tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitsealakategooriad

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitsealakategooriad on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) välja töötatud kategooriad, mida kasutatakse kaitsealade, kaitsealade osade ja muude kaitstavate loodusobjektide liigitamiseks.
Kategooriad:
Luksumine

Luksumine on inimese kehas rinnaõõnt kõhuõõnest eraldava diafragma ärrituse tagajärg.
Luksumine on tahtmatu ja perioodiline nähe. Luksumishoog kestab tavaliselt umbes pool tundi.
Luksumise peatamine.
Kindlaid meditsiinilisi vahendeid luksumise peatamiseks ei ole. 
Rahvapäraste vahendite hulka kuuluvad näiteks hinge kinnihoidmine, külma vee joomine, suhkru suus hoidmine, ehmatamine jmt. Üheks kõige mõjusamaks vahendiks peetakse näppude surumist kõrvadesse, juues samal ajal läbi kõrre paar lonksu vett.
Valeri Zorkin

Valeri Dmitrijevitš Zorkin (vene keeles: Валерий Дмитриевич Зорькин; sündinud 18. veebruaril 1943 Konstantinovkas Oktjabrski rajoonis Primorje krais Vene NFSV-s NSV Liidus) on Vene kohtunik, jurist; Venemaa Konstitutsioonikohtu esimees (1991–1993 ja uuesti 2003. aastast). 
Õigusteaduse doktor, professor. Venemaa Föderatsiooni teeneline jurist (2000).
Ta sündis 1943. aastal sõjaväelase perekonnas.
Berumbur

Berumbur on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.
Valla pindala on 6,42 km². 31. detsembril 2015 elas seal 2700 inimest.
Valda kuuluvad allosad Kleinheide, Berumbur ja Holzdorf.
Berumbur kuulub valdade ühendusse Hage.
Vallas on palju kalajärvi, kaks otse Berumburis. Kõige kuulsam järv on suur Kiessee, mida kasutatakse suplemiseks (omal vastutusel).
Yinchuan Hedongi rahvusvaheline lennujaam

Yinchuan Hedongi rahvusvaheline lennujaam (IATA: INC, ICAO: ZLIC) on peamine lennujaam, mis teenindab Ningxia Hui autonoomse piirkonna pealinna Yinchuani Hiina Rahvavabariigis. Lennujaam asub umbes kilomeetrit Yinchuani kesklinnast.
2013. aastal läbis lennujaama rohkem kui 4,2 miljonit reisijat, millega see paigutus riigi lennujaamade seas reisijate arvult 39. kohale.
Yangoni rahvusvaheline lennujaam

Yangoni rahvusvaheline lennujaam (Birma keeles: ရန်ကုန် အပြည်ပြည်ညိုင်ရာလေလိပ်; MLCTS: "Yan Gon a pyi pyi hsai ya hlay hsate" "[jàŋɡòʊɴ əpjípjì sʰàɪɴjà lèzeɪʔ]") (IATA: RGN, ICAO: VYYY) on peamine ja kõige aktiivsem rahvusvaheline lennujaam Myanmaris. Lennujaam asub umbes 15 kilomeetrit Yangoni kesklinnast. Lennujaama läbis 2017. aastal rohkem kui 5,9 miljonit reisijat.
Hage

Hage (idafriisi: "Haag") on väike Ida-Friisimaa linn Saksamaal Aurichi kreisis.
Linn asub Põhjamere lähedal, ligikaudu 5 km Nordenist idas. Linna pindala on 16,62 km². 31. detsembril 2015 elas seal 6221 inimest. Hage on ka Samtgemeinde Hage keskus.
Hagermarsch

Hagermarsch on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.
Valla pindala on 22,32 km². 31. detsembril elas seal 431 inimest.
Vald jaguneb 3 allosaks.
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Hage.
Halbemond

Halbemond on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.
Valla pindala on 6,55 km². 31. detsembril 2015 elas seal 995 inimest.
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Hage.
Lütetsburg

Lütetsburg (idafriisi-alamsaksi: "Lütsbörg") on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.
Valla pindala on 16,73 km². 31. detsembril 2015 elas seal 753 inimest.
Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Hage.
Grafschaft Bentheimi kreis

Grafschaft Bentheim (saksa: "Landkreis Grafschaft Bentheim") on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi keskus on Nordhorn.
Kreisi pindala on 981 km². 31. detsembril 2015 elas seal 135 662 inimest.
Seda ümbritsevad (läänest ja päripäeva) Hollandi provintsid Overijssel ja Drenthe, Emslandi kreis ning Steinfurti ja Borkeni kreisid Nordrhein-Westfaleni liidumaal.
Asend.
Kreisi loodepiirkond nimega Niedergrafschaft ("alamkrahvkond") eendub Hollandi territooriumisse ning piirneb sellega põhjas, läänes ja lõunas. Vechte jõgi (Hollandi "Vecht") läbib kreisi lõunast põhja ja voolab Hollandisse.
Linnad ja vallad.
Linnad:
Vabad vallad:
"Samtgemeinden:"
1"Samtgemeinde" keskus; ²linn
Ajalugu.
Kreisil on laias laastus sama territoorium kui Bentheimi krahvkonnal, Saksa-Rooma riigi osariigil, mis 1803. aastal kaotati.
Vechte

Vechte (saksa ja alamsaksa) või Vecht (hollandi), Hollandis sageli ka Overijsselse Vecht, et mitte segi ajada selle Utrechti teisikuga, on jõgi Saksamaal ja Hollandis. Selle kogupikkus on 182 km, millest Saksamaa pinnal on 107 km.
Vechte saab alguse Baumberge künkalt Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaal Münsteri linna lähedal ning voolab põhja Alam-Saksi liidumaale, möödub Nordhorni ja Emlichheimi linnadest, ületab piiri ja voolab siis läände Hollandi Overijsseli provintsi (siit selle alternatiivne Hollandi nimetus). Seal voolab see läbi Sallandi piirkonna põhjaosa, mööda Hardenbergist ja Ommenist, võttes teel kaasa Regge jõe veed.
Zwolle linna juures pöördub jõgi äkitselt põhja, et suubuda Hasselti linna lähedal Zwarte Wateri jõkke.
Ptolemaios kutsus Vechtet oma kaardil "Magna Germania" arvatavasti Vidruseks.
Klaveri embuses

Klaverifestival "Klaveri embuses" oli muusikafestival, mis toimus 2018. aastal Kadrioru lossi saalis ning keskendus eesti pianistide ja eesti heliloojate loomingu esitlemisele. 
"Klaveri embuses" '18.
2018. aasta festival toimus 7.–8. juulil Kadrioru lossi saalis ning oli pühendatud Eesti Vabariigi 100. aastapäevale. Igal kontserdil kõlas Eesti heliloojate looming ning esinesid vaid Eesti interpreedid.
7. juuli.
16.00 Avakontsert "Klaver ja vanad sõbrad".
Esinesid telesarjast "Klassikatähed" tuntud Kristiina Rokaševitš klaveril, Katariina Maria Kits viiulil ja Valle-Rasmus Roots tšellol. Kavas olid Elleri, Šostakovitši ja Smetana teosed klaveritriole. 
19.00 Klaveriõhtu "Eraklik klaver".
Esimese päeva lõpetas soolokontsert, kus Age Juurikas esitas Eduard Tubina ja Enrique Granadose loomingut.
8. juuli.
16.00 Päevakontsert "Klaver ja ootamatud külalised".
Festivali teine päev algas andekate noorte kontserdiga, kus astuvsid üles Sven-Sander Šestakov (klaver), Laura Pähkel (flööt) ja Hanna Taube (saksofon). Kontserdi kava on rikkalik, kõlab nii Eller, Kareva, Aints, Mozart, Porro, Peterson kui ka Eychenne, samuti oli kavas kaks Eesti esiettekannet. 
19.00 Lõppkontsert "Klaveripidu".
Eesti klaveriduode galakontserdil astusid üles viis hinnatud Eesti klaveriduot: Tallinna klaveriduo (Nata-Ly Sakkos ja Toivo Peäske), Argo ja Arko klaveriduo (Argo Jentson ja Arko Narits), klaveriduo Jorma Toots ja Ebe Müntel, klaveriduo Maila Laidna ja Tiiu Sisask ning klaveriduo Rein Rannap ja Mihkel Mattisen. Kavas on Schubert, Rahmaninov, Mozart, Ravel ja Rannap.
Pooljuhtelektroonika

Pooljuhtelektroonika on elektroonika haru, mis põhineb pooljuhtmaterjalide kasutamisel. Pooljuhtelektroonika tegeleb pooljuhtidel põhinevate elektroonikakomponentide väljatöötamise, valmistamise ja rakendamisega.
Juba lampelektroonika laialdase kasutamise ajal 20. sajandi esimesel poolel hakati pooljuhtmaterjale kasutama peamiselt dioodde valmistamiseks, seda kohati lausa kodustes tingimustes (näiteks nn detektorvastuvõtjas). Väga laialdase leviku osaliseks said kuproks- ja seleenalaldid. Pooljuhtmaterjalidest hakati valmistama mitmesugused (temperatuuri, valguse, kiirguste, magnetvälja) sensoreid.
Tõeliselt laia leviku sai pooljuhtide kasutamine aga koos bipolaartransistori leiutamisega 1947. aastal. Peamise materjalina oli algul kasutusel germaanium (Ge), kuid peagi vahetas räni (Si) selle välja.
Kuigi väljatransistori kui elektronlambi analoogi (n-ö kütteta lambi) mõte ise on palju vanem (Lilienfeld, 1925), jõuti väljatransistori praktilise teostamiseni alles 1950. aastatel, ja siis jäi see tulemus suuresti bipolaartransistori kiire leviku varju.
Kui 1960. aastatel algas üleminek üksiktransistoridelt integraallülitustele, põhinesid need lülitused (kuuldeaparaatide võimendid, diferentsvõimendiid, operatsioonvõimendid) samuti bipolaartransistoridel. Väljatransistor isoleeritud paisuga versioonina (nn MOSFET) ja seejärel komplementaarsel kujul CMOS-lülitusena tõrjus 1970. aastatel bipolaartransistori välja ja leidis laialdast rakendust, algul laiatarbelistest integraallülitustes, eriti mikroprotsessortehnikas ja arvutitehnikas üldse. 
Tänapäeva pooljuhtelektroonika – mikroelektroonika – tegeleb paljudest (kuni miljarditest) üliväikestest (mõne nanomeetri suurustest elementidest) koosnevate ja ühele mikrokiibile mahutatud elektroonikalülitustega.
Eestis on pooljuhtseadiseid ja mikrolülitusi toodetud alates 1958. aastast Tallinna Pooljuhttakistite Tehases, mida hiljem kutsuti pooljuhtseadiste tehaseks, ametlikult Hans Pöögelmanni nimeliseks Elektrotehnika Tehaseks, hiljem Tondi Elektroonikaks.
Taanlased Titanicul

Taanlaste seost ookeaniliinilaevaga Titanic kinnitavad laeva andmed 13st Taani päritolu inimesest. Nende seas oli ka Charles Valdemar Jensen, ainuke skandinaavlasest meeskonnaliige.
Harry Reinthal

Harry Reinthal (5. detsember (vkj)/ 18. detsember 1912 Tartu – 2. september 1980 Tallinn) oli eesti poksija.
Ta oli Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1930. aastal. Ta sai Eesti meistrivõistlustel 3. koha kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1929. aastal, kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1933. aastal ning sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1935. aastal.
Ta sai 1935. aastal I Eesti raskejõustikumängude poksivõistlusel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 3. koha. 
Ta osales Eesti–Soome maavõistlusel ühe korra 1930. aastal kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) ning kaotas selle kohtumise.
Jānis Bojārs

Jānis Bojārs (12. mai 1956 – 5. juuni 2018) oli läti kuulitõukaja. 
Suurvõistlustel esindas ta Nõukogude Liitu.
Survepesur

Survepesur on veepihusti, mida kasutatakse värvi, hallituse, pori, tolmu, muda ja mustuse eemaldamiseks erinevatelt pindadelt, näiteks hoonete seintelt ja masinate korpuselt. Survepesuri kasutamist nimetatakse survepesuks.
Mehaanilise survepesuri mahtu väljendatakse liitrites minutis (USAs gallonites minutis). Survepesuri maht tuleneb projekteeritud pumba konstruktsioonist ning see ei ole muudetav.
Surve tugevust saab muuta naela ruutmeetri tolli kohta, paskali või baari ühikutesse, ka koormusventiili reguleerimisel on võimalik muuta surve tugevust. Saadaval on masinad, mille rõhk jääb 750–3000 psi vahele (5–200 MPa), ning ka võimsamaid.
Survepesu kasutatakse lamedate pindade puhastamiseks. Pesuril on kaks kuni neli rõhuregulaatori varrast, mis pöörlevad, kui vesi voolab, selline süsteem puhastab pinda ühtlaselt ja kiirelt. Survepesuvahendeid kasutatakse paaditekkide, siseõue, sõiduteede, kõnniteede ja parkimiskohtade puhastamiseks.
Survepesureid toodavad näiteks ettevõtted Briggs &amp; Stratton, Kärcher ja Nilfisk.
Londoni loodusmuuseum

Londoni loodusmuuseum (inglise keeles "Natural History Museum"; lühend NHM) on Londonis Lõuna-Kensingtonis asuv loodusmuuseum; kuni 1963. aastani Briti Muuseumi allüksus. 
Muuseumi kogudes on üle 80 miljoni eksponaadi botaanika, zooloogia, entomoloogia, geoloogia ja paleontoloogia valdkonnast.
Loodusmuuseum on üks suurema külastatavusega Suurbritannia muuseume – see jääb alla vaid Briti Muuseumile, Tate Modernile ja Rahvusgaleriile. 2017. aastal külastas loodusmuuseumi 4,43 miljonit inimest.
Ajalugu.
1850. aastatel plaanis Briti muuseum muuseumi laiendada. Selleks ostis muuseum maatüki Lõuna-Kensingtonis ja korraldas 1864. aastal uue muuseumihoone arhitektuurikonkursi. Võistluse võitis ehitusinsener ja arhitekt Francis Fowke (oli varem projekteerinud Lõuna-Kensingtonis asuva Victoria ja Alberti muuseumi), kes aga järgmisel aastal ootamatult suri. Hoone ehitamine usaldati arhitekt Alfred Waterhouse'ile, viktoriaanliku arhitektuuri esindajale, kes aga muutis Fowke'i esialgset fassaadilahendust, tuues sisse uusromaani stiili elemente ja rikkaliku terrakota dekoori. Hoone ehitati aastatel 1873–1880. 
Muuseum avati pidulikult 1881. aastal. Ametlikult jäi muuseum Briti muuseumi osakonnaks kuni 1963. aastani. Kuigi muuseum iseseisvus, jäi senine nimi "British Museum (Natural History)" kasutusele kuni 1989. aastani. 1989. aastast kasutatav nimi "Natural History Museum" sai ametlikuks alles 1992. aastal.
1984. aastast alates on muuseum seotud loodusfotovõistlusega Wildlife Photographer of the Year.
BBC Wildlife

BBC Wildlife, ka Wildlife Magazine, on Suurbritannia loodusajakiri, mis ilmub kord kuus. Väljaandja Immediate Media Company.
Ajakiri, esialgse nimega Animals Magazine, hakkas ilmuma 1963. aastal. 1974. aastast ilmub see nimega Wildlife ja 1983. aastast nimega BBC Wildlife.
1965. aastal asutas ajakiri metsiku looduse aastafotograafi konkursi ("Wildlife Photographer of the Year"), millest sai maailma üks mainekamaid loodusfotokonkursse.
Allaži kirikumõis

Allaži kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Allasch", läti keeles "Allažu mācītājmuiža") oli kirikumõis Liivimaal Riia kreisis Allaži kihelkonnas.
Jaam kahele

"Jaam kahele" (vene keeles: "Вокза́л для двои́х") on režissöör Eldar Rjazanovi 1982. aasta melodramaatiline mängufilm. 
Peaosades on Oleg Basilašvili ja Ljudmila Gurtšenko. 
Film osales 1983. aasta Cannes'i filmifestivali konkursiprogrammis. Pälvis 1984. aastal NSV Liidu riikliku preemia. 
Süžee põhineb osaliselt kahel tegelikult sündinud juhtumil: Mikael Tariverdijevi ja Jaroslav Smeljakovi lool, mis filmis on kombineeritud. 
Nimelt oli Tariverdijev kõrvalistuja istmel autos, mida juhtis tema kallim, tuntud näitleja, auto sattus õnnetusse, jalakäija hukkus ja Tariverdijev võttis süü enda peale, kuigi ta tegelikult ei olnud roolis. Ta pääses pika protsessi järel amnestia tõttu; samas ka tema armulugu lõppes. 
Teine lugu oli luuletaja Smeljakoviga, kes oli Stalini ajal Kaug-Põhjas vangilaagris. Talle anti vaba päev sõpradega kohtumiseks, kusjuures hilinemine võrdsustati põgenemisega. Õnnetuseks nad magasid sisse ja Smeljakov pidi sõpradega läbi tundra laagrisse jooksma, tee lõpus pidid sõbrad teda laagri väravateni kandma, sest ta oli liiga väsinud.
Jaak Jürison

Jaak Jürison (6. mail 1931 Tallinn – 7. jaanuar 2021) oli eesti informatsioonisüsteemide teadlane Ameerika Ühendriikides.
Ta sündis apteekri perekonnas. Ta asus õppima aastal 1938 Tallinna 27. Algkoolis. 
Aastal 1944 põgenes ta emaga Saksamaale, kus lõpetas aastal 1949 Oldenburgi põgenikelaagris eesti gümnaasiumi. Aastal 1949 asus ta koos emaga Ameerika Ühendriikidesse.
Isiklikku.
Tema isa Karl Jürison oli farmatseut, Rohuteadlaste Koja esimees aastatel 1935–1940 ja I Riigivolikogu liige.
Karl Leonhard

Karl Leonhard (21. märts 1904 Edelsfeld – 23. aprill 1988 Berliin) oli Saksa psühhiaater (töötas Saksa DVs); lõi psühhooside oma nosoloogilise süsteemi; ka aktsentueeritud isiksuste uurijaid.
Seekelid

Seekelid (ungari keeles "székelyek"; rumeenia keeles "Secuii"; eesti keeles esinenud ka nimekuju seekäid) on ungarlaste etniline rühm Rumeenias Transilvaania idaosas (põhiliselt Harghita, Covasna ja Mureși maakonnas). Umbes pooled Transilvaania ungarlastest peavad ennast seekeliteks. Seekeleid on maailmas kokku hinnanguliselt 845 000. Rumeenias on seekeleid 665 000, vähesel määral elab neid ka Ungaris ja Serbias Vojvodinas. 
Ajaloolistes ürikutes on seekeleid esmamainitud 12. sajandil. Tõenäoliselt viidi nad Transilvaaniasse piirikaitserahvastikuks.
Oskar Vahtra

Oskar Vahtra (kuni 5. augustini 1936 Oskar-Rudolf Valdmann; 3. veebruar (vkj)/ 16. veebruar 1906 Tallinn – 16. november 1992 Tallinn) oli eesti poksija.
Ta oli Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1926. aastal ja poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1930. aastal.
Ta osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise tehnilise nokaudiga esimeses raundis. Tema vastane Thyge Petersen (Taani) oli Pariisi olümpiamängudel 1924. aastal poolraskekaalu (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) hõbemedalivõitja ja Euroopa 1925. aasta meister. Petersen sai hiljem esikoha ja Euroopa meistri tiitli.
Bad Bentheimi raudteejaam

Bad Bentheim on raudteejaam, mis asub Bad Bentheimis Alam-Saksi liidumaal Saksamaal. Jaam avati 18. oktoobril 1865 ja paikneb Almelo–Salzbergeni raudteel. Rongiliine opereerib Deutsche Bahn koos NS Internationali ja WestfalenBahniga. Jaamas on kolm ooteplatvormi.
Jaam on piirijaam Saksamaa ja Hollandi vahel. Seal vahetatakse Hollandi ja Saksa vedureid, kuna neis riikides on kasutusel erinev toitepinge. Bad Bentheimist saab rahvusvahelise liiniga sõita Amsterdami; Saksamaa piires on tähtsamad sihtkohad Osnabrück, Hannover ja Berliin. 
Jaamast idas on manööverdamisala "Bentheimer Eisenbahni" jaoks, mis on kaubaveo raudtee Nordhorni ja Coevordenisse.
Rongiliinid.
Praegu on käigus järgmised Bad Bentheimi läbivad liinid:
2010. aasta detsembrist 2013. aasta detsembrini katsetati postirongi Hengelo, Oldenzaali ja Bad Bentheimi vahel, millega opereeris Syntus kui Grenslandi ekspress. See lõpetati 2013. aastal reisijate vähesuse tõttu. 2017. aasta detsembrist on Saksa RB61 pikendatud Hengeloni. Lisaks on kava alustada reisijatevedu Bad Bentheimi, Nordhorni ja Neuenhausi vahel.
Selvelaud

Selvelaud on iseteeninduslaud. Selvelaudadeks võime nimetada laudu, mille juures ei istuta ning teenindatakse end ise. Suupisted ja joogid võivad olla laudadel, neid võivad teenindajad pakkuda ka kandikutelt või baarist. Söömine võib toimuda nii istudes kui ka seistes. 
Levinumad selvelauad on furšettlaud, Rootsi laud, puuviljalaud, juustulaud, kokteililaud, eeljoogilaud, tervitusjoogilaud. Toidud ja nõud paigutatakse ühele või mitmele lauale/tasandile, mille ääres ei sööda. Need lauad kaunistatakse, road serveeritakse suurtel vaagnatel või kaussides. Söömiseks kaetakse eraldi lauad, mis võivad asuda ühes või mitmes ruumis. Selvelaudu kaetakse pidulike sündmuste puhul nii siseruumides kui ka vabas õhus. Laudade suurus, paigutus ja liik sõltub sündmuse iseloomust ja tellitud toiduvalikust.
Selvelaua mõõtmed.
Selvelaudadeks on sobilikud ruudu- või ristkülikukujulised, ovaalsed, ümmargused ja erikujulised lauad. Laua pinda arvestatakse üldiselt 1 m laua pikkust 6–10 külalise kohta. Laudade laiuseks soovitatakse ühest küljest kasutatavalt vähemalt 60 cm ning kahelt küljelt ligipääsuga 1,2–1,5 m. Optimaalseks laua kõrguseks peetakse enamasti 0,85–1,1 m.
Ladismith

Ladismith on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas, Kannalandi valla halduskeskus.
Ladismith paikneb põllumajanduslikus piirkonnas keskmiselt 550 meetri kõrgusel merepinnast. Linna lähedal asub 2198 meetri kõrgune Towerkopi mägi.
Asula on rajatud 1852. aastal ja sai linnaõigused 1862. aastal. Ladismith on saanud nime Kapi koloonia kuberneri Harry Smithi naise Juana María de los Dolores de León Smith'i järgi. 1879. aastal muudeti linna esialgne nimi Ladysmith Ladismithiks, et vältida segiajamist Natalis asuva Ladysmithiga.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ladismithi elanikest värvilisi 81,3%, valgeid 11,5%, mustanahalisi aafriklasi 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,7% inimestest, inglise keelt 1,9% ja teisi keeli 2,4%.
Zealandia

Zealandia (maoori keeles "Te Riu-a-Māui") või Tasmantis on laamade triivi käigus peaaegu täielikult sukeldatud kontinentaalse maakooriku mass, mille veepealne osa on Uus-Meremaa ja Uus-Kaledoonia saarestik, Norfolki ja Lord Howe saar ning Elizabethi ja Middletoni riff.
Sukelmanner lõikus Austraaliast lahti ligikaudu 60–85 miljoni aasta eest, olles varem, 85–130 miljonit aastat tagasi, eraldunud Antarktikast. Seda on mitmeti kirjeldatud kui kontinentaalset fragmenti, mikrokontinentatsiooni, sukeldunud kontinenti ning isegi kui eraldiseisvat kontinenti.
Bruce Luyendyk tegi 1995. aastal ettepaneku Zealandia nime ja kontseptsiooni kohta. Ajavahemikus 2017–2018 jõudsid 11 Uus-Meremaa, Uus-Kaledoonia ja Austraalia geoloogi järeldusele, et Zealandia täidab kõiki nõudeid, et seda pidada uppunud mandriks, mitte mikrokontinendiks või kontinentaalseks fragmendiks.
Zealandia pindala on 4,9 miljonit km². See on rohkem kui pool Austraalia mandri pindalast. Zealandia on 6 korda suurem kui maailma suurim kontinendifragment Madagaskar, üle 2 korra suurem kui suurim suur magmaprovints Ontong Jaava platoo (1,9 miljonit km²) ja üle 2 korra suurem kui suurim saar Gröönimaa (2,2 miljonit km²). Ta on suurem isegi suurimatest poolsaartest Araabia poolsaarest (3,2 miljonit km²) ja Hindustami poolsaarest (4,3 miljonit km²).
Inimasustus.
Kogu Zealandia rahvaarv küündib 5 miljoni inimeseni.
Viki linnus

Viki linnus (rootsi Viks slott või Wiks slott) on keskaegne kivilinnus Rootsis Uppsala lääni Uppsala valla Balingsta osavallas liigendatud Mälareni järve Ekolni sopi põhjakaldal, 20 km Uppsala linnast edelas. Vana ajaloolise haldusjaotuse järgi jäi linnus Upplandi maakonna Hagunda kihelkonna Balingsta valda.
Nimekujud.
Vanem nimetus on olnud ka Wik või Wijk ("lahesopp" vanagermaani keeles).
Ajalugu.
1289 suri linnuse kohal olnud mõisa esimene teadaolev omanik Israel Andreasson And (Andide suguvõsast), Tiundalandi rüütel ja foogt.
1303 kuulus Vik Israeli tütrele Ramborg Israelsdotter Andile. 1315 elas seal ka Ramborgi abikaasa rüütel ja riiginõunik Arvid Gustavsson (Sparre av Vik), kes hertsogite Eriku ja Waldemari teenistuses olevana tapeti Nyköpingi vaenuses 1317. aastal.
1380 jõudis mõis pärandamiste kaudu viimaste pojatütre ja tema mehe Bielke valdusse. Sellal arvatakse olevat alustatud ka linnuse ehitust. 
1450nda aasta paiku arvatakse olevat linnus valminud.
1470ndatest resideeris Vikis Nils Klausson (Sparre av Ellinge).
1505 võttis valduse üle tema poeg Knut Nilsson (Sparre av Ellinge).
1521 piiras kroonik Peder Swarti sõnul kuningas Gustav Vasa "väikest Viki nimelist maja Hagundas" ("ett litet hus i Hagunda benämnt Vik"). Linnust kaitses rüütel Knut Nilsson, piiramine kestis tulemusteta üle aasta. Keskajal oli see üks tugevamaid kindlusi Mälari orus.
1600nda aasta paiku oli lossi valdaja Sigrid Bielke. XVII sajandi algul ehitati keskaegne kivilinnus ümber Prantsuse stiilis lossiks.
1638 päris Viki Bielke abikaasa Rootsi riiginõunik ja Liivimaa kindralkuberner Gustaf Carlsson Horn af Björneborg.
Seejärel läks kinnisasi järeltulijate kaudu Liewenite perekonnale, sealt edasi Essenitele.
1858–1860 toimusid lossis restaureerimistööd arhitekt Fredrik Wilhelm Scholandersi juhtimisel.
1859. aastal sündis linnuses Rootsi keemik Svante Arrhenius, kes pälvis 1903 Nobeli keemiaauhinna. 
1912 müüdi valdus esmakordselt selle ajaloos. Enam kui 600 aasta jooksul oli seal elanud pärimise kaudu järjepanu 24 põlvkonda. Uueks omanikuks sai 125 000 krooni eest pankur Alfred Berg. Seejärel ostis selle ajakirjanik Carl Sigfrid Dahlin.
1923 müüs skandaalse ajakirja Fäderneslandet toimetaja lossikinnistu Uppsala lääni Maanõukogule (Landsting).
Ehitus.
Pealinnus kujutab ennast kõrget neljakandilist ristkülikukujulise põhiplaaniga majalinnust, mis on varustatud ka 4 nurgaripptorniga. Linnusel arvatakse olevat olnud kõrgust isegi kuni 9 või 11 korruse jagu. Sealhulgas on kolm võlvitud keldrikorrust, mis on praegugi alles. Ilmselt on pealinnust ümbritsenud ka lisakaitsemüür.
Praegune seisukord.
Pea- ehk majalinnusest on säilinud hoonekehand u 6–7 korruse ulatuses. Sealjuures on 3 ülemist korrust keskajaga võrreldes tugevalt ümber ehitatud. Hoone on arhitektuurimälestis ja riikliku kaitse all ning kuulub Uppsala lääni Landstingile (Maanõukogule). Seda kasutatakse erinevate kursuste ja konverentside korralduspaigana. Ülemistel korrustel asub 7 suurt saali. See on üks paremini säilinud keskaegseid linnuseid Rootsis.
Vox populi vox Dei

vox populi vox Dei (kasutusel ka lühem fraas vox populi) on ladinakeelne fraas, mis sõna-sõnalt tõlgituna on "rahva hääl (on) jumala hääl". Fraas tähendab seda, et rahva hääl on ülim seadus, s.t tuleb kuulata seda, mida mingis asjas arvab enamik rahvast, inimestest.
The Numbers Gang

The Numbers Gang ('numbrite jõuk') on Lõuna-Aafrika Vabariigis tegutsev vanglajõuk, mis on kurikuulus üle maailma. 
Jõuk on peamiselt tuntud tegevuse pärast Lääne-Kapimaa Pollsmoori vanglas, kuid tõenäoliselt hoiab see enda kontrolli all suuremat osa Lõuna-Aafrika vanglatest.
Sun Yee On

Sun Yee On (või Uue Õigluse ja Rahumeelse Kaubanduse ja Tööstuse Gild; hiina keeles 新義安) on Hiina ja Hongkongi juhtivaid triaade. Organisatsioonil on üle maailma üle 55 000 liikme. Tõenäoliselt tegutseb Sun Yee On ka Suurbritannias, USAs, Prantsusmaal, Belgias ja Hollandis.
D-Company

Dawood Company on meedia poolt kasutusele võetud nimi, millega viidatakse kuritegevusorganisatsioonile, mille asutas maffiaboss Dawood Ibrahim 1970. aastatel Indias Mumbais. Organisatsioon tegutseb peamiselt Indias, Pakistanis ja Araabia Ühendemiraatides. Organisatsiooni tegevusvaldkonnad on muu hulgas smugeldamine, uimastikaubandus, väljapressimine, terrorism, pommirünnakud ja palgamõrvad.
Teised nimekamad organisatsiooni liikmed on näiteks Chhota Shakeel, Tiger Memon, Yakub Memon ja Abu Salem. D-Company peamised vaenlased on olnud Mumbai politsei ning allmaailmajuhid Chhota Rajan, Arun Gawli ja 2004. aastal Kanadas kinni peetud Ejaz Lakdawala.
EKE Elektroonika

EKE Elektroonika oli Eesti Kolhoosiehituse (EKE) elektroonika-ala ettevõte, mis moodustati 1970. aastatel.
Ettevõte kuulus algselt Harju KEK-i ja asus Keilas.
Ettevõte tegeles põllumajandusettevõtete jaoks elektroonsete vahendite väljatöötamise ja tootmisega. 
Põhiliseks toodanguks olid sidetehnika seadmed alates traatside vahenditest kuni mobiilside vahenditeni.
Multani rahvusvaheline lennujaam

Multani rahvusvaheline lennujaam (urdu keeles: ملتان بین الاقوامی ہوائی اڈہ) (IATA: MUX, ICAO: OPMT) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Multani linna Pakistanis. Lennujaama läbis 2016. aastal rohkem kui 1,1 miljonit reisijat.
Yamaguchi-gumi

Kuues Yamaguchi-gumi (jaapani keeles 六代目山口組 "Rokudaime Yamaguchi-gumi") on Jaapani suurim "yakuza" ühendus. Organisatsioon on nime saanud oma asutaja Harukichi Yamaguchi järgi, ühenduse juured ulatuvad Teise maailmasõja eelsesse Kōbesse, kus see oli algselt sadamatööliste ametiühing.
Tegu on ühe maailma suurima kuritegevusliku organisatsiooniga. Jaapani riikliku politseiagentuuri 2007. aasta andmetel on Yamaguchi-gumil 20 400 aktiivset liiget ja 18 600 tegevuspartnerit. Sellega on ühendus kindlalt suurim "bōryokudan"i grupp ning hõlmab umbes 45% 86 300 Jaapani allmaailma "yakuza"st. 2005. aasta novembri seisuga on Yamaguchi-gumil kokku 102 juhtivat liiget: 1 "kumichō" (組長; boss), 15 "shatei"d (舎弟; noorem vend) ja 86 "wakachū"t (若中; laps).
Yamaguchi-gumi juhid kuuluvad maailma jõukamate gangsterite hulka, iga aasta toovad väljapressimise, hasartmängude, seksitööstuse, relva- ja uimastikaubanduse ning altkäemaksuga seotud skeemid neile sisse miljardeid dollareid, organisatsioon on seotud ka väärtpaberituruga manipuleerimise ja netipornograafiaga. Ühenduse tegevusalad on relvakaubandus, palgamõrvad, finantspettused, panustamistega manipuleerimine, altkäemaks, kihlvedude vahendamine, väljapressimine, uimastikaubandus, illegaalsed hasartmängud, netipornograafia, liigkasuvõtmine, kelmused, kokkuleppemängud, rahapesu, maksupettused, mõrvad, prostitutsioon ja "sōkaiya".
Yamaguchi-gumi peakorter asub Kōbes, kuid selle paljud allorganisatsioonid tegutsevad üle Jaapani ning ülejäänud Aasias ja ka USA-s. Organisatsiooni praegune "kumichō" (boss) Kenichi Shinoda on välja kuulutanud laienemisprogrammi, millega proovitakse oma tegevust laiendada ka Tokyosse, mis üldiselt pole "yakuza"'de territoorium. Yamaguchi-gumil on harusid ka paljudes teistes välisriikides.
Gaming Innovation Group

Gaming Innovation Group Inc (GIG) on Maltal asuv avalik-õiguslik ettevõte, mis pakub online-mängude veebisaitidele Guts.com, Rizk.com, Betspin.com, Superlenny ettevõtetele ja tarbijatele mõeldud kasiinot, spordikihlveodeid ja pokkeriteenuseid. Com, Thrills.com ja Kaboo.com
GIG on USA-s registreeritud äriühing, mis tegutseb Maltal ja viis täiendavat asukohta kogu Euroopas (Marbella, Oslo, Kristiansand, Gibraltar, Kopenhaagen). Ettevõte on noteeritud Oslo börsil numbrikoha sümboliga 'GIG'.
Ajalugu.
Gaming Innovation Group Ltd. asutati aastal 2008 Donkr International Ltd. Maltal. Gaming Innovation Group oli Oslos börsil noteeritud 2015. aasta juunis. 2016. aasta juunis omandas Gaming Innovation Group Betit Holdings 54 miljoni euro väärtuses.
2018. aasta jaanuaris on ettevõte avanud uue peakorteri Malta.
Albaania maffia

Albaania maffia või Albaania allmaailm (albaania keeles "Mafia Shqiptare") on mõisted, mida kasutatakse viitamaks organiseeritud kuritegevuse organisatsioonidele Albaanias või jõukudele, mis koosnevad albaanlastest. Albaania maffia tegutseb peamiselt Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas, aga ka Lähis-Idas ja Aasias. 
Albaania maffia kriminaalne tegevusvaldkond on lai, kaubeldakse narkootikumide, relvade, inimeste ja elunditega. Maffia laiapõhjalised ja keerukad skeemid teevad albaanlastest kurjategijatest ühed mõjukamad maailmas. Ainuüksi Albaanias kontrollib allmaailma 15 perekonda. WikiLeaksi raportite järgi omab Albaania maffia allmaailmamonopole Iisraelist Lõuna-Ameerikani. Raportite järgi on Albaania maffiaperekonnad tihedalt seotud mõjukamate poliitikutega. RIEASi (Research Institute for European and American Studies) andmetel on Albaania maffia grupeeringud hübriidorganisatsioonid, mis tegelevad nii kriminaalsete kui poliitiliste operatsioonidaga.
Ameerika Ühendriikides tegutsevatest albaania-ameeriklaste jõukudest on prominentsemad Rudaji organisatsioon ja Albanian Boys, mis mõlemad tegutsevad New Yorgis. Albaania-ameerika gruppide seotus kodumaaga on erinev, mõned on vaid päritolu ja ühiste eesmärkide poolest seotud, teised on sisuliselt Albaania maffia käepikendused Ameerikas.
Abula rand

Abula rand on rand Saare maakonnas Saaremaa vallas Rahtla külas. Rand on Tagalahe idaranna osa. Ranna pikkus on 2 km ja sellest 0,7 km on Abula pangana. Abula külast 1,5 km loode pool. Rand jääb Koorunõmme looduskaitseala (KLO1000258) piiridesse. Rand kuulub Lääne-Eesti saarestiku biosfäärikaitseala tuumikalade hulka, kus on keelatud ehitus ja kaevetööd ning kivististe korjamine.
Kerkiva ranna ja õhukese pinnakatte tingimustes on kujunenud olenevalt rannajoone konfiguratsioonist kulutusrand (kaljurand, astang, pank) või kuhjerand (klibuvallid). Ranna eripära on tingitud aluspõhjakivimite koostisest. Mere poolt välja prepareeritud kivistised (ostrakoodid, stromatopoorid, korallid) kuhjuvad rannale erikujuliste veeriste ja munakatena. Ümaraks kulutatud kivististe järgi on ranna põhjapoolne osa nimetatud ka "Pealuurannaks".
Arnold Kiil

Arnold Kiil (10. aprill 1925 Kärdla – 18. mai 1995 Pärnu) oli karikaturist ja Eesti NSV teeneline ajakirjanik.
Aastatel 1944–1949 töötas ta Haapsalus ajalehe Läänlane toimetuses. 
Üle 30 aasta töötas ajalehe Pärnu Kommunist vastutava sekretärina. Tema kujundatud olid Pärnu Kommunisti rinnamärk ja logo, millel ei olnud kujutatud sirpi ega vasarat. Seda logo kasutati siis, kui ei soovitud kommunistliku sümboolikat kasutada. 
Amatöörfilmide võistlusel võitsid tema tehtud filmid 16 mm mängufilmide kategoorias mitu auhinda. 
Humoreske avaldas ta pseudonüümiga Murulaugu Madis.
Anikaitse pank

Anikaitse pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kübassaare külas Kübassaare poolsaarel. Pank jääb Kübassaare maastikukaitsealale. Panga kõrgus on 3,54 m.
Tõnis Erilaid

Tõnis Erilaid (26. september 1943 – 2. august 2025) oli eesti ajakirjanik.
Haridus.
Erilaid õppis mõnda aega Tallinna 10. Keskkoolis, mis jäi pooleli, hiljem lõpetas ta Tallinnas õhtukeskkooli ning 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppes eesti keele ja kirjanduse erialal. 
Ajakirjanikutöö.
Erilaid töötas kevadest 1971 ajalehes Õhtuleht. Aastail 1992–1996 oli ta Õhtulehe peatoimetaja.
Erilaid kirjutas 1970. aastate algul ajalehes Sirp ja Vasar järjeloo ansamblist The Beatles ning tolle aja kergemuusikast üldse. Valter Ojakäär soovitas selle põhjal Erilaidu Eesti Raadio laupäevase saate "Keskööprogramm" tolleaegsele toimetajale Helgi Põldroosile saatejuhiks, kuna saates oli ka kerge muusika osa. 
Seejärel asus Erilaid Vikerraadios "Keskööprogrammi" juhtima Olavi Pihlamäe kõrval. Sellest saatest kasvas välja pühapäevane muusikasaade "Soovid, soovid, soovid", tol ajal peaaegu ainus, mis mängis ka välismaist muusikat. Saade oli eetris aastatel 1973–1993, seda juhtis Tõnis Erilaid ja toimetaja oli Helgi Erilaid.
Kuku Raadioga alustas Erilaid koostööd 1990. aastate keskel. Ta toimetas saateid "Lahe laupäevahommik" ja "Tagasivaade".
Isiklikku.
Tõnis Erilaid abiellus kolm korda ja lahutas kaks korda. Tema kolmas abikaasa oli raadioajakirjanik Helgi Erilaid, kellega ta abiellus 1973. aastal. Abielu sõlmimise tunnistajad olid Marju Kuut ja Jaak Joala.
NSV Liidu Ehituse ja Arhitektuuri Akadeemia

NSV Liidu Ehituse ja Arhitektuuri Akadeemia (vene keeles Академия строительства и архитектуры СССР) oli Nõukogude Liidus ehituse ja arhitektuuri valdkonnas aastatel 1956–1964 Moskvas eksisteerinud teadusasutus.
Akadeemia loodi NSV Liidu Arhitektuuriakadeemia (eksisteeris 1934–1956) baasil. Akadeemia koosseisus oli 18 teaduslikku uurimisinstituuti, Arhitektuurimuuseum ja restaureerimistöökojad. Filiaale oli neli: Leningradi, Uurali, Lääne-Siberi ja Kasahhi filiaal.
Akadeemia valis enda koosseisu personaalliikmeid. 1963. aastal oli akadeemias 2 auliiget, 67 akadeemikut ja 105 kirjavahetajaliiget.
1964. aastal akadeemia likvideeriti ja selle baasil loodi mitu arhitektuurialast teadusinstituuti (alluvusega NSV Liidu Ministrite Nõukogu Riikliku Ehituskomitee juures asuvale Tsiviilehituse Riiklikule Komiteele).
Akadeemia presidendid.
Aastatel 1963–1964 oli akadeemia asepresidendiks arhitekt Georgi Orlov, kes 1970. aastatel valiti Rahvusvahelise Arhitektide Liidu presidendiks.
Tšiili köök

Tšiili köök on Tšiili toiduvalmistamise traditsioon, milles on ühendatud Lõuna-Ameerika põlisrahvaste ja hispaania kolonistide tavad ja kulinaarsed harjumused ning kohalikud toiduained. Hilisemal ajal on Tšiili köök saanud mõjutusi ka Kesk-Euroopa köögist.
Tšiili köök on mitmekesine Tšiili geograafilisest ulatusest tuleneva erisuguse tooraine tõttu. Pikk rannajoon Vaikse ookeani kaldal lisab toitudesse kala ja muid mereande. Tšiili on maailma üks suurimaid veinitootjaid ja paljud traditsioonilised retseptid sisaldavad ka veini.
Elda pank

Elda pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Atla külas Atla poolsaarel. Pank jääb Vilsandi rahvuspargi alale. Panga kõrgus on 1,8 m.
Pangal paljanduvad Rootsiküla lademe Kuusnõmme kihid.
Noorte kergejõustiku maailmameistrivõistlused

Noorte kergejõustiku maailmameistrivõistlused (IAAF World Youth Championships in Athletics; aastal 2017 IAAF World U18 Championships) olid aastatel 1999–2017 IAAFi korraldatud rahvusvahelised kergejõustikuvõistlused, kus said osaleda 17-aastased ja nooremad sportlased. Võistlused toimusid iga kahe aasta järel.
Wellington (LAV)

Wellington on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Drakensteini vallas.
Wellington on asutatud 1840. aastal. Linn on saanud nime Wellingtoni hertsogi Arthur Wellesley'i järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wellingtoni elanikest värvilisi 67,33%, mustanahalisi aafriklasi 16,18%, valgeid 15,43%, India või Aasia päritolu inimesi 0,42% ja teisi 0,65%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 81,22%, koosa keelt 10,68% ja inglise keel 5,95%.
India klassikaline muusika

India klassikaline muusika on India muusika professionaalne traditsioon, mida on ajaloo jooksul kultiveerinud peamiselt õukonnamuusikud. Alates 20. sajandist kuulatakse ja praktiseeritakse seda laiades haritlaste ringkondades. Selle muusika teooriat on põhjalikult arendatud hinduismi alustekstide ajast saadik. 
Alates keskajast jaguneb India klassikaline muusika kaheks suunaks: Hindustani muusika (India põhja- ja keskosas, Pakistanis ja Bangladeshis) ning Karnataka muusika (Andhra Pradeshi, Karnataka, Kerala ja Tamil Nadu osariigis). Erinevused puudutavad termineid, pille ja mänguviisieelistusi. Karnataka muusikas on rohkem ornamente ja laulu ning vähem improvisatsiooni.
India klassikaline muusika on põhimõtteliselt monofooniline ja seda mängitakse väga väikestes ansamblites. Harmooniat ega akordide vaheldumist ei ole, muusika areneb staatiliste heliridade alusel. Heliread koos ornamentide ja meloodiaprogressioonide reeglitega moodustavad arvukalt raagasid. 
India klassikaline muusika sai läänes tuntumaks 1950. aastatel. Lääne muusikud on India muusikutega koostööd teinud. Läänes tuntumad India klassikalise muusika mängijad on Hindustani muusikutest sitarimängija Ravi Shankar, sarodimängija Ali Akbar Khan ja tablamängija Zakir Hussain ning Karnataka mängijatest viiuldaja Lakshminarayana Subramaniam ja vinamängija Sundaram Balachander.
Euroopa U20 meistrivõistlused kergejõustikus

Euroopa U20 meistrivõistlused kergejõustikus; ka Euroopa juunioride meistrivõistlused kergejõustikus (ametlikult "European Athletics U20 Championships") on kuni 20-aastaste vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus. Võistlused toimuvad ametlikult alates 1970. aastast, kuid selle eelkäija – Euroopa Juunioride Mängud ("European Junior Games") peeti esimest korda 1964. aastal.
Euroopa U18 meistrivõistlused kergejõustikus

Euroopa U18 meistrivõistlused kergejõustikus; ka Euroopa kuni 18-aastaste meistrivõistlused kergejõustikus (ametlikult "European Athletics U18 Championships"; aastal 2016 "European Athletics Youth Championships") on kuni 18-aastaste vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus. Võistlused toimuvad alates 2016. aastast iga kahe aasta järel.
Raaga

Raaga (hindi keeles राग ("rāg"), sanskriti keeles रागः ("rāgaḥ"), tamili keeles ராகம் ("rāgam") on India klassikalises muusikas "kõlalaad", millele vastab kindel helirida.
Velddrif

Velddrif on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Bergrivieri vallas. Linn asub Atlandi ookeani rannikul Bergi jõe suudmes.
Velddrif sai linnaõigused 1946. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Velddrifi elanikest värvilisi 57,13%, valgeid 29,59%, mustanahalisi aafriklasi 12,22% ja teisi 0,58%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 83,52%, koosa keelt 8,68% ja inglise keelt 5,76%.
Robertson

Robertson on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Langebergi vallas.
Robertson on asutatud 1853. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Robertsoni elanikest värvilisi 60,8%, mustanahalisi aafriklasi 23,2%, valgeid 14,7%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 1,0%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 75,1%, koosa keelt 15,6%, inglise keelt 3,2% ja teisi keeli 3,9%.,
Hans-Christian Hausenberg

Hans-Christian Hausenberg (sündinud 18. septembril 1998) on eesti kümnevõistleja. 
Ta on püstitanud paarkümmend Eesti noorte vanuseklasside rekordit. Hausenberg on Tartu Spordiseltsi Kalev õpilane ja tema praegune treener on Tõnu Kaukis. Tema esimene treener oli Karin Hausenberg ja hiljem on teda juhendanud ka Andrei Nazarov. Märtsis 2015 juhtis ta noorte arvestuses maailma edetabelit seitsmevõistluses (5873 punktiga).
2013. aasta Euroopa noorte suveolümpiafestivalil Utrechtis saavutas ta teivashüppes tulemusega 4.82 teise koha. 2014. aasta noorte olümpiamängudel Nanjingis pääses ta kaugushüppes paremuselt teise tulemusega 7.33 A-finaali, kuid lõppvõistlus ebaõnnestus ja tulemust kirja ei saanud.
1. märtsil 2015 püstitas Hausenberg Tallinnas noorte sisemaailmarekordi seitsmevõistluses (5873 punkti), lüües valgevenelase Andrei Krautšanka 2003. aasta tipptulemust 82 punktiga.
2015. aastal Calis toimunud noorte maailmameistrivõistlustel võitis Hans-Christian Hausenberg 7657 punktiga pronksmedali.
2014. ja 2015. aastal valiti ta A-klassi arvestuses Eesti aasta kergejõustiklaseks.
2016. aastal Bydgoszczis toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel sai ta 7370 punktiga 11. koha.
2019. aasta U23-vanuseklassi Euroopa meistrivõistlustel võistles Hausenberg kaugushüppes. Eelvõistlusel hüppas lubatust tugevama taganttuulega 7.98 ja finaalis 7.86, millega sai neljanda koha.
2022. aastal võitis ta Tallinnas toimunud rahvusvahelise mitmevõistluse, kogudes seitsmevõistluses 6143 punkti.
2022. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel sai 6191 punktiga neljanda koha.
Haridus.
Ta on õppinud Tartu Karlova Gümnaasiumis ja Ülenurme Gümnaasiumis.
Taavi Tšernjavski

Taavi Tšernjavski (sündinud 4. märtsil 1995) on eesti kümnevõistleja. Tema isiklik rekord kümnevõistluses on 8086 punkti.
Vintpüsside ja karabiinide loend

Vintpüsside ja karabiinide loend
Ivan Belõhh

Ivan Belõhh (vene keeles Иван Ильич Белых, komi keeles Илля Вань; 23. september 1946 Ivadori küla, Palevitsõ külanõukogu, Sõktõvdini rajoon – 30. november 2014 Sõktõvkar) oli komi kirjanik ja ajakirjanik.
Ivan Belõhh lõpetas 1965. aastal keskkooli ja asus õppima Komi Riikliku Pedagoogilise Instituudi ajaloo-keeleteaduskonnas. Instituudi lõpetamise järel töötas ta ajakirjanikuna ajalehe Jugõd Tui (hilisema nimega Komi Mu) toimetuses. 1994–1997 oli ta Komi raamatukirjastuse direktori asetäitja ja 1997–1999 peatoimetaja. 2000–2004 töötatas ta ajalehe Jölöga toimetuses ja seejärel jälle Komi Mu toimetuses.
Tema esimene jutustus ilmus ajakirjanduses 1968. aastal. Seejärel avaldas ta jutustusi ajalehtedes ja ajakirjades ning ühiskogumikes. 1997–2012 avaldas Belõhh viis proosaraamatut.
Eesti keeles on avaldatud Ivan Belõhhi jutustus "Seal kaugel-kaugel" 2011. aastal ilmunud kogumikus "Seal kaugel-kaugel : valik komi proosat : 30 lugu 27-lt autorilt aastatest 1924–2010."
Nadežda Udaltsova

Nadežda Andrejevna Udaltsova, sünninimi Nadežda Prudkovskaja, (vene keeles Надежда Андреевна Удальцова; 10. jaanuar 1886 Orjol, Orjoli kubermang – 25. jaanuar 1961 Moskva, Nõukogude Liit) oli Nõukogude Liidu kunstnik, vene avangardismi esindaja (kubofuturist, suprematist).
Ta õppis maalikunsti Moskvas ja Pariisis (aastal 1912 Jean Metzinger' juures). Naasnud Moskvasse töötas ta 1913. aastal Vladimir Tatlini ateljees. 
Mõjutatuna Kazimir Malevitši suprematismist, astus ta kunstirühmituse "Supermus" liikmeks. Lisaks supermatismile jättis tema loomingusse oma jälje kubism. Pärast revolutsiooni töötas õppejõuna kunstikoolides. 1940. aastatel maalis ta sotsialistliku realismi stiilis.
Nadežda Udaltsova on maetud Novodevitšje kalmistule. Udaltsova järgi on nimetatud kraater Veenusel. 
Isiklikku.
Nadežda Udaltsova isa Andrei Prudkovski oli sandarmeeria polkovnik, kes 1917. aasta juulis saadeti kindralmajori auastmes erru ja lasti maha 1918. aastal punase terrori käigus.
Nadežda Udaltsova oli aastatel 1908–1919 abielus Aleksandr Udaltsoviga. Tema teine abikaasa Aleksandrs Drēviņš oli läti päritolu Nõukogude Liidu kunstnik, kes 1938. aastal represseeriti ja maha lasti. Nende poeg Andrei Drevin (1921–1996) oli skulptor.
Jakovlev Jak-42

Jakovlev Jak-42 (vene keeles Яковлев Як-42; NATO koodnimi "Clobber") on 100/200 reisijakohaga kolme turboventilaatormootoriga reisilennuk, mis projekteeriti Nõukogude Liidus 1970. aastate keskel selleks, et asendada tehniliselt vananev lennuk Tupolev Tu-134. See on esimene Nõukogude Liidus sarjana ehitatud reaktiivlennuk, millel olid turboventilaatormootorid suure kahekontuursuse astmega.
Ajalugu.
Lennuki loomine sai alguse 1972. aastal kui oli tekkinud vajadus lennuki järele, mis asendaks Iljušin Il-18 ja Tupolev Tu-134. Valiti kolme mootoriga lennuki kontseptsioon, mis oli sarnane Jak-40 ja Tu-154 kontseptsiooniga. 
1977. aastal oli Jak-42 välja pandud Prantsusmaal toimuval Pariisi lennundusnäitusel Le Bourget lennuväljal. Jak-42 seerias ehitamine algas 1977. aastal. Regulaarsed liinilennud reisijatega lennukil Jak-42 algasid NSV Liidu reisilennuettevõttes Aeroflot 1980. aasta lõpus. 
Jak-42 lennukiga juhtunud lennuõnnetuse tõttu 28. juunil 1982 katkestati selle lennuki ehitamine kaheks aastaks. 
1988. aastal algas täiustatud Jak-42D ehitamine, täiustused andsid lennukile suurema lennukauguse ja lendutõusuks sobiva kaalu. Lennukit Jak-42 ostsid ka Hiina ja Kuuba.
Kokku ehitati 183 Jak-42. Lennuk on 2017. aasta andmetel mõnes Venemaa reisilennufirmas siiani kasutusel.
Konstruktsioon.
Lennukil on kolmepunktiline telik: telik ninaosas ja kaks tiivaalust telikut. Teliku sissetõmbamine ja väljalaskmine ning rataste pidurdamine toimib hüdrauliliselt. Lennukis on kaks hüdrosüsteemi: peamine ja avariisüsteem.
Hüdrosüsteem tagab: 
"Revers" mootoritel D-36 puudub, kuid väikse maandumiskiiruse tõttu on lennukit võimalik ka rataste ja spoilerite abil pidurdada.
Lihtne kütusesüsteem koosneb kolmest tiivas paiknevast paagist: üks keskne ja kaks külgmist. Igasse paaki mahub 6170 kg kütust. Kütusekulu on 2300–3100 kg tunnis.
Eksplutatsioon.
Kasutusel on 35 lennukit (2017. aasta seisuga), sealhulgas:
Hiina Rahvavabariigi Rahvavabastusarmee lennuvägi – 2 lennukit (2016. aasta andmete järgi).
2015. aasta oktoobris peatas lennuettevõte Gaspromavia kõikide Jak-42 lennud (umbes 7 lennukit).
Punane lipp

Punane lipp on punast värvi lipp. Sellist lippu kasutatakse mitmel elualal.
Põlvkonna Eluteed

Põlvkonna Eluteed on 1983 aastal Mikk Titma eestvedamisel teostatud keskhariduse omandanute hariduskohordi eluteeuuring. Uuringu läbiviimises on eri aegadel osalenud veel Paul Kenkmann, Ellu Saar, Rein Vöörmann, Jelena Helemäe, Jüri Saarniit, Hans Dsiss jt. Lähema vaatluse alla võeti haridustee, peresündmused, töötee, ränne, elatustase, eluplaanid, kodukeskkond, sotsiaalne kapital, eluorientatsioonid, tööväärtused , poliitilised hoiakud ja vaba aeg.
Uuringus osalejad.
Aastail 1982–1983 viieteistkümnes NSV Liidu piirkonnas (Eestis, Lätis, Leedus, Venemaal, Ukrainas, Valgevenes, Moldovas, Kasahstanis ja Tadžikistanis) läbi viidud projekt hõlmas kolme põhilise keskhariduse tüübi – üldhariduskooli, kutsekeskkooli ja keskeriõppeasutuste – lõpetanuid. Eestis küsitleti 3400 koolilõpetajat ehk haarati umbes üks neljandik 1982/1983. õppeaastal keskhariduse saanud noortest.
Selle longituudprojekti teine osauurimus toimus Eestis 1987. aastal, teistes osalenud regioonides kestis see kuni 1992. aastani. Eestis hõlmati küsitlusega 2176 noort, kes olid tolleks ajaks võtnud sisse väga erinevad sotsiaalsed positsioonid, mis olid kättesaadavad keskhariduse erivariantide baasil neli aastat pärast keskkooli lõpetamist. 
Projekti järgmine etapp jäi Eestis 1993. aastasse, kui uurimus hõlmas 2116 respondenti. Sellel etapil toimus regioonidevahelises projektis mitmeid muutusi, võrreldes projekti algstaadiumidega. Välistegureist olulisim oli kahtlemata Nõukogude Liidu lagunemine, nii et nüüd toimus uurimus varasemaga võrreldes uute geopoliitiliste uksuste kaupa ja olukorras, kus olid alanud kapitaalsed majanduslikud ja sotsiaalpoliitilised muutused. Respondentide elukarjääride fikseerimisel mindi nüüd üle sündmuste-analüüsi metoodikale, mis avas uued võimalused elukarjääride eneste loogika ja neid kujundavate tegurite kvantitatiivseks analüüsiks.
Nõukogude liiduvabariikide uuring jätkus postsotsialistlike riikide uuringuna. 1997. aastal Eestis läbi viidud küsitluses osales 2214 vastajat. Viimane andmetekogumine toimus Eestis 2004. aasta lõpus ja 2005. aasta alguses (1400 respondenti).
Cēre vald

Cēre vald (läti keeles "Cēres pagasts") on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kandava, Pūre ja Zentene vallaga ning Talsi piirkonna Balgale ja Strazde vallaga.
Valla pindala on 47 km². 2016. aasta seisuga elas seal 564 inimest. Valla keskus on Cēre küla, vallavanem on Maija Jēce.
Ajalugu.
Cēre vald loodi Cēre ja Oksle mõisa maale. Valla vana saksakeelne nimetus oli "Zehren". Aastal 1935 oli selle pindala 106 km². Aastal 1945 moodustati vallas Cēre ja Oksle külanõukogu ning vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1959 liideti Cēre külanõukoguga likvideeritav Oksle külanõukogu. Aastal 1961 liideti kolhoosi Dzintars maad Pūre külanõukoguga. Aastal 1977 Cēre külanõukogu likvideeriti ja selle maad liideti Zentene külanõukoguga.
Aastal 1990 eraldus Cēre vald Zentene vallast. Aastal 1996 liideti nii Cēre kui ka Kandava valla maad Kandava linnaga, kus need moodustasid Kandava linna maaterritooriumi. 2009. aastal vald taastati kui Kandava piirkonda kuuluv haldusüksus. 2021. aastal liideti vald Tukumsi piirkonnaga.
Loodus.
Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Raibāji keskaegne kalmistu. Looduskaitse all on Cēre park ja mitmed sealsed põlispuud (kaks läänepärna, kolm mägivahert ja harilik pöök), lisaks veel mõned põlised nimeta puud.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 488 lätlast, 12 venelast, 2 valgevenelast, 2 ukrainlast, 16 poolakat ja 8 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.