Kuramaa asehaldurkond

Kuramaa asehaldurkond (saksa keeles "Kurländisches Statthalterschaft", vene keeles "Курляндское наместничество", läti keeles "Kurzemes vietniecība") oli Venemaa keisririigi haldusüksus aastal 1796.
Ajalugu.
Kuramaa asehaldurkond moodustati 26. jaanuaril 1796, mil keisrinna Katariina II laiendas mujal Venemaa aladel kehtinud asehalduskorralduse ka äsja keisririigiga liidendatud (1795) Kuramaale. Selline korraldus osutus lühiajaliseks, sest sama aasta augustis asehaldurkond kaotati ja selle asemel moodustati Kuramaa kubermang.
Asend.
Asehalduskond piirnes põhjas Riia asehaldurkonnaga. Lõunas asusid Vilno asehaldurkonna alad. Kirdesse jäi Polotski asehaldurkond.
Kindralkuberner.
Asehaldurkonna kõrgeim võimukandja oli Kuramaa ja Piltene kindralkuberner, kes resideeris Miitavis endises Kuramaa hertsogilossis. Tema abiliseks oli sekretär. Samuti oli tema käsutuses kaks adjutanti.
Asehaldurkonna valitsus.
Kuramaa asehaldurkonna valitsuse ("Kurländische Statthalterschaftsregierung") pea oli kuberner. Tema abilisteks oli kaks valitsusnõunikku ("Regirungsrath"). Veel kuulusid valitsuse koosseisu kubermanguprokurör ning kaks kubermanguadvokaati ("Governements-Anwalt"), kellest üks tegeles kroonu- ja teine kriminaalasjadega. 
Kantselei.
Valitsuse juures asus kantselei, mis koosnes kolmest osakonnast:
Mõlema ekspeditsiooni juurde kuulus veel neli valitsusvahtmeistrit.
Kroonupalat.
Oluline institutsioon asehaldurkonnas oli kroonupalat ("Kameralhof"). Selle ülesanne oli hallata riigi tuluallikaid (kroonumaad ja talupojad, metsad, aktsiis, pearaha ja muud maksud, samuti maksualuse elanikkonna arvestus ja hingeloendite läbiviimine) ja varasid. Kroonupalati esimeheks oli Kuramaa viitsekuberner, liikmeteks ökonoomiadirektor, tollinõunik, kubermangurentmeister ning esimene ja teine assessor. Selle ametnike hulka kuulusid sekretär, protokollija, registraator-arhivaar, kameriir ja kaks kantseleiametnikku.
Kroonupalati osakonnad:
Teised ametnikud.
Kubermanguametnike hulka kuulusid veel kubermangureviisor (maamõõtja), kubermangumehaanik ja kubermanguehitusmeister. Kubermangulinnas asus ka Miitavi kreisimaamõõtja. Meditsiini eest hoolitsesid Miitavi kreisiarst ("Kreisphysikus"), Miitavi kreisihaavaarst ning Miitavi esimene ja teine alamhaavaarst. Kreisides olid ametis kreisimaamõõtja, kreisiarst, kreisihaavaarst ja alamhaavaarst.
Politseikorraldus.
Miitavis asus politseiamet, mida juhtis alampolkovniku auastmes Miitavi linnafoogt. Teine ametnik oli pristav. Kaasistujateks oli kaks raehärrat. Veel kuulusid politseiameti ametnike hulka sekretär, protokollija, kirjutaja ja kantseleiametnik. Linna neljas kvartalis olid ametis kvartaliülevaatajad ("Quartierausseher"). Korda tagas ka linnakompanii, mida juhtis porutšik; talle allus kaks ohvitseri. Kreisides esindas politseivõimu kapteni või majori auastmes linnafoogt, kes oli kõigis linnades. Samuti asusid seal linnakompaniid, mida juhtis porutšik.
Linnad.
Asehaldurkonnas oli 11 linna. Miitavi oli kubermangulinn, kaheksa olid kreisilinnad ("Kreisstadt"). Seitsmes kreisis oli igaühes üks linn, vaid Liibavi ja Vindavi kreisis oli neid kaks. Linnu juhtisid raekolleegiumid, mille koosseis oli linnati erinev. Uue institutsioonina loodi linnapea ametikoht. Linnanõukogu oli Miitavis ja kreisilinnades.
Raekolleegiumi koosseis linnati:
Kirikukorraldus.
Asehaldurkonna kõrgeim kiriklik institutsioon oli luterlik Kuramaa konsistoorium. Selle eesotsas oli esimene president, kes oli ilmik ja kuulus rüütelkonda. Teine president oli vaimulik ja samaaegselt Kuramaa superintendent. Konsistooriumi kuulusid veel neli vaimulikust assessorit ja sekretär.