tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karl Adamson

Karl Adamson (31. august 1935 Helme kihelkond, Valgamaa – 4. märts 2018 Haapsalu) oli Eesti NSV komsomoli-, partei- ja riigitegelane ning Eesti koolijuht.
Hariduskäik.
Ta õppis Patküla 7-klassilises Koolis ja Tõrva Keskkoolis, keskkoolidiplomi sai Tartus. 
Oli aastatel 1954–1958 sundajateenistuses Nõukogude mereväes.
Lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Tegevus koolijuhina.
Aastatel 1987–2001 oli ta Tallinna 4. Keskkooli / Tallinna Üldgümnaasiumi direktor.
Artikleid.
Karl Adamson, Mikk Titma. "Nooruslikust eneseteostusest süsteemi kriitikani: 1960. aastate Tartu ülikooli komsomoliorganisatsioon". Akadeemia, 12/2009. Lk 2287–2303
Isiklikku.
Tema tütar on näitleja Kadri Rämmeld.
Islam ja mitmekultuurilisus

Islam ja mitmekultuurilisus on üks olulisimatest aspektidest 21. sajandi mitmekultuurilises ühiskonnas.
Arutelu mitmekultuurilisust puudutavate küsimuste üle.
Negatiivne vastukaja mitmekultuurilise poliitika suhtes.
Ajakirjas Hudson Review ilmunud artiklis kirjutab Bruce Bawer sellest, mida ta arvab edasiarenevatest ideedest ja poliitikast Euroopas, eriti Hollandis, Taanis, Suurbritannias, Norras, Rootsis, Austrias ja Saksamaal. Oma arvamusloos märgib Bawer, et mitmekultuuriline poliitika ei aita ühiskonnal lõimuda, vaid õõnestab seda ning paneb inimesi unustama oma rahvusliku identiteedi.
Kokkusobimatus ilmaliku ühiskonnaga.
Kokkusobimatust ilmaliku ühiskonnaga on mõjutanud viimaste filosoofide poolt toetatud mitmekultuurilisuse hoiak, mis on tihedalt seotud uute filosoofide pärandiga. Tulist poleemikat teema kohta on tekitanud mitmed mitmekultuurilise poliitika vastasuse toetajad, nagu näiteks Pascal Bruckner ja Paul Cliteur, kelle arvamused on sütitanud ülemaailmse arutelu.
Šariaadi toomine Lääne riikidesse.
Kanadas muutus šariaadil põhinevate perekohtute lubamine riigis suureks vaidlusaluseks küsimuseks ning see sai meedias suure kajastuse. Suurbritannia pealinn London on maailma kõige suurem linn, kus elanikud on usulistel põhjustel eraldatud rohkem kui rassi põhjal. 25% Londoni seitsmest miljonist elanikust elab religioosselt eraldatud linnaosades.
Kahtlus muslimite vastu.
Uuringud on näidanud, et 18% Suurbritannias elavatest inimestest arvab, et "suur osa Briti moslemitest ole lojaalsed UK-le ja on valmis terroriakte andeks andma või isegi läbi viima". TNS / Global küsitlus näitas, et 31% Suurbritannia elanikest tunneks end mugavalt moslemi kõrval elades, see arv langes 21 protsendini pärast 7/7 pommitamist Londonis.
Arvamused.
Saksa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse kuulunud majandusteadlane Thilo Sarrazin on islami ja mitmekesisuse teemat teravalt kritiseerinud ning öelnud: "Kui me nii edasi toimetame nagu 40 viimast aastat, hääbume demograafiliselt ja kuhtume intellektuaalselt… Meile kultuuriliselt ja hariduslikult kaugete inimrühmade massiline sisseränne Aafrikast, Lähis-Idast ja Lõuna-Aasiast ei lahenda probleeme, vaid tekitab neid juurde" (raamat "Deutschland schafft sich ab").
Lunohods 1

Lunokhods-1 oli "Pioner Latvii" tüüpi külmutustraaler, kodusadamaks Liepaja.
Tehnilised detailid.
Projekt: 394a
Tüüp: Pioner Latvii
Parda number: РБ-057RB 
Ehitatud Musta Mere Laevaehitustehases, Nikolajevis 1971
Läti lipu alla:1992
Hukk.
Lunohods 1 hukkus Shetlandi saarte idarannikul 9. novembril 1993. Lerwicki sadama reidil seisnud laeva ankrud ei suutnud tugevas lõunatormis laeva pidada ning see triivis Bressay majaka lähedal rannakaridele, purunes ja vajus osaliselt vee alla. Shetlandi Sikorsky S-61N tüüpi rannavalvekopter "Oscar Charlie" päästis laevalt kõik 152 pardal olnud meeskonnaliiget (ühe versiooni järgi ujus üks mees siiski ise kaldale), paar päeva hiljem päästeti ka laeva kass. Päästeoperatsiooni käigus püstitas kopter ka siiani püsiva ühe päästelennu käigus korraga ära päästetud inimeste arvu rekordi, kus 18 reisijakohaga kopterisse mahutati 32 päästetut. Õnnetuskoha koordinaadid on .
Õnnetuse tagajärjel sattus merre 15 tonni kütteõli.
Õnnetuse järel murdus laeva vrakk kolmeks osaks. Selle ahtriosa asus püstises asendis kõigest 2 m sügavuses vees, kõrgudes valdavas osas üle merepinna. Praeguseks on talvine jää ja tormid üle merepinna ulatunud ahtriosa ära lammutanud ning laeva vrakki võib veepinnal näha vaid mõõna ajal. Eraldunud kesk- ja vööriosa jäid aga allapoole merepinda, keskosa 30 m sügavusele, vööriosa vajus 45 meetri sügavusele ja lamab külili vasakul poordil. Vrakk on saanud populaarseks sukeldumiskohaks.
Maximilian Reinelt

Maximilian Josef Reinelt (24. august 1988 Ulm – 9. veebruar 2019 Sankt Moritz) oli Saksamaa sõudja.
Reinelt võitis 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis kaheksapaadil kuldmedali ja 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros hõbeda.
Mars 2020

Mars 2020 on NASA missioon, mis koosneb kulgurist Perseverance ja helikopterist Ingenuity. 
Missioon startis 30. juulil 2020, sisenes Marsi atmosfääri 18. veebruaril 2021 umbes kell 22:45:53 ja maandus kell 22:56:30 Marsi Jezero kraatrisse. Mars 2020 eesmärkideks on välja selgitada Marsi keskkonna elamiskõlblikkus, otsida iidse elu tunnuseid ning hinnata loodusvarasid ja astronaute ähvardavaid ohte.
Missioon kuulutati välja 4. detsembril 2012 ja selle loomisel on võetud eeskujuks Curiosity. Mars 2020 kasutab mitmeid komponente, mida kasutab ka Curiosity, kuid uuel kulguril on teistsugused teadusseadmed ja puur. 2018. aastal teatas NASA, et koos kulguriga saadetakse Marsile ka minihelikopter The Mars Helicopter, mis hiljem sai nimeks Ingenuity.
Perseverance.
Perseverance (Otsetõlges sihikindlus) on Mars2020 kugur. Tema eesmärk on uurida, kas marsil oli elu ja kas meie poolt võib sinna elu saada. Perseverancel on 19 kaamerat ja 2 mikrofoni. 
(Loe rohkem: Perseverance) 
Ingenuity.
Ingenuity (Otsetõlges visadus) on Mars2020 helikopter. Tema eesmärk on teha esimesed viis mootorlendu marsil. Ingenuity on kinnitatud Perseverance alla.
Shōkō Asahara

Shōkō Asahara (jaapani keeles 麻原 彰晃 "Asahara Shōkō"; sündides Chizuo Matsumoto 松本 智津夫 "Matsumoto Chizuo"; 2. märts 1955 – 6. juuli 2018) oli Jaapani viimsepäevasekti Aum Shinrikyo juht, kelle korraldusel pandi toime 1995. aastal Tōkyō metroos mürkgaasirünnak, milles hukkus 13 inimest.
Shōkō Asahara kuulutas end nii Kristuseks kui ka esimeseks valgustatuks pärast Buddhat. Ta väitis, et suudab toime panna üliinimlikke tegusid, sealhulgas leviteerida. Ta kohtus budistina ka dalai-laamaga, kes andis talle oma õnnistuse.
1994. aastal hukkus sekti tegevuse tagajärjel kaheksa inimest ning viga sai 600. 
1995. aasta märtsis toimetasid sekti liikmed Jaapani pealinna metroosse närvimürki. Sariiniga täidetud läbitorgatud kotid jäeti tähtsamatele metrooliinidele. Järgnenud kuudel üritati võimude teatel jätta mitmesse metroojaama vesikniktsüaniidhapet, kuid edutult. 
Tōkyō metroos 1995. aastal inimohvritega sariinirünnaku sooritanud Aum Shinrikyo sekti juht Shōkō Asahara mõisteti surma poomise läbi. Surmaotsuse täideviimine venis kuriteos kahtlustatud sektiliikmete otsimise ja uurimistoimingute läbiviimise tõttu. Shōkō Asahara ja seitsme süüdimõistetud Aum Shinrikyo liikme surmaotsus viidi täide 6. juulil 2018.
Shōkō Asaharal on tuhandeid järgijaid.
Tartu Kommunist

Tartu Kommunist : "Eestimaa Kommunistliku Partei (bolševikkude) Tartu Komitee häälekandja", oli aastatel 1940–1941 Tartus ilmunud ajaleht.
Tartu Kommunist asendas ajalehte "Postimees" pärast tolle sulgemist okupatsioonivõimude poolt. Viimane Postimees ilmus 27. septembril 1940 ja esimene Tartu Kommunist 28. septembril 1940. Ajalehe vastutav toimetaja oli Max Laosson.
Viimane Tartu Kommunist ilmus 24. juulil 1941. Ajalehte jõudis ilmuda 162 numbrit. Ilmumissagedus oli 6 korda nädalas. Üksnumbri hind oli 7 senti, hiljem 10 kopikat. Kirjastaja oli Ajalehtede Kirjastus ehk endine Postimehe kirjastus.
Postimees taastati juulis 1941 ja ajaleht ilmus ka pärast uut nõukogude okupatsiooni 1944. aastal, kuni 1948. aastani, mil ta sai nime Edasi. Pärast II maailmasõda tegutses nime Tartu Kommunist all trükikäitis, algselt Postimehe toimetuse kõrvalmajas aadressil Ülikooli 21/23, seejärel 1950. aastatel Kastani tn 38.
Viikingilaev

Viikingilaev oli viikingite ajal enamasti ainult viikingite poolt kasutatud veesõiduk, millega liiguti nii merel kui ka siseveekogudel.
Viikingid seilasid Skandinaavia poolsaare ranniku läheduses ristkülikukujuliste purjedega alustel juba 7. sajandil. Viikingid ehitasid kolme eri tüüpi laevu – pikklaevad, laiema kerega kaubalaevad ("knarr") ja rannikusõidul kasutatud väiksemad kaubaveo- ja kalastuslaevad ("karves"). Pikklaevadega käidi sõja- ja rüüsteretkedel ning kaugetel avastusretkedel, kuid neid kasutati ka kaubalaevadena. Pikklaevad olid varustatud nii aerude kui ka purjega.
Viikingite ajastut (ajavahemik 793–1066 pKr) poleks olnud ilma nende kuulsate pikklaevadeta. Need olid kiired, vastupidavad ja hea manööverdamisvõimega, mistõttu pääsesid viikingid oma laevadega kõikjale. Laevade kuni 15 sõlmeni ulatuv kiirus ületas kõigi tolleaegsete aluste oma. Laevadel oli lame põhi, mis võimaldas nendega liikuda ka kalda lähedal ja jõgedel. Pikklaev võis seilata kõigest 90 cm sügavusega vees. Suurimad laevad olid 30 m pikkused ja võtsid pardale 60 meest.
Viikingilaevadel oli liikumiseks kaks võimalust – aerud ja purjed. Laevade liikumine sõltus tuultest, aere kasutasid nad ainult abivahendina kalda lähedal, kus tuul polnud kuigi tugev. Rüüsteretke ajal võis tuule suund muutuda, mistõttu oli aerutamise abil võimalik vajadusel alati kiiresti põgeneda. Kuna aluse vöör ja ahter olid ühesugused, andis see viikingitele võimaluse pärast röövretke laevaga otseteed merele tagasi pöörduda. Viikingilaevu juhiti aluse tagaosas külgedel asetsevate tüüraerudega.
Oma rüüsteretkedel võtsid viikingid lahkudes endaga kaasa ka hulgaliselt rüüstatud vara, mis pidi laeva ära mahtuma. Hilisemal viikingite ajal, kui vähenesid rüüsteretked ja viikingid hakkasid tegelema kaubavahetusega, võeti kodunt lahkudes merereisile kaasa puidust vaatides mitme tonni jagu erinevaid kaupu, lisaks vahel ka kariloomi. Alates 840. a. võtsid viikingid oma kaubalaevadega  mereretkedele kaasa ka hobuseid, mis võimaldas neil rünnata sisemaal täiesti ettearvamatust suunast. Teatud mõttes olid nende alused seetõttu kombinatsioon aerudega sõja- ja kaubalaevast.
Lõpuks jõudsid nad oma merekindlate laevadega Põhjamerelt 793. a. Inglismaale ja hiljem ka Vahemerele. Viikingid olid oma laevadega ajast ees, nende aluste ehituspõhimõtteid kasutati ka hiljem mitmesaja aasta jooksul.
Viikingilaeva koopia

Viikingilaeva koopia on üks levinumaid laevakoopiate liike.
Viking – esimene viikingilaeva koopia – ehitati Rødsverveni laevatehases Norras Sandefjordis. 1893. aastal sõitis see üle Atlandi ookeani Ameerika Ühendriikidesse Chicagosse. Varem asus laev Lincoln Parkis Chicagos, praegu on Viking konserveerimisel Genfi linnas Ameerika Ühendriikides.
Põhja-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on kasutusel märkimisväärne hulk viikingiaegsete laevade uusehitisi. Rohkesti viikingilaevade täpseid rekonstruktsioone on ehitanud arheoloogiliste leidude järgi Taanis Roskildes asuv Vikingilaevade Muuseum.
Jonathan Balcombe

Jonathan Balcombe (sündinud 28. veebruaril 1959 Londonis Inglismaal) on Ameerika Ühendriikide etoloog ja teaduskirjanik.
Ta sündis Ida-Londonis Hornchurchis (praeguse haldusjaotuse järgi asub Hornchurch Londoni Haveringi linnaosas), kuid ta lapse- ja noorpõlv möödusid Uus-Meremaal ja Kanadas. 1983. aastal lõpetas ta Torontos Yorki Ülikooli bakalaureusekraadiga bioloogias. Magistrikraadi bioloogias sai ta Ottawas asuvast Carletoni Ülikoolist.
Balcombe elab 1987. aastast Ameerika Ühendriikides. 1991. aastal kaitses ta Tennessee osariigis Knoxville'is asuvas Tennessee Ülikoolis doktoritöö etoloogias. Doktoritöö teemaks oli troopilistel ja subtroopiliste aladel levinud käsitiivaliste seltsi mopsininalaste sugukonda kuuluva Brasiilia kurdmoka ("Tadarida brasiliensis") ema ja poja vaheline vokaalne kommunikatsioon.
Balcombe on töötanud mitmes loomakaitseorganisatsioonis, sealhulgas The Humane Society of the United Statesis ja People for the Ethical Treatment of Animalsis, tegutsenud õppejõuna ja lektorina. On käinud loenguid pidamas kuuel mandril. Ta on ajakirja Animal Sentience kaastoimetaja.
Evi Veesaar

E(e)vi-Urve Veesaar (sündinud 9. detsembril 1943 Tallinnas) on eesti õpetaja, koolijuht ja ametiühingutegelane.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1968. aastal "cum laude" Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi (TPedI) inglise filoloogia erialal.
Töökäik.
Ta töötas juba kõrgkooliõpingute ajal (alates 1967. aastast) kuni 2007. aastani Tallinna 4. Keskkooli inglise keele õpetajana ning oli aastatel 1982–1987 ka kooli direktor. Ta on töötanud ka TPedI-s.
Ta on olnud alates 2005. aastast tegev haridustöötajate ametiühingutes, olnud mitme organisatsiooni esimees (sealhulgas Tallinna Haridustöötajate Ametiühingu Liidu juhatuse esimees aastatel 2005–2015), juhatuse esimehe asetäitja, välissekretär jm.
Kanepi Raamatukogu Selts

Kanepi Raamatukogu Selts on Võrumaal Kanepis tegutsenud selts.
Seltsi asutamine oli üheks Eesti rahvusliku liikumise ülesandeks. Selle eesmärk oli arendada eesti talupoegi ja anda neile võrdsed õigused ning võimalused kirikuõpetajate ja mõisnikega. Kanepi raamatukogu asutamine oli tihedalt seotud Eesti rahvusliku liikumise ettevõtmistega. Tegemist oli rahvusliku ärkamise aja edasipüüdliku seltskonnaga Kanepis ja selle ümbruses. Raamatukogu Seltsi asutamiseks loa saamine võttis väga pikka aega. Esimene taotlus anti sisse juba 1879. aastal. 5. juunil 1881 esitas A. Arras uue taotluse. 1883. aasta mais saabus luba Raamatukogu Seltsi asutamiseks.
Eduard Tubina muuseum

Eduard Tubina muuseum on muuseum Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Alatskivi lossis.
Muuseum avati kevadel 2011. Muuseumi asutasid üheskoos Alatskivi valla esindajad ja Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum.
Auetali vald

Auetal on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Vallakeskus on Rehren.
Valla pindala on 62,15 km².
31. detsembril 2017 elas seal 6287 inimest.
Vald asub umbes 10 km Stadthagenist lõunas ja 22 km Mindenist idas.
Hațeg

Hațeg (ungari keeles "Hátszeg", saksa keeles "Wallenthal") on linn Rumeenias Hunedoara maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Nălațvad ("Nalácvád"), Silvașu de Jos ("Alsószilvás") ja Silvașu de Sus ("Felsőszilvás")
Asulat mainitakse ürikutes esimest korda 1276. aastal, linnaõigused sai 1366. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hațegi elanikest rumeenlasi 93,15%, ungarlasi 1,6% ja teistest rahvustest inimesi 1,1%. Rahvus oli teadmata 4,14%-l inimestest.
Hațegi lähedal on leitud dinosauruste fossiile.
Onondaga keel

Onondaga keel on irokeesi keelkonda kuuluv põhjairokeesi rühma keel, mida kõnelevad onondagad.
Onondaga keelt kõneles 2007. aasta seisuga umbes 50 inimest, neist 40 Kanadas ning ülejäänud Ameerika Ühendriikides.
Onondaga keel on väljasurev keel (Ethnologue’i tase 8a).
Miloš Ninković

Miloš Ninković (serbia kirillitsas Милош Нинковић; sündinud 25. detsembril 1984 Belgradis) on Serbia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Sydney.
Ta alustas klubikarjääri 2002. aastal kodumaal Čukaričkis. 2004. aastal liitus ta Ukraina kõrgliiga klubiga Kiievi Dinamo, kus mängis kokku üheksal hooajal. Hooaegadel 2006–07 ja 2008–09 tuli ta klubiga Ukraina meistriks. Hooajal 2012–13 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Évian ja hooajal 2013–14 Belgradi Red Stariga Serbia kõrgliigas, kuid naasis hooajaks 2014–15 taas Éviani.
Sydneys mängib ta alates 2015. aasta juulist. Ta on klubiga kahel korral tulnud Austraalia kõrgliiga põhihooaja meistriks ja hooajal 2016–2017 lõplikuks meistriks. 2017. aastal võideti lisaks Austraalia karikas. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 on Ninković valitud Austraalia liiga sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2016–17 valiti ta kogu liiga parimaks mängijaks.
Ninković mängis Serbia jalgpallikoondises aastatel 2009–2012 kokku 28 korral. Ta kuulus Serbia koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.
George Blackwood

George Henry Raymond Blackwood (sündinud 4. juunil 1997 Berowras, Uus-Lõuna-Walesis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Oldham Athletic.
Ta sündis ja kasvas üles Sydney äärelinnas Berowras. 2014. aastal liitus ta kohaliku jalgpalliklubiga Sydney FC. Sama aasta oktoobris debüteeris ta Sydney põhimeeskonnas. Hooajal 2016–17 võitis ta Sydneyga Austraalia kõrgliiga põhihooaja.
2017. aasta juulis liitus Blackwood Adelaide Unitediga.
2020. aasta septembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Oldham Athleticuga.
Shane Lowry

Shane Thomas Lowry (sündinud 12. juunil 1989 Perthis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Katari kõrgliiga klubis Al Ahli.
Ta alustas klubikarjääri 2005. aastal Inglismaal Aston Villas. Aston Villa põhimeeskonnas tal liigadebüüti teha ei õnnestunud. Hooajal 2009–10 oli ta laenul Inglismaa esiliigas Plymouth Argyle'is ja kolmandas liigas Leeds Unitedis, hooajal 2010–11 esiliigas Sheffield United. 2012. aasta jaanuaris sõlmis ta püsiva lepingu esiliigas mängiva Millwalliga ning mängis seal kokku kolm hooaega. Hooajal 2014–15 mängis ta kolmanda liiga klubis Leyton Orient.
2015. aasta septembris liitus Lowry Inglismaa esiliiga klubiga Birmingham City, kuid vähese mänguaja tõttu suundus ta juba 2016. aasta jaanuaris tagasi kodumaale, liitudes Perth Gloryga. 2018. aastal valiti ta Perth Glory aasta mängijaks. Hooajal 2018–19 võitis ta Perth Gloryga Austraalia liiga põhihooaja. Samal hooajal valiti ta Austraalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
Lowry on Iiri päritolu ning ta on kuulunud Iirimaa noortekoondistesse.
Žagatas (Loodi vald)

Žagatas on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Loodi vallas. Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Loodist 2,6, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 13,1 ja Riiast 164 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Lielustes

Lielustes on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Lode vallas. Küla asub valla lõunaosas ning jääb valla keskusest Loodist 4,5, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 13,3 ja Riiast 164,2 kilomeetri kaugusele.
Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Lielustes asuvad Kokļese muinaskalmed ehk Kirikuase on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Copșa Mică

Copșa Mică (ungari keeles Kiskapus) on linn Rumeenias Sibiu maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas. Linn asub Mediașist 12 km kaugusel.
Ürikutes on asulat esimest korda mainitud 1402. aastal, linnaõigused sai 1961. aastal.
1990. aastatel oli Copșa Mică, kus asusid mitmed metallitöötlemistehased, Rumeenia üks saastatumaid linnu.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Copșa Mică elanikest rumeenlasi 75,07%, mustlasi 11,15%, ungarlasi 8,3% ja teistest rahvustest inimesi 0,49%. Rahvus oli teadmata 4,95%-l inimestest.
Arakste

Arakste on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas Lode vallas. Küla asub valla keskosas Silupīte oja kaldal ning jääb valla keskusest Loodist 3,8, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 16,9 ja Riiast 167,8 kilomeetri kaugusele.
Küla on kujunenud Araksti mõisasüdame juurde. Araksti mõisa tall ja Araksti mõisa ait on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all. Külas kasvav Euroopa lehis on looduskaitse all. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on Arakste bussipeatus.
Mannlicher M1895

"Mitte segi ajada Geweer M. 95-ga."
Mannlicher M1895 (saksa keeles "Infanterie Repetier-Gewehr M.95", ungari keeles "Gyalogsági Ismétlő Puska M95") on käsilukustusega Austria-Ungari vintpüss, mille konstrueeris Ferdinand Mannlicher. Ta kasutas seal oma revolutsioonilise Mannlicher M1890 otsekäsilukustuse edasiarendatud versiooni. Austria sõdurite seas tunti relva hüüdnimega "Ruck-Zuck-[Gewehr]" ja Itaalia sõdurite seas hüüdnimega "Ta-Pum". Itaallased kirjutasid relvast esimese maailmasõja ajal ka laulu. Relva tootsid peamiselt OEWG Sankt Ulrich bei Steyris ja Fegyver- és Gépgyár Budapestis.
Algul kasutati vintpüssides Mannlicher M1895 padrunit 8×50mmR Mannlicher, kuid 1930. aastatel ehitati nendest enamik ümber tugevamale padrunile 8×56mmR.
Blaj

Blaj (ungari keeles "Balázsfalva") on linn Rumeenias Alba maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Asulat on ürikutes esimest korda mainitud 1271. aastal, linnaõigused sai 1737. aastal.
Blaj on Transilvaania õigeusklike usuline ja kultuuriline keskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Blaji elanikest rumeenlasi 78,26%, mustlasi 8,26%, ungarlasi 6,32% ja teistest rahvustest inimesi 0,24%. Rahvus oli teadmata 6,9%-l inimestest.
Ķirbēni

Ķirbēni (ka Ķirbeļi, eestipäraselt Kirbla) on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Ipiku vallas. Küla asub valla kaguosas ning jääb valla keskusest Ipikust 4,1, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 15,6 ja Riiast 167,8 kilomeetri kaugusele.
Küla on kujunenud Kürble mõisasüdame juurde. 1897. aastal rajati sinna raudteejaam. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on Robežnieki bussipeatus.
Siiri-Merike Nummert

Siiri-Merike Nummert (26. märts 1939 Tartu – 23. detsember 2014 Vändra) oli eesti tarbekunstnik. 
Lõpetas Tartu 2. Keskkooli ja seejärel õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis (1962–1967), mille lõpetamise järel töötas Tartu alumiiniumivabrikus ja ARS-i metallehistööateljees. 
1973–1984 tegutses vabakunstnikuna, 1984–1998 õpetas Tartu Kunstikoolis kompositsiooni. 
Kuulus Eesti Kunstnike Liitu (1975–2004) ja Tartu Kunstnike Liitu. 
Näitustel esines aastast 1969, sh Jaapanis Sapporos 1972. aastal. 
Isikunäitus oli 1974. aastal Tartu Kunstnike Majas. 
Loonud metallesemeid, samuti Tartu perekonnaseisuameti pannoo, Tähetorni tähekaardi jms. Harrastanud tušijoonistamist. 
1989. aastal astus kunstiühingusse Pallas.
Ipiķu skola

Ipiķu skola (ka Marguži, tõlkes Ipiku kool) on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Ipiku vallas. Küla asub valla põhjaosas Sapraša jõe kaldal ning jääb valla keskusest Ipikust 5,3, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 23,4 ja Riiast 175,7 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on Ipiķu skola bussipeatus. 
Külas kasvav Kārlis Ulmanise istutatud tamm on looduskaitse all.
Norwegian Air Sweden

Norwegian Air Sweden on Rootsi lennufirma, mille tütarettevõtteks on Norwegian Air Shuttle. 
20. novembril 2018 loodud Boeing 737 MAX 8 teenindab regulaarlende Stockholmi Arlanda lennujaam. Kõik õhusõidukid on registreeritud Rootsis.
Târgu Frumos

Târgu Frumos (varasemas kirjaviisis Tîrgu Frumos) on linn Rumeenias Iași maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Ürikutes on asulat esmamainitud 1448. aastal. Linnaõigused sai Târgu Frumos 17. veebruaril 1968.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikest rumeenlasi 72,38%, mustlasi 8,12%, venelasi (lipovaane) 8,02% ja muust rahvusest inimesi 0,04%. Rahvus oli teadmata 11,41%-l inimestest.
Norma Jõekalda

Norma-Amanda Jõekalda (sündinud Poopuu, aastast 1960 Oks, aastast 1970 Jõekalda; sündinud 9. juulil 1938 Saaremaal Kihelkonna vallas Kihelkonna-Liiva külas) on eesti telerežissöör. 
Ta on lõpetanud 1955. aastal Kingissepa Keskkooli ja 1963. aastal Moskvas GITIS-e teatriteaduse erialal. 
Töötanud aastatel 1960–1965 Eesti Televisioonis režissööri abina ja 1965–1993 režissöörina. Aastatel 1993–2000 töötas režissöörina Kanal 2-s. 
Jõekalda on teinud teatri- ja kultuurisaateid ning dokumentaalfilme („Rõõm ja mure” ja „Kreedo”, 1979, ning „Tuglas 100”, 1980, kõik Eesti Telefilmis; „Kui ainult seda sinist rukkilille...”, 1996; „Mees laulusillalt”, 1997; „Tuglase tuli põleb”, 1998).
Eesti Teatriliidu liige (1962). 
Isiklikku.
1970. aastast oli ta abielus filmioperaator Kaljo Jõekaldaga. 1990. aastatel elasid Kaljo ja Norma Jõekalda lühikest aega USA-s Floridas.
Nende poeg on telesaatejuht Kristjan Jõekalda.
Tungsjangi keel

Tungsjangi keel on mongoli keelkonna lõunarühma kuuluv keel, mida räägivad tungsjangid Hiina Gansu provintsi Linxia Huei autonoomses ringkonnas ja Xinjiangis Ili Kasahhi autonoomses ringkonnas. 
Umbes 500 000 tungsjangist räägib tungsjangi keelt umbes 200 000, ülejäänud on enamasti üle läinud hiina keelele.
Tungsjangi keeles on 29 või 28 konsonantfoneemi ja 7 vokaalfoneemi. Vokaalharmoonia ei ole säilinud. Pikki ja lühikesi vokaale ei eristata. Rõhk langeb enamasti sõna viimasele silbile.
Sõnajärg on SOV, kuid hiina keele mõjul on Linxia ringkonnas hakanud levima ka sõnajärg SVO.
Tungsjangi keeles on palju hiina laensõnu, kuid ka pärsia, araabia ja turgi laene.
Tungsjangi keelt kasutatakse kirjakeelena vähe, kasutatud on araabia ja ladina kirja.
Jaunāmuiža (Vilpulka vald)

Jaunāmuiža on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Vilpulka vallas. Küla asub valla põhjaosas ning jääb valla keskusest Vilpulkast 2,5, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 13 ja Riiast 165,2 kilomeetri kaugusele. 
Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Külas on Dārznieki bussipeatus.
Teiuș

Teiuș (ungari keeles "Tövis") on linn Rumeenias Alba maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Beldiu ("Marosbéld"), Căpud ("Magyarkapud"), Coșlariu Nou ("Újkoslárd") ja Pețelca ("Pacalka").
Asulat on ürikutes esmamainitud 1290. aastal, linnaõigused sai 1994. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Teiuși elanikest rumeenlasi 83,56%, mustlasi 7,63%, ungarlasi 3,86% ja muust rahvusest inimesi 0,08%. Rahvus oli teadmata 4,83%-l elanikest.
Corabia

Corabia on linn Rumeenias Olti maakonnas. Corabia on Doonau kaldal asuv sadamalinn.
Ürikutes on Corabiat esimest korda mainitud 1596. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Corabia elanikest rumeenlasi 81,61%, mustlasi 6,36% ja teistest rahvustest inimesi 0,07%. Rahvus oli teadmata 11,93%-l inimestest.
Schwarzlose kuulipilduja

Schwarzlose kuulipilduja on raskekuulipilduja. Kuulipilduja töötas 1905 välja Saksamaa relvameister Andreas Wilhelm Schwarzlose.
Săcele

Săcele (ungari keeles "Négyfalu", aastatel 1950–2001 "Szecseleváros") on linn Rumeenias Brașovi maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas. Săcele asub Brașovist 15 km kaugusel.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1366. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Săcele elanikest rumeenlasi 65,64%, ungarlasi 20,16%, mustlasi 1,06% ja muust rahvusest inimesi 0,31%. Rahvus teadmata oli 12,8%-l inimestest.
Comarnic

Comarnic on linn Rumeenias Prahova maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Ploieștist ligikaudu 45 km põhjaloodes.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Ghioșești, Podu Lung, Poiana ja Posada.
Comarnic sai linnaõigused 1968. aastal.
Jimbolia

Jimbolia (ungari keeles "Zsombolya", saksa keeles "Hatzfeld") on linn Rumeenias Timiși maakonnas. Linn asub ajaloolises Banaadi piirkonnas, Serbia piirist ligikaudu 2 km kaugusel.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1333. aastal. Kuulus aastatel 1552–1718 Osmanite riigi koosseisu.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jimbolia elanikest rumeenlasi 72,68%, ungarlasi 10,81%, mustlasi 5,51%, sakslasi 2,86% ja muust rahvusest inimesi 0,82%. Rahvus on teadmata 7,29%-l inimestest.
Madis Müller

Madis Müller (sündinud 20. jaanuaril 1977 Tallinnas) on Eesti majandustegelane, 2019–2026 Eesti Panga president.
Haridus.
1984–1995 õppis Madis Müller Tallinna 54. keskkoolis, 1993–1995 Mainori Majanduskoolis ja 1995–1999 Estonian Business Schoolis, kus kaitses bakalaureusekraadi rahvusvahelise ärijuhtimise, panganduse ja rahanduse alal. 2000-2002 õppis ta CFA instituudis, kus omandas Chartered Financial Analysti litsentsi. 2004–2006 õppis Müller USAs George Washingtoni Ülikoolis, kus omandas teadusmagistri kraadi rahanduses.
Töö.
1998–1999 töötas Müller PricewaterhouseCoopersi Tallinna harus rahanduskonsultandina. 1999–2002 oli ta Eesti rahandusministri ja 2002–2003 peaministri Siim Kallase majandusnõunik. 2003–2006 töötas ta Maailmapanga Põhjamaade ja Balti harus tegevdirektori nõunikuna. 2006–2011 oli ta International Financial Corporationis aktsiainvesteeringute portfellijuht ning 2011. aastal sai temast Eesti Panga asepresident.
Müller on või on olnud Euroopa Keskpanga järelevalvenõukogu liige, tagatisfondi nõukogu liige, finantsinspektsiooni nõukogu liige ning esindanud Eesti Panka rahvusvahelistes foorumites.
Alates 7. juunist 2019 on ta Eesti Panga president. Mülleri ametiaeg lõppeb 2026. aasta 6. juunil.
Isiklikku.
Madis Müller on abielus, tal on kaks poega.
Aasta menuraamat

Aasta menuraamat on raamat, mille läbimüük Eestis on aasta jooksul olnud kõige suurem ja mille kirjastaja kuulub Eesti Kirjastuste Liitu.
Aasta menuraamatut selgitatakse 2000. aastast.
Aasta tegija

Kodanikuühiskonna aasta tegija on Vabaühenduste Liidu välja antav aunimetus kodanikule, vabaühendusele, ettevõttele või muule organisatsioonile, mis on edendanud kodanikuühiskonda.
Aunimetust antakse aastast 1996.
Petroșani

Petroșani (ungari keeles "Petrozsény", saksa keeles "Petroschen") on linn Rumeenias Hunedoara maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.
Linna haldusalasse kuulub neli küla: Dâlja Mare ("Nagydilzsa"), Dâlja Mică ("Kisdilzsa"), Peștera ("Zsupinyászuvölgy") ja Slătinioara ("Szlatinova községrész").
Petroșani on asutatud 1640. aasta paiku.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroșani elanikest rumeenlasi 90,59%, ungarlasi 6,54%, mustlasi 1,82% ja sakslasi 0,35%.
Obernkirchen

Obernkirchen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Linn asub umbes 8 km Stadthagenist edelas ja 15 km Mindenist idas.
Linna pindala on 32,55 km².
31. detsembril 2017 elas seal 9336 inimest.
Obernkirchen on väikelinn Bückebergi varjus, mis on mäestik Weserberglandis. Sealt avaneb vaade vanale "Schaumburg Lippe" krahvkonnale (mis nüüd on Schaumburgi kreis) Bückeburgi linnaga selle jalamil.
Émilie du Châtelet

 
Gabrielle Émilie Le Tonnelier de Breteuil, markiis du Châtelet, laiemalt tuntud kui Émilie du Châtelet (17. detsember 1706 Pariis – 10. september 1749 Lunéville, Lorraine, Prantsusmaa) oli prantsuse loodusfilosoof, matemaatik ja füüsik.
Voltaire'i õhutusel tõlkis Châtelet ladina keelest prantsuse keelde 1687. aastal ilmunud Isaac Newtoni peateose "Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica". Tõlkimine algas 1745. aastal ja kestis kuni surmani 1749. aastal. Trükivalgust nägi see tõlketeos koos kommentaaridega alles kümme aastat pärast Châtelet' surma 1759. aastal Alexis Clairaut' eestvedamisel. Eessõna kirjutas Voltaire.
Châtelet' enda filosoofiline peateos 1740. aastal Pariisis avaldatud "Institutions de Physique" leidis elavat vastukaja, tõlgiti kahe aasta jooksul mitmesse keelde ja anti välja mitu kordustrükki. 
1746. aastal valiti Châtelet Bologna teaduste akadeemia liikmeks (tollal Prantsuse Teaduste Akadeemiasse naisi ei valitud).
Émilie du Châtelet suri sünnitusel 1749. aastal 42 aasta vanuselt.
Kärmas

Kärmas on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kärmas on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Kärmas uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Jakobson ja Kreos.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Kärmas Eestis 42 mehel ja 56 naisel, 2023. aasta 1. jaanuari seisuga 42 mehel ja 55 naisel.
Nime tuntud kandjaid:
2019. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

2019. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 45. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimusid Rootsis Åres 4.–17. veebruaril 2019. Samas paigas olid varem toimunud ka 1954. aasta ja 2007. aasta maailmameistrivõistlused.
Võistluste korraldaja valiti välja 5. juunil 2014 Rahvusvaheline Suusaföderatsiooni kongressil Hispaanias Barcelonas. Ainus teine kandidaatlinn oli Cortina d'Ampezzo (Itaalia), mis valiti hiljem 2021. aasta maailmameistrivõistluste korraldajaks.
Võistlustel osales 476 sportlast 76 riigist.
Tulemused.
Mehed.
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Beat Feuz, Šveits
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Slaalom.
&lt;br&gt;
17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 99
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Marcel Hirscher, Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Tulemused 
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 98
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Marcel Hirscher, Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
 
&lt;br&gt;
6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 70
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Erik Guay, Kanada
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 56
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Luca Aerni, Šveits
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Naised.
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 37
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Ilka Štuhec, Sloveenia
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Slaalom.
&lt;br&gt;16. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 97
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Mikaela Shiffrin, USA
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 98
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Tessa Worley, Prantsusmaa
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
 
&lt;br&gt;
5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 43
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Nicole Schmidhofer, Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;8. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 35
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Wendy Holdener, Šveits
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Võistkonnavõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 16 võistkonda
&lt;br&gt; Maailmameister 2017: Prantsusmaa
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Jändrik

Jändrik on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Jändrik on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Kivirusikas

Kivirusikas on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kivirusikas (Kiwiruſikas) on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 1. jaanuaril 2025 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Kütja (perekonnanimi)

Kütja on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kütja on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 1.jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Rahamägi

Rahamägi on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rahamägi (Rahhamäggi) on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 2025. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rahamägi Eestis 5 mehel ja 12 naisel.
Vanadus (perekonnanimi)

Vanadus on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Vanadus (Wanadus) on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
MP 28

Bergmann MP 28 on Saksamaal arendatud püstolkuulipilduja, Relv põhineb varasemal MP 18-l.
James Gleick

James Gleick (sündinud 1. augustil 1954 New Yorgis) on ameerika teaduskirjanik ja teadusajaloolane.
Ta lõpetas 1976. aastal Harvardi Ülikooli. Pärast ülikooli lõpetamist töötas meediaväljaannetes, sealhulgas kümme aastat oli ajalehe The New York Times toimetaja ja reporter. Aastatel 1989–1990 oli ta Princetoni Ülikooli McGraw' distingeeritud lektor. Kirjutas kahe kuulsa füüsiku – Isaac Newtoni ja Richard Feynmani – elulooraamatud.
David Bodanis

David Bodanis (sündinud Chicagos Illinoisis) on ameerika päritolu Briti teaduskirjanik.
Ta õppis Chicago Ülikoolis matemaatikat, füüsikat ja ajalugu. Lõpetas ülikooli bakalaureusekraadiga. Elas kümmekond aastat Prantsusmaal, kus töötas muuhulgas ajalehes International Herald Tribune väliskorrespondendina. 1980. aastate lõpul kolis Londonisse, kus elab tänini. 
Bodanis on teinud kaastööd ajalehtedele Financial Times, The Guardian ja The New York Times. Tema 2001. aastal ilmunud menuk "E=mc²: A Biography of the World's Most Famous Equation" tõlgiti 28 keelde.
STEM

Elektronarvuti STEM on esimene Eestis projekteeritud numbriline arvuti. See arvuti ehitati Tallinnas Elektrotehnika Projekteerimise Instituudis, valmis 1964. aastal, omas miniarvuti arhitektuuri ja andmebaasi ning oli nende omaduste poolest oma ajast aastaid ees. 
STEM oli väga töökindel, töötas ilma inseneride pideva järelevalveta ja teda kasutati metallide optimaalsete lõikerežiimide arvutamiseks masinaehitustehases. Tema oluliseks iseärasuseks oli andmete sisestamise võimalus elektrilise kirjutusmasina kaudu, mis tagas tema hõlpsa interaktiivse kasutamise. Selle arvuti loomise eest saadi autoritunnistusi ja Nõukogude Eesti preemia. Temas leiduvate arvutustehnika uudsete lahenduste kohta kaitsesid oma kandidaadiväitekirjad Jüri Šaraškin, Ülo Kess, Enn Tõugu, Kaljo Tinn ja Andri Ariste.
STEM loodi Putilovi sõjatehase tellimusel.
Rinteln

Rinteln on väikelinn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. See paikneb Weseri jõe kallastel ülevalpool Porta Westfalicat.
Linna pindala on 109 km². 31. detsembril 2017 elas seal 25 596 inimest.
Rintelni linn on laias orus Weserberglandi ja Põhja-Lippe Berglandi mägede vahel. Linn on 60 km Hannoverist läänes ja vaid 20 km Hamelnist.
Ajalugu.
Rintelni asula asutati umbes 1150. aastal Weseri põhjakaldale. Hiljem, 1235. aastal, rajati lõunakaldale Neu-Rintelni küla. See on tänase linna alguskoht, kuna põhjapoolne küla jäeti 1350. aastal katku tõttu maha. Küla kasvas kindlustatud linnaks, sellest sai Schaumburgi krahvide lõunapoolne tugikoht.
1621. aastast kuni lõpetamiseni 1810. aastal Vestfaali Jérôme Bonaparte'i võimu ajal oli Rintelnis ülikool. Kui Schaumburgi krahvkond 1640. aastal jaotati, sai Rintelnist idaosa pealinn, mis säilitas nime "Grafschaft Schaumburg hessischen Anteils". Eulenburgist Rintelnis sai krahvide asukoht. Rinteln jäi krahvkonna pealinnaks ja hiljem kreisi keskuseks, kuni see ühendati 1977. aastal naabri Schaumburg-Lippe kreisiga.
1875. aastal avati raudteejaam.
MP 41/44

MP 41/44on šveitsi arendatud püstolkuulipilduja, Relv põhineb varasemal Lmg 25 haubitsal.
MP 41

Schmeisser MP 41 on Saksamaal arendatud püstolkuulipilduja, Relv põhineb varasemal MP 40-l.
Oleri

Oleri on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas Jeri vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 55 meetri kõrgusel Oļa jõe kaldal ning jääb valla keskusest Endzelest 6,5, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 12 ja Riiast 130 kilomeetri kaugusele.
Küla tekkis mõisale alluvate käsitööliste asulana 1840. aastal Oleri mõisast kolm kilomeetrit itta. 1887. aastal ehitati sinna pruulikoda, külas oli ka veski. Aastail 1945–1953 oli seal Oleri külanõukogu halduskeskus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.
Nõukogude perioodil uue maantee rajamisega rikuti senist pinnasevee äravoolu sedavõrd, et elanikele kuuluvad maad ja metsad hakkasid soostuma. Selle ääres asub Oleri bussipeatus.
Geneetiline ressurss

Geneetiline ressurss on tegeliku või potentsiaalse väärtusega geneetiline materjal ehk taimse, loomse, mikroobse või muu päritoluga materjal, mis sisaldab funktsionaalseid pärilikkusüksusi ehk geene.
Geneetiliste ressursside kasutamine on geneetiliste ressursside geneetilise ja/või biokeemilise koostise alane teadus- ja arendustegevus, sealhulgas biotehnoloogiliste meetodite kasutamine.
Geneetiliste ressurssidega seotud traditsioonilised teadmised on kohaliku (põlis)kogukonna traditsioonilised teadmised, mis on asjakohased geneetiliste ressursside kasutamise jaoks ja mida on sellistena kirjeldatud ka geneetiliste ressursside kasutamise vastastikku kokku lepitud tingimustes.
Nagoya protokoll on geneetilistele ressurssidele juurdepääsu ja nende kasutamisest saadava tulu õiglase ja erapooletu jaotamise jaoks sõlmitud rahvusvaheline leping.
Aleksandrine Pedusaar

Aleksandrine Pedusaar (eesnimi ka Aleksandra ja perekonnanimi ka Pedussaar; 30. september (vkj) / 13. oktoober 1889 Tallinn – 2. juuni 1974 Tallinn) oli Eesti õpetaja, koolijuht, noorsoo- ja haridusliikumise tegelane.
Ta lõpetas 1916. aastal Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna riigieksamiga. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ning oli selle asutajaliige.
Ta on olnud ajaloo, eesti, vene, saksa ja prantsuse keele õpetaja. Ta töötas aastatel 1908–1909 Türi kihelkonnakoolis, aastatel 1915–1916 Jakob Westholmi Eragümnaasiumis, 1917. aastal Stroinovski eragümnaasiumis Rakveres, aastatel 1917–1919 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis/Gustav Adolfi Gümnaasiumis ning aastatel 1918–1919 Tallinna Poeglaste Kaubanduskoolis. 
Ta oli sügisel 1917 Haapsalu tütarlastegümnaasiumi õpetaja ja ka juhataja.
Ta oli aprillist 1919 Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ajalooõpetaja. Ta oli septembrist 1919 kuni 1934. aastani sama Tallinna IV Gümnaasiumi ja aastatel 1934–1944 selle järglaskoolide juhataja. Ta oli aastatel 1934–1937 ka Aleksandrine Pedusaare Tütarlaste Erakooli ja selle järglase Tallinna 7. Reaalkooli juhataja.
Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. 
Isiklikku.
Tema vennad olid arstid Konstantin ja Paul Pedusaar.
Korraline evalveerimine

Korraline evalveerimine on rahvusvaheline välishindamine, mille eesmärk on hinnata teadusasutuse teadusvaldkonna taset võrreldes vastava valdkonna rahvusvahelise tasemega.
Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) liikmesriikides lähtutakse hindamisel Frascati Manual teadusvaldkondade klassifikaatorist.
Korraline evalveerimine Eestis.
Eestis korraldab korralist evalveerimist Haridus- ja Teadusministeerium või ministeeriumi volitatud asutus. 2012. aastast alates korraldab korralist evalveerimist Eesti Teadusagentuur. Korralise evalveerimise viib läbi tunnustatud teadlastest koosnev 3–16-liikmeline rahvusvaheline komisjon. Hindamiskomisjon võib omakorda otsuste tegemiseks vajaliku ekspertiisi kaasamiseks moodustada ekspertkomisjone. 
Positiivse otsuse kehtivusaeg on seitse aastat. Asutusi, mis Eestis teadusega tegelevad on palju, kuid kõigil ei ole põhjust taotleda korralist evalveerimist. Korralise evalveerimise läbimine on kohustuslik vaid ülikoolidele, kuid positiivselt hinnatud asutustele kohalduvad tulenevalt seadusest teatud õigused: 
mistõttu on evalveerimise lõpptulemused väga olulised nii asutustele kui ka riigile tervikuna. 
2018. aasta veebruari seisuga on Eestis 22 positiivselt evalveeritud teadusasutust. Nende asutuste täpset nimekirja on võimalik näha Eesti Teadusagentuuri kodulehel.
Sihtevalveerimine

Sihtevalveerimine on tegevus, mille käigus ei anta hinnangut teadusasutustele, vaid hinnatakse kvalitatiivselt teadus- ja arendustegevuse mõnda valdkonda/instrumenti või muud teaduspoliitiliselt olulist objekti. Sarnaselt korralise evalveerimisega viib sihtevalveerimise samuti läbi rahvusvaheline hindamiskomisjon. 
Eestis on 2012. aastast alates läbi viidud 7 sihtevalveerimist:
Valgesaba-pampahirv

Valgesaba-pampahirv ("Odocoileus virginianus") on hirvlaste sugukonda kuuluv sõraline.
Valgesaba-pampahirv pärineb Põhja-Ameerikast. Ta on levinud Põhja- ja Kesk-Ameerikas ning kohati Lõuna-Ameerikas. Võõrliigina elab Kariibi mere saartel, kuid ka mõnel pool Euroopas, sealhulgas Soomes ja Uus-Meremaal. Valgesaba-pampahirved introdutseeriti 1934. aastal Soome, mille lõunapoolses osas on neist kujunenud suur populatsioon. Lisaks leidub neid peale loomaaedade ja hirvefarmide väikeste asurkondadena Tšehhis, Serbias ja Horvaatias.
Valgesaba-pampahirv on lähisuguluses mustsaba-hirvega.
Nende keskmine eluiga on looduses 2–3 aastat. Harva elavad nad looduses üle 10 aasta. Vangistuses võivad nad elada kuni 20 aastat.
Nad elavad perekondlikes seltsingutes ning talvel suuremates, kuni 25-liikmelistes karjades.
Valgesaba-pampahirved on väga kohatruud ning sageli võib neid näha suurematel lagendikel ja metsaservadel, mille läheduses on põllulapid.
Ohu korral valgesaba-pampahirved enamasti põgenevad, kuid nad võivad ka hoiatavalt maapinda trampida ja norsatavaid hääli teha. Joostes hoiavad nad saba püsti ning sabapiirkonna valge "sabapeegel" muutub nähtavaks.
Välimus.
Valgesaba-pampahirvel on punakaspruun karvastik. Kõht, kael, kõrvade sisemus kui ka silmade ning koonuümbrus on valge. Nad on pisut suuremad kui kabehirved ja natuke väiksemad kui punahirved. Nende saba ülapool on pruunikas, allosa aga valge.
Nende sarvedel on 3–4 krooni ning igal aastal detsembris heidetakse sarved maha.
Nende sõrgade jälg on pikk ja kitsas ning sarnaneb kabehirve jäljega. Sammupikkus on umbes 90 cm ja galopis võib jälgede vahe olla 180 cm või rohkemgi. 
Mõõtmed.
Valgesaba-pampahirve õlakõrgus on 90–105 cm, kaal 50–135 kg, tüvepikkus ligikaudu 115–170 cm, sabapikkus 15–30 cm, sõrgade jälg on ligikaudu 7 cm pikk ja 4 cm lai.
Paljunemine.
Valgesaba-pampahirv paaritub üks kord aastas. Paaritumisperiood ulatub oktoobrist detsembrini ning tiinus kestab 6 ja pool kuud. Nooremad emahirved sünnitavad tavaliselt ühe vasika, vanemad emahirved sünnitavad 2 või koguni 3 vasikat. Vasikad on kõndimisvõimelised kohe pärast sündimist.
Toitumine.
Valgesaba-pampahirved eelistavad hõredaid lehtmetsi ja niitusid, kuid otsivad toitu sageli ka põldudelt. Nad söövad lilli, marju, seeni, lehtpuude lehti ja kasvusid, kuid võivad närida ka okaspuid. Samuti võivad nad aedu külastades süüa õunu.
Aleksandr Grin (laevaklass)

Projekt 1430 Aleksandr Grin (vene keeles: "Проект 1430, тип Александр Грин") on Nõukogude Liidus massiliselt toodetud rannikulähedaseks kasutuseks mõeldud reisilaevaklass. Selle klassi laevu kasutatakse tänini, sealhulgas Eestis.
Kirjeldus.
Aleksandr Grini klassi laevad on mõeldud sõitudeks rannikulähedastes vetes või sadama akvatooriumis. Nende merekindlus on vaid 4 palli (või kuni 2 m) lainetust ja 6 palli tuult.
Laeva peatekile mahub projekti järgi kuni 160 reisijat ja alumisse salongi 40.
Reisilaevast valmistati 1980. aastail ka paar modifitseeritud versiooni (1430U, 14301), kuid need ei läinud masstootmisse. 
Ajalugu.
Aleksandr Grini klassi reisilaevade valmistamist alustati 1970. aastal Hersonis, Ilitševskis ja Bakuus. Tootmine lõpetati 1984. aastal, kuid siiski valmistati üks laev veel ka 1995. aastal. Kokku on toodetud umbes 160 selle klassi laeva. Tänapäevaks on mitmed küll juba maha kantud, kuid paljud on siiski jäänud seni kasutusse.
Eestis.
Aastail 1973–1977 toodi Tallinna-Aegna liinile 3 Aleksandr Grini klassi laeva: Kloogarand, Koplirand ja Pelgurand. Laevad kuulusid Eesti Merelaevandusele. Pärast Eesti taasiseseisvumist anti laevad üle Tallinna Linnale ja läksid Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondisele. Pelgurand oli veel 1991. aastal Narva Noorte Meremeeste Klubi õppelaev, millega tehti reise Narvast Narva-Jõesuusse, kuid laev müüdi umbes 1993. aastal Venemaale (hilisem nimi "Meridian"). Teised kaks jätkasid suviseid liinisõite Tallinnast.
Laevade pidamine osutus turumajanduse tingimustes kalliks ja liiniliiklus kippus vahepeal soikuma. Augustis 1996 sattus Kloogarand Patareisadama juures kividele. 1997. aastal anti Kloogarand ja Koplirand üle Pirita linnaosavalitsusele, mis andis need omakorda opereerimiseks Saaremaa Laevakompaniile.
2001. aastal läks Koplirand eraomandusse ja nimetati Janicaks ning 2008. aastal Monicaks. Monica ehitati reisijaile mugavamaks ja asus hiljem liinile Kalasadam-Naissaar. Välja vahetati ka Venemaal toodetud peamasinad. 2014. aastal jäi Monica kapten vahele joobetunnustega. 2015. aastal juhtus Monicaga intsident, kui tänu merel tõusnud tormile ja läänest külglaine vältimise vajadusele tuli Naissaarelt Tallinna sõitu alustanud laeval suunduda hoopis vastulainet Paldiskisse.
Hasso Kukemelk

Hasso Kukemelk (sündinud 5. detsembril 1957) on eesti pedagoog ja pedagoogikateadlane.
Ta lõpetas 1976. aastal Elva Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika ja füüsiku-pedagoogi erialal. 1990. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja pedagoogikateadustes (juhendaja Jaan Mikk, väitekiri "Reaalainete õppeteksti omandamisaja sõltuvus tema karakteristikutest").
Seejärel töötas ta Tartu 2. Keskkoolis füüsikaõpetaja (1981–1983) ja õppealajuhatajana (1983–1989). 
1989. aastast on ta töötanud õppejõuna Tartu ülikooli pedagoogikaosakonnas (1989–1994), olnud füüsika didaktika erakorraline dotsent (1994), juhatanud ülikooli teadus- ja arendusosakonda (1995–1998), juhtinud Eesti-Soome õpetajakoolituse alast ühisprojekti (1998–2002), täitnud haridusteaduskonna dekaani kohuseid (2007−2009) ning juhtinud haridusteaduste instituuti (2010−2011), kus on olnud 2002. aastast hariduskorralduse dotsent.