Eesti pronksiaeg

Eesti pronksiaeg oli periood Eesti muinasajast, mida paigutatakse umbes vahemikku 1800–500 eKr. 
Seda perioodi jaotatakse vanemaks pronksiajaks (1800–1100 eKr) ja nooremaks pronksiajaks (1100–500 eKr). 
Pronksiajale eelnes Eesti noorem kiviaeg ja järgnes Eesti rauaaeg.
Vanem pronksiaeg (1800–1100 a eKr).
Vanemast pronksiajast pärit arheoloogilist materjali on avastatud vähe: 2007. aasta seisuga mitte ühtegi matmispaika, üksikud asulakohad ning juhuleidudena pronksist ja kivist esemeid. Samuti on muististe dateerimine just vanemasse pronksiaega sageli ebakindel. Kasutusele võisid jääda mitmed neoliitikumi asulakohad (Akali ja Kullamägi Emajõe suudmes, Kivisaare Võrtsjärve lähistel, Kääpa ja Villa Kagu-Eestis, Loona ja Kuninguste Saaremaal, Joaoru ja Riigiküla Narve jõe juures) – sellele võimalusele viitab hilise kamm- ja nöörkeraamika kõrval leitud tekstiilkeraamika, varasele metalliajale omased riibitud pindadega savinõud ja hilised kiviriistad. Ainus radiosüsinikumeetodiga kindlalt vanemasse pronksiaega dateeritud asula paiknes Assakul. Asulakoht oli ilmselt ka Järvekülas Tallinna juures – sealt on saadud pronkskirves, arhailisi savinõukilde ja kvartsitükke. Assakul ja Järvekülas on kultuurikiht olnud aga väga nõrk ja piiratud ulatusega.
2007. aasta seisuga oli avastatud 16 vanemast pronksiajast pärit pronkseset. Neist vanimad on [[oda]]ots [[Muhu]]st (jõudnud Eestisse Uurali lähedalt [[Seima-Turbino kultuurinähtus]]e piirkonnast; ajaloolis-kultuurilise võrdluse teel naaberalade kultuuridega dateeritud 17.–15. sajandisse eKr) ja Kivissaare [[sirp]] (võib-olla toodud Ukrainast). Ülejäänud pronksesemed on [[putkkirves|putk]]-, [[õlgkirves|õlg]]- ja [[rantkirves|rantkirved]], mis enamjaolt pärinevad ilmselt Skandinaaviast. Pea üle kogu Eesti on välja tulnud varreauguga erinevat tüüpi kivikirveid (kokku rohkem kui 820), mis kuuluvad hilisneoliitikumi või vanemasse pronksiaega. Neid kasutati ilmselt peamiselt metsa põllumaaks raadamisel ja põllu harimisel, aga võib-olla endiselt ka staatust, prestiiži või rühmaidentiteeti näitavate rituaalsete sümbolitena. Leitud on ka kivikõplaid.
Selle ajajärgu keraamikat on teada vähe. Arheoloogilise ainese põhjal otsustades kadus nii kamm- kui nöörkeraamika, kuid on peetud tõenäoliseks, et need traditsioonid, ennekõike hiline nöörkeraamika, jätkusid siiski ka vanemal pronksiajal. Soodest ja järvedest leitud õietolmu setted osutavad inimtegevuse mõjule, kuid need mõjufaasid on jäänud enamasti lühiajaliseks.
Olemasolev arheoloogiline aines osutab seega, et Eesti ala (nagu ka Läti ja lõunapoolne Soome) oli vanemal pronksiajal hõreda ja ebastabiilse asustusega. Valter Langi hinnangul asustasid piirkonda väikesed ning üksteisest ilmselt kultuuri ja keele poolest erinevad inimrühmad, kusjuures pole selge, kas need keeled võisid pärineda nöörkeraamika kultuuri indoeurooplastelt või kammkeraamika kultuuri keelest.
Vanemal pronksiajal oli asustus ja materiaalne kultuur sarnased kiviaja lõpu omadega, pronksesemete levik oli üpris vähene ning materjali haruldust arvestades kasutati veel ohtrasti kivist, luust ja puust tööriistu. Nooremal pronksiajal muutus pronksesemete kasutamine laialdaseks ning toimus ka mitmeid olulisi ühiskondlikke muudatusi. Eesti asustus muutus paikseks, levisid põlluharimine ja karjakasvatus, tekkisid kindlustatud asulad ning inimesi hakati matma senistest tunduvalt silmapaistvamatesse hauarajatistesse – [[kivikirstkalme]]tesse.
Kindlustatud asulates, mida on teada eriti Eesti rannikualadelt, toimus ka metallitöötlemine. Peamiselt tegeleti Eestisse jõudnud pronksesemete sulatamise ja neist ehete või väiksemate tarbeesemete ([[nööp]]ide, [[kamm]]ide) valmistamisega. Kõige rohkem valmistati [[pronks]]ist keerulisema putkega [[kirves|kirveid]], odaotsi ja ehteid. Kuna pronks oli väga kallis, siis valati ümber ka kõlbmatuks muutunud esemeid.
Kuna Eesti alal puudusid pronksi toorained ([[vask]] ja [[tina]]), siis vahetati seda [[nahk]]ade ning [[teravili|teravilja]] vastu [[Skandinaavia maad]]est või Ida-[[Preisimaa|Preisist]]. Mere ületamiseks kasutati suuri paaditaolisi [[laev]]u, mis liikusid edasi [[aerud]]e abiga. [[Purjelaev]]u ei osatud tollal veel teha.
Umbes 1530–1450 eKr langes [[Saaremaa]]le [[meteoriit]] ja tekkis [[Kaali kraater]]. Pronksiajal asus selle meteoriidi kukkumiskoha lähistel [[Asva linnusasula]]. [[8. sajand|8.]]–[[6. sajand]]il tekkis ka meteoriidikraatri juurde [[Kaali kindlustatud asula]].
Pronksiaegseid tööriistu on leitud näiteks Põhja-Eesti rannikualalt, Tallinna lähedalt [[Kadriorg|Kadriorust]] ja [[Jõgevamaa]]lt. Eesti ala vanimate pronksist esemetena tuntakse [[Muhu]]st saadud odaotsa ja [[Võrtsjärv]]e lähedalt [[Kivisaar]]est leitud [[sirp]]i, mille valmistamisaeg paigutatakse vahemikku 2000–1770 eKr. Kohapeal hakati pronksi töötlema alles 1. aastatuhande II veerandil eKr, kuid päris domineerivaks materjaliks pronks Eestis ei saanudki.
Noorem pronksiaeg (1100–500 a eKr).
[[Pilt:StoneCistGraves.jpg|pisi|[[Kivikirstkalme]]d [[Jõelähtme]]s]]
Pronksiajal levisid Eestisse peamiselt kaugematest maadest pärinevad [[pronks]]esemed, sest pronksi tootmiseks vajalikku [[vask]]e ja [[inglistina]] Eesti alal ei leidu. Kuna Eesti alal puudusid pronksi toorained, siis vahetati seda [[nahk]]ade ning [[teravili|teravilja]] vastu [[Skandinaavia maad]]est või Ida-[[Preisimaa|Preisist]]. Üksikute imporditud pronksriistade kõrval edasi valdavalt kivi-, sarv- ja luuesemeid. Eesti ala vanimate pronksist (vase ja [[inglistina]] sulam) esemetena tuntakse [[Muhu]]st saadud odaotsa ja Võrtsjärve lähedalt [[Kivisaar]]est leitud [[sirp]]i, mille valmistamisaeg paigutatakse vahemikku 2000–1770 eKr. Kohapeal hakati pronksi töötlema alles 1. aastatuhande II veerandil eKr, kuid päris domineerivaks materjaliks pronks Eestis ei saanudki.
Mere ületamiseks kasutati suuri paaditaolisi [[laev]]u, mis liikusid edasi [[aerud]]e abiga. [[Purjelaev]]u ei osatud tollal veel teha. Loomulikult oli pronks väga kallis. Kui mõni ese kõlbmatuks muutus, valasid sepad selle uuesti ümber. Pronksi haruldust arvestades kasutati veel ohtrasti kivist, luust ja puust tööriistu. Kõige rohkem valmistati pronksist keerulisema putkega [[kirves|kirveid]], odaotsi ja ehteid.
Eriti Eesti rannikualal levisid kindlustatud asulad, kus tegeleti ka pronksi töötlemisega (peamiselt välismaiste purunenud esemete ümbersulatamisest saadud pronksist uute esemete sepistamisega). Põhja-Eesti rannikualalt, Tallinna lähedalt [[Kadriorg|Kadriorust]] ja [[Jõgevamaa]]lt on leitud pronksiaegseid tööriistu. Asulaid hakati kindlustama ([[Kaali kindlustatud asula]], Saaremaal).
Pronksiajal muutus peamiseks elatusalaks [[karjakasvatus]]. Inimesed veendusid, et parim võimalus aasta ringi liha saada oli kasvatada [[lammas|lambaid]], [[veis]]eid, [[kodukits]]i, [[siga|sigu]], [[hobune|hobuseid]]. Veised ja hobused olid tublisti väiksemad kui tänapäeval. Veised andsid vähe piima ja sedagi üksnes soojadel aastaaegadel. Hobuseid peeti lihaloomadena, kuid kasutati ka juba ratsudena.
Elatuslisa andsid [[küttimine]] ja [[kalapüük]]. Saaremaal olid peamiseks jahiloomaks [[hülged]]. 9/10 leitud ulukiluudest pärinevad just neilt. Hülgeid kütiti tavaliselt kevadtalvel, kui sügisel kogutud toiduvarud lõppemas. Õnneliku jahi puhul saadi rohkesti liha, vettpidavat [[karusnahk]]a ja rasva, mida kasutati ka ruumide valgustamiseks.
Teiseks tähtsamaks elatusalaks sai [[põlluharimine]]. Kuid põllulapid olid üsna väikesed ja maad hariti peamiselt [[kõblas]]tega. Uut põldu saadi alepõletamisega. [[Ale]]põletamiseks valitud maalapil raiuti kõigepealt puud ja [[võsa]] maha ning lasti hästi kuivada. Pärast kuivamist süüdati puud ja võsa põlema. [[Tuhk]], mis oli hea [[väetis]], aeti ühtlaselt laiali ja sinna külvatud [[seemned]] künti puukonksudega maa sisse. Alemaa andis mõned aastad üsna rikkalikku saaki, kuid seejärel tuli ligemale 15 aastaks puhkama jätta. Külvati otra, [[nisu]] ja [[lina]]. Eesti vanimad põlispõllud pärinevad [[1. sajand eKr|1. sajandist eKr]] ja need asuvad [[Harjumaa]]l [[Jõelähtme vald|Jõelähtme valla]] [[Rebala]] külas. Saak lõigati luu[[sirp]]idega ja küllap leidus üksikuid kalleid pronkssirpegi. Lina kitkuti ja temast kooti hiljem linast riiet, millest valmistati rõivaid. Soojemal ajal oli linane riie kehale igati hea ning kerge kanda. Naised hõõrusid odra- ja nisuterad jahvekividega suurel kivialusel jahuks. Jahust valmistati [[puder|putru]] ja [[karask]]it. Toidulauale andsid tublisti lisa kalapüük ja küttimine. Kui koduloomad haigustesse surid ja vili ikaldus, saadi vähemalt veekogudest kalu ning laantest metsloomi.
Pronkskirvestega oli parem raiuda metsa ja meisterdada elamuid. Hooned tehti ristkülikukujulised ja laoti [[palk]]idest. Palgid asetati rõhtsalt ja nende vahed täideti [[savi]]ga. [[Püstkoda]]sid kasutati mõnikord [[suveköök]]idena. Rannikualadel ja saartel hakati asulaid piirama [[paekivi]]dest laotud [[tara]]ga ja palkidest kaitseseinadega. Tuntuim pronksiaja kindlustatud asula oli [[Asva]] asula Saaremaal, mis pärineb 8.–6. sajandist eKr. Selle järgi nimetatakse ka kogu kultuuri [[Asva kultuur]]iks.
Asulate kindlustamise fakt näitab, et siinsed elanikud olid visa tööga suutnud koguda teatud väärtusi, mis äratas võõraste saagihimu. Arheoloogilised leiud viitavad, et selliseks varaks võisid olla loomakarjad ja pronks. Kindlustatud asulates osati juba ise pronksi ümber valada. Selleks kasutati katkiseid või kulunud esemeid. Valmistati küllalt keerulisi putkega kirveid ja odaotsi. Leitud ehenõelte, kaela- ja [[käevõru]]de valuvormide tükid näitavad, et pronksi oli piisavalt ja jätkus isegi ehete valmistamiseks.
Sissetoodava metallihulga suurenemine viitab kaubavahetuse arengule. Arenes kaubavahetus Skandinaaviaga. Pronksiaja teisel poolel paistavad silma Eesti tihedad sidemed [[Kesk-Rootsi]], [[Ojamaa]] ja Edela-[[Soome]]ga. Siinse rahva aktiivsusest ja siiretest väljapoole kõnelevad Asva kultuurile iseloomuliku [[keraamika]] esinemine ülemere asulates.
Matusekommetes, [[kivikalme]]d ([[Tuulingumäe]], [[Jõelähtme kivikalmed]], [[Hundikangrud]]). Saaremaal tekkis [[Kaali kraater]].
Umbes [[900 eKr]] on pärit Saaremaal [[Lülle]] külas rajatud kaks [[laevkalme]]t. Hiljem on üks laevkalme leitud ka Tallinna lähedalt [[Väo]]lt.
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti pronksiaeg| ]]
[[Kategooria:Eesti esiajalugu| ]]