tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Klipplaat

Klipplaat on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Dr Beyers Naudé vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Klipplaati elanikest värvilisi 61,3%, mustanahalisi aafriklasi 36,7%, valgeid 1,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,6%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 67,7% inimesi, koosa keelt 27,3%, inglise keelt 2,5% ja teisi keeli 2,5%.,
Steytlerville

Steytlerville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Dr Beyers Naudé vallas.
Steytlerville on asutatud 1876. aastal, linnaõigused sai 1891. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Steytlerville'i elanikest värvilisi 71,1%, mustanahalisi aafriklasi 22,8%, valgeid 5,3%, India või Aasia päritolu inimesi 0,2% ja teisi 0,7%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 80,1% inimesi, koosa keelt 17,1%, inglise keelt 1,4% ja teisi keeli 1,4%.
Tulevikusalastus

Tulevikusalastus (inglise keeles "forward secrecy"; FS &amp; "perfect forward secrecy"; PFS) on krüptograafias turvaliste kommunikatsiooniprotokollide omadus, mis tagab serveri salajase võtme lekkimise korral sessioonivõtme turvalisuse. See kaitseb minevikus toimunud suhtluste dekrüptimise eest parooli või võtme lekkimise korral.
Dunalka vald

Dunalka vald (läti keeles "Dunalkas pagasts") on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Durbe, Tadaiķi, Vecpilsi, Aizpute, Cīrava, Vērgale, Saka ja Medze vallaga.
Valla pindala on 87,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 701 inimest. Valla keskus on Dunalka küla, vallavanem-kassiir on Zelma Bužate.
Vallas on kaks avalikku raamatukogu: üks Dunalkas, teine Rāva internaatkooli juures.
Ajalugu.
19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Rāva ja Dunalka mõis. Aastal 1935 oli Dunalka valla pindala 57 km². Aastal 1945 moodustati vallas Dunalka ja Daidze külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Dunalka külanõukoguga likvideeritav Daidze külanõukogu. Aastal 1954 liideti sellega Rāva külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Durbe piirkonda.
Mälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ķiepe kraavi muinasasula, Dunalka mõisakompleks (sealhulgas ait ja park), Dunalka muinasasula, Dunalka Puuslikumäe linnamägi, Upesputriņi muinasasula, Upmaļi muinasasula ja Strungase muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Dunalka parunite kabel ja Robežnieki muinasasula.
Loodus.
Suurim jõgi on Durbe jõgi, vallas asub osaliselt ka Durbe järv. Looduskaitse all on Dārzi tamm ja Maztuņņi pärn, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lõunaossa jääb osaliselt Durbe järve luha hoiuala.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 677 lätlast, 13 venelast, 2 valgevenelast, 4 ukrainlast ja 13 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Dunalka

Dunalka on küla ("vidējciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Dunalka valla halduskeskus. 
Küla asub merepinnast 26 meetri kõrgusel Durbe jõe kaldal. 
Lisaks vallamajale asuvad külas põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. 
Küla tekkis endise Dunalka mõisa ("Dubenalken") keskuse juurde. Nõukogude perioodil oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dunalka mõisakompleks (sealhulgas ait ja park), Dunalka muinasasula, Dunalka Puuslikumäe linnamägi, Upesputriņi muinasasula ja Upmaļi muinasasula.
Looduskaitse all on külas kasvavad saared ümbermõõtudega 4.23, 3.7 ja 4.13 meetrit ning mänd kõrgusega 22 ja ümbermõõduga 3.7 meetrit.
Aastal 2005 oli külas 253 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 216, aastal 2020 aga 203.
Meliton Sardesest

Meliton Sardesest (kreeka keeles Μελίτων Σάρδεων, Melítōn Sárdeōn), eestikeelses õigeusu traditsioonis Sardese püha piiskop Meliton, on 2. sajandil elanud (surnud u 180) kristlik autor, keda loetakse apologeetide hulka. Teda austatakse pühakuna nii katoliku kui ka õigeusu kirikus ning tema mälestuspäeva tähistatakse 1. aprillil.
Eluloolist.
Melitoni elust on teada väga vähe, teda ja tema teoseid on mainitud Eusebiose "Kiriku ajaloos". Ta oli piiskop Sardese linnas Smyrna lähedal Lääne-Anatoolias ja Eusebiose teate kohaselt reisis pühale maale, et tutvuda seal juutide pühade käsikirjadega. Temalt pärineb vanim vana testamendi kaanon, mis sarnaneb juutide tanahiga.
Teosed.
Tema teostest on säilinud üksikuid osi. Eusebiose teate järgi on ta kirjutanud apoloogia kristlusele Marcus Aureliuse vastu ajavahemikus 172–177, "Eklogai", mis sisaldab Vana Testamendi kaanonit, ja muid proosateoseid (kokku nimetab ja tsiteerib Eusebios 19 teost). Melitoni kuulsaim kirjutis on värssjutlus "Peri pascha" (kreeka keeles 'ülestõusmispühast') mis kõneleb lunastusloost, Iisraeli truudusetusest ning Kristuse kannatamisest ja ülestõusmisest. Ositi on säilinud kolmes käsikirjas: papüürus Chester Beatty XII, papüürus Bodmer XIII ja papüürus Oxyrhynchos 6000. Kirjatöö on arvatavasti seotud algkristlaste hümnoloogiaga ja on ilmselt mõjutanud hilisemaid kirikulaule ja jutlusi.
Karwitz

Karwitz on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 31,65 km². 31. detsembril 2017 elas seal 726 inimest.
Langendorf (Elbe)

Langendorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 40,87 km². 31. detsembril 2017 elas seal 685 inimest.
Neu Darchau

Neu Darchau on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 22,62 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1370 inimest.
Zernien

Zernien on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 51,55 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1622 inimest.
Zaļā vārna

Zaļā vārna (läti keeles 'siniraag', sõna-sõnalt 'roheline vares') oli Läti kunsti- ja kirjandusrühmitus, mis tegutses Riias aastail 1925–1939.
Tegevus.
Tegemist oli ühega esimestest kunstnikerühmitustest iseseisvas Läti Vabariigis. See koondas noori ja vähetuntud loomeinimesi, kes tundsid huvi 20. sajandil tekkinud uuenduslike suundade vastu kunstis ja kirjanduses. Zaļā vārna ajakirjas, mida andis välja kirjandussektsioon (1929. Nr.1 – 6; 1931. Nr. 1), avaldati lisaks kirjanduslikule omaloomingule kunsti- ning teatrikriitikat. Noored kunstnikud said organisatsiooni kaudu võimaluse hakata esinema näitustel.
Zaļā vārna püüdis siduda ja lähendada erinevaid kultuurivaldkondi ja selles oli mitu sektsiooni. Neis ei tegutsenud mitte üksnes maalikunstnikud ja graafikud, vaid kirjanikud, muusikud ja näitlejad. Rühmituse kõneisik ja juht oli kirjanik Kārlis Štrauhs. Rühmitus oli uhke oma korraldatud atraktiivsetele kunstinäitustele ning korraldas muid tähelepanu äratavaid üritusi, näiteks temaatilisi balle ja muud. Üle kogu Riia levisid uudised Zāļa vārna boheemlikest kirjandusõhtutest, karnevalidest, loteriidest, väljamüükidest ning üksteisele ülistavas vormis kirjutatud luuletustest. Kirjandusõhtuid külastas alati palju kunstnikke.
Liikmed.
Kujutava kunsti sektsioon.
Kunsti sektsiooni kuulus ligi 60 liiget. Juhatasid maalikunstnik Jānis Plase ja tema järel Kārlis Baltgailis. Teisi liikmeid:
ja teised.
Kirjandussektsioon.
Kirjanike sektsiooni juhatas Fridrihs Gulbis. Teisi liikmeid:
ja teised.
Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo

Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo (kaubamärk 1980. aastatest EKTA, varem tuntud lühendi järgi EKB) oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia arvutustehnika vahendeid välja töötav ja tootev asutus.
EKTA oli varustatud omal ajal heal tasemel projekteerimis- ja tootmisvahenditega. Kuna Teaduste Akadeemia ettevõtet ei rahastanud, olid sellel isemajandamisel üpris vabad käed, loodi lahendusi teaduseksperimentide ja tööstuse automatiseerimiseks, mille tarvis arendati mikroarvutitel põhinevat arvutustehnikat ja süsteemiprogrammeerimist. Arendati digitaalse signaalitöötlemise riist- ja tarkvara, digitaalsüsteemide diagnostikat, sh süsteeme pardaarvutite testimiseks, toodete hulka kuulusid kõrgtäpsusega signaalimuundurid ja testerid, millest osa anti ka seeriatootmisse.
Ettevõtte kõrgaeg oli 1980. aastatel, mil loodi tuntud kooliarvuti Juku, arendati ka samal KR580VM80A kiibil põhineva kogu Nõukogude Liidu turule toodetud SM 1800-seeria süsteemitarkvara.
Ajalugu.
EKTA loodi 1976. aastal ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika
Instituudi programmeerimise büroo baasil Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo (EKB) nime all ning selle esimene direktor oli Kalju Leppik. Esialgu paiknes büroo Teaduste Akadeemia endises aktusesaalis Estonia puiesteel.
1978. aastal hakati projekteerima erikonstrueerimisbüroo uut hoonet Akadeemia teele, uude majja koliti 1980. aastal. Esimesel aastal kasvas töötajate arv 293ni, viie aasta pärast taas tekkinud ruumikitsikus lahendati Küberneetika Instituudi uuest majast korruse rentimisega, koostööd tehti ka Teaduste Akadeemia SKB ja Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudiga, aastate jooksul tuli töötajaid palju ka Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetajate seast. 1989. aastaks oli EKTAs töötajaid 429.
1989. aastal loodi välisosalusega allettevõtted EKTACO ja EKTATEX. 
Trükkplaatide tootmise ja nendel elektroonikasõlmede monteerimise osas oli EKTA aluseks mitmele hilisemale elektroonikaettevõttele.
1994. aastal oli EKTA lagunenud endiste töötajate poolt loodud eraettevõteeks, millest paljud tegutsesid EKTA ruumides, nt KAMITRA, SIENT, EKTACO jt.
1998. aastal ühendati EKTA vastloodud Cybernetica ASiga ja kaubamärgi EKTA all jätkati navigatsioonisüsteemide müümist.
Zé Luís

José Luís Mendes Andrade (mängijanimega Zé Luís; sündinud 24. jaanuaril 1991 Fogol) on Roheneemesaarte jalgpallur, kes mängib Portugali kõrgliigaklubis Farense ründajana.
Klubikarjäär.
Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Portugali esiliigaklubis Gil Vicente. Hooajal 2010–11 oli ta juba klubi suurim värvakütt ning aitas klubil esiliiga võiduga jõuda kõrgliigasse. 2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Braga. Hooajal 2012–13 võideti klubiga Portugali liigakarikas Taça da Liga. Hooaja 2013–14 veetis ta laenul Ungari kõrgliigaklubis Videoton.
2015. aasta juulist liitus Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Spartak. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Venemaa meistriks. 2017. aastal võideti lisaks Venemaa superkarikas.
2019. aasta juulis naasis ta Portugali kõrgliigasse ja sõlmis nelja-aastase lepingu FC Portoga. Hooajal 2019–20 lõi ta Portugali kõrgliigas seitse väravat ja tuli klubiga Portugali meistriks.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Lokomotiv. Tema leping lõpetati 2022. aasta jaanuaris osapoolte kokkuleppel.
2022. aasta veebruaris sõlmis ta kuue kuu pikkuse lepingu Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Taawoun.
2022. aasta septembris siirdus ta üheks hooajaks Türgi kõrgliigaklubisse Hatayspor. Türgi kõrgliigas lõi ta kaks väravat: 24. oktoobril 2022 Beşiktaşe vastu ja 7. novembril İstanbul Başakşehiri vastu. Hatayspori hooaeg jäi pooleli seoses 2023. aasta veebruaris Türgit tabanud tugeva maavärina tõttu.
2023. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Portugali kõrgliigasse tõusnud klubiga Farense.
Koondisekarjäär.
Roheneemesaarte rahvuskoondises tegi ta debüüdi 24. mail 2010 sõprusmängus Portugali vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 6. septembril 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu.
Benjamin Verbič

Benjamin Verbič (sündinud 27. novembril 1993 Celjes) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis PAE Panathinaikόs ja Sloveenia jalgpallikoondises.
Verbič alustas klubikarjääri 2011. aastal kodulinnaklubis NK Celje. Hooajal 2014–15 oli ta Sloveenia liigas 15 väravaga paremuselt teine väravakütt ning ta valiti liiga hooaja parimaks mängijaks.
2015. aasta aprillis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Taani kõrgliigaklubiga København. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta klubiga nii Taani meistriks kui võitis ka karika.
2017. aasta detsembris sõlmis ta viie aasta pikkuse lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Kiievi Dinamo. Hooajal 2020/21 tuli ta Dinamoga Ukraina meistriks. 2022. aasta esimeses pooles oli ta Dinamost laenul Poola kõrgliigaklubis Varssavi Legia.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Panathinaikόsega.
Sloveenia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 30. märtsil 2015 sõprusmängus Katari vastu. Esimese värava koondise särgis lõi ta 11. novembril 2016 MM-i valikmängus Malta vastu.
Ivan Tričkovski

Ivan Tričkovski (makedoonia keeles Иван Тричковски; sündinud 18. aprillil 1987 Skopjes) on Põhja-Makedoonia jalgpallur. Ta mängib Küprose kõrgliiga klubis AEK Larnaca ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises ründajana.
Ta alustas karjääri 2004. aastal kodumaa klubis FK Vardar. Hiljem on ta mänginud viie välisriigi klubides, sealhulgas Serbias Belgardi Red Staris, Belgias Club Brugges, Araabia Ühendemiraatide klubis Al-Nasr ja Poolas Varssavi Legias. Enne 2016. aastal AEK Larnacaga liitumist oli ta kuulunud veel kahe Küprose liiga klubisse: APOEL ja Enosis Neon Paralimni. 
Debüüdi Makedoonia rahvuskoondises tegi ta 29. mail 2010 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Selles mängus lõi ta ka oma esimese värava koondise kasuks.
Marcelo Nascimento da Costa

Marcelo Nascimento da Costa (mängijanimega Marcelinho; sündinud 24. augustil 1984 Manacapurus) on Brasiilia päritolu Bulgaaria jalgpallur. Ta mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia esiliiga klubis Vitória.
Ta alustas klubikarjääri Brasiilias, mängides muuhulgas Brasiilia esiliiga klubis Bragantino.
Aastatel 2011–2020 mängis ta Bulgaaria kõrgliiga klubis Razgradi Ludogorets. Ta mängis seal kokku üheksa hooaega ja tuli kõikidel hooaegadel klubiga Bulgaaria meistriks. Lisaks võitis ta kahel korral Bulgaaria karika ja neljal korral Bulgaaria superkarika. Marcelinho on enim mänge Bulgaaria kõrgliigas pidanud mängija klubi ajaloos, lisaks suurim väravakütt Euroopa klubide liigades.
2013. aastal sai ta Bulgaaria kodakondsuse ja õiguse esindada Bulgaariat rahvusvahelisel tasandil. Bulgaaria jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 26. märtsil 2016 sõprusmängus Portugali vastu. Selles mängus lõi ta ka esimese värava koondise särgis.
Heauusilm

Heauusilm oli aastatel 2000-2005 tegutsenud Eesti sotsiaalökoloogia klubi, mille eesmärk oli teadvustada ja tegelda inimühiskonna ja looduskeskkonna probleemidega, seejuures näiteks survestada võimuorganeid. Klubi ei olnud registreeritud Äriregistris.
Klubi asutaja ja eestvedaja oli Arni Alandi.
Kirvesilm

Kirvesilm on kirve tömp osa, millesse kinnitub kirvevars.
Kotkasilm

Kotkasilm on kotka silm. See on loomade silmadest kõige teravam.
Võrk

Võrk on mitme tähendusega sõna.
Mäluseade

Mäluseade (inglise keeles " data storage") ehk andmesalvesti (saksa keeles "Datenspeicher") on infotehnoloogias funktsionaalne üksus, millesse saab andmeid paigutada (kirjutada), milles neid saab hoida ja millest neid saab võtta (lugeda).
Liitsõnades (muutmälu, säilmälu, välismälu jt) tähendab mälu kogu adresseeritavat salvestusruumi töötlusseadmetes ja teistes mäluseadmetes, mida kasutatakse käskude täitmiseks. Mäluseadmed on laialdaselt kasutusel arvutites ja arvutisüsteemides.
Mäluseadmete ehitus ja talitlus põhineb elektroonikal ja digitaaltehnikal. Varasemal ajal on andmeid töötlemiseks salvestatud mehaaniliselt perfokaartidele ja perfolindile, arvutitehnika algusaastail peamiselt magnetelektriliselt, vt trummelmälu, ferriitmälu, magnetlintsalvesti.
Liigitus.
Mäluseadmeid on võimalik liigitada mitmesugustel alustel.
Liigitus toitesõltuvuse järgi:
Liigitus andmete kirjutamise ja lugemise võimaluste järgi:
ka kirjutatavad
Liigitus salvestusmeetodi ja andmekandja järgi:
Liigitus mäluseadme asukoha järgi:
Pooljuhtmälu

Pooljuhtmälu (ingl "semiconductor memory") on elektrooniline mälu, mis on loodud pooljuhtkristalli (kiibi) pindkihis integraallülituse kujul. Andmed salvestatakse integraallülitusse binaarsete laenguolekutena, mis esitavad biti väärtust (1 või 0).
Eri tüüpi mälude pikkade nimetuste asemel kasutatakse sageli suurtähtlühendeid, mis on saadud ingliskeelsetest nimetustest ja rahvusvaheliselt käibel.
Pooljuhtmälud jagunevad andmete kirjutamise ja nende säilimise võimaluste järgi muut- ja püsimäludeks.
Püsimälud, lühend ROM ("Read-Only Memory"): 
Muutmälud, lühend RAM ("Random Access Memory"):
Vincenzo Viviani

Vincenzo Viviani (5. aprill 1622 – 22. september 1703) oli itaalia matemaatik ja füüsik. Ta oli Torricelli õpilane ja Galilei järgija.
Mudelipõhine testimine

Mudelipõhine testimine on mudelipõhise disaini rakendus tarkvara või süsteemi testimise jaoks.
Mudeleid kasutatakse, et näidata, kuidas testitav süsteem (s"ystem under test") peaks käituma, või näitamaks testimise strateegiaid ja -keskkonda.
Mudel, mis näitab testitavat süsteemi, on tavaliselt abstraktne ja osaline väljendus soovitud süsteemi käitumisest. Tuletatud testjuhud ("test cases") sellest mudelist on samal abstraktsuse tasemel olevad funktsionaalsed testjuhud. Sellised testjuhud moodustavad kokku abstraktse testkomplekti ("abstract test suite"). Abstraktset testkomplekti ei saa kasutada testitava süsteemi testimiseks, kuna nad on erinevatel abstraktsuse tasemetel. Käivitatav testkomplekt tuletatakse vastavast abstraktsest testkomplektist. Käivitatav testkomplekt suudab testitava süsteemiga suhelda. See saavutatakse abstraktsete testjuhtude vastavusse seadmisel mingite konkreetsete, sellele süsteemile mõeldud testjuhtudega. Mõned mudelipõhised testimiskeskkonnad sisaldavad piisaval hulgal informatsiooni, et genereerida käivitatavad testkomplektid automaatselt. Teistes keskkondades tuleb abstraktse testkomplekti elemendid viia vastavusse konkreetsete avaldiste või meetodi kutsetega tarkvaras.
Mudelipõhine testimine liigitub musta kasti testimiseks ("black-box testing"), kuna testkomplektid on tuletatud mudelitest, mitte lähtekoodist. 
Suuremate süsteemide mudelipõhine testimine on siiani arenev valdkond.
Mudelid.
Tavaliselt ehitatakse mudelid enne või paralleelselt neile vastava süsteemiga, kuigi neid koostatakse ka juba valmis süsteemide jaoks. Tuntumad keeled testide genereerimiseks on UML, SysML, tuntumad programmeerimiskeeled, lõplikud automaadid ja matemaatilised formalismid. 
Praktikas.
Mudelipõhine testimine kuulub pigem tarkvara arenduse, kui testide kirjutamise, alla. Arendusmeeskond ehitab rakenduse, mida on võimalik testida, ja loob mudelid funktsioonidest kasutaja vaatevinklist. Sedasi pole vaja testjuhte tuletada ja seega kaob vajadus testjuhtude hoolduseks. See aga ei tähenda, et toodet hooldama ei peaks. Hooldama peab siinkohal mudeleid arendusprotsessi käigus, mis aitab luua parema kvaliteediga tooteid.
Mudelipõhise testimise protsess algab arendajate ja testijate koolitamisest ning õppida selle kohta on palju. Arendajad peavad aru saama testimisest ja testijad peavad õppima uue kontseptsiooni traditsiooniliste meetodite kõrvale. Seejärel tuleb mudeliseerimine integreerida arendusprotsessi, mis võib osutuda väljakutseks, kuna nõuab muutust tavalisest mõtteviisist tarkvara arenduse kohta.
Zaz

Zaz (kodanikunimega Isabelle Geffroy; sündinud 1. mail 1980 Toursis Prantsusmaal) on Prantsuse laulja ja laulukirjutaja, kes ühendab oma loomingus džässi, souli, akustilise muusika ja šansooni. 
Tema esimene heliplaat "Zaz" ilmus 10. mail 2010, sellel ilmus ka tema tuntuim pala "Je veux".
Auhinnad ja nominatsioonid.
2014. aasta World Music Awardsil nomineeriti Zaz kategooriates "maailma parim naisartist" ja "maailma parim "live"-esineja", kategoorias "maailma parim plaat" tema plaadid "Zaz" ja "Recto Verso", kategoorias "maailma parim laul" tema laulud "Si" ja "On Ira" ning kategoorias "maailma parim video" tema muusikavideo "On Ira".'
Oskar Lember

 
Oskar Lember (14./26. märts 1897 Suur-Pahila küla, Saaremaa – 1. juuni 1987) oli Saaremaa kooliõpetaja ja -juht.
Elulugu.
Oskar Lember sündis Suur-Pahila külas Allika talu peretütre Tiiu (1854–1899) ja Kõinastu saarelt pärit peremehe Mihkli (1859–1927) kuuenda pojana. Isa abiellus pärast abikaasa varajast surma uuesti ning sündis veel viis täiseani elanud last.
1910. aastal kolis Oskar Lember koos vanemate vendade Jaagupi ja Johannesega elama Kuressaare lähistele Upa külla. 1912. aasta kevadel lõpetas ta Kaarma-Suure valla ministeeriumikooli ühe klassi, olles varem õppinud kolm aastat külakoolis ja ühe aasta kihelkonnakoolis. Aastatel 1912–1915 õppis Oskar Kuressaare linnakoolis, mille viimane aasta jäi puhkenud sõja tõttu Venemaale evakueeritud koolis lõpetamata. Esimese maailmasõjaga seoses võeti ta 1916. aastal teenima Venemaa keisririigi armeesse, Peterburis asunud 9. tagavara ratsaväepolgu 1. eskadroni koosseisu. Vahetust sõjategevusest eemal olles, kuid nii veebruari- kui ka oktoobrirevolutsiooni päevil Peterburis viibides, naasis Oskar nooremseersandina 1918. aasta kevadel Eestisse. Samal aastal võttis ta osa Saksa okupatsiooni aegsetest kooliõpetaja kursustest. Eesti Vabadussõja puhkedes mobiliseeriti Oskar 01.04.1919–10.8.1920 Eesti Rahvaväkke, kus teenis Kuressaare kordoni staabis nooremkirjutajana.
1920. aasta 3. oktoobril määrati Oskar Lember Leisi valla nõukogu otsusega õpetaja kohusetäitjaks Liiküla algkoolis, kus töötas järgnevad 23 aastat. Alates 1925. aastast oli ta ka sama kooli juhataja kohusetäitja. Täiendades end 1921. aastal algkooliõpetajate suvekursustel ja 1925. aastal usuõpetuse kursustel, sai Oskar tänu kauaaegsele praktikale 1932. aastal algkooliõpetaja kutse. Eesti Omavalitsuse haridus-direktooriumi otsusega kinnitati ta 1942. aastal vanemõpetajaks. Oskar Lember oli aastatel 1943–1946 Tagavere mittetäieliku keskkooli ja 1946–1952 Pahila algkooli juhataja. Õpetajana töötas ta seejärel kuni 1969. aastani Tagavere, Veeriku, Lööne, Roobaka ja Pamma koolides. 
Oskar Lember abiellus 1923. aastal Metskülast pärit Helmi Marie Grepp'iga (1903–1978), kellega neil oli viis poega: Sulev, Ilmar, Heino, Olev ja Uudo. Poeg Sulev Lember (1924–1981) tegutses samuti kooliõpetaja ja -juhina. Poeg Uudo (Uudu) Lember (1941–1995) oli keskne karakter režissöör Eeva Mägi 2017. aasta dokumentaalfilmis "Lembri Uudu", mis jutustab Pähkla küla elanikest. Oskar Lember veetis pensionipõlve kodutalus Allikal, kus elas kõrge eani ning on maetud Jaani kalmistule.
Annegret Kramp-Karrenbauer

Annegret Kramp-Karrenbauer (sünninimega "Annegret Kramp"; sündinud 9. augustil 1962 Völklingenis Saarimaal) on Saksamaa poliitik, endine Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) esimees (2018–2021), Saksamaa kaitseminister (2019–2021) ja Saarimaa peaminister (2011–2018).
Elukäik.
Ta sündis aastal 1962 Völklingenis, kuid kasvas üles Püttlingenis. Aastal 1982 lõpetas ta Völklingenis gümnaasiumi. Aastast 1984 õppis ta politoloogiat ja õigusteadust Trieri ja Saarimaa Ülikoolis.
Alates novembrist 2010 on Kramp-Karrenbauer kuulunud Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu presiidiumisse.
Ta oli 10. augustist 2011 kuni 28. veebruarini 2018 Saarimaa peaminister.
Ta oli 7. detsembrist 2018 kuni 16. jaanuarini 2021 Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) esimees, 17. juulist 2019 kuni 8. detsembrini 2021 oli ta ühtlasi Saksamaa kaitseminister.
Isiklikku.
Ta on usutunnistuse poolest katoliiklane. Ta on 1984. aastast abielus mäeinsener Helmut Karrenbaueriga, neil on kolm last.
Paikre prügila

Paikre prügila on prügila Pärnu maakonnas Paikuse asulas. Prügilat haldab OÜ Paikre (varasema nimega OÜ Paikuse Jäätmekäitluskeskus).
Prügila ajalugu ulatub aastasse 2002, kui avati "Paikuse prügila".
Prügila vastab Euroopa Liidu nõuetele.
2019. aasta sügisel algatati kriminaaluurimine prügila juhatuse liikme Kristo Rossmani ning firmas arendusjuhina töötanud Ott Suti suhtes. Maakohtus mõisteti mehed süüdi usalduse kuritarvitamises, omastamises, dokumentide võltsimises ja võltsitud dokumentide kasutamises. Ringkonnakohus kinnitas selle üle ning riigikohus ei võtnud edasikaebust menetlusse, millega jõustus 2025. aasta sügisel süüdimõistev otsus. Rossmanilt ja Sutilt mõisteti ringkonnakohtu otsusega välja 128 420 eurot pluss viivised OÜ Paikre kasuks ettevõttele põhjustatud kahjude hüvitamiseks.
Oru-Nõrava prügila

Oru-Nõrava prügila oli prügila Harju maakonnas Kose vallas Nõrava külas. 
Prügila avati 1985. Prügila suleti 2009. Prügilat haldas Radix Hoolduse OÜ.
Pullapää prügila

Pullapää prügila oli prügila Lääne maakonnas Ridala vallas Nõmme külas. 
Prügila avati 1961. Prügila suleti 2006. Prügilat haldas AS Ragn-Sells.
Uikala prügila

Uikala prügila on prügila Ida-Vru maakonnas Jõhvi vallas Kukruse külas. Prügila avati 2002. Prügilat haldas AS Uikala Prügila. 2025. aastal haldas prügilat osaühing Ekovir (omanikud Natalia Ossipenko ja Igor Gorjatšjov). 
Probleemid.
2025. aastal oli prügilal maksuvõlg enam kui 2 miljonit eurot ning Päästeameti ja Keskkonnaameti hinnangul on tegemist probleemse prügilaga, mis nõuab ametitelt ebaproportsionaalselt palju ressurssi – prügila pole suutnud ettekirjutusi täita, territooriumil toimuvad sagedased põlengud. 2025. aasta esimese nelja kuu jooksul toimus 11 põlengut.
Sama aasta sügisel mõisteti Uikala prügilat omavale ja prügiveoteenust osutavale ettevõte Ekovirile Eesti suurima prügikelmuse eest kokkuleppemenetluses trahv 650 000 ja kohustuse koos intressidega maksta kaks miljonit eurot keskkonnatasusid. Ettevõtte tegevjuhile Stanislav Matišinetsile ja ettevõtte endisele keskkonnaspetsialistile Olga Valijevale määras kohus tingimisi vanglakaristuse. Suurpettuse eestvedajaks oli ettevõtte omanik Nikolai Ossipenko – Uikala prügilas jäeti 2022. aastal kaalumispettuse teel registreerimata 5600 tonni jäätmeid. Nii jäi riigil saastetasudena saamata 1,5 miljonit eurot.
Puu (graafiteooria)

Puu on graafiteoorias sidus ja tsükliteta graaf. Olenevalt käsitlusest võidakse puuks lugeda ainult suunamata graafe, mis vastavad puu tingimusele. Paljud andmestruktuurid informaatikas põhinevad puul, aga üldiselt on nende puhul üks tipp valitud juureks, mille tulemusena saadakse juurega puu.
Definitsioonid.
Puu.
Iga suunatud graaf on puu, kui ta rahuldab järgmisi võrdväärseid tingimusi:
Kui graafil on ka lõplik arv "n" tippu, siis järgmised väited on samuti võrdväärsed ülaltoodutega:
Kui käsitlusest olenevalt võivad suunatud graafid ka puud olla, siis on nad seda juhul, kui nende alusgraaf on puu. Samuti võidakse sõltuvalt käsitlusest puuks lugeda ainult juurega puid. Graafi, millel pole ühtegi tippu, ei loeta üldjuhul puuks, nagu ei loetaga teda ka graafiks.
Mets.
Metsaks nimetatakse graafi, mille kõik sidusad komponendid on puud . Võrdväärselt saab öelda, et mets on tsükliteta graaf . Ka üksik puu ja tühigraaf (ilma servadeta graaf) on metsad. Kuna puude puhul kehtib tingimus "V – E = 1", kus "V" on graafi tippude arv ja "E" graafi servade arv, siis saame metsas olevate puude arvu, kui lahutame metsa kõigi tippude arvust "TV", metsa kõigi servade arvu "TE", seega saame "TV – TE" "=" puude arv metsas.
Juurega puu.
Juurega puu on puu, milles ühte tippu nimetatakse juureks või juurtipuks. Kui juurega puu on suunatud, suunavad üldjuhul kõik kaared (suunatud servad) kas juurest eemale või juure poole. Tipu ülemtipuks nimetatakse naabertippu, mis jääb teele tipust juureni. Igal tipul peale juure on üks ülemtipp. Tipu alamtipuks nimetatakse tippu, mille jaoks on antud tipp ülemtipp. Leht on tipp, millel pole alamtippe. Iga tipp, mis ei ole ei juur ega leht, on vahetipp.
Juurega puu tipu kõrgus on kõige pikema lehtedesuunalise tee pikkus. Puu kõrgus on puu juure kõrgus. Tipu sügavus on tee pikkus sellest tipust juureni. Juure sügavus on null, lehtede kõrgus on null ja nii ühest tipust koosneva puu kõrgus kui ka sügavus on null. Kui graafi ilma ühegi tiputa loetakse korrektseks puuks, siis tavaliselt arvestatakse selle kõrguseks ja sügavuseks miinus üks. Tippude sügavus on oluline puude tasakaalustamisel, mida on tihti tarvis otsimispuude, näiteks AVL-puu puhul.
Juurega puud on üks olulisim andmestruktuur informaatikas. Praktikas on kasutuses tihti järjestatud puud. Järjestatud puu on juurega puu, milles iga tipu alamtippudele on määratud kindel järjestus.
Kahendpuu.
Kahendpuu on juurega puu, mille igal tipul on maksimaalselt kaks alamtippu, mida nimetatakse vasakuks ja paremaks alamtipuks või alluvaks. Rekursiivse definitsiooni kohaselt on kahendpuu puu, mis on kas tühi või millel on täpselt kaks haru, mis on mõlemad samuti kahendpuud. Informaatikas on kahendpuud olulised andmestruktuurid, mida kasutatakse tihti otsimisalgoritmide puhul .
Ivars Seleckis

Ivars Seleckis (sündinud 22. septembril 1934 Riias) on läti filmilavastaja ja -operaator.
Läti dokumentaalfilmi koolkonna esindaja Ivars Seleckise loomingut võib nimetada osaliseks ülevaateks Läti filmiajaloost, sest ta kuulus 1961.–1992. aastal operaatori või režissöörina enamiku Riia Filmistuudio dokumentaalfilmide tegijate hulka.
Kuigi 1957. aastal lõpetas Seleckis Läti Põllumajanduse Akadeemia, asus ta juba 1958. aastal tööle Riia Filmistuudiosse operaatori assistendina. 1966. aastal lõpetas ta kiitusega Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi kinematograafiateaduskonna. 1967. aastal sai Seleckis juba Läti riikliku preemia operaatoritöö eest filmis "Aastareportaaž" ning 1968. aastal debüteeris ta dokumentaalfilmi režissöörina.
Dokumentaalfilmi "Škersiela" ("Risttee") eest pälvis Ivars Seleckis nii Lätis kui ka rahvusvahelisel tasandil rohkelt auhindu, 1989. aastal tunnistati see Euroopa Filmiakadeemia auhinnaga parimaks Euroopa dokumentaalfilmiks. Lisaks mitmele Läti riiklikule Lielais Kristapsi filmiauhinnale on Seleckise dokumentaalfilmid pälvinud ka Euroopa filmiauhinna ning Robert J. Flaherty auhinna ja Joris Ivensi auhinna.
1992. aastani töötas Seleckis Riia Filmistuudios. Pärast stuudio tegevuse lõppu töötas ta kuni 1997. aastani Riia dokumentaalfilmistuudios, seejärel jätkas ta iseseisvalt dokumentaalfilmide tegemist. Ta on režissöörina teinud üle 30 dokumentaalfilmi ja kolm mängufilmi. Tema viimane režissööritöö on 2018. aastal loodud film "Turpinājums" ("Järg"). Operaatorina on ta teinud ligi 50 filmi.
Isiklikku.
Ka tema vend Andris Seleckis (1947–2016) oli filmioperaator.
Hiiob (oratoorium)

"Hiiob" on Artur Kapi 1929 valminud oratoorium. Teose tekst baseerub Vana Testamendi prohvet Hiiobi raamatule.
Teose esiettekanne oli 1. märtsil 1931 Estonia teatris.
Andris Seleckis

Andris Seleckis (6. november 1947 Riia – 20. veebruar 2016) oli läti filmioperaator.
Ta lõpetas 1974. aastal Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi operaatori erialal ja oli seejärel Riia filmidokumentalistikakooli esindaja. Andris Seleckis oli paljude Läti filmi- ja teleoperaatorite esimene juhendaja.
Aastatel 1970–1992 töötas ta Riia Kinostuudios. Ta oli terve rea mängufilmide operaator või operaator-režissöör ("Mõõk varjus", "Perekonnaalbum", "Suvi oli vaid üks päev" jne.). Selecksise loodud on Läti kinoajaloos olulised dokumentaalfilmid: "Kuni ohtliku piirini", "Ülemkohus", "Kõrge laul" ja mitmesugust kinokroonikat. 
Seleckis sai 1987. aastal dokumentaalfilmi "Augstaka tiesa" ("Ülemkohus") eest Läti NSV riikliku preemia. Lisaks sai ta riikliku filmipreemia "Lielais Kristaps" ja Riikliku Kultuurkapitali Fondi eluaegse stipendiumi. 
1991. aasta jaanuaris osales Seleckis Riias riikliku tähtsusega objektide ümber barrikaadide püstitamisel kaitseks Nõukogude Liidu jõustruktuuride võimaliku rünnaku eest ning talle anti barrikaadide rajamisel osaleja märk.
Isiklikku.
Tema vend on läti filmilavastaja ja -operaator Ivars Seleckis.
Esperantista Mondo

Esperantista Mondo oli esperantohuviliste organisatsioon Valgas.
Organisatsioon asutati 1922 Peeter Ernitsa eestvõttel. Ernits oli pikk aega ka organisatsiooni esimees.
1932 tähistas organisatsioon oma 10. aastapäeva.
Sool (krüptograafia)

Krüptograafias on sool lisaturvameede räsitud paroolide kaitsmiseks räside lekke korral.
Ajalooliselt on paroole hoitud algselt lihttekstina ning seejärel räsitud kujul ilma soolamata, ent ainult räsitud paroolid on osutunud murtavaks toore jõu meetodil ning sellest edasi arenenud sõnastikuründega.
Sool on ühekordseks kasutamiseks genereeritud juhuslik andmehulk, mis lisatakse enne räsimist paroolile ning salvestatakse koos räsiga. Soolamine ei aeglusta paroolide murdmist toore jõu meetodil, ent takistab tõhusamate eelgenereeritud sõnastike ning vikerkaaretabelite kasutamist.
Näide.
Ilma soolamata paroolide räsimisel MD5 algoritmiga on tulemus selline:
Siit on näha, et ründaja peab vaid ühe korra arvutama välja räsi sõnele "parool_123" ja ta teab räsi nähes kohe kõigi sama parooli kasutavate isikute paroole. Sellel põhimõttel toimivadki sõnastikuründed. Sama näide soolamisega:
Nagu näha, on soolamisel ka samasuguste paroolide räsid erinevad ning ründaja ei tea ilma välja arvutamata sedagi, kas kahe kasutaja paroolid on identsed.
Levinud vead.
Soolade korduvkasutus
Sama soola kasutamine kõikide räside soolamiseks vähendab turvalisust, kuna identsetel paroolidel tekivad ikkagi identsed räsid. Lisaks, kui sool on teada, on lihtne genereerida sõnastik selle konkreetse soola jaoks, mis eemaldab kõik soola kasutamise eelised.
Liiga lühike sool
Kui sool on liiga lühike, on ründajal võimalik genereerida sõnastik iga võimaliku soola jaoks. Näiteks kui sool koosneb kolmest tähemärgist, on võimalike soolade koguarv 95^3 ehk 857 357, mis võib tunduda suur, aga kui sõnastik koosneb 1 MB levinuimatest paroolidest, on kõigi sõnastike kogumaht 837 GB, mis pole tänapäeval väga palju.
Eelised.
Soolamine ei tee ühe konkreetse räsi murdmist keerulisemaks, vaid selle eelised tulevad välja paljude räside korraga murdmisel. Selle tõhusamalt tegemiseks genereeritakse sõnastikud levinumate paroolide ning nende räsidega ja võrreldakse murtavaid räsisid nendega. Korralikult soolatud paroolide räsid pole enam identsed ning seetõttu tuleb sõnastike asemel kasutada vähem efektiivset toore jõu meetodil murdmist.
Implementatsioon.
Varane Unix
Esimesed soola implementeerivad Unixi süsteemid kasutasid modifitseeritud Data Encryption Standardi algoritmi funktsioonis "crypt()". Et takistada kasutamast spetsiaalselt DES-i murdmiseks ehitatud kiipe, lisab "crypt()" 12-bitise soola, mille abil on sama parooli krüpteerimiseks 4096 võimalust.
Moodne Unix
Moodsamad Unixil põhinevad süsteemid on täiustanud turvalisust, kasutades funktsiooni "crypt()" asemel näiteks funktsiooni "bcrypt()", mis kasutab 22-tähemärgist soola ja Blowfishi algoritmi DES-i asemel.
Jāzeps Grosvalds

Jāzeps Grosvalds (24. aprill 1891 Riia – 1. veebruar 1920 Pariis) oli läti maalikunstnik.
Elulugu ja looming.
Jāzeps Grosvalds oli üks läti modernistliku maali teerajajaid, kes edukalt sidus oma loomingus Euroopa modernismi mõjud omaenese rahvusliku kunsti taotlustega. 1909.–1910. aastal õppis ta Münchenis Simon Hollósy maalistuudios-vabaakadeemias. 1910. aastal läks ta Pariisi, kus täiendas end erinevates eraateljeedes ja õppestuudiotes kuni aastani 1914, puutudes kokku Kees van Dongeni, Charles Guerini ja teiste kaasaegsete kunstnike loominguga ning La Palette'i Akadeemia kubismikoolkonnaga. Samal ajal kasutas ta võimalust uurida muuseumides nii vana kui uuemat Euroopa kunsti, nii prantsuse moodsat kunsti (Paul Cezanne, Andre Derain) kui ka vanade meistrite teoseid. Tema kunstnikukäekiri kaldub pigem abstraktsema laadi poole, seda iseloomustab süntees ja vormi lihtsustamine, samuti tinglik värvikasutus.
1914. aastal pöördus kunstnik tagasi Riiga ja asutas koos mõttekaaslastest kunstnikega Konrāds Ubānsi, Valdemārs Tone ja Aleksandrs Drēviņšiga kunstirühmituse "Zaļā puķe" (läti keeles 'roheline lill'), millest hiljem sai Ekspressionistide Rühm ning veelgi hiljem Riia Kunstnike Grupp. Portretistina pöördus Grosvalds ühena noortest läti kunstnikest sõjapõgenike ja läti küttide kujutamise poole. Kui algas esimene maailmasõda, astus Grosvalds sõjaväeteenistusse ning maalis mitmeid sõjastseene, nagu seeriad "Sõjapõgenikud" (läti keeles "Bēgļi") aastaist 1915–1917 ning "Läti kütid" (läti keeles "Latviešu strēlnieki") aastaist 1916–1917. 1917. aastal komandeeriti ta läänerindele, kus ta varsti astus Briti armee koosseisu, ühines 1918 ekspeditsioonigrupiga ("British Expeditionary Group") ja reisis nendega läbi Araabia, Pärsia ja Kaukaasia. Reisidel nähtu on inspireerinud maalideseeria "Idamaad" (1918–1919).
Pärast demobiliseerumist töötas Jāzeps Grosvalds Läti saatkonnas Pariisis. 1920. aastal suri ta grippi. 1925. aastal maeti tema põrm ümber Riiga Lielie kapi kalmistule.
Veebistandardid

Veebistandardid on formaalsed, mittesuletud standardid ning muud tehnilised spetsifikaadid, mis määratlevad ja kirjeldavad veebi erinevaid külgi. Viimastel aastatel on antud terminit tihemini seostatud suunitlusega julgustada teatud parimate võtete kasutamist veebilehtede tegemiseks ja sellega kaasnevat veebidisaini filosoofiat.
Ülevaade.
Veebistandardid sisaldavad ka palju iseseisvaid standardeid ja spetsifikaate, millest osad on seotud peale veebi ka osade interneti külgedega. Sellised standardid mõjutavad otseselt või kaudselt veebilehtede ja veebiteenuste arendust ning juhtimist, isegi kui need standardid ei keskendu veebile. Kaalutluse alla kuulub veebilehtede koostalitusvõime, kättesaadavus ja kasutatavus.
Laias laastus koosnevad veebi standardid järgnevast:
Veebistandardid on pidevalt arenev hulk veebi tehnoloogiate jaoks mõeldud tehnilisi spetsifikaate. Veebistandardid ei tulene ühe isiku või firma poolt välja töötatud ja standardiks kuulutatud tehnoloogiatest, vaid neid arendavad standardite organisatsioonid – huvitatud ja tihti omavahel võistlevad grupid, kelle eesmärgiks on veebi standardiseerimine. On oluline vahet teha arengujärgus olevatel standarditel ja standarditel, mis on jõudnud arenduse viimasesse staadiumisse (näiteks W3C spetsifikaat on kõige kõrgema küpsusastmega).
Kasutus.
Veebilehte loetakse veebistandardeid järgivaks tavaliselt siis, kui selle lehekülje HTML, CSS ja JavaScript on kehtivad. HTML peaks lisaks veel vastama kättesaadavuse ja semantilistele suunistele. Täielikuks nõuetele vastavuseks on veel vajalik korralik tähemärkide kodeerimine, kehtiv RSS või Atomi uudiste voog, kehtiv RDF (Resource Description Framework), kehtivad metaandmed, kehtiv XML, kehtiv objektide sisestamine, kehtiv skriptide sisestamine, veebilehitsejast ja resolutsioonist sõltumatu kood ning kohased serveri sätted.
Veebistandarditest rääkides loetakse üldiselt alljärgnevaid väljaandeid teerajajateks:
Veebi kättesaadavus põhineb tavaliselt W3C veebi kättesaadavuse initsiatiivi ("Web Accessibility Initiative") välja antud veebisisu kättesaadavuse suunistel ("Web Content Accessibility Guidelines").
W3C töö semantilise veebi suunas on hetkel keskendunud RDF, SPARQL, OWL, ja SKOS teemalistele väljaannetele.
Standardite väljaanded.
W3C soovituseks loetakse spetsifikaati või hulka juhtnööre, mis pärast põhjalikku üksmeele väljatöötamist on saanud W3C direktori ja liikmete heakskiidu.
IETF-i internetistandardit iseloomustab kõrge tehnilise küpsuse tase ja üldine tõekspidamine, et antud käitumisjuhend või teenus pakub märkimisväärset kasu interneti kogukonnale. Spetsifikaat, mis jõuab standardi staatusesse, saab omale lisaks IETF RFC numbrile ka numbri IETF STD seerias.
Ebastandardsed ja tootepakkujast sõltuvad pinged.
HTML 5 sisaldab mitut "tahtlikut rikkumist" selleks, et ennast kohandada olemasolevate platvormide puudujääkide jaoks.
Kapten Corelli mandoliin

"Kapten Corelli mandoliin" on briti kirjaniku Louis de Bernièresi 1994. aastal ilmunud romaan. 
Romaani tegevus toimub Teise maailmasõja ajal ja selle järgsetel aastatel Kefalloniá saarel Kreeka lääneosas Joonia saarestikus.
Peategelasteks on kohalik doktor Iannis, tema tütar Pelagia ja Itaalia okupatsioonivägede kapten Corelli, kes majutatakse võimude poolt arsti koju. Teose peamine liin on Pelagia elukäik, alates muretust noorusajast läbi raskete aegade kuni kõrge vanuseni. Kandvad rollid on romaanis Pelagial, tema leseks jäänud isal dr Iannisel, elurõõmsal muusikust kaptenil Antonio Corellil, Pelagia esimesel armastatul Mandrasel, viimase emal Drosoulal ja Itaalia sõduril Carlol.
Põhiliseks teemaks on sündmused Kefalloniál, aga kirjanik käsitleb ka üldist sõjategevust Kreekas ja Saksa-Itaalia okupatsiooni. De Bernières naeruvääristab Mussolinit, on kriitiline nii Briti armee juhtkonna, natside kui ka Kreeka kommunistlike partisanide suhtes. Süngelt mõjuvate Itaalia sõdurite massimõrva ja maavärina stseenide kõrval on lõbusaid kirjeldusi külaelust ning peresuhetest ja armastusest, mis sõja kiuste ikka lõkkele lööb.
Eesti keelde on romaani tõlkinud Mart Rummo.
Film.
Romaani põhjal valmis 2001. aastal John Maddeni samanimeline film, peaosades Penélope Cruz, Nicolas Cage ja John Hurt.
Kapten Corelli mandoliin (film)

"Kapten Corelli mandoliin" on Louis de Bernièresi samanimelise romaani ainetel valminud film.
Arvustused ja auhinnad.
Filmi ja näitlejate töö hindasid kriitikud nõrgaks.
Penelope Cruz pälvis oma rolli eest Kuldse Vaarika.
Lätt

Lätt on perekonnanimi.
Võru keeles tähendab lätt "läheb" või "läks". Rootsi keeles tähendab lätt "kerge".
Eestis on perekonnanime Lätt (ka Läett, Laett) pandud kaheksas mõisas Järva-, Tartu- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Läti-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Laanemäe, Liin, Luhavee, Lumisto, Läte, Lätte, Merila ja Urmet. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Lätt Eestis 149 mehel ja 146 naisel.
Aasta Tullio

Aasta Tullio on auhind, mida igal aastal antakse silmapaistvale Tartu Ülikooli muuseumi töötajale.
Vecpilsi vald

Vecpilsi vald (läti keeles "Vecpils pagasts") on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Durbe, Dunalka, Aizpute, Kalvene ja Bunka vallaga.
Valla pindala on 80 km². 2016. aasta seisuga elas seal 465 inimest. Aastal 2011 elas vallas 448 lätlast, 6 venelast, 1 valgevenelane, 4 ukrainlane, 2 poolakat ja 14 leedulast. Valla keskus on Vecpilsi küla, vallavanem-kassiir on Inita Dimza.
Ajalugu.
19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Dižilmāja, Mazilmāja, Dižlāņi, Mazlāņi, Dižstroķi ja Vecpilsi mõisad. Vecpilsi vald moodustati aastal 1890, mil liideti Ilmāja, Lāņi, Lekši, Stroķi ja Vecpilsi mõisavallad. Aastal 1935 oli valla pindala 97,3 km². Aastal 1945 moodustati vallas Stroķi ja Vecpilsi külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Vecpilsi külanõukoguga likvideeritav Stroķi külanõukogu. Aastal 1958 liideti sellega osa Aizpute külanõukogust, osa külanõukogu maadest arvati aga Aizpute külanõukogu koosseisu. Aastal 1968 liideti sellega osa Kalvene külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Durbe piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Dižlāņi Puuslikumägi, Dižilmāja muinaskalmed, Ilmāja muinaskalmed, Ilmāja luteri kirik, Vecpilsi linnamägi ja Vecpilsi katoliku kirik (sealhulgas külgaltarid, peaaltar, altarialus, karniis, orelikapp ning kantsel). Kohaliku kaitse all on hiiepaik Kupši - Ķieģeļnieki Puuslikumägi.
Looduskaitse all on Šarlote tamm, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lääneossa jääb osaliselt Durbe järve luha hoiuala.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 448 lätlast, 6 venelast, 1 valgevenelane, 4 ukrainlane, 2 poolakat ja 14 leedulast.
Valla küladn:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Rakvere Püha Peaingel Miikaeli kogudus

Rakvere Püha Peaingel Miikaeli kogudus on katoliku kogudus Rakveres. Kogudus kasutab EELK Rakvere Kolmainu koguduse noortemaja. Koguduse nimipühak on peaingel Miikael. Koguduses peetakse teenistusi vene keeles.
Vecpils

Vecpils (vanasti ka Dižlāņi või Lāņi) on küla ("vidējciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vecpilsi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 38 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas postkontor ning raamatukogu. 
XVII sajandil rajati Vecpilsi katoliku kirik. Küla tekkis selle juurde hiljem, kujunedes endise Dižlāņi mõisa ("Groß-Lahnen") keskuse juurde. Nõukogude perioodil oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Dižlāņi Puuslikumägi, Vecpilsi linnamägi ja Vecpilsi katoliku kirik (sealhulgas külgaltarid, peaaltar, altarialus, karniis, orelikapp ning kantsel).
Looduskaitse all on hiies kasvavad saar ümbermõõduga 3.74 ja kõrgusega 25 meetrit ning pärn ümbermõõduga 4.38 ja kõrgusega 23 meetrit, lisaks veel külas kasvav hõberemmelgas ümbermõõduga 5.1 meetrit, tammed ümbermõõtudega 4.38 ja 4.4 meetrit, hobukastan ümbermõõduga 3.04 meetrit ning jugapuu ümbermõõduga 0.8 ja kõrgusega 7.5 meetrit.
Gartow

Gartow on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 28,28 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1411 inimest. Vald asub Alam-Saksimaa idatipus, mitte kaugel Elbe jõest, umbes 30 km Salzwedelist kirdes ja 20 km Wittenbergest läänes.
Gartow paikneb ajaloolises Wendlandi piirkonnas, Seege jõe läänekaldal, mis on kunstlikult moodustatud "Gartower See'le".
Huviväärsused.
Gartows on FM- ja TV-ülekandejaam, kahe üle 300 m kõrge vantidega mastiga, Gartow-Höhbecki ülekandejaam. 20. augustil 2009 lammutati väiksem mast lõhkamise teel. Saksamaa taasühinemiseni kasutati seda ülekandejaama ka otseseks raadioühenduseks endise Lääne-Berliiniga (vastujaam: Richtfunkstelle Berlin-Frohnau).
Lähedalasuv Gorleben on kavandatud tuumajäätmete hoiustamiseks. See tõi piirkonnas kaasa palju vaidlusi ja proteste.
Edme Mariotte

Edme Mariotte (c. 1620 – 12. mai 1684) oli prantsuse füüsik, botaanik ja preester (abt).
Edme Mariotte'i tuntakse, kui samaaegset Boyle'i-Mariotte'i seaduse avastajat. Edme Mariotte avastas antud seaduse Robert Boyle'ist sõltumatult 1676. aastal, kuid Boyle oli selle avaldanud juba 1662. Sellepärast nimetatakse seda seadust Boyle'i-Mariotte'i seaduseks, mõnikord ka Boyle'i seaduseks või Mariotte'i seaduseks.
Telginertsimoment

Telginertsimoment on pinda kirjeldav suurus, mis näitab kujundi pinnaelementide laotust mingi telje suhtes. Ming pinna telginertsimoment "x" ja "y" telje suhtes väljendub integraalina
formula_1
Inertsimomendi dimensioon on formula_2 ja kuna elementaarpinna koordinaadid "x" ja "y" on ruudus on telginertsimoment alati positiivse väärtusega suurus.
Kasutajakogemuse disain

Kasutajakogemuse disain (Inglise keeles "user experience design", UX, UXD, UED või XD) on protsess, mille käigus täiustatakse toodet või teenust nii, et see vastaks kasutaja vajadustele. Üldiselt parandatakse toote kasutusmugavust ja mõistetavust, samuti ka kasutamise efektiivsust ja kogemuse meeldivust. Disainimisel püütakse vaadelda kõiki toote või teenusega seotud aspekte läbi kasutaja erinevate tajumismeelte.
Ajalugu.
Kasutajaliidese disaini puhul on tegu kontseptsionaalse disaini valdkonnaga, mille juured asuvad ergonoomikas. Ergonoomika on valdkond, milles uuritakse inimese ning tehnoloogia vahelist koostoimimist ning üritatakse teha seda võimalikult kasutajasõbralikuks ja mugavaks. Kasutajaliidese disain muutus oluliseks 1990. aastatel, kui arvutid muutusid üha laiemalt levinuks. Donald Norman oli esimene, kes võttis kasutusele termini “kasutajakogemus”.
Kasutajakogemus ühendab elemente ka teistest sarnastest disainivaldkondadest, mis on oma olemuselt kasutajakesksed.
Kasutajakogemuse disaini elemendid.
Kasutajakogemuse disain on seotud mitme eraldiseisva elemendiga, nagu näiteks visuaalne disain, informatsiooni arhitektuur, interaktsioonidisain, kasutatavus ja ligipääsetavus. 
Visuaalne disain.
Visuaalne disain on tuntud mitme erineva nime all: graafiline disain, kasutajaliideste disain, kommunikatsioonidisain ja visuaalne kommunikatsioon. See on kasutajaliideste esteetika, tunnetus ja välimus. Peamine eesmärk on muuta värvitoone, kasutada pilte ja sümboleid, et anda edasi sõnum oma kasutajatele. Visuaalsele disainile annavad tunnetusliku perspektiivi geštaltpsühholoogia ja visuaalse taju alustalad.
Informatsiooni arhitektuur.
Informatsiooni arhitektuur on ülesehituse ja organiseerimise kunst ja teadus, mille eesmärgiks on muuta toote informatsiooni ülesleidmine ja teenuste kasutamine võimalikult lihtsaks.
Interaktsioonidisain.
Interaktsioonidisain keskendub kasutaja ja toote vahelisele infovahetusele ning on oluline osa kasutajakogemuse disainist. Selle eesmärk on muuta toodete käsitlemine kasutajate jaoks võimalikult tõhusaks ja meeldivaks. Interaktsioonidisain vastutab selle eest, et kasutajaliideste mustrid ja komponendid oleksid kooskõlas tänapäeva standardiga ning iga nupuvajutus vastaks kasutaja ootustele.
Kasutatavus.
Kasutatavus toote puhul näitab, kui lihtsalt ja efektiivselt on kasutajatel võimalik konkreetset toodet kasutada vastavalt kontekstile ja sihtrühmale. Muidugi on kasutatavus määratletud nii digitaalsete kui ka mittedigitaalsete toodete puhul, mida inimesed kasutavad. Kasutajakogemuse disainiga seotud osa keskendub aga just sellele, mis on seotud inimese võimega mingisugust rakendust või süsteemi kasutada. Hea kasutatavus on väga oluline osa positiivsest kasutajakogemusest, aga ainuüksi see ei taga seda.