tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nothing Else Matters

"Nothing Else Matters" on USA "thrash metal"-bändi Metallica üks tuntumaid lugusid. Seda on peetud üheks kõigi aegade paremaks rokkballaadiks.
Paljud vanad Metallica fännid, kes olid harjunud Metallica esimese nelja albumi "thrash metal"-lauludega, võõristasid ballaadi võtmist bändi uuele plaadile. Muuhulgas ka selle laulu pärast hakkasid fännid ansamblit süüdistama enesemüümises. Praegu aga on see laul ka Metallica fännide seas väga populaarne ja seda mängitakse seniajani sageli raadios.
Laulu kirjutas algselt ansambli laulja ja rütmikitarrist James Hetfield oma kunagisele tüdrukule, kuid ta ei suuda meenutada üksikasju. Laul algab sõnadega "so close no matter how far" ('nii lähedal, pole tähtis, kui kaugel'). Seda on tõlgendatud nii, et ka kontsertreisidel oli ta oma südames kallimale lähedal. Hetfield on hiljem öeldud, et laul räägib ansambli pidevast ratastel viibimisest. James pidas seda laulu avaldamiseks liiga isiklikuks, ent kui kitarrist Kirk Hammett seda kuulis, tahtis ta seda uue plaadi jaoks lindistada. Laulu plaadiversiooni kaasautorid on Lars Ulrich ja Kirk Hammett. Nüüd tõlgendab Metallica asja nii, et see laul on pühendatud kõikidele nende fännidele. Sellest laulust on saanud oodatuim pala ansambli kontsertidel.
Laulu intro on mi-minooris arpedžo. Kui Hetfield seda laulu komponeerima hakkas, rääkis ta parajasti telefoni teel oma kallimaga ning tal oli ainult üks käsi vaba. Seetõttu on seda väga lihtne mängida ning see on paljude Metallica fännide jaoks üks esimesi meloodiaid, mida nad kitarril mängima õpivad.
Laulu arranžeeris orkestrile Michael Kamen, kes dirigeeris San Francisco Sümfooniaorkestrit. Originaalsalvestuses kasutati mitmeid sümfooniaorkestri pille. Laulu pikkus originaalsalvestuses on 6 minutit ja 29 sekundit.
Laulu videot näidati esimest korda MTV-s 26. veebruaril 1992. Selle lavastas Adam Dubin. Video on kokku pandud albumi "Metallica" salvestamisest tehtud dokumentaalvideo "A Year and a half in the life of Metallica" kaadritest.
Albumil "S&amp;M" on laulu kontsertversioon. Sama versioon avaldati 4. jaanuaril 2000 singlina "Nothing Else Matters '99", mis sisaldab veel albumil "S&amp;M" olevate laulude "For Whom The Bell Tolls", "Human" ja "Until It Sleeps" B-pooled.
Nii originaalversioon kui ka "S&amp;M-i" versioon jõudsid edetabelite tippu. 
Laulu populaarsuse ja kerge mängitavuse tõttu on sellest tehtud palju kavereid, sealhulgas mittehevimuusikute poolt. Tribuutalbumitel on seda kaverdanud ansamblid Apocalyptica ja Die Krupps. Samuti on seda esitanud Viini Poistekoor, gregooriuse laulu ansambel Gregorian, Lucie Silvas, Angels of Vines ja Staind.
Vene-Türgi sõda (1768–1774)

Vene-Türgi sõda 1768–1774 ehk Kuues Vene-Türgi sõda oli sõda Venemaa ja Türgi vahel. Sõda toimus põhiliselt Dnepri ja Doonau vahelisel alal.
Poola riigis puhkenud segaduste ajal kutsus Bari konföderatsioon türklased appi. Sõjategevus algas 1769. aastal Krimmi khaaniriigi vägede rünnakuga Krimmi khaani Qırım Giray juhtimisel Jelizavetgradi provintsile.
Venemaa väed Pjotr Rumjantsevi juhatamisel hõivasid 1769. aastal Bessaraabia, Moldova ja Valahhia.
Aastal 1770 hävitas Vene sõjalaevastik Çeşme sadamas Türgi sõjalaevastiku (Çeşme merelahing).
Aastal 1774 saavutasid vene väed võidu Larga ja Cahuli jõe juures Šumeni all.
21. juulil 1774 sõlmiti Küçük Kaynarci rahu (Küçük Kaynarca rahu, Kjutšukkainardža rahu). Lõuna-Ukraina, sealhulgas Bugi, Dnepri ja Doni suue, läksid Venemaale, nii et Venemaa sai seal väljapääsu Mustale merele. Krimm sai iseseisvaks Osmani impeeriumist (annekteeriti 1783 Venemaa poolt). Vene laevad said õiguse väinadest läbi sõita. Venemaa sai protektoraadiõiguse Osmanite riigi õigeusuliste üle. Sõja tulemusel tunnistas Osmanite riik Kabarda ja Põhja-Osseetia liitmist Venemaa keisririigiga.
Pseudobasiilika

Pseudobasiilika on mitmelöövilise basiilika ja kodakiriku vahepealne kirikutüüp, kus kesklööv on külglöövidest kõrgem, aga puuduvad basiilikale iseloomulikud valgmikuaknad. Mõistet kasutatakse ainult selliste sakraalehitiste kohta, mille katuseliigendus on basiilikale iseloomulik - kesklöövi katab viilkatus ja külglööve pultkatused ning nende vahele jääb akendeta seinariba.
Kirjanduses võidakse vahel nimetada pseudobasiilikaks ka astmeskirikut, hilisgooti kodakiriku erivormi, mille kolme löövi katab ühine viilkatus.
Ajaloost.
Romaanikas.
Saksamaal Vestfaalis kujunes hilisromaanikas kohalik ehituskoolkond, mille kirikud olid seotud süsteemis toevaheldusega ja ristroidvõlvidega hooned külglöövidest kõrgema kesklööviga. Varaseim näide seda tüüpi kirikust on Münsteri Püha Ludgeri kirik, millele järgnesid teised temasarnased (tänapäevaks on enamus ümber ehitatud). Algsel kujul on säilinud kirikud Billerbeckis ja Legdenis.
Gootikas.
Kolmeosalise katusega pseudobasiilikad on gootikas mõnevõrra haruldasemad, kuid neid esineb siiski Saksamaal, Madalmaades, Tšehhis ja Poolas. Vahel pole kesklöövi ja külglöövide katused eraldatud muuga kui vaid väikese järguga, nagu Görlitzi Peetruse ja Pauluse kirikul.
Erijuhtumid.
Pseudobasiilika erivorm on Hispaaniale iseloomulik kirikutüüp, kus kesklööv on vaid veidi kõrgem külglöövidest nagu astmeskirikul, kuid kesklöövi seina kõige kõrgemas osas on igas võlvikus väike ümaraken, nagu Barcelona katedraalis ja Santa María de la Mari kirikus. Päris basiilikast eristab seda tüüpi selgelt eristatava valgmikukorruse puudumine siseruumi liigenduses.
Lestaadiuslus

Lestaadiuslus on luterlik äratusliikumine ja õpetus, mis on levinud eeskätt Soome, Rootsi ja Norra põhjaosas soomlaste ja saamide seas. 
Lestaadiuslik kristlus on saanud nime Lars Levi Laestadiuse järgi. Aastal 1844 elas Laestadius läbi usulise ärkamise, kui usklik saami tüdruk Lapimaa Maria kuulutas talle pattude andeksandmist. Laestadius ei loonud uut õpetust.
Soome lestaadiuslased kasutavad kokkutulekutel jutlustes Piibli 1776. aasta tõlget soome keelde. 
Eestis tegutseb Tartus asutatud vanalestaadiuslik Eesti Luterlik Rahuühendus.
Maahoki 1968. aasta suveolümpiamängudel

Maahoki 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos&lt;br&gt;
13.-26. oktoober.&lt;br&gt;
Olümpiavõitja 1964: India.&lt;br&gt;
16 meeskonda.
Kohamängud.
5.-8. kohale.
Holland-Uus-Meremaa 3:1&lt;br&gt;
Hispaania-Keenia 2:1&lt;br&gt;
Poolfinaalid.
Austraalia-India 2:1&lt;br&gt;
Pakistan-Saksa FV 1:0&lt;br&gt;
15. koha mäng: Malaisia-Mehhiko 1:0&lt;br&gt;
13. koha mäng: Jaapan-Argentina 2:0&lt;br&gt;
11. koha mäng: Saksa DV-Suurbritannia 2:1&lt;br&gt;
9. koha mäng: Belgia-Prantsusmaa 3:0&lt;br&gt;
7. koha mäng: Uus-Meremaa-Keenia 2:0&lt;br&gt;
5. koha mäng: Holland-Hispaania 1:0&lt;br&gt;
Pronksimäng: India-Saksa FV 2:1&lt;br&gt;
Finaal: Pakistan-Austraalia 2:1&lt;br&gt;
Kriminalistika

Kriminalistika on teadus, mis käsitleb kohtueelses menetluses tõendite kogumist. 
Kriminalistika mõistele on võimalik läheneda kolmel viisil: 
Kriminalistikas esitatakse kooskõlas kriminaalmenetluse seadustikuga teaduslikult põhistatud üldist laadi soovitusi ja nõudeid nüüdisteaduse andmete ja tehnikasaavutuste rakendamiseks kriminaalmenetluses, tagamaks kuritegude kiire ja täieliku avastamise.
Kriminalistika meetodite hulka kuuluvad DNA tüpiseerimine, daktüloskoopia, käekirjaekspertiis, aineekspertiis, trassoloogia, jpt.
Eestis teeb kriminalistikaanalüüse Eesti Kohtuekspertiisi Instituut.
Leverkuseni Bayer

Bayer 04 Leverkusen on Saksamaal Leverkusenis asuva kontserni Bayer AG spordiühing, mis on üks suurema liikmeskonnaga spordiühinguid Nordrhein-Westfalenis. 
Ühing asutati 15. juunil 1904 vabriku spordiühinguna, mille nimi oli Turn- und Spielverein 1904 der Farbenfabrik vormals Friedrich Bayer Co. Leverkusen. Ühingu värvid on must-punane. 
Ühingul on kokku 14 osakonda ning see katab laia spordispektri noorte- ja massispordist tippspordini.
Jalgpall.
Kõige tuntum on jalgpallosakond, mille värvid on must-punane. Meeskond mängib alates 1979. aastast katkematult esimeses Bundesligas. 
Meeskond pidi kaua võitlema vabrikumeeskonna imidžiga, kuid viimastel aastakümnetel on ta pidevalt kuulunud Bundesliga tugevamate hulka ning tuli aastatel 1997, 1999, 2000, 2002 ja 2011 Saksamaa meistrivõistlustel teiseks. 
Aastal 1988. aastal võideti UEFA karikas ja 1993. aastal Saksamaa karikavõistlused. Aastal 2002 mängis Bayer Leverkusen UEFA meistrite karika finaalis ja kaotas Real Madridile 1:2.
Praegune meeskond.
"Seisuga 31. august 2023"
Lõuna-Sudaani lipp

Lõuna-Sudaani lipp on Lõuna-Sudaani riigilipp.
Lõuna-Sudaani lipuks võeti 9. juulil 2005 Sudaani Rahvavabastusliikumise lipp. See sarnaneb Keenia lipuga (must, valge, punane, valge, roheline). Vardapoolsele küljele on lisatud sinine kolmnurk kollase viisnurkse tähega. 
Sinine tähistab Niilust, täht aga sümboliseerib Lõuna-Sudaani rahva tulevikulootusi. Punane kujutab valatud verd ja roheline regiooni põllumajandust.
Vettehüpped 1968. aasta suveolümpiamängudel

Vettehüpped 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos&lt;br&gt;
17.–26. oktoobril.
Mehed.
Hoolauahüpped.
Olümpiavõitja 1964: K. Sitzberger (USA) 159,9.&lt;br&gt;
28 võistlejat.
Göta jõgi

Göta (rootsi "Göta älv") on jõgi Euroopas Rootsis. Algab Vänernist. Voolab lõunasse, moodustab kärestikke ja Trollhättani kose. Suubub Göteborgis Kattegatti.
Bromo

Bromo on tegevvulkaan Jaava saarel Indoneesias.
Bromo on moodustunud Tenggeri kaldeerasse.
Colima vulkaan

Colima on tegevvulkaan Põhja-Ameerikas Mehhikos.
Vulkaani kõrgus on 3850 meetrit.
Somaalimaa lipp

Somaalimaa lipp on end ühepoolselt Somaaliast iseseisvaks kuulutanud Somaalimaa lipp.
Puntlandi lipp

Puntlandi lipp on end ühepoolselt Somaaliast iseseisvaks kuulutanud Puntlandi lipp.
Lipp võeti kasutusele 22. detsembril 2009.
Colima

Colima on linn Mehhikos, Colima osariigi pealinn ja Colima valla halduskeskus.
Elanike arv 2005. aastal oli 123 597.
1527. aastal asutatud Colima on üks Mehhiko vanemaid linnu.
2003. aastal toimus piirkonnas 7,8-magnituudine maavärin, mis tõi kaasa suuri purustusi ja nõudis vähemalt 24 inimelu.
Ehituskuur

Ehituskuur (saksa keeles "Bauhütte") on ajalooline kirikuehitajate (kiviraidurite, kujurite, müürseppade, seinamaalijate ja klaasimaalijate) tsunftilaadne organisatsioon peamiselt saksakeelsetes maades, ka Prantsusmaal ja Ungaris. 
Keskajal oli ehituskuuri ülesandeks kunstiliste ehitustraditsioonide viljelemine ja arendamine ning kuurisaladuste (tehniliste kogemuste ja praktikate, proportsioonipõhimõtete) edasiandmine. Nende ehituskuuriraamatutes, millest mõned on säilinud, on ehitusplaane, tüpiseeritud figuure, ornamente ja muid joonistusi, mille järgi töid teostati. 
Need kuurid tekkisid 13. sajandil mungatraditsioonide edasikandjatena ning nende õitseng oli 14. sajandil. Neid peetakse linnatsunftide eelkäijaks. Aastal 1459 liitusid ehituskuurid Straßburgi eeskirja alusel Straßburgi peaehituskuuriga. Sellele allusid Kölni, Viini ja Berni, hiljem ka Zürichi ehituskuur, neile omakorda piirkondlikud ehituskuurid. 
Ehituskuuri liikmed kohustusid täitma kuurieeskirju, milles oli väga erinevaid seadusi, muuhulgas õpipoisiaja, maksude ja töötasude kohta. Neil oli usu ja kõlbluse alaseid kohustusi. Nad pidid kultiveerima inimlikke voorusi, nagu kannatlikkust, vennaarmastust, truudust, vaikimist ja tõearmastust. Ehituskuuril oli veel teine sotsiaalne eesmärk: ta toetas vanu ja vaesunud liikmeid. Lahendati ka omavahelisi tülisid. Isik, kes tahtis ehituskuuri astuda, vajas käemeest sellest kuurist. Vastuvõtmine eeldas sündimist abielust ja head mainet. Kui keegi ordu eeskirja rikkus, kuulutati ta autuks ning tema nimi naelutati häbiposti. 
Ehituskuuride liikmetel oli teistsugune riietus ja kombed kui tsunftideks organiseerunud linnakiviraiduritel. 
Ehituskuuri juhtis "Aldermann". Temast allpool olid järgmised astmed, mis on tänini säilinud: 
Igal tsunftigildil oli oma kutseühing, märgid ja salasümbolid. Need olid nii-öelda liikmetunnistuseks, sest kirjaoskus oli tol ajal väheste eesõigus. 
Igasse ilmalikku gildiühingusse kuulus vaimulik. Ehituskuuridel olid üldiselt lähedased suhted kirikute ja kloostritega. Rahva jaoks tegi nad müstiliseks see, et ehituskuuri liikmetel olid ulatuslikud teadmised Piibli kohta, mida tavakodanikul ei olnud, sest missasid peeti tol ajal ladina keeles. 
Oma ulatuslike teadmistega ehitusest rändasid ehituskuuri liikmed kohtadesse, kus kavandati suuri ehitisi, näiteks toomkirikut või kloostrit. Selliseid ettevõtmisi oli tol ajal palju. Tulevase ehituse paika jõudes ehitasid nad oma kuuri ning pakkusid oma teenuseid. 
Vaimulikud vastustasid sageli ehituskuure, inkvisitsioon püüdis neid välja juurida. Prantsusmaal peeti nende tegevust alati ketserlikuks.
Reformatsiooniga käisid alla ka ehituskuurid, aastal 1731 saadeti nad sunniviisiliselt laiali. Mõned nende kombed esinevad vabamüürluses. 
Praegune seis.
Tänapäeval on toomkiriku-ehituskuurid ("Dombauhütten") piiskopkonna ettevõtted, mille ülesandeks on kiriku omandis olevate hoonete, eriti piiskopikiriku renoveerimine, saneerimine ja alalhoidmine. Nüüd on sinna vastu võetud ka naisi. Näiteks Kölni ehituskuuri juhib diplomeeritud naisinsener.
Võrkpall 1968. aasta suveolümpiamängudel

Võrkpall 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 13.–26. oktoobrini.
Mehed.
Olümpiavõitja 1964: NSV Liit.&lt;br&gt;
10 meeskonda.
Turniirist loobusid Aafrika meister Tuneesia ja Rumeenia. Neile asendajate otsimisel ütlesid ära Alžeeria, Jugoslaavia, Ungari ja Holland. Asendusmeeskondadeks said Bulgaaria ja Belgia.
1. NSV Liit: Oleg Antropov, Vladimir Beljajev, Ivan Bugajenkov, Vladimir Ivanov, Valeri Kravtšenko, Jevgeni Lapinski, Vasilius Matuševas, Viktor Mihhaltšuk, Georgi Mondzolevski, Juri Pojarkov, Eduard Sibirjakov, Boriss Tereštšuk.&lt;br&gt;
2. Jaapan: Naohiro Ikeda, Masayuki Minami, Katsutoshi Nekoda, Mamoru Shiragami, Isao Koizumi, Kenji Kimura, Yasuaki Mitsumori, Jungo Morita, Tadayoshi Yokota, Seiji Ohko, Tetsuo Sato, Kenji Shimaoka.&lt;br&gt;
3. Tšehhoslovakkia: Antonín Prochazka, Jiři Svobodo, Lubomir Zajiček, Josef Musil, Karel Smolka, Vladimir Petlak, Petr Kop, Frantiček Sokol, Bohumil Golian, Zdenek Groessl, Pavel Schenk, Drahomir Koudelka.
Naised.
Olümpiavõitja 1964: Jaapan.&lt;br&gt;
8 naiskonda.
1. NSV Liit: Ljudmila Buldakova, Tatjana Veinberga, Valentina Vinogradova, Vera Galuška (aastast 1969 kuni surmani Dujunova), Vera Lantratova, Galina Leontjeva, Ljudmila Mihhailovskaja, Tatjana Ponjajeva, Inna Rõskal, Roza Salihhova, Tatjana Sarõtševa, Nina Smolejeva.&lt;br&gt;
2. Jaapan: Setsuko Yoshida, Suzue Takayama, Toyoko Iwahara, Youko Kasahara, Aiko Onozawa, Yukiyo Kojima, Sachiko Fukunaka, Kunie Shishikura, Setsuko Inoue, Sumio Oinuma, Makiko Furukawa, Keiko Hama.&lt;br&gt;
3. Poola: Krystyna Czajkowska, Jozefa Ledwig, Elzbieta Porzec, Wanda Wiecha, Zofia Szczesniewska, Krystyna Jakubowska, Lidia Chmielnicka, Barbara Niemczyk, Halina Aszkielowicz, Krystyna Krupa, Jadwiga Ksiazek, Krystyna Ostromecka.
Heigo Ritsbek

Heigo Ritsbek (sündinud 12. aprillil 1951 Pärnus) on eesti kirikutegelane. 2016. aastal rajas ta koos mõttekaaslastega Anglokatoliku Kiriku.
Elulugu.
Ta sündis vaimuliku perekonnas. Ta lõpetas Pärnu 1. Keskkoolis kaheksa klassi, 1969. aastal Saaremaal Kingissepa 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna.
Ta töötas Eesti Metodisti Kiriku Valitsuse sekretärina 1977–1982 ja Tallinna metodisti koguduse pastorina 1979–1989. Diakoniks pühitsetud 9. märtsil 1979 piiskop dr Ole E. Borgeni poolt Tallinnas.
1989. aasta veebruaris emigreerus ta koos perega USA-sse, kus jätkas vaimulikutööd ning teoloogilisi õpinguid, lõpetades metodistliku Asbury Teoloogilise Seminari teoloogiamagistri ("Master of Divinity", MDiv, 1993) ja Bostoni ülikooli teoloogiateaduskonna teoloogiadoktori ("Doctor of Ministry in Theological Studies", DMin, 1996) kraadiga (väitekiri "The Mission of Methodism in Estonia", Metodisti kiriku misjon Eestis).
Aastal 1996 ühines ta Karismaatilise Episkopaalkirikuga, pühitseti 23. juunil 1996 Jacksonville'is (Florida, USA) preestriks ning tuli koos perega tagasi Eestisse. Ta töötas selle kiriku preestrina 1996–2012. Aastail 1996–2011 oli ta Eesti Karismaatilise Episkopaalkiriku peavikaar ning Harkujärve Püha Esimärter Stefanose koguduse rektor.
25. augustil 2012 pühitseti ta Ugandas Kaseses Aafrikas peapiiskop dr Kiiza S. Thomase poolt piiskopiks.
2016. aastal rajas ta koos mõttekaaslastega Anglokatoliku Kiriku. Ta on aastast 2016 ülemaailmne patriarh ning aastast 2020 selle Kiriku Püha Kolmainsuse Anglokatoliku Vaimuliku Teenistuse Kooli president.
Heigo Ritsbek on vaimulikult teeninud ning jutlustanud ligi 3000 korda enam kui 100 koguduses 32 erinevas uskkonnas 27 riigis üle kogu maailma 385 000 inimesele ning raadio ja TV vahendusel jõudnud 1,3 miljoni inimeseni. Seega kokku on ta jõudnud kristliku sõnumiga 1,7 miljoni inimeseni. Samas on ta seoses kirikutööga külastanud 41 eri riiki maailmas.
Ta on olnud ajaloo-, religiooniloo-, ühiskonnaõpetuse ja filosoofiaõpetaja Tabasalu Ühisgümnaasiumis (2011–2018), Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis (2011–2014) ja Rocca al Mare Koolis (2000–2010). Ta on töötanud kaasprofessorina Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilises Seminaris (1996–2012 vaheaegadega), Tartu Teoloogia Akadeemias (2000–2010) ning Eesti Mereakadeemias (2004–2005). 
Isiklikku.
Ta on abielus ning tal on kolm tütart ning kolm tütretütart.
Cosigüina vulkaan

Cosigüina on tegevvulkaan Kesk-Ameerikas Nicaraguas. 
Vulkaani kõrgus on 872 meetrit.
Aktiivsus.
Viimati purskas vulkaan aastal 1859, aga kõige kuulsam episood leidis aset 20. jaanuaril 1835. See oli Nicaragua ajaloo kõige võimsam vulkaanipurse. Tollest purskest lendu läinud tuhka on leitud Mehhikost, Costa Ricalt ja Jamaicalt. Hiljem ei ole vulkaan pursanud.
Tuulealused saared (Lõuna-Ameerika)

Tuulealused saared on Grenadast läände jäävad saared Kariibi meres Lõuna-Ameerika ranniku lähedal, osa Väikestest Antillidest. Ulatuvad Arubani.
Assooride lipp

Assooride lipp on Atlandi ookeanis asuvate ja Portugalile kuuluvate Assooride saarte lipp.
10. aprillil 1979 kinnitatud lipp on vertikaalselt jagatud kaheks väljaks, vardapoolne sinine väli on kitsam ja lehvipoolne valge väli laiem. Sinise ja valge välja ühenduskoha keskele on paigutatud kuldne laialisirutatud tiibadega kanakull (Assoorid tähendavadki tõlkes kanakulli), mille kohal on kaarekujuliselt üheksa viisnurkset tähte. Tähed tähistavad Assooride üheksat suurimat saart. Sinise välja vardapoolses ülanurgas on Portugali vapilt pärit kilp, mille punasel äärisel on kujutatud seitse kuldset kindlust ja keskmisel valgel väljal viis sinist kilpi, igal ühel viis valget kuuli. Lipu proportsioonid on 2:3.
Kivisildnik

(:)Kivisildnik (kodanikunimi Sven Sildnik; sündinud 3. jaanuaril 1964 Rakveres) on Eesti kirjanik ja poliitik. 
Lõpetanud Rakvere 1. keskkooli 1982. Õppinud Eesti Põllumajanduse Akadeemias (1982–1986, agronoomia), Tartu Ülikoolis (1986–1989, ajakirjandus) ja Tartu Teoloogia Akadeemias (1990–1991), millest viimase kohta on ütelnud: "Ma tavaliselt väidan, et õppisin seal homileetikat, matusekõnede pidamist." 
Kuulunud kirjanduslikku rühmitusse Hirohall ja Tartu Noorte Autorite Koondisse (NAK, nii 1990. aastal tegevuse lõpetanud kui ka 1997. aastal taasloodud kooslusse), samuti Eesti Kostabi $eltsi. Töötas 1993–1996 ajakirjanikuna ajalehes Post. Oli ansambli Whaw! Zaiks laulja.
Eesti Iseseisvuspartei (EIP) 18. aprillil 2015 toimunud üldkoosolekul valiti ta erakonna esimeheks. Aastatel 2006–2009 Eesti Iseseisvuspartei peasekretär ja 2009–2015 erakonna aseesimees. 18. aprillil 2015 toimunud üldkoosolekul valiti ta erakonna esimeheks. Ta lahkus Eesti Iseseisvusparteist ja astus EKRE liikmeks 4. oktoobril 2022 
On avaldanud arvamuslugusid EKRE uudisteportaalis Uued Uudised.
(:)kivisildnik - "See on minu logo. See on kärss, see on seakärss. See on seakeeramisest. "Siga keerama" – see on selline väljend (virumaa). See on mu toodetele omane, et seal keeratakse siga" 
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks last: poeg ja tütar.
Andre Agassi

Andre Kirk Agassi (sündinud 29. aprillil 1970 Las Vegases Nevadas) on USA tennisist, olümpiavõitja. 
Ta on võitnud meeste üksikmängus 8 suure slämmi turniiri ja kokku 60 ATP turniiri. 
Elukäik.
Agassi isa, Iraanis sündinud Immanuel (Mike) Agassi, oli poksija, kes oli võistelnud kahtedel olümpiamängudel. Tema unistus oli, et vähemalt ühest tema järeltulijast saaks tennisetäht. Andre, neljast lapsest noorim, oli tema viimane ja suurim lootus.
Andre Agassi hakkas tennist õppima kolmeaastaselt. Kui poiss sai kolmteist, saatis isa ta kuulsasse Bolletieri tenniseakadeemiasse (IMG Academy), kus õppisid parimad tennisistid. Tennisemängu harjutati viis tundi päevas. Agassi õppis akadeemias kolm aastat ja oli kooli säravaim täht. 16-aastaselt alustas ta profikarjääri.
Andre Agassi on meeste üksikmängus olnud viiel perioodil (kokku 101 nädalat) maailma esireket, ta on kaheksa suure slämmi turniiri võitja ja olümpiavõitja. Ta mängis profitennist aastatel 1986–2006.
Agassi, kelle enda haridustee jäi pooleli, asutas Andre Agassi Kolledžiks Ettevalmistamise Akadeemia ning investeeris sellesse heategevuslikku ettevõtmisse palju aega ja raha.
Isiklikku.
Andre Agassi on 180 cm pikk ja kaalub 80 kg.
Tal on kaks õde, Rita ja Tami, ning vend Philip. Kõik lapsed mängisid tennist, kuid pere noorim, Andre, sai edukaks profisportlaseks.
1997. aastal abiellus Andre Agassi Hollywoodi näitleja Brooke Shieldsiga. Kaks aastat hiljem suhe purunes, sest kumbki polnud nõus loobuma karjäärist abielu kasuks: Shields oli pidevalt filmivõtetel, Agassi reisis turniirilt turniirile.
Agassi ja Steffi Grafi (tegelikult Stefanie, ja Agassi kutsus teda naise soovil nii) suhe sai alguse 1999. aastal Prantsuse lahtistel tennise meistrivõistlustel. Pärast finaalturniiri vahetasid nad pilke ning vestlesid paarkümmend minutit staadioni katakombides.
Suhe jõudis haripunkti sama aasta sügisel USA lahtistel võistlustel, kus Graf viibis juba pealtvaatajana. Hiljem nähti neid käsikäes jalutamas ja õhtustamas New Yorgi Rosa Mexicano restoranis.
Agassi ja Graf hoidsid oma suhet kaua saladuses. Laulatus toimus 22. oktoobril 2001 Saksamaal vaid perekonna ja lähemate sõprade ringis.
Vaid neli päeva pärast pulmi tõi Steffi Graf ilmale poja, kes kaalus 2,6 kilo ja oli 50 cm pikk ning sündis neli nädalat planeeritust varem täiesti tervena. Poiss sai nimeks Jaden Gil. Teise nime Gil panid Agassid pojale Andre jõutreeningute treeneri Gili järgi, kes oli Andrele olnud justkui isa eest. 3. oktoobril 2003 sündis tütar Jaz Elle.
Maret Ani

Maret Ani (sündinud 31. jaanuaril 1982 Tallinnas) on Eesti endine profitennisist.
Tema parim koht WTA edetabelis oli 63. (15. mail 2006) ja paarismängus 39. (5. aprill 2004).
Maret Ani treenis neli aastat itaallasest treeneri Pierfrancesco Restelli käe all. Oktoobrist 2006 oli tema treener itaallane Alberto Bovone.
Ta teatas karjääri lõpetamisest 17. augustil 2011. 
Saavutused.
Maret Ani karjääri üks paremaid tulemusi on 2006. aasta märtsis toimunud WTA kolmanda kategooria turniiril Acapulcos poolfinaali pääsemine. Poolfinaali pääsemiseks alistas ta hispaanlanna Laura Pous Tio 7:5, 6:2. Poolfinaalis tuli Anil alla vanduda Flavia Pennettale Itaaliast 3:6, 1:6. 
Enne seda võitis ta ühe profiturniiri, tasemelt märksa nõrgema ITF-i võistluse 2005. aasta oktoobris Saint-Raphaëlis, mille auhinnafond oli 50 000 dollarit.
Maret Ani karjääri kaalukaimaks saavutuseks on aga pääs 2,1 miljoni dollari suuruse auhinnafondiga WTA esimese kategooria turniiril Indian Wellsis 16 parema hulka. Kaheksandikfinaalis tuli Anil alla vanduda Saksamaa esinumbrile Anna-Lena Grönefeldile 1:6, 4:6. Turniir toimus märtsis 2006.
ITF turniirivõidud üksikmängus.
Maret Ani on võitnud seitse ITF-i turniiri.
Isiklikku.
Tema ema on võrkpallitreener Mari Ani. Ta on kahe poja ema. Tema õde on korvpallur Pille Toodo.
Steve Cram

Stephen Cram (ka Steve Cram; sündinud 14. oktoobril 1960 Gatesheadis) on Suurbritannia kergejõustiklane (800 m, 1500 m ja 1 miili jooksja). 
Saavutused.
Olümpiamängudel.
1984 – hõbemedal 1500 m jooksus (3.33,40)
Maailmameistrivõistlustel.
1983 – maailmameister 1500 m jooksus (3.41,59)
Euroopa meistrivõistlustel.
1982 – Euroopa meister 1500 m jooksus (3.36,49)
&lt;BR&gt;1986 – Euroopa meister 1500 m jooksus (3.41,09)
Madeira lipp

Madeira lipp on Atlandi ookeanis asuva Portugali autonoomse piirkonna Madeira lipp.
12. septembril 1978 kasutusele võetud lipp koosneb kolmest vertikaalsest laiust (sinine, kollane, sinine). Kollase laiu keskel paikneb puna-valge Kristuse Ordu rist.
Mauritiuse vapp

Mauritiuse vapp on Mauritiuse ametlik vapp.
Vapikilbil on kujutatud laev, palmid, punane võti ja valge täht. Vapikilpi ümbritsevad suhkrurootaimed ja dodo ning samburhirv. Vapilindil on ladinakeelne deviis "Stella clavisque maris Indici" (India ookeani täht ja võti).
Calixtus III (vastupaavst)

Calixtus III (ka: "Callistus III", "Callixtus III"; suri arvatavasti 1179) oli vastupaavst septembrist 1168 kuni 29. augustini 1178. 
Paavstiks oli sel ajal Aleksander III. Calixtus III oli teine vastupaavst Friedrich Barbarossa ja Aleksander III vahelise vastuseisu ajal. 
Ta oli pärit Arezzost ja tema nimi oli Giovanni. Enne vastupaavstiks saamist oli ta Strumi vallombrosiaanide kloostri abt. Itaalia keeles nimetatakse teda "Giovanni di Struma". 
Giovanni oli Friedrich Barbarossa tugev ja varajane toetaja. Ta toetas ka vastupaavst Victor IV-t, kes tegi ta kardinaliks, nimetades ta Albano kardinalpiiskopiks. 
Väike arv skismaatilisi kardinale valis ta 20. novembril vastupaavst Paschalis III järglaseks. 
Calixtus oli põhiliselt vahend, mille abil Friedrich sai paavst Aleksander III-le survet avaldada. Tema toetuspiirkond oli väike. Ta resideeris Viterbos.
Kui Friedrich kaotas Legnano lahingu, oli ta 1. augustil 1177 sunnitud sõlmima Veneetsia rahu ja tunnistama Aleksandrit õiguspärase paavstina. 
Calixtus oli veel mõnda aega vastupaavst Albanos, kuni alistus 29. augustil 1178 Aleksandrile. Pärast seda määrati ta kirikuvarade haldajaks Beneventosse, kus ta suri.
Airbus A340

Airbus A340 on neljamootoriline laiakereline reaktiivreisilennuk. 
Reisijaid mahub lennukisse 263–419 ja lennukaugus on 12 400–16 600 km (6700–9000 meremiili) 
Airbus A340 sarnaneb kahemootorilise lennukiga Airbus A330. See võimaldab 1–3-päevase täiendõppega kasutada nende lennukite juhtimiseks samu lendureid (tavaliselt kulub teist tüüpi lennuki juhtimise õppimiseks ja loa saamiseks 25 päeva).
Lennukikere on silindriline, välisdiameetriga 564 cm. Salongi siselaius on 528 cm.
Euroopa lennukiehitaja Airbus teatas, et neljamootoriliste Airbus 340, mida kasutavad näiteks nii SAS kui ka Finnair, ehitamine lõpetatakse 2011. aasta lõpus, kuna seda lennukitüüpi pole keegi juba pikemat aega tellinud.
A340-200.
Airbus A340-200 on ainuke reisilennuk, mille tiivaulatus on suurem kui lennuki enda pikkus. 
A340-300.
Keskmise lennukaugusega A340-300-l on sellest lennukisarjast kõige rohkem kasutajafirmasid.
A340-500.
Airbus A340-500 on oma sarjas kõige suurema lennukaugusega. 
A340-600.
Oli mõnda aega maailma pikim lennuk, kuid selle ületas uuem Boeing 747-8I.
Airbus A350 XWB

Airbus A350 XWB on kahemootoriline laia kerega pikamaa reaktiivreisilennuk, mida arendab ja ehitab Airbusi kontsern. A350 on esimene Airbusi reisilennuk, mille kere ja tiivastruktuuri kandva osa moodustab peamiselt süsinikkiuga tugevdatud polümeerkonstruktsioon ehk komposiit. A350 sarja lennukites on tavalise kolmeklassilise salongijaotuse korral 280 kuni 366 istekohta. Lennukite Airbus A330 ja Airbus A340 järglane A350 on otseselt konstrueeritud püsimiseks konkurentsis lennukitega Boeing 787.
Airbus A350 esimene kavand loodi aastal 2004 ja see oli sisuliselt parema aerodünaamilise lahenduse ja uuemate ökonoomsemate mootoritega A330. 2006. aastal reageeris Airbus suurte potentsiaalsete tellijate kriitikale ja tegi kavandi täielikult ringi. Uuendatud kavand sai tähistuse Airbus A350 XWB ('extra wide body' ehk 'eriti laia kerega'). Lennuki väljatöötamise kulusid hinnatakse 12 miljardile eurole. 2015. aasta jaanuari seisuga oli Airbus saanud tellimusi 780 lennukile kokku 40 kliendilt üle maailma.
A350 prototüüp tegi esmalennu 14. juunil 2013 Toulouse'is Prantsusmaal. Euroopa Lennundusohutusamet (EASA) väljastas Airbus A350-le tüübisertifikaadi septembris 2014, kaks kuud hiljem väljastas tüübisertifikaadi USA Föderaalne Lennuamet (FAA). Esimene A350 alustas liinilende Qatar Airwaysi värvides 15. jaanuaril 2015.
Bombardier CRJ

Bombardier CRJ, algul lennuki Canadair CL-600 Regional Jet tähis, on lennukiehitusfirma Bombardier Aerospace regionaallennukite CRJ100 kuni CRJ1000 sari.
Regionaallennukite CRJ100/200/440/700/705/900/1000 kabiinid on kõik sama tehnilise lahendusega, mistõttu saavad selle lennukisarja ühe lennukitüübi juhtimise omandanud piloodid täiendava õppeta juhtida ka teisi sama seeria lennukeid. Samuti on lennukitel samad hooldus- ja teenindusnõuded, varustus ja seadmestik, mistõttu saavad lennufirmad selle seeria eri lennukeid kasutada väiksemate lisakuludega.
Omas lennukiklassis edukad CRJ-d põhinevad suurel osal Bill Leari loodud LearStar 600 konstruktsioonil. Kanada firma Canadair ostis CL-600 Challengeri tootmisõigused ning konstrueeris selle põhjal äriklassi lennuki. 1989. aasta märtsis alustas Canadairiga ühinenud Bombardier Canadair Regional Jeti (CRJ) programmi.
Reisilennufirmades on kasutusel üle 1500 CRJ sarja lennuki. Nende hulgas on CRJ100, 200, 440, 700, 701, 702, 705, 900 ja 1000 ning äriklassi lennukid Challenger 850/870/890, mis baseeruvad CRJ lennukitel.
CRJ100/200/440.
Esmalend tehti 1991. aasta mais. 1992. aasta oktoobris võeti CRJ-lennukid kasutusele Lufthansa CityLine'i lennufirmas. CRJ100/200 pikema lennukaugusega mudelitele järgnes CRJ200 (ER "extended range", LR "long range"), millel olid parema sisejahutusega mootorid CF34-3B1.
CRJ700/700/701/702.
70-kohaline CRJ700 on CRJ200 arendus, mille esmalend tehti 1999. aasta mais. Liinilendudel võeti see kasutusele kaks aastat hiljem. CRJ700 on võrreldes CRJ100/200 mudelitega pikem ja laiem ning sellel on suurema võimsusega mootorid CF34-8C1, tugevam telik ja CRJ-lennukite jaoks esimest korda esiserva eestiivad.
Märtsis 2005 võttis Bombardier kasutusele suurema lennukaugusega mudeli CRJ700LR.
CRJ700 NextGen mudelitel on täienduseks suuremad reisijatesalongi aknad, uuenenud LED-valgustusega interjöör, 27% rohkem pagasiruumi salongis ja komposiitmaterjalist tagatiivad.
CRJ705/900.
79–90-kohaline CRJ900 on pikendatud versioon CRJ700-st. Lennukikerele lisati vahesektsioon, millega pikenes lennuk 3,89 meetri võrra. Lennuk sai ka uuemad mootorid CF34-8C5 ja CF34-8C5A1. Hiljem lisandus ka CRJ900 vähendatud modifikatsioon CRJ705, millel on 75 reisijakohta. Kümne esimese klassi reisijakohaga CRJ705 tegi esmalennu Air Canada Jazzi lennufirmas 2005. aasta mais.
Metakeel

Loogikas, matemaatika alustes ja keeleteaduses nimetatakse metakeeleks keelt, milles kirjeldatakse teist keelt (objektkeelt).
See võib viidata igale terminoloogiale või kasutatavale keelele, et arutada keelt ennast: kirjalikku grammatikat, või arutelu keelekasutusest.
Väga sageli eristatakse väljendeid metakeeles sihtkeelest "kaldkirja" kasutamisega, viidetega või tehakse nende jaoks eraldi rida.
Cotopaxi

Cotopaxi [kotop'ahhi] on tegevvulkaan Lõuna-Ameerikas Ecuadoris. 
Vulkaani kõrgus on 5911 meetrit.
Björn Borg

Björn Rune Borg (sündinud 6. juunil 1956 Stockholmis) on Rootsi tennisist. 
Borgi on tihti loetud kõigi aegade parimaks tennisistiks Euroopas, samas USA tennisist Pete Sampras on kõikide aegade maailma parim. Borg võitis suhteliselt lühikese karjääri jooksul kokku 11 suure slämmi turniiri – Wimbledoni viis korda ja Roland Garrosi rekordiliselt kuus korda. Australian Openil osales Borg ainult korra, 1974. aastal, kus ta langes välja kolmandas ringis. USA lahtistel meistrivõistlustel jäigi Borgil võit saamata, kuigi ta jõudis neli korda finaali. Ta on International Tennis Federationi maailmameister aastatel 1978–1980.
Borg võitis ühtekokku 73 ATP turniiri.
Vastupidavuse, hea füüsilise ettevalmistuse ja tugeva närvikavaga tuntud Borg sai sellised hüüdnimed nagu "jäämägi" ja "tagajoonemasin". Tema tunnusteks olid peapael, pikad juuksed ja 6-0 võidud. 
Sportlaskarjääri järel üritas ta riideäris edu saavutada. Firma siiski läks pankrotti ja Borg pidi maja maha müüma. Ta on hiljem avalikkusele rääkinud, et tippsportlase karjääri järel kasutas ta mitu aastat kokaiini, mis põhjustas tema elus tagasilööke. 
3. märtsil 2006 teatas ta, et müüb viis Wimbledoni võidukarikat rahaliste raskuste pärast. Oksjonifirma Bonhams arvestas müügihinnaks 200 000 naelsterlingit. Lisaks karikatele tahtis ta maha müüa ka kaks tennisereketit. Meedias arvati siiski seda, et Borg teeskleb oma majandusraskusi, et endisele firma kaasomanikule mitte lisaraha maksta.
2017. aastal valmis film tema ja John McEnroe ajaloolisest duellist 1980. aasta Wimbledoni turniiril.
Daiseni vulkaan

Daisen (jaapani 大山 'suur mägi') on vulkaan Honshū saarel Jaapanis Tottori prefektuuris. 
Vulkaani kõrgus on 1729 meetrit.
Daisen asub mere kaldal, Honshū põhjarannikult 20 km lõunas. See muudab ta kaugele nähtavaks ja ta tundub eriti suurena. 
Daisen kuulub Jaapani 100 kuulsaima mäe hulka. 
Esmamainimine ja nimed.
Esimest korda mainiti seda mäge aastal 733 nime all "Ōkami-take", mis sõna-sõnalt tähendab 'suure jumala mägi'. Hiljem on teda nimetatud ka "Hōki Fuji" ja "Izumo Fuji", sõltuvalt sellest, kummal mäeküljel ütleja oli, sest Daisen jäi vanasti Hōki provints ja Izumo provintsi piirile.
Teke.
Vulkaan asub Edela-Honshū vulkaanilises kaares, kus Filipiini laam sukeldub Hiina-Korea platvormi alla.
Daisen on liitvulkaan ning on tekkinud paljude aastatuhandete pikkuse vulkaanilise tegevuse tulemusena. Pursked selles piirkonnas algasid 1,8 miljonit aastat tagasi ja tekitasid umbes pool miljonit aastat tagasi nn Vana Daiseni. Vana Daiseni kaldeerasse hakkas umbes 50 000 aastat tagasi teise pursete seeria tulemusel tekkima tänapäevane Uus Daisen. See protsess algas nii vägeva purskega, et sellest pärit vulkaanilist tuhka on leitud isegi Honshū põhjaosas olevast Tohoku prefektuurist, ja lõppes umbes 10 000 aastat tagasi (hiljem pole Daisen pursanud).
Tempel.
Mäe küljel umbes poolel mäe kõrgusest on budistlik tempel Daisen-ji, mille asutas Tendai sekt juba Heiani perioodil aastal 718. 
Tipud.
Mäel on kolm kõrgemat tippu. Kõige kõrgem on Kengamine (1729 m), teine on Misen (1709 m). 
Ronimine.
Ilma Daisen-ji templi munga juuresolekuta on mäe otsa ronida karmilt keelatud ja kuni Edo perioodini ei tohtinud lihtrahvas üldse mäe otsa ronida.
Aastal 2000 toimus Tottoris maavärin, mille järel tunnistati mägi ebastabiilseks: mõned tema tipud on kokkuvarisemise äärel. Nii näiteks on mäe Kengamine tippu üldse keelatud ronida, minna tohib üksnes Miseni tippu. Tõus Daisen-ji templist Miseni tippu kestab 3 tundi.
Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel

Veepall 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 14.–26. oktoobrini.
Olümpiavõitja 1964: Ungari.&lt;br&gt;15 meeskonda.
Austraalia kvalifitseerus olümpiamängudele, kuid otsustas mitte osaleda. Sportlased hankisid omal käel piletid ja elukoha Méxicos. Austraalia Olümpiakomitee kaebas ROK-ile ja Austraalia meeskonnal ei lubatud võistelda.
Kohamängud.
9.–12. kohale.
Saksa FV – Mehhiko 6:3&lt;br&gt;
Hispaania – Jaapan 5:0
5.–8. kohale.
USA – Holland 6:3&lt;br&gt;
Saksa DV – Kuuba 8:2
Poolfinaalid.
Jugoslaavia – Ungari 8:6&lt;br&gt;
NSV Liit – Itaalia 8:5
Viimase koha mäng: Brasiilia – Araabia Ühendemiraadid 5:3&lt;br&gt;
13. koha mäng: Kreeka – Brasiilia 5:2&lt;br&gt;
11. koha mäng: Mehhiko – Jaapan 5:4&lt;br&gt;
9. koha mäng: Hispaania – Saksa FV 7:5&lt;br&gt;
7. koha mäng: Holland – Kuuba 8:5&lt;br&gt;
5. koha mäng: USA – Saksa DV 6:4&lt;br&gt;
Pronksimäng: Ungari – Itaalia 9:4 (või 6:4)&lt;br&gt;
Finaal: Jugoslaavia – NSV Liit 13:11 (normaalaeg 11:11)
1. Jugoslaavia: Ozren Bonačič, Dejan Dabovič, Zdravko Hebel, Zoran Jankovič, Ronald Lopatny, Uroš Marovič, Miroslav Poljak, Dorde Perišič, Mirko Sandič, Karlo Stipanič, Ivo Trumbič.&lt;br&gt;
2. NSV Liit: Juri Grigorovski, Boriss Grišin, Vadim Guljajev, Leonid Ossipov, Vladimir Semjonov, Aleksandr Sidlovski, Vjatšeslav Skok, Oleg Vovin, Aleksei Barkalov, Aleksandr Dolgušin, Givi Tšikvanaja.&lt;br&gt;
3. Ungari: András Bodnar, Zoltan Dömötör, László Felkal, János Konrad, Ferenc Konrád, Mihaly Mayer, Endre Molnár, Denes Pocsik, László Sarosi, János Steinmetz, István Szivos.&lt;br&gt;
Eritrea vapp

Eritrea vapp on Eritrea ametlik vapp. See võeti kasutusele 24. mail 1993. 
Vapil on kujutatud üksküürkaamelit looduslikus keskkonnas. Seda ümbritseb õlipuupärg ja sinine lint kirjadega "Eritrea Riik" inglise, tigrinja ja araabia keeles.
1346

1346. aasta (MCCCXLVI) oli 14. sajandi 46. aasta.
1345

1345. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Aastad: 1340 1341 1342 1343 1344 - 1345 - 1346 1347 1348 1349 1350
1344

1344. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Aastad: 1339 1340 1341 1342 1343 - 1344 - 1345 1346 1347 1348 1349
1343

1343. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Aastad: 1338 1339 1340 1341 1342 - 1343 - 1344 1345 1346 1347 1348
1342

1342. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Aastad: 1337 1338 1339 1340 1341 - 1342 1343 1344 1345 1346 1347
1341

1341. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Aastad: 1336 1337 1338 1339 1340 - 1341 - 1342 1343 1344 1345 1346
1340

1340. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad - 1340. aastad - 1350. aastad 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad
Aastad: 1335 1336 1337 1338 1339 - 1340 - 1341 1342 1343 1344 1345
Parmenides

Parmenides (umbes 540 – 480 eKr) oli vanakreeka filosoof, kelle kodulinnaks oli Elea linn Suur-Kreekas (praegune Velia linn Lõuna-Itaalias) ja keda loetakse vastavalt oma kodukohale eleaatide koolkonda kuuluvaks ning klassifitseeritakse eelsokraatikuks, nagu kõiki Sokratesele ajalooliselt eelnevaid filosoofe.
Parmenidest peetakse teoreetilise filosoofia rajajaks ja arvatakse, et ta oli Xenophanese õpilane.
Tema filosoofilisest teosest, mille pealkirjaks olevat olnud "Peri physeōs" ("Loodusest" või ka "Loomusest"), on säilinud kümmekond fragmenti (kokku umbes 150 rida). Teos on kirjutatud luulelis-mütoloogilises vormis ja koosneb kolmest osast, millest esimene on eelkõne (prooimion), kus autor laseb enda poole pöörduda jumalannadel, Themisel ja Dikel, ning lausuda juhatussõnad mõtlemise teel käimiseks, teine osa käib tõe (aletheia) kohta olles mõtlemise ainuõige tee ja kolmas käib näivuse/arvamuste (doxa) kohta, mis on mõtleja silmis "kahepäiste" ja ekslike surelike tee. Arvatakse, et eelkõnest on suurem jagu säilinud, kuid ülejäänud fragmendid on katkendlikud ja annavad võimaluse Parmenidese mõtlemist väga mitmel viisil rekonstrueerida.
Parmenidese arvates on ainuke asi, mida on võimalik ilma endaga vastuollu minemata ütelda: "Olev on ja olematut ei ole." Selle eelduseks on, et olev on muutumatu ning sellest tulenevalt hävimatu, igavene ja liikumatu, kuna selleks, et muutumine oleks võimalik, peaks olema ka midagi muud peale oleva (muutumine eeldab algseisundi saamist mitteolevaks ja uue seisundi ehk vast mitteolnu saamist olevaks), mis on aga võimatu, kuna kõik, mis pole olev, on mitteolev, mitteeksisteeriv. Tegemist on äärmusliku "loogilise" väitega, mis lähtub vasturääkivuse välistatusest kui ühest loogika põhilisest printsiibist, mille esmasõnastajaks võib Parmenidest teatud mõttes pidada, kuigi loogika kui valdkond tekkis märksa hiljem. Parmenidese loogikat pole ka sisu poolest õige pidada väga sarnaseks abstraktse või formaalse loogikaga, tegemist on pigem iselaadse "füüsilise loogikaga" (Aristoteles nimetabki kõiki eelsokraatikuid "füsioloogideks").
Sellisest "oleva olemisest" lähtuvalt saab Parmenidesele omistada arusaama, et kõik, mis meeltega tajutavas maailmas muutub, tekib, hävib, liigub, on vaid näivus, meelepete, illusioon. Tõde oleva kohta saab seega teada ainult mõtlemise vahendusel: "Ju seesama mõtelda ongi ning ollagi."
Hiljem püüti tema teooriat nii kummutada (Protagoras) kui ka kaitsta (Zenon Eleast). Parmenidese maailmamõistmine pani Aristotelese väitel hiljem aluse atomistide koolkonnale, kes arvasid olevat leidnud lahenduse, kuidas mitteolev siiski olla võib ja samastasid mitteolevaga tühjuse, kuna olevaga samastasid nad jagamatud aineosakesed (aatomid).
Parmenidese mõtlemise kõige tuntum ja püüdlikum edasiarendaja on Platon ning läbi Platoni filosoofia on Parmenidese mõtlemisel olnud suur mõju kogu lääne filosoofia ajaloole. Parmenides on ka Platoni samanimelise dialoogi nimitegelane.
Sophokles

Sophokles (kreeka keeles Σοφοκλῆς "Sophoklēs"; 497/496 eKr Kolonos – 406/405 eKr Ateena) oli üks tuntumaid vanakreeka näitekirjanikke.
Sophokles on tuntud oma tragöödiate poolest. Ta on üks kolmest vanakreeka tragöödiakirjanikust, kelle teoseid on tänapäevani säilinud. Oma esimesed näidendid kirjutas ta hiljem kui Aischylos ja varem või samal ajal kui Euripides.
Ta elas Ateenas ja oli Periklese sõber. Esimest korda astus ta avalikkuse ette pärast Kreeka-Pärsia sõdu, kui ta noorukina esines võidupidustustel.
Sophokles kirjutas 123 näidendit, millest täielikult säilinud on ainult seitse: "Aias", "Antigone", "Trahhislannad", "Kuningas Oidipus", "Elektra", "Philoktetes" ja "Oidipus Kolonoses". Kolm kuulsamat neist on tuntud Teeba tsükli nime all, sest jutustavad Teeba kuningas Oidipusest ja tema tütrest Antigonest, kuigi tegelikult kuulus igaüks algselt erinevasse tetraloogiasse, mille ülejäänud osad pole säilinud.
Ligi pool sajandit oli ta Ateena linnriigi kõige austatum näitekirjanik. Ta võttis osa umbes 30 draamavõistlusest, millest võitis 24 ega jäänud kunagi kolmandaks ehk viimaseks. Aischylos võitis 14 võistlust, jäädes mõnikord Sophoklesele alla, ning Euripides võitis kõigest 4 võistlust.
Sophokles mõjutas teatrikunsti arengut paljuski, näiteks lisas ta etendusse kolmanda näitleja, vähendades nii koori osatähtsust narratiivi edasiandmisel. Samuti olid tema tegelaskujud inimlikud indiviidid oma tegude ja otsustega ning viimistletumad kui varasematel autoritel, näiteks Aischylosel. 
Mälestuse jäädvustamine.
Sophoklese nime kandis Tartu Ülikooli peahoone keldris asunud kohvik, mis likvideeriti 1997. aastal.
Ivan Lendl

Ivan Lendl (sündinud 7. märtsil 1960 Ostravas) on endine Tšehhoslovakkia tennisist. Ta võitis 8 suure slämmi turniiri ja 100 ATP turniiri, neist 6 paarismängus. 11 korda oli ta suure slämmi turniiridel teine.
Ivan Lendl sündis tenniselembeses perekonnas. Vanemad olid tema esimesteks treeneriteks. Ema Olga oli omal ajal Tšehhoslovakkia 2. reket, isa laeks jäi 15. koht maa edetabelis.
Läbimurre maailma tennises saabus 1978, kui Ivan võitis Wimbledoni juunioride turniiri ja tunnistati maailma parimaks juunioriks. Samal aastal algas tema profikarjäär.
1980. aastate algul tekkis Lendlil konflikt Tšehhoslovakkia tenniseföderatsiooniga ja ta lõpetas riigi esindamise Davise karikaturniiril. Aastal 1984 kolis ta USA-sse Greenwichi linna Connecticuti osariigis. Aastaid säilitas ta Tšehhoslovakkia kodakondsuse, kuid hiljem ta loobus sellest ja sai USA kodanikuks.
Benediktlased

Benediktlased ehk benediktiinid (ametlik nimi Püha Benedictuse Ordu, ladina keeles "Ordo Sancti Benedicti", lühend OSB) on katoliiklik mungaordu.
Ordu on nime saanud Nursia Benedictuse (480–550) järgi. Benedictus asutas 529. aastal Monte Cassino kloostri, mille eeskujul on loodud ka teised kloostrid läänes. Umbes aastal 530 kirjutas ta oma kloostrielu reeglid ("Regula Benedicti"), mis said aluseks kogu läänekristlikule munklusele. Benedictuse eluajal olid tema reeglid kasutusel vaid mõnes üksikus kloostris. 
Benedictuse reegli järgi elanud kloostrid ei moodustanud kirikuõiguslikult ordut enne 1893. aastat.
Benediktlased kannavad musta rüüd, seetõttu on neid nimetatud ka mustadeks munkadeks.
Arkaad

Arkaad (ladina "arcus" 'kaar') ehk kaaristu on arhitektuuris sammastele või piilaritele toetuvate kaarte rida.
Arkaade on kasutatud võlvlae, silla ja akvedukti toena, seina avajana ruumide ühendamiseks ja fassaadi liigendajana. Kaunistuseks ja liigenduseks on ehitatud ka petikarkaade.
Kirikuarhitektuuris eraldavad arkaadid kiriku pikihoone kesk- ja kõrvallööve, samuti transeptis, kui see on mitmelööviline, ja ka kooriümbriskäik on kooriruumist eraldatud kaarja arkaadiga. Kõrgseinas rõhtselt kulgev trifoorium on samuti kujundatud arkaadina, pseudotrifoorium petikarkaadina.
Kloostriarhitektuuris ümbritseb arkaad kloostri ristikäiku, varakristlikes ja bütsantsi kirikutes aatriumi.
Philippos II

Philippos II (kreeka Φίλιππος Β΄, 382–336 eKr) oli Makedoonia kuningas alates 359 eKr kuni surmani. Ta oli Aleksander Suure ja Philippos III isa. Tema abikaasa oli Olympias.
Philippos oli mees, kes pani aluse Makedoonia suurvõimule, võttes kasutusele Makedoonia faalanksi ning alistades oma ülemvõimule Kreeka polised. 338 eKr lõi ta Chaironeia lahingus Demosthenese ärgitusel kokku kutsutud Kreeka liitlasväge ning kahel järgnenud aastal sõlmis kõigi polistega (peale Sparta) lepped, mis andsid need Makedoonia ülemvõimu alla.
Philippos II nõudmisel tuli 338–337 eKr kokku Korintose kongress, kus asutati ülekreekaline Korintose Liit, mille hegemooniks kuulutati Makedoonia kuningas. Üheskoos hakati valmistuma sõjaks Ahhemeniidide vastu. Kuid 336 eKr, kui sõjaplaanid olid veel pooleli, tappis Philippose ootamatult üks tema ihukaitsja. Tapja motiiv pole siiani täpselt teada.
Dareios III

Dareios III (umbes 380–330 eKr) oli Ahhemeniidide Pärsia viimane valitseja aastast 334 eKr kuni surmani. 
Tema valitsetud Ahhemeniidide riik ulatus Vahemerest Egiptuse, Pakistani ja Araali mereni. Pärast lüüasaamist Aleksander Suurelt ja tema eest põgenemist, kaotas Dareios autoriteedi ja tapeti oma alamate poolt. Aleksander lasi Dareiose matta kuningale sobilike auavaldustega, karistas tema tapjat Bessust, kuulutas end Dareiose pärijaks ning abiellus tema vanima tütre Statira II-ga.
Mausoleum

Mausoleum on monumentaalne haudehitis.
Mausoleumi nimetus on tulnud Kaaria satraabile Mausolosele Halikarnassoses 4. sajandi keskpaiku eKr püstitatud hauamonumendi järgi. Pytheose püstitatud Halikarnassose mausoleum oli üks seitsmest maailmaimest.