tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nevarėnai

Nevarėnai on alev Leedus Telšiai rajoonis, Nevarėnai valla halduskeskus. Vene keeles on alevi kohta kasutusel nimekuju Невораны.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1785 valminud kirik.
Ajalugu.
Keskajal kuulus piirkond kuralaste Ceklise muinasmaakonda. Aastal 1602 ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1721, pärast katku, sai kiriku juures olnud asulast turuõiguse ja kaubandusprivileegidega alev.
Aastal 1929 hakkas alevis tegutsema saekaater, selle tööks vajaliku energia andis veski. Kahe sõja vahelisel perioodil oli alevis aktiivne Leedu Laskurite Liidu osakond. Aastal 1936 valmis selle hoone, mille laval kanti ette ka mitmeid etendusi.
Eigirdžiai

Eigirdžiai on alev Leedus Telšiai rajoonis Degaičiai vallas. Vene keeles on asula kohta kasutatud nimekuju Эйгирдзе.
Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1794. aastal ehitatud kirik.
Ajalugu.
Eigirdžiaid on esmamainitud 1593. aastal. Kuni 1803. aastani kuulus asula Telšiai kihelkonda. Esimene kirik püstitati külla 1752. aastal, praegune aga 1794. aastal. 
Nõukogude ajal oli Eigirdžiai kohaliku kolhoosi keskuseks. Asulast sai alev 1972. aastal.
PEGIDA

PEGIDA (saksa keeles "Patriotische Europäer gegen die Islamisierung des Abend­landes" ehk Patriootilised Eurooplased Lääne Islami­seerumise Vastu) on 2014. aasta oktoobris Saksamaal alguse saanud islamivastased meeleavaldused.
PEGIDA ühenduse liikmed arvavad, et islamil ei ole kohta vabades ja demokraatlikes Euroopa ühiskondades.
PEGIDA islamivastased meeleavaldused on pidevalt laienenud. Kui 2014. aasta oktoobris tuli Dresdenis tänavatele meelt avaldama kõigest mõni­sada inimest, siis 2015. aasta alguse protestimarssidest on Saksamaa linnades osa võtnud juba 25 000–35 000 inimest.
PEGIDA on nüüdseks levinud mitmesse Euroopa riiki, nagu näiteks Norrasse, Taanisse ja Hispaaniasse.
Peale suvepausi toimus Dresdenis 2015. aasta oktoobri esimesel nädalal 9000 osalejaga islamivastane protestimarss. PEGIDA iganädalastel meeleavaldustel Dresdenis käivad nüüd tuhanded inimesed, et protestida avatud piiride poliitika vastu.
Aini-Merike Remmel

Aini-Merike Remmel (7. detsember 1938 Tartu – 8. jaanuar 2015) oli eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1957. aastal Tartu 1. Keskkooli. Keskkoolis õppimise kõrvalt lõpetas ta lastemuusikakooli klaveri erialal ja spordikooli tennises. Pärast keskkooli lõpetamist astus ta Tartu Kujutava Kunsti Kooli kunstipedagoogika erialale, kus õppis ühe aasta. Seejärel asus ta õppima ERKI-sse, mille lõpetas 1964. aastal arhitektuuri erialal. Talle enim mõju avaldanud õppejõud oli Uno Tölpus, kes oli ka tema diplomitöö juhendaja.
Ta asus kõrgkooli viimasel kursusel tööle Eesti Tööstusprojekti, kuhu ta suunatigi pärast lõpetamist tööle. Ta tegi seal mitu tööstushoonete sisekujundust. Aastatel 1966–1972 töötas ta Pärnu linna Ehituse ja arhitektuuri osakonnas vanemarhitektina; tema olulisemad tööd olid tennisepaviljon Ringi tänaval, Pärnu rajooni puhkealade planeering, suvilakooperatiiv "Pikniku" I järk Kablis, aianduskooperatiiv "Tammiste" ning arvukalt eramuid ja aiamaju. Aastal 1969 oli ta ka Pärnu teatris lavakunstnik.
Aastatel 1972–1974 töötas ta vanemarhitektina Eesti Maaehitusprojektis, tema käe all valmisid Kose-Risti aleviku, Kilingi-Nõmme ja Vana-Vigala planeeringud. Aastatel 1975–1976 viibis ta (perekondlikel põhjustel) Gruusias, kuid aastal 1976 asus ta vanemarhitektina tööle Tartu maakonna arhitektuuribüroos, kus töötas ligi 20 aastat kuni pensionile jäämiseni.
Aini-Merike Remmel suri 8. jaanuaril 2015 ja ta saadeti viimsele teekonnale 14. jaanuaril 2015 Tartu Peetri kirikust.
Isiklikku.
Tema vanemad olid kunstipedagoog Aleksander Remmel ja botaanik Alide Remmel.
Aleksander Remmel

Aleksander Remmel (11. märts 1898 Kudruküla, Peetri vald, Virumaa – 17. juuni 1982 Tartu) oli eesti kunstipedagoog.
Ta lõpetas aastal 1917 Rakvere Õpetajate Seminari. Lisaks õppis ta kunstikoolis Pallas: aastatel 1920–1923, saades joonistusõpetaja kutse ja aastatel 1935–1937 maalierialal (Ado Vabbe ateljees).
Ta oli aastatel 1925–1944 peamiselt Tartu Naisühingu kutsekooli õppejõud. Aastatel 1951–1962 oli ta Tartu Kunstikooli direktor. Aastatel 1963–1978 oli ta Eesti NSV Haridusministeeriumi kunstikasvatuse komisjoni esimees.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli botaanik Alide Remmel ja nende tütred on arhitekt Aini-Merike Remmel ja Elle-Mare Jaanson-Rahula.
Prinzessin Victoria Luise

Prinzessin Victoria Luise oli esimene ristluslaev maailmas. See valmis Saksamaal 1900. aastal.
Laev oli mõeldud luksuslikuks mereületuseks ning sõitis Hamburgi ja Ameerika vahet. 
1906. aastal sõitis laev täiskäigul kaldakaljudele ja muutus kasutamiskõlbmatuks. 
Nimetatud Braunschweigi hertsoginna Viktoria Luise (1892–1980) järgi.
Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kogudus

Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kogudus on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kogudus Hiiumaal. 
Kogudus asutati 9. novembril 1884. Kogudus kasutab Kuriste Haridusseltsi ruume vanas õigeusu koolimajas. Koguduse jumalateenistused toimuvad Kuriste Jumalasünnitaja Sündimise kirikus.
2014. aastal toimus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise koguduse ja Kõrgessaare Kristuse Sündimise koguduse ühinemine.
Hiiumaa kogudusel on üks tegutsev Kuriste kirik Kuristes, kolm tühjalt seisvat kirikut: Kõpu õigeusu kirik Kõpus, Kuri Kristuse Taevaminemise kirik Kuris, Puski õigeusu kirik Puskil ja Malvaste kabel Malvaste kalmistul.
Läti Eestlane

Läti Eestlane oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Riias 24. veebruarist kuni 26. maini 1928. Ajalehte ilmus kokku 10 numbrit.
Ajalehe vastutav toimetaja ja väljaandja oli Alfreds Kempe, tegevtoimetaja V. Horn.
Kognitiivne psühholoogia

Kognitiivne psühholoogia ehk tunnetuspsühholoogia on psühholoogia haru, mis uurib vaimseid protsesse nagu tähelepanu, keelekasutus, mälu, taju, probleemilahendamine, loovus ja mõtlemine. Suur osa kognitiivse psühholoogia avastustest on leidnud tee muudessegi kaasaegsetesse psühholoogilise uurimise valdkondadesse, näiteks hariduspsühholoogia, sotsiaalpsühholoogia ja isiksusepsühholoogia, kliiniline psühholoogia, arengupsühholoogia ja majandus.
Ajalugu.
Filosoofiliselt on inimvaimu ja selle protsesside üle mõtiskletud juba Antiik-Kreeka aegadest peale. On teada, et aastal 387 eKr pakkus Platon vaimsete protsesside keskmeks aju. 1637. aastal arendas René Descartes edasi ideed dualismist, millest hiljem sai substantsidualism (idee, et vaim ja keha on kaks erinevat substantsi). Sellele järgnesid suured vaidlused kogu 19. sajandi jooksul, kas inimese mõtlemine on läbinisti kogemuslik (empirism) või sisaldub selles ka kaasasündinud tarkust (nativism). Mõned debatis osalejaist olid näiteks empirismi pooldajatena Geroge Berkeley ja John Locke ning Immanuel Kant nativismi pooldajana.
Filosoofiliste vaidluste jätkudes oli psühholoogia kui teadusliku uurimisvaldkonna arengus võtmetähtsusega 18. sajand. Kaks avastust mängisid kognitiivse psühholoogia kujunemisel eriliselt tähtsat rolli. Esimeseks oli ajupiirkonna, mis on suuresti vastutav keeleloome eest, avastamine Paul Broca poolt. Teine oli ajupiirkonna, mis on suuresti vastutav keele mõistmise eest, avastamine Carl Wernicke poolt. Mõlemad piirkonnad nimetati ametlikultki nende avastajate nimede järgi. Trauma või väärarengu tõttu tekkinud keeleloome ning keele mõistmise häiret nimetatakse tihti Broca afaasiaks ja Wernicke afaasiaks.
20. sajandil oli kolm peamist mõjutajat, mis kujundasid kognitiivsest psühholoogiast eraldiseisva koolkonna:
Kognitiivne psühholoogia mõiste tänapäevases tähenduses loojaks peetakse Ulric Neisserit raamatus "Cognitive Psychology", mis avaldati 1967. aastal. Neisseri definitsioon "kognitsioonist" illustreerib hästi sel ajal progressiivset kognitiivsete protsesside ideestikku:
Mõiste "kognitsioon" viitab kõigile protsessidele, mille tõttu sensoorne sisend muundub, väheneb, täpsustub, salvestub, taastub ja on kasutatud. See on seotud nende protsessidega isegi asjakohase stimulatsiooni puudumisel, näiteks kujutluste ja hallutsinatsioonide korral. ...Sellise laiahaardelise definitsiooni puhul on ilmne, et kognitsioon on soetud kõigega, mida inimene vähegi teha võib; et iga psühholoogiline fenomen on kognitiivne fenomen. Vaatamata sellele, et kognitiivne psühholoogia tegeleb kogu inimtegevusega, teeb ta seda konkreetsest vaatepunktist. Teised vaatepunktid on võrdväärselt põhjendatud ja vajalikud. Pigem motiivide kui sensoorse sisendiga algav dünaamiline psühholoogia on selle heaks näiteks. Selle asemel, et küsida, kuidas inimese tegevus ja kogemused tulenevad tema nähtust, mälestustest või uskumustest, küsib dünaamiline psühholoog, kuidas tulenevad need inimese eesmärkidest, vajadustest või instinktidest
Vaimsed protsessid.
Kognitiivsete psühholoogide peamine fookus on vaimsetel protsessidel, mis mõjutavad käitumist.
Mecklenburg-Strelitzi vabariik

Mecklenburg-Strelitzi vabariik (saksa "Freistaat Mecklenburg-Strelitz") oli Weimari vabariigi liidumaa, mis rajati aastal 1918 pärast novembrirevolutsiooni, kui kukutati Mecklenburg-Strelitzi suurhertsog. Liidumaa kestis, kuni natsipartei (NSDAP) Saksamaal võimule tuli ja liidumaa naabruses asunud Mecklenburg-Schweriniga ühendas, et moodustada ühendatud Mecklenburgi liidumaa.
Liidumaa pealinn oli Neustrelitz.
Rūdiškės

 
Rūdiškės () (poola Rudziszki) on linn Leedus Vilniuse maakonnas Trakai rajoonis, Rūdiškėse valla halduskeskus. Asub 15 km Trakaist lõunas merepinnast 147 meetri kõrgusel.
Linna läbib Peterburi-Varssavi raudtee, seal asub Rūdiškėse raudteejaam. Rūdiškėses on aastal 1932 valminud katoliku kirik, raamatukogu, gümnaasium ja postkontor.
Linna nimi võib pärineda seal sulatatud soomaagist (leedu k. "rūda"), seega oleks algne nimekuju olnud "Rūdiškėmis" ehk maagiküla. Teine oletus tuletab nimetuse isikunimest "Rūdys" "Rūdis" või "Rūdė".
Rūdiškėse sõpruslinnaks on Zalewo.
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud 1774. aastal, mil sinna rajati kirik. Kasvama hakkas asula pärast Peterburi-Varssavi raudtee valmimist.
Sõdadevahelisel ajal kuulus Poola koosseisu.
1958. aastal muudeti Rūdiškės linnaliseks asulaks, kus arendati metsatööstust. Linn sai sellest pärast Leedu taasiseseisvumist.
Aastal 1987 sündis seal laulja Evelina Sašenko.
Elanike arv.
2011. aastal oli 50,83% elanikest leedulased ja 36,17% poolakad.
Mecklenburg-Schwerini vabariik

Mecklenburg-Schwerini vabariik (saksa "Freistaat Mecklenburg-Schwerin") oli Weimari vabariigi liidumaa, mis rajati aastal 1918 pärast Mecklenburg-Schwerini suurhertsogi kukutamist novembrirevolutsiooni ajal. Aastal 1933, pärast natside võimuletulekut, ühendati see väiksema naaberliidumaa Mecklenburg-Strelitziga, et moodustada Mecklenburgi liidumaa.
Liidumaa pealinn oli Schwerin.
Veiseliha

Veiseliha ehk loomaliha on liha, mis on saadud koduveiselt.
Veiselihast valmistatakse toitu peamiselt kas keetes, praadides või grillides, kuid on ka muid viise.
Olavi Kärner

Olavi Kärner (22. jaanuar 1942 Tartu – 25. märts 2016) oli eesti arvutusmatemaatik, atmosfäärifüüsik ja orienteeruja.
Haridus.
Lõpetas 1960 Elva Keskkooli, 1965 arvutusmatemaatikuna Tartu Riikliku Ülikooli, oli 1970–1972 Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirant. 1974. aastal kaitses Leningradi Hüdrometeoroloogia Instituudis kandidaadiväitekirja meteoroloogia, klimatoloogia ja agrometeoroloogia erialal "Pilvisuse ja summaarse kiirguse ajaline muutlikkus", juhendajad Kussiel Šifrin ja Olev Avaste.
Töö.
Töötanud aastast 1966 Tartu Observatooriumis algul nooremteaduri ja siis vanemteadurina ning aastast 2007 teadurina.
Teadustöö.
Uurimisalad:
Toimetas koos Sirje Keevallikuga 1992. aastal Tallinnas toimunud radiatsioonialase sümpoosioni ettekannete kogumiku ("IRS'92: Current Problems in Atmospheric Radiation", Hampton, 1993).
1992–2000 Rahvusvahelise Meteoroloogia ja Atmosfääriteaduste Assotsiatsiooni (IAMAS) juures oleva Rahvusvahelise Kiirguskomisjoni (IRC) liige.
Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Sporditegevus.
Aastatel 1963–1974 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 12 kuldmedalit (7 orienteerumisjooksus ja 5 suusaorienteerumise märkesuusatamises), 4 hõbemedalit ja 4 pronksmedalit.
NSV Liidu esivõistlustel võitis aastatel 1965–1970 5 kulda – 1965 ja 1970 orienteerumisjooksus, 1965 ja 1968 Eesti teatemeeskonna liikmena ja 1969 suusaorienteerumise teatevõistkonna liikmena.
Meistersportlane orienteerumises (1968). Vabariikliku kategooria kohtunik orienteerumises (1971).
1980. ja 1990. aastatel joonistanud üle 20 orienteerumiskaardi.
Isiklikku.
Olavi Kärner oli kunstnike Kaja Kärneri ja Ülo Kärneri poeg ning kirjanik Jaan Kärneri pojapoeg.
Tema poeg on orienteeruja Olle Kärner.
Luokė

Luokė on alev Leedus Telšiai rajoonis, Luokė valla halduskeskus. Alev asub merepinnast 163 meetri kõrgusel. Vene keeles on selle kohta kasutusel olnud nimekuju Лукники.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1821 valminud kirik koos aastal 1899 valminud kellatorniga.
Ajalugu.
Arvatakse, et alev tekkis XIV sajandil teede ristumiskohale. Aastal 1416 ehitati sinna esimene kirik. Aastast 1526 (osadel andmetel juba aastast 1471) alev.
Aastal 1775 anti alev teenete eest Andrzej Ignacy Ogińskile. Kuigi turuplatsi olemasolu on teada XV sajandist, sai alev kaubandusprivileegid siiski aastal 1793. Alevil oli õigus pidada neli korda aastas laata. 
Alev põles korduvalt – aastatel 1786, 1887, 1911 ja 1934. XIX sajandi keskel tegutses alevis ja selle ümbruskonnas Tadas Blinda.
Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed umbes 200 Luokė juuti. Aastal 1945 tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal asus alevis kohaliku sovhoosi keskus.
Tryškiai

Tryškiai on alev (endine linn) Leedus Telšiai rajoonis, Tryškiai valla keskus. Alev asub Virvytė jõe kaldal. Vene keeles on asula kohta kasutusel olnud nimekuju Тришки.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Jõel asub väike hüdroelektrijaam (0,9 MW). Vaatamisväärsusteks on 1751. aastal valminud kirik koos 1804. aastal valminud kellatorniga, Pavirvytise mõis, vana kalmistu, alevi sümboliks olev Püha Floriani tulpkabel ("koplytstulpis").
Ajalugu.
Tryškiai mõisa ja selle juures asuvat alevit on kirjalikult esmamainitud 1557. aastal ja 1558. aastal kanti kaardile Tryškiai küla. 
1779. aastal andis kuningas Stanisław II Tryškiaile linnaõigused. Linn sai loa pidada korra aastas laata. XVIII sajandi lõpus hakkas asula elanikkond kasvama, kuna Tryškiais hakkasid elama juudid.
XIX sajandi keskel püstitati kaitseks tulekahjude eest Püha Floriani tulpkabel. Asula põles XIX sajandil siiski korduvalt, samuti ka Esimese ja Teise maailmasõja ajal. Nõukogude ajal oli Tryškiai kohaliku sovhoosi keskasula.
Afektiteadus

Afektiteadus on teadusharu, mis tegeleb emotsioonide ja afekti teadusliku uurimisega. 
See sisaldab emotsioonide tekkimise, emotsionaalse kogemuse ja teiste inimeste emotsioonide äratundmise uurimist. Täpsemalt hõlmab see tunnete olemuse, tujude, emotsioonidest ajendatud käitumise, otsuste langetamise, tähelepanu ja eneseregulatsiooni uurimist, ning on seotud nende aluseks olevate füsioloogiliste protsesside uurimise ja emotsioonide neuroteadusega.
Mayday (dokumentaalsari)

"Mayday" (Austraalias ja mõnedes Euroopa riikides "Air Crash Investigation(s)", Ameerika Ühendriikides "Air Emergency" ja "Air Disasters") on Kanada dokumentaalsari, mis räägib lennuõnnetustest, lennuõnnetuste viimasel hetkel ärahoidmisest, lennukikaaperdamise juhtudest ja lennukite pardal toimunud terroriaktidest. 
Sarjas kasutatakse arvutianimatsioone ja lavastatud stseene, et näidata, mis täpselt enne katastroofi juhtus. Lisaks intervjueeritakse lennunduseksperte, piloote ja uurijaid, et teada saada, kuidas need olukorrad tekkisid, kuidas neid uuriti ning kas ja kuidas neid oleks saanud ennetada.
Sarja eetriõigused on müüdud 144 riigi telekanalitele ja sarja on tõlgitud 26 keelde.
Varniai

Varniai () on linn Leedus Telšiai rajoonis, Varniai valla halduskeskus. Linn asub Varnelė jõe ja Lūkstase järve kaldal, merepinnast 158 meetri kõrgusel. Varniai asub Žemaidi kõrgustikul Varniai regionaalpargi territooriumil.
Vene keeles on linna kohta kasutusel olnud nimekujud Ворни, Ворне ja Мѣдники.
Linnas on gümnaasium, kutsekool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1691 valminud kirik (endine katedraal, vanim kirik Žemaitija territooriumil), puidust kirik aastast 1804 ja Žemaitija piiskopkonna muuseum endise vaimulike seminari hoones.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Varniai elanikest leedulasi 98,16% ja teiste rahvaste esindajaid 1,84%.
Ajalugu.
Linn asub vanal žemaitide asualal. 14. sajandil asus seal Medininkai asula. Aastail 1314–1399 rüüstasid seda korduvalt ristisõdijad ning aastal 1389 õnnestus neil viimaks žemaidid ajutiselt ka alistada.
Aastal 1417 lõi Vytautas Medininkai piiskopkonna (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Medininkai sai linnaõigused, sinna rajati ka katedraal. Vytautas andis ka sealsed talumehed maaisandatele pärisorjadeks. Kohalik rahvas ei olnud aga sellega nõus, samuti ei tahtnud nad loobud endistele jumalatele ohvrite toomisest. Tekkinud ülestõusu käigus rüüstati Medininkai, piiskop põgenes. Sellest ajast on säilinud linna saksakeelne nimetus – "Medeniken".
15. sajandil tekkis Varnelė jõe teisele kaldale Varniai asula. Aastal 1539 kanti see esimest korda kaardile. 16. sajandil oli see üks tähtsamaid Leedu kultuuri keskusi. Piiskop Merkelis Giedraitis õnnestus Žemaitija ristiusustada. Varniais tegutses Mikalojus Daukša, kes tõlkis leedu keele katekismuse ja oli esimene selle keele arendaja. Ühtlasi lõi Daukša kontseptsiooni ühtsest Leedu rahvast, mis ei lange kokku riigi territooriumil elavate isikutega.
Aastal 1635 sai Varniai Magdeburgi õigused. Vaatamata oma tähtsusele oli asula siiski alevi staatuses.
Aastal 1740 viidi Varniaisse üle seni Kražiais asunud vaimulike seminar. 1760. aastatel võtsid seminaris hariduse andmise üle jesuiidid. Aastal 1762 sai piiskopiks Jonas Lopacinskis, tema ajal valmis seminari hoone lõplikult.
Varniai oli piiskopkonna keskuseks aastani 1864. Kuna piiskopkonna territooriumil toetati Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusu, siis likvideeriti järgmisel aastal piiskopkond. Vaimulike seminar viidi üle Kaunasesse. Seminari hoones on aastast 1999 Žemaitija piiskopkonna muuseum.
Aastail 1927–1931 asus Varniais koonduslaager, kus hoiti poliitilisi vange. Laager asus endise vaimulike seminari ruumides. Varniaist sai linn aastal 1950.
Ansambel Maasikad

Maasi Poisid ehk Maasikad on aastatel 2007-2018 tegutsenud Eesti poprokkansambel, mille laulja ja kitarrist on Saaremaal keraamik Risto Ränk. Ansambli rahva poolt väljapakutud nimi tuleneb Saaremaa vallas asuva Maasi küla nimest.
Koosseis.
Kõik liikmed on pärit Saaremaa idaosast.
Ansambel alustas tegevust küll kõigest kolme kitarristiga, kuid 2016. aastaks koosnes juba viiest liikmest.
Kontserttegevus.
Maasi Poisid on korduvalt üles astunud Orissaare Kultuurimaja korraldatud üritustel, samuti Saaremaa õllepeol Õlletoober, jaanipäeva tähistamistel Ruhnus, Tagaverel, Orissaares ja mujal, mitmeid kordi Illiku Päevadel. Suviti esineb Maasi Poisid ka Kuressaares Antiigiaia Paargu vabaõhukohvikus.
Ansambel on tantsuks mängimas käinud ka pulmades, sünnipäevadel, firmapidudel ja muudel tähtpäevadel.
Muusika.
Lisaks popmuusikale on bändi repertuaaris ka kavereid 1980. aastatest ia rahvuslikke meremeeste lugusid.
Donna Douglas

Donna Douglas (sünninimi Doris Ione Smith; 26. september 1932 – 1. jaanuar 2015) oli USA näitleja ja laulja.
Douglase tuntumate rollide hulka kuulub Elly May Clampett 1960. aastate situatsioonikomöödias "The Beverly Hillbillies". Samuti tegi ta kaasa telesarjas "Hämar tsoon" (The Twilight Zone; lavastaja Rod Serling). Aastal 1966 mängis koos Elvis Presleyga filmis "Frankie and Johnny".
Lauljana esitas gospelit ja andis välja mitu plaati.
Gheorghe Apostol

Gheorghe Apostol (16. mai 1913 Tudor Vladimirescu, Galați maakond – 21. august 2010 Bukarest) oli Rumeenia kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
Gheorghe Apostol töötas raudteelasena, 1932. aastal sai ta tuttavaks Gheorghe Gheorghiu-Dejiga, kes kaasas ta kommunistlikku liikumisse. 1934. aastal astus Gheorghe Apostol Rumeenia Kommunistlikku Parteisse. Ta arreteeriti mitmel korral ja 1937. aastal mõisteti ta kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanemise järel vahistati ta kommunistliku tegevuse eest uuesti ning teda hoiti kinni mitmes poliitvangide laagris. 1944. aasta augustis, kui Punaarmee ligines Rumeenia piiridele, põgenes Apostol koos mitme kaastöölisega vangilaagrist. On aga ka teine versioon juhtunust, mille kohaselt ta oli vangilaagris kuni vabastamiseni Punaarmee poolt.
Gheorghe Apostolist sai üks Gheorghe Gheorghiu-Deji lähimaid kaastöölisi, nad kuulusid nn vanglafraktsiooni, vastandina Moskva fraktsioonile, mille liider oli Ana Pauker. Aastatel 1948–1968 oli Apostol Rumeenia Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Aastatel 1945–1952 oli Apostol Üldise Töökonföderatsiooni (Confederația Generală a Muncii) president. Aastatel 1948, 1950–1951 ja 1952 oli ta Suure Rahvuskogu (vormiliselt parlament) esimees. 1952–1954 oli ta Rumeenia Sotsialistliku Vabariigi peaministri esimene asetäitja, 1953–1954 samaaegselt ka põllumajandusminister.
20. aprillist 1954 kuni 30. septembrini 1955 oli Gheorghe Apostol Rumeenia Töölispartei Keskkomitee esimene sekretär, kuid ta pidi parteisiseste erimeelsuste tõttu parteijuhi koha jälle Gheorghe Gheorghiu-Dejile tagasi andma.
Aastatel 1955–1961 oli ta Rumeenia Ametiühingute Kesknõukogu (Consiliul Central al Sindicatelor) esimees.
21. märtsil 1961 sai Apostol jälle Ministrite Nõukogu esimehe (sisuliselt peaministri) esimeseks asetäitjaks ja oli selles ametis kuni 1967. aastani. 
Gheorghe Gheorghiu-Deji surma järel 1965. aasta märtsis sai uueks parteiliidriks Nicolae Ceaușescu. Apostolist sai Ceaușescu poliitika vastane ja ta kritiseeris teda järjekindlalt. Ceaușescu hakkas Apostolit järk-järgult kõrgematelt positsioonidelt kõrvale tõrjuma.
1967–1969 oli Apostol jälle Rumeenia Ametiühingute Kesknõukogu esimees. 1969–1975 oli ta Riikliku Materiaalsete Ressursside Komitee esimees. Seejärel suunati ta diplomaatilisele tööle. Aastatel 1977–1988 oli ta Rumeenia saadik Argentinas, Uruguays ja Brasiilias. 
1988. aastal pöördus Apostol Rumeeniasse tagasi. Ta kirjutas koos mitme oma põlvkonna kommunistiga avaliku kirja Ceaușescule, milles parteijuhi poliitikat kritiseeriti vasakpoolsetelt seisukohtadelt. 11. märtsil 1989 loeti kiri ette Vabas Euroopas ja Ameerika Hääles. Pärast seda pandi Apostol koduaresti ja teda kuulati korduvalt üle. Koduarestist vabastati ta alles Ceaușescu võimult kukutamise järel. 
1989. aasta detsembris toimunud Rumeenia revolutsiooni suhtus Apostol negatiivselt ja asutas koos endise peaministri Ilie Verdețiga 1990. aastal äärmusvasakpoolse Sotsialistliku Tööpartei.
Revda

Revda (vene keeles "Ревда") on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Revda linnaringkonna keskus. Linn asub Revda jõe suudmes, Jekaterinburgist 43 km lääne pool, Euroopa ja Aasia piiril.
Revda on asutatud 1734. aastal 1731. aastal ehitama hakatud metallitehase juurde. 1929 sai aleviks ja linnaõigused sai 1935. aastal.
Linnas asub mitu metallurgiatehast, sealhulgas Uuralite suurim vasekombinaat.
Revdat läbib Moskva-Jekaterinburgi raudtee.
Tarmo Kõuts (mereteadlane)

Tarmo Kõuts (sündinud 11. aprillil 1963 Abja-Paluojal) on eesti geofüüsik (mereteadlane).
Elulugu.
Ta sündis traktoristi peres.
Lõpetas 1981 Viljandi 5. Keskkooli ja 1986 Tartu Riikliku Ülikooli geofüüsika erialal, oli 1996–1999 Tartu Ülikooli keskkonnafüüsika instituudi doktorant.
Kaitses 1999. aastal Tartu Ülikoolis filosoofiadoktori väitekirja keskkonnafüüsikas "Läänemere süvavee uuenemise protsessid", juhendajad Hanno Ohvril ja Jüri Elken.
Kõuts kuulus 2006–2014 kaitseministeeriumi teadusnõukokku. 2006. aastast oli tal nii Eesti riigisaladuse kui ka NATO saladuse luba. Ta esindas 2006−2012 Eestit NATO merealuse uurimiskeskuse (NATO Undersea Research Centre, praeguse nimega Centre for Maritime Research and Experimentation) teaduskomitees. 2013. aastast oli ta NATO STO merenduse ekspertkomitee liige.
2021. aastal mõisteti teadlane süüdi spionaažis Hiina Rahvavabariigi kasuks ning kokkuleppemenetluses karistati teda kolmeaastase vabaduskaotusega ja Hiina sõjaväeluurelt teenitud 17 000 euro konfiskeerimisega. 2022. aasta kevadel vabanes Kõuts vanglast tingimisi.
Teadustöö ja teaduskorralduslik tegevus.
Uurimisala: füüsikaline okeanograafia. Uurinud Atlandi ookeanis ja Läänemeres mesomastaapseid merefüüsikalisi protsesse, sh Läänemere süvakihi veemasside uuenemist ja selle dünaamikat, Läänemere ja Põhjamere vahelise veevahetuse dünaamikat ning Läänemere jääolude ja merevee kõrguse muutlikkust. Kuulub prof. A. Aitsami koolkonda. Aastast 2006 on Kaitseministeeriumi teadusnõukogu liige ja NATO Allveeuuringute Keskuse teadusnõukogu liige.
Koos kaasautoritega avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni.
Nové Město na Moravě

Nové Město na Moravě (saksa "Neustadtl in Mähren") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Žďár nad Sázavou ringkonnas.
Linn on asutatud 1250. aastal.
Linn on tähtis Tšehhi talispordikeskus. Seal toimuvad laskesuusatamise ja murdmaasuusatamise maailma karikasarja etapid.
Andras Kaasik

Andras Kaasik (sündinud 25. juulil 1971) on eesti ettevõtja ja alpinist.
Alpinistina on ta tõusnud maailma kahe kõrgema mäe – Džomolungma ja K2 – tippu. Maailmas on vaid paarsada mägironijat, kes sellega on hakkama saanud. Teise Eesti mägironijana Alar Siku järel on ta käinud ka seitsme tipu klubi kõigil seitsmel eri paigus asuvail mäetipul (2015).
Ta on puidu ja metsamaterjali töötlemise, ostu ning müügiga tegeleva ettevõtte – osaühingu Estfores – juhatuse liige. Kaasik on Eesti suurimaid metsaomanikke. Talle ja tema äripartnerile kuulub tuhandeid hektareid metsa Jõgevamaal ja selle ümbruses.
Alpinism.
Andras Kaasik on saanud oma alpinismikooli Jaan Künnapi käe all. 2006. aasta detsembris tõusis Kaasik koos Alar Sikuga Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu. Aasta hiljem, 2007. aasta detsembris, tõusid esimeste eestlastena Alar Sikk, Andras Kaasik ja Ervin Mast Austraalia ja Okeaania kõrgeima mäe Jaya (tuntud ka kui Carstensz Pyramid; 4884 m) tippu Uus-Guineas.
2009. aasta juunis osales Kaasik koos Saulius Viliuse ja Tanel Tuuleveskiga ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Denali (6194 m). 15. juunil jõudsid kõik kolm mäe tippu. Järgmise aasta mais võttis ta osa Leedu-Eesti ühisekspeditsioonist Cho Oyule (8201 m), kuid tippu ei jõudnud (tipus käisid Saulius Vilius, Allan Valge ja Tanel Tuuleveski).
2011. aasta mais võtsid kaks eestlast osa Jagged Globe'i Everesti ekspeditsioonist David Hamiltoni juhtimisel. 16. mail jõudsid Džomolungma (8848 m) tippu nii Tanel Tuuleveski kui ka Andras Kaasik. Nad on esimesed Eesti alpinistid, kes jõudsid Džomolungma tippu lõunaküljelt, s.t Nepali poolt.
2015. aasta mais tõusis Kaasik Antarktise kõrgeima mäe Vinson Massifi (4892 m) tippu. Ühtlasi pääses ta teise eestlasena Seitsme tipu klubisse.
K2 (8611 m).
2015. aasta suvel käisid Andras Kaasik ja Tanel Tuuleveski Karakoramis vallutamas maailma kõrguselt teist mätippu K2 (8611 m). Sel hooajal oli üritajad üldse vaid 14 mägironijat ja kellelgi neist ei õnnestunud ootamatult halvenenud ilmaolude tõttu tippu tõusta. Toona ootasid eestlased laagris K2 tipputõusuks sobivat hetke, kuid siis läks ootamatult soojaks, hakkas sadama laia lund, tekkisid laviinid ning kivivaringus sai viga ka üks šerpadest. Otsustati, et tippu minek on liiga ohtlik.
22. juunil 2018 alustas Pakistani pealinnas Islamabadis oma teed K2-le Madison Mountaineeringu mägiekspeditsioon, kuhu kuulus 10 ronijat, 3 giidi ja 10 šerpast kõrgkandjat. Ekspeditsiooni juhtis kogenud ameerika alpinist ja mägigiid Garrett Madison. 10 ronija hulgas oli ka Andras Kaasik. 
22. juulil tõusis Kaasik K2 tippu.
Tanel Tuuleveski

Tanel Tuuleveski (sündinud 16. oktoobril 1975 Tartus) on eesti alpinist ja polaarrändur, kes on mägironijana tõusnud kahe kaheksatuhandelise mäe tippu ja matkajana jõudnud esimese eestlasena lõunapoolusele.
Ta on ettevõtja.
Steel

Steel (kr k stele) on ülalt ahenev, enamasti neljakandiline (harvemini kooniline) reljeefide või raidkirjadega kivisammas, mille tipus võib olla viil või akroteer. Eristatakse haua- ja üriksteele ning pühendreljeefi. Steel esineb ka püsti asetatud kivi- või puuplaadi kujul. 
Steele kasutati laialdaselt muistses Lähis-Idas, Mesopotaamias, Kreekas, Egiptuses, Somaalias ja mujal. 
Enamasti esineb steel hauamonumendina või mälestuskivina. Kuid steelidele pandi kirja ka valitseja välja antud seadusi (vt Hammurapi koodeks, Rosetta kivi); steele kasutati piirikividena maaomandi ja teatud territooriumi märgistamisel, sageli püstitati neid sõjaliste võitude tähistamiseks. 
Steeli erikuju on obelisk.
Enough

"Enough" on Elina Borni esiksingel. See ilmus jaanuaris 2013.
Laul tuli võistlusel Eesti Laul 2013 8. kohale.
Telšiai rajoon

Telšiai rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Telšiai maakonna aladel. Rajooni pindala on 1439 km². 2014. aasta seisuga elas seal 44 633 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Degaičiai, Gadūnavase, Luokė, Nevarėnai, Ryškėnai, Žarėnai, Tryškiai, Upyna, Varniai ja Viešvėnai vald. Eraldi haldusüksus on veel Telšiai linn.
Halduskeskus on Telšiai linn. Teised suuremad asulad on Varniai linn ning Eigirdžiai, Gadūnavase, Janapolė, Lauko Soda, Luokė, Nerimdaičiai, Nevarėnai, Pavandenė, Tryškiai, Ubiškė ja Žarėnai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,91% leedulased, 1,33% venelased, 0,11% ukrainlased, 0,04% sakslased, 0,03% lätlased ja 0,57% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurim jõgi on Virvytė. Teine tähtsam jõgi on rajoonist algav Minija. Suurimad järved on Mastis ja Lūkstas. Rajoon asub suuremalt osalt Žemaidi kõrgustikul, kõrgeim koht on Šatrija (228 meetrit). Madalaim koht asub Virvytė orus (84 meetrit)..
Telšiai rajooni põhjaosa jääb osaliselt Žemaitija rahvuspargi, lõunaosa aga Varniai regionaalpargi territooriumile.
Miss Calculation

"Miss Calculation" on Elina Borni teine singel. See ilmus novembris 2013.
Laulu autorid on Stig Rästa ja Fred Krieger.
Mystery

"Mystery" on Elina Borni kolmas singel, mille ta avaldas 2014. aasta augustis. Koos Elinaga on laulu kaasautorid Stig Rästa, Fred Krieger ja Vallo Kikas.
Goodbye to Yesterday

"Goodbye to Yesterday" on Elina Borni neljas singel, esituses koos loo autori Stig Rästaga.
"Goodbye to Yesterday" võitis Eesti Laulu 2015, kogudes lõpphääletusel 79% häältest.
Elina Born ja Stig Rästa esindasid selle lauluga Eestit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, saavutades 106 punktiga 7. koha.
Reaaltulu

Reaaltulu on tulu, mille puhul arvestatakse inflatsiooniga, st raha reaalset ostujõudu.
Urvaste kalmistu

Urvaste kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kirikuküla külas Antsla vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Urvaste kirikust linnulennult 300 m kaugusele kagusse.
Urvaste vanale kalmistule lõpetati matmine üldiselt 1799. aastal, siis pühitseti uus kalmistu ja edaspidi maeti siia enamik kihelkonna surnuid. Vanim teadaolev hauatähis on 1833. aastast. Kalmistut on laiendatud korduvalt, viimane laiendus toimus 1921. aastal. 
Urvaste kalmistu on alates 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud, selle pindala on 5,2 ha.
Ehitised kalmistul.
Kalmistu kolmeosalise kiviehitisega peavärav valmis 1932. aastal. Kalmistu tagumises, kaguosas paikneb Staël von Holsteinide kabel. 
Kalmistu lääneosas paikneb Urvaste II maailmasõja matmispaik, mis on kalmistust eraldamata, kuid on eraldiseisev kultuurimälestis.
Vaata ka.
Urvaste II maailmasõja matmispaik
Amy Poehler

Amy Meredith Poehler (sündinud 16. septembril 1971 Newtonis Massachusettsis) on filmiauhinna Kuldgloobus pälvinud USA filminäitleja ja -produtsent.
Aaron Rodgers

Aaron Charles Rodgers (sündinud 2. detsembril 1983 Chicos Californias) on USA Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängib 2005. aastast alates NFLi meeskonnas Green Bay Packers mängujuhina.
Andrew Luck

Andrew Austen Luck (sündinud 12. septembril 1989 Washingtonis) on USA endine Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängis aastatel 2012–2018 NFLi meeskonnas Indianapolis Colts mängujuhina.
Aastal 2012 valis Indianapolis Colts ta NFLi "draft"'is esimesena.
Anto Veldre

Anto Veldre (sündinud 14. augustil 1961) on eesti infoturbeekspert, publitsist ja koolitaja. 
Veldre on interneti turvalisuse teemaga tegelenud alates 1990. aastate algusest, mil internet Eestisse jõudis. Ta on olnud arvutiõpetaja, ettevõtte IT-juht ja finantsasutuse infoturbejuht. Ta töötas 2017 aasta lõpuni Riigi Infosüsteemi Ametis infoturbeeksperdina ning kommunikatsiooniosakonna analüütikuna. Ta on Eesti Internetikasutajate Nõukoja, mis koondab Eesti rahvusdomeeni .ee haldamise reeglites kaasa rääkivaid eksperte, liige.
Veldre on propageerinud vaba tarkvara (so UNIXi-laadsete operatsioonisüsteemide, nagu Linux) kasutamist riigiasutustes ja ettevõtetes. 1995. aastal avaldas ta internetis juhendi "Tigu lahkamas, ehk ekskursioon UNIXi maailma", mis on siiani üks vähestest eestikeelsetest algajale mõeldud UNIX-it tutvustavatest juhenditest. Juhend annab ülevaate UNIX-i operatsioonisüsteemi põhikäskudest võrdluses MS-DOS-i ja Windowsiga.
Anto Veldre oli Eesti UNIXi Pruukijate Seltsi asutava toimkonna liige.
2012. aasta lõpus avaldatud Sirbi artiklisarjas "Infoühiskonnast hereetiliselt" käis ta välja Eesti e-identiteedi idee, mille kohaselt võiks välismaalastel olla võimalus omandada Eesti digi-ID koos sellega kaasneva ligipääsuga Eesti e-teenustele. Kaks aastat hiljem, 2014. aasta lõpus, avaski Eesti võimaluse välismaalastele saada e-identiteet; seda tuntakse e-residentsuse programmi nime all.
Ekvalaiser

Ekvalaiser ehk tasandi (ingl "equalizer, equaliser") on sagedusfiltrite süsteem, mis võimaldab suurendada või vähendada võimendust helisagedusala kitsastes ribades ja on mõeldud
Stereotrakti ekvalaiseril on kaks kanalit, kusjuures võimendus võib olla kummaski kanalis eraldi reguleeritav. Reguleerimisulatus on enamasti ±10 või ±12 dB.
Mõned tootjad nimetavad ekvalaiseriks ka kuni kuue fikseeritud sageduskarakteristikuga tämbriregulaatorit, nii et tämbrit saab nupuvajutusega valida vastavalt signaali liigile (HEAVY, VOCAL, ...) või kuulamistingimustele (SOFT, CAR, ...).
Graafilised ja parameetrilised ekvalaiserid.
Graafilisele ekvalaiserile on iseloomulik, et tema sagedusribade püstsihis nihutatavad liugurinupud markeerivad sageduskarakteristikut.
Parameetrilistel ekvalaiseritel on võimalik digitaalse signaaliprotsessori abil muuta igas ribas mitmeid parameetreid: võimendust, kesksagedust ja ka ribalaiust.
Sagedusribade arv.
Sagedusala võib olla jaotatud 10 ribaks, mispuhul ribade kesksagedused järgnevad üksteisele ühe oktavi suuruste vahedega (kesksagedused 32, 63, 125, 250, 500, 1000, 2000, 4000, 8000 ja 16 000 Hz. Rohkem kasutatakse 1/2-, 2/3- ja eriti 1/3-koktavi tagant järgnevate kesksagedustega seadmeid, ribade arv kuni 31.
Ekvalaiseri kasutamine.
Ekvalaiser ühendatakse näiteks signaaliallika ja helisagedusvõimendi liinisisendi vahele või siis eel- ja võimsusvõimendi vahele. Tasakaalustatud helipildi väljareguleerimine nõuab head kõrva ja eriaparatuuri, seepärast kasutatakse paljuribalisi ekvalaisereid valdavalt ainult professionaalses, nt PA- ("Public Address") helindussüsteemis. Korralikus koduses heliseadmestikus pole ekvalaiseri järele enamasti vajadust – see võiks lineaarmoonutusi üksnes lisada.
Ekvalaiseri varustusse võib kuuluda spektrianalüsaator, mis teeb kindlaks helirõhutaseme eri sagedustel (need võivad ühtida ribade kesksagedustega). Analüsaatori generaator tekitab kogu sagedusala hõlmava signaali (nt roosa mürana), mida mõõdab ruumis eeldatavasse kuulamiskohta paigutatud lineaarse karakteristikuga mikrofon. Ekvalaiseri mõõturi näitude järgi saab siis seada ribavõimendusi.
MHL-liides

 
MHL-liides (lühend ingl k nimetusest "Mobile High-definition Link") on mobiilseadme (nutitelefoni, tahvelarvuti) liides audio- ja videoinfo edastamiseks kaabli kaudu pildiseadmele (nt teleri ekraanile, videoprojektorisse).
Erinevus samaotstarbelisest HDMI-liidesest seisneb selles, et mobiilseade saab läbi kaabli toitevoolu kuni 900 mA pingel 5 V (liidese standard MHL 2.0).
Signaalid kantakse üle tihendamata kujul: audiosignaal 7.1-ruumihelisüsteemis (Dolby Digital kaheksal kanalil) ja videosignaal 1080p-süsteemis (standard MHL 2.0) või 4K Ultra HD (MHL 3.0).
Pistmiku tüüp on enamasti mikro-USB. Selle kontaktipaigutus vastab MHL-spetsifikatsioonile (mis on tavalisest USB-st erinev). Samsung on võtnud nutitelefonis Galaxy S III kasutusele spetsiaalse, 11 kontaktiga pistmiku, mis pakub täiendavaid ühendusvõimalusi.
HL-liidese väljatöötajaks on konsortsium ,
kuhu kuuluvad Nokia, Samsung, Toshiba, Sony ja . Spetsifikatsioon MHL 1.0 kinnitati 2010. aastal.
WirelessHD

WirelessHD ehk WiHD on HD- ("High Definition": kõrglahutusega) videosignaali kaablita ülekandmise tehnika, mis töötati välja paljude elektroonikafirmade koostöös (spetsifikatsiooni esimene versioon 2008. a).
Signaali raadioedastus toimub tihendamata kujul 60 GHz sagedusribas kiirusega vähemalt 4 Gbit/s 10 m raadiuses (suuremal kaugusel on vajalik otsenähtavus). Arendustöö tulemusena on kasvanud nii andmekiirus kui ka ühenduskaugus.
Raadiosagedust moduleeritakse UWB- ("Ultra WideBand") meetodil 500 MHz laiuses sagedusribas. 
WirelessHD-liides võimaldab näiteks edastada audio-videosignaali DVD- või BD-mängijast juhtmevabalt videoprojektorisse või telerisse.
Dolby Digital

Dolby Digital (lühend DD), algupärase nimega Dolby Stereo Digital, on ettevõtte heliandmete kadudega pakkimise tehnoloogia. Seda kasutatakse kino- ja televisioonitehnikas ning laserketastel (DVD-Video, DVD-Audio, HD DVD, Blu-Ray Disk).
Esimeses versioonis oli heliandmete edastamise kanaleid üks kuni kuus, hiljem kuni kuusteist kanalit. Kuuekanalise süsteemi korral on tähis 5.1, mis tähendab, et helisüsteemi kuulub 5 lairibakanalit (võimalik sagedusala 20–20 000 Hz) ja 1 bassikanal (20–120 Hz). Lairibakanalid on vasak (L) ja parem (R) esikanal, keskkanal C ning vasak ja parem tagakanal. Bassikanal LFE ("Low Frequency Effects") teeb võimalikuks helisüsteemi, milles madalaid sagedusi esitab üksainus kõlar. Nii vabanevad lairibakanalite võimendid ja nende väljundisse ühendatavad kõlarid suurt elektrivõimsust vajavate bassihelide ülekandmisest. Lairibakõlarid saab siis konstrueerida kompaktseina, nii et neid on hõlbus ära paigutada.
Dolby Digital asendab varasemaid ruumiheli analoogsüsteeme, nagu nt Dolby Surround ProLogic (2 esikanalit, keskkanal ja 1 tagakanal). 
Kodeerimismenetlus AC-3.
Kõigis Dolby Digital kanalites edastatakse audiosignaalid oma loomulikus dünaamikaulatuses ja digiteeritakse kvantimissagedusega 48 kHz ning koodisõna pikkusega 16–24 bitti. Nii moodustuva andmehulga salvestamiseks kahetunnise filmi jaoks läheks vaja umbes 4 GB salvestusmahtu, mis vastab peaaegu DVD-plaadi ühe kihi mahutavusele. Seepärast on vaja andmeid tihendada (pakkida). Selleks rakendatakse säästkodeerimise menetlust AC-3 (Audio Codec 3), mille puhul eemaldatakse niisugused signaaliosad, mille puudumist kõrv ei taju (samamoodi kasutatakse kuulmistaju iseärasusi teiste kadudega tihendusvormingute, nagu nt MP-3 ja AAC puhul). 
AC-3 võimaldab andmekiirusi vahemikus 32–640 kbit/s. DVD korral kasutatakse harilikult kiirust 384 või 448 kbit/s, nii et salvestusmaht väheneb kuni kümnekordselt.
DTS

DTS (lühend sõnadest "Dedicated To Sound") on USA firma DTS, Inc. (asutatud 1990) kinohelisüsteem, mis võeti kasutusele 1993. aastal Steven Spielbergi filmi "Jurassic Park" helindamisel. DTS-ruumihelisüsteeme kasutatakse ka DVD-, HD-DVD- ja Blu-ray-plaatidel.
DTS on vähemalt kuuekanaliline (5.1) ruumihelisüsteem, nagu seda on ka Dolby Digital. Mõlemas rakendatakse kadudega kodeerimist, kuid DTS tihendab andmeid vähemal määral (koodek Coherent Acoustics). Helisüsteemi kuulub viis lairibakanalit (20–22 000 Hz) ja üks bassikanal (LFE, sagedusala kuni 80 Hz). Lairibakanalid on 5.1-süsteemis vasak ja parem esikanal, keskkanal ning vasak ja parem tagakanal.
Täiustatud süsteeme:
Urvaste vana kalmistu

Urvaste vana kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kirikuküla külas Antsla vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Urvaste kirikust linnulennult 400 m kaugusele põhjakirdesse.
Urvaste vana kalmistu rajati tõenäoliselt pärast 1773. aastat, kui lõpetati matmine Urvaste kirikuaeda. Vanale kalmistule lõpetati matmine üldiselt 1799. aastal, kui rajati uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti enamik kihelkonna surnuid. Kalmistu on praegu jäetud maha ning on metsistunud.
Väide teisest asukohast.
Metsatukaga küngast, kus asub vana kalmistu, tuntakse nimega "Vanakapõl"'. Vanast kalmistust linnulennult 300 m kaugusele põhjaloodesse jääb teine küngas, mida tuntakse nimega "Kapõlimägi". 
1927. aastal on väidetud, et vana kalmistu asub Härjakurgu mäel 400 m kaugusel kirikust. Seega sobiks just "Kapõlimägi" vana kalmistu asukohana, sest mäe kõrvale jääb Härjakurgu talu. Sel juhul aga ei sobi pakutud kaugus kirikust, mis oleks siis juba umbes 700 m. Arvatavasti on 1927. aastal lihtsalt aetud kaks mäge segi. 
Võimalik ka, et mingil põhjusel või ajal oligi kaks kalmistut või kabelit, muidu jääks seletuseta teise mäe nimetus "Kapõlimägi".
Vaata ka.
Urvaste kalmistu
Kada

Kada ehk ragulka on käsitsi vinnastatav laskerelv, mille kolmeharulise raami ülemise kahe otsa vahele on pandud kumm. 
Teadaolevalt esimest korda Eestis kasutati "kada" nimetust ja kirjeldust kaudselt ajakirjas Laste Rõõm. Sõna võidi tuletada röövkalade püügiks kasutatud elussöödaga kadaõngest, mille puust raam sarnanes väga laskeriista kujuga. "Kada" sünonüümiks on kujunenud ka "ragulka", mis võib olla maakeele jaoks mugandatud venekeelsest sõnast "rogatka". Enne teist maailmasõda sündinud inimeste jutu järgi kasutati sõna "ragulka" asemel sõna "kada". Udo Uibo seletuse kohaselt on sõna "kada" ja selle tänapäeval vähe tuntud eelkäija "kadapulk" sõna "katapult" (’antiik- ja keskaegne kiviheitemasin’) rahvaetümoloogiline ümberkujundus poisikeste keelekasutuses, kusjuures tähenduse ülekanne muistselt viskerelvalt poiste mänguasjale ei toimunud eesti, vaid saksa keeles.
Esimesed teated kada kasutamisest noorte vandaalide poolt tulid Ameerikast 1850. aastatel. Esimene tööstuslikult toodetud kada tehti 1918. aastal. Kadasid kasutati sõjaliseks otstarbeks viimati Iraagi sõja ajal (võimsamate kadadega on võimalik enda asukohta suhteliselt paljastamata lasta tulemuslikult startivaid droone, häirida lennumasinaid, inimest lähidistantsilt raskelt vigastada või isegi tappa). See relv oli eelmise sajandi keskpaigast kindlalt arsenalis vägivaldseks muutunud meeleavaldustel Palestiinas, Põhja-Iirimaal, Ukrainas jm). Kada kasutamine magneesiumpommide, aga ka tõsisemate omatehtud või tööstuslike lõhkekehade laskmiseks muudab viimased märksa ohtlikumaks. Kadaga on võimalik lasta ka nooli, pannes ristpuu raami ülemiste harude vahele.
Fännide toel toodetakse kadasid siiani, friikide kallimad variandid maksavad mitu tuhat dollarit ja on inkrusteeritud väärismetallidega.
Ilmo Au

Ilmo Au (sündinud 20. oktoobril 1963 Kuressaares) on Eesti riigiametnik ja pedagoog.
Hapukirss

Hapukirss on hapu kirsipuu ehk hariliku kirsipuu ("Prunus cerasus") vili.
Päritolu ja kultiveerimine.
Hapu kirsipuu on arvatavalt magusa kirsipuu ("Prunus avium") ja stepi-kirsipuu ("Prunus fruticosa") hübriid. Erinevalt suurematest maguskirssidest on stepi-kirsipuu on andnud hapukirssidele väiksema ja hapuma vilja. Kahe liigi ristumine toimus Taga-Kaukaasias või Ida-Euroopa lõunaosas, kus hapu kirsipuu kasvab looduslikult. Nüüdisajal eristatakse hapu kirsipuud eraldi liigina.
Tänapäeval kasvatatakse kümneid hapukirsikultivare, mille eri aegadel valmivad viljad on erineva happesusega. Mõned neist sobivad rohkem toidu valmistamiseks, teised kuivatamiseks või hoidistesse panemiseks. Tuntuimate hapukirsside hulka kuulub tumedaviljaline murel ehk morello. Eesti kaubandusvõrgus müüakse murelitena sageli hoopis maguskirsse, mis on magusa kirsipuu viljad. Teine oluline grupp hapukirsse on helepunased amarellid ehk amarellkirsid, mille mahl on õrnalt punakas või isegi peaaegu värvitu.
Hapukirsse ei korjata suurtes istandikes enam käsitsi, vaid mehhaniseeritult. Puu raputamisel langevad kirsid presendile, kust nad liiguvad elevaatorile. Sealt juhitakse nad veega täidetud anumatesse, kus toimub nende loputamine enne pakkimist.
Kasutamine.
Hapukirsse kasutatakse laialdaselt kirsikookide, sorbettide, jäätiste, kastmete ja glasuuride valmistamisel. Kuigi hapukirsid on küllalt suure happesusega, süüakse neid nii Euroopas kui ka Lähis-Idas sageli värskelt. Lisandina kasutatakse hapukirsse mitmesuguste toitude valmistamisel. Nad sobivad hästi mandlite, peekoni, kanaliha, pardiliha, vanilli, muskaatpähkli, safrani, kreemide, või, basiiliku, tumeda šokolaadi, aniisi ja kaneeliga. Kuivatatud hapukirsid on sageli magusama maitsega ning neid kasutatakse tavaliselt salatites ja jäätistes. Hapukirsse võib säilitada sügavkülmutatult või teha neist mitmesuguseid hoidiseid, mille hulka kuuluvad näiteks moosid, siirupid, tee lisandid, kirsiliköörid ja kirsiõlu.
Värskete viljade toodang, toiteväärtus ja biokeemiline koostis.
2012. aastal toodeti maailmas 1,1 miljonit tonni hapukirsse.
1944 (film)

"1944" on 2015. aastal esilinastunud Eesti sõjafilm, mille on lavastanud Elmo Nüganen. Filmi keskmes on Teise maailmasõja sündmused Eestis 1944. aastal, ulatudes ajaliselt Sinimägede lahingust juulis kuni Sõrve sääre vallutamiseni Punaarmee poolt novembris. 
Filmis käsitletakse sõjasündmusi nii Saksa armees kui ka Punaarmees sõdinud eestlaste silme läbi. Stsenaariumi autor Leo Kunnas on öelnud, et tegelased on väljamõeldud, kuid ta toetus neid luues 12 inimese mälestustele.
Filmivõtted toimusid 2013. aasta teisel poolel ja 2014. aastal Tapa polügoonil ning Valga lähedal (Sinimägede näidislahing, kus osales üle 10 riigi sõjaajaloo klubi), aga ka Toompeal.
"1944" jõudis kinodesse 20. veebruaril 2015 ja kogus avanädalavahetusel 19 030 vaatajat.
Varia.
2015. aastal kogus film Eesti kinodes 115 599 vaatajat.
Panevėžysi–Vilniuse maantee

Panevėžysi–Vilniuse maantee on maantee, mis ühendab Leedu pealinna Vilniust Leedu suuruselt viienda linna Panevėžysiga läbi Ukmergė.
Maantee pikkus on 136 km, tehes sellest Leedu pikkuselt kolmanda maantee Vilniuse–Klaipeda maantee ja Riia–Šiauliai–Taurage–Kaliningradi maantee järel.
Maantee on kogu ulatuses neljarealine kiirtee.
Leedu standardite järgi on maantee tähis A2.
Maantee kuulub Euroopa teede E272 koosseisu.
Maantee esimene lõik, Vilnius-Ukmergė avati 1985. aastal, 1998 valmis Ukmergė-Panevėžysi lõik.
Nõukogude ajal kuulus maantee NSV Liidu magistraali M12 Tallinn-Riia-Vilnius-Minsk koosseisu.
Natalja Bondartšuk

Natalja Sergejevna Bondartšuk (vene keeles "Наталья Сергеевна Бондарчук"; sündinud 10. mail 1950 Moskvas) on vene filmilavastaja, -näitleja ja stsenarist.
Ta lõpetas aastal 1971 Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Instituudi näitlejateaduskonna (Sergei Gerassimovi ja Tamara Makarova juhendamisel) ning aastal 1975 režiiteaduskonna samade isikute juhendamisel.
Natalja Bondartšuki isa Sergei Bondartšuk (1020–1994) oli vene filmilavastaja, -näitleja ja stsenarist ning ema Inna Makarova (2026–2020) oli filminäitleja. Ta oli abielus näitleja ja filmilavastaja Nikolai Burljajeviga, abielust sündisid poeg Ivan Burljajev, kes on muusik ja näitleja, ning tütar Maria Burljajeva, kes on Moskva Majakovski nimelise teatri näitleja.
Est- und livländische Brieflade

"Est- und livländische Brieflade" (tuntud ka kui "Brieflade") on neljaosaline Eestimaa ja Liivimaa (IV osas puudutatakse ka Kuramaad) ajalooallikate väljaanne.
Osad: