinud tõlkelise uusversiooni luuletaja Indrek Hirv, kes esitas selle pealkirja "Tango Magnoolia" all ka oma samanimelisel tangoplaadil (2014). Hirve tõlge sündis algselt lavastuse "Viimane tango 1944 – Pallase lõpp" tarbeks.
Koeraesitleja

Koeraesitleja on koera näituseks ettevalmistav ja koera näituseringis esitlev inimene.
Esitlejad jagunevad kahte nn rühma: nooremesitlejad nn juunior händlerid ja esitlejad. Juunior händleriteks nimetatakse koera esitlejaid kuni 18-aastaseks saamiseni. Lisaks toimuvad alla 10-aastastele koeraesitajatele võistlused Laps ja koer. Igalt Eestis toimuval siseriiklikult või rahvusvaheliselt näituselt koguvad noored koeraesitlejad punkte, et pääseda meistrivõistlustele. Kokku tuleb koguda 15 punkti, neid jagatakse vastavalt saavutatud kohtadele (1. koht 4 punkti, 2. koht 3, 3. koht 2 ja 4. koht 1 punkt). Kõik vähemalt 15 punkti saanud junior-händlerid võistlevad kalendriaasta lõpus Eesti meistri tiitlile.
Eestis toimus esimene juunior händlerite võistlus 1996. aastal. Neli aastat järjest võitis Helina Jürgens. Tema saavutusi ei ole siiani keegi suutnud ületada. 
Finaalvõistluse võitja sõidab kevadel Inglismaal korraldatavale Crufts`i juunior händlerite võistlusele ning tavaliselt ka maailma ning Euroopa meistrivõistlustele. Tiitlivõistlustelt on koju toonud auhinnalisi kohti Anabel Leedu, kes saavutas 2015. aastal auhinnalise kolmanda koha. Lisaks saavutas ta ka samal aastal koeraesitlejate maailma meistrivõistlustel kolmanda koha ning järgmisel aastal Euroopa meistrivõistlustel teise koha.
Novatours

Novatours on Baltimaade suurim reisikorraldaja. 
Novatours Eesti asutati aastal 2004, Novatours Grupp on turul tegutsenud alates 1999. aastast. Eestis ja Lätis tegutseb reisikorraldaja "Novatours" kaubamärgi all, Leedus "Novaturas" kaubamärgi all. Novatoursi Eesti büroo asub Tallinnas kuid reise on võimalik osta ka interneti või edasimüüjate vahendusel, kelle kontoreid leidub üle Eesti. 
Ettevõtte peamiseks ülesandeks on pakkuda kvaliteetset teenust ning tõsta oma teeninduse taset. Ettevõte suunab oma panuse eelkõige firma arengule ja laiendamisele ning aina suuremat tähelepanu pööratakse oma personali ja edasimüüjate koolitusele ning omavahelise koostöö parandamisele.
Novatours pakub puhkusereise, ringreise, kaugreise, lennupileteid ja ekskursioone. Lisateenustena pakutakse ka näiteks järelmaksu võimalust, Tallinna lennujaamas VIP teenuse kasutamist ja transfeere sihtkohas.
Alates aastast 2007 on Novatours ka Eesti Turismifirmade Liidu põhiliige.
Doksimine

Doksimine (inglise neologismist "doxing" või "doxxing") on eraeluliste või delikaatsete andmete kogumine ja avalikustamine Internetis, enamasti vastu andmetesse puutuvate isikute või organisatsioonide tahtmist ning nende kahjustamiseks.
Tartu Ülikooli Kliinikumi kopsukliinik

Tartu Ülikooli Kliinikumi kopsukliinik on Tartu Ülikooli Kliinikumi koosseisu kuuluv kliinik.
Ajalugu.
Eesti Punase Risti Seltsi Tartu komitee peakoosolekul 1922. aasta 1. märtsil otsustati asutada Tartu Tiisikuse Nõuandla, mille juhatajaks valiti dr Klaudia Bežanitskaja. Nõuandla alustas tööd 1. mail 1922. Seda päeva võib pidada Tartu Ülikooli kopsukliiniku asutamispäevaks.
Kea Kohv

Kea Kohv (kuni 17. august 2019 Kea Kruuse; sündinud 12. mail 1995) on Eesti jurist ja programmeerija. 
Töökäik.
Ta on töötanud Põhja-Tallinna linnaosa vanema nõunikuna. Aastatel 2013–2015 oli ta Tallinna Linnavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni liige. Aastatel 2013 ja 2014 oli ta Tallinna Linnavolikogu Simulatsioonide peakorraldaja.
Ta on töötanud advokaadibüroos Sorainen ja Rahandusministeeriumis riigihalduse ministri nõunikuna.
Ta on korraldanud mitu konverentsi, väitlust ja demokraatiakooli. 2015–2016 oli ta Sihtasutus Archimedeses Erasmus+ noortevaldkonna hindamiskomisjoni liige Eesti Noorteühenduste Liidu esindajana. Ta peakorraldas märtsis 2019 rahvusvahelise tehisintellekti konverentsi Tallinnas "Artificial Intelligence Conference powered by Swedbank".
Õigusalane tegevus.
Ta on keskendunud Euroopa Liidu õigusele ja IT õigusele. 2019. aasta kevadel kaitses ta magistritöö teemal "Privaatsuse ja isikuandmete kaitse masinnägemise ja masinõppe kasutusel Euroopa Liidu õiguses emotsioonituvastuse ja Eesti korrakaitse jälgimisseadmestike näitel" (Privacy and Data Protection Regarding Computer Vision and Machine Learning in EU Law Based on Emotion Tracking and Estonian Law Enforcement Use of Monitoring Equipment).
Ühiskondlik tegevus.
Ta on endine Tallinna linna noortevolikogu esimees, endine Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlaua ja Tallinna Tudengimaja esimees ning endine asepresident õigustudengite organisatsioonis European Law Students' Association (ELSA) Estonia.
Isiklikku.
Ta on alates 17. augustist 2019 abielus Artur Kohviga.
Viimane pühapäev

"Viimane pühapäev" ("To ostatnia niedziela") on poola helilooja Jerzy Petersburgski tuntuim tango, mille venekeelne versioon kannab pealkirja "Утомлённое солнце" ("Väsinud päike"). 
Armastajapaari lahkuminekut kujutavat kurvameelset laulu kutsuti ka "Suitsiiditangoks", mis tekitab segadust, kuna sagedamini tunti selle pealkirjaga Ungari helilooja Rezső Seressi 1933. aasta pala "Vége a világnak" (inglise keeles "Gloomy Sunday", seda esitasid nt Paul Robeson ja Billie Holiday).
Laulu poolakeelsed sõnad kirjutas 1935. aastal poola luuletaja Zenon Friedwald, venekeelsed Jossif Alvek. August Porgi sõnul jõudis laul Nõukogude Liitu 1937. aastal ja plaadistati kui "Песня о юге" ("Lahkumine"), kuid kasutati ka pealkirja "Листья падают с клёна" ("Vahtrailt langeb lehti"). Kokku valmis vene keeles kolm versiooni, millest ükski ei olnud otsene tõlge. Neist kujunes eriti populaarseks "Утомлённое солнце" ("Väsinud päike", eesti keeles ka "Päikesest rammestunud"), mille järgi sai pealkirja lavastaja Nikita Mihhalkovi samanimeline film. Filmi populaarsuse tõttu (see võitis ka 1995. aastal parima võõrkeelse filmi Oscari) peetaksegi laulu sageli vene algupärandiks. Eesti keeles on Olev Vestman esitanud seda pealkirjaga "Väsinud päike" (sõnad Heldur Jõgioja, salvestatud helikassetil "Linnatuled", 1994).
Poola keeles on "Viimset pühapäeva" esitanud paljud lauljad, kuid tänini võib populaarseimaks pidada Mieczysław Foggi sõjaeelset versiooni. Poola laulja Adam Aston salvestas palast ka heebreakeelse versiooni "Viimane sabat". Läti viiuldaja Gidon Kremer kasutas Petersburski tangomotiivi oma teoses "El Sol Sueño (Hommage a Astor Piazzolla)".
"Viimane pühapäev" on leidnud kasutust mitmes filmis, näiteks Andrzej Wajda filmis "Kronika wypadków miłosnych" ("Armuseikluste kroonika", 1986), Andrei Mihhalkov-Kontšalovski filmis "Siberiaad" (1979), Juri Noršteini multifilmis "Сказка сказок" ("Muinasjutt muinasjuttudest", 1979), Steven Spielbergi filmis "Schindleri nimekiri" (1993), Krzysztof Kieślowski filmis "" (1994), Nikita Mihhalkovi "Päikesest rammestunud" (1994) jm.
Olev Vestmanni eestikeelne versioon "Väsinud päike" leidub ka kogumikplaatidel "Unelmate tango" (Tartu: LeHelMus, 2003) ja "Ansambel "Suveniir" teekaaslastega" (Laagri, Harjumaa: Estonian Artist Agency, 2011), kus muusika autorina on ekslikult kirjas läti tangohelilooja Oskar Strock, ning helikassettidel "Suveniir 1994" (Tartu: Suveniir, 1994) ja "Kesk õitsvaid lilli" (Tartu: Suveniir, 1997), kus autorit ei ole märgitud.
Roostekass

Roostekass ("Prionailurus rubiginosus") on kaslaste sugukonda kuuluv kiskjaline, kes on maailma kõige pisem metsik kass, kaaludes täiskasvanuna vaid kuni üks kilogramm.
Välimus.
Roostekass on nimetuse saanud oma karvkatte järgi: nimelt on roostekassi seljal ja külgedel roostekarva laigud. Kuigi tegemist on väga väikesekasvulise loomaga (täiskasvanud isend kaalub kuni üks kilo), on roostekass väga energiline loom, kes tunneb end puude otsas ronides väga koduselt. Roostekasse on võrreldud ka oravatega, kuna nad ronivad puude otsas nii osavalt.
Elupaik ja eluviis.
Roostekassid elavad looduses vaid Sri Lanka saarel ja Hindustani poolsaarel. Roostekassid toituvad peamiselt närilistest ja väikestest lindudest, aga nad söövad ka sisalikke, konni ja putukaid. Toitu jahivad roostekassid peamiselt öösel. Roostekassid kuuluvad ohustatud liikide hulka, looduses on neid ligi 10 000 täiskasvanud isendit.
Jurģumuiža mõis

Jurģumuiža mõis (saksa keeles "Jürgenshof", läti keeles "Jurģumuiža") oli Võnnu linnamõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas.
Kalnamuiža mõis (Võnnu kihelkond)

Kalnamuiža mõis (saksa keeles "Kallenhof, Bergenhof", läti keeles "Kalnamuiža") oli poolmõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. 
Ajalugu.
1561. aastal läänistas Liivimaa ordu maameister Gotthard Kettler, mõisa Reinhold II Führinghoffile, kes müüs selle 1564. aastal Bartholomew Patkuhlile. 
1640. aastal omandas mõisa Võnnu linnakodanik Wilhelm Sleyer. 1782. aastal müüs Johann Wilhelm von Bornemann mõisa Sigismund Adam von Wolffile. 1837. aastal omandas mõisa Johann Joseph Gotthard Otto von Orgies gen. Rutenberg. 1847. aastal läks mõis Võnnu linnale. 1867. aastal omandas mõisa Johann Theodor Apping.
1902. aastal omandas mõisa Lõuna-Vidzeme Põllumajandus- ja Ühistuühing
Meijermuiža mõis (Võnnu kihelkond)

Meijermuiža mõis (saksa keeles "Meyershof", läti keeles "Meijermuiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas.
Merike Estna

Merike Estna (sündinud 6. aprillil 1980) on eesti maalikunstnik.
Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias Tallinnas ja Goldsmithi kolledžis Londonis.
Oma töödes toob Estna paralleeli DJ-tööga: nii nagu DJ samplib muusikat, kasutab Estna maalides korduvaid elemente, emotikone, viipekeelemärke, pintslitõmbeid. 
Estnat esindab Temnikova ja Kasela galerii.
Tema töid on Eesti Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimuuseumi kogudes.
Ta pälvis aastateks 2020–2022 kunstnikupalga.
Zeltkalnsi mõis

Zeltkalnsi mõis (saksa keeles "Seltekaln", läti keeles "Zeltkalna muiža") oli Võnnu linnamõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas.
Põltsamaa aardeleid

Põltsamaa aardeleid on aardeleid Jõgeva maakonnast Põltsamaalt, mis leiti 1939. aasta sügisel kohaliku ärimehe Karl Jürmani aianduskrundilt Põltsamaa jõe lähedalt. Leid sisaldas üle 500 araabia mündi, mis olid maetud savinõus 10. sajandil.
Eellugu.
1839. aasta lõpul avastasid talupojad Põltsamaa lossi lähistel alet põletades kaks münte täis savinõud, mis leides purunesid. Tegemist on teadaolevalt esimese viikingiaegse mündileiuga Põltsamaal. Leid sisaldas peamiselt anglosaksi penne. Lisaks olid seal mõned araabia mündid, millest kolm tükki ostis professor Ludwig Preller Tartu Ülikoolile. 1843. aastal lisandus ülikooli kogusse samast leiust veel kuus münti. Leiu uusim münt oli Iraagis valitsenud Marwaniidide dünastia valitseja Mumahhid ad-daula dirhem 997.-998. aastast.
Aarde leidmine.
19. oktoobril 1939 leidis põllutööline Richard Jesse Põltsamaa ärimehe Karl Jürmani aianduskrundilt kesa kündes 56 hõbemünti. Rahad lebanud kahes hunnikus. Jesse abikaasa Hilda toimetas neist 27 kohaliku konstaabli kätte. Leiukoha inspekteerimisel märgati veel mõningaid poolikuid ja purunenud münte. Saanud teada, et tegemist on väärtuslike araabia müntidega, läks Jesse leiukohta rehaga üle vaatama ja leidis samast savipoti killud koos 1,1 kg kaaluva mündikoguga. Mündid olid heas seisukorras, vaid mõned olid tugevasti oksüdeerunud.
5. novembril andis Jesse aardeleiu üle kohalikule muinsuskaitse usaldusmehele Aleksander Krahele. Kogus oli 156 tervena ja 320 osaliselt säilinud hõbemünti. Muinsuskaitse usaldusmees pakkis aarde kokku ja saatis selle samal päeval Tallinnasse haridusministeeriumi muinsuskaitse inspektorile.
Leiukohta käis 8. novembril muinsuskaitse inspektori Eerik Laidi korraldusel üle vaatamas üliõpilane Sulo Kaart. Kaart tegi kohapeal 4 m² ulatuses kontrollkaevamise, sõeludes käsisõelaga läbi ka mulla. Sõelumise tulemusena leidis ta 3 poolikut münti, 32 tükki keraamikat, ühe noakatke ja ühe rauatüki.
Ühtekokku leiti Põltsamaalt 1939. aasta sügisel 196 tervet ja 320 fragmentaarset münti, millest Ajaloo Instituut säilitab 476 eksemplari.
Varem kuulus aardeleidu peitnud maa Vana-Põltsamaa mõisale. Leiukoht asus 1,5 km kaugusel linnasüdamest Tallinna maantee ääres, umbes 50 meetri kaugusel Põltsamaa jõe sängist.
Leiu sisu.
Kõik 1939. aastal Põltsamaalt leitud mündid on nn dirhemid, mis on vermitud peamiselt Taškendis ja Samarkandis. Aarde noorim münt, Samaniidide emiiri Nasr ibn Ahmadi dirhem, on vermitud 940.-941. aastal. Ajaloolase Ivar Leimuse sõnul on Põltsamaa leiu näol tegemist tõendiga uuest orientaalsest hõbedavoost. Samasse ajajärku kuuluvad veel Väänikvere, Vara ja Mäksa aare.
Jan Szyszko

Jan Feliks Szyszko (19. aprill 1944 Stara Miłosna – 9. oktoober 2019) oli Poola metsateadlane ja poliitik, ta kuulus aastast 2001 erakonda Õigus ja Õiglus. 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola keskkonnaminister (Beata Szydło ja Mateusz Morawiecki valitsuses).
Ta sündis aastal 1944 Stara Miłosnas (praegu Varssavi linnaosa). Ta lõpetas aastal 1966 metsanduskõrgkooli (Wydział Leśny Szkoły Głównej Gospodarstwa Wiejskiego w Warszawie), aastast 2001 oli ta samas kõrgkoolis professor.
Ta oli aastast 2005 seimi liige. 31. oktoobrist 1997 kuni 19. oktoobrini 1999 oli ta Poola keskkonnakaitse, loodusressursside ja metsanduse minister (Jerzy Buzeki valitsuses). Seejärel oli ta keskkonnaministriks 31. oktoobrist 2005 kuni 16. november 2007 (Kazimierz Marcinkiewiczi ja Jarosław Kaczyński valitsuses). Järgmine kord oli ta keskkonnaministriks 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 (Beata Szydło ja Mateusz Morawiecki valitsuses).
Isiklikku.
Ta oli abielus ja tal on kaks tütart.
Õilme Kaseorg

Õilme Kaseorg (kuni 1953 Õilme Gustel; 14. oktoober 1928 Peetri kihelkond, Järvamaa – 1. jaanuar 2018 Tallinn) oli Eesti motosportlane ja -treener.
Ta lõpetas 1946. aastal keskkooli. 
Sportlasena.
Ta hakkas motosporti harrastama 1949. aastal Spartaki motoklubis, hiljem jätkas Tööjõureservide motoklubis, kus tema juhendaja oli Johannes Tomson. 
Ta oli 17-kordne Eesti NSV meister erinevatel motospordi aladel (ringraja-, kilomeetri- ja hipodroomisõidus ning tali- ja motokrossis).
Ta võitis Nõukogude Liidu ringrajasõidu meistrivõistlustel 2 kulda, 3 hõbedat ja 3 pronksi ning motokrossi meistrivõistlustel kulla, hõbeda ja pronksi (125 ja 350 cm3, naised). Ta tuli 5 korda Spartaki üleliiduliseks meistriks. Ta võitis Nõukogude Liidu võistkonnas neli Rahvusvahelise Mootorrattaspordiliidu (FIM) rallit. 
Edasine elukäik.
Ta töötas aastatel 1950–1959 Tööjõureservide auto-motokoolis treenerina ning aastatel 1959–1979 tehastes meistrina. Hiljem pidas Järva maakonnas Esnas vanemate talu.
Isiklikku.
Tema õde oli motosportlane Virve Kiisa. 
Tema abikaasa on motosportlane Ervin Valla. Ta oli aastatel 1953–1955 abielus motosportlase Olev Kaseoruga.
Daniel Renard

Daniel Renard (1871 Dragomirești Neamți maakond – 1954) oli Rumeenia arhitekt, juugendstiili esindaja. 
Tema tuntuim projekt on Constanța rannakasiino.
Raja Ummumägi

Ummumägi (ka "Raja Ummumägi") on linnamägi Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Oti külas, varasema asustusjaotuse järgi Raja külas. 
Linnus rajati arvatavasti nooremal rauaajal. 
Tollal jäi see Vaiga muinasmaakonda, hiljem Torma ja veelgi hiljem Avinurme kihelkonda.
Konstanty Radziwiłł

Konstanty Radziwiłł (sündinud 9. jaanuaril 1958 Wrocławis) on Poola arst ja poliitik, ta kuulub maist 2016 erakonda Õigus ja Õiglus. Ta oli 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 Poola tervishoiuminister (Beata Szydło ja Mateusz Morawiecki valitsuses).
Ta lõpetas aastal 1983 Varssavi Meditsiiniakadeemia. 
16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola tervishoiuminister (Beata Szydło ja Mateusz Morawiecki valitsuses).
Isiklikku.
Ta on 1979. aastast abielus, peres on neli poega ja neli tütart.
Pärnu teenetemärk

Pärnu teenetemärk antakse Pärnu linna tunnustusena füüsilisele isikule silmapaistvate teenete eest.
Kirjeldus.
Teenetemärgi keskel on sinisel põhjal emaileeritud valge rist, mida ümbritsevad õielehed. Õielehtede ümber on omakorda valged emaileeritud detailid. Märgi keskel asuval ristil asetseb Pärnu linna vapp. Teenetemärgi läbimõõt on 42 mm. Märgi materjaliks on hõbe prooviga 925. Kinnitus on prossnõela tüüpi nõelaga.Teenetemärgi võib isikule anda korduvalt.
Roza Rõmbajeva

Roza Rõmbajeva (kasahhi Роза Қуанышқызы Рымбаева; sündinud 28. oktoobril 1957 Žanggõztöbes) on Kasahstani estraadilaulja ja filminäitleja.
Ta sündis aastal 1957 Semipalatinski oblastis Žanggõztöbes. Žanggõztöbes lõpetas ta internaatkooli.
Ta võttis aastal 1975 osa laulukonkursist, kus ta jäi silma ansambli Gulder juhile Taskõn Okapovile (oma tulevasele abikaasale) ja ta kutsuti solistiks ansamblisse. 
Aastal 1984 lõpetas ta Almatõs asuva Teatri- ja Kunstiinstituudi.
Isiklikku.
Roza Rõmbajeva on lesk. Ta oli abielus Taskõn Okapoviga (1948–1999). Abielust sündisid pojad Ali (1991) ja Madi (2000, pärast isa surma).