Eesti venekeelne meedia

Eesti venekeelse meedia hulka loetakse venekeelsed uudistesaated ja -portaalid, ajalehed, ajakirjad ning televisiooni- ja raadiokanalid ja -saated. Eesti ametlike riigiportaalide sisu ilmub riigikeeles (eesti keeles) ning samuti suures osas vene keelde tõlgituna.
Ajalugu.
Venekeelse meedia sünniks Eestis ei olnud tingimusi enne Põhjasõda (1700–1721), mille tulemusel läksid Eesti alad Venemaa keisririigi koosseisu, mille monarh ja kõrgemad võimuesindajad kasutasid vene keelt. Venekeelset kirjaoskajat elanikkonda polnud mõningasele sisserändele vaatamata siiski palju ning kohaliku omavalitsuse asjaajamiskeelena, samuti kirjandus- ja teaduskeelena jäi Eesti aladel domineerima saksa keel. Püsiva venekeelse trükiajakirjanduseni jõuti Eestis alles 19. sajandil, mil sündis ka kohalik venekeelne teadusajakirjandus. 19. sajandil alanud tööstusrevolutsioon tõi kaasa mitte üksnes eestlaste linnastumise, vaid ka venekeelse meedia potentsiaalsete tarbijate sissevoolu Venemaalt. Sajandi lõpul tugevdas vene keele positsiooni ühiskonnas riiklik venestamispoliitika.
1922. aasta rahvaloenduse andmetel elas iseseisva Eesti Vabariigi piirides 90 000 venelast, kellest paljud olid mujalt endisest Venemaa keisririigist hiljutise revolutsiooni ja kodusõja eest Eestisse saabunud põgenikud. Uussisserändajad hakkasid liituma riigi suuremates linnades elava kohaliku vene intelligentsiga. Selle tagajärjel sündisid mitmesugused organisatsioonid ning jätkati perioodika väljaandmist. Selle aja silmapaistvamad venelastest ajakirjanikud Eestis olid Aleksandr Tšernjavski, Pjotr Pilski ja Vadim Belov. 
1920. aastal hakkas ilmuma esimene venekeelne kirjandusajakiri Oblaka, mida ilmus kokku neli numbrit. Enne 1940. aastat ilmus Eestis mitmeid venekeelseid kallutamata uudiste ajalehti: Novoje Vremja, Severnoje Slovo, Russkoje Slovo, Petšerski Krai, Russki Vestnik, Narvski Listok, Starõi Narvski Listok, Revelskija Izvestija, Žizn, Revelskoje Slovo, millest vaid kolm – Novoje Vremja, Vesti Dnja ja Severnoje Slovo ilmusid kauem kui kaks aastat. Poliitilised ajalehed olid vasakkadettide Novaja Rossija, Loode-Venemaa valitsuse Svoboda Rossii, parempoolsete Vestnik Severo-Zapadnoi Armii, esseeride Narodnoje Delo ja demokraatide Svobodnoje Slovo. Monarhistlikud ja vasakpoolsed väljaanded olid Revelskoje Vremja, Tšas, Naš Tšas, Naša Žizn, Russkaja Narodnaja Gazeta, Golos Naroda, Slovo Derevni. Poslednije Izvestija, mis ilmus aastatel 1920–1927, määratles end erakondadevälise ajalehena. Tööliste ja kehviktalupoegade häälekandja oli Rabotšaja Pravda, euraaslaste häälekandja Svoi Put. Ajakirjadest ilmusid kultuuriväljaanne Teatr i Kino, Vestnik Sojuza Russkih Prosvetitelskih i Blagotvoritelnõh Obštšestv v Estonii, apostlik-evangeelne Vernost ning erialased põllumajanduslikud väljaanded. Venekeelse perioodika suurimaks probleemiks oli majandusraskused. Näiteks ajakiri Knut pidi ilmuma kord kahe nädala jooksul, kuid graafiku kohaselt suutis ilmuda ainult kaheksa numbrit. Emigrandist pidi saama nädalakiri, kuid reaalsuses ilmus see kord kuus. Ajaleht Revelskoje Slovo pidi olema päevaleht, kuid ei suutnud seda saavutada. Majandusraskuseid põhjustas riikliku toetuse puudumine ja liiga suur väljaannetevaheline konkurents.
Pärast Nõukogude armee sissetungi ja Eesti annekteerimist NSV Liitu 1940. aastal viisid Nõukogude okupatsioonivõimud läbi kogu massiteabevahendite süsteemi ümberkorraldamise. 1940. aasta suvel suleti rohkem kui 200 perioodilist väljaannet, mille hulgas oli ka mitmeid venekeelseid ajalehti, nt Vesti Dnja oli üks esimestest, mille avaldamise okupatsioonivöimud keelasid. Vesti Dnja viimane number kandis kuupäeva 22. juuni 1940. Vanad väljaanded asendati uutega, kuid need pidid enne avaldamist läbima Glavliti tsensuuri. Ajakirjanike koostöö välismaiste väljaannetega keelati. 1940. aasta juulist hakkas ilmuma esimene venekeelne Eestimaa Kommunistliku Partei KK häälekandja Trudovoi Put. 
1. novembril 1940 sai Trudovoi Put uueks nimeks Sovetskaja Estonija, sellest omakorda sai pool sajandit hiljem ajaleht [[Estonija (ajaleht) (alates 23. augustist 1991). Sovetskaja Estonija oli kümme aastat Eesti tähtsaim venekeelne massiteabevahend. Alates [[1950]]. aastast hakkas ilmuma ajaleht Stalinski Molodjož, mis kandis [[1956]]. aastast nime [[Molodjož Estonii]]. Kuni [[1980. aastad|1980. aastate]] lõpuni oli Molodjož Estonii [[ELKNÜ Keskkomitee|Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu Keskkomitee]] häälekandja. Molodjož Estonii tiraaž oli tippaegadel 100 000 eksemplari. Kui enne [[Teine maailmasõda|Teist maailmasõda]] oli ajakirjanduse tellimine Eestisse väga kallis, siis Nõukogude ajal hakati üleliidulisi väljaandeid pakkuma soodushindadega. Vanema põlvkonna seas said populaarseks ajalehed [[Pravda]] ja [[Izvestija]], noorema põlvkonna seas aga [[Pionerskaja Pravda]], [[Murzilka]] ja [[Vesjolõje Kartinki]].
Vabariiklike väljaannete kõrval ilmusid Eesti NSVs ka mõned venekeelsed rajooniajalehed. Pärast taasiseseisvumist on vene keele osakaal kohalikus ajakirjanduses langenud: nii näiteks ilmus nõukogude ajal Tartu rajooni ajalehe [[Edasi]] venekeelne sõsarleht [[Vperjod]], mille järglasena trükiti mõnda aega [[venekeelne Postimees|venekeelset Postimeest]], kuid [[Eesti Meedia]] kontsern lõpetas selle paberil avaldamise 2016. aastal, jättes vaid veebiväljaande. Peamiselt on Eesti venekeelne uudistemeedia taandunud internetti, säilinud on üksikud paberväljaanded piirkondades, kus vene keel on enamuses, nagu [[Severnoje poberežje]] ([[Põhjarannik]]u venekeelne sõsarleht) [[Narvskaja Gazeta]] ja Tallinna linna avaldatav Keskerakonna häälekandja [[Stolitsa]].
Nõukogude perioodil hakkasid Eestis ilmuma ka mitmed venekeelsed teadusväljaaanded. Tänapäeval on enamik venekeelseid teadusajakirju suletud või vahetanud keelt, näiteks 1984. aastal NSV Liidu Teaduste Akadeemia ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia egiidi all ilmuma hakanud [[Gorjutšije Slantsõ]] kannab tänapäeval nime [[Oil Shale]] ja on põhiliselt ingliskeelne. Samasuunalise muutuse on teinud läbi enamik omaaegseid Teaduste Akadeemia venekeelseid väljaandeid. Mõned Eesti teadusajakirjad avaldavad siiski tänini üksikuid venekeelseid artikleid, traditsiooniliselt on selliseks jäänud [[Juri Lotman]]i rajatud semiootikaajakiri [[Sign Systems Studies]] (venekeelse nimega Труды по знаковым системам - Trudõ po znakovõm sistemam) ja fennougristikaväljaanne [[Linguistica Uralica]] (endine Советское финно-угрoведение - Sovetskoje Finno-ugrovedenije). Lisandunud on ka üksikuid uusi venekeelseid teadusajakirju. 2003. aastast annab MTÜ [[Loodusajakiri]] välja populaarteaduslikku aastakirja Горизонты Эстонии: человек, природа, наука ([[Gorizontõ Estonii]]), [[Tallinna Ülikool]]is ilmub aga 2014. aastast venekeelne [[slavistika]]ajakiri [[Slavica Revalensia]].
Esimesed venekeelsed raadiosaated läksid eetrisse [[Eesti Raadio]]st [[1958]]. aastal. Aastal [[1983]] võeti kavva saade "Ehho dnja" (eestikeelse "[[Päevakaja]]" analoog). Kättesaadavad olid ka tähtsamad üleliidulised raadiojaamad, näiteks [[Majak]]. [[1. juuni]]l 1958 näidati [[Eesti Televisioon]]is esmakordselt uudistesaadet "[[Aktuaalne kaamera|Aktualnaja kamera na russkom jazõke]]". Enamiku telesaadetest moodustasid [[Kesktelevisioon]]i saated. Tänapäeval eestikeelsed telekanalid venekeelseid uudistesaateid eestikeelse programmi raames ei tooda.
[[1986]]. aastal hakkas ilmuma ajakiri [[Raduga]] (venekeelne versioon [[Vikerkaar (ajakiri)|Vikerkaarest]]). Väljaande eesmärgiks oli [[Eesti kirjanike loend|eesti kirjanike]] loomingu tutvustamine venekeelsele lugejaskonnale. Ajakirja tippaeg jäi aastatesse [[1989]]–[[1990]], mil tiraaž kasvas 30 000 eksemplarini. 1989. aastal ilmus Radugas rubriik "Baltiiski put", kus avaldati Eesti iseseisvumise pooldajate artikleid. Pärast 1991. aastat vähenes ajakirja tiraaž väga kiiresti, näiteks aastal [[2006]], enne väljaande sulgemist, oli see ainult 300 eksemplari.
Eesti vanim venekeelne ajakiri on [[Tallinn (ajakiri)|Tallinn]], mis hakkas ilmuma aastast [[1978]]. Ajakiri ei ilmunud aastatel 1991–1995, sest [[Eesti Kirjanike Liit|Eesti Kirjanike Liidu]] ja [[Eesti kultuuriministeerium]]i konkursi võitnud [[Vene Kultuuriühing]] keeldus tulutust kirjastamistööst.
Internetis tegutsevad mitmed Eesti venekeelsed uudisteportaalid ja kitsama suunitlusega meediaväljaanded. Nii näiteks kuuluvad [[Eesti Meedia]] kontsernile [[Postimees|Postimehe]] venekeelne veebileht rus.postimees.ee, meelelahutusportaalid limon.ee ja krasotka.ee ning ilmaleht Prognoz.ee (2016. aasta mais oli kontserni venekeelsetel portaalidel tööpäevas külastajaid keskmiselt 27 000), [[Ekspress Grupp]] peab Delfi uudisteportaali venekeelset versiooni rus.delfi.ee (kontsernile kuuluvad analoogilised portaalid ka Lätis ja Leedus, samuti kirjastatakse venekeelset naisteajakirja [[Jana (ajakiri)|Jana]]). [[Äripäev]] annab 1996. aastast nii paberil kui ka veebis välja vene sõsarlehte [[Delovõje Vedomosti]]. Ka [[Eesti Rahvusringhääling]]ul on venekeelne uudisteportaal.
Eesti esimene kohalik venekeelne raadiokanal oli 1992. aastal tegevust alustanud [[Narodnoje Radio]], mis kuulub firmale [[Baltic Media Services OÜ]]. 1993. aasta 1. mail järgnes sellele Eesti Rahvusringhäälingu venekeelne raadioprogramm [[Raadio 4]]. 1998. aastal alustas tööd [[Sky Media]]le kuuluv [[Russkoje Radio]]. Käigus on olnud ka kohalikke venekeelseid raadiojaamu, nagu Tallinna ümbruses tegutsev AS [[Eesti Meedia]] jaam [[DFM]]. Lisaks leidub Eestis venekeelseid internetiraadioid, nagu näiteks [[Artekon Raadio Tallinn]].
1992. aastast tegutseb Eestis venekeelne kaabeltelekanal [[Orsent TV]]. 2015. aastal alustas tegevust Rahvusringhäälingu venekeelne vabalevis telekanal [[ETV+]]. Eestis tegutsevad ka [[Baltic Media Alliance]]'i ülebaltilised venekeelsed telekanalid [[REN TV Baltic]], [[Pervõi Baltiiski Kanal]] ja [[NTV Mir]].
Kohaliku ja välismeedia tarbimine.
Lisaselgitus:
Venekeelse meedia väidetav kallutatus.
Aeg-ajalt on eestikeelses meedias juhitud tähelepanu Eesti eesti- ja venekeelse meedia erinevale tonaalsusele mõnede küsimuste käsitlemisel, mis väidetavalt olevat Eesti venekeelses meedias kohati lähem Venemaa meedia seisukohtadele, isegi kui võrreldakse samade faktide kajastust sama kontserni eesti ja vene toimetustes.
Nii näiteks tabas aastal [[2018]] [[Postimees]]t lühiajaline skandaal, kui venekeelses Postimehes ilmus uudis "Эстония примет еще 80 беженцев" ("Eesti võtab vastu veel 80 põgenikku"), aga eestikeelses versioonis samasisulist uudist ei ilmunud.
Telekanalid.
[[Pervõi Baltiiski Kanal]] Lätist opereeriv ühine kanal, Venemaa "Pervõi" tütarkanal. Lätis kehtestati sellele eetrikeeld, ning Eestis ei kanna seda oma võrkudes üle Telia ja Elisa.
Viited.
[[Kategooria:Eesti meedia|venekeelne]]
[[Kategooria:Vene kultuur Eestis|mee]]