tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thbilisi Riiklik Ülikool

Ivane Džavahhišvili nimeline Thbilisi Riiklik Ülikool (gruusia keeles ივანე ჯავახიშვილის სახელობის თბილისის სახელმწიფო უნივერსიტეტი, "Ivane Džavahhišvilis sahhelobis Thbilisis sahhelmtsipho universiteti") on ülikool Gruusias Thbilisis. See asutati 1918. aastal. Tegemist on Kaukaasia piirkonna vanima ülikooliga.
Ülikoolil on kuus teaduskonda, erinevates Gruusia piirkondades viis haru, ligikaudu 60 teaduslaborit ja -keskust, teadusraamatukogu enam kui 3 700 000 teose ja väljaandega, 7 muuseumit ning kirjastus. Ülikooli teaduskondade hulka kuuluvad: õigusteaduskond, majandusteaduskond, humanitaarteaduskond, arstiteaduskond, sotsiaal- ja politoloogiateaduskond ning täppis- ja loodusteaduskond. Lisaks kuulub ülikooli teaduskondade alla autonoomne Tbilisi Riikliku Ülikooli Rahvusvaheline Majanduskool, mis pakub kraadiõpet majandusvaldkonnas. 
Ülikooli peamine asutaja oli tuntud gruusia ajaloolane ja akadeemik Ivane Džavahhišvili. Tema nime kannab ülikool alates 1989. aastast.
Tbilisi Riikliku Ülikooli partnerülikoolid Eestis on Tartu Ülikool, Tallinna Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool ja Eesti Kunstiakadeemia. 
Tartu Ülikool pakub oma üliõpilastele üliõpilasvahetuse võimalust Tbilisi Riiklikus Ülikoolis ja vastupidi.
Juhan Oras

Juhan Oras (8. oktoober 1879 Triigi vald, Kose kihelkond – 17. september 1922 Siuge küla, Kuimetsa vald, Harjumaa) oli taluperemees ja poliitik. 
Aastatel 1912–1917 oli ta Eestimaa kubermangu esindaja IV Riigiduumas.
Leonora Christina Ulfeldt

Leonora Christina Ulfeldt (8. juuli 1621 Frederiksborgi loss – 16. märts 1698 Maribo) oli Taani kuninga Christian IV ja Kristen Munki tütar, taani kirjanik.
Ta sündis Taani kuninga Christian IV ja tema teise abikaasa Kristen Munki kolmanda lapsena. Varsti pärast ristimist saadeti tüdruk emapoolse vanaema juurde Fyni saarele. Seal hakkas ta nelja-aastaselt lugema-kirjutama õppima, aga ka muusika- ja usuharidust omandama.
Leonora Christina oli abielus Taani ja hilisema Rootsi riigitegelase Corfitz Ulfeldtiga (1606–1664).
Aleksander Terras (Riigiduuma liige)

Aleksander Terras (5. august 1860 – 19. veebruar 1931 Vaivara) oli vallakirjutaja ja poliitik.
Enne Riigiduumasse valimist oli ta vallakirjutaja. Aastatel 1907–1912 oli ta Eestimaa kubermangu saadik III Riigiduumas.
Aleksander Terras on maetud Sinimäe kalmistule. 
Tema poeg oli Eesti riigisekretär Karl Terras, teine poeg Artur Terras oli aastatel 1941–1944 Tallinna linnapea.
Jaan Uudelt

Jaan Uudelt (15. märts 1881 Vastemõisa vald, Kootsi – 5. detsember 1953 Chatham, New Yorgi osariik, USA) oli eesti silmaarst ja arstiteadlane ning ajalehe Võru Teataja asutaja ja toimetaja.
Ta sündis aastal 1881 Vastemõisa vallas Kootsis. Ta õppis kohalikus algkoolis, Viljandi linnakoolis, Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja sooritas eksternina 1906 küpsuseksamid Tartus kroonugümnaasiumi juures. Aastatel 1900–1912 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille ta lõpetas arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi. Ta töötas juba üliõpilasena aastal 1910 Saaremaal jaoskonnaarstina, huvitudes eriti leeprahaigete ravist Audaku. Aastal 1911 töötas ta Tartu Ülikooli Silmakliinikus.
Aastatel 1912–1914 töötas ta Võrus erasilmaarstina. Aastatel 1914–1917 oli ta mobiliseeritud Esimeses maailmasõjas Vene armeesse; ta teenis 93. Irkutski jalaväepolgus ja 96. Omski jalaväepolgus polguarstina. Aastatel 1919–1920 osales ta Vabadussõjas rügemendiarstina ja Võru Punase Risti haigla juhatajana ning sõja lõppedes töötas ta Võru garnisoni silmaarstina. Aastatel 1921–1930 töötas ta Tartu Ülikooli silmakliiniku vanema assistendina (professor Ernst Blessigi alluvuses). Aastal 1930 kaitses ta väitekirjaga "Über das Blutbild Trachomkranker" "dr. med." kraadi. Aastal 1931 sai ta silmahaiguste õppetooli juhatajaks dotsendikutsega. Aastal 1934 valiti ta Tartu Ülikooli silmahaiguste korraliseks professoriks.
Jaan Uudelt oli Tartu Ülikooli Silmakliiniku kodanliku õhukaitse juht.
Rudolf von Bernhard

Carl Rudolph von Bernhard (20. mai 1819 Kadrina, Eestimaa kubermang– 3. august 1887 Tartu) oli Venemaa arhitekt ja insener. 
Rudolf Berhard lõpetas 1846. aastal Peterburis kuldmedaliga Ehituskooli (Peterburi tsiviilinseneride instituudi eelkäija). Hiljem, 1874. aastal, sai temast sellesama Ehituskooli direktor. Tema ametisoleku ajal kujundati ehituskool ümber instituudiks. Berhard jätkas instituudi direktori ametis 1886. aastani. Ühtlasi oli ta instituudi professor.
Ta on projekteerinud hooneid mitmes linnas, sh Tallinnas. Ehitisi Tallinnas: Pikk 9, 11, 13, 15 hoone ümberehitus (1891), Pikk 62 uusgooti stiilis maja.
Ta on maetud Tallinnas Kopli kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg oli arhitekt Erwin Bernhard.
George Ainslie

George W. Ainslie (sündinud 19. septembril 1944) on ameerika psühhiaater, psühholoog ja käitumisökonomist.
Ainslie tegi Howard Rachlin juhendamisel operantse tingimise loomkatseid. Ta uuris tuvide aegadevahelist valikut ("intertemporal choice") ning näitas esimest korda katseliselt, kuidas juhul, kui kahe eriaegse alternatiivse tasu vaheline valikupunkt nihkub ajas ettepoole, pöördub eelistus varasema kasuks. Ta kasutas selle seletamiseks tuleviku tasude hüperboolse allahindamise ("hyperbolic discounting") mõistet, millega ta arendas edasi Rachlini ja teiste ideid, mis olid inspireeritud Richard Herrnsteini proportsionaalsuse seadusest ("matching law"). Ainslie põimis need ideed varasemate saavutustega aegadevahelise valiku uurimisel, sealhulgas Walter Mischeli tulemustega rahulduse edasilükkamise kohta lastel. 
Raamatus "Picoeconomics" (1992) püüdis ta seletada neid ideid ja ka fakte sõltuvuse kohta, millega ta puutus kokku oma kliinilises töös Ameerika Ühendriikide Veteranideministeeriumi meditsiinikeskuses Coatesville'is Pennsylvania (kus temast sai peapsühhiaater), oletusega, et isiksuse eri osad või aspektid on omavahel vastuolus. Ta tugines Sigmund Freud Id'i, Ego ja Superego teooriale; käitumisökonoomikas sai see oluliseks Richard Thaleri säästmiskäitumise mitme mina ("multiple selves") teoorias.
Paljud Ainslie ideed on osutunud käitumisökonoomikas fundamentaalseteks. Põhiliselt tänu tema ja Drazen Preleci töödele tulid otsustusteooriasse operantse tingimise ideed ja andmed, mis olid suureks väljakutseks ratsionaalse valiku teooriale, mis oli majandusmõtlemises seni domineerinud.
Peale psühhiaatritöö veteranidega on Ainslie töötanud ka kliinilise psühhiaatriaprofessorina Temple'i Ülikoolis Philadelphias.
Pikoökonoomika.
Pikoökonoomikaks nimetab Ainslie järeldusi katselisest avastusest, et inimesed kalduvad lähemas tulevikus saabuvaid tasusid eelistama kaugemas tulevikus saabuvatele, kus juures see tendents on seda suurem, mida lähemas tulevikus mõlemad tasud on. Inimesed hindavad hilisema tasu väärtust alla teguriga, mis kasvab koos viivituse pikkusega. 
Nii nagu klassikaline majandusteadus (makroökonoomika kirjeldab institutsioonide omavahelist tingimist piiratud ressursside pärast ja mikroökonoomika kirjeldab niisugust tingimist indiviidide vahel, kirjeldab pikoökonoomika osaliste vahelist tingimist meenutavaid interaktsioone indiviidi sees indiviidi lõpliku käitumisvõime kontrollimise pärast.
Hulk katseid on kinnitanud, et nii inimeste kui ka mitteinimeste spontaansed eelistused ei järgi mitte eksponentkõverat, mille tekitaks aja suhtes ühtlane valik, vaid hüperbooli (hüperboolne allahindamine). Näiteks kui on valida, kas saada kohe 50 dollarit või aasta pärast 100 dollarit, siis paljud valivad kohe 50 dollarit. Kui aga on valida, kas 50 dollarit 50 aasta pärast või 100 dollarit kuue aasta pärast, siis valivad peaaegu kõik 100 dollarit kuue aasta pärast.
Karl Gottlieb Wenig

Karl Gottlieb Wenig (vene Карл Богданович Вениг; 26. veebruar 1830 (ukj) Tallinn – 6. veebruar 1908 (ukj) Peterburi) oli vene kunstnik ja kunstipedagoog. 
Ta oli Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemik ja professor.
Tallinna Jaani kirikus on tema altarimaal "Kolgata" (1867).
Toomas Helin

Toomas Helin (24. aprill 1966 Pärnu – 27. jaanuar 2021) oli eesti kurjategija, uimastite salakaubitseja.
Ta oli üks Linnuvabriku grupeeringu juhte. 
2002. aastal, kui tema suhtes oli algatatud kriminaalkahtlustus umbes ühe tonni marihuaana toimetamises Aafrikast Eestisse, pääses ta rekordilise kautsjoniga (1,8 miljonit Eesti krooni) vabaks.
Tarmo Riga

Tarmo Riga (2. oktoober 1971 Tallinn – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist ja lennundustöötaja.
Ta on üks kahest esimesest Eesti alpinistist, kes on vallutanud kaks kaheksatuhandelist.
Ta töötas lennunduses.
Ta oli Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi liige. Ta on tõlkinud vene keelest Linnart Mälli tekste 1998. aastal Eesti Mõtteloo sarjas ilmunud kogumikule "Nulli ja lõpmatuse kohal".
Haridus.
Ta lõpetas aastal 1990. aastal Tallinna 2. Keskkooli. 1996. aastal lõpetas ta Tartu Lennukolledži lennuliiklusteeninduse (kutseõppes) erialal, spetsialiseerumisega lennujuhtimisele.
Alpinism.
Mägironimisega alustas ta 1986. aastal Tallinna 2. Keskkooli matkaringis õpetaja Anu Kallavuse juhendamisel. 
Ta osales mägimatkadel ja kõrgtõusudel, juhtis mägimatkagruppe, tõusis 1993. aastal seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tippu.
2007. aastal tõusis ta Antarktises Vinsoni tippu. Aastatel 2008 ja 2009 ronis ta koos Jane Rigaga Lõuna-Ameerika mägedes, tõustes mitme eestlaste poolt vähekäidud mäe tippu. 2009. aastal tegi ta soolotõusu Aconcagua (6960 m) tippu.
2011. aastal tõusis ta koos Jane Rigaga esimeste eestlastena Indias Nuni (7135 m) tippu.
Tõusud kaheksatuhandelistele.
Ta võttis 1998 osa Eesti esimesest Himaalaja ekspeditsioonist Cho Oyule ja jõudis 9. oktoobril selle tippu. 
2001. aastal käis ta Eesti teisel Himaalaja ekspeditsioonil ning tõusis 23. juulil koos Raivo Plumeriga Broad Peaki eeltippu (8035 m). 
2005. aastal ronis ta Leedu-Eesti ühisekspeditsiooniga Gasherbrum II-l, tõus tuli katkestada 6700 m kõrgusel laviiniohu tõttu.
Hukkumine.
Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Jane Riga.
Jane Riga

Jane Riga (neiuna Jane Käärmann; 11. august 1973 Tartu – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist, giid ja tõlk. 
Ta oli koos Tarmo Rigaga esimesi eestlasi seitsmetuhandelise Nuni tipus.
Haridustee.
Ta lõpetas Tallinna Ülikooli inglise filoloogina, töötas inglise keele tõlgi ja giidina.
Alpinism.
Ta alustas matkamise ja mägimatkamisega 1989. aastal Võru Matkaklubis. 
Ta oli 2007. aastal esimese eestlannana Antarktises Vinsoni tipus. 
Ta käis koos Tarmo Rigaga 2008 Ecuadoris ja 2009 Argentinas mägimatkal; tõusti ka mitmesse tippu, kus eestlased ei olnud varem käinud. 
2011. aastal tõusis ta koos Tarmo Rigaga Indias Nuni (7135 m) tippu.
Hukkumine.
Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli alpinist Tarmo Riga.
Allan Valge

Allan Valge (31. mai 1979 Tallinn – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist. 
Ta ronis mitmeid erineva raskusastmega tehnilise alpinismi marsruute. 
Ta võttis 2010. aastal osa Cho Oyu–Xixabangma ekspeditsioonist. Jõudis Cho Oyu tippu (oli üks kahest eestlasest tipus, teine oli Tanel Tuuleveski; raskete ilmastikuolude tõttu loobuti Xixabangma üritamisest). 
Hukkumine.
Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge.
Tõnu Samuel

Tõnu Samuel (sündinud 3. juulil 1972 Tallinnas) on eesti programmeerija ja häkker. Tema valdkond on peamiselt seotud internetivõrkude turvalisusega.
Tema programmeerijakarjäär algas 1991, kui ta töötas Eesti Kommunikatsiooniministeeriumis. 
2011 kolis ta Jaapanisse, kus ka töötab.
J. B. Metzler

J. B. Metzler on saksa kirjastus.
Kirjastus on spetsialiseerunud humanitaarteadusliku kirjanduse väljaandmisele. 
See on üks vanimaid kirjastusi maailmas. Kirjastuse asutas 1682. aastal August Metzler Stuttgardis. Aastast 1716 juhtis kirjastust tema poeg Johann Benedikt Metzler, kelle järgi on kirjastus tänini nimetatud. 
Aastal 1998 omandas kirjastus kirjastuse Böhlau.
Diodoros (täpsustus)

Diodoros on mitme isiku nimi:
Diodoros Kronos

Diodoros Kronos (kreeka Διόδωρος Κρόνος, 4.–3. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Kaaria maakonnast Väike-Aasias.
Diodoros Kronose isa oli Ameinias Iasosest ning ta õpetajaks Apollonios Kronos. Diogenes Laertios väidab oma teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", et ühel õhtusöögil Ptolemaios I-ga esitas Stilpon Diodorosele dialektilise küsimuse, millele viimane ei suutnud kohe vastata, mida talle ette heideti ning mistõttu anti talle pilkamiseks hüüdnimi Kronos (vanakreeka ὁ Κρόνος – eesti keeles "vana narr"). Diogenes jätkab kirjeldust väitega, et koosviibimiselt lahkununa kirjutas Diodoros probleemist kokkuvõtte ning võttis endalt seejärel ahastuses elu. Selle loo tõepärasuses võib aga kahelda, sest Straboni teose "Geograafia" järgi päris Diodoros Kronose hüüdnime oma õpetaja Apollonioselt.
Diodoros kuulus Megara koolkonna dialektikute hulka ning seetõttu pälvis ta ka hüüdnime Dialektik. Aleksandria Clemensi "Stromata" kohaselt olevat ka Diodorose tütardest saanud dialektikud. Tema õpilastena võib nimetada Dialektik Philonit ja stoikute koolkonna asutajat Zenonit Kitionist.
Diodoros Kronose filosoofilistest seisukohtadest on teadmised fragmentaarsed. Arvatavasti oli tema peamiseks huviobjektiks loogika. Ta jätkas Eubulidese tööd paradokside vallas, olles Diogenes Laertiose väitel "Maskeeritud mehe paradoksi" (vanakreeka keeles ἐγκεκαλυμμένος) ja "Sarvede paradoksi" (vanakreeka keeles κερατίνης) autoriks. (Samas paar lõiku varem nimetab Diogenes Laertios nende paradokside autorina Eubulidest ennast). Märkimisväärseks on peetud Diodorose tööd tulevikku puudutavate kontingentsete propositsioonide vallas, mille osas koostas Diodoros Epiktetose "Kõnede" kohaselt "valitseva argumendi" (vanakreeka ὁ κυριεύων λόγος).
Diogenes Laertios on talletanud väidetavasti Diodoros Kronose kohta kirjutatud Kallimachose epigrammi: "Momos ise kirjutas seinale: "Kronos on tark."" (Vanakreeka αὐτὸς ὁ Μῶμος ἔγραφεν ἐν τοίχοις, "ὁ Κρόνος ἐστὶ σοφός.).
Maia Planhof

Maia Planhof (sündinud 25. oktoobril 1941) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud inglise keelest eesti keelde.
Jan Rahman

Jan Rahman (sündinud 30. juulil 1975 Võrus) on eesti-võru kirjanik. 
Ta on lõpetanud 1993. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli. Aastatel 1993–2004 õppis Rahman Tartu Ülikoolis ajakirjandust.
Ta on olnud Tartu Noorte Autorite Koondise ja organisatsiooni Võro Selts VKKF liige (2001–2006 VKKF juhatuse esimees). 
Töötab peatoimetajana ajalehes Uma Leht.
Jan Rahman on muu hulgas korraldanud Kaika suveülikoole.
Rahman on kirjutanud sõnu mitmetele lauludele. Nende seas näiteks "Kõnõtraat", mis oli 1994. aastal Raadio 2 Aastahitt.
Klassipõhine objektorienteeritud programmeerimine

Klassipõhine objektorienteeritud programmeerimine ehk klassipõhine programmeerimine on objektorienteeritud programmeerimise (OOP) stiil, kus pärimine käib klasside kaudu, mitte objektide enda kaudu (prototüübipõhine programmeerimine). 
Kõige populaarsem ja arenenum OOP mudel on klassipõhine mudel, kus objektidel on olek (andmed), käitumismudel (meetodid, operatsioonid) ja identiteet (unikaalsed omadused, mis eristavad seda teistest objektidest). Objekti struktuuri ja käitumismudeli määrab klass. Objekti loomine käib klassipõhiselt, seega on iga objekt vastava klassi eksemplar. 
Kapseldamine.
Kapseldamine piirab kasutaja ligipääsu teatud objekti osadele, et kaitsta koodi juhuslike vigade eest. Samuti võimaldab see teha koodis muudatusi programmi liigselt muutmata. Kapseldamine ei piirdu vaid objektorienteeritud programmeerimiskeeltega. Definitsiooni järgi keskendub kapseldamine vajaliku info grupeerimisele, kuid mitte turvaprobleemidele. Tavaliselt puuduvad OOP keeltes objektidele ranged turvapiirangud ning eksisteerivad meetodid peidetud andmetele ligi pääsemiseks. Nende meetoditega on võimalik objekti väärtusi muuta ja välja kutsuda. 
Pärimine.
Klassipõhises programmeerimises käib pärimine ühe klassi laiendamise läbi teise klassi: olemasolev klass on ülemklass ning uus klass on alamklass. Iga alamklass pärib kõik ülemklassi omadused ja lisab neile iseenda unikaalsed omadused. Kui alamklassil on vaid üks ülemklass, on tegemist ühekordse pärimisega. Kui aga alamklassil on mitu ülemklassi, kutsutakse seda mitmekordseks pärimiseks. Seega tekib klasside hierarhia, ühekordse pärimise puhul puu ning mitmekordse pärimise puhul võre.
Pärimise põhiomaduseks on nii liidese kui ka implementatsiooni pärimine. Pärimist on võimalik teostada ka klassideta, nagu tehakse prototüübipõhises programmeerimises. 
Näidiskeeled.
Kuigi Simula pani alguse koodi klassideks jaotamisele, on esimeseks tuntumaks klassipõhise programmeerimiskeele näiteks Smalltalk. Klassipõhiste keelte hulka kuuluvad veel PHP, C++, Java, C# ja Objective-C.
Rudolf Sabbe

Rudolf Sabbe VR II/3 (16. veebruar 1894 Pindi vald, Rõuge kihelkond – 28. detsember 1934) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (kapten).
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Eesti Vabadussõjas.
1920 anti talle Vabadusristi II liigi 3. järk, tunnustades tema tööd kaptenina Vabadussõjas.
Hiljem oli ta Valgamaal politseinik.
Isiklikku.
Tema vend oli Eesti ala viimane metsavend August Sabbe.
Carl Friedrich Schulinus

Carl Friedrich Schulinus (14. oktoober 1794 – 1870) oli Liivimaa mõisnik. 
Carl Friedrich von Schulinus sündis Pärnu Eliisabeti koguduse pastori Johann Friedrich Schulinuse ja Helena Veronica (sünd. v. Wollfeld) peres.
Talle kuulus Kambja kihelkonnas asuv Kodijärve mõis. 
Aastast 1853 elas ta Tartus.
On teada, et Tartu Kubermangugümnaasiumis õppiv Jakob Hurt käis esmaspäevadel Carl Friedrichi juures söömas.
Heino Liimets

Heino Liimets (aastani 1936 Heino Liebert; 22. jaanuar 1928 Vana-Antsla vald – 30. aprill 1989 Tallinn) oli eesti kasvatusteadlane, loogika- ja psühholoogiaõppejõud. Ta oli eesti esimene kasvatusteadlasest akadeemik.
Aastail 1947–1952 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse ning loogika ja psühholoogia õpetajaks. 1959 kaitses ta pedagoogikakandidaadi väitekirja "Koolisisese metoodilise töö süsteem".
Aastail 1956–1975 oli ta Tartu ülikooli pedagoogikaõppejõud (aastast 1963 pedagoogikakateedri juhataja, aastast 1966 dotsent). Aastatel 1975–1989 oli ta TPedI pedagoogika- ja psühholoogiaõppejõud (aastast 1985 professori kohusetäitja ja kateedrijuhataja).
Uurimistöö.
Liimets tegeles kasvatusteooria, didaktika, kasvatusfilosoofia ja sotsiaalpedagoogikaga. 
1950. ja 1960. aastatel esitas ta raskestikasvatatavate lastega tegeldes esitas ta koos L. I. Novikova ja A. T. Kurakiniga kasvatuse ja õpetamise süsteemse ja kompleksse käsituse idee.
Eduka õppetegevuse eeldus on Liimetsa järgi õpetaja ja õpilase vastastikune mõju ja vastastikune rikastamine (1967). Kasvatus on kasvandiku ja kasvataja vaheline vastastikune toime, mis loob soodsad tingimused õpilase isiksuse juhtimiseks. 
Kogu elutegevust tuleb uurida inimese arengu kontekstis. Lähtudes sellest tehti 1970. ja 1980. aastatel Eesti vanemate klasside õpilaste representatiivne uuring. 
Pedagoogika on Liimetsa järgi integratiivne teadus, mis põhineb psühholoogial, sotsioloogial, füsioloogial ja teistel teadmisvaldkondadel. 
Ta töötas välja rühmatöö kontseptsiooni, mis on suunatud iga õpilase isiksuse arengule. Ta püüdis orienteerida õpetajat isiksuslikule lähenemisele. Ta töötas välja integraalse didaktika kontseptsiooni. Ainult intellektuaalsele arengule orienteeritud didaktikateooria ei peegelda tervikliku isiksuse kujunemise protsessi täielikult. Ainult õppetegevus loob tingimused ellu lülitumist võimaldavate integraalsete isiksuseomaduste kujunemiseks. 
Liimets korraldas psühholoogide, pedagoogide, filosoofide ja meedikute sümpoosione ja suvekoole. Ta oli 1972. aastast kuni elu lõpuni Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi direktor. Ta oli ka NSV Liidu Psühholoogide Seltsi Eesti osakonna kauaaegne esimees.
Isiklikku.
Airi Liimets oli tema tütar. Enn Koemets oli tema onu.
Niina Raadik

Niina Raadik (aastani 1949 Niina Oidekivi; 22. august 1924 Tallinn – 12. aprill 2016) oli eesti spordi- ja rahvatantsupedagoog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1944. aastal Tallinna 4. keskkooli ja 1948. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1948–1961 Tallinna 17. Keskkooli, ja uue koolimaja valmides, aastatel 1961–1979 Tallinna 46. keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana (aastast 1978 vanemõpetaja) ja aastatel 1952–1989 Tallinna Pedagoogilise Instituudi üliõpilaste praktika juhendajana.
Aastatel 1964–1966 kuulus ta Haridusministeeriumi kehalise kasvatuse ainekomisjoni.
Koos abikaasa Alfred Raadikuga pani ta aluse koolinoorte rahvatantsupidudele (noorte laulu- ja tantsupidu). Alates 2002. aastast antakse välja Niina ja Alfred Raadiku nimelist kooli rahvatantsuõpetaja preemiat.
Kadi Sizask

Kadi Sizask (sündinud 1986 Raplas) on eesti 2007. aasta iluduskuninganna. 
Ta esindas Eestit 2007. aastal Hiinas toimunud võistlusel Miss World.
Kristina Karjalainen

Kristina Karjalainen (sündinud 15. augustil 1989 Tallinnas) on eesti ja soome päritolu iluduskuninganna. 
Ta võitis 2013. aastal võistluse Eesti Miss Estonia ja samal aastal esindas Eestit võistlusel Miss Universe.
Natalie Korneitsik

Natalie Korneitsik (sündinud 30. detsembril 1992 Tallinnas) on Eesti teleesitaja, modell ja Miss Universe Estonia 2012. Ta on esimene eestlane? (ta pole eestlane) Mehhiko televisiooni ajaloos. 
Teda avastas Elite Model Management 16-aastaselt. Natalie töötas seejärel modellina üle kogu maailma. Pärast keskkooli kolis ta Milanosse, et jätkata õpinguid Istituto Europeo di Design'is. Korneitsik räägib eesti, inglise, vene, itaalia ja hispaania keelt.
Sandra Daškova

Sandra Daškova (sündinud 14. novembril 1991 Tallinnas) on Eesti 2011. aasta iluduskuninganna. 
Ta esindas Eestit 2011. aastal võistlusel Miss International.
Ta osales telesaate "Eesti parim pagar" neljanda hooaja saadetes ja tunnistati hooaja lõppedes Eesti parimaks pagariks 2018.
Trabzoni provints

Trabzoni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsist põhjas asub Must meri, provintsist idas asub Rize provints. Provintsi keskus on Trabzon.
Çorumi provints

Çorumi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provintsi keskus on Çorum.
Nevşehiri provints

Nevşehiri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Nevşehir.
James Ward

James Ward (27. jaanuar 1843 – 4. märts 1925) oli Inglise psühholoog ja filosoof. Ta oli ka vaimulik Cambridge'is.
Elulugu.
James Ward sündis Kingston upon Hullis ja oli pere üheksast lapsest vanim. Tema isa oli edutu kaupmees. Ward õppis Liverpooli instituudis ja koolis Mostyn House, kuni pidi isa pankroti pärast kooli pooleli jätma.
Ward oli Liverpoolis neli aastat arhitekti õpipoiss. Seejärel õppis ta kreeka keelt ja loogikat ning oli pühapäevakooli õpetaja. Ta astus 1863. aastal Spring Hilli kolledžisse, kus õppis 1869. aastani, mil lõpetas teoloogiaõpingud ja omandas Londoni Ülikooli bakalaureusekraadi.
Aastatel 1869–1870 avanes Wardil võimalus saada stipendium Saksamaale. Enne Göttingeni kolimist ja Hermann Lotze käe all õppimist otsustas ta osa võtta Isaac Dormeri loengutest Berliinis. Kui ta jõudis tagasi Inglismaale, sai temast Cambridge’i Emmanueli koguduse kiriku vaimulik, kus tema teoloogilist liberalismi pahaks pandi. Wardi olukorrale kaasa tundes, julgustas Henry Sidgwick teda Cambridge’i Ülikooli sisse astuma. Algselt, mitte veel üliõpilasena, võitis ta stipendiumi Trinity Kolledžisse ja seda väitekirjaga "Füsioloogia seos psühholoogiaga" ("The relation of physiology to psychology"). Osa tööst avaldati 1876. aastal uue ajakirja Mind esimeses numbris.
Kogu Wardi järgneva elu kohta oli Briti riiklikus biograafia sõnaraamatus öeldud, et ta hoidis eemale institutsioonilisest religioonist, samuti ei kaldunud ta sekularismi ega agnostitsismi poole, ning tema varajane usk vaimsetesse väärtustesse ja siiras suhtumine kõigisse religioonidesse ei kadunud kunagi.
Aastatel 1876–1877 viibis Ward taas Saksamaal, kus õppis Leipzigis Carl Ludwigi nimelises füsioloogia instituudis. Tagasi Cambridge’i minnes jätkas ta füsioloogia uurimistööd Michael Fosteri käe all.
Siiski 1880. aastal otsustas Ward selle teema juurest edasi psühholoogia juurde liikuda. Tema artikkel "Psühholoogia" Encyclopædia Britannica üheksandas numbris oli aga väga mõjuvõimas.
Ward oli Aristotelese Seltsi president ja tema naine Mary oli intellektuaalse naisseltsi liige (Ladies Dining Society) Cambridge'is.
James Ward suri Cambridge'is ja ta kremeeriti sealses krematooriumis.
Breakdown of Will

"Breakdown of Will" ("Tahte kokkuvarisemine") on George Ainslie raamat. See ilmus 2004 Cambridge University Pressi väljaandel. 
See on raamatu "Picoeconomics" üldarusaadav kokkuvõte koos uute ideedega.
Kokkuvõte.
Osa I: tahte kokkuvarisemised: akraasia mõistatus.
Peatükk 1: sissejuhatus.
Inimeste mõistusevastane käitumine (narkootikumide, alkoholi ja sigarettide tarvitamine, hasartmängude mängimine, lõhkuvate suhete loomine, kavade ellu viimata jätmine, enese tüütamine, kohustute viimasele minutile jätmine) on üldteada ja selle seletamiseks on hulk teooriaid. Nähtavasti ei taba ükski neist märki. Peaaegu kunagi ei mainita tahtenõrkusi. Mõnede autorite arvates tahet ei olegi, vaid on ainult valimise dispositsioon. Ometi argikeeles tahtest räägitakse, eriti tahtejõust, mida tahetakse arendada. Tajutakse, et valiku tegemise tuumas on tegur, mis muudab motivatsiooni ajendite üle mõtlemisest protsessiks, mis on meie oma, võib-olla isegi saab meiks. Me nimetame seda tahteks, võimeks, millega me ületame välistena paistvad surved ja ahvatlused mingi oma väärtusega. Ahvatluste kontrolli all hoidmine omistatakse tavaliselt tahtejõule ja selle kontrolli ennustamatus tahtevabadusele. Sellest pole osatud rääkida teaduse keeles, sidudes seda lihtsamate või arusaadavamate elementidega. Seda tegurit käsitlemata maalib teadus inimkogemusest kallutatud pildi. Aga motivatsiooni kvantitatiivne uurimine on andnud uue tulemuse, mis tõotab seletada tahet elementidega, mis on käitumisteadusele juba tuttavad. See ongi selle raamatu teema.
James Gosling

James Gosling (sünninimega James Arthur Gosling, sündinud 19. mail 1955 Calgarys) on Kanada arvutiteadlane ja Java programmeerimiskeele autor.
Haridus ja karjäär.
James Gosling sai bakalaureusekraadi Calgary Ülikoolist ningmagistri- ja doktorikraadi Carnegie Melloni Ülikoolist. Carnegie Melloni Ülikoolis doktorantuuris töötades kirjutas ta Emacsi versiooni, mida kutsutakse Gosling Emacsiks (Gosmacs). Enne Sun Microsystemsiga liitumist tegi ta mitme protsessori versiooni Unixist ning mitmesuguseid kompilaatoreid ja meilisüsteeme.
Aastatel 1984–2010 töötas Gosling Sun Microsystemsis. Teda tuntakse Java programmeerimiskeele loojana.
2. aprillil 2010 lahkus Gosling Sun Microsystemsist, mis oli hiljuti läinud Oracle Corporationi omandusse. Lahkumise põhjusteks tõi Gosling välja palga, ametistaatuse ja otsuste tegemise õiguse vähenemise, rollimuutuse ja eetilised probleemid. Nüüdseks on tema hoiak Oracle'i suhtes väga kriitiline: "Suni ja Oracle'i integratsioonikohtumistel, kus meile avaldati survet Suni ja Google'i vaheliste patendiprobleemide osas, oli näha, kuidas Oracle'i juristi silmad sädelesid." Hiljem, Oracle'i ja Google'i kohtuistungil Androidi üle täpsustas ta oma seisukohta, öeldes: "See, et Sun ei kaevanud koodi kasutamise pärast kohtusse, ei tähenda, et me ei oleks tundnud, et meile liiga tehti. Kuigi mul on Oracle'iga eriarvamusi, on praegusel juhul neil õigus. Google surus Suni täielikult maha. Me olime kõik väga häiritud, isegi Jonathan [Schwarz]. Ta lihtsalt otsustas teha näo, et midagi pole halvasti, mis häiris väga paljusid Sunis."
28. märtsil 2011. aastal teatas James Gosling oma blogis, et Google on ta tööle võtnud. Viis kuud hiljem teatas ta, et on liitunud idufirmaga Liquid Robotics.
Gosling on nõustaja Scala firmas Typesafe Inc., Jelasticu direktor ja Eucalyptuse strateegianõustaja.
Panus.
Goslingu panuseks loetakse sageli Java programmeerimiskeele leiutamist aastal 1994. Ta lõi Java algse disaini ning implementeeris keele originaalse kompilaatori ja virtuaalmasina. Goslingu sõnul sai kogu asi alguse tema ülikooliajal, kui ta kirjutas pseudokoodi (p-koodi) virtuaalmasina labori DEC VAX arvuti jaoks, et professor saaks käivitada UCSD Pascalis kirjutatud programme. Pascal kompileerus p-koodiks, et lihtsustada selle kasutamist erinevates arvutites. Ta nägi Sunis töötamise jooksul (mis ajal töötas ta ka välja Java programmeerimiskeele), et arvuti ehitusest mitte oleneva toimimise laialt levinud programmidel saab saavutada sarnast filosoofiat kasutades: alati tuleb programmeerida samale virtuaalmasinale.
Selle saavutuse eest valis USA National Academy of Engineering ta välismaalasest partnerliikmeks. Ta on kaasa löönud veel paljude arvutiprogrammide ja -süsteemide väljatöötamisel, näiteks NeWS ja Gosling Emacs. Ta on "kogumiku" programmi kaasautor. See on tööriist, mida on põhjalikumalt kirjeldanud Brian Kernighan ja Rob Pike oma raamatus "The Unix Programming Environment".
K-129

Allveelaev K-129 oli NSV Liidu laevastiku sõjalaev, mis uppus 7. märtsil 1968. K-129-ga püüdis KGB alustada tuumasõda.
1968. aastal soovis väike rühm KGB-meelseid staliniste Moskvas Brežnevit võimult tõugata. Vandenõulaste sooviks oli USA tuumarünnaku abil hävitada Hiina. Allveelaev K-129 üritas tuumaraketiga tulistada Pearl Harbori sadamat Hawaiil Honoluulu saarel. Kavas oli imiteerida Hiina allveelaeva rünnakut USA mereväebaasile. Pole teada, mis laeval toimus, aga oletatakse, et keegi laeva meeskonnast saboteeris KGB eriüksuslaste (neid oli laevas 15) järelevalve all toimuvat tegevust. Väljalastav tuumarakett kiilus allveelaeva väljalaskešahtis kinni ja plahvatas enne, kui rakett jõudis väljuda. Allveelaev murdus pooleks ja kogu meeskond uppus.
K-129 juhtum oli tuumasõja vallapäästmisele oluliselt lähemal kui Kuuba raketikriis.
Takfīr

Takfīr (arتكفير‎‎) on muslimite uskmatuteks kuulutamine islamis.
Kõik, mis on vastuolus koraani keeluga kedagi uskuma sundida (Al-Baqara suura, 256), on "takfīr". 
David Kilcullen kasutab mõistet "takfiri" äärmusliku vägivaldse (terroristliku) ideoloogia vastena.
"Takfiri" on sektandid või uskmatud, kelle arvates kõik moslemid, kelle veendumused erinevad "takfir"'ide omast, tuleb surmata. "Takfīr" on kujunenud ka terroristliku ideoloogia (või õpetuse) üldnimetuseks araabiakeelses maailmas. 
Takifirism mõisteti islamiõpetlaste poolt valeõpetusena hukka 2005. aastal Ammani läkitusega. Moslemite jaoks on "takfīr" nii Al-Qaida kui ka Islamiriik.
Mõisted "džihaad" ja "modžaheed" ('püha sõda' ja 'pühasõdalane') tähendavad terrorit ja terrorismi vägivaldsust, mitte ideoloogiat. Ka salafi või salafist (viitavad uskumusele) nimetus ei sobi, sest väga vähesed neist on terroristid. Kuigi salafid on fundamentalistlikud konservatiivid, puudub neil otsene seos terrorismiga. Seega sobib nimetus "takfīr" sobib kõiki eelnevaid asendama.
Vana-Mustamäe tänav

Vana-Mustamäe tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme, Hiiu ja Vana-Mustamäe asumis.
Tänava ajaloolised nimed on olnud Trampliini, Mustamäe, Sinise mäe, Hohenhauptstraße, Черногорская, Синегорская.
Tänav algab Pärnu maanteelt Nõmme keskuse juures. Tänav on Suusa tänavast kuni Nõmme Lumepargi sissesõiduteeni ühesuunaline.
Tänav lõpeb Glehni lossi juures (aadress Vana-Mustamäe 48).
Tänava pikkus on umbes 1,6 km.
Tänav moodustab osa Nõmme–Mustamäe maastikukaitseala lõunapiirist.
Aadressil Vana-Mustamäe 16 asuvad Nõmme Lumepark ja Mustamäe hüppetorn.
Dōjō

Dōjō (jaapani keeles 道場, 'tee koht') on läänemaailmas jaapani võistluskunstide (näiteks aikido, judo, karate) harjutamise paik (ruum, ehitis või asutus), Jaapanis üldse mitmesuguste kehaliste treeningute (sealhulgas näiteks maadluse) koht. Veel laiemas mõistes võib see tähendada mistahes jaapani kunsti, mille nimetus lõppeb "dō"-ga ('tee'), harjutamise kohta.
Algselt olid "dōjō"'d jaapani templite juures.
Õige jaapani võitluskunstide "dōjō" on eriline koht, mille eest selle kasutajad hästi hoolt kannavad. "Dōjō"'s ei kanta jalanõusid. Paljudes võitluskunstides toimetatakse enne ja/või pärast iga harjutuskorda "dōjō" puhastusrituaal. Lisaks vajalikule korrapärasele koristamisele on selle otstarve näidata, et "dōjō" ülalpidamine on õpilaste ülesanne. Tavaliselt kehtivad "dōjō"'sse sisenemisel traditsioonilised reeglid: kust sisenevad õpilased ja kust õpetajad.
Pagulase reisidokument (Eesti)

Pagulase reisidokument (inglise "refugee’s travel document") on Eestis Politsei- ja Piirivalveameti väljaantav dokument pagulasele, et pagulane saaks ületada riigipiiri..
Veritase staadion

Veritase staadion (soome keeles "Veritas Stadion") on jalgpallistaadion, mis asub Soomes Turus. Staadion paikneb Kupittaa linnaosas. Turu Inter kasutab staadioni oma Soome kõrgliiga ("Veikkausliiga") kodumängudeks.
2009. aastal laiendati staadioni tribüüne 1644 lisaistmekohaga, et täita 2009. aasta naiste Euroopa meistrivõistluste tingimused. 
Staadioni mahutavus on 9372 pealtvaatajat, mis sisaldab 8072 istekohta ja 1300 seisukohta.
Veritase staadionil on kaks vastastikust tribüüni. Vana Olümpia tribüün (Olympiakatsomo) ehitati 1952. aasta suveolümpiamängude jaoks, mida uuendati 2003. aastal. Pärast seda muudeti ka nime: Kupittaa jalgpallistaadionist ("Kupittaan jalkapallostadion") sai "Veritase staadion". 
Vana Kuppittaa staadioni publikurekord oli umbes 15 000 pealtvaatajat 1987. aasta UEFA karikamängul Turun Palloseura ja Itaalia suure Milano Interi vahel. Veritase staadioni publikurekord on 9089 pealtvaatajat, mis pärineb 2009. aastast, kui kohalikus derbis kohtusid Turu PS ja FC Inter.
Orajärv

Orajärv või Ora järv on mitme järve nimi:
Johannes Vilberg

Johannes Vilberg (25. detsember 1903 Aleksandri vald, Harjumaa – 26. oktoober 1981 Kuuda, Rapla rajoon) oli Eesti laskur.
Aastatel 1931–1939 ja 1947–1950 kuulus ta Eesti laskekoondisse.
Aastatel 1936–1939 tuli ta laskmises kuus korda individuaalselt ja 12 korda meeskondlikult Eesti meistriks.
Isiklikku.
Tema vend oli laskur Kristjan Vilberg.
Villem-Johannes Jaanson

Villem-Johannes Jaanson (22. oktoober 1905 Palupera vald, Tartumaa – 25. mai 1983 Stockholm) oli Eesti laskur.
Aastatel 1931–1939 kuulus ta Eesti laskekoondisse.
Ta võitis maailmameistrivõistlustelt meeskondlikult seitse medalit (kolm kulda, kaks hõbedat ja kaks pronksi): 1935. aastal väikepüssist 40 lasku põlvelt ja lamades (1964 silma, maailmarekord) kuld, 1937. aastal sõjapüssist 20 lasku põlvelt hõbe, püsti hõbe ja 3×20 lasku pronks ning väikepüssist 40 lasku lamades pronks, |1939. aastal väikepüssist 40 lasku lamades kuld (1977 silma, maailmarekord)..
Aastatel 1933–1939 tuli ta laskmises kahel korral individuaalselt ja viiel korral meeskondlikult Eesti meistriks.
Eugen Härms

Eugen Härms (17. august 1920 Astrahan, Vene SFNV – 12. märts 1979 Thbilisi, Gruusia) oli Eesti jalgpallur ja jalgpallikohtunik.
Ta lõpetas aastal 1941 Tallinna Tehnikumi Elektri-elektrotehnikaosakonna.
Ta mobiliseeriti 1941. aasta suvel ja osales II maailmasõja lahingutes.
Pärast II maailmasõda mängis ta Tallinna Dünamos ja Kalevis. Tallinna Dünamoga tuli ta 1947 ja 1949 Eesti meistriks.
1961. aastast oli ta üleliidulise kategooria kohtunik.
Philon (täpsustus)

Philon on mitme isiku nimi:
Philon Dialektik

Philon Dialektik (kreeka Φίλων, 4.–3. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna dialektikute esindaja. Tulenevalt tema seotusest Megara koolkonnaga on teda mõnikord nimetatud ka Megara Philoniks, kuigi tema tegeliku päritolu kohta ei ole andmeid säilinud.
Philon oli Diodoros Kronose õpilane ning stoiku Kitioni Zenoni hea tuttav. Aleksandria Clemensi "Stromata" kohaselt olevat ta oma teoses "Menexenos" nimetanud oma õpetaja viit tütart ning väitnud, et ka nendest kõigist saanud dialektikud. Diogenes Laertiose teose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" IX raamatus nimetatud Pyrrhoni õpilane Philon, Philon Dialektiku kaasaegne on tõenäoliselt teine isik, millele viitab ka asjaolu, et Diogenes nimetab teda Philoniks Ateenast.
Philon Dialektiku filosoofilistest seisukohtadest ei ole palju teada. Sextus Empiricuse väitel vaidles ta oma õpetaja Diodoros Kronosega võimalikkuse ning loogilise järeldamise tõekriteeriumite üle.
Batmani provints

Batmani provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsi keskus on Batman.
Bayburti provints

Bayburti provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Bayburt.
Gümüşhane provints

Gümüşhane provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsi keskus on Gümüşhane.
Kübler-Rossi mudel

Kübler-Rossi mudel identifitseerib leinaprotsessi viis etappi (šokk ja eitamine, viha, tingimine, depressioon ja leppimine), mille läbivad surmavalt haiged patsiendid ja nende lähedased. Need sama 5 leina etappi elavad üle inimesed peale lähedase kaotust, olgu selleks siis surm või mõni muu põhjus, miks inimest või siis lemmiklooma, töökohta, varandus jms inimese elus enam ei ole. Leina etappidest teadlik olemine aitab inimesel enda ja teiste leinajate emotsioonidega paremini toime tulla ja olukorda mõista. 
Mudelit kirjeldas Šveitsi-Ameerika psühhiaater Elisabeth Kübler-Ross esimest korda oma 1969. aastal ilmunud raamatus "Surmast ja suremisest" ("On Death and Dying"). Inspiratsiooni mudeli loomiseks sai ta oma tööst ning raamatu kirjutamiseks intervjueeris ta sadu surmahaigeid patsiente.
Ehkki Kübler-Rossi mudel on üldiselt heaks kiidetud, on selle teaduslik tõestus siiski kaheldav ning erinevad uuringud ei ole mudeli valiidsust kinnitanud.
Leina etapid.
Leinaprotsessi etapid on tuntud akronüümina DABDA("Denial, Anger, Bargaing, Depression and Acceptance") ja sisaldavad järgmisi emotsionaalseid seisundeid:
Elisabeth Kübler-Ross märkis, et viieastmeline mudel ei kirjelda kõiki leinaga kaasnevaid emotsioone; viis etappi võivad esineda ka teistsuguses järjekorras ning mitte kõik surijad ei läbi kõiki viit etappi. Alles hiljem laiendati Kübler-Rossi mudelit ka muudele isiklikele kaotustele – nt töökoha kaotus; võõrutus; abielulahutus või lähisuhte lõpp; hülgamine; kroonilised haigused.
Theodor Künnapas

Theodor Michael Künnapas (16. aprill 1902 Pärnumaa, Tori vald – 27. mai 1994 Stockholm) oli Eesti päritolu psühholoog, filosoof ja pedagoog, kes põgenes Teise maailmasõja lõpus Eestist ja tegi suurema osa oma teadustööst Stockholmi Ülikoolis Rootsis.
Haridus.
Theodor Michael Künnapas õppis Kilingi-Nõmme algkoolis, Tori kihelkonnakoolis, Pärnu linnakoolis ja Pärnu linna ühisreaalgümnaasiumis. 1922. aastal astus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, mille lõpetas 1928. aastal filosoofiamagistri kraadiga. 1959. aastal kaitses Künnapas Stockholmis filosoofiadoktori kraadi, dissertatsiooni teema oli "Visual field as a frame of reference. With special regard to the vertical-horizontal illusion".
Erialane tegevus.
Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist töötas Künnapas pool aastat õpetajana Kehtna kõrgemas kodunduskoolis ja seejärel Tartu erinevates gümnaasiumides filosoofia, psühholoogia ja ladina keele õpetajana. 1939–1940 oli Tartu Õpetajate Seminari inspektor. Aastal 1941 asus tööle Tartu Ülikooli, töötades aastatel 1941–1944 Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi I assistendina ning oli ka õpetaja Tartu II gümnaasiumis ning Tartu Õpetajate Seminaris.
Teise maailmasõja ajal (aastal 1944) põgenes Künnapas Rootsi. Ta töötas aastatel 1944–1947 Stockholmi Ülikooli rakenduspsühholoogia instituudis I arhiiviassistendina, 1947–1950 abiametnikuna ja 1950–1961 assistendina. Aastatel 1961–1969 töötas ta Stockholmi Ülikoolis dotsendina, 1969–1976 pertseptsiooni ja psühholoogia osakonna juhatajana. Alates aastast 1976 töötas samas professorina. Künnapasel ilmus aastatel 1939–1979 72 psühholoogia- ja filosoofiaalast tööd. Tema uurimisvaldkond oli väga lai, ta tegeles näiteks tajupsühholoogiaga, intelligentsusega, aga ka filosoofia, pedagoogika ja ajaloo valdkondadega. Künnapas on kõige rohkem tuntud oma töö eest, mis puudutab horisontaal-vertikaalillusioone "(vertical-horizontal illusion)". 
Künnapase artikkel "An analysis of the vertical-horizontal illusion" ilmus väga heatasemelises psühholoogiaajakirjas Journal of Experimental Psychology (1955). Google Scholari järgi on seda viidatud 122 korda.
Ühiskondlik töö.
Künnapas oli väga aktiivne Eestiga seotud seltsides ja teistes organisatsioonides. Ta oli 1945. aastal asutatud Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige ja alates 1985. aastast seltsi juurde asutatud Eesti Rahvuslike ja Kodumaiste Teaduste Instituudi juht. Osales paljude Eesti organisatsioonide (Eesti Komitee, Eesti Kultuuriühing, Eesti Rahvusfond jt.) tegevuses ja juhtimises, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. 
Künnapas oli alates 18. detsembrist 1992 Eesti Psühholoogide Liidu auliige.
Tartu Ülikooli Euroopa kolledž

Tartu Ülikooli Euroopa kolledž (ka "Tartu Ülikooli eurokolledž") oli Tartu Ülikooli struktuuriüksus, mis andis haridust kahe magistriõppeprogrammi ("Euroopa õpingud" ja "Euroopa Liidu – Venemaa uuringud") ning täiendusõppekursuste raames.
Kolledž asutati 24. aprillil 1998. Selle eellaseks oli EuroFaculty projekt. Loomise ajendiks oli kasvav nõudlus Euroopa Liiduga seotud täiend- ja ümberõppe järele ja Eesti soov saada Liidu liikmesriigiks. Kolledžit juhtis Kristiina Tõnnisson. 1. jaanuaril 2016 liideti Euroopa kolledž Johan Skytte poliitikauuringute instituudiga. 
Kolledžis on õppinud lisaks Eesti üliõpilastele ka välistudengeid kõigist maailmajagudest.
Konstantin von Kügelgen

Konstantin von Kügelgen (6. jaanuar 1810 – 28. aprill 1880 Tartu) oli baltisaksa maalikunstnik. 
Kunstiloomingus keskendus Konstantin – nagu tema isagi – maastikumaalile.
Pärast tema surma 1881. aastal avaldati Peterburis tema mälestusteraamat "Erinnerungen aus meinem Leben".
Isiklikku.
Konstantini isa oli maalikunstnik Karl von Kügelgen. Konstantini tütar oli maalikunstnik Sally von Kügelgen.
Jacob Johann Köhler

Jacob Johann Köhler, ka Jakob Joan Köler (23. november 1698 Narva – 1757 Tallinn), oli Eesti trükkal. 
Ta trükkis Tallinna gümnaasiumi trükikoja omanikuna, 1739. aastal Anton thor Helle tõlgitud esimese eestikeelse piibli ("Piibli Ramat, se on keik se Jummala Sanna").
Eero Markkanen

Eero Pekka Sakari Markkanen (sündinud 3. juulil 1991 Jyväskyläs) on soome jalgpallur, ründaja. Ta mängib Soome kõrgliiga klubis HIFK.
Soome kõrgliigas debüteeris ta 2012. aastal JJK Jyväskyläs.
Klubikarjääri jooksul on ta väljaspool Soomet mänginud Rootsi kõrgliiga klubides AIK ja Dalkurd, Hispaania tugevuselt kolmanda liiga klubis Real Madrid Castilla, Saksamaa esiliiga klubis Dresdeni Dynamo, Taani kõrgliiga klubis Randers, Indoneesia kõrgliiga klubis PSM Makassar ning USA esiliiga klubis Orange County SC.
2020. aasta veebruaris liitus ta Soome kõrgliiga klubiga FC Haka, kellega sõlmis üheaastase lepingu. Soome kõrgliigasse naasis ta 2022. aasta veebruaris, kui liitus HIFK-iga.
Soome jalgpallikoondises mängis Markkanen aastatel 2014–2019 kokku 17 ametlikus mängus. Ainsa värava lõi ta 8. jaanuaril 2019 sõprusmängus Rootsi vastu.
Johann Hornung

Johann Hornung (u 1660 Tallinn – 1715 Venemaa) oli baltisaksa keeleteadlane, vaimulik ja literaat.
Aastatel 1692–1698 oli ta pastor Põltsamaal, hiljem ka umbes 1697–1715 Karulas, Otepääl ning mujal Eestimaal ja Liivimaal.
Hornungil oli oluline roll põhjaeesti keele arendamisel, tema tähtsaim teos on kollektiivse töö kokkuvõttena ilmunud (1693) ladinakeelne põhjaeesti keele grammatika „Grammatica Esthonica ...”. 
Koos Adrian Virginiusega tõlkis ta esimesena põhjaeesti keelde Uue Testamendi (ilmus 1715).
Johann Hornung sattus Põhjasõja ajal 1706. aasta sügisel rootslaste ja hiljem kahel korral Vene vägede kätte vangi ning suri vangistuses.
Isiklikku.
Johanni vend oli Paistu kirikukoguduse pastor Andreas Hornung ja isa Gottfried Hornung, kes oli Tallinnast ordineeritud pastor Rakveres. Andreas Hornung ja Johann Hornung olid Bengt Gottfried Forseliuse õepojad.
Nikolai Bežanitski

Nikolai Bežanitski (vene keeles "Николай Стефанович Бежаницкий"; 14. detsember 1859 Priipalu, Kuigatsi vald, Tartu kreis – 14. jaanuar 1919 Tartu) oli õigeusu püha preestermärter.
Ta sündis aastal 1859 Priipalus preestri perekonnas. Aastatel 1871–1881 õppis ta Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris. Aastatel 1881–1883 oli ta Mustvee Püha Nikolause koguduses köster-kooliõpetaja. 21. oktoobril 1883 pühitses Riia ja Miitavi piiskop Donat ta diakoniks ja 23. oktoobril 1883 preestriks.
Ta oli aastatel 1883–1885 Varnja Issanda Templisseviimise koguduse preester. Aastatel 1885–1891 oli ta Kergu Püha Suurkannataja Sinaiida koguduse preester, aastatel 1891–1904 oli ta Võru Suurkannataja Ekaterina koguduse preester. Aastatel 1904–1908 oli ta Viljandi Ristija Johannese koguduse preester. 6. mail 1916 ülendati ta ülempreestriks. 1908. aastast kuni märtrisurmani 14. jaanuaril 1919 oli ta Tartu Püha Georgi (Jüri) koguduse esipreester.
Ta mõrvati 14. jaanuaril 1919 Tartu Krediidikassa massimõrva käigus.
Isiklikku.
Tema isa Stefan Bežanitski (1821–1892) oli õigeusu preester; õigeusu preestrid olid ka tema vennad Viktor, Vladimir, Aleksandr ja Vassili ning äi Joann Kazarinov. Tema vanem tütar Zinaida Dormidontova (1884–1976) oli filoloog, noorem tütar Klaudia Bežanitskaja (1889–1979) oli arst.
Aleksander Grinev

Aleksander Grinev (ka: Grinjeff, Grineff) (14. detsember 1892 Peterburi – 2. veebruar 1947 Usbekistan) oli vene päritolu kunstnik.
Elulugu.
Grinev õppis Peterburis käsitöökoolis, Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis ning Ilja Maškovi ateljees. 1913 asus elama Tallinna, esialgu töötas Peeter Suure merekindluses tehnik-joonestajana. Käis Eesti Kunstiseltsi joonistuskursustel ja õppis Nikolai Triigi ateljees. 1920. aastal oli kunstikoolis Pallas õppejõud, 1922–1923 elas Berliinis, kus töötas vene kirjastuste juures raamatukujundaja ja illustraatorina. 1923 naasis Eestisse, kus elas 1941. aastani ja töötas vabakunstnikuna. Võttis osa paljudest näitustest. Teise maailmasõja puhkemise ajal asus ümber NSV Liitu.
Looming.
Tema loomingus on enim õlimaale, kuid tuntuks sai ta iseäranis oma eksootiliste ja värvikate akvarellide kaudu. Grinevi loomingus on näha tugevaid Mir Iskusstva mõjutusi – näiteks idapäraseid stiliseeritud taime- ja arhitektuurimotiivide ning figuuridega kompositsioonide näol.
Mihhail Bleive

Mihhail Bleive (vene keeles Михаил Иванович Блейве; kirjanduses ka "Michael Bleive" ("Bleiwe"), eestipäraselt "Mihkel Bleive"; 29. oktoober 1873 Olustvere, Viljandi kreis – 14. jaanuar 1919 Tartu) oli õigeusu ülempreester ja märter.
Ta tapeti 14. jaanuaril 1919 Tartu Krediidikassa massimõrva käigus.
Isiklikku.
Tema poeg oli eesti muusikapedagoog ja -kriitik ning helilooja Johannes Bleive.
Hans-Peter Blossfeld

Hans-Peter Blossfeld (sündinud 30. juulil 1954 Münchenis) on saksa sotsioloog.
Ta on Bambergi ülikooli professor.
18. märtsil 2010 promoveeriti ta Tallinna Ülikooli audoktoriks.