tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rėkyva järv

Rėkyva järv (leedu keeles "Rėkyvos ežeras") on järv Leedus Šiauliai linna territooriumil. Järve idakaldal asuvad Bačiūnai linnaosa ja peale Teist maailmasõda rajatud energeetikute linnaosa Rėkyva.
Kaldajoone pikkus on 14,99 kilomeetrit. Tegemist on suurima rabajärvega Leedus, ka asub järv veelahkmel (Tilžė oja voolab Dubysa jõkke, olles Nemunase vesikonnas, Kulpė on aga Mūsa lisajõgi). Järve ei voola ükski jõgi, seda toidavad allikad, ka saab ta oma vee lähedal asuvast rabast. 20. sajandil rabades alanud turba kaevandamine on rabadest pärinevat sissevoolu vähendanud.
Kaldad on valdavalt madalad, eriti idakallas. Järve ja selle ümbruse rabade kaitseks asutati aastal 1997 kaitseala, kuid suurem osa rabadest jääb sellest välja. Rėkyva järve ümbruses elavad vareskaera-aasasilmik ja tiigilendlane.
20. sajandi algul puudus järvel nii sisse- kui ka väljavool. Aastal 1910 kaevati järvest välja kanal, mis ühendas seda Nevėžise jõega. Ka kaevati Dubysa lisajõe Šiaušė algust pikemaks ja ühendati ka see järvega (praeguseks on see ühendus kinni kasvanud). Aastal 1978 hakkas üleujutuste reguleerimiseks järve põhjakalda alla kaevatud kraavi kaudu vesi voolama Kulpėsse. Ka hakkas 20. sajandi keskel järve vesi voolama Tilžė oja kaudu Dubysa jõkke, kuigi see oja on järvest 0,1 kilomeetrit allavoolu praktiliselt kinni kasvanud.
Järve kaldal asus Karpistele kuulunud Rėkyva mõisa hoonetekompleks, mis aga Esimese maailmasõja ajal praktiliselt hävis. Sellest on säilinud park ja Karpiste suguvõsa mausoleum.
Lamberto Zannier

Lamberto Zannier (sündinud 15. juunil 1954 Fagagna vallas) on Itaalia diplomaat. Alates 1. juulist 2018 on ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni rahvusvähemuste komissar. 
2008. aasta juunist 2011. aasta juunini tegutses ta ÜRO Kosovo missiooni juures.
1. juulist 2011 1. juulini 2017 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni peasekretär.
Valgevene järved

Valgevene järved on osaliselt või täielikult Valgevene territooriumil asetsevad järved. Nende arv on ligikaudu 10 800. Suurem osa järvedest asub riigi põhjaosas, Nemunase ja Daugava jõgikonnas, etnograafilises piirkonnas, mida selle järverohkuse tõttu nimetatakse Paazierje. Sealsed järved on tekkelt uuemad. Riigi lõunaosas asuvad vanemad ja madalamad järved, ka on neid seal vähem. Järvede kogupindala on ligi 2000 km², kogumaht 6-7 km³.
Järvede poolest rikkaim on Viciebski oblast, kus asub 85 % Valgevene järvedest. Järverikkaimad rajoonid on (järvede all oleva osa põhjal järjestatuna) Brasłaŭ rajoon, Čašniki rajoon, Lepieli rajoon, Rasony rajoon ja Miadziełi rajoon. Kõige vähem on järvi Mahiloŭ oblastis.
Järvedest suurim on Narači järv, sellele järgnevad Asvieja järv, Čyrvonaje järv, Łukomli järv ja Dryviaty järv. Järvedest pikim on Sialava, teisel kohal on Sviri järv. Järvedest kõige laiem on Narači järv.
Kõige sügavam järv Valgevene territooriumil on Doŭhaje järv, teisel kohal on Läti piiril asuv Riča järv.
Donald Bisset

Donald Harold G. Bisset (30. august 1910 Brentford, Middlesex – 10. august 1995 London) oli Suurbritannia näitleja ning lastekirjanik. Oma raamatuid illustreeris ta sageli ise.
Psühhedeelikum

Psühhedeelikum on psühhoaktiivne aine, mille peamine toime on tunnetuse ja taju muutumine. Tuntuimad psühhedeelikumid on LSD, psilotsübiin, meskaliin ja dimetüültrüptamiin. 
Enamik psühhedeelikume on serotoniini retseptorite agonistid ning kuulub keemiliselt lüsergamiidide, trüptamiinide või fenetüülamiinide klassi. Sünteesitud ja inimestel katsetatud on sadu psühhedeelse toimega aineid.
Toime.
Psühhedeelikumi toime sõltub lisaks konkreetsele tarvitatud ainele ja selle doosile tugevalt ka tarvitaja eelhäälestusest ja tarvitamise olukorrast. Toime kestus varieerub sõltuvalt ainest, doosist ja manustamisviisist mõnest minutist kuni mitme ööpäevani. Psühhedeelikumi toimel värvide ja helide taju enamasti intensiivistub, esineb sünesteesiat. Ilmneda võivad illusioonid ja nägemused (näiteks geomeetrilised mustrid või fantastilised olendid), välispõhjuseta kehalised tundmused (paresteesiad), muutub aja-, ruumi- ja enesetaju. Tajumuutustega võivad kaasneda tugevad positiivsed või negatiivsed emotsioonid, eufooria ja müstilised kogemused või hirm, paanika ja paranoia. Lühimälu, kehaline koordinatsioon, keskendumisvõime ja enesekontroll psühhedeelikumi toime ajal tavaliselt halvenevad, kuid need nähud mööduvad koos aine toimega. Psühhedeelikumi toimel saadud intensiivsed kogemused võivad omandada tarvitaja jaoks eksistentsiaalse, religioosse või müstilise tähenduse.
Ohutus.
Psühhedeelikumide tarvitamine ei põhjusta kehalist sõltuvust, psüühiliste funktsioonide kestvat kahjustust ega võõrutusnähtusid. Ajutiselt muutunud taju ja mõttetegevuse ning halvenenud kehalise koordinatsiooni tõttu võib psühhedeelikumide tarvitamine ebaturvalises keskkonnas õnnetusi põhjustada. Võimalikud on ainele spetsiifilised füüsilised kõrvaltoimed (nt iiveldus ja oksendamine, vererõhu ja pulsisageduse tõus või langus) ja koostoimed teiste ravimitega. Vastava soodumusega inimestel võib psühhedeelikumide tarvitamine mõnikord põhjustada psühhoosi, seega soovitatakse psühhedeelikumide tarvitamisest hoiduda inimestel, kellel on või on olnud psühhootilisi häireid. Populatsiooniuuringutes on leitud, et psühhedeelikumide tarvitamine ei suurenda vaimsete häirete riski.
Kasutus.
Mitmeid loodusliku päritoluga psühhedeelikume kasutatakse rahvameditsiinis ravimitena ja usundites sakramentidena. Paljude psühhedeelikumide tarvitamine on tänapäeval enamikus riikides ja ka Eestis keelatud. Psühhedeelikumide tarvitamise mõjude ja nende meditsiinilise kasutuse võimaluste teaduslik uurimine on viimasel aastakümnel oluliselt elavnenud.
Stencibility

Stencibility on 2010. aastal Tartust alguse saanud Eesti kõige esimene tänavakunstifestival, mis toimub igal aastal lisaks Tartule ka teistes erinevates Eesti linnades ja välismaal. Festival kuulub Euroopa vanimate tänavakunstifestivalide hulka. Aja jooksul on festival kujunenud üheks olulisemaks omataoliseks ürituseks Baltikumis. Festivali nimi viitab "stencil"-tehnikale. Stencibility eestvedaja on kunstnik ja ettevõtja Sirla Joala, kes pälvis 2024. aastal Ado Vabbe nimelise kunstipreemia.
Festivali raames tutvustatakse, propageeritakse ja luuakse uut tänavakunsti, toimuvad giidituurid ning antakse välja tänavakunsti kaarte. Festivali eesmärk on toetada vabakujulist tänavakunsti, aidata kaasa selle valdkonna kestlikkusele Eestis ning rikastada linnaruumi.
Olulisel kohal on kunstnike loominguline vabadus: neile antakse kasutada kokkulepitud seinapinnad, liikumisvahendid ja töövahendid, kuid teoste sisu ja vormi määravad nad ise. Tööde loomine toimub kohapeal ning sageli mõjutavad seda ümbruskond ja kohalikud elanikud. Eestis kui ka kõikjalt mujalt maailmast pärit kunstnikud on läbi aastate Tartusse loonud arvukalt uusi teoseid; teiste seas on festivalil osalenud näiteks SEPE, MTO, Kashink, Animalitoland, Edward von Lõngus ja Kairo.
2024. aastal oli Stencibility tänavakunsti festival ka osa Euroopa kultuuripealinn Tartu 2024 põhiprogrammist.
Varssavi kardinal Stefan Wyszyński ülikool

Varssavi kardinal Stefan Wyszyński ülikool (poola Uniwersytet Kardynała Stefana Wyszyńskiego w Warszawie) on 1999. aastal asutatud riiklik ülikool Varssavis. 
Ülikool on nimetatud Rooma-Katoliku Kiriku piiskopi Stefan Wyszyński (1901–1981) auks. Õppeasutuses õpib 19 000 üliõpilast.
Würffel

Würffel on Eesti elektro-popansambel.
Paari aasta jooksul vaikselt oma teed otsides popi ja elektroonika piirimaile jõudnud kuldse kolmiku loomemootoriks ja tempo dikteerijaks on multitalendist trummar Kaspar Kalluste, klahvidele vajutab Tarvi Kull ning solistina särab Rosanna Lints.
Varem oli bändi solist Marvi Vallaste, kes lahkus bändist 2014. aasta kevadel.
2014. aasta juunis avaldas bänd oma debüüt-EP "Overnight". Samuti on trio välja andnud kaheksa singlit: "Overnight", "Coffee", "Shake It Out", "We Can Go", "Should I Run", "Dance, Dance", "Burdened Sky" ja "I'm Facing North". Kõiki neid lugusid on mängitud Eesti raadiojaamades ja terves Baltikumis. Lugu "Coffee" saavutas Leedu raadio FM99 edetabelis esikoha.
Würffel oli Eesti Muusikaauhinnad 2016 galal nomineeritud kahes kategoorias: aasta popalbum ja aasta debüütalbum.
Würffeli debüütalbum “Beats &amp; Bubbles” ilmus 18. märtsil 2015 ning teine stuudioalbum "I'm Facing North" ilmus 1. aprillil 2016. "I'm Facing North" nimelise singliga esineti ka Eesti Laul 2016 võistlusel, kus saavutati esimeses poolfinaalis 6. koht.
Władysław Bartoszewski

Władysław Bartoszewski (eesnimena kasutatud ka "Władisław"; 19. veebruar 1922 Varssavi – 24. aprill 2015 Varssavi) oli poola ajaloolane, ajakirjanik ja poliitik. 
Aastal 1995 ja 2000–2001 oli ta Poola välisminister.
9. mail 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola välisministrina ja Eesti toetamisel NATOga liitumisel.
Looduskaitsekuu

Looduskaitsekuu on Eestis tähistatav temaatiline kuu, millega tutvustatakse ja propageeritakse looduskaitset. See algab mai teisel pühapäeval ehk emadepäeval ja lõpeb 5. juunil ehk ülemaailmsel keskkonnapäeval. 
Looduskaitsekuud hakati pidama 1980. aastast. Enne seda tähistati 1958. aastast Eestis looduskaitsepäeva.
Alates 1989. aastast on saanud traditsiooniks, et looduskaitsekuu avaüritusel antakse üle Eerik Kumari looduskaitsepreemia ning 2010. aastast koos sellega ka looduskaitse kuldmärk.
Looduskaitsekuude teemad.
Teemad:
Ukraina Kultuurikeskus

MTÜ Ukraina Kultuurikeskus on 2002. aastal asutatud mittetulundusühing, mis on seadnud oma eesmärgiks Ukraina kultuuri edendamise ja säilitamise Eestis.
Ukraina Kultuurikeskuse juhataja on Anatoli Ljutjuk. 
Keskus asub aadressil Laboratooriumi tänav 22.
Keskus pakub kohta, kus kohalikud ukrainlased saavad säilitada oma keelt, kultuuri ja traditsioone. Samas võimaldab keskus ka eestlastel ja teistest rahvustest inimestel õppida tundma ukraina eluviisi. Ukraina Kultuurikeskus ei ole seotud ühegi konfessiooniga ning on avatud kõikidele inimestele.
Põhikirjalise eesmärgi täitmiseks on Ukraina Kultuurikeskus oma asukohas loonud kloostrikunstide kooli, raamatukogu ja muuseumi.
Traditsioonilise ukraina käsitöö, kunsti ja rahvamuusika esitlemiseks korraldatakse näitusi ja kontserte.
Ukraina Kultuurikeskus kogub talveriideid, jalanõusid, talvevarustust ja rahalisi annetusi Ida-Ukraina sõjategevuses kannatada ja haavata saanud ukrainlastele.
Bojnice

Bojnice (saksa keeles "Weinitz", ungari keeles "Bajmóc") on linn Slovakkia keskosas Trenčíni maakonnas. 
Linn asub Nitra jõe paremal kaldal, nelja kilomeetri kaugusel Prievidza linnast. Linnaõigused 1966. aastast.
Linnas asub Bojnice loss ja Slovakkia neljast loomaaiast vanim Bojnice loomaaed (asutatud 1955).
Włodzimierz Cimoszewicz

Włodzimierz Cimoszewicz (sündinud 13. septembril 1950 Varssavis) on Poola poliitik. Ta oli 1996–1997 Poola peaminister ja 2001–2005 Poola välisminister.
18. märtsil 2002 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola välisministrina.
Beats &amp; Bubbles

"Beats &amp; Bubbles" on elektro-popi ansambli Würffel debüütalbum, mis ilmus 18. märtsil 2015.
Albumi produtseeris produktsiooniduo Vaakum (Kaspar Kalluste ja Tarvi Kull). Albumil on 13 lugu, mille autorid on Kaspar Kalluste ja Tarvi Kull. Üheksa loo sõnade autor on Rosanna Lints, neljale loole on sõnad kirjutanud Taavi Paomets. Albumilt pärinevad singlid "Coffee", "Shake It Out", "We Can Go" ja "Should I Run".
Album on salvestatud Vaakumi stuudios Tallinnas (2014–2015).
Marian Zyndram-Kościałkowski

Marian Zyndram-Kościałkowski (eesnimena kasutatud ka "Marjan"; 16. märts 1892 Pandėlys – 12. aprill 1946 Surrey krahvkond) oli Poola poliitik. Ta oli 1935-1936 Poola peaminister.
1935 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Adolf Traks

Adolf Traks (sündinud 15. aprillil 1933 Tallinnas) on eesti teatrilavastaja, pedagoog ja stsenarist.
Ta on lõpetanud Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudio (1960) ja ETÜ Lavakunstistuudio näitleja erialal (1965). 
Aastatel 1955–1963 ja 1970–1977 töötas ta Riiklikus Filharmoonias sõnakunstnik-konferansjeena. Ta esines publitsistliku estraadi stiilis. Aastal 1955 alustas ta tegevust folkpantomiimi žanris. Ta oli Eesti esimese süstemaatiliselt tegutseva stuudio Pantomiim rajaja ja rahvateatri Noorus kunstiline juht (1963–1970). 
1977–1988 oli stuudioteatri Tallinna Pantomiim lavastaja, pedagoog, stsenarist; psühholoogilise teatrisuuna järgija. Rakendas oma stuudios väljatöötatud stiili. Ta on tutvustanud Tallinna Pantomiimi meetodi toimimisviisi väljaspool Eestit, lavastanud pantomiimižanris üle 20 lavastuse. 1992–1995 stuudioteatri NB kunstiline juht, 1995. aastast vabakutseline.
Bojnice loomaaed

Bojnice loomaaed on 1955. aastal Slovakkias Bojnices asutatud loomaaed. See on vanim neljast Slovakkia loomaaedadest ning kuulub riigi suurimate hulka.
Loomaaed asub maalilises piirkonnas Bojnice lossi lähedal ja katab ligikaudu 42 hektarit, millest suur osa on looduslikult metsane. Kogupindalast umbes 20 hektarit on mõeldud loomade ekspositsioonialaks.
Bojnice loomaaed on koduks mitmesajale loomaliigile üle maailma, sealhulgas ohustatud liikidele. Loomaaed osaleb ka rahvusvahelistes liigikaitseprogrammides ning teeb haridus- ja teadustööd.
Anton Ažbe

Anton Ažbe (30. mai 1862 – 6. august 1905) oli sloveeni maalikunstnik ja kunstiõpetaja.
Anton Ažbe alustas kunstiõpinguid Ljubljanas Janež Wolfi juures. Aastal 1882 siirdus ta Wolfi eestkostel Viini Kunstiakadeemiasse, kus õppis kaks aastat. Aastal 1884 asus õppima Müncheni kunstiakadeemias, kus tema juhendajad olid Gabriel von Hackl ja Ludwig von Löfftz.
Aastal 1891, olles vaid 30-aastane, asutas Münchenis kunstikooli (Anton Ažbe kunstikool). Tema õpilaste seas olid muuhulgas hilisemad tuntud kunstnikud Rihard Jakopič, Vassili Kandinsky, Kuzma Petrov-Vodkin, Alexej von Jawlensky, Nadežda Petrović jt. Eestlastest õppis ja täiendas end seal Ado Vabbe, Anton Starkopf, Alfred Hirv, Kristjan Raud jpt.
RTS,S

 
RTS,S ehk Mosquirix on malaariavastane proteiinipõhine inimvaktsiin.
Vaktsiini väljatöötamist rahastasid GlaxoSmithKline Biologicals SA ja PATH Malaria Vaccine Initiative.
RTS,S-i manustamise eesmärgiks on mõjutada haiguse pre-erütrotsüütilist staadiumi. Ühe uuringu järgi vähendas vaktsiini manustamine "semi-immune" lastel malaaria kliinilisi episoode (haigusnähte) 26% ja rasket malaariat 58% kuni 18 kuu jagu. Ka vähenes immuniseerimisega parasiteemia 26%.
RTS,S vaktsiini loomisel kasutati geene ja T-raku epitoope "Plasmodium falciparum" malaariaparasiidi valku "circumsporozoite protein (CSP)", B-hepatiidi viiruse ümbrise pinnaretseptorit HBsAg ja keemilisi abiaineid kiirendamaks immuunsüsteemi immuunvastuseid.
RTS,S indutseerib anti-CSP antikehasid, mida arvatakse nende kaitsemehhanismide hulka mille märklauaks on sporozoiidid ja nende liikumise inhibeerimine maksarakkude invasiooniks. Selle pakutud toimemehhanismi kinnituseks peetakse leide, mis justkui seoksid CSP antikehasid ja CD4+ T-rakkude vastuseid immuunkaitsega. "Memory CD8+ T-cells" vastuseid pärast RTS,S vaktsineerimist pole püsivalt tõendatud. Seega ei ole päris selge, kas RTS,S suudab miskit lisada plasmoodiumi maksa staadiumi tõestamiseks, kus immuunsus on ilmselt CD8+ T-rakkude põhine. CSP kantakse maksarakkudesse sisse tungivate sporozoiididega.
Kliinilist haiguspilti püütakse ära hoida vaktsineerimisjärgse antikehade kõrge tiitriga, mis peaks takistama parasiidil maksarakke nakatamast.
RTS,S/AS01.
RTS,S/AS01 on valmistatud "recombinant chimeric viruslike particles" (VLPs), saadud "Saccharomyces cerevisiae" ja geneetilisel B-hepatiidi viiruse ümbrise pinnaretseptori (HBsAg) ja "Plasmodium falciparum circumsporozoite protein" (CSP) ühendamisel. 
RTS,S/AS01 III faasi kliiniline ravimiuuring.
Kolmanda faasi kliinilisse ravimiuuringusse kaasati 15 459 imikut (esimese vaktsineerimise ajal 6–12 nädala vanust) ja väikelast (5–17 kuu vanust, samuti esimese vaktsineerimise ajal) mitmest Musta Aafrika riigist (Burkina Faso, Gabon, Ghana, Keenia, Malawi, Mosambiik ja Tansaania Ühendvabariik). 
2014. aastal võeti kokku III faasi uuringute 18 kuu tulemused ja vaktsiini tõhusus kliiniliste malaarianähtudega lastel oli ligi 46% ja imikutel 27% ringis.
24. aprillil 2015 andis uudistekanal BBC World News teada, et malaariavastane vaktsiin (tõenäoliselt RTS,S/AS01) on läbinud kliiniliselt katsetused esmakordselt edukalt.
Uut malaariavaktsiini on välja töötatud üle 30 aasta ning seda peetakse Aafrikale väga vajalikuks, ehkki vaktsiini kasutegur on suhteliselt väike. Malaariavaktsiini töötas välja GlaxoSmithKline ja seda hakatakse kasutama tõenäoliselt 2015. aasta oktoobris, kombineeritult muude malaariavastaste meetmetega.
Kõrvaltoimed.
Uuringusse kaasatud imikutel ja väikelastel esines mitmeid kõrvaltoimeid (pole teada kas laste surm arvati nende hulka).
"Anti-circumsporozoite" antikehad.
Enne vaktsineerimist olid 34,3% RTS,S/AS01 ja 35,2% kontrollrühma imikutest "anti-circumsporozoite" antikehade suhtes positiivsed.
Poeg

Poeg on poiss või mees oma ema ja isa suhtes.
Ajaloos on paljudes ühiskondades (mõnes tänapäevalgi) poegi rohkem väärtustatud kui tütreid, sest nad on füüsiliselt tugevamad. Patrilineaarses ehk meesliini pidi pärandiõigusega ühiskondades on vanemate vara pärimisel poegadel eesõigus. Tihti on kõige suuremad õigused vanimal pojal.
Hiinas on poegade eelistamine kombinatsioonis ühe lapse poliitikaga ametlikus sünnistatistikas tulemuseks andnud meessoost järglaste märkimisväärse ülekaalu naissoost järglaste suhtes.
Tarzan of the Apes

"Tarzan of the Apes" on Edgar Rice Burroughsi romaan, esimene Tarzani lugude sarjas.
See ilmus kõigepealt ajakirjas All-Story Magazine 1912. aasta oktoobris ja raamatuna 1914. aastal.
Eesti keeles ilmus romaan 1923. aastal Linda Luiga tõlkes pealkirjaga "Ahwide kaswandik" ja 1991. aastal Ralf Tominga tõlkes pealkirjaga "Tarzan".
Romaani põhjal on tehtud palju filme, sealhulgas Disney animafilm "Tarzan".
Anton Ažbe kunstikool

Anton Ažbe kunstikool oli kunstikool Münchenis, mille asutas 1891. aastal sloveeni maalikunstnik Anton Ažbe oma noorte serbia ja sloveeni sõprade-kolleegide ärgitusel.
Ažbe oli kuni surmani 1905. aastal kooli ainus õpetaja, välja arvatud aastatel 1898–1901, kui õpetajaks oli ka tema endine õpilane, vene maalikunstnik Igor Grabar. 
Kool tegutses kuni esimese maailmasõja alguseni. Aastate jooksul õppis koolis üle 150 õpilase kõikjalt Kesk- ja Ida-Euroopast. See oli tollal üks väheseid koole, kus õppis ka naisi.
Õpilasi.
Kunstikoolis õppis ka Eesti kunstnikke, mõned neist pärast Anton Ažbe surma:
Ma-tegevusnimi

ma-"tegevusnimi ehk ma-"infinitiiv on tegusõna infiniitne ehk käändeline vorm.
Eesti keel.
"ma-"tegevusnimi seondub piiratult käändekategooria liikmetega. "ma-"tegevusnimel on viis vormi: "-ma", "-mas", "-mast", "-mata" ja "–maks", millel on erinevad grammatilised tähendused.
"ma-"vorm.
"ma-"vorm väljendab tavaliselt mingi muu tegevuse suhtes ajaliselt järgnevat tegevust (suhtelist tulevikku). "ma-"vorm või "ma-"vormis peasõnaga fraas võib lauses olla
"ma-"vorm ahelverbi koosseisus
"mas-"vorm.
"mas-"vorm väljendab tavaliselt mingi muu tegevuse suhtes samaaegset tegevust (suhtelist olevikku). "mas-"vorm või "mas-"vormis peasõnaga fraas võib lauses olla
"mast-"vorm.
"mast-"vorm väljendab mingile tegevusele eelnevat tegevust (suhtelist minevikku). "mast-"vorm või "mast-"vormis peasõnaga fraas võib lauses olla
"maks-"vorm.
"maks-"vorm on lauses otstarbemäärus, mis väljendab tegevust teise tegevuse otstarbena. "maks-"vormiga saab asendada kõrvallauset: "Jüri ärkas varakult, et oma riided ära triikida ~ jõudmaks oma riided ära triikida".
"mata-"vorm.
"mata-"vorm väljendab sooritamata tegevust. "mata"-vorm või "mata-"vormis peasõnaga fraas on lauses ainult
"mata"-vorm võib olla
Lauri Malmberg

Kaarlo Lauri Torvald Malmberg (8. mai 1888 Helsingi – 14. märts 1948 Helsingi) oli Soome sõjaväelane ja insener. 
Esimese maailmasõja ajal teenis ta 27. Preisi Kuninglikus Jäägripataljonis. Osales ka Soome kodusõjas.
Aastatel 1924–1925 oli ta Soome kaitseminister.
1935. aastal pälvis ta Kotkaristi I klassi teenetemärgi.
Lauri Malmberg on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Piiritluslisand

Piiritluslisand on lisand, mis piiritleb nimisõna ja on selle referendi tuvastamiseks tingimata vajalik. Piiritluslisand võib esineda nimisõna ees või järel ja neid ei eraldata kirjavahemärkidega. Sisulisele terviklikkusele vastab vormiline kokkukuuluvus. 
Eesti keel.
Apositsioon ehk lisand on nimisõna piiritlev või nimisõna täpsustav laiend. Lisandeid ongi kahte tüüpi: piiritluslisand ja täpsustuslisand.
Piiritlev järellisand.
Piiritlev järellisand võib olla
Piiritlus- ja täpsustuslisandi erinevus.
Erinevalt piiritluslisandist pole täpsustuslisand nimisõna referendi äratundmiseks tingimata vajalik. Täpsustuslisand ja nimisõna eraldatakse tavaliselt komaga: "Käisin külas Maril", oma parimal sõbrannal.
Kirjandus.
__SISUKORDEES__
Paap (perekonnanimi)

Paap on perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Paap 311 inimesel: 155 mehel ja 156 naisel. Perekonnanimede levikult on Paap meeste puhul 445. kohal ja naiste puhul 501. kohal. Nimi on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,86.
Paap (eesnimi)

Paap on eesnimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Paap 22 mehel. Paap on Eestis populaarsuselt 1369. mehenimi.
Nime Paap nimepäev on 25. jaanuar.
Elif Şafak

Elif Şafak (sündinud 25. oktoobril 1971 Strasbourgis) on türgi kirjanik.
Elif Şafak on kirjutanud romaane, esseid ja luulet. Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Armastuse 40 reeglit" ("Aşk", tõlkinud Mari-Liis Remmel, Doris Kareva, Kirjastus Verb, 2014). Tema teoseid on tõlgitud enam kui 40 keelde.
Vitsut

Vitsut on eesti perekonnanimi. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Vitsut Eestis 18 mehel ja 19 naisel.
Välbe

Välbe on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Välbe 24 mehel ja 29 naisel. Perekonnanimede levikult oli Välbe meeste puhul 5187. ja naiste puhul 4665. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 2,87.
Väljas

Väljas on eesti perekonnanimi. 
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Väljas 36 mehel ja 28 naisel. Perekonnanimede levikult on Väljas meeste puhul 3189. ja naiste puhul 4849. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,24.
Võsu (perekonnanimi)

Võsu on eesti perekonnanimi. 
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Võsu 390 inimesel: 176 mehel ja 214 naisel. Perekonnanimede levikult on Võsu meeste puhul 367. ja naiste puhul 306. kohal. Perekonnanimi Võsu on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 9,29.
Öpik

Öpik on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Öpik 50 inimesel (22 mehel ja 28 naisel). Perekonnanimede levikult on Öpik meeste puhul 5820. ja naiste puhul 4862. kohal.
Apellatsioon

Apellatsioon ehk apellatsioonkaebus on kaebus esimese astme kohtu otsusele palve läbivaatamiseks (apellatsioonimenetluseks) kõrgema astme kohtus (apellatsioonikohtus). Kassatsioonist erineb apellatsioon asjaolult, et Eestis vaadatakse kassatsiooni korras asju läbi Riigikohtus.
Eestis on apellatsioonikohtuks ringkonnakohus, kes vaatab läbi maa-, linna- ja halduskohtu lahendite kohta tulnud kaebused ning võib vastavalt asjaoludele kohtuotsust kas muuta või selle tühistada, teha uue otsuse, saata asja kohtu teisele koosseisule uueks arutamiseks või jätta kaebuse rahuldamata ja kohtuotsuse muutmata.
Apellatsioonkaebuse esitaja on apellant.
Apellatsioon tsiviilkohtumenetluses.
Vaidluse pooled või iseseisva nõudega kolmandad isikud võivad esitada esimese astme kohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse kahel juhul:
Tsiviilkohtumenetluses ei saa apellatsiooni esitada, kui kohtuvaidluse pooled on varem apellatsioonkaebuse esitamise õigusest kohtule tehtud avalduses loobunud.
Apellatsiooni võib esitada 30 päeva jooksul pärast seda, kui kohtuotsus on apellandile kätte toimetatud, kuid mitte hiljem kui 5 kuu jooksul. Apellatsioonitähtaega saab pikendada või lühendada kohtule avaldatud kokkuleppel.
Kui kohtuotsus tehakse õiguslikult põhjendatud ulatuses tõendeid hindamata (nn tagaseljaotsus), siis kostja ei saa apellatsioonkaebust esitada. Hageja võib esitada otsuse peale apellatsioonkaebuse kahel juhul:
Tsiviilkohtu apellatsioonkaebusesse tuleb märkida:
Apellatsioonimenetlus on täpsemalt sätestatud tsiviilkohtumenetluse seadustiku 12. osa 64. peatükis. 
Apellatsioon kriminaalkohtumenetluses.
Kriminaalkohtumenetluses peab apellatsiooniõiguse kasutamise soovist teatama kohtule kirjalikult 7 päeva jooksul alates kohtuotsuse resolutiivosa kuulutamisest. Apellatsiooniõiguse kasutamise soovist võib teatada ka elektrooniliselt.
Apellatsioon vormistatakse masina- või arvutikirjas. Vahistatud süüdistatav võib apellatsiooni vormistada ka selgelt loetavas käekirjas. Prokuratuuri ja kaitsja koostatud apellatsioon edastatakse kohtule ka elektrooniliselt.
Kriminaalkohtuotsuse apellatsioonkaebusesse tuleb märkida:
Apellatsioonimenetlus on täpsemalt sätestatud kriminaalmenetluse seadustiku 11. peatüki 1. jaos.
Apellatsioon halduskohtumenetluses.
Kohtuvaidluse poolel ja kolmandal isikul on õigus halduskohtu otsus edasi kaevata, kui halduskohus on ebaõigesti kohaldanud materiaalõiguse normi, ebaõigesti hinnanud tõendeid või oluliselt rikkunud kohtumenetluse normi. Halduskohtumenetluses võib apellatsioonkaebuse esitada ka kohtumenetlusse kaasamata jäänud isik, kelle seadusega kaitstud õiguste ja vabaduste üle kohus otsustas.
Haldusasjades võib apellatsioonkaebuse esitada 30 päeva jooksul alates ajast, mil otsus tehakse avalikult teatavaks. Apellatsioon tuleb teha kohtualluvuse järgsele ringkonnakohtule.
Apellatsiooni tähtaega hakatakse arvestama kohtuotsuse kättetoimetamisest, juhul kui:
Apellatsioonimenetlus on täpsemalt sätestatud halduskohtumenetluse seadustiku 4. osa 18. peatükis.
Kodõma

Kodõma (ukraina keeles Кодима) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Kodõma rajooni keskus.
Seal elab umbes 9600 inimest.
Walther Eichrodt

Walther Eichrodt (1. august 1890 Gernsbach – 20. mai 1978 Münchensteini vald) oli saksa protestantlik teoloog, Vana Testamendi teadlane.
Elulugu.
Tema vanemad olid metsaülem August Eichrodt ja Mathilde Eichrodt (sündinud Kummer).
Ta õppis aastatel 1908–1914 Betheli Kiriklikus Kõrgkoolis, Greifswaldi ülikoolis ja Heidelbergi ülikoolis teoloogiat ning sai teoloogialitsentsiaadi kraadi. 1918. aastal kaitses ta Erlangeni ülikoolis habilitatsioonitöö "Die Hoffnung des ewigen Friedens im alten Israel" (ilmus 1920). Ta oli õppejõud Bethelis ja Erlangenis, seejärel 1922–1934 oli ta Baseli ülikoolis erakorraline professor, 1934–1960 Vana Testamendi ja usundiloo korraline professor. 1939. aastal sai ta Basel-Stadti kodakondsuse. Ta oli mitu korda usuteaduskonna dekaan, 1953–1955 ülikooli rektor.
Uurimistöö.
Tema kolmeköiteline teos "Theologie des Alten Testaments" (1933–1939; 4. trükk 1957), mis on tõlgitud ka inglise keelde, lähtub lepingu mõistest: Jumal sõlmis lepingu oma rahva, maailma ja inimesega. 
Tema tähtsamate teoste seas on veel "Die Quellen der Genesis" (1916) ja "Das Menschenverständnis des Alten Testaments" (1946).
Eichrodt oli seisukohal, et 1. Moosese raamat lisati eessõnana pärast teise Moosese raamatu valmimist. 
Isiklikku.
Ta oli abielus Maria Nyffeleriga.
Eduard Totleben

Franz Eduard von Totleben (ka Todleben, Todtleben ja Tottleben) (venepäraselt "Eduard Ivanovitš", vene keeles "Эдуард Иванович Тотлебен") (8. mai (vkj)/ 20. mai 1818 Miitavi – 19. juuni (vkj)/ 1. juuli 1884 Bad Soden am Taunus) oli baltisaksa päritolu sõjaväeinsener ja Venemaa Keisririigi insener-kindral.
Talle kuulus Kėdainiai mõis.
Külastas aprillis 1856 (kohe pärast Krimmi sõja lõppu) Paldiskit, et arutada Paldiski sõjasadama ja kindluse uuestiarendamist. Külaskäigu otsesed tulemused pole tead, kuid Paldiskit edasi ei arendatud.
1879. aastal sai temast krahv. 
Otsustava rolli eest Vene-Türgi sõja (1877–1878) raames 1877. aastal toimunud Plevna piiramisel on tema järgi nimetatud Totlebeni küla Bulgaarias Pleveni piirkonna Pordimi vallas.
Eberhard Diepgen

Eberhard Diepgen (sündinud 13. novembril 1941 Berliinis) on Saksamaa poliitik. 
Alates 1962. aastast kuulub Eberhard Diepgen Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu.
1967. aastal lõpetas ta Berliini Vaba Ülikooli õigusteaduse erialal.
1984–1989 oli ta Lääne-Berliini linnapea ja 1991–2001 Berliini linnapea.
7. novembril 2000 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Berliini linnapeana.
Pertti Salolainen

Pertti Edvard Salolainen (sündinud 19. oktoobril 1940 Helsingis) on Soome poliitik ja diplomaat.
1987–1995 oli ta Soome väliskaubandusminister.
28. aprillil 2003 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd diplomaadina ja ühtlasi Eesti-Soome suhete arendajana.
Per Stig Møller

Per Stig Møller (sündinud 27. augustil 1942 Frederiksbergis) on Taani poliitik. 
Ta oli Taani välisminister 27. novembrist 2001 kuni 23. veebruarini 2010. 2010–2011 oli ta Taani kultuuriminister.
27. aprillil 2010 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Taani välisministrina ja ühtlasi Eesti Euroopa Liidu ja NATOga liitumise toetajana.
Per Stenmarck

Per Stenmarck (29. jaanuar 1951 Ystad – 31. jaanuar 2013) oli Rootsi poliitik. 
Ta on olnud Rootsi saadik Euroopa Parlamendis.
23. veebruaril 2004 anti talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Euroopa Parlamendi liikmena ja ühtlasi Eesti Euroopa Liiduga liitumise toetajana.
Pornuse mõis

Pornuse mõis (ka Vana-Pornuse mõis; saksa keeles "Alt-Bornhusen") oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal kuulub mõis Viljandi maakonda Mulgi valda.
Pornuse kõrvalmõisad olid Läti ja Ägla mõis.
Ajalugu.
Pornuse mõisat on 1542. aastal mainitud "Bardenhuseni" nime all. 1546. aastast oli mõis Schlippenbachide halduses. Sellel aastal tegi Johann von Schlippenbach enda samanimelise nõoga (Johann III ja Johann IV) 800 marga eest lepingu, mille tulemusel jäi ta Pornuse mõisa ainuomanikuks. Lepingu kinnitas 1550. aastal ordumeister Heinrich von Galen. Lepinguga sai Johann von Schlippenbach ka Naistevalla ja "Arriesi" küladega. 30. mail 1630 läänistas Rootsi kuningas Gustav Adolf mõisa Wolmar von Schlippenbachile. 6. juunil 1678 jaotasid tema pojad Johann ja Johann Friedrich von Schlippenbach Pornuse mõisa, mille järgi Johannile jäi Vana-Pornuse ning Johann Friedrichile Uue-Pornuse (tuntud ka kui Kaubi mõis). Maanõunik Johann von Schlippenbach pärandas mõisa oma pojale, tulevasele Rootsi kindralmajorile Wolmar Anton von Schlippenbachile. Tema järel võttis mõisa üle Berend Friedrich von Schlippenbach, kelle tütar Siri Charlotta abiellus Kuramaa liini kuuluva Otto Johann von Schlippenbachiga.
12. detsembril 1783 ostis 30 000 rubla eest Maria Elisabeth Winter, kes 19. juunil 1785 andis lepingu edasi administratiivkohtunik Joachim Heinrich von Oettingenile. Joachim Heinrichi testamendi järgi päris mõisa 22. märtsil 1819 tema poeg Bernhard Heinrich von Oettingen. 16. novembril 1826 tagastas Bernhard Heinrich mõisa 14 680 rubla eest oma vennale Reinhold Axel von Oettingenile. 
23. aprillil 1831 ostis Pornuse 26 500 rubla eest kreisikohtunik Kaspar von zur Mühlen. Pärast Caspar von zur Mühleni surma võttis mõisa 1. augustil 1862 71 300 rubla eest üle tema poeg Hugo Kaspar von zur Mühlen. 1863 müüs von zur Mühlen ära üheksa talu, talvel ostutehingu sõlminutele anti mõisa poolt ka küttepuid. Pärast Hugo von zur Mühleni surma läks mõis Abja talumees Märt Jacobyle rendile. Mõisa viimane omanik oli James Konstantin Kaspar von zur Mühlen. 1919. aastal mõis riigistati.
1970. aastateks oli pool mõisa peahoonest kokku varisenud. Säilinud majaosa kasutati elumajana.
Praakli mõis

Praakli mõis (saksa keeles "Brackelshof") oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Pilka mõis

Pilka mõis (saksa keeles "Pilken") oli rüütlimõis (fideikomiss) Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Tänapäeva haldusjäotuse järgi jäävad mõisakompleksi jäänused Luunja valla Pilka küla territooriumile.
Ajalugu.
Mõisat on esmamainitud 1582. aastal Poola revisjonis. Hiljem on see kuulunud Schwengelmi ja Nolckeni aadlisuguvõsadele; aastatel 1640–1770 kuulus see ühte Kavastu mõisaga.
Pikkjärve mõis

Pikkjärve mõis (saksa keeles "Langensee"; ka Kirbu mõis) oli Karula mõisa kõrvalmõis Karula kihelkonnas Võrumaal.
Koš-Agatši rajoon

Koš-Agatši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Koš-Agatš.
Rajoon jaguneb 12 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 16 asulat.
Piiskopi mõis

Piiskopi mõis (saksa keeles "Bischofshof") oli riigimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Tartu maakonda Tartu linna territooriumile.
Liivimaa ordu ajal kuulus osa mõisast Tartu Katariina kloostrile. Rootsi ajal ühendati osa mõisast Tähtvere mõisaga, teine osa, mida kutsuti Papimõisaks, sai 1634. aastal Tartu soome koguduse kirikuõpetajate lauamõisaks. 
Mõisa juures tegutses 1684. aastal Forseliuse seminar. Hiljem sai mõis Liivimaa kubermangu superintendendi lauamõisaks. 
Tänapäeval on mõisahoone asukohas Forseliuse park.
Piira mõis

Piira mõis (saksa keeles "Piera") oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõisasüda Vinni valla territooriumile.
Mõisa omanikud olid Neffid ja Rosenid.
Kuulsaim mõisaomanik oli baltisaksa kunstnik Carl Timoleon von Neff, kes ostis 1849. aastal selle majanduslikult mittetasuva mõisa oma naisevennalt Karl Kaulbarsilt ning kasutas seda järgmise veerandsajandi jooksul suvituskohana. Sealsamas valmisid ka paljud kunstniku teosed.
Piila mõis

Piila mõis (saksa keeles "Pihla") oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Sõtke mõis

Sõtke mõis (ka Sõtküla mõis; saksa keeles "Sötküll") oli rüütlimõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõisa omanikud olid Rosenid, Fischbachid.
Sündepää mõis

Sündepää mõis (saksa keeles "Sündepä") oli Kiltsi mõisa kõrvalmõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Turotšaki rajoon

Turotšaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Turotšak.
Rajoon jaguneb 9 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 32 asulat.
Sõmeru mõis

Sõmeru mõis (saksa keeles "Neu-Sommerhusen") oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal.
Sääsküla mõis

Sääsküla mõis (saksa keeles "Säsküll") oli poolmõis Kose kihelkonnas Harjumaal.
Sääre mõis

Sääre mõis (saksa keeles "Zerel", vananenud saksakeelne nimi "Etzerll") oli rüütlimõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa on esimest korda mainitud 1527.
Ulagani rajoon

Ulagani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaa Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Ulagan.
Rajoon jaguneb 7 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 13 asulat.
Suuremõisa mõis (Vormsi)

Suuremõisa mõis (saksa keeles "Magnushof") oli riigimõis Vormsi kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Vormsi valda.
1604. aastal Vormsi saarele rajatud Suuremõisa esimene omanik oli lipnik Magnus Brümmer. Aastal 1604 läänistas Rootsi kuningas talle Bussby küla, kuhu ehitati väike mõis. 1625 ja 1645 mainitakse mõisat oma asutaja nimega "Magnushof", ajuti ka küla järgi "Hof Busby", "Bussby herrgård"; lisaks veel "Nyhof", "Grossenhof" ´. Saare rootslaste murdes kinnistusid nimekujud "Storhovet" ehk suur mõis või lühidalt "Hovet" ehk mõis. 
Mõis oli hiljem XVII sajandil De la Gardie ja Königsmarcki perekondade omanduses. Aastal 1753 läksid Suuremõisa ja väike Söderbi mõis ehk kogu Vormsi saar Stackelbergide valdusse, kuni Venemaa keisririik selle aastal 1894 ära ostis. 1917. a revolutsiooni ajal saarele paigutatud Vene sõjavägi lõhkus mõisakompleksi, millest sai alguse selle allakäik.
Suure-Kullamaa mõis

Suur(e)-Kullamaa mõis (saksa keeles "Groß-Goldenbeck") oli poolmõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Mõis oli varem rüütlimõis.
Suure-Kullamaa mõisa esialgne nimi oli "Pargenthal" ja seda on esmamainitud 1456. aastal kujul "Parientall". 
Matthias Johann Eisen tuletas mõisanime esimese poole sõnast "park : pargi", mis oleks seotud nahaparkimisega, pidades võimalikuks ka pärinemist sõnast "park : parga" ('vana kuivanud rohi, alaväärtuslik hein, pahn, rämps'). "Parg : paru, para" tähendab roo ja kõrkjatega segatud rohtu.
Alsėdžiai vald

Alsėdžiai vald (leedu keeles "Alsėdžių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis.
Valla pindala on 46 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1265 inimest. Valla keskus on Alsėdžiai alev (2011. aastal elas seal 896 inimest).
Sutlepa mõis

Sutlepa mõis (saksa keeles "Sutlep") oli Riguldi mõisa kõrvalmõis Noarootsi kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
Sutlepa mõis eraldati 1809. aastal Uuemõisa mõisast.
Suterma mõis

Suterma mõis (saksa keeles "Sutterma") oli Aa mõisa karjamõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal.
Suur-Soldina mõis

Suur-Soldina mõis (saksa keeles "Groß-Soldina") oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Mõisa omanikud olid Meyerid, Staël von Holsteinid ja Rosenid.
Sooru mõis

Sooru mõis (saksa keeles "Soorhof") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Luke kihelkonnas.
Ajalugu.
Selle valduse andis Liivi ordu maameister Robin von Eltz augustis 1388 Diedrich (Tidert) Ringenstedtile ja tema suguvõsale. Aastal 1431 andis Cisse von dem Rutenberg sealsed valdused Tile Berendele, Liivi ordu maameister Bernd von der Borch läänistas mõisa aastal 1480 aga Goswin Anrepile. Aastal 1522 sai Johann Anrep, Wolter von Plettenbergilt adramaa jagu varem Schlippenbachdele kuulunud maad juurde. Aastal 1599 oli mõisa omanikuks Reinhold Anrep, aastal 1637 aga Johann Anrep. Aastal 1646 andis Rootsi kuninganna Kristiina mõisa Tartu bürgermeister Joachim Warneckenile, tingimusel, et too surnud Johanni tütrele 500 taalrit maksab. Joachimit hakati aga süüdistama vaenus Rootsi riigi vastu.
Nii läks aastal 1656 Sooru Heinrich von Albendeli (Albedyll) valdusse, aastal 1682 päris mõisa aga tema poeg Otto Reinhold von Albedyll. Seejärel sai mõisast reduktsiooniprotsessi käigus riigimõis, ent aastal 1725 tagastati mõis Reinhold Wilhelm von Albedyllile. Aastal 1740 müüsid tolle lesk Margaretha ja poeg Wilhelm mõisa 8000 taalri eest Hermann von Reuternile. Aastal 1748 loovutas too mõisa oma vennale Johann Reuternile. Andreas August Römer ostis aastal 1785 mõisa 30 000 rubla eest Christoph Hermann Reuternilt ära. 
Mõisa järgmiseks omanikuks sai Andreas Augusti tütar Auguste Sophie Smitten, kes aastal 1809 mõisa 30 000 rubla eest ära ostis. Aastal 1862 päris mõisa tema tütar Elise von Wrangell.
1932. aasta Eest-Läti piirilepinguga kinnistati Sooru mõis Eesti Vabariigi omanduseks.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6,25 adramaad, sellele allus 174 mees- ja 193 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus 1 ja 1/4 adramaad. Aastail 1688 ja 1734 oli adramaid5 ja 3/4, aastal 1758 aga 6 ja 1/4 adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 5 ja 11/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 5 ja 17/20, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 9/80, lisaks allus mõisale 6 ja 34/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Mõisaansambel.
Mõisa hoonestus püstitati valdavas osas 19. sajandi teisel poolel Wrangelite ajal. 
Väike ühekorruseline härrastemaja on tänaseks hävinud. Kõrvalhoonetest tähelepandavaimad on postidele toetuva ulualusega aidahoone ja hilisklassitsistliku fassaadiga tall-tõllakuur. Mõisakompleks asub Valga maakonnas Valga vallas Soorul.
Soonurme mõis

Soonurme mõis (saksa keeles "Sonorm") oli Hirmuse mõisa karjamõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal. 
Soonurme oli Hirmuse mõisa karjamõis, 1723. aastal müüs krahv Axel Gabriel Oxenstierna, Hirmuse koos Soonurme, Mehide, Lümatu, Jalasto, Tagamaa, Irvala küladega, Ernst Gustav von Delwigile. 1751. aastal müüs assessor Georg Ludwig von Wrangell, Hirmuse mõisa rüütelkonna peamees Otto Magnus von Stackelbergile.
Otto Magnus von Stackelbergi pärandavara jagamise lepinguga oli tema pärija on tema poeg Otto Magnus von Stackelberg (surn. 1800) ja tema 1798. aasta testamendi järgi pärisid Hirmuse, Voorepere, Kohtla, Ereda, Atsalama, Väike-Pungerja, Väike-Soldina, Pagari, Puhatu, Purtse mõisad tema pojad, tõeline salanõunik Gustav Ernst ja ooberstleitnant Otto Johann von Stackelbergid. 1808. aasta vendade vahelisel kokkuleppega, loobus krahv Otto Johann von Stackelberg, oma osast venna Gustav Ernst von Stackelbergi kasuks. 1854. aasta pärandavara jagamise lepinguga sai Hirmuse, Purtse, Voorepere ja Püssi mõisad kindralmajor Ernst von Stackelberg. 1876. aastal Otto Magnus von Stackelbergi poolt asutatud fideikomissi statuudiga krahvide Stackelbergide mõisate kohta, kuulusid fideikomissi: Püssi majoraatmõis, Purtse, Hirmuse, Voorepere, Kohtla ja Ereda mõisad. 1903. aastal päris fideikomissi Gustav Ernst Magnus von Stackelberg (1840–1919).
Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.
Soomevere mõis

Soomevere mõis (saksa keeles "Sommefer") oli Kuremaa mõisa kõrvalmõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Aunaku mõis

Aunaku mõis (saksa keeles "Aunaek, Aunack"), ka Õunaku, Aunako mois oli Kassari mõisa karjamõis Pühalepa kihelkonnas Hiiumaa saarel Läänemaal. 
1573. aastal pantis Rootsi võim rittmeister Hans Wachtmeistrile Surikuleby (Aunaku) küla ja kaks talupoega Runakaby külast. 1575. aastal läänistas Johan III, Hans Wachtmeisterile Hiiumaal asuvad Waiferi, Suriküle ja Aunaka talud, kokku 24 adramaad, koos päraldistega, kuna tal oli palgavõlana saada 760 taalrit. 1576. aastaks oli maaraamatu järgi oli H. Wachtmeisteri kätte läinud terve Kassari saar (tollal Kaskesaar), kus kahes vakuses oli kokku 24 adramaad ja ka Aunaku neli adramaad.
Rootsi valitsusajal oli Rootsi kuningas Johan III huvitatud soolakoja avamisest Aunakusse ja Eestimaa kuberner Pontus De la Gardie võttis Aunaku neli adramaa suuruse lääni Hans Wachtmeisterilt ning andis asemele samasuure Saulepa mõisa. kuningas Sigismund III aga otsustas Saulepa mõisa tagasi anda õigusjärgsele pärijale Peter von Höstenile ja Saulepa võeti taas Hans Wachtmeisteri leselt tagasi ja asemele anti endine Aunaku ning aastatel 1605–1623 oli Aunaku ja Vaemla mõis Claus Wachtmeisteri valduses, kuid hiljem tekkis sinna uuesti küla, nii et 17. sajandi 80. aastail on Aunakut nimetatud vanaks mõisaasemeks, mis oli jaotatud taludeks.
Avinurme mõis

Avinurme mõis (saksa keeles "Awwinorm") oli riigimõis Torma kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa territoorium Jõgeva maakonda Mustvee valda.
Boose mõis

Boose mõis (saksa keeles "Bosenhof") oli Vana-Antsla mõisa kõrvalmõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Võru maakonda Antsla valda, mõisasüda asub Kobela alevikus.
Dubniku mõis

Dubniku mõis (saksa keeles "Dubnik") oli Illuka mõisa kõrvalmõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Ida-Viru maakonda Alutaguse valda.
Ereda mõis

Ereda mõis (saksa keeles "Errides") oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Ida-Viru maakonda Alutaguse valda.
Esmateated aastast 1461, mõisa omanikud olid Stackelbergid, Loded.
Enivere mõis

Enivere mõis (saksa keeles "Sternberg") oli poolmõis Martna kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
Enge mõis

Enge mõis (saksa keeles "Enge") oli riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.
Enari mõis

Enari mõis (saksa keeles "Ennarm") oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal.
Emumäe mõis

Emumäe mõis (saksa keeles "Emmomeggi") oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Emumäe küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Mõisa omanikud olid Derfeldenid, Fersenid.
Peetri mõis

Peetri mõis on mitme Eesti mõisa nimi:
Peetrimõisa mõis

Peetrimõisa mõis (saksa keeles "Petrimois") oli Sõmerpalu mõisa kõrvalmõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal.
Penuja mõis

Penuja mõis (saksa keeles "Penneküll") oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõis Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Mõisa puidust peahoone on varemetes. 
Ajalugu.
Penujat on esmamainitud 1525. aastal. Mõis kuulus siis Bernhard Wesorffenile. Kuna mõis jäi Liivi sõja ajal tühjaks, läänistas hertsog Magnus selle 500 taalri eest oma sekretärile Reinhold Taubele. Taube pärandas mõisa oma kasuvennale Otto von Ahlenile. Poola ajal läänistas kuningas Stefan Batory Penuja rittmeister Adam Miercziewskyle. Miercziewsky andis viie ja poole adramaa suuruse mõisa edasi rittmeister Wilhelm Dückerile. Too pärandas mõisa oma pojale Hans Dückerile.
Rootsi valitsusajal, 13. septembril 1641 kinkis Rootsi kuninganna Kristiina mõisa koos muude valdustega Johann Wilhelm von Astenbergile. Ilmselt Astenberg aga Penujat endale ei saanud, kuna Hans Dücker pärandas mõisa oma pojale Jobst Friedrich von Dückerile. Jobst Friedrichi surma järel 1686. aastal sai mõisnikuks tema poeg Ernst Johann von Dücker. 1733. aasta 13. juunil müüs Dücker mõisa 8247 taalri eest leitnant Paul Christoph von Ceumernile. Ceumern ise müüs mõisa 27. juunil 1742 8000 taalri eest leitnant Christoph Johann Möllerile. 27. veebruaril 1744 ostis Penuja mõisa 9500 taalri eest kapten Ernst Johann von Smitten. Smitteni lesk müüs mõisa 1756. aastal 11 000 rubla eest oma kasupojale parun Carl Magnus Possele. 1782. aastal päris mõisa tema poeg Moritz Leonhard Posse. Moritz Leonhard andis mõisa hiljem üle oma vennale Georg Possele, kes omakorda müüs selle 1795. aasta 1. märtsil 45 000 rubla eest oma vennale Gotthard Possele. 15. aprillil 1799 ostis mõisa 70 000 hõberubla eest rittmeister parun Carl Ludwig von Mengden. 28. veebruaril 1803 ostis mõisa hilisem jalaväekindral Gotthard Johann von Knorring. 
Gotthard Johann von Knorring pärandas mõisa oma lapselastele. 17. veebruaril 1855 ostis mõisa 57 000 hõberubla eest parun Karl von Bruiningk. 26. märtsil 1863 ostis mõisa 40 000 rubla eest August Hermeyer. 1. augustil 1868 ostis mõisa 10 800 rubla eest Eduard Schulmann, kes 9. oktoobril 1870 müüs selle 20 800 rubla eest edasi Abjast pärit talupojale Peeter Widriksile.
4. aprillil 1855 toimus Penuja mõisas majatarvete oksjon. 1869. aasta 19. märtsil tähistati talurahvaseaduse 50. aastapäeva Penuja mõisas korraldatud peoga.
Tšoja rajoon

Tšoja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Tšoja.
Rajoon jaguneb 7 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 21 asulat.
Pataste mõis

Pataste mõis (saksa keeles "Pattas") oli Kaiavere mõisa kõrvalmõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisasüdame asukoht Tartu maakonna Tartu valla territooriumile.
Patsu mõis

Patsu mõis (saksa keeles "Patz") oli Liivi mõis kõrvalmõis Martna kihelkonnas Läänemaal.
Parila mõis

Parila mõis (saksa keeles "Pargel") oli rüütlimõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Kütke mõis

Kütke mõis (saksa keeles "Kütke") oli Kohatu mõisa kõrvalmõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. 
Kütke mõis eraldati 1750 Vaikna mõisast.
Ongudai rajoon

Ongudai rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaa Altai Vabariigis.
Rajooni halduskeskus on Ongudai.
Rajoon jaguneb 10 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 30 asulat.