Valga kreis

Valga kreis ehk Valga maakond (ka "Valka maakond"; saksa keeles "Kreis Walk", "Walksche Kreis"; läti keeles "Valkas apriņķis"; vene keeles "Валкский уезд") oli haldusüksus Venemaa keisririigi Riia asehaldurkonnas (1783−1796) ja Liivimaa kubermangus (aastast 1888; aastatel 1796−1888 kuulus Võnnu-Valga kaksikkreisi koosseisu), Läti Vabariigis (1920−1940), Läti NSV-s (1940−1941 ja 1944−1949) ja Läti kindralkomissariaadis (1941−1944).
Valga kreis Riia asehaldurkonnas 1783−1796.
Valga kreis moodustati 3. juulil 1783. aastal keisrinna Katariina II otsusega. Selleks eraldati Riia kreisist kolm (Härgmäe, Luke ja Trikāta) ja Võnnu kreisist kaheksa (Aluliina, Apekalnsi, Aumeistri, Ēvele, Gulbene, Koivaliina, Smiltene ja Tirza-Velēna) kihelkonda. Seega kuulusid selle koosseisu enamik Kirde-Lätist ja alad Lõuna-Eestist Valga ümbrusest. Enne seda kuulus Valga ühes Luke ja Härgmäe kihelkonnaga Riia kreisi, mitte Võnnu kreisi. 
Valga sai asehalduskorraga uue puht läti elanikkonnaga maakonnalinnaks. Kreis piirnes loodes Pärnu ja Tartu kreisiga, põhjas Võru kreisiga, kirdes vähesel määral Pihkva asehaldurkonnaga, idas Polotski asehaldurkonnaga, lõunas Võnnu kreisiga ja läänes Volmari kreisiga. Maakonnakeskuseks oli Valga. 1784 moodustati ka kreisi piires luteriusu koguduste Valga praostkond. Linnafoogt oli Magnus Friedrich von Meck
Kreisi koosseisu kuulus 11 kihelkonda:
Võnnu-Valga kaksikkreis 1796−1888.
Pärast Katariina II surma tühistas tema poeg keiser Paul I 1796. aastal asehalduskorralduse. 1783. aastal Võnnu kreisi aladest omaette kreisiks eraldatud Valga liideti nüüd taas Võnnuga Võnnu-Valga kaksikkreisiks. Selline korraldus kehtis 1888. aastani, mil Võnnu ja Valga eraldati omaette maakondadeks. Võnnu-Valga piirnes põhjas Tartu-Võru kaksikkreisiga, idas Vitebski kubermanguga (1796−1802 Valgevene kubermanguga) ja läänes Riia-Volmari kaksikmaakonnaga.
Võnnu-Valga kaksikkreisi sillakohturingkonnad.
Võnnu-Valga kaksikkreisi kihelkonnad olid jaotatud kaheksaks sillakohturingkonnaks:
Valgamaa politseivalitsus.
Sillakohtud kaotati 1888. aasta 9. juuni "Läänemere-kubermangude politsei ümberkorraldamine" seaduse alusel, politseilised haldusülesanded anti üle Liivimaa kubermangu kreiside politseivalitsustele. Valga kreisi Valgamaa politseivalitsuse I jaoskonda kuulusid kihelkonnad: Valga, Luhde, Härgmäe ja Ēvele kihelkond, noorema kreischefi elukoht oli Valga linnas; II. jaoskond: Trikaten, Smilten, Palzmar-Serbigal, Adsel ja Tirsen-Wellan, noorema kreischefi elukoht oli Smiltene mõisas; III. jaoskond: Oppekaln, Marienbnrg, Seltinhof ja Schwaneburg-Aahof, noorema kreischefi elukoht oli Marienburgi mõisas.
Valga kreis 1888−1920.
1888. aastal jagati senine kakskikkreis kaheks: Võnnu ja Valga said omaette maakondadeks. Põhjas piirnes kreis vähesel määral Viljandi kreisiga, põhjas Tartu ja Võru kreisiga, läänes Pihkva kubermanguga, lõunas Võnnu kreisiga ja läänes Volmari kreisiga.
1909. aastal oli kreisis kihelkondi 16:
1920te algul kui määrati kindlaks ka Eesti-Läti piir, mis oli viimased 700 aastat eksisteerinud vaid rahvus- ja keelepiirina, moodustati riigipiir 1920te alguses mööda rahvuspiiri, mis suures osas kattus ajaloolise maakonnapiiriga, jättes Liivimaast Pärnumaa, Viljandimaa, Tartumaa ja Võrumaa Eesti poolele, Riiamaa, Volmarimaa, Võnnumaa ja (ajaloolise) Valgamaa aga Läti poolele. Suurimad erinevused ajaloolistest maakonnapiiridest olid Eesti-Läti piiril Valga ja Mõisaküla kohal. Kui ajalooline ning lätlastega asustatud Valgamaa jäi Lätile, siis Eesti-Läti segaasustusega Valga linn jäi suuremalt osalt Eestile, samuti väikesed maa-alad ajaloolisest Valgamaast Valgast põhjas (Paju ja Sooru mõisate ümbrus) ning ka idas. Mõisaküla kohal jäi Eestile ajaloolisesse Volmarimaasse Ruhja kihelkonda (saksa "Rujen", läti "Ruijena") kuulunud Laatre mõis (saksa "Moiseküll", läti "Plater").
Taristu.
1887. aastal rajati koos valminud Pihkva–Riia raudtee laiarööpmelise Tartu–Valga raudteega, Valga raudteejaam. Pihkva–Riia raudtee ühendas Venemaa sisekubermangud Balti kubermangudes asunud sadamatega. 1887. aastal algas rongiliiklus Valga ja Tartu vahel ja järgmisel aastal aga Tartu–Valka–Valmiera ja Riia vahel. 1889. aastal avati Valga–Petseri–Pihkva raudteelõik. Selle tulemusena sai Valga raudteejaamast oluline raudtee sõlmjaam. Valgas rajati Pihkva-Riia raudtee põhidepoo, vagunikuurid, mehaanikatsehh, sepikoda ja vedurite ringdepoo.
Valgast said alguse lisaks laiarööpmelisele raudteele ka 1896. aastal avatud kitsarööpmeline Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ja 1903. aastal avatud Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudtee. Raudtee roll oli ühendada Lääne-Eesti Pärnu laiarööpmelise Pihkva–Riia raudteega.