Barkantiin

Barkantiin on kolme- või enamamastiline purjelaev, mille fokkmastis on raapurjestus ja ülejäänud mastides pikipurjestus. 
Esimesed kolmemastilised barkantiinid ehitati 19. sajandi alguses. 4-mastilised ilmusid 19. sajandi lõpus. Pärast 1918. aastat ilmusid meredele ka 5- ja 6-mastilised barkantiinid.
Kõige suuremad Eestis ehitatud purjelaevad olid kolme ja nelja mastiga barkantiinid ehk kuunarparkid ja parklaevad. 
Barkantiini fokkmast on raapurjestuses, teistel mastidel on kahvelpurjed, taakslid ja topslid. Fokkmasti ees on üldjuhul 3–4 kliivrit ja fokktaaksel (foka), vahel kõrgemal ka fliiger. 
Eesti barkantiinid.
Eestis ehitatud barkantiinid.
Neljamastiline barkantiin Andreas Weide ehitati aastatel 1888–1891 Heinastes (Ainažis). Laeva algne omanik ja ühtlasi laevameister oli sealtkandi jõukamaid mehi Andreas Weide, kes oli jõudnud ehitada selleks ajaks juba 15 purjekat. 1889. aastal Weide suri ja laevaehituse lõpetas Saaremaa laevameister Mattis Hohensee.
Kolmemastiline barkantiin Estonia ehitati 1921. aastal Häädemeestes kohalike laevameistrite poolt ja taglastati Pärnus. Laeva kogumahutavus oli 481 brt ja pikkus 46 m. 1936. aastal sõitis laev Botnia lahes karile ja hukkus tormis.
Eesti kõige suuremaks ja üheks ilusamaks purjelaevaks oli 1922. aastal Hara lahe ääres ehitatud neljamastiline barkantiin Tormilind kogumahutavusega 457 t, mis hakkas seilama peamiselt Euroopa ja Ameerika sadamate vahel.
Kolmemastiline barkantiin Jaen Teär ehitati 1926. aastal Saaremaal Papilaiul. 1944. aastal kasutati mootorkuunariks ümber ehitatud alust ka Eesti ja Rootsi vahel põgenikelaevana.
Barkantiin George ehitati 1869. aastal Heinastes. 3-mastiline, üldpikkus 36,1 m, laius 8,4 m, veeväljasurve 283 brt; omanik Jüri Veide. Oli esimene Eesti laev, mis purjetas kaablilastiga (laevaköied) üle Atlandi ookeani 73 päevaga ja tagasi Le Havre'i sadamasse 80 päevaga. 1884. aastal lõppevad andmed laeva sõitude kohta
Mujal ehitatud barkantiinid.
Parklaev Lilly osteti 1896. aastal Saksamaalt. See oli 1866. aastal Inglismaal ehitatud kolme mastiga parklaev, mis kandis kõigepealt nime Meridian. Laeva pikkus oli 39 m, parraste vahekaugus 8,7 m ja kogumahutavus 415 brt. Kümne meeskonnaliikmega laev suutis seilata soodsa tuulega kiirusel 12 sõlme. Laeva kere oli valmistatud tammepuust ja selle veealune osa oli kaetud valgevasest plekiga. Kindlustusühing omistas purjekale Atlandi ookeanil sõidu kõrgeima klassi. Ehkki tegemist oli juba vana laevaga, oli selle kapten, tulevane admiral Johan Pitka purjekaga igati rahul. 1899. aastal müüdi laev Enn Uuetoale (Kihnu Jõnnile). Mõni aasta hiljem hukkus laev tormis, kuid laeva meeskond pääses eluga.
Parklaev Rock City. 52,7 m pikkune, 9,9 m laiune ja 6,3 m süvisega purjekas Rock City ehitati 1868. aastal Kanadas. Purjeka kogumahutavus oli 768 brt ja meeskonnas 13 meest. Tegemist oli ühe suurema vene lipu all seilanud purjelaevaga. Peamiselt vedas laev Rootsist ja Soomest küttepuid Inglismaale. Parklaev, mida juhtis metskapten Enn Uuetoa hukkus 1913. aastal Taani läänerannikul olles teel Soomest Inglismaale. Kapten ja kaks meeskonnaliiget uppusid, ülejäänud pääsesid paadiga randa.
Barkantiin Vega ehitati 1952. aastal Soomes. See oli 3-mastiline, üldpikkusega 44 m, laiusega 9 m ja süvisega 2,9 m. Laeva kiirus purjedega oli 7,5 sõlme ning laeval on ka abimootor. Kogumahutavus 322 brt. Oli Tallinna Merekooli esimene õppelaev.