tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Edinburghi hertsoginna

Edinburghi hertsoginna on Ühendkuningriigi aadli viisakustiitel, mida kannab Edinburghi hertsogi naine. Tiitlit on kandnud viis naist.
Praegune Ediburghi hertsoginna on prints Edwardi abikaasa Sophie.
Ajalugu.
Aastatel 1736–1751 kandis seda tiitlit Saksi-Gotha-Altenburgi dünastiast pärit printsess Augusta, kelle abikaasa Edinburghi hertsog ja Walesi prints Frederick oli troonipärija kuni oma surmani. Seejärel päris Edinburghi hertsogi tiitli nende poeg prints George, kellest sai 1760. aastal kuningas George III. Kuningaks saades liideti tema senised tiitlid krooniga, mis sisuliselt tähendas Edinburghi hertsogi tiitli likvideerimist.
1874. aastal taasloodi see tiitel Edingburghi hertsogi prints Alfrediga abiellunud Venemaa suurhertsoginna Maria Aleksandrovna jaoks. Maria oli esimene Briti kuninglikku perekonda abiellunud Romanovite dünastia liige, Venemaa keisri Aleksander III noorem õde ja viimase keisri Nikolai II isapoolne tädi. Tiitel kaotati prints Alfredi surmaga 1900. aastal, sest paari ainus poeg oli surnud juba varem.
1947. aastal loodi see tiitel uuesti Elizabeth II jaoks. Et enne temaga abiellumist pidi Philip loobuma oma Kreeka ja Taani aadlitiitlitest, anti talle asemele Edinburghi hertsogi tiitel koos kõnetusviisiga "Tema Kuninglik Kõrgus". Alates nende abiellumisest 20. novembril 1947 kuni troonile saamiseni 1952. aastal oli Elizabethi tiitel "Tema Kuninglik Kõrgus printsess Elizabeth, Edinburghi hertsoginna". Prints Philipi surma järel 9. aprillil 2021 päris hertsogkonna tema poeg prints Charles ning hertsoginnatiitel läks tema abikaasale Camillale. Elizabeth II surma järel 8. septembril 2022 sai Charlesist Suurbritannia kuningas ning sellega seoses kaotati Edinburghi hertsogi ja hertsoginna tiitel.
Tiitel loodi uuesti 10. märtsil 2023, kui kuningas Charles III andis Edinburghi hertsogi tiitli prints Edwardile. Tolle abikaasast Sophiest sai seejärel uus hertsoginna.
Phạm Minh Chính

Phạm Minh Chính (sündinud 20. juulil 1958 Thanh Hoai provintsis) on Vietnami poliitik. Ta on alates 5. aprillist 2021 Vietnami peaminister.
Guillermo Lasso

Guillermo Alberto Santiago Lasso Mendoza (sündinud 16. märtsil 1955 Guayaquils) on Ecuadori pankur ja poliitik, kes oli 24. maist 2021 kuni 23. novembrini 2023 Ecuadori president. 
Ta sündis aastal 1955 Guayaquils Orellana provintsis keskklassi perekonnas. 
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on viis last.
Negative Dialektik

"Negative Dialektik" ("Negatiivne dialektika") on Theodor Adorno filosoofiline teos. See ilmus tervikuna esimest korda 1966. aastal.
Kokkuvõte.
Eessõna.
Sõnastus "negatiivne dialektika" on traditsioonivastane. Juba Platonil tahab dialektika, et negatiivse kaudu sugeneks positiivne. Hiljem hakati seda nimetama eituse eituseks. See raamat tahab vabastada dialektika jaatavast olemusest, jättes alles kogu selle määratletuse, ja pealkirja lahti seletada. 
Selleni, mis valitseva ettekujutuse järgi filosoofiast on alus, jõuab autor alles palju põhjal, mida arvatakse sel alusel põhinevat. Kriitika alla satuvad nii aluse mõiste kui ka sisulise mõtlemise primaat. Sisuline mõtlemine jõuab eneseteadvuseni alles siis, kui see lõpuni jõuab. Ta vajab seda, mis vaimu seniste mängureeglite järgi on sekundaarne. 
Ei anta ainult autori materiaalsete tööde metodoloogiat. Negatiivse dialektika järgi ei ole materiaalsete tööde ja negatiivse dialektika vahel pidevust. Küll aga tuleb käsitluse alla nendevaheline katkelisus ning sellest tulenev juhatus mõtlemisele. Meetodit ei põhjendata, vaid õigustatakse. Autor paneb võimeid mööda kaardid lauale, aga see pole veel mäng. 
Kui Walter Benjamin luges raamatu "Metakritik der Erkenntnistheorie" viimast peatükki, arvas ta, et selleks et veenvalt jõuda konkreetse filosofeerimiseni, tuleb läbida abstraktsuse jääkõrb. Negatiivne dialektika näitab seda teekonda retrospektiivselt. Konkreetsuseni jõuti kaasaegses filosoofias enamasti ainult pettusega. See suuresti abstraktne tekst aitab selgitada autori konkreetset meetodit ning aitab ka kaasa autentsusele. Esteetikas räägitakse viimasel ajal antidraamast ja antikangelasest, negatiivset dialektikat võiks nimetada antisüsteemiks.
Klara Zamenhof

Klara Zamenhof, sündinud Klara Silbernik (6. oktoober 1863 Kovno – 6. detsember 1924 Varssavi), oli Poola juudi päritolu esperantist.
Ta sündis Venemaa aladel Kovnos (tänapäeval Leedu Kaunas). Tema isa oli Aleksander Silbernik. 1887. aastal abiellus ta Ludwik Zamenhofiga. Neil sündis kolm last: poeg Adam (1888–1940), Zofia (1889–1942) ja Lidia Zamenhof (1904–1942), kes surmati Hitleri natsistliku režiimi koonduslaagrites.
Ta toetas oma abikaasa tegevust esperanto keele loomisel ja andis oma kaasavara (10 000 rubla), toetamaks tema esimese esperantoteemalise raamatu "Unua Libro" ("Esimene raamat") väljaandmist. Hiljem oli ta oma abikaasa assistent ja sekretär. Kui Ludwik suri, pühendus ta esperantistide kogukonna kooshoidmisele ja toetas oma tütre Lidia reise, kui see Euroopas esperanto keelt õpetas.
Ta suri Varssavis ja on maetud sealsele juudi kalmistule.
Kaunase kindluse VI fort

Kaunase kindluse VI fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunasesse Gričiupise linnaossa, asudes aadressil K. Baršausko g. 101.
Fort valmis aastail 1883–1888. See on säilinud peaaegu muutumatuna, ainult esimese maailmasõja eel rajati selle vasakule tiivale kaks betoonist varjendit, mis olid mõeldud tulejuhtimiseks.
See rajati Nemunase paremkaldale, Kaunase tunneli idapoolse otsa lähedusse. Fort oli kavandatud mitte üksnes tulepunktina, see oli mõeldud ka lähedal asuva raudtee laoalaks. 
Fort on sümmeetriline viisnurkse põhiplaaniga rajatis. Seda ümbritseb kontreskarpse tugimüüriga vallikraav, mille kaitseks ehitati keskne kaponiir ja kaks külgmist poolkaponiiri. Üks kaponiir rajati ka fordi värava kaitseks. Ehitustööde ajal rajati fordini ka puust sild, mida mööda toimetati suurtükid nende alustele; hiljem lammutati see maha. Fordis paiknes kaks kahekorruselist ja kolm ühekorruselist moonaladu. Fordi eripäraks on suur hulk väikesekaliibriliste suurtükkide tulepesi.
Esimese maailmasõja ajal jäi VI fort saksa vägede rünnakust kõrvale. Kui sakslased kaitseliinist läbi murdsid, lahkus kindluse komandant. Fordi kaitsjad ootasid tema naasmist, et ta organiseeriks edasist kaitset, aga kui sakslased ületasid Nemunase ja komandandiga ikka veel ühendust ei olnud, lahkusid kaitsjad. Fort jäi puutumatuks ja nii paiknes seal aastail 1915–1919 saksa vägede garnison. 
Sõja järel paiknes seal sõjaväekohus. Teise maailmasõja ajal asus seal sõjavangide laager ("Stalag 336"). Nõukogude sõjavangide enamik paiknes vallikraavis, osad ka valgustamata kasemattides. Algselt olid valvuriteks sakslased, hiljem aga vlassovlased. Kokku hukkus sealses laagris ligi 35 000 sõjavangi.
Fort on aastast 1993 muinsuskaitse all.
Aastast 2018 asub fordis Vytautas Suure sõjandusmuuseumi sõjatehnikanäitus.
Palemonase fort

Palemonase fort (Raudteefort) on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunases Palemonase linnaossa, Kaunase veehoidla regionaalparki.
Fort kavandati piirkonda 1909. aastal. 1912. aastal koostati kindluse moderniseerimise kava, mis nägi ette teise fortide aheliku ehitamise. Forti ehitati aastail 1913–1915, kuid see ei saanud valmis. Ähvardav Saksa oht tõi kaasa selle, et Palemonase sektorile pöörati kindluse arendamisel kõige vähem tähelepanu. Tehtud said siiski mõõdistustööd, kohale toimetati ekskavaator ja ehituseks vajalik kruus, ka valmisid ehitustööliste barakid.
Kui Vene väed Kaunase kindlusest taandusid, jäeti viimasena maha Palemonase fort. Kuna sakslased kartsid Vene vägede vastupealetungi, jätkasid nad sõjavangide abil fordi ehitamist, tööd kestsid aastani 1917. Kindlustiste lagede toetamiseks kasutati sealjuures kohati raudteerööpaid. Hiljem võtsid fordi üle Leedu väed, kes kartsid samuti idast tulevat pealetungi.
Hiljem on suur osa rajatud kindlustistest lõhutud. Osa neist jäi ette kavandatavale teetrassile, osa aga jäi Kaunase veehoidla alla. Säilinud on osa kasemattidest, tulepesadest ja betoonist vaatluspunktidest. Kohati on säilinud ka kaevikuliinid. Fort on 2000. aastast muinsuskaitse all. Piirkond on valdavalt ka looduskaitseala, seal kasvab mitu Leedu punasesse raamatusse kuuluvat taimeliiki.
Juhan Teder

Juhan Teder (sündinud 18. juunil 1960 Tallinnas) on eesti majandusteadlane ja professor.
Haridus.
Lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1978, Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala "cum laude" 1983; TPI mittestatsionaarne aspirant 1985–1989. Doktorikraad ("Majandusspetsialistide kasutamine, vajadus ja ettevalmistamine Eesti NSV rahvamajanduses", juhendaja Väino Rajangu), Eesti Teaduste Akadeemia 1989; dotsent 1992; professor 1998.
Töökäik.
Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise (TU) Instituudi ökonomist 1983–1984; nooremteadur 1984. TTÜs: tootmise ökonoomika ja organiseerimise/tööstusökonoomika kateedri tunnitasuline õppejõud 1984–1990; TU sektori kõrgkooliökonoomika uurimisgrupi/labori nooremteadur 1984–1986, vanemteadur 1986–1991; teenindusökonoomika kateedri vanemõpetaja (0,5 koormusega) 1990–1992, dotsendi kohusetäitja 1992; käitismajanduse instituudi väikeettevõtluse õppetooli dotsent 1992–1998, väikeettevõtluse õppetooli professor ja juhataja 1998–2000; ärikorralduse instituudi professor ja väikeettevõtluse õppetooli juhataja 2000–2008; ärikorralduse instituudi kinnisvara, logistika ja ettevõtluse õppetooli dotsent 2010–2013; ärikorralduse instituudi ettevõtluse õppetooli dotsent 2013–2016; ärikorralduse instituudi dotsent 2017-2025, alates 2025 majandusteaduskonna emeriitprofessor. Ettevõtlusõppe OÜ juhatuse liige alates 2009. aastast.
Teadustöö.
Ühiskonnateadused ja kultuur. Majandusteadus: ettevõtluse areng, ettevõtjad, ettevõtluspoliitika.
Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni, sh 3 monograafiat. Juhendanud 26 magistritööd.
Liikmesus.
Organiseerimiskomitee liikmena osalenud mitmete teaduskonverentside ja -seminaride ettevalmistamisel ja läbiviimisel ning kogumike trükiks ettevalmistamisel; osalenud Noorte Majandusteadlaste Klubi töös, nõukogu liige 1980ndail; TPI noorte teadlaste ja spetsialistide nõukogu liige 1987; Euroopa Väikeettevõtete ja Ettevõtluse Nõukogu (ECSB, European Council for Small Business and Entrepreneurship) liige; Eesti Majandusteaduse Seltsi liige; Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi juures tegutseva Väikeettevõtluse nõukoja liige alates 2003; TTÜ ärikorralduse instituudi nõukogu liige 2012–2013.
Harrastused.
Aiandus, ajalugu, teater.
Makarios II

Makários II (kreeka Μακάριος Β΄, ilmaliku nimega Michaíl Charalámpous Papaïoánnou (kreeka Μιχαήλ Χαραλάμπους Παπαϊωάννου); 1870 Pródromos – 28. juuni 1950 Nikosia) oli aastatel 1947–1950 Küprose Õigeusu Kiriku peapiiskop.
Ta sündis Küprose saarel Pródromose külas. Ta õppis usuteadust Istanbulis ja Chalki seminaris, lisaks õppis ta Genfis prantsuse keelt. Aastal 1912 liitus ta vabatahtlikuna Kreeka armeega, teenides seal kaplanina. 
Aastal 1917 sai temast Kyrenia piiskop. Oma piiskopkonnas seadis ta sisse tava, mille kohaselt vaimulikud iga kolmeteistkümnenda palga oma kihelkonna vaimuliku teenistuse heaks annetasid. 
Aastal 1931 aset leidnud rahutuste järel saadeti ta maalt välja, seejärel jäi ta teise maailmasõja lõpuni Ateenasse. Aastal 1946 pöördus ta kodumaale tagasi ja järgmisel aastal valiti ta Nova Justiniana ja kogu Küprose peapiiskopiks.
Ametis olles asutas ta Nikosiasse vaimuliku seminari. Ta suri aastal 1950 ja maeti järgmisel päeval. Ta oli viimane Küprose peapiiskop, kes maeti saare kombe kohaselt istuvana.
Euroopa Liidu suursaadik

Euroopa Liidu suursaadik (inglise keeles "ambassador of the European Union"; saksa keeles "Botschafter der Europäischen Union"; prantsuse keeles "ambassadeur de l'Union européenne") on Euroopa Liidu suursaadik riikides, mis ei ole Euroopa Liidu liikmesriigid, või rahvusvaheliste organisatsioonide juures (ÜRO, UNESCO jt). Euroopa Liidu suursaadik on Euroopa Liidu diplomaatilise missiooni (delegatsiooni) juht.
Euroopa Liidu suursaadik (nimetatakse ka "Euroopa Liidu delegatsiooni juhiks") on Euroopa Komisjoni ametlik esindaja selle riigi valitsuse või organisatsiooni juures, kuhu ta on lähetatud. Alates 2010. aastast akrediteeritakse Euroopa Liidu suursaadikuid kui erakorralisi ja täievolilisi suursaadikuid. 
Suursaadikute määramist reguleerib 2007. aastal vastu võetud Lissaboni leping. Suursaadikuid nimetavad ametisse Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja esildisel Euroopa Ülemkogu eesistuja ja Euroopa Komisjoni president.
2013. aasta alguses oli Euroopa Liidul loodud 141 delegatsiooni (sealhulgas rahvusvaheliste organisatsioonide juures).
Edward Bernays

Edward Louis Bernays (22. november 1891 – 9. märts 1995) oli Austria päritolu USA suhtekorraldaja; ingliskeelse mõiste "public relations" (PR) kasutuselevõtja. 
Edward Bernays oli ajakirja Life hinnangul üks sajast kõige mõjukamast ameeriklasest 20. sajandil. 
BBC dokumentaalsarjas "The Century of the Self" oli Edward Bernays üks kesksemaid tegelasi.
Osaledes Pariisi rahukonverentsil USA presidendi Woodrow Wilsoni kaaskonnas, hakkas Edward Bernays huvi tundma, kuidas saaks propaganda meetodeid kasutada ka rahu ajal. Kuna sõna "propaganda" oli omandanud halvustava tähenduse, siis võttis ta selle asemel kasutusele sõnaühendi "public relations", lühend PR (eesti keeles 'suhtekorraldus'), ning avas New Yorgis Broadwayl esimese suhtekorralduse konsultatsioonifirma. 1923. aastal ilmus Edward Bernaysilt esimene raamat suhtekorraldusest "Avalikku arvamust kristalliseerides" ("Crystallizing Public Opinion"). Samal aastal pidas ta esimesed loengud suhtekorraldusest New Yorgi Ülikoolis.
Edward Bernaysi esimene edukas kampaania oli ameerika tubakafirma tellimustöö, millega pandi naised suitsetama. Tol ajal oli naiste suitsetamine avalikes kohtades täielik tabu. Bernays aga korraldas kampaania, mille tagajärjel hakkasid naised oma sõltumatust, võimu ja vabadust demonstreerima just nimelt sigarettide, "vabaduse tõrvikute" suitsetamisega. Ehkki see seos oli täiesti meelevaldne ja irratsionaalne, pani see naised tundma ennast sõltumatutena ning sigarettide läbimüük tõusis järsult.
Üks Edward Bernaysi juhitud suuremaid operatsioone oli koostöös CIA-ga Guatemalas võimule tulnud USA-vastase valitsuse kukutamine ja ameerikameelsuse taastamine. Selleks kasutati hirmutamist, valet jm manipulatsioone, kuna Bernays oli veendunud, et õiged ja ratsionaalsed argumendid ei toimi. Ta nimetas seda "nõusoleku tekitamiseks" ("engineering of consent").
Shirley Bassey

Shirley Veronica Bassey (sündinud 8. jaanuaril 1937 Cardiffis Suurbritannias) on Walesi laulja, kelle karjäär algas 1953. aastal. Ta on tuntud oma väljendusrikka hääle ning James Bondi filmide "Goldfinger" (1964), "Diamonds Are Forever" (1971) ja "Moonraker" (1979) teemalugudele hääle andmise poolest. 1959. aasta jaanuaris sai Basseyst esimene kõmri, kelle singel on jõudnud rahvusvahelistes muusikaedetabelitest esikohale.
2000. aastal pälvis ta etenduskunstide eest Briti Impeeriumi Ordu tiitli "Dame Commander" (DBE). 1977. aastal sai ta viimase 25 aasta parima briti naisartistina Brit Awardi. Bassey on Suurbritannias üks populaarsemaid naislauljaid.
Kaunase kindluse VII fort

Kaunase kindluse VII fort on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunasesse Kalniečiai linnaossa. Fort asub aadressil Archyvo g. 61.
Fort valmis aastail 1884–1889. Aastal 1906 ehitati seda veidi ümber (kuhjati suurtükialustele kaitseks rohkem mulda ja lisati kolm betoonist vaatlustorni). See on viimane punastest tellistest fort Kaunase kindluses. Seal paiknes Kaunase kindluse suurtükiväe 11. kompanii.
VII fort on algse fordisüsteemi fortidest kõige paremini säilinud; selle juures võib näha, missugune kindlus oma algkujul oli. Kohati on säilinud ka algne interjöör. Alles on kasarm, maa-alused ühenduskäigud, kaponiirid, kontreskarpsed ja eskarpsed tugimüürid, laskemoonalaod, väikesekaliibriliste suurtükkide tulepesad. Fort restaureeriti aastal 2009. 
Fort on asümmeetriline nelinurkse põhiplaaniga rajatis. Seda ümbritseb kontreskarpse tugimüüriga vallikraav. Fordi eripäraks on jalaväelaste galeriid ja puuduv vasakpoolne kaponiir; ka parempoolne poolkaponiir on õhitud.
Kahe ilmasõja vahelisel perioodil paiknes fordis Leedu keskarhiiv. Aastail 1940–1941 paiknes seal 29. pioneeripataljon, ent kui kaponiiris hoiustatud laskemoon lõhkes, jättis pataljon fordi maha.
Saksa väed rajasid 30. juunil 1941 forti koonduslaagri, mis suleti sama aasta 10. augustil. Sel perioodil hukati seal 3000–5000 inimest, kellest enamus oli juudi soost Kaunase elanikud. Hukati ka luuletaja Vytautas Montvila. Hiljem rajati sinna sõjavangide laager "Stalag 336", kus hoiti ukrainlastest sõjavange. Ka neist surid paljud halva toitumuse tõttu, osa neist ka hukati. Hiljem tähistasid Nõukogude võimud vangilaagri asukoha mälestuskiviga, ent juutide hukkamispaik jäi märgistamata. Mälestusmärk hukatud juutidele paigutati sinna aastal 1991.
Aastal 1944 asus forti taas pioneeripataljon, mis tegeles hävinud sildade taastamisega. Hiljem asus seal Balti sõjaväeringkonna 29. sõjaväekaubastu. Sel perioodil rikuti fordi väljanägemist tunduvalt: rikuti drenaažisüsteem, ladustati alale prügi, tehti juurdeehitisi (lammutatud 2010–2013). Aastail 1993–2007 paiknesid seal Leedu kaitsejõud. Toona korrastati kasarmud, kuid korrastustööde käigus eirati ka muinsuskaitse nõudeid.
Fort on aastast 2002 muinsuskaitse all.
2009. aastal läks fort eraomandisse, selle ostis Leedu sõjaajaloo entusiastide ühing "Karo paveldo centras". Selts alustas fordi korrastamist. Prügist puhastati välja gorži kaitseks rajatud kaponiir, lammutati hilisemad juurdeehitised, võeti maha forti kattev võsa. Aastal 2011 avati fort külastajatele. Ühtlasi avastati fordis hukatute matmispaik. Fort on kohandatud selle ajaloo eri etappe tutvustavaks muuseumiks.
Přibyslav

Přibyslav (saksa keeles "Primislau") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Havlíčkův Brodi ringkonnas. Přibyslav asub Havlíčkův Brodist ligikaudu 12 km idakirdes ja Jihlavast umbes 25 km põhjakirdes.
Linn asub Sázava jõe ääres.
Přibyslavi on esmamainitud 1257. aastal.
M4 (karabiin)

M4 on Ameerika Ühendriikide karabiin, mis kasutab padrunit 5,56×45 mm NATO. Sisuliselt on see rünnakpüssi M16A2 lühem ja kergem variant.
M4 kasutatakse laialdaselt Ameerika Ühendriikide relvajõududes ning see asendab maaväe ja merejalaväe põhilise teenistusrelvana vanemaid relvi M16. Relva laesäärele saab kinnitada granaadiheitjaid M203 ja M320. M4 on poolautomaatne ja kolmelasuline lühivalangu režiim (nagu M16A2 ja M16A4), relval M4A1 on pool- ja täisautomaatne tulerežiim (nagu M16A1 ja M16A3).
Kertši Ristija Johannese kirik

Kertši Ristija Johannese kirik (ukraina keeles "Церква Івана Предтечі" 'Eelkäija Johannese kirik') on Krimmis Kertši kesklinna lähedal paiknev kirik, Bütsantsi arhitektuuri silmapaistev näide. Kirik on ehitatud 717. aastal, see on üks vanimaid kirikuid Ida-Euroopas ja vanim kristlik kirik endise Nõukogude Liidu territooriumil. Ehitise välimus on Bütsantsi selle perioodi ehitistele iseloomulikult tellispunase-valge vöödiline.
Arhitektuur.
Kiriku vanim osa on tsentraalehitis, keskel neljale ristikujulisele piilarile toetuv ruudukujuline kolme idaapsiidiga ristkuppelkirik, kusjuures ristikujulised piilarid toetuvad ruumi allosas omakorda neljale korintose kapiteelidega ümarsambale – on eeldatud, et selline ehitusviis oli omane ka Bütsantsi 6. sajandil ehitatud basiilikatele. Tsentraalehitisest lääne poole jääb 11.–13. sajandil selle külge ehitatud basiilika. 19. sajandil ehitati kiriku ruumide suurendamiseks selle lääneotsa omakorda uus kabel koos kellatorniga, basiilika narteks lammutati.
Kiriku vanimas osas on ehitusmaterjaliks hele Kertši lubjakivi. Kiriku seinas vaheldatakse lubjakivist laotud kihte lamedate rooma telliste kihtidega, mõlemaid nelja rea kaupa. Kiriku interjööris leidub 13.–14. sajandi seinamaalinguid.
Nõukogude perioodil tegutses kirikus muuseum. Hoonet restaureeriti 1980. aastatel ja pärast Nõukogude Liidu lagunemist hakkas see taas toimima pühakojana.
Heiki Tammoja

Heiki Tammoja (24. jaanuar 1947 Tallinn – 13. oktoober 2021) oli eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor. 
Haridus.
Lõpetas 1965. aastal Tallinna 21. Keskkooli, 1970. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektrijaamade eriala "cum laude".
Aspirantuur TPIs 1972–1975. Tehnikateaduste kandidaat (Aktiivkoormuste jaotuse optimeerimine soojuselektrijaama agregaatide vahel arvestades juhuslikke faktoreid (vene keeles, juh Eeli Tiigimägi, Mati Valdma), Novosibirski Elektrotehnika Instituut 1980.
Töökäik.
TPI/ TTÜs 1970–…: elektrisüsteemide kateedri assistent (0,5 koormusega), kõrgepingetehnika laboratooriumi juhataja 1970–1972; assistent 1976–1985, vanemõpetaja 1985–1989, dotsent 1989–1992; elektroenergeetika instituudi elektrijaamade dotsent 1992–2005; elektroenergeetika instituudi direktor 2004–2014, õppetooli hoidja 2004–2005; professor ja energiasüsteemide õppetooli juhataja 2005–2015; energeetikateaduskonna emeriitprofessor 2015–2016; elektroenergeetika instituudi energiasüsteemide õppetooli vanemteadur 2015–2016; inseneriteaduskonna elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudi vanemteadur (0,5 koormus) 2017–2020; inseneriteaduskonna emeriitprofessor 2017–… , 
Elering OÜ nõukogu liige (Eesti Põhivõrk) 2006–2015.
Teadustöö põhisuunad.
Loodusteadused ja tehnika. Energeetikaalased uuringud. Energeetika. Energiasüsteemide optimaalne juhtimine. Elektrotehnika ja elektroonika.
Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 32 magistri- ja 6 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
TTÜ raamatukogu teadusnõukogu liige 2006–...; OÜ Põhivõrk nõukogu liige 2006– 2015; Elektroenergeetika kutsekomisjoni liige 2008–...; TTÜ nõukogu liige 2008–2010; TTÜ energiasüsteemide õppetooli juhataja 2006–2014; TTÜ elektroenergeetika instituudi nõukogu esimees ja liige 2006–2014; TTÜ elektroenergeetika instituudi direktor 2006–2014. 
Isiklikku.
Tema ema oli maastikuarhitekt Nora Tammoja.
Tema harrastused olid noorpõlves kergejõustik, võrkpall ja mägimatkamine, hiljem koduaiandus ja ajalugu.
Tšernihivi Paraskeva kirik

Tšernihivi Paraskeva Pjatnõtsa kirik (ukraina keeles "П’ятницька церква в Чернігові", "Храм Св. вмч. Параскеви П’ятниці на Торгу") on õigeusu kirik Tšernihivis Ukrainas. Kirik kuulub Ukraina Õigeusu Kiriku alla. Kirik on silmapaistev arhitektuurimälestis mongolite invasiooni eelsest Kiievi-Venest.
Kirik asub linna ajaloolises osas Bogdan Hmelnitski väljaku lähedal.
Arhitektuur.
Paraskeva kirik on ehitatud lamedatest rooma tellistest ("plinthus", "плинфа"). Mõõtmetelt pole see suur, vaid 16 × 11,5 meetrit. See on ruudukujulise põhiplaaniga ja kolme idaapsiidiga ümarkaarsete ukse- ja aknaavadega tsentraalehitis, mille keskelt tõuseb bütsantsipärase madalkumera kupliga kroonitud pilujate akendega tambuur. Erinevalt Vladimiri-Suzdalimaa samal ajaperioodil ehitatud valgest kivist kirikutest, mis on pigem staatilise üldilmega, on Tšernihivi Paraskeva kirik dünaamilise kavatisega. Dünaamilise mulje loovad nii igas küljes keskelt kõrgema viiluna tõusvad seinapinnad kui ka astmeliselt kupli suunas tõusvad kaarjad zakomara-taolised kaarjate karniisidega, katusega kaetud viilud, sarnased hilisemast arhitektuurist tuntud kokošnikutega. Vertikaalset tendentsi rõhutavad neljas küljes olevad ja katuseni ulatuvad mitmeastmelised pilastrid ja apsiidide liseenid. Hoone kaunistused on iseloomulikud tellisarhitektuurile - sakkfriisid ja sakkidena vahelduvas suunas friisiks (begunets) või kaldruudumustriks laotud tellised, kuid omapärased on küljetsi paigutatud tellistest laotud meanderfriisid külgseinte keskosas akende ja niššide all. Kirikul on kolm tellistest, kaarel ümarmõikaga kaunistatud astmikportaali, peaportaal lääneseinas, külgseintes põhja- ja lõunaportaal. Katuse astmelisus on jälgitav ka siseruumis.
Ajaloost.
Ehitis püstitati 12. sajandil või 13. sajandi algul turuplatsi äärsele maatükile Tšernihivi possaadi kaupmeeste kirikuna. Ehitusmeister arvatakse olevat Kiievi-Vene õukonnaarhitekt, Bütsantsi päritolu Petr Miloneg, kelle töö on ka Võdubõtši kloostri püha Miikaeli kirik. Kirik pühitseti Ikonioni Paraskevale, keda traditsiooni järgi peetakse kauplejate kaitsepühakuks. Fassaade kaunistavate arhitektuuridetailide ja tambuuri suunas astmeliselt tõusvate kaarjate "zakomara"'de poolest eristub see kõigist teistest Tšernihivi kirikutest.
1670. ja 1690. aastatel ehitati kirik ümber Ukraina barokkstiilis. 17. ja 18. sajandil oli kirikus nunnaklooster, mis põles 1750. aastal maha. 1820. aastatel ehitati kirikule kahekorruseline kellatorn (lammutati alles 1962).
Teise maailmasõja ajal 1943. aastal kirik purustati. Kiriku varemete uurimisel ilmnes 17. sajandi ümberehituse all hoone ehitusaegne kavatis ja 1962. aastal taastati pühakoda arhitekti ja restauraatori Pjotr Baranovski eestvõttel oma oletataval algsel kujul.
28 Liberty Street

One Chase Manhattan Plaza on äripindadega kõrghoone New Yorgi linnas Lower Manhattani ärikeskuses aadressil 28 Liberty Street. Hoonel on 60 korrust ja see on 248 meetrit kõrge. See on ehitatud "rahvusvahelises stiilis" ning valmis aastal 1961.
Callum Robinson

Callum Jack Robinson (sündinud 2. veebruaril 1995 Northamptonis) on Inglismaal sündinud Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliigaklubis Cardiff City ja Iirimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjäär Aston Villas. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas 19. aprillil 2014 mängus Southamptoni vastu. Hooajal 2014–15 mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Preston North Endis, hooaja 2015–16 alguses Inglismaa esiliiga klubis Bristol City ja seejärel hooaja teises pooles taas Preston North Endis.
2016. aasta juulis sõlmis ta Preston North Endiga püsiva lepingu. Aastatel 2016–2019 lõi ta kolme hooaja jooksul Preston North Endis mängides Inglismaa esiliigas kokku 29 väravat.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Sheffield United. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 31. augustil 2019 mängus Chelsea vastu. 2020. aasta jaanuaris läks ta laenule West Bromwich Albioni, kellega sõlmis 2020. aasta septembris püsiva lepingu.
2022. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Cardiff Cityga.
Aastatel 2011–2015 mängis Robinson Inglismaa noortekoondistes. Tänu sellele, et tema vanaema oli sündinud Iirimaal, sai ta võimaluse hakata koondises Iirimaad esindama. Koondisedebüüt toimus 6. septembril 2019 UEFA Rahvuste Liiga mängus Walesi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2019 sõprusmängus Uus-Meremaa vastu.
Standard Manufacturing DP-12

DP-12 on Ameerika Ühendriikide 12-kaliibrine kaheraudne "bullpup" pump-haavlipüss, mille konstrueeris ettevõte Standard Manufacturing. Sellel on kaks torusalve, mõlema raua jaoks üks. Kumbki salv mahutab kuni seitse 70-millimeetrist (2,75 tollist) 12-kaliibrilist padrunit või kuus 76-millimeetrist (3-tollist) padrunit. Seega võib relvas olla koos kahe rauas oleva padruniga korraga kuni 16 lasku.
Uzi

Uzi (heebrea keeles עוזי‎, ametlikult suurte tähtedega UZI) on Iisraeli püstolkuulipildujate seeria. See oli üks esimestest relvadest, milles kasutati teleskooplukku, mis laseb paigutada salve püstolkäepidemesse ning sellega relva kompaktsemaks muuta.
Esimese Uzi püstolkuulipilduja konstrueeris major Uziel "alias" Uzi Gal 1940. aastate lõpus pärast Iisraeli riigi tekkimist. Prototüüp valmis 1950. aastal. 1954. aastal võeti Uzi kasutusse Iisraeli sõjaväe eriüksustes, kaks aastat hiljem laialdasemalt kogu sõjaväes. Uzid väljastati tagalasõduritele, ohvitseridele, suurtükiväelastele, tankimeeskondadele ja eriüksustele.
Uzit on eksporditud enam kui 90 riiki, see on kasutusel ka Eesti kaitseväes. Seda on tootnud IMI Systems, FN Herstal ja muud ettevõtted. 1960.–1980. aastatel olid Uzid nii populaarsed, et neid müüdi sõjaväe-, korrakaitse- ja julgeolekujõududele rohkem kui mistahes teisi püstolkuulipildujaid kunagi müüdud oli.
Algot Friberg

Algot Bertil Friberg (23. märts 1925 Hullo, Vormsi kihelkond, Läänemaa – 11. oktoober 1991 Älvsjö, Stockholm) oli Rootsi kergejõustiklane (kettaheitja).
Ta alustas sportimist Vormsi algkoolis, põhjalikumalt hakkas kergejõustikuga tegelema Haapsalu Rootsi Gümnaasiumis. Ta harrastas ka maadlust ja suusatamist, oli viimasel alal 1940. aastal Läänemaa juunioride meister.
Ta põgenes 1943. aastal Saksa mobilisatsiooni eest Rootsi. 
Ta oli kettaheites aastatel 1950 ja 1951 Rootsi meister ning võitis Rootsi meistrivõistlustel 1953. aastal pronksmedali. Osales nii tegev- kui ka veteransportlasena mitmel pagulaseestlaste ja -baltlaste spordivõistlustel.
Ta mängis käsipalli Rootsi kõrgliigas ning oli esimeste Rootsi korvpalliklubide asutajate hulgas. Ta on olnud aastakümneid kergejõustikutreener, tema tuntuim õpilane oli Raimo Pihl.
Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema lellepoeg oli Vormsi viimane sõjaeelne elanik Oskar Friberg.
Ta abiellus juba Rootsis 1948. aastal samuti eestirootslasega, Pakri saartelt pärit Naima Klamaniga (1925–2018).
Zdice

Zdice (saksa keeles "Zditz") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Berouni ringkonnas. Zdice asub Berounist umbes 10 km edelas ja Praha kesklinnast ligikaudu 38 km lääneedelas.
Zdicet on esmamainitud 1148. aastal. Alevi staatuse sai Zdice 6. mail 1872 ja linnaõigused 1. juulil 1994.
Slatiňany

Slatiňany (saksa keeles "Slatinian") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Slatiňany asub Chrudimist ligi 4 km ja Pardubicest umbes 12 km lõunas.
Slatiňanyt on esmamainitud 1294. aastal. 1859. aastal asutati Slatiňanys suhkruvabrik, 1877. aastal väetisetehas, 1901. aastal aurusaeveski ja 1903. aastal piiritusetehas. Slatiňany sai linnaõigused 1. juulil 1971.
Slatiňanys on üles kasvanud laulja Helena Vondráčková.
Hotell Ukraina

Hotell Ukraina (vene keeles "Гостиница Украина") on viietärniline luksushotell Moskva kesklinnas Moskva jõe ääres. Ehitis, mida opereerib Radisson, on üks niinimetatud "Seitsmest Õest". See on nii Venemaa kui ka Euroopa kõrgeim hotell.
Andres Taklaja

Andres Taklaja (14. oktoober 1947 Tallinnas – 13. september 2025) oli eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Lõpetas Keila Keskkooli 1966, TPI elektrotehnika teaduskonna raadiotehnika eriala 1972 ; M. Bontš-Brujevitši nim Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi aspirant 1973–1978.
Teaduskraad ja kutse.
Doktorikraad (Обобщенный метод расчета мультипликативных помех в атмосферных оптических системах передачи информации. Laserikiire levi turbulentses atmosfääris), M. Bontš-Brujevitši nim Leningradi Elektrotehnika Sideinstituut 1985; vanemteadur 1986; dotsent 1990; professor 1993.
Teenistus.
Teeninduskombinaadi Harju Keila raadioremondi töökoja tehnik 1966–1968; Vabariigi Presidendi Kantselei konsultant telekommunikatsiooni alal 1992–1993. Raadioelektroonika seadmeid valmistava TTÜ spin-off-firma OÜ Rantelon omanik ja direktor.
TTÜs 1967–…: raadio-telestuudio õppemeister-operaator 1967–1969; TU sektori (raadiotehnika kateedri juures) insener 1969–1971; raadiotehnika kateedri vaneminsener 1971–1973, 1977–1979, nooremteadur 1979–1986, vanemteadur 1986–1989; raadiotehnika kateedri tunnitasuline õppejõud 1973–1987, vanemõpetaja 1989–1990, dotsent 1990–1992; raadio- ja sidetehnika instituudi dotsent (0,5 koormusega) 1992–1993, erakorraline professor ja mikrolainetehnika õppetooli juhataja 1993–1996, dotsent 1997–1998, mikrolainetehnika professor 1998–2012, raadio- ja sidetehnika instituudi direktor ja mikrolainetehnika õppetooli juhataja 2000–2009, mikrolainetehnika õppetooli teadur 2013–2015; infotehnoloogia teaduskonna emeriitprofessor 2013–… 
Teadustöö põhisuunad.
Loodusteadused ja tehnika. Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia: mikrolainetehnika, antennid, raadiolevi, raadioside häirekindlus.
Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni, omab 2 autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 2 magistri- ja 1 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
Noorte Teadlaste nõukogu liige alates 2006; TTÜ mikrolainetehnika õppetooli rajajaid, sh õppelabori ning uurimis- ja arendustööde grupi rajamine (USA mikrolainetehnika firma MITEQ Inc. sponsoreerimisel), telekommunikatsiooni õppesuuna õppekava (3+2) koostaja, TTÜ infotehnoloogia teaduskonna nõukogu liige; tehnoloogia arenduskeskuste juhtkomitee liige; kaabeltelevisiooni seaduse väljatöötamise komisjoni liige; Eesti Elektroonikaühingu liige, esimees 2005–...; Ringhäälingunõukogu liige 1998–2000; Elektri- ja Elektroonikainseneride Ühingu (IEEE, Institute of Electrical and Electronics Engineers) liige; BECi retsensent. Olnud Eesti Kongressi saadik; Keila linna volikogu saadik 1989–1996.
Tallinna Erakolledž

Tallinna Erakolledž oli aastatel 1937–1940 Tallinnas, Imanta tänav 6 tegutsenud kolledž.
Kool sai alguse aastal 1908 asutatud 4-klassilisest Jaani kiriku eraühisalgkoolist. Aastal 1920 sai kooli nimeks Jaani koguduse gümnaasium ja direktoriks Hans Kubu. Kooli majandusraskuste tõttu otsustati see 1921. aastal sulgeda, kuid Hans Kubu eestvõttel jätkati tegevust. Aastal 1921 nimetati kool ümber Hans Kubu eragümnaasiumiks. Aastal 1932 sai koolist tütarlastegümnaasium. Aastal 1937 moodustati gümnaasiumist Tallinna Erakolledž.
1939/40. õppeaastal oli Tallinna Erakolledžis kaheksa klassi, kokku 295 õpilast, õppemaks oli 100 krooni aastas.
Sihtasutuse «Tallinna Erakolledzh" eraalgkool likvideeriti 1. augustist 1940 ja 1940. aastal moodustati E. Lenderi tütarlaste eragümnaasiumi ja Tallinna Erakolledži osalise ühinemise tulemusena Tallinna 8. Keskkool.
Tallinna Erakolledž asus 1927. aastal Sibulakülas, toona Imanta tänav 6 valminud kolmekorruselises kivist koolimajas, mida teise maailmasõja ajal sõjaväe laatsaretina kasutati ja mis põles 1944. aasta märtsipommitamises ning koolimaja müürid tõmmati maha 1957. aastal.
Ralph Hasenhüttl

Ralph Hasenhüttl (sündinud 9. augustil 1967 Grazis) on Austria jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründaja).
Jalgpallurikarjäär.
Hasenhüttli mängijakarjäär kestis aastatel 1985–2004. Ta mängis Austria klubides Grazer AK, Viini Austria, Salzburgi SV Austria, Belgia klubides K.V. Mechelen ja Lierse ning Saksamaal 1. FC Kölnis, SpVgg Greuther Fürthis ja Müncheni Bayerni reservmeeskonnas. Viini Austriga tuli ta kolm korda Austria meistriks (1991–1993), ühe korra tuli Austria meistriks ka Salzburgi Austriaga (hooajal 1994–95). Austria jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1988–1994 kokku kaheksa korda ja lõi kolm väravat.
Treenerikarjäär.
Treenerina alustas ta tööd 2000. aastate keskel Saksamaa klubis SpVgg Unterhaching ning oli 2007–2010 peatreener. Aastatel 2011–2013 oli ta VfR Aaleni peatreener ning tõusis 2012. aastal klubiga Saksamaa esiliigasse. Aastatel 2013–2016 oli ta FC Ingolstadt 04 peatreener, hooajal 2014–15 võitis ta Ingolstadtiga Saksamaa esiliiga. Aastatel 2016–2018 oli ta Saksamaa kõrgliiga klubi RB Leipzigi peatreener.
2018. aasta detsembris määrati Hasenhüttl Inglismaa kõrgliiga klubi Southampton peatreeneriks. Ta sai sellega esimeseks austerlasest peatreeneriks Premier League'is. Kuigi 2019. aasta septembris kaotas Southampton Inglismaa kõrgliigas Leicester Cityle 0:9, mis oli Premier League'i ajaloo suurim kaotus koduväljakul, saadi liigas 11. koht ja 52 punkti, mis oli Southamptoni parim punktisumma liigas pärast hooaega 2015–16. 2020. aasta juulis valiti Hasenhüttl Premier League'i kuu parimaks peatreeneriks.
Julio Jurenito

Julio Jurenito (vene keeles Необычайные похождения Хулио Хуренито и его учеников) on vene Nõukogude kirjaniku Ilja Ehrenburgi kirjutatud romaan, mis ilmus 1922. aastal. Romaanis on käsitletud illusioonideta 20. sajandi alguse Venemaa ja Euroopa ühiskondlikke ja kultuurilisi suundumusi. 
Tegelased ja süžee.
Peategelane on Julio Jurenito, kõrvaltegelasteks on tema jüngrid mister Cool, monsieur Delhaie, Karl Schmidt, Aleksei Tišin, Ercole Bambucci, Ilja Ehrenburg ja neeger Aisha. 
Tegelaste eriskummalised seiklused toimuvad rahu, sõja ja revolutsiooni päevil Roomas, Mehhikos, Pariisis, Senegalis, Moskvas ja mujal. Julio Jurenito on Õpetaja, kel ei ole religioosseid kaanoneid, eetilisi tõekspidamisi ega filosoofilist süsteemi. Romaanis avaldab Õpetaja mitmesuguseid mõtteid malemängust, piipudest, surmast, armastusest, vabadusest, juudi rahvast ja paljust muust.
Ilja Ehrenburg: "Julio Jurenito õpetas olevikku vihkama, ja et see viha saaks tugev ja tuline, paotas ta meie ülihämmastunud pilgu ees suure paratamatu Homse ust. Nii mõnigi, kes nüüd tema tegudest kuuleb, ütleb, et ta oli lihtsalt provokaator.".
Juuse Saros

Juuse Matias Saros (sündinud 19. aprillil 1995 Forssas) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Nashville Predators.
Ta alustas klubikarjääri Soome klubis HPK, mille meeskonnas debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2013–14 ning valiti samal hooajal Soome kõrgliiga hooaja uustulnukaks.
2013. aastal valis Predators ta NHL-i "draft"is 99. valikuna. Predatorsiga sõlmis ta lepingu 2015. aasta juunis. Esimesel hooajal Põhja-Ameerikas mängis Saros põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Predatorsi noorteklubis Milwaukee Admirals ning valiti sel hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2017. aastal valiti AHL-i tähtede mängule.
NHL-is tegi Saros debüüdi 28. novembril 2015 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese nullimängu sai ta NHL-is kirja 30. detsembril 2016 mängus St. Louis Bluesi vastu. 14. detsembril 2017 tegi ta nullimängus Edmonton Oilersi vastu 46 tõrjet, mis oli klubi rekord. Hooajal 2017–18 valiti Saros NHL-i uustulnukate hooaja sümboolsesse koosseisu ("NHL All-Rookie Team"). 2018. aasta juulis sõlmis ta Predatorsiga uue kolmeaastase lepingu.
2014. aastal tuli Saros Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Aastatel 2014 ja 2016 on ta Soome jäähokikoondise koosseisus tulnud maailmameistriks.
Bzenec

Bzenec (saksa keeles "Bisenz") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Hodoníni ringkonnas. Bzenec asub Slovakkia piirist 11,5 km kaugusel, Hodonínist umbes 17 km kirdes ja Brno kesklinnast ligikaudu 53 km idakagus.
Bzeneci kindlust on esimest korda mainitud 1015. aastal ja küla 1231. aastal. Linnaõigused sai Bzenec 1330. aastal.
Bzenecis on sündinud juudi päritolu Austria albanoloog Norbert Jokl (1877–1942).
Stoner 63

Stoner 63 (ka M63, XM22, XM23, XM207 või Mk 23 Mod 0 kuulipilduja) on Ameerika Ühendriikide moodulrelv, milles kasutatakse padrunit 5.56×45 mm NATO. Relvale erinevaid osi ehk modulaarkomponente kinnitades saab sellest teha vintpüssi, karabiini, ülaltlaetava kergekuulipilduja, lindiga jao automaatrelva või sõidukile pandud relva. Relva konstrueeris 1960. aastate alguses Eugene Stoner, peamine tootja oli Cadillac Gage. Ameerika Ühendriikide sõjavägi kasutas relva Stoner 63 väikeses koguses Vietnami sõjas. Mõned relvad müüdi ka korrakaitseüksustele.
Jõe tänav (Kunda)

Jõe tänav on tänav Kunda linna idaosas.
Tänava pikkus on 663 meetrit, tänava-ala laius 6–10 meetrit.
Tänav saab alguse Jaama tänava ristmikult ja suundub põhja suunas paralleelselt Kunda jõega, mis asub 60 kuni 100 meetri kaugusel lääne pool. Jõe tänav lõpeb umbtänavana, ristuvaid tänavaid ei ole. Paigaldatud on tänavavalgustus, kõnniteid pole rajatud. 
Hoonestus ja mälestised.
Tänava ääres paiknevad veel ühepereelamud. Tänavast ligikaudu 100 meetri kaugusel ida pool paikneb AS Estonian Cell tselluloositehase tootmisterritoorium.
Soome jäähokiliiga

Soome jäähokiliiga (SM-liiga, tuntud lihtsalt kui Liiga) on kõrgeim jäähokiliiga Soomes.
Liiga loodi 1975. aastal ning see asendas SM-sarja, mis oli olnud suuremas osas amatöörliiga.
Alates hooajast 2024–25 on liigas mängivate klubide arv olnud 16. Liiga põhihooaeg kestab tavaliselt septembrist aprillini. Põhihooaja kuus parimat klubi pääsevad otse väljalangemismängude veerandfinaali. Kohtadele 7.–10. jäänud klubid selgitavad omavahel välja veel kaks edasipääsejat. Väljalangemismängude võitjast saab Soome meister. Võitjaklubi pälvib Kanada-malja. Liigast väljalangejaid ei selgitata.
Alates 1976. aastast on Soome meistriks tulnud kümme klubi. Kõige edukamad klubid on Tappara, mis on võitnud 13 korral, TPS, mis on võitnud kümnel korral, ja Kärpät, mis on võitnud kaheksal korral.
Soome Liigat peetakse Euroopa üheks kõige tugevamaks jäähokiliigaks Venemaa KHL-i järel ning Rootsi SHL-i, Šveitsi National League’i ja Saksamaa DEL-i kõrval.
Auhinnad.
Igal hooajal antakse välja järgmised individuaalsed auhinnad järgmistes kategooriates:
JYP

Jyväskylä JYP on Soome jäähokiklubi, mis tegutseb Jyväskyläs. See mängib Soome jäähokiliigas.
Klubi asutati 1923. aastal nime all Jyväskylän Palloilijat. Algselt tegeldi spordiklubis jalgpalli, Soome pesapalli ja jääpalliga, hiljem lisandusid jäähoki ja korvpall. Eraldi jäähokiklubina tegutseb see alates 1977. aastast.
JYP on tulnud Soome meistriks aastatel 2009 ja 2012. Aastal 2013 võideti European Trophy ja 2018. aastal Jäähoki Meistrite Liiga.
Klubi peab oma kodumänge LähiTapiola Areenal.
Klubi peatreener on Mikko Heiskanen.
Mängijad.
Praegune koosseis.
"Seisuga hooaeg 2023/24"
Endisi mängijaid.
"Vaata ka ".
Erlend Teemägi

Erlend Teemägi (kuni 30. juunini 1936 Erlend Tiiberg; 10. aprill 1929 Urvaste vald, Võrumaa – 13. aprill 2021) oli eesti spordiajakirjanik ja -ajaloolane. 
Lõpetas 1947. aastal Otepää Keskkooli ja 1951. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Sportima hakkas iseseisvalt, oli Tartu rajooni koolinoorte meistreid ja esindajaid kergejõustikus, võrkpallis ja suusatamises. Kergejõustiklasena tuli NSV Liidu kõrgkoolide meistrivõistlustel kümnevõistluses kolmandaks, kuulus Nauka meistrivõistlustel 1951 üleliidulisse üliõpilaskoondisse. Oli tõstjana keskkaalus 1951 Tartu meister. 
Töötas 1951–1959 toimetajana ja vanemtoimetajana Eesti Riiklikus Kirjastuses, 1959–1992 spordiajakirjanikuna Kehakultuuri ja hilisema Spordiilma toimetuses, 1977–1992 peatoimetaja asetäitjana. Ajakirjanikuna töötades jätkas kirjastuse Eesti Raamat toimetusnõukogus ja ENSV Spordipropagandaföderatsiooni kirjastuskomisjonis, oli 1959–1990 Eesti Kergejõustikuföderatsiooni presiidiumi sekretär. 
Teoseid.
Toimetanud olümpiaraamatuid ning EOK ja Eesti Olümpiainfo väljaandeid. Ta oli ka “Eesti spordi biograafilise leksikoni” üks koostajaid ja toimetajaid. Kirjutanud filmi “Kümnevõistlejad” (1971) stsenaariumi, koostanud artikleid TEA entsüklopeediale jt teatmeteostele. Kergejõustikustatistikuna on ta koostanud ja avaldanud (alates 1958. aastast) ede- ja rekorditabeleid, olnud 1969–2009 spordiaastaraamatute kergejõustikuosa koostaja. 
kommenteeritud statistikaraamatud
100 Years

"100 Years" on 2015. aasta Prantsusmaa ja Ameerika Ühendriikide film, mille režissöörid John Malkovich ja Robert Rodriguez tootsid koostöös Prantsuse konjakitootja Rémy Martiniga. Filmi näol on tegu reklaamikampaaniaga, et reklaamida firma luksuskonjakit Louis XIII, mis laagerdub tammevaatides 40–100 aastat. Seega ei saa konjaki tootnud keldrimeister oma toodangu lõpptulemust kunagi ise maitsta. Filmi peaosa mängib John Malkovich.
Filmi hoitakse Prantsusmaal Cognacis Rémy Martini keldris kõrgtehnoloogilises seifis, mis avaneb automaatselt filmi esilinastuspäeval 18. novembril 2115. Tuhat inimest üle maailma, kaasa arvatud Malkovich ja Rodriguez, on saanud metallist pääsmed filmi esilinastusele, mida nad saavad oma järeltulijatele edasi anda. Filmist saab enne 2115. aastat näha kolme treilerit.
Publikumärk

"Publikumärk" oli Kuku Raadio jutusaade.
Saade oli esimest korda eetris 6. detsembril 1998 ja viimane saade 21. augustil 2021.
Saadet juhtis algselt 1998–2003 Reet Weidebaum. Alates 2003. aastast asus saatejuhiks Jüri Aarma, kes juhtis saadet surmani 2019. aastal. Temaga vaheldumisi juhtisid saadet aastatel 2007–2011 Ave-Marleen Rei, 2011–2012 Kristel Kossar ja 2012–2019 Liis Seljamaa. 2019. aastast juhtis saadet Liis Seljamaa üksinda.
1998–2004 oli saade eetris pühapäeviti kell 12.00, alates 2004. aastast laupäeviti kell 13.00.
Tarvo Siilaberg

Tarvo Siilaberg (sündinud 5. veebruaril 1981 Tartus) on olnud eesti koolijuht ning õpetaja ja toimetaja.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1999. aastal Viljandi Carl Robert Jakobsoni nim Gümnaasiumi ja 2005. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna ja kõrvalerialana filosoofiateaduskonna ajaloo instituudi alamastme. Vabaainetena õppis filosoofiateaduskonna germaani-romaani osakonna klassikalise filoloogia õppetooli aineid ning religioonipedagoogikat. 2010. aastal alanud õpingud doktorantuuris jäid 2017. aastal töökohustuste tõttu pooleli. 
2023. aastal lõpetas Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskooli mesinduse erialal ja omandas mesiniku kutse. 
Töökäik.
Põhitöö kõrvalt juhendas aastatel 2006–2012 riigieksamite ettevalmistuskursuseid Tartu Rahvaülikoolis. 
2012. aasta sügissemestril õpetas Tartu Ülikoolis loengukursust "Piibli tõlkimise ajalugu ja tänapäev". 
Liikmesus ja ühiskondlik tegevus.
Korp! Fraternitas Liviensis aastakirja "Fraternitas" toimetaja aastatel 2006–2012 ja Tartu konvendi esimees 2007–2009.
2014. aastal asutatud Eesti Kristlike Erakoolide Liidu (EKEL) algataja ja kõneisik. Siilaberg on EKEL tegevuse raames osalenud rahvusvahelise organisatsiooni International Association for Christian Education (Internationaler Verband für Christliche Erziehung und Bildung) töös ning olnud Eesti Kirikute Nõukogu hariduskoostöö ümarlaua liige.
2019. aastal oli Tartu Linnavolikogu liige.
2025. aastast Eesti Mesinike Liidu juhatuse liige. 
Isiklikku.
Otsene esiisa Siila (Sila) Peep (1670–1743) oli Kambja koolmeistri ja köstri Igantsi Jaagu abi ja ise sealne koolmeister aastatel 1720-1730 ning Räpina koolmeister ja köster aastatel 1730–1743. Hõimlane Paul Siilaberg (eestistatult Sillaste) (1891–1941) oli Rasina kooli direktor aastatel 1921–1936 ja Kammeri kooli juht aastatel 1936–1941.
Dražen Petrović

Dražen Petrović (22. oktoober 1964 – 7. juuni 1993) oli Horvaatia ja Jugoslaavia elukutseline korvpallur, keda peetakse üheks aegade parimaks Euroopa mängijaks ning Euroopast pärit korvpallurite NBA-sse siirdumise üheks teerajajaks.
Jugoslaavia ja Horvaatia koondisega hulgaliselt tiitlivõistluste medaleid võitnud Petrović valiti postuumselt 2002. aastal Naismithi ja 2007. aastal FIBA kuulsuste halli.
Karjäär.
Horvaatia.
13-aastaselt kodulinnaklubi Šibenka noortemeeskonnas mängima hakanud Petrović jõudis juba 15-aastaselt klubi esindusmeeskonda. Ta viskas Jugoslaavia meistriliigas 1979/80. hooajal keskmiselt 0,8 punkti, 1980/81. hooajal 2 punkti, 1981/82. hooajal 16,3 punkti ja 1982/83. hooajal 24,5 punkti mängus.
Pärast aastast kohustuslikku teenistust Jugoslaavia sõjaväes siirdus Petrović aastateks 1984–1988 Zagrebi Cibonasse, kellega tuli Jugoslaavia meistriks ja karikavõitjaks ning Euroliiga võitjaks. Jugoslaavia liigas viskas ta 1984/85. hooajal keskmiselt 32,5 punkti, 1985/86. hooajal 41,4 punkti, 1986/87. hooajal 37,3 ja 1987/88. hooajal 35,8 punkti mängus.
5. oktoobril 1985 viskas Petrović 158 : 77 võidumängus Ljubljana Olimpija vastu 112 punkti (kahepunktivisked 30/40, kolmepunktivisked 10/20, vabavisked 22/22), neist 67 esimesel poolajal. Jugoslaavia meistriliiga eelmine rekord oli Radivoj Koraći visatud 74 punkti.
Hispaania.
Hooajaks 1988/89 siirdus Petrović Hispaania kõrgliigaklubisse Madridi Reali, kellega võitis Hispaania ja Saporta karika, kuid kaotas kohalike meistrivõistluste finaalis Barcelonale. Keskmiselt 28 punktiga mängus oli ta Hispaania meistriliiga parim skooritegija.
NBA.
Portland Trail Blazers omandas Petrovići mängijaõigused 1986. aasta NBA "draft"'i 60. valikuga, kuid Petrović jätkas esialgu karjääri Euroopas ja siirdus USA-sse 1989. aastal. Esimesed poolteist hooaega mängis ta Trail Blazersis, kus viskas vahetusmängijana keskmiselt 11,6 minutiga 7 punkti mängus.
23. jaanuaril 1991 New Jersey Netsiga liitunud Petrović teenis uues klubis rohkem mänguaega ning viskas hooajal 1990/91 Netsi eest 43 mängus keskmiselt 12,6 punkti.
Järgmiseks, 1991/92. hooajaks murdis ta algviisikusse, tegi kaasa kõik 82 mängu ning tõi keskmiselt ligi 37 minutiga 20,6 punkti, 3,1 lauapalli, 3,1 resultatiivset söötu ja 1,3 vaheltlõiget mängus. Petrovići viimaseks jäänud, 1992/93. hooajal jäi tema arvele keskmiselt 22,3 punkti, 2,7 lauapalli, 3,5 tulemuslikku söötu ja 1,3 vaheltlõiget mängus.
Rahvuskoondis.
Petrović võitis Jugoslaavia korvpallikoondisega olümpiamängudel 1984. aastal pronksi ja 1988. aastal hõbeda, maailmameistrivõistlustel 1986. aastal pronksi ja 1990. aastal kulla ning Euroopa meistrivõistlustel 1987. aastal pronksi ning 1989. aastal kulla.
Horvaatia koondisega võitis ta 1992. aasta olümpiamängudel hõbemedali.
Surm.
Petrović hukkus autoõnnetuses vihmamärjal kiirteel Ingolstadti lähistel, kui oli koduteel 1993. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniirilt Poolast. Volkswagen Golfi kõrvalistmel maganud kinnitamata turvavööga Petrovići surm oli silmapilkne, kaks autos viibinud naisterahvast said vigastada, ent jäid ellu.