Luisa Roldán

Luisa Ignacia Roldán ehk "La Roldana" (1652 Sevilla, Hispaania – 10. jaanuar 1706 Madrid, Hispaania) oli 17. sajandilõpu Hispaania kõige olulisem naiskunstnik ja barokkstiili skulptor. Luisa oli tuntud hispaania skulptori Pedro Roldáni (1624–1699) tütar ja tema õpilane. Tema kõige tuntumad tööd on väikesed terrakota skulptuurid, mis olid naiselikud ja intiimses laadis. 
Lapsepõlv Sevillas.
Sevillas katoliku kirik mõjutas oluliselt kultuuri ja kunsti. Pedro Roldán (Luisa isa) oli skulptor, kellel Sevillas oli oma töökoda, kus ta tegi puidust religioosseid skulptuure ja suuri altariteoseid. Ta tegi sageli koostööd arhitektide ja maalijatega, eriti altarite puhul. 
Varauusaegses Hispaanias kuulusid paljud kunstnikud kunstidünastiatesse, nagu oli ka Roldáni perekond. Luisa, tema õed ja vennad õppisid isa töökojas nii joonistamist kui ka tööd erinevate materjalidega ja tööriistadega juba lapsepõlvest. Perekonna kõikide laste töö ja abi mõjutas oluliselt pereettevõtte edu. Kõik Luisa õed-vennad töötasid kuni Pedro surmani tema töökojas, välja arvatud Luisa ise. 
Tol ajal oli perekonna töökojas töötamine ja õppimine naistele kõige lihtsam viis käsitööoskuste omandamiseks. Formaalselt ei tohtinud naised õppida, kuidas visualiseerida meeste keha. Tänu isalt saadud koolitusele õppis Luisa ka väga hästi visualiseerima meeste akte. Lisaks sellele oskusele lisas ta oma teostele sageli ka intiimseid ja naiselikke omadusi. See on sageli märgatav tema erinevate inglite skulptuuridel (nt "El arcángel san Miguel venciendo al demonio").
Kuna Luisa töö aitas kaasa ka perekonna sissetulekule, oli tema puhul sotsiaalselt aktsepteeritav töötada töökojas naisskulptorina. 
Elu ja looming.
Luisa looming hõlmas mitmeid Kristuse kujusid ja arvukalt erinevaid pühakute skulptuure. Tema elu ajal naistel oli peaaegu võimatu olla ametlikud skulptorid, sest see nõudis akadeemilist haridust ja tööd olid rangelt reguleeritud. Naiselt ei oodatud ega lubatud ametlikult lepinguid sõlmida ega kunsti luua, kuna ühiskonnas nähti naisi tavaliselt majapidajatena, lastehoidjatena ja meestele alluvatena.
Isa mõju tema stiili ja tehnika kujunemisele oli suur, sest esmase õppe sai ta isa töökojas. 19-aastaselt abiellus ta Luis Anotioniga (Luis Antonio de los Arcos), kes oli ka noor skulptor. Pärast abielu kolisid nad Cádizisse. Cádizis vabanes Luisa isa mõju alt ja valmistas suuri puust polükroomseid skulptuure. Seal ta lõi mitmeid kunstiteoseid kirikutele, mille puhul lepingud allkirjastas tema abikaasa.
Madridis, kus nad elasid pärast Cádizit, hakkas Luisa valmistama terrakotast töid ning tegi tellimustöid Hispaania kuningate Carlos II ja Felipe V jaoks. "El arcángel san Miguel venciendo al demonio" oli esimene skulptuur, mille Luisa tegi kuningas Carlos II jaoks. See töö oli eriline, sest kuninga jaoks oli oluline, et ta jääks „usku ja religiooni kaitsvaks" figuuriks. 
Kuigi ta sai kirikutelt ja kuninglikelt perekondadelt tellimusi, oli tal ikkagi rahalisi raskusi ja ta pidi sageli korduvalt nõudma tasu oma töö eest. Teatud ühiskondlike ootuste naise suhtes ja finantskriisi tõttu pidi Luisa oma kirjades kuningatele ka mainima, et tal on lapsed, et suurendada väljamaksmise tõenäosust.
1706. aastal suri ta Madridis ja maeti San Andrease kalmistule.
Tähtsus.
Madridis omandas ta kuningliku skulptori tiitli ("Escultora de Cámara"). Samuti sai ta ametliku tunnustuse Rooma San Luca Akadeemia poolt. 
Tema elulugu esindab poliitilist ja sotsiaalset olukorda, millega naine pidi omal ajal toime tulema. Luisa Roldáni saatus võib olla märk sellest, et oli palju naiskunstnikke, keda tolleaegsete formaalsete reeglite tõttu ei dokumenteeritud. Selle tõttu on paljud tolleaegsed naistega loodud kunstiteosed raskesti tuvastatavad või omistatud hoopis teistele autoritele. 
Tema surma ajaks oli ta tuntud kui Hispaania parim naisskulptor.
Autorsuse tuvastamine.
Ajal, kui Luisa elas ja töötas koos isaga, mainiti tellimustööde lepingutes ainult meisterskulptorit. On väga tõenäoline, et Luisa oli üks neist kunstnikest, kes töötas ühiselt paljude Perdo Roldáni töökoja tellimuste kallal, kuid ametlikult jäeti ta osalenud kunstnikuna mainimata. Kuna ametlikult mainiti ainult meisterskulptorit, Luisa vennad ja teised võimalikud meessoost kaasatud kunstnikud ei ole samuti kunagi allkirjastanud Pedroga koos tehtud skulptuuri. Mõned tema isa töökojas valmistatud tööd valmistas Luisa iseseisvalt, kuid neid müüdi isa nime all.
Varauusaegses Hispaanias oli ka tavaline, et naisi ametlikus asjaajamises ei tunnustatud. Seaduse järgi oli ametlikes dokumentides mainimine võimalik ainult abikaasa loal või temaga koos. Abielud korraldas tavaliselt ka perekond, kuid Luisa Roldánil õnnestus kohtuda ja abielluda mehega, keda ta armastas, hoolimata isa mittenõustumisest. Pärast isakodust ärakolimist ei sõlminud ta abielu ajal tõenäoliselt kunagi lepingut oma nime all. Tavaliselt oli mainitud tema abikaasa nimi. Mõned teosed on loodud koostöös tema abikaasaga. 
Mõnda Luisa töödest oli raske tuvastada, sest paljud tööd olid tugevasti kahjustatud, muudetud või läbisid ebaõnnestunud restaureerimise. Paljud kahjustatud tööd on siiski tema nikerdusstiili tõttu tema loominguna identifitseeritavad.