tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dybbøli lahing

Dybbøli lahing (taani: "Slaget ved Dybbøl"; saksa: "Erstürmung der Düppeler Schanzen") oli teise Schleswigi sõja võtmelahing, mis toimus Taani ja Preisimaa vahel. Lahing peeti 18. aprilli 1864 hommikul pärast 7. aprillil alanud piiramist. Taani sai ränga lüüasaamise, mis otsustas lõpuks sõja tulemuse.
E-toimik

E-toimik on Eesti x-tee teenuste põhine keskne andmebaas, mis ühendab õiguskaitse valdkonna erinevaid infosüsteeme.
E-toimiku süsteemi loomist alustati 2004. aastal Justiitsministeeriumi, Siseministeeriumi ja Politseiameti koostöös ning töökeskkonnas käivitati süsteem 2009. aastal.
E-toimikuga on liidestatud järgmised infosüsteemid:
Gaioz Nigalidze

Gaioz Nigalidze (gruusia keeles გაიოზ ნიგალიძე; sündinud 24. aprillil 1989) on gruusia maletaja, rahvusvaheline meister (2009). 
Nigalidze sai FIDE-lt 2009. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 2013. ja 2014. aastal tuli ta Gruusia malemeistriks. Suurmeistriks sai ta 25-aastaselt 2014. aastal.
Aprillis 2015 jäi Nigalidze Dubais toimunud turniiril partiis Tigran Leoni Petrosjaniga vahele pettusega. Sama aasta detsembris diskvalifitseeris FIDE eetikakomisjon ta kuni 5. septembrini 2018 ja võttis talt suurmeistri nimetuse.
Johannes Veltmander

Johannes Veltmander (vene keeles Иоганесс Гугович Вельтмандер "Ioganess Gugovitš Veltmander"; 13. oktoober 1921 Jamburg – 7. oktoober 2014 Iževsk) oli Venemaa maletaja ja maletreener, meister (1953). 
Veltmander oli paljukordne Udmurdi ANSV malemeister. Tema parimaks saavutuseks oli 1950. aastal Tartus toimunud NSV Liidu meistrivõistluste poolfinaalis 2.–4. koha jagamine Salo Flohri järel. Kuna finaalturniirile pääses vaid kolm edukamat, jäi Veltmander halvima koefitsiendiga neljandaks.
NSV Liidu kirimale 3. meistrivõistlustel (1955–1957) jagas Veltmander 6.–7. kohta. 
Veltmander tegutses ka treeneri ja maletegelasena. Ta on olnud Udmurdi ANSV malesektsiooni esimees.
Ida-Ennedi piirkond

Ida-Ennedi piirkond on 1. järgu haldusüksus Tšaadis. Asub riigi kirdeosas, piirneb idas Sudaani ja põhjas Liibüaga.
Piirkond jääb Sahara kõrbe alale.
Ida-Ennedi piirkonnas elavad tubud ja zaghavad.
Ida-Ennedi piirkond loodi 2012. aastal.
Destiny (moodul)

Destiny on Rahvusvahelise kosmosejaama moodul, mis on jaama USA segmendi peamine uurimislabor.
Boeing alustas mooduli ehitust 1995. aastal ning see viidi Kennedy Kosmosekeskusesse 1998. aastal. Destiny anti NASAle ametlikult üle augustis 2000 ning selle viis kosmosesse kosmosesüstik Atlantis, mis startis 7. veebruaril 2001 missioonile STS-98. Moodul kinnitati Unity mooduli külge veebruaris 2001. Destiny on NASA esimene orbitaallaboratoorium pärast Skylabi, kust viimane meeskond lahkus veebruaris 1974.
Destiny on 8,53 m pikk ja selle diameeter on 4,27 m. Moodul kaalub 14,5 tonni.
Quest

Quest Joint Airlock on Rahvusvahelise kosmosejaama peamine õhulukk.
Õhuluku tõi jaama kosmosesüstik Atlantis 2001. aastal missiooniga STS-104. 
Questi kaudu saavad avakosmosesse väljuda nii Extravehicular Mobility Unitit kui ka Orlani skafandreid kandvad astronaudid. Varem oli jaamast avakosmosesse väljumisel võimalik kasutada ainult Orlani skafandreid ja avakosmosesse sai väljuda ainult Zvezda mooduli kaudu. NASA skafandreid sai enne Questi saabumist kasutada ainult kosmosesüstiku jaamas viibimisel. 
Questi pikkus on 5,5 meetrit ja diameeter on 4 meetrit. Moodul kaalub 6064 kg.
Saksa Samoa

Saksa Samoa (saksa: "Deutsch-Samoa") oli Saksa protektoraat aastatel 1900–1914, mis koosnes Upolu, Savai'i, Apolima ja Manono saartest, mis asuvad tänapäeval täielikult iseseisva riigi Samoa territooriumil, endise nimega Lääne-Samoa. Samoa oli viimane Saksa koloonia omandamine Vaikse ookeani basseinis, mis saadi pärast Washingtonis 2. detsembril 1899 allkirjastatud kolmepoolset konventsiooni koos ratifitseerimiskirjade vahetamisega 16. veebruaril 1900. See oli ainus Saksa koloonia Vaikse ookeani piirkonnas peale Kiautschoud Hiinas, ja mida hallati eraldi Saksa Uus-Guineast. Saksa Samoa oli osaks Saksa koloniaalimpeeriumist.
Gennadi Padalka

Gennadi Padalka (Гeннадий Иванович Падалка; sündinud 21. juunil 1958 Krasnodaris Nõukogude Liidus) on Venemaa lennuväelane ja endine Roskosmose kosmonaut.
Padalka lõpetas 1979. aastal Jeiski Sõjalennukooli ning teenis lennuväes, kus sai polkovnikuks. Padalka valiti Roskosmose kosmonaudiks 1989. aastal. 1998. aastal oli ta Miri eelviimase meeskonna komandör. 2004. aastal oli ta Rahvusvahelise kosmosejaama (ISS) 9. ekspeditsiooni komandör. 2009. aastal oli ta 19. ja 20. ekspeditsiooni liige. 2012. aastal naasis ta ISS-i kolmandat korda, olles 31. ekspeditsiooni liige ja 32. ekspeditsiooni komandör. 2015. aastal lendas ta viiendat ja viimast korda kosmosesse ja oli 43. ekspeditsiooni liige ja 44. ekspeditsiooni komandör. 
Padalka käis kosmoselendude jooksul 10 korda avakosmoses, viibides seal kokku 38 tundi ja 37 minutit. Ta viibis kosmoses kokku 878 päeva 11 tundi ja 29 minutit ning oli kõige kauem kosmoses viibinud inimene 4. veebruarini 2024, kui selle rekordi ületas Oleg Kononenko.
Padalka lõpetas kosmonaudikarjääri 2017. aastal.
Kõmutüdruk

"Kõmutüdruk" ("Gossip Girl") on Ameerika Ühendriikide draamaseriaal, mis põhineb Cecily von Ziegesari samanimelisel raamatusarjal. Teleseriaali loojad on Josh Schwartz ja Stephanie Savage ning selle kuut hooaega näidati aastatel 2007–2012 kanalil The CW.
Sarja jutustaja ja nimitegelane on anonüümne blogija Kõmutüdruk (hääl: Kristen Bell), tegevus räägib New Yorgis Manhattanil Upper East Side'is elavate kõrgklassi noorukite elust. Lugu algab kaua kodust eemal viibinud populaarse tüdruku Serena van der Woodseni (Blake Lively) naasmisega New Yorki, kus Serena kohtub taas oma sõprade Blair Waldorfi (Leighton Meester), Nate Archibaldi (Chace Crawford) ja Chuck Bassiga (Ed Westwick).
Lisaks astuvad sarjas üles Taylor Momsen, Jessica Szohr, Matthew Settle, Kelly Rutherford ja Kaylee DeFer.
Peale Ameerika Ühendriikide on seriaali näidatud ka Eestis, Brasiilias, Austraalias, Rootsis, Suurbritannias, Hollandis, Prantsusmaal, Ungaris, Itaalias, Austrias, Jaapanis, Saksamaal, Mehhikos, Horvaatias, Hispaanias ja Indias. Eestis esilinastus sari 27. septembril 2008. 
Seriaal on olnud nomineeritud arvukatele auhindadele ning see võitis Teen Choice Awardsil 18 autasu. Viimane, 6. hooaja 10. osa oli eetris 17. detsembril 2012.
Eestis on seriaali aluseks olnud raamatusari ilmunud pealkirja "Klatšimoorid" all kirjastuses Varrak aastatel 2003–2009.
Francisco Pascual Obama Asue

Francisco Pascual Eyegue Obama Asue (sündinud 21. aprillil 1949) on Ekvatoriaal-Guinea poliitik, alates 23. juunist 2016 Ekvatoriaal-Guinea peaminister. Ta on olnud ka riigi terivse- ja sotsiaalhooldusminister ning spordiminister.
Džoseri püramiid

Džoseri püramiid on astmikpüramiid Saqqaras Egiptuses. Selle kõrgus on umbes 60 meetrit.
Džoser oli esimene Egiptuse kuningas, kes laskis endale Saqqarasse püramiidi ehitada.
2020. aasta märtsis avati püramiid pärast 14 aastat kestnud restaureerimist taas külastajatele.
Cuincy

Cuincy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Douai kantonis.
Surfamine 2020. aasta suveolümpiamängudel

Surfamine 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos Jaapanis toimus 26. juulist 2. augustini 2020. Maailma tippsurfarid tähistavad oma spordi olümpiadebüüti, konkureerides Jaapani Vaikse ookeani rannikul.
Surfamine on üks viiest Tokyo 2020. aasta olümpiamängude korralduskomitee pakutud täiendavast spordialast, et tuua olümpiaprogrammi nooruslikumaid ja elujõulisemaid võistlusi ning kultuuri. 2016. aastal kiitis selle kaasamise heaks Rahvusvaheline Olümpiakomitee.
Surfamine kui spordiala jaguneb laias laastus vastavalt kasutatava lainelaua suurusele ja tüübile. Pikk lainelaud on umbes 2,7 m (üheksa jalga) pikk ja ujuvam kui lühilaud, mis ilmus esimest korda 1970. aasta paiku ja on umbes 1,8 m (6 jalga) pikk. Lühikesel lainelaual on terav ots, mis aitab pöörata, on kiiremini manööverdatav ja kaldub olema vastuvõtlik dünaamilisematele tehnikatele. Lühikest lainelauda kasutatakse Tokyo 2020. aasta olümpiamängudel, kus eraldi võistlustel võistlevad 20 meest ja 20 naist.
Võistluste formaat.
Olümpiavõistlustel edeneb võistlus eel- ja põhivoorude kaudu, mis viivad lõpuks kuldmedali ja pronksmedali matšideni. Eelvoorudes toimub võistlus nelja võistleja vahel ning põhiringides toimub kahevõistlus, kus võitja liigub järgmisele ringile ja kaotaja elimineeritakse.
Konkurentsi struktuur.
Eelvõistluse kaks paremat pääsevad järgmisesse ringi. Iga voor kestab 20 kuni 25 minutit, kasutades nende kahte parimat tulemust.
Korraga võib lainega surfata ainult üks surfaja. Kasutades tavalist surfamise reeglit, kus tipule kõige lähemal asuval surfaril on eesõigus. Mis tahes sekkumine teekonnal õigustatud surfarisse võib kaasa tuua karistuse ja põhjustada punktide mahaarvamise.
Kohtunikekogu määrab iga surfaja jõudluse lainest lainele, punktisummat saab ühe kümnendkoha täpsusega üks kuni kümme (näiteks 8.51). Hinded põhinevad teostatavate manöövrite raskusel. See hõlmab iga manöövri kiirust, võimsust ja voolu.
Kvalifikatsioon.
Kvoodikohti eraldatakse sportlastele järgmistel võistlustel:
Apple Park

Apple Park on Apple Inc. peakorter, mis asub Ameerika Ühendriikides California osariigis Cupertinos.
See avati töötajatele 2017. aastal, mil käisid ehitustööd veel käisid. Sellega asendati Apple'i endine peakorter 1 Infinite Loop, mis avati 1993. aastal.
Apple Parki peahoone ringikujulise disaini projekteeris Norman Foster. Ehitise suure suuruse tõttu on saanud meedias nimeks "kosmoselaev".
Apple Park hõlmab 71 hektari suuruse linnaku. Apple Parki ringikujuline peahoone on neljakorruseline ja võtab enda alla 260 000 m². Hoone on kaetud maailma suurimate painutatud klaaspaneelidega. Katus on kaetud päikesepaneelidega. Hoone kasutab 100 protsendiliselt ainult taastuvenergiat. Apple'i asutaja Steve Jobs tahtis, et kogu ettevõtte peakorter ei näeks välja kui kontorpark, vaid et see oleks justkui looduse sisse sulanud. 80 protsenti kogu peakorteri alast moodustavad rohealad koos põuakindlate puude ja taimedega, mis on kõik kohalikud. Ala keskel asub tehistiik. 
Apple Parkis asub ka Steve Jobs Theatre – maa-alune auditoorium, mis on nimetatud Steve Jobsi auks.
Apple Parkis töötab üle 12 000 inimese.
Jonah Nilsson

Jonah Nilsson (sündinud 26. veebruaril 1987) on Rootsi laulja, arranžeerija, helilooja, produtsent ja klahvpillimängija, kes on tuntud eeskätt "jazz fusion"'i bändi Dirty Loops lauljana. 
Nilsson laulis lapsena Stockholmis Püha Katariina kiriku poistekooris, mida juhatasid tema vanemad. Kaheksa-aastaselt alustas ta kontrabassiõpinguid ning inspireerituna Chopinist, hakkas 11-aastaselt mängima klassikalist klaverit. 17-aastaselt tutvus ta Aron Mellegardthiga ning hakkas kirjutama funk-lugusid, mis said inspiratsiooni sellistest 1980. aastate ansamblitest nagu Toto. Hiljem oli ta Rootsi laulja Danny Saucedo taustalaulja ja klahvpillimängija. 
Tänu lookirjutamisoskustele sai temast hinnatud produtsent. Ta on kirjutanud poplugusid sellistele Korea artistidele ja bändidele nagu SHINee, VIXX jt. Jonah Nilssoni vokaalsed eeskujud on olnud näiteks Brian McKnight, Stevie Wonder, Michael Jackson. Ta on osalenud Rootsi kohalikus superstaarisaates "Idol".
Klatšimoorid

"Klatšimoorid" ("Gossip Girl") on 2002–2011 ilmunud Ameerika noorteromaanide sari, mille autor on Cecily von Ziegesar. 
Sari keskendub ühes New Yorgi Upper East Side'i erakoolis käivate privilegeeritud noorte elule ja suhetele. Romaanide peategelased on parimad sõbrannad Blair Waldorf ja Serena van der Woodsen. Romaanisari põhineb osaliselt autori enda kogemustel Nightingale-Bamford Schoolis.
Sarja esimene osa "Klatšimoorid" ilmus 2002. aasta aprillis, viimane, 11. osa mais 2007 ja sarja eellugu sama aasta oktoobris. Viimane romaan, "Psycho Killer", on sarja "slasher"-paroodia. Sarjas on kokku ilmunud kolmteist romaani, millest 9., 10. ja 11. osa on variautori kirjutatud. 
Eesti keeles hakkas sari ilmuma 2003. aastal, kokku tõlgiti kaheksa osa.
Variautor

Variautor (inglise keeles "ghostwriter") on isik, kes on palgatud kirjutama ilu- või aimekirjandust, ajakirjandust, kõnesid või muid tekste, mille autorina esineb ametlikult keegi teine. Kuulsused, ettevõtjad, poliitikud ja teised palkavad sageli variautoreid kirjutama või toimetama nende elulooraamatuid, mälestusi, ajakirjaartikleid või muid publikatsioone. 
Tavaliselt on variautori ja ametliku autori vahelises lepingus konfidentsiaalsust nõudev punkt, mille järgi kohustub variautor anonüümseks jääma. Vahel tänavad ametlikud autorid või kirjastajad ilmunud teostes variautoreid näiteks "taustauuringute" või "panuse andmise" eest. Mõnikord aga on ametliku autori nimi raamatu kaanel kesksel kohal ning selle all väiksemalt variautori nimi (näiteks Tom Clancy romaanide puhul). On ka raamatuid, mille on täielikult kirjutanud variautorite kollektiivid, esinedes ühise pseudonüümi all.
Variautorsust esineb ka muudel loomingulistel aladel. Näiteks on heliloojad palganud variautoreid enda eest muusikat kirjutama. Näiteks Wolfgang Amadeus Mozart kirjutas variautorina muusikat oma jõukate toetajate nime all, samuti esineb seda nähtust tänapäeva popmuusikas. Kujutavas kunstis tuleb samuti ette, et teose kallal töötavad assistendid, kuid autor on üks kunstnik (seda praktiseeris näiteks Andy Warhol).
Lauatennis 2020. aasta suveolümpiamängudel

Lauatennis 2020. aasta suveolümpiamängudel toimus 25. juulist kuni 7. augustini Tokyos Jaapanis. Lauatennises osales 172 lauatennisiti (meeste ja naiste vahel võrdselt jaotatud), kes võistlesid nii üksik- kui ka võistkondlikel võistlustel, aga ka uuel segapaarismängude segavõistlusel. Lauatennis on suveolümpiamängudel esinenud kaheksal varasemal korral, alustades 1988. aasta Seouli suveolümpiamängudest.
Kvalifikatsioon.
Korraldava riigina on Jaapanil automaatselt kvalifitseerunud kuus sportlast; kolmest mehest ja naisest koosnev võistkond, kus nad võistlevad nii üksikmängus kui ka segapaarismängude võistkonnas. 
Võistkondlikele võistlustele kvalifitseerus 16 võistkonda. Igal mandril (kusjuures ameeriklased jagunevad ITTF-i võistluseks Põhja-Ameerikasse ja Lõuna-Ameerikasse) oli üks võistkondade kvalifitseerumise võistlus. Üheksa võistkonda kvalifitseeruvad läbi maailma kvalifikatsioonivõistluse. 
Segapaarismängudes kvalifitseerus ka 16 paari. Igal mandril (kusjuures ameeriklased jagunevad ITTF-i võistluseks Põhja-Ameerikasse ja Lõuna-Ameerikasse) oli segapaari kvalifikatsiooniturniir. Neli võistkonda kvalifitseeruvad 2019. aasta maailmaturniiri finaalturniirilt ja viis võistkonda läbi World Tour 2020. aasta finaali. Ka Jaapanile on tagatud koht. Kui riigil on nii segapaar kui ka võistkond, kes kvalifitseerub ühest või mõlemast soost, peab paarismängija kuuluma oma soost võistkonda. 
Üksikmängude võistluste jaoks kvalifitseerus 64–70 individuaalset mängijat. Iga kvalifitseeritud võistkonnaga riik võis individuaalsel võistlusel osaleda selle meeskonna kahe liikmega. Kontinentaalsete meistrivõistluste kaudu antakse 22 kvoodikohta üksikmängijatele, kes esindavad riiki ilma kvalifitseeritud võistkonnata. Seal toimub üks kolmepoolse komisjoni kutsekoht. Ülejäänud 172 kvoodikohast täidetakse üksikmängude kvalifikatsiooniturniiril (vähemalt kaks ja mitte rohkem kui kaheksa kvalifikatsiooni) ja seejärel ITTF-i maailma edetabeli alusel.
Portsmouthi rahuleping

Portsmouthi rahuleping on rahvusvaheline leping, millega lõpetati aastatel 1904–1905 kestnud Vene-Jaapani sõda. Läbirääkimised kestsid 6.–30. augustini 1905 Portsmouth Naval Shipyardis Kitterys Ameerika Ühendriikides, leping allkirjastati 5. septembril. 
Läbirääkimisi vahendanud Ameerika Ühendriikide president Theodore Roosevelt teenis oma töö eest Nobeli rahuauhinna.
Riin Pallon

Riin Pallon (sündinud 2. märtsil 1978) on eesti kunstnik, kes elab ja töötab Raplas.
Riin Pallon on õppinud kunsti Eesti Kunstiakadeemias (vabad kunstid, maali eriala bakalaureus 2006. aastast) ja vahetusüliõpilasena Karlsruhe Kunstiakadeemias. Aastal 2018 lõpetas Eesti Kunstiakadeemia kunstiõpetaja magistriõppe.
Näitustel on osalenud aastast 2004. Olulisemad näitused: 
Riin Pallon on Raplamaa Kaasaegse Kunsti Keskuse (asutatud 2010. aastal) asutajaliige, tegutsedes seal tänapäevani kuraatori ja projektijuhina. Samuti juhendab Rapla Gümnaasiumis alates aastast 2019 kaasaegse kunsti valikainet.
Marina Tširkova

Marina Tširkova (ka "Marina Chirkova"; sündinud 27. märtsil 1970 Peterburis) on Eesti baleriin ja tantsuõpetaja.
Marina Tširkova lõpetas 1988. aastal Peterburi Vaganova-nimelise Balletiakadeemia kiitusega. 
Aastatel 1988–1999 oli ta Peterburis Maria Teatri ja 1999–2010 Tallinnas Estonia balletisolist. Üks tema lavapartnereid oli Vladimir Arhangelski, kellega esineti 1996–1997 Saksamaal ja Šveitsis. Marina Tširkova on esinenud ka Lõuna-Aafrika Vabariigis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Jaapanis, Koreas, Iisraelis, Brasiilias, Argentinas, Taanis, Itaalias, Hispaanias, Prantsusmaal, Inglismaal, Norras, Rootsis, Soomes jm.
Ta on olnud rahvusvaheliste balletikonkursside žürii esimees.
Tunnustus.
2001. aastal sai Marina Tširkova Eesti Vabariigi kodakondsuse suurte teenete eest Eestis balletikunsti ja -kultuuri arendamisel.
Tegevus tantsuõpetajana.
Marina Tširkova asutas 2006. aastal Tallinnas balletikooli Luikede Lend &amp; Marina Tširkova balletistuudio, kus ta on olnud nii direktor kui ka tantsuõpetaja. Marina Tširkova õpilasi on hiljem vastu võetud Tallinna Balletikooli, Balletiakadeemiasse Peterburis ja balletikoolidesse Euroopas.
Ta on andnud tantsutunde ka lasteaias, töötanud iluuisutajatega, tegutsenud liikumisjuhina Estonias.
Aleksandr Bovin

Aleksandr Jevgenjevitš Bovin (vene keeles "Александр Евгеньевич Бовин"; 9. august 1930 Leningrad – 29. aprill 2004 Moskva) oli vene ajakirjanik ja diplomaat.
Jalgpalli tänav

Jalgpalli tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. See sai nime 2. aprillil 2019.
Tänava pikkus on umbes 800 m ja see kulgeb paralleelselt Tallinna-Narva raudtee ning sellest teisele poole jääva Tehnika tänavaga. Jätkub pärast Pärnu maantee viadukti Kauba tänavana.
Jalgpalli tänava ääres asuvad A. Le Coq Arena (Jalgpalli 21), Sportland Arena, Nike Arena ning EJLi jalgpallihall (Jalgpalli 19).
Krapplakk

Krapplakk on õlivärvides ja akvarellides, samuti tintides kasutatav värvaine ja värvipigment, mida saadakse hariliku punavärviku ("Rubia tinctoria") juurest, põhilisteks värvivateks komponentideks on alisariin ja purpuriin.
Värvainete indeksis kannab krapplakk tähiseid NR 9 (Natural Red 9) ja 75330 ning 75420.
Omadused.
Krapplakk on vähese katvusega laseeriv pigment, selle värvus varieerub roosast erepunaseni ja punakasvioletseni. Heledad toonid on vähem valguskindlad, pleekides päikesevalguses paari kuuga, kuid tumedamad toonid on stabiilsemad. Alisariin on valguskindlam ühend kui purpuriin. Krapitaimest valmistatud, loodusliku purpuriini sisaldusega krapplakk pleegib valguse käes kergesti, kuid kui purpuriin pigmendist eemaldada, paraneb värvi valguskindlus.
Kõik krapplakis sisalduvad värvivad ained on keemiliselt vähestabiilsed. Krapplakki ei saa kasutada freskotehnikas, sest lubja aluselises keskkonnas värvaine laguneb. Krapplakk nõuab suurt sideaine sisaldust, vähemalt 70 protsenti mahust, kuivab halvasti ja kasutamisel segatakse see esmalt linaseemneõliga ning stabiliseeritakse dammaravaigu lisamisega.
Krapplaki segamine pliivalgega hoiab ära pliivalge pragunemise. Krapplakil on tendents aja jooksul teistest pigmentidest "läbi kasvada", seetõttu tuleb seda segamisel kasutada kasinalt ja ettevaatlikult.
Ajaloost.
Krapitaimest saadav punane värv on üks püsivamaid taimseid värvaineid. Juba Vana-Egiptuses kasutati seda tekstiili värvimiseks ja kasutatakse tänapäevani. Alates 13. sajandist kasvatati punavärvikut Euroopas laialdaselt tekstiilivärvaineks, kuid selle kasutamist keskaegses või renessansiaegses maalikunstis pole tuvastatud. 
Metalli oksiididega ja ka metallisooladega, nagu alumiiniumi- või tsingisoolad, moodustab krapi värvaine ereda punase värvusega kompleksühendeid, mida pigmendina tuntakse krapplaki nime all. Ühendite värvus lillakasroosast kuni sooja punaseni sõltub ühendi koostisest ja valmistamisviisist. 1804. aastal leiutas inglise värvitootja George Field punavärviku värvi maarjajääga töötlemise protsessi, mille tulemusena vesilahustuv krapiekstrakt muutus tahkeks lahustumatuks pigmendiks. See võimaldas kasutada krapplakki püsivama pigmendina maalimisvärvides. Looduslikul krapil baseeruvad krapplakid olid maalipigmentidena populaarseimad kunstnike seas 19. sajandil.
1826. aastal avastas prantsuse keemik Pierre-Jean Robiquet krapijuurest saadavas värvis kahe värvaine alisariini ja purpuriini olemasolu. Alisariin sai esimeseks looduslikuks värvaineks, millele sünteesiti asendaja. Tehisliku alisariini sünteesisid 1868. aastal saksa keemikud Karl Graebe ja Karl Lieberman, leides viisi, kuidas seda toota antratseenist. Umbes samal ajal avastas alisariini sünteesi sõltumatult inglise keemik William Perkin. Saksa keemikute leiutis patenteeriti vaid päev varem.
Pärast sünteetilise alisariini leiutamist hääbus punavärviku kasvatamine põldudel värvaineks peaaegu täiesti.
E-apostill

E-apostill on elektrooniliselt antav tunnistus, millega kinnitatakse avalikule dokumendile alla kirjutanud isiku pädevust ning mis muudab ühe riigi riigisisese avaliku dokumendi kasutatavaks välisriigis, mis on ühinenud vastava rahvusvahelise konventsiooniga. 
E-apostill ja apostill erinevad selle poolest, et kui varem tuli dokument toimetada notaribüroosse ning seejärel edastada välisriigi saajale, siis e-apostill väljastatakse digitaalsel kujul, mille ehtsust ja kehtivust saavad välisriigi ametnikud kontrollida veebist. E-apostilli puhul lisab notar tunnistusele digitaalallkirja ja edastab selle kliendile registri kaudu või e-posti teel. Kuna kõik riigid ei ole e-apostilli veel tunnustatud, tuleb selle taotlejal enne järele uurida, kas sihtriigis e-apostilli tunnustatakse. 
Alates 1. jaanuarist 2010 väljastavad apostilli Eesti Vabariigi avalikele dokumentidele üksnes notarid. Notar saab kinnitada originaaldokumendi või selle ametlikult kinnitatud ärakirja, samuti väljavõtteid ja väljatrükki. Apostilliga kinnitamine on tasuline teenus. 
Avalik dokument on
E-apostilliregister.
2017. aastal avas Notarite Koda apostillide taotlemiseks iseteenindusportaali ja elektroonilise apostilliregistri. Tegemist on lahendusega, mis lihtsustab apostillide taotlemist, väljastamist ja kontrollimist, kiirendab dokumentide riikidevahelist ringlust ning vähendab võltsingute ohtu. Iseteenindusportaalis on võimalik esitada taotlus Eestis väljastatud ametlike dokumentide apostillimiseks. Avalik dokument on vaja apostillida, kui seda soovitakse kasutada riigis, mis on ühinenud välisriigi avaliku dokumendi legaliseerimise nõude tühistamise Haagi konventsiooniga.
Adda Djørup

Adda Djørup (sündinud 18. augustil 1972 Aarhusis) on taani luuletaja ja proosakirjanik.
Tal on bakalaureusekraad võrdleva kirjandusteaduse alal Kopenhaageni Ülikoolist. Ta elab Kopenhaagenis.
Tema esimene avaldatud teos oli 2005 ilmunud luulekogu "Monsieurs monologer". 2007. aastal ilmus tema novellikogu "Hvis man begyndte at spørge sig selv", mille mitme novelli tegevus leiab aset Lõuna-Euroopas ning mis olid suuresti autobiograafilised, põhinedes ajal, mil autor elas Hispaanias ja Itaalias. Djørupi looming tegeleb eksistentsiaalsete ja filosoofiliste teemadega, mida esitatakse sageli iroonilises ja kergelt humoorikas võtmes. Tema 2009. aastal ilmunud romaan "Den mindste modstand" ("Vähim vastupanu") võitis 2010. aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna.
Djørupi loomingut on tõlgitud albaania, bulgaaria, ungari ja serbia keelde.
Pompei punane

Pompei punane on punase värvusega muldpigment, põletatud sieena Toscanast, koostiselt raudoksiidpunane. Suure osa pigmendi koostisest moodustab raud(III)oksiid.
Omadused.
Keemiline koostis on Pompei punasel sama mis kollasel ookril, erinevus on vaid värvis. Pompei freskodel leiduv pigment koosneb 50% ulatuses raudoksiidist ja ülejäänud osas savi- ja kvartsiosakestest.
Sobib kõigi sideainetega ja pigmentidega. Happelises keskkonnas värv laguneb.
Nimetus.
Nimetus "Pompei punane" pärineb 19. sajandist, kui pärast Lõuna-Itaalias asuva Rooma linna Pompei varemete väljakaevamist ja avalikkuses tuntuks saamist sai rikaste ja haritud inimeste hulgas ruumikujunduse moevärviks punane värv, mis oli säilinud Pompei jõukate roomlaste majade seinafreskodel.
Tänapäeval arvatakse, et vähemalt osa neist freskodest oli algselt ookerkollase taustaga ning punase värvi omandasid need alles kuumade põlemisgaaside toimel Vesuuvi purske ajal 79. aastal. Erkpunane oli toona hinnaline värv, mille jaoks imporditi pliimennikut Armeeniast. Toon, mida tänapäeval nimetatakse Pompei punaseks, on tegelikult "vaese mehe punane", punase ookriga ülevärvitud kollaste seinte värv, või kollane ooker, mis on põlenud punaseks. Kuigi isegi eksperdid ei suuda neid kolme analüüsita üksteisest eristada, võib punaseks põlenud ookrit eeldada seintel, millel on õrnu üleminekuid kollakast punasele toonile.
Siiski kuulsaimad, Müsteeriumide villa punase taustaga freskod on peaaegu kindlasti maalitud hinnalise mennikut või kinaveri sisaldava punasega.
Värvitoon.
Inglise keeleruumis on "pompeian red" värvitooni nimetus, mis on kergelt tuhmja sooja tooniga keskmine kuni tumedam punane ja vastab üsna täpselt veidi pleekinud punase ookri värvusele. Eesti keeles on kasutatud pigmendi nimetusena, värvinimena harukordadel.
Võõrsõnade leksikon samastab Pompei punase värvuse Veneetsia punase ja "caput mortuum"'i värvitooniga.
Jony Ive

 
Sir Jonathan Paul Ive, ka Jony Ive, KBE, HonFREng, RDI, (sündinud 27. veebruaril 1967) on Briti arhitekt ja tootedisainer, kes oli endine tootedisainijuht (CDO) Apple'is, ja on Kuningliku Kunstikolledži kantsler Londonis. 
Ta töötas Apple'is 1992. aasta septembrist 2019. aasta juunini. Ta disainis kümneid PowerBooki ja Maci arvuteid. 1990. aastate lõpul (pärast ettevõtte asutaja Steve Jobsi tagasitulekut) edutati ta tootedisaini vanemasepresidendiks (ametlikult: "Senior Vice President of Industrial Design"). 2015. aastal edutati ta Apple tootedisainijuhiks. Ta disainis mitmeid Apple'i tooteid, nagu iMac, Power Mac G4 Cube, iPod, iPhone, iPad, MacBook ja Apple'i mobiiloperatsioonsüsteemi iOS kasutajaliidese osi. Ta aitas disainida ka mitut Apple'i suuremat arhitektuuriprojekti, nagu Apple Park ja Apple Store'id.
Sündinud Londonis Suurbritannias, kus ta elas, kuni ta vanemad kolisid Staffordi, kui Ive oli 12-aastane. Ive õppis Newcastle'i Polütehnikumis (hiljem ümber nimetatud Northumbria Ülikool), õpingute ajal sai ta oma töid näidata Design Museumis. Pärast ülikooli lõpetamist läks ta tööle Londonis baseeruvasse disaini-idufirmasse Tangerine, kus ta tegi tootedisaini. 
Teda kutsuti 2017. aasta mais Kuningliku Kunstikolledži juhiks, kes töötab tähtajaliselt viis aastat kuni 2022. aasta maini.
Fai

Fai (prantsuse keeles "faille") on labases siduses kootud tihe ühevärviline ripsi meenutavate peente horisontaalsete koejoontega siid-, poolsiid- või viskooskiust kangas.
Omadused.
Kangas on keskmise paksusega, mitte liiga kerge. Koelõngad on jämedamad kui lõimelõngad, sellest ripsi meenutav pind.
Farfalle

Farfalle (ka liblikmakaron või lipsumakaron) on pasta- ja nuudlisort. Selle nimi tuleb itaalia keelest ning tähendab tõlkes päevaliblikat. Modenas kutsutakse "farfalle"‘t nimega "strichetti". "Farfalle" suurem sort on "farfalloni", väiksem "farfalline". Liblikmakaronid said alguse 16. sajandil Põhja-Itaalia Lombardia ja Emilia Romagna piirkondadest.
Idaplaatan

Idaplaatan ("Platanus orientalis" L.) on plaatani perekonda kuuluv liik puid. 
Idaplaatani looduslik levila piirneb Balkani ja Väike-Aasiaga. 
Plaatanit on laialdaselt kultiveeritud ja ta on ilupuuna kasutusel Lõuna-Euroopas ja mujal.
Kere (ehitis)

Kere (ka "keres" ja "keri") oli ajutine kalurionn, mida talvisel noodapüügil kasutasid põhiliselt Peipsi kalurid.
Ajaloost.
Eestis oli kere tuntud hiljemalt 17. sajandist, Põhja-Euroopas oli see juba varemgi laialdaselt levinud.
Suurus.
Kere oli väike neljakandiline harikatusega ehitis, kõrgusega 2–3 meetrit, põrandapinnaga 4–9 m2. Kere suurus sõltus sellest, kas seda kasutasid võrgumehed või suurem hulk püüdjaid. 
Ehitus.
Palkidest või lattidest ehitati onni tugiraam, seinte ja katuse kate oli puukoorest, hiljem ka laudadest. Põrandaks olid lahtised lauad, õled või hein jää peal. Ehitisel oli uks ja üheruuduline klaasaken, sees oli väike ahi, mille plekk-korsten pandi läbi seina või katuse. Katuse all oli õrs riiete kuivatamiseks. Tuleasemeks oli liiva või mullaga täidetud laudkast ehk patsas.
Kasutamine.
Kered ehitati valmis maal ja püügihooaja algul veeti need regede või jalastega järvejääle, kus nad paiknesid reas, jättes vahed hobuste ja varustuse tarvis. Püügi vaheaegadel süüdati sees lõke, mis andis sooja. Kala keedeti õrre külge riputatud pajas. Püügihooaja lõpul veeti kered kaldale tagasi.
Douai

Douai ([dwɛ]; hollandi: "Dowaai") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Douai kantonis. See on departemangu alamprefektuur. Paikneb Scarpe jõe ääres, seal asub üks piirkonna tähelepanuväärsemaid kellatorne.
Majandus.
Linna peamised tööstused on keemia- ja metallitööstused. Renault omab suurt sõidukite kokkupanemistehast linna lähedal, mis on tootnud palju tuntud Renault' sõidukeid, nagu R14, R11, R19 ning nüüd Mégane ja Scenic.
Transport.
Gare de Douai raudteejaam teenindab kohalikke ronge Lille'i, Arrasi, Lensi, Amiensi, Saint-Quentini ja Valenciennesi suunal. See on ühendatud ka TGV-võrguga, kiirrongidega Pariisi, Lyoni, Nantes'i ja teistesse linnadesse.
Ajalugu.
Selle koht vastab tõenäoliselt 4. sajandi Rooma linnusele nimega "Duacum". Alates 10. sajandist oli linn Flandria krahvide romaani vasall. Linnast sai keskajal õitsev tekstiilituru keskus, ajalooliselt tuntud kui Douay. 1384. aastal läks Flandria krahvkond Burgundia hertsogite valduste hulka ja 1477. aastal Habsburgidele.
1667. aastal vallutasid Douai Louis XIV väed ja 1668. aasta Aacheni rahuga loovutati linn Prantsusmaale. Järjestikuste piiramiste ajal 1710–1712 hävitas Briti armee Douai peaaegu täielikult. 1713. aastaks oli linn täielikult Prantsusmaasse sulandatud. Douaisse asus "Parlement de Flandres".
Douai sattus Esimeses maailmasõjas vaenutegevusse ning 1918. aastal põletas linna osaliselt ja vabastas Briti armee Courtrai lahingu järel. Teine maailmasõda tõi Douaile ka märkimisväärset kahju. Linn on ikka veel piirkonna transpordi- ja ärikeskus, mis oli kuni 1960. aastateni tuntud oma Põhja-Prantsusmaa rikkaima söevälja poolest.
Kohalik La Brayelle'i lennuväli oli väga oluline Prantsuse lennunduse ajaloos. See tegutses 1907. aastast 1950. aastate keskpaigani. 1909. aastal oli see maailma esimese lennundusalase kohtumise koht ja Esimese maailmasõja okupatsiooni ajal oli see Manfred von Richthofeni (Punane parun) baas.
Vaatamisväärsused.
Douai kaunistatud gooti stiilis kellatorni alustati 1380. aastal varasema torni kohas. 80 m kõrgune struktuur sisaldab muljetavaldavat kariljoni, mis koosneb 62 kellast ulatusega 5 oktaavi. Originaalid, mõni aastast 1391, eemaldati 1917. aastal Esimese maailmasõja ajal okupeerivate Saksa vägede poolt, kes kavatsesid need metalliks sulatada. Need pandi 1924. aastal pärast remonti tagasi, kuid 47 neist asendati 1954. aastal parema heli saavutamiseks. Veel üks suurem kell ülaosas, La nimega "Joyeuse", pärineb 1471. aastast ja kaalub 5,5 t. Kellamäng heliseb mehhanismi abil igal veerandtunnil, kuid neid mängitakse ka klaviatuuri abil laupäeva hommikuti ja muul ajal. 2005. aastal arvati kellatorn UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Märkimisväärne "Porte de Valenciennes" linnavärav, jäänuk linna endisest sõjalisest tähtsusest, ehitati 1453. aastal. Üks külg ehitati gooti stiilis, teine klassikalises stiilis.
Esquerchin

Esquerchin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Douai kantonis.
Katri Lipson

Katri Lipson (sündinud 1965 Helsingis) on soome kirjanik ja arst.
Ta lõpetas 1993. aastal Uppsala Ülikooli arstiteaduse erialal ja töötas pärast seda arstina nii Soomes, Rootsis kui ka Aafrikas. 
Tema esikromaan "Kosmonautti" ("Kosmonaut", 2008) oli Finlandia auhinna lühinimekirjas ja võitis samal aastal Helsingin Sanomate kirjandusauhinna. 
Tema teine romaan, "Jäätisemüüja" ("Jäätelökauppias", 2012; eesti keeles 2015) võitis 2013. aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna. Romaani tegevus toimub 1940.–1960. aastate Tšehhoslovakkias. See on tõlgitud inglise, eesti, taani, tšehhi ja ungari keelde. 
2016. aastal ilmus tema kolmas romaan "Detroit".
Aikateríni Sakellaropoúlou

Aikateríni Sakellaropoúlou (kreeka keeles Αικατερίνη Σακελλαροπούλου; sündinud 30. mail 1956 Thessaloníkis) on Kreeka poliitik, 13. märtsist 2020 kuni 13. märtsini 2025 Kreeka president. 
Enne presidendiks saamist juhtis ta Kreeka kõrgeimat halduskohut riiginõukogu. Ta on keskkonna- ja riigiõiguse ekspert. Ta valiti presidendiks 22. jaanuaril 2020. Ametisse astudes sai Sakellaropouloust Kreeka 13. president ja esimene naine sel ametikohal.
Isiklikku.
Tema elukaaslane on jurist Pavlos Kotsonis.
Made Balbat

Made Balbat (sündinud 12. oktoobril 1960 Tallinnas) on eesti graafik ja illustraator.
Ta õppis Tallinna 46. Keskkoolis ja lõpetas 1988. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal, spetsialiseerunult raamatuillustratsioonile. 
Töötanud kunstiõpetajana Tallinna Kunstikoolis. Kuulub Eesti Vabagraafikute Ühendusse ja Eesti Kujundusgraafikute Liitu. 
Ta on illustreerinud Olivia Saare lasteraamatuid, TEA kirjastuse kuldraamatusarja ning teinud raamatusarja “Põhjamaade romaan” kaanekujundused.
Ta elab Kehtnas.
Silva Eher

Silva Eher (19. veebruar 1954 Tallinn – 9. august 2021) oli eesti kunstnik.
Ta töötas aastatel 1972–1977 Eesti Telefilmi joonisfilmigrupis kunstnikuna.
1977 astus õppima Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis maali erialale, mille lõpetas 1983. aastal.
Aastatel 1984–1989 töötas ta kunstiõpetajana Tallinna Kergetööstustehnikumis. 
Teoseid.
Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Venemaa kultuuriministeeriumi, Tretjakovi galerii, Almatõ Kunstimuuseumi ja Užgorodi Kunstimuuseumi kogudes.
Isikunäitused.
Näitustel osalenud 1982. aastast.
Fromhold (suguvõsa)

Fromhold, varem "Fromholtz" oli Riiast pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Fromholdide päritolumaa ei ole teada, kuid XVII sajandi 2. poolest on nende kohta teateid Riiast. 3. märtsil (vkj) 1785 omandas Riia kaupmees ja Suure Gildi oldermann Hermann Fromhold (1733−1788) Püha Rooma keisrilt aadliseisuse (rüütel). Tema järeltulijad võeti esmalt Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse ja 12. jaanuaril (vkj) 1797 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus meesliinis 1826. aastal. Suguvõsa viimane esindaja Dorothea Marianne Sophie Antoinette von Fromhold (1799−1865), kes oli abielus Riia Jaani kiriku ülempastor Johannes Hermann Treuga (1794−1849), soovis, et tema meessoost järeltulijad kannaksid perekonnanime Fromhold-Treu; nimi Fromhold sisaldus ka tema poegade (Axel Fromhold-Treu) eesnimedes.
51. ekspeditsioon

51. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 51. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 10. aprillil 2017. 51. ekspeditsiooniga sai Peggy Whitsonist esimene naine, kes on juhtinud kaht jaama ekspeditsiooni.
51. ekspeditsioon lõppes 2. juunil 2017.
52. ekspeditsioon

52. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 52. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 2. juunil 2017. 
52. ekspeditsioon lõppes 3. septembril 2017.
Sinope punane

Sinope punane ehk sinoopia on Musta mere ääres asuva Väike-Aasia linna Sinope järgi (tänapäeval asub Türgis) nimetatud punane ooker, antiikajal ja renessansiajal kuulus punane värvipigment. Koostiselt suure raud(III)oksiidi sisaldusega mineraal hematiit.
Sõnast.
Nimetus esineb Pliniuse, Vitruviuse ja Theophrastose tekstides nime "sinoper" all, kes kõnelevad sellest kiitvalt kui väga puhtast muldpigmendist. Theophrastoselt pärineb teade, et pigment on nimetatud Sinope sadama järgi, kust seda tuuakse, kuid punamulda kaevandatakse sügaval sisemaal Kapadookias. See on kooskõlas geograaf Straboni teatega, kes olles ise sealtkandist, kirjutab: "Kapadookias toodetakse punast pulbrit nimega "Sinopean", parimat maailmas, kuigi ibeerlased väidavad vastupidist. Seda nimetatakse "Sinopean", sest et kaupmehed peavad selle tooma Sinopesse [...]".
Keskajal võidi nimetust kasutada erinevate punaste pigmentide kohta, isegi kinaveri, menniku ja krapiekstrakti kohta.
Hilisema edasiarendusena on kunstiajaloolased hakanud pigmendi nimetust "sinoopia" kasutama freskole punase kriidiga tehtud alusjoonistuse kohta.
Omadused ja kasutamine erinevate allikate järgi.
15. sajandist pärit värvide valmistamise õpetus "Liber magistri Petri se Sancto Audemaro de coloribus faciendis" kirjeldab Sinope punast kui "värvi, mis on punasem kinaverist [...]", samuti nagu varem on Strabon võrrelnud seda Ibeeria kinaveriga.
Cennino Cennini nimetab oma raamatus "Il Libro dell' arte" pigmendi värvust punaseks, kirjeldab, et see on kuiv ning lubab end hästi töödelda, ja mida peenemaks on värv hõõrutud, seda paremaks läheb ta oma omadustelt. Sobib kasutada tahvelmaalis puutahvlile, samuti fresko- ja sekotehnikas. Cennini kirjeldab ka värvi nimega "cinabrese", mida tehakse ühest osast "kõige heledamast ja kaunimast" Sinope punasest ning kolmest osast väga puhtast ja valgest lubjast. Saadud värv on seinamaalil sobiv ihuvärvi saamiseks ning sarnaneb kinaverist saadud värvitoonile.
Sama raamatu kolmandas peatükis kirjeldab Cennino Cennini Sinope punasega eeljoonistuse tegemist freskole. Samas kirjelduses ja ühes hilisemas peatükis maalimise kohta nimetab ta "tumedat Sinope punast".
R. Cotgrave'i "A Dictionarie of the French and English tongues" 1673. aastast seletab märksõna "Rubrique Sinopique" lahti järgmiselt: "Sinope punane muld, raske, tihke ja särava värviga muld ehk mineraal, mis vette panduna peatselt laguneb laiali ja vajub tükkideks", samuti nimetatakse selle sarnasust Armeenia boolusega, "mis aga on veel punasem ja vees nii kergesti ei lagune".
Värvitoon.
Inglise keeleruumis märgib sõna "sinopia" heledat punakaspruuni värvitooni, hematiidi värvust. Olemas on ka sellenimeline veebivärv. Eesti keeles värvinimetusena ei kasutata.
Vitt

Vitt on kaluriküla Saksamaale kuuluval Läänemeres asuval Rügeni saarel, täpsemalt Wittowi poolsaarel Arkona neeme lähedal. Vitt kuulub Putgarteni valda. Küla asub pankranniku taga peidus ning pole kaugelt nähtav, ainult ranniku pealt avaneb vaade Vitti õlgkatustega majadele. Vitt on populaarne reisisihtkoht ning seda on nimetatud "Rügeni kõige romantilisemaks kohaks". Reisijuht "Marco Polo" nimetas küla üheks 15 Rügeni peamisest vaatamisväärsusest.
Jaan Tätte juunior

Jaan Tätte juunior (sündinud 15. aprillil 1988) on eesti muusik ja filmitegija. Ta kasutab ka pseudonüümi Meisterjaan. 
2009–2011 osales Tätte mitme tudengifilmi tegemises režissööri ja stsenaristina. Neist tuntuim Tudengifilm 2010 ja Best of BFM võitnud "Ninja".
2014. aastal ilmus Tätte juuniori debüütalbum "Algelised katsetused". 2015. aastal avaldas ta albumi "Ilusad illusioonid", millel oli ka tema esimene laiemat tuntust kogunud lugu "Bambusest laev". Tänaseks on ta avaldanud veel 4 albumit ja hulganisti singleid.
Ta on osalenud mitmel korral Eesti Laulu võistlusel. Kui 2013. aastal saavutas ta koos Mari Meentaloga esimeses poolfinaalis 7. koha ja edasi ei pääsenud, siis 2016. aastal jõudis ta looga "Parmupillihullus" finaali, kus saavutas 5. koha. Samuti osales ta Eesti laulul 2022. aastal looga "Vahel lihtsalt".
Tuntud on ka tema muusikavideod. Tema lavastatud ja monteeritud "Yomidaiganesmees" valiti publikuhääletusel Eesti TOP 7 2017. aasta parimaks muusikavideoks.
Jaan Tätte juuniori isa on Jaan Tätte. 
2014. aastal abiellus Jaan Tätte juunior modell Beatrice tütre modell Simona Haritoniga. Neil on tütred Bibbi Zemfira ja Vivian Tähe.
Zvezda (moodul)

Zvezda (vene keeles: Звезда́, 'täht') on Rahvusvahelise kosmosejaama moodul.
See oli jaama kolmas moodul ning on jaama Vene orbitaalsegmendi keskus. Moodulis asuvad jaama peamised elutagamissüsteemid ning eluruum kahele meeskonnaliikmele. Moodulis asuvad ka jaama peamootorid, mida saab kasutada jaama orbiidi muutmiseks. Viimati kasutati mootoreid 2007. aastal.
Mooduli diameeter on 4,35 meetrit ja see on 13,1 meetrit pikk. Zvezda kaalub 20,3 tonni.
Mooduli viis 12. juulil 2000 kosmosesse kanderakett Proton-K ning see põkkus jaama Zarja mooduliga 26. juulil 2000. Zvezda võttis peagi pärast põkkumist Zarja käest üle jaama juhtimise ning selle elutagamissüsteemid muutsid võimalikuks meeskondade jaama elama asumise.
Zarja (moodul)

Zarja (vene keeles Заря́ – 'koit'), tuntud ka Functional Cargo Block või FGB, on Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) esimene moodul.
Moodulit plaaniti esialgu kasutada kosmosejaamas Mir, kuid Miri programmi lõpuga kohandati see ümber ISS-i jaoks. Moodul saadeti kosmosesse 20. novembril 1998. Zarja tagas ehituse alguses jaama elektrivarustuse ning selles asusid jaama juhtivad pardaarvutid. Pärast Zvezda mooduli saabumist kasutatakse moodulit varustuse ja kütuse hoiustamiseks. Zarja ehitas Vene firma, kuid see kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Moodul kaalub 19,3 tonni ja on ilma päikesepaneelideta 12,55 m pikk ja 4,1 meetrit lai. Zarja päikesepaneelide pikkus on 10,6 meetrit ja laius 3,3 meetrit.
Mobile Servicing System

Mobile Servicing System (MSS) on Rahvusvahelise kosmosejaama robootikasüsteem.
MSS viidi orbiidile 2001. aastal ning sel on oluline roll jaama hooldusel ja ehitamisel. Süsteemi kasutatakse jaama välisküljel varustuse ja astronautide ning vajadusel ka moodulite liigutamiseks ning hooldustööde ajal. Astronaudid saavad MSSi süsteemide kasutamiseks eriväljaõppe.
MSS koosneb kolmest komponendist, milleks on Mobile Remote Servicer Base System (MBS), Special Purpose Dexterous Manipulator ehk Dextre ja Space Station Remote Manipulator Systemist (SSRMS) ehk Canadarm2. MBS saab oma asukohta muuta ning kasutab jaama välisküljel liikumiseks rööpaid, mis on kinnitatud Integrated Truss Structure'i külge.
Flers-en-Escrebieux

Flers-en-Escrebieux on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Douai kantonis.
Lambres-lez-Douai

Lambres-lez-Douai on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Douai kantonis.
Lauwin-Planque

Lauwin-Planque on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Douai kantonis.
Bray-Dunes

Bray-Dunes (hollandi: "Brayduinen") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Dunkerque'i 2. kantonis, Belgia piiri ääres.
See on Prantsusmaa põhjapoolseim vald. Ta hõlmab kogu Prantsusmaa põhjapoolseimat punkti.
Bray-Dunes oli paljude kaotuste paik Teises maailmasõjas operatsiooni Dynamo ajal.
Ghyvelde

Ghyvelde (hollandi: "Gijvelde") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Dunkerque'i 2. kantonis, Belgia piiri ääres.
Leffrinckoucke

Leffrinckoucke on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Dunkerque'i 2. kantonis.
Zuydcoote

Zuydcoote on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Dunkerque'i 2. kantonis, Belgia piiri ääres.
Chemy

Chemy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Faches-Thumesnili kantonis.
Emmerin

Emmerin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Faches-Thumesnili kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Faches-Thumesnil

Faches-Thumesnil on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Faches-Thumesnili kantonis.
Ta jääb Lille'ist lõunasse ja on osa Métropole européenne de Lille'ist.
Kristiina Põllu

Kristiina Põllu (1992–1999 Kristiina Nikkel; aastani 2008 Kristiina Münd; sündinud 2. septembril 1971 Tallinnas) on eesti teatrikunstnik. 
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1995. aastal Tallinna Kunstiülikooli.
Aastatel 1997–1999 oli ta Endla teatri kunstnik, 1999–2004 Endla peakunstnik. Aastatel 2006–2008 oli ta Vanemuise teatri peakunstnik, seejärel 2009–2014 Tartu Uue Teatri kunstnik. 2014. aastast tegutseb vabakutselise teatrikunstnikuna, teinud tööd mitmele teatrile ja esinenud näitustel.
Isiklikku.
Tema abikaasa on muusik ja teatritegelane Ivar Põllu.
Eesti Teatriliidu sõnalavastuste žürii eriauhind

Eesti Teatriliidu sõnalavastuste žürii eriauhind oli üks Eesti teatri aastaauhindu, mida anti välja aastatel 1993–2014.
2014. aastal muutus eriauhindade väljaandmise kord. Varasema sõnalavastuste eriauhinna ning muusika-, balleti- ja tantsulavastuste eriauhinna asemel antakse alates 2015. aastast (2014. aasta loomingu põhjal) välja kaks sõna-, muusika-, balleti ja tantsulavastuste ühisauhinda.
Laurel Clark

Laurel Blair Salton Clark (10. märts 1961 – 1. veebruar 2003) oli Ameerika Ühendriikide arst, mereväelane ja NASA astronaut.
1983. aastal sai Clark Wisconsini ülikoolist bakalaureusekraadi zooloogias ja 1987. aastal doktorikraadi arstiteaduses. 1987. aastal astus ta mereväkke ning temast sai laevastiku arst. 1996. aastal valiti ta NASA astronaudiks.
Clark määrati missioonile STS-107, mida teenindas kosmosesüstik Columbia. Missioon startis 16. jaanuaril 2003. Clark hukkus koos ülejäänud meeskonnaga 1. veebruaril kui Columbia atmosfääri sisenedes purunes.
Rangia cuneata

Rangia cuneata on liik karpe.
Liik elab pärismaisena Mehhiko lahes. 
Euroopasse sattus see võõrliigina 2005. aastal Antwerpeni sadama kaudu Belgia rannikule. Viis aastat hiljem jõudis ta Läänemerre. 
Eestist Pärnu lahest leiti teda aastal 2014, Soome lahest aastal 2019.
Karbi diameeter on kuni 6 cm.
Arkadi Apollonov

Arkadi Nikolajevitš Apollonov (vene keeles Аркадий Николаевич Аполлонов; sünninimi Arkadi Bogoljubov; 18. märts 1907 Balašov – 3. august 1978 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane ja sporditegelane, kindralpolkovnik (1943). 
Apollonov astus Punaarmeesse 1924. aastal. Pärast Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia lõpetamist 1939. aastal määrati ta NSV Liidu NKVD piirivalvevägede peavalitsuse ülema asetäitjaks. Aastatel 1941–1942 oli ta piirivalvevägede peavalitsuse ülem, 1942–1944 NSV Liidu siseasjade rahvakomissari asetäitja, 1944–1946 NSV Liidu NKVD sisevägede peavalitsuse ülem, 1946–1948 NSV Liidu siseministri asetäitja, 1948–1950 NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee esimees ja 1950–1951 NSV Liidu riikliku julgeoleku ministri asetäitja. Varsti pärast riikliku julgeoleku ministri Viktor Abakumovi arreteerimist, tagandati Apollonov 26. augustil 1951 ametist. 
Apollonov osales massilistes rahvaste deporteerimistes, sealhulgas tšetšeenide, inguššide, sakslaste (Ida-Preisimaalt), Baltikumi ja Lääne-Ukraina rahvaste küüditamistel.
Sõjaväelised auastmed.
Sõjaväelised auastmed: brigaadikomandör (märts 1939), diviisikomandör (veebruar 1940), kindralmajor (juuni 1940), kindralleitnant (detsember 1942), kindralpolkovnik (oktoober 1943).
Valeri Salov

Valeri Borissovitš Salov (vene keeles Валерий Борисович Салов; sündinud 26. mail 1964 Wrocławis) on Venemaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1986). 
Salovi treenereid on olnud Pavel Kondratjev. 1980. aastal tuli Salov Havre'is kuni 17-aastaste kadettide maailmameistriks. 1983. aastal võitis ta hõbemedali Belfort'is peetud juunioride maailmameistrivõistlustel ja kuldmedali aastavahetusel 1986/1984 Groningenis asetleidnud Euroopa juunioride meistrivõistlustel.
Suurmeistriks sai Salov 22-aastaselt 1986. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
NSV Liidu meistrivõistlustel jagas 1987. aastal 1.–2. kohta ja 1988. aastal 3.–4. kohta. 
1987. aastal jagas Salov MM-i Sziráki tsoonidevaheline turniiril 1.–2. kohta. Pretendentide matšturniiril (1987) kaotas ta kaheksandikfinaalis Jan Timmanile. 1993. aastal jagas ta Bielis tsoonidevahelisel turniiril 2.–9. kohta ja pääses taas pretendentide matšturniirile (1994–1995), kus võitis kaheksandikfinaalis Aleksandr Halifmani, veerandfinaalis Jan Timmani, kuid kaotas poolfinaalis Gata Kamskyle.
1989. aastal võitis Salov NSV Liidu võistkonna koosseisus Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kuldmedali.
Volodõmõr Savon

Volodõmõr Andrijovõtš Savon (ukraina keeles Володимир Андрійович Савон; 26. september 1940 Tšernigiv – 31. mai 2005 Harkiv) oli Ukraina maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1973). 
Savon sai FIDE-lt 1967. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 33-aastaselt 1973. aastal. 
Savon oli 1969. aasta Ukraina NSV malemeister (koos Gennadi Kuzminiga). 1971. aastal tuli ta ülekaalukalt Leningradis peetud NSV Liidu meistrivõistlustel esikohale, edestades seejuures Mihhail Tali ja Anatoli Karpovit.
1973. aastal tuli Savon MM-i Petrópolise tsoonidevaheline turniiril kaheksandaks. 1975. aastal jagas ta Vilniuse tsooniturniiril 1.–4. kohta. Kolm paremat pääses edasi tsoonidevahelisele turniirile. Järelmatšis jäi Savon neljandaks.
1972. aastal mängis Savon NSV Liidu võistkonna koosseisus (varumängijana) maleolümpial Skopjes (NSV Liit võitis kuldmedali). 
Savon tegutses ka maletreenerina.