Torbjörn Törnqvist

Torbjörn Törnqvist (sündinud 1953 Solnas Rootsis) on Rootsi majandustegelane, energeetikafirma Gunvor rajaja koos Gennadi Timtšenkoga.
Elukäik.
Torbjörn Törnqvist omandas majandushariduse Stockholmi ülikoolis ja alustas karjääri energeetikasektoris. Esimene töökoht oli Rootsi BP (Svenska Bensin and Petroleum AS). 1983. aastal asus ta tööle Rootsi kütusefirmasse STC, Anders Wallsile kuuluvas Scandinavian Trading Companys, mis oli 1970. aastate lõpul ja 1980. aastate alguses suurimate Rootsi majandusettevõtete seas. 
1983. aastal toimunud naftahinna langusega maailmaturul kaasnes STC langus, mille tulemusena senine STC tütarettevõte Volvo AB omandas STC ning Torbjörn Törnqvist töötas Volvo kontsernis kuni 1989. aastani. Pärast Volvost lahkumist asus Torbjörn Törnqvist tööle Šveitsi kütusefirma Inter Maritime Group peadirektorina. 
1995. aastal alustas Törnqvist äritegevust läbi Eesti – Tallinna Sadama, kaasates sellesse ka Eesti partnereid (Endel Siff). Kütuse transiidiäris Venemaalt läbi Eesti sõlmis Törnqvist ärikontaktid ka NSV Liidu kütusetööstuse sidemete ja töökogemusega Gennadi Timtšenkoga, kes oli 1980. aastate lõpul Venemaa riikliku kütuse ekspordifirma Kirishineftekhimexport / Kinexi tegevdirektor. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist emigreerus Timtšenko Soome. 
1997. aastal moodustasid Törnqvist ja Timtšenko naftatoodete vahendusfirma Gunvor, mis kuni 2002. aastani oli suhteliselt väikese käibega vahendusettevõte. 2002. aastal hakkas ettevõte agressiivselt tegevust laiendama, eriti pärast 2003. aastal Venemaa suuruselt teise naftatoodete vahendusfirma Jukose hävitamist ning Jukose omaniku Mihhail Hodorkovski vangistamist ja süüdimõistmist.
Törnqvisti head läbisaamist Timtšenkoga näitab seegi, et 2003. aastal ostsid mõlemad villad Genfi järve äärde.
Gunvor Groupil õnnestus sõlmida vahenduslepingud Venemaa suurimate naftatootjate Gazpromi, Rosnefti ja Surgutneftegaziga ning transportida kütus mööda raudteed läbi Tallinna sadama, naftajuhtmeid pidi teiste Läänemere-äärsete riikide sadamateni ning mööda Musta merd tarbijateni Euroopas ja maailmas. Pärast 2002. aastat õnnestus Törnqvistil ja Timtšenkol Gunvor Groupiga saavutada viie aasta jooksul Venemaa naftaekspordil 1/3 kütuse väljaveo kogumaht, võisteldes seejuures maailma suurimate kütusefirmade Exxoni, Vitoli, Totali ja Shelliga ning saavutades maailma kütuseäris juba 2003. aastal käibelt kolmanda koha Vitoli ja Glencore'i järel.
2014. aastal annekteeris Venemaa Krimmi ning USA kehtestas Timtšenko vastu sanktsioonid. Barack Obama administratsioon väitis, et ka Putinil endal on Gunvoris investeeringuid ja ligipääs sealsele rahale, mida ettevõte küll kategooriliselt eitas. 2014. aastal müüs Timtšenko enda osaluse Gunvoris Törnqvistile, kes müüs osa Vene varasid ja rajas uusi ärisuundi, nagu veeldatud maagaasi vahendamine. Samuti siseneti suuremalt USA turule.
Koroonapandeemia ja Venemaa sissetung Ukrainasse tekitasid täiendavaid turukõikumisi, mis kasvatas veelgi Gunvori tulusid. 2024. aastal teeniti juba 729 miljonit dollarit kasumit ning 2025. aasta lõpuks kavandas ettevõte omandada Lukoili välispool Venemaad asuvad varad. Lukoili välisvarade ostust tuli aga siiski loobuda USA surve tõttu ning Törnqvist teatas, et müüb oma 86-protsendilise osaluse Gunvoris ettevõtte töötajast koosnevale grupile.
Seosed Venemaa presidendi Vladimir Putiniga.
2002. aastal avaldas Suurbritannia majandusajaleht Financial Times Catherine Belton ja Neil Buckley artikli "Rünnakul: kuidas Gunvor tõusis Venemaa kütuseäri tippu", milles avaldas kahtlusi, et Törnqvist ja Timtšenko juhitud Gunvori äriedu taga on nende korruptiivsed sidemed Venemaa presidendi Vladimir Putiniga. FT andmetel olevat Törnqvisti äripartner Timtšenko osalenud Putini tegevuse ajal Peterburi linnavalitsuse välissidemete komitee esimehena, 1990. aastate alguses Peterburi sadamas Golden Gatesi asutatud kütuseterminaliga, (mille omanikud olid 20% Peterburi linnavalitsuse välissidemete komitee; Urals Trading 31%; Kirishineftekhimexport 5% ja Leningradi Meresadam 44%) ja Timtšenko juhitud kaubandusettevõttele "Kirishineftekhimexport" naftatoodete väljaveokvootide eraldamisega, mille eesmärk oli dumpinghinnaga müüdud kütuse eest saadud raha eest osta välismaalt toiduaineid Peterburi elanikele. Finantsmahhinatsioonid olid ka põhjuseks, miks sunniti Putin lahkuna Peterburi linnavalitsuse välissidemete komitee esimehe kohalt. Gunvor Groupi omanikeringi kohta antud kommentaarides kinnitas Törnqvist, et omanikeringi kuulub veel kolmas omanik, kelle andmeid aga ei avaldata.
Ametlikult on Gunvor Groupi omanikeks Hollandis asuv Gunvor International BV, mille omanik on "offshore"-piirkonnas Küprosel asuv Gunvor Cyprus Holding Ltd. Küprosel registreeritud ettevõtte omanike EIS Clearwater Advisors Corp. jäljed aga kaovad anonüümse postkastiaadressi taha, kes asuvad järjekordses "offshore"-piirkonnas Briti Neitsisaartel.
Isiklikku.
Torbjörn Törnqvist elab alates 2003. aastast alaliselt Šveitsis, kus asub ka Gunvori peakorter alates 2003. aastast. Ta on Rootsi aukonsul Šveitsis ja Šveitsis asuva Rootsi Kaubanduskoja liige.
Törnqvisti poeg Fredrik töötab firmas juhina ning Torbjörn Törnqvist on öelnud, et soovib hoida Gunvori oma perekonna käes.