tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Irboska vald

Irboska vald oli vald Petserimaal aastail 1922–1939. Vallamaja asus Irboskas.
Irboska vald asutati Siseministri määrusega 23. maist 1922 1. septembril 1922 järgmistes piirides:
Hommiku pool Venemaa piir; põhjapoolne piir algab Riia-Pihkva kivitee ülekäigu kohast Venemaale ja läheb Teshevitso, Salavje, Miltsõ, Podvistrenje, Vilbe (Sadrenje) ja Vertushkina küla maade piiri mööda Vilo vallas oleva Suhlova küla maade piirini, kusjuures nimetatud külad Irboska valda kuuluvad; õhtupoolne piir algab ülevalnimetatud Suhlova küla maade piirist ja läheb Babkova, Rogova, Mõla, Makarova, Konetski, Kuusenitsa ja Tretjakova küla maade piiri mööda edasi õiges joones läbi kroonumetsa ja soo Vruuda jõeni, selles kohas, kus nimetatud jõgi järsku lõuna poole pöörab, siit mööda endist Irboska valla piiri ja Gardingi jõge pidi Lätimaani, Laura vallas oleva Samosje küla hommikupoolset piiri mööda. Ülemalnimetatud külad ja Polsohnovo ning Babina küla maad jäävad Irboska valda.
1. aprillil 1939 asutati valla piirides uus Linnuse vald.
Riiklik tähtpäev

Riiklik tähtpäev on riigi poolt seadusega kehtestatud tähtpäev.
Eesti riiklikud tähtpäevad

Eesti riiklikud tähtpäevad on Eesti vabariigis tähistatavad riiklikud tähtpäevad. Need on "Pühade ja tähtpäevade seaduse" kohaselt järgmised:
Eesti riiklikud tähtpäevad ei ole puhkepäevad.
Giorgi Margvelašvili

Giorgi Margvelašvili (gruusia keeles გიორგი მარგველაშვილი; sündinud 4. septembril 1969 Thbilisis) on Gruusia poliitik, kes oli 17. novembrist 2013 kuni 16. detsembrini 2018 Gruusia president.
Ta lõpetas aastal 1992 Thbilisi ülikooli filosoofia- ja psühholoogiateaduskonna. Aastatel 1993–1994 õppis ta sotsioloogiat Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis.
Oktoobris 2012 sai ta haridusministriks Bidzina Ivanišvili valitsuses, 7. veebruaril määrati ta asepeaministriks (Irakli Alasania asemele).
27. oktoobril 2013 toimunud presidendivalimistel valiti ta esimeses voorus 62,12 protsendiga häältest Gruusia presidendiks. Davith Bakradze sai 21,72% ja Nino Burdžanadze 10,19% häältest.
Sloka

Sloka on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist läänes ja Kaugurist lõunas. 6013 elanikku (2008). 
Kuni 1959. aastani oli Sloka iseseisev linn, mille osadeks olid nii mereäärne Kaugurciems kui ka Sloka kirikla maadele rajatud Krastciems. Lisaks kuulusid linna koosseisu veel tänapäevased Jūrmala osad Kauguri, Bāžciems ja Brankciems.
Ajalugu.
Slokat on esmamainitud 1255. aastal. Seda piirkonda asus arendama Jakob Kettler, kes rajas sinna klaasitootmise ja kavandas Lielupest mereni kulgeva kanali. 
Kuramaa hertsog Peter von Biron loovutas Sloka 1783. aastal Venemaale ja 1785. aastal andis Katariina II Slokale Riia asehaldurkonna Riia kreisis aleviõigused. Sloka alevisse asusid elama Riiast välja saadetud juudid, kes asutasid alevisse käsitööettevõtted ja muutsid piirkondlikuks ärikeskuseks. 
Kui rajati Ventspilsi viiv Moskva–Ventspilsi raudtee, siis rajati 1877. aastal ka Sloka raudteejaam. 1896. aastal rajati Slokasse tselluloosivabrik. Aastail 1878–1959 oli Sloka iseseisev linn.
Riigikohtu esimees

Riigikohtu esimees on Eesti Riigikohtu tegevust juhtiv isik, kes on "ex officio" ka Riigikohtu üldkogu eesistuja ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi esimees.
Riigikohtu esimehed.
Eesti riigikohtu esimehed nii Eesti esimeses kui taasiseseisvunud Eestis:
Kūdra

Kūdra on Läti linna Jūrmala osa. See asub Brankciemsist läänes ja Ķemerist idas, Ķemeri rahvuspargi aladel. Linnaosas on 123 elanikku (2008). 
1950. aastal hakati ümbritsevatest rabadest Sloka tselluloosivabriku kütteks turvast tootma, selle järgi on saanud nime raudteele rajatud rongide peatuskoht ja selle ümbruskond ("kūdra" on läti keeles turvas).
Brankciems

Brankciems (saksa keeles "Frankendorf") on Läti linna Jūrmala osa.
Asub Kūdrast idas ja Bāžciemsist lõunas. See on 12 elanikuga (2008) üks väiksemaid Jūrmala linnaosi. 
Asula sai alguse 1525. aastal, mil Wolter von Plettenberg andis sinna ühele Franki-nimelisele mehele mõisa. Mõis kuulus 1826. aastast Ungern-Sternbergidele. 19. sajandi lõpus rajati mõisa maadele vabrik, kus toodeti Riia linna tarbeks tsementi. Aastatel 1925–1959 oli Sloka linna osa.
Plantaarfastsiit

Plantaarfastsiit ehk kukekannus ehk tallasidekirmepõletik (ladina keeles "fascitis plantaris") on fibroplastiline haigusseisund inimesel. Tallakilekõõluse ("aponeurosis plantaris") põletik põhjustab valu kannas ja kannapiirkonnas, lisaks võib põletiku tõttu tekkida sideme kinnituskohal kandluul ka luu vohamine ning kujuneda luunokk ehk kukekannus. Kukekannuse korral on tugev valu kanna keskosas. Üks kukekannuse tunnus: kui hüppeliigesest jalga kõverdada ja varbaid sirutada ning tekib valu kanna keskosas, võib olla tegemist kukekannusega.
Ivanhoe

 
"Ivanhoe" on Briti kirjaniku Walter Scotti 1819. aastal ilmunud romantiline ajalooline romaan, mille tegevus toimub 12. sajandi Inglismaal. Scott oli üks romantismiajastu tuntumaid kirjanikke ning keskaja populariseerijaid, kes levitas romantilist suhtumist sellesse perioodi. 
Romaani nimitegelane kuulub ühte normanni vallutus järel säilinud saksi aadlisuguvõsadest, kuid on andnud truudusvande normannidele. Romaani tegevus algab 1194. aastal, pärast Kolmanda ristisõja nurjumist, kui kuningas Richard Lõvisüda on tagasiteel vangipõlvest Austria hertsogi juures, kuid teda arvatakse endiselt vangis olevat. Tegelaste seas on ka Robin Hood koos oma lindpriide salgaga, kelle mainet tänapäeva popkultuuris Scotti kirjeldus suuresti mõjutas. Üks teose läbivaid teemasid on toonane juutide tagakiusamine.
Eesti keeles ilmus romaan esimest korda 1926. aastal A. H. Tammsaare tõlkes.
Bāžciems

Bāžciems (saksa keeles "Bahseneck") on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Slokast läänes ja Brankciemsist põhjas.
Seal asus vanasti Vecslocene ojal veskikoht. Jūrmala kõige väiksema elanike arvuga linnaosa, kus elab 9 inimest (2008). 1925. kuni 1959. aastani oli Sloka linna osa.
Krastciems

Krastciems on Läti linna Jūrmala osa. See asub Valterist läänes ja Slokast idas, Lielupe jõe kaldal. Elanikke on 456 (2008).
Linnaosa vanem ajalugu on lahutamatult seotud Sloka kiriklaga, kuna linnaosa territoorium kuulus kiriklale. Aastast 1910 hakati lisaks seal elanud talupoegadele maid jagama ka Sloka tehasetöölistele. Aastatel 1925–1959 oli see Sloka linna osa.
Vaivari

Vaivari on Läti linna Jūrmala osa. 697 elanikku (2008). Asub Slokast idas ja Asarist läänes. Kunagi asus selles paigas Rieksti küla.
Aastal 1899 rajati sinna Asari sanatoorium, mis hiljem sai Vaivari sanatooriumi nime. Aastast 1996 on sanatooriumihoones Vaivari põhikool. Aastal 1927 rajati sinna raudteepeatus, mis kandis algselt nime Asari II, aga nimetati 1938. aastal Vaivariks ümber. 1970. aastal rajati Vaivarisse uus püramiidi meenutav sanatooriumihoone, kus asub praegu taastusravikeskus.
Asari

Asari (saksa keeles "Assern") on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Vaivarist idas, Valterist põhjas ja Mellužist läänes. 1428 elanikku (2008). 
Aastal 1827 ehitas Firkside suguvõsa Melluži aladele rannamaja, hakates sel ajal ühtlasi müüma krunte ka praeguse Asari linnaosa aladele. Asari raudteejaam rajati aastal 1877. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Politsei Peavalitsus

Politsei Peavalitsus oli Eesti politsei keskasutus 1918–1934, Siseministeeriumi alluvuses. 
20. mail 1924 võttis Riigikogu vastu Välis-, kriminaal- ja kaitsepolitsei ühendamise ajutise seaduse, mille alusel loodi Siseministeeriumi alluvuses Politsei Peavalitsus, mis ühendas kõik kolm ametkonda. Esimestel aastatel oli igaühel neist oma peavalitsus, politsei, kriminaal-, ja kaitsepolitsei peavalitsused kui iseseisvad asutused likvideeriti 16. juunist 1924. Politsei Peavalitsuse eesotsas oli peavalitsuse ülem (aastast 1925 politseidirektor).
1934. aastal reorganiseeriti Siseministeeriumi Politsei Peavalitsus, Politseivalitsuseks.
Peavalitsuse juhid.
Peavalitsuse juhi nimetus oli 1918. aastast "ülem" ja aastast 1926 "direktor". Juhid olid järgmised:
Politsei Peavalitsuse struktuur.
Politseivalitsuse/Politseitalituse struktuur oli järgmine: 
Välispolitsei inspektor: Aleksander Tamman (–1931); Leonhard Pruunmaa (1935–1940)
Kriminaalpolitsei inspektor: August Liit (1926–1940)
Poliitilise Politsei inspektor: August Tuulse (1926–1935); Konstantin Kirsimägi (1935–1938); Tanel Võhma (1938–1940) 
Politsei Peavalitsuse ülesanded.
Politsei Peavalitsuse ülesanneteks oli: &lt;br&gt;1. Välis-, kriminaal- ja poliitilise politsei tegevuse juhtimine ning kontroll, avaliku korra ja julgeoleku kaitsmine, kuritegevuse ärahoidmine ja avastamine, isikute üleriigilise otsimise korraldamine&lt;br&gt; 2. Üle riigipiiri liikumise üldkorraldus, välispasside väljaandmine&lt;br&gt; 3. Loata Eestis viibivate välismaalaste interneerimine või väljasaatmine&lt;br&gt; 4. Välismaalaste ja kodakondsuseta isikute arvestamine, neile peatus- ja teenistuslubade andmine, kodakondsuseta isikutele isikutunnistuste (nn. Nanseni passide) väljastamine, surnud välismaalaste registreerimine&lt;br&gt; 5. Korjanduste, näitemüükide ja loteriide lubade andmine, restoranides muusika, piljardimängu jm lubade andmine, koosolekute ja avalike ettekannete lubade andmine (ka kultuuriüritused)&lt;br&gt; 6. Laskeriistade ja laskemoona valmistamise ja sellega kauplemise järelevalve&lt;br&gt; 7. Tuletõrjeala korraldamine, alates 1934. aastast ka kodanliku õhu- ja gaasikaitse organiseerimine&lt;br&gt; 8. Politseiametkonna väljaõppe korraldamine, alates 1925. aastast Politseitalitusele alluva Politseikooli kaudu&lt;br&gt; 9. Filmide kontroll (eeltsensuur, subtiitrite kontroll, etenduslubade andmine).
Haguküla

Haguküla on ajalooline külatüüp, mida iseloomustas peateelt iga õue juurde minev väike harutee. Hagukülaga sarnane on ahelküla.
Melluži

Melluži on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Asarist idas ja Pumpurist läänes. 3372 elanikku (2008). 
1914. aastal ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja "Karlsbad" lähedale rongide peatuspaik Karlsbad II, mis nimetati 1939. aastal Mellužiks. Rannamaja tõttu tekkis tihedam asustus just Melluži aladele ja asula kandis 1918. aastani nime Karlsbāde. 1959. aastast Jūrmala koosseisus.
Mellužis on elanud heliloojad Emīls Dārziņš ja Alfrēds Kalniņš, kirjanik Rūdolfs Blaumanis, luuletaja Veronika Strēlerte, kunstnik Janis Rozentāls, režissöör Alfreds Amtmanis-Briedītis.
Valteri

Valteri (saksa keeles "Waltershof") on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist idas ja Asarist lõunas. 873 elanikku (2008). Esimest korda mainitud aastal 1788, mil sealse mõisa omanik Dorotea Valter kellegi Rikmaniga kauples. Samuti rajati 18. sajandil jõe äärde Valteri tamm, mida mööda kulgeb praegu Dambju iela. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Tännassilma kivimeteoriit

Tännassilma kivimeteoriit on kivimeteoriit (kondriitmeteoriit), mis 16. juunil (ukj 28. juunil) 1872 langes Tännassilma Sikkensaare talu lähedal maale; meteoriit kaalus 28,5 kg .
Pumpuri

Pumpuri on Läti linna Jūrmala osa. Asub Mellužist idas ja Jaundubultist läänes. 523 elanikku (2008). Aastal 1877 ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja "Karlsbad" lähedale rongide peatuspaik Karlsbad, mis kandis vahepeal nime Melluži I ja nimetati 1939. aastal Pumpuriks. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Pumpuris on elanud Rainis ja Aspazija.
Obinitsa Issanda Muutmise kirik

Obinitsa Issanda Muutmise kirik on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Obinitsas asuv kirik.
Kiriku kõrval asub Obinitsa surnuaed.
Ajalugu.
Kunagises Obinitsa kool-kirikus suleti 1950. aastal kirikuosa ja hoone anti tervikuna kasutada koolile. 
Kogudusele anti uue kiriku rajamiseks üks hektar maad ja kaks vana mahajäetud hoonet. Obinitsa uus kirik asub Obinitsast Piusale viiva maantee ääres surnuaia kõrval. Nõukogude võimu ajal selline tegevus oli põhjendatud sellega, et vastavalt leninlikule dekreedile tuleb kool kirikust lahutada ning koguduselt võtta kooli tarbeks kirikuhoone. Selline tegevus põhines toonase Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe Arnold Veimeri kirjalikul korraldusel Meremäe valla täitevkomitee esimehele.
1950. aastal alustas kohalik preester Vilemon Talomees vaatamata takistustele kohaliku kogukonna toetusel uue kiriku ehitamist. Algul töötas preester üksinda, hiljem liitusid tema initsiatiivil ja palvel ka koguduse liikmed. 1951. aastal tehti palju takistusi häirimaks kiriku ehitust. Kiriku ehitust ei toetanud ka Võru praostkond, nemad tegelesid Meeksi kiriku ehitamisega. 9. jaanuaril 1952 alustati takistustest hoolimata kiriku sisekujundamist. Valga Issidori peakirik andis Obinitsa kogudusele üle Tõrva kiriku varad (kirikukell, ikoonid, kroonlühter, küünlajalad, altar, preestri teenistusriided). Palju annetasid (ehitusmaterjale) kiriku ehitusele kohalikud talumehed, palka ei olnud meestele kuskilt maksta. Toetas ka Eesti Piiskopkond. 15. juunil 1952 pühitseti sisse tellinguis kirik. Obinitsa Apostliku Õigeusu kiriku pühitses Tallinna piiskop Roman Issanda Muutmise auks. 
27. oktoobril 1953 andis piiskop Roman Vilemon Talomehele tänukirja, et ta on ennastsalgavalt ja ohvrimeelselt rakendanud kõik oskused, parima tahte ning tööjõu Obinitsa kogudusele uue nägusa kiriku ja kõrvalhoonetega preestrimaja ehitamiseks. Tema tööd on õiglaselt hinnanud ka püha patriarh, kes autasustas teda paalitsa (vaimulik mõõk) kandmise õigusega.
Jaundubulti

Jaundubulti on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Pumpurist idas ja Dubultist läänes. 588 elanikku (2008). 
Aastal 1925 rajati rongivagunist rongide peatuspaik (praegune hoone pärineb aastast 1977). Jaundubulti ja Pumpuri piiril asub Pumpuri keskkool. Elumajad asuvad põhiliselt raudteest põhja pool, lõunas laiub kuni Lielupeni mets, kus asuvad Jaundubulti luited. Linnaosas asuvad mitmed väärtuslikud juugendstiilis hooned. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Jaundubultis asub Ludis Bērziņši majamuuseum.
Kuksina mägi

Kuksina mägi on Haanja kõrgustiku idapoolse osa, Vaaksaare kõrgustiku kõrgeim tipp, kõrgusega 212 m üle merepinna. Kuksina mägi on Setomaa valla kõrgeim tipp.
Vaaksaare kõrgustik on moreenkingustik kus põllulaigud kõrgendike vahel vahelduvad metsatukade ja niitudega. Kuksina mägi asub Kuksina külas ning on kaetud metsaga. Meremäe valla kõrgeima tipuna pole mägi turismiobjektina siiski nii oluline kui samas kõrgustikus asuv Meremägi, mille tipu lähedal asub ka vaatetorn. Vaaksaare kõrgustikust põhja pool asub kuni Piusa jõe oruni ulatuv viljaka savipinnaga tasandik, mis on valdavalt põllustatud.
Meremägi

Meremägi on kõrgendik Vaaksaare kõrgustikul, mis kuulub Haanja kõrgustiku idapoolsesse ossa. Kõrgus merepinnast on 204 m.
Vaaksaare kõrgustik on moreenkingustik, kus põllulaigud kõrgendike vahel vahelduvad metsatukkade ja niitudega. Meremägi asub Kalatsova ja Merekülä piiril. 
Meremäelt paistab selge ilmaga suurem osa Setumaast, Vastseliina kirik, Petseri kloostri kirikukuplid. Selge ilmaga võib näha ka Pihkva järve veepeegeldust, mille järgi on paikkond arvatavasti saanud nime, pidades Pihkva järve veepeegeldust mereks.
2008. aastal ehitas Meremäe vallavalitsus Meremäele vaatetorni ja laululava.
Postitalu

Postitalu või kirjatalu oli postiasutuse tüüp Eestis.
Postitalud asusid üksteisest keskmiselt 4 km kaugusel, neid oli umbes 2800. Postitaludes toimetati lihtkirjaposti (ka ajalehtede) vastuvõtmist ja väljaandmist ning müüdi postmarke, tempelmarke, postpaberit ja ümbrikke. Postitalu, kus polnud telefoni kõnepunkti, nimetati kirjataluks.
Postitalud olid avatud 2 tundi päevas. Postitalunikud ei saanud rahalist tasu, välja arvatud eritasu kirjade laialikandmise korral. Nende endi post toodi riigi kulul koju ja nende koju ehitati riigi kulul avalik telefoni kõnepunkt ja neil ei tulnud kanda telefoni abonementmaksu.
Küllätüvä tsässon

Küllätüvä tsässon on Nahtsi (Anastassia Vanema) tsässon Küllätüvä külas Setomaa vallas. Nahtsipäev on 11. novembril ukj (29. oktoobril vkj). Tsässon on ehitatud aastatel 1925–1928 varasema, lagunenud tsässona asemele.
Üldandmed.
Tsässon asub Küllätüvä külas Setomaa vallas Võru maakonnas. Paikneb keset küla, selle lähedal on ka paekivist raketega allikas. Hoone ei ole riikliku kaitse all. On heas ehituslikus seisukorras. 
Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi 1974. aasta ekspeditsiooni materjalide andmetel ehitasid tsässona Lillepuu talu mehed. Teenistust peeti 11. novembril kell 10. Küllätüvä nahtsipäeval käis tavaliselt umbes sada inimest, nii külarahvas kui ka kaugemad külalised. 
Ajapikku tsässon lagunes, kuid 1990. aastate keskpaigas hoone remonditi. Tsässon taasavati 18. augustil 1996. Taasavamise ja korrastamise eestvedaja oli Vassili Lillepuu (Lillepuu Vasso), abilised olid ka teised küla mehed – Mati Kõivik, Raivo Uiboleht, Mihkel Uiboleht, Nikolai Lillepuu, Voldemar Sillaots. Remondi käigus paigaldati hoonele uued katusekonstruktsioonid ning ehitati poolkelpkatuse asemele viilkatus, vahetati aknad, remonditi ja uuendati siseviimistlus.
Ehituslikud andmed.
Küllätüvä tsässon on praegu Eesti Vabariigi territooriumile jäävatest Setumaa kivitsässonatest suurim. See on nelinurkse põhiplaaniga, ühekorruseline, viilkatusega, valatud kividest (seest õõnsad lubjast ja kruusast valatud plokid) ehitatud hoone. Kiviplokid valati Irboskas ja toodi kohale hobustega. 
Konstruktsiooniliselt on tsässonal üks siseruum, mis on kergvaheseinaga kaheks jagatud, moodustades palveruumi (35 m2) ja altariruumi (12 m2). Altariruumi pääseb kirikule iseloomuliku kahe poolega ikonostaasivärava kaudu. 1974. aasta inventeerimise ajal oli hoonel veel laastudega kaetud poolkelpkatus, mis oli selleks ajaks väga lagunenud. Seetõttu olid kogu palvemaja ikonostaas, ikoonid ja muu sisustus täielikult hävinud. 
Hoone välismõõdud on 947 (p) x 580 (l) cm, kõrgus katuseharjani maapinnast 590 cm ja seina kõrgus 260 cm. Altariruumi suurus on 370 x 530 cm.
Sisustus.
Tsässonas on kümmekond ikooni, millest enamikku katavad pühaserätid (nii kootud kui ka maalitud). Tsässonas paiknevad analoid ja ristikäikudel kasutatavad kirikulipud. Laest ripub väheldasem õlilamp. Lisaks kiriklikele sisustuselementidele on tsässonas ka lauad ja pingid-toolid, mis leiavad kasutust külarahva kogunemistel nii nahtsipäeval kui ka teistel külatähtpäevadel. Tsässonasse on toodud varjule ka Küllätüvä küla maadele jäävalt külakalmistult pärit keskaegse kiviristi tükid.
Hoone loodenurgas asub väike ümmargune metallahi, mida saab puudega kütta ja mille korsten on läbi seina välja toodud.
Soomusristleja

Soomusristleja on 19. sajandi lõpust kuni Esimese maailmasõja lõpuni kasutusel olnud sõjalaevatüüp. Nende ülesandeks oli vajaduse korral sooritada merelahingus kiireid tiibmanöövreid ning eraldatult tegutsedes häirida vastase kommunikatsioone. Praktiliselt osalesid soomusristlejad peamiselt üldises lahingurivistuses. Pärast Esimest maailmasõda võtsid nende rolli seoses tehnika arenguga üle ristlejad.
Erinevalt soomuslaevast oli soomusristlejal nõrgem soomus (soomuskaitse peamiselt veeliinil), aga sellevõrra kiirem käik.
Esimeseks soomusristlejaks loetakse Venemaal 1873 vette lastud General-Admirali.
Patrullkaater

Patrullkaater ehk valvekaater on mereväe või tsiviilametkonna poolt rannikumere või siseveekogu akvatooriumi valve- ja kontrollülesanneteks kasutatav kaater. 
Kirjeldus.
Patrullkaater on odavam ja lihtsam kui lahingukaater või raketikaater ning väiksem kui patrull-laev või valvelaev. 
Patrull- ehk valvekaatrite tüüpilised ehituslikud ja võimelised iseärasused:
Sõidupiirkonnaks on siseveed või rannikumeri. Väiksem süvis vähendab mingil määral merekindlust, kuid võimaldab liikuda madalates vetes ja teha kiireid manöövreid.
Patrullkaater võib olla relvastatud kuulipildujatega, harvem väiksekaliibriliste automaatkahuritega, samuti lühimaa õhutõrjerakettidega või allveetõrjerelvadega. Samuti võib tal olla teatav meremiinide veeskamise võime või ette valmistatud merepäästevõime. 
Militaarotstarbelised patrullkaatrid võivad olla pigem käsitulirelvade ja granaadikildude vastase kerge soomuskaitsega.
Kasutus.
Patrullkaatreid kasutavad oma funktsioonide täitmiseks peamiselt järgnevad organisatsioonid või teenistused: 
Patrullkaatreid kasutatakse peamiselt:
Suurem kiirus võimaldab tuvastada veekogul huviobjektidest aluseid ja vajadusel püüda õigusrikkujaid. Lisaülesandeks võib olla sadamate või laevagruppide vahel kullersideühenduse pidamine. Patrullkaatreid kasutatakse ka väekaitse ülesanneteks (ka diversioonitõrjekaater, väekaitsekaater), kontrollimaks ja tõrjumaks sadamatele, reididele või eraldi asuvatele suurematele laevadele lähenevaid väiksemaid vaenulikke või tundmatuid veesõidukeid või allveediversante. Relvastus võimaldab tsiviilmõistes jõu või sunni rakendamist, militaarmõistes lähitõrjet. Patrullkaater pole üldjuhul suuteline kaitsma ennast vastase suuremate sõjalaevade rünnete eest.
Jass Kaselaan

Jass Kaselaan (sündinud 26. juunil 1981) on eesti skulptor.
Elukäik.
Jass Kaselaan lõpetas 2006. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli ja kaitses 2008. aastal Eesti Kunstiakadeemias magistritöö. 
Alates 2009. aastast on Kaselaan Eesti Kujurite Ühenduse liige. 
Jass Kaselaan on skulptuuriõppejõuna õpetanud nii Kunstiakadeemias kui ka Tartu Kõrgemas Kunstikoolis.
2012. aastal varastas ja hiljem lõhkus Kaselaan Tartu Kunstimuuseumi näituselt osa Jaan Toomiku installatsioonist "15. mai – 1. juuni 1992". Kaselaant karistati väärteo eest 64-eurose rahatrahviga.
Looming.
Jass Kaselaan keskendub valdavalt suuremahulistele skulptuuri-, heli- ja ruumiinstallatsioonidele. Kaselaane projekte iseloomustab installatsioonide totaalsus, mis on samas läbi mõeldud pisimagi detailini, arvestades valitud teemat ja projekti toimumispaigana kasutatavat ruumi.
Nastja

Nastja (tuntud kui Nõid Nastja, kodanikunimega Anastassia Perevoztšikova; sündinud 16. mail 1982 Vologdas) on telesaate "Selgeltnägijate tuleproov" Eesti esimese hooaja võitnud selgeltnägija. 
Ta lõpetas aastal 1999 Tallinna Juhkentali Gümnaasiumi ja 2004 Tallinna Ülikooli geoökoloogia erialal. Nastja on töötanud telefonidispetšerina ja kunstiõpetajana laste kunstistuudios. 
Ta on avaldanud raamatu "Nastja hea tervise kokaraamat" (2011). Samuti on ta osalenud telesaates "Tantsud tähtedega", kus ta koos oma partneri Marko Mehisega saavutas kolmanda koha.
Rannajalgpalli Meistriliiga

Rannajalgpalli Meistriliiga on Eesti rannajalgpalli kõrgeim liiga.
Ajalugu.
Aastal 2002 peeti mõned väiksemad rannajalgpalliturniirid. Alates aastast 2003 on Eesti Rannajalgpalli Liidu juhtimisel toimunud rannajalgpalli etapid üle terve Eesti (Võsul, Haapsalus, Pirital, Pärnus, Viljandis, Kuressaares, Viimsis ja Narva-Jõesuus).
Eesti meistrit on välja selgitatud aastast 2004, esimesena tuli meistriks meeskond Pärnu Õlu. 2005. ja 2006. aastal tuli meistriks meeskond Citroen. Kui neil aastatel selgitati meister ühepäevalise võistlusega, siis alates aastast 2007 on Meistriliiga süsteem muutunud ja meistriks saab tulla meeskond, kes lõpetab terve hooaja parima punktisummaga.
Saalijalgpalli Meistriliiga

Saalijalgpalli Meistriliiga on Eesti saalijalgpalli kõrgeim liiga.
2014. aastal võitis Meistriliiga Tallinna FC Anži. Teise koha sai SK Augur Enemat ja kolmanda FC Raketa.
Bražciems

Bražciems (ka Bražas) on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Priedainest läänes, Lielupe jõe vasakul kaldal. 179 elanikku (2008). Linnaosa territooriumil asub Babīte linnamägi. 
Aastal 1827 ehitas Firkside suguvõsa Melluži aladele rannamaja, selle ümber kujuneva asustusega peeti alguses sidet hobustega. Bražciemsi aladele tekkis toona hobuste vahetuspunkt. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Priedaine

Priedaine (saksa keeles "Kiefernhalt") on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Bražciemsist idas ja Vārnukrogsist läänes, Lielupe jõe vasakul kaldal. 699 elanikku (2008). 
1909. aastal rajati sinna "Sosnovij" platvorm, mille juurde rajati 1939. aastal uus jaamahoone. Linnaosas on palju suvilaid. Priedainest viivad üle Lielupe jõe raudteesild ja autodele ehitatud sild. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Histoloog

Histoloog on eriteadlane, kes uurib hulkraksete organismide rakkude ja kudede struktuuri, ehitust, arenemist ja talitlust ning patoloogiat.
Vārnukrogs

Vārnukrogs (saksa keeles "Warne Krug") on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Priedaineist idas, Lielupe jõe vasakul kaldal. 138 elanikku (2008). Vārnukrogsi ja Priedaine vahel Lielupe kaldal asub 15–20 meetri kõrgune paljand Baltā kāpa ('valge luide'). 
1755. aastal, kui Lielupe säng muutus, rajati Lielupe uue sängi ja jõge Daugavaga ühendava vana sängi liitumiskohale kõrts, mille järgi on linnaosa nime saanud. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Margaret Burbidge

Eleanor Margaret Burbidge (aastani 1948 Eleanor Margaret Peachey; 12. august 1919 Davenport – 5. aprill 2020 San Francisco) oli Briti ja Ameerika Ühendriikide astrofüüsik. Elas saja-aastaseks.
Burbidge lõpetas 1939. aastal Londoni Ülikooli University College'i astronoomia alal. 1943. aastal sai doktorikraadi. Ta on töötanud Londoni Ülikooli observatooriumis, Chicago Ülikooli Yerkesi observatooriumis, Cambridge'i Ülikooli Cavendishi laboratooriumis, California Tehnoloogiainstituudis ja alates 1962. aastast California Ülikoolis San Diegos, kus ta aastatel 1979–1988 juhatas astronoomia ja kosmoseteaduste keskust.
Ta oli Greenwichi Kuningliku Observatooriumi esimene direktor (1972–1973) pärast seda, kui Kuningliku astronoomi ja observatooriumi direktori ametid 1972. aastal lahku löödi. 1976. aastal sai ta esimese naisena Ameerika Astronoomiaseltsi presidendiks (oli ametis 1976–1978).
Burbidge võitles naiste diskrimineerimise vastu astronoomias.
Teadus.
Burbidge'ilt on uurimusi tuumaastrofüüsika, tähtede siseehituse ja evolutsiooni ning kvasarite ja galaktikate füüsika alalt.
Koos William Alfred Fowleri, Fred Hoyle'i ja Geoffrey Burbidge'iga uuris ta aastatel 1955–1957 põhjapanevalt raskete elementide moodustumist tähtedes toimuvate termotuumareaktsioonide käigus. Samuti on ta uurinud galaktikate keemilist koostist, struktuuri ja pöörlemist, määranud esmakordselt mitme galaktika massi ning uurinud galaktikaid, kus toimuvad plahvatuslikud protsessid.
1960. aastatel oli ta üks esimesi, kes alustas kvasarite uurimist. Mitu tema tööd on pühendatud raadiogalaktikate, kvasarite ja pulsarite kiirgusteooriale.
Isiklikku.
Margaret Burbidge oli abielus astrofüüsik Geoffrey Burbidge'iga. 
Burbidge sai 1977. aastal USA kodakondsuse.
Atroofilised jutid

Atroofilised jutid ehk striia ehk kõhetusjutid (ladina keeles "striae atrophicae") on epidermise atroofiline haigusseisund inimestel.
Sünonüümid.
Kasutusel on ka terminid: "striae albae", "striae albicantes", "striae distensae", "striae cutis distensae", "striae gravidarium" (rasedajutid) ka venitusarmid ja venitusjutid.
Esinemine.
Striiasid esineb 70–90% rasedatel naistel, 70% täiskasvanud naistel ja kuni 40% täiskasvanud meestel. Harva esineb striiasid ka lastel.
Striiad esinevad nahal paljudes kohtades paralleelsete juttidena – nii punaste, kohevamate valgete kui ka justkui läikivate triipudena, mis aja jooksul muutuvad heledamateks armideks.
Põhjused.
Põhjused on ebaselged. Striaasid esineb enam raseduse ajal, aga ka kiire kaalutõusu korral, suhkurtõve, tuberkuloosi, Marfani sündroomi ja pikaajalise raviga kehaväliste glükorkortikoididega. 
Veterinaaria.
Loomadel esineva striia etioloogia ei ole täpselt teada ja arvatakse, et loomadel esineb striiat harva.
Edith Karlson

 
Edith Karlson (sündinud 7. veebruaril 1983) on eesti skulptor. 
Ta on lõpetanud 2006. aastal Eesti Kunstiakadeemia installatsiooni ja skulptuuri osakonna bakalaureuseõppe ja 2008. aastal magistriõppe. 
Edith Karlson valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2018‒2020 ja 2022‒2024.
2021. aasta lõpus avati Noblessneri väljakul Edith Karlsoni suuremõõtmeline skulptuur "Vanad head ajad".
2022. aastal linastus "Eesti lood" sarjas Karlsonit portreteeriv dokumentaalfilm "Uue ajastu kunstnik Edith Karlson".
Looming.
Edith Karlsoni loomingu peategelased on enamasti inimesed ja loomad.
Cartago (California)

Cartago (varem Carthage, Daniersburg ja Lakeville) on rahvaloendustel arvestatav kohaliku võimuorganita asula ("census-designated place") USA-s California osariigis Inyo maakonnas.
Cartago asub Owensi järvest 4,8 km kaugusel läänes ja Olanchast loodes, 1106 m kõrgusel üle merepinna.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 92. Aastal 2000 oli elanikke 109.
Cartago asub mahajäetud asula Carthage'i lähedal. Cartago on nime saanud Kartaago hispaaniakeelse nime järgi. Esimene postkontor avati Cartagos 1918. Mäetööstuse õitseajal piirkonnas (1870. aastatel) oli Cartago aurulaeva sadam, kust veeti laevadega puitu ja maaki.
Ain Agan

Ain Agan (sündinud 27. oktoobril 1959) on eesti kitarrimängija ja helilooja. 
Ta on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia kitarriõppejõud ning Viljandi Kitarrifestivali asutaja ja kunstiline juht. 
Agan on esinenud Rootsis, Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, USAs, Venemaal, Hiinas, Austrias, Inglismaal, Iirimaal, Norras, Taanis ja Fääri saartel. Ta on mänginud umbes sajaviiekümnel Eestis ilmunud heliplaadil. 
Ain Agan on MTÜ Estonian Dream Big Band asutajaliige, ansambli Eesti Keeled asutaja, rahvusvahelise kvarteti Agan-Viinikainen-Mälgand-Kallio ja omanimelise uue bändi AgAin Group eestvedaja ning kuulub paljude ansamblite koosseisu: Agan-Saarsalu duo, Agan-Maaker duo, S.A.M Trio, Basic Concept, MaiTrio, Rõõmus Re (Robert Jürjendali ja Riho Sibulaga) jpt.
Sooloplaadid.
Ta on välja andnud kolm sooloplaati:
Erich Honecker

Erich Ernst Paul Honecker (25. august 1912 Neunkirchen – 29. mai 1994 Santiago) oli Saksa DV poliitik, Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei keskkomitee peasekretär 3. maist 1971 kuni 18. oktoobrini 1989. 1976. aastast alates oli ta ka Saksa DV Riiginõukogu esimees.
Honecker astus Saksamaa Kommunistlikku Parteisse 1929. aastal. Samal aastal läks ta Moskvasse Lenini kooli õppima. 1931 tuli ta Saksamaale tagasi. Ta vahistati 1935. aastal ja mõisteti 1937. aastal 10 aastaks sunnitööle, kus viibis sõja lõpuni. Honecker asutas seejärel noorteorganisatsiooni Saksa Vaba Noorsoo Liit (FDJ) ja oli selle esimees 1946–1955. Seejärel viibis ta Moskvas koolitusel ning 1958–1971 oli ta SSÜP KK julgeolekusekretär. Selles ametis oli ta Berliini müüri ehitamise üks organisaatoreid ja oli vastutav Saksa DV piiri ületajate mahalaskmise eest.
Pärast Saksamaa ühinemist pandi ta 1990. aastal koduaresti ja talle esitati süüdistus riigireetmises, võimu kuritarvitamises ja korruptsioonis. Pärast vahistamiskäsku põgenes ta 13. märtsil 1991 koos abikaasa Margot Honeckeriga Moskvasse. Venemaa valitsus nõudis Honeckeride riigist lahkumist. 11. detsembril 1991 varjusid nad Tšiili saatkonda. 29. juulil 1992 saadeti Honecker tagasi Saksamaale. Tema abikaasa lendas Tšiilisse, kus elas nende tütar, kes oli tšiillasega abielus. Maksavähki põdev Honecker anti kohtu alla, kuid kohus otsustas, et ta on liiga haige ja ei elaks kohtupidamist üle ning tühistas 13. jaanuaril 1993 vahistamiskäsu. Honecker lendas seejärel kohe oma abikaasa ja tütre juurde Santiagosse. Ta suri seal 29. mail 1994 maksavähki.
Skene näärmed

Skene näärmed ehk parauretraalnäärmed ehk kusitikõrvalnäärmed ("glandulae Skene";"glandulae vestibulares minores") on osade imetajate emaste kusitinäärmed. 
Inimesel.
Skene näärmed arenevad kuse-suguurkest üksnes osadel naistel.
Skene näärmete sekreet sarnaneb konsistentsilt mehe eesnäärme sekreediga, seetõttu kasutatakse ka terminit "naise prostata" ("Prostata feminina"). 
Patoloogia.
Parauretraalnäärmete patoloogiana on teada mitmesuguseid haiguslikke seisundeid: põletik, divertiikul, healoomulised kasvajad (RHK-10 [D30.7]) ja pahaloomulised kasvajad.
Bobby McFerrin

Robert Keith McFerrin, Jr. (sündinud 11. märtsil 1950 Manhattanil New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide laulja ja muusik. Tema tuntuim laul on "Don't Worry, Be Happy". Ta on võitnud kümme Grammy auhinda.
Diskograafia.
Albumid.
Bobby McFerrinil on ilmunud 19 stuudioalbumit.
Prümli vallakool

Prümli vallakool oli kool Ambla vallas Prümli külas (praegune "Jõgisoo küla"), kus A. H. Tammsaare õppis aastatel 1888–1891. 
Vallakool asus praeguse Jõgisoo küla territooriumil, mis moodustati osalise Roosna asunduse, Prümli küla ja Jõgisoo küla liitmisel.
Prümli vallakooli asus 1888. aastal õppima rahvakirjanik A. H. Tammsaare. Prümlis käis ta koolis kolm aastat ning õppis õpetaja Ants Tissi käe all vene keelt, ajalugu, maateadust ja looduslugu.
Prümli koolimaja täitis ka valla- ja kohtumaja ülesandeid ning koolmeister oli ka vallasekretär. Seetõttu oli kooli rehetoas ahju taga ka nn arestikamber.
Kool, mille asukohta meenutab praegu ainult paar puud, oli eelmisel sajandivahetusel tuntud ärksa kohana. Näiteks tegutses seal aastatel 1869–1906 keelpillikvartett – 2 viiulit, vioola ja tšello.
Pööre (keeleteadus)

Pööre on tegusõna grammatiline kategooria, mis näitab,
Eesti keel.
Pöördekategoorial kolm ainsuslikku ja kolm mitmuslikku liiget. Need pöördekategooriad esinevad
Kindla ja tingiva kõneviisi eitavas kõneliigis ning kaudses kõneviisis pöördetunnused puuduvad. Sellisel juhul väljendab isikut vastav isikuline asesõna või nimisõna: Ma ei söö šokolaadi"; Ma ei oleks kukkunud"; "Mari elavat Tartus".
 Tegusõna saab olla ainsuse 1. pöördes ainult siis, kui alus on isikuline asesõna" mina" ~ " ma "või on lauses juurdemõeldav.
 1. pöörde tunnus on -n: "Ma laulan kõva häälega"; "Armastan tantsida."
 Tegusõna saab olla ainsuse 2. pöördes ainult siis, kui alus on isikuline asesõna "sina ~ sa "või on lauses juurdemõeldav.
Ainsuse 2. pööre on võib väljendada ka üldisikut, s.t aluseks võib olla kes tahes isik: "Näed kogu aeg vaeva, aga silmale nähtavaid tulemusi ei ole."
 2. pöörde tunnus on -d: "Sa räägid rumalat juttu", v.a käskivas kõneviisis": Tee tööd ja ära virise".
 Tegusõna saab olla ainsuse 3. pöördes, kui alus on nimisõna/nimisõnafraas, omadussõna, nimisõnastunud kesksõna, poolnimisõna ehk kvaasisubstantiiv, hulgasõnafraas, "da"-infinitiiv(fraas), kõrvallause või asesõna, mis viitab väljaspool kõnesituatsiooni viibivale isikule või asjale: "Jüri teeb tööd". "Talle meeldib laulda." 
 Tegusõna saab olla ainsuse 3. pöördes, kui tegevus on suunatud üldisikule, s.t aluseks saab olla kes tahes isik:" Oma tööd tuleb teha rõõmuga". 
 Ka isikuta lauses kasutatakse ainsuse 3. pööret: "Hommikul hakkab lund sadama". 
 3. pöörde tunnus esineb ainult kindla kõneviisi olevikus. 
 3. pöörde tunnus on -b.
 Tegusõna saab olla mitmuse 1. pöördes ainult siis, kui alus on isikuline asesõna "meie ~ me "või on lauses juurdemõeldav. 
 1. pöörde tunnus on käskivas kõneviisis -m, kindlas ja tingivas kõneviisis -me : "Me käisime eile Tallinnas. Nähkem rohkem vaeva!"
 Tegusõna saab olla mitmuse 2. pöördes ainult siis, kui alus on isikuline asesõna "teie ~ te "või on lauses juurdemõeldav. 
 2. pöörde tunnus on -te: "Te vaatate liiga palju televiisorit", v.a käskivas kõneviisis: "Te minge kooli!"
 Alus võib olla nimisõna/nimisõnafraas, omadussõna, nimisõnastunud kesksõna, poolnimisõna ehk kvaasisubstantiiv, hulgasõnafraas, "da"-infinitiiv(fraas), kõrvallause või asesõna, mis näitab, et isikuid, kellele tegevus on suunatud, on vähemalt kaks, kuid need ei ole ei kõnelejad ega kuulajad:" Kass ja koer lamavad diivanil. Nad mängivad palli."
Mitmuse 3. pöörde tunnused esinevad vaid kindla kõneviisi olevikus (tunnus -vad) ning kindla kõneviisi lihtminevikus ja tingivas kõneviisis (tunnus -d): "Nad teevad liiga palju lärmi"; "Jüri ja Mari rääkisid mulle uusi uudiseid."
Lõuna Kõrgepingevõrgud

Lõuna Kõrgepingevõrgud (lühend LKV) oli elektriettevõte, mis jaotas Lõuna- ja Kagu-Eesti elektrienergiat.
LKV moodustati 1951. aastal elektriettevõtte Ulila Elektrivõrgud baasil.
Lõõr

Lõõr (ka: suitsulõõr, suitsukäik) on ahjus, kaminas vm küttekoldes olev püstine kanal, millega tekitatakse tõmmet.
Buļļuciems

Buļļuciems on Läti linna Jūrmala osa. 
Asub Lielupe linnaosast idas ja Lielupe jõe paremal kaldal, jõe teisel kaldal on Riia linna osa Rītabuļļi. 812 elanikku (2008). 
Linnaosa nimi tuleb kunagisest Buļļi mõisast ("Bullenhof"). Linnaosas asub üks Läti kõrgemaid luiteid Ragakāpa ja Jūrmala vabaõhumuuseum. Pärast Teist maailmasõda rajati sinna kalurite artell "Uzvara" ja kalasadam. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Läti laenud eesti keeles

Läti laenud on eesti keelde läti keelest tulnud laentüved. Laenamine algas 8. sajandil ja hoogustus 13. sajandil keelekontaktide tihenemisel. 
Läti laenud esinevad ennekõike eesti keele murretes, peamiselt lõunaeesti murretes ja saarte murdes (üle 250 sõna), eriti palju aga Lätis asunud Lutsi ja Leivu keelesaartel (u 900). Eestlaste ja lätlaste ajalugu ja kultuur on väga sarnased, seetõttu erilisi mõjuvaldkondi ei ole ja laiemalt levinud laene on vähe. Mõned läti laenud on siiski jõudnud ka eesti kirjakeelde. 2020. aasta uurimisseisuga hindas Sven-Erik Soosaar nende hulgaks 34–47.
Laenud näitavad kahe naaberrahva pikaajalist vastastikust, nii-öelda perekondlikku iseloomuga suhtlemist, laenatud on joogi- ja toidunimetusi, rõivanimetusi ning muid koduse majapidamisega seotud sõnu. Sven-Erik Soosaare järgi on kindlad läti laenud näiteks "kanep", "kauss", "kuut", "kiin" (terariist), "kõuts", "labus", "lest" (kala), "lääts", "magun", "mait", "nuum", "pakal", "palakas", "pastel", "rauts", "rääts" (korv), "sõkal", "tuust", "täkk", "vanik", "viisk".
Elavad surnud

"Elavad surnud" (originaalpealkiri "The Walking Dead") on Ameerika Ühendriikide õudusdraamasari. Telesari põhineb samanimelisel koomiksil, mille autorid on Robert Kirkman, Tony Moore ja Charlie Adlard.
Sarja peategelane on Rick Grimes (keda kehastab Andrew Lincoln) – väikelinna asešerif, kes ärkab haiglas kuudepikkusest koomast ja avastab end keset postapokalüptilist maailma, mille on vallutanud zombid. Grimes leiab üles oma perekonna ja temast saab ellujäänute rühma juht. Rühm püüab zombidega täidetud maailmas üheskoos ellu jääda ja kohaneda, kuid zombidest veel ohtlikumaks osutuvad mõned inimesed. Sarja esimese hooaja tegevus leiab aset Atlanta ümbruskonnas, teise kuni neljanda hooaja tegevus toimub Põhja-Georgia maapiirkonnas, alates viiendast hooajast toimub tegevus Alexandrias Virginia osariigis.
"Elavad surnud" jõudis Ameerika Ühendriikides teleekraanidele 31. oktoobril 2010 kaabeltelevisioonikanalil AMC ja väljaspool Ühendriike novembris 2010 Fox International Channelsi kanalitel. AMC on igal aastal telesarja uue hooajaga pikendanud, sest sarja vaadatavus on väga suur. Kuuenda hooaja esimene osa tuli teleekraanidele 11. oktoobril 2015. Telesarja populaarsuse tõttu hakati valmistama sõsarsarja "Fear the Walking Dead", mille avaosa jõudis AMC kanalil eetrisse 23. augustil 2015.
Telesari on saanud kriitikutelt kiitva vastuvõtu, sellele on antud mitu auhinda, sealhulgas Writers Guild of America uue telesarja auhind ja Kuldgloobuse parima draamatelesarja auhind.
Väike-Maarja kihelkonnakool

Väike-Maarja kihelkonnakool on endine kool Lääne-Virumaal Väike-Maarja valla keskuses Väike-Maarja alevikus. Praegu asub kihelkonnakooli ruumides Väike-Maarja muuseum. 
Juba Rootsi ajal, 17. sajandi keskpaiku, hakati maarahvalt nõudma lugemisoskust ja ristiusu tundmist. Sada aastat hiljem, Katariina II valitsemisajal, avati Väike-Maarja mail esimesed külakoolid (1728. aastaks oli avatud kümme külakooli). Kihelkonnakool avati Väike-Maarjas 1723. aastal.
Aastatel 1893–1907 juhatas kooli Jakob Tamm.
Selles koolis õppis ka Anton Hansen Tammsaare.
Marta Vaarik

Marta Vaarik (sündinud 27. septembril 1986) on eesti kunstnik.
Marta Vaarik on interdistsiplinaarne kunstnik, kes kasutab maali, videot ja "performance"'it, et kujutada isiklikke lugusid ning julgeid žeste, mis seavad väljakutse kultuurinormidele, lõhkudes traditsioonilisi narratiive. Suur sotsiaalse tundlikkusega Vaarik uurib vähemuste õigustega seotud probleeme ning töötab vaimse tervise probleemide ja taasintegreerumisega tegelevate riskikäitumisega noortega. Kontrastiks süngetele teemadele näeme Vaariku kunstiteoseid pigem frivoolsetes toonides. Tema teoseid on eksponeeritud paljudes galeriides, kaasa arvatud grupinäitusel Kunstihoones ja Heit galeriis Berliinis ning isikunäitustel Vabaduse, Draakoni ja EKA galeriis. 
Vaarik on omandanud Eesti Kunstiakadeemias bakalaureusekraadi maali erialal ja magistrikraadi fotograafias ning omab kogemust filmirežissöörina. Enamik nublu muusikavideoid on Marta Vaariku lavastatud ning välja mõeldud, sealhulgas "Für Oksana", mis oli ühtlasi tema debüüt režissöörina. 
Tal oli Tallinnas Väike-Karja tänaval "vintage"-toodete pood. 
Isiklikku.
Tema isa on näitleja Andrus Vaarik, ema on Ülle Vaarik.
Albu vallamaja

Albu vallamaja on vallamaja Järva-Madise külas. 
Valmis 1897, omavalitsus töötas hoones 2017. aastani. Aprillis 2019 anti hoone kohaliku külaseltsi käsutusse.
Jaak Soans

Jaak Soans (sündinud 6. augustil 1943 Tartus) on eesti skulptor.
Elulugu.
Jaak Soans on sündinud 1943. aastal Tartus. Tema isa Georg Soans oli õppinud Tartu Ülikoolis teoloogiat. 1944. aastal kolis perekond Pirita-Kosele. Jaak Soansi isa võeti Saksa sõjaväkke ja ta sattus põgenikuna Kanadasse. Suhted perekonnaga taastusid alles 1960. aastate algul, mil kodumaale jäänud pere hakkas saama isalt kirju. Kahe lapsega Eestisse jäänud ema töötas raamatupidajana mitmes Eesti spordiasutuses. Kümneaastaselt läks Jaak Soans Tallinna Pioneeride Palee skulptuuriringi, mille õpilastest said tulevased skulptorid, kunstnikud ja arhitektid. Sealt sai alguse Jaak Soansi sõprus arhitekt Rein Luubiga, seal tutvus ta ka oma tulevase abikaasa Anu Rank-Soansiga. Tollased õpetajad Aime Jürjo ja Kalju Reitel andsid tulevastele skulptoritele tõsiseltvõetava tehnilise aluse, millist kolmeaastase akadeemilise stuudiumi käigus ei jõutagi omandada.
Jaak Soans lõpetas 1961. aastal Tallinna 4. Keskkooli. Õppis aastatel 1961–1966 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis Enn Roosi, Aleksander Kaasiku ja Olavi Männi käe all skulptuuri. Alustas juba õpingute ajal (1965) pedagoogitööd Tallinna Pioneeride ja Koolinoorte Palees, kus õpetas skulptuurihuvilisi lapsi kuni 1985. aastani. Kunstiinstituudi õppejõuna töötas ta 1968. aasta algusest Bruno Tombergi loodud disainiosakonnas. 1986. aastast töötas dotsendina skulptuuriosakonnas ning oli aastatel 1991–2005 Eesti Kunstiakadeemia skulptuuriosakonna professor ja osakonnajuhataja. 2007. aastal valiti ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessoriks.
Looming.
Jaak Soans on tuntud eelkõige monumentalistina: ta on loonud enam kui 30 monumenti ja avalikku skulptuuri, jäädvustanud rahvuslikke suurkujusid (tema loodud on muu hulgas A. H. Tammsaare mälestusmärk Tallinnas, Kristjan Jaak Petersoni ja Jakob Hurda monument Tartus ning August Jakobsoni monument Pärnus). Tema abstraktseid suurvorme on Eestis, Soomes, Hollandis ja Argentinas. Jaak Soansi taastatud on Amandus Adamsoni Valga Vabadussõja mälestussammas.
Teoseid riiklikes kogudes.
Eesti Kunstimuuseum, Tartu Kunstimuuseum, Läti Riiklik Kunstimuuseum, Leedu Riiklik Kunstimuuseum, Riiklik Tretjakovi galerii Moskvas, Linsherli Art Museum USAs, Resistencia Vabaõhuskulptuuri kogu Argentinas, Wijk Aan Zee puuskulptuurikogu Soomes, Pirkkala linnavalitsuse skulptuurikogu Soomes.
Teoseid erakogudes.
Argentinas, Jaapanis, Kanadas, Leedus, Lätis, Poolas, Rootsis, Soomes, USA-s, Venemaal ja Eestis.
Lääne Kalur

Lääne Kalur oli kalurikolhoos Lääne maakonnas. 
1920. aastate algul loodi kaluriühistu “Kalamees”, kuid kalureid see koondada ei suutnud. 1930. aastal võeti vastu uus põhikiri ja “Kalamehest” sai “Kalur”. Kuid ka see polnud kalurite kutseühing, sest tema liikmeiks olid ka riigiametnikud-õngemehed. 26. aprillil 1941 koondusid Haapsalu kalurid uude kaluriühistusse “Kalur”. Pärast sõda 7. märtsil 1945 otsustasid Haapsalu kalurid taas astuda ühistusse “Kalur”. Valiti ühistu juhatus, kus esimeheks sai kalamees Villem Kivi, tema asetäitjaks sai Aleksander Mensas. 28. aprillil 1949. aastal tehti otsus reorganiseerida ühistu kaluriartelliks (kalurikolhoosiks) “Haapsalu”. Juhatuse esimeheks valiti Alfred Kuinberg. Liikmeid oli 110. 
1955. aasta juulis võttis kolhoos oma koosseisu ka Vormsi kalurid. 12. juulil 1955, kui otsustati tugevnenud ühismajandile uus nimi anda, oli parajasti Musta mere kangelase admiral Pavel Nahhimovi surma-aastapäev. Ettepanek anda kolhoosile admiral Nahhimovi nimi võeti üksmeelselt vastu. Loodi "Admiral Nahhimovi nimeline kalurikolhoos".
1971. aastal ühines kolhoos "Dzeržinski-nimelise kalurikolhoosiga". Kalurikolhoosile pandi uus nimi – “Haapsalu Kalur” ja selle esimeheks sai Villu Põldsam.
1975. aastal moodustati kolhooside Haapsalu Kalur ja Virtsu Kalur alusel "Lääne Kaluri kalurikolhoos". 1979. aastal liideti Lääne Kaluri kalakolhoosi juurde Haapsalu kalakombinaat ja 1981 Vormsi sovhoos. 
1991. aastal organiseeriti kolhoos ümber aktsiaseltsiks West.
Oru Pearu

Oru Pearu ehk Tagapere Pearu ehk Pearu Murakas on tegelane A. H. Tammsaare romaanisarjas "Tõde ja õigus". 
Pearu ei ole sündinud Vargamäel, vaid tulnud sinna aastaid enne Andrest-Krõõta kusagilt kaugemast piirkonnast, Tammsaare sõnul paigast, kus "vaid hundid uluvad". Loomult on Pearu kaval ja veidi imeliku mõtlemisega, sageli äärmuslikult kiuslik ning isegi vägivaldne. Tema puhul ei või kunagi teada, millised riukad tal mõttes mõlguvad. Pearule meeldib tähelepanu ja inimeste imetlus. Pearu vempudel ei näigi olevat sügavamat tagapõhja. Tal on muuseas võime näha inimeste nõrkusi, sealhulgas ka Andrese omi, ning nendele surudes palju ebameeldivusi põhjustada ja väljakutseid esitada. Pearu võtab kogu elu pigem mänguna, milles peaosalisena näeb ta iseennast. Kuigi Pearule tööd teha ei meeldi ning ülemäära ta ennast sellega ei vaeva, ei jää ta jonnakuselt ja kanguselt Andresele alla ja saavutab veel rohkemgi. Pearu paneb Andrese tihti proovile ning vastandub oma irratsionaalsusega Andrese ratsionaalsusele. Samas viivad Pearu teod sündmusi edasi ja panevad Andrest ka filosofeerima ning seeläbi jõuavad lugejani Andrese tõekspidamised. Kuigi mõnikord lähevad Pearu ja Andres isegi kättpidi üksteisele kallale ja kaebavad üksteist kohtusse, siis esineb ka leppimishetki, mil Pearu käitub justkui poleks meeste vahel kunagi tülisid olnudki (näiteks siis, kui Andrese naine, Krõõt sureb).
Pearu abikaasa hüüdnimi on Lambasihver (s.t lambakarjus, lambukeste hoidja). Pearu pole iial teinud probleemi sellest, et tema naine on pärit saunikute, mitte kohaomanike klassist – ta on omal ajal Lambasihvri kosinud siiski armastuse pärast. Ta ei räägi oma naisest iial tagaselga halvasti, ehkki tõdeb korduvalt, et nii kaunist ja heledat häält ning nii nõtkeid käsi nagu Vargamäe Krõõdal ei ole mitte kellelgi, ka mitte tema Lambasihvril. Pearu ja Lambasihvri esiklapsed on pojad Joosep ja Karla. Peale nende on Pearul veel lapsi. Vanim poeg Joosep abiellub Andrese vanima tütre Liisiga; Pearu ei kiida seda heaks ja jätab seepärast Joosepi talust ilma, kuid annab noortele siiski kaasa oma õnnistuse ja rikkaliku kaasavara. Talu pärib teine poeg Karla ja tema naine Ida. Selleks ajaks on Pearu juba voodihaige ja tunneb muret, et Pearu suguvõsa veri kaob Vargamäelt, kuivõrd Karlal on vaid tütred ning poeg, kes on õnnetuse tagajärjel invaliidistunud. 
Kui põdur Pearu tunneb romaani V köites, et surm on lähedal, püüab ta saavutada kontakti Andresega, et viimasedki tülid oma surivoodil ära klaarida. Andres aga ei ilmu Pearu ette, ega lähe ka tema matustele. 
Pearu kujutamisel on kasutatud keskmurdelist keelt.
Pearu prototüübiks on Tammsaare kunagine naabrimees Jakob Sikenberg.
2019. aasta filmis "Tõde ja õigus" mängis Pearut Priit Võigemast.
2016. aastal A. H. Tammsaare muuseumi, Vikerraadio ja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu korraldatud "Tõe ja õiguse" lugejate lemmiktegelase hääletusel valiti Pearu teisele kohale.
Läänlane

Läänlane oli aastast Haapsalu ajaleht, mis ilmus mitme nime all 1944–1993.
9. oktoobrist 1944 ilmus kohalik ajaleht Läänlase nime all, aastatel 1950–1956 kandis leht nime "Stalinlikul Teel", 1956–1988 "Töörahva Lipp. "1990. aastal oli lehe trükiarv 13 000. Lõpetas ilmumise novembris 1993.
Ventspilsi kreis

Ventspilsi kreis (saksa keeles "Hauptmannschaft Windau", "Kreis Wendau", läti keeles "Ventspils apriņķis") oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaal.
Territoorium.
Ventspilsi kreisilinn oli Ventspils (saksa keeles "Wendau"), kreisi kuulus veel kolm kihelkonda ("politischen kirschspiel"):
Antonov Airlines

Antonov Airlines on Ukraina lastilennuettevõte, riigiettevõtte Antonov allüksus, mis opereerib ülisuurte ja -raskete lastide rahvusvahelisi tellimuslende. Tema pealennuväljaks on Antonovi lennujaam (ukraina Aеропорт "Антонов"), mis asub Kiievist 25 kilomeetri kaugusel loodes, Hostomeli küla lähedal.
Lennukipark.
Lennukid, mida Antonov Airlaines kasutab lastivedudel:
Lennukid, mida Antonov Airlines kasutab konstruktoribüroo vajadusteks: 
Märkimisväärsemaid laste.
Antonov Airlinesi kohale toimetatud märkimisväärsemaid laste: