tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Värvimudel

Värvimudel on värvuste kirjeldamise abstraktne matemaatiline mudel, mis kirjeldab värvide numbriliste järjenditena esitamise viisi, tüüpiliselt kolme või nelja väärtuse või värvikomponendi/värvikarakteristiku kaudu, näiteks kolme põhivärvikomponendi koordinaatide kujul. Mudel võib anda täpse kirjelduse selle kohta, kuidas neid komponente interpreteerida (vaatlemistingimused jms).
Kõigi mudeliga määratletud värvuste paigutus moodustab värviruumi (inglise keeles "colour space"). Värvimudel seostab inimese tajutavad ja mälus säilitatavad värvused nende värvustega, mida moodustavad ja esitavad näiteks kuva loomise vahendid.
CIE kolorimeetriline süsteem.
Kolme põhivärvust on võimalik matemaatiliselt määratleda mitmel viisil. Kõige rohkem kasutatakse Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni kolorimeetrilist XYZ-süsteemi (CIE 1931), milles kiirguse värvikomponendid arvutatakse järgmiste valemitega:
 formula_1
 formula_2
 formula_3
kus
 formula_4 on mõõdetav kiirgussuurus (valemis on kiirgussuurusena esitatud kiirgustugevus "I");
 formula_5, formula_6 ja formula_7 – kolorimeetrilise standardvaatleja spektraalsed kolmevärvitegurid funktsioonina lainepikkusest formula_8.
CIE XYZ-süsteemist tuletatud värvimudeleid.
Tuletatud mudelid on kolorimeetrilise XYZ-süsteemiga seotud matemaatiliste teisenduste kaudu. Tuntuimad on aditiivne ja subtratiivne mudel.
Värvihaare.
Värvihaare (ingl "color gamut") on xy-värvsusdiagrammi osa, mis hõlmab mingi värvimudeli abil tekitatavaid värvusi. Värvihaare näitab ülevaatlikult, millise osa ideaalsest ulatusest suudab vaadeldav värvimudel esitada.
Värvihaarde pind värvsusdiagrammil kujutab sageli kolmnurka, mille tipud paiknevad põhivärvuste piirkonnas.
Enn Branno

Enn Branno (30. detsember 1946 – 5. november 2004) oli eesti alpinist.
Ta oli Eesti üks parimaid kõrgalpiniste.
1990. aastatel tegutses ta Ohtu külavanemana Keila vallas. 2001. aastal valiti ta Ohtu Külaseltsi juhatuse liikmeks.
Alpinism.
Ta oli 30-aastase staažiga mägironija, kes on tõusnud 14 korda üle 7000 m kõrguste mägede tippu.
1984. aastal võttis ta osa nimeta mäetipu esmavallutusest Pamiiris. Esmavallutus tehti kolme grupina kolme erinevat teed mööda. Ilmar Priimetsa juhitud grupis olid peale Branno ka Urmas Grauen ja Rein Loik. Tipp nimetati Tallinna mäetipuks (6047 m).
Isiklikku.
Alpinismiringkonnas oli tal hüüdnimi Lord.
Kuva

Kuva on digitaalsete andmete nähtav kujutis, näiteks kuvari ekraanil.
Sēlpils

Sēlpils (ka Jaunsēlpils) on küla ("vidējciems") Lätis Jēkabpilsi piirkonnas Sēlpilsi vallas.
Asulas on Jelgava-Krustpilsi raudteeliini Sēlpilsi raudteepeatus, mis avati 1904. Aastatel 2009–2021 jäi küla Sala piirkonda. administratsioon.
Asula lähedal on Jaunsēlpilsi mõis. Asulast 9 km kaugusel asub ajalooline Sēlpilsi asula (tänapäeval Vecsēlpils), kus on keskaegse Sēlpilsi foogtilinnuse varemed.
Apekalns

Apekalns (ka Opekalns, Apukalns, kohalikus murdes "Opekols") on küla ("mazciems") Lätis Alūksne piirkonnas Jaunlaicene vallas.
Küla asub merepinnast 221 meetri kõrgusel, valla keskusest Jaunlaicenest 5, piirkonna keskusest Alūksnest 21 ja Riiast 187 kilomeetri kaugusel. Seal asub Apukalnsi bussipeatus. Küla jääb Vana-Laitsna kaitstavale maastikule.
Küla on nime saanud 235 meetri kõrguse Opekalnsi mäe järgi, mille suhteline kõrgus on 35 meetrit. Asulas asub mäele rajatud Apekalnsi kirik, mis on ehitatud Rootsi ajal ja mille juures hakkas tegutsema kihelkonnakool. Ernst Glücki eestvedamisel rajati kiriku juurde kaks kalmistut. Kirik on merepinnast kõige kõrgemal asuv pühakoda Lätis. Kirik ise ja selle altar, kantsel ning orel on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Umurga

Umurga on küla ("ciems") Lätis Limbaži piirkonnas, Umurga valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 80 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Limbažist 7 ja Riiast 96 kilomeetri kaugusel. 
Lisaks vallavalitsusele asuvad külas veel raamatukogu, kultuurimaja ja põhikool. Asulasse jäävad bussipeatused Umurga, Umurgas skola ja Umurgas kultūras nams.
Allikates on 1509. aastal mainitud Umurga kihelkonda (saksa keeles Ubbenorm). Küla kujunes 1496. aastal ehitatud Umurga kiriku ja endise Umurga mõisa hoonetekompleksi juurde. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Umurga luteri kirik ja kirikuaed, kiriku kantsel ja altar.
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele.
Aastail 1867–1868 oli sealne kirikuõpetaja esimeste Läti laulupäevade korraldaja Juris Neikens. 1935. aastal oli külas 26 elanikku ja neli maja. Asula hakkas kasvama Nõukogude ajal, mil see oli «Umurga» sovhoosi keskasula.
Umurga kiriku teine vaher ja Umurga kiriku tamm on looduskaitse all.
Valentina Semenjuk

Valentina Semenjuk (sündinud 1941) on Ukraina alpinist.
Ta on kümnes naisalpinist, kes on täitnud aunimetuse "Lumeleopard" saamiseks vajalikud nõuded. 
Ta on mitmekordne Ukraina meister alpinismis. 
Ta on Odessa alpiklubi liige ja tegutsenud alpinismiinstruktorina.
Erialalt on ta raadioinsener ja töötanud 40 aastat sõjatehases.
Krasnapołle rajoon

Krasnapołle rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1223 km². 2016. aasta seisuga elas seal 9713 inimest. Rajoon piirneb lõunas Venemaa Brjanski oblastiga.
Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Hory, Janoŭka, Mchinici, Sidaraŭka ja Turja külanõukogu. Halduskeskus on Krasnapołle alev.
Suurimaks jõeks on Sož rajooni läänepiiril. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 160–170 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Stajki küla lähistel (192 m), madalaim koht (127 m) asub aga Soži jõe kaldal. Maavaradest leidub seal turvast, kriiti, savi, liiva.
2009. aasta seisuga olid elanikest 96,02% valgevenelased, 2,96% venelased ja 1,02% oli teistest rahvustest. 85,2% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 13,82% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 66,46% elanikke, vene keelt aga 32,27%.
Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Piirkonnas jäid elaniketa 83 asulat, oma kodu kaotas üle 9000 inimese.
Saulius Skvernelise valitsus

 
Saulius Skvernelise valitsus oli pärast oktoobris 2016 peetud parlamendivalimisi Saulius Skvernelise moodustatud Leedu Vabariigi valitsus. President Dalia Grybauskaitė nimetas Skvernelise peaministriks oma dekreediga 15. novembril 2016, valitsus astus ametisse 13. detsembril 2016.
Valitsuse koosseis.
Valitsusse kuulusid järgmised ministrid:
Malacičy

Malacičy (transkribeerituna Maliatsitšõ) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Kryčaŭ rajoonis, Malacičy külanõukogu halduskeskus. Malacičy asub Mahiloŭ linnast 129 ja rajoonikeskusest Kryčaŭ linnast 25 kilomeetri kaugusel Čornaja Natapa jõe kaldal.
Haridust annab keskkool, asulas on ka raamatukogu. Malacičys töötab saekaater.
Ajalugu.
Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1639 ("Малецічы"). Aastal 1684 asusid külla elama juudid. Aastal 1706 (teistel andmetel alles aastal 1784) sai asulast alev. Aastal 1708 toimus alevi lähistel Malatitze lahing, milles võitjaks on peetud mõlemat osapoolt. Alev kuulus Mstsisłavi vojevoodkonda.
Alev läks esimesel Poola jagamisel aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu. Asula kuulus piiskop Stanisław Bohusz Siestrzeńcewiczile, kes rajas sinna katoliku kiriku, mis oli koopia Rooma Peetri kirikust. Kiriku juures tegutses ka dominiiklaste klooster. Novembriülestõusu järel konfiskeeriti kirik katoliku koguduselt ja anti see üle Moskva patriarhaadile. Külas peeti igal aastal 29. juunil laata.
Aastal 1924 läks Malacičy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai küla. Aastal 1934 lammutati sealne kirik. Asula rahvaarv jõudis haripunkti aastaks 1940, mil seal oli 502 elanikku. Novembris 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed sealsed juudid (70–122 tapetut). Aastal 1943 põletasid Saksa väed küla maha ja tapsid 210 sealset elanikku. Aastal 2000 sai asulast agrolinnake.
Svetlana Orlova

Svetlana Orlova (13. augustil 1946 Primorje krai – 1. mai 2003) oli Eesti näitleja.
Ta sündis aastal 1946 Krasnõi Rõbolovski külas Primorje krais ohvitseri perekonnas. Ta lõpetas aastal 1964 Volgogradi 7. Keskkooli ja aastal 1968 GITIS-e.
Ta töötas aastatel 1968–1971 Noginskis Moskva oblasti draamateatris. Aastatel 1973–2003 näitlejana Tallinna Vene Draamateatris. Ta on mänginud filmides "Armastus kolme apelsini vastu" (1970, Mosfilm), "Legend Sijavušist (1976, Tadžikfilm) ja "Naine kütab sauna".
Svetlana Orlova suri 1. mail 2003 ja ta maeti 6. mail 2003 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli ohvitser. Ta oli aastatel 1966–1979 abielus Juri Orloviga, abielust sündis poeg.
Grodno lahing

Grodno lahing oli Põhjasõja käigus 7. (3). veebruaril (vkj. 27. jaanuaril, Rootsi kalendri järgi 28. jaanuaril) 1708 Rzeczpospolita aladel Hrodna linna all Vene tsaaririigi sõjaväe ja Rootsi sõjaväe vahel toimunud lahing, milles Rootsi väed saavutasid võidu. 
Eellugu.
1706. aastal olid rootslased suutnud August II Poola troonist loobuma sundida. Aastaks 1708 oli Karl XII kavandanud Vilniuses ja Smarhońis talvitunud Rootsi vägedega rünnata oma tugevaimat vastast Venemaad. Vene väed olid talvitunud Minski ja Čašniki all. Peeter I ise asus 9000 mehe eesotsas Hrodnas. Kuuldes, et seal asub tsaar ise, suundus Karl XII 800 mehe suuruse valitud väesalga eesotsas linna peale.
Lahingu käik.
Hrodnas asunud 9000 Vene sõdurist olid 2000 brigaadikomandör Mühlenfelsi juhtimisel linna viiva silla kaitsel. Rootsi ratsaväelaste rünnak sillale sundis selle salga paanikas taanduma. Sillalt põgenenud venelased andsid tsaarile rootslaste rünnakust teada ja see, kartes, et rootslased ründavad peajõududega, otsustas linna maha jätta ning taganeda Biarezina taha. Kaks tundi hiljem jõudsid rootslased maha jäetud linna, vallutades selle sisuliselt ilma lahinguta.
Peeter I sai aga peagi teada, kui suur oli rootslaste väesalk tegelikult, ning nii saatis ta 3000 meest tagasi linna alla, et need öösel linna tagasi vallutaks ja võimaluse korral ka rootslaste kuninga tabaks. Linna väravas oli aga 30 mehe suurune rootslaste väesalk linna valvamas ja need peatasid venelaste rünnaku. Peatselt liitusid lahinguga ka ülejäänud rootslased ja nii olid venelased sunnitud linna alt taas taganema. Rootslased kaotasid lahingu käigus surnutena 11 meest, venelased aga 56 meest, lisaks jätsid nad taganedes maha hulgaliselt haavatuid. Peeter I pidas kaotuse eest vastutavaks Mühlenfelsi ja lasi ta arreteerida, see aga põgenes rootslaste juurde.
Voldemar Roosalu

Voldemar Roosalu (Voldemar Reibaum, Voldemar Reinbaum; 2/15. oktoober 1901 Tartu – 11. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti politseinik.
Lõpetas 1925 Politseikooli, Tartu kriminaalpolitsei agent, hiljem vanemassistent. Kaitseliitlane.
1941 küüditati koos perekonnaga NKVD poolt, hukati.
Alfred Voitk

Alfred Karl Voitk (7. oktoober 1908 – 5. jaanuar 1988 Tartu) oli Eesti politseinik.
Ta lõpetas 1928. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1929. aastal Sõjakooli suurtükiväe aspirantide klassi (aspirant nooremallohvitser) ja 1930. aastal Politseikooli kõrgema klassi.
1931–1939 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas, lõputöö "Õppelepingud"). Akadeemiliselt oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Alates 1930 Narva 2. jaoskonna konstaabel, alates 10. novembrist 1939 Kuressaare jaoskonna politseiabikomissar.
Lipnik 1939, 1940 Kaitseliidu Saaremaa maleva õppepealik.
1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus teenis kuni 1944, seejärel Tartus militsionäär.
Arreteeriti nõukogude okupatsioonivõimu poolt 24. novembril 1948 Raasikul.
Ta oli ka võrkpallur (Eesti meister, 1928) ja kuulitõukaja.
Narva Noorte Meremeeste Klubi

Narva Noorte Meremeeste Klubi on Narvas tegutsev merendushuvilistele noortele suunitletud huvikool.
Klubil on umbes 200 liiget ja 10 palgalist töötajat. Klubi liikmed peavad tasuma väikest kuumaksu.
Tegevus.
Huvitegevus on jaotatud neljaks põhisuunaks: 
Klubi laevastik koosneb peamiselt sõudepaatidest ja purjejahtidest. Klubil on Narva jõe ääres, Jõe tänav 3 oma paadisadam ja õppehoone Viru tänav 18.
Ajalugu.
Klubi asutati Narvas 1957. aastal algselt Narva pioneeride maja allasutusena. Tänapäeval tegutsetakse Narva linnavalitsuse toel ja tegemist on ühtlasi ainsa omataolise nõukogude perioodist tänaseni edukalt tegevust jätkava regulaarse merendusliku huvikooliga Eestis.
Kūdums

Kūdums (vanasti ka Kūdummuiža) on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas Raiskumsi vallas. 
Kuni 1949. aastani oli asula Kūdumsi valla keskus. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda. Külas on Kūdumsi bussipeatus.
Kūdums jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Kaks külas kasvavat hõberemmelgat on looduskaitse all.
Vihmavarjud

„Vihmavarjud“ (prantsuse keeles „"Les Parapluies"“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Aastatel 1881–1886 kahes järgus valminud maal on vaheldumisi väljas Rahvusgaleriis Londonis ja Hugh Lane’i galeriis Dublinis.
Vecsaule

Vecsaule on küla ("vidējciems") Lätis Bauska piirkonnas Vecsaule vallas.
Nüüdisaegne asula on endisaegse Vecsaule mõisa (Alt-Rahden) keskus.
Asulas asub nt vallavalitsus, põhikool, raamatukogu, seltsimaja, postkontor. Asula lähedal on Vecsaule luteri kirik.
Vecate

Vecate on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Vecate valla halduskeskus. Küla asub Salatsi jõe vasakul kaldal.
Külas asuvad vallavalitsus, raamatukogu ja postkontor. Seal on Vecate bussipeatus.
Nüüdisaegne asula on umbes endisaegse Vecate mõisa ("Alt-Ottenhof") keskus. 1944. aastal avati seal Košķele hobusekasvanduse hobuselaenutuspunkt. Aastail 2006–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.
Dārziņi muinaskalme on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Looduskaitse all on Vecate pargi elupuud, Vecate pargi sanglepp ja Vecate pargi tammed.
Vana-Laitsna

Vana-Laitsna (ka Laitsna; läti keeles "Veclaicene") on endine asula Lätis Alūksne piirkonnas Vana-Laitsna vallas.
Küla kujunes Vana-Laitsna mõisa (Alt-Laitzen) hoonetekompleksi juurde.
Ilmar Tõnissoo

Ilmar Tõnissoo (kuni 1936 Ilmar-Leopold Tõnisson; 30. aprill 1913 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 18. aprill 1942 Kirovi linna vangla nr 1 (hukati)) oli Eesti jurist ja politseinik.
Ilmar Tõnissoo õppis 1936–1942 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala liige.
Ta oli 1940. aastal poliitilise politsei sekretär, Kaitseliidu Tallinna maleva liige (nooremleitnant aastast 1939).
Arreteeriti NKVD poolt 13. jaanuaril 1941 Tartus, hukati 1942. aastal Kirovis Venemaal.
Tõlkemälu

Tõlkemäluks (TM) nimetatakse andmebaasi, mis talletab varem tõlgitud segmente: lauseid, tekstilõike või lausesarnaseid ühikuid, näiteks pealkirjade või muude elementide loetelu. Tõlkemälu talletab lähteteksti ja sellele vastava tõlke vastepaarides, mida nimetatakse tõlkeühikuteks. Üksikud sõnad asuvad termibaasides ning nende säilitamine ei ole tõlkemälude ülesanne.
Tõlkemälu kasutatakse tavaliselt koos tõlkeabiprogrammiga (inglise keeles "CAT tool"), kus on lisaks tõlkemälule ka tekstitöötlusprogramm, terminibaas ning sageli ka võimalus kasutada masintõlget.
Tõlkemälude kasutamine.
Programm jaotab lähteteksti (tekst, mida hakatakse tõlkima) segmentideks, seejärel otsib vasteid segmentide ja varem tõlkemällu salvestatud tõlgitud vastepaaride vahel, esitades sobivad paarid tõlkekandidaatideks. Tõlkija võib pakutuga nõustuda, asendada see uue tõlkega või seda hoopis muuta, et see lähtetekstiga sobituks. Viimase kahe juhtumi puhul lisandub uus või kohandatud tõlge andmebaasi.
Mõned tõlkemäluprogrammid otsivad täielikke ehk sajaprotsendilisi vasteid, mis tähendab, et nad saavad esile tuua vaid tekstisegmente, mis vastavad täielikult andmebaasis leiduvatele sissekannetele. Mõned tõlkemäluprogrammid kasutavad aga algoritme, mis toovad ekraanile omavahel sarnaseid segmente, milles on erinevused ära märgitud. Tüüpilised tõlkemäluprogrammid otsivad segmente vaid lähtetekstis.
Segmente, mille jaoks vasteid ei leita, peab tõlkima käsitsi. Äsja tõlgitud segmendid salvestatakse tõlkemällu, kus neid on võimalik kasutada tulevaste tõlgete tarbeks, kuid ka samas segmendis esinevate korduste tõlkimiseks.
Tõlkemälud töötavad kõige paremini tekstide puhul, milles esineb palju kordusi, selleks on näiteks tehnilised juhendid. Nad on abiks ka varem tõlgitud dokumentides leiduvate lisandunud muudatuste tõlkimisel, näiteks aitavad leida ja tõlkida väikeseid muudatusi mõne kasutusjuhendi uusversioonis. Üldiselt ei peeta tõlkemälu kasutamist asjakohaseks ilukirjanduslike või loominguliste tekstide tõlkimisel, sest sellistes tekstides on väga vähe kordusi. Siiski on tõlkijaid, kes väärtustavad tõlkemäluprogrammide abi ka väheste kordustega tekstide tõlkimisel: andmebaasi saab kasutada konkordantsiotsingutes, leidmaks terminite sobivaid kasutusviise, ning tõlke kvaliteedi kontrollimiseks (tagades, et tõlkel pole puuduvaid tekstilõike). Teksti kontrollimist lihtsustab asjaolu, et tõlkemälus on lähte- ja sihtkeele segmendid alati kõrvuti näidatud.
Kui tõlkemäluprogrammi kasutatakse asjakohaste tekstide tõlkimisel pikemat aega, võib see tõlkijatele lõppkokkuvõttes suure ajavõidu anda.
Kasutegurid.
Tõlkemäluprogramm sobib iseäranis just tehniliste tekstide ning erialaterminoloogiat sisaldavate tekstide tõlkimiseks. Programmi suurimad plussid:
Peamised takistused.
Peamised probleemid, mis takistavad tõlkemäluprogrammide laialdast kasutamist:
Hilja Kangro (pianist)

Hilja Kangro (24. märts 1922 Tartu – 6. detsember 2004 Elva) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1942. aastal Tartu II Gümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Õpetajate Seminari. 
1947. aastal lõpetas Tartu Muusikakooli klaveri erialal Aleksandra Sarve klassis.
Aastatel 1945–1976 töötas ta Tartu Muusikakoolis kontsertmeistri ja üldklaveriõpetajana, 1947–1959 ühtlasi Tartu Pedagoogilise Kooli klaveriõpetajana ja 1951–2000 Vanemuise teatri kontsertmeistrina.
Ta on maetud Elva kalmistule.
Isiklikku.
Tema kaksikvend oli tšellist Endel Kangro.
Anu Tonts

Anu Tonts (sündinud 30. märtsil 1969 Tallinnas) on eesti dramaturg.
Haridustee.
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli teatriteaduse erialal.
Teatritee.
Ta töötab alates 1994. aastast Vanemuise teatris, 1994–2013 oli kirjandusala juhataja, alates 2013. aastast on dramaturg.
1995–1997 töötas õppejõuna Viljandi Kultuurikolledžis (Eesti teatri ja maailmateatri ajalugu)
Korraldab alates 2002. aastast laulvate näitlejate heategevuskontserti "Kuula, palun!" Maarja küla toetuseks.
Ta on kirjutanud gümnaasiumi valikaine õpiku "Draama ja teater" (kirjastus Maurus, 2016), samuti teatrikriitikat ja teinud intervjuusid, esinenud ettekannetega Teatriuurijate Ühenduse konverentsidel, koostanud ja kirjutanud: "Eesti rahvusliku teatri sünd. Vanemuine" (2006) ning "Teater Vanemuine 140" (2010).
Isiklikku.
Tema ema oli Reet Krusten ja isa oli Ülo Tonts, vanaisa oli kirjanik Erni Krusten.
Tal on suhtest Ain Mäeotsaga poeg.
Värvisügavus

Värvisügavus määrab kujutise heledus- ja värviväärtused, mida arvuti ja kuvar on võimeline esitama ning digikaamera registreerima.
Piltide heledus- ja värviväärtused salvestatakse digitaalselt elementaarüksustes. Rastergraafikas on nendeks üksusteks pikslid ja vektorgraafikas värvivektorid. Värvikanali igas elementaarüksuses sisaldub teatud arv heledusastmeid. Pildi suurim võimalik värvide arv saadakse heledusastmete ja värvikanalite (RGB) koostoimel.
Värvisügavust väljendatakse bittides värvikanali kohta. Näiteks värvisügavus 1 bitt tähendaks, et värvikanal suudab esitada (kuvaril) ainult kaht värvi, näiteks punases kanalis punast ja musta. Kui kujutist esitatakse värvisügavusega 2 bitti, on võimalik esitada 22 = 4 olekut, näiteks must, tumepunane, keskmine punane ja helepunane. Peamiselt kasutatava 8-bitise värvisügavuse korral on võimalikud 28 = 256 astet ja vastavalt niisama palju punase värvitoone.
Üldiselt kasutatava kolme värvikomponendiga RGB-värvimudeli korral võimaldab 8-bitine värvisügavus esitada teoreetiliselt (28)3 = 16 777 216 (umbes 16,7 miljonit) värvi. Professionaalses fotograafias ja teadusrakendustes on kasutusel ka 16-bitine värvisügavus (igas kanalis).
Graafikavormingud võimaldavad kasutada erinevaid värvisügavusi, näiteks rastergraafika vorming PNG väärtusi 1, 2, 4 või 8 bpp (bit per pixel).
TIFF

TIFF või TIF (lühend ingl k sõnadest "Tagged Image File Format") on rasterkujutiste tihendamata või kadudeta tihendamise failivorming. 
Selle töötas välja firma Aldus Corporation 1980. aastate keskel skannerite ja kirjastamise tarkvarana. Adobe Systems võttis selle kui mitmekülgselt ja paindlikult kasutatava vormingu üle 1994. aastal.
Vormingut kasutatakse laialdaselt rasterpiltide (eriti fotode) salvestamiseks ja edastamiseks tarbegraafika, kirjastamise ja polügraafia ettevõtetes, sest see toetab CMYK-värvimudelit (suurim värvisügavus kuni 32 bitti värvikomponendi kohta). Samuti on võimalik töödelda RGB-signaale (vastavalt 24 bitti). 
TIFFi rakendusvaldkonda kuulub samuti dokumentide (sealhulgas ka ühevärviliste tehniliste jooniste) arhiivimine, sest nii säilivad need edaspidiseks kasutamiseks ja töötlemiseks algsel kujul.
Kuna TIFF-failid on pakkimata või ainult vähesel määral (nt neljakordselt) kadudeta tihendatud, siis on nad palju andmemahukamad kui näiteks vastavad JPEG-failid.
Ülo Rannaste

Ülo Rannaste (kuni 26. märtsini 1935 perenimi Grohmulson (Gromelson); 8. märts 1930 Tartu – 25. september 2005 Lagedi) oli eesti balletitantsija ja näitleja. 
1946. aastal lõpetas ta Tartu 1. Keskkoolis 8. klassi. Õppis tantsimist Vanemuise õpperühmas. 
Aastatel 1946–1966 oli ta Vanemuise balletisolist, 1967–1971 sama teatri näitleja.
Jaak Vaus

Jaak Vaus (3. veebruar 1946 Märjamaa – 27. august 2022) oli eesti teatrikunstnik.
Haridus.
1964. aastal lõpetas ta Märjamaa Keskkooli. Aastatel 1965–1967 õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis metallikunsti. 1972. aastal lõpetas ta ERKI teatrikunsti eriala ("cum laude").
Töö.
Aastatel 1970–1980 oli ta Eesti NSV Riikliku Nukuteatri peakunstnik, 1980–1993 Eesti Riikliku Noorsooteatri peakunstnik, 1998–2000 Vanalinnastuudio peakunstniku kohusetäitja, 1993–2009 Ugala peakunstnik. 2009. aastast on ta vabakutseline teatrikunstnik. Aastatel 1985–1986 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri õppejõud, 1993–1995 Viljandi Kultuurikolledži õppejõud. Teinud 2019. aasta seisuga üle 280 kujunduse teatrites ja mujal. Joonistas ka karikatuure, mida avaldati ajakirjas Pikker.
Krista Karu

Krista Karu (kuni 1978 Krista Mirov; sündinud 15. novembril 1950 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 21. Keskkooli ning õppis aastatel 1969–1974 ERKI-s, mille lõpetas arhitektina. 
Ta töötas aastatel 1974–1992 projekteerimisinstituut Eesti Maaehitusprojektis. Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1979. aastast.
Isiklikku.
Tema isa oli arhitekt Boris Mirov ja ema rahvaluuleteadlane Ruth Mirov.
Picnic

PIcnic on Eesti ansambel. Bänd asutati 2006. aastal ning on plaadifirma Seksound all välja andnud 2 täispikka albumit .
Vladimir Meema

Vladimir Meema (varem Vladimir Vladimirov-Meema; sündinud 1. veebruaril 1962) on Eesti alpinist.
29-aastaselt sai ta Lumeleopardiks. Ta on noorimaid selle aunimetuse saanud Baltimaade alpiniste.
Ta võttis osa 1990. aastal Jaan Künnapi juhtimisel läbi viidud ekspeditsioonist Tian Shani ja selle käigus jõudis seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tippu.
Aastatel 1990–1994 juhtis ta mitmeid ekspeditsioone Pamiiri ja Tian Shani. NSV Liidu kõrgeima mäe – Kommunismi mäetippu (7495 m) – tõusis ta koos kaaslastega 1991. aastal vene-eesti ekspeditsiooni käigus.
Igor Lematško

Igor Lematško (sündinud 27. augustil 1965) on Eesti alpinist.
26-aastaselt sai ta Lumeleopardiks. Ta on noorimalt selle aunimetuse saanud Baltimaade alpinist.
Ta võttis osa 1990. aastal Jaan Künnapi juhtimisel läbi viidud ekspeditsioonist Tian Shani ja selle käigus jõudis seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tippu.
1991. aastal võttis ta osa vene-eesti ekspeditsioonist Pamiiri, mille käigus tõusis ta koos kaaslastega Kommunismi mäetippu (7495 m).
Nikolai Jegorov (näitleja)

Nikolai Jegorov (vene keeles Николай Егоров; 16. oktoober 1916 Garubino küla, Moskva oblast, Venemaa – 30. detsember 1981 Tallinn) oli Vene päritolu Eesti näitleja.
1939. aastal lõpetas ta Moskva Akadeemilise Kunstiteatri stuudiokooli. Aastatel 1939–1942 ja 1945–1947 mängis Vene NFSV teatrites, 1942–1945 oli Punaarmees. 1949. aastast surmani oli ta Eesti NSV Riiklikus Vene Draamateatris näitleja.
Ta on mänginud Nõukogude filmides "Armastada inimest" ja "Variant Omega".
Isiklikku.
Ta oli aastast 1951 abielus näitleja Anastassia Bedredinovaga, nende tütar Jekaterina Jegorova on Vene Teatri näitleja.
Franz Viehböck

Franz Artur Viehböck (sündinud 24. augustil 1960 Viinis) on Austria elektriinsener ja esimene Austria kosmonaut. Ta külastas Sojuz TM-13 meeskonnaliikmena kosmosejaama Mir. 
Karjäär.
Viehböck valiti koos arst Clemens Lothalleriga osalema Nõukogude Liidu ja Austria Vabariigi ühisprojektis Austromir 91. Pärast kaks aastat kestnud treeningut valiti Sojuz TM-13 meeskonnaliikmeks Viehböck. Missioon startis 2. oktoobril 1991. Peale austerlase viibisid Sojuzi pardal NSV Liidu kosmonaudid Aleksandr Volkov ja Toktar Aubakirov.
Miri pardal sooritas ta 15 meditsiini-, füüsika- ja kosmosetehnikakatset. Viehböck naasis Maale 10. oktoobril Sojuz TM-12 pardal koos Sergei Kirkaljovi ja Anatoli Artsebarskiga. Kokku viibis Viehböck kosmoses 7 päeva ja 22 tundi.
Järgmise kahe aasta jooksul pidas ta missiooni kohta loenguid. Seejärel kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas Rockwelli lennukitehases. Pärast Rockwelli liitmist Boeinguga töötas ta mõnda aega Viinis ja hiljem suunati ta tööle Alam-Austriasse.
Paul Poopuu

Paul Poopuu (sündinud 22. juulil 1958 Saaremaal) on eesti sporditegelane ja orienteerumistreener.
Ta on tõusnud mägimatka käigus seitsmetuhandelise mäe tippu.
Haridus ja töökäik.
Ta on lõpetanud 1976. aastal Türi Keskkooli ja 1981. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Ta on töötanud kehalise kasvatuse õpetajana ja direktorina aastatel 1981–1999 Retla Koolis ja 2000–2007 Türi Majandusgümnaasiumis. 2008. aastast on ta Eesti Orienteerumisliidu tegevdirektor.
Orienteerumine.
Ta kuulus aastatel 1991–1992 Eesti orienteerumiskoondisse. 
Ta on olnud 1987. aastast Järvamaa ja orienteerumisklubi JOKA orienteerumistreener ning 1995–2000 Eesti juunioride ja noortekoondise treener. Talle on antud orienteerumistreeneri 6. kutsetase (2005).
Tõus Han-Tengri tippu.
Mägimatkamise harrastajana võttis ta 1989. aastal osa Tõivo Sarmeti pakutud võimalusest kaasa teha kolmenädalane mägimatk Tian Shanis Han-Tengri jalamile. Esialgu ei olnud ühelgi matkast osavõtjal plaani tõusta mäetippu, sest mägimatka kooskõlastamise käigus saadi küll KGB-st luba siseneda A-kategooria piiritsooni, kuid Han-Tengrile tõus oli keelatud. Kui matkagrupp jõudis sihtkohta, ärgitas Tõivo Sarmet matkakaaslasi siiski üritama tipputõusu. Kaasa tegema nõustus vaid Paul Poopuu.
Kartes, et keelust üleastumise ja mäele lähenemise eest võidakse neid karistada, ei julgenud nad baaslaagis esialgu kellelegi end näidata ja panid oma telgi üles teistest eemale moreenkuhikute vahele peitu. Kuid siis tuli appi juhus. Mehed said laagriplatsil juhtumisi kokku kuulsa alpinisti, 1982. aastal Džomolungma tipus käinud Juri Golodoviga, kes kamandas seal tšehhidest, ungarlastest ja bulgaarlastest koosnevat laagrit. Tema õhutusel ("Käi tipus ära, kui juba siia oled tulnud") said Sarmet ja Poopuu oma kehva varustuse juures julgust ja indu vähemalt Han-Tengri sadulale tõusta. Kuid tänu rahvusvahelise alpilaagri poolt 6400 m ja 6700 m kõrgusele ette viidud avariitelkidele tekkis Sarmetil ja Poopuul reaalne võimalus tippu üles ronida. Kolmandal tõusupäeval, 16. augustil 1989, olidki kaks eesti mägimatkajat seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tipus.
Torse, effet de soleil

"Torse, effet de solei" on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Hiljemalt 1876. aasta valminud maal oli samal aastal väljas impressionistide teisel näitusel. Alates 1986. aastast on teos Orsay muuseumi kogus Pariisis.
Modelli nimi oli Anna.
Marc Bartra

Marc Bartra Aregall (, ; sündinud 15. jaanuaril 1991 Sant Jaumes) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor. Ta on mänginud samuti Hispaania jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
Barcelona.
Bartra liitus 11-aastaselt Barcelona noortesüsteemiga La Masia. Ta edendati Barcelona B-meeskonda 2009. aastal.
Marc Bartra tegi oma debüüdi Kataloonia klubis 2010. aastal mängus Atletico Madridiga. Barcelona kaotas selle mängu 1:2. 21. mail 2011 lõi Bartra Malaga vastu oma debüütvärava.
2012–13 hooajal mängis Bartra Tito Vilanova juhendamisel 16 mängu. Barcelona võitis La Liga rekordilise 100 punktiga.
Hooajal 2014–15 aitas ta klubil võita nii Hispaania kõrgliiga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga.
Dortmundi Borussia.
3. juunil 2016 liitus Bartra 8 miljoni euro eest Dortmundi Borussiaga. 
Debüütmäng toimus Saksamaa superkarikavõistlustel Müncheni Bayerni vastu, Dortmund kaotas 2:0. 14. septembril lõi ta Meistrite Liigas alagrupimängus Varssavi Legiaga värava.
27. mail 2017 aitas ta Dortmundil alistada Saksamaa karika finaalis Frankfurdi Eintrachti 2:1.
Koondisekarjäär.
Bartra tegi oma debüüdi Hispaania jalgpallikoondises 16. novembril 2013 mängus Ekvatoriaale-Guinea vastu. Hispaania võitis sõpruskohtumise 2:1. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Walesi vastu.
Ta esindas Hispaaniat koondises 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Lise à l'ombrelle

„Päevavarjuga Lise“ (prantsuse keeles „Lise à l'ombrelle“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1867. aasta valminud maalil on kujutatud Lise Tréhot (1848–1922), kunstniku armuke ja modell.
Maailm mu ees

 
"Maailm mu ees" on Ott Leplandi viies stuudioalbum pärast 2015. aastal ilmunud albumit "Siinpoolne". Album on salvestatud oktoobris 2016 Türi Kultuurikeskuses ning Estonia talveaias. Erikülalisena teeb albumil kaasa Tiit Kalluste akordionil.
La balançoire

„Kiik“ (prantsuse keeles „La balançoire“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1876. aasta valminud maal on Orsay muuseumi kogus Pariisis.
Elmar Kivilo

Elmar Kivilo (kuni 1925 Elmar Kirkmann; 25. veebruar 1912 – 21. august 1986) oli eesti näitleja.
Õppis näitlemist Töölisteatri õpperühmas. 1935. aastast oli Töölisteatri näitleja, 1944. aastast surmani Vanemuise teatri näitleja.
Ta on mänginud filmides "Valgus Koordis", "Mis juhtus Andres Lapeteusega?", "Tuuline rand" ja "Ideaalmaastik".
Ta on maetud Raadi kalmistule.
Jeunes filles en noir

„Neiud mustas“ (prantsuse keeles „Jeunes filles en noir“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Umbes 1881. aastal valminud maal asub Kujutava Kunsti Muuseumi kogus Moskvas.
José María Moncada

José María Moncada Tapia (8. detsember 1870 San Rafael del Sur – 23. veebruar 1945 Managua) oli Nicaragua ajakirjanik, aristokraat, sõjaväelane ja poliitik, Nicaragua president 1. jaanuarist 1929 1. jaanuarini 1933.
Tema isa oli Nemesio Moncada, tema ema aga Zoila Tapia de Moncada. José María Moncada sündis 1870. aastal San Rafael del Suris, kuigi tema vanematekodu asus Masatepes. Tema isa oli suurmaaomanik ja aadlik. Moncada õppis algul Masatepes, hiljem aga Granadas.
José María Moncada astus liberaalsesse parteisse, mis aastal 1910 José Santos Zelaya kukutamise järel võimu kaotas. Aastal 1925 oli ta oma jätkuva opositsiooni tõttu konservatiivide valitsusele sunnitud pagema Costa Ricasse.
Bartolomé Martíneze ja Emiliano Chamorro Vargase vaheliste konfliktide tõttu lõhenes konservatiivide partei. Kui presidendiks sai Carlos José Solórzano, siis korraldas Emiliano Chamorro riigipöörde. 17. jaanuariks 1926 oli ta võimu riigis faktiliselt enda kätte võtnud. Asepresident Juan Bautista Sacasa pagendati kaheks aastaks Nicaraguast ja Carlos José Solórzano kaotas sisuliselt oma ameti. Pärast seda, kui Vargas USA surve tõttu võimult lahkuma pidi, andis presidendi kohusetäitjaks saanud Sebastián Uriza presidendi ametiposti üle mitte presidendiks valitud Carlos José Solórzanole, vaid Adolfo Díazele, kel olid USA-ga head suhted ja kelle võimu USA ka tunnistas.
Liberaalid alustasid võitlust Diaze võimu vastu. José María Moncada oli koos Juan Bautista Sacasa ja Augusto César Sandinoga selle võitluse juhte. Neid saatis edu, kuid USA survel sõlmisid Moncada ja Sacasa Diazega lepingu, mille põhjal Diaz pidi vabadel valimistel võimu oma järeltulijale üle andma. Sandino selle lepinguga ei nõustunud ja jätkas sandinistide eesotsas partisanisõda USA vägede vastu. Aastal 1928 toimusid valimised, kus võidu sai José María Moncada. 
Kuna USA väed pidid Nicaraguast lahkuma, siis formeeris José María Moncada sandinistide vastu võitlemiseks rahvuskaardi, mille esimeseks juhiks sai Anastasio Somoza García. Ka lasi Moncada Managuasse rajada presidendilossi (La Loma).
Kui Sacasast sai president, hakkas Moncada tema eestvedamisel pidama läbirääkimisi sandinistidega, et saavutada riigis rahu. Läbirääkimistele tegi lõpu Anastasio Somoza García sekkumine, kes lasi Sandino ja mitmed teised ülestõusnute juhid tappa. Päras ametist lahkumist sündis Moncadale poeg Oscar Moncada Reyes. José María Moncada suri 74 aasta vanuselt 23. veebruaril 1945 Managuas.
Kylie Jenner

 
Kylie Kristen Jenner (sündinud 10. augustil 1997 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide tõsielusarja tegelane, ettevõtja ja modell. 
Ta sai tuntuks tõsieluseriaalis "Keeping Up with the Kardashians". 2012. aastal tegi ta koos õega koostööd rõivabrändi PacSun juures, hiljem lõid nad oma brändi Kendall &amp; Kylie.
2014. aastal lisas ajakiri Time õed Jennerid edetabelisse "The 25 Most Influential Teens of 2014".
2015. aastal asutas Jenner kosmeetikabrändi Kylie Cosmetics.
Lapsepõlv ja noorus.
Kylie Jenner sündis Los Angeleses California osariigis. Ta on Caitlyn Jenneri (endise nimega Bruce Jenner) noorim tütar. Tema ema on Kris Jenner, kes on tuntud televisioonist. Tal on vanem õde Kendall Jenner. Tal on emapoolsest suguvõsast veel kolm poolõde: Kourtney Kardashian, Kim Kardashian ja Khloé Kardashian. Lisaks veel poolvend Rob Kardashian.
Jenner õppis Sierra Canyon Schoolis, kus ta oli kisakoori liige. 2012. aastal jättis ta tavakooli pooleli ja jäi koduõppele.
Isiklikku.
Kylie Jenner oli suhtes räppar Tygaga 2014–2017.
2017. aastal hakkas Kylie kurameerima Travis Scottiga. 1. veebruaril 2018 sündis paaril tütar Stormi Webster. 2. veebruaril 2022 sündis neil poeg Aire. Jaanuaris 2023 teatas paar lahkuminekust.
Aprillist 2023 on Jenner paar Timothée Chalamet
'ga.
Olli Ungvere

Olli Ungvere (sünninimi Olga Birk, 1935–1936 Olga Ungerson; 17. juuni 1906 Lüütja mõis, Mikitamäe vald, Setumaa – 12. detsember 1991 Pärnu) oli eesti näitleja.
1924. aastal lõpetas ta Räpina Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1931–1934 õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis laulmist. 
1931. aastast laulis Vanemuise teatri operetikooris. Aastatel 1934–1935 oli ta Ugala operetisolist ja draamanäitleja. 1935–1937 töötas taas Vanemuises. 1937–1948 oli ta Draamateatri näitleja ja 1948–1986 Endla teatri näitleja.
Ta on mänginud filmides "Keskpäev", "Suletud ring" ja "Mardipäev".
Ta on maetud Pärnu Metsakalmistule.
Lucavsala

Lucavsala (läti 'Lutsusaar') on üks mitmest saarest Daugava jões Riia kesklinnas Lätis. 
Saart on esimest korda allikates mainitud 1559, kui Liivi ordumeister kinkis selle oma vasallidele.
Saarel elab 98 inimest.
Mitmesugust.
2014 valmis saare kinnisvaraarendusest ja kohalikest elanikest rääkiv Jaak Kilmi dokumentaalfilm "Prügi mahapanek keelatud!"
Meņģele

Meņģele on küla ("ciems") Lätis Ogre piirkonnas Meņģele vallas. Meņģele asub Ogre jõe kaldal.
Külas on luteri kirik, Taurupe põhikooli Meņģele filiaal, postkontor, raamatukogu ja rahvamaja. Külas asuvad bussipeatused Tilts ja Meņģele.
Meņģelet on allikates esimest korda mainitud 1490 seoses Engelbrecht von Mengdeni Meņģele mõisa maavahetustega. Asula tekkis Meņģele kooli ja vallamaja juurde. Nõukogude perioodil ehitati see välja kui Meņģele kolhoosi keskasula. Küla oli ka Ogreslīči külanõukogu halduskeskuseks.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all külast põhjas asuv Meņģele kirik. Kiriku juures asuv Meņģele keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on küla servas asuva Meņģele kalmistu värava kabel.
Looduskaitse all on pärn ümbermõõduga 4,25 meetrit. Küla ulatub osaliselt Ogre oru loodusparki.
Josef Mengele

Josef Mengele (16. märts 1911 Günzburg – 7. veebruar 1979 Bertioga, Brasiilia) oli saksa arst. Teise maailmasõja ajal töötas ta Auschwitzi koonduslaagris, kus tegi vangidega mitmesuguseid meditsiinilisi eksperimente.
Lauciene

Lauciene (varasema nimega "Nurmuiža" või "Nūrmuiža") on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas, Lauciene valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel piirkonna keskusest Talsist 12 ja Riiast 114 kilomeetri kaugusel.
Küla tekkis XVI sajandil Nurmuiža vasallilinnuse juurde. Fircksidele kuuluv linnus ise on märgatavalt vanem ja arvatakse, et XIV sajandil asus selle juures alev, mis aga sõdades hävis. Hiljem sai külast endisaegse Nurmuiža mõisa ("Nurmhusen") keskus. Nõukogude ajal oli küla Okte sovhoosi keskasulaks. Aastal 2006 oli Laucienes 568 elanikku.
Asulas on näiteks vallavalitsus, põhikool, kultuurimaja, kaks raamatukogu, Nurme kirik. Külas asuvad Nurmuiža, Mežuļi, Laucienes pansionātsi ja Lauciene bussipeatused.
Lauciene keskusest 2,5 kilomeetri kaugusel endises kirikumõisas asub aastal 1990 avatud pansionaat, mille juures asuvat hoonetekompleksi loeti varem omaette külaks, aga nüüd on see arvatud Lauciene koosseisu. Pansionaat on mõeldud nii eakatele kui invaliididele, aga ennekõike eakatele invaliididele. Ka on Laucienega liidetud endine Čikstiņciemsi küla.
Külas asuvatest kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Nurmuiža mõisa keskus, sealhulgas teenijate maja, tallid, ait, aedniku maja, lehmalaut, torniga värav, ja peahoone. Häärberis on riikliku kaitse all kamin-ahi, lae kaunistused ja rohelise saali, muusikakabineti, ning sammassaali interjöör. Ka on kaitse all mõisa kohal asunud Nurmuiža vasallilinnuse ala.
Ka on riikliku kaitse all Nurmuiža luteri kirik, selle orel, oreliprospekt, orelirõdu maalingud, altar, altaripiire, kantsel, 22 kirikuliste pinki, 8 vapimaalingutega kirikuliste pinki, kaks uksekomplekti, kirikus asuvad Firckside hauaplaadid ning Bergide hauaplaat.
Looduskaitse all on magus kirsipuu ümbermõõduga 2,23 m ja hall pähklipuu ümbermõõduga 3,16 m.
Ungurpils

Ungurpils on küla ("ciems") Lätis Limbaži piirkonnas Aloja vallas.
Asulat on esimest korda mainitud 1306. aastal ("Pirkules"). 1399. aastal ostis koha Gotthard von Ungern. Nüüdisaegne asula on tekkinud endisaegse Ungurpilsi mõisa keskuse juurde. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Aloja piirkonda.
Külas kasvav Ungurpilsi pargi lehis on looduskaitse all.
Ungurpilsis on raamatukogu ja Ungurpilsi bussipeatus.
Ungurpilsi muinaskalmed ehk Ussiküngas ja Ungurpilsi vasallilinnus on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all.
Aloja rajoon

Aloja rajoon oli aastatel 1949–1956 Läti NSVs eksisteerinud haldusüksus (rajoon). Rajooni keskus oli Aloja. 1956. aastal liideti Aloja rajoon Limbaži rajooniga. Aloja rajoon piirnes põhjas Eesti NSVga.
Rajoonis oli kaks linna (Ainaži ja Salacgrīva) ja 21 külanõukogu.
Kokni

Mõistel kokni on olnud mitmeid tähendusi – nii geograafilises, sotsiaalses kui ka keelelises kontekstis. Algselt oli see linnaelanikke halvustav nimetus Inglismaal, lõpuks aga kasutati seda Londoni elanike kohta, kelle täpsem piirkondlik nimetus oli "Bow-bell kokni", mis tähendas londonlasi, kes on sündinud Bow kellade kuuldekauguses (St Mary-le-Bow kirik City of Londoni Cheapside'i linnaosas). Hiljem on koknideks kutsutud East Endi elanikke või laiemalt kogu Londoni töölisklassi.
Lingvistikas nimetatakse kokni dialektiks ("cockney English") traditsioonilist aktsenti või murrakut, mida kõneleb Londoni töölisklass. Viimastel aastatel on kokni dialekti eripärad levinud terve Kagu-Inglismaa kõnekeelde ja moodustanud uue keelemurde, mida kutsutakse "estuary English".
Väljendit "cockney" kasutati esimest korda kirjalikus tekstis aastal 1362 William Langlandi poeemis "Piers Plowman" tähenduses 'väike, ebaõnnestunud muna', keskinglise keeles "coken" + "ey" (kukemuna). 
Sama ajastu kirjanduses esines müütiline küllusemaa Cockaigne (kirjalikes allikates alates 1305) erinevate nimekujudena, sealhulgas Cockayne, Cocknay, ja Cockney ning millega naljatledes nimetati Inglismaa pealinna Londonit.
Nimetus "kokni" pärineb inglise talupoegadelt (1520), kes kasutasid seda linnaelanikke halvustava nimetusena.
Kokni murdes kõnelejatele on omane iseloomulik hääldus ja kohati kasutatav riimuv kõnekeel, mis on aja jooksul veidi muutunud.
Roses dans un vase

„Roosid vaasis“ (prantsuse keeles „Roses dans un vase“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
Umbes 1890. aastal valminud teos asub Orsay muuseumis Pariisis.
Le Pont-Neuf

„Uus sild“ (prantsuse keeles „Le Pont-Neuf'“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1872. aastal valminud teos asub Washingtoni rahvusgaleriis. Maalil on kujutatud Pariisi Uut silda (Pont Neuf).
Inese Vaidere

Inese Vaidere (sündinud 3. septembril 1952 Jelgavas) on Läti poliitik ja majandusteadlane. Ta on aastast 2004 Euroopa Parlamendi liige.
Ta lõpetas aastal 1970 Jelgava 4. Keskkooli ja aastal 1975 Läti Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal. Aastatel 1978–1982 oli ta samas aspirantuuris, aastal 1983 kaitses ta väitekirjaga "Riiklik regionaalsete majandusstruktuuride monopoolne reguleerimine Saksa Föderatiivses Vabariigis" majanduskandidaadi kraadi. Aastal 1992 kaitses ta majandusdoktori kraadi.
Ta oli aastatel 1998–1999 Läti Vabariigi keskkonnaminister (Vilis Krištopansi valitsuses). Aastatel 1999–2000 oli ta Läti Vabariigi presidendi Vaira Vīķe-Freiberga nõunik. Aastatel 2001–2002 oli ta Riia aselinnapea. Aastatel 2002–2003 oli ta seimi liige.
Aastal 2004 valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks (Isamaale ja Vabadusele/LNNK nimekirjas), ta kuulus fraktsiooni Liit Rahvusriikide Euroopa Eest. Aastal 2009 valiti ta uuesti Euroopa Parlamendi liikmeks (erakonna Pilsoniskā savienība nimekirjas), ta kuulus fraktsiooni Euroopa Rahvapartei. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel saavutas ta Ühtsuse nimekirjas paremuselt viienda tulemuse (erakond Ühtsus saavutas Euroopa Parlamendi valimistel neli kohta), siis jäi ta Euroopa Parlamendi ridadest esialgu välja, kuid ta sai Valdis Dombrovskise asendusliikmeks, ta kuulub fraktsiooni Euroopa Rahvapartei.
Isiklikku.
Ta oli abielus spordiajakirjanik Arturs Vaidersiga (1955–2016), neil sündis kaks tütart.
Pikksaare raudteejaam

Pikksaare raudteejaam (läti keeles "Piksāri raudteejaam") oli raudteejaam Lätis Valmiera piirkonna Naukšēni valla Pikksaare (Piksāri) asulas. Raudteejaam jäi Valga–Ruhja–Pärnu raudteele, Valka raudteejaamast 28,7 kilomeetri kaugusele.
Jaam avati 1897. aastal. See asus Lõuna-Ruhja kihelkonnas Piksāri poolmõisa lähistel Naukšēni mõisa maadel. Teise maailmasõja ajal alustasid sakslased sealse kitsarööpmelise raudtee rinde tarbeks laiarööpmeliseks ümberehitamist, toona valmisid ka praegused jaamahooned. Need tööd jäid aga Punaarmee edasitungi tõttu pooleli ja pärast sõja lõppu need peatati. See tõi kaasa ka jaama sulgemise.
Pikksaare (Läti)

Pikksaare (läti keeles Piksāri) on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Naukšēni vallas. Küla asub Atse jõe kaldal merepinnast 70 meetri kõrgusel, endisest piirkonnakeskusest Naukšēnist 8 ja Riiast 158 kilomeetri kaugusel. 
Nüüdisaegne asula on endisaegse Naukšēni mõisa Pikksaare karjamõisa (Pikßar või Piksar) keskus. Aastal 1897 avati seal endisaegsel Valga–Ruhja–Pärnu raudteel Pikksaare raudteejaam. 1905. aastal hakati ehitama sealset luteri kirikut. Aastail 2009–2021 kuulus küla Naukšēni piirkonda.
Külas on Kārķu pagrieziensi ja Piksāri bussipeatus. 
2008. aastal oli külas 43 elanikku.
Ēvele kihelkond

Ēvele kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Wolfahrt", ka "Wolfart", läti keeles "Ēveles draudzes novads") oli haldusüksus Rootsi-aegsel Pärnumaal, Liivimaa kubermangu Riia kreisis ja aastast 1783 Valga kreisis. Kihelkond moodustati aastal 1562.
Aastal 1907 valmis kihelkonna aladel lisaks Ēvele kirikule veel ka Strenči kirik.
Härgmäe kihelkond

Härgmäe kihelkond ehk Ērģeme kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Ermes", ka "Ermis", läti keeles "Ērģemes draudzes novads") oli haldusüksus Rootsi-aegsel Pärnumaal ja Liivimaa kubermangu Riia kreisis ning 1783. aastast Valga kreisis.
Ajalugu.
Kihelkonna kohta on teateid 1513. aastast, mil see oli tuntud Omuļi kihelkonna nime all. Kihelkonna vaimulikku on esmamainitud 1568. aastal.
Algselt ei asunud kihelkonnakirik Härgmäe ordulinnuse juures, kiriku funktsioone täitis Vana-Kaarküla mõisa juures asuv kabel. Mõisa juures ei olnud kihelkonnal aga maad ega õpetaja eluruume. Seoses uue kiriku rajamisega otsustas kirikukomisjon 1679. aastal, et jumalateenistusi peetakse vanas kohas igal kolmandal pühapäeval edasi, ent see korraldus peatati 1779. aastal. Veckārķi mõisas jätkusid jumalateenistused seejärel igal neljandal pühapäeval.
1783. aastal arvati Valga linn ja selle lähiümbrus lätlaste asualale moodustatud Valga kreisi.
Tänapäeval on kihelkonna aladele rajatud Kārķi kirik, mille juures tegutseb iseseisev kogudus.
Tirza kihelkond

Tirza kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Tirsen", läti keeles "Tirzas draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis ja aastast 1783 Valga kreisis. 19. sajandil moodustas koos Velēnaga Tirza-Velēna kaksikkihelkonna.
Kihelkond eraldati Gulbene kihelkonnast aastal 1589, ent kihelkonnad olid omavahel tihedalt seotud ja hiljem oli mitmel aastal kahel kihelkonnal sama õpetaja.
Les Baigneuses (Renoir)

"Suplejad" (prantsuse keeles "Les Baigneuses") on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1918–1919. aastal valminud teos asub Orsay muuseumis Pariisis.
Pärast isa surma 1919. aastal kinkisid kunstniku kolm poega 1923. aastal teose riigile.
Carl Wilhelm von Pauffler

Carl Wilhelm von Pauffler (13/24. mai 1732 – 21. november/3. detsember 1804) oli Riia ülemmaakohtu president. 
Alates 1750. aastast õppis ta Göttingenis õigusteadust, oli seejärel Riia õuekohtu ametnik, alates 1771 tegelik assessor, alates 1784 Riia asehaldurkonna tsiviilasjade kohtu assessor, 1787–1797 Riia ülemmaakohtu president.
Õuenõunik 1786, Vladimiri IV klassi orden 1795.
Aadeldati 28. juulil 1763 Viinis ja immatrikuleeriti 1795. aastal Saaremaa rüütelkonda.
3/14. juunil 1759 abiellus ta Riias Gerdruta Elversiga (1736 – 13/25. märts 1813), abielu oli lastetu.
Jaunpiebalga kihelkond

Jaunpiebalga kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Neu-Pebalg", varem "Neuhof"; läti "Jaunpiebalgas draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.
Liepmuiža kihelkond

Liepmuiža kihelkond (ka "Liepkalne kihelkond"; saksa keeles "Kirchspiel Linden", läti keeles "Liepmuižas draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.
1773. aastal ühendati Liepmuiža ja Vestiena kihelkonnad, Liepmuiža-Vestiena kihelkonnaks.
Palsmane kihelkond

Palsmane kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Palzmar", läti keeles "Palsmanes draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Valga kreisis. See moodustati aastal 1783.
Ajalugu.
1688. aastal oli Palsmane Smiltene filiaalkirik, kuid 1697. aastal oli Palsmane kirikus ametis oma pastor. Seejärel liideti kihelkond Aumeistri kihelkonnaga, millest sai 1728. aastal iseseisev kihelkond.
Gabrielle à la rose

„Gabrielle roosiga“ (prantsuse keeles „"Gabrielle à la rose"“) on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil.
1911. aastal valminud teos asub Orsay muuseumis Pariisis.
Ērgļi-Ogre kihelkond

Ērgļi-Ogre kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Erlaa-Ogershof", läti keeles "Ērgļu-Ogres draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.
Madame Charpentier et ses enfants

"Proua Charpentier lastega" (prantsuse keeles "Madame Charpentier et ses enfants") on prantsuse kunstniku Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. Põrandal on landseeri tõugu koer.
1878. aastal valminud teos asub Metropolitani Kunstimuuseumis New Yorgis.
Pavel Dõmov

Pavel Dõmov (sündinud 31. detsembril 1993 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Dõmov 19. novembril 2016 sõpruskohtumises Saint Kittsi ja Nevise vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Janar Toomet.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 19. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 23. november 2016"