tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Christian

Christian on mehenimi. 
Seda nime on kandnud järgmised pühakud:
Seda nime on kandnud Taani kuningad ja printsid:
Christian oli 1423–1432 Saare-Lääne piiskop.
Christian (1566–1633) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst 1611–1633.
Ketonuuria

Ketonuuria on ketokehade (atsetoatsetaat, atsetoon ja 3-hüdroksübutüraat) normaalsest suurem sisaldus uriinis.
Ketonuuria veterinaarmeditsiinis.
Tervel koeral ja kassil ei esine normaalselt uriinis ketokehi .
Sagedasemad ketonuuria põhjused koertel ja kassidel on lipolüüs, nälg ja diabeetiline ketoatsidoos. Ketonuuriat võivad põhjustada ka mõned ravimid (aspiriin, n-atsetüültsüsteiin).
Igapäevases veterinaarpraksises kasutatakse ketonuuria diagnoosimiseks uriini ribateste. Ribatestide puuduseks on, et nad reageerivad uriinist peamiselt atsetoatsetaadile ja nõrgemalt atsetoonile, kuid ei reageeri 3-hüdroksübutüraadile.
Tiibeti kiltmaa

Tiibeti mägismaa on suurim mägismaa maailmas. See asub Kesk-Aasias, peamiselt Hiinas. Mägismaa pindala on umbes 2 miljonit km² ja keskmine kõrgus 4000–5000 m üle merepinna.
Mägismaa piirneb läänes Karakoramiga, põhjas eraldab Kunlun teda Tarimi nõost, lõunas on Tiibeti piiriks Brahmaputra jõe org.
Benjamin Burnley

Benjamin Jackson Burnley (sündinud 10. märtsil 1978 Wilkes-Barres Pennsylvania osariigis) on rokkbändi Breaking Benjamin solist ja kitarrist. 
Ta õppis kitarri mängima Nirvana lugu "Nevermind" kuulates. Enne Breaking Benjamini asutamist teenis ta raha kohvikutes kavereid mängides. Breaking Benjaminil on olnud erinevaid koosseise; bändi asutas Ben oma koolikaaslase Jeremy Hummeliga. Bändi algne nimi oli Plan 9. Alguses oli bändis ka bassist Bug, kes hiljem Mark James Klepaski vastu välja vahetati. Lisaks liitus ka Aaron Fink. Nende plaadifirmaks sai Hollywood Records. Pärast kahe esimese plaadi "Saturate" ja "We are not alone" ilmumist lahkus Jeremy Hummel bändist ning tema asemele tuli Chad Szeliga. 
Benile meeldib ka laule kirjutada.
Vabal ajal mängib Ben videomänge. Ka lugu "Blow Me Away" on kirjutatud mängu "Halo 2" "soundtrack"'iks. 
Benil on mitu foobiat – tema suurim hirm on lendamine ning selle hirmu tõttu ei tuurita Breaking Benjamin kunagi USA-st ja Kanadast kaugemale. Ta kardab ka haigeks jäämist ja autojuhtimist. Ta on öelnud, et ta ei sõidaks isegi autoga, kui see hädavajalik poleks. Laevaga sõitmist ta ei karda.
Emalätte koobas

Emalätte koobas asub Väikeses Taevaskojas Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Koobas oli enne varisemist suudmeosas üle kahe meetri kõrge ja 8 meetrit lai. Koopa sügavus oli 14 meetrit. Koopa lõpuosa läks üle kitsaks, läbipääsmatuks tunneliks, mille lõpus algas allikas. 
Allika veel usutakse olevat raviv toime: see parandab nägemist ja mõjub soodsalt ka pereõnnele. Koopast väljavoolav vesi on üsna jahe (+6 °C), puhas ja hea maitsega.
27. juunil 2013 varises koobas loodusjõudude toimel (vihm ja äike) sisse. 2014. aasta suvel uhtus allikavesi varisenud liiva koopasuu eest ära ning koobas on taas osaliselt vaadeldav.
Biodiesel Paldiski

AS Biodiesel Paldiski oli biodiislikütust tootev ettevõte.
14. augustil 2008 avati Paldiski lõunasadamas ametlikult üks Baltimaade suuremaid biodiislikütusetehaseid. Tehase rajamine läks maksma 390 miljonit krooni. Tehase tootmisvõimsus taimeõlide käitlemise, rafineerimise ja biodiislikütuse tootmise alal on kuni 100 000 tonni aastas.
AS Biodiesel Paldiski müügitulu oli 2009. aastal 667 miljonit krooni ja 2008. aastal 734 miljonit krooni, kusjuures üle 90% sellest andis eksport. Eksporditi Lääne-Euroopasse, Skandinaaviasse, aga ka Leetu.
2009. aasta kevadel esmakordselt raskustesse sattunud ettevõtte saneerimiskava kinnitas kohus 4. septembril 2009.
Ettevõtte juhatus esitas 2010. aasta kevadel Pärnu maakohtule avalduse pankroti väljakuulutamiseks, sest ei suutnud täita aasta varem koostatud saneerimiskava. 
Harju maakohus kuulutas Biodiesel Paldiski pankroti välja 2010. aasta juuli algul.
Leonor

Leonor on naisenimi. 
Seda on kandnud järgmised kuningannad ja printsessid:
Sofía

Sofía on naisenimi.
Seda nime kannavad:
Joachim (Taani prints)

Taani prints Joachim (sündinud 7. juunil 1969) on Taani kuninganna Margrethe II ja Taani printsi Henriku noorem poeg. Ta on Taani troonipärimisjärjekorras viiendal kohal. 
Sünd.
Joachim Holger Waldemar Christian sündis 7. juunil 1969 Kopenhaagenis ning sündimise ajal oli ta troonipärimisjärjekorras teine. Tema ristivanemate hulka kuuluvad krahv Jean Baptiste de Laborde de Monpezat, Taani printsess Benedikte ja Rootsi printsess Christina. 
Haridus.
Joachim oli 1974–1976 koduõppel Amalienborgi palees ning 1976–1982 õppis Krebs' Skoles Kopenhaagenis. 1982–1983 oli ta koos vanema venna Frederikiga vahetusõpilaseks École des Rochesis Prantsusmaal. Kolm aastat hiljem lõpetas prints Øregaardi Gymnasiumi ja 1991–1993 õppis Den Classenske Agerburgskole Næsgaardis põllumajandust. 
Sõjaväekarjäär.
Prints Joachimi sõjaväeteenistus algas 1987, kui ta teenis Kuninganna Rügemendis. 1988 sai ta seersandi auastme ning aasta hiljem sai temast leitnant. Prints oli ka tankiüksuse komandör 1989–1990. 1990 sai temast reservvägede leitnant ja 1992 kapten. Pärast majoriks nimetamist 2005. aastal on prints olnud kaitsevägedes tegevteenistuses. 
Abielu ja lapsed.
18. novembril 1995 abiellus prints Joachim Frederiksborgi lossi kirikus Alexandra Christina Manleyga. Neil on kaks poega:
16. septembril 2004 teatas paar lahkuminekust ning 8. aprillil 2005 lahutus jõustus.
24. mail 2008 abiellus prints Joachim Møgeltønderi kirikus Prantsuse päritolu preili Marie Agathe Odile Cavallier'ga, kellest sai Taani printsess.
Huvid.
Prints Joachim räägib taani, prantsuse, inglise ja saksa keelt. Ta elab Schackenborgi mõisas Jüütimaal.
Rohuneeme rändrahn

Rohuneeme rändrahn ehk Maisiniidi kivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Viimsi vallas Viimsi poolsaare põhjaosas. 
Nõukogude ajal oli rahn sõjaväeosa piiratud territooriumi lähistel vaba juurdepääsuga metsaterritooriumil ja on seetõttu loodushuviliste seas vähe tuntud. 
Ruumala (397 m3) järgi on Rohuneeme rändrahn viies või kuues (Suuroja järgi) hiidrahn Eestis. Rahnu ümbermõõt on 33,1 m, kõrgus 6,6 m, pikkus 11,6 m ja laius 10,5 m.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Pille Salveste

Pille Salveste (7. detsember 1955 Puka – 20. juuni 2007) oli eesti agronoom ja kirikuõpetaja, alates 1999. aastast Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Järva-Madise Püha Matteuse koguduse vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1974 Põltsamaa Keskkooli ja 1982. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina. Hiljem õppis teoloogiat Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) usuteaduste instituudis ja pastoraalseminaris. Aastal 2006 sai ta EELK Usuteaduse Instituudis magistrikraadi kristliku kultuuriloo alal.
30. aprillil 1999 pühitseti Pille Salveste EELK Järva-Madise Püha Matteuse koguduse diakoniks ja 8. augustil 2003 sama koguduse pastoriks. Sellel ametikohal töötas ta oma surmani juunis 2007.
Ketoos

 
Ketoos on ketokehade (atsetoatsetaat, atsetoon ja 3-hüdroksübutüraat) normaalsest suurem sisaldus veres.
Ketoosi esineb sageli täiskasvanutel suure tootlikkusega piimalehmadel laktatsiooni alguses.
Kamjanske

Kamjanske (ukraina Кам'янське) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis Dnepri jõe ääres.
1936. aastani oli linna nimi ukraina keeles Kamjanske, vene keeles Kamenskoje; aastail 1936–2016 ukraina keeles Dniprodzeržõnsk (kuni 2009. aastani kehtinud ukraina-eesti transkriptsiooni järgi Dniprodzeržinsk), vene Dneprodzeržinsk.
Linnas on sündinud Leonid Brežnev.
Linnas asub Dniprodzeržõnski HEJ. Metallurgiatööstuse keskus.
Heli Lääts

Heli Lääts (kodanikunimi 1958. aastast Heli Saul; 24. juuni 1932 Kuressaare – 16. veebruar 2018) oli eesti laulja (metsosopran) ja laulupedagoog.
Elukäik.
Heli Lääts lõpetas 1955. aastal Tallinna Muusikakooli. Samal aastal debüteeris ta estraadilaval. 1960. aastal lõpetas ta laulu erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Tiit Kuusiku õpilasena). Ta sai esimese Eesti lauljana estraadi- ja kammerlaulja kvalifikatsiooni.
Regulaarsed esinemised estraadilauljana algasid 1956. aastal Emil Laansoo ansambli ja Eesti Raadio estraadiorkestriga. 1957. aastal osales Lääts koos teiste Eesti estraadikunstnike ja ansambliga Metronoom Moskvas ülemaailmsel noorsoo- ja üliõpilasfestivalil ning võitis sealse lauluvõistluse. 1958. aastal võitis ta esimese Eesti lauljatarina üleliidulise estraadiartistide konkursi. 
Aastatel 1957–1961 laulis Lääts Eesti Raadio naistrios. Aastatel 1957–1987 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist ning aastatel 1966–1974 sealsamas estraadistuudio lauluõpetaja. 
Heli Lääts astus üles estraadi- ja kammerlauljana, osales estraadietendustes ning laulis ka lastelaule. Tema hääl oli kauni tämbriga ja repertuaar sisukas. Ta oli paljude eesti heliloojate laulude esmaesitaja (sh Evald Vainu "Ei kunagi", "Kuidas siis mitte kevadest laulda" ja "Ununesid sõnad", Boris Kõrveri "Tallinn, mu Tallinn" ja "Kevade lauluke", Arne Oidi "Ära võõraks jää", Kustas Kikerpuu "Sa äratasid minus luiged lendu", Valter Ojakääru "Ööviiul" ja "Oma laulu ei leia ma üles").
Aastatel 1962–1982 oli Heli Läätsel kohalik privileeg pärast Eurovisiooni lauluvõistluse võidulaulu väljakuulutamist esitada seda (või ka mõnda muud võistluslaulu) Eestis esimesena kas Eesti Raadios või Eesti Televisioonis eestikeelsete (tavaliselt Heldur Karmo tõlgitud) sõnadega, saatjaks abikaasa Peeter Sauli dirigeeritud Eesti Raadio estraadiorkester. Nii kõlas tema esituses kokku 17 eurolaulu, nende hulgas näiteks "Hüpiknukk" (1967), "Allikas" (1968), "Trubaduur" (1969), "Kaunid baleriinid" (1969), "Tänav, pink ja puu" (1971), "Lind ja laps" (1977), "Et oleks rahu" (1982) ja muud laulud.
Tema lauldud laule on helisalvestistena paljudel heliplaatidel ja Eesti Raadio arhiivis. Ta lõpetas lauljakarjääri 2006. aastal.
2002. aastast kuulus ta Keskerakonda. 
Heli Lääts on maetud Tallinna Metsakalmistule. 
Isiklikku.
Tema abikaasa oli dirigent Peeter Saul, nende pojad on Kaarel ja Indrek Saul. Keemik Koit Lääts oli tema vend.
Memphis

Memphis oli vanakreeka mütoloogias Epaphose abikaasa, Libya ema ning mõnikord Nilose tütar. 
Legendi järgi olid Memphis ja Epaphos Memphise linna rajajad.
Herman Sergo

Herman Sergo (1. oktoober 1911 Jausa, Käina vald – 28. september 1989 Tallinn) oli eesti kirjanik.
Sergo töötas muu hulgas madruse ja tüürimehena ning 1941. aastal lõpetas Tallinna Merekooli kaugsõidukaptenina. Aastatel 1942–1945 oli ta Punaarmees ning aastani 1965 sadamateenistuses Leningradis ja Tallinnas.
Looming.
Ta kirjutas palju mereainelisi ning sageli ka omaeluloolisi jutte ja romaane.
Isiklikku.
Tema onu oli kaugesõidukapten Gustav Sergo.
Joel Sang

Joel Sang (sündinud 15. mail 1950 Pärnus) on eesti luuletaja, kirjanduskriitik, keeleteadlane, tõlkija ja publitsist.
Sang lõpetas 1968 Tallinna 21. Keskkooli, 1974 Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal ning 1980 aspirantuuri, kaitstes filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eitus eesti keeles".
Ta oli 1974–1975 Tallinna 15. Õhtukeskkooli õpetaja, 1975–1981 ajakirja Keel ja Kirjandus keeleosakonna toimetaja, 1981 Tallinna Riikliku Nukuteatri kirjandusala juhataja, 1982–1985 ajakirja Looming ja 1986–1987 ajakirja Vikerkaar osakonnatoimetaja, 1987–1989 Keele ja Kirjanduse Instituudi kirjanduse sektori insener, 1989–1993 teadusdirektor ning 1991. aastast kirjastuse Vagabund toimetaja ja juhataja, 2006–2016 ajakirja Keel ja Kirjandus peatoimetaja.
Looming.
Joel Sang on avaldanud keelealaseid artikleid, kirjandusarvustusi ja publitsistikat.
Kirjanduslikku tegevust alustas Sang luuletajana nelja autori ühiskogus "Närvitrükk" (1971). Ta on kirjutanud laulutekste ja ooperilibretosid ning tõlkinud soome, inglise ja vene keelest.
1984. aastast kuulub Sang Eesti Kirjanike Liitu.
Isiklikku.
Joel Sang on August Sanga ja Kersti Merilaasi poeg. Tema õed olid teatri- ja telekunstnik Liina Pihlak ning lastearst Maarja Panov. Tema õetütar on Kristina Pai.
Johann Georg Schwartz

 
Johann Georg Schwartz (25. juuni 1793 Riia, Liivimaa kubermang, Venemaa keisririik – 19. märts 1874 Põlva, Põlva kihelkond, Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa usu- ja haridustegelane.
Johann Georg Schwartz sündis 1793. aastal Riias, juristi ja Riia vaeslastekohtu sekretäri ja Riia raehärra Johann Bernhard Schwartzi (1753–1809) peres.
Elulugu.
Õppis 1800–1804 Riia toomkoolis ja 1804–1811 Riia kubermangugümnaasiumis. 1814–1819 Tartu Ülikooli usuteaduskonnnas. Oli Ruhjas ja Vändras koduõpetajaks. Ordineeriti 11. jaanuaril 1820 Riia Jakobi kirikus õpetajaametisse.
1820–1838 oli ta (introdutseeriti 21. märtsil 1820) Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse abipastor (oli Gustav Adolf Oldekopi adjunkt), 1838–1874 oli Põlva koguduse pastor. 1849–1852 oli Võru praost.
Isiklikku.
Tema vend Johann Christoph Schwartz (1791–1873) oli jurist, Riia bürgermeister ja aastatel 1847–1869 Riia rae eesistuv bürgermeister.
Tema poeg Johann Georg Schwartz ja pojapoeg Johann Christoph Schwartz olid Põlva koguduse õpetajad. Väimees Georg Theodor Wilhelm Eisenschmidt oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja.
Looming.
Ta andis välja oma aja kohta silmapaistva õpikusarja "Koli-ramat" I, II, III, IV (1852–1861).
Nikolai, Monpezat' krahv

Nikolai, Monpezat' krahv (täisnimi Nikolai William Alexander Frederik; sündinud 28. augustil 1999) on Taani kuningliku perekonna liige. Ta on prints Joachimi ja Frederiksborgi krahvinna Alexandra vanem poeg ning kuninganna Margrethe II vanim lapselaps.
Ta ristiti 6. novembril 1999 Fredensborgi palees. Tema ristivanemad on Taani kroonprints Frederik, Wessexi krahv, Peter Steentrup, Nicola Baird ja Camilla Flint. 
Pärast vanemate lahutust 2005. aastal jagavad nad hooldusõigust Nikolai ja tema noorema venna Felixi üle.
Kuni 31. detsembrini 2022 kandis ta Taani printsi tiitlit. Alates 1. jaanuarist 2023 on tema tiitel Monpezat’ krahv ning teda kõnetatakse pöördumisega 'Tema Ekstsellents'.
2025. aasta seisuga on Nikolai Taani troonipärimisjärjekorras kuuendal kohal.
26. mail 2025 autasustas kuningas Frederik X teda Dannebrog'i ordeni suurristiga.
Felix, Monpezat' krahv

Felix, Monpezat' krahv (täisnimi Felix Henrik Valdemar Christian; sündinud 22. juulil 2002 Kopenhaagenis) on Taani kuningliku perekonna liige. Ta on prints Joachimi ja tema endise abikaasa Frederiksborgi krahvinna Alexandra noorem poeg. 
Felix ristiti 4. oktoobril 2002 Møgeltønderi kirikus. Tema ristivanemad on Martina Bent, krahv Christian Ahlefeldt-Laurvig, Oscar Davidsen Siesbye, Damian Sibley ja Annick Boel.
Pärast vanemate lahutust 2005. aastal jagavad ema ja isa Felixi ning tema vanema venna Nikolai hooldusõigust.
Kuni 31. detsembrini 2022 kandis ta Taani printsi tiitlit. Alates 1. jaanuarist 2023 on tema ametlik tiitel Monpezat’ krahv ning teda kõnetatakse pöördumisega „Tema Ekstsellents“.
2025. aasta seisuga on Felix Taani troonipärimisjärjekorras seitsmendal kohal.
26. mail 2025 autasustas kuningas Frederik X teda Dannebrog'i ordeni suurristiga.
Gustav Heinrich Schüdlöffel

Gustav Heinrich Schüdlöffel (13. oktoober 1798 Jõelähtmes – 20. detsember 1859) oli baltisaksa vaimulik, eesti kirjamees.
Ta õppis aastatel 1810–1817 Tallinna toomkoolis ja aastatel 1817–1820 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Lõpetamise järel reisis Rootsis ja tegutses koduõpetajana. Aastatel 1826–1827 oli ta Tallinna toomkooli inspektor. Pastoriks ordineeriti ta 20. jaanuaril 1829.
Schüdlöffel töötas aastatel 1829–1859 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse pastorina. 28. veebruaril 1847 sai temast Ida-Harju praost. Elu lõpus jäi ta kurdiks. Jõelähtme kiriku juures asub ka tema kalm.
Schüdlöffeli ametisoleku ajal (1848. aastal) hakati ehitama Randvere kirikut ja Prangli kirikut.
Looming.
Schüdlöffel oli üks oma aja juhtivaid estofiile.
Ta oli üks varasemaid eesti mütoloogia käsitlejaid. Ajakirjas Das Inland ilmus 1836. aastal artikkel Kalevipoja muistenditest, mida ta oli rahvasuust kuulnud. Seal pani ta esimest korda kokku Kalevipoja muistendite tsükli.
Mugandas saksa keelest rahvavalgustuslikke jutte (enamasti vagajutte) ja koostas kalendreid.
Tema "Toomas Westen, Lapo rahwa uso ärataja Norra maal" (1844, 2. trükk 1894) on esimene Eduard Ahrensi soovitatud uues kirjaviisis trükiteos.
Isiklikku.
Tema isa Georg Friedrich Schüdlöffel (1759–1802) oli Jõelähtme koguduse pastor.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi on nimetatud tänav Viimsi vallas Randvere külas, kus muu hulgas asub ka 2013. aasta septembris avatud Randvere Kool.
Ly Seppel

Ly Seppel (õieti Ly Ehin; sündinud 30. aprillil 1943 Haapsalus) on eesti luuletaja, tõlkija ja nõustaja-gestaltpsühhoterapeut. 
Ly Seppel õppis alates 1950. aastast Rapla keskkoolis, seejärel Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat. 1963. aastal kolmandal kursusel täiendas ennast ajakirjanduse õppesuunal. 1967. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. Diplomitöös kirjutas arbujatest. Pent Nurmekund on talle õpetanud türgi keelt. Seepeale õppis kirjastuskomitee eriprogrammi kaudu Bakuus ühe aasta ja Moskvas kaks aastat turgi keeli. Moskva ülikooli lõpetas stažöörina. 1974. aastast on ta kutseline kirjanik Raplas. Viimasel ajal tegelenud ka psühholoogiaga. Terapeudiks õppis kaheksa aastat. Ta on õppinud geštaltteraapiat. Psühhoterapeut olnud alates 2003. aastast. 
Looming.
Kirjutanud luulet ja lasteproosat. Tõlkinud türgi, aserbaidžaani, usbeki, kasahhi, turkmeeni, tatari, vene ja soome luulet. Koos abikaasaga tõlkis vene keelest valimiku "Tuhandest ühest ööst" (1984).
Tema luulet ilmus kassetipõlvkonna kolmandas kassetis.
1959. aastal kirjutas Rapla rajooni komsomoli juhi palvel kohalikule ajalehele komsomoli tähtpäevaks kaheksarealise luuletuse.
Isiklikku.
Ly Seppel on elanud Läänemaal Oru valla Äniste küla Ristemäe talus ja Rapla tellisetehase tööliste barakis. 1956. aastal kolis koos vanematega oma majja.
Tal on õde.
Ly Seppeli isa õpetas talle auto juhtimist žiguliga. Lyl on autojuhiload.
Tema lemmikkirjanik on Orhan Pamuk.
Ly Seppel oli 3. oktoobrist 1975 abielus Andres Ehiniga. Neil on tütred Piret, Kristiina ja Eliisa.
Memphis (sigaretid)

Memphis on sigaretibränd. Neid sigarette turustab Eestis Tobaccoland Eesti AS, Austria Tabak Groupi üks osa, mis omakorda kuulub Austrias registreeritud emaettevõtte Austria Tabak GmbH kaudu alates 18. aprill 2007 maailma suuruselt kolmanda tubakafirma JTI omandusse.
Eestis on müügil sigaretimargid Memphis Sky-Blue (varem Blue Lights) ja Memphis Strato-Blue (Blue Ultra).
Muud Memphise sigarettide margid (koos turuletoomise aastaga):
Peter Andreas Johann Steinsberg

Peter Andreas Christoph Johann Steinsberg (24. jaanuar 1795, Tallinn – surmaaeg teadmata) oli eesti päritolu näitekirjanik ja näitleja, esimene eestlasest kutseline näitleja ja eestikeelsete näidendite autor.
Peter Andreas Christoph Johann Steinsberg oli päritolult Lehmja mõisa valitseja Jüri/Jürgen Steinbergi poeg, Peter Andreas Steinberg õppis aastail 1809–1812 Tallinna kreiskoolis.
1817–1824 oli Steinsberg Tallinna saksa teatri näitleja, misjärel läks 1824. aastal Riia kaudu Hamburgi ja seejärel Dresdenisse, kus tegutses äri alal. 
Ka Steinsbergi noorem vend Karl Woldemar Steinsberg (16. märts 1799 Tallinn – 6. detsember 1830 Lehmja) oli Tallinna saksa teatri näitleja. 
Looming.
Steinsberg kirjutas ka teiste autorite järgi eestikeelseid lühinäidendeid, mida mängiti saksakeelsete etenduste lisapaladena.
Philipp Stramm

Philipp Stramm (21. aprill 1814 Kohila – 20. august 1871 Peterburi) oli eesti rahvavalgustaja.
Õppis 1841–1846 Tartu Ülikoolis filoloogiat ning töötas eraõpetajana Tallinnas ja Peterburis ning aastatel 1853–1854 õpetajana Valgas Cimze seminaris.
Peterburis elas ta umbes 1870. aastast alates.
Looming.
Tema dialoogid "Eestlaste priidus (ehk wabbadus)" ja "Üks kenna neljatahhulinne jutt" (mõlemad 1860) selgitavad vabaduse mõistet ning käsitlevad talurahva huvidest lähtuvalt ühiskonna, kultuuri- ja haridusküsimusi.
Dialoogid on avaldatud Aarne Vinkeli uurimuse "Eesti rahvaraamat" lisadena (Eesti Raamat, Tallinn 1966, lk 306–326).
Harald Suislepp

Harald Suislepp (11. juuni 1921 Kunda – 21. september 2000) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.
Elulugu.
Osales teises maailmasõjas Punaarmee koosseisus.
Lõpetas 1955. aastal EKP KK Vabariikliku Parteikooli ning töötas ajakirjanikuna.
Looming.
Kirjutas luuletusi, epigramme, poeeme ja värssnäidendeid.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli kirjanik Silvia Rannamaa.
Ingrid (Taani kuninganna)

Rootsi printsess Ingrid (Ingrid Victoria Sofia Louise Margareta; 28. märts 1910 – 7. november 2000) oli Taani kuninga Frederik IX abikaasa. 
Printsess Ingrid oli Rootsi kuningas Gustaf VI Adolfi ja tema esimese abikaasa Connaughti printsessi Margareti kolmas laps. Tema ema suri 1920. aastal ning kolm aastat hiljem abiellus tema isa leedi Louise Mounbatteniga, kes oli Margareti täditütre tütar.
Ingrid oli suguluses ka Suurbritannia kuninganna Victoriaga. 
1928. aastal tutvus Ingrid Walesi printsi Edwardiga ning arvati, et nad abielluvad. Kuid kihlust ei järgnenud. 
Selle asemel abiellus printsess 24. mail 1935 Taani ja Islandi kroonprintsi Frederikiga ning 20. aprillil 1947 sai temast kuningas Frederik IX abikaasana Taani kuninganna. Neil sündis kolm tütart:
Kuninganna Ingrid oli kirglik autosõitja, teda võis sageli kohata Kopenhaageni ümbruses Daimler Majesticu roolis.
Kuninganna Ingrid suri 7. novembril 2000 ning maeti oma abikaasa kõrvale Roskilde katedraali.
Suve Jaan

Suve Jaan (õieti Johann Friedrich Sommer; 23. detsember 1777 Tallinn – 18. jaanuar 1851 Pärnu) oli eesti kirjanik. 
Johann Friedrich Sommer sündis 1777. aastal Tallinnas ja õppis Tallinnas algkoolis ja Tallinna vene koolis. 
Töötas vene keele õpetajana Rakvere (1808–1813), Viljandi (1814) ja Pärnu Kreiskoolis (1815–1837). 
Johann Friedrich Sommer suri 1851. aastal Pärnus ja on maetud Pärnu Alevi kalmistule. 
Looming.
Tõi eesti kirjandusse vene ajaloo ainest ning käsitles seda sentimentaalses laadis, rõhutades keisritruudust ja Vene patriotismi.
Richard Sayn-Wittgenstein-Berleburg

Richard Casimir Karl August Robert Konstantin, Sayn-Wittgenstein-Berleburgi vürst, (29. oktoober 1934 Giessen – 13. märts 2017 Bad Berleburg) oli Sayn-Wittgenstein-Berleburgi vürsti Gustav Albrechti (1907–1969) ja vürstinna Margareta (sündinud Otranto Fouché, 1909–2005) poeg. 
Ta abiellus 3. veebruaril 1968 Taani printsessi Benediktega. Neil on kolm last:
Gustav Sayn-Wittgenstein-Berleburg

Gustav Frederik Philip Richard Sayn-Wittgenstein-Berleburg (sündinud 12. jaanuaril 1969) on Richard Sayn-Wittgenstein-Berleburgi ja Taani printsess Benedikte vanim laps ja ainus poeg. 
Oma ema kaudu kuulub ta Briti troonipärimisjärjekorda, kuid mitte Taani troonipärimisjärjekorda, sest ta ei kasvanud üles Taanis, nagu oli tema vanaisa kuningas Frederik IX soov. 
Gustav oli aastatel 2000–2001 kihlatud Elvire Pasté de Rochefort'iga, praegu elab ta koos endise modelli ja kirjaniku Carina Axelssoniga.
Alexandra Sayn-Wittgenstein-Berleburg

Alexandra Rosemarie Ingrid Benedikte Sayn-Wittgenstein-Berleburg, Pfeili ja Klein-Ellguthi krahvinna (sündinud 20. novembril 1970) on Richard Sayn-Wittgenstein-Berleburgi ja Taani printsess Benedikte teine laps ning vanem tütar. 
Ta abiellus 6. juunil 1998 Gråsteni palees krahv Jefferson von Pfeil und Klein-Ellguthiga ning temast sai krahvinna von Pfeil und Klein-Ellguth. Neil on kaks last:
Edward Rutherfurd

Edward Rutherfurd (kodanikunimi arvatavasti Francis Edward Wintle; sündinud 1948 Salisburys Inglismaal) on kirjutanud romaane, mis käsitlevad mõne asula ajalugu alates rajamisest kuni kirjutamise ajani. 
Rutherfurd asetab oma romaanides väljamõeldud tegelased ja perekonnad tõsiajalooliste sündmuste keskele – mis on omamoodi ajalooline ilukirjandus, millega tegi esimesena algust James Michener.
Rutherfurd õppis Cambridge'i ja Stanfordi ülikoolis ja töötas kirjastamise alal. Rutherfurd on Salisbury katedraali Sõprade Ühingu liige ja toetaja. 2005. aastal nimetas Salisbury linn tema teenete eest ühe vana turuplatsi juures olevatest tänavatest tema nime järgi.
Rutherfurd loob oma romaanide jaoks neli kuni kuus väljamõeldud perekonda ja kirjeldab perede elu läbi nende järglaste. Kasutades seda raamistikku, põimib Rutherfurd nad ajaloosündmustesse, laseb neil omavahel suhelda ja kokku puutuda ka oluliste ajalooliste isikutega. Romaan "Sarum" käsitleb Stonehenge'i ja Salisbury ümbruse ajalugu läbi 10 000 aasta. "London" kirjeldab Londoni linna tekkimist ja selle ajalugu kuni tänapäevani välja.
Juhan Sütiste

Juhan Sütiste (sünninimi Johannes Schütz; kuni 1936 Juhan Schütz; 28. detsember 1899 Tähtvere vald – 10. veebruar 1945 Tallinn) oli eesti luuletaja.
Juhan Sütiste oli pärit vaesest perekonnast. Algkooli lõpetamise järel õppis 1913–1919 Tartus kellassepa ametit. Gümnaasiumihariduse omandas ta õhtukoolis. 
Õppis aastatel 1923–1931 Tartu Ülikoolis filosoofia- ja õigusteaduskonnas, kuid stuudium jäi lõpetamata. Oli kirglik jalgpallur Eesti akadeemilise spordiklubi meeskonnas ja võitis Eesti meistrivõistlustel odaviskes mitu medalit, 1928. aastal tuli odaviskes Eesti meistriks. Võitis odaviskes kulla ka 1927. aastal Roomas peetud üliõpilaste olümpiaadil. Oli Tartus vabakutseline kirjanik ning aastatel 1938–1941 Tallinnas Eesti Draamateatri dramaturg. 
Saksa okupatsiooni ajal september 1941–juuli 1942 oli vangis Patarei vanglas.
Isiklikku.
Tema onupoeg oli viiuldaja Hugo Schütz, ka onupoja poeg Juhan Schütz oli viiuldaja.
Looming.
Luuletaja hakkas ennast väljendama 1921. aastal, osales koguteostes "Sang" ja "Bumerang" (mõlemad 1925) ning kirjanduse elulähedust nõudvas liikumises (1929–1930 ajalehe Kirjanduslik Orbiit toimetaja). Kirjandusteadlane ja kirjanik Oskar Kruus, kes on Sütiste loomingut põhjalikult uurinud, on Juhan Sütistet nimetanud üheks Eesti silmapaistvamaks uusrealistiks. Teemadest eelistas ühiskondlikku ebavõrdsust, loodus- ja reisimuljeid, sõjaolustikku. Kirjutas ka saksavastase vabadusvõitluse teemalisi näidendeid ja viljeles ka teatrikriitikat.
Teosed.
Näidendid
Luulekogud
Poeemide tsükkel
Teatrikriitika
Kulno Süvalep

Kulno Süvalep (sünninimi Schulbach; 4. august 1929 Tallinn – 19. juuli 1996 Tartu) oli eesti näitleja, lavastaja, kirjanik, tõlkija, laulude autor.
Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1951. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi, aastail 1963–1964 täiendas end Moskvas kõrgematel režiikursustel.
Töötas 1951–52 näitlejana Võrus Lõuna-Eesti Teatris, 1952–1954 Kingissepa-nimelise TRA Draamateatri näitejuhina, 1954–1961 Rakvere teatri peanäitejuhina ning 1961–1989 Vanemuise teatri näitejuhi, näitleja ja lavastajana.
Looming.
Kirjutanud näidendeid, ooperi- ja operetilibretosid, tõlkinud ja dramatiseerinud mitmes žanris kirjandusteoseid. Loonud ka laulutekste.
Teosed.
Näidendivalimik
Trükis ilmumata näidendid
Libretod (trükis ilmumata)
Luulevalimik
Isiklikku.
Tema isa oli ajakirjanik ja poliitik, Riigikogu sekretär Arnold Paul Süvalep (kuni 1935 Schulbach; 1888–1968).
Tema õde oli kirjanik ja kirjanduskriitik Ine Viiding (1933–1990).
Ta oli aastatel 1951–1962 abielus näitleja Galina Süvalepaga, nende tütred on kirjandusteadlane Ele Süvalep-Lõhmus (sündinud 8. novembril 1951) ja lauluõpetaja ning endine Rakvere Teatri näitleja ja lavastaja Imbi Herm (sündinud 12. aprillil 1955). Aastatel 1963–1984 oli ta abielus baleriin Regina Tõškoga.
Jüri Talvet

Jüri Talvet (sündinud 17. detsembril 1945 Pärnus) on eesti kirjandusteadlane, tõlkija, luuletaja ja esseist.
On kasutanud ka pseudonüümi Jüri Perler.
23. aprillil 2007 kirjutas Talvet alla Eesti kaitseministrile kirjutatud professorite kirjale.
Elulugu.
Jüri Talvet lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina ning kaitses 1981. aastal Leningradi Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja teemal "Mateo Alemani pikareskne romaan "Guzman de Alfarache" ja realistliku romaani kujunemine" ("Плутовский роман Матео Алемана "Гусман де Альфараче" и проблемы формирования реалистического романа").
Alates 1973. aastast on ta töötanud Tartu Riikliku Ülikoolis väliskirjanduse õppejõuna. 1992. aastal sai ta Tartu Ülikooli maailmakirjanduse professoriks ja 1992/1993. õppeaastal asutatud hispaania filoloogia eriala juhatajaks. 1994. aastast on ta juhatanud Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni ning toimetanud rahvusvahelist võrdleva kirjandusteaduse aastaväljaannet "Interlitteraria".
Looming.
Jüri Talvet on nii kirjandusteadlane, kirjanik, tõlkija kui ka esseist ning luuleraamatute, artiklikogumike ja reisiesseede autor. Ta on üks Eesti tuntumaid Juhan Liivi uurijaid. Samuti on ta kirjutanud teoste eessõnu ning aidanud kaasa mitme muu tõlke tegemisel.
Talvet on eestindanud nii hispaaniakeelset klassikat kui ka uuemat kirjandust ning avaldanud nende käsitlusi. Ta on tõlkinud ka inglise, katalaani ja portugali keelest. Tänu tema tõlketegevusele on eesti lugejani jõudnud hispaaniakeelse maailma väärtkirjandus ja hispaaniakeelse lugejani eesti kirjandus.
Talveti luuletus "Armastus" on loetav 80 keeles ja sellega on seda peetud kõige enam tõlgitud eestikeelseks kirjandusteoseks.
Isiklikku.
Tõlkija ja diplomaat Malle Talvet-Mustonen on Jüri Talveti õde. Jüri Talvetil on üks poeg ja kaks tütart, tema noorem tütar on helilooja Marta-Liisa Talvet.
Okazaki fragment

Okazaki fragment on lühike DNA nukleotiidide järjestus (eukarüootidel ligikaudu 150 kuni 200 aluspaari pikkune). 
Okazaki fragment ja DNA replikatsioon.
DNA replikatsioonil toimub ühel matriitsDNA-ahelal pidev uue DNA süntees (juhtiv ahel). Teisel ahelal toimub DNA süntees aeglaselt juppide kaupa (Okazaki fragment). Süntees toimub suunas 5'&gt; 3'.
Sipelgaõli

"Sipelgaõli" on Leida Kibuvitsa 1941. aastal ilmunud novellikogu.
Kiisa pae

Kiisa pae on väike (4,5 meetri kõrgune ja 30 meetri laiune) liivakivipaljand ehk pae Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Tegemist on esimese paega Ahja jõe paremal kaldal Koorvere poolt mööda jõge liikudes. Paljandit on võimalik vaadelda nii jõelt kui ka vastaskaldalt.
Paljandi jalam jääb osaliselt vee alla ka jõe madala veeseisu korral. 
Pael kasvab III kategooria kaitsealune liik – kahelehine käokeel ("Plantanthera bifolia").
Aksel Tamm

Aksel Tamm (23. detsember 1931 Tallinn – 15. august 2023) oli eesti kirjanduskriitik, tõlkija, toimetaja ja kirjastustöötaja.
Elukäik ja töö.
Alustanud haridusteed 1939. aastal Inglise kolledžis, jätkas Aksel Tamm seda Teise maailmasõja ajal Nõukogude tagalasse evakueerituna Tatarstanis ja Jaroslavlis ning hiljem Tallinna 21. Keskkoolis. Õppinud aastatel 1950–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat ning olnud aastatel 1956–1958 TRÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri juures aspirant, asus Tamm 1958. aastal tööle ajakirja Looming toimetusse publitsistikaosakonna juhatajana. 
Aastatel 1961–1962 oli Tamm Eesti Kirjanike Liidu konsultant, seejärel aastatel 1962–1964 Eesti Riikliku Kirjastuse peatoimetaja asetäitja ja 1964–1966 Eesti Kirjanike Liidu organisatsiooniline sekretär. Aastatel 1966–1982 oli Aksel Tamm kirjastuse Eesti Raamat peatoimetaja ning aastatel 1983–1995 ajakirja Keel ja Kirjandus peatoimetaja.
Aksel Tamm oli Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1966, Eesti Ajakirjanike Liidu liige aastast 1969 ning Rahvusvahelise Kirjanduskriitikute Assotsiatsiooni liige aastast 1972. Ta oli NSV Liidu Kirjanike Liidu kriitikakomisjoni liige ja aastatel 1981–1986 Eesti Kirjanike Liidu juhatuses.
Aksel Tamm oli NLKP liige aastatel 1957–1990. Ta on olnud president Lennart Meri nõunik.
Loominguline tegevus.
Aksel Tamm avaldas publitsistikat ajakirjanduses, eeskätt aga esinenud publitsistlike sõnavõttudega raadios 1945. aastast. Kirjanduskriitikuna debüteeris ta aastal 1952, esinedes eeskätt raadios ja hiljem ka televisioonis. Ulatuslik osa tema esinemistest on olnud pühendatud vene nõukogude kirjandusele.
Kuradikoobas

Kuradikoobas on paljand Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Keskmise suurusega paljand asub jõe paremal kaldal. Paljandi pikkus on 65 meetrit ja kõrgus 6 meetrit. Osa paljandi jalamist on vee all ka madala veeseisu korral. Paljand on näha samalt kaldalt, jõelt ning vastaskalda niidult. 
Jõe suudme poolses paljandi otsas on koobas, mille laiema osa pikkus on umbes 8,5 m ja kõrgus keskel varingust laeni umbes 1,8 m. Koobas jätkub kitsa käiguna. Koobas on kuiv, allikata.
Paljandi ülaserval asuvad kuklase pesad. 
Mõlemal pool paljandit olevatel lamminiitudel kasvab siberi võhumõõk ("Iris sibirica").
Evald Tammlaan

Evald Tammlaan (15. veebruar 1904 Vihula vald – 17. märts 1945 Stutthof) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. Kasutas pseudonüümi Jänkimees.
Elulugu.
Evald Tammlaan sündis 1904. aastal Vihula mõisas veskirentniku peres. Aastail 1920–1926 õppis ta Rakvere gümnaasiumis ning töötas 1929. aastast ajakirjanikuna (1929–1931 töötas Virulase toimetuses, 1934–1940 Kaja ja Uue Eesti juures), reisis kaubalaevadega, millest avaldas ajalehtedes reisivesteid. 
Aastal 1940–1941 oli NSV Liidus Moskvas algul pressiatašee, seejärel alatise esindaja asetäitja. Alates 3. oktoobrist 1940 oli ta Eesti NSV alaline esindaja NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures, tema asetäitja oli Voldemar Jaanus. Saksa okupatsioonivõimud vangistasid ta 13. septembril 1941. Esialgu hoiti Tammlaant Tallinna Keskvanglas, kus ta töötas trükikojas koos mitmete tuntud kultuuritegelastega, seal hulgas Arkadio Laigo, Romulus Tiituse, Nikolai Kummitsa ja Rudolf Pangsepaga. Tammlaan suri Stutthofi koonduslaagris 17. märtsil 1945.
Looming.
Tema publitsistikalooming sisaldab poliitilisi artikleid, vesteid ja reisikirju. Ta on kirjutanud ka näidendeid.
Teoseid.
Publitsistikavalimikud:
Näidendid:
Endel Tennov

Endel Tennov (15. jaanuar 1926 Vaivara vald Kannuka küla – 14. detsember 1978 Tallinn) oli eesti kirjanik.
Õppis 1945–1949 Tartu Riiklikus Ülikoolis ja Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Töötanud ajakirjanikuna. 
Looming.
Kirjutanud värvika olustiku- ja tüübikujutusega humoristliku põhitooniga proosat.
Romulus Tiitus

Romulus Tiitus (pseudonüüm K. Toslem; 5. jaanuar 1906 Rakvere – 15. juuli 1982 Tallinn) oli eesti vestekirjanik ja karikaturist.
Elukäik.
Romulus Tiitus sündis Rakveres püssimeistri perekonnas. Aastatel 1918–1924 õppis Tiitus Rakvere poeglaste gümnaasiumis. Kunsti õppis ta 1925. aastal Riigi Kunsttööstuskoolis ja 1926–1927 Pallases. Aastatel 1926–1927 oli Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna üliõpilane.
Töötas aastatel 1924–1926 Rakveres käsitöölisena ja ajalehe Virulane raamatupidajana. Aastail 1927–1940 oli ta Tartus ajalehe Postimees karikaturist ja följetonist ning pilkelehe Sädemed toimetaja. 1930. aastatel illustreeris Kirjastus Ühisuse Loodus ja Noor-Eesti Kirjastuse noorsooraamatuid. 1940. aastast elas Tallinnas ning joonistas karikatuure ajalehtedele Sirp ja Vasar ning Rahva Hääl.
Saksa okupatsioonivõimud arreteerisid Tiituse 23.09.1941 ning 1941. aastast oli ta kinnipeetav Patarei vanglas. Seal tegid ta koos teiste arreteeritud kunstnikega (nt Arkadio Laigo ja Nikolai Kummitsaga) kaastööd Patarei vangla väljaannetele. Vanglast vabanes 1944. aastal. Pärast teist maailmasõda naasis Tallinna, kus töötas kuni 1945. aastani ajalehes Õhtuleht ning 1945–1947 ajakirjas Pikker.
1945. aastast Kunstnike Liidu liige. 1947. aastast oli vabakutseline kunstnik. 
Looming.
1925. aastal avaldati tema esimene karikatuur. 1927. aastal tegi illustratsioone, šarže ja karikatuure ajakirjale Tapper. Tema karikatuure hinnati nende löövuse, elulise tüübistiku ja ühiskonnakriitilisuse tõttu. Neid ilmus väljaannetes Noorte Hääl, Kultuur ja Elu, Looming, lisaks mõnes välismaises (Tšehhoslovakkia, Ungari jt) väljaandes. 
Tiitus on illustreerinud üle 50 raamatu. On ka ise lasteraamatuid kirjutanud ning pannud kirja oma mõtteid loomingust ja elust.Ta on illustreerinud peamiselt humoorikaid teoseid.
Isiklikku.
Tema vennatütar on balletitantsija Piia Tiitus.
Osvald Tooming

Osvald Tooming (26. jaanuar 1914 Jädivere, Vigala vald – 6. juuni 1992 Tartu) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.
Elukäik.
Osvald Tooming sündis Vigala kihelkonnas Jädiveres metsavahi pojana. 1916. aastal asus perekond elama Simuna kihelkonda Luusikale, 1920. aastal Väike-Maarja kihelkonda Naraka (Männisalu) külla. Õppis Raeküla ja Väike-Maarja algkoolis 1921–1927, Rakvere Ühisgümnaasiumis 1928–1931 (heideti välja kommunistliku tegevuse eest) ja Tapa Linna Ühisgümnaasiumis 1931–1932. Oli metsatööl 1932–1935. Õppis aastatel 1935–1936 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, 1939 majandusteaduskonnas ja 1939–1941 õigusteaduskonnas.
Töötas alates 1935. aastast ajakirjanikuna: Vaba Maa korrespondendina 1935–1938, Virumaa Teataja toimetuse liikmena 1938–1940, Rahva Hääle ja Sirbi ja Vasara vastutava sekretärina 1940–1941. Oli 1941–1942 Saksa okupatsioonivõimu vang.
Pärast sõda töötas Rahva Hääle vastutava sekretärina 1944–1947 ja ajakirja Looming vastutava sekretärina 1947–1950. Oli ka Eesti NSV Kirjanike Liidu partorg 1950. aastal. Vangistati 25. mail 1951 Tallinnas ja mõisteti Eesti NSV Ülemkohtu otsusega 11. septembril 1951 §5810 alusel 25 aastaks Vjatlagi (paranduslike tööde laager Kirovi oblastis). Vabanes 3. märtsil 1955.
Eestisse tagasi jõudes töötas aastatel 1955–1992 vabakutselise kirjaniku ja ajakirjanikuna Haljalas, Tallinnas, Viljandis, Kolga-Jaanis. Osvald Tooming oli aastatel 1947–1950 ja 1955–1992 Eesti Nõukogude Kirjanike Liidu liige ja 1966. aastal Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaid.
Looming.
Osvald Tooming kirjutas romaane, jutte, näidendeid ja publitsistikat. Ta käsitles eeskätt maaelu ning inimese ja looduse suhet, rõhutades looduse ja loodushoiu tähtsust. Samuti dramatiseeris ta kirjandusklassikat, peamiselt Jaan Toominga lavastuste tarvis.
Mälestuse jäädvustamine.
Maja Haljalas, kus Osvald Tooming aastatel 1955–1981 elas, avati mälestustahvel kirjaniku 80. sünniaastapäeval, 26. jaanuaril 1994.
1983. aastal valmis Tallinfilmis portreefilm "Osvald Tooming" (operaator Peeter Tooming).
Isiklikku.
Osvald Tooming oli filmilavastaja ja fotograafi Peeter Toominga ning teatrilavastaja ja näitleja Jaan Toominga isa.
Ülo Tuulik

Ülo Tuulik (sündinud 22. veebruaril 1940 Abrukal) on eesti kirjanik. 
Ta on pärit kuuelapselisest perest. Tema ema Kadri oli õpetaja ning kaksikvend Jüri Tuulik oli kirjanik. Aastatel 1944–1945 sundevakueeriti nende pere Saksamaale.
Lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. 
Ta töötas aastail 1962–1964 ajalehe Rahva Hääl, 1964–1971 ajakirja Noorus ja 1974–1976 ajalehe Sirp ja Vasar toimetuses. 1980. aastail oli ta lühikest aega ajakirja Looming kriitikaosakonna toimetaja asendaja. Aastatel 1986–1992 oli Tuulik Eesti Kirjanike Liidu juhatuse sekretär välissuhete alal. 
Ülo Tuulik oli ELKNÜ Keskkomitee liige aastail 1963–1968.
Looming.
Kirjutanud publitsistlik-esseistliku kallakuga proosat, humoristlikke vesteid ja esseistliku reisiraamatu.
Isiklikku.
Jüri Tuulik on Ülo Tuuliku kaksikvend. Nende tädipoeg oli Juhan Smuul.
Ülo Tuuliku abikaasa on Mari Tuulik. Ülo Tuuliku äi oli Aleksander Illi.
Mats Tõnisson

Mats Tõnisson (23. märts 1853 Aidu vald – 23. september 1915 Petrograd) oli eesti kirjamees.
Tõnisson lõpetas Viljandi kihelkonnakooli ja töötas 1873–1880 Vändra Pumbioja Aleksandri vallakoolis õpetajana. 1880. aastast oli Kirikaru talu peremees. Talupidamise kõrval tegeles ta rahvaluule kogumisega, oli ajalehe Sakala kirjasaatja, lõi kaasa Jakobsoni organiseeritud kampaaniates, oli agar sõnavõtja haridusküsimustes. Juba kooli kõrvalt hakkas Tõnisson tegelema rahvaluule kogumisega. Koos Jakobsoniga andsid nad 1882 ja 1883 välja kalendri. Juba kolm aastat varem oli Tõnisson välja andnud kukeaabitsa. Oma kulu ja kirjadega andis ta 1896 välja raamatu „Mesilaste kasvatus".
Üheks hobiks oli Tõnissonil ka fotograafia. 1894 avas ta Vändras koos poeg Aveliniusega Päevapildi Töökoja. 1909. aastal sattus Tõnisson konflikti kohaliku mõisniku von Ditmariga, kes keeldus eraldamast haridusseltsile maad tütarlastekooli ehitamiseks. Tõnisson andis vajaliku maatüki oma krundist. 
1912. aastal kolis Tõnisson koos abikaasaga poja juurde Türile. Ühes tema kalendris ilmunud seletus sõna "kurat" päritolu kohta tõi kaasa kohtukaasuse, mille tulemusena määrati Tõnisson kaheksaks kuuks Petrogradi vanglasse, kus ta ka suri. Mats Tõnisson on maetud Türi vanale kalmistule.
Tõnisson tõi eesti keelde mitmeid uusi eesnimesid. Neist tuntuimad on näiteks Meeli, Õie, Õnne ja Milvi.
Tsuba pae

Tsuba pae (ka Tšuba pae) on aluspõhjapaljand Ahja jõe paremal kaldal.
Theodoros II

Theodoros II (sünninimi Nikólaos Choreftákis (Νικόλαος Χορευτάκης); sündinud 25. novembril 1954) on õigeusu kiriku Aleksandria patriarh alates 24. oktoobrist 2004. 
Ta õppis teoloogiat Thessaloníkis ning tegutses seejärel Kreetal. Alates 1985. aastast oli ta Aleksandria Patriarhaadi esindaja Vene Õigeusu Kiriku juures. 
1997. aastal määrati ta Kameruni metropoliidiks ja 2002. aastal Zimbabwe metropoliidiks.
Sindelfingen

Sindelfingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Böblingeni kreisis.
Sindelfingenis asub Mercedes-Benz-i Factory 56, tehas umbes 27 000 töötajaga ning 10 000 inimesega, kes on hõivatud uurimis- ja arendustöödega.
Düsfooria

Düsfooria ehk pahurus on tundmus, mil inimene tunneb rahulolematust ja pahameelt.
Sageli on düsfooria emotsionaalse inadekvaatsuse väljenduseks.
Emotsionaalse inadekvaatsuse väljendusena esineb pahurust väga sageli skisofreenia korral – kõik nagu oleks hea ja korras, aga patsient on tige ja rahulolematu. Samuti esineb depressiooni korral (düsfooriline depressioon) või epileptikutel.
Düsfooria võib realiseeruda agressioonina – täiesti põhjusetult võib haige kedagi lüüa.
Tundeelu häired

Tundeelu häired on tundmustega seotud kõrvalekalded üldaktsepteeritavast normiväärtustest, millel on kliiniline tähendus.
Millal hakkab tundeelu hälve omama kliinilist tähendust, on siiani lahendamata probleem. Näiteks psühhopatoloogias on tunnustatud selline mõiste nagu tundeelu tuimenemine, mis esineb enamikul skisofreeniahaigetel. Tundeelu tuimenemine tähendab seda, et sise- ja välisündmustele reageerib inimene tundmuslikult tagasihoidlikult:
Kas tuleks toodud näited liigitada häirete/haiguslikkuse hulka või ei, pole suudetud tänapäeval ühemõtteliselt sätestada.
Leningrad Cowboys

Leningrad Cowboys on soome "rock'n'roll"'i ansambel.
Ansambel loodi 1989. aastal filmi "Leningrad Cowboys Go America" jaoks peamiselt ansambli Sleepy Sleepers liikmete baasil. Pärast filmi valmimist hakkas bänd ise plaate salvestama, videoid tegema ja kontserte korraldama. Hiljem on bänd osalenud veel 1994. aasta filmides "Leningrad Cowboys Meet Moses" ja "Total Balalaika Show".
Ansamblis on 13 liiget (neist kaks on naised). Ansambli laulud on ingliskeelsed, mõjutatud polkast ja progressiivsest rokist, teemadeks on viin, traktorid, raketid ja Tšingis-khaan, samuti laulavad nad vene rahvalaule, "rock'n'roll"'i ballaade ja muid kavereid.
1994. aastal laulsid nad MTV muusikaauhindade üleandmispeol koos 70-liikmelise Punaarmee Kooriga Lynyrd Skynyrdi lugu "Sweet Home Alabama".
Alphaville (ansambel)

Alphaville (algse nimega Forever Young) on saksa "new wave"'i ansambel.
Ansambli asutasid 1982. aastal Münsteris Marian Gold (kodanikunimega Hartwig Schierbaum) lauljana ja Bernhard Lloyd (Bernhard Gössling) klahvpillimängijana ja kitarristina, kes olid varem mänginud ansamblis Nelson Community, algseks nimeks oli Forever Young. Hiljem liitus nendega Frank Mertens (Frank Sorgatz) teise klahvpillimängijana. Ansamblile pandi nimeks Alphaville 1965. aasta science-fiction filmi järgi.
Esimene album "Forever Young" anti välja 27. septembril 1984, ja seda saatis suur edu Lääne-Euroopas, jõudes Lääne-Saksamaa edetabelis 3. ja Šveitsis 4. kohale ning Billboard 200s 180. kohale. Hittsinglid albumilt olid "Big in Japan" (Lääne-Saksamaa ja Šveitsi edetabelites 1. koht, Austrias 4. koht, Suurbritannias 8. koht ja Billboard Hot 100s 66. koht), "Forever Young" (Šveitsis 3., Lääne-Saksamaal 4. ja Billboard Hot 100s 65. koht), "Sounds Like a Melody" (Lääne-Saksamaal ja Austrias 3., Šveitsis 4. koht) ja "Jet Set" (Lääne-Saksamaal 11., Šveitsis 13. koht).
Mertens lahkus ansamblist 1984. aasta lõpus natuke peale esimese albumi väljaandmist, kuna ta oli suhteliselt vaikne ja talle ei meeldinud avalik tähelepanu. Tema vahetas välja Mariani vana sõber Ricky Echolette (kodanikunimega Wolfgang Neuhaus).
5. juunil 1986 anti välja teine album "Afternoons in Utopia", mis jõudis Lääne-Saksamaal 13., Šveitsis 12. ja Billboard 200s 174. kohale. Albumil oli viis singlit: "Dance With Me" (Lääne-Saksamaal 11., Austrias 25., Šveitsis 9. koht), "Universal Daddy" (Lääne-Saksamaal 36., Šveitsis 26. koht), "Jerusalem" (Lääne-Saksamaal 57. koht), "Sensations" ja "Red Rose".
4. aprillil 1989 tuli välja kolmas album "The Breathtaking Blue", millel enam nii palju edu ei olnud – see jõudis ainult 49. kohale Lääne-Saksamaa edetabelis. Albumi ainsaks singliks mõningase eduga oli "Romeos", mis jõudis Lääne-Saksamaal 45. kohale.
26. augustil 1994 tuli välja neljas album "Prostitute", mis aga ei olnud edukas, ainult hittsingel albumilt "Fools" pidi Saksa edetabelis leppima 70. kohaga. 1997. aastal lahkus ansamblist Ricky Echolette, soovides rohkem aega perega veeta. Tema vahetas välja Martin Lister.
1. septembril 1997 tuli välja viies album "Salvation", millega mindi tagasi süntpopi juurte juurde. See oli juba edukam, jõudes Saksa edetabelis 74. kohale.
Alphaville andis esimest korda kontserdi Ameerika Ühendriikides 15.-17. juulil 1999 Salt Lake Citys. Kontsert anti 2001. aastal välja videoalbumina "Little America".
2003. aastal, veidi peale kompilatsiooni "CrazyShow" välja laskmist, lahkus Bernhard Lloyd. Ansambli uuteks liikmeteks said David Goodes kitarril ja Jakob Kiersch trummidel.
Eestis on Alphaville esinenud vähemalt 8 korda - 6. juunil 1997 Tallinna lauluväljakul, 31. oktoobril 1998 ja uuesti 21. detsembril 2007 Tallinna Linnahallis, 2012. aastal Õllesummeril (Tallinna lauluväljakul), 16. juulil 2015 Lohusalu sadamas, 15. juulil 2016 Põlvas, Intsikurmu laululaval, 1. juulil 2018 Pühajärvel ja 17. augustil 2019 Kasepää laululaval. Lisaks erapidudel, nt 27. jaanuaril 2024 OG Elektra (Grossi pood) firmapeol.
Ferruccio Lamborghini

Ferruccio Lamborghini (28. aprill 1916 Renazzo – 20. veebruar 1993 Perugia) oli Itaalia tööstur, Lamborghini traktori- ja autotehase asutaja.
Ferruccio Lamborghini sündis Renazzos Ferrara provintsis talunike pojana. Juba noores eas huvitasid teda mehaanika ja tehnika. Teise maailmasõja ajal õppis ta Bolognas tehnikat. 
Sõja lõppedes asus Lamborghini kokku ostma sõjamasinaid ning ehitas neid ümber traktoriteks, mis sõjajärgses Itaalias olid väga nõutud. Ettevõtmist saatis edu ning ärimees ostis töökoja Centos, kus hakati aastal 1948 tootma Lamborghini traktoreid. Aastal 1959 hakati tootma ka õhukonditsioneere ja kütteseadmeid. Firma plaanis hakata tootma ka helikoptereid, kuid riik ei andnud nende tootmiseks luba. 
Ferruccio Lamborghini oli entusiastlik autohuviline, jõukuse kasvades sai ta endale lubada üha kalleimaid autosid kui FIATid, mida ta noorena modifitseeris. 1950. aastate alguses omas ta Alfa Romeosid ja Lanciaid, 1960. aasta paiku oli tal juba nii palju autosid, et sai igal nädalapäeval sõita erineva autoga, omades ka näiteks Jaguar E-Type'i ja Mercedes-Benz 300SLi. Tal oli ka kaks Maserati 3500GT'd, mille kohta ta ütles: "Maserati juhti Adolfo Orsit ma austasin väga: nagu minagi alustas ta vaesena. Tema autod mulle aga väga ei meeldinud, need tundusid raskeina ja ei olnud päriselt kuigi kiired." Lisaks kuulus talle mitu Ferrarit. Tema arvates olid Ferrari autod head, kuid liiga mürarikkad ja töötlemata, et olla head tänavaautod, ise pidas ta neid ümberkohaldatud võidusõidurajaautodeks halvasti tehtud sisustusega. Kui ühel ta autol tekkisid siduriprobleemid, läks Lamborghini otse Ferrari omaniku Enzo Ferrari jutule, kurtes talle oma auto probleeme. Ferrari soovitas tal seepeale edaspidi traktoritega sõita, kuna too ei teadvat autodest midagi. Lamborghini otsustas seepeale hakata ka ise sportautosid tootma. Ta rajas oma töökoja Ferrari tehase lähedale ning palkas kaks endist Ferrari inseneri: Gianpaolo Dallara ja Bob Wallace'i. Firma esimene auto oli Lamborghini 350 GT.
Et Ferruccio Lamborghini oli ka suur härjavõitluse austaja, on peaaegu kõikide Lamborghini mudelite nimed seotud härjavõitlusega. Ka ettevõtte logo kujutab võitlushärga.
Aastal 1972 investeeris Lamborghini suuri summasid oma traktoritehase laiendamisse, et täita suurt riiklikku tellimust Lõuna-Ameerikast. Paraku tellimus tühistati ja firma sattus finantsraskustesse. Lamborghini müüs samal aastal oma autotehase osakud ja taandus ärist. Ferruccio Lamborghini elas oma elu lõpuaastatel veinimõisas, mille ta oli juba varem soetanud.
Lamborghini suri 76-aastaselt Perugias.
Tema poeg Tonino Lamborghini on tuntud rõiva- ja aksessuaaridisainer.
Alexia (Kreeka ja Taani printsess)

Kreeka ja Taani printsess Alexia (sündinud 10. juulil 1965. aastal Mon Repos' villas Kérkyra saarel) on Kreeka kuninga Konstantínos II ja kuninganna Anne-Marie vanim laps. 
Perekond.
9. juulil 1999. aastal abiellus printsess Londoni Püha Sophia katedraalis arhitekti ja purjetaja Carlos Morales Quintanaga. Neil on neli last:
Perekond elab Puerto Calerose linnas Lanzarotel (Kanaari saarestikus).