Margarete Steiff

Apolonia Margarete Steiff (24. juuli 1847 Giengen an der Brenz – 9. mai 1909 Giengen an der Brenz) oli saksa õmblejanna, kes karjääri algul tegi küll traditsioonilist õmblustööd, kuid 1880. aastal asutas pehmete mänguasjade valmistamise ettevõtte Margarete Steiff GmbH, tänapäeval tuntud kui Steiff.
Väikese lapsena oli Margarete põdenud lastehalvatust, selle tagajärjel olid ta mõlemad jalad liikumatud ja parem käsi valutas püsivalt. Tema vanemad olid aga veendunud, et füüsilise eripäraga laps peab saama samasuguse kohtlemise osaliseks nagu pere teisedki lapsed, ta sai korraliku koolihariduse ja õppis koos õdedega õmblemist ning muusikat. Lisaks Margaretele oli peres veel kaks tütart, Pauline ja Marie, ja poeg Fritz. 
Olles läbinud õmblejakoolituse, suutis Margarete koguda piisavalt raha, et osta endale esimene õmblusmasin. 1877. aastal asutas ta kohaliku vildimeistri Adolf Glatzi ettepanekul oma ettevõtte, mis tootis vildist alusseelikuid ja lastemantleid. Margarete valmistas ühest ajakirjast leitud lõike järgi ka vildist elevante, mida 1880. aasta jõulude ajal sõpradele kinkis. Elevant oli küll algselt nõelapadjaks mõeldud, kuid muutus kiiresti laste hulgas populaarseks mänguasjaks, kuna vend Fritz tegi ettepaneku elevante turul müüa ning sõna nende toreduse kohta hakkas levima. Seni oli laste mänguasjade jaoks kasutatud põhiliselt tugevaid materjale, nagu puit, metall ja portselan. Väike pehme elevant oli laste jaoks uudne, see oli pehme ja sobis kaissu võtta. 
Hiljem hakkas Margarete oma töökojas lisaks elevantidele ka kõikvõimalikke muid loomi kujutavaid mänguasju valmistama. Viltesemete töökojast sai viltesemete ja mänguasjade vabrik. 1892. aastal välja antud esimeses Steiffi illustreeritud kataloogis on lisaks elevantidele juba sortimendis ka ahve, eesleid, hobuseid, kaameleid, sigu, hiiri, koeri, kasse, küülikuid ja kaelkirjakuid. 
Pärast 1903. aastat, kui hakati tootma Margarete vennapoja Richard Steiffi idee järgi sündinud uudse välimusega kaisukarusid, kasvas Steiffide pereäri aina suuremaks. 1907. aastaks oli tootmismaht kasvanud 1,7 miljoni mänguloomani. Vabrikus töötas 400 inimest, lisaks töötas kodudes õmblejatena veel 1800 naist. Lisaks sellele, et Margarete Steiff oli eduka mänguasjafirma omanik, hinnatakse teda just seetõttu, et ta pakkus tööd väga paljudele lähipiirkonna inimestele ning hoolitses selle eest, et tööd saaksid ka need, kes mingil põhjusel (näiteks füüsilise puude tõttu) kodust liikuma ei pääsenud. 
Margarete Steiff suri 1909. aastal kopsupõletiku tüsistuste tõttu, vennapojad, kellele 1907. aastal firma üle anti, jäid tema tööd jätkama. Vend Fritzi peres oli kuus poega ja viis nendest töötasid koos Margarete Steiffiga. Tema elutööd jätkatakse edukalt tänaseni kuuenda põlvkonna pereettevõttena. 
Nööp kõrvas.
Esimese elevandi järgi, mis Margarete Steiffi töökojas sündis, kujundati ka Steiffi firma logo. Et teiste mänguasjatootjate asjadest eristuda ning et teised ei saaks nende asju kopeerida, töötas Margarete vennapoeg Franz Steiff 1904. aastal Steiffis toodetud mänguloomade kaitsmiseks välja kuulsa "nööp kõrvas" ehk "Knopf im Ohr" kaubamärgi kujunduse. Kaitstud kaubamärk Steiff, olgugi logo aastate jooksul korduvalt muutunud, on kasutusel tänini. Algselt oli mänguasjade kõrva külge kinnitatud metallist märgi peal elevant, kuid hiljem asendati see kirjaga "Steiff".
Steiffi kõige kuulsam mänguasi – mängukaru.
Margarete Steiffi vennapoja Richard Steiffi idee järgi õmmeldi firmas Steiff 1902. aasta lõpul esimene liikuvate käppade ja mohäärkasukaga kaisukaru prototüüp, kelle nimetuseks sai lihtsalt kood "55 PB", mis tähendas "55 Zentimeter - Plüsch - beweglich" – karu oli 55 sentimeetrit pikk, plüüsist ja liikuvate käppadega.