Panitumumaab

Panitumumaab ("Panitumumabum") on infusioonilahuse kontsentraat (keemiline aine) ja vähiravimi toimeaine, mis kuulub kasvajatevastaste ainete – monoklonaalsete antikehade hulka. 
Panitumumaab on inimese monoklonaalne IgG2 antikeha, mis on toodetud imetaja rakukultuuris (CHO) rekombinantse DNA tehnika abil.
Panitumumaab pikendab tõendatult progressioonivaba elumust. 
Panitumumaab on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimi on Vectibix. 
Nimetused ja tähised.
CAS-i registreerimisnumber on 339177-26-3. 
Farmakoterapeutiline rühm: kasvajatevastased ained, monoklonaalsed antikehad. 
ATC-kood: L01XC08. 
Sünonüümid: 339177-26-3, Abenix, ABX-EGF, ABX-EGF MAb, "Panitumumab (genetical recombination)", UNII-6A901E312A, Vectibix.
Turule toomine.
Panitumumaab töötati välja immuniseerides transgeenseid hiiri ("XenoMouse", "IgG2k transgenic mouse"), kes on võimelised tootma inimese immunoglobuliine. Nende loomade immuniseerimise järel valiti välja spetsiifiline B-rakkude kloon, mis tootis antikehi EGFRi (epidermaalse kasvufaktori retseptorgeeni) vastu, ning muudeti surematuteks hiina hamstri munasarja (CHO) rakkudes. 
Vectibixi töötas ravimituru tarbeks välja "Abgenix Inc.," seda retseptiravimit toodab Amgen.
Seaduslikkus.
Vectibixi tohib Euroopa Liidus välja kirjutada.
Vectibix® ("Panitumumabum") on registreeritud Eesti ravimiregistris:
Kliinilised andmed.
Näidustused.
Vectibix on näidustatud täiskasvanud patsientidele, kellel on tuvastatud metsikut tüüpi RAS-iga, metastaseerunud kolorektaalkartsinoom (mKRK, jämesoolevähk). Võimalusel või ka vajaduse korral ning kokkuleppel vähihaigega manustatakse vähivastast ravimit vähiarsti loal, kas esimese rea ravina kombinatsioonis FOLFOX keemiaraviskeemiga või monoteraapiana pärast fluoropürimidiini, oksaliplatiini ja irinotekaani sisaldavate keemiaraviskeemide ebaõnnestumist.
Annustamine ja mutatsioonistaatus.
Enne ravimi annustamist on ravimi omaduste kokkuvõtte kohaselt nõutav metsikut tüüpi RAS (KRAS ja NRAS) staatuse tõendatus. 
Mutatsioonstaatuse tõendatuse peab olema määratud kogemustega laboratooriumis, kasutades valideeritud uurimismeetodit KRAS-i (2., 3. ja 4. eksoni) ja NRAS-i (2., 3. ja 4. eksoni) mutatsioonide määramiseks. 
Vectibixi soovitatav annus täiskasvanud vähipatsiendil on 6 mg/ kg kehakaalu kohta üks kord iga kahe nädala järel. 
Kliinilised andmed Vectibixi ohutuse ja efektiivsuse kohta kolorektaalvähki põdevatel lastel ja neeru- või maksakahjustusega patsientidel puuduvad.
Enne infusiooni lahjendatakse Vectibixi naatriumkloriidi 9 mg/ml (0,9%) süstelahuses lõpliku kontsentratsioonini, mis ei tohiks ületada 10 mg/ml.
Tõsiste ravimireaktsioonide korral võib vajalikuks osutuda ravimi annuse kohandamine. 
Manustamisviis.
Vectibixi tuleb manustada veenisisese infusioonina infusioonipumbaga (mitte intravenoosse süsti või boolusena) läbi perifeerse veenitee või püsikateetri, kasutades madala valgusiduvusega 0,2 või 0,22 μm süsteemisisest filtrit. 
Soovitatav esimene infusiooniaeg on ligikaudu 60 minutit. Kui esimene infusioon on talutav, võib järgmiste infusioonide kestus olla 30–60 minutit. Kui patsiendil kutsub infusioon esile soovimatu reaktsiooni, tuleb järgmiste infusioonide aega kohandada; vajadusel ka üks või kaks manustamiskorda vahele jätta. 
Üle 1000 mg annuseid tuleb manustada ligikaudu 90 minuti jooksul. 
Vastunäidustused.
Vectibixi manustamine on vastunäidustatud patsientidele, kellel on olnud tõsine või eluohtlik ülitundlikkus toimeaine suhtes, ka interstitsiaalse pneumoonia või kopsufibroosiga patsientidel. 
Panitumumaab võib kanduda emalt arenevale lootele ja ravimi kasutamisega seoses võib esineda lootekahjustuse oht. 
Fertiilses eas naistel soovitatakse ravi ajal Vectibixiga ja 2 kuud pärast viimast annust rakendada efektiivseid rasestumisvastaseid meetmeid. 
Kõrvaltoimed.
Analüüsi põhjal on kõikide patsientide kohta, kellele mKRK kliinilistes uuringutes manustati Vectibixi väga sageli teatatud kõrvaltoimed, mis tekkisid ≥ 20% patsientidest, olid seedetrakti häired (diarröa (50%), iiveldus (41%), oksendamine (27%), kõhukinnisus (23%) ja kõhuvalu (23%)); üldised häired (väsimus (37%), püreksia (20%)); ainevahetus- ja toitumishäired (anoreksia (27%)); infektsioonid ja infestatsioonid (paronühhia (20%)) naha ja nahaaluskoe kahjustused (lööve (45%), akneformne dermatiit (39%), sügelus (35%), erüteem (30%) ja nahakuivus (22%)).
Immuunsüsteemi häiretest teatati sageli ülitundlikkusest.
Vaskulaarsetest häiretest teatati sagedasti järgmistest kõrvatoimetest: süvaveeni-tromboos, hüpotensioon, hüpertensioon, õhetus. 
Kõikides kliinilistes uuringutes kokku tekkisid nahareaktsioonid 93% patsientidest. 
Vectibixiga ravitud patsientidel on täheldatud ka eluohtlikke ja fataalseid infektsioosseid tüsistusi, sh nekrotiseeruv fastsiit ja sepsis. 
Sattudes ravimi manustamise järel haiglasse, on soovitatav teavitada teisi raviarste onkoloogiliste haiguste tõrjeks manustatud ravimitest. 
Kliiniline efektiivsus monoteraapiana.
Vectibixi efektiivsust monoteraapiana on uuritud kahes randomiseeritud kontrollitud uuringus võrdlusena parim toetav ravi (463 patsienti) ja võrdlusena tsetuksimaab (1010 patsienti) ning avatud ühe raviharuga uuringus (384 patsienti) metastaseerunud kolorektaalkartsinoomiga (mKRK) patsientidel, kelle haigus progresseerus eelneva kemoteraapia ajal või pärast seda. 
Objektiivse ravivastuse tuvastamine.
Selle uuringu säilitatud kasvajaproovide uurimusliku analüüsi põhjal oli objektiivne ravivastus panitumumaabile 11 patsiendil 72-st (15%), kellel oli metsikut tüüpi RAS-iga kasvaja, võrreldes ainult 1 patsiendiga 95-st (1%), kelle kasvaja oli muteerunud RAS-iga.