tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti Koolinoorte Segakoor

 
Eesti Koolinoorte Segakoor (EKNS) oli Eesti noortekoor, mis asutati Eesti Segakooride Liidu initsiatiivil 1998. aastal. Aastal 2014 sai Eesti Koolinoorte Segakoorist Eesti Noorte Segakoor.
Eesti Koolinoorte Segakoor kogunes esimest korda 29. juulil 1998. aastal Puurmani suvelaagris. Kooris laulab poolsada noormeest ja neidu vanuses 15–23 aastat üle Eesti. Koori eesmärk on luua andekatele noortele lauljatele head tingimused klassikalise koorilaulu viljelemisel. Koorikonkursil "Tuljak – 1999" ja "Tuljak – 2001" võideti oma kategoorias I koht. Koorikonkursil "Tuljak 2007" saavutati A-kategoorias II koht (esikohta välja ei antud). Koor on saavutanud rahvusvahelise tunnustuse võites 1999. aasta sügisel rahvusvahelisel konkursil Itaalias Riva Del Gardas I koha ja kulddiplomi rahvalaulu kategoorias. Viimati võitis Eesti Koolinoorte Segakoor Grand Prix’ Barcelonas toimunud rahvusvahelisel koorifestivalil "Europe and its Songs 2007". Koori esimene CD salvestati koori 10. aastapäevaks 2008. aastal.
Koori peadirigent ja kunstiline juht on Taavi Esko ning dirigent Kadri Leppoja. Hääleseadja on Leelo Talvik. Liikumised koorile seab tantsuansambli Lee juhendaja Maido Saar. Kooriga on koostööd teinud veel Raul Talmar, Heli Jürgenson, Tõnno Piigli, Jüri-Ruut Kangur, Peeter Perens ja Eri Klas. Koor on esinenud paljudes Eestimaa paikades, sealhulgas III Eesti Külade Maapäeva üritustel Hiiumaal, Tallinnas, Niguliste kirikus, Tartus, Pauluse kirikus, Jaani kirikus ja Tartu Ülikooli aulas, Põltsamaa kirikus, Pärnus, Elisabeti kirikus jm. Koor on andnud ka 2005 aasta talvel koos Tartu Noortekooriga heategevuskontserdi Tartu Jaani kirikus. Kontserdi annetustest laekunud summa läks Tartu lastekodule Käopesa. Koor esitas 2007. aasta märtsis Eri Klasi dirigeerimisel koos Üle-Eestilise Noorte Sümfooniaorkestriga kontserdisarjas "Klassika koos Klasiga" Gabriel Fauré "Reekviemi".
Viktor Imala

Viktor Imala (9. november 1930 Poksa küla, Meremäe vald, Petserimaa – 16. mai 1998) oli Eesti vabadusvõitleja. 
Ta õppis Meremäe algkoolis ja järel lõpetas 1950. aastal Petseri 1. Keskkooli. Samal aastal alustas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Vahistati 12. oktoobril 1951.
Oli Kaitseliidu Nõmme malevkonna esimene juhatuse esimees pärast malevkonna taastamist alates 23. märtsist kuni 14. juunini 1990.
Oli registreerimata Eesti Kodanike Keskerakonna (EKKE) liige. Oli Nõmme valitsuse esimese koosseisu kohtuminister ja siseminister 15. septembrist 1992 kuni oma surmani. 
Viktor Imala maeti 21. mail 1998 Tallinna Rahumäe kalmistule.
Harakas

Harakas ("Pica pica") on linnuliik vareslaste sugukonnast haraka perekonnast.
Levila.
Haraka levila on üsna laialdane, hõlmates suurt osa Euraasiat ja Loode-Aafrikat.
Harakas on üsna tavaline ka Eestis. Harakas on paigalind, teda võib meil kohata ka talvel. Haraka pesitsusaegset arvukust hinnatakse
15 000 – 30 000 paarile, talvist arvukust 40 000 – 80 000 isendile.
Välimus.
Täiskasvanud harakad on 40–51 cm pikkused, must-valge sulestiku, pika saba ja kädistava häälega linnud. 
Elupaik.
Haraka meelispaikadeks on kultuurmaastikud, metsaservad, aedlinnad ja pargid, ta üldiselt väldib paksu metsa ja rannikualasid.
Toitumine.
Harakate toidu hulka kuuluvad selgrootud, väikesed selgroogsed loomad ning igasugune taimne toit. Samuti on nad tuntud munavargana, sest söövad teiste lindude pesadest mune ning isegi teisi linnupoegi. Linnas elavad harakad ei ütle ära ka prügikastides leiduvatest jäätmetest.
Pesitsemine.
Harakad elutsevad paaridena ja on suhteliselt paikse eluviisiga. Üksnes noorlinnud hulguvad talveperioodil siin-seal ringi. 
Pesa ehitatakse tihedasse puu- või põõsavõrasse 1–10 meetri kõrgusele maapinnast. Haraka pesa on üsna toekas ehitis, mis on valmistatud oksaraagudest ning kaetud ka pealtpoolt. Seest on pesa mätsitud saviga ja vooderdatud sulgede, sambla ja rohuga. Harakas muneb 5–8 muna tavaliselt mai alguseks.
Poegi haub ainult emaslind, kuid ka isane viibib samal ajal läheduses, kaitstes ja valvates pesa. Pojad kooruvad 17–18 päeva pärast munemist. Poegadele tassivad toitu mõlemad vanemad. Harakapojad hakkavad lendama 22–27 päeva vanustena ja juba järgmisel kevadel asuvad noored harakad omaette pesitsema.
Käitumine.
Rahvasuus on harakas tuntud oma vargaloomuse poolest, kes näppab inimeste järelt säravaid asju ja tassib need oma pessa. Seda lähemalt uurides on aga jõutud järeldusele, et tundmatud läikivad esemed muudavad harakad hoopis närviliseks ja kartlikuks. Samuti ei ole harakate pesadest midagi väärtuslikku leitud.
Uuringud.
Testi, millega kontrollitakse katsealuse eneseteadlikkust uuritava ette peeglit asetades ja tema käitumist oma peegelpildile uurides, on lisaks inimestele, osadele ahvidele, elevantidele, delfiinidele läbinud ka harakas.
Mait Mihkel Mathiesen

Mait Mihkel Mathiesen (28. detsember 1949 Malmö, Rootsi – 5. aprill 2005 Fall River, Massauchusetts, USA) oli 14. detsembrist 2003 kuni surmani 1938. aasta Eesti põhiseadusele tugineva tunnustamata nn Nõmme valitsuse majandusminister ja välisminister. 
Ta oli Mihkel Mathieseni poeg.
Kalev Ots

Kalev Ots (sündinud 11. jaanuaril 1949 Valmas Tänassilma vallas) on Eesti elektroonikainsener, poliitik ja sõjaväelane.
Aastatel 1992–2003 nimetas Mihkel Mathiesen ta Vabariigi Valitsuses (niinimetatud Nõmme valitsuses) peaministri asetäitja ja haridusministrina ametisse, valitsus tugines 1938. aasta põhiseadusele. 28. novembrist 2003 on Ots Mathieseni järglasena Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis.
Elulugu.
Kalev Ots sündis 1949. aastal Viljandimaal Valma külas. Tema isa Valter Ots arreteeriti juunis 1949 ja saadeti Siberisse; tema vanaisa oli Kõo vallavanem Jaan Ots. 1956. aastast elas Kalev Ots Arukülas Harjumaal, kus alustas ka kooliteed. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna 21. Keskkooli ja 1973. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna. 1975. aastal ta abiellus ja asus elama Nõmmele. Aastatel 1971–1982 töötas Tallinnas Pirita tee elektroonikainstituudis teadusliku töötajana ja astus kaugõppe teel aspirantuuri Moskva Terase ja Sulamite Instituudis. Talle tehti 1977. aastal pakkumine tööstusspionaažiks välismaal, millest ta keeldus. 1982. aastal asus tehnoloogina tööle Tondi elektroonikatehasesse. 1987. aastal kaitses Moskvas elektroonika erimaterjalide tehnoloogia erialal tehnikakandidaadi kraadi. Oli 1988–1991 Tallinna Tehnikaülikooli ülijuhtivuse grupi/labori vanemteadur.
Poliitiline ja sõjaline tegevus.
19. aprillil 1989 astus ta ERSP-sse. Samal ajal oli ka Nõmme Eesti Kodanike Komitee liige, hiljem esimees. 1990. aasta veebruaris valiti Kalev Ots Eesti Kongressi saadikuks. 1990. aasta kevadel oli ta üks kaitseliidu taastajaid Nõmmel, algselt malevkonna pealiku abi, siis Nõmme malevkonna ja Harju maleva pealik.
Pettununa mõlemas institutsioonis astus 16. märtsil 1991 välja ERSPst ja nädal hiljem Eesti Komitee juhatusest. Sama aasta 24. veebruaril andis Heinrich Mark talle leitnandi ja 5. septembril kapteni aukraadi. Seoses nn Ellamaa lahinguga peatas Kalev Ots 1992. aasta juulis oma tegevuse malevapealikuna kuni sõjaministri otsuseni, mida ei tulnudki.
30. jaanuaril 1995 suunati ta 4,5-kuulisele täiendusõppele Euroopa kaitseuuringute keskusse Saksamaal. Alates 1. juunist 1996 arvati ta reservi, kuna loobus poliitilistel põhjustel pikendamast oma senist teenistuslepingut. Kaitseliitu kuulub ta aga jätkuvalt.
2012. aastast oli Kalev Ots MTÜ Nõmme Vana Apteegi Sõprade Seltsi juhatuse liige ja alates 2014 likvideerija. 2013. aastal avaldas Tallinnas raamatu "Eestlaste ajalugu – müüdid ja tegelikkus", 2018. aastal sama raamatu teise, parandatud ja täiendatud trüki.
2019. aasta lõpus alustas tegevust eestlastele põlisrahvaõiguste saamiseks. 29. juunist 2021 on Kalev Ots MTÜ Etnilistest eestlastest põlisrahva kogu juhatuse liige ja kontaktisik.
Tsitaat.
"Meie põhimõtteks on päevasündmustele mitte reageerida, neid on liiga palju."
Liivimaa Kuller, 8. juuli 1993
Edgar Salin

Edgar Salin (sündinud 2. veebruaril 1943) on 1938. aasta Põhiseadusele tugineva tunnustamata nn Nõmme valitsuse liige.
Ta oli Nõmme Eesti Kodanike Komitee Kivimäe abikomitee liige, Eesti Kodanike Keskerakonna esimene esimees 19. oktoobrist 1991 kuni 8. jaanuarini 1992 ja Mihkel Mathieseni mälestusfondi toimkonna esimees.
Niinimetatud Nõmme valitsuses on ta olnud järgmistel ametikohtadel:
Jaan Audru

Jaan Audru (sündinud 7. jaanuaril 1944 Tartus) on alates 12. detsembrist 1998 registreerimata Eesti Kodanike Keskerakonna liikmete poolt väljakuulutatud tunnustamata Vabariigi Valitsuse nn Nõmme valitsuse minister. 
Jaan Audru on MTÜ Konstantin Pätsi Muuseum juhatuse liige ja Isamaa sisese liikmeühenduse, hilisema erakonna Parempoolsed asutajaliige.
Jakobimõisa

Jakobimõisa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Külas on olnud Jakobi karjamõis.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külas asub Jakobimõisa ohverdamiskoht, kus on olnud hiiemänd ja on ohvrikivi. Küla läänepiiril voolab Tarvastu jõgi, mille ääres asuvad kaitsealused Kullamäe paljand ja Kullamäe koopad.
Kalbuse

Kalbuse (kohalik hääldus: Kalbussa) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Kannuküla

Kannuküla (kohalik hääldus "Kannukülä") on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla territooriumile jäi Kärstna mõis ühes Kärstna kabelimäel asuva Kärstna mõisa kalmistuga. Külast saab alguse Tarvastu jõgi.
Küla kaguosa on tuntud Karuli nime all, mille nimi pärineb Kärstna mõisa karjamõisa nimest (saksa keeles "Karolinenhof"). Kannukülaga liideti 1977. aastal Jõksi küla ja Undiusse metsavahikoht.
Kärstna

Kärstna on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) kuulus küla Tarvastu valda.
Kärstnas asub endise Kärstna mõisa härrastemaja, kus tegutses aastatel 1924–2014 Kärstna Kool. Mõis oli ehitatud ühe Sakala kõrgustiku kõrgeima tipu, Kärstna kabelimäe (136 meetrit üle merepinna) jalamile. Kabelimäe tipus, mis jääb küll juba kõrvalasuva Kannuküla territooriumile, paiknevad Anrepite suguvõsa kabel ja Anrepi lõvi.
Kärstnas asub Vabadussõja Kärstna lahingus hukkunute mälestuseks püstitatud mälestussammas.
Veel asuvad Kärstnas raamatukogu, hooldekodu, lasteaed ja vaba aja keskus. Külas on ka Coopi kauplus.
Kärstnas elas eesti luuletaja Hendrik Adamson.
Külast voolab läbi Tarvastu jõgi, millele on paisutatud Kooli paistiik. Kärstna mõisas asub ka Kärstna allikas.
Maltsa

Maltsa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla maade hulka kuulub ka Võrtsjärve teljel asuv väike Tondisaar.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Marjamäe

Marjamäe on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Mõnnaste

Mõnnaste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Gunnar Polma

Gunnar Polma (26. august 1960 Raasiku – 9. märts 2014) oli eesti koolijuht.
Ta lõpetas 1978. aastal Kohila Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna bioloogi ja bioloogia-keemiaõpetaja kutsega.
Ta oli aastatel 1983–1984 Annikvere kooli bioloogia- ja keemiaõpetajaks ja asus 1984. aastal teadurina tööle Matsalu looduskaitsealale, ülesandeks roostikulindude uurimine. Elas Metskülas Läänemaal, kus pidas hiljem ratsatalu. 1989. aastal taasavas ta koos abikaasa ja kohalikega Metsküla algkooli. 
Ta oli aastatel 1996–1998 Haapsalu Vene Gümnaasiumi ja aastatel 1998–2014 Tallinna Reaalkooli direktor. 
Ta oli üks Tallinna Kesklinna Põhikooli rajamise idee autoritest.
Hendrik Sal-Saller

Hendrik Sal-Saller (sündinud 31. jaanuaril 1966) on eesti muusik ja laulukirjutaja, kes on tuntud ansambli Smilers laulja, laulukirjutaja ja eestvedajana.
Ta on lõpetanud 1984. aastal Tallinna 10. Keskkooli.
Ta on kirjutanud muusikat ka teistele ansamblitele ja lauljatele, sealhulgas Mariliis Jõgevale, Mikk Mäele, Shanonile, Gerli Padarile, Eda-Ines Ettile, Supernovale, Mati Nuudele ja Anis Arumetsale. Ta on kirjutanud muusikat filmile "Suvitajad". 
Ta on 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Eestit esindanud laulu "Partners in Crime", mida laulis Gerli Padar, viisi autor. 
Ta on R13 Vennaskonna üks ülemvendi.
Temast on tehtud portreefilm "Sal-Saller: See on see, mis paneb elama" (režissöör Madis Ligema, 2025).
Isiklikku.
Tema isa on muusik Tõnu Sal-Saller ja ema laulja Anne Velli. Henrikul on õed Agnes ja Jana.
Hendrik Sal-Salleril on Berit Veiberiga 2007. aastal sündinud poeg Sebastian. Paar abiellus pärast kuueaastast kooselu 2010. aastal ja lahutas abielu 2020. aastal.
Alates 2020. aastast on Sal-Salleri elukaaslane Merille Madiberg.
Zetod

Zetod on seto pärimusmuusika- ja folkrokkansambel.
Ajalugu.
Ansambel alustas loomingulist tegevust 2003. aastal. Ene Lukka-Jegikjani idee kutsuda kokku seto poiste bänd leidis Värska Kultuurikeskuse juhatajalt positiivset tuge ning juhendaja Kristjan Priksi eestvedamisel alustas ansambel, tollal noortebänd, seto rahvalaulude arranžeerimisega.
Tänu teisele plaadile kasvas ansambli populaarsus jõudsalt. Zetod said 2009. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel Aasta Etno/Folk Artisti auhinna. "Lätsi sanna" nomineeriti 2010. aasta parimaks etno-/folkalbumiks, "Lätsi kõrtsu" võitis selle auhinna 2014. aastal. Festival Viru Folk otsustas Aasta Popmuusikaauhinnad galal anda kollektiivile Kuldne Plaat pärimusmuusika populariseerimise eest, aastal 2011 pärjati Zetod aga Kuldse Plaadiga aasta ansambliks. 2009. aastal Eesti Pärimusmuusika Keskuse ja Raadio 2 koostööl välja antud kaheksast etnokulbist kogusid Zetod kuus, 2010. aastal ühe.
Ansambel on esinenud mitmetel pärimusmuusika festivalidel Eestis (Viljandi pärimusmuusika festival, Võru folkloorifestival, Hiiu folk, Märjamaa Folk, Viru Folk), samuti erinevatel rokkmuusika festivalidel (Rabarock, Kapa Rock) ning Lätis, Leedus, Rootsis, Soomes, Ameerika Ühendriikides, Prantsusmaal, Belgias, Poolas ja Venemaal.
Ando Kiviberg on ansamblit kirjeldades öelnud, et "Zetod on noored nägusad poisid, kes mõjuvad "peavoolutajate" kõrval tänu eriomasele kultuuritaustale eksootilisena. Lisaks lavaline sarm, järjest paranev pillimänguoskus ning maitsekad, nutikad ja vägised rahvalaulude-pillilugude "traadised" seaded, mis tekitavad pärimusmuusikavõõramaski kuulajas põnevust ja ka äratundmist. Kindlasti on Zetod oma eeskujuga inspireerivad ning seega ülioluline pärimusmuusikale tähelepanu tõmbaja."
Muksi

Muksi (kohalik hääldus: Arukülä; ka: Aruküla) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla lähistel on Muksi soo, külas asuvad Muti maastikukaitseala koosseisu kuuluvad Muti järv ja Umbjärv .
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Pahuvere

Pahuvere on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Pahuvere saksakeelne nimi oli "Willust".
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas. Varem oli küla 1866–1902 Pahuvere valla ja 1902–1939 Tuhalaane valla koosseisus. 1939–1950 aga uue Tuhalaane valla koosseisus.
Küla lähistel on Pahuvere soo. Külast saab alguse Ärmä jõgi. Külas kasvab kaitsealune Mulgi jalakas.
Külas on olnud Pahuvere mõis.
Külas on tegutsenud Pahuvere kool.
Pahuveres sündis eesti luuletaja, prosaist ja tõlkija Johannes Semper.
Pikru

Pikru on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla loodepiiril asub Pikru paisjärv, millest voolab läbi samuti loodepiiril asuv Tarvastu jõgi. Külast voolab läbi Pikru paisjärves Tarvastu jõkke suubuv Raudoja. Külas asub Matu paikkond, kus Tarvastu jõe kaldal on Matu koobas.
Põrga

Põrga on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Porsa

Porsa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Porsa külas asub Tarvastu kirik.
Küla kagupiiril voolab Tarvastu jõgi.
Raassilla

Raassilla (ka: Koni, Raasilla) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla loodepiiril ja läbi põhjaosa voolab Virastuoja.
Riuma

Riuma on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla lähistel voolab Riuma peakraav.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Küla läänepiiril saab alguse Mähma oja.
Roosilla

Roosilla on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külast saab alguse Tarvastu jõkke suubuv Raudoja.
Ülensi

Ülensi on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Ämmuste

Ämmuste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külast voolab läbi Tarvastu jõgi.
Vooru

Vooru (ka "Vuuru") on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Läbi küla voolab Vooru oja ning külas asub Umbjärv.
Külas on asunud Vooru mõis.
Umbjärv (täpsustus)

Umbjärv on mitme Eesti järve nimi:
Koni

Koni on eesti keeles põlenud suitsu ots, suitsuots. 
Seda sõna on kasutatud ka mujal:
Suljutaimed

Suljutaimed on suletud ehk kinnise juurestikuga taimed ehk potitaimed. Need on kasvatatud kinnises ruumis, potis.
Kuni 21. sajandi alguseni kasvatati Eestis metsaistutusmaterjali valdavalt avamaataimlates. Selline tehnoloogia on aga töö- ja ajamahukas ning sõltub paljuski ilmastikust. 2001. aasta lõpus loodi Eesti ja Soome ühine taimekasvatusettevõte AS Eesti Metsataim, mis kasvatab istikuid metsade uuendamiseks ja põllumaade metsastamiseks uue tehnoloogia abil. Kasvuhoones turbapottides kasvatamine võimaldab toota lühema ajaga rohkem istikuid.
Suljutaime on avajuursest taimest lihtsam istutada, see juurdub hästi. Mehaaniline istutamine võimaldab nii taimla kui ka metsaistutamise tootlikkust ligi kolm korda suurendada.
Eesti puukoolides ja taimelavades kasvatatud taimedest moodustasid suljutaimed 2008. aastal umbes 40% ja nende osakaal järjest suurenes.
2011. aastal tootis AS Eesti Metsataim ligi kuus miljonit suletud juurestikuga istikut. Lähiaastatel kavatsetakse tootmismahte oluliselt suurendada. RMK-s valminud metsauuenduse strateegia kohaselt vajatakse aastaks 2015 võrreldes praegusega täiendavalt umbes 5,5 miljonit suletud juurekavaga metsataime.
Pajala vald

Pajala vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni lääni põhjaosas. Piirneb idas Soomega.
Valla suuremad asulad on järgmised:
Pajalas asub maailma suurim päikesekell diameetriga 38,33 m.
Pajala vallas Jupukka mäel asub ka üks Struve geodeetilise kaare mõõdupunkte ().
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Eurovisiooni lauluvõistlus 2007 oli 52. Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus Soome pealinnas Helsingis Hartwall-areenal, 12. mail, poolfinaal 10. mail. Lauluvõistluse korraldajaks oli Soome riigitelevisioon YLE. 
Lauluvõistluse õhtujuhid olid Soome näitleja Mikko Leppilampi, saatejuht Jaana Pelkonen ja üllatussaatejuht Krisse Salminen "green room"is.
Võitjaks kuulutati 268 punktiga Serbia laul "Molitva", mida esitas Marija Šerifović . 
Osalejad.
Osalejaid oli Eurovisiooni lauluvõistlusel 42.
Poolfinaal.
Poolfinaalis osales 28 riiki, kellest 10 parimat pääses finaali. Poolfinaalis osalesid 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse finaali viimased kümme riiki (välja arvatud suurriigid – Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa ja Suurbritannia). Lisaks 12 riiki, kes ei kvalifitseerunud 2006. aastal poolfinaalist finaali. Poolfinaalis olid ka debüteerivad riigid: Gruusia, Tšehhi, Montenegro ja Serbia. Ka naasvad riigid Ungari ja Austria pidid enne finaali osalema poolfinaalis.
Gällivare vald

Gällivare vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Norrbotteni läänis. Piirneb läänes Norraga.
Valla suuremad asulad on järgmised:
Regina

Regina on linn Kanadas, Saskatchewani provintsi pealinn.
Regina on asutatud 1882. aastal, linnaõigused sai 1903. aastal.
Regina (seriaal)

"Regina" (originaalpealkirjaga "Código Postal" – 'sihtnumber') on Mehhiko seebiooper.
Seriaali tegevus toimub Guerrero osariigi populaarses turismilinnas Acapulcos. 
Osatäitjad.
Tsitaat seriaalist: "Telefonid on selleks, et vahemaad lühendada, mitte selleks, et vestlust pikendada."
Aafrika kunst

Aafrika kunst on väga vana. On leitud keraamilist plastikat, mis on loodud e.m.a. Lääne-Aafrikas (Nigeeria, Kongo, Kamerun) on kõige enam levinud kunst meie mõistes. Ida-Aafrikas on visuaalse kunsti üks takistaja olnud islami usu levik.
Aafrika kunsti euroopalikus mõttes hakati pidama kunstiks alles käesoleva sajandi alguses. Seda kunsti on vähe uuritud.
Aafrika kunstist on saanud inspiratsiooni Giacometti, Max Ernst ja Picasso.
Aafrika kunstiliigid.
Põhiliselt võime leida skulptuure, mis on valmistatud ühevärvilisest tumedast puidust. Sellest on tehtud vabaskulptuure, maske, tarbekunsti. Vahel on raske eristada, on kunstiteos mõeldud tarbeesemena või skulptuurina. Piir vabaskulptuuri ja tarbekunsti vahel on Aafrikas ebamäärasem kui kuskil mujal. Vabaskulptuuris valitseb üksikfiguuride ülekaal. Kujutatud on seisvas või istuvas poosis figuure. Proportsioonides on iseloomustavaks suur pea ja lühikesed jalad. Tihti on kujutatud esivanemaid, võlufiguure, jumalaid ja ajaloolisi isikuid. Aafriklaste kui loodusrahva kunst on vahetu, vaba ja julge. On tunda otsest kontakti puutumata loodusega.
Pronksplastikat iseloomustab kõrge valutehnika. Seda leidub Kesk- ja Lääne-Sudaanis ning Zimbabwes.
Aafrikas leidub ka kaljujoonistusi. Peamiselt kujutavad need mitmesuguseid jahistseene ning on mütoloogilise sisuga.
Võime mainida kunstiteostena: pealikuiste Kongost, pronksreljeef Beninist (Nigeeria), pronkspea Beninist (Nigeeria) umbes aastatest 1500–1550.
Lähistroopiline kliimavööde

Lähistroopiline kliimavööde on vahekliimavööde, kus talvel valitseb parasvöötme õhumass ja suvel troopiline õhumass. Sõltuvalt kohalikkudest tingimustest lähistroopilises kliimavöödes eristatakse kolme kliimatüüpi: lähistroopiline vahemereline kliima mandrite läänerannikutel, lähistroopiline mussoonkliima mandrite idarannikul ja lähistroopiline mandriline kliima mandrite siseosas.
Lähistroopiliste alade läänerannikutel on pehme ja vihmane talv ning soe ja kuiv suvi. Talvel valitsevad seal tsüklonid ja läänetuuled, mis toovad ookeanidelt niisket õhku. Suvel on lähistroopikasse nihkunud passaattuulte vöönd ja kõrgrõhkkond, seega on seal kuumad ja kuivad suved.
Idarannikutel on talvel vähe sademeid ja temperatuurid on väga madalad kuna läänetuuled toovad mandrilt kuiva ja külma õhku. Suved on soojad ja niisked, kuna passaattuuled toovad ookeanilt niisket õhku.
Mandrite keskosas valitseb aasta läbi kuiv õhk, talvel on seal temperatuurid madalad ning suvel kõrged.
Suurim lähistroopiline ala paikneb Vahemere ääres: Kreeka, Portugal, Hispaania, Itaalia.
Veel võib lähistroopilist kliimat leida Lõuna-Aafrikast, Lõuna-Austraaliast, Lõuna- ja Põhja-Ameerikast, Aasiast.
Pahk

Pahk, ka gall ja granuloom on farmaatsias ja bioloogias termin, mis tähistab mõnede taimede lehtedel, võrsetel, okstel või tüvel putuka elutegevuse tagajärjel taimekoest kujunenud kasvajataolisi moodustisi.
Pahkade tekitajaiks on mitmed putukad erinevatest putukaseltsidest, näiteks pahkvaablased ("Cynipidae"), pahksääsklased ("Cecidomyiidae"), pahklestad ("Eriophyidae"), pahktäilased ("Adelgidae"), aga ka bakterid jt. Nende eritatavad ained kutsuvad taimes esile kudede paikse vohangu. Seda kasutavad putukad enda elupaigana. 
Türgi galle ("Gallae turcicae") esineb portugali tammel ja neid põhjustab pahklane "Cynips tinctoria". Hiina gallid ("Gallae chinensis") tekivad hiina sumahhil ("Rhus chinensis") ja nende tekitajaks on lehetäi "Schlechtendalia chinensis".
Türgi gallide teket põhjustav emasputukas muneb lehe sisse munad. Need ärritavad lehekude. Pahklase mune ümbritsev parenhüümkude hakkab vohama ja tekib pahk. Pahas areneb tõuk, kes eritab parkainerikast tumepruuni massi. Täiskasvanud putukas aga närib paha seina augu ja väljub, kui mingil põhjusel ta seda teha ei jõua siis hukkub.
90% Kesk-Euroopas tuntud 170 pahamoodustajatest putukatest elutseb tammedel.
Ungari gallid ("Gallae hungaricae") tekivad hariliku tamme lehtedel pahklase "Cynips lignicola" elutegevuse tagajärjel. Harilikult tammelt saadakse ka inglise galle, neid tekitab "Adleria kollari".
Galle kasutatakse droogina ja neid kogutakse sügisel. Tamme-pahkvaablase tekitatud pahad tammelehtedel, nn "tammeõunad" on oma parkainete sisalduse tõttu alates 2. sajandist kuni varauusajani, aga mõnes kohas 20. sajandini üks musta tindi koostisosi.
Aragóni jõgi

Aragón on jõgi Hispaanias Navarras ja Zaragoza provintsis, Ebro jõe lisajõgi. Pikkus 195 km, valgala 8524 km2.
Suuremad lisajõed on Zidacos ja Arga.
Vilimeeste

Vilimeeste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külas on Ärmä jõele paisutatud Annuse paisjärv.
Veisjärve

Veisjärve (ka: Järve) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külas asub Veisjärv, asustus paikneb järvest idas.
1977. aastal liideti Veisjärve külaga Järvekuru.
Vanausse

Vanausse on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Unametsa

Unametsa (kohalik hääldus Unamõtsa) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Tinnikuru

Tinnikuru on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas (varem Loodi vallas).
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külas asub Tarvastu kalmistu, mis on arvele võetud kultuurimälestisena. Küla idapiiril voolab Tarvastu jõgi.
Suislepa

Suislepa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Külas asusid nii Uue-Suislepa kui ka Vana-Suislepa mõis. Uue-Suislepa mõisa peahoones tegutses kuni 2014. aastani Suislepa Lasteaed-Algkool.
Külas asub ka Suislepa paljand.
Külas asub Suislepa Püha Katariina kirik.
Asula lõunapiir kulgeb mööda Õhne jõge.
Suislepast on pärit Valdur Mikita.
Sooviku

Sooviku (ka: Kaarli) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Külas on olnud Kaarli karjamõis, samuti asuvad seal Tarvastu ordulinnuse varemed. Külast voolab läbi Tarvastu jõgi.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Soe (Viljandi)

Soe on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Soe külla rajati 1980. aastail Vambola kolhoosi keskus. Keskusehoone (arhitekt Raivo Mändmaa) ehitati ajaloolise Soe kõrtsi laiendusena. Hoone eriskummalisele arhitektuurile lisavad kaalu saalis asuv fresko ja itta avanev vitraažaken aken (kunstnik Robert Suvi). Tegemist on piirkonna ühe olulisema vaatamisväärsusega.
Külast voolab läbi Soe oja, millele on paisutatud Soe paisjärv.
Koidu (Viljandi)

Koidu (ka: Kuressaare) on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
The Tuberkuloited

The Tuberkuloited on 1991. aastal Sindis alguse saanud Eesti bänd. 
Ansambli suurim hitt on "Lilleke rohus". Teised tuntumad laulud on "Põhjamaa neid", "Tantsin valssi", "Tinasõdur", "Raadio", "Veneetsia tume öö", "Näkineiud", "Ainult kassid on väljas" ja "Süsimust roos". Uusim lugu on "Läänemere Aknal". 
Bändi muusika on kirjutanud peamiselt Alar Aigro. Tekstiautorite hulgas on Alar Aigro, Vallo Nuust, Ülo Järmut, Liisi Ojamaa, Tõnu Trubetsky, Andres Aule ja teisi.
Koosseis.
Koosseis aastal 2007.
Varasematesse koosseisudesse on kuulunud Indrek Raadik ehk Summer (laul), Olav Kund (trummid), Aivar Aigro (bass), Margus Jürima (kitarr), Ivo Orav (trummid), Meelis Tauk (kitarr). Marek Piigert (trummid)
Telesaated.
Ansambel osales saates "Eesti muusika karikas", kus nad poolfinaalis ansambel Meie Mehele kaotasid. Teisel katsel kukuti välja esimeses voorus J.M.K.E. vastasena.
Ansambel on korduvalt esinenud Eesti Televisiooni muusikasarjas "7 vaprat".
Lisainfo.
Bänd sai nime menuka punkbändi The Exploited järgi, mis kuulus tollaste liikmete lemmikute hulka.
Ansambel ei tegutse täiskohaga, vaid nn. "töö kõrvalt". Indrek Raadik on automüüja ja autosaate "Pöördes" üks saatejuhtidest, Alar Aigro veoautojuht.
Petteri Hasa

Petteri Hasa (sündinud 13. jaanuaril 1971 Soomes) on soome trummar ja muusikapedagoog.
Ta on mänginud ansamblites Smilers ja Dagö jm.
Isiklikku.
Ta oli 15 aastat abielus Romi Hasaga (sündinud Romi Erlach), abielu lahutati 2020. aastal. Neil on tütar (sündinud 2005) ja kaks poega (sündinud 2007 ja 2009)..
Praegu on ta abielus laulja Marilin Kongoga.
Aimla

Aimla on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Külas on olnud Aimla mõis. Külas asub osa Parika järvest, millest saab alguse Adula oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Ajalugu
Aimla külas Hundiaugu talu maadel paikneb külakalmistu (kasutusel 11.–18. sajandini). Aimlast Kuhjavere küla pool on olnud ka Suure-Jaani koguduse abikirik või kabel, mis oli juba 18. sajandiks varemeis. Aimla veski rajamise aega pole õnnestunud teada saada.
Aimla küla (Aimala) on esmamainitud 1584. aasta Poola revisjonis, kuigi siis kuulusid küla koosseisu hilisema Immaküla talud. Sel ajal oli küla Viljandi lossilääni all, eraldi mõisa mainitud ei ole. 1601 on Pärsti mõisa alla kuulunud küla (Haymuehle) all viis talu, mis hiljem hävinenud. 1624 on külas (Haymal) veel vaid üks talunik Hyrepil Andres. 1638. aastal kuulus Aimla Engelhardtidele kuuluva Navesti mõisa alla, 1688. aastaks juba eraldi mõisana. Navesti mõisast lõplikult lahutatud on Aimla mõis alles 1724. aasta adramaarevisjonis, kahe mõisa lahku löömisega kaasnes ka talumaade ümberkorraldamine. 
Varasema aja kohta on väidetud, et Liivimaa ordumeister Wilhelm Fürstenberg (oli Viljandi komtuur 1554–1556 ja ordumeister 1557–1559) pantis Aimla 3500 Riia marga eest Vana-Võidu (Woidoma) mõisnikule Johann Wrangellile. 1560. aastal on Vene väed küll piirkonnas kõvasti rüüstanud, ka pandi põlema Wrangellile kuulunud Vana-Võidu mõis. 1595. aastal on Aimla antud Poola asehaldurile Eustachius Kurtzile ja liidetud temale kuulunud Pärsti mõisaga. 17. sajandil on Aimla läinud kaasavarana Wrangellidelt Albedyllide perekonna valdusse, kes müüsid Aimla 1697. aastal Navesti mõisnikule Gustav Friedrich Engelhardtile. 1726. aastal läks mõis aga Hartwig Wilhelm von der Howeni valdusse. 1792. aastal panditi mõis Olustvere mõisnikule Hans Heinrich Fersenile, kelle pärijate käes oli mõis nende lahkumiseni Eestist 1918. aastal. 
Aimla kool tegutses aastail 1820–1875, kuni ühendamiseni Tääksi Tillureinu kooliga, Jaan Moor oli koolmeistriks Aimlas 1850–1875 ja Tääksis 1875–1895. Pärast 1926. aastat veeti hoone Aimlast ära. 
Aimla küla liideti 1866. aastal loodud Olustvere vallaga. Aimla mõis võõrandati Eesti Vabariigi kasuks 1920. aastal, mõisakompleks pandi müüki, peahoonesse kolis Aimla metskonna keskus. Mõisakompleksis asunud juustutööstuses avati 1927. aastal Olustvere-Tääksi piimaühisuse koorejaam, mis töötas kuni aastani 1964. Mõisa saeveski üle võtnud August Soo läks 1938. aastal pankrotti. 1930. aastatel tegutsesid Aimlas Johannes Nõmme kauplus, Siimeri kauplus ja tarvitajateühisuse harukauplus.
1945. aastal loodi Aimla külanõukogu, mis eksisteeris 1954. aastani. Kolhoos "Võit" loodi 1948. aastal, ajutiselt eksisteerisid Aimlas 1949–1951 ka kolhoosid "Tasuja" ja "Lembitu".
Arjadi

Arjadi (ka: Arjandi) on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla lähistel paikneb Arjadi soo ja voolab Arjadi oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Ilbaku

Ilbaku on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel paikneb Ilbaku soo.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on olnud Ilbaku karjamõis.
Ivaski

Ivaski on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on sündinud maalikunstnik Johann Köler, kelle lapsepõlvekodus Lubjassaare talus asub Johann Köleri kodukoht-muuseum.
Külast voolab läbi Vastemõisa oja, millele on paisutatud Paistu järv ja Poolaka järv.
Jaska

Jaska (ka: "Jaska-Allaküla", "Jaska-Alla", varem ka Jäska või Jeska) on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Külas paikneb tähetorn Orion, kus võib jälgida füüsikakatseid ning vaadata suuri pilte universumist.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külast läbi ja küla kagupiiril voolab Pelda oja (Jaska oja), millele on küla lõunaosas Jaska paisjärv ja kagupiiril asuv Pelda järv. Külast saab alguse Luha oja, mis suubub küla põhjatipu lähedal Navesti jõkke. Luha ojasse suubub küla põhjaosas voolav Papioru oja.
Ajalooliselt on külas olnud pühapaigana säilinud ohvrikivi.
Ajalugu.
1470. aastal läänistati Heinike van Jeszkesele 3 adramaad koos veskiga Olustvere vakuses, millest pärineb ka hilisema Jaska mõisa ja küla nimi. Poola-aegsetes revisjonides esineb küll Alaküla aga mitte Jaska, ometi on sealne veski 1592. aastal nähtavasti kinnistatud Friedrich Grundele. 1638. aasta maarevisjoni andmetel eksisteeris omaette Alaküla mõis, mille alla kuulusid sel ajal ka Kuiavere, Tääksi ja Mudiste külad. 1688. aasta revisjonist alates oli püsivalt olemas Jaska (Jäskemoise) mõis, millele oli allutatud Alaküla ja hiljem ka pool Kuhjavere küla. Jäska veski vastas asus Jäska kõrts, lisaks oli 1715. aastaks sama mõisa all rajatud ka teine veski Pelda ojale. 
Adolf Gras on Jaska 1640. aastal müünud Valentin Schillingile, kes käis seejärel de la Gardiede perekonnaga kohut nii Jaska kui ka Olustvere mõisa pärast. 1688. aastal haldas mõisa Tallinna kaupmees Berend Nyhusen, edasistes adramaarevisjonides esineb Jaska riigimõisana, mida haldas 1715 Heinrich Neuhusen, 1724/1738 kapten Jacob Schöningen, 1744/1758 major Carl Reinhold Handwig. 1789. aastast kuulus mõis Tšoglokovide, 1859. aastast Fersenite perekonnale. 1822. aastal oli olemas eraldi Jaska vallakohus, ka olid Jaskal 1850. aastast eraldi vallaeestseisjad, kuid 1866. aastal liideti ka Jaska mõisa alad Olustvere vallaga.
Jaska mõis ja sellest läänes olnud Allaküla ühendati XX saj Jaska külaks (1945 Jaska-Alla, 1922 ja enne 1977 Jaska-Allaküla).
1977. aastal liideti Jaska-Allakülaga Löövi küla ja Olustvere asundus ja jäeti küla nimeks Jaska.
Jälevere

Jälevere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Külast voolab läbi Navesti jõgi. Küla lähistel paikneb Jälevere soo ja voolab Jälevere peakraav. Küla edelaservas asub 1,2 ha suurune tehisjärv.
Küla läbivad Põhjaka–Tõrvaaugu–Võhma tee ja Võhmasaare–Jälevere tee.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Jaska järv

Jaska järv on kahe Eesti järve põhinimi:
Karjasoo

Karjasoo (ka: Karjasoo-Ojaküla, Ojaküla) on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
1977. aastal liideti Karjasoo külaga Toonoja küla. 
Karjasoo külas asub helilooja Mart Saare sünnitalu Hüpassaare.
Kerita

Kerita on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Küla idapiiril voolab Pelda oja, millele on paisutatud Kerita järv.
Kibaru

Kibaru on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas asub Labidakivi. Külast voolab läbi Lemmjõgi.
Kildu

Kildu on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel voolab Kildu oja. Külast voolab läbi Lemmjõgi, millele on paisutatud Kildu järv.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Kildul asus kuni 2014. aastani Kildu Põhikool, mille ajalugu ulatub tagasi 1909. aastasse. Aastatel 2014-2016 oli Kildu koolimajas Suure-Jaani Kooli Kildu õppekoht.
Kobruvere

Kobruvere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külast voolab läbi Lemmjõgi, millele on paisutatud Kobruvere paisjärv. Samuti asub külas Kruusaaugu järv.
Kootsi

Kootsi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külast voolab läbi Navesti jõgi. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Kuhjavere

Kuhjavere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Asustus paikneb küla territooriumi loodenurgas. Seda läbib Jaska–Aimla tee ning sellega liitub Vöivaku–Kuhjavere tee.
Loodus.
Küla põhjaosa on kaetud valdavalt metsaga. Territooriumi kaguosa võtab enda alla Parika raba. Loodenurka läbib Saiga oja.
Kuhjaveres Parika rabas asuvad Parika Pühajärv, Parika Väikejärv ja osa Parika järvest. Ülejääv osa järvest ning raba lõunaosa jäävad Aimla küla territooriumile. Raba ja sealse elustiku kaitseks on asutatud Parika looduskaitseala.
Ajalugu.
Küla esmamainimine jääb 1584. aastasse (Chuiawer). Praeguse küla territooriumil asunud Aimla kabel oli lagunenud juba 17. sajandiks, kuid see kuulus Aimlas asunud külakalmistu juurde.
Maarevisjoni protokollis 1601. aastast on Kuhjaverre märgitud kolm talu, lisaks kolm üksjala elamist (popsikohad). Pärast Poola-Rootsi sõdu on 1624. aastal märgitud, et küla oli tühi. Maarevisjoni materjalides kirjutati 1638. aastal, et Olustvere mõisa alla kuulunud külas (Kohefer) oli kolm talu. 1688. aasta maarevisjonist võib juba järeldada, et Kuhjavere on jagatud pooleks Olustvere ja Jaska mõisa vahel. 1766. aasta personaalraamatu järgi on Olustvere mõisa all Kuhjaveres üheksa peret, Jaska mõisa all kümme peret. 1866. aastast kuulus kogu küla Olustvere valda. Kuhjaveres asus 20. sajandi alguses ka kaks tuuleveskit, Kitse ja Tupe taludes.
1925 rajati Kuhjavere Masinatarvitajate Ühistu. Külas olid masinakuur ja saekaater.
Elekter viidi külla 1942. aastal. 
1940. aastate lõpus rajati Olustvere valda kolm väikest kolhoosi: Aimla "Tasuja", Kuhjavere "Võit" ja Ülde "Kungla", mis hiljem ühinesid kolhoosiks "Võit". Kolhoosikeskus jäi Ülde külla. Kolhoos likvideeriti 1993. aastal ja selle kohale moodustati osaühing Kungla.
1949–1962 tegutses Kuhjaveres kahe liitklassiga neljaklassiline algkool.
Ühistegevus.
Asulas tegutseb Kuhjavere Küla Selts, mis loodi 1999. aastal. Samal aastal valiti ka esimene külavanem – Romeo Mukk. Selts pälvis 2001. aastal oma tegevuse eest maakonna parima mittetulundusühingu nimetuse.
2005. aastast peetakse Kuhjavere külateatrite festivali. Külateatrite päevana alustanud üritus kasvas 2006. aastal kahepäevaseks. Esinejate rohkuse tõttu on mõnel aastal festivali peetud ka kolmel päeval.
2007. aastal sai Kuhjavere aasta küla aunimetuse.
Kuhjavere sõpruskülad on Vaulammi Soomes, Palasi Lääne-Virumaal ja Mustjala Saaremaal.
Kuiavere

Kuiavere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Küla loodepiiril voolab Pelda oja, millele on paisutatud samuti loodepiiril asuv Pelda järv. 17. ja 18. sajandi vahetusel rajatud Pelda veski kuulus küll ajalooliselt Jaska mõisa alla.
Varasemat ajalugu meenutavad Kuiavere põldudel paiknevad kultusekivid.
Ajalugu.
Kuiaveret on mainitud aastail 1583–1585 vardjaskonna keskusena (Kurauer, Kuiawer), vardjaks Kiegier Hanc. 1601. aastal elas külas (Ceufer) kuus talunikku ja üks üksjalg oma peredega. 
1624. aastaks oli küla sõdade tulemusena inimtühi. 1638. aastaks oli küla allutatud Alaküla mõisale, elas seal kaks talunikku, venelane Jasku ja Rakverest tulnud Siim, lisaks saunikuna soomlane Rotzin Juergen. 1688. aastaks Kuiavere aga jagatud Olustvere mõisa ja Sürgavere mõisa vahel. 
Olustvere mõisa alla kuulusid 1688. aastal talud Alla Mats ja Pertle Jürgen, Sürgavere alla Pertle Naan koos Pakso Bertliga, Tehvane Mats ja Madis, Kange Mardi Ool koos Jaaniga, Kange Mardi Mats, Kentsa Jaan ja Jaak, Kaltso Jürgen, ja uute taludena Kange Mardi Peet, Kobbine Hans. Alates 1866. aastast kuulus Kuiavere jagatuna Olustvere ja Sürgavere valla alla, alles 1939. aastal küla taasühendati Olustvere valla koosseisu.
Kurnuvere

Kurnuvere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas voolab Tääksi oja, mis küla põhjapiiril suubub Navesti jõkke. Küla lääneosas voolab Pelda oja, mis suubub Tääksi ojasse. Külas asub Kurnuvere paisjärv.
Kõidama

Kõidama on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas asub Kõidama tiik.
Traditsiooniline puidutööstus, ettevõtted Combimill Sakala ja Vincom, lisaks Suure-Jaani Vorstitööstus.
Lahmuse

Lahmuse on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külas voolab Lõhavere oja, millele on paisutatud Lahmuse järv.
Külas on olnud Lahmuse mõis. Mõisa hoonetes töötab tänapäeval Lahmuse Kool.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Lemmakõnnu

Lemmakõnnu on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Mudiste

Mudiste on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Suure-Jaani linna lähistel on Mudiste teerist.
Munsi

Munsi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Navesti

Navesti on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külast voolab läbi Navesti jõgi.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on olnud Navesti mõis.
Nuutre

Nuutre on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas voolab Ängi oja, millele on paisutatud Nuutre-Kõpu paisjärv.
Paelama

Paelama on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Küla lähistel voolab Paelama oja, millesse voolab Savioja ja millesse omakorda Kõrgesilla oja. 
Paelama küla asub Soomaa Rahvuspargi lähedal. Paelama küla ümbritsevad segametsad ja männikud. Soodes küla lähedal kasvab palju pääsusilmi, leidub käpalisi.
Põhjaka

Põhjaka on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla lähistel paikneb Põhjaka soo. Küla põhjaosas voolab Lõhavere oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
1977. aastal liideti külaga Mähküla.
Rääka

Rääka on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel voolab Rääka kraav.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on olnud Rääka karjamõis.
Vihi

Vihi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas asub Vihi Sillaotsa järv. Külast voolab läbi Navesti jõgi, samuti voolavad külas Lõhavere oja ja Maltssaare oja, mis küla edelaosas suubuvad Navesti jõkke. Küla lähistel voolab Vihiküla peakraav.
Võivaku

Võivaku (ka: Võhma) on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külast saab alguse Viru oja. Küla läänepiiril voolab Pelda oja, millele on paisutatud Kerita järv.
Ängi

Ängi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külas asuvad Vingissaare voor ja Engi tiik, külast voolab läbi Ängi oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on olnud Ängi mõis.
Puukentsefaliit

Puukentsefaliit ehk puukajupõletik on viiruslik nakkushaigus, mis levib puugihammustuste ning lehma- ja kitsepiima kaudu.
Varstu

Varstu on alevik Võru maakonnas Rõuge vallas, endise Varstu valla halduskeskus. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas alevikus 330 inimest. Neist 318 (96,4%) olid eestlased. 
Alevikus asub Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kirik ja selle kõrval Ritsiku kalmistu.
Veriora

Veriora on alevik Põlva maakonnas Räpina vallas, endise Veriora valla keskus. 
Alevikus on Veriora raudteejaam.
Vastse-Kuuste

Vastse-Kuuste on alevik Põlva maakonnas Põlva vallas. 
Aastatel 1990–2017 oli alevik Vastse-Kuuste valla halduskeskus. 
Alevikus asub Vastse-Kuuste raudteejaam.
Vastse-Kuustes sündisid Otto Friedrich von Richter, Toomas Anni, Argo Golberg ja Ilme Riiv. ‎
Boris Kõrver

Boris Kõrver (30. märts 1917 Tallinn – 17. august 1994 Tallinn) oli eesti helilooja.
Lõpetanud J.Westholmi gümnaasiumi 1936 aastal. Aastatel 1932–1933 õppis Tallinna Konservatooriumis E. Noorma-Raudkatsi klassis, hiljem eraviisiliselt Artur Lemba käe all klaverit. Aastatel 1937–1940 õppis Tartu Ülikoolis majandust. Aastal 1950 lõpetas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Heino Elleri kompositsiooniklassi. Kuulus üliõpilaskorporatsiooni Vironia.
Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti Nõukogude armeesse Kama jõe äärde. 13. mail 1942 kutsuti Jaroslavli Eesti kunstiansamblitesse. Sealse džässorkestri repertuaar oli valdavalt tema loodud ja seatud. 
Boris Kõrver mängis klaverit džässorkestris Kuldne Seitse (1938–1941 ja 1947–1950) ning Tallinna Noorte Maja orkestris (1944–1947). Ta töötas Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana (1950–1952), Eesti NSV Riikliku Filharmoonia puhkpilli- ja estraadiorkestri dirigendina (1952–1953), oli Eesti NSV Heliloojate Liidu juhatuse esimehe asetäitja (1953–1966) ja esimees (1966–1974). Aastast 1974 tegutses vabakutselise heliloojana. 
Looming.
Boris Kõrveri loomingu põhiosa moodustab laululooming, koorimuusika ning 11 muusikali ja operetti. Ka on ta loonud muusikat filmidele, sümfoonilist muusikat, sh Viiulikontsert (1951/1973) ning lastelaule ja -palu. Kõrveri muusika on rahvalik ja meloodiarohke, alatoonililt lüüriline, intiimne ja soe. 
Isiklikku.
Tema tütar Marianne Kõrver on filmirežissöör, vend Edgar Kõrver oli riigiametnik ja majandustegelane.
Puitehistöö

Puitehistöö on puidust ilu- ja tarbeesemete, ka mööbli ja arhitektuuridetailide valmistamine.
Levinumad puitehistöös kasutatavad puiduliigid on tamm, pukspuu, pärn, pähklipuu.
Levinumad tehnikad on lõikamine, nikerdamine, põletamine, maalimine, aaderdamine, puulõige, rotangpunutis, kuldamine.
Puitehistöös kasutatakse tööriistadena peitlit, puuri, rasplit ja saagi.
Üks puitehistöö tehnikaid on intarsia, mis seisneb eri värvi õhukeste puitplaatide kombineerimises mingi suurema pinna kaunistamiseks. Reeglina valmistatakse intarsias geomeetrilisi mustreid, kuid tehakse ka figuraalseid kompositsioone.
Mariann Saar

Mariann Saar (sündinud 15. oktoobril 1988) on eesti poplaulja.
Ta oli telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja finalist ning saavutas 8. koha, langedes välja teisena.
Ta on osalenud WAF kooriga "Valge gospeli" kontserdisarjades.
Ainja

Ainja (ka: Aine) on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas). Külast voolab läbi Kõpu jõgi, millele on paisutatud Ainja järv. Külas asuvad Ainja maastikukaitseala, Ainja Sinejärv ja Ainja kalmistu.
Anna-Liisa Supp

Anna-Liisa Supp (sündinud 3. veebruaril 1987) on eesti poplaulja.
Ta oli 2007. aastal telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja finalist ning saavutas finaalis kuuenda koha. 
Anna-Liisa Supp ja Fredi Kaasik osalesid duetina Aphro Tito 2006. aasta Eurolaulul lauluga "Sweet Separation", mis saavutas üheksanda koha. Anna-Liisa on osalenud ka saates "Kaks takti ette". 
2007. aasta augusti lõpus läks Supp koos DJ Widenskiga "house"-muusika turneele ja ongi sellele muusikastiilile truuks jäänud. Sama aasta lõpus ilmus talt reklaamsingel «Bigger than Everything».
Rivo Kingi

Rivo Kingi (sündinud 14. märtsil 1987) on laulja.
Kingi oli üks telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja üheksast finalistist.
Ta on olnud bändi Paingreed solist. 2010. aastast mängib ta süntesaatorit ansamblis Epordwerk, mille solist on tema vend Karl-Kristjan Kingi.
Ta on näidelnud kriminaal-telesarjas "Ohtlik lend".