Pulmonaalhüpertensioon

Pulmonaalhüpertensioon ehk pulmonaalhüpertoonia ehk pulmonaalne hüpertensioon ehk kopsuvereringe hüpertensioon (ladina keeles "hypertonia pulmonalis") on kopsuvereringe haiguslike seisundite ja häirete kompleks inimestel ja paljudel imetajatel, mille korral on kopsuarteris püsivalt kõrge vererõhk ja mille tulemusel tekivad organismis muutused (sealhulgas patoloogilised).
Põhjused.
Kopsuvereringe hüpertensioon võib kaasuda paljude kaasasündinud südamepuudulikkuse seisunditega, mille korral veri voolab vasakust südamepoolest (kõrgrõhk) kopsuringesse, näiteks vatsakestevaheseina defekti ehk VSD korral (näiteks auk südames).
Kopsuvereringe hüpertensioon võib aga kujuneda ja tekkida ka kopsudest otseselt sõltumata, näiteks mitraalstenoosi või vasaku vatsakese puudulikkuse korral; mõlemad seisundid takistavad südamel kopsuringe kaudu voolava vere efektiivset taasringlusse laskmist.
Kopsuvereringe hüpertensiooni levinuimaks põhjuseks on muutused kopsuvereringe veresoontes. Kopsuvereringe veresoontes võib verevoolule takistuseks saada siirdtopistus, ringlevad rasvaosakesed või pahaloomulised kasvajarakud.
PH on välistamisdiagnoos. Pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooni (PAHi) diagnoos määratakse tavaliselt pärast parema südamepoole õõnte kateteriseerimist puhkeolekus (invasiivsete mõõtmistega nagu koronaarangiograafia (tüsistused, surmlõpe 1/1000 uuritava kohta (ka üldtuimestuse all)) ja tsentraalveeni otseste rõhkude mõõtmist, kui kopsuarteri keskmine rõhk (mPAP) on ≥ 25 mmHg.
Inimene.
Pulmonaalhüpertensiooni mehaanilised kontseptsioonid.
Pulmonaalhüpertensiooni mehaaniliste kontseptsioonidena kirjeldatakse kopsuringes vereõhu tõusu veresoonte kokkutõmbumise (vasokonstriktsioon), pulmonaalse vaskulaarse resistentsuse jm kontseptsioonidega.
Dana Pointi pulmonaalhüpertensiooni kliiniline klassifikatsioon (2008).
1. rühm: Pulmonaalne arteriaalne hüpertensioon (PAH)
Kõik piisavalt suurtest defektidest tingitud šundid süsteemsest ringest kopsuvereringesse, mille tagajärjel on oluliselt tõusnud pulmonaalne vaskulaarne resistentsus ja mille tulemusena šunt on pöördunud (kopsuvereringest süsteemsesse) või on kahesuunaline. Esinevad ka tsüanoos, erütrotsütoos ja mitme muu elundi haaratus.
Mõõduka kuni suure defektiga patsientidel kerge kuni mõõduka pulmonaalse vaskulaarse resistentsuse tõusuga, kusjuures enamasti šunt süsteemsest vereringest kopsuvereringesse veel püsib, rahuolekus tsüanoos puudub.
Väikeste kaasasündinud defektide korral (tavaliselt vatsakeste vaheseinadefekt läbimõõduga &lt; 1 sm ja kodade vaheseinadefekt läbimõõduga &lt; 2 sm mõõdetuna ehhokardiograafia abiga) on kliiniline pilt väga sarnane idiopaatilise PAHiga.
Neil haigusjuhtudel on kaasasündinud südamerike südameoperatsiooni ajal korrigeeritud. PAH aga jääb püsima vahetult pärast operatsiooni või tekib taas mõned kuud või aastad pärast operatsiooni ilma olulise kaasasündinud kahjustuse postoperatiivse jääkdefektita või korrigeerivast operatsioonist tingitud võimalike põhjusteta.
1. rühm: Pulmonaalne venooklusiivne haigus (PVOD) ja/või pulmonaalne kapillaarne hemangiomatoos (PCH)&lt;/br&gt;
2. rühm: Pulmonaalhüpertensioon vasaku südamepoole haiguslike seisundite korral
3. rühm: Pulmonaalhüpertensioon tingituna kopsuhaiguste ja/või hüpokseemiast
4. rühm: Krooniline trombembooliline pulmonaalhüpertensioon (CTEPH)&lt;/br&gt;
5. rühm: Ebaselgete ja multifaktoriaalsete mehhanismidega PAH
1.4.4. Kaasasündinud südamerikked.
PH klassifikatsioon kaasasündinud vatsakestevaheseina defekti ehk VSD korral.
PH seoses kaasasündinud VSD-ga
PAH ravimid Eestis.
PAH ravimid ja nende soodustingimustel väljastamise kord Eesti Haigekassa haiguskindlustuses sõltub palju PH põhjustest, paljudel haigusjuhtudel tuleb patsiendil välja osta täishinnaga ravim.