tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marko Kekišev

Marko Kekišev (sündinud 5. jaanuaril 1963) on eesti kujundusgraafik (märgigraafik ja plakatist) ning disainer (meediadisainer).
Kekišev on lõpetanud 1981. aastal Pärnu 4. Keskkooli ja 1986. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi disaini erialal. 
Ta on tegutsenud lisaks graafilisele disainile ka õppejõuna (sealhulgas Eesti Kunstiakadeemias), reklaamifirmades Kolm Karu ja Zavod BBDO "art director"'ina, samuti kriitikuna ja kuraatorina. 
2008. aastast töötab ta OÜ Siirup kujundusjuhina ja 2013. aastast ühtlasi Kõrgemas Kunstikoolis Pallas meediadisaini osakonnas professorina. Ta on Eesti graafilise disaini- ja plakativäljapanekute kuraator. Lisaks on ta Haapsalu Graafilise Disaini Festivali eestvedaja ja korraldaja.
Guantšid

Guantšid (hispaania keeles "guanches") on Kanaari saarte välja surnud põlisrahvad.
Sageli on neid seostatud eeskätt Tenerifega, aga guantšide pärandit on koopamaalingute ja esemete näol leitud ka La Gomera, Fuerteventura, Gran Canaria, La Palma, El Hierro ja Lanzarote saarelt. On arvatud, et nad asustasid saared umbes 2500 aastat tagasi. Pärast Hispaania vallutusretki 15. sajandil hävitati suur osa põlisrahvastest. Need, kes jäid ellu, sulandusid saarele saabunud hispaanlastega. Täna võib leida Kanaari saarte kultuurist üksikuid guantši kultuuri elemente. Neist tuntuim on Silbo, vilel põhinev kommunikatsioonisüsteem La Gomera saarel.
Nimetus.
Nimetus guantšid tuleneb sõnast "guanachinet" ja tähendab kohalikus keeles otsetõlkes Tenerife inimest ("Guan" = inimene, "Achinet" = Tenerife).
Päritolu.
Selle kohta, millal guantšid asustasid Kanaari saared, puuduvad ühesed andmed. Saartelt leitud arheoloogilised leiud (söestunud puutükid, seemned, koduloomade luud) osutavad sellele, et inimene asustas saari juba 5. sajandil eKr. Genoomianalüüsid viitavad sellele, et guantšid pärinevad Põhja-Aafrikast.
Keel.
Mitmed keeleteadlased on oletanud, et guantši keel oli sarnane berberi keelega. Samas on leitud, et äratuntavalt berberi päritolu on vaid osa põllupidamise ja loomakasvatusega seotud sõnavarast. Samal ajal ei ole guantši keelest leitud berberi grammatilisi käändeid. Ka suur osa guantši sõnavarast erineb berberi sõnavarast.
Ling Liong Sik

Tun Ling Liong Sik (lihtsustatud hiina kirjas 林良实; traditsioonilises hiina kirjas 林良實; sündinud 18. september 1943 Kuala Kangsares) on Malaisia poliitik. Ta on endine MCA president ja endine Malaisia ​​transpordiminister.
4. veebruaril 1988 määrati Ling Liong Sik Malaisia ​​üleminekupeaministriks kuni sama aasta 16. veebruarini.
27. oktoobril 2015 esitas Malaisia ​​peaminister Najib Razak Ling Liong Siki vastu hagi au teotamises. Ta väitis kaebuses, et Ling Liong Sik süüdistas teda sama aasta 3. oktoobril 1MDB vahendite väärkasutamises ja muudes valedes ja pahatahtlikes laimavates avaldustes ning avaldas need uudiste veebisaitidel. 22. mail 2018 võttis Najib hagi tagasi ja nõustus tasuma 25 000 RM-i.
Ta on ka üks mõjukamaid hiina poliitikuid tänapäeva Malaisia.
Pere.
Ta on abielus Ong Ee Nahiga ja tal on kaks poega: Ling Hee Leong ja Ling Hee Keat.
Lawrence Ferlinghetti

Lawrence Monsanto Ferlinghetti (24. märts 1919 – 22. veebruar 2021) oli Ameerika luuletaja, maalikunstnik, ühiskonnaaktivist ja kirjastuse City Lights Booksellers &amp; Publishers kaasasutaja.
Ta kirjutas luulet, ilukirjandust, esseistikat, kunstikriitikat, näidendeid ja filmisüžeesid. Ferlinghetti oli tuntud oma teise luulekogu 1958ndal ilmunud "Meele lunapark" ("A Coney Island of the Mind") poolest, mis on tõlgitud üheksasse keelde ja müüdud üle miljoni eksemplari. Kui Ferlinghetti sai 2019. aasta märtsis 100-aastaseks, kuulutas San Francisco linn tema sünnipäeva, 24. märtsi "Lawrence Ferlinghetti päevaks".
Netolice

Netolice (saksa keeles "Netolitz") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Prachatice ringkonnas. Netolice asub Prachaticest umbes 15 km idakirdes ja České Budějovicest ligikaudu 22 km põhjaloodes.
Netolice on Tšehhi Vabariigi üks vanemaid linnu. Netolice lossi on esmamainitud 981. aastal.
Netolice vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Netolices asub renessanss-stiilis Kratochvíle loss, mis ehitati aastatel 1583–1589.
Budišov nad Budišovkou

Budišov nad Budišovkou (saksa keeles "Bautsch") on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Opava ringkonnas. Budišov nad Budišovkou asub Opavast 24,5 km edelas, Olomoucist ligi 36 km kirdes ja Ostravast umbes 45 km idas.
Linn paikneb merepinnast 526 meetri kõrgusel.
Budišov nad Budišovkoud on esmamainitud 1301. aastal.
Budišov nad Budišovkou vanalinn on alates 2003. aastast ajalooline linnakaitseala.
Hodkovice nad Mohelkou

Hodkovice nad Mohelkou (kuni 1949. aastani Hodkovice, saksa keeles "Liebenau") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Libereci ringkonnas. Hodkovice nad Mohelkou asub Liberecist ligikaudu 11 km lõunas.
Hodkovice nad Mohelkoud on esmamainitud 1352. aastal.
Hodkovice nad Mohelkou vanalinn on alates 1995. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Book Depository

Book Depository on Ühendkuningriigist opereeritav veebipõhine raamatumüügiplatvorm, millel on suure valikuga kataloog ja tasuta kohaletoimetamine enam kui 160 riiki. Veebipoe asutas endine Amazoni töötaja Andrew Crawford, kes müüs selle 2011. aastal oma endisele tööandjale.
Platvorm suleti lõplikult 26. aprillil 2023. aastal.
Velké Pavlovice

Velké Pavlovice (saksa keeles "Groß Pawlowitz") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Velké Pavlovice asub Austria piirist 17 km kaugusel, Břeclavist umbes 17 km põhjas ja Brno kesklinnast ligikaudu 36 km lõunakagus.
Velké Pavlovice ümbruskond on oluline viinamarjakasvatuspiirkond. 
Küla on esmamainitud 1252. aastal. Velké Pavlovice sai aleviks 1891. aastal ja linnaks 1967. aastal.
Velké Pavlovices on sündinud austria kirjanik, esseist, tõlkija ja kultuurifilosoof Rudolf Kassner (1873–1959).
The Visitors (ABBA album)

"The Visitors" on Rootsi popansambli ABBA album aastast 1981. See oli pikka aega nende viimane stuudioalbum, kuni 2021. aasta novembris tuldi välja albumiga "Voyage".
"The Visitors" oli ABBA katse teha küpsemat muusikat.
Kolme samba teooria

Kolme samba teooria on Eesti karistusõiguse struktuuri iseloomustav teooria, mille aluseks on võimude lahususe põhimõte.
Teooria kohaselt jaotatakse karistusõigus kolmeks haruks või sambaks:
Idee jaotada karistusõigus formaalseks ja materiaalseks karistusõiguseks pärineb Saksa õiguskultuurist. Kolme samba teooria iseloomustab karistusõigust kui terviklikku süsteemi. See tähendab, et kriminaalmenetlusõigust või kriminaaltäitevõigust ei saaks olemas olla ilma materiaalse karistusõiguseta. Siiski on kolm haru suuresti iseseisvunud.
Materiaalne karistusõigus.
Materiaalne karistusõigus ehk seadus on haru, mis kehtestab karistusähvarduse. Materiaalne karistusõigus näeb ette, millised teod on süüteod ehk karistatavad teod. Materiaalõigus kehtestab teo karistatavuse ja karistuse kohaldamise eeldused. Materiaalset karistusõigust peetakse karistusõiguse aluseks, sest ilma selleta ei oleks järgmistel harudel võimalik toimida.
Eestis kasutatav karistusseadustik võeti vastu 06.06.2001 ja see jõustus 01.09.2002.
Formaalne karistusõigus (kriminaalmenetlusõigus).
Formaalne karistusõigus ehk kriminaalmenetlusõigus mõistab karistuse. See on normide kogum, mis reguleerib normide kohaldamist. Kriminaalmenetlus hõlmab isiku süü kindlaks tegemist, karistuse mõistmise korda ning õiguseid seotud süüdistamise ja kaitsmisega. Kohtunik täidab formaalse karistusõiguse rolli.
Kriminaalmenetlus jaguneb üld- ja lihtmenetlusteks.
Üldmenetlus.
Üldmenetlus koosneb järgmistest sammudest.
Lihtmenetlus.
Lihtmenetlus jaguneb neljaks menetluse tüübiks.
Kriminaaltäitevõigus (täitevvõim).
Kriminaaltäitevõigus on riigi täitevvõim, kes viib karistuse täide. See haru tegeleb kohtu määratud karistuse täideviimisega. Eri laadi karistuste täideviimist reguleerivad eraldi seadustikud. Rahaliste karistuste täideviimist reguleerib täitemenetluse seadustik, vangistust, eelvangistust ja aresti reguleerib vangistusseadus. Vangistusõigus on kriminaaltäitevõiguse kõige mahukam haru.
Aleksandr Novitski

Aleksandr Novitski (vene keeles "Александр Антонович Новицкий"; 1848 Venemaa Keisririik – 11. november (29. oktoober vkj) 1905 Narva) oli vene arhitekt, titulaarnõunik, 1882–1905 Narva linnaarhitekt.
1871. aastal asus ta õppima Peterburi Kunstide Akadeemiasse, mille lõpetas 1878. aastal 3. klassi kunstniku auastmega, tema lõputöö teema oli keemialabori hoone projekt. 1877. aastal sai ta hõbemedali.
8. juulil 1882 sai ta Narva linnaarhitektiks.
1902. aastal osales ta Narva linna vallutamise 200. aastapäeva piduliku programmi koostamise komisjoni töös. Alates 22. märtsist 1902 oli ta Martinsoni nimelise vaestemaja avamise komisjoni liige.
Aastatel 1896–1904 oli Aleksandr Novitski Keiserliku Vene Vee Pääl Päästmise Seltsi Peterburi ringkonna Narva osakonna liige, Harmoonia klubi liige, 1886–1887 Narva Muusikaühingu liige, alates 1890. aastast Narva vaeslastekohtu liige. Aastast 1905 Narva vabatahtliku tuletõrjeühingu liige.
Aastatel 1890–1894 ja 1902–1905 valiti ta Narva linnavolikogu liikmeks.
Aleksandr Novitski koostas Narva-Jõesuu üldplaneeringu. Oletatavasti oli ta Narva linnapea Adolf Theodor Hahni suvemaja Villa Capriccio projekti autor.
Narvas ehitati tema projektide järgi õigeusu kabel (1891), Narva ohvitseride kasiino aadressil Vestervalli tänav 3 (1893), Vladimiri vennaste koguduse kiriku hoone (arhitekt Klodnitskiga ühisprojekt), Narva linna saun (1897).
Aleksandr Novitski suri maohaavandi tõttu ja maeti 1. novembril 1905 Jaanilinna kalmistule.
Isiklikku.
Abikaasa Maria Novitski ("Мария Ивановна Новицкая"). Neil oli neli last: tütar Jevgenia (29.12.1883), poeg Konstantin (04.06.1885–1887), tütar Aleksandra (31.01.1889) ja tütar Marianna (09.04.1890).
Libušín

Libušín (saksa keeles "Libusin") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kladno ringkonnas. Libušín asub Kladno kesklinnast ligikaudu 4,5 km loodes.
Libušín paikneb merepinnast 317 meetri kõrgusel.
Asula oli olemas juba 6. sajandil. Libušínit on esmamainitud 1052. aastal. Asula nime on seostatud müütilise printsessi Libušega. Libušín sai linnaõigused 1919. aastal. Libušín kaotas linnaõigused 1961. aastal, kuid sai need 2001. aastal tagasi.
Indica Watson

Indica Elizabeth Watson (sündinud 20. jaanuaril 2010 Londonis) on inglise näitleja.
Březnice

Březnice (saksa keeles "Bresnitz", varem ka "Preßnitz") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Příbrami ringkonnas. Březnice asub Příbramist ligi 15 km lõunas ja Praha kesklinnast umbes 67 km edelas.
Linn asub merepinnast 462 meetri kõrgusel.
Březnicet on esmamainitud 1224. aastal.
Březnice vanalinn on alates 1990. aastast ajalooline linnakaitseala.
Freetowni bensiiniauto plahvatus

Freetowni bensiiniauto plahvatus oli 2021. aasta 5. novembril Sierra Leone pealinnas Freetownis toimunud liiklusõnnetus, kus veoauto sõitis sisse bensiinilastis tsisternautole. Kütus süttis, tule läbi sai surma vähemalt 151 ning vigastada vähemalt 304 inimest.
Jablonné v Podještědí

Jablonné v Podještědí (varem Německé Jablonné, saksa keeles "Deutsch-Gabel") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Libereci ringkonnas. Jablonné v Podještědí kesklinn asub Saksamaa piirist 6 km kaugusel, Liberecist ligikaudu 20 km läänes.
Asula rajasid saksa kolonistid 12. sajandil. Ürikutes on asulat esmamainitud 1241. aastal.
Linnas asub 13. sajandi keskpaiku rajatud ja 16. sajandi keskel ning 17. sajandi keskel ümberehitatud Lemberki loss.
Jablonné v Podještědí vanalinn on alates 1992. aastast ajalooline linnakaitseala.
Köievändad

Köievändad olid varasemal ajal lina või kanepi sõõretest köie keede ja nendest köie keerutamise riist.
Ajaloost.
Euroopas valmistati varem köisi laialdaselt kodusel teel, kasutades selleks köieväntasid. Eesti taludes tehti veel 20. sajandi alguses suur osa oma tarbeks minevaid köisi käsitööna, peamiselt köiemeistrite poolt.
Kasutamine.
Köieväntade ühes otsas oli umbes 1,5 meetri pikkune puupakk, mis kinnitati rõhtsalt puupostide või ka uksepiitade vahele. Pakust käis otsapidi läbi 3–4 ühise käepidemega vänta. Iga vända külge seoti sõõrde ots. Sõõrete teised otsad köideti vända külge, mis asus liikuval ratastega alusel, reel või kelgul. Töötati harilikult kolmekesi, kummaski köievända otsas mees väntasid keeramas ning keskel kolmas, kelle käes oli köiekamm ehk "kutsikas" (väiksem pakk, mille külgedes olid sooned sõõrete jaoks). Köiekammi abil tagati kee ühtlane kokkukeerdumine. Algul käänati pakus olevate väntadega sõõrded täiesti keerdu, seejärel hakati teises otsas oleva vändaga sõõrdeid keeks kokku keerama. Pidevalt keerati ka esimesi väntasid, et sõõrded keerust lahti ei läheks. Samal viisil keerutati peale seda valminud keedest köis.
Turu tänav (Narva)

Turu tänav on tänav Narvas Kreenholmi linnaosas. Algab Joala tänavast ja lõpeb Kalda tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 340 m.
Enne Teist maailmasõda kulges Turu tänav Narva vanalinnas Narva raekoja ees praeguse Raekoja platsi asemel. Tänav algas Viru tänavast ja lõppes Rüütli tänavaga ristudes. Turu ja Rüütli tänava nurgal Raekojas asus linnavalitsus ja politsei. 
1893., 1900 ja 1905. aasta linnaplaanidel oli selle tänava nimi "Рыночная", 1912. ja 1927.aasta linnaplaanidel Turu tänav.
Benešov nad Ploučnicí

Benešov nad Ploučnicí (saksa keeles "Bensen" või "Beneschau") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Linn asub Ploučnice jõe ääres, Děčínist ligi 8 km kagus ja Ústí nad Labemist umbes 21 km idakirdes.
Linn on tõenäoliselt asutatud 1230. aastatel. Benešov nad Ploučnicít on ürikutes esmamainitud 1311. aastal.
Benešov nad Ploučnicí vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Linnas asub 16. sajandil rajatud renessanss-stiilis lossikompleks, mis koosneb ülemisest ja alumisest lossist.
Eesti Laevajuhtide Liit

Eesti Laevajuhtide Liit (lühend ELJL) on Eesti mittetulundusühing, mis koondab Eesti laevajuhte. Ehkki ELJL ühendab sarnase elukutsega isikuid, pole tegemist ametiühingu, vaid kutseorganisatsiooniga. See on Eesti suurim laevaohvitsere ühendav kutseorganisatsioon, millel on üle 200 liikme. Kõik ELJL-i liikmed omavad laevajuhi kutset või omandavad seda, see tähendab, et liikmeskonda kuulub nii kapteneid, tüürimehi kui ka (üli)õpilasi. Kuigi märkimisväärse osa ELJL-i liikmeskonnast moodustavad tegevmeremehed, on paljud liikmed otsustanud jätkata karjääri ka kaldasektori eri valdkondades. Liikmeskonna mitmekesisus on seejuures ELJL-i üheks suurimaks väärtuseks.
Loomine.
Idee taolise organisatsiooni moodustamiseks sündis ühe Eesti Mereakadeemia vilistlaste sõpruskonna koosviibimisel. Neid julgustas asjaolu, et esimese iseseisvusperioodi ajal oli tegutsenud sarnane organisatsioon, mida nimetati tollal Eesti Laevajuhatajate Seltsiks. Umbes 2008. aasta augustis alustasid mitmed ühiste eesmärkidega laevajuhid ametliku organisatsiooni loomist. Asutamisprotsess hõlmas pikki arutelusid ja mitmeid koosolekuid, täitmaks mittetulundusühinguid puudutavate õigusaktide nõudeid ning koostamaks liidu põhikirja.
29. septembril 2008 toimunud asutamiskoosolekul valiti ELJL-i esimene juhatus ja kinnitati põhikiri. Juhatuse esimeseks esimeheks sai Janno Laende, juhatuse liikmeteks valiti Andrus Saulep, Raido Ruse, Janek Lember ja Marek Kotsulim. 25. novembril 2008 kanti ELJL mittetulundusühinguna registrisse.
Välislingid.
Eesti Laevajuhtide Liidu koduleht
Kamenice nad Lipou

Kamenice nad Lipou (saksa keeles "Kamnitz an der Linde") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Pelhřimovi ringkonnas. Kamenice nad Lipou asub Pelhřimovist umbes 18 km lõunaedelas, Jindřichův Hradecist ligi 19 km põhjakirdes ja Jihlavast ligikaudu 38 km lääneedelas.
Kamenice nad Lipou asub merepinnast 563 meetri kõrgusel.
Kamenice nad Lipou vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Sezemice

Sezemice (saksa keeles "Sezemitz") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Pardubice ringkonnas. asub Loučná jõe ääres, Pardubice kesklinnast ligikaudu 6,5 km idakirdes.
Asulat on esmamainitud 1227. aastal. 1488. aastal oli Sezemice ürikute andmetel juba alev. Linnaõigused sai Sezemice 1834. aastal.
Päikesesüsteemi väikekeha

Päikesesüsteemi väikekeha on Päikesesüsteemis tiirlev taevakeha, mis ei ole planeet, kääbusplaneet või planeedi kaaslane.
Rahvusvaheline Astronoomiaunioon (IAU) defineeris termini 2006. aastal.
Päikesesüsteemi väikekehadeks loetakse kõik komeedid ja väikeplaneedid, mis pole kääbusplaneedid. Päikesesüsteemi väikekehad on ka asteroidid, Jupiteri troojalased, Neptuuni-tagused objektid.
Uherský Ostroh

Uherský Ostroh (kuni 1846. aastani Ostroh, saksa keeles "Ungarisch Ostra") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Uherské Hradiště ringkonnas. Uherský Ostroh asub Morava jõe ääres Uherské Hradištěst umbes 10 km lõunaedelas ja Zlínist ligikaudu 33 km edelas.
Uherský Ostrohi on esmamainitud 1275. aastal.
Uherský Ostrohi vanalinn on alates 20. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala.
Pollica

Pollica on omavalitsusüksus ("comune") Itaalias Campania maakonnas Salerno provintsis.
370 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pollica asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta .
Pollica jaguneb järgmisteks osaüksusteks ("frazione"): Acciaroli, Cannicchio, Celso, Galdo, Pioppi.
Pollica piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casal Velino, San Mauro Cilento, Sessa Cilento, Stella Cilento.
Rožmitál pod Třemšínem

Rožmitál pod Třemšínem (saksa keeles "Rozmital" või ka "Rosenthal") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Příbrami ringkonnas. Rožmitál pod Třemšínem asub Příbramist umbes 13 km ja Praha kesklinnast ligikaudu 68 km edelas.
Asulat on esmamainitud 1265. aastal. Rožmitál pod Třemšínem sai alevi staatuse 1349. aastal ja linnaõigused 1850. aastal.
Rožmitál pod Třemšínemi vanalinn on alates 1990. aastast ajalooline linnakaitseala.
Sophie Julie von Ungern-Sternberg

Sophie Julie von Ungern-Sternberg (sündinud von Wahl, 1824–1917) oli vähetuntud 19. sajandi naiskunstnik, kelle biidermeierlikud mõisavaateid leidub Eesti Kunstimuuseumi kogus.
Sophie Julie von Ungern-Sternberg sündis 1824. aastal. Sophie peamiseks kunstiõpetajaks kujunes Tartu ülikooli joonistusõpetaja kunstnik W. Fr. Krüger. Teine mõjukas isik Sophie haridusteel oli tema mitmekülgsete huvidega inglannast ema Martha Bates. Ettevõtlik Martha korraldas 1840–1841 suurejoonelise Euroopa-reisi, et hoolitseda oma 15-aastaseks saanud tütre hariduse ja silmaringi eest. Reis viis Skandinaavia kaudu Saksamaale, Prantsusmaale ja viimaks Londonisse. Pikem peatus tehti Heidelbergis, kus endise Tartu Ülikooli botaanikaprofessori Carl Friedrich von Ledebouri kodus peeti Sophie 16. sünnipäeva, mille puhul olid Ledebourid lasknud talle valmistada 16 mandariiniga kaunistatud tordi.
Reisil võttis Sophie joonistustunde ja katsetas õlimaali. Kogu reisi vältel kandis Sophie kaasas väikest joonistusalbumit, kuhu ta huvipakkuvaid paiku visandas. Hiljem Eestis jätkas ta enda jaoks oluliste paikade jäädvustamist ning joonistas enamikku von Wahlide perele ja alates 1850. aastast juba abikaasa Eugen von Ungern-Sternbergile (1811–1902) kuulunud mõisatest.
Hluk

Hluk (saksa keeles "Hulken") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Uherské Hradiště ringkonnas. Hluk asub Uherské Hradištěst ligi 12 km kagus ja Zlínist umbes 23 km edelas.
Hluk paikneb merepinnast 222 meetri kõrgusel.
Hluki on esmamainitud 1294. aastal.
Náměšť nad Oslavou

Náměšť nad Oslavou (saksa keeles "Namiest", "Namiest an der Oslawa") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Třebíči ringkonnas. Náměšť nad Oslavou asub Oslava jõe ääres, Třebíčist umbes 16 idas, Brno kesklinnast 33 km idas ja Jihlavast ligikaudu 42 km idakagus.
Asulat on esmamainitud 1234. aastal. 1759. aastal laastas Náměšť nad Oslavoud suur tulekahju. Raudteeühenduse sai Náměšť nad Oslavou 1886. aastal. Linnaõigused sai Náměšť nad Oslavou 1923. aastal.
Stepping Stonesi tuletorn

Stepping Stonesi tuletorn (inglise keeles "Stepping Stones Light") on siiani töötav tuletorn Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigis Long Islandi väinas, mis valmis 1877. aastal. See automatiseeriti 1967. aastal.
Vald (Itaalia)

Vald (itaalia comune [koˈmune], mitmuses "comuni" [koˈmuni]) on Itaalia haldusjaotuses 3. järgu iseseisev territoriaalne kohalik omavalitsusüksus, millel võivad olla linna õigused ("titolo di città"). "Comune" omakorda võib jaguneda väiksemateks üksusteks ehk "frazione"deks (mitmus "frazioni"), millele eesti keeles ligikaudselt vastab termin „osavald“.
Keskajal "praeter legem"i alusel moodustunud haldusüksuste õigused ja kohustused on sätestatud Itaalia põhiseaduse artiklis 114.
2000. aasta 18. augusti seadlus nr 267 määratleb valla seadusandliku kogu "il consiglio comunale" ('valla nõugkogu'}, täitevorgani "la giunta comunale" ('valla volikogu') ja valla juhi "il sindaco".
Valla juht ja nõukogu liikmed valitakse selle elanike poolt üheaegselt.
Vald võib jaguneda väiksemateks üksusteks ehk fraktsioonideks ("frazione" [fraʦˈʦjone], mitmuses "frazioni" [fraʦˈʦjoni]). 
2021. aastal oli Itaalias 7904 valda.
Pikima nimega (34 tähte) vald on San Valentino in Abruzzo Citeriore (PE), kahetähelise nimega vallad on Ne (GE), Re (VB) ja Vo' (PD).
Suurim (1287,36 km²) haldusüksus on Rooma (RM), väikseim Atrani (0,12 km²) (SA)
Elanike arv valdades.
Suurima elanike arvuga on Rooma (RM, 2 779 450), väikseima elanike arvuga on Morterone (LC, 34).
ISTATi andmed seisuga 1. jaanuar 2021:
Hudson-Athensi tuletorn

Hudson-Athensi tuletorn (inglise keeles "Hudson-Athens Lighthouse") on siiani töötav tuletorn Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigis Hudsoni jões Hudsoni ja Athensi linna vahel. See valmis 1874. aastal ja automatiseeriti 1949. aastal.
Nýrsko

Nýrsko (saksa keeles "Neuern") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Nýrsko kesklinn asub Saksamaa piirist 6,5 km kaugusel, Klatovyst ligi 16 km edelas ja Plzeňist umbes 53 km lõunaedelas, Úhlava jõe kaldal.
Nýrsko asub merepinnast 452 meetri kõrgusel.
Nýrskot on esmamainitud 1327. aastal.
Buttermilk Channel

Buttermilk Channel on umbes 1,6 km pikkune ja 0,4 km laiune kitsas väin, mis asub Upper New York Bays. See eraldab Governors Islandit Brooklynist.
Sealsed loodete hoovused on üsna tugevad.
Ledeč nad Sázavou

Ledeč nad Sázavou (saksa keeles "Ledetsch an der Sasau") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Havlíčkův Brodi ringkonnas. Ledeč nad Sázavou asub Havlíčkův Brodist ligi 24 km lääneloodes ja Jihlavast umbes 40 km põhjaloodes.
Ledeč nad Sázavou vanalinn on alates 1. aprillist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Jílové

Jílové (kuni 1945. aastani Jílové u Podmokel, saksa keeles "Eulau") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Jílové kesklinn asub Saksamaa piirist 6 km kaugusel, Děčínist ligikaudu 8 km läänes ja Ústí nad Labemist umbes 12 km põhjaloodes.
Jílovét on esmamainitud 1348. aastal. Linnaõigused sai Jílové 1964. aastal.
Oruro departemang

Oruro departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi lääneosas.
Halduslikult jaguneb 16 provintsiks.
Pando departemang

Pando departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi põhjaosas.
Halduslikult jaguneb viieks provintsiks.
Potosí departemang

Potosí departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi edelaosas.
Halduslikult jaguneb 16 provintsiks.
Tarija departemang

Tarija departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi lõunaosas.
Halduslikult jaguneb kuueks provintsiks.
Hemolüüs

Hemolüüs on erütrotsüütide rakuseina lõhustumine ja rakusiseste komponentide vabanemine väliskeskkonda. Seda võivad põhjustada bioloogilised lahustid, mikroobide toodetud toksiinid, ultraviolettkiirgus, mehaaniline purustamine, mõned raviained jpt.
Hemolüüs võib põhjustada hemoglobineemiat vereplasmasse eralduva hemoglobiini tõttu, mis mängib olulist rolli sepsise patogeneesis ja võib kaasasündinud immuunsüsteemi pärssiva toime tõttu kaasa tuua suurenenud nakkusohu.
Doksy

Doksy (saksa keeles "Hirschberg am See") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Doksy asub Česká Lípast ligikaudu 15 km lõunakagus ja Liberecist umbes 36 km edelas.
Doksyt on esmamainitud 1293. aastal.
Linna olulisim vaatamisväärsus on 16. sajandil rajatud Doksy loss.
Česká Kamenice

Česká Kamenice (saksa keeles "Böhmisch Kamnitz") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Česká Kamenice asub Děčínist ligi 15 km idas ja Ústí nad Labemist umbes 31 km kirdes.
Česká Kamenice asub merepinnast 301 meetri kõrgusel.
Česká Kamenicet on esmamainitud 1352. aastal. Kuid linn on asutatud varem, enne 1283. aastat, tõenäoliselt 1270. aastatel.
Česká Kamenice vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Chris Isaak

Christopher Joseph Isaak (sündinud 26. juunil 1956 Stocktonis Californias) on ameerika laulja ja filminäitleja. Tema tuntuim lugu on "Wicked Game", mis ilmus albumil "Heart Shaped World" 1989. aastal. Hiljem ilmus loo instrumentaalversioon David Lynchi filmi "Metsikud südamed" heliribal.
Albrecht Karu orden

Albrecht Karu orden, õigemini Albrecht Karu Kojaorden (saksa keeles "Hausorden Albrechts des Bären") on 1836. aastal asutatud Anhalti autasu. Tänapäeval on see Askania suguvõsa autasu.
Ajalugu.
Ordeni asutasid 1836. aasta 18. novembril Askania soo ühise kojaordenina Anhalt-Kötheni hertsog Heinrich, Anhalt-Dessau hertsog Leopold IV ja Anhalt-Bernburgi hertsog Alexander Karl. Pärast hertsogkondade ühendamist (1863) sai sellest Anhalti hertsogiriigi teenetemärk. Orden sai nime Askania dünastiast pärit XII sajandil elanud esimese Brandenburgi markkrahvi Albrecht Karu järgi. Kuni 1918. aastani oli see Anhalti riiklik orden, tänapäeval on see Askania suguvõsa autasu (Anhalti hertsog on ordeni suurmeister).
Ordeni klassid.
Algul oli ordenil kolm klassi:
Juba 1848. aastal lisati 1. klassi komandöririst, millega jagati komandöririst kaheks klassiks. 1854. aastal jagunes kaheks ka rüütlirist, samal ajal lisandus võimalus lisada kõigile klassidele mõõgad. 1901. aastast võidi ordenit anda koos krooniga. 1904. aastal muudeti komandöriristi nimetus komtuuriristiks.
Nende klasside kõrval olid autasuks ka kuldne ja hõbedane teenetemedal.
XX sajandi algul olid ordeni klassid järgmised:
Billy Idol

Billy Idol (kodanikunimega William Michael Albert Broad; sündinud 30. novembril 1955 Suurbritannias Middlesexis) on Briti rokklaulja ja laulukirjutaja. 
Idol alustas karjääri 1976. aastal punkansamblis Generation X. 1981. aastal kolis ta USA-sse ja alustas soolokarjääri. 
Tema tuntuimad laulud on "Hot in the City", "Dancing with Myself", "White Wedding", "Rebel Yell", "Eyes Without a Face", "Flesh for Fantasy", "To Be a Lover", "Don't Need a Gun", "Sweet Sixteen", "Mony Mony" ja "Cradle Of Love".
Francine Niyonsaba

Francine Niyonsaba (sündinud 5. mail 1993 Ruyigi provintsis Nkanda Bwerus) on Burundi jooksja.
Niyonsaba jõudis keskmaajooksus maailma paremikku 19-aastaselt. Juba oma kolmandatel ametlikel võistlustel, 2012. aasta Aafrika meistrivõistlustel, võitis ta 800 meetri jooksus kuldmedali ajaga 1.59,11. Olümpiamängudel Londonis jooksis ta 800 meetri jooksu poolfinaalis isikliku rekordi 1.58,67. Finaali lõpetas ajaga 1.59,63 algul seitsmendana, kuid pärast Venemaa jooksjate Jelena Aržakova ja Marija Savinova diskvalifitseerimist sai viienda koha.
2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võitis Niyonsaba Ajee' Wilsoni ja Margaret Wambui ees kuldmedali. Olümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta Caster Semenya järel ja Wambui ees ajaga 1.56,49 hõbemedali.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta ajaga 1.55,92 Caster Semenya järel hõbemedali.
2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võitis Niyonsaba 800 meetri jooksus rahvusrekordiga 1.58,31 kuldmedali. Aafrika meistrivõistlustel oli ta Semenya järel teine.
2019. aastal otsustas Rahvusvaheline Kergejõustikuliit, et Niyonsabal ja teistel loomuliku kõrge testosteroonitasemega naissportlastel on edaspidi keelatud võistelda jooksudistantsidel 400 meetrist kuni ühe miilini. Niyonsaba keskendus kergejõustikuliidu otsuse järel pikematele distantsidele.
Tokyo olümpiamängudel sai ta 10 000 meetri jooksus Burundi rekordiga 30.41,93 5. koha. 5000 meetri jooksus diskvalifitseeriti ta raja sisepiiri ületamise tõttu. 2021. aasta septembris püstitas ta Zagrebis 2000 meetri jooksu maailmarekordi 5.21,56.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is ta vigastuse tõttu ei osalenud.
Arman Soldin

Arman Soldin (21. märts 1991 Sarajevo – 9. mai 2023 Tšassiv Jar) oli Bosnias sündinud prantsuse ajakirjanik.
Varasem elu.
Soldin sündis 21. märtsil 1991 Sarajevos. Ta evakueeriti Prantsusmaale 1992. aastal, 12 kuu vanusena. Lisaks bosnia keelele, mis on tema emakeel, rääkis Soldin prantsuse, inglise ja itaalia keelt.
Surm.
Soldin hukkus läheduses lõhkenud Gradi raketi läbi. Ajakirjanike kaitse komitee andmetel oli Soldin 2022. aastal alanud Venemaa sissetungist alates arvult seitsmeteistkümnes Ukrainas hukkunud ajakirjanik.
Amalasuintha

Amalasuintha (495 – 30. aprill 534/535 Toscana) oli Theoderich Suure tütar ja idagootide kuningriigi valitseja aastail 526–535. Esialgu valitses ta regendina oma poja Athalarichi asemel ja seejärel kuningannana. Amalasuintha oli väga haritud ja tema tarkust ning oskust kõnelda kolmes keeles – kreeka, gooti ja ladina keeles – on kiitnud oma tekstides nii Cassiodorus kui ka Procopius Caesareast.
Eluloolist.
Amalasuntha jäi pärast abikaasa surma 522. aastal üksi poega ja tütart kasvatama. Theoderichi surma järel 526. aastal oli Athalarich kümneaastane ja Amalasuintha asus riiki valitsema regendina. Tema Bütsantsi-sõbralik poliitika, kunstide ja kirjanduse toetamine ning püüd anda oma pojale haridus Rooma standardite järgi tekitas suure osa idagoodi ülikute jõulise vastuseisu. Lisaks sellele andis ta Bütsantsi keisrile Justinianusele lubaduse, et kui ta eemaldatakse võimult, annab ta end ja kõik idagootide varad Konstantinoopoli valdusse. 533. aastal nurjas Amalasuintha tema vastu suunatud vandenõu.
Pärast Athalarichi surma 534. aasta oktoobris jagas Amalasuntha trooni oma nõo Theodahadiga, lootes anda talle kuninga tiitli ja jääda ise sisuliselt võimu juurde. Theodahad oli siiski mõjutatud kasvavast vaenulikust suhtumisest Amalasuintha tegevusse ja pagendas ta Toscanasse Bolsena järve saarele. Seal mõrvasid ta kolm ülikut, sugulased neile, kes olid hukatud 533. aasta vandenõus osalemise pärast.
Konstantin Feoktistov

Konstantin Petrovitš Feoktistov (vene keeles Константин Петрович Феоктистов; 7. veebruar 1926 Voronež – 21. november 2009 Moskva) oli vene kosmonaut ja kosmosetehnikakonstruktor. 
Konstantin Feoktistov lõpetas 1949. aastal Baumani Moskva Kõrgema Tehnikakooli. Diplomitöö käsitles õhureaktiivmootoreid. Töötas raketiehituse konstrueerimisbüroodes. 1955. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja tiibrakettide teooria alal.
Alates 1957. aastast töötas ta Sergei Koroljovi juhtimisel erikonstrueerimisbüroos nr 1 (OKB-1), kus osales esimese Maa tehiskaaslase väljatöötamisel, juhtis kosmoselaevade Vostok ja Voshod projekteerimist ning oli juhtivkonstruktor kosmoselaevade Sojuz, Sojuz T, Sojuz TM, Progress, Progress-M, samuti orbitaaljaamade Saljut ja Mir väljatöötamisel. 1967. aastal sai ta tehnikateaduste doktori kraadi.
Oktoobris 1964 osales Feoktistov kosmoselaeva Voshod-1 pardal 24 tundi kestnud lennul Maa orbiidil (koos Vladimir Komarovi ja Boriss Jegoroviga). Feoktistov oli esimene kosmoselaeva konstruktor, kes katsetas enda loodud lennumasinat kosmoses.
Reinhold von Liewen

Reinhold von Liewen (1650. aastad – 1701/1704) oli Rootsi sõjaväelane ja vabahärra, kes teenis Põhjasõjas.
Elulugu.
Reinhold von Liewen sündis 1650. aastate paiku Reinhold von Lieweni ja Hedvig von Wartenslebeni peres. Lapsepõlves oli ta ühe aasta Rootsi kuninga Karl XI teener ning hiljem kolm aastat kammerteener. 
1671. aastal sai ta lipnikuks ning loa reisida Arensburgi, kus ilutulestiku tegemist õppida. 1678. aastal naasis ta Rootsi ning sai ihukaitse ratsarügemendis rittmeistriks. 1696. aastal asus ta rittmeistrina Eestimaa aadlilipkonna teenistusse, kus saavutas 1700. aastaks ooberstleitnandi auastme.
Kui venelased Peeter I juhtimisel 1700. aastal Narvat ründasid, moodustas Liewen oma 200 aadlilipkonna sõduriga Purtse jõe ääres kaitseliini. 
1702. aasta jaanuaris võitles ta oma üksusega Erastvere lahingus, mille ajal ta ka väidetavalt uppus. Teiste andmete järgi langes ta hoopis vangi ning suri 1704. aastal Moskvas.
Tekstimarker

Tekstimarker on kirjutusvahend, mida kasutatakse teksti esiletõstmiseks lugemise või õppimise hõlbustamiseks. Tekstimarkerite tindid on tavaliselt pastelsed või neoonvärvid, nii et need eristuvad, kuid ei varja aluseks olevat teksti. Neid kasutatakse laialdaselt õppimisel, dokumentide läbivaatamisel ja organiseerimisel.
Tekstimarkereid kasutatakse paljudes valdkondades, sealhulgas haridus, ettevõtlus ja kirjastamine. Õpilased kasutavad sageli tekstimarkereid, et rõhutada olulist teavet õpikutes ja märkmetes, samas kui õpetajad võivad neid kasutada oluliste punktide esiletõstmiseks õppematerjalides. Ettevõtete töötajad kasutavad tekstimarkereid sageli koosolekute märkmetes või dokumentide läbivaatamisel.
Tekstimarkereid on saadaval mitmesugustes värvides, kõige populaarsemad on kollane, roosa, oranž, roheline ja sinine. Mõned tekstimarkerid on kaheotsalised, ühe otsaga laia joone ja teise otsaga kitsa joone tegemiseks.
Ajalugu.
Esimese tekstimarkeri, tuntud kui "Hi-Liter", tõi turule 1963. aastal ettevõtte Carter's Ink Company. See oli kollane ja kasutas läbipaistvat tindi tehnoloogiat, mis võimaldas kasutajatel teksti läbi kollase esiletõstetud ala näha.
Tulevik.
Tehnoloogia arenguga on hakatud arendama digitaalseid tekstimarkereid, mis võimaldavad kasutajatel teksti esile tõsta digitaalsetes dokumentides või e-lugerites. Neid digitaalseid tööriistu kasutatakse sageli koos märkmete tegemise tarkvaraga, et aidata kasutajatel olulist teavet korraldada ja meelde jätta.
Ajutine liikluskorraldus

Ajutine liikluskorraldus on teetöö või avaliku ürituse läbiviimiseks vajalik liikluskorraldus, mis kehtestatakse kindlaks ajaperioodiks. 
Liikluse korraldamise eesmärk on tagada häireteta, sujuv, võimalikult kiire, ohutu ja keskkonda minimaalselt kahjustav liiklus. Eestis lähtutakse ajutise liikluskorralduse korraldamisel Majandus- ja taristuministri 2018. aasta määrusest "Nõuded ajutisele liikluskorraldusele“ ning standardist Liiklusmärgid ja nende kasutamine.
Potzneusiedl

Potzneusiedl on väikseim küla "(Gemeinde)" Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
Potzneusiedl asub Parndorfi tasandiku põhjaservas, Leitha jõe lõunatammil.
Ajalugu.
Selle küla territoorium on olnud asustatud juba kauges minevikus. Arvukad arheoloogilised leiud neoliitikumist. Sellest annavad tunnistust pronksiaeg ja Rooma aeg. Viimast esindavad ohtralt ennekõike roomlaste hauad ja jäänused. Ida-Frangi kuningas Ludwig Sakslane kinkis 833. aastal tollase "Lithana" küla territooriumi Passau piiskopkonnale.
"Pozkneuselde" nimi, mis sarnaneb praegu kasutatavaga, ilmus alles 13. sajandi teisel poolel: Pothi krahvid asutasid Potzneusiedli ja Podersdorfi küla. Nendes külanimedes olevad silbid "Potz-" ja "Pod-" tuletavad meile meelde nende asutajaid.
1529. aasta türklaste rüüsteretk põhjustas palju kahju ja horvaadid pidid selle 16. sajandi teisel poolel uuesti koloniseerima. Küla kuulus Bruck an der Leithas asuvale Harrachi mõisale. Selle hilisemad omanikud olid Benderi ja Batthyány perekonnad, kes arvasid küla 19. sajandil oma Kittsee valdusse. See oli ka aeg, mil Potzneusiedlisse ehitati barokkloss ja tubakavabrik. Kuigi kohalik taristu paranes 20. sajandi jooksul, ei arenenud selle tööstustraditsioonid edasi.
Potzneusiedl, nagu ka ülejäänud Burgenland, kuulus kuni 1920/1921. aastani Ungarile. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Lääne-Ungari territoorium Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. Alates 1921. aastast kuulub linn Burgenlandi liidumaa koosseisu.
Potzneusiedl liitus mõneks ajaks Gattendorfiga, kuid nüüd on see taas iseseisev küla.
Loss.
Praegust lossi ehitati aastatel 1798–1808. Osaliselt on lossi müürid laotud gooti alusmüüridele. Tegemist on kolmetiivalise hoonega, mida ümbritseb võluv park.
Kuni 1956. aastani oli loss Batthyány perekonna residents (Luise Bathany on maetud lossikalmistu idapoolsesse ossa). Sel ajal oli loss tuntud suurepäraste pidude ja seltskonnaürituste keskusena. Alates 1966. aastast on see taaselustatud kunsti- ja antiigikeskusena. 1970. aastal asutati lossis Austria esimene ikoonimuuseum. Seda on pidevalt renoveeritud. Alates 1993. aastast toimuvad lossis ja selle pargis Potzneusiedli teatrisuve üritused. Alates 2001. aastast on see Rumeenia-Austria Kultuuriinstituudi peakorter.
Püha Markuse kirik.
Küla tähtsaim püha mälestusmärk on keskaegsetele vundamentidele ehitatud roomakatoliku Püha Markuse kirik, mida on esmamainitud 13. sajandil. Selle interjööris saab imetleda peaaltareid Püha Markuse maali, Peetruse ja Pauluse kujude ning rokokoo stiilis Püha Sebastiani kõrvalaltariga.
Sankt Andrä am Zicksee

Sankt Andrä am Zicksee on vald ("Marktgemeinde") Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
Integraalsed membraanivalgud

Integraalsed membraanivalgud ehk integraalsed valgud on membraanivalgud, mis ulatuvad osalt biomembraani sisse või läbistavad selle täielikud. 
Eristatakse transmembraanseid valke ja monotoopseid membraanivalke. 
Erinevalt perifeersetest membraanivalkudest on integraalsed membraanivalgud vastastikuses toimes membraani hüdrofoobse sisekihiga.
Transmembraansed valgud.
Transmembraansed valgud on membraanivalgud, mis läbistavad biomembraani lipiidse kaksikkihi mõlemad lehed. Eristatakse bitoopseid transmembraanseid valke, mis läbistavad membraani ainult ühe korra, ja polütoopseid transmembraanseid valke, mis läbivad membraani mitu korda.
Monotoopsed membraanivalgud.
Erinevalt transmembraansetest valkudest ei läbista monotoopsed membraanivalgud lipiidset kaksikkihti mitte täielikult, vaid ainult poole sellest.
Vastastikused toimed.
Integraalsed membraanivalgud on amfifiilsed ja on oma hüdrofoobse domeeni kaudu vastastikuses toimes hüdrofoobsete rasvhapetega. Sellepärast saab neid membraanist vabastada ainult detergentide abil. Sel juhul detergendid asendavad rasvhapped, nii et moodustuvad detergendi ja valgu mitsellid. 
Integraalsed membraanivalgud ei ole tingimata membraanis ühes kohas kinni, vaid võivad olla ka vabalt liikuvad.
Zurndorf

Zurndorf on vald ("Marktgemeinde") Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
Karel Vejmelka

Karel Vejmelka (sündinud 25. mail 1996 Třebíčis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Arizona Coyotes.
Tšehhi kõrgliigas debüteeris Vejmelka hooajal 2014/15 Pardubice Dynamo meeskonnas. Tšehhi kõrgliigas on ta mänginud veel Brno Kometa ja Jihlava Dukla ridades. Mitmel hooajal mängis ta Tšehhi kõrgliiga kõrvalt Tšehhi esiliigaklubis Třebíči Horácká Slavia.
2015. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i "draft"is 145. valikuna, kuid Predatorsiga ta lepingut ei sõlminud. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Arizona Coyotesiga. NHL-is debüteeris Vejmelka 17. oktoobril 2021 mängus Buffalo Sabresi vastu. Vejmelka sai kiiresti Coyotesi esiväravavahiks ning 2022. aasta märtsis sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Vejmelka Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Jenny Erpenbeck

Jenny Erpenbeck (sündinud 12. märtsil 1967 Ida-Berliinis) on saksa kirjanik.
Elu.
Jenny Erpenbecki isa on füüsik, filosoof ja kirjanik John Erpenbeck ning ema araabia keele tõlkija Doris Kilias. 
Erpenbeck lõpetas 1985. aastal Ida-Berliinis laiendatud keskkooli (Erweiterte Oberschule) ning õppis seejärel raamatuköitjaks. 1988–1990 õppis ta Berliini Humboldti ülikoolis teatriteadust ja seejärel Hanns Eisleri muusikakõrgkoolis muusikateatri režiid. Pärast ülikoolis töötas ta alates 1997. aastast Saksamaal ja Austrias režissöörina.
Samal ajal alustas ta kirjanduslikku tegevust. 1999. aastal ilmus tema debüütteos "Geschichte vom alten Kind" (e.k. ilmunud kogumikus "Vana laps ja teisi jutte"). Esimese auhinna, Ingeborg Bachmanni auhinna žürii preemia, tõi Erpenbeckile 2001. aastal jutustus "Sibirien" (e.k. "Siber" kogumikus "Vana laps ja teisi jutte"): jutustus räägib kommunistlikust terrorist SDVs ja sellest ida poole jäävatel saksa aladel. Järgnesid muu hulgas romaanid "Heimsuchung" (2008), "Aller Tage Abend" (2012, e.k. "Viimsepäeva õhtu") ja "Gehen, ging, gegangen" (2015), mille kõigi eest ta sai arvukalt auhindu nii kodu- kui ka välismaal (nt Thomas Manni auhind ja Bookeri auhind).
Erpenbecki teoseid on tõlgitud 30 keelde. 
2017. aastal sai Erpenbeck Saksamaa Liitvabariigi teeneteordeni. Saksamaa presidendi kodulehel seisab: "Jenny Erpenbeck kuulub Saksamaa nüüdiskirjanduse tuntuimate kirjanike hulka. Tema teoseid iseloomustab kõrge keeleline ja vormiline kvaliteet ning aktuaalsete ühiskondlik-poliitiliste teemade põhjalik käsitlemine. Erilist tähelepanu on ta seejuures pööranud põgenikele, kelle olukorda Saksamaal ta detailselt kirjeldab." 
2023. aasta kevadel käis kirjanik ka Eestis Prima Vista kirjandusfestivalil. 
Teoseid.
Proosa
Näidendeid
Rocco Grimaldi

Rocco Niccolas Grimaldi (sündinud 8. veebruaril 1993 Anaheimis California osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'is (AHL) klubis Rockford IceHogs ründajana paremäärel.
Aastatel 2011–2014 mängis Grimaldi Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2011. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i "draft"is 33. valikuna. Panthersiga sõlmis ta 2014. aasta mais sõlmis ta Panthersiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2014/15 alguses asus ta mängima AHL-is Panthersi tütarklubis San Antonio Rampage. NHL-is debüteeris ta 1. novembril 2014 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 22. novembril mängus Nashville Predatorsi vastu, kuid pärast seda ta sel hooajal enam NHL-is ei mänginud. Hooajal 2015/16 sai Grimaldi NHL-is 20 mänguga kirja kolm väravat ja kaks väravasöötu, kuid enam mänguaega sai ta AHL-is.
2016. aasta juunis kaubeldi Grimaldi Reto Berra vastu Colorado Avalanche'i. Avalanche'i meeskonnas sai Grimaldi kahe hooaja jooksul kirja kümme mängu.
2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Nashville Predatorsiga. Aastatel 2018–2021 kuulus Grimaldi kolm hooaega Predatorsi põhimeeskonda. Hooajal 2019/20 tegi ta NHL-is oma resultatiivseima hooaja, kui lõi kümme väravat ja andis 21 väravasöötu. 25. märtsil 2021 tegi Grimaldi Detroit Red Wingsi vastu mängu esimesel perioodil kübaratriki. Selleks kulus tal 2 minutit ja 34 sekundit, millega oli see Predatorsi läbi ajaloo kiireim kübaratrikk. Lisaks lõi ta selles mängus kolmandal perioodil oma neljanda värava. Sellega sai Grimaldi ühtlasi Eric Nystromi kõrval teiseks Predatorsi mängijaks, kes on ühes mängus neli väravat löönud.
Alates hooajast 2021/22 on Grimaldi mänginud põhiliselt jälle AHL-is.
Aastatel 2010 ja 2011 tuli Grimaldi omavanuste maailmameistriks USA kuni 18-aastaste koondisega ning 2012. aastal juunioride maailmameistriks USA kuni 20-aastaste koondisega.
Servatius Tongerenist

Servatius Tongerenist (sündinud võib-olla 4. sajandi alguses Armeenias, surnud 13. mail 384 Maastrichtis) ehk Servatius oli misjonär ja Tongereni piiskop, keda austatakse pühakuna. Ta on Maastrichti, Schijndeli ja Grimbergeni kaitsepühak ja tema mälestuspäev on 13. mail.
Pärimus.
Pärimuse järgi sündis Servatius juudi perekonda Armeenias ja põlvnes pühast hõimkonnast. 340. aastal sai temast Tongereni esimene piiskop. 4. sajandi keskpaiku võttis ta osa paljudest kirikukogudest ning kõneles seal ariaanluse vastu: 343. aastal Sardica (Sofia Bulgaarias) kirikukogust, 346. aastal Kölni kirikukogust ja 359. aastal kirikukogust Riminis. Et teda saadeti 350. aastal keiser Constantinuse juurde saadikuks, näiteb tema kirikupoliitilist kaalu.
On arvatud, et püha Servatiuse kujus on põimunud kaks ajaloolist isikut. Üht mainib Toursi Gregorius oma 6. sajandi lõpul kirjutatud teoses "Historia francorum" nimetusega "Servatius episcopus tungrorum", kes suri 450. aasta paiku, veidi enne hunnide invasiooni Euroopasse. See oli tõesti Tongereni esimene piiskop, kes kiriku pärimuse järgi reisis Rooma, sai seal Peetruselt ilmutuse hunnide sissetungist ja hoiatas tagasi tulles Tongereni elanikke. Ta viis piiskopitooli üle Maastrichti ja suri mõni aeg pärast seda. Teine isik on kirikukogudel osalejana mainitud Servatius või Sarbatios Galliast, keda mainib ajalookirjutaja Sulpicius Severus.
Austamine.
Maastrichtis.
Pärimuse järgi on pühaku säilmed maetud Maastrichti Püha Servatiuse basiilikasse ja tema haud on olnud sajandeid palverännusihtpunktiks. Seda on külastanud Karl Suur, Karl V, Felipe II ja paavst Johannes Paulus II. Ka Maasrichtis asuv Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhaadi õigeusu kirik on pühitsetud Servatiusele. Vanim sild üle Maasi kannab nime Sint Servaasbrug 'Püha Servatiuse sild'.
Basiilikas seisab 12. sajandist pärinev kullatud kirstrelikviaar, Maasi koolkonna hinnaline kullassepateos, pühaku säilmetega (hollandi keeles "Noodkist" 'murekirst'), mida kanti protsessioonis ringi linna tabanud hädade puhul. Iga seitsme aasta tagant toimub suur palverännak pühaku reliikviate juurde ("Heiligdomsvaart"). Lisaks kirstrelikviaarile on basiilika varakambris muu "Servatiana" (pühakuga seotud esemed, nagu piiskopisau, rinnarist, karikas, pateen ja võti).
Mujal.
Pühale Servatiusele on pühitsetud paljud kirikud Hollandis, Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal. Tuntumad neist on Grimbergeni kollegiaatkirik ja Quedlinburgi Püha Servatiuse kirik, kus samuti hoitakse tähtsaid reliikviaid.
Theodahad

Theodahad (suri detsembris 536) oli Theoderich Suure õepoeg ja aastail 534–536 idagootide kuningas. Tema korraldus mõrvata oma nõbu kuninganna Amalasuintha oli Justinianus I jaoks ettekääne tungida oma sõjaväega Itaaliasse.
Eluloolist.
534. aastal pärast Athalarichi surma kutsus tema ema Amalasuintha Theodahadi jagama endaga idagootide kuningriigi trooni. Theodahad võttis kuninga tiitli vastu, kuid Amalasuintha, vastandudes idagootide ülemkihile ja hoides häid suhteid Bütsantsi keisriga, jätkas kuningriigi asjade korraldamist. Theodahad pagendas ta 535. aastal Bolsena järve saarele, kus lasi ta peagi mõrvata. See oli Justinianuse jaoks sobiv "casus belli" Itaaliasse tungimiseks ja ta lähetas oma väepealiku Belisariose vallutama Sitsiiliat ja Napolit ning liikuma 536. aasta lõpus oma väega Rooma peale. Sõjaväe poolt võimult kõrvaldatud Theodahad, kelle asemele oli seatud Witigis, põgenes Ravenna suunas, kuid võeti kinni ja mõrvati Via Flaminial.
Hannah Waddingham

Hannah Waddingham (sündinud 28. juulil 1974 Londonis Ühendkuningriigis) on inglise laulja ja näitleja. Ta on HBO teleseriaali Game of Thronesis näidelnud alates 5. hooajast tegelasena Septa Unella. Tema ema oli ooperilaulja, kes liitus English National Operaga, kui Hannah oli 8-aastane. Ta kasvas üles lavakunsti keskel. 
Tema häälevõimsus ulatub läbi nelja oktaavi. 
2023. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta üks kolmest naisõhtujuhist poolfinaalides, kellega liitus finaalis Graham Norton.
Branko Ružić

Branko Ružić (serbia keeles "Бранко Ружић"; sündinud 28. septembril 1975 Belgradis) on Serbia poliitik, ta on Serbia Sotsialistliku Partei. Ta oli aastatel 2013–2014 portfellita minister, aastatel 2017–2020 avaliku ja kohaliku halduse minister, aastatel 2020–2022 haridus- ja teadusministri esimene asetäitja ning on aastast 2022 Serbia haridusminister.
Ta sündis aastal 1975 Belgradis, kuid lapsepõlve veetis Austraalias, kuna tema isa oli Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi diplomaat Austraalias. Ta lõpetas Belgradi Ülikooli riigiteaduste teaduskonna rahvusvaheliste suhete erialal.
Aastatel 2001–2003 oli ta Serbia Rahvusassamblee liige. Aastatel 2004–2006 oli ta Serbia ja Montenegro föderaalparlamendi liige. 2008. ja 2012. aastal valiti ta tagasi Serbia parlamenti ning alates 2008. aastast juhtis ta oma partei parlamendiklubi. 2013. aasta augustis liitus ta Ivica Dačići valitsusega Euroopa integratsiooni eest vastutava portfellita ministrina. Sellel ametikohal töötas ta kuni selle kabineti ametiaja lõpuni, s.o 2014. aasta aprillini. 2014. ja 2016. aasta valimistel säilitas ta oma mandaadi Rahvusassamblee saadikuna ka järgmistel ametiaegadel.
2017. aasta juunis nimetati ta Ana Brnabići esimese valitsuse avaliku ja kohaliku halduse ministriks. 2020. aasta oktoobris sai tast Ana Brnabići teise valitsuse esimene asepeaminister ning Serbia haridus-, teadus- ja tehnoloogiaarenduse minister. 2022. aasta oktoobris ametisse nimetatud Ana Brnabići kolmandas valitsuses asus ta haridusministri ametisse.
Isiklikku.
Ta on rahvuselt serblane, ta valdab vabalt inglise keelt. Ta on abielus ja kahe lapse isa. Ta oli septembrini 2013 jalgpalliklubi FK Partizan asepresident.