tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Svenska Dagbladet

Svenska Dagbladet (lühend SvD) on Rootsi päevaleht.
Svenska Dagbladetit antakse välja Stockholmis ning see on üleriigilise levikuga. Ajaleht iseloomustab ennast kui "sõltumatut mõõdukat". Alates 2002. aastast on lehe peatoimetaja Lena K. Samuelsson.
Leht ilmub iga päev. Aastal 2007 oli Svenska Dagbladeti trükiarv 195 200. Rootsi päevalehtede hulgas oli ta tiraažilt Dagens Nyheteri ja Göteborgs-Posteni järel kolmandal kohal.
Ajaleht on tabloidformaadis; selle rahvusvaheline standardnumber on .
Ajalugu.
Esimene Svenska Dagbladeti number ilmus 18. detsembril 1884. Aastatel 1885–1887 ilmus lisaks ka õhtune väljaanne.
Aastatel 1910–1977 oli Svenska Dagbladet Moderaatide partei eelkäija häälekandja.
Alates 1925. aastast annab Svenska Dagbladet igal aastal ühele sportlasele või võistkonnale Svenska Dagbladeti kuldmedali.
Alates 1944. aastast annab leht välja Svenska Dagbladeti kirjandusauhinda, alates 1951. aastast teatriauhinda Thalia ning alates 1977. aastast Svenska Dagbladeti ooperiauhinda.
Alates aastast 1998 kuulub Svenska Dagbladet Schibstedi kontserni.
Rahvusvaheline jadaväljaande standardnumber

ISSN ("International Standard Serial Number") on rahvusvaheline perioodiliste väljaannete standardnumber, mis on paika pandud ISO 3297 standardiga. Number antakse nii trükistele kui ka elektroonilistele väljaannetele. 
ISSN on kordumatu tunnus, mis koosneb kaheksast neljakaupa rühmitatud ja sidekriipsuga eraldatud numbrist. Numbrites ei sisaldu informatsiooni väljaande keele, ilmumiskoha ega kirjastuse kohta.
ISSN võeti kasutusele 1975. aastal.
Eestis annab väljaannetele ISSN-koodi alates 1995. aastast Eesti Rahvusraamatukogus tegutsev Eesti ISSN Keskus.
Võrnu Külaselts Waerkun

Waerkun on külaselts Võrnus, mis on saanud nime küla ajaloolise nime järgi.
Mittetulundusühing Võrnu Külaselts Waerkun loodi 1999. aastal.
Kansas City prohvetid

Kansas City prohvetitena tuntakse Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis Kansas Citys elavaid apostellik-prohvetliku liikumise tegelasi, kelle hulka kuuluvad Bill Hamon, Rick Joyner, Paul Cain, Bob Jones, Mike Bickle, James Goll, John Paul Jackson ja Lou Engle. 
Paul Cain osales 1950. aastatel äratusliikumises Voice of Healing. 
Kansas City prohvetid teenivad kogu Põhja-Ameerikas. Sageli kõnelevad nad karismaatilistel koosolekutel.
Kunstniku sitt

"Kunstniku sitt" (itaalia "Merda d'artista") on itaalia kunstniku Piero Manzoni teoste seeria. 
Teosed kujutavad konservikarpe, millel on itaalia, inglise, prantsuse ja saksa keeles kiri "Kunstniku sitt" ja mis väidetavalt sisaldavad 30 grammi mais 1961 toodetud ja pakendatud kunstniku väljaheidet. Kokku tehti 90 nummerdatud karpi ja neid oli kavas müüa 30 grammi kulla hetke turuhinnaga.
Teoste loomise ajal tegeles Manzoni kunsti tegemise ja tööstusliku tootmise suhte uurimisega. Samal perioodil tegi ta seeria õhupalle, millele oli kirjutatud "Kunstniku hingeõhk".
Tänapäeval on karpide väärtus kunstniku pakutud hinnast tunduvalt kõrgem. 23. mail 2007 müüdi karp nr 18 Sotheby oksjonil 124 000 euro eest ja oktoobris 2008 müüdi üks karp 97 250 Inglise naela eest.
Üks Manzoni kunagistest kaastöölistest, Agostino Bonalumi, on tunnistanud, et tegelikult on purgid täidetud kipsiga.
Eesti kunstis viitab sarnastele teemadele Jaan Toomiku 1992. aastal valminud installatsioon "15. mai – 1. juuni 1992".
Dmitri Lipartov

Dmitri Lipartov (sündinud 2. aprillil 1973 Leningradis) on endine Venemaa jalgpallur (ründaja).
Aastatel 1998–2008 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis JK Narva Trans ja 2008–2011 JK Sillamäe Kalev.
Siksten Kasimir

Siksten Kasimir (sündinud 23. juunil 1980 Tartus) on eesti jalgpallur, kes mängib Rootsi klubis Hudiksvalls ABK.
Klubikarjäär.
Varem mängis ta Eesti Meistriliiga klubides FC Floras ja JK Tammekas.
Aprillis 2011 siirdus ta Rootsi tugevuselt neljanda liiga klubisse Hudiksvalls ABK.
Airbus A330

Airbus A330 on Airbusi laiakereline kahe mootoriga reisilennuk. A330 eri versioonide lennuulatus on 7400 – 13 430 km. Lennuk mahutab kuni 335 reisijat kaheklassilises konfiguratsioonis või 70 tonni kaupa. 
Airbus A330-l on Airbus A340-ga identne kokpit, mis võimaldab 1–3-päevase ümberõppega kasutada nende lennukite juhtimiseks samu lendureid (tavaliselt võtab teist tüüpi lennuki juhtimise loa saamine 25 päeva).
Lennuki kere on silindriline, välisdiameetriga 564 cm. Salongi siselaius on 528 cm.
Biffy Clyro

Biffy Clyro on Šotimaa rokkmuusika ansambel.
Punktmuusika

Punktmuusika ehk puäntillism on muusika, kus seriaalheliridade üksikhelisid esitavad pidevalt vaheldudes eri muusikariistad. 
Kui punkt on eraldatud fenomen, siis väli on määratud helimassidega, mida võib veel vaid (suurte arvude reegli kohaselt) statistiliselt juhtida. Seostatusest-seosetusest, punktist-helimassist tuleneb, et punktmuusika on mõeldav rohkem lokaalsetes struktuurides, rühma- või väljamuusika aga globaalsetes struktuurides (Gieseler, Walter 1975: Komposition im 20.Jahrhundert. Celle: Moeck Verlag, lk 83)
Alfred Hirv

Alfred Aleksander Hirv (26. märts 1880 Petseri lähedal – 26. mai 1918 Pihkva) oli eesti maalikunstnik.
Alfred Hirv sündis Petserimaal. Ta õppis Peterburis Stieglitzi kunstikoolis ja Julius von Kleveri ateljees. Aastail 1898–1899 jätkas õpinguid Rooma Kunstiakadeemias ja 1900 Anton Ažbe kunstikoolis Münchenis. Käis õppereisidel mitmel pool Euroopas. 
Maalinud realistlikus akadeemilises laadis natüürmorte ja portreid ning maastiku ja olustikupilte.
Alfred Hirv oli paljude Peterburi kunstiühingute liige ning tunnustatud natüürmordimeister. Alfred Hirv, järgis oma teostes vanade hollandi meistrite traditsioone. Tema tööde meelelaad on kammerlik – tema natüürmortidele on iseloomulikud neutraalsel foonil lauaserval esiplaanile nihutatud, suures mastaabis kujutatud ning harmoonilisse staatilisse kompositsiooni seatud pretensioonitud esemed, mida elustab rahulik hajutatud valgus. 
Esmaesinemine 1897 Tartus baltisaksa kunstnike näitusel. Osales paljudel Peterburi kunstinäitustel. Oli Peterburi Kunstnike Seltsi liige.
Originaal

Originaal (prantsuse keeles "original") on algupärand või algkuju vastandina tõlkele, koopiale, reproduktsioonile, tõlgendusele jne.
John Paul Jackson

John Paul Jackson (30. juuli 1950 – 18. veebruar 2015) oli USA jutlustaja ning kristlike raamatute autor. 
Ta kuulus Kansas City prohvetite hulka. Ta asutas kristliku rühma Streams Ministries International, mis tegeleb eriti prohvetlusega. 
Kristliku autori, koolitaja ning konverentsikõnelejana keskendus ta sageli näiteks unenägudele, nägemustele ja üleloomulikule. 
Ta esines ka raadiosaadetes, sealhulgas "The 700 Club" ja Benny Hinni "This Is Your Day". 
Jackson teenis üle kahekümne aasta jooksul kahes kirikus vanempastorina ning oli pastoriks Vineyardi liikumise Christian Fellowshipis Anaheimis, California (koos John Wimberiga) ning endises Metro Christian Fellowshipis Kansas Citys (koos Mike Bickle'iga). 
Aastal 1997 rajas ta koolitusinstituudi Streams Institute for Spiritual Development" nendele, kes väidavad endal olevat ilmutusande. Aastaks 2003 oli tema kursustel Kanadas, Šotimaal, Poolas, Inglismaal, Šveitsis ja Ukrainas käinud üle 12 000 õpilase. 
Suvel 2001 viis Jackson oma peakorteri üle New Hampshire'i Sunapee järve piirkonda. Aastast 2008 teenib ta Dallas/Fort Worthi Metroplexi piirkonnas.
Aastal 2008 avaldas Jackson väidetavalt Issandalt saadud ilmutuse "The Coming Perfect Storm", mille järgi Ameerikale ja maailmale tuleb aeg, mil suhteliselt lühikese aja jooksul toimuvad majanduslikud, sõjalised, religioossed, poliitilised ja geofüüsikalised sündmused, mis moodustavad õnnetuste perioodi, "täieliku tormi". See avaldati juulis 2008 enne 2008. aasta majanduskriisi. 
Hiljuti esines Jackson Sid Rothi raadio- ja telesaates "It's Supernatural!", mida kandsid üle Trinity Broadcasting Network, Inspiration Network, God TV, Daystar Television Network ja teised piirkondlikud telekanalid. Selles intervjuus kirjeldab Jackson üksikasjalikult talle ilmutatud sündmusi. "Ma nägin, et 2010. aasta tuleb väga raske, eriti kui pärastpoole. Ma nägin seda aastat, ma kuulsin, kuidas ingel sügava valju häälega aina kordas: "2012. aasta hädad. 2012. aasta hädad. 2012. aasta hädad." Ma ei tea, mis hädad nad on, Sid. Ingel ei rääkinud mulle nendest hädadest. Aga neid hädasid rõhutati rohkem peaaegu kõigest muust, mis mulle anti."
Publikatsioonid.
John Paul Jackson kirjutas mitu laialt loetavat raamatut, millest paljud on tõlgitud mitmesse keelde. Ta koostas ka koolituskursusi ning CD-de ja DVD-de sarju.
Nõukogude kultuuripoliitika

Totalitaarsel perioodil oli kultuuripoliitika läbinisti totalitaarne, ideoloogia kehtestamisel kasutati kultuuripoliitiliste instrumentidena:
Kõik need kultuuripoliitika instrumendid iseloomustavad Eesti kultuuripoliitikat aastail 1934–1991 ehk kogu (pro)totalitaarset perioodi. Nõukogude võim võttis üle tolleaegse Euroopa kohta väga korralikult töötava Pätsi loodud kultuuripoliitika institutsiooniline mudeli, muutes selle totalitaarseks ja kehtestades selle sees oma ideoloogia.
Roland Buck

Roland Buck (13. juuni 1913 Everett, Washingtoni osariik – 1979) oli USA pastor. 
Idaho osariigis Boise'i linnas Assembly of Godi pastorina töötades kohtus ta 1970. aastate lõpus enda sõnul 27 korda inglitega, sealhulgas Gabrieli ja Miikaeliga. Neid kohtumisi ja neil saadud sõnumeid kirjeldab ta raamatus "Angels on Assignment".
Küllastumata lahus

Küllastumata lahus on lahus, milles tingimusi (temperatuur, rõhk) muutmata saab veel lahustatavat ainet lahustada.
Hendrik Krumm

Hendrik Krumm (21. detsember 1934 Leisi – 12. aprill 1989 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (lüüriline tenor), Estonia esitenor, keda peetakse Tiit Kuusiku ja Georg Otsa kõrval üheks Eesti vokaalkunsti silmapaistvamaks esindajaks.
Elukäik.
Ta lõpetas 1953. aastal (I lend) Leisi Keskkooli, 1958. aastal Tallinna Muusikakooli (õppides seal esmalt siiski baritonina) ja 1963. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassis, olles Arderi üks viimaseid õpilasi. 
Kooli ajal tegeles kergejõustikuga ja enne konservatooriumi astumist õppis mõnda aega Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri.
Oma erakordselt dramaatilise laulustiili omandas 1965–1967 maailma ooperikunsti Mekas – Milano La Scala laulukoolis legendaarse Enrico Caruso õpilase Gennaro Barra juhendamisel, kuhu pääses tänu 1960. aastate "suure sula" tõttu, kuid esimese eestlasena pärast sõda. Krummiga samas grupis õppisid Barra juures ka sellised maailmanimega ooperitenorid nagu Vladimir Atlantov, Vagan Mirakjan ja Virgilijus Noreika. Viimase kolmega jäi Krumm mõningatel andmetel elu lõpuni headesse suhetesse. Mainimist väärib ka fakt, et koos Krummiga pääsesid La Scalasse õppima ka Anu Kaal, Mati Palm, hiljem Helvi Raamat, Tarmo Sild ja Väino Puura.
Siiski oli Krumm üks väheseid, kellel lubati Nõukogude Liidust väljaspool ringreisidel käia ja ennast täiendada. Krumm töötas Estonia solistina 1961. aastast kuni surmani 1989. aastal. Ta oli väga populaarne ja oodatud solist Moskva Suure teatri laval ning käis ringreisidel esinemas maailma suurematel ooperilavadel. On tegutsenud ka ooperilavastajana (Giuseppe Verdi "Maskiball" 1985. aastal ja tema diplomilavastus Georges Bizet’ "Carmen", kus Micaëlat laulis I kursuse üliõpilane Maarja Haamer). 1976. aastast töötas ka Tallinna Riikliku Konservatooriumi õppejõuna (1981. aastast dotsent).
Krumm võttis kindlalt 2. oktaavi do-d, mis on ooperitenorile küllaltki nõudlik noot.
Lavapartneritena on Krummi kõrval esile tõusnud Urve Tauts, Margarita Voites, Anu Kaal, Georg Ots, Aino Külvand, Tiit Kuusik, Mare Jõgeva, Mati Palm, Tiina Jaaksoo, Teo Maiste, Maarja Haamer, Veera Nelus jt. Tema õpilased olid muuhulgas Aare Saal, Tiit Aruvee, Nadia Kurem, Vello Jürna jt.
Hendrik Krumm suri 12. aprillil 1989 54-aastaselt operatsiooni käigus tekkinud südametrombi tõttu.
Mälestuse jäädvustamine.
Alates 1995. aastast antakse Saaremaal välja Hendrik Krummi nimelist kultuuripreemiat.
Aastatel 2005 ja 2006 korraldati Kuressaare Ooperipäevade raames Kuressaare Ooperifestivali Sõprade Klubi eestvedamisel Hendrik Krummi nimelist noorte lauljate konkurssi. Tava katkes, kui ooperipäevade korraldamise võttis üle Eesti Kontsert.
Isiklikku.
Hendrik Krumm oli abielus Berta Krummiga (1938–2017) ning 1974. aastast näitleja ja laulja Katrin Karisma-Krummiga. 
Tehnikateadlane Lembit Krumm oli Hendrik Krummi vend.
Musikē

Musikē ehk mousikē (kreeka keeles μουσική 'muusade kunst') on lauldes ettekantud luule. Kreekalik mõiste "musikē" kujunes välja kreeka kultuuris 5. sajandiks eKr. See mõiste hõlmab poeesiat ja muusikat lahutamatus ühtsuses.
Poeesia ja muusika täielik ja meie päevil raskesti ettekujutatav ühtsus hakkas hellenismiajastul (330–146 eKr) aegamisi lagunema ja alles sellest alates võib rääkida luulest ja muusikast omaette kunstidena.
Metskannikesed

"Metskannikesed" on eesti mängufilm aastast 1980.
Filmi tegevus toimub Teise maailmasõja järgses Eestis. Eesti NSV RJM 2. osakonna agent Rein juhib välisriikide saadetud agentide kinnipüüdmise operatsiooni.
Arvo Kukumägi

Arvo Kukumägi (9. august 1958 Litvina küla, Setomaa – 16. mai 2017 Tallinn) oli eesti teatri- ja filminäitleja.
Kukumägi mängis rohkem kui 40 linateoses. Filmikunsti juurde sattus ta lavakunstikateedri üliõpilasena, kui tegi 1977. aastal kaasa kasseti "Karikakramäng" lühifilmis "Tätoveering".
Elukäik.
Arvo Kukumägi õppis aastatel 1965–1973 Saatse 8-klassilises Koolis, lõpetas 1976. aastal Värska Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (9.lend). Aastatel 1987–1989 läbis ta Moskvas stsenaristide ja režissööride kõrgemad kursused ("Высшие курсы сценаристов и режиссеров"), lõpetades mängufilmide režissöörina.
Aastail 1980–1984 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris. Seejärel oli ta vabakutseline näitleja.
Isiklikku.
Tema eraelu oli kirju: kaks lahutatud abielu, neli last kolme naisega, palju muid kooselusid.
Pärast tema surma Arvo Kukumägi tuhastati. Pool tema tuhast puistati lahkunu soovil lennukilt Setumaa kohale ning teine pool tuhast sängitati Saatse kalmistule tema isa, ema ja lapsena surnud õe kõrvale.
2A36 Giatsint-B

152 mm haubits/kahur 2A36 Giatsint-B on Nõukogude Liidus valmistatud välihaubits. On kasutuses tänapäeval. GRAU koodnimetus 2A36. 
Relval on märkimisväärne laskekaugus – 28,5 km ja mürsu algkiirus 945 m/s. Relv kaalub 9,76 t ja seda aitab teenindada hüdraulikasüsteem koos elektrisüsteemiga.
Relva on toodetud alates 1976. aastast ja see on u 10 riigi relvastuses. Uuemal ajal on lisatud veel tänapäevastavad moderniseeringud.
Valmistatud on ka liikursuurtüki versioon Giatsint-S.
2A65 Msta-B

152 mm välihaubits 2A65 Msta-B ("Мста–Б") on Nõukogude Liidus valmistatud keskmine välihaubits. GRAU koodnimetus 2A65. 
Ajalugu.
Msta-B väljatöötamine algas 1976. Peakonstruktor oli G. I. Sergejev. Eelkäija oli 152 mm haubits D-20. Relvastusse võeti 1986 ja seeriatootmine algas 1987. On seni Venemaa suurtükiväe relvastuses. Relv oli kasutusel Venemaa-Gruusia sõjas 2008 ja on kasutusel 2014. aastal alanud Donbassi sõjas. 1989. aastal võeti relvastusse ka sama relva baasil valmistatud liikursuurtükk Msta-S.
Öö on öö

"Öö on öö" on Indrek Hirve (tekstid) ja Heikki Kalle (kõik lauluviisid v.a. "Suur nukker kuu", mis on Jaan Söödi sulest) koostöös 1998. aastal sündinud helisalvestis. Laule laulavad Tõnis Mägi, Kärt Johanson, Riho Sibul ja Jaan Sööt.
2A18 D-30

122 mm välihaubits D-30 (2A18) (vene keeles "122-мм гаубица Д-30") on Nõukogude Liidus valmistatud kerge veetav 120mm välihaubits, mis on mitme riigi relvastuses. GRAU koodnimetus 2A18. 
Iseloomustus.
Versioonid.
Põhilised haubitsa D-30 mudelid:
Tehniline kirjeldus.
D-30 on väga töökindel ja suhteliselt lihtne suurtükiväerelv. Võimalik on lasta nii alumises kui ka ülemises tõstenurgas. Erilisena on kasutatud kolmehaarset lafetti, mis võimaldab tulistada ringselt. Siiski ei saa lasta neis sektorites, kus laskeseade jääb haara kohale, suurema tõstenurgaga kui +18°.
Suurtüki laadimine on lihtsustatud tänu hülsi laadimisel automaatselt sulguvale kiil-lukule. Lukk avaneb lasu ajal automaatselt ja tühi hülss heidetakse välja. See võimaldab laskekiirust kuni 8 lasku minutis.
Laskeasendisse panekul tõstetakse lafett tugiplaadi ja tõstemehhanismi abil üles, tõstetakse üles ja lukustatakse rattad ning tehakse ees üheskoos kinnitatud haarad lahti. Seejärel langetatakse relv lafetiga maapinnale. Relvasüsteemi saab laskeasendisse paari minutiga. Laskmiseks tuleb siiski lisaks haarade otstesse maasse vasardada kiilud, mis võtab aega mõned minutid.
Kaudtule-sihtimiseks kasutatakse kollimaatorit või suunatähiseid. D-30 6000-süsteemis panoraamsihik on vanematüübilisena ühe fikseeritud skaalaga, mis ei võimalda vabalt valida sihtimisabivahendite asukohta relva suhtes ega kanda peale raua tegelikku põhisuunda. Panoraamsihik nõuab sagedast rihtimist.
Ajalugu.
122 mm välihaubits 2A18 D-30 Liaguška on välja töötatud Nõukogude Liidus aastail 1954–1960. Relva eelkäijaks oli 1938. aastal valmistatud ja Teise maailmasõja ajal laialdaselt kasutatud 122 mm välihaubits M-30. Väljatöötamist juhtis kindralleitnant Fjodor Petrov. Kujundamisel võeti eeskuju Saksamaa haubitsast 10,5cm leFH 43. 1970. aastail relva moderniseeriti (2A18M D-30A).
D-30 on kasutusel paljudes maailma riikides ja osalenud mitmetes relvastatud konfliktides. Nüüdseks on relva tootmine teadaolevalt lõpetatud.
Haubits on paigaldatud ka vene liikursuurtükile 2S1 Gvozdika.
Kasutavad riigid.
D-30 ja selle erinevad versioonid on kasutusel enam kui 60-s riigis.
2S5 Giatsint-S

152 mm liikurhaubits 2S5 Giatsint-S (vene keeles "Гиацинт–С") on Nõukogude Liidus valmistatud keskmine liikurhaubits. GRAU indeks 2S5, NATO M1981. Vene kaliibrisüsteemi järgi nimetatakse ka kahuriks.
Ajalugu.
Giatsint-S töötati välja 1970. aastail ja selle seeriatootmine algas 1976. Laskeseade on võetud välisuurtükilt Giatsint-B.
2S9 Nona-S

2S9 Nona-S (vene keeles "2С9 «Нона-С»") on Nõukogude Liidus valmistatud soomustatud 120 mm liikurmiinipilduja dessandi lahingumasinast edasi arendatud veermikul. GRAU koodnimetus on 2S9.
Kirjeldus.
Nona-S miinipilduja 2A60 on tagantlaetav ning sellega on võimalik tulistada ka vastavate mürskudega, mis lendavad miinidest kaugemale – 8,7 km, algkiirusega 367 m/s. Tulistada on võimalik ka täielikult otsesihtimisega (üla-trajektoorita). Nona-S on praktiliselt universaalselt kasutatav nii miinipilduja, kahuri kui ka haubitsa funktsioonides.
Ajalugu.
1960.–1970. aastail püüti pikemat aega lahendada dessantvägedele kerge kaudtuletoetusmasina valmistamise probleemi. Kõik variandid osutusid ebasobivaiks. Alles pärast BTR-D kasutuselevõttu saadi sobiv veerimik, mis kandis universaalselt 120 mm relva. Nona-S tootmist alustati 1981. aastal ja see oli mõeldud peamiselt õhudessantvägedele. Esmakordselt näidati relva paraadil avalikult 1985. Relvasüsteem näitas end heast küljest Afganistani sõjas. 
Legendi järgi sai relv nime "Nona" mitte lillenimetusest, vaid nimetusest "Новое Орудие Наземной Артиллерии" ('uus suurtükk maismaa suurtükiväele').
Masinast on Venemaal valmistatud versioon BTR-80 veermikul – 120mm Nona-SVK (GRAU indeks 2S23) ja veokiga haakes veetav versioon 120mm 2B16 Nona-K (GRAU indeks 2B16).
Kasutamine.
Kokku on toodetud u 1000 miinipildujat, millest üle 800 on siiani relvastuses eri riikides.
2S1 Gvozdika

122 mm liikurhaubits 2S1 Gvozdika ('nelk') on Nõukogude Liidus toodetud soomustatud liikursuurtükk, mis on valmistatud soomustransportööri MT-LB baasil ja laskeseade on modifitseeritud välihaubitsalt D-30. GRAU koodnimetus 2S1.
Taktikalis-tehnilised andmed.
Laskeseade
Massiandmed ja mõõdud
Liikuvus
Muud andmed
Kirjeldus.
Suurtüki veermik on valmistatud soomustransportööri MT-LB baasil ja laskeseade on modifitseeritud välihaubitsalt D-30. Mootor asub korpuse keskosas, tagaosas on lahingruum. Torni on võimalik pöörata 360°.
Masin on ujumisvõimeline. Veekogu ületamise ajaks vähendatakse lahingukomplekti 30-ni.
Ajalugu.
Relv on valmistatud 1960. lõpus ja võeti relvastusse 1970. alguses. Seeriatootmine algas 1972. Esmakordselt näidati avalikult paraadil Poolas 1974. aastal. Lisaks Venemaale on relva toodetud ka Bulgaarias ja Poolas. Osalenud mitmes külma sõja aegses ja hilisemas relvakonfliktis.
Vene-Ukraina sõda.
Ukraina kasutas seda relva 2023. aastal.
Kasutus.
Oli üks toodetumaid liikursuurtükke. 2024. aasta seisuga on kasutusel järgmistes riikides:
Puriliblikas

Puriliblikas ("Iphiclides podalirius") on ratsulibliklaste sugukonda puriliblika perekonda kuuluv liblikas.
Teaduslikult kirjeldas teda esimest korda Jacob Hübner aastal 1807. Nime "podalirius" sai ta vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Podaleiriose järgi, kes oli arstiteaduse jumala Asklepiose poeg.
Puriliblikas elab Lõuna- ja Kesk-Euroopas ning Põhja-Aafrikas. Tema levila põhjapiir kulgeb 52°–54° põhjalaiusel ning läbib Saksimaad ja Kesk-Poolat. Eestis on teda kohatud üksikutel kordadel .
Soodsatel aastatel on ta jõudnud ka Briti saartele ja Soome. Aasias elab ta Väike-Aasias, Taga-Kaukaasias, Araabia poolsaarel, Indias ja Lääne-Hiinas. Alpides leidub teda kuni kõrguseni 1600 m. Kaspia madalikul ja Lääne-Kasahstanis suudab ta elada üksnes seal, kus inimene on loonud selleks sobivad tingimused.
Ta armastab elada laukapuude läheduses, samuti istandustes. Laukapuupõõsastike maharaiumise tõttu on puriliblikas muutunud haruldasemaks. Luksemburgis, Poolas, Saksamaal, Slovakkias, Tšehhis, Ukrainas, Ungaris, mõnes Venemaa oblastis ja mõnes Austria provintsis on puriliblikas looduskaitse all.
Tema tiibade siruulatus on 68–72 mm. Emased on isastest suuremad. Tiivad on üldiselt helekollased. Kummalgi eestiival on 7 kiilukujulist musta triipu, mis on tiiva esiservaga risti. Tagatiibadel on umbes 15 mm pikkused jätked, nende alusel on silmtäpp.
Puriliblikal on mitu alamliiki. Alpides elab "I.p. inalpina", mille tiivad on laiemad ja lühemad, tagatiiva jätked on lühemad, aga mustad triibud tiibadel laiemad. Alamliigi "I.p. virgatus" tiivad on lumivalge taustaga. Pürenee poolsaarel elab alamliik "I.p. feisthamelli", mida mõned teadlased peavad eraldi liigiks ja mille isastel on esitiivad kollakasoranži ääristusega.
Aastas on puriliblikal kaks põlvkonda. Esimene põlvkond ilmub mai keskel ja lendab juuni alguseni, teine lendab juulis ja augustis. Levila põhjaosas, Alpidest põhja pool on ainult üks põlvkond, mis lendab maist juulini.
Puriliblikas eelistab sooje piirkondi, kus kasvab põõsaid. Talle sobivad metsalagendikud, välud ja hõrendikud. Tihti tuleb ta aedadesse ja parkidesse.
Kevaditi meeldib tal toituda mitmesuguste põõsaste, näiteks sireli õitel. Suvel köidavad neid sarikaliste suured õisikud.
Puriliblika röövikute toidutaimed on viirpuud. Vastkoorunud röövikud on tumedad kahe suurema ja kahe väiksema roheka laiguga seljal. Hiljem on röövikud rohekad kollakate selja- ja külgtriipudega. Suvised nukud on reeglina rohelised, talvituvad nukud on pruunid. Palju talvituvaid nukke satub mitmesuguste vaenlaste saagiks. Talvituvad üksnes nukud.
Kelowna

Kelowna on linn Kanadas Briti Columbia provintsis. Asub Lääne-Kanadas Okanagani järve kaldal.
Linna ümbruses on pehme kliima, mistõttu see on Kanada peamine viinamarjakasvatuspiirkond. Suvel on õhutemperatuur keskmiselt 27 °C ja talvel 0 °C. 
Kelowna asutati 1859. aastal, linnaks sai 1905. 2003 toimunud metsatulekahjus hävis üle 200 maja ja umbes 30 000 inimest tuli ajutiselt evakueerida.
Elanike arv halduspiires oli 2006. aastal 106 700.
Marge Monko

Marge Monko (sündinud 27. oktoobril 1976) on eesti fotokunstnik ja Eesti Kunstiakadeemia professor.
Monko looming on mõjutatud feminismi, psühhoanalüüsi ja visuaalkultuuri teooriatest. Teda huvitab naine, keha, (tarbimis)iha ja armastus kaasaja turumajanduslikus tõejärgses ühiskonnas. Tema teoseid iseloomustab intellektuaalsus ja esteetika, keha ja armastust nähakse pigem teoreetilise mõtteharjutuse kui romantilise tunnetelaviinina. Meediumid, mida Monko kasutab, varieeruvad dokumentalistikast lavastuseni, fotost video ja installatsioonini. 
Monko on lõpetanud bakalaureuse- ja magistriõppe Eesti Kunstiakadeemia fotograafia osakonnas ning täiendanud end Kaunite Kunstide Kõrgkoolis (HISK) Gentis Belgias. Ta on osalenud paljudel näitustel, muu hulgas kunstibiennaalil Manifesta 9 Belgias.
Marge Monko esimene suurem isikunäitus "Kuidas kanda punast" oli kõigepealt Rael Arteli kureerituna Tartu Kunstimuuseumis (25.10.2013 – 02.02.2014), seejärel eksponeeriti seda Viini kunstimuuseumis . Sellel näitusel käsitles ta Eesti ajalugu ja siinse tööpoliitika muutumist, sidudes seda kodanikuaktivismi ja feministlike aadetega. Näiteks koosnes teos "Vaba armastus" (2013) 1905. aasta Postimehe arhiiviväljavõtetest, kus toonane ajalehe peatoimetaja Jaan Tõnisson manitses keskkoolitüdrukuid kasinusele. Võrdluseks olid välja toodud fotod kaasaja neidudest-koolilõpetajatest. Millised on ootused, mida ühiskond naistele suunab ja kuidas naised ise neid ootusi vastu võtavad? Kas tänapäeval, kui vaba armastus ei ole enam tabu, saab naine olla ühiskondlikult aktiivne ning milliste teemadega ta seejuures tegelema peaks? 
2012. aastal võitis Monko esimese Eesti kunstnikuna Ida- ja Kesk-Euroopa kunstiauhinna Henkel Art Award. Samal aastal oli ta üks Köler Prize'i nominentidest. Aastatel 2013–2015 osales ta stuudioprogrammis HISK Belgias ning 2015. aastal ISCP residentuuris New Yorgis.
Madala intensiivsusega konflikt

Madala intensiivsusega konflikt (MIK) ("Low Intensity Conflict" – LIC) on lahingutegevus, mis on oma mõõtmetelt madalamal tasemel kui täismõõtmetes sõjaline lahing moodsate armeede vahel. Madala intensiivsusega konflikt toetab riigi poliitilisi, majanduslikke ja informatiivseid tegevusi.
Tehnoloogia kiire arengu tõttu peavad kõiki sõjalisi konflikte, kus ei kasutata tuumarelva, madala intensiivsusega konfliktideks. Tänapäeval kujutab MIK endast lahingutegevust nende vahel, kellel on, ja nende vahel, kellel pole, viidates peamiselt võitlusele terrorismiga, partisanide vastasele võitlusele ja omapoolsele partisanitegevusele, et kaitsta suurriikide huve. Madala intensiivsusega konfliktid on tavaliselt mõne riigi armee sõjalised operatsioonid väljaspool avalikkust. Kuna puudub otstarbekus kasutada oma huvide saavutamiseks tuumarelva, kasutavad riigid "pehmemaid meetodeid".
Pehmed meetodid.
Michael T. Klare märgib, et madala intensiivsusega konflikt on vastasseis, mille eesmärk on kannatada oma poolel võimalikult minimaalselt kahjusid, tehes samal ajal vastaspoolele võimalikult palju kahjusid, kahjustamata oma ühiskonda. MIK siht on tabada vastaseid tegevuse keskel ja teha sellega võimalikult palju ootamatut kahju. Vaatamata nimetusele, mis vihjab madalale intensiivsusele, ei tähenda see, et surmade arv või kahju tase oleksid madalad – Guatemala madala intensiivsusega konflikt nõudis üle 100 000 inimelu.
MIK tüübid.
USA doktriini järgi on viit liiki madala intensiivsusega konflikte:
Jeff Wall

Jeff Wall (sündinud 29. septembril 1946 Vancouver) on Kanada fotokunstnik.
Välismaa fotograafide loend

"Siin on loetletud tuntud välismaa fotograafe.
Dénes Farkas

Dénes Kalev Farkas (sündinud 2. juulil 1974 Budapestis) on Tallinnas elav ja töötav eesti-ungari postkontseptualistlik fotokunstnik.
Farkase teoste läbivaks jooneks on alates 2000. aastate teisest poolest olnud eesmärk redutseerida vaadeldav sotsiaalne struktuur võimalikult lakoonilise fotot ja pildiallkirja ühendava esitlusmudeli kujule. 
2013. aastal esines Dénes Farkas Veneetsia biennaali Eesti paviljonis näitusega "Evident in Advance".
Margot Kask

Margot Kask (sündinud 5. septembril 1974 Tartus) on eesti fotokunstnik ja kuraator.
Kask on õppinud Eesti Kunstiakadeemias graafikat (BA 1999), fotograafiat (MA 2009) ja kunstiõpetust (alates 2013, lõpetamata MA).
Näitustel on Margot Kask esinenud alates 1995. aastast kuraatori ja kunstnikuna, esitledes oma fotosid, joonistusi, videoid ja installatsioone. 1990. aastate keskel kuulus ta rühmitusse [mo:bil] galerii, 2000. aastat lõpus tegi lühemat aega koostööd rühmitusega Loovala.
Ta on õpetanud Tallinna Ülikoolis, Eesti Kunstiakadeemias ja Vanalinna Hariduskolleegiumi kunstikoolis.
Aim

Aim on küla Venemaal Habarovski krais Ajani-Maja rajoonis. Asub rajoonikeskusest Ajanist 350 km loodes Maja jõe kaldal Aimi jõe suudmes. 
Küla tekkis 1844. aastal Vene-Ameerika Kompanii kaubatee äärde. Seal elavad peamiselt venelased ja evengid.
Aimis on lasteaed, põhikool, postkontor, arstipunkt, kultuurimaja ja raamatukogu.
Ajani-Maja rajoon

Ajani-Maja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas Habarovski krai põhjaosas.
Piirneb läänes Sahhaga, idas on rajoonil 390 km Ohhoota mere rannikut. Rajooni läbib edelast kirdesse Džugdžuri mäestik. Suuremad jõed on Utšuri, Judoma ja Maja jõgi.
Rajoon jaguneb 4 külaasunduseks.
Rajooni rahvaarv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmeil 3271. 2009. aastal oli rajooni arvestuslik rahvaarv 2754. Suuremad asulad on Ajan, Nelkan, Džigda ja Aim. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli rahvaarv 2291.
Ajani-Maja rajoon moodustati 1930. aastal.
Dirty On The Dancefloor

"Dirty On The Dancefloor" on Jana Kase singel.
Amīn al-Ḩāfiz̧ (Liibanoni poliitik)

Amīn al-Ḩāfiz̧ (araabia keeles أمين الحافظ‎; 28. jaanuar 1926 Tripoli – 13. juuli 2009 Beirut) oli Liibanoni poliitik.
Aastatel 1960–1996 oli ta Liibanoni parlamendi liige. 
25. aprillist kuni 21. juunini 1973 oli ta Liibanoni peaminister.
2009. aasta Belgia grand prix

2009. aasta Belgia Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kaheteistkümnes etapp, mis peeti Belgias Spa-Francorchamps' ringrajal 30. augustil 2009.
Sõideti 44 ringi, võistluse kogupikkus oli 308,176 km. Ilm oli kuiv.
Kvalifikatsioonisõidu võitis Giancarlo Fisichella. See oli Force India meeskonna esimene parim stardikoht. Võistluse võitis Kimi Räikkönen. Giancarlo Fisichella tõi oma teise kohaga Force Indiale meeskonna ajaloo esimesed punktid.
Võistluse kiireima ringi sõitis Sebastian Vettel (1.47,263).
2009. aasta Itaalia grand prix

2009. aasta Itaalia Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kolmeteistkümnes etapp, mis peeti Itaalias Monzas Monza ringrajal 13. septembril 2009.
Sõideti 53 ringi, võistluse kogupikkus oli 306,720 km. Ilm oli kuiv ja kuum.
Kvalifikatsioonisõidu võitis Lewis Hamilton ja võistluse Rubens Barrichello.
Võistluse kiireima ringi sõitis Adrian Sutil (1.24,739).
Ferrari meeskond asendas vigastatud Felipe Massa asemel kaks võistlust sõitnud Luca Badoeri Giancarlo Fisichellaga. Fisichella asemele Force India meeskonnas asus testisõitja Vitantonio Liuzzi.
Reisirong

Reisirong on rong, millega veetakse reisijaid. Reisirongid võivad sõita nii elektri kui ka diisli jõul. Reisirongide vagunid on kohandatud reisijate vedamiseks.
Otstarbe järgi eristatakse:
Liikumiskiiruse järgi eristatakse:
Vagun.
Reisirongides kasutatakse mitmesuguseid vaguneid. Veomootorite ja juhtimisseadmetega mootorvagunid on eriti levinud linna- ja linnalähiliikluses.
Sisustuse järgi võib eristada:
Reisirongid Eestis.
Eestis teostavad reisijate vedu rongidega:
Palusalu

"Palusalu" on 2009. aasta Eesti dokumentaalfilm maadleja Kristjan Palusalust. Filmi on lavastanud Kristiina Davidjants.
Filmis on kasutatud kaadreid Eesti, Saksa ja Soome filmiarhiivist ning digitaalselt töödeldud fotosid Palusalude albumitest, Eesti Spordimuuseumi, Riigiarhiivist, Eesti Filmiarhiivist ja KGB arhiivist.
Ned Block

Ned Joel Block (sündinud 1942) on juudi päritolu USA filosoof, kes töötab vaimufilosoofia alal. Tema tähtsamad tööd puudutavad teadvust ja tunnetusteadust. 
Ta sai doktorikraadi Harvardi Ülikoolist Hilary Putnami juhendamisel. Ta oli pikka aega Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi filosoofiaprofessor. Praegu õpetab ta New Yorgi Ülikoolis. 
Looming.
Blockheadi argument.
Artiklis "Psychologism and Behaviourism" (1981) esitas Block Blockheadi argumendi Turingi testi kui arukuse testi vastu. Ta on olnud Turingi testiga seotud Loebneri auhinna žüriis.
Funktsionalismi kriitika.
Block on kritiseerinud funktsionalismi, väites, et süsteem, millel on samad funktsionaalsed seisundid nagu inimesel, ei pruugi olla teadvusega.
Fenomeniline teadvus ja ligipääsuteadvus.
Block tegi eristuse fenomenilise teadvuse ja ligipääsuteadvuse vahel: fenomeniline teadvus koosneb subjektiivsest kogemusest ja tunnetest; ligipääsuteadvus koosneb tunnetussüsteemis globaalselt saadaolevas informatsioonis arutlemise, kõne ja kõrgetasandilise tegevusejuhtimise tarbeks. Ta on väitnud, et inimesel ei pruugi fenomeniline teadvus alati ligipääsuteadvusega kokku langeda. 
Isiklikku.
Ned Block on abielus arengupsühholoog Susan Careyga.
Pillimeister

Pillimeister ehk pilliehitaja on käsitööline, kes valmistab muusikainstrumente. Pillimeistrit võib vastavalt valmistatavale pillile nimetada viiulimeistriks, orelimeistriks, klaverimeistriks jne. Viiulimeister oskab tavaliselt valmistada ka teisi viiuli perekonna pille.
Psychologism and Behaviourism

"Psychologism and Behaviourism" on Ned Blocki artikkel, milles ta kritiseerib Turingi testi kui testi arukuse tuvastamiseks, kasutades Blockheadi argumenti. 
Artikkel ilmus 1981 ajakirjas The Philosophical Review (kd LXXXX, nr 1,lk 5–43). 
Kokkuvõte.
Psühhologismi definitsioon.
Olgu psühhologism vaade, mille kohaselt see, kas mingi käitumine on arukas (arukas), sõltub seda esilekutsuva sise-infotöötluse iseloomust. Sellest järeldub, et kaks süsteemi, milles stiimuleid ja reaktsioone vahendav infotöötlus on sel moel erinev, et üks neist on täiesti arukas ja teine täiesti ilma aruta, võivad olla oma tegeliku ja võimaliku käitumise, käitumisdispositsioonide ning -võimete ja kontrafaktuaalsete käitumisomaduste poolest täiesti ühesugused.
Põhiväited.
Esiteks, psühhologism on tõene ning intelligentsuse biheivioristlik loomulik analüüs, mis on sellega vastuolus, on väär. 
Teiseks, tavalised argumendid intelligentsuse loomuliku biheivioristliku analüüsi vastu ei suuda seda kummutada ega näidata psühhologismi tõesust.
Psühhologismi suhe biheiviorismiga.
Psühhologism on biheiviorismiga täielikus vastuolus. Näiteks Gilbert Ryle'i järgi ("The Concept of Mind") on küsimuses, kas kellegi käitumine on intelligentne, otsustavad võimed, oskused, harjumused ja kalduvused.
Psühhologism ei ole inimšovinism.
Paljud filosoofid heidavad psühhologismi kõrvale sellepärast, et psühhologismist tundub järelduvat, et teistmoodi konstrueeritud infotöötlusega olendid ei ole intelligentsed, isegi kui nende keeleline käitumine on samasugune kui inimesel. Üks artikli eesmärke on näidata, et psühhologismist ei tulene niisugust järeldust.
Psühhologismiga funktsionalismi vastu.
Kui psühhologism on tõene, siis ei saa funktsionalismi kaitseks esitada argumenti, et inimesetaoline olend, kellel on samasuguste kausaalsete rollidega seesmised funktsionaalsed olekud nagu inimestel, kuid need on homunkuluste poolt kavandatud inimkäitumise simuleerimiseks, on arukad.
Turingi test.
Üks viis Turingi testi tõlgendada on "operatsionaalselt" defineerida arukus nii: kui süsteemile tehakse Turingi test, on ta arukas siis ja ainult siis, kui ta selle edukalt läbib. Sel juhul peetakse Turingi testi eksimatuks: kui seade on Turingi testi läbinud, on mõttetu küsida, kas ta on ka tegelikult arukas; ja kui ta seda millegipärast ei läbinud, on mõttetu küsida, kas ta ehk siiski on arukas.
Selle raskuse vältimiseks võib defineerida arukuse käitumusliku "biheivioralistlikult" dispositsioonina läbida Turingi test, kui see tehakse. Üks raskustest, mis ikkagi tekib, on lootmine inimesest kohtuniku eristusvõimele, mis võib olla liiga hea (tunneb tegelikult arukad masinad ära masinatena näiteks masinliku mõttestiili järgi).
Selle raskuse vältimiseks võib lasta kohtunikult küsida, kas üks või mõlemad vastajad on vähemalt sama arukad (intelligentsed) kui keskmine inimene. See toob kaasa tsirkulaarsuse, sest arukuse üle otsustatakse kohtuniku arusaama järgi intelligentsusest. Peale selle tekib sama probleem uuesti, sest masinlikku mõttestiili võidakse pidada ebaintelligentseks.
Niidurüdi

Niidurüdi ehk niidurisla ("Calidris alpina schinzii") on kurvitslaste sugukonda rüdi perekonda kuuluv lind. Ta on soorüdi alamliik.
Levik.
Niidurüdi pesitseb Briti saarte, Islandi ja Läänemere-äärsete maade rannikuniitudel.
Eestis leidub niidurüdi valdavalt vaid Lääne-Eestis harvaesineva haudelinnuna, kes on levinud vaid rannaniidu ja lageraba elupaikades piiratud alal. Väikesele arvukusele vaatamata pesitseb Eestis vähemalt kolmandik niidurüdi Läänemere asurkonnast, mistõttu on selle liigi säilimise tagamine Eesti vastutus nii Euroopa kui ka kogu maailma mõistes. Pooled Eesti niidurüdidest elavad Matsalu rahvuspargis. Niidurüdi on esimese kategooria kaitse all olev ohustatud liik. 2008. aastal hinnati niidurüdi arvukuseks Eestis 170–240 haudepaari. 2009. aastal ei ületanud nende arvukus tõenäoliselt enam 200 haudepaari. Ohu põhjused on eelkõige rannaniitude kinnikasvamine ning rebaste ja kährikute arvukuse suurenemine. Ta on ohustatud ka mujal Euroopas.
Kirjeldus.
Niidurüdi on 16–22 cm pikkune, tiibade siruulatus on 35–40 cm.
Linnu selg on pruuni-mustakirju; kõht must, küljelt heledam ja laiguline. Nokk on lühem kui soorüdil.
Eluviis.
Niidurüdi ehitab oma pesa varjatud kohta rohupuhma sisse. Kurnas on tavaliselt neli muna.
Niidurüdi toiduks on putukad ja nende vast­sed, ämbli­kud, väheharjasussid ja limused.
Tsükloheksanool

Tsükloheksanool ehk heksahüdrofenool on tsükliline alkohol, mille keemiline valem on .
Tsükloheksanool saadakse tsükloheksaani oksüdeerimisel või fenooli hüdrogeenimisel.
Tsükloheksanooli kasutatakse peamiselt lähteainena polümeeride, sealhulgas nailoni ja mitmesuguste plastifikaatorite tootmisel. Seda kasutatakse ka lahustina.
Tsükloheksanool on toatemperatuuril värvitu kristalliline aine või viskoosne vedelik.
Jaan Märtson

Jaan Märtson VR II/3 ( Vana-Tänassilma vald – 7. veebruar 1942 Saransk) oli Eesti sõjaväelane, nooremallohvitser (1919), nooremseersant (1940). 
Elulugu.
Sündis Viljandimaal Viljandi kihelkonnas Vana-Tänassilma vallas Rebaste karjamõisas töölise peres. Õppis Vana-Tänassilma vallakoolis, Viljandi kihelkonnakoolis ja Viljandi linnakoolis.
Sõjaväeline teenistuskäik.
1917–1918 võttis suurtükiväes osa Esimesest maailmasõjast. Pärast demobiliseerimist asus 1918 tööle Koorküla mõisa mehaanikuna. 
Osales Eesti Vabadussõjas 6. jalaväepolgus detsembrist 1918. Langes Taagepera mõisas punaväe kätte vangi, saadeti koju Koorküla valda. Astus jaanuaris 1919 taas teenistusse 6. jalaväepolku. Viidi veebruaris 1919 üle suurtükiväe tagavarapatareisse, kust mõni päev hiljem määrati 2. suurtükiväepolgu 1. patareisse. Alates märtsist 1919 teenis Soomusautode kolonni 1. rühmas soomusauto "Kalevipoeg" ülema kapten Einar Lundborgi abina.
Paistis lahinguolukordades silma julguse, vapruse ja suure rahulikkusega. Oli laialdase silmaringiga mees ning kõneles soravalt vene ja saksa keelt. Nimetati augustis 1919 rühma nooremfeierverkeriks. Septembris 1919 ülendati kapraliks. Pälvis Loodearmeelt Georgi risti IV järgu. Ülendati nooremallohvitseriks oktoobris 1919 ja nimetati vanemfeierverkeriks. Võttis osa lahingutest Punaarmee vastu Võrumaal, Põhja-Lätis ning Pihkva, Ostrovi ja Narva rindel. Demobiliseeriti märtsis 1920. Senine aukraad nimetati juunis 1940 ümber nooremseersandiks.
Autasustati 24. augustil 1920 Vabadusristi II liigi 3. järguga nr 770:
Vabadusristile lisandusid 12 000 marka, tasuta maa normaaltalu suuruses, Vabadussõja Mälestusmärk ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal.
Hilisem elukäik.
Autasumaa suurusega 18,52 hektarit eraldati mais 1921 Valgamaa Tõlliste valla Tõlliste mõisast. Koht sai nimeks Kuuste talu. Ehitas elumaja ning majandushooned, kinnistati tema nimele septembris 1931. Soetas lisaks 13,6-hektarise Lepiku talu, mis oli samuti eraldatud Tõlliste mõisa maadest. Oli talunik, Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Valga osakonna liige.
Nõukogude repressiivorganid arreteerisid ta 10. aprillil 1941 Kuuste talus. Peeti kinni Valga ja Pihkva vanglates, kust juulis 1941 viidi Venemaale. 27. detsembril 1941 mõisteti Mordva ANSV prokuratuuri otsusega surma. Jaan Märtson lasti maha 7. veebruaril 1942 Saranskis. Matmispaik teadmata.
Tema nimi on 23. aprillil 2004 Tori kirikus avatud Teise maailmasõja ohvritena hukkunud Vabadusristi kavaleridele pühendatud mälestustahvlil.
Perekond.
Abiellus 9. augustil 1914 Tänassilma apostliku õigeusu kirikus Johanna Schultsenbergiga (1891–1940). 
Lapsed: Anna (1916–1917), Maria (1916–1917), Jaan (1920), Arnold (1922–1923), Johannes (1924), Osvald (1928–1933) ja Hans (1930–1994).
Annise Parker

Annise Danette Parker (sündinud 17. mail 1956 Houstonis) on USA poliitik.
2. jaanuaril 2010 astus ta ametisse Houstoni linnapeana. Selles ametis oli ta kuni 2. jaanuarini 2016.
Ta on lesbi. 
Parker kuulub Demokraatlikku Parteisse ja on töötanud Houstoni linnakontrolörina.
Arukus (filosoofia)

Arukuse ehk intelligentsuse (inglise keeles "intelligence") all mõistetakse vaimufilosoofias (näiteks seoses Turingi testiga) olendi omadust omada mõtlemist, mõistust, aru vms, või käitumise omadust tuleneda mõtlemisest vms.
Kaug-Ida Vabariik

Kaug-Ida Vabariik oli 6. aprillil 1920 Verhneudinskis (Ulan-Udes) Nõukogude Venemaa initsiatiivil loodud puhverriik Nõukogude Venemaa ja Jaapani vahel aastatel 1920–1922. Vabariigi pealinn oli algul Verhneudinsk ja hiljem Tšita.
Kulisside tagant kontrollis Nõukogude Venemaa vabariiki Kaug-Ida bolševike, Siberi parteikomitee ning Moskvast saadetud emissaride kaudu. 5. novembril 1922 asendati vabariigi juhtkond nõukogudemeelse juhiga (Vassili Blücher) ja liideti Venemaa Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee dekreediga Vene SFNV koosseisu.
Territoorium.
Kaug-Ida Vabariigi koosseisu kuulusid: 
Riigihaldus.
Kaug-Ida Vabariigi juhid olid järgmised:
Rahvakomissaride Nõukogu esimees.
Formaalselt sõltumatu Kaug-Ida Vabariigi tegevust suunas VK(b)P KK Kaug-Ida büroo ("Дальбюро ЦК РКП(б)") ja nõukogude kommunistide juhitav Tšekaa analoog – Kaug-Ida Vabariigi Riiklik Poliitkaitse ("Госполитохрана ДВР"), mille ülem oli hilisem GULAGi ülem Matvei Berman.
Kaug-Ida Vabariigi likvideerimine.
Pärast Kaug-Ida Vabariigi liitmist Vene NFSV-ga moodustati piirkonnast Kaug-Ida oblast (1923–1926) ning seejärel Kaug-Ida krai, mis omakorda jaotati 1938. aastal Habarovski kraiks ja Primorje kraiks.
Helmuth Luik

Helmuth Luik (19. veebruar 1928 Paikuse vald, Pärnumaa – 4. mai 2009 Tallinn) oli eesti maletaja ja malekohtunik. 
Ta tegutses malekohtunikuna. Sai üleliidulise spordikohtuniku kategooria.
Diedrich von Tiesenhausen

Diedrich von Tiesenhausen on mitme Tiesenhauseni suguvõsa liikme nimi:
Johann Diedrich von Tiesenhausen

Vabahärra Johann Diedrich von Tiesenhausen (ristiti 23. aprill (vkj 12. aprill) 1767 Tallinnas; suri 8. mail (vkj 26. aprill) 1834 Rakveres) oli Venemaa sõjaväelane (major) ja Eestimaa mõisnik.
Johann Diedrich von Tiesenhausen sündis Rakvere ja Tudulinna mõisniku vabahärra Jakob Johann von Tiesenhauseni (1729–1784) ja Wilhelmine Margarethe von Baranoffi (1737–1808) pojana.
Talle kuulusid Rakvere ja Tudulinna mõis ning ta oli Virumaa kreisikohtunik.
Perekond.
Johann Diedrich von Tiesenhausen abiellus 26. juunil (vkj. 15. juunil) 1795 Türi-Alliku mõisas Anna Wilhelmine Henriette von Baranoffiga (1776–1801), kes oli Suure-Lähtru mõisniku Christoph von Baranoffi (suri 1747) ja Helene von Helffreichi tütar. Abielust sündisid:
Hiljem abiellus Johann Diedrich von Tiesenhausen Julie Charlotte von Wrangelliga, kes oli Uhtna mõisniku Georg von Wrangelli (surnud 1836) ja vabapreili Katharina von Ungern-Sternbergi tütar. Abielust sündisid:
Sugupuu.
Viited:
Saksi-Meiningeni hertsogiriik

Saksi-Meiningeni hertsogiriik (saksa "Herzogtum Sachsen-Meiningen") oli hertsogiriik Saksamaal 1680–1918, üks ernestiinide hertsogkondadest. Riiki valitses Wettini dünastia ernestiinide haru.
1675. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Ernst I ja tema seitse poega asusid koos hertsogkonda valitsema. 1680. aastal jagasid vennad oma valdused; vanuselt kolmas poeg Bernhard sai Meiningeni linna ja selle juurde kuuluvad alad. Temast sai esimene Saksi-Meiningeni hertsog.
1826. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Friedrich IV ning tema Altenburgi valdused päris Saksi-Hildburghauseni hertsog Friedrich. Friedrichi enda senised valdused liideti aga Saksi-Meiningeniga.
1871. aastast kuulus hertsogiriik Saksa keisririigi koosseisu.
Hertsogkond kaotati 1918. aastal.
Serblased

Serblased on lõunaslaavi rahvas, kelle asualaks on Balkani poolsaare kesk- ja lääneosa, põhiliselt Serbia, Montenegro, Bosnia ja Hertsegoviina ning mingil määral Horvaatia. Koguarvu hinnatakse umbes 10,5 miljonile. Enamik serblasi on õigeusklikud.
Mbeya

Mbeya on linn Tansaanias, Mbeya piirkonna halduskeskus. Halduslikult moodustab linn Mbeya linnaringkonna.
Mbeya asub riigi edelaosas Sambia piiri lähedal. Linna geograafilised koordinaadid on . Linn asub umbes 1700 meetri kõrgusel merepinnast ning on ümbritsetud mägedega.
Mbeya asutati 20. sajandi alguses puhkenud kullapalaviku tulemusel 1920. aastatel kaevandusasulana. Hiljem rajatud raudtee meelitas kohale põlluharijad ja väkeettevõtjad.
Aastal 2005 elas Mbeyas umbes 280 000 inimest.
Nikolai Morilov

Nikolai Sergejevitš Morilov (vene keeles Николай Сергеевич Морилов; sündinud 11. augustil 1986 Permis) on Venemaa murdmaasuusataja, kes sõidab põhiliselt sprindidistantse.
Morilov sai 2004. aastal juunioride MM-i Strynis 10 km vabasõidus pronksmedali. Esimest korda osales ta täiskasvanute rahvusvahelistel võistlustel 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos, kus ta sai paarissprindis koos Vassili Rotševiga hõbemedali. 2009. aasta MM-il Liberecis oli Morilov sprindi vabasõidus kolmas. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris võitis ta sprinditeates koos Aleksei Petuhhoviga pronksmedali.
Morilov suusatas esimest korda maailma karikasarjas 2004. aasta detsembris Bernis, kus ta sai 1,35 km sprindi vabasõidus 36. koha. 2007. aasta 30. detsembril võitis ta Prahas peetud Tour de Ski sarja kuulunud sprindi vabasõidu. Esimese poodiumikoha MK-etapil sai ta 2009. aasta märtsis Lahtis, kui oli 1,2 km sprindi vabasõidus kolmas.
2009. aasta detsembris Düsseldorfi MK-etapil sai Morilov koos Aleksei Petuhhoviga paarissprindi vabasõidus esikoha.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikas.
Nikolai Morilov on osalenud MK-etappidel 93 korral (). Poodiumile on ta jõudnud seitsmel korral, millest kolm korda on ta olnud kõige kõrgemal astmel.
Kein Einaste

Kein Einaste (sündinud 22. veebruaril 1985 Pärnumaal) on Eesti murdmaasuusataja, kes võistleb peamiselt sprindidistantsidel.
2008. aasta jaanuaris Jõulumäel peetud Skandinaavia karikavõistlustel sai Einaste sprindi klassikasõidus 2. koha. 2009. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli ta koos Andrus Veerpaluga paarissprindi klassikasõidus Eesti meistriks ja kuulus pronksmedali võitnud Jõulu Suusaklubi meeskonda 3×10 km teatesõidus. 
Einaste suusatas esimest korda maailma karikasarjas 2005. aasta jaanuaris Otepääl, kus osales 15 km klassikasõidus ja sai 59. koha. Ta on osalenud () 51 MK-etapil ja jõudnud punktikohale ehk 30 parema hulka 12 korral. Esimene punktikoht tuli 2009. aasta MK-etapil novembris Kuusamos, kui ta sai 1,4 km sprindi klassikasõidus 13. koha. Parim koht MK-etapil on 17. jaanuaril 2010 Otepääl saadud 7. koht klassikasprindis.
Kein Einaste esindas Eestit Vancouveri olümpiamängudel 2010. aastal, kus ta sai klassikasprindis 59. koha.
2011. aastal Holmenkollenis peetud maailmameistrivõistlustel sai ta sprindis 44. koha ja teatesprindis 11. koha. 2013. aasta Val di Fiemme MM-il jõudis Einaste klassikasprindis 53. kohale.
Kromofoor

Kromofoor ehk kromofoorne rühm on küllastumata, tihti konjugeeritud küllastumata keemiliste sidemetega aatomite rühm, näiteks aso-, nitroso-, nitro-, karbonüülrühm, mis kromofoori-auksokroomiteooria järgi põhjustab orgaanilise ühendi värvuse. 
Nüüdisaegse värvusteooria põhjal on värvus tingitud kogu ühendi struktuurist.
Võrdle: Kromatofoor
Kalle Kaarli

Kalle Kaarli (sündinud 27. juulil 1948) on eesti matemaatik.
Ta lõpetanud Tallinna 2. Keskkooli (1966) ja Tartu Riikliku Ülikooli (matemaatikateaduskond, 1971); 1979. aastal kaitses füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja.
Ta on olnud 1974. aastast Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna algebra ja geomeetria kateedri õppejõud, 1983. aastast dotsent, 1994. aastast puhta matemaatika instituudi (hiljem matemaatika instituudi) professor universaalalgebra alal. 2014. aastast on ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor. 
Ta on olnud Eesti Matemaatika Seltsi president aastatel 2003−2009.
Ta on tegelenud universaalalgebra ja rühmateooriaga. 
Koos Alden Pixleyga on ta koostanud monograafia "Polynomial Completeness in Algebraic Systems" (2001). 
Isiklikku.
Tema isa oli põllumajandusteadlane Karl Kaarli, vend on füüsik Rein Kaarli.