tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bad Zwischenahn

Bad Zwischenahn (alamsaksa "Twüschenahn") on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Ammerlandi kreisis.
See paikneb Zwischenahner Meeri järve ääres, umbes 15 km Oldenburgist loodes ja umbes 70 km Põhjamere rannikust lõunas. Valla pindala on 130 km². 31. detsembril 2023 elas seal 30 051 inimest. Vallas on 19 piirkonda.
Ajalugu.
Teise maailmasõja ajal oli see suurima Luftwaffe õhuväebaasi kodubaas Põhja-Saksamaal. Esmalt oli seal Erprobungskommando oma 16 teenindus-testimisüksusega, siis Jagdgeschwader 400. Mõlemas tegeldi püüdurhävitajatega Messerschmitt Me 163 Komet. 1944–1945 pommitati baasi rängalt. Pärast sõda muudeti õhuväebaas golfirajaks.
Majandus.
Peamine majandustegevus Bad Zwischenahnis põhines ja põhineb puukoolidel, toiduainetetööstusel (vorsti ja singi tootmine) ning puhkuseteenustel Oldenburgi ja Bremeni linnarahva heaoluks. Järve kasutatakse paadisõiduks ja suplemiseks, jätkub ka mõningane angerjapüük.
Üks esimesi vaatamisväärsusi turistidele on 1811. aastal esialgu Westerstedesse ehitatud tuuleveski. See on osa ajaloolisest, 14 majast ja abihoonest koosnevast talumuuseumist, mis koliti nende tänapäevasesse asukohta aastatel 1909–2004. Ühe ehitise nimi on Spieker (endine ait ehk saksa kirjakeeles "Speicher") ja seal asub samanimeline restoran, mis sobitub sajanditevanusesse arhitektuuri.
Peamine sissetulekuallikas on turism. Erasektor pakub üle poole Bad Zwischenahni majutusest. Need ruumid on sageli kõrgemal tasemel ja neile on antud kolm või rohkem tärni. Vanemad inimesed külastavad sageli Zwischenahni spaarajatisi.
Transport.
Bad Zwischenahni raudteejaam asub Oldenburg–Leeri raudtee ääres.
Zwischenahner Meerilt väljuvad praamiliinid Dreibergenisse ja Rostruppi.
Kohalikud kombed.
Kohalikud suitsuangerjad on delikatess, eriti kui neid serveeritakse koos kohapeal toodetud napsiga Ammerländer Löffeltrunk. Kombeks on juua seda tinalusikast erilise toosti järel, mille ridu ütlevad vaheldumisi võõrustaja ja külalised:
Lisaks joomisele kasutatakse Ammerländer Löffeltrunki ka käte pesemiseks pärast suitsuangerja söömist.
Edewecht

Edewecht (alamsaksa: "Erwech") on vald Ammerlandi kreisis Alam-Saksimaal Saksamaal.
Vald paikneb umbes 15 km Oldenburgist läänes. Valla pindala on 113,50 km². 31. detsembril 2015 elas seal 21 827 inimest. Vald jaguneb 15 allosaks.
Vallas asub lihatööstusettevõte Meica, kelle vorstid on tuntud kogu Saksamaal.
Nnamdi Azikiwe rahvusvaheline lennujaam

Nnamdi Azikiwe rahvusvaheline lennujaam (IATA: ABV, ICAO: DNAA) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Abuja linna Nigeerias. 
Lennujaam asub umbes 20 kilomeetri kaugusel Abuja kesklinnast. 
Lennujaama läbis 2015. aastal umbes 4,3 miljonit reisijat.
Rastede

Rastede (alamsaksa: "Raastäe/Raas") on vald Ammerlandi kreisis Alam-Saksimaal Saksamaal.
See paikneb umbes 12 km Oldenburgist põhjas. Seal asub Rastede loss. Valla pindala on 123 km². 31. detsembril 2015 elas seal 22 027 inimest.
Vald jaguneb 27 allosaks.
Kaseiin

Kaseiin on piimatoodetes sisalduv valk. Piimavalk koosneb 80% ulatuses kaseiinist ja 20% ulatuses vadakust. Kaseiini kasutatakse nii toiduaine- ja ravimitööstuses, mitmesuguste kemikaalide sideainete koostisena kui ka toidulisandina.
Koostis.
Kaseiin koosneb mitmest kaseiinitüübist (α-s1, α-s2 , ß, ja 6). Neil on oma aminohappeline koostis, geneetilised variatsioonid ja funktsionaalsed omadused. Kaseiini suur fosforisisaldus võimaldab tal sisaldada palju kaltsiumi, mis teeb kaseiini väga heaks kaltsiumiallikaks. Puhtal kujul on kaseiin valge, tahke, maitsetu ja lõhnatu aine. Kaseiin talub ka hästi kuumust. Kõrge temperatuuriga lühiajalised pastöriseerimistingimused ei mõjuta valgu funktsioone ega toiteväärtust. 
Ajalugu.
Kaseiini kasutasid iidsed egiptlased maalimispigmentide kinnitajana. Kuni 19. sajandi lõpuni oli kaseiin kasutusel tahkete plastmasside algkoostisainena. Keemik Adolf Spitteler tegi formaldehüüdiga laboris eksperimente, et piima tahkeks muuta. Kogemata kukkus üks formaldehüüdipudel ümber ning ainet tilkus põrandal olevasse kassi piimanõusse. Hommikuks oli nõus olev piim tahkunud. Spitteler hakkas meetodit täiustama ning koos Wilhelm Krischega asutati firma, kus toodeti kaseiinist valmistatud plaste juba suuremas koguses.
Kasutusalad.
Kaseiini kasutatakse valmistoitudes, ravimites, toidulisandites ja ka kosmeetikas. Samuti on see vajalik liimide, värvide ja plastmassi koostamisel. Kaseiini põhjal valmistatud liimi kasutatakse puitdetailide liimimisel, kuna see aitab neil niiskust taluda. Kaseiinist valmistatud plastik sarnaneb elevandiluule ja marmorile ning seda kasutatakse peamiselt nööpide valmistamisel. Kõige rohkem leidub kaseiini suurema valgusisaldusega piimatoodetes, näiteks rasvavabas piimas, jogurtis, keefiris, juustus ja jäätises. Suurema rasvasisaldusega piimatooted, näiteks või ja koor, sisaldavad kaseiini väga vähe.
Kaseiin toidulisandina.
Jõutreeninguga tegelevate inimeste seas on kaseiin populaarne toidulisand, kuna see seedub kehas aeglaselt ning varustab lihaseid vajalike aminohapetega ligi seitsme tunni jooksul. Kaseiin aitab keharakkudel valke sünteesida ning aitab seetõttu kaasa lihaste kasvule ja rasva põletamisele. 2010. aastal tehtud uuring tõestas, et 12 nädala jooksul aitas kaseiinivalk rohkem lihasmassi kasvatada ja jõunäitajaid parandada kui vadakuvalk. Samal aastal tõestati, et kaseiini tarbimine võib vähendada ka hammaste emaili erosiooni teket. 
Kaseiiniallergia.
Kaseiiniallergia on enim levinud imikute ja noorte laste seas. Allergia saab alguse, kui immuunsüsteem peab kaseiini ohtlikuks ning peab selle vastu võitlema, mis käivitab allergilise reaktsiooni. Enamasti kaob kaseiiniallergia 3–5 aasta vanuselt. Allergia sümptomiteks võivad olla huulte, suu, keele, näo või kurgu paistetus, nahalööve, aevastamine, nohu, köhimine ja hingeldamine. Et allergiat ravida, tuleks järgida kaseiinivaba dieeti ning vältida piimatooteid, margariini ja vadakut.
Wiefelstede

Wiefelstede (alamsaksa: "Wiefelstä") on vald Ammerlandi kreisis Alam-Saksimaal Saksamaal.
Vald paikneb umbes 15 km Oldenburgist loodes. Valla pindala on 106,01 km². 31. detsembril 2015 elas seal 15 889 inimest. Vald jaguneb 20 allosaks.
Vallas asub Brötje Automation GmbH, automatiseeritud lennukikoostude tootja.
Wiefelstedes asuv Püha Johannese evangeelne luterlik kirik on vanim kivikirik Ammerlandi piirkonnas. Kirik avati aastal 1057.
Zwischenahner Meer

Zwischenahner Meer on järv Ammerlandi kreisis Alam-Saksimaal Saksamaal. 
Järve pind on umbes 5 m üle merepinna, selle pindala on 5,5 km². Järve suurim sügavus on 6 m. Järve voolavad sisse Auebach, Halfsteder Bäke ja Elmendorfer Bäke ning välja Aue ja Speckener Bäke.
Twink

Twink on geislängis noor (teismeline kuni 20. eluaastates) homo- või biseksuaalne mees, keda iseloomustavad üldine füüsiline atraktiivsus, vähene näo/keha karvakasv, sale kehaehitus, nooruslik välimus (mis ei pruugi vastata vanemale kronoloogilisele vanusele).
Villa Gabler

Villa Gabler (ka Inkeri maja) on ehitismälestiseks tunnistatud hoone Viljandi vanalinnas vallikraavi kaldal aadressil Pikk tänav 4.
See on 1909. aastal ehitatud kahekorruseline traditsionalistlikus stiilis juugendlike detailidega kivihoone koos seda ümbritseva suure aiaga. Hoone on liigendatud väljaehituste ja viiludega, seinad on liigendatud eri suuruse ja kujuga akende ja aknarühmadega. Välisilmes domineerib pastelne faktuurkrohv. Nii tänava- kui ka õuefassaadi suuri kolmnurkviile ehivad väikesed ovaalsed ümaraknad. Hoone kahel küljel eenduvad klaasakendega verandad. Peasissepääsu toetab tugev varagooti stiilis kapiteeliga sammas, mis võib olla mõjutatud Viljandi ordulinnuse raiddekoorist. Hoone ajastuomane ruumilahendus on põhijoontes säilinud algsel kujul.
Uurijad on hoone arhitektiks pakkunud nii Rudolf Moritz von Engelhardti kui ka Karl Burmani, kuid kumbki oletus pole saanud piisavat kinnitust.
Ajalugu.
Hoone lasi 1909. aastal tühjale krundile ehitada Viljandi kinnistusameti sekretär Oskar Christian Gabler. 
Nõukogude okupatsiooni ajal tegutses hoones pioneeride maja. 1996. aastal avati seal Inkeri päevakodu vanainimestele, hoones tegutseb Eesti Ingerisoomlaste Liit ja hoone krundi servas Ingeri hostel.
Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond). 
Teaduskond moodustati 1. jaanuaril 2017 seniste ehitusteaduskonna, mehaanikateaduskonna ja energeetikateaduskonna ümberkujundamise tulemusena.
Ajalugu.
TTÜ nõukogu kinnitas 11. oktoobril 2016 toimunud koosolekul Tallinna Tehnikaülikooli akadeemilise struktuuri teaduskondade instituutide tasemel alates 1. jaanuarist 2017.
Moodustati neli teaduskonda, nende seas inseneriteadukond.
Teaduskonna akadeemiline struktuur.
Inseneriteaduskonda kuulub alates 1. jaanuarist 2017 viis instituuti ja kaks kolledžit:
Johannes Välja

Johannes Välja (sündinud 1. juulil 1994 Tallinnas) on eesti tšellist.
Õpingud.
Johannes Välja alustas tšelloõpinguid 2001. aastal Tallinna Muusikakeskkoolis Mart Laasi juhendamisel. Alates 2013. aastast õppis ta Saksamaal Müncheni muusika- ja teatrikõrgkoolis professor Wen-Sinn Yangi tšelloklassis, pärast bakalaureusekraadi saamist jätkas õpingud professor Julian Steckeli käe all. Ta on end täiendanud , , , Jens Peter Maintzi, Laszlo Fenyö, Wolfgang Emanuel Schmidti, Patrick Demenga, Francis Gouton', ja paljude teiste meistrikursustel. Ta on osalenud Astona rahvusvahelise suveakadeemia (2011–2012), Rutesheimi tšelloakadeemia (2012), samuti Amsterdami tšellobiennaali ja Kronbergi akadeemia tšellomeistriklasside töös.
Koostöö.
Johannes Välja on esinenud solistina mitme orkestri ees, mille hulgas on näiteks Tallinna Kammerorkester, Bad Reichenhalli filharmoonia ja České Budějovice filharmoonia orkester. Kammermuusikat on ta esitanud koos selliste nimekate muusikutega nagu , ja Hariolf Schlichtig.
Saavutused.
2012. aastal võitis ta esikoha rahvusvahelisel Liezeni tšellokonkursil Austrias. Rahvusvahelisel kammermuusika festivalil "In corpore" on ta korduvalt võitnud žürii eriauhinna (2011–2013). Ta on kammeransamblite konkursi "Pavasario sonata" laureaat (2012). 
Alates 2015. aastast on Johannes Välja Yehudi Menuhini (i) "Live Music Now" stipendiaat.
Giuseppe Conte

Giuseppe Conte (sündinud 8. augustil 1964 Volturara Appulas) on Itaalia õigusteadlane, jurist ja poliitik; ta kuulub Viie Tähe Liikumisse. Ta oli 1. juunist 2018 kuni 13. veebruarini 2021 Itaalia peaminister.
Ta sündis aastal 1964 Volturara Appulas Foggia provintsis Apuulia maakonnas. Ta on õppinud õigusteadust La Sapienza Ülikoolis Roomas.
Härmo Härm

Härmo Härm (sündinud 20. veebruaril 1949) on eesti insener.
Lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) automaatika ja telemehaanika erialal.
Töötas TPI-s vektorvoltmeetrite ja muude vektormeetriliste elektroonsete mõõtevahendite väljatöötamise alal.
Teadaolevalt konstrueeris ja ehitas ta Eestis esimese juhitava sagedusega elektroonsel generaatoril (ostsillaatoril) põhineva süntesaatori ansambli Väntorel jaoks. Hiljem tegi ta täiuslikuma süntesaatori variandi ansambli Mess jaoks.
Retakord

Retakord on elektronorel, mida toodeti raadiotehases Punane RET aastatel 1965–1975 kokku ligi 2000 eksemplari. Tegemist oli Nõukogude Liidu esimese tööstuslikult toodetud mitmehäälse elektronoreliga, mida peeti innovaatiliste lahenduste tõttu parimaks pilliks Nõukogude Liidus.
Tehnilise lahendusena olid orelis kasutusel induktiivmahtuvuslik (LC) juhtgeneraator, iga klahvi jaoks eraldi manipulaatortransistor ning sagedusjagajateks sünkroonitud multivibraatorid. See töötas transistoritega, kaalus 50 kg.
Oreli disain ja tehniline lahendus põhinesid Heino Kalmo ainueksemplaridena valmistatud varasematel elektronorelitel Kalmokord 1 (aastal 1958) ja Kalmokord 63 (aastal 1963).
Heino Kalmo

Heino-August Kalmo (21. mai 1937 – 21. jaanuar 2018) oli tehase "Punane RET" konstruktor.
Ta on tuntud kui elektronoreli "Retakord" autor.
Oreli disain ja tehniline lahendus põhinesid varasemate tema poolt ainueksemplaridena aastal 1958 valminud "Kalmokord 1" ja aastal 1963 valminud "Kalmokord 63" elektronorelite lahendustel.
Heino Kalmo suri 21. jaanuaril 2018 ja ta maeti 16. veebruaril 2018 Rahumäe kalmistule.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus Elle Kalmoga, abielust sündis tütar. Tema lapselaps on teatrikriitik ja toimetaja Triin Truuvert.
Elektronorel

Elektronorel on elektriorel, milles helisignaal moodustatakse täielikult elektroonsete vahendite abil.
1950. ja 1960. aastatel olid elektronorelites kasutusel võtted, mis põhinesid impulsstehnilistel lahendustel (sünkroonitud monovibraatorid) ja/või triggerite (sagedusjagurite) kasutamisel ja signaalitöötluse analoogelektroonika vahenditel (filtrid, võimenduse regulaatorid). Sellist tehnoloogiat kasutati esimest korda 1939. aastal Hammondi firma poolt toodetud süntesaatoris Novachord.
Selle põlvkonna elektronorelite hulka kuuluvad Eestis toodetud elektronorelid "Retakord" ja üksikeksemplarina valminud "Varioola", aga ka tehases "Norma" massiliselt toodetud lastele mõeldud monotooniline orel "Pille". 
Hiljem mindi üle pingega juhitava sagedusega generaatorite (ostsillaatorite) kasutamisele. Neid lahendusi nimetati aga pigem süntesaatoriteks.
Hiljem laialt levinud digitaalsed elektronorelid põhinesid signaalide digitaalse sünteesi võtetel, olles seega pigem süntesaatorid.
Päikesepuu

Päikesepuu on struktuur päikeseenergia saamiseks ühe samba abil, näiteks puu.
Kontekst.
Päikesepuud on mõeldud päikeseenergia tehnoloogia suurendamiseks ja maastiku ja arhitektuuri täiendamiseks, tavaliselt kaubanduslikus või avalikus kontekstis. Paljude päikesepuude eesmärk on edendada taastuvenergia teadlikkust, mõistmist ja kasutusele võttu. Neid ei kasutata tavaliselt esmaseks energiaallikaks - seda rolli täidavad päikesepaneelid katusel. Päikesepuud täiendavad katusel olevaid päikesepaneele või muid rohelise ehitamise meetmeid.
Kasulikkus.
Päikesepuud tõstavad noorte teadlikkust päikeseenergiast ning samuti võimaldavad muud tekitada noortele uusi kohtumispaiku puuvarjus. 
Ajalugu.
Erinevad struktuurid hakkasid ühele maa-alale ilmnema 1998. aastal (nt 7 kW puu Gleisdorfis, Austrias) või varem. On loodud mitmed päikesepuude variante, aga mitte kõiki nendest ei ole teostatud. Asukohad on hõlmanud maanteed, linnades, koolides ja ülikoolides, büroohoonetes, teadusmuuseumides jne.
Moesgaardi muuseum

Moesgaardi muuseum (taani keeles "Moesgaard Museum") on koduloo-, arheoloogia- ja etnograafiamuuseum Taanis Århusis.
Muuseum avati 1970.
2014 valmis muuseumi uus peahoone. Selle projekteerisid Henning Larsen Architects ja Kristine Jensens Tegnestue.
Euroopa ja Vahemere tsivilisatsioonide muuseum

Euroopa ja Vahemere tsivilisatsioonide muuseum (prantsuse keeles "Musée des civilisations de l'Europe et de la Méditerranée") on etnograafiamuuseum Prantsusmaal Marseilles. Muuseum avati 7. juunil 2013. Avamine oli seotud sellega, et Marseille oli 2013. aastal Euroopa kultuuripealinn. 
Muuseumi näitused tutvustavad Euroopa ja Vahemere rahvaste rahvakultuuriga seotut. Muuseum on laiali mitmes linna hoones. 
Muuseumi kogupindala on umbes 40 000 m².
Morgensterni Selts

Morgensterni Selts on Tartus tegutsev selts, mille eesmärk on Eestis edendada ja populariseerida klassikalise filoloogia ja sellega seotud valdkondade (näiteks antiikajaloo, klassikalise arheoloogia) uurimist. Selts on nimetatud Karl Morgensterni järgi, kes kõikide nende valdkondadega ka tegeles.
Selts asutati 11. märtsil 1999. Seltsi eelkäija oli 6. novembril 1996 asutatud Karl Morgensterni Klassikaühing. 
Seltsi raamatusarja "Morgensterni Seltsi toimetised" ("Acta Societatis Morgensternianae") annab välja Tartu Ülikooli Kirjastus.
Lil Skies

 
Kimetrius Foose (sündinud 4. augustil 1998 Chambersburgis Pennsylvania osariigis), esinejanimega Lil Skies, on USA räppar Pennsylvania osariigist Waynesborost. Tal on leping All We Got Entertainmentiga läbi Atlantic Recordsi. Edetabelisse Billboard Hot 100 on seni jõudnud kaks tema tippsinglit: "Nowadays" (nr 55) ja "Red Roses" (nr 67).
Lapsepõlv ja noorus.
Foose hakkas laule kirjutama 4-aastaselt. Teda tutvustas muusikale tema isa, Michael Burton, Jr, kes hiphop artist tuntud professionaalselt kui "Dark Skies." Foose ja tema pere kolis Waynesborosse Pennsylvanias, kui ta oli kolmandas klassis. Kui ta oli 11, sai tema isa vigastada keemilises plahvatuses töö juures Rust-Oleum tehase lähedal Williamsportis, Marylandis. Nad kirjutasid kahekesi albumi, "Isa-Poja vestlus", kus nad arutasid taastumise protsessi. Foose lõpetas Waynesboro Ala Senior High School 2016. aastal ja korraks käis Shippensburg University of Pennsylvania enne koolist välja, et keskenduda oma rap karjääri.
Karjäär.
Oktoobris 2016, Foose avatud Fetty Wap - kell Shippensburg Ülikool ja hiljem välja oma esimese mikstape, "Alone", jaanuar 2017. juuli 2017, kui ta välja kaks laulu, "Punased Roosid" featuring Landon Kuubik ja "Maha Goop" featuring Sprite Lee. Ta hiljem release teised lood, et aastas, sealhulgas "Ebaviisakas" ja "Märgid Armukadedus."
Foose repertuaari suur püütud tähelepanu Atlantic Records, kes teeb koostööd oma silt, Kõik Me Saime. kui Ta välja tema esimene suur silt mixtape, "Elu, tumeroosa", jaanuar 10, 2018. album debüteeris at #23 , mis käsitleb Billboard 200 skeem ja läks haripunkti #10. laulud "Praegu" ja "Punased Roosid" (nii featuring Landon Cube) debüteeris kohta Billboard Hot 100 nimekirja #85 ja #98 vastavalt ning on alates maksimumis #55 ja #69 (ka vastavalt). Ta ka käinud riiklikult koos Lil Uzi Vert 2017. aastal.
PFA Aasta Meeskond

Professional Footballers' Association Team of the Year (Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsiooni Aasta Meeskond) (sageli nimetatakse PFA Team of the Year, või lihtsalt "Team of the Year (Aasta Meeskond" on iga-aastane auhind, mis antakse 44 jalgpallurile esimese nelja kihi inglise jalgpalli; Premier League, Championship, League One ja League Two, kes on näinud, et on väärt, saama "Team of the Year". Peter Shilton praegu on kõige esinemised PFA Team of the Year top division 10 esinemised. Steven Gerrard praegu on kõige esinemised PFA Team of the Year Premier League'i ajastu 8 esinemised. 
Auhind on esitatud alates 1973-74 hooaeg ja eelvalik on koostatud liikmete mängijate ametiühingust, Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsioon (PFA), jaanuaris iga aasta, siis võitjad hääletatakse teiste mängijate poolt, nende mängijate vastavas liigas. auhind autasustakse, mida mängijad valivad Jalgpalli Liigas, mis on kõrgeim autasu kättesaadavaks neile, kuna see valitakse nende kaasmängijate poolt. Oxford Unitedi Damian Batt, keda nimetati Team of the Year teises liigas 2011. aastal, ütles, et ta oli "väga hea meel, et ta sellise maineka auhinna sai". See on midagi, mille üle olen ma väga uhke."
Hermann Lenzi auhind

Hermann Lenzi auhind ("Hermann-Lenz-Preis") oli Saksamaa kirjandusauhind aastail 1999–2009.
Saksa kirjaniku Hermann Lenzi järgi nimetatud iga-aastast auhinda anti ühele saksa keeles kirjutavale autorile. Auhinna suurus oli 15 000 eurot. Hermann Lenzi auhind asutati varem välja antud Petrarca auhinna ("Petrarca-Preis") asemele, sponsoriks Hubert Burda. Auhinnasaaja valis välja saksa ja austria kirjanikest koosnev neljaliikmeline žürii.
Aastail 1997–2013 anti Saksamaal koos selle auhinnaga välja ka Hermann Lenzi stipendiumi ühele saksa keeles kirjutavale noorkirjanikule.
Bishōnen

Bishōnen (jaapani keeles 美少年 'ilus nooruk, poiss') on jaapani termin, mis kirjeldab esteetikat, mida võib leida Ida-Aasia eri piirkondades: noormees, kelle ilu ja seksuaalne atraktiivsus ületavad soo ja seksuaalse sättumuse piire. 
Kõige mõjukam on termin olnud Jaapani popkultuuris, kogudes populaarsust androgüünsete "glam rock"'i bändide tõttu 1970. aastatel, kuid termini alged on jaapani vanas kirjanduses, keskaja Hiina keiserliku õukonna ja haritlaste homosotsiaalsetes ja homoerootilistes ideaalides ning India esteetilistes kontseptsioonides, mis on kandunud üle hinduismist ja imporditud budismiga Hiinasse.
Tänapäeval on "bishōnen"'id väga populaarsed Jaapani tüdrukute ja naiste seas.
Side (Türgi)

Side (kreeka keeles Σίδη, ′granaatõun′) on kuurort Türgis Vahemere rannikul Antalya provintsis. See paikneb Manavgati linna külje all.
Side on Türgi tuntumaid antiikaja kreeka linnu.
Varia.
Linnast on pärit Seleukiidide soost kuningas Antiochos VII Sidetes (suri 129 eKr; valitses 138−129).
Petrarca auhind

Petrarca auhind ("Petrarca-Preis") on kirjandusauhind, mis on asutatud Saksamaal ja saanud nime Francesco Petrarca järgi. 
Auhinda spondeerib Hubert Burda fond, auhinda anti välja aastail 1975–1999 eelkõige tunnustusena luuleteoste eest (1987–1995 oli eraldi ka tõlkeauhind). 1999. aastast anti selle asemel välja Hermann Lenzi auhinda, aga alates 2010. aastast antakse Petrarca auhinda taas välja, juba rahvusvahelise kirjandusauhinnana.
Laureaadid valib neljast kirjanikust koosnev žürii. Auhind antakse üle alati mõnes Francesco Petrarca elu või loominguga seotud kohas.
Jüri Vilmsi Mälestamise Komitee

Jüri Vilmsi Mälestamise Komitee oli Tartus tegutsenud komitee, mille eesmärk oli avaldada Jüri Vilmsi kohta elulooraamat ja jäädvustada tema hukkumispaik. Komitee asutati 10. detsembril 1938 Tartus Aleksander Looringu eestvõttel ja komitee lõpetas tegevuse 1940. aasta juunipöörde paiku.
Exotikdot

Exotikdot (kodanikunimega Maria Paz; sündinud 1981. aastal Bogotás Colombias) on colombia kunstnik, helilooja ja disainer. 
Exoticdot on nii tema pseudonüüm kunstnikuna kui ka tema elektroonikabändi nimi. Elas Bogotás 19. eluaastani, siis kolis kunstihariduse otsinguil Euroopasse. Ta on õppinud Pariisis burleskiteatrikunsti, Brüsselis La Cambre'is skulptuuri (École nationale supérieure des Arts visuels), kus omandas bakalaureuse- ja magistrikraadi, Taani Kuningliku Kunstiakadeemia (Det Kongelige Danske Kunstakademi) Meediakunstikoolis meediakunsti ning Konstfackis (Stockholmi Kunsti-, Käsitöö- ja Disainikolledž) kogemusdisaini (MFA magistrikraad).
Rändav elustiil ja interdistsiplinaarne lähenemine on ta kunstnikutööd tugevalt mõjutanud. Ta on osalenud paljudel isiku- ja ühisnäitustel ning festivalidel Belgias, Prantsusmaal, Taanis, Rootsis, ka Jaapanis ja Brasiilias. 2014. aasta mais esines ta ;paranoia Cabaret Derrida nimelisel muusika- ja kirjandusüritusel Tallinnas ja Tartus. Kirjastus ;paranoia on üllitanud tema kunstnikuraamatu "The Pituitary Galaxy" (eesti keeles "Hüpofüüsi galaktika") 100 nummerdatud eksemplaris.
Noorteseire

Noorteseire süsteemi eesmärgiks on anda ühiskonnale järjepidevalt värsket informatsiooni noortega seotud valdkondade kohta. 
Noorte parem tundmine on noortepoliitika ja noorsootöö üks alustalasid, see annab asja- ja ajakohast informatsiooni noorte eluoluga seotud valdkondade kohta. Noorteseire aitab hinnata noorte ja noorsootöö olukorda, arvestada noori puudutavaid aspekte eri poliitikate ja noortele suunatud teenuste väljatöötamisel ja parendamisel ning hinnata poliitikamuudatuste võimalikke mõjusid. Noorteseire tegevusi viib ellu Haridus- ja Teadusministeeriumi ning Haridus- ja Noorteameti ekspertidest koosnev noorteseire tiim koostöös Statistikaameti, Tallinna Ülikooli ja Tartu Ülikool ning Eesti Noorsootöötajate Koguga. 
Noorteseire tegevus sai alguse 2008. aastal, mil ilmus esimene aastaraamat. Laialdasem seiresüsteemi väljatöötamine ja rakendamine sai alguse 2010 (kuni 2014), kui varem Eesti Noorsoo Instituudi poolt alustatud töö võttis Eesti Noorsootöö Keskuse tellimusel üle Poliitikauuringute Keskus Praxis. Edasist tööd on korraldanud Haridus- ja Noorteamet (kuni 2020. aastani Eesti Noorsootöö Keskus) koos erinevate koostööpartneritega.
Noorteseire tegevusi on toetatud riigieelarvest ja Euroopa Sotsiaalfondi vahenditest.
Ülesehitus.
Noortevaldkonna seire- ja analüüsisüsteemi (noorteseire süsteemi) osad on järgmised: 
Juhtimislaud.
Noorteseire juhtimislaud on loodud Statistikaameti, Haridus- ja Noorteameti ning noortevaldkonna organisatsioonide ja kohalike omavalitsuse esindajate koostöös eesmärgiga muuta noorte ja noortevaldkonna andmed kiiresti ja mugavalt kättesaadavaks. Juhtimislaual on pea nelikümmend näitajat, mis on grupeeritud kuude teemasse — noored, ränne, haridus, tööturg, noorsootöö, ühiskondlik aktiivsus ja üle-eestilised näitajad. Andmeid on võimalik võrrelda nt omavalitsuste, maakondade ja aastate, aga ka vanusegruppide ja sugude järgi. 
Noorteuuringute andmebaas.
Uuringute andmebaas koondab lähiaastatel ilmunud Eesti noorte ja noortevaldkonna olukorda käsitlevaid publikatsioone: uuringuraporteid, bakalaureuse-, magistri- ja doktoritöid, teadusartikleid, kogumikke jm. Andmebaasi eesmärk on hõlbustada noorteuuringute jt noori ja noortevaldkonda puudutavate teaduspublikatsioonide kättesaadavust ning seeläbi suurendada nende kasutatavust ja levikut noorteuurijate, üliõpilaste, spetsialistide, ametnike ning kõigi teiste huviliste seas.
Süntesaator (täpsustus)

Süntesaator võib tähendada:
Noor

Nooruse definitsiooni suhtes puudub ühtne rahvusvaheliselt aktsepteeritud seisukoht. Lääneriikides on seda väga erinevalt defineeritud. 10–14-aastaseid on nimetatud noorukiteks, 15–19-aastaseid teismelisteks, 20–24-aastaseid noorteks täiskasvanuteks. Angloameerika maades loetakse teismelisteks 13–19-aastaseid. Noorust on kirjeldatud ka sotsiaalselt konstrueeritud üleminekuperioodina täiskasvanuikka.
Eesti.
Noor on Eestis 7–26-aastane füüsiline isik. 01.01.2018 seisuga oli Eestis 7–26-aastaseid noori 278 867. Nende osakaal elanikkonnast oli 21%. Noorte arv on vähenemas. Noormehi oli kokku 143 428 ja naisi 135 439.
Noortevaldkonna eest vastutab Haridus- ja Teadusministeerium, mis kavandab noortepoliitikat, korraldab noorsootööd ja juhib oma hallatava asutuse Eesti Noorsootöö Keskuse tööd.
Noorte paremaks tundmiseks on kasutusel noorteseire süsteem, mille eesmärgiks on pakkuda ühiskonnale järjepidevalt värsket informatsiooni noortega seotud valdkondade kohta.
Arzami Otšei

Arzami Otšei (ka Aleksei Arzamazov, sündinud 1985 Gorkis) on udmurdi kirjanik ja luuletaja. Ta on ka keeleteadlane, ajaloolane ja soome-ugri liikumise entusiast.
On lõpetanud 2007 Udmurdi Riikliku Ülikooli ungari filoloogina. Ta on kümnete raamatute, õpikute ja üle 40 teaduspublikatsiooni autor, Udmurdi Riikliku ülikooli teadlane ja õppejõud. Lisaks udmurdi ja vene keelele oskab ta inglise, prantsuse, itaalia, ungari, tatari, mari ja ersa keelt.
Arzami Otšei luuletused on ilmunud eesti keeles 2007. aastal neljakeelses kogus "Эн"/"Ära"/"Don't"/"Не".. Tema viimane luulekogu "Быдэс" ("Tervik") pälvis 2013. aastal hõimurahvaste programmi kirjandusauhinna luule kategoorias.
Budinose looja.
Arzami Otšei on loonud tehiskeele budinos (nn "soome-ugri esperanto"), milleks ta kasutas soome, eesti, ungari, udmurdi, komi, mari, ersa, mansi, neenetsi ja saami keele sõnu ning paljuski ühiseid foneetilisi, morfoloogilisi ja süntaktilisi süsteeme. Keel põhineb ladina tähestikul, mis teeb mugavaks suhtlemise internetikeskkonnas ning selle võib ära õppida umbes kuu ajaga.
Arzami Otšei budinosekeelsele luulele on kirjutanud helilooja Mart Siimer orkestriteose "Ojman livtib" ("Mu hing lendab"), mille esiettekanne oli 2009 Tartu Jaani kirikus Eesti Noorte Heliloojate Festivalil.
Brendan Behan

Brendan Francis Aidan Behan (ristitud kui Francis Behan, iiripäraselt Breandán Ó Beacháin; 9. veebruar 1923, Dublin Iirimaa – 20. märts 1964, Dublin Iirimaa) oli iiri vabariiklane, luuletaja, proosakirjanik ja näitekirjanik, kes kirjutas nii inglise kui ka iiri keeles. 
Teda on peetud üheks suursugusemaks iiri kirjanikuks ja ajakirjanikuks.
Thomas Wolfe

Thomas Clayton Wolfe (3. oktoober 1900 Asheville Põhja-Carolina – 15. september 1938 Baltimore Maryland) oli 20. sajandi alguse USA kirjanik.
Edie Sedgwick

Edith Minturn Sedgwick (20. aprill 1943 Santa Barbara, California – 16. november 1971 Santa Barbara, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja modell. 
Ta oli tuntud kui üks Warholi superstaare. Sedgwick sai 1965. aastal tuntuks kui “The Girl of the Year”, kes mängis mitmes 1960. aastate Andy Warholi lühifilmis. Teda nimetati “Selleks Tüdrukuks”, samal ajal kui ajakiri Vogue nimetas ka teda "youthquaker"'ks.
Kaukaasia Mägirahvaste Konföderatsioon

Kaukaasia Mägirahvaste Konföderatsioon (vene: "Конфедерация горских народов Кавказа") oli militariseeritud poliitiline organisatsioon Kaukaasias, mis tegutses aktiivselt pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemisest aastatel 1991–1994. 
See mängis otsustavat rolli 1992.–1993. aasta Abhaasia ja Gruusia sõjas, mil ühendas sõjaväelasi Põhja-Kaukaasia islamiusulistest vabariikidest, kes võitlesid Abhaasia eest Gruusia vägede vastu. 
Gruusia on seda süüdistanud sõjakuritegudes, sealhulgas grusiinide etnilises puhastuses.
Konföderatsioon on olnud passiivne pärast selle viimase liidri Yusup Soslambekovi mõrvamist 2000. aastal.
Jelena Glazova

Jelena Glazova (sündinud 1979 Riias) on Läti heli- ja visuaalkunstnik ning luuletaja, kes elab ja töötab Riias.
Kunstnikuna tegeleb nüüdiskunsti interdistsiplinaarsete võimalustega, kombineerides oma loomingus visuaalset materjali, poeetilist teksti, eksperimentaalhelisid ja installatsioone. Luuletajana on Jelena võtnud osa mitmesugustest festivalidest, tema loomingut on tõlgitud inglise, soome, läti ja poola keelde. Tema "drone"- ja "noise"-heliteoste algmaterjaliks on tihti tema enda hääl, mida on töödeldud – nõnda võib neid häälitsusi pidada teatud mõttes inimkõne väljenduseks nagu ta kirjalikke tekstegi.
Visuaalkunstnikuna on tal olnud mitmeid isikunäitusi, sealhulgas Läti Fotograafiamuuseumis (2010) ning Läti Kaasaegse Kunsti Keskuses (LMC) (2011). Ta on osa võtnud ka eksperimentaalmuusika ja helikunsti festivalidest, nagu näiteks Sound around Kaliningrad, Vilnius Noise Week, Skaņu Mežs (Riia), Waterpieces (Riia), Art’s Birthday electronic music festival 2013 Stockholmis, Noise and Fury 2013 Moskvas. Ta olnud külalisheliloojaks niisugustel sündmustel nagu EMS (Stockholm), WORM (Rotterdam) jt. Jelena Glazova on olnud helikunstnikuna residentuuris Mooste Külalisstuudios (MoKS) talvel 2012–2013. 2014. aasta mais esines ta heliprogrammiga ja raamatuesitlusega Tallinnas ja Tartus.
2013. aastal ilmus Riias Glazova kakskeelne luulekogu "Ülekanded" ("Трансферы/Transfēri"), mis sai Läti kirjanduspreemia LALIGABA nominendiks debüütraamatu kategoorias.&lt;br&gt;
Eesti keeles on kirjastus ;paranoia andnud 2014. aastal välja tema luulekogu "Plasma" (tõlkija Aare Pilv). Raamat ilmus paralleelselt eesti ja inglise keeles, mõlemat 100 käsitsi nummerdatud eksemplari.
Zosēni vald

Zosēni vald (läti keeles "Zosēnu pagasts") on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Jaunpiebalga, Vecpiebalga, Taurene ja Dzērbene vallaga ning Smiltene piirkonna Drusti vallaga.
Valla pindala on 67 km². 2016. aasta seisuga elas seal 403 inimest. Valla keskus on Melnbārži küla. Vallamaja asub aadressil Annas iela 4, vallavanem on Zinaida Šoldre.
Ajalugu.
Vald on kujunenud 1945. aastal Jaunpiebalga vallas moodustatud Zosēni külanõukogust. Aastal 1951 liideti sellega Pērļupe külanõukogu Mitšurini-nimelise kolhoosi maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Jaunpiebalga piirkonda.
Loodus.
Vald asub suuremalt jaolt Vidzeme kõrgustikul. Tähtsamad jõed on Koiva jõgi ning selle lisajõed Dzestrene ja Tulija. Suurim kõrgus on 219,8 meetrit (Silakalns).
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Kāpurkalnsi muinaskalmed ehk Ieva küngas. Regionaalse kaitse all on Kāpurkalnsi muinaskalmed ehk Kuradireis, Vieķi linnamägi, Zeikari keskaegne kalmistu, Migļi keskaegne kalmistu (Skanele või Skanule mägi) ja sealne kirikuase, Stepeļi keskaegne kalmistu, Ormaņi keskaegne kalmistu, Muciņase keskaegne kalmistu ja hiiepaik Kāpurkalnsi Māra kivi. Looduskaitse all on Bērni mänd ja kaks nimetut põlistamme.
Asustus.
2011. aastal elas vallas 386 lätlast, 27 venelast, 3 valgevenelast, 14 ukrainlast, 1 poolakas ja 2 leedulast. 
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Melnbārži

Melnbārži (varem "Melbārži", Nõukogude perioodil "Gaujaslīči") on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas, Zosēni valla halduskeskus. 
Küla asub merepinnast 185 meetri kõrgusel Koiva jõe kaldal, endisest piirkonna keskusest Jaunpiebalgast 17 ja Riiast 128 kilomeetri kaugusel.
Lisaks vallamajale on Melnbāržis raamatukogu, Pērļupe postkontor ja Gaujaslīči kultuurimaja. Asulasse jäävad bussipeatused Melnbārži ja Zosēnu pagasta padome.
Küla tekkis Nõukogude perioodil kui külanõukogu keskus ja Gaujaslīči kolhoosi keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Jaunpiebalga piirkonda.
Melbārži

Melbārži on küla ("mazciems") Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas. Küla asub valla keskusest Mustkalnist 13,7, endisest piirkonnakeskusest Salatsist 32,3 ja Riiast 79,5 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.
Gaujaslīči

Gaujaslīči on kahe Läti küla varasem nimi:
Aurichi kreis

Aurich (saksa "Landkreis Aurich") on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi keskus on Aurich.
Seda ümbritsevad (põhjast ja päripäeva) Põhjameri, Wittmundi ja Leeri kreis ning Emdeni linn.
Kreisi pindala on 1287 km². 31. detsembril 2015 elas seal 189 199 inimest. Asustustihedus on 146 inimest/km².
Ajalugu.
Kreisi ajalugu on seotud Ida-Friisimaa piirkonna ajalooga.
Kreis loodi 1977. aastal, kui ühendati endised Aurichi ja Nordeni kreis.
Loodus.
Kreis paikneb Ida-Friisimaa ("Ostfriesland") lääneosas. Läänes on Emsi jõe suu ja estuaariks väljaulatuv Krummhörni poolsaar.
Kreisis on kolm asustatud saart, mis kuuluvad Ida-Friisi saarte hulka. Nendeks on Juist (16 km², 1800 elanikku), Norderney (26 km², 6100 elanikku) ja Baltrum (6,5 km², 500 elanikku). Väike Memmerti saar pindalaga 5,2 km² on asustamata. See asub Juistist lõunas ja on looduskaitseala, kus elab haruldasi linde.
Osa kreisist kuulub Alam-Saksi padumere rahvusparki.
Linnad ja vallad.
"Samtgemeinden:"
1 "Samtgemeinde" keskus
Roman Sikora

Roman Sikora (sündinud 3. juulil 1970) on tšehhi näitekirjanik ja ajakirjanik.
Sündis Třineci linnas Kirde-Tšehhimaal, kasvas seal üles ja lõpetas 1988. aastal kohaliku kutsekooli metallurgia alal. Töötas Třineci raua- ja terasetööstuses, enne kui kolis Brnosse, et astuda Janáčeki muusika- ja etenduskunstide akadeemiasse ("Janáčkova akademie múzických umění v Brně"; tšehhikeelne lühend JAMU). Õppis seal kuus aastat. On töötanud Brno Linnateatris. 1998. aastal asutas koos mõttekaaslastega teatriteemalise veebiajakirja "Yorick", kuhu muuhulgas ise kirjutas esseesid ja arvustusi, kritiseerides Tšehhi teatrites valitsevat akademismi. Praegu elab Prahas, töötab toimetajana ajakirjas "Literární noviny" ja veebisaidi Tiscali.cz juures, teeb kaastööd sõltumatule veebiväljaandele "A2larm".
Ta on kirjutanud paarkümmend teatri- ja raadiolavastust ning arvukalt artikleid ja arvustusi. 1997. aastal sai Sikora oma näidendiga "Smetení Antigony" (tõlge umbes "Antigone jäänused") Alfréd Radoki fondi korraldatud algupärase draama konkursil teise koha, selleks ajaks oli ta kirjutanud juba umbes 15 näidendit. Tema näidendeid on lavastatud ka väljaspool Tšehhi vabariiki, kõige rohkem on tema teoseid tõlgitud saksa, prantsuse, ungari ja sloveeni keelde.
2014. aastal tõi VAT Teater lavale Sikora näidendi "Masohhisti pihtimus" ("Zpověď masochisty")
2007. aastal tehti Sikorast film "Sikora. Malý osobní marketingový epos" ("Väike isiklik turunduseepos", režissöör Ivo Bystřičan), kus Sikora arutleb enese müümise-mittemüümise üle Brno linna taustal.
Pivdenne (Toretsk)

Pivdenne (kuni 2016 "Leninskoje") on alev Ukrainas Donetski oblastis, 42,3 km kaugusel Donetski keskusest põhjakirdes, umbes 10 km kaugusel Horlivkast loodes.
Pivdenne kõrgus merepinnast on 167 meetrit.
2014. aasta aprillis alanud Vene-Ukraina sõda on toonud kaasa kaotusi nii rahulike elanike kui sõjaväelaste hulgas. Valitsusväed võtsid asula oma kontrolli alla 2018. aasta kevadel. 21. mai 2018 varahommikul toimunud lahingus sai surma kaks Ukraina sõjaväelast, neli sai haavata.
Aurich

Aurich (alamsaksa "Auerk", läänefriisi "Auwerk") on linn Idafriisi alal Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
See on Aurichi kreisi keskus. Linna pindala on 197,21 km², 31. detsembril 2015 elas seal 41 489 inimest.
Ajalugu.
Aurichi ajalugu ulatub 13. sajandisse, kui asulat "Aurechove" on 1276. aastal mainitud Friisimaa dokumendis "Brokmerbrief". 1517. aastal alustas krahv Edzard Cirksena aadlisuguvõsast linna rünnakujärgset ülesehitamist. Ta rajas linnakeskuse, mis on praegugi alles. 1539. aastal koondati maa ametivõimud Aurichisse, mis tegi sellest krahvkonna ja hiljem Ida-Friisimaa keskuse, jäädes maa ametiasutuste asupaigaks kuni Ida-Friisimaa pärandumiseni 1744. aastal Preisi kuningriigile. Pärast Preisi armee lüüasaamist 1807. aasta Jena lahingus sai Aurichist 1808. aastal Hollandi kuningriigi osa. 1810. aastal annekteeriti Hollandi kuningriik Prantsusmaasse ja Aurich tehti Esimese Prantsuse keisririigi Ems-Orientali departemangu keskuseks. Pärast Napoleoni lüüasaamist 1814. aastal läks see 1815. aastal Hannoveri kuningriigile ning 1866. aastal annekteeriti Preisimaa poolt ja tehti Hannoveri provintsi osaks.
21. oktoobrist 1944 kuni 23. detsembrini 1944 oli Aurichis natside koonduslaager. Laager oli Neuengamme koonduslaagri alluvuses.
Pärast Teist maailmasõda sai Aurich uue Alam-Saksi liidumaa osaks.
Tadija Kačar

Tadija Kačar (serbia kirillitsas "Тадија Качар"; sündinud 5. jaanuaril 1956; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Perućica, Jezero vald, Serblaste Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina) on Serbia ja Jugoslaavia FSV endine poksija. 
Ta sündis küll tollase Jugoslaavia FSV Bosnia ja Hertsegoviina SV-s, kuid kolis 1971. aastal koos vanematega Novi Sadi Vojvodina SAP-i ning on esindanud Serbia SV-d. Ta on rahvuselt serblane. 
Poksijana.
Jugoslaavia meistrivõistlustel.
Ta on tulnud kaks korda (1978. ja 1979. aastal) Jugoslaavia meistriks poolraskekaalus (kuni 81 kg). 
Kaasaegsetel olümpiamängudel.
Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Rybickile (Poola).
Maailmameistrivõistlustel.
Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Sixto Soriale (Kuuba).
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Albert Nikoljanile (NSV Liit).
Isiklikku.
Tema noorem vend Slobodan Kačar on samuti endine Serbia ja Jugoslaavia poksija. Tema vanema venna Sreteni poeg on Serbia jalgpallur Gojko Kačar.
Roomelt Malviste

Roomelt Malviste (3. juuni 1931 – 20. jaanuar 2022) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 1. Keskkooli.
1974. aastal sai ta meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Hemoblastooside levik Eesti NSV-s (1961–1971 aastate andmete põhjal)".
Ta töötas Tallinna Magdaleena Haigla peaarsti asetäitjana. Ta on koostanud ülevaate Tallinna Magdaleena Haigla ajaloost.
Ta on harrastanud malet ja orienteerumist.
Milo Yiannopoulos

Milo Yiannopoulos (sündinud 18. oktoobril 1984) on Briti poliitiline kommentaator ja kirjanik.
Ta on avalikult gei ja mehega abielus, aga kritiseerinud ka geiliikumist. Samuti suhtub kriitiliselt islamisse ja feminismi. Teda on seostatud alternatiivse parempoolsusega. Yiannopoulos on entusiastlik Donald Trumpi pooldaja (kuulub liikumisse Geid Trumpi Toetuseks). Yiannopoulos on katoliiklane ja ateismi kriitik, samuti on ta vastu abordile. Homoseksuaalsusse suhtub ta mitmeti. Nii leiab ta, et geina üleskasvamine on enamikule inimestest "kohutavalt üksildane, armetu kogemus". Kuigi ta omistab endale "fantastiliselt hea välimuse" ja peab ennast targaks ja sarmikaks, ei soovi ta isaks saada, et mitte seada süütut last geimõju ohtu. Samas on ta seisukohal, et "ajalooliselt on homoseksuaalid olnud massiivselt üleesindatud" nii kunstis, intellektuaalsetes valdkondades kui ka võimuringkondades, mis nüüd olevat muutunud, sest geidel pole enam motiivi naistega abielluda ja nii geide (kelle sperma olevat nii "väärtuslik") uus kalduvus järglasi mitte soetada muutvat rahvastiku rumalamaks. Yiannopoulos on pahameelt pälvinud ka oma pedofiilia kohaste kommentaaridega. Näiteks leidis ta, et noored poisid sellistes nö suhetes "leiavad üles, kes nad on" ja et need võivad mh anda neile "turvalisust ja ohutust". Yiannopoulos viitas, et võib-olla on ka ta ise olnud ahistatud, aga olevat tänulik Isa Michaelile, kelleta ta ei teeks kaugeltki nii head oraalseksi, "kui teda poleks olnud". Samuti arvas ta, et ka poiss, kes on seksuaalsuhetes endast vanema naisõpetajaga, on ise "kiskja" sellises olukorras. Yiannopoulos on hiljem siiski selgelt rõhutanud, et ei poolda laste ahistamist mitte mingil viisil. Yiannopolous on rasestumisvastaste vahendite vastane. Ta on märkinud: "Jumalakartlikud napakad nagu mina oleme pikka aega väitnud, et pereplaneerimine, nagu abort (ehk "laste mõrvamine", kui te nii eelistate), on Kuradi kätetöö. Nagu kõik asjad, mida Piibel laidab, viib see ainult häda ja kannatusteni - nii noorte meeste kui ka naiste jaoks." Yiannopoulos kirjutas varem Breitbart Newsile, kuid oli sunnitud tagasi astuma oma pedofiiliat puudutavate kommentaaride tõttu.
Saulius Tomas Kondrotas

Saulius Tomas Kondrotas (sündinud 30. jaanuaril 1953 Kaunases) on leedu kirjanik.
Ta lõpetas 1976. aastal Vilniuse Ülikooli psühholoogia ja filosoofia alal. Seejärel töötas ta entsüklopeediate toimetustes ning õpetas Leedu Kunstiinstituudis. 1986. aastal emigreerus ta läände ning töötas Münchenis ja Prahas Raadio Vaba Euroopa juures. Alates 2004. aastast elab Ameerika Ühendriikides.
2002. aastal pälvis ta Suurvürst Gediminase ordeni 1. klassi (suurristi).
Tema tuntuim romaan on "Žalčio žvilgsnis" (1981), mis on tõlgitud paljudesse keeltesse ning mille põhjal valmis 1990. aastal Leedu Filmistuudios samanimeline film (režissöör Gytis Lukšas).
Eesti keeles on ilmunud Kondrotase jutukogumikud "Päikeseloojangute kollektsionäär" ("Kolekcionierius", tõlkinud Tiiu Sandrak, Kirjastus Salv, 2023) ja "Kentaurivapi suguvõsa" ("Kentauro herbo giminė", tõlkinud Tiiu Jõgi, Loomingu Raamatukogu 39, 1981).
Kirves (ajakiri)

Kirwes oli 1906. aastal Peterburis ilmuma pidanud satiirileht, mida hakati välja andma pärast seda, kui tsaarivalitsus lasi sulgeda ajakirja Tapper.
Ajakirja toimetaja ja väljaandja oli Juhan Lilienbach.
Ajakirja trükiti Peterburis H. Bregenfeldi trükikojas 5000 eksemplari, kuid ajakirjad konfiskeeriti juba trükikojas. 
Pärast seda järgnesid katsed anda välja satiiriajakirju Puss ja Sügise.
Danielius Mušinskas

Danielius Mušinskas (sündinud 4. novembril 1951 Telšiais) on leedu kirjanik ja ajakirjanik.
Ta lõpetas 1974. aastal Vilniuse Ülikooli leedu keele ja kirjanduse alal. Aastail 1974–1975 oli ta kooliõpetaja Tryškiais, 1976–1988 noorteajakirja Jaunimo Gretos kultuuritoimetuse juht, 1989–1990 töötas ajakirjas Pergalė, aastast 1991 on tööl ajakirjas Metai, alates 1994. aastast peatoimetajana.
Eesti keeles on ilmunud tema novellikogu "Õhtu, mille pani kirja Mickus" (tõlkinud Mihkel Loodus, Loomingu Raamatukogu 46, 1983).
Sharmagne Leland-St. John

Sharmagne Leland-St. John (sündinud 23. mail 1946 USA-s) on Ameerika Ühendriikide põlisameerika juurtega luuletaja.
Tema tuntuim luuletus on "I said coffee".
Charles R. Jackson

Charles Reginald Jackson (6. aprill 1903 Summit, New Jersey – 21. september 1968 New York) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. 
Ta on tuntud tänu oma 1944. aastal ilmunud romaanile "The Lost Weekend".
Vilikton Barannikov

Vilikton Barannikov (burjaadi kirillitsas Виликтон Баранников; 4. juuli 1938 Ulan-Ude, Burjaadi-Mongoli ANSV – 29. november 2007 Ivolginski (Ebilge) rajoon, Burjaatia) oli Burjaatia ja Nõukogude Liidu poksija, rahvuselt burjaat.
Poksijana.
Ta oli esimene ja seni ainus burjaadist poksija, kes on saanud kaasaegsetelt olümpiamängudelt medali ning on tulnud Euroopa meistriks.
Kaasaegsetel olümpiamängudel.
Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Abel Laudoniole (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Józef Grudzieńile (Poola). 
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks. 
Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 17. Euroopa meistrivõistlustel (Rooma, 1967), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Hilisem elukäik.
Pärast sportlaskarjääri töötas ta poksitreenerina Ulan-Udes ning oli tunnustatud poksikohtunik. 
Ta hukkus 29. novembril 2007 liiklusõnnetuses.
Riiklik lennundus- ja kosmosemuuseum

Riiklik lennundus- ja kosmonautikamuuseum (inglise keeles "National Air and Space Museum") on Ameerika Ühendriikides Washingtonis üks mitmest Smithsoniani Instituudi koosseisu kuuluvast muuseumist. Selles enim külastatud muuseumis on välja pandud maailma suurim lennukite ja kosmoseaparaatide kogu.
Muuseum asutati 1946. aastal ja on nüüdseks maailma suurim omataoline. 2015. aastal külastas muuseumi 6 900 000 inimest.
Alates 2022. aastast on muuseumi direktor Christopher Browne.
Brooklands

Brooklands on võidusõidurada Suurbritannias Surrey krahvkonnas Weybridge'i asulas. Raja pikkus on 4,43 km. Rada kasutati võidusõiduks aastatel 1907–1939. 
Rada on kasutatud ka lennuväljana. Tänapäeval kasutatakse rada vanade autode kogunemiskohana. Raja juures asub Brooklandsi muuseum, kus saab näha autosid ja lennukeid, samuti rajaga seotud ajaloolisi esemeid.
Lofotri viikingimuuseum

Lofotri viikingimuuseum (norra keeles "Lofotr Vikingmuseum") on vabaõhumuuseum Norras Lofootide saarestiku Vestvågøya saarel. Saarel asus muistne viikingite küla. See küla on rekonstrueeritud ja kohandatud vabaõhumuuseumiks.
Muuseum avati 1995. 
Muuseumi tähelepanuväärseim hoone on rekonstruktsioon endisest viikingipealiku elamust, mis avastati 1983. See elamu ehitati arvatavasti umbes 500. aastal pKr. Elamu rekonstruktsiooni tegi Gisle Jakhelln.
Eesti-Araabia Selts

Eesti-Araabia Selts (ka Eesti Araabia Selts) oli Eestis tegutsenud selts, mis keskendus Araabia temaatika tutvustamisele Eestis. Selts asutati 1999 Tartus. Selts kustutati Äriregistrist 2013.
Seltsi juhatuse esimees oli Toomas Väli.
Selts plaanis ehitada araabia maja, kus pidid olema infokeskus, keeleklassid, araabia köögiga toitlustuskoht ja külalistetoad.
Legis actiones

Legisaktsiooniline protsess (ladina keeles "legis actiones") – kõige vanem hagi kohtumenetluse liik Rooma õiguses.
Nimetus "legis actiones" tuleb õigusliku hagidest, mida teostatakse allkirjutatude seaduse järgi (näiteks 12 tahvli seadused). Legisaktsioonilise protsessi põhitingimuseks oli hageja ja kostja kohalolek. Siinjuures, hageja vastutas kostja kohale tulemise eest. Selle jaoks esimene võiks kasutada sundust.
Kohtuprotsess liigitati kaheks osaks: "õigusele püstitamine" ("in jure)" ja "õiglusele pöördumine" ("in judicio"). Esimese osa või "in jure" jooksul hageja esitas pretensiooni kohtusse. Teine osa või "in judico" oli kohtumenetlus ise.
Witold Szabłowski

Witold Szabłowski (sündinud 27. juunil 1980 Ostrów Mazowieckas) on Poola ajakirjanik. 
On lõpetanud Varssavi ülikooli ajakirjanduse erialal. On elanud ja õppinud ühe aasta Türgis, seepärast on palju tema kirjutatust seotud Türgiga. 
2006. aastast on ta seotud Poola suurima päevalehega Gazeta Wyborcza.
2015. aastal esines Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista oma raamatu eestikeelse tõlke esitlusel.
Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia

Euroopa Parlamendi ajakirjanduspreemia (ingl "European Parliament Journalism Prize") on iga-aastane tunnustus, mille Euroopa Parlament annab välja alates 2008. aastast ajakirjanikule või ajakirjanikele, kes on meedias selgitanud üle-euroopaliselt olulisi teemasid või aidanud avalikkusel mõista Euroopa Liidu institutsioonide tegevust ja poliitikate sisu.
Preemia antakse välja neljas kategoorias: trükimeedia, raadio, televisioon ja internet. Auhinnafondi suurus on 20 000 eurot. Iga kategooria peapreemia on 5000 eurot.
Konkurss kuulutatakse välja märtsis. Konkursile saab esitada töid, mis on kas ühelt autorilt või autorite grupilt, kus kaasautoreid ei tohi olla rohkem kui 5. Esitada võib ka asjakohaseid teemasarjade osi, mis on avaldatud või eetris olnud ajavahemikul eelnenud aasta 1. maist kuni käesoleva aasta 30. aprillini mõnes EL ametlikus keeles. Konkursil saavad osaleda Euroopa Liidu riikide tegevajakirjanikud.
Võitjad selguvad septembris. Üheksaliikmeline žürii valib 27 liikmesriigi parimate tööde seast välja neli laureaati, kellele antakse autasud üle oktoobris.