tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bakalaureus

Bakalaureus on akadeemiline kraad, mis saadakse kolmeaastase (mõnikord nelja-aastase) õppekava läbimisel kõrgkoolis.
Bakalaureuseõpe on akadeemilise õppe esimene aste, mille kestel üliõpilane süvendab oma üldhariduslikku baasi, omandab eriala alusteadmisi ja -oskusi ning magistriõppeks ja töö alustamiseks vajalikke teadmisi ja oskusi. Bakalaureuseõpe lõpeb bakalaureuseeksami sooritamise või bakalaureusetöö kaitsmisega.
Eesti bakalaureuseõppes moodustab bakalaureuseeksam või bakalaureusetöö õppekavas määratud õppe mahust vähemalt kolm ainepunkti, Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel vähemalt viis ainepunkti.
Bakalaureuseõppe nominaalkestus on 3–4 aastat ja õppekavas määratud õppe maht 120–160 ainepunkti. Euroopa ainepunktisüsteemi rakendamisel on õppekavas määratud õppe maht 180–240 ainepunkti. Bakalaureuseõppe lõpetanud isik võib jätkata õpinguid magistriõppes; isikud, kes on omandanud bakalaureusekraadi enne 1. septembrit 2002, võivad jätkata õpinguid ka otse doktoriõppes, sest vastavalt Vabariigi Valitsuse määrusele on "vana" bakalaureusekraad võrdväärne magistrikraadiga.
Ajalugu.
Juunis 1999 võeti Euroopa Liidus vastu Bologna deklaratsioon, mille eesmärk oli kujundada Euroopa ühtne kõrgharidusruum, muutes kõrgharidussüsteemid läbipaistvaks ja ühilduvaks. Protsessi lõpptähtaeg oli aasta 2010. Selle süsteemi raames pakuti välja ka kõrghariduse süsteem 3+2, kus bakalaureuseõpet lühendati kolmele aastale. Uued liikmesriigid, nende hulgas ka Eesti, reformisid oma kõrgharidussüsteemi vastavalt deklaratsioonile, vanad liikmesriigid jäid äraootavale seiskohale. Eestis lõpetas esimene lend 3-aastase bakalaureuse 2005. aasta kevadel. Bologna deklaratsioon näeb ette, et 3+2-süsteemis jätkab õpinguid magistriõppes 2/3 bakalaureuseõppe lõpetanutest. Eesti seda punkti täitnud ei ole.
Seoses uue 3+2 süsteemiga võrdsustati 4–6-aastane bakalaureus (õppekavadelt, mis akrediteeriti enne 1. septembrit 2002), samuti Eesti NSV-s saadud kõrgharidus magistriõppe lõpetanute omaga.
Murom

Murom (vene "Муром") on linn Venemaa Vladimiri oblastis, Oka jõe vasakul kaldal.
Geograafilised koordinaadid on 55°34' N, 42°02' E.
9. sajandil oli linn idaslaavlaste idapoolseim asula soome-ugri rahva muromate maal. Esmamainitud Nestori kroonikas 862. aasta kohal. 1097. aastast oli Muromi-Rjazani vürstiriigi pealinn. 15. sajandil liideti Moskva vürstiriigiga.
Elanike arv 2020. aasta alguses oli 106 984, 2005. aastal oli 123 600.
Samara

Samara (varasem eestikeelne nimekuju "Samaara") on linn Venemaal, Samara oblasti keskus.
Samara asub Volga jõe ääres. Rahvaarvult Venemaa kuues linn, asutatud 1586. aastal. Aastatel 1935–1991 kandis Nõukogude riigitegelase Valerian Kuibõševi järgi nime "Kuibõšev". II maailmasõja ajal 1941. aasta oktoobrist kuni 1943. aasta suveni oli Kuibõšev NSV Liidu ajutine pealinn ning sinna evakueeriti valitsus ja välissaatkonnad.
Ajalugu.
Samara on ametlikult asutatud 1586. aastal, kui senisest asulast sai sobiv paik Kesk-Volgal kaubavahetuseks. Varasemad teated asulatest Samara jõe kaldalt sellest regioonist pärinevad alates 8. sajandist.
Samara linnaelanike arv püsis madal, peamiselt tegutsesid kohalikud kalastamise ning kaubalastimisega. 19. sajandi algusest linna elanike arv hakkas kasvama ning 1911 a lõpus alustas tegevust sõjatööstuse ettevõte (sütikutehas). 19. sajandi lõpuks elas Samaras 150 000 inimest.
Nõukogude ajal sai Samarast kõige tähtsam linn Volga keskregioonis. Nõukogude ajal oli see kinnine linn, kus jätkas tegutsemist sõjatööstus, aga ka kosmosetööstus. Kõik nõukogude kosmosesüstikud, mis kosmosesse saadeti, valmisid Samaras. Linn on tänini Venemaal kosmosearengu süda.
1941. aasta 15. oktoobril koliti Samarasse Venemaa pealinn, sest see jäi rindejoonest kaugemale. Nõukogude Venemaa riigiametnikele ehitati üle linna töö- ja eluhooneid, nende hulgas tänapäevani kõige tähtsam linna vaatamisväärsus – Stalini punker.
Linn arenes jõudsalt ka pärast II maailmasõja lõppu ning Nõukogude perioodi lõpuks oli linnas üle 1,2 miljoni elaniku. 1990. aastate alguses läksid militaartehnikat tootvad ettevõtted pankrotti ning linn on pidanud end ümber struktureerima. Suurimad tööandjad on tänapäeval selles piirkonnas tegutsevad energia- ja naftarafineerimisettevõtted.
2018. aastal oli Samara üks Venemaa linnu, kus toimusid jalgpalli maailmameistrivõistluste mängud.
Sport.
Samaras tegutseb jalgpalliklubi Samara Krõlja Sovetov.
Omsk

Omsk (vene Омск) on linn Venemaal, Omski oblasti keskus. Asub Siberis, kohas, kus Omi jõgi suubub Irtõši jõkke. Geograafilised koordinaadid on 54°58' N, 73°23' E. Omsk on tähtis raudteesõlm Siberi raudteel. 
2024. aasta seisuga on Omsk elanike arvult Venemaa 13. linn ja Siberi föderaalringkonna kolmas linn. Rahvaarv oli 2017. aastal 1 178 400 elanikku, 2024. aasta seisuga on see vähenenud 1 105 000 elanikuni.
Ajalugu.
Omsk on asutatud 1716. aastal, linnaõigused sai 1782. aastal.
Kliima.
Omskis valitseb parasvöötme mandriline kliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −16,9 °С (Omski külmarekord on −45,5 °С (veebruar 1931)). Juuli keskmine õhutemperatuur on +19,6 °С (maksimaalne +40,4 °С). Aasta keskmine sademete hulk on 400 mm.
Metroo.
1980. aastate lõpus käidi välja metroo rajamise kava, kuid see jäi soiku rahapuuduse tõttu. Olukord muutus 2000. aastatel, kui hakati ehitama esimest metrooliini, mis pidi valmima 2016. aastal. 2017. aasta seisuga on valmis vaid üks metroojaam, mida kasutatakse esialgu jalakäijate tunnelina.
Kuibõšev (Novosibirski oblast)

Kuibõšev on linn Venemaal Novosibirski oblastis, Kuibõševi rajooni keskus. Asub Omi jõe kaldal, 315 km kaugusel Novosibirskist.
Ajalugu.
Aastal 1722 rajati kindlustus Kainski Pass (Каинский Пас) Barabinski tatarlaste kaitseks kalmõkkide ja kirgiiside rünnakute eest. Kindlustuse juurde tekkinud agul viidi 1772 üle praeguse linna kohale. Aastal 1782 sai asula linnaõigused ning nime Kainsk (Каинск).
Aastal 1935 nimetati linn Valerian Kuibõševi auks ümber Kuibõševiks.
Bruce Boxleitner

Bruce William Boxleitner (sündinud 12. mail 1950 Illinoisi osariigis) on USA filminäitleja. Tuntud on ta eeskätt rollidega teleseriaalides "The Macahans", "Scarecrow and Mrs. King" ja "Babylon 5".
"Scarecrow and Mrs. Kingis" kehastas Boxleitner külma sõja aegset USA salaagenti Lee Stetsonit hüüdnimega Scarecrow ehk Hernehirmutis. Seriaal jooksis USA CBS-i telekanalil aastail 1983–1987. "Babylon 5-s" mängis Boxleitner kapten John Sheridani, Babylon 5 kosmosejaama komandöri. Pisirolle on tal olnud veel mitmes telesarjas, näiteks sarjas "She Spies".
Boxleitner on mänginud ka kinofilmides: "Mängur" ("The Gambler", 1980) ja ühes esimeses arvuti abil valminud ulmefilmis "Tron" (1982).
Boxleitner on abielus näitleja Melissa Gilbertiga, neil on poeg. Tal on kaks poega eelmisest abielust endise näitleja Kathryn Holcombiga.
2003. aastal valiti Boxleitner USA Rahvusliku Kosmoseühingu ("National Space Society") juhatusse; kosmoseühing on kosmoseuurimist ja vastavat haridust toetav kolmanda sektori organisatsioon, mille asutas Wernher von Braun.
Gorno-Altaisk

Gorno-Altaisk (vene "Горно-Алтайск") on linn Venemaal, Lõuna-Siberis, Altai Vabariigi pealinn ja ainuke linn. Geograafilised koordinaadid on 51°57′ N, 85°58′ E.
Linnas on lennujaam, ülikool ja teater.
Ajalugu.
1830. aastal saabunud vene misjonärid leidsid tänapäeva linna asukohast väikese Ulala küla. 
1922. aastast oli Oiroodi autonoomse oblasti keskus. 
1928. aastal sai Ulala linnaõigused ja 1932 nimetati linn ümber Oirot-Turaks (vene/altai "Ойрот-Тура" "Oiroodi linn"). 
1948. aastal muudeti koos oblasti nimega ka selle keskuse nime (Gorno-Altaisk).
Olsztyn

Olsztyn on maakonnaõigustega linn Kirde-Poolas Łyna jõel, 200 km kaugusel Varssavist ja 180 km kaugusel Gdańskist. See on Warmia-Masuuria vojevoodkonna halduskeskus ja suurim linn. 
Olsztyn kuulub Koperniku Linnade Föderatsiooni.
Linna maa-alal asub 13 järve ja 10,50 km² suurune metsamassiiv, mis on suuremalt jaolt kaitse alla võetud.
Ajalugu.
Olsztyni praeguse ala vallutas Saksa ordu 1280. aastal preislastevastase ristisõja käigus, mille Friedrich II kuulutas välja juba 1226. 1346. aastal raiusid nad praeguse linna kohal metsa maha ja hakkasid 1347 ehitama kindlust ordurüütlite kaitseks. See valmis 1397. Kindlus on saanud nime Łyna jõe saksakeelse nime Alle järgi ja seda on esmamainitud Allensteini nime all 1348. Linna õigused sai Olsztyn 31. oktoobril 1353.
14. sajandil ehitati sinna silmapaistev gooti stiilis Püha Jakobuse kirik (poola keeles "Kościół św. Jakuba Apostoła").
Aastal 1463 vallutasid linna Poola väed. Toruńi rahulepinguga (1466) läks linn koos Warmia piirkonnaga Poolale. 
1519.–1521. aasta sõja ajal sai linnaadministraatoriks Fromborki kanoonik, Toruńist pärit astronoom Mikołaj Kopernik.
1655 okupeerisid linna Uputuse käigus rootslased. Rootslased põletasid linna 1708 maha. 
1710. aastal tabas linna muhkkatku- ja kooleraepideemia, mille tulemusena peaaegu kõik linlased surid.
1772. aastal läks linn Preisimaa valdusse.
1873. aastal avati raudteeühendus Toruńiga.
Esimeses maailmasõjas hõivasid linna 1914 Vene väed.
1920. aastal korraldati rahvahääletus küsimuses, kas kuuluda Poola või Saksamaa alla. Linlased valisid Saksamaa.
22. jaanuaril 1945 hõivas linna Punaarmee ja põletas selle maha. Sakslased pidid linnast lahkuma. 2. augustist 1945 kuulub linn Poolale.
Arhitektuur.
Olsztynis on säilinud vanalinn, milles on esindatud põhiliselt gooti stiil, barokk ja renessanss.
Olsztynis on planetaarium ja observatoorium. Observatoorium ehitati 1897 ümber 143 meetri kõrgusele mäele rajatud veetornist.
360 meetri kõrgune Olsztyni telemast valmis 1978. Pärast 8. augustit 1991, mil varises kokku Varssavi raadiomast, on see Poola kõrgeim ehitis.
Volgasakslaste ANSV

Volgasakslaste ANSV oli haldusüksus Vene NFSV-s aastatel 1924–1941. Moodustati 1918–1924 eksisteerinud Volgasakslaste Töörahva Kommuunist. 
Hõlmas volgasakslaste kompaktsed asualad Volga jõe kaldal. 
Volgasakslaste ANSV likvideeriti 28. augustil 1941 Stalini käsul ja volgasakslased küüditati Kasahstani. Vabariigi ala liideti Saratovi oblastiga.
Ajalugu.
Sakslaste organiseeritud ümberasumine Saksamaalt Venemaale toimus 18. sajandil, kui saksa päritolu Venemaa keisrinna Katariina II soovis asustada Venemaa keskosa kohalikku põllumajandust edendavate asunikega. 1763. aasta 22. juulil andis keisrinna Katariina II välja manifesti, milles kutsus välismaalasi asuma elama Venemaale Volga jõe ääres asuvatele asustamata maa-aladele. Ümberasumise soodustamiseks kuulutas keisrinna välja asunikele järgmised soodustused: 
Asunike Venemaale kutsumine langes kokku Euroopas ja Saksamaa vürstiriike laastanud Seitsmeaastase sõja lõpuga, mil toimus sakslaste emigratsioon ka Ameerikasse. 
Esimesed saksakeelsete asunike kolooniad moodustusid Volga jõe ääres aastatel 1764–1767. Vene-Türgi sõja tulemusena vallutas Venemaa territooriumid Ukrainas ja Mustast merest põhja pool, kuhu samuti asustati asunikke. Sama kordus Krimmi poolsaare ja Bessaraabia hõivamisel, kuhu suunati saabuvaid koloniste. Uutesse piirkondadesse elama asuvatele kolonistidele avaldas 1803. aastal kutse elama asumiseks ka Katariina II pojapoeg keiser Aleksander I, kuid kolonistidele seati täiendavaid nõudeid, et vältida nn õnneotsijate saabumist Venemaale. Asunikelt nõuti 1804. aastast täiendavate tingimustena, mis piirasid Katariina II esmaseid lubadusi: asunikud pidid omama vara või majapidamiskraami vähemalt 300 kuldna väärtuses, omama käsitöö- või põllumajandusoskusi ning olema perekonnainimesed. Üksikuid inimesi vastu ei võetud. 
19. sajandi teisel poolel keiser Aleksander II poolt alustatud venestamispoliitika tulemusel tühistati 1871. aastal saksa asunikele antud eriõigused. Kolonistide õigused ja kohustused võrdsustati kohalike talupoegadega. 1874. aastal hakati ka saksa päritolu koloniste Venemaa keisririigi sõjaväkke värbama. Pärast lubaduste rikkumist Venemaa keisri poolt siirdus osa volgasakslasi Ameerikasse, kuid osa jäi Venemaale ning leppisid kujunenud olukorraga.
1914. aastal alanud Esimeses maailmasõjas osalesid volgasakslased mobiliseerituina Venemaa keisririigi sõjaväes sõjategevuses, kuid osa volgasakslasi deporteeriti ka kaugetesse Siberi piirkondadesse.
1941. aastal alanud Teise maailmasõja alguses deporteeriti volgasakslased ÜK(b)P KK poolt 2. augustil vastu võetud dekreedi alusel 28. augustil 1941 Kasahstani (vt ka "Küüditamised Nõukogude Liidus").
Rahvastik.
ANSV rahvuslik koosseis 1939. aastal
Poolus

Geograafiline poolus on kujuteldav punkt, kus Maa pöörlemistelg lõikub tema pinnaga.
Geograafilisi poolusi on kaks – põhjapoolus ja lõunapoolus. Poolused asuvad ekvaatorist 90° kaugusel teine teisel pool ekvaatorit. Seega on geograafiliste pooluste koordinaatideks vastavalt 90° N ja 90° S.
Põhjapoolusele jõudis esimesena 1908. aastal Frederick Cook või 1909. aastal Robert Peary ja lõunapoolusele 1911. aastal Roald Amundsen.
Rabenemine

Rabenemine ehk füüsikaline murenemine (inglise "physical weathering") on kivimite mehaaniline väiksemaiks osadeks lagunemine. 
Rabenemine koos porsumise ehk keemilise murenemisega moodustab murenemise. Kuigi rabenemist ja porsumist mõistetena eristatakse, toimuvad need protsessid käsikäes, kusjuures rabenemine on porsumisest palju vähem oluline kivimeid murendav tegur. 
Rabenemine võib toimuda, kui näiteks kivimite pragudes külmub vesi või kasvavad soolakristallid.
Attila

Attila (gooti keeles tähendab isakest, saksa Etzel, vanapõhja Atli või Atle, kutsutud ka Jumala vitsaks; umbes 406–453) oli hunnide hõimuliidu juht 434–453 (algul koos vend Bledaga, aastast 445, pärast venna tapmist, üksi). 
Resideeris Pannoonias (praegune Ungari). Laiendas hunnide hõimuliitu Volgast ja Kaukaasiast Reinini ja Taanist Doonauni. 
451. aastal tungisid hunnid Galliasse, Attila sai Katalaunia lahingus Aetiuse juhitud roomlaste ja germaanlaste liiduväelt lüüa (seda vaid lääneroomlaste jutu järgi ). 
452. aastal laastas Attila Itaaliat, kust lahkus pärast paavst Leo I käest suure lunaraha saamist (samal ajal laastas Itaaliat näljahäda). 
Attila suri ootamatult aasta hiljem, kui ta veetis pulmaööd germaani vürsti tütre Ildikoga. Tema surma täpsemad asjaolud pole teada. Pärast tema surma hunnide liit lagunes (454). Kuna karismaatilist juhti enam polnud, siis asusid endised liitlased hunnide vastu.
Oos

Oos ehk vallseljak on pikk, kitsas ja järsunõlvaline positiivne pinnavorm, mis on moodustunud liustikualuste surveliste sulamisvete poolt transporditud setteist. Ooside rühma nimetatakse oosistikuks (ka oosistuks, ka oosisüsteemiks).
Oosid koosnevad valdavalt segakihilisest liivast ning kruusast. Pikkus võib ulatuda mõnesajast meetrist mitme kilomeetrini. Maailma pikimad oosid, koos katkestuskohtadega, on üle 500 km pikkused. Ooside kõrgus on aga vahemikus 3–200 meetrit.
Oose tekitavad liustikujõed tekivad peamiselt siis, kui liustik taganeb ehk sulamine liustiku jalamil ületab tema edasiliikumiskiiruse. Liustikualuste "jõgede" vesi on peallasuva liustiku raskuse tõttu surveline. Seetõttu on ka setted suurema terasuurusega, sest kiire voolu tõttu viiakse moreeni peenemad koostisosad – savi ja aleuriit – veevoolu poolt kaasa.
Oosid on tavalised pinnavormid ka Eestis.
Hunnid

Hunnid olid Sise-Aasiast pärit karjakasvatajate rändhõimud. Arvatakse, et hunnid olid mongoliidid ja kõnelesid turgi keelte hulka kuuluvat keelt.
Ajalugu.
Hunne on esimest korda mainitud Hiina Zhou dünastia ajastu allikais 3. sajandil eKr. Nende algne asuala oli praeguses Põhja-Hiinas. Rahvaarvult polnud hunne rohkem kui 300 000. Antropoloogiliste tunnuste poolest erinesid hunnid hiinlastest (kroonika mainib, et hunnid olid suuremate ninadega). Kuigi arvuliselt oli hunne vähe, on nende mõju maailma ajaloole olnud suur.
2. sajandil, pärast kaotust hiinlastele ja mongolite esivanematele, jagunesid hunnid neljaks.
Invasioon Euroopasse.
Arvatavasti assimileerusid ümbritsevad europiidid järgnevate sajandite jooksul hunnidega. Sellest harust on kreeklastel järgmised märkmed alles 360. aastast pKr, kui algas hunni-alaani sõda, mis lõppes 370. aastal hunnide võiduga. Põhja-Kaukaasias elanud alaanide poolel oli võimas gootide riik (goodid asustasid 2. sajandist Sküütiat, Daakiat ja Pannooniat), kelle alistatud rahvad liitusid hunnidega ning olid nende seas Attila surmani.
Kreeklaste kirja pandud legend räägib, kuidas hunnid läksid ratsaväega ühe hirve jälgedes üle Kertši väina Krimmi ning sattusid sealt Doni jõe ääres ootavate gootide selja taha. Sellega oli hunnide strateegiline võit saavutatud ja tulevased liitlased tagatud. 375. aastal põgenesid läänegoodid hunnide ja nende liitlaste eest üle Doonau Ida-Roomasse. Idagoodid liitusid hunnidega.
Aastal 400 ilmusid hunnid Pannooniasse. Täielikult asus enamik hunne Pannooniasse pärast 412. aastat. Hunnide hiilgeaeg oli Attila valitsusajal (434–453), kui nende võimuliit valitses Mustast merest Reini jõeni ulatuvat maa-ala. 451. aastal ületasid nad Reini ja tungisid Gallias Orléansini. Lääne-Roomaga peetud Katalaunia lahing jäi viiki. Aasta hiljem rüüstasid hunnid Põhja-Itaaliat ja hävitasid Aquileia. Arvatakse, et hunnide retked olid ka üheks Veneetsia linna tekkimise põhjuseks.
454. aastal, aasta pärast Attila surma, hõimuliit lagunes. Osa hunne hukkus sõdades, osa rändas itta ja segunes Ida-Euroopa stepirahvastega. Hunnide riigi territooriumi vallutasid sinna tunginud madjarid.
Gaas

Gaas on aine agregaatolek, milles osakesed (aatomid ja molekulid) liiguvad vabalt, olemata püsivas vastastikmõjus aine teiste osakestega.
Gaasilises olekus on aine kõrgemal energiatasemel kui vedelas või tahkes olekus. Gaasi jahutamisel ta kondenseerub ehk muutub vedelikuks. Vedeliku edasisel jahutamisel toimub kristallisatsioon ehk aine muutub tahkiseks. Gaasi temperatuuri olulisel tõstmisel omandavad tema koostises olevad osakesed elektrilaengu ehk ioniseeruvad – gaasist saab plasma.
Gaasilises olekus on molekulid ja aatomid vabad. Ainsaks nendevaheliseks vastastikmõjuks on juhuslikud kokkupõrked. Osakesed liiguvad vabalt suvalises suunas. Gaas on aine korrastamata olek.
Olulisemad gaasi iseloomustavad suurused on temperatuur, rõhk ja ruumala. Samadel tingimustel täidab võrdne kogus ükskõik millist gaasi võrdse ruumala. Näiteks normaaltingimustel (temperatuur 0 °C, rõhk 1 atm) on ühe mooli gaasi ruumala 22,4 liitrit.
Gaas on homogeenne. Kui segada kahte erinevat gaasi, siis nad segunevad difusiooni teel nii, et igas ruumipunktis oleks nende suhe ühesugune. Gaas, nagu vedelikki, voolab ja võtab teda mahutava anuma kuju. Erinevalt vedelikust ei hõiva gaas kindlat ruumala, vaid paisub võimaluse korral lõputult.
Fenokristall

Fenokristall on tardkivimi koostises olev mineraalitera, mis on kivimi põhimassi moodustavatest teradest oluliselt suurem.
Fenokristalle sisaldavat kivimit nimetatakse porfüüriliseks.
Fenokristalle sisaldavad tihti näiteks vulkaanilised kivimid. Sel juhul on fenokristallid kristalliseerunud Maa sisemuses, ümbritsev peeneteraline põhimass on aga moodustunud maapinnal või selle lähedal, kus jahtumine on olnud oluliselt kiirem.
Fenokristalli analoogi moondekivimeis nimetatakse porfüroblastiks.
Termini "fenokristall" võttis kasutusele ameerika petroloog Joseph Paxson Iddings.
Moreen

Moreen on sorteerumata liustikusete.
Moreen koosneb liivast, aleuriidist, savist, kruusast, veeristest ja rahnudest ehk kõikvõimalikus suuruses purdosakestest. Moreen on materjal, mis on liustiku liikudes kaasa haaratud ja sulades maha jäetud.
Moreen on Eestis väga laialt levinud sete. Suurem osa Eesti muldadest põhineb moreenil.
On juhtunud, et liustik ületab maagisoone ja võtab endaga kaasa maagitükke. Pärast liustiku sulamist satuvad need maagitükid moreeni hulka. Niimoodi on maailmas avastatud maakide, sealhulgas teemante sisaldava kimberliidi sooni.
Kukkekivi

Kukkekivi (inglise "dropstone") on kivi merepõhja ühtlaselt peeneteralistes setetes. 
Kukkekivid on merepõhja sattunud enamasti sulavatest jäämägedest, aga ka merepinnal hulpivaist puujuurtest, mis kannavad endaga mulda ja väikeseid kive.
Karstumine

Karstumine (inglise "karstification") on kivimite lahustumine liikuva põhjavee murendava toime tõttu.
Liikuva põhjavee toimel murenevad peamiselt karbonaatkivimid. Näiteks lubjakivi, mis koosneb kaltsiidist (kaltsiumkarbonaat), aga ka näiteks kips (hüdraatunud kaltsiumsulfaat).
Põhjavesi, mis on pärit atmosfäärist, on happeline, sest vees on lahustunud atmosfääris leiduvat süsinikdioksiidi, mis moodustab süsihappe. Süsihape aga lahustab kaltsiiti ja seega ka näiteks lubjakivi.
Kivimite lahustumise tagajärjel tekivad maa-alused koopad, nende sissevarisemisel aga mitmesugused negatiivsed pinnavormid, mida kokku nimetatakse karstiks.
Karst on levinud nähtus ka Põhja-Eestis Ordoviitsiumi lubjakivide avamusalal.
Cardiff

Cardiff (kõmri "Caerdydd") on Walesi pealinn ja suurim linn. Asub Bristoli lahe ääres, Walesi kaguosas.
Cardiff tekkis 1093. aastal normannide rajatud kindluse ümber ja oli 19. sajandi alguseni väikelinn. Koos tööstuse ja sadama arenguga hakkas linn kasvama. 1905. aastal sai Cardiff linnaõigused ("city"). 1955. aastal kuulutati Walesi pealinnaks. Cardiffi sadam Tiger Bay oli üks maailma suurimaid sadamaid ja mõnda aega maailma tähtsaim kivisöesadam.
Cardiffis asuvad Walesi rahvusassamblee, Millenniumi staadion, normannide rajatud Cardiffi kindlus ja Castell Cochi kindlus.
EMule

eMule on vabavaraline avatud lähtekoodiga P2P-failijagamise programm, mis kasutab eDonkey võrku. 
eMule töötab Windowsil, kuigi tema koodibaas paneb aluse Linuxi kliendile xMule ja mitmeplatvormilisele aMule'ile.
Lissabon

Lissabon on Portugali pealinn. Asub Atlandi ookeani rannikul, Tejo jõe suudmes. 
Ajalugu.
Lissabon on üks maailma vanimaid linnu  ja Euroopa vanimalt teine ​​pealinn ( Ateena järel ). Portugali pealinnaks sai 1255. aastal.
Antiikajal oli linna asukohas kreeklaste asundus. 205 eKr rajati sinna roomlaste linn Olisipo. 48 eKr sai Felicitas Julia (Julius Caesari järgi) nime all linnaõigused ja linnast sai Lusitaania provintsi keskus. 719. aastal vallutasid linna maurid. 1147. aastal vallutasid kristlased linna tagasi.
1256. aastal kolis kuningas Alfons III oma residentsi Coimbrast Lissaboni.
Portugali vanim ülikool asutati aastal 1290. 
9. sajandil valmis 2277 m pikkune São Jorge rippsild Tejol. 16. sajandil Belémi kindlus.
16. sajandi alguses oli Lissabon umbes 350 000 elanikuga maailma suurim linn.
1. novembril 1755 tabas linna tugev maavärin (hinnanguliselt 8,7–9,0 magnituudi), mis hävitas 2/3 linnast ja nõudis kuni 60 000 ohvrit. 
1959. aastal avati linnas metroo.
Sport.
Linna spordiklubid SL Benfica ja Lissaboni Sporting on tuntud oma jalgpalliklubi poolest.
Majandus.
Lissaboni piirkond on Portugali üks jõukamaid. See produtseerib 45% Portugali SKP-st. 2007. aastal oli SKP ühe elaniku kohta Lissabonis 26 100 eurot.
MPlayer

 
MPlayer on vabavaraline avatud lähtekoodiga arvutis kasutatav meediapleier. Programm töötab kõikides laiemalt levinud operatsioonisüsteemides: Linuxis ja teistes sarnastes UNIX-i süsteemides, Windowsis ja Mac OS X-il.
MPlayer on peamiselt käsurealt kasutatav programm, kuid sel on ka vabalt valitav graafiline kasutajaliides (GMPlayer), mis jookseb X Window Systemis. MPlayer OS X on graafiline kasutajaliides Mac OS X-i jaoks ja SMPlayer on graafiline kasutajaliides Microsoft Windowsi jaoks.
Enamik video ja audio koodekeid on toetatud läbi FFmpeg projekti libavcodec teegi. Nendele koodekitele, kus pole avatud lähtekoodiga dekoodereid valmistatud, toetub MPlayer binaarkoodekitele. Ta saab kasutada isegi Windowsi DLL-faile läbi Wine projekti DLL laadija.
Mittetäielik toetatud formaatide/vormingute nimekiri:
MPlayer toetab ka paljusid videoväljastuse draivereid, sisaldades järgmisi: X11, DirectX, Quartz Compositor, VESA, SDL, ASCII kunst ja Blinkenlights.
Vaduz

Vaduz on Liechtensteini pealinn ja riigipea Liechtensteini vürsti residents. Linnas asub ka riigi parlament Maapäev ("Landtag").
Linn asub Reini jõe paremal kaldal 455 m kõrgusel.
Tähtsamad vaatamisväärsused on Vaduzi loss ja Vaduzi katedraal.
Linnas asuvad Liechtensteini kunstimuuseum, postmargimuuseum, koduloomuuseum ja suusamuuseum.
Doktor

Doktor (ladinakeelsest sõnast "doctor" 'õpetaja') on tänapäeval mitmes tähenduses kasutatav tiitel.
Günter Grass

Günter Wilhelm Grass (kodanikunimi Graß; 16. oktoober 1927 Danzig – 13. aprill 2015 Lübeck) oli saksa keeles kirjutanud, ema poolt kašuubi ja isa poolt saksa päritolu kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat (1999).
Elukäik.
Günter Grassi vanemad pidasid juurviljapoodi. 
Ta teenis teise maailmasõja ajal 1944–1945 Waffen-SS-i tankiüksuses, sai haavata ja sattus pärast sõda ameeriklaste kätte vangi. Ta kirjutas sõjaväkke astumise avalduse, kuid mitte Waffen SS-is võitlemiseks, vaid hoopis allveelaevadel teenimiseks. 
Aastatel 1947–1948 töötas ta kaevanduses ja õppis kiviraiduriks, seejärel õppis 1948–1952 Düsseldorfis ja 1953–1956 Berliinis graafikat ja skulptuuri. 1956. aasta algusest 1960. aasta alguseni elas ta Pariisis, kus valmis ka romaani "Plekktrumm" käsikiri.
Alates 1960. aastast elas ta Lääne-Berliinis. Ta oli sotsiaaldemokraat, toetas Willy Brandti valitsust ja osales rahuliikumises.
Aastatel 1983–1986 juhtis ta Berliini Kunstiakadeemiat. 2001. aastal soovitas ta natside röövitud Poola kunstiväärtuste jaoks asutada Saksa-Poola muuseumi.
Kirjanikuna saavutas ta laiema tuntuse 1959. aastal ilmunud natsismivastase romaaniga "Plekktrumm".
Teoseid.
Danzigi triloogia.
Eesti keeles on ilmunud veel esseed "Kafka ja tema täideviijad" ja "Nõiduse õpilased", tõlkinud Mati Sirkel – "Valik I. Esseid maailmakirjandusest", Loomingu Raamatukogu 1987, nr 25/26, lk 89–101 ja 102–107.
Isiklikku.
1954. aastal abiellus Günter Grass Šveitsi balletiõppuri Anna Schwarziga, kellega sai neli last: 1957. aastal kaksikud Franz ja Raoul, 1961. aastal tütar Laura ning 1965. aastal poeg Bruno. Abielu lahutati 1972. aastal. 
1974. aastal sündis suhtest arhitekti ja kunstniku Veronika Schröteriga tütar Helene Grass. 1979. aastal sündis suhtest Ingrid Krügeriga tütar Nele Krüger. 
1979. aastal abiellus Grass organist Ute Grunertiga, kellel oli varasemast abielust kaks poega. 1986. aasta augustist kuni 1987. aasta jaanuarini elas Grass koos abikaasaga Indias.
Eesti mõisate loend

"Siin on loetletud Eestis asunud mõisaid. Loendis on ära märgitud mõisa eestikeelne ja saksakeelne nimi, mõisa staatus, asukoht vana haldusjaotuse järgi ning asukoht nüüdisaegse haldusjaotuse järgi. Saaremaa ajaloolised mõisad on eraldi loetletud ka Saaremaa mõisate loendis."
Arbavere mõis

Arbavere mõis oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Virumaale Kadrina valla territooriumile Arbavere külla.
Juba 1554 mainiti sealkandis olevat "Gute zu Arpever", kuid see ei pruukinud mõisat tähendada. See võis olla lihtsalt valdus.
Arbavere mõis (saksa keeles "Arbafer") eraldati Hulja mõisast 1696. aastal, kuulus Tiesenhausenitele. 18. sajandil ja 19. sajandi algul kuulus mõis Palmse mõisa omanikele von Pahlenitele. Enne mõisa võõrandamist oli selle omanikuks Vatku, Hõbeda ja Loobu mõisa omanik Nikolai von Dellingshausen (1861–1926), kes ostis mõisa 1902. aastal.
Peahoone on 1840. aastatel püstitatud ühekorruseline puitehitis. Hoone hilisest ehitusajast hoolimata on tal mitmeid arhailise mõisahoone tunnuseid. Hoone vasaku otsa läheduses paikneb temaga ühel ajal ehitatud väike kavaleridemaja. Hoone on eravalduses.
Mustamäe mõis

Mustamäe mõis (saksa keeles "Hohenhaupt") oli Jälgimäe mõisa kõrvalmõis Keila kihelkonnas Harjumaal.
Mõisa peahoone on Glehni loss.
Dnepr

 
Dnepr ( Дніпро, "Dnipro"; valgevene keeles Дняпро, "Dniapro"; Днепр, "Dnepr") on jõgi Euroopas.
Pikkus on 2290 km (Euroopas pikkuselt kolmas), valgla 504 000 km².
Dnepr saab alguse Belski kõrgustikult Venemaa Smolenski oblastis, voolab läbi Valgevene ja Ukraina ning suubub Musta merre (Dnepri limaani).
Suuremad lisajõed on Desna, Prõpjats, Ross, Samara, Sož.
Jõel on järgmised veehoidlad: Kiievi, Kanivi, Krementšuki, Kamjanske, Dnepri ja Kahhovka veehoidla.
Suuremad Dnepri ääres asuvad linnad on Smolensk, Mahiloŭ, Kiiev, Tšerkassõ, Dnipro, Zaporižžja ja Herson. 
Dnepr (Borysthenes) oli tuntud juba muinaskreeklastele. Antiikajal loeti Dneprit ka Euroopa idapiiriks.
Desna

Desna (ukraina ja vene keeles Десна) on jõgi Venemaal ja Ukrainas, Dnepri vasakpoolne lisajõgi.
Desna on 1130 km pikk. Jõe valgla on 88 900 km² ja keskmine vooluhulk suudmes 360 m³/s.
Desna saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblastis Jelnja linna lähedalt. Alguses voolab see lõunasse, läbib Desnogorski ja Jekimovitši ning pöördub üldjoontes kagusse, voolates läbi Jekimovitši kõrgustiku. Lühikest aega voolab see Smolenski ja Kaluuga oblasti piirijõena, läbib kolme oblasti piiripunkti ja siseneb Brjanski oblastisse. Desnasse suubuvad vasakpoolsed lisajõed Snopot ja Vetma. Nende kahe jõesuudme vahel voolab jõgi lõunasse, edasi jälle kagusse. Jõgi läbib Vetma suudmes oleva Žukovka, siis Seltso ja oblastikeskuse Brjanski, kus sellesse suubub vasakult Bolva, ning pöördub edelasse.
Võgonitšis pöördub jõgi lõunasse ning seejärel suubuvad sellesse vasakult Revna ja Navlja jõgi. Jõgi pöördub jälle edelasse ning läbib Trubtševski ja Belaja Berjozka. Viimane asub Venemaa ja Ukraina piiril. Umbes piiril suubuvad Desnasse suurim parempoolne lisajõgi Sudost ja vasakpoolne lisajõgi Znobivka. Seal asub Desna – Stara Guta rahvuspark. Ukrainas voolab Desna osalt Tšernigovi oblastis, osalt Tšernigovi ja Sumõ oblasti piiril. Seda kanti nimetatakse Siverštšõnaks. Desna kaldub seal lõunasse ja läbib Tšernigivi oblastisse kuuluva Novgorod-Siverski. Lõpuks suundub Desna edelasse ja jätkab voolamist Tšernigovi oblasti maa-alal. Sosnõtsja lähedal suubuvad sellesse Ubid ja suurim vasakpoolne lisajõgi Seim. Seal pöördub Desna läände ja läbib Makošina, siis suubub sellesse vasakult Dotš, siis paremalt Snov ja Zamglai ning Desna jõuab oblastikeskusse Tšernigivi.
Tšernigivis pöördub Desna edelasse, läbib Osteri, kus sellesse suubub vasakult Osteri jõgi, möödub ida poolt Desna alevist, mis ei asugi jõe kaldal, ületab Kiievi oblasti piiri ja suubub Kiievis vasakult Dneprisse.
Ülemjooksul on jõe kaldad madalad ja soised. Keskjooksul Brjanskist allpool on jõe parem kallas kõrge. Alamjooksul Seimi suudmest allavoolu on jõe org lai, paljude jõeharude ja vanajõgedega.
Jõgi on jääkattes detsembrist aprilli alguseni. Kevadel on suurvesi.
Juba varakeskajal oli Desna tähtis liiklustee, mis ühendas Kiievimaad Doni jõgikonnaga Seimi jõe kaudu ja Oka jõgikonnaga Bolva jõe kaudu. Tänapäeval loetakse Desna laevatatavaks 535 km ulatuses, suudmest Novgorod-Siverskini, aga ebaregulaarselt saavad laevad sõita koguni Žukovkani Brjanskist ülesvoolu.
Desna ääres asub Smolenski tuumaelektrijaam ja selle tarbeks on jõele rajatud Desnogorski veehoidla.
Uranos

Uranos (ladina keeles "Uranus") on kreeka mütoloogias taevajumal, Gaia esimene poeg.
Uranose ja Gaia järeltulijad olid titaanid, hekatonheirid ja kükloobid.
Užhorod

Užhorod on linn Ukrainas, Taga-Karpaatia oblasti keskus. Asub Uži jõe ääres. 
Ajalugu.
8.–9. sajandil piirkonda jõudnud slaavlased ehitasid Užhorodi kohale linnuse. 9. sajandil oli Užhorod Kiievi-Vene edelapoolne piirilinn. Kirjalikes allikates on linnust mainitud 903. aastal, kui linna vallutasid ungarlased vürst Árpádi juhtimisel.
1241. aastal põletasid tatarlased Batu-khaani juhtimisel linna maha.
1320. aastal läks linn 360 aastaks itaalia Drugethi aadlisuguvõsa kätte. Reformatsiooni ajal sai linnast protestantide keskus. 
1707. aastal oli linnas ungari vabadusvõitluse juhi Ferenc II Rákóczi staap. 1775. aastast on linnas kreekakatoliku piiskopi residents.
1919–1938 kuulus Tšehhoslovakkiale, 1938–1944 Ungarile, 1945. aastast alates Ukrainale (Nõukogude Liidu koosseisus 1944–1991). 1945. aastal avati linnas ülikool.
Rahvastik.
Linn on läbi aegade olnud paljurahvuseline, seal elab ukrainlasi ja russiine (kokku umbes 89 900), venelasi (11 100), ungarlasi (8000), slovakke (2500) ja juute.
Transport.
Užhorodis on raudteejaam ja lennujaam.
Tangerine Dream

Tangerine Dream on 1967. aastal Berliinis asutatud saksa elektroonilise muusika ansambel. 
Ansambli juhtfiguuriks oli kitarrist Edgar Froese. Asutajaliikmete hulka kuulusid veel Volker Hombach (viiul), Lanse Hapshash (löökpillid), Charlie Prince (laul) ja Kurt Herkenberg (basskitarr).
Händkakk

Händkakk ("Strix uralensis") on kaklaste sugukonda kaku perekonda kuuluv röövlind. Eesti keeles on händkakku varem kutsutud ka uurali kakuks ja uraali kakuks, samuti pikksaba-kakuks. 
Ta kuulub samasse perekonda kodukaku ja habekakuga, olles esimesest pisut suurem ja teisest pisut väiksem. Tal on maailmas 15 alamliiki.
Levila.
Händkakk on levinud Lapimaast Sahhalini ja Jaapanini, esineb ka Kesk-Euroopa mäestikualadel Alpides, Karpaatides ja Balkanil. Aasias elab händkakk Siberis kuni Altai, Sajaanide ja Taga-Baikalimaani, Jakuutias, Põhja-Mongoolias, Koreas ja Primorjes.
Laias laastus langeb levila põhjapiir kokku 65° põhjalaiuskraadiga ja lõunapiir metsapiiriga. Puhast okasmetsa ta Aasias väldib, aga Euroopas eelistab.
Euroopas arvatakse elavat umbes 82 000 paari händkakke, neist Venemaal 65 000 ja Kesk-Euroopas 1000.
Mandri-Eestis on händkakk üldlevinud väikesearvuline haudelind. Mõnel aastal on ta põhjast tulnud isendite arvel arvukas talikülaline. Händkaku siinset pesitsusaegset arvukust hinnatakse 1500–2500 paarile, talvist arvukust 4000–6000 isendile.
Välimus.
Händkaku kehapikkus on 50–60 cm, tiiva pikkus 32–38 cm, tiibade siruulatus 115–125 cm, kaal 700–1000 g. Emased linnud on suuremad.
Vanalinnu ülapool on hele, ookrivärvi pruunide triibukeste ja vähemärgatavate ristipidiste märgistega. Tiiva väikesed kattesuled on pruunid, hoo- ja tüürsuled on ookerpruunid tumepruunide vöötidega. Alapool on valge, pruunide pikimärgistega. Karpaatides esineb tumepruune isendeid.
Vikerkest on tumepruun, nokk on kollane ja küünised mustad.
Näoketas on hästi arenenud. Kõrvad asetsevad ebasümmeetriliselt.
Saba on 30 cm pikk ja kiiljas. Sulestik on ühesugune igal aastaajal ning kummastki soost lindudel. Tiivad on ümarad. Sulgkõrvu ei ole. Varbad on kuni küünisteni sulis.
Eluviis.
Händkakk on öise eluviisiga paigalind, kes toitub pisinärilistest ja väikelindudest. Pesitsemise ajal eelistab ta närilisi. Näriliste arvukus määrab händkaku arvukuse: headel hiireaastatel on pesas poegi rohkem. Halbadel saagiaastatel muutub händkakk hulgulinnuks. Ta ründab suuremaidki saakloomi, näiteks jäneseid. Väljaspool pesitsushooaega ründab händkakk linde alates värvulistest kuni tedreni.
Pesa teeb enamasti puutüükasse või -õõnsusse, tavaliselt teiste lindude vanades pesades. Kurnas on 3–4, harva 2–6 muna, mida emaslind haub 27–29 päeva. Emaslind alustab haudumist kohe pärast esimese muna munemist ja sellepärast on pojad pesas eri vanusega. Pojad on pesas ligi 5 nädalat.
Viimasel ajal on täheldatud händkaku pesitsemist pesakastis, kui see on piisavalt suur.
Händkakk on väga agressiivne. Ta jälitab oma territooriumile sattunud teisi linde ning ründab isegi inimest, eriti kui pesas on pojad.
Pesitsemise ajal emaslind pesalt ei lahku. Teda toidab isaslind. Pojad kooruvad eri aegadel, tüüpiliselt järjestikustel öödel. Poegade suremus on suur ning harva lennuvõimestub rohkem kui 2 poega pesakonnas.
Laul on mõlemast soost lindudel ühesugune, pehme ja sügav.
Draco Malfoy

Draco Lucius Malfoy (sündinud 1980) on väljamõeldud tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter".
Draco Malfoy on pärit puhtaverelisest võluriperekonnast, tema isa oli Voldemorti käsilane. Ta põlgab Harry Potterit ja tema sõpru, arvab, et mugupäritolu inimesed, nagu näiteks Hermione Granger, tuleb hävitada.
Tema parimad sõbrad on Vincent Crabbe ja Gregory Goyle. Talle meeldib Pansy Parkinson, kes õpib koos temaga Slytherini majas.
Ta on Slytherini lendluudpalli meeskonna püüdja, kuigi tal pole erilisi andeid. 
Draco Malfoy oli Snape'i lemmikõpilane.
Aastal 2016 raamatu "Harry Potter ja surma vägised" epiloogis on Malfoy 36-aastane, abielus Astoria Greengrassiga ja tal on laps Scorpius.
Filmides mängis Draco Malfoyid Tom Felton.
Iapetos

Iapetos (ladina keeles "Iapetus") on titaan, Uranose ja Gaia poeg, Atlase, Menoitiose, Prometheuse ja Epimetheuse isa.
Iapetose järgi on nimetatud planeedi Saturn üks kuu, mis kannab eesti keeles nime Iapetus.
Hermione Granger

Hermione Jean Granger on tegelane J. K. Rowlingu Harry Potteri romaanisarjast.
Hermione on mugu päritolu, erakordselt intelligentne tüdruk, kes õpib kõik ära, on väga kohusetundlik ja usaldusväärne. Tal on pruunid puhvis juuksed, pruunid silmad ja suured esihambad.
Kuna tema mõlemad vanemad on mugudest hambaarstid, ei teadnud nad tema maagilisest maailmast midagi enne 11-aastaseks saamist. Ta saab kirja, kus talle teatatakse, et ta on nõid ja ta on vastu võetud Sigatüüka Nõiduse ja Võlukunsti kooli (inglise keeles Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry). Koolis ei ole tal sõpru, kuid Halloweeni päeval lastakse kooli sisse troll ning Harry ja Ron päästavad Hermione selle käest. Tüdruk võtab aga süü enda peale ja sellest ajast saadik on Harry Potter, Ron Wesley ja Hermione Granger lahutamatud parimad sõbrad.
Hermione armastab lugemist ja õppimist, iga vaba aja veedab ta raamatukogus suure hunniku raamatute taga. Tema arust peaksid Harry ja Ron rohkem aega õppimisele kulutama, ta on alati valmis neid koduste töödega aitama, kuid ta ei lase kunagi neil tema pealt maha kirjutada.
Tal on oranž kass Konkskäpp (inglise keeles Crookshanks). Tema Patronus võtab saarma kuju.
Hermione abiellus Ron Weasleyga, kellega koos kasvatasid nad üles kaks last: Rose ja Hugo Weasley.
Hermione prototüübiks on J. K. Rowling ise. Hermione nimi tuleneb sõnast "hermetic", mis tähendab iidset nõiakunsti.
Filmides kehastab Hermione Grangerit Emma Watson.
Kronos

Kronos (vanakreeka keeles Κρόνος) on vanakreeka mütoloogias titaan, lõikusejumal, Uranose ja Gaia noorim ning vägevaim poeg. 
Ta on Rhea abikaasa ning Hestia, Demeteri, Hera, Hadese, Poseidoni ja Zeusi isa. Kronose lapsi nimetati kroniidideks (kõige sagedamini kasutatakse seda sõna Zeusi kohta). Vanarooma mütoloogias vastas Kronosele Saturnus.
Hesiodose järgi kukutas Kronos oma isa Uranose, kohitsedes ta sirbiga. Kartes, et ta lapsed võivad temaga teha sedasama, neelas Kronos nad alla, kuid Rhea päästis noorima, Zeusi, andes abikaasale vastsündinu asemel mähkmeisse mässitud kivi. Gaia sundis kavalusega Kronost lapsi uuesti välja oksendama. Võitluses titaanidega (titanomahhia) võitis Zeus Kronost ja teisi titaane ning sulges nad Tartarosse.
Nime kõlalise sarnasuse tõttu on Kronost sageli samastatud isikustatud ajajumala Chronosega (kr "chronos" 'aeg').
Siniraag

Siniraag ("Coracias garrulus") on ainuke nii Eestis kui kogu Euroopas elav siniraaglaste sugukonda kuuluv lind.
Välimus.
Siniraag on haki suurune, kehapikkus on 30–32 cm, tiiva siruulatus 52–58 cm. Täiskasvanud lind kaalub 120–126 g.
Pea ja kõht on türkiissinise sulestikuga, selg on roostepruun, tiivaotsad mustad. Sugupooled on välimuselt sarnased. Lend on sirgjooneline, laperdav.
Levik.
Siniraag on levinud Euroopas, Lääne-Aasias ja Marokos. Ta on rändlind, talvitub Aafrikas Saharast lõunas. Siniraa leviala on kitsenenud ja Eestist on ta haudelinnuna ilmselt taandunud, 2012. aastal ei leitud ühtegi pesitsusterritooriumi.
Kui siniraag oli Eestis tavaline põllumajandusmaastiku lind veel 1960. aastatel, siis viimased pesitsused on teada 2010. aastal Kagu-Eestist. Samuti on liigi arvukus kiirelt vähenemas Lätis, mis on pärast siniraa asurkonna taandumist tänaseks liigi põhjapoolseim asuala.
Pesitsemine ja elupaigad.
Siniraag teeb pesa enamasti puuõõnde või kaevab pesaõõne kruusasele mäenõlvale. Kurnas on 5–7 muna, mida emaslind haub keskmiselt 18 päeva.
Elupaigana eelistab puisniite ja pargilaadseid metsi. Pesapaik asub jahialast lahus, vahel mitme kilomeetri kaugusel.
Iseloomuliku kaitsereaktsioonina roojavad siniraa pojad end vaenlase liginedes täis. See vähendab nende atraktiivsust suutäiena ning informeerib nende vanemaid pesa juures käinud külalistest.
Toitumine.
Siniraag toitub suurtest putukatest, sisalikest ja konnadest. Saaki varitseb mõnel väljaulatuval kohal istudes.
Arvukus.
Siniraa arvukus on Euroopas alates 1970. aastatest pidevalt vähenenud. Teda ohustavad keskkonnamürkide kasutamine, põllumajanduse ja metsanduse intensiivistumine. Efektse välimuse tõttu ohustab liiki ka jälitamine inimeste poolt.
Liigi Euroopa asurkonnaks hinnatakse 7000 – 10 000 pesitsevat paari.
Kaitse.
Siniraag on kantud Eesti punase raamatu eriti ohustatud liikide hulka ja kuulub I kaitsekategooriasse. Tegemist on ka Euroopa Liidu linnudirektiivi I lisa ning Berni ja Bonni konventsiooni II lisa liigiga.
Mnemosyne

Mnemosyne (kreeka keeles 'mälu') on Vanakreeka mütoloogias mälujumalanna, titaan, Uranose ja Gaia tütar. 
Ta sünnitas Pierias Zeusile üheksa muusat – tütred Erato, Euterpe, Kalliope, Kleio, Melpomene, Polyhymnia, Terpsichore, Thaleia ja Urania.
Vahid

Vahid (inglise keeles "Rangers", minbari keeles Anla'Shok) on väljamõeldud organisatsioon, mis tegutseb J. Michael Straczynski loodud ulmeseriaalis "Babylon 5".
Algul olid Vahid puhtalt Minbari föderatsiooni teenistuses, ning tegelesid piiride valvamise ja luurega. Nende ülesanne oli olla valvel ja otsida märke, et minbaride iidne vaenlane - Varjud - on pärast kunagist lüüasaamist end taas kogunud ja valmis teisi rasse ründama. Minbari iidse prohvet Valeni ettekuulutuse kohaselt pidid Vahid osalema järgnevas sõjas Varjudega.
Vahtide struktuur oli korraldatud sõjaväeliselt ning organisatsioon korraldas kandidaatidele eriväljaõpet. Eri aegadel tegutsesid Vahid rohkem või vähem varjatult. Nende tunnusmärgiks oli erilises metallraamis vääriskivi.
Sarja tegevuse ajaks oli Vahtide sekka hakatud võtma ka inimesi, ning edaspidi kuulus sinna veel teistegi rasside esindajaid.
Seriaali viiendal hooajal, kui oli moodustatud Tähtedevaheline Allianss, patrullisid Vahtide sõjalaevad liidu piire ja vahendasid sinna kuuluvate maailmade konflikte, täites seega 21. sajandi Maa ÜRO rahuvalvajate või rahvusvaheliste kiirreageerimisjõudude taolisi ülesandeid.
Entil'Zha.
Vahtide pealik omas prohvet Valenile viitavat minbarikeelset tiitlit Entil'Zha (tõlkes "See, kes loob tuleviku").
Seda rolli täitsid Babylon 5 sarja sündmustiku jooksul:
Telefilmist "Babylon 5: Alguses" ("Babylon 5: In the Beginning") saame teada, et Maa-Minbari sõja ajal oli Vahtide juhiks minbari Lenonn. Entil'Zha tiitlit tol ajal ei kasutatud.
Pöialpoiss (lind)

Pöialpoiss ("Regulus regulus") on linnuliik pöialpoislaste sugukonnast pöialpoisi perekonnast. 
Pöialpoiss on Eesti ja Euroopa väikseim linnuliik.
Pöialpoiss on Luksemburgi rahvuslind.
Levila.
Pöialpoiss on levinud katkelisel areaalil kogu parasvöötme Euraasias Assooridelt, Briti saartelt ja Norrast kuni Sahhalini ja Jaapanini.
Eestis on pöialpoiss tavaline lind, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 300 000 – 400 000 paarile, talvist arvukust 200 000 – 600 000 isendile.
Välimus.
Pöialpoisi kehapikkus on 9 cm, kaal 4–7 g. Värvuselt on ta pealt hallikasroheline, kõhupoolel helehall. Iseloomulikuks tunnuseks on isaslinnu mustaservaline ereoranž ja emaslinnu kollane kiird.
Pöialpoisi häälitsused ja laul on ülipeened. Laul on enamasti valsitaktis, kolm neljandikku taktimõõdus peenekõlaline sidin, nt. ""tsii-tii-tidi tsii-tii-tidi tsii-tii-tidi tsiidih". Kutsehüüd on ülipeen "sii-sii-sii"".
Toitumine.
Toitub putukatest.
Elupaik.
Elupaigana eelistab kuusikuid. Elutseb okas- ja segametsades, parkides ja kalmistutel. Eestis üldlevinud ja rohkearvuline haudelind, hulgulind ja läbirändaja. Osa lindudest lendab talvituma Kesk-Euroopasse.
Pesitsemine.
Pesa ehitab tavaliselt kuusele. Kurnas on mais 8–12 muna, mida emaslind haub 15–17 päeva. Mõlemad vanemad toidavad poegi 17–22 päeva. Juunis-juulis pesitseb teist korda.
Määramata integraal

Funktsiooni formula_1 määramata integraaliks nimetatakse avaldist 
formula_2, 
kus formula_3 on funktsiooni formula_1 mingi algfunktsioon ja formula_5 on suvaline konstant, ja seda tähistatakse nii:
formula_6
Konstanti formula_7 nimetatakse integreerimiskonstandiks.
Funktsiooni formula_3 nimetatakse funktsiooni formula_1 algfunktsiooniks piirkonnas formula_10, kui formula_11 iga formula_12 korral.
Funktsiooni algfunktsiooni leidmist nimetatakse funktsiooni integreerimiseks.
Näide.
Funktsiooni 
formula_13 
algfunktsiooniks on 
formula_14
sest formula_15 ehk formula_16
Vesipapp

Vesipapp ("Cinclus cinclus," tuntud ka kui papiisand) on linnuliik vesipaplaste sugukonnast vesipapi perekonnast.
Levila.
Vesipapp on levinud suuremas osas Euroopast ja Loode-Aasiast. Eestis harv läbirändaja, Põhja-Eestis haruldane haudelind. Eestis kohtab vesipappi kõige sagedamini talviti.
Vesipapi pesitsusaegset arvukust hinnatakse 1–10 paarile, talvist arvukust 100–300 isendile. Islandilt ja Loode-Euroopast peab ta sageli jõgede külmumise tõttu lõuna poole rändama.
Välimus.
Tumeda sulestikuga ja valge kurgualusega lind. Pikkus 17–20 cm, kaal 60–75 g. Linnul on iseloomulikult ümar kehakuju. Linnu nimi on tuletatud tema köstri kuube meenutavast välimusest.
Pesitsemine ja elupaigad.
Vesipapp teeb pesa vee äärde kiviprakku või kaljuõõnusesse. Kurnas on 3–6 muna, mida emaslind haub 14–17 päeva. Vanemad toidavad poegi 20–24 päeva. Elab vooluveekogude, näiteks kärestikuliste, hapnikurikka vee ja talviti mitte külmuvate jõelõikude läheduses. Vaid haruharva võib vesipappi silmata veest eemal toimetamas. Enamasti istub vesipapp keset vett kivirahnul ning nõksutab oma keha üles ja alla.
Toitumine.
Vesipapp on ainuke värvuline, kes hangib toitu sukeldudes. Ta võib toitu otsides kõndida vee all oja põhjas vastuvoolu. Toitub veeputukatest, tigudest ja kalamaimudest.
Sümboolika.
Vesipapp on aastast 1963 Norra rahvuslind.
Teet Kask

 
Teet Kask (sündinud 8. mail 1968 Pärnus) on eesti lavastaja-koreograaf ja tantsija.
Teet Kask lõpetas 1986. aastal Tallinna Koreograafiakooli ja 2005. aastal City University Londoni koreograafiaeriala ("Master of Arts Choreography").
Teet Kask töötas aastatel 1986–1989 Rahvusooperis Estonia, 1989–1990 Stockholmi Kuninglikus Ooperis ja 1990–2004 Norra Rahvusooperis balletiartistina, 1997 alustas tööd vabakutselise lavastaja-koreograafina.
Alates 1. septembrist 2021 on ta Tallinna Muusika- ja Balletikooli balleti ja kaasaegse tantsu loovjuht.
Teet Kase looming hõlmab üle 35 tantsulavastuse.
2014. aasta sügishooajal tõi ta Vanemuises lavale balleti "GO – mäng kahele" Lepo Sumera muusikale.
Anarhistliku kirjanduse loend

Anarhistliku kirjanduse loend loetleb anarhistlikku ja anarhismiteemalist kirjandust, st trükiseid, mis käsitlevad mingit teemat anarhistlikult positsioonilt või anarhismi/anarhiste mingilt teiselt (tavaliselt poliitiliselt) positsioonilt.
Ufa

Ufa (endine eestikeelne nimekuju "Ufaa", baškiiri Öfö) on linn Venemaal, Baškortostani Vabariigi pealinn. Linn asub Kama lisajõe Belaja jõe keskjooksul Ufa jõe suudmes.
Ajalugu.
1574. aastal nogaide linnuse asemele rajatud kindluse juurde asutati 1586. aastal linn.
1796. aastast kuulus Orenburgi kubermangu, 1865. aastast Ufa kubermangu keskus. 1922. aastal sai Baškiiri ANSV pealinnaks.
Rahvastik.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 1 042 400 inimest. Elanikest 54,2% olid venelased; 27% tatarlased; 11,3% baškiirid; 2,6% ukrainlased; 1,1% tšuvašid ja 1% marid.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ufa elanikest 48,9% venelasi, 28,3% tatarlasi, 17,1% baškiire, 1,2% ukrainlasi, 0,9% tšuvašše, 0,9% marisid, 0,4% valgevenelasi, 0,3% mordvalasi, 0,1% udmurte ja 1,8% teistest rahvustest inimesi.
Majandus.
Ufa on naftatööstuse keskus.
Transport.
Ufa on auto- ja raudteede sõlmpunkt. Linnas asub lennujaam, sõidavad jõepraamid.
Ühistranspordis kasutatakse ka tramme, trolle, busse ning marsruuttaksosid.
Kolpino saar

Kolpino (eesti keeles "Kulkna", võru/setu keeles "Kulḱna", vene keeles "Колпино", "oстров Колпинa") on saar Pihkva järves, mis kuulub Venemaa Pihkva oblasti haldusalasse. Pindala 11,5 km². Saarel asub Kolpino küla.
1920–1944 kuulus saar Eesti Vabariigi Petseri maakonna Kulje valda.
1934. aasta aprillis toimus saarel 150 osavõtjaga kaklus.
See on Peipsi-Pihkva järve suurim saar.
Okeanos

Okeanos (ladina keeles "Oceanus") on titaan, Uranose ja Gaia poeg, Tethyse vend ja abikaasa, jõed ja okeaniidid olid nende lapsed.
Rhea

Rhea on titaan, Uranose ja Gaia tütar, Kronose õde ja abikaasa, Hestia, Demeteri, Hera, Hadese, Poseidoni ja Zeusi ema. 
Teda kui Olümpose jumalate ema on samastatud Väike-Aasia jumalate ema Kybelega (Magna Mater).
Tethys

"See artikkel on vanakreeka mütoloogia tegelaskujust; Saturni kuu kohta vaata artiklit Tethys (kuu); paleo-ookeani kohta vaata artiklit Tethyse ookean."
Tethys on titaan, Uranose ja Gaia tütar, Okeanose õde ja abikaasa, jõed ja okeaniidid olid nende lapsed.
Koios

Koios oli vanakreeka mütoloogias üks titaanidest, Uranose ja Gaia poegadest.
Temal endal ei olnud vanakreeka mütoloogias suurt tähtsust, ta esines peamiselt ainult titaanide loendites. Tuntumad on tema järeltulijad.
Phoibe oli tema õde ja abikaasa. Nende lapsed olid Leto ja Asteria.