tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nepali haldusjaotus

Nepal on jaotatud seitsmeks provintsiks, mis omakorda jagunevad 77 ringkonnaks.
Ringkonnad.
Ringkond (जिल्ला "jillā") on Nepali 2. järgu haldusüksus. Seoses provintside moodustamisega jagati Navalparāsī ringkond ja Rūkumi ringkond 2015. aastal vastavalt Navalpuri ja Parāsī ringkonnaks ning Ida-Rūkumi ja Lääne-Rūkumi ringkonnaks.
Endised piirkonnad ja arenduspiirkonnad.
2015. aastani olid 14 piirkonda (अञ्चल "ānchal") Nepali 1. järgu haldusüksused.
Haldusüksuste üleselt olid piirkonnad jaotatud viie arenduspiirkonna ("vikāskṣhetra") vahel:
Roosiromaan

"Roosiromaan" (prantsuse "Le Roman de la Rose") on allegooriline prantsuse poeem. Teos on kirjutatud kahes osas. Esimese osa kirjutas 1230. aasta paiku Guillaume de Lorris, teise osa lisas 1279. aastal Jean de Meung.
Autorid ründavad usupimedust ja rumalust. 
Sisukokkuvõte.
Noormees näeb Roosi ja armub sellesse, kuid tal ei lasta seda noppida. Teoses esineb nii häid kui ka halbu tegelasi, näiteks lahke Tervitus, Suuremeelsus, Kaastunne, Keelepeks, Häbi, Hirm jms. Peategelased on Loodus ja Mõistus. Teose lõpus lubab Loodus siiski Noormehel Roosi noppida.
Konkordaat

Konkordaat (ladina keeles: "concordare" = sobima, kooskõlas olema) on kokkulepe Rooma paavsti ja mõne (harilikult katoliikliku rahvastikuga) riigi valitsuse või riigipea vahel. Konkordaatidega lepiti kokku katoliku kiriku ning ilmaliku võimu suhete osas. Vanim on Wormsi konkordaat (1122).
Halže

Halže on küla Tšehhis Plzeňi maakonnas Tachovi piirkonnas Halže vallas.
Luṁbinī piirkond

Luṁbinī piirkond oli 2015. aastani piirkond (1. järgu haldusüksus) Nepalis.
Piirkonnas oli kuus ringkonda:
Ivo Uukkivi

Ivo Uukkivi (sündinud 11. oktoobril 1965 Tallinnas) on eesti näitleja ja laulja. 
Ta on lõpetanud 1980. aastal Tallinna 2. Keskkoolis põhikooli, 1984. aastal Tallinna Polütehnikumi ja 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (15. lennus). Pärast seda on töötanud Eesti Draamateatris. 
Ta on ansambli Velikije Luki laulja esinejanimega Munk. 
Muud ülesastumised.
Mänginud telelavastustes "Trimalhio pidu" (1996) ja "Nukumaja ehk Norbert" (1999) ning telesarjades "Salmonid" (1993), "V.E.R.I." (1994–1996), "Waba Riik" (1997), "Kired" (1998–2000), "See pole piip" (2001), "Kelgukoerad" (2006–2009), "Ühikarotid", "Kalevipojad" (2011) ja "Alpimaja" (2012). Filmis "Jääaeg 4" lugenud tiiger Diego osa (2012), osalenud kuuldemängudes "Kaval Ants ja Vanapagan" (1992), "Rännukutse" (2001) ning "Heailmadraakon".
Isiklikku.
Tema elukaaslane on Mari-Liis Lill ja neil on poeg (sündinud 2011); varasemast kooselust Kristel Leesmendiga on tal tütar Ulrike Brett (sündinud 1995).
Ilmjärv (Nava)

Ilmjärv on väike järv Jõgevamaal Jõgeva vallas Kaareperest 6 km kagu pool. See asub Vooremaal kahe mäe, Kolsi ja Nava mõisa mäe vahel. Ilmjärv on ainus Vooremaal asuvatest järvedest, mis paikneb edela-kirde suunas, kõik teised järved selles piirkonnas paiknevad loode-kagu suunas. Selle põhjuseks on järve paiknemine vanas mattunud edela-kirdesuunalises orundis. 
Looduslik kirjeldus.
Järve suurim sügavus on 6,2 m ja keskmine sügavus 4,2 m. Kõige sügavam koht asub järve kirdeotsas. 
Järve pindala on 2,5 ha. Ilmjärv on sügav, mudase põhjaga järv. Kaldad on madalad ja õõtsikulised ning on kaetud soostunud heinamaa ja põõsatikuga. Edelakaldale ulatub voore ots ning seal asuvad Ilmjärve allikad. Järve põhja katab üsna paks mudakiht. 
Nähtavasti toitub järv ainult allikate ja sademete veest, väljavool Visusti oja kaudu Laeva jõkke. Vesi on kollakasroheline, selle läbipaistvus on keskmine – 2,7 m. 
Ilmjärves elavad ahven, särg, roosärg, haug, linask ja jõevähk.
Folkloor.
Eesti folklooris on Ilmjärv üks sagedamini käsitletavaid järvi. On levinud ütlus "põhjatu nagu Ilmjärv".
Vanapagan olevat tahtnud järvest silda üle ehitada. 
Muistendi järgi olevat Ilmjärv ulatunud Kalevipojale üle pea ja vägilane pole järvest läbi pääsenud.
Ilmjärve on mainitud rahvuseepose kolmeteistkümnendas loos (Rännak laudadega. Teekond allmaailma. Põrgupiigad.).
Kalevipoeg jõuab Ilmjärve äärde ja otsustab mudalombist läbi sammuda.
Astus sammu, astus kaksi,
Hakkas kolmat astumaie,
Sealap kippus sügav vesi
Kaenlaid mehel kastemaie,
Kippus nina niisutama.
Kalevipoeg imestas väga ning keeras tuldud teed pidi tagasi. 
Ilmjärve on mainitud ka eepose kuueteistkümnendas loos ("Lennuki" ehitus ja merereisi algus. Teekond maailma otsa. Lapumaa ja Varrak, lapu tark.) Kalevipoeg otsustas sõita suure ilma otsa, kuid mööda teid, mida varem pole käidud. Tark lind kaaren soovitas leida selleks salavärav põrutades jalga õiges kohas vastu kallast. Kalevipoeg teatas seepeale oma kogemustest:
Peipsi järv mul puusast saadik,
Võrtsjärv mulle vöödest saadik,
Musta järv mul maost saadik,
Kaiu järv mul kaelast saadik,
Lääne lõualuudest saadik,
Suur meri suudest saadik.
Ilmjärv jäi mul ainuüksi
Keskipaigast katsumata,
Hauakohtelt arvamata,
Mari-Liis Lill

Mari-Liis Lill (sündinud 23. mail 1983 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 2001.aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi, õppis 2001–2002 Tartu Ülikoolis semiootikat.
Lill lõpetas 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXII lend) ja 2011. aastal omandas 2011 EMTA lavakunstikoolis magistrikraadi.
Ta töötas aastatel 2006–2015 Eesti Draamateatris näitlejana, pärast seda on olnud vabakutseline.
Looming.
Loomeliitude ühispleenumi 25. aastapäeva tähistamisel riigikogus pidas ta palju vastukaja saanud kõne "Mis on sellel pildil valesti?".
Ta koostas ja korraldas ka avalikkuses palju kõneainet pakkunud lavastuse "", mis esietendus 25. novembril 2015 Vabal Laval. Sama meeskonnaga teeb ta ka ajakirja .
Isiklikku.
Tema elukaaslane on Ivo Uukkivi, nende suhe sai avalikuks aastal 2008. Neil on poeg Uku, kes sündis 2011, ja teine poeg, kes sündis 2018.
Kalvre

Kalvre on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Külas asub RMK Viljandimaa metskonna keskus ja Õisu mõisa kalmistu. Külas asub suurem osa Õisu põrguorust, mööda oru põhja voolab Vidva oja. Oru ülaosa juures on ojale paisutatud Kalvre järv. Küla edelapiiril voolab Kõpu jõgi.
Niguli

Niguli on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Külast voolab läbi Pale jõgi.
Toosi

Toosi on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Kaarli (Mulgi)

Kaarli on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Külas asus Kaarli raudteejaam. Küla edelapiiril voolab Kõpu jõgi ja kulgeb Õisu järve kallas. Läbi küla voolab Raadi oja ja sellele on rajatud Kaarli hüdroelektrijaam.
Njuuton meetri kohta

Njuuton meetri kohta on SI-süsteemi erinimetusega tuletatud jõu ühiku njuuton formula_1 ja pikkuse põhiühiku formula_2 jagatis formula_3. Antud kombinatsiooni dimensioon on formula_4ja põhiühikutes väljendub see kujul formula_5. Seda ühikut kasutatakse juhul, kui soovitakse rõhutada, et tegemist pikkusele mõjuva jõuga.
Näiteks, kui tugevusõpetuses on tegu varda pikkusele mõjuva ühtlase koormusega, märgitakse tema intensiivsust ühikuga formula_3. Üldiselt on tugevusõpetuses taoliselt mõjuv jõud varda omakaalust tingitud raskusjõud või tema peale toetuva keha raskusjõud, mis mõlemad mõjuvad varda pikkusel.
Vedru jäikust võib samuti esitada ühikuga formula_3, aga kasutatakse ka sama dimensiooniga ühikut formula_5.
Samuti saab ühikuga formula_3 esitada pindpinevustegurit.
Tesla

Tesla on magnetilise induktsiooni SI-süsteemi tuletatud mõõtühik. Ühiku tähis on T. Mõõtühik on nimetuse saanud Nikola Tesla järgi 11. Kaalude ja Mõõtude Peakonverentsil 1960. aastal. 
Teslat on võimalik defineerida mitmeti.
formula_1
formula_2
Tesla SI-süsteemi põhiühikutes:
formula_3
Veeber

Veeber on magnetvoo mõõtühik rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis (SI). Ühiku tähis on Wb.
Veeber on nimetatud saksa füüsiku Wilhelm Eduard Weberi järgi.
Veebrit saab defineerida lähtudes Faraday seadusest, mis seob juhtmekeeruga piiratud pinda läbiva magnetvoo muutuse keerus indutseeritava elektromotoorjõuga (ja vastavalt juhtmekeeru otste vahel tekkiva pingega): 
 magnetvoo muutus 1 veeber sekundis tekitab juhtmekeeru otste vahel pinge 1 volt,
formula_1 
Veeber on ka võrdne magnetvooga, mis läbib magnetvälja suunaga ristuvat 1 m2 suurust pinda, kui välja magnetinduktsioon on 1 tesla (T): 
 formula_2
Induktiivsuse mõõtühikut henri (H) defineeritakse kui veeber ampri (A) kohta, järelikult saab veebrit väljendada nende ühikute korrutisena:
 formula_3
Veeber väljendatuna SI põhiühikutes:
 formula_4
Elektromagnetilises CGS-süsteemis oli magnetvoo mõõtühik maksvell (Mx):
formula_5
Cambridge'i Ülikool

Cambridge'i Ülikool on ülikool Cambridge'i linnas Inglismaal. See on ingliskeelsetes maades vanuselt teine ülikool.
Bekrell

Bekrell (tähis Bq) on SI-süsteemi mõõtühik radioaktiivse aine aktiivsuse mõõtmiseks. Aine aktiivsus on 1 Bq, kui selles toimub üks aatomituuma lagunemine sekundis.
Bekrell on nimetuse saanud Prantsuse füüsiku Henri Becquereli järgi.
Kuna 1 Bq on väga madal aktiivsuse tase, kasutatakse praktikas esinevate aktiivsuse arvväärtuste esitamisel kümnendeesliiteid "mega-", "giga-", "tera-".
Elektromagnetiline induktsioon

Elektromagnetiliseks induktsiooniks nimetatakse elektrivoolu tekkimist juhtivas kontuuris (näiteks suletud juhtmekeerus), kui muutub selle kontuuri pinda läbiv magnetvoog. Magnetvoo muutumise võib esile kutsuda kontuuri liikumine magnetväljas. Voolu suuna määrab sel juhul parema käe reegel. Elektromagnetiline induktsioon tekib ka liikumatus kontuuris, mis asetseb muutuvas magnetväljas.
Indutseeritud elektromotoorjõud formula_1 on Faraday seaduse kohaselt võrdeline magnetvoo formula_2 muutumise kiirusega, mida diferentsiaalkujul väljendab valem
formula_3
Miinusmärk tuleneb Lenzi reeglist, mille järgi elektromagnetilise induktsiooni toime on alati vastassuunaline seda nähtust esilekutsuva muutuse suhtes.
Kui muutuvas magnetväljas on ühe sirgjuhtme asemel solenoid vm induktiivpool keerdude arvuga formula_4, saab Faraday seaduse avaldada kujul:
formula_5
kus
formula_1 on pooli keerdudes indutseeritud summaarne elektromotoorjõud;
formula_4 on keerdude arv;
formula_2 on ühte keerdu läbiv magnetvoog; 
formula_9 on aheldusvoog, s.o kõiki keerde läbiv (nendega ahelduv) magnetvoog.
Elektromagnetilise induktsiooni erijuhud on eneseinduktsioon ja vastastikune induktsioon.
Elektromagnetiline induktsioon on üks elektrotehnika põhialuseid. Sellel rajanevad elektrimootorid, elektrigeneraatorid, paljud mõõteriistad jm elektriseadmed.
Gravitatsioonikonstant

Gravitatsioonikonstant (tähis formula_1) on gravitatsioonijõu tugevust iseloomustav füüsikakonstant. Selle konstandi väärtus:
formula_2,
sulgudes on antud mõõtemääramatus: formula_3.
Gravitatsioonikonstandi olemus pärineb Isaac Newtoni poolt 1682 avastatud gravitatsiooniseadusest. Viimasest järeldub, et kaks keha tõmbuvad teineteise poole jõuga, mis on võrdeline nende masside formula_4 ja formula_5 korrutisega ja pöördvõrdeline nendevahelise kauguse formula_6 ruuduga:
 formula_7
Võrdetegur formula_1 selles valemis ongi gravitatsioonikonstant. Gravitatsioonikonstant on universaalne ning kehtib kõikide kehade puhul.
Gravitatsioonikonstant näitab jõudu, millega tõmbavad teineteist ühikmassid ühe pikkusühiku kaugusel.
Esimesena mõõdeti gravitatsioonikonstandi väärtus rahuldava täpsusega Henry Cavendishi poolt ja vastavat eksperimenti nimetatakse Cavendishi eksperimendiks.
Suurbritannia kõrgkoolide loend

"Siin on loetletud Suurbritannia kõrgkoole.
Rudolf IV (Austria)

Rudolf IV Habsburg ehk Rudolf Rajaja ("Rudolf der Stifter"; 1. november 1339 – 27. juuli 1365) oli Habsburgide valduste (Austria hertsogkond, Kraini, Kärnteni, Steiermargi ja alates 1363. aastast ka Tirooli) valitseja 1358–1365, Albrecht II poeg. Ta on peamiselt tuntud ertshertsogi tiitli loojana.
Rudolf oli üliambitsioonikas, võimalik et isegi suurushullustuses valitseja, kes püüdis oma valduste tähtsust igati tõsta. Tema äi, Püha Rooma keiser ja Böömimaa kuningas Karl IV, oli oma kuldbullas Habsburgid ilma jätnud kuurvürsti tiitlist, mis tähendas õiguslikult nende arvamist Püha Rooma keisririigi teisejärguliste valitsejate hulka. Seda olukorda püüdis Rudolf IV parandada, luues ertshertsogi tiitli ja sellega kaasnevad kuurvürstidega võrdsed privileegid. Ta väitis, et neid andsid Austria valitsejatele juba Rooma keisrid. Keiser Karl IV kuulutas selle aga võltsinguks ning ertshertsogi tiitlit aktsepteeris ametlikult alles Habsburgist Saksa-Rooma keiser Friedrich III 1453. aastal. 
Rudolf IV rajas ka Viini ülikooli ("Academia Rudolphina"), mis on vanim pidevalt tegutsenud saksa keeleruumis asuv ülikool. See pidi saama võrdväärseks Karl IV asutatud Praha ülikooliga, ent Austria toonane suhteliselt kolklik kultuurielu seda ei võimaldanud.
1363. aastal sai Rudolf Margarethe Maultaschilt leppega Tirooli hertsogkonna, mis Habsburgide valduseid märgatavalt kasvatas. Kuid juba 1365. aastal Rudolf suri ning Habsburgide alad läksid tema vendade Albrecht III ja Leopold III kätte.
Magnetiline konstant

Magnetiline konstant ehk vaakumi magnetiline läbitavus (ingl "vacuum magnetic permeability") on füüsikakonstant, mis seob mõõtühikute süsteemi elektrilised ja magnetilised ühikud selle süsteemi mehaaniliste ühikutega. SI-süsteemi ühikutes avaldub elektriline konstant formula_1 järgmiselt: 
 formula_2
kus formula_3 on jõuühik njuuton ja formula_4 on elektrivoolu tugevuse ühik amper.
Maxwelli võrranditest tuleneb lihtne seos magnetilise konstandi, elektrilise konstandi formula_5 ja valguse kiiruse formula_6 vahel:
formula_7 ehk formula_8
kus formula_9
Magnetilist konstanti saab väljendada mitmesuguste SI ühikute kaudu:
formula_10
kus H on henri, m – meeter, V – volt, s – sekund, A – amper, T – tesla , J – džaul, N – njuuton, kg – kilogramm, C – kulon.
Veljo Ranniku

Veljo Ranniku (kuni 1938 Veljo Teinmann; 27. juuni 1934 Võsu, Virumaa – 21. august 2012 Tallinn) oli eesti loodus- ja keskkonnakaitsja, muinsuskaitse- ja ühiskonnategelane. 
Haridus.
Aastatel 1942–1944 õppis ta Tartu 4. Algkoolis ja 1944–1950 Tartu 6. Keskkoolis. Veebruaris 1950 arreteeriti ta Tartu noorte rahvuslikus liikumises osalemise eest ja teda karistati vabadusekaotusega. Vabanes vangistusest septembris 1954. Aastatel 1957–1957 õppis Tartu 1. Töölisnoorte Keskkoolis.
Töö.
Aastatel 1955–1959 töötas ta Tartu majavalitsuses majahoidjana, 1959–1960 Tartu linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee (TSN TK) ehituse ja arhitektuuriosakonna tehnikuna, 1960–1963 Tartu rajooni TSN TK inspektorina elamute alal, vanemarhitekti kohusetäitjana ja insener-inspektorina.
1963. aastast töötas ta Tartu Metsamajandisse Eesti esimese sõjajärgse looduskaitseinspektorina. 1966. aastast töötas Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumis vaneminsenerina, 1969. aastast vaneminspektorina, rajades üle-eestilist looduskaitseinspektorite võrgustikku. Veljo Ranniku oli üks tänapäevase looduskaitse alusepanijatest. Aastatel 1990–2001 töötas Keskkonnaministeeriumi nõunikuna, ühtlasi õpetas Tallinna Pedagoogikaülikoolis looduskaitse ja kultuuriloo kursusi.
Ranniku oli üks NSV Liidu esimese rahvuspargi – Lahemaa rahvuspargi – rajajaid ning Eesti Looduskaitse Seltsi ja Eesti Muinsuskaitse Seltsi asutajaid. Ta oli üks peamisi ranna ja kalda kaitse seaduse ning igameheõiguse põhimõtete sõnastajaid. Ranniku eriline huvi ja hool olid Eesti mõisakompleksid ja -pargid ning põlispuud ja hiied ka väljaspool mõisasüdameid.
Hilisemal perioodil oli tema meelisteema ka ürglooduse ning selle haruldaste liikide ja üksikobjektide kaitse korraldus väljaspool ametlikke kaitsealasid.
Isiklikku.
Ta oli abielus Taimi Tulvaga. Tema poeg on linnaplaneerimisega tegelev Indrek Ranniku.
Michael Faraday

Michael Faraday (22. september 1791 – 25. august 1867) oli inglise füüsik ja keemik, kes arendas elektromagnetismi teooriat ja elektrokeemiat.
14-aastaselt läks ta raamatuköitja õpilaseks ja huvitus õpipoisi ajal loodusteadusest. Ta pani kirja oma tähelepanekud ainete omaduste ja reaktsioonide kohta ning saatis need Humphry Davyle, kes võttis ta pärast nendega tutvumist oma assistendiks.
Faraday tähtsaimad avastused on seotud elektri ja magnetismiga. Väga hea eksperimentaatorina avastas ta katsete tulemusena 1831. aastal elektromagnetilise induktsiooni nähtuse. Samuti valmistas esimesena elektrivälja varjestava Faraday silindri ja demonstreeris oma katseseadmetega, et elektrivoolu saab muundada pöörlevaks liikumiseks. Selle nn elektromagnetilise rotatsiooni avastamine oli oluline eeldus elektrimootori väljatöötamiseks.
Ta sõnastas elektrolüüsiseadused ja võttis kasutusele terminid katood, anood, elektrood, ioon, elektrolüüt ja elektrolüüs.
Faraday avastas diamagnetismi ja paramagnetismi.
Tunnustus.
Michael Faraday valiti 1838. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks. 
Aastal 1840 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi on nimetatud elektrimahtuvuse ühik farad. Tema pilt on Briti 20-naelsterlingisel rahatähel.
Elektriline konstant

Elektriline konstant ehk vaakumi dielektriline läbitavus (ingl "vacuum electric permittivity") on füüsikakonstant, mis seob mõõtühikute süsteemi elektrilised ja magnetilised ühikud selle süsteemi mehaaniliste ühikutega. SI-süsteemi ühikutes avaldub elektriline konstant formula_1 järgmiselt:
formula_2 formula_3
kus formula_4 on mahtuvuse ühik farad, formula_5 on pikkuse ühik meeter, formula_6 on elektrivoolu tugevuse ühik amper, formula_7 on elektripinge ühik volt ja formula_8 on aja ühik sekund.
Maxwelli võrranditest tuleneb lihtne seos elektrilise konstandi formula_1, magnetilise konstandi formula_10 ja valguse kiiruse formula_11 vahel:
formula_12 ehk formula_13
kus formula_14
Elektrilist konstanti saab väljendada mitmesuguste SI ühikute kaudu:
formula_15
Britta Soll

Britta Soll (2013. aastani Britta Vahur; sündinud 14. juulil 1984 Tallinnas) on eesti näitleja ja modell.
Ta on lõpetanud 2002. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi hõbemedaliga ning 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitleja erialal (XXII lend).
Soll töötab alates 2006. aastast Eesti Draamateatris.
Ta on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige (2006).
Isiklikku.
Ta on alates 2013. aastast abielus ettevõtja Allan Solliga, paaril on neli ühist last: kolm tütart ja poeg.
Eerik Kumari

Eerik Madis Kumari (7. märts 1912 Aru (Vapra) talu, Martna kihelkond, Läänemaa – 8. jaanuar 1984 Tartu) oli eesti ornitoloog ja looduskaitsetegelane, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1961). 
26. oktoobrini 1937 oli tema eesnimi Erik Mathias, perekonnanimi 20. jaanuarini 1938 Sits; ta muutis oma nime Kumari laiu järgi.
Haridus.
Ta lõpetas 1931. aastal Hans Kubu eragümnaasiumi. Lisaks õppis ta aastatel 1926–1928 Tallinna Konservatooriumis metsasarve erialal (ei lõpetanud). 1941. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli zooloogina. Ta kuulus korporatsiooni Fraternitas Liviensis.
1949. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Jäälind "Alcedo atthis inspida L." Eesti NSV-s" 
1953. aastal kaitses ta Leningradis NSV Liidu Teaduste Akadeemia Zooloogia Instituudis bioloogiateaduste doktori väitekirja "Современный состав орнитофауны Эстонской ССР и его генезис".
Töökäik.
1941. aastal loodi ENSV Riiklik Loodusteaduste Muuseum, mille teaduslikuks töötajaks ja juhataja kohusetäitjaks sai zooloog Eerik-Madis Kumari. 
1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse, oli Sverdlovski oblasti Ivdeli rajoonis Krasnouralskis 790. ehituskolonni tööline, hiljem Eesti laskurkorpuses.
Aastatel 1946–1949 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli selgroogsete zooloogia kateedri vanemteadur ja zooloogiamuuseumi juhataja. Aastatel 1947–1952 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi zooloogiasektori juhataja, 1952–1977 sama instituudi teadusdirektor, 1955. aastast professor.
Eerik Kumari eestvedamisel kujunes Puhtu bioloogiajaam 1953. aastast Puhtu ornitoloogiajaamaks. 
1961. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks zooloogia alal. 
Temalt on ilmunud uurimusi lindude fauna, rände, zoogeograafia ja looduskaitse alalt.
Maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule. 
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Kumari oli 1955. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige ning Eesti NSV Teaduse Akadeemia Looduskaitse Komisjoni asutaja ja juht 1955–1984. Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi esimees 1954–1964, auliige 1972. aastast ja aupresident 1982. aastast. Ta oli Soome Ornitoloogiaseltsi liige, Briti Ornitoloogiaühingu ja Ungari Ornitoloogiaühingu auliige.
Mälestuse jäädvustamine.
Eerik Kumari mälestuseks asutati 1989. aastal temanimeline preemia looduskaitsealase töö tunnustamiseks.
Nihik

Nihik ehk nihkmõõdik on seade pikkuse, läbimõõdu ja sügavuse mõõtmiseks. Esimesed nihiku laadsed liugurid pärinevad juba muistsetest aegadest ning vanimad eksemplarid pärinevad Hiina pronksiajast.
Ajalugu.
Esimesed nihikud pärinevad Vana-Hiinast umbes 1400 eKr ning need olid valmistatud luust, kivist või sarvest. Aastal 8 pKr lasi Xin dünastia keiser Wang Mang valmistada esimese liugmehhanismiga nihiku, mida kasutati marmori ja ehete mõõtmiseks. See põhines Hani dünastia teaduslikel standarditel.
Nihiku tüübid.
Tänapäeval kasutatav Vernieri nihik arendati välja 19. sajandi keskpaigas, põhinedes Prantsuse füüsiku Pierre Vernier tööle, kes leiutas nooniuse skaala 1631. aastal. See koosneb mõõtejoonlauast ja mõõtejoonlaua peal liigutatava spetsiifilise skaala ehk nooniusega raamist, millel asuvad eri pooltel jalad nii sise kui ka välismõõtude tegemiseks. Sageli leidub mõõtejalgade paigal hoidmiseks liigutataval raamil kinnituskruvi, et vähendada mõõteviga võimalikult palju. 
Digitaalne nihik on mõõteseade, mida kasutatakse hariliku Vernieri nihikuga samal eesmärgil. Digitaalne versioon ei kasuta mõõtmiseks traditsioonilist hammaslatt mehhanismi, vaid selle asemel kasutatakse mõõtejalgade vahelise vahemaa mõõtmiseks mahtuvusandurit. Digitaalse nihiku mõõtetulemusi loetakse digitaalselt ekraanilt, millest tuleneb ka nimetus.
Kasutusala.
Nihikuid kasutatakse väikeste lineaarmõõtmete täpseks mõõtmiseks, sest nende mõõtepiirkond on tavaliselt 125-2500 mm ja nad võimaldavad korrektse nooniuse skaala kasutusel 0,1-0,05 millimeetrise täpsusega suurusi mõõta säilitades resolutsiooni ±0.02 mm.
Peeter Lampson

Peeter A. Lampson (17. veebruar 1819 Toolamaa vald – 7. veebruar 1895 Kursi) oli eesti koolmeister ja muusik.
Lampson sündis Räpina kihelkonnas taluniku perekonnas ning õppis ise nii kirjutama kui ka musitseerima. Hiljem oli ta Käreveres ja seejärel Kursis koolmeister. Kursis lõi ta ka laulukoorid ja orkestrid, millega osales esimesel üldlaulupeol. 1880. aastatel lõi Lampson kaasa ka Eesti Aleksandrikooli liikumises ja tegi kaastööd ajalehele Eesti Postimees.
Puidutöötluspink

Puidutöötluspinke ehk puidutööpinke kasutatakse saematerjali, puitdetailide, mööbli, puidust ehitusdetailide ja muude puittoodete valmistamisel.
Klassifikatsioon.
Puidutöötluspingid jagunevad üld- ja eriotstarbelisteks pinkideks. Tehnoloogiliste tunnuste põhjal jagunevad pingid tsüklilisteks, tsüklilis- läbivateks ja läbivateks tööpinkideks.
Eriotstarbelised pingid.
Eriotstarbelisi pinke kasutatakse suuskade, tünnide, pliiatsite, poolide jms. valmistamiseks.
Põhielemendid.
Puidutöötluspinkide põhielementideks on kere ehk säng, töölaud, spindel või töövõll, suport, eendur, ajam, suundseadmed, surutid, seiskamis- ja käivitusaparatuur, õlitusseadmed, laastu- ja tolmukogurid.
Kere ehk säng.
Kere ehk säng kujutab endast pingi tugiosa, millel paiknevad töö ja abisõlmed, mehhanismid ning mitmesugused juhtimisorganid. Kere võib olla kas tervikuna malmist valatud või üksikosadest kokku monteeritud. Agregaat- ehk jõupeadest pinkide kere on enamasti valmistatud profiilmaterjalist.
Tööpinkide kered võivad olla vertikaalsed (puur-, kopeer-, frees-, lintsaagpink) või horisontaalsed (rihthöövel-, tapilõike-, saagpink). Vertikaalsed kered on enamasti postikujulised ja konsoolsed. Konsoolile kinnitatakse lõikemehhanismi elemendid. Postide ristlõikekuju oleneb mõjuvatest jõududest. Siinkohal tuleb arvestada, et karppostid on suurema jäikusega kui ümarpostid. 
Tööpingi kere toetub käppadele. Viimastega ankurdatakse tööpink vundamendile või isoleeritakse vibratsioonist eriliste alustugedega.
Töölaud.
Töölaual antakse toorikule kindel asend, mistõttu tema tööpind peab olema siledaks lihvitud ja väljarihitud. Töölauad võivad olla liikumatud, liikuvad ja seadistatavad.
Liikumatuid töölaudu kasutatakse universaalsaag- ja freespinkides. Eriolukordades võivad nad olla kallutatavad.
Liikuvad töölauad on ühepoolsetel kasti- ja raamitapi- lõike- ning puur-freespinkidel. Töölaua ajamiks on pneumo või hüdromahhanism.
Seadistatavatel töölaudadel on väga piiratud liikumisulatus. Seadistatakse ekstsentrikvõllikute või kaldpindade abil (rihthöövelpingid).
Töölauad valatakse malmist või valmistatakse keevitamise teel eriterastest.
Peeter Laredei

Peeter Laredei (5. oktoober 1862 Õisu vald – 16. jaanuar 1952 Häädemeeste) oli eesti koolmeister, vaimulik ja rahvusliku liikumise tegelane.
Laredei sündis Õisu vallas koolmeistri peres ning omandas hariduse Tuhalaane apostlik-õigeusu koolis. 1878–1881 õppis ta Tartu õpetajate seminaris ning läks siis koolmeistriks Häädemeeste apostlik-õigeusu kooli. Juhtis Häädemeeste laulukoori, osales Pärnu seltsi "Endla" tegevuses ning kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi.
1908 sooritas Laredei preestrieksami ning töötas 1909–1920 Velise Ristija Johannese koguduses õigeusu preestrina. Tegeles ka heliloomingu, luuletamise ja tõlkimisega. Laredei oli üks väheseid rahvusliku liikumise tegelasi, kes jõudis nii elada Eesti Vabariigis kui ka näha ära selle hävingu.
Isiklikku.
Peeter Laredei vend Kosma Laredei oli samuti õigeusu vaimulik,
Jüri Lellep

Jüri Lellep (1842–1908) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.
Lellep sündis Viljandi kihelkonnas taluniku pojana. Hiljem sai ta koolmeistriks Tänassilmal. Ta juhatas laulukoore, võttis osa üldlaulupidudest, kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi, Viljandi Koidu seltsi, Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi ja osales Eesti Aleksandrikooli liikumises. Samuti tegi ta kaastööd ajalehele Eesti Postimees.
Martin Lipp

Martin Lipp (14. aprill 1854 Vooru vald, Tarvastu kihelkond, Viljandi kreis, Liivimaa kubermang – 8. märts 1923 Nõo) oli eesti vaimulik, rahvusliku liikumise tegelane ja harrastusajaloolane.
Lipp sündis Tarvastu lähedal Vooru vallas, õppis kohalikus kihelkonnakoolis ja Valga Kreiskoolis ning seejärel Tartu Ülikoolis usuteadust. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. 
Lipp töötas Paides ja Iisakus kirikuõpetajana, Tartus Jaani koguduse abipastorina, 1882–1884 Saaremaal Kaarmas kirikuõpetajana ning Kaarma õpetajate seminari direktorina ja 1884–1923 Nõos Püha Laurentsiuse koguduse õpetajana. 
Lipp tegi regulaarselt kaastööd nii Pärnu Postimehele kui ka Eesti Postimehele. 
Lipp kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi ning oli Jakob Hurda toetaja. Pärast seda, kui Hurt sattus tugevasse vastuollu radikaalse Carl Robert Jakobsoni ja tema pooldajatega, lahkus ka Lipp 1881. aastal Eesti Kirjameeste Seltsist.
Lipp tegeles ka muusikaga, tema kirjutatud on populaarse laulu "Eesti lipp" sõnad (algselt kandis pealkirja "Eesti, Eesti, ela sa!"), sellele luuletusele kirjutas helilooja Enn Võrk viisi 1922. aastal ja Juhan Aavik 1933. aastal.
Ta oli ka eesti genealoogia rajajaid, kirjutades mitu suguvõsaloolist raamatut.
Mälestuse jäädvustamine.
5. juunil 1932 avati Martin Lipu haual Nõo kalmistul Anton Starkopfi loodud pronksbüstiga kivisammas. Vandaalid hävitasid monumendi 8. jaanuaril 1994. Kuna säilinud oli monumendi kipsvorm, saadi monument taastada. 1998. aasta märtsis avati see uuesti, kuid püsis vaid paar kuud, sest 23. mail Martin Lipu haua lähedal kasvanud looduskaitsealune Nõo kalmistu pärn murdus ja kukkus monumendile. Monument taastati ja paigaldati uuesti 2000. aastal.
Isiklikku.
Martin Lipu vend oli Jaan Lipp. Tema tütar Helmi Magdalene oli abielus Rudolf Hurdaga, Jakob Hurda pojaga.
Muralismo

Muralismo ehk Mehhiko monumentaalmaal on Mehhikos pärast 1910. aasta revolutsiooni levinud ühiskonnakriitiline kunstiliikumine.
See pälvis riikliku toetuse ja oli osaliselt ka Mehhiko haridusministri José Vasconcelose 1921. aastal käivitatud seinamaalingute programmi tagajärg.
Muralistide kuulsus kasvas ja varsti hakati tellimusi saama Ameerika Ühendriikidest. Rahvusvaheline tunnustus tuli 1930. aastatel.
Tunnused.
Kujutati rahva elu, folkloori ja ajalugu. Samuti ülistati Mehhiko revolutsioonilisi püüdlusi ja Kolumbuse-eelset minevikku.
Kunstnikud.
Kolm peamist muralisti (Rivera, Orozco ja Siqueiros) olid Mehhikos ametliku patronaaži all ning nende teosed kaunistavad paljude Mehhiko ühiskondlike hoonete seinu. Siiski on mõneti üllatuslikult mitmed nende olulisemad tellimustööd valminud USA-s, kus nad sageli käisid ja kus nad avaldasid väga sügavat mõju Ameerika realistidele.
Metafüüsiline maal

Metafüüsiline maal (itaalia keeles "Pittura metafisica") on Itaalias aastatel 1917–1921 levinud kunstivool.
Metafüüsilise maali lähtekohaks oli Giorgio de Chirico, kes oli ka sürrealistide eeskuju. 1910. aastate teisel poolel kujunes metafüüsilise maalisuuna keskseks juhuks liikumisele nime andnud kunstnik Carlo Carrà, kelle loomingust on tuntud eelkõige mannekeenlikke figuure kujutavad maalid. Nende figuuride prototüübiks on liigendnukud, mida kasutati joonistamisel abivahendina. 1918. hakkas ilmuma ajakiri Valori Plastici, mille toimetaja oli Mario Broglio. 
Saksamaal avastasid 1910. aastate lõpul metafüüsilise maali enda jaoks Max Ernst, George Grosz, Georg Schrimpf, Heinrich Davringhausen jt. Metafüüsiline maal mõjutas ka osalt uusasjalikkuse allhoovusena kujunenud maagilist realismi.
B.M.P.T.

B.M.P.T. oli prantsuse kunstirühmitus, mis sai nime selle liikmete Daniel Bureni, Olivier Mosset', Michel Parmentier' ja Niele Toroni perekonnanimede esitähtedest.
B.M.P.T. tegutses 1966. aasta detsembrist 1967. aasta detsembrini.
Tunnused.
Kasutati suuremõõtmelisi alusraame. Materjalidest kasutati lõuendit, puitu, plasti, klaasi, kleeppaberit ja peegleid.
Maalid olid täiesti neutraalsed temaatika puudumise tõttu.
Põikpind

Põikpind ehk ristlõikepind on mõiste tugevusõpetusest ja tähendab pinda, mis ilmub nähtavale ristlõike sooritamisel.
Pöördemoment

Pöördemoment on jõumoment, mis iseloomustab pöörleva jäiga keha nurkkiirust muutva välise jõu toimet.
Momendil on pöördliikumise (pöörleva liikumise) korral sama roll mis jõul kulgliikumise korral.
Need lihtsad valemid kehtivad ühtlase kulgliikumise ja ühtlase pöörlemise korral.
Paine

Paindeks nimetatakse tugevusõpetuses varda deformatsiooni, mille tulemusena varda telg kõverdub. Kui paindemoment on ainsaks sisejõu komponendiks põikpinnal, siis räägitakse, et tegemist on puhtpaindega. Enamasti aga tekivad varda põikpindadel koos paindemomentidega ka põikejõud. Sel juhul on tegemist põikpaindega. Kui paindemomendi tasand läbib ühte varda põikpinna keskpeatelgedest, siis räägitakse otsepaindest. Vastasel juhul on tegemist vildakpaindega. 
Otsepaindel jääb varda telg ka peale varda deformeerumist välisjõudude mõjutasandisse, kuid vildakpainde puhul ei toimu varda kõverdumine väliskoormuse tasandis.
Konsool (tugevusõpetus)

Konsool on ainult ühe otsaga kinnitatud jäik konstruktsioonielement, näiteks tala või sõrestik.
Kui rakendada konsoolile omakaal, siis tala kannab koormuse üle toele, kus see võtab vastu paindemomendi ja nihkepinge. Konsoolne konstruktsioon võimaldab teha ripnevaid ehitisi ilma täiendava välise toestuseta, vastupidi konstruktsioonidele, mis on toetatud mõlemast otsast ning kus on koormus rakendatud tugede vahele, nagu võib näha toetatud tala juures tavalist post-sillus meetodit.
Konsoole saab ehitada ka fermidest või paneelidest.
Die Brücke

Die Brücke (eesti keeles 'sild') oli saksa ekspressionistide rühmitus Saksamaal Dresdenis 20. sajandi alguses.
Die Brücke loodi 7. juunil 1905 ja see eksisteeris 1913. aastani. 1906. aastal sõnastas Ernst Ludwig Kirchner ühenduse programmi. Rühmituse eesmärgiks oli välja töötada ühtne stiil, leida järgijaid ja korraldada ühisnäitusi.
Rühmituse moodustasid Dresdenis neli noort Saksi Kuningliku Tehnikakõrgkooli arhitektuuriüliõpilast: Ernst Ludwig Kirchner (kuulus gruppi aastatel 1905–1913), Fritz Bleyl (1905–1907), Erich Heckel (1905–1913) ja Karl Schmidt-Rottluff (1905–1913). Hiljem liitusid ühinguga Max Pechstein (1906–1912) ja Otto Mueller (1910–1913). Lühikest aega oli grupiga seotud Emil Nolde (1906-1907/08). Lisaks neile olid mõned kunstnikud (peamiselt välismaalased) grupi liikmed pigem formaalselt, esinedes vahel nende näitustel. Nende seas oli üllatuslikult isegi soome maalija Akseli Gallen-Kallela (1865–1931), kes liitus 1907. aasta märtsis, kuid lahkus sealt kohe „ületamatute erimeelsuste“ tõttu. See on ka mõistetav, sest kuigi ekspressiivsed teemad olid talle hingelähedased, esindas ta siiski hoopi teistsugust maailmanägemist. Tema jõulist stilisatsiooni harrastav rahvusromantiline loomelaad oli ammu eemaldanud realismist, kuid samas brückelaste mässulisusest väga kaugel.
Jagades ühist ateljeed Dresdeni eeslinnas, kujundati koos nii mööblit, eesriideid kui ka ümbritsevaid ruume; joonistati ja maaliti spontaanselt, vaid intuitsiooni arvestades ehk “nii nagu teised kirjutavad”. Seeläbi püüti saavutada elu ja loomingu ühtsust, mis vabaneks igasugusest välisest survest. 
Vaatamata šokeeritud näitusekülastajatele ja kriitikute meelepahale, esineti veel viiel näitusel. Esimene grupinäitus toimus 1905 Leipzigis, teine 1906 Braunschweigis ja alles kolmas 1906 Dresdenis. Lisaks sellele osaleti näitustel 1910 Berliinis 1911 Kölnis. 1912. aastal osales Die Brücke rühmituse Der Blaue Reiter teisel näitusel Münchenis Galerie Goltzis. Näitus oli üleval ka Berliinis. Veel eksponeeris ühendus oma teoseid Hamburgis ja osales näitusel "Sonderbund-Ausstellung" Kölnis.
Brücke maalijate loomingut iseloomustavad moonutatud kehad, killustatud ja perspektiivitu ruum. Värvidest kasutati teravaid, isegi tooreid värvikontraste (nt sinine-oranž), või meelega tuhmiks ja poriseks muudetud koloriiti. Värvilaigud, mis kanti lõuendile laia pintsliga, olid sageli ümbritsetud tugeva piirjoonega. Väga palju kasutati punase-musta kombinatsiooni.
Die Brücke rühma kunstnikud tegelesid innukalt ka graafikaga, lemmiktehnikad olid litograafia ja puulõige.
Die Brücke iga jäi aga paratamatult suhteliselt lühikeseks – rühmitus lagunes lõplikult 1913, mil kõik senised noored kunstnikud kujunesid väljapaistvateks meistriteks ja leidsid isikupärase tee. Vaatamata lühikesele tegutsemisajale sai Die Brücke saksa modernismi pioneeriks. Talle omane väljendusvormi primaarsus kujutatu ees, otsustav ekstreemsus, eeskujude ja eeskirjade totaalne eitamine ning demonstratiivne teisitielamine-teisitiloomine sai järgmistele põlvkondadele eeskujuks.
Riho Mesilane

Riho Mesilane (15. jaanuar 1949 Pärnu – 25. märts 1993 Tartu) oli eesti literaat, humorist, raadioajakirjanik, KGB agent.
Ta lõpetas 1966. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1972. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna. 
Ta põgenes 1978. aastal turismigrupist Läände, töötas Vabadusraadios – raadios Vaba Euroopa, naasis veel okupeeritud Eestisse juulis 1991.
Enne põgenemist oli ta Eestis töötanud mitmes meediakanalis (Eesti Raadio, Harju Elu, Eesti Televisioon). Hiljem teinud kaastööd Mulgi Raadiole Viljandis.
Pagemine.
Riho Mesilane on tunnistanud, et enne välisreisi turismilaevaga Amur piki Doonau jõge värbas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee ta agendiks, et ta teostaks ekskursioonigrupi salajast järelevalvet. Selle tõsiasja tunnistas Mesilane Austria politseile üles 15. juunil 1978 ja hiljem avalikustas laiemalt ka meedias. (Vaata näiteks Riho Mesilase artiklisarja "Rahvuslik meelsus on meil tugev" New Yorgi ajalehes Vaba Eesti Sõna 10.–17. mail 1979.) Tegemist oli hästi välja mõeldud legendi osaga, sest Mesilane jätkas välismaal elades töötamist KGB kasuks. 1991. aastal tõi KGB Mesilase Saksa Liitvabariigist tagasi ning ta andis suure pressikonverentsi Moskvas, millega ametlikult kinnitati Mesilase kuulumist KGB ridadesse, pressikonverentsil süüdistas ta lääneriikide eriteenistusi tegevuses massimeedia mõjutamiseks. Raadio Vaba Euroopa Eesti toimetuse direktor Toomas Hendrik Ilves meenutab: "Pole mingit saladust ka selles, et kuigi Vabal Euroopal ei olnud seost CIAga, üritas sinna infiltreeruda KGB. See neil ka õnnestus. Väga õnnetul kombel "redeserteerus" ehk kargas tagasi 1991. aasta juulis minu toimetuse töötaja Riho Mesilane. Ta tegi ära isegi propagandašõu Moskvas."
Poissoni tegur

Poissoni tegur on pideva keskkonna mehaanikas elastsusmoodul, mis iseloomustab materjali põiksuunalise ja pikisuunalise suhteliste deformatsioonide ehk moonete suhet. 
Kuna moone on dimensioonita suurus, siis Poissoni tegur on kahe dimensioonita suuruse suhe ja seetõttu samuti dimensioonita suurus. Poissoni tegurit tähistatakse kreeka tähega formula_1 (või formula_2): 
formula_3.
Poissoni tegur on nimetatud Siméon Poissoni järgi.
Poissoni tegur ja normaalelastsusmoodul iseloomustavad täielikult isotroopse materjali elastsusomadusi.
Matemaatiline kirjeldus varraste korral.
Kui rakendada isotroopsest materjalist vardale tõmbejõud, siis ta deformeerub nii piki kui ka põiki varda telge olevates suundades. Olgu formula_4 ja formula_5 varda pikkus ja läbimõõt enne deformeerimist, ning formula_6 ja formula_7 vastavad suurused pärast deformeerimist. Siis positiivse pikijõu korral varda pikkus suureneb formula_8 võrra ja läbimõõt väheneb formula_9 võrra. 
Kui tähistatakse pikenemist formula_10 = formula_11 , siis varda suhtelist pikenemist ehk pikkuse muutuse suhet algpikkusesse nimetatakse pikimoondeks formula_12. 
Kui tähistatakse läbimõõdu vähenemist formula_13 = formula_14 , siis ristlõike läbimõõdu muutuse suhet algläbimõõtu nimetatakse varda põikmoondeks formula_15 . Poissoni teguri saab sel juhul kirja panna kujul
formula_16.
Miinusmärk on valemis sellepärast, et Poissoni tegurit väljendaks positiivne arv (formula_17 on vaadeldaval juhul negatiivne: formula_18; survejõu korral on põik- ja pikimoonete märgid vastupidised).
Poissoni teguri väärtusi.
Absoluutselt jäiga (hapra) materjali korral on Poissoni tegur 0 ja täiesti elastsel materjalil 0,5, enamasti aga jääb Poissoni tegur vahemikku 0,25...0,35.
Katsed on näidanud, et Poissoni teguri väärtused on nii tõmbel kui ka survel ühesuurused.
On ka üksikuid materjale, enamasti küll eri ainete kombinatsioonina, millel Poissoni tegur võib olla negatiivne, jäädes vahemikku formula_19. Need tõmbel paksenevad (põikmoone suureneb) ja vastupidi. Niisuguste materjalide üldnimetus on aukseetikud (ingl "auxetics").
Konsool

"Konsool" (prantsuse sõnast "console") on mitmetähenduslik sõna:
Deplaneerumine

Deplaneerumiseks nimetatakse tugevusõpetuses mitteümarate varraste kõverdumist väändel. See tähendab, et väändel ei jää mitteümarate varraste põikpinnad tasandilisteks vaid kõverduvad.
Kui deplaneerumine ei ole takistatud, siis varda põikpindadel ei teki normaalpingeid. Sellist väänet nimetatakse vabaks väändeks. Vaba vääne esineb vaid siis, kui varda põikpind ja väändemoment on muutumatud ja varda otsad kinnitamata.
Relaksatsioon

Relaksatsioon (ladina keeles "relaxatio" nõrgenemine, vähenemine) ehk pingete relaksatsioon on tugevusõpetuses keha elastse deformatsiooni muutumine plastseks deformatsiooniks pika aja jooksul. Tulemuseks on pingete suuruse muutumine püsiva kogudeformatsiooni juures. Relaksatsiooni tõttu lõdvestuvad pinguga liited kestval ning pikaajalisel tööl. Kui ping oli liite koostamise hetkel liiga väike siis võib liide relaksatsiooni tõttu muutuda kasutuskõlbmatuks.
Üldisemalt on relaksatsioon füüsikas makroskoopilise süsteemi tasakaalu taastav iseeneslik protsess). Kui tasakaalust kõrvalekalle (häiritus) on väike, siis toimub relaksatsioon harilikult eksponentsiaalse seaduse formula_1 kohaselt, kus formula_2 on parameetri kõrvalekalle tasakaaluväärtusest hetkel formula_3 ja formula_4 on relaksatsiooniaeg. Relaksatsiooniaeg oleneb süsteemi parameetritest ja häirituse laadist. 
Relaksatsiooni tõttu saabub muutunud välistingimustele vastav tasakaaluolek alati hilinemisega. Kiirete protsesside korral, kui välisolud muutuvad palju kiiremini kui relaksatsiooniaeg (formula_5), mõjutab relaksatsioon oluliselt protsessi kulgu, avaldudes näiteks hüstereesina. Seevastu aeglastes protsessides (formula_6) ei ole relaksatsioonilist hilinemist märgata.
Triinu Kivilaan

Triinu Kivilaan (sündinud 13. jaanuaril 1989 Viljandis) on eesti laulja ja endine modell. Tuntuks sai ta ansamblis Vanilla Ninja.
Triinu õppis lastemuusikakoolis kaks aastat saksofoni ja neli aastat klaverit.
Ta oli mitu aastat modell. 2004. aastal valiti ta konkursil "Miss Modell 2004" teiseks printsessiks, sealjuures edestas ta isegi tulevast Miss Estoniat Laura Kõrgemäed, ning oli ka publiku lemmik. 
Muusika.
Vanilla Ninja.
2004. aastal liitus ta Maarja Kivi asemele ansambliga Vanilla Ninja. 
Ta oli teiste bändiliikmetega juba varem tuttav. Arvatakse, et koosseisu võeti ta tänu välisele sarnasusele Maarja Kiviga. Kivilaan oli bändi noorim liige ning hoolimata ansambli tihedast ajakavast jätkas ta õpinguid.
Tema esimene singel Vanilla Ninjaga oli "When the Indians Cry". Tema esimene ja ühtlasi ka viimane album selles ansamblis oli "Blue Tattoo".
Detsembris 2005 otsustas ta bändist lahkuda. 9. jaanuaril 2006 lahkus ta ametlikult ja ansambli allesjäänud liikmed jätkasid triona. Tema lahkumine leidis teravat vastukaja, kuna paljude fännide arvates oli ta üsna populaarne.
2021. aastal tuli Vanilla Ninja taas kokku ning koosseisu kuulus ka Triinu Kivilaan. 2022. aastal lahkus ta taas bändist.
Soolokarjäär.
2007. aasta oktoobris otsustas ta loobuda soolokarjäärist, et keskenduda isiklikule elule. Kuid juba detsembris jätkas ta muusika tegemist ja kolis Šveitsi. 14. märtsil 2008 ilmus tema esimene singel "Home". Tema esimene täispikk sooloalbum "Now and Forever" ilmus 29. augustil 2008.
Isiklikku.
Tema noorem õde Kerli Kivilaan on samuti laulja.
Tal on olnud suhe Šveitsis elava Giovanni Battista Azzolinoga, keda võib näha muusikavideos "Be With You".
Varutegur

Varutegur on mõiste tehnikast ja tugevusõpetusest, mis tähendab konstruktsiooni või tema üksikosade loomist nii, et lubatud pinged on madalamad piirpingetest (raugepingetest) võrdeliselt varuteguriga. Seega lubatud pinge formula_1, kus
Varutegurit kasutatakse selleks, et tagada konstruktsiooni ja tema üksikosade ohutut ja kindlat tööd, vaatamata tegelike töötingimuste ebasoodsatele erinevustele arvutuslikega võrreldes.
Habrastele materjalidele loetakse raugepingeks tugevuspiir, plastsetele aga voolavuspiir, sest voolavuspiirist alates hakkab tekkima plastne deformatsioon, mis muudab konstruktsiooni kasutuskõlbmatuks.
Dünaamiline koormus

Dünaamiline koormus on mõiste tugevusõpetusest, mis tähendab suure kiirusega muutuvat koormust. Sellise koormusega kaasneb konstruktsiooni ja selle üksikute elementide võnkumine või vibratsioon. Pinged dünaamilisel koormusel ületavad tavaliselt mitu korda pingeid staatilisel koormusel.
Konstruktsioonielementide arvutamine dünaamilisele koormusele on keerukam kui arvutamine staatilisele koormusele. Põhjus seisneb ühest küljest dünaamilise koormuse mõjul tekkivate sisejõudude ja pingete leidmise meetodite ning teisest küljest materjalide mehaaniliste omaduste määramise meetodite suuremas keerukuses dünaamilise koormuse puhul. Näiteks eriti lühikese kestusega koormuse ehk löökkoormuse toimel paljud materjalid, mis staatilisel koormamisel olid plastsed, käituvad habrastena. Paljukordsel dünaamilisel koormusel materjalide tugevus alaneb järsult.
Dünaamilisele koormusele arvutamise üldmeetod põhineb teoreetilisest mehaanikast tuntud d'Alemberti printsiibil. Vastavalt sellele printsiibile võib iga liikuvat keha vaadelda hetkelises tasakaalus olevana, kui kehale mõjuvate välisjõududele lisada inertsjõud, mis võrdub keha massi ja kiirenduse korrutisega ning on suunatud vastupidi kiirendusele. Seepärast juhtudel, kui inertsjõud on teada, saab igasuguste kitsendusteta rakendada lõikemeetodit ja määrata sisejõude tasakaalutingimuste abil. Kui aga inertsjõudude leidmine on raskendatud (nagu näiteks löögi puhul), siis kasutatakse dünaamiliste pingete ja deformatsioonide arvutamisel energia jäävuse seadust.
Action painting

Action painting (tegevusmaal, tegevusmaalikunst) on termin, mida kasutas esimesena (1952. aastal) kriitik Harold Rosenberg, iseloomustamiseks kunstistiili, mille puhul on teose loomise protsess võrdselt oluline või olulisemgi lõpptulemusest. 
"Action painting" on tihedalt seotud abstraktse ekspressionismiga. Väga oluline on teose loomise protsess. Ukraina päritolu Ameerika Ühendriikide kunstnik Janet Sobel oli teadaolevalt esimene, kes kasutas tilgutamistehnikat. Jackson Pollocki kaudu sai see aastatel 1946–1947 "dripping"-tehnika ('tilgutamine') laiemalt tuntuks, mis muutis teoste loomise lausa etenduseks. Tehnika seisneb selles, et värv niristatakse lõuendile. Oma suuremõõtmelisi teoseid luues kinnitas kunstnik, et see, mis lõuendile jõuab, ei ole teos, vaid tegevus.
Tegevuskunst

Tegevuskunst on üldnimetus etenduslikkudele kunstivormidele, mis said alguse 1960. aastatel.
Mõne kunstistiili (nt 1950. aastatel tekkinud "action painting") viljelemist, kus tulemuses on oluline osa teose tekke protsessis, on loetud samuti tegevuskunsti hulka.
Dripping

Dripping ('tilgutamine'; ka "drip painting") on tehnika, mida hakkas esimesena kasutama Ukraina päritolu Ameerika Ühendriikide kunstnik Janet Sobel. Sobelilt sai mõjutusi ja tegi laiemalt tuntuks Jackson Pollock aastatel 1946–1947. Seda tehnikat kasutades sai ta põhjendada oma teoste suuri mõõtmeid ja seda, et see mis lõuendile jõuab, ei ole pilt, vaid tegevus.
Tehnika seisneb selles, et värv jõuab lõuendile auklikust kastist välja voolates. Värvi lõuendile kandmiseks kasutatakse tihti ka keppe, nugasid, kellusid või muid esemeid, millega on võimalik värviniresid lõuendile kanda.
Pollock kirjeldas tehnikat 1947. aastal nõnda: "Minu maal ei tule molbertilt. Ma pingutan oma lõuendi enne alustamist harva raamile. Eelistan seda asetada otse seinale või maha. Vajan kõva pinna vastupanu. Maapinnal tunnen end vabamalt, maalile lähemal, tunnen, et osalen selles suuremal määral, sedamööda, kuidas võin kõndida ümber terve maali, töötada selle kallal kõigist neljast küljest ning olla otseses mõttes maali sees. See sarnaneb Lääne indiaanlaste liivamaalingumeetodiga. Hoidun endiselt traditsiooniliste töövahendite – molberti, paleti, pintslite – eest. Ma eelistan keppe, kellusid, nuge ning vedelat värvi, mis tilgub, või siis pakse liivast, klaasikildudest või muudest segatud materjalidest värvikihte."
Põikpinna telginertsmoment

Põikpinna telginertsmomendiks nimetatakse tugevusõpetuses teise astme pinnamomenti, milleks on y-telje suhtes põikpinna geomeetriline karakteristik, mis on määratud integraaliga formula_1, analoogiliselt z-telje suhtes formula_2, kus
Diferentsiaal

Funktsiooni formula_1 diferentsiaaliks kohal "x" nimetatakse funktsiooni, mis avaldub korrutisena, mille tegurid on funktsiooni tuletis kohal "x" ja argumendi muut: 
 formula_2 ehk
 formula_3
Diferentsiaali geomeetriline tõlgendus.
Geomeetriliselt kujutab funktsiooni diferentsiaal graafiku puutuja ordinaadi muutu.
Kuna formula_4 siis täisnurksest kolmnurgast formula_5:
 formula_6
Väikese argumendi muudu Δx korral formula_7.
Täisdiferentsiaal.
Mitme muutuja funktsiooni formula_8 täisdiferentsiaal avaldub kui summa funktsiooni osatuletiste korrutistest vastavate muutujate diferentsiaalidega. Kahe muutuja funktsiooni formula_9 puhul avaldub see kui
formula_10kus formula_11 ja formula_12 on osatuletised ja formula_13, formula_14 diferentsiaalid vastavalt muutujate formula_15 ja formula_16 järgi. Üldistatult formula_17 muutujaga funktsiooni formula_18 puhul aga avaldub selle täisdiferentsiaal kui
formula_19
Traces of Sadness

"Traces of Sadness" on Vanilla Ninja teine album. See avaldati 2004. aasta juunis. Album sisaldab singleid "Tough Enough", "Don't Go Too Fast", "Liar" ja "When the Indians Cry".
Album jõudis Saksamaal albumite edetabelis kolmandale kohale ning sellele järgnes bändi tuntus ka teistes riikides, näiteks Šveitsis ja Austrias.
Laulud.
Album sisaldab ka kahte videot:
Onomastika

Onomastika ehk nimeõpetus (ka nimeteadus) on leksikoloogia haru, mis uurib peamiselt isiku- ja kohanimesid ning käsitleb nende algtähendust, päritolu ja muutumist. 
Ühtlasi on onomastika ka mingi keele või piirkonna nimede kogum (nt eesti keele onomastika).