tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mark Schwarzer

Mark Schwarzer (sündinud 6. oktoobril 1972 Sydneys) on Austraalia eninde jalgpallur, väravavaht. 
Klubikarjääri lõpetas ta 2016. aastal Leicester Citys.
Aastail 1993–2013 mängis ta Austraalia jalgpallikoondises 109 korda, mis teeb temast kõige enam koondisemänge pidanud Austraalia jalgpalluri. Ta esindas koondise koosseisus Austraaliat 2006. ja 2010. aasta MM-il.
Kullar Viimne

Kullar Viimne (sündinud 22. märtsil 1980 Võrus) on eesti dokumentalist.
Aastatel 2004–2011 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis filmikunsti. On end täiendanud filmikoolides FAMU (Tšehhi) ja IAD (Belgia). 
Ta on Eesti Kinoliidu, Eesti Audiovisuaalautorite Liidu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige.
Isiklikku.
Tema ema on mälumängur Ene Viimne Võrumaalt Tsooru külast.
Leedi Windermere'i lehvik (täpsustus)

"Leedi Windermere'i lehvik" on mitme teose pealkiri:
Leedi Windermere'i lehvik (film 1916)

"Leedi Windermere'i lehvik" on Fred Pauli poolt Suurbritannias 1916. aastal loodud tummfilm.
Tegemist on Oscar Wilde'i samanimelise näidendi esimese ekraniseeringuga.
Nukumaja (täpsustus)

"Nukumaja" on mänguasi ja mitme teose pealkiri:
Hing (film)

"Hing" (inglise keeles "Breath") on Eestis aastal 2011 valminud dokumentaalfilm.
Filmi režissöör, stsenarist ja operaator Kullar Viimne, monteerija Kaisa Pitsi, produtsent Erik Norkroos, tootja Rühm Pluss Null.
Sisu.
See on imeline dokumentaalfilm elu ja naiseks olemise ehedusest selle värvikirevates variatsioonides! Autor mõtiskleb lihtsalt hingamise, hinge (taas)leidmise üle tänapäeva moodsas elus. Hing ja hingamine on seotud. Isegi nii seotud, et kellegagi ühes rütmis hingates võib hea õnne korral tema hingega kohtuda. Selleks kohtumiseks on aga tarvis usaldavat silda. Kui usaldus on purunenud, tähendab see eraldumist teistest inimestest, tervest inimkonnast. (Eesti Filmi Andmebaas)
Nukumaja (film 1917)

"Nukumaja" on Joe De Grasse'i poolt Ameerikas 1917. aastal loodud tummfilm. 
Film on valminud Henrik Ibseni näidendi "Nukumaja" põhjal.
Karl von Seidlitz

Karl Johann von Seidlitz (6. (ukj 17. märts) 1798 Eestimaa kubermang – 7. (ukj 19. veebruar) 1885 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, tõeline riiginõunik.
Ta õppis aastatel 1815–1820 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.
1823 saadeti ta Astrahani võitlema kooleraepideemiaga. 1828–29 osales ta Seitsmendas Vene-Türgi sõjas peaarstina. Sõda lõppes Venemaale võidukalt ja Türgi pidi tegema talle suuri territoriaalseid järeleandmisi. Pärast erruminekut tuli ta Tartusse tagasi ja elas seal surmani. 1854 avaldas ta mälestusteraamatu Türgi sõjast "Zur Erinnerung an den Türkischen Feldzug aus den Jahren 1828-29".
1868–69 juhatas Seidlitz Eesti Looduseuurijate Seltsi.
Kultuurilukku läks Seidlitz sõprusega endast 15 aastat vanema Vassili Žukovskiga, kellega oli kirjavahetuses kuni viimase surmani 1852. Pärast kirjutas ta Žukovskist kolm raamatut (kaks vene ja ühe saksa keeles), neist viimane ilmus Žukovski 100. sünniaastapäevaks 1883.
Tema poeg oli bioloog Georg von Seidlitz.
Karl Johann von Seidlitz on maetud Raadi kalmistule.
Warren Weaver

Warren Weaver (17. juuli 1894 – 24. november 1978) oli Ameerika Ühendriikide teadlane. Ta on laialdaselt tunnustatud masintõlkimise pioneerina ning kui tähtsa isikuna teaduse toetamisel Ameerika Ühendriikides. Weaver oli aktiivne ka muudel elualadel.
Elulugu.
Algul plaanis Weaver õppida inseneriks, aga tema õpetajad, eelkõige Max Mason, aga ka Charles Slichter, matemaatikaprofessor Wisconsini Ülikoolis, mõjutasid Weaverit valima hoopis matemaatikat ja matemaatilist füüsikat.&lt;ref name="http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Weaver.html"&gt;http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Weaver.html&lt;/ref&gt; Weaver sai oma elu jooksul 3 akadeemilist kraadi: bakalaureusekraadi matemaatikas aastal 1916, tsiviilehituses 1917 ja doktorikraadi 1921. Kõik kolm kraadi sai ta Wisconsini Ülikoolist.
Masintõlkimine.
Esimest korda mainis Weaver masintõlkimist inimkeelte vahel juba aastal 1947. Järgnevatel aastatel innustasid tema Rockefelleri Sihtasutuse kaaskolleegid teda seda ideed edasi arendama. Selle innustuse mõjul kirjutas ta aastal 1949 märgukirja "Translation" ("Tõlkimine"), mida peetakse antud valdkonna kõige mõjukamaks dokumendiks. Nimelt kirjeldas see dokument masintõlkimise eesmärke ning meetodeid juba enne, kui inimesed hakkasid mõistma, milleks kõigeks arvutid võimelised on, mis pani alguse masintõlkimise uurimisele alguse kõigepealt Ameerika Ühendriikides ning hiljem ka ülejäänud maailmas. Weaveri ettepanekud olid keerulisemad kui lihtlabane sõna-sõnalt tõlkimine, mis ei vii eriti kaugele. Tema ideede seas oli muuhulgas ka kontekstitundlikkus, mida kasutatakse tänapäeva masintõlkimise juures väga tihti.
Weaver uskus, et masintõlkimise probleemi saab edukalt lahendada kui krüptograafia probleemi. Ta ütles selle kohta, et kui ma vaatan venekeelset artiklit, siis ma ütlen: "See on tegelikult kirjutatud inglise keeles, aga see on lihtsalt kodeeritud imelike sümbolitega ning see vajab dekodeerimist."
Teaduse edendamine.
Warren Weaver alustas küll oma karjääri matemaatikaõpejana, aga juba enne 38-aastaseks saamist oli ta Rockefelleri Sihtasutuse juht. Ta kasutas oma ametikohta eelkõige bioloogia edendamiseks, kuna Weaver mõistis juba varajases eas, kui tähtsat rolli geneetika ja molekulaarbioloogia omavad. Paljud sihtasutuse kaudu toetust saanud isikud said hiljem selles vallas Nobeli või mõne muu kõrgelt hinnatud auhinna.
Kõrgenenud vererõhk

Kõrgenenud vererõhk ehk hüpertensioon (ladina keeles "hypertensio") on vereringe haiguslike seisundite ja häirete kompleks inimestel ja paljudel imetajatel, mil arterites on korduvate mõõtmiste tulemusel püsivalt normaalsest vererõhust kõrgem vererõhk ja selle tulemusel tekivad organismis muutused (sealhulgas patoloogilised), aga võivad kaasneda ka kriitilised olukorrad, mis vajavad kohest erakorralist meditsiinilist abi (hüpertensiivne kriis, kõrgrõhuline ajuhaigus, aordidissektsioon, kopsuturse jt).
Normaalseks peetav vererõhk sõltub konkreetsest indiviidist ja tema vanusest, soost, tervislikust seisundist, toitumisest, elukutsest, geneetikast jm teguritest.
Vererõhu mõõtmine on tundlik protsess ja sõltub paljuski ka mõõtmisseadmest. Näiteks on normaalne vererõhk kaelkirjakul (süstoolne vererõhk/diastoolne vererõhk) 280/180 mm/Hg.
Hüpertensioon võib olla ka indutseeritud ja põhjustatud ravimite (nt kemoteraapia ravimite) manustamisest.
Kõrgvererõhkhaiguste klassifikatsioon Eestis.
Kõrgvererõhkhaigusi ("Morbi hypertensivi") klassifitseerivad Eesti tervishoiusüsteemis töötavad arstid RHK-10 alusel, peatüki IX (Vereringeelundite haigused) alampeatükkides, mida vajadusel täpsustatakse teistesse peatükkidesse klassifitseeritud alamjaotistega.
Kõrgvererõhkhaiguste rahvusvahelise klassifikatsiooni kohandused RHK-10 alamjaotistena
Taluteenija

Taluteenija on naissoost tööline, kes elab aasta ringi talu pererahva juures ja saab palka selle eest, et ta abistab peremeest või perenaist.
Samalaadset meessoost töölist nimetatakse sulaseks.
Gert Raudsep

Gert Raudsep (sündinud 30. aprillil 1970 Tallinnas) on eesti näitleja.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1988 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1992 Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu.
Aastatel 1992–2005 töötas ta teatris Ugala, aastatel 2005–2018 töötas ta teatris NO99 ja seejärel jätkas ta vabakutselise näitlejana. 
2022. aasta augustis liitus Raudsep Draamateatriga.
Aastatel 2007–2018 oli Eesti Näitlejate Liidu esimees. 
Alates 2021. aastast on Raudsep Eesti Teatriliidu esimees.
Isiklikku.
Gert Raudsepa vend on näitleja Bert Raudsep.
Mamba

Mamba ("Dendroaspis") on maoperekond mürknastiklaste sugukonnas.
Klassifikatsioon.
Mambade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad laial alal Mustas Aafrikas, sh Sambias.
Kokkupuude inimestega.
Mambade perekonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib keskmise kuni raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda:
Antiseerumi puudumisel on mambahammustus inimesele enamasti surmav. 
Teadusuuringutes.
Mõne liigi, sealhulgas musta mamba süljenäärmete nõres sisalduvatest kemikaalidest valmistatud aineid katsetatakse biotestides kui eksperimentaalseid ravimimolekule.
Kõrgvererõhktõbi

Kõrgvererõhktõbi ehk hüpertooniatõbi ehk essentsiaalne hüpertensioon (ladina keeles "morbus hypertonicus") on püsiv arteriaalne hüpertensioon, mida ei saa pidada mingi haigusega kaasnevaks.
Valediagnoosid.
Ühe 2024. aastal ilmunud uuringu kohaselt mängivad vererõhu mõõtmisel tähtsat rolli mõõdetava isiku käe, jalgade ja istumisasend, mõõtmisele eelnenud puhkeperiood, söömine ja joomine, samuti mõõtmise ajal toimuv. 133 keskealise ameeriklasega tehtud katsete järel leiti, et kõik need ja muudki tegurid võivad mõõtmisreeglite eiramise korral anda tulemuseks eksliku kõrgvererõhktõve diagnoosi ning autorid oletasid, et sääraste mõõtmisvigade tõttu võib olla valediagnoos pandud ligi 54 miljonile ameeriklasele.
Ilmar Mikkor

Ilmar Mikkor (sündinud 4. novembril 1935 Kavastu külas Virumaal - surnud 11. juulil 2025 Tallinnas) on eesti endine näitleja. 
Mikkor õppis Kavastu algkoolis ning lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Tööstuskooli, 1963. aastal Tallinna 10. Töölisnoorte Keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3. lend).
Tööstuskooli lõpetamise järel suunati Ilmar Mikkor tööle laevaremonditehasesse 1083, kus aastatel 1952–1954 remontis laevu Silnõi ja Slavnõi ning nende ujuvdokki. Selle kõrvalt näitles ta Tööjõureservide Klubi näiteringis. 
Aastatel 1954–1957 oli ta kohustuslikus ajateenistuses Nõukogude armees, sealhulgas algul Jägalas Üksikus motoriseeritud luurepataljonis kuni rahvusväeosade likvideerimiseni 1955. aasta suvel. Mikkor teenis veel Tondil, Kloogal, uudismaal Kasahstanis Kokshetavis ja Kaunases.
Ta töötas aastatel 1957–1964 ETKVL Kaubandusliku inventari tehases lukksepana ja 1968–1992 näitlejana Eesti Draamateatris, hiljem on tegutsenud ärialal. 
Ta on mänginud ETV telesarjas "Mis Koosta peres uudist?" (1965–1972).
Nukumaja (film 1918)

"Nukumaja" on Maurice Tourneuri poolt Ameerikas 1918. aastal loodud tummfilm.
Tegemist on Henrik Ibseni näidendi "Nukumaja" kolmanda ekraniseeringuga USA-s. Filmi peetakse kaotsiläinuks.
Tsispadaani vabariik

Tsispadaani vabariik (itaalia Repubblica Cispadana) oli lühiealine vabariik Põhja-Itaalias, mis asutati aastal 1796 Prantsuse armee kaitse all, mida juhtis Napoleon Bonaparte. Järgmisel aastal ühendati see Tsisalpiini vabariigiga.
16. oktoobril 1796 toimus Modenas pärast eelmise valitseja, hertsog Ercole III, Prantsuse edenemise eest Veneetsiasse põgenemist kongress. Kongress moodustati Modena, Bologna, Ferrara ja Reggio Emilia provintsi esindajatest. Kongressi organiseeris mitteametlikult Napoleon, kelle Prantsuse armee oli varem sel aastal üle Põhja-Itaalia pühkinud, ja vajas Itaalia olukorra klaarimist ja uute vägede kogumist pealetungiks Austria vastu. Kongress kuulutas, et neli provintsi moodustavad "Repubblica Cispadana", ja kutsus teisi itaallasi nendega ühinema. Moodustati kodanike kaart, mis koosnes jäägritest ja suurtükiväest. 7. jaanuaril 1797 otsustas kongress Reggio Emilias valitsuse moodustada. Lipp, esimene trikoloor Itaalias, oli horisontaalne trikoloor, punase (ülemine), valge ja rohelise laiuga. Keskel oli embleem, millel nooletupp, milles neli noolt kujutasid vabariiki moodustavaid nelja provintsi.
Vastavalt põhiseadusele valitses vabariiki direktoorium, mis põhines Prantsuse Direktooriumil; riigil oli kahekojaline parlament, mis koosnes Kuuekümne nõukogust ja Kolmekümne nõukogust, ning riik oli jagatud departemangudeks ja valdadeks. 9. juulil 1797 ühendati Tsispadaani vabariik Transpadaani vabariigiga Tsisalpiini vabariigi moodustamiseks.
Kalle Klandorf

Kalle Klandorf (sündinud 7. jaanuaril 1956) on Eesti korvpallitreener, poliitik, kirjanik ja Eesti Poksiliidu president.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1974. aastal Tallinna 47. Keskkooli, 1978. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehaline kasvatuse erialal ja 1990. aastal NSV Liidu Siseministeeriumi Akadeemia õigusteaduse erialal.
Töökäik.
Klandorf on alates 1976. aastast juhendanud korvpallitreenerina mitut meeskonda.
Ta töötas Eesti NSV Siseministeeriumi Tallinna RSN TK SAVi kriminaaljälituse allüksustes ja 1991. aastast 2005. aastani Eesti Vabariigi Eriteenistuses ja politseis: Tallinna kriminaalpolitsei ülemkomissarina, 02.2002–12.2003 Tallinna Politseiprefektuuri aseprefektina ja 01.2004–04.2005 Põhja Politseiprefektuuri politseinõunikuna Maardu politseiosakonna juhina. 
Kalle Klandorf on alates aprillist 2005 Eesti Keskerakonna liige. Aprillist novembrini 2005 oli ta Haabersti linnaosa vanem, novembrist 2005 – oktoobrini 2009 Lasnamäe linnaosa vanem, detsembrist 2009 – aprillini 2011 Lasnamäe linnaosa vanem, aprillist 2011 – oktoobrini 2021 Tallinna abilinnapea.
2022. aasta juunist kuni 2024. aasta juunini oli ta Tallinna Soojuse juhataja.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Lasnamäe linnaosas Keskerakonna nimekirjas, sai 215 häält ning osutus valituks.
Olga Ivanova

Olga Ivanova (sündinud 15. oktoobril 1984 Narvas) on Eesti poliitik, XIII Riigikogu liige.
2004. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve Ühisgümnaasiumi. Samal aastal asus ta Tallinna Tehnikaülikoolis õppima haldusjuhtimist.
Ta astus Eesti Keskerakonda jaanuaris 2006.
Aastatel 2006–2010 töötas ta Tallinna linnakantseleis, seejärel veebruarist 2010 kuni oktoobrini 2011 Põhja-Tallinna linnaosa vanema asetäitjana. 5. oktoobril 2011 kinnitati ta Lasnamäe linnaosa vanemaks. Detsembris 2013 kinnitati ta uuesti samasse ametisse.
Ajaleht Eesti Ekspress meenutas 2013. aastal Keskerakonna juhi Edgar Savisaare sõnavõttu 2011. aastast, kus too lubas teha erakonnast lahkunud poliitiku Deniss Boroditši asemele "uue Boroditši", võrreldes kunagi kiiresti tuntuks saanud Boroditši karjääri Olga Ivanova omaga, kes tõusis Lasnamäel Savisaare järel teisele kohale kahe aastaga.
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2, sai 1948 häält ning osutus valituks.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Edgar Savisaare valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas ning sai 569 häält, kuid valituks ei osutunud, sest valimiliidu nimekiri ei ületanud 5% künnist.
Valimisliidus kandideerimise tõttu heideti ta 2017. aasta septembris Keskerakonnast välja. Hoolimata erakonnast väljaheitmisest jäi ta siiski kuni ametiaja lõpuni Keskerakonna Riigikogu fraktsiooni liikmeks; niisamuti kuulus ta jätkuvalt kuni 2018. aasta augustini ka erakonna juhatusse.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Lasnamäe linnaosas valimisliidu Tallinnlaste Valimisliit nimekirjas, sai 325 häält ning ei osutunud valituks.
Nukumaja (film 1922)

"Nukumaja" on Charles Bryanti Ameerikas 1922. aastal loodud tummfilm. Filmi produtsent ja üks peaosatäitjaid oli Alla Nazimova, lavastas tema abikaasa Charles Bryant.
Tegemist on Henrik Ibseni näidendi "Nukumaja" neljanda ekraniseeringuga USA-s. Film on kaotsi läinud.
Transpadaani vabariik

Transpadaani vabariik (itaalia Repubblica Transpadana) oli revolutsiooniline, ajutine ja rahvusvaheliselt tunnustamata valitsus, mis rajati Milanos kindral Napoleon Bonaparte'i poolt.
10. mail 1796 võitis Prantsuse armee Austria vägesid Lodi lahingus ja okupeeris iidse Milano hertsogiriigi. Napoleon seadis ametisse ajutise valitsuse, mis asendas Austria ametnikud ja asutas Põhja-Itaalias Prantsusmaa tütarvabariigi, rakendades Prantsuse revolutsioonikalendri.
Valitsusele anti Napoleoni poolt 8. brümääril aastal V (29. oktoobril 1796) täielik tsiviilvõim, isegi kui selle käsud pidi heaks kiitma Prantsuse vägede komandör Lombardias. Valitsus koosnes neljast departemangust: usu- ja kultuuriasjad, transpordi- ja ehitusasjad, raha- ja maksuasjad ning kaubandus- ja äriasjad.
Pärast Napoleoni armee uusi võite vabariigi territoorium kasvas; Leobeni rahuga 17. aprillil 1797 alustas Prantsusmaa Veneetsia vabariigi okupeerimist, vallutades Bergamo ja liikudes Adda jõelt itta Oglio jõele, Veneetsia territooriumide demarkatsioonijoonele, mis tekkis rohkem kui kolm sajandit varem. 19. mail liidendas Napoleon Milanoga endise Modena hertsogkonna territooriumid külgnevast Tsispadaani vabariigist. 29. juunil otsustas kindral anda vabariigile lõplik korraldus ja "pro forma" sõltumatus: oma enda dekreediga kuulutas ta Tsisalpiini vabariigi sündi.
Ülo Kurvits

Ülo Kurvits (28. aprill 1920 Tartu – 16. veebruar 2006 Tallinn) oli eesti jurist ja tõlkija.
Haridus.
Õppis 1927–1932 Tartu linna XV algkoolis ning 1932–1937 Tartu Poeglaste Gümnaasiumis 1937–1945 õppis Tartu Ülikool õigusteaduskonnas ning 1946–1949 õigusteaduskonna aspirantuuris. Ülo Kurvitsa esimese kandidaaditöö teema oli "Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ajalugu", mida aga juba järgmisel aastal peeti ideoloogiliselt väheütlevaks. Uueks teemaks määrati "Õigusteaduse traditsioonilise koolkonna reaktsiooniline olemus". Aastapäevad hiljem, kui Aleksandrovi raamat "Lääne-Euroopa filosoofia ajalugu" sattus terava kriitika alla, arvati ka ta teise dissertatsiooni teema ideoloogiliselt sobimatuks. Aspirantuuripäevil ning seejärel õppeosakondades töötades pidas õppeülesande täitjana loenguid riigi ja õiguse ajaloo ning riigi ja õiguse teooria alal Tartu ülikooli ajalooteaduskonna üliõpilastele. 
1944–1945 oli Tartu linna 6. täielikus keskkoolis õpetaja. 1945–1949 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna riigi ja õiguse ajaloo kateedri vanemlaborant. 1949–1950 õppeosakonna ülema abi ja 1950–1951 kohusetäitja.
1951–1952 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppeosakonna juhataja, 1952–1989 Eesti Teaduste Akadeemia toimetus- ja kirjastusnõukogu teadussekretär. 1952–1989 Eesti Teaduste Akadeemia presiidiumi kirjastusosakonna juhataja. 1989–1991 presiidiumi kirjastusosakonna vanemtoimetaja.
Publitsisti, tõlkijana ja toimetajana.
Juba gümnaasiumipõlves ilmusid tollases Õpilaslehes ja kooliajakirjas tema artiklid lennunduse ajaloost. 1970. aastatest alates avaldas lennundusloolisi artikleid ka ajakirjades Horisont, Kultuur ja Elu ning Tehnika ja Tootmine, samuti kalenderteatmikes. Tema tõlgitud on lennunduse alal Gerhard Wissmanni "Õhusõidu ajalugu Ikarosest tänapäevani" ja tema toimetatud on Ants Künnapuu raamat "100 õhusõidukit".
Oma põhitöö kõrvalt tõlkis vene, saksa ja inglise keelest kokku 15 raamatut, sh Francis Chichesteri "Mere ja taeva üksinduses", Heinz Siegerti "Seal, kus Apollo elas", Arkady Fiedleri "Küla Madagaskaril", Gerald Durrelli "Joobnud mets. Sahisev maa", Irving Stone'i "Jack London", Otto von Kotzebue "Reis ümber maailma", Anna Jürgen "Sinine lind", Boris Ljapunov "Rakett", Karl Gilzin "Homse päeva taevas", Ruth Seydewitz, Max Seydewitz "Daam hermeliiniga", Juri Promptov "Tjan-Šani mägedes", John Desmond Bernal "Teadus ühiskonna ajaloos", Gerhard Wissmann "Õhusõidu ajalugu Ikarosest tänapäevani" jt.
Ta hakkas kirjutama ka oma mälestusi "Elupildikesi 1920.-1930. aastate Tartust". 
Isiklikku.
Ülo Kurvitsa isa Aleksander Kurvits (1885–1970) oli Eesti pedagoog ja sordiaretaja. Abikaasad Niina Kurvits oli tantsija ja balletipedagoog ja Lilian Laur-Kurvits eesti keele ja kirjanduse õpetaja, "Eesti keele seletava sõnaraamatu" kaasautor. Tütar Aleksandra Kurvits-Vahter on filoloog. Õde Virve Tiirmaa oli arhitekt.
A Doll's House

"A Doll's House" on mitme filmi originaalpealkiri:
Merethe Lindstrøm

Merethe Lindstrøm (sündinud 26. mail 1963 Bergenis Norras) on norra kirjanik.
Ta sündis Bergenis, kuid lapsena on elanud ta ka Hammerfestis Stordis (asub Hordalandi maakonnas) ja Hølandis (asub Akershusi maakonnas Aurskog-Hølandi vallas). Praegu elab ta Oslos.
Ta alustas kirjanikuteed 1983. aastal novellikoguga "Sexorcisten og andre fortellinger" ("Seksortsist ja teisi jutustusi"). 
2019. aasta seisuga on tal ilmunud kümme romaani, seitse novellikogu ja üks lasteraamat. 
Kirjaniku seitsmes romaan "Dager i stillhetens historie" (2011, "Vaikuse päevad") pälvis 2012. aastal Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna. "Vaikuse päevad" ilmus 2013. aastal kirjastuse Eesti Raamat väljaandel sarjas "Põhjamaade romaan" ka eesti keeles (tõlkija Riina Hanso).
Poliitiline reklaam

Poliitiline reklaam on reklaami alaliik, mis käsitleb poliitilisi organisatsioone (eelkõige erakondi ja valimisliite), üksikpoliitikuid, poliitilisi algatusi või kampaaniaid. Paljudes riikides, sh Eestis kehtivad poliitilisele reklaamile erilised piirangud. Näiteks ei ole Eestis lubatud poliitiline välireklaam vahetult valimiste eel.
Ehkki poliitilise reklaami täpsemast määratlemisest on Eestis korduvalt kõneldud, pole selleni 2013. aastaks veel jõutud.
Mõiste hägususe ja tugevate huvide tõttu tekitab poliitilise reklaami küsimus palju poleemikat. Tihti esineb piiripealseid juhtumeid, kus ühiskonnagrupid on eri seisukohtadel, kas konkreetne reklaam on poliitiline või mitte. Üks tuntumaid sellekohaseid näiteid on nn K-kohukese juhtum: ärimees Oliver Kruuda juhitud Tere piimatööstuses valmistatud kohuke, mille reklaamid ilmusid Tallinna tänavatele just enne valimisi ning mille logo sarnanes kujult ja värvilt Keskerakonna logoga. Kohuke kadus müügilt mõni aeg pärast valimisi. Kohtuotsusega kinnitati siiski, et tegemist ei olnud poliitilise reklaamiga. Poliitiliseks on nimetatud ka Tallinna linnavalitsuse teavituskampaaniat "Tallinn aitab", mis aktiveerub tavaliselt valimiste eel. Samuti on peetud poliitiliseks reklaamiks 2013. aasta juulis Tartus levitatud Tartu triatloni plakatit, mida ehtis reformierakondlasest toonase linnapea Urmas Kruuse näopilt.
Poliitilise reklaami ühe alternatiivina on pakutud välja ka selle täielikku keelustamist, andes poliitiliste jõudude esindajatele vaid võrdselt eetriaega Eesti Rahvusringhäälingus sisulisteks debattideks ja oma seisukohtade väljendamiseks. Taolise meetme tõhususe suhtes on väljendatud vastandlikke arvamusi.
Musta mantliga mees

"Musta mantliga mees" on kirjanik Eduard Vilde üks esimesi ühiskondlikke vastuolusid käsitlev jutustus. Jutustus algab lausega: 
Kirjandus.
Eduard Vilde. "Musta mantliga mees". Mixi kirjastus. ISBN 9985-9250-7-6
Primaarne pulmonaalhüpertensioon

Primaarne pulmonaalhüpertensioon ehk esmane kopsuvereringe hüpertensioon ehk primaarne kopsu hüpertensioon on pulmonaalhüpertensiooni haigusjuhtum, millel puudub ja/või millel ei suudeta tuvastada kindlat põhjust peale kopsuarteri püsiva kõrgenenud rõhu seisundi ning hüpertoonilise südame- ja kopsuhaiguse (patoloogilised muutused, postmortaalselt, minimaalsed).
Tänapäeval on primaarne pulmonaalhüpetensioon vananenud termin ja kasutusel on termin "idiopaatiline pulmonaalhüpertensioon" (IPAH).
Klassifikatsioon.
RHK-10 klassifikatsioon.
Primaarne pulmonaalhüpertensioon klassifitseeritakse Eesti Tervishoiusüsteemis töötavate arstide poolt RHK-10 alusel, peatüki IX: Vereringeelundite haigused alamjaotises:
Colum McCann

Colum McCann (sündinud 28. veebruaril 1965 Dublinis) on iiri kirjanik ja kaasaegse kirjanduse professor.
Ta on sündinud Dublinis ja õppinud ajakirjandust College of Commerce in Rathminesis (praegu on osa Dublini Tehnoloogiainstituudist). 21-aastaselt sai ta The Irish Pressi reporteriks, ta viibis USA-s väga erinevates olukordades: töötas baarmenina, jalgrattamehaanikuna, basseinide koristajana; ööbis afroameeriklaste ja amišite juures. Hiljem jäi ta paigale Texasesse Washingtoni maakonda Brenhami lähedale.
Ta on ka kirjandusprofessor New Yorgis Hunteri kolledžis (New Yorgi Linnaülikoolis) ja külastab tihti European Graduate Schooli (asub Saas-Fees Valais' kantonis Šveitsis).
Isiklikku.
Ta abiellus 1992. aastal ja tal on kolm last. Pärast abiellumist elasid nad abikaasaga poolteist aastat Jaapanis ja asusid seejärel New Yorki.
Väino Laes

Väino Laes (sündinud 26. septembril 1951 Jõhvis) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1970 Kingissepa 1. Keskkooli ja aastal 1974 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (6.lend). 
Ta töötas aastatel 1974–1978 Tallinnfilmis lavastaja assistendina, 1978–1989 Rakvere Teatris, 1989–1995 Draamateatris, aastast 1995 Vanalinnastuudios ja seejärel Vana Baskini Teatris. 
Rolle.
Ta on mänginud filmides "Karoliine hõbelõng" (1984), "Äratus" (1989), "Sügis" (1990) ja "See kadunud tee" (1990) (kõik Tallinnfilmi filmid); lühimängufilmis "Distants" (2012); samuti telelavastustes "Ametialased suhted" (1981) ja "Trimalhio pidu" (1996).
Isiklikku.
Tema elukaaslane on Erika Kaljusaar.
Jaunpils

Jaunpils on küla ("lielciems") Lätis Tukumsi piirkonnas, Jaunpilsi valla halduskeskus. 
Asulas on apteek, keskkool ja raamatukogu. Külas asuvad Jaunpilsi ja Vidusskola bussipeatus.
Asulas on endine Jaunpilsi mõisa ("Neuenburg") peahoone Jaunpilsi loss. Lossi püstitas 1301. aastal kindlusena Gottfried von Roga. 15. sajandil lisati torn. 
17. sajandil ehitati kindlus ümber mõisa härrastemajaks ja lisati kolmas korrus. 1905. aastal põletati loss maha, aga järgmisel aastal taastati see arhitekt Wilhelm Bockslaffi juhtimisel. Tänapäeval on lossis hotell. Aastail 2009–2021 kuulus küla Jaunpilsi piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Külas kasvavad tammed ümbermõõduga 4,71 m, 4,18 m, 5,74 m, 4,5 m ja 5,15 m ning pärn ümbermõõduga 5,02 m ja künnapuu ümbermõõduga 4,22 m on looduskaitse all. 
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jaunpilsi loss, Jaunpilsi ordulinnus, Jaunpilsi lossi kindlustised ja park, Jaunpilsi kirik, selle kantsel, altar ja maal "Madonna lapsega", Jaunpilsi vesiveski ja Jaunpilsi Võllamäe linnamägi. Kohaliku kaitse all on Jaunpilsi Põrgumäe hiiepaik.
Piirkonna üldplaneeringus on ära märgitud veel mitmed objektid, mida soovitakse säilitada: 1940. aastal valminud Jaunpilsi piimatööstuse hoone, aastal 1938 valminud Jaunpilsi keskkooli hoone, vana Jaunpilsi kooli hoone, Jaunpilsi luteri kiriku kell, Jaunpilsi tuuliku varemed, Jaunpilsi lossi tuulelipp aastast 1646, Jaunpilsi lossi pargi sild aastast 1905, Jaunpilsi mõisa parunite kabel aastast 1856, Jaunpilsi mõisa laut, küün, teenijate maja, tootmishooned, Jaunpilsis asuv Rootsi müür, Jaunpilsi postkontor-tarbijate seltsi maja ja Jaunpilsi põllukivid.
2015. aastal oli külas 961 elanikku, 2017. aastal 928 ja 2020. aastal 799.
Pythonoidea

Pythonoidea on maoliste alamseltsi kuuluvate madude ülemsugukond.
Klassifikatsioon.
1826. aastal klassifitseeris Leopold Fitzinger "Pythonoidea" sugukonnana, millesse liigitas järgmised maoperekonnad: "Eryx", "Boa", "Xiphosoma" ja "Python".
Roomajate andmebaasi klassifikatsioon.
"Pythonoidea" ülemsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised madude sugukonnad:
Püütonlased

Püütonlased ("Pythonidae") on madude sugukond. 
Klassifikatsioon.
Püütonlaste sugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Levila.
Püütonlasi on Euroopa aladel teada alates miotseenist ja arvatavasti hiliseotseenist.
Need maod elavad tänapäeval Indias, Aasias, Aafrikas ja Austraalias.
Püütonlaste sugukonna maod on kägistajamaod: saakloomadele võib ohtlikuks saada mitte hammustus, vaid nende haardesse sattumine, mil maod püüavad looma surmata kehakeerdudega kägistamise teel.
Hispaania avang

Hispaania avang (hispaania "Ruy Lopez") on maleavang, mis algab:
1. e4 e5
2. Rf3 Rc6
3. Ob5
Avang on saanud nime 16. sajandi hispaania preestri Ruy López de Segura järgi.
See on üks kõige populaarsemaid maleavanguid.
Réti avang

Réti avang on maleavang, mis algab:
1. Rf3
Avang on nimetatud Richard Réti järgi.
Tüüpilisemaks vastukäiguks mustalt on:
1. ... d5
Igor Švõrjov

Igor Švõrjov (sündinud 24. mail 1955 Vorošilovgradis Ukraina NSV-s) on Eesti maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2005).
Ta on lõpetanud 1973. aastal Vorošilovgradis keskkooli ja 1982. aastal Vorošilovgradi ülikooli majandusteaduskonna. Ta on elanud 1990. aastast Eestis. Ta on treeninud malet aastatel 1975–1990 suurmeister Hennadi Kuzmini juhendamisel.
Švõrjov on võitnud aastatel 1995–2019 Eesti meistrivõistlustel medaleid kiir- ja välkmales, sealhulgas tulnud 2019. aastal välkmales Eesti meistriks.
2005. aastal jagas ta esikohta Paul Kerese mälestusvõistluse B-turniiril.
Švõrjov sai FIDE-lt 2000. aastal rahvusvahelise meistri ja 2005. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Ta on tegutsenud 2012. aastast Tõnu Truusi Malekoolis treenerina (omab 2020. aastast 7. kutsetaset).
Ta on 2020. aastast Sakala Chess Academy OÜ juhatuse liige.
Mitsunobu reaktsioon

Mitsunobu reaktsioon on reaktsioon orgaanilises keemias, millega saab dietüüdiaseendikarboksülaadi (DEAD) ja trifenüülfosfiini (PPh3) katalüüsil sünteesida kiraalsest sekundaarsest alkoholist estrit. Sellega kaasneb sekundaarse süsinikutsentri konfiguratsiooni muutus. R-isomeer läheb S-isomeeriks ja vastupidi. Tekkinud estri hüdrolüüsi üheks saaduseks olev alkohol on esimese alkoholi enantiomeer. Sobivate nukleofiilide kasutamisega saab alkoholidest Mitsunobu tingimustes sünteesida teisi aineklasse. Näiteks eetreid, asiide või amiine. Samuti sobib see reaktsioon ioonvedelike sünteesiks.
Mehhanism.
Reaktsiooni käigu võib jagada kolmeks osaks:
a) aktiveeriva ühendi teke trifenüülfosfiinist (PPh3) ja dietüülasodikarboksülaadist (DEAD) või diisopropüülasodikarboksülaadist (DIAD)
b) substraadiks oleva alkoholi aktiveerimine
c) bimolekulaarne asendus SN2 mehhanismi järgi aktiveeritud süsinikutsentris
Esmalt tekib trfenüülfosfiini lisamisel dietüülasodikarboksülaadile tsvitterioon, mis on protoneeritud karboksüülhappe poolt. Tekib sool vaheühendina. Alkohol reageerib alkoksüfosoonium soolaga ja hüdrasiini derivaadiga ning on seega aktiveeritud SN2 reaktsiooniks.
Boriss Rõtov

Boriss Rõtov (20. august 1937 Moskva – 10. september 1987 Tallinn) oli vene päritolu Eesti maletaja.
Ta lõpetas 1954. aastal Moskva 343. Keskkooli. 1964. aastast elas Tallinnas.
Ta on mänginud Nõukogude Liidu meistrivõistluste poolfinaalis. 1969. aastal võitis ta Balti turniiri. 1973. aastal saavutas ta rahvusvahelisel maleturniiril Tallinn 73 10. koha (ja rahvusvahelise meistri palli), 1975. aastal turniiril Tallinn 75 12. koha ja 1979. aastal turniiril Tallinn 79 15. koha. 
1978. aastal tuli ta males Eesti meistriks; 1975. aasta sai ta Eesti meistrivõistlustel hõbe- ning 1974. ja 1976. aastal pronksmedali. Läti meistrivõistlustel males tuli ta 1971. aastal 3. kohale. Aastatel 1970–1986 kuulus ta Eesti malekoondisse. 1973. aastal tuli ta Eesti meistriks välkmales.
Ta töötas Laevastiku Tallinna Spordiklubis ja aastatel 1985–1987 Paul Kerese Malemajas maletreenerina.
Isiklikku.
Ta oli 1963. aastast abielus Merike Rõtovaga; nende poeg on Igor Rõtov ja tütar Regina Narva.
Ruth Maier

Ruth Maier (10. november 1920 Viin – 1. detsember 1942 Oświęcimi koonduslaager) oli juudi päritolu Austria naisterahvas, kes pidas aastatel 1933–1938 Austrias ja aastatel 1939–1942 Norras päevikut, olles nõndanimetatud Norra Anne Frank. Tema päevik avaldati 2007. aastal.
Tema isa Ludwig Maier oli filosoofiadoktor, polüglott ja töötas kõrgel kohal Austria posti- ja telegraafiteenistuses. Isa suri 1933. aastal erüsiipli tõttu.
Ruthi noorem õde Judith põgenes Suurbritanniasse. Ruth pääses tänu isa tutvustele Norrasse, kuhu ta saabus 30. jaanuaril 1939. Ta elas mõnda aega norra perekonnas, õppis ära norra keele ja sooritas edukalt eksamid, mis andsid talle õiguse astuda ülikooli. Ta sai sõbraks tulevase luuletaja Gunvor Hofmoga. Ta oli ka modelliks Gustav Vigelandi skulptuurile, mis kujutab Ruthi ateljeesse sisseastujast ehmudes oma alasti keha katmas.
1942. aasta sügisel elas ta Oslos üüritoas, kus ta 26. novembril arreteeriti ja samal päeval ära viidi. 1. detsembril saabus ta Oświęcimi, kus ta juhiti otse gaasikambrisse.
Sõber Gunvor Hofmo säilitas Ruthi päevikud ja kirjavahetuse. 1953. aastal püüdis ta neid avaldada, kuid see ei õnnestunud. Pärast Hofmo surma 1995. aastal leidis tema asjade hulgast Ruthi kirjutised Jan Erik Vold, kes need toimetas ja 2007. aastal avaldas. 2009. aastal tõlgiti raamat inglise keelde.
Milzkalne

Milzkalne (vanasti ka Šlokenbeka) on küla ("lielciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas. Nimi tuleb lähedal asuvast 119 meetri kõrgusest Milzkalnsi mäest. 
Külas asuvad Dzirnavase ja Milzkalne bussipeatus. Seal asub ka raamatukogu. Külast idas asub Milzkalne kalmistu.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Šlokenbeka mõisa hoonetekompleks (tõllakuurid, häärber, aidad, keskaegse müüri lõigud ja väravatornid), Šlokenbeka veski ait, Šlokenbeka vasallilinnus ja hiiepaik Milzkalne kirikumägi. Kohaliku kaitse all on Šlokenbeka vesiveski, Šlokenbeka veski kõrts ja hiiepaik Sēravoti Terviseallikas.
2001. aastal rajati vesiveski juurde kolme turbiiniga väike hüdroelektrijaam. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.
Šlokenbeka mõis on keskaegne kindlusmõis, mis rajati 15. sajandil. 17. sajandil ehitati mõis ümber ja lisati tornid. 1841–1845 ehitati põhjamüüri äärde uus peahoone. Tänapäeval asub mõisas Läti Teedemuuseum.
Külas kasvav Šlokenbeka hobukastan on looduskaitse all.
2011. aastal oli külas 689 elanikku, 2015. aastal 532 ja 2020. aastal 373.
Bēne

Bēne on küla ("lielciems") Lätis Dobele piirkonnas, Bēne valla halduskeskus.
Asulas asus Bēne mõis ("Behnen"). Läbi asula läheb Jelgava–Reņģe (Ruba) raudtee. Esimest korda on asulat mainitud 1272. aastal. Tänapäeval asuvad seal keskkool, muusikakool ja kunstikool, raamatukogu ja postkontor.
Aastal 2015 oli külas 1404 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 1202.
Šarkaŭščyna

Šarkaŭščyna (transkribeerituna Šarkavštšõna) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Šarkaŭščyna rajooni halduskeskus. Poola keeles "Szarkowszczyzna". Asub Dzisna jõe kaldal.
Asulas on raudteejaam, kaks mõisa, vanausuliste palvemaja, katoliku ja õigeusu kirikud.
Ajalugu.
Esimest korda mainitud aastal 1503. Aastast 1767 alev. Aastast 1793 teise Poola jagamise tagajärjel Vene, aastast 1921 Poola ja 1939 Valgevene NSV koosseisus
Enn Keerd

Enn Keerd (sündinud 6. septembril 1956 Himmastes) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Ta lõpetas 1974. aastal Põlva Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend). 
Ta töötab alates 1978. aastast Pärnus Endla teatris: aastatel 1978–1998 näitlejana, 1998–2000 lavastajana ning alates 2000. aastast näitleja ja lavastajana.
Isiklikku.
Enne Keerdi tütar on lavastaja ja koreograaf Renate Keerd.
Augstkalne

Augstkalne on küla ("lielciems") Lätis Dobele piirkonnas, Augstkalne valla halduskeskus. Asulas asus Mežmuiža mõis ("Grenzhof"). 
Praegu asuvad Augstkalnes raamatukogu, postkontor, keskkool ja luteri kirik. Augstkalnes on elanud Tartu ülikooli rektor Georg Mancelius.
Aastail 2002–2021 kuulus küla Tērvete piirkonda.
2022. aastal oli külas 474 elanikku.
Vähemuse mõju teooria

Vähemuse mõju teooria on Serge Moscovici välja töötatud teooria, kes väitis Gabriel Tarde’i töödest lähtudes, et enamus mõjukatest sotsiaalsetest liikumistest (kristlus, budism, natsism) on saanud alguse aktiivsetest üksikindiviididest või väikestest gruppidest ning et ilma kindlameelse vähemuseta poleks meil innovatsiooni ega sotsiaalseid muutusi. 
Ta oli kriitiline sotsiaalse mõju Solomon Aschi eksperimentide alusel tehtud järeldustel põhinevate selgituste suhtes, sest tema hinnangul võivad sõltuvalt oma ideede esitamise viisist mõjutada gruppe nii enamus kui vähemus. Ta näitas oma samalaadses eksperimendis, kuidas kooskõlalistest argumentidest lähtuvalt tegutsevad aktiivse vähemuse liikmed suudavad enamust veenda. Vähemusgrupp veenab enamust konversiooni kaudu seistes järjekindlalt oma seisukoha õigsuse eest.
Sotsiaalsete representatsioonide teooria

Sotsiaalsete representatsioonide teooria on sotsiaalsete nähtuste grupiprotsessidel rajanevat kollektiivset tunnetamist kirjeldav euroopa päritolu sotsiaalpsühholoogiateooria, mis käsitleb laialtlevinud arusaamade kujunemist ja püsivust.
Prantsuse sotsiaalpsühholoog Serge Moscovici lähtus oma teooria väljatöötamisel Émile Durkheimi kollektiivse representatsiooni mõistest. Erinevalt Durkheimi poolt kirjeldatud ühiskonnast ei ole tema arvates ühised arusaamad enam jagatud kõigi ühiskonnaliikmete poolt, vaid kaasaegses modernses ühiskonnas võivad erinevad grupid olla olulistes küsimustes erinevatel seisukohtadel. Teooria lähtub ideest, et inimeste igapäevaelu suunavad kommunikatsiooniprotsessis väljakujunenud konsensusliku olemusega ettekujutused, mis taasesitavad (re-presenteerivad) grupiliikmete jaoks sotsiaalselt olulisi välismaailma aspekte.
Representatsioonid on sotsiaalsed vähemalt kolmel erineval moel:
Representatsioonide kujunemist saab kirjeldada kahe sageli grupis paralleelselt toimuva kommunikatsiooniprotsessi, ankurdamise (" anchoring") ja objektiveerimise ("objectification") kaudu. Grupi tähelepanu orbiiti jõudnud võõraid esemeid, sündmusi ja ärritusi mõtestatakse tähenduse omistamise kaudu. Uusi ja tundmatuid nähtusi tajutakse grupis segadusseajavate, ähvardavatena ja mõnikord isegi ohtlikena ning neid püütakse võimalikult kähku mõtestada ja leida nende koht tuttavate mõistete seas. Taolises tähenduse omistamise protsessis etendavad juhtrolli olemasolevad representatsioonid. Inimesed otsivad sobivaid tähendusi varem teadaolevate ja tuttavate arusaamade hulgast.
Ankurdamine seisneb uudsete sotsiaalsete stiimulite võrdlemises käepäraste, kultuurikeskkonnas käibivate kategooriatega ning neile nimede omistamises. Näiteks arvutite loomise järel seostati neid esmalt masinate kategooriaga, kuid kui hiljem selgus, et nende analüüsikiirus suudab inimaju ületada süvenes ka arusaam masinate intelligentsusest.
Objektiveerimine seisneb võõraste abstraktsete mõistete arusaadavateks, kindlakujulisteks kujunditeks teisendamises. Keerulised mõisted ja analüütilised kategooriad teisenevad grupisisese kommunikatsiooni käigus lihtsustatud, kuid kergesti arusaadavateks ja meeldejäävateks metafoorseteks kujunditeks. Näiteks esindab Freudi nimi psühhoanalüüsi teooriat ja valemis E=mc2 on kehastunud relatiivsusteooria. Neid teooriaid esindavates tavaarusaamades on keerulised nähtused teisendatud meeldejäävateks kujunditeks, mis ei anna edasi teooria keerukust, kuid aitavad igapäevaelus tavainimestel nendest nähtustest lihtsustatud kujul ilma neid sügavamalt mõistmata mõtteid vahetada.
Sotsiaalsete representatsioonide empiirilised uuringud keskenduvad sotsiaalse grupis ühiselt loodud konsensusliku iseloomuga tavateadmistele (näiteks väärtused, kujutluspildid).
Moscovici teedrajav uuring käsitles psühhoanalüütiliste teadmiste levikut sõjajärgses prantsuse ühiskonnas. Ta näitas, kuidas uute ideede omaksvõtmist kujundavad grupi varasemad arusaamad.
Henri Tajfel

Henri Tajfel (22. juuni 1919 Włocławek, Poola – 3. mai 1982 Oxford, Suurbritannia) oli poola sotsiaalpsühholoog, tuntud peamiselt oma eelarvamustealaste uuringute ja sotsiaalse identiteedi teooria kaudu.
Sotsiaalse identiteedi teooria

Sotsiaalse identiteedi teooria tähistab sotsioloogiliste probleemide uurimisele keskendunud Euroopa sotsiaalpsühholoogia eraldumist individualistlikest Põhja-Ameerika sotsiaalpsühholoogiakäsitlustest. Sotsiaalse identiteedi teooria kirjeldab poolehoidu oma grupile ("ingroup"), mida põhjendatakse mitte isiksuse omaduste, vaid sotsiaalsete teguritega. 
Briti sotsiaalpsühholoog Henri Tajfel jagas oma kuulsas eksperimendis katsealused kahte gruppi. Kuigi selle katsetingimustes moodustatud grupi liikmete vahel oli vähe sarnasust kaldusid nad siiski järgmises ülesandes, kus tuli teistele punkte anda oma grupi liikmeid eelistama. 
Sotsiaalne identifitseerumine puudutab inimese kaht põhilist motiivi. Üks neist on kalduvus grupeerida asju ja nähtusi kategooriatesse ja see tendents kehtib võrdväärselt nii teiste inimeste kui objektide ja sündmusta taju kohta. Teiseks motiiviks on selliste enesehinnangus positiivselt kajastuvate asjaolude otsing, mis aitavad kaasa enesehinnangu tõusule ja panustavad positiivse minapildi loomisse.
Tempelmark

Tempelmark on tempelmaksustatavatele dokumentidele maksu tasumiseks kleebitav maksumark. Tempelmargid kustutatakse käsitsi või vastava templiga.
Ilumark

Ilumark, ka suveniirmark, on postmargiga sarnanev postimaksulise väärtuseta väiketrükis, mis on mõeldud postisaadetisele kleepimiseks, andmaks edasi mingit sõnumit ja kaunistamaks postisaadetist.
Eestis on ilumarke välja andnud näiteks Eesti Piibliselts jõuludeks, teisel ärkamisajal Eesti Muinsuskaitse Selts jõuludeks, Eesti Vabadussõja mälestusmärkide taastamise heaks, Eesti Rahva Muuseumi taastamise heaks Raadil (1989), Eesti lipu päevaks (1989), esimesest üldlaulupeost 120 aasta möödumise puhul (1989), Jakob Hurda sünnist 150 aasta möödumise puhul (1989), Vabariigi Presidendi Konstantin Pätsi põrmu ümbermatmise puhul (1990), Tartu rahu 70. aastapäeva puhul (1990), Eesti Kongressi kokkutulemise puhul 11.–12. märtsil 1990, emadepäevaks 1991 jne.
Mooni tänav

Mooni tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Mooni ja Lille allasumites. Mooni tänav algab Paldiski maanteelt ja lõpeb Muti tänaval. Mooni tänav ristub järgmiste tänavatega: Kasvu tänav, Kullerkupu tänav, Endla tänav, Koskla tänav, Meleka tänav, Mehaanika tänav, Tihase tänav, Välja tänav, Tedre tänav, Kuldnoka tänav, Räägu tänav, Linnu tee.
Mooni tänav on ligikaudu 2230 meetri pikkune. Oma põhiosas (alates Endla tänavast) on Mooni tänav paralleelne Sõpruse puiestee ja Mustamäe teega.
Tänava nimed ja ajalugu.
Mooni tänav kujunes mitmes etapis ning tänavaosad kandsid varem erinevaid nimesid. 27. augustil 1930. aastal anti praeguse Mooni tänava Paldiski maantee ja Endla tänava vahelisele lõigule Astri tänava nimi ning Mehaanika ja Räägu tänava vahelisele lõigule Juure tänava nimi. 15. mail 1935 nimetati neid kahte lõiku ühendav tee Mooni tänavaks. 24. mail 1939 liideti Astri ja Juure tänav Mooni tänavaga. Tänava pikendamisel liideti Mooni tänavaga 27. oktoobril 1939 osa Sääse tänavast.
2. veebruaril 1988 peeti Mooni tänaval kinni kohalik elanik Sivert Žoldin, kes levitas nõukogude korda halvustavaid väljamõeldisi sisaldavaid trükiseid. Kinnipeetult võeti neid ära üle 400 eksemplari. 
4. juunil 2008 eraldati Mooni tänavast Mustamäe linnaosa Sääse asumisse jäänud osa ja moodustati sellest Kiili tänav.
Kodres

Kodres on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kodres 35 inimesel (13 mehel ja 22 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kodres meeste puhul 9678. ja naiste puhul 6133. kohal.
Aivar Kivisiv

Aivar Kivisiv (sündinud 26. detsembril 1963) on väikeettevõtja ja kirjanik. Ta on kaitseliitlane ja kuulub Toompea malevkonda.
Alates aprillist 1995 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Augustis 2012 lõi ta Kivisivicum OÜ.
2005 oli ta Kesklinna linnaosa linnavarakomisjoni liige. Ta oli 2015–2017 Kesklinna halduskogu liige.
13. mail 2017 kandideeris ta IRLi eestseisusse, ei osutunud valituks.
Kivisiv on kandideerinud 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Käina vallavolikokku ja sai 3 häält. 2005., 2009., 2013. ja 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku ja sai vastavalt 18, 8, 22 ja 16 häält.
Tunnustus.
Eesti Endiste Metsavendade Liit andis talle 2018. aastal teenetemedali nr 28.
Lamprophiidae

Lamprophiidae on madude sugukond.
Klassifikatsioon.
"Lamprophiidae" sugukond klassifitseeritakse järgmisteks alamsugukondadeks:
Võistkondlik suusamaraton

Võistkondlik suusamaraton oli Eestis 1960–1987 harrastatud spordiala ja mitme suusavõistluse koondnimetus. 
Võistkondliku suusamaratoni idee sai alguse 1950. aastate lõpus, tollase ajalehe Noorte Hääl toimetusest. 
Esimene maraton toimus 21. veebruaril 1960 marsruudil Tallinn–Keila–Tallinn. Mehed ja meesveteranid võistlesid neljaliikmelistes võistkondades. Teised klassid (naised, naisveteranid, noormehed, neiud) kolmeliikmelistes võistkondades. Meeskond pidi koos lõpetama. Sageli olid võistkonnaliikmed ühendatud omavahel kummipaelaga või pesunööriga. Mehed sõitsid kaks distantsi – 20+20 kilomeetrit. Ühe otsa lõpus tehti puhkepaus. Kahe distantsi ajad liideti kokku ja selgus paremusjärjestus. Naised ja teised võistlusklassid sõitsid vaid ühe distantsi – 20 kilomeetrit. 
Kevadisel pööripäeval, 20. märtsil 2021 valmis võistkondlikku suusamaratoni tutvustav ja jäädvustav-mälestav lühimängufilm "Kampsuusatajate kogunemine", hüüdnimega Suusafilm. Filmi autor on Marek Vahula ja film esilinastus 9. oktoobril 2021 Tallinnas Solarise Apollo kinos.
Tallinna–Keila–Tallinna võistkondlik suusamaraton.
Tallinna–Keila–Tallinna võistkondlik maraton toimus aastatel 1960–1987 kokku 21 korda. Maratoni kutsuti ka Tallinna maratoniks ning võisteldi ajalehe Noorte Hääl auhindadele. 1980. aastate alguseni oli Tallinnast alanud marsruudi pöördepunkt Keila kesklinnas, kino Saluut kõrval. Hiljem viidi see üle linna piirile, autobaasi (hilisem KeVa) ette. 
Tamsalu–Neeruti võistkondlik suusamaraton.
Tamsalu–Neeruti võistkondlik maraton toimus aastatel 1971–1987 kokku 16 korda ja võisteldi tollase Rakvere rajooni ajalehe Punane Täht auhindadele. Maraton toimus alati naistepäeva paiku ja seda kutsuti ka naistepäevamaratoniks. 1980. aastal kasvas maratonist välja individuaalne Tamsalu–Neeruti maraton, mis toimub tänapäevalgi. Mõnel aastal jäi maraton kehvade lumeolude tõttu ära. Võistkondliku suusamaratoni tava lõppes 1987. aastaga, kui ajad hakkasid muutuma ja algasid lumevaesed talved.
Marja tänav (Tallinn)

Marja tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Marja allasumis ja Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. 
Marja tänav algab Mustamäe teelt, ristub Seemne, Artelli, Humala ja Laki tänavaga ning Mustjõe põiguga. Ta lõpeb Mustjõe tänaval. Marja tänav on idakagu-lääneloodesuunaline ja 670 meetri pikkune.
Marja tänav asub Kadaka tööstuspiirkonnas.
Marja tänaval asunud sõjaväelinnakus asusid Eesti NSV ajal Nõukogude armee väeosad ja seejärel Logistikapataljon. 1992. aasta suvel toimus tulevahetus Marja tn 4 asuvas baasis, kuid Kaitsejõudude Peastaabi Autokompaniil ei õnnestunud seda üle võtta. 1997. aastal formeeriti Kaitsejõudude Peastaabi Autokompanii ümber Tagalapataljoniks. 20. märtsist 2015 paikneb logistikapataljon alaliselt Ämaris.
Tänava nimi ja ajalugu.
18. ja 19. sajandil asus selle tänava ääres Mühlenhofi suvemõis, mille järgi oli tänava nimi Mühlenhofi tee (saksa keeles "Mühlenhofscher Weg"). Praeguse nime sai Marja tänav 14. mail 1946.
Walter Lippmann

Walter Lippmann (23. september 1889 New York, Ameerika Ühendriigid – 14. detsember 1974 New York, Ameerika Ühendriigid) oli ameerika ajakirjanik, poliitikakommentaator ja mitme USA presidendi nõunik. 
Lippmann võttis sotsiaalteadustes kasutusele stereotüübi mõiste ning oli kahekordne Pulitzeri preemia laureaat (1958 ja 1962).
Simon Le Bon

Simon John Charles Le Bon (sündinud 27. oktoobril 1958) on inglise muusik.
Ta on tuntud rokkansambli Duran Duran lauljana ja on ka laulutekstide looja.
Nastik (perekond)

Nastik ("Natrix") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Nastikute perekonda kuuluvad roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Hariliku nastiku alamliiki "Natrix natrix astreptophora" peetakse nüüd eraldi liigiks "Natrix astreptophora". 
Väljasurnud liigid.
Nastiku perekonna väljasurnud liigid:
Sigimiskäitumine.
Paaritumine.
Uurijate meelest toimub, looduslikes oludes, nastikute perekonda liigitatud madude käitumises paaritumisperioodil eriline isaste madude võitlus suguküpse emasega paaritumisõiguse üle. Kuni 20 isast vallutavad emase, elades tema seljas ning proovides tema liigitusi aimata ja järele teha, ning proovivad tõkestata rivaalide paaritumist temaga. Üsna ruttu pärast seda, kui ühel isasel õnnestub kopulatsiooni alustada, roomab emane koos temaga madude kuhja alt välja. Nii kuis ülejäänud isased suudavad märgata emase puuduolekut, roomavad ärritunult ringi ja püüavad paaritumisakti sooritada esimese ettejuhtuva maoga olgu ta samast soost või teisest liigist. Eemale tõmbunud maopaarike aga toimetab vaikselt edasi ning üksnes isase sabaliigutuse järgi võib aru saada, et paarike on arvatavasti elus.
Jaanus Koort

Jaanus Koort (sündinud 22. jaanuar 1985) on eesti teleajakirjanik.
Mais 2004 lõpetas Viljandi spordikooli judo alal.
Koort on Kanal 2 uudistesaate "Reporter" välisuudiste toimetaja, reporter, veebitoimetaja ja saatejuht.
Alkohol (film)

"Alkohol" on Ewald André Duponti ja Alfred Lindi poolt Saksamaal 1919. aastal loodud tummfilm.
Filmi loomist alustas Lind, filmi lõpetas Dupont.
Natricinae

Natricinae on madude alamsugukond.
Klassifikatsioon.
"Natricinae" alamsugukonda liigitatakse järgmised perekonnad:
Laviin (film)

"Laviin" on Michael Curtizi poolt Austrias 1923. aastal loodud tummfilm.
Kummituslinn (film)

"Kummituslinn" on Jay Marchanti poolt Ameerikas 1923. aastal loodud tummfilm. Film on kadunud.
Veemadulased

Veemadulased ("Homalopsidae") on valdavalt veelise eluviisiga madude sugukond.
Klassifikatsioon.
Pikka aega klassifitseeriti veemadulasi "Homalopsinae" alamsugukonda. 
Veemadulaste sugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Anatoomia ja füsioloogia.
Kohastumused: