Hunnide kunst

Hunnide kunsti alla loetakse kunstiteosed, peamiselt metallehistöötaiesed, aga ka muud kunstivormid, mille Kesk- ja Ida-Aasiast pärit väljasurnud rahvas hunnid lõid 4.–5. sajandil nende Euroopas viibimise perioodil.
Hunnide kunsti mõjutajaks on peetud Hiina ja Pärsia kunsti (eriti Ida-Iraani kunsti). Leiumaterjal hõlmab peamiselt katlaid, anumaid ja ehteid, sealhulgas kaelakeesid, ketas- ja kaarsõlgesid ning käevõrusid. Ornamendimotiivid nendel esemetel kujutavad sageli loomi, puid ja spiraalvorme. Arvatud on, et Aasia kullassepakunsti võtteid kasutav hunnide stiil mõjutas rahvarännuaja kunsti mujal Euroopas. Osalt on selle mõju germaanlaste ja Euroopa kunstile laiemalt peetud üheks põhjuseks, mis viis eemaldumiseni antiikkunsti motiivistikust.
Allikad.
Et hunnid olid nomaadid, ei loonud nad paikseid rajatisi ja nendega seotud kujutavat kunsti, nende ainelisest kultuurist on tänaseks säilinud väga vähe ning ainsateks allikateks hunnide kunsti kohta on kaasaegsed kirjeldused ja arheoloogilised leiud.
Leiumaterjali on siiamaani olnud keerukas seostada üheselt hunnidega ja eristada seda samaaegsest sarmaatide kultuurist. Saksamaal, kunagisel Attila riigi territooriumil asuvad hunnide matused sarnanevad kultuuriliselt germaanlaste omadega, mis on viinud järeldusele, et Euroopas elanud hunnid võtsid omaks vallutatud alade kultuuri. Rooma allikad kirjeldavad hunnide kultuuri primitiivsena, ent oletatud on nende kirjelduste kallutatust.
Olulised allikad on ka varasemad näited hunnide kunstist, näiteks diadeemid matustest Balkaši järve lähedalt Ida-Kasahstanis, millesarnaseid esemeid on leitud ka Ukrainast ja Ungarist ja need peegeldavad hunnide rännet läände.
Katlad.
Hunnide pronkskatlad, tähelepanuväärne osa nende ainelisest kultuurist, on unikaalse, ainult neile iseloomuliku vormi ja dekooriga, äratuntavate sangade ja alustega. Katlaid kasutati arvatavasti nii toiduvalmistamiseks kui ka rituaalideks. Katelde kõrgus varieerub kolmest sentimeetrist (Minussinski leid) 99 sentimeetrini (Törtelist Ungaris), ilmselt olenevalt sellest, kas need on olnud haudades või tseremooniakohtades.
Hunnide katlad on praktiliselt identsed kateldega, mis olid omased tänapäeva Mongoolia territooriumil elanud rändrahvaste Xiongnu hõimuliidule. Sarnased leiukohad jõekallastel viitavad rituaalide sarnasusele. Leitud katlad võimaldavad jälgida hunnide rändeteesid idast läände. Katelde läänepoolseimad leiud on Saksamaal.
Ehted.
Nii arheoloogiline materjal haudadest kui ka kirjalikud allikad kinnitavad, et hunnid kandsid keerukaid kullast või kullatud diadeeme, milletaolisi on leitud alla kümne. Naised kandsid arvatavasti kaelakeesid ja käevõrusid erinevatest materjalidest importkividega. Hauapanuste hulgast on leitud väikesi Hiina tüüpi peegleid, arvatavasti enne hauda asetamist katki murtud. Samuti toetab arheoloogiline materjal kirjeldusi hunnide kuldnaastudega kaunistatud rõivastest.
Hunni ehetele tüüpiline ja sageli esinev kullassepise tehnika, mida kasutati ka Ida kunstis, on granulatsioon, samuti filigraantehnika. Teine tüüpiline hunnidega seostatud objektivorm on punaste vääriskivi- või klaaspanuste ridadega kaetud kuldplaadid, mis arvatavasti võisid olla kinnitatud sadulate ja hobuserakmete külge või vöödele ja kaunistasid relvi.
Hunnide kultuuriga arvatakse olevat seotud tsikaadikujulised sõled ja kaunistused; tsikaadimotiiv jõudis koos nendega Idast Läände. Hiina kultuuris, mis mõjutas Xiongnu rahvast ja sedakaudu hunnisid, seostus tsikaad taassünni ja igavese eluga, aga ka kõrge staatusega. 5. sajandist pärinevaid tsikaadimotiiviga objekte on leitud nii Ida-, Kesk- kui ka Lääne-Euroopas, ja need võisid kanda ülikute jaoks sama kaitsvat või siis staatust näitavat tähendust. Hunnide tsikaadsõled olid valmistatud kullast ja panustatud granaatidega; sarnased putukakujulised kaunistused leiti tänapäeva Belgia territooriumilt Merovingi kuninga Childerich I hauast, enamasti interpreteeritud küll mesilastena.
Doonau basseinis Karpaatias hunnide riigis loodud ehted ja relvad olid panustatud vääriskivide ja muude värviliste materjalidega "cloisonné"-tehnikas äratuntavas polükroomses stiilis, mis oli rahvasterännu ajal levinud Euroopas laiemalt. Võttesse arvesse, et osa rahvasterännuaja kunstile iseloomulikku on Euroopas hunnide invasioonist varasem, on arvatud ka, et osalt lõid hunnide jaoks kunstiteoseid kohalikud meistrid ja mitte hunnid ise; almandiinidega panustehnikas kaunistatud ehted hellenismiperioodist alates, ka Rooma riigis ja varakeskajal on olnud regioonide- ja kultuurideülene mood. See polükroomne stiil oli Karpaatias kasutusel kolm sajandit, nii hunnide riigis kui ka hilisemates gepiidide ja langobardide kuningriikides kuni avaarideni.