tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti riiklik geodeetiline võrk

Eesti riiklik geodeetiline võrk on Eesti territooriumil paiknev geodeetiline võrk, mis on mõõdetud GPS-tehnoloogiat kasutades ja jaotatud klassidesse vastavalt Eesti geodeetilisele süsteemile järgmiselt: I klassi võrk, II klassi võrk ja tihendusvõrk. 
I klassi võrku täiendab Maa-ameti hallatav globaalse positsioneerimise püsijaamade võrk ESTREF, mis tagab riikliku geodeetilise võrgu järjepideva monitooringu. Nimetatud võrkude punktid ja nende koordinaadid on aluseks teistele geodeetilise võrkude rajamisele Eestis. Geodeetilise võrgu punktide andmed on kantud geodeetiliste punktide andmekogusse, mida haldab Maa-amet.
I ja II klassi geodeetilised võrgud.
I klassi võrk koosneb 13 punktist (12 pinnasemärki ja 1 GNSS-püsijaam), punktide vaheline kaugus on 70–110 km. Punktide määramise keskmine ruutviga on ± 1 cm ja suhteline viga 1 : 7 000 000.
II klassi võrk koosneb 199 punktist. Punktid on hajutatud Eesti piirides ühtlaselt, vahekaugusega umbes 15 km. Punktide määramise keskmine ruutviga on ± 1 cm ja suhteline viga 1 : 500 000.
I-II klassi võrgud valmisid 1998. aastal ja need on EUREF-i põhivõrgu tihenduseks Eestis.
Tihendusvõrk.
Tihendusvõrk on loodud objektide kaupa aastatel 1992–2001 Maa-ameti tellimusel erinevate geodeesiafirmade poolt. Tihendusvõrk koosneb 3922 punktist (põhiliselt paarispunktid), punktipaaride vaheline kaugus on keskmiselt 5 km ehk punktide tiheduseks on üks punktipaar 16–25 km² kohta. Paarispunktide omavaheline kaugus on keskmiselt 500 m. Punktide määramise keskmine ruutviga on ± 1 … 3 cm ja suhteline viga 1 : 250 000, paarispunktide omavahelise määramise suhteline täpsus on 1 : 50 000.
Geodeetiliste märkide kaitse.
Geodeetilised punktid tähistatakse märkidega, arvestades geodeetilise võrgu liiki ja asukohta. Geodeetilise märgi kaitseks on kehtestatud kaitsevöönd, kus ilma geodeetilise märgi omaniku loata keelatud igasugune tegevus, mis võib kahjustada geodeetilist märki ja selle tähistust, takistada sellele juurdepääsu või sellega seotud mõõtmisi.
Taavi-Mats Utt

Taavi-Mats Utt (sündinud 16. jaanuaril 1963) on eesti plokkflöödi- ja barokkoboemängija ning varajase muusika stuudio Cantores Vagantes eestvedaja. Pillimeistrina valmistab ta ajalooliste puupuhkpillide koopiaid.
Haridus.
Utt hakkas plokkflööti õppima Heino Jürisalu juures, kelle õhutusel alustas Utt ka barokkoboe mängimist. Ta jätkas õpinguid oboe erialal Georg Otsa nimelises Muusikakoolis, lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1981. aastal, õppis plokkflöödi erialal Haagi Kuninglikus Konservatooriumis Jeanette van Wingerdeni plokkflöödiklassis ja paralleelselt barokkoboe erialal.
Tegevus muusikuna.
Utt on mänginud Viljandi Linnakapelli, Consortiumi ja Linnamuusikute koosseisus. Alates 1989. aastast juhib ta varajase muusika stuudio Cantores Vagantes tööd ja on ka interpreedina seotud sama stuudioga. Alates aastast 2000 juhib ta plokkflöödiühingut ERTA-Estonia ja korraldab plokkflöödiõpetajate täiendkoolitust. 2018. aastal asutas ta koos Reet Sukaga ja Kadri Mägiga plokkflöödikooli Nõmme huvikoolis.
Ta on õpetanud plokkflööti Viljandi Muusikakoolis ja VHK Muusikakoolis, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, Viljandi Kultuurikolledžis ja Tallinna Ülikoolis. 
Alates 2018. aastast korraldab ta Tallinnas vanamuusikafestivali "Tallinn feat. Reval".
Tegevus pillimeistrina.
Süvendatud huvi tõttu ajalooliste puupuhkpillide ehituse ja kopeerimise vastu hakkas Taavi-Mats Utt tegutsema pillimeistrina. Ta on mõõtnud ja kirjeldanud suure hulga vanu originaalplokkflööte Peterburi, Haagi, Viini, Berliini ja Brüsseli muuseumides ja paljudes erakogudes. Puupuhkpille on ta valmistanud peamiselt välistellijaile, näiteks Schola Cantorum Basiliensisele 12 pillist koosneva plokkflöödiansambli. Tema tehtud pillidega mängivad Jeanette van Wingerden, Eva Lȇgene, Conrad Steinmann ja Claire Michon.
Isiklikku.
Tema isa oli publitsist ja ajakirjanik Olaf Utt, õde on muusikateadlane Tiina Mattisen, abikaasa on flötist Reet Sukk.
Kärt Seppel

Kärt Seppel (sündinud 2. juulil 1968 Rakveres) on eesti keraamik.
Ta on lõpetanud Pärnu Lastekunstikooli 1986. aastal ja Tallinna Kunstiülikooli 1992. aastal.
Ta on stuudio Asuurkeraamika asutajaliige. Töötab ARS-i kunstilinnakus. Eesti Kunstnike Liidu ja Keraamikute Liidu liige. 
Osalenud paljudel näitustel ja sümpoosionidel Eestis ja välismaal. 
Tema teoseid on mitme muuseumi kogudes Lõuna-Koreas, Hiinas, Taiwanis, Lätis, Leedus, Soomes, Eestis.
Diego Fernández de Huete

Diego Fernández de Huete (sündinud Navalmoralis Toledos umbes ajavahemikus 1633–1643, surnud Toledos enne 21. juulit 1713) oli Hispaania harfimängija, muusikateoreetik, helilooja ja õpetaja.
Tema õpetajateks võisid olla Andrés Lorente ja õukonnaharfist Juan de Navas. Huete oli harfimängija Toledo katedraali juures aastail 1681–1710. Tema teoseks, mille järgi teda enim teatakse, oli muusikateoreetiline traktaat "Compendio numeroso de zifras armónicas, con theórica, y pràctica para arpa de una orden y arpa de dos órdenes, y de órgano", mis ilmus Madridis 1702. ja 1704. aastal. See märgib hispaania barokkharfi õitseaega. Harfe ehitati Hispaanias aastatel 1550–1700 kaht tüüpi: ühe keelestikuga diatooniline harf ("arpa de una orden") ja kahe keelestikuga kromaatiline harf ("arpa de dos ordenes"). Traktaadi esimene osa (1702) sisaldab ilmalikke teoseid ja need on jagatud keerukuse järgi kolme raamatusse. Traktaadi teine osa (1704) sisaldab vaimulikku muusikat ja on samuti jagatud kolme raamatusse, millest esimeses on 26 "passacalles"i 11-laadilises süsteemis, teine esitab laade tõusvate ja langevate heliridadena, ja kolmas sisaldab psalmiseadeid vokaalile, harfile ja orelile või emmale-kummale saatepillile.
Schola Cantorum Basiliensis

Schola Cantorum Basiliensis (SCB) on muusikakõrgkool ja uurimisasutus Baselis Šveitsis, mis keskendub varajasele muusikale ning ajalooliselt informeeritud esituspraktikale.
Ajaloost.
Kooli asutas Paul Sacher 1933. aastal. 1954. aastal liideti Schola kahe teise kõrgkooliga Baseli muusikaakadeemiaks.
Kooli vilistlaste hulka kuuluvad paljud nimekad vanamuusikud nagu Gustav Leonhardt, Jordi Savall, Barbara Thornton, Christina Pluhar, Elam Rotem, Jorge Guerrero Dantur, Montserrat Figueras, René Jacobs,
Xavier Díaz-Latorre, Rolf Lislevand, Andreas Scholl, Hopkinson Smith, Maria Cristina Kiehr ja Benjamin Bagby.
Eesti muusikutest on Schola Cantorum Basiliensises õppinud Maria Staak, Lilian Langsepp, Marie Saame.
Eddie Holman

Eddie Holman (õieti Eddie Lee Holman; sündinud 3. juunil 1946 Norfolkis Virginia osariigis) on afroameerika päritolu poplaulja, laululooja, ja instrumentalist.
Žygimantas Pavilionis

Žygimantas Pavilionis (sündinud 22. juulil 1971 Vilniuses) on Leedu poliitik ja diplomaat. Ta oli aastatel 2010–2015 Leedu suursaadik Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos. Ta on 13. novembrist 2020 Leedu seimi liige.
Ta on lõpetanud 1994. aastal Vilniuse Ülikooli politoloogia ja rahvusvaheliste suhete alal. 1995. aastal kaitses ta magistritöö Vilniuse Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja sai magistrikraadi.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on neli last.
Davith Kirkitadze

Davith Kirkitadze (gruusia keeles "დავით კირკიტაძე"; sündinud 2. augustil 1978 Tšiathuras) on Gruusia poliitik.
Zaal Udumašvili

Zaal (Zaliko) Udumašvili (gruusia keeles "ზაალ უდუმაშვილი"; sündinud 27. veebruaril 1971) on Gruusia poliitik.
Hämariku tee

Hämariku tee on tänava nimi mitmes Eesti alevikus:
Hämariku tee on tänav mitmes Eesti külas:
Geomeetriline nivelleerimine

Täpseim ja laialdaselt kasutusel olev meetod kõrguste mõõtmiseks on geomeetriline ehk horisontaalkiirega nivelleerimine. Geomeetrilisel nivelleerimisel määratakse kahe punkti vaheline kõrguskasv. Töövahenditeks on mõõtelatid ja nivelliir, mis tagab horisontaalse viseerimiskiire. Nivelliiri peab paiknema kahest mõõdetavast punktist võrdsel kaugusel. Punktidevaheline kõrguskasv leitakse, kui lahutatakse tagasivaate lati lugemist edasivaate lugem. Tuleks silmas pidada, et geomeetriline nivelleerimine on küll täpne, kuid praktikas võib tekkida mitmeid vigu järskude pinnavormide tõttu.
Moskva kremli ringmüür

Moskva kremli ringmüür, ka Kremli müür (vene keeles "Кремлёвская стена"), on Moskva kremlit ümbritsev põletatud tellistest ringmüür, mis ehitati Dmitri Donskoi kremli asemele aastatel 1485–1516 Moskvas töötanud itaalia arhitekti Aloisio da Carcano juhendamisel. Ringmüüriga samal ajal püstitati Kremli tornid.
Kremli ringmüür on kindlusarhitektuuri tähelepanuväärne näide.
Kremli hambulise ringmüüri üldpikkus on 2,2 kilomeetrit, müüri paksus 3,5–5,5 m ja müüri kõrgus ulatub 5–19 meetrini. Ringmüür moodustab põhiplaanis ebakorrapärase kolmnurga.
Nekropol.
Kremli müüris asub kolumbaarium, mis on Punasel väljakul asuva memoriaalkalmistu Kremli nekropol osa.
Kremli nekropol

Kremli nekropol (vene keeles "Некрополь у Кремлёвской стены") on 1917. aastast memoriaalkalmistu Moskvas Punasel väljakul. See hõlmab Lenini mausoleumi, selle taha jäävat 12 Nõukogude partei- ja riigitegelase hauda, Kremli müüri ääres 16 vennashauda ning kolumbaariumi Kremli müüris.
Kremli nekropolis on maetud kokku üle 400 inimese, sealhulgas 50 välismaalast.
12 hauda hauamonumendiga mausoleumi taga.
12 Nõukogude partei- ja riigitegelast, kes on maetud mausoleumi taha:
Kolumbaarium.
Esimene, kelle urn põrmuga müüriti Kremli ringmüüri, oli novembris 1926 Londonis surnud ja kremeeritud Nõukogude diplomaat Leonid Krassin. Pärast Moskvas esimese krematooriumi avamist 1927. aastal toimus enamik matmisi Kremli müüri juures kremeeritult. Sõltumata matmisviisist kasutati ajakirjanduses ja televisioonis kindlat sõnastust: "maetud Punasele väljakule Kremli müüri ääres". Kokku on Kremli müüri sisse müüritud urnid 115 teeneka ajaloolise tegelase põrmuga.
Mausoleum.
Lenini mausoleum on Punasel väljakul asuv mausoleum, kus hoitakse Nõukogude Venemaa esimese valitsusjuhi Vladimir Lenini palsameeritud surnukeha. Aastatel 1953–1961 paiknes Lenini mausoleumis ka Jossif Stalini surnukeha.
Segumasin

Segumasin on seade, millega valmistatakse ehituses kasutatavat segu. Segu komponendid on sideainena tsement, täitematerjalina liiv ja kruus. Lisatakse ka vett ning vajadusel lupja või savi, mis muudab segu plastseks. 
Segumasinat kasutatakse väiksemate ehitustööde jaoks, nagu elamute remont, renoveerimine või harrastajate projektid. Teisaldatav segumasin võib töötada bensiinimootoriga, kuigi tavalisem on võrguvoolutoitel elektrimootor.
Segu transportimine.
Seguauto on peamiseks betoonisegude transpordivahendiks. Väiksema betoonikoguse korral on võimalik betoonisegu transportida pumiga või sõiduauto järelhaagisega. Vedelema konsistentsiga betoonisegu transportimiseks on kallur.
Seguauto.
Seguauto on veok, millele on paigaldatud trummel, et betoonisegu transportida. Betoonisegu välja laadimiseks kasutatakse renni, mis asub seguauto tagaosas. Mehaanilise renni pikkus on maksimaalselt 3 meetrit ja sellega saab betoonisegu paigaldada kuni 1,5 meetri kõrgusele. Hüdraulilise renni pikkus on maksimaalselt 6 meetrit ja sellega saab betoonisegu paigaldada kuni 1 meetri kõrgusele. Koormaga seguauto kaalub kuni 32 tonni.
Transportöörlindiga seguauto ehk lintseguauto.
lintseguauto on veok, millele on paigaldatud lisaks nii mehaaniline renn kui ka linttransportöör, siis võimaldab selline masin betoonisegu välja laadida kuni 17 meetri kaugusele.
Pumi.
Pumi on veok, millele on paigaldatud lisaks betoonipump ja jaotusmast. Pumisid kasutatakse ehitusobjektidel, kuhu on keeruline ligi pääseda.
Väikehaagis.
Väikeste betoonisegu koguste (&lt; 1 m³) transpordiks on võimalik kasutada väikehaagist, mille kandejõud on sobilik. Betoonisegu erikaal on 2 400 kg/m³ kohta.
Kallur.
Kalluriga transporditakse väikse veesisaldusega betoonisegusid, mille konsistentsi säilitamiseks pole vajalik betooni transpordi ajal trumliga segada.
Betooni pumpamine.
Kui seguautoga ei pääse ehitusplatsile lähedale, siis kasutatakse betoonisegu mahalaadimiseks betooni pumpamist. Pumba kasutamine betoneerimistöödel vähendab tööjõu kulu ja kiirendab tööprotsessi.
Betooni pumpamiseks on kaks võimalust: kasutatakse kas autobetoonipumpa või väiksemate betoonikoguste korral pumi.
Autobetoonipump.
Autobetoonipump on veok, millele on paigaldatud lisaks betoonipump koos jaotusmastiga. Veokil puudub trummel ehk sellega ei saa betooni transportida ehk see on mõeldud ainult seguautoga kohale veetud betoonisegu vajalikku kohta pumpamiseks. Autobetoonipumbad suudavad pumbata kuni 100 m³ betooni tunnis ja neid kasutatakse suuremate kauguste korral. Veok kaalub kuni 36 tonni.
Pumi.
Pumi on veok, millele on paigaldatud lisaks betoonipump ja jaotusmast. Pumiga teostatakse tavaliselt väiksemahulisi pumpamistöid, mahuga kuni 30 m³. Pumi kaalub kuni 32 tonni
Dmitri Russky

Dmitri Russky (ka Dmitri Russki) oli Tallinna Tehnikumi õppejõud-professor. Tema saatus on teadmata. 
Teenistus.
Töötanud õppejõuna Kiievis ja Peterburis.
TTÜs 1924: õppejõud-professor (õppeained: vesiturbiinid, kanalisatsioon, sanitaarseadmed).
Consortium

Consortium oli aastail 1970–1988 Heino Jürisalu juhtimisel tegutsenud vanamuusikaansambel.
Ansambli repertuaaris oli põhiliselt barokkmuusika - William Corbetti, Henry Purcelli, Giulio Caccini, Johann Sebastian Bachi looming. Koosseisu kunstiline juht oli Heino Jürisalu, seal on mänginud Aago Rääts plokkflöötidel ja barokkflöödil, Leho Läte oboel, Taavi-Mats Utt plokkflöötidel ja barokkoboel, Mati Leibak ja Egmont Välja tšellol, Ivo Sillamaa ja hiljem Anne Tüür spinetil ja klavessiinil, Leningradi muusik Aleksander Fain metsasarvel ja barokkoboel, sopran Tiiu Levald lauljana.
Spetsiaalselt Consortiumi jaoks loodud heliteos on Erkki-Sven Tüüri "Visioonid barokktantsudest" plokkflöötidele ja klavessiinile (1981).
Younès Belhanda

Younès Belhanda (araabia keeles يونس بلهندة‎; sündinud 25. veebruaril 1990 Avignonis) on Prantsusmaal sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Adana Demirspor ja Maroko jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Montpellier HSC, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2009. aastal. Kohe esimest hooajast kuulus ta Montpellier' põhikoosseisu. Hooajal 2011–12 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 12 väravat ja hooajal 2012–13 kümme väravat. Hooajal 2011–12 tuli ta Montpellier'ga Prantsusmaa meistriks. Samal hooajal valiti Belhanda Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooaja parimaks noormängijaks. Lisaks valiti tema värav, mille ta lõi 11. aprillil 2012 mängus Marseille Olympique'i vastu, Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks väravaks. 2012. aastal pälvis ta parimale Prantsusmaa kõrgliigas mängivale Aafrika mängijale antava Marc-Vivien Foé auhinna.
2013. aasta juulis sõlmis ta lepingu Ukraina kõrgliiga klubiga Kiievi Dinamo. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Ukraina meistriks.
Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta Kiievi Dinamost laenul Saksamaa kõrgliiga klubis FC Schalke 04 ja hooajal 2016–17 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nice.
2017. aasta juunis siirdus Belhanda İstanbuli Galatasaraysse. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 tuli ta klubiga Türgi meistriks. 2021. aastal liitus ta Adana Demirsporiga.
2010. aastal mängis Belhanda neli mängu Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondises, kuid aasta hiljem debüteeris ta Maroko jalgpallikoondises. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 31. jaanuaril 2012 Aafrika rahvaste karikavõistluste viimases alagrupimängus Nigeri vastu. 9. juunil 2018 lõi ta sõprusmängus värava Eesti vastu. Maroko koondises on ta osalenud veel 2013. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Priedaine (Dekšārese vald)

Priedaine on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla lääneosas Rūbežnīki kraavi kaldal ja jääb valla keskusest Dekšoresest 6,9, endisest piirkonna keskusest Viļānist 13,3 ning Riiast 205,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 2 elanikku.
Storas

Storas (latgali keeles "Storys") on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla lääneosas Varakļāni linna piiril Kažova oja kaldal. Storas jääb valla keskusest Dekšoresest 8,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 17,3 ning Riiast 204,5 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Külas asuv keskaegne kindlustis Rootsi kants (ka Jumprava või Kuce mägi) on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Aastal 2020 oli külas 3 elanikku.
Cakuli

Cakuli on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla lääneosas. Cakuli jääb valla keskusest Dekšoresest 9,6, endisest piirkonna keskusest Viļānist 15,2 ning Riiast 205,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Külas asuvad Cakuli muinaskalmed ehk Sõjahauad on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Aastal 2020 oli külas 12 elanikku.
Čeveri

Čeveri on küla ("mazciems") Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla põhjaosas. Čeveri jääb valla keskusest Dekšoresest 9,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 13,8 ning Riiast 208,2 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 16 elanikku.
Garanči

Garanči on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla loodeosas Malmuta jõe kaldal. Garanči jääb valla keskusest Dekšoresest 10,8, endisest piirkonna keskusest Viļānist 15,3 ning Riiast 209,7 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Külas asuv Garanči asulakoht on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Asula jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Aastal 2020 oli külas 3 elanikku.
Garvacainīki

Garvacainīki (ka Garvacainieki) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla põhjaosas. Garvacainīki jääb valla keskusest Dekšoresest 10,2, endisest piirkonna keskusest Viļānist 14,7 ning Riiast 209,1 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 2 elanikku.
Soltā

Soltā (Latgali keeles Soltuo) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla keskosas Malmuta jõe kaldal. Soltā jääb valla keskusest Dekšoresest 8,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 12,1 ning Riiast 207,2 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 27 elanikku.
Jean Nouvel

Jean Nouvel (sündinud 12. augustil 1945) on prantsuse arhitekt. Ta õppis École des Beaux-Artsis ning oli Mars 1976 ja Syndicat de l'Architecture asutajaliige.
Ikaunīki

Ikaunīki (ka Ikaunieki) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla idaosas. Ikaunīki jääb valla keskusest Dekšoresest 9,8, endisest piirkonna keskusest Viļānist 10,8 ning Riiast 208,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 4 elanikku.
Ikaunieki

Ikaunieki on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Murmastiene vallas. 
Küla asub valla idaosas. Ikaunieki jääb valla keskusest Murmastienest 15,2, Varakļānist 5 ning Riiast 205,9 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Ikaunieki bussipeatus.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 71 elanikku. 2009. aastal oli külas 8 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Friedrich-Werner von der Schulenburg

Krahv Friedrich-Werner Erdmann Matthias Johann Bernhard Erich von der Schulenburg (20. november 1875 Kemberg, Saksimaa provints, Preisi kuningriik) – 10. november 1944 Berliin) oli Natsi-Saksamaa diplomaat.
Friedrich-Werner oli pärit Schulenburgide aadlisuguvõsast. Ta õppis riigiõigust Lausanne'is, Münchenis ja Berliinis. Pärast riigieksami sooritamist pääses ta tööle Saksa keisririigi välisministeeriumi. 1903. aastal määrati ta asekonsuliks Barcelona peakonsulaati, 1906. aastal asus ta juhtima Lvivi konsulaati Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigis. Aastatel 1907–1911 oli ta Venemaal Varssavi peakonsulaadis asekonsuliks ja 1911–1914 konsuliks Tiflisis. Ta osales esimeses maailmasõjas, kus teda edutati Saksa armees kapteniks. 1915. aastal saadeti ta Erzurumi sideohvitseriks Osmanite armee juurde. 1918. aastal sai Schulenburg Saksa täievoliliseks saadikuks Gruusia Demokraatlikus Vabariigis.
Weimari vabariigis töötas Schulenburg saadikuna 1922–1931 Teheranis (Pärsias) ja 1931–1934 Bukarestis (Rumeenias). 1934. aastal astus Schulenburg Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liikmeks. 
Suursaadik Moskvas.
21. juunil 1934 määrati Schulenburg suursaadikuks Nõukogude Liitu. Augustis 1939 aitas ta kaasa Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel mittekallaletungilepingu sõlmimisele. Seetõttu oli ta hästi kursis selle lepingu juurde kuulunud salajaste lisaprotokollidega.
Ööl vastu 22. juunit 1941 sai Schulenburg Berliinist telegrammi, milles oli Saksamaa ametliku noodi tekst sõja kuulutamisest Nõukogude Liidule. Varahommikul, kaks tundi pärast sõjategevuse algust, võeti Schulenburg vastu Kremlis ja ta sai üle anda NSV Liidu välisasjade rahvakomissarile Vjatšeslav Molotovile noodi.
Suursaadik Schulenburg ja saatkonna personal interneeriti Moskvas, seejärel hoiti neid 22.–28. juunil Kostromas asuvas puhkekodus, kust toimetati edasi rongiga Türgi piirini (reis kestis kaheksa ööpäeva) ning 13. juulil vahetati nad välja Nõukogude Liidu ja Türgi piiril Nõukogude Liidu suursaadiku Saksamaal Vladimir Dekanozovi ja tema kaaskonna vastu. Türgist lendas Schulenburg Berliini.
Riigipöördekatse.
Schulenburg oli osaline 1944. aastal vandenõus Hitleri vastu. Pärast ebaõnnestunud atentaati Adolf Hitlerile 20. juulil 1944 Schulenburg arreteeriti 19. oktoobril. Teda süüdistati riigireetmises. Rahvakohtus mõisteti ta 23. oktoobril 1944 surma poomise läbi. Kohtuotsus viidi täide 10. novembril 1944 Plötzensee vanglas Berliinis. 
Kolm kuud varem hukati samas vanglas Schulenburgi nõopoeg Fritz-Dietlof von der Schulenburg, kes oli Berliini politseiülema asetäitja ning kes samuti osales vandenõus ja oli operatsiooni "Valküür" kavandajaid.
Jaunsaimnieki 2

Jaunsaimnieki 2 (ka Jaunsaimnīki, Jaunsaimnieki, Jaunsaimnīki 2, Otrie Jaunsaimnīki, latgali keeles Ūtrī Jaunsaimnīki) on küla ("mazciems") Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla idaosas. Jaunsaimnieki 2 jääb valla keskusest Dekšoresest 8,6, endisest piirkonna keskusest Viļānist 9,6 ning Riiast 207,6 kilomeetri kaugusele. Samas vallas asub ka küla Jaunsaimnieki 1. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Külas kasvav mänd ümbermõõduga 3,55 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2020 oli külas 72 elanikku.
Eeslipüha

Eeslipüha ehk eeslimissa (ladina keeles "Festum Asinorum" või "asinaria festa", prantsuse keeles "Fête de l'âne") oli keskaegne pidustus, mida pühitseti 14. jaanuaril. Seda tähistati eelkõige Põhja-Prantsusmaal, kuid see levis ka Euroopas laiemalt. Pidustustel meenutati eesliga seotud lugusid piiblist, eelkõige püha perekonna põgenemist Egiptusse, aga ka Jeesuse sünni juures viibimist jõulude ajal laudas ja Kristuse sissesõitu Jeruusalemma.
Traditsioon.
Nii Kristuse ümberlõikamise püha kui ka Egiptusse põgenemise mälestamise püha olid algselt tavalised kirikupühad, kuid 13. sajandil oli neile iseloomulik juba burleskne paroodiline element jumalateenistuses, kusjuures mõnes kohas, näiteks Beauvais's, Sensis ja Autunis, mängis ses rolli päris eesel. Kahes Beauvais'st pärinevas 13. sajandi käsikirjas, üks ümberlõikamispühale ja teine Egiptusse põgenemise pühale pühendatud, on kirjeldatud tavalist kanoonilist jumalateenistuse korda, kuid kanoonilisele osale lisatud troopides ja tseremoonia kirjelduses võib leida rohkesti naljakat ja veiderdavat. 
Osa eeslipüha pidustusest moodustas protsessioon, kus pidulikult ehitud eesli selga pandi noor neiu väikelapsega, kes pidid kehastama Maarjat ja Jeesust, ja protsessioon lõppes kirikus altari juures. Kirjelduses mainitakse eeslikisa imiteerimist missal osalejate suust ja nn "eeslilaulu" ehk eesli kiituseks kõlavat "conductus"'t algussõnadega "Orientis partibus", mille korduvas prantsuskeelses refräänis matkitakse eesli häält. Tekst koos viisiga on säilinud Briti Raamatukogus leiduvas nn Beauvais' käsikirjas BL Egerton MS 2615 (kus leidub ka liturgiline draama "Taanieli mäng") lehekülgedel 43r-44v, pealkirja asendava märkusega "conduct9 subdeaconi [...]" ('alamdiakonite conductus'):
"Orientis partibus"
"Adventavit Asinus"
"Pulcher et fortissimus"
"Sarcinis aptissimus."
"Hez, Sire Asnes, car chantez,"
"Belle bouche rechignez,"
"Vous aurez du foin assez"
"Et de l'avoine a plantez."
Tõlkes võiksid need read kõlada nii:
"Idamaadelt tuli eesel, ilus ja tugev, hästi sobiv koormat kandma.
Üles, isand eesel, ja laula! Ava oma ilus suu. Heinu olgu sul küllaga ja kaeru hulganisti."
Aļņi

Aļņi (ka Atspuka) on küla ("mazciems") Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla keskosas Malmuta jõe ääres. Küla lähistel on maantee A12. 
Tänapäevane asula on moodustunud Aļņi ja Atspuki küla liitmisel. 1. jaanuarini 1972 asus Aļņis Varakļāni metsamajandi keskus, sellal kui Atspuki oli Atspuki külanõukogu halduskeskuseks ja kolhoosi Vienība keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
2020. aastal oli külas 45 elanikku.
Rūbežnīki

Rūbežnīki (ka Rūbežnieki või Robežnieki) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla keskosas Rūbežnīki kraavi ja maantee A12 ääres. Rūbežnīki jääb valla keskusest Dekšoresest 6,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 11 ning Riiast 205,3 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 6 elanikku.
Jaunsaimnieki

Jaunsaimnieki (ka Jaunsaimnieki 1, Jaunsaimnīki või Jaunsaimnīki 1) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla lääneosas maantee A12 ääres. Jaunsaimnieki jääb valla keskusest Dekšoresest 3,9, endisest piirkonna keskusest Viļānist 13,8 ning Riiast 203,7 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Vallas asub ka küla Jaunsaimnieki 2
Aastal 2020 oli külas 36 elanikku.
Armuškas

Armuškas (latgali keeles Armuškys) on küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 
Küla asub valla idaosas Malmuta jõe kaldal ja maantee A12 ääres. Armuškas jääb valla keskusest Dekšoresest 8,6, endisest piirkonna keskusest Viļānist 9 ning Riiast 207,6 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.
Aastal 2020 oli külas 31 elanikku.
Māļi

Māļi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Skujene vallas. Māļi asub valla idaosas merepinnast 234 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Skujenest 8 ja Riiast 110 kilomeetri kaugusele.
Külla ehitati 1872. aastal õigeusu kirik, mille projekteeris arhitekt Jānis Frīdrihs Baumanis. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Kirik on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all. Ka Māļi keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all olev muinsusmälestis. Külas asub Māļi bussipeatus.
2007. aastal oli külas 10 elanikku.
Ģērķēni

Ģērķēni (vanasti ka Kosas muiža) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Skujene vallas. 
Ģērķēni asub valla lääneosas merepinnast 221 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Skujenest 6 ja Riiast 96 kilomeetri kaugusele.
Külas on Ģērķēni bussipeatus. Ģērķēnis asub Kosa järve kaldal puhkebaas Ezerrozes. Seal asub ka Kosa õigeusu kirik.
Ģērķēni on kujunenud endise Kosa mõisa keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
2007. aastal oli külas 34 elanikku.
Pērkoņi

Pērkoņi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Skujene vallas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Pērkoņi asub valla lõunaosas merepinnast 203 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Skujenest 9 ja Riiast 106 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2007 oli külas 22 elanikku.
Sērmūkši

Sērmūkši (vanasti ka Sērmūkšu muiža) on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas Skujene vallas.
Sērmūkši asub valla põhjaosas merepinnast 223 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Skujenest 5 ja Riiast 107 kilomeetri kaugusele. Seal asub Sērmūkši bussipeatus.
Küla on kujunenud endise Sērmūkši mõisa keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Külas kasvav Sērmūkši tamm on võetud looduskaitse alla.
Nana Alekhsandria

Nana Alekhsandria (gruusia keeles ნანა ალექსანდრია; sündinud 13. oktoobril 1949 Phothis) on gruusia maletaja ja malekohtunik, naiste suurmeister (1976), rahvusvaheline arbiiter (1995).
Alekhsandria lõpetas 1972. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli filoloogia erialal. Ta oli 1970.–1980. aastatel Nõukogude Liidu tippmaletajaid. Pärast Gruusia iseseisvumist (1991) mängis ta Gruusia värvides.
Ta on pääsenud kahel korral mängima tiitlimatši valitseva maailmameistriga – pärast 1975. ja 1981. aastal edukaid pretendentide finaalmatše (võites vastavalt Irina Levitinat ja Nana Ioselianit). Tiitlimatši mängis ta 1975. aastal Nona Gaphrindašviliga ja 1981. aastal Maia Tšiburdanidzega, kuid kaotas tiitlikaitsjatele.
Alekhsandria on osalenud korduvalt naiste maleolümpial, kust sai viis kuldmedalit mängides Nõukogude Liidu naiskonna koosseisus (1969, 1974, 1978, 1980, 1982). Kahel korral (1992, 1994) on ta olnud maleolümpial Gruusia naiskonna kapten, kuid ise ei võistelnud, sest Gruusias tugevatest naismaletajaist puudust polnud.
Ta sai FIDE-lt 1966. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Alekhsandria oli 2018. aastal Londonis toimunud Carlseni–Caruana MM-tiitlimatši peakohtuniku asetäitja.
St Andrew Undershaft

St Andrew Undershaft on Inglismaa kirikukogu pühakoda, mis asub Londoni südalinnas ("City of London"). 
Tänapäeval ümbritsevad kirikut kõrghooned, näiteks 30 St Mary Axe.
Ajalugu.
Kirik pidas vastu nii suurele Londoni tulekahjule kui ka Blitzile.
Novosibirski Riiklik Ülikool

Novosibirski Riiklik Ülikool (vene keeles "Новосибирский государственный университет") on ülikool Venemaal Novosibirskis.
Ülikool asutati 1959.
Ülikoolis õpib üle 8000 üliõpilase.
Alla Kushnir

Alla Kushnir-Stein (vene keeles Алла Шулимовна Кушнир "Alla Šulimovna Kušnir"; 11. august 1941 Moskva – 2. august 2013 Tel Aviv) oli maletaja ja ajaloolane, naiste suurmeister (1976).
Kušnir emigreerus 1974. aastal Nõukogude Liidust Iisraelisse. Ta kaitses 1990. aastal numismaatikaalase doktoriväitekirja ja sai filosoofiadoktoriks (PhD). Ta töötas Tel Avivi Ülikoolis õppejõuna ja tegeles antiikaja müntide uurimisega.
Males pääses Kušnir kolmel korral mängima tiitlimatši maailmameistriga: 1964. ja 1967. aastal pärast naiste MM-i pretendentide turniiri võitmist ja 1971. aastal võites pretendentide finaalmatšis Nana Alekhsandriat. Tiitlimatši mängis ta kõigil kolmel juhul Nona Gaphrindašviliga, kuid kaotas need matšid.
Kushnir mängis kolmel naiste maleolümpial, kust sai kolm kuldmedalit, neist kahel korral esinedes Nõukogude Liidu (1969, 1972) ja ühel korral Iisraeli naiskonna koosseisus (1976).
Ta sai FIDE-lt 1962. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Orani ülikool

Orani ülikool (prantsuse keeles "Université d'Oran") on ülikool Alžeerias Orani provintsis Orani linnas.
Ülikool asutati 1961.
Ülikoolis õpib üle 26 000 üliõpilase.
Perugia ülikool

Perugia ülikool (itaalia keeles "Università degli Studi di Perugia") on ülikool Itaalias Perugias.
Ülikool asutati 1308.
Ülikoolis õpib üle 26 000 üliõpilase (2017).
Legionowo

Legionowo on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Legionowo maakonna halduskeskus. Legionowo asub Varssavi kesklinnast ligikaudu 17 km põhjas.
Legionowo sai alguse 1877. aastal seoses raudteeliini rajamisega, linnaõigused omandas 1952. aastal. Maakonnakeskus on Legionowo alates 1999. aastast. Suur osa Legionowo elanikest töötab Varssavis.
Legionowos on sündinud poliitik Mariusz Błaszczak.
Piaseczno

Piaseczno on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Piaseczno maakonna halduskeskus. Piaseczno asub Varssavi kesklinnast umbes 17 km lõuna pool.
Piaseczno sai linnaõigused 1429. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Linnaõigused sai Piaseczno tagasi 1916. aastal.
Ciechanów

Ciechanów on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Ciechanówi maakonna halduskeskus. Ciechanów asub Varssavist umbes 78 km põhjaloodes.
Ürikutes on Ciechanówit esmamainitud 1065. aastal, linnaõigused sai 1400. aastal.
Ciechanów oli aastatel 1975–1998 Ciechanówi vojevoodkonna halduskeskus.
Jean-Joseph Sanfourche

Jean-Joseph Sanfourche, kunstnikunimega Sanfourche (25. juuni 1929 Bordeaux – 13. märts 2010 Saint-Léonard-de-Noblat) oli prantsuse maalikunstnik, luuletaja, joonistaja ja skulptor. 
Ta praktiseeris kunsti ning oli Gaston Chaissaci, Jean Dubuffet' ja Robert Doisneau sõber, kellega ta pidas kirjavahetust.
Kännuvammik

Kännuvammik ("Phlebia tremellosa", varem "Merulius tremellosus") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist, seen kasvab lehtpuudel.
Seen on maheda maitsega, mittesöödav.
Männi-ebatarrik

Männi-ebatarrik ("Meruliopsis taxicola") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist, kuuse ja männi lamatüvedelt.
Majamädik

Majamädik ehk majakoorik (ka keldrivamm; "Coniophora puteana") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Majamädik on puitu lagundav seen.
Seent on leitud ka Eestist.
Vahtratarjak

Vahtratarjak ("Oxyporus populinus") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Kasetarrik

Kasetarrik ("Gloeoporus dichrous") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist, see kasvab lamakaskedel ja võib omadaga nii kübaraga kui enam-vähem liibuvat kuju.
Seen on mittesöödav.
Ookerjas nääts

Ookerjas nääts ("Steccherinum nitidum") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Roosa pess

Roosa pess ("Fomitopsis rosea") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent kasvab laguokaspuudel.
Baromeeterseen

Baromeeterseen ehk maatähik ("Astraeus hygrometricus") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Punakas juurepähkel

Punakas juurepähkel ("Rhizopogon roseolus") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Otwock

Otwock on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Otwocki maakonna halduskeskus. Otwock asub Visla paremal kaldal, Varssavi kesklinnast umbes 22 km kagus.
Ürikutes on asulat esmamainitud 1407. aastal, linnaõigused sai asula 1916. aastal.
Żyrardów

Żyrardów on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Żyrardówi maakonna halduskeskus. Żyrardów asub Varssavi kesklinnast ligi 45 km lääneedelas.
Żyrardów on asutatud 1830. aastal, linnaõigused sai 1916. aastal. Linn on saanud nime piirkonnas tegutsenud prantsuse inseneri ja leiutaja Philippe de Girardi järgi.
Bełchatów

Bełchatów on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas, Bełchatówi maakonna halduskeskus. Bełchatów asub Łódźi kesklinnast umbes 44 km lõunas.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1391. aastal. Bełchatów sai linnaõigused 1737. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. 1925. aastal sai Bełchatów linnaõigused tagasi.
Bełchatówis asub Euroopa suurim soojuselektrijaam Elektrownia Bełchatów.
Siuglejate loend

"Siin on loetletud siuglejate liike ja teisi taksoneid.
James Lighthill

Sir Michael James Lighthill, LKS liige (23. jaanuar 1924 – 17. juuli 1998) oli Ühendkuningriigi rakendusmatemaatik, keda tuntakse tema teedrajavate uurimuste tõttu aeroakustikas.
Ploomiluudik

Ploomiluudik ("Taphrina pruni") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Sagarik

Sagarik ("Hypocreopsis lichenoides") on kottseente hõimkonda, helekottseeeneliste sugukonda kuuluv seeneliik.
Sagarikul on hele- kuni punakaspruunid sagarjad stroomad.
Eestis on 2019. aasta seisuga teada kuus leiukohta. Suurem osa leidudest pärineb vanadelt surnud, kuid püsti seisvatelt pajudelt.
Seen on mittesöödav.
Okaspuu-komuseen

Okaspuu-komuseen ("Corinectria fuckeliana") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Liituv padjandsüsik

Liituv padjandsüsik ("Jackrogersella cohaerens", varem "Hypoxylon cohaerens", "Annulohypoxylon cohaerens") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent pole Eestist leitud, see kasvab pöögil. See meenutab koorik-padjandsüsikut, mis kasvab kasel, ka Eestis.
Seen ei ole söödav.
Saser Muztagh

Saser Muztagh on mäeahelik Aasias, Karakorami idapoolseim ahelik, mis territoriaalselt jääb India Ladakhi regiooni.
Saser Muztaghi kõrgemad mäetipud asuvad Jammu ja Kashmiris Saser Kangri mäemassiivis: seitsmetuhandelised Saser Kangri I (7672 m), Saser Kangri II (7513 m), Saser Kangri III (7495 m). Samuti Kangri IV (7416 m) ja Plateau Peak (7287 m), kuid topograafilise prominentsiga erinevalt eelmistest alla 500 meetri.
Kuigi Saser Muztaghi piirkonna varased uurimised brittide poolt toimusid juba 19. sajandi teisel poolel, jäid aheliku kõrgemad mäetipud alpinistide poolt vallutamata kuni 1970. aastateni. 2018. aastal tegid Eesti alpinistid esmatõusu kuuetuhandelise Kunchang Kangri tippu.
Tammeoksa-nööpaukseen

Tammeoksa-nööpaukseen ("Colpoma quercinum") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Roheline pisikeel

Roheline pisikeel ("Microglossum viride") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Harilik pahtlik

Harilik pahtlik ("Spathularia flavida") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen ei ole söödav.
Harilik ringik

Harilik ringik ("Cudonia circinans") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seen esineb Eestis sageli okasmetsades.
Harilik ringik on mürgine, sisaldab güromitriini.
Hiidmürkel

Hiidmürkel ("Morchella elata") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seen esineb Eestis harva, peamiselt Põhja- ja Lääne-Eestis, maist juunini.
Hiidmürkel on hinnatud söögiseen.
Sõrmkübarseen (perekond)

Sõrmkübarseen ("Verpa") on mürkliliste hulka kuuluv seente perekond.
Hiidkogrits

Hiidkogrits ehk hiid-kogritsliudik ehk kogritsliudik ehk suur kogrits ("Gyromitra gigas"), vanasti hiigelkogrits, on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Kasvab rohkem Põhja- ja Lääne-Eestis.
Seen on toorelt mürgine, kuid pärast kupatamist söödav.
Mogielnica

Mogielnica on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas, Mogielnica valla halduskeskus.
Mogielnicat on ürikutes esmamainitud 1249. aastal. Linnaõigused sai Mogielnica 1317. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. Mogielnica sai linnaõigused tagasi 1919. aastal.
Sügiskogrits

Sügiskogrits ("Gyromitra infula") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Must helvell

Must helvell ("Helvella atra") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Sadulhelvell

Sadulhelvell ("Helvella ephippium") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Pikkjalg-helvell

Pikkjalg-helvell ("Helvella macropus") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Kahvatu liudik

 
Kahvatu liudik ("Peziza cerea") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Mõhkliudik

Mõhkliudik ("Peziza vesiculosa") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Jänes-kõrvliudik

Jänes-kõrvliudik ("Otidea leporina") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Juurduv soverbiell

Juurduv soverbiell ("Sowerbyella radiculata") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Harilik pigiliudik

Harilik pigiliudik ("Pseudoplectania nigrella") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seen kasvab kuuskede all okkakõdus.
Seen on mittesöödav.
Säraliudik

Säraliudik ("Caloscypha fulgens") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on söödav.
Różan

Różan (saksa keeles "Rozan") on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Maków Mazowiecki maakonnas, Różani valla halduskeskus. Różan asub Narewi jõe kaldal, Maków Mazowieckist umbes 20 km idas.
Różan sai linnaõigused 1378. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Różan sai linnaõigused tagasi 1919. aastal. Teises maailmasõjas hävis 95% linnast.
Adílson Warken

Adílson Warken (tuntud lihtsalt kui ka Adílson; sündinud 16. jaanuaril 1987 Bom Princípios) on endine Brasiilia jalgpallur (kaitsev poolkaitsja).
Ta alustas klubikarjääri 2005. aastal Rio Grande do Suli osariigi klubis Caxias. Seejärel liitus ta aasta hiljem Grêmioga, mille meeskonnas debüteeris ta 2007. aastal Brasiilia kõrgliigas. Klubi põhikoosseisu liikmeks sai ta 2009. aastal. 29. novembril 2009 lõi ta mängus Barueri vastu oma esimese värava Brasiilia kõrgliigas.
2011. aastal liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga Groznõi Terek, kus ta mängis kokku kuuel hooajal. 2017. aasta märtsis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, liitudes Atlético Mineiroga.
12. juuli 2019 teatas ta karjääri lõpetamisest, kuna tal oli diagnoositud hüpertroofiline kardiomüopaatia. Tema viimaseks mänguks Atlético Mineiro särgis jäi Brasiilia kõrgliiga kohtumine sama aasta 13. juunil São Pauloga. 21. juulil 2019 lõi ta kohtumises Fortaleza vastu mängu sümboolse avalöögi.
Wyszogród

Wyszogród on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Płocki maakonnas, Wyszogródi valla halduskeskus. Linn asub Visla paremal kaldal, Płockist umbes 37 km kagus.
Ürikutes on Wyszogródi esimest korda mainitud 1065. aastal, linnaõigused sai 1398. aastal.
1921. aastal moodustasid juudid 57% Wyszogród elanikest.
Wyszogródis on sündinud Nahum Sokolow (1859–1936), üks sionistliku liikumise juhte, ajakirjanik ja kirjanik.
Must trühvel

Must trühvel ehk perigord-trühvel ("Tuber melanosporum") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent ei ole Eestist leitud.
Must trühvel on söödav. See on üks kallimaid söögiseeni. Kilo hind on vahemikus 800–3000 eurot.
Ruuge trühvel

Ruuge trühvel ("Tuber rufum") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Antti Tulenheimo

Antti Agathon Tulenheimo (aastani 1906 "Thulé"; 4. detsember 1879 Kangasala – 3. september 1952 Helsingi) oli Soome poliitik ja jurist, ta kuulus Rahvusliku Koonderakonna ridadesse. Ta oli aastal 1925 Soome peaminister. Veel on ta olnud Soome siseminister, Helsingi Ülikooli professor, rektor ja kantsler ning Helsingi linnapea.
Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli. Aastatel 1911–1918 oli ta Helsingi Ülikooli dotsent, aastast 1919 oli ta kriminaalõiguse professor. Aastatel 1926–1931 oli ta Helsingi Ülikooli rektor, aastatel 1944–1952 Helsingi Ülikooli kantsler. Lisaks oli ta aastatel 1950–1952 Helsingi Kaubanduskõrgkooli kantsler. 19. novembril 1929 nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Teda on kolm korda valitud Eduskunna liikmeks. Esimest korda oli ta Eduskunna liikmeks (vanasoomlaste ridades) 2. veebruarist 1914 kuni 3. aprillini 1917. Teist korda oli ta Eduskunna liige 5. septembrist 1922 kuni 30. aprillini 1924 (Rahvusliku Koonderakonna ridades), kolmas kord 21. oktoobrist 1930 kuni 31. augustini 1933.
Ta oli 27. novembrist 1918 kuni 17. aprillini 1919 siseministriks Lauri Ingmani valitsuses. 30. märtsist 1925 kuni 31. detsembrini 1925 oli ta Soome peaminister.
Aastatel 1931–1944 oli ta Helsingi linnapea.
Kollakas korgik

Kollakas korgik ("Amyloporia xantha") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist. See on mõru maitsega.
Lambakorrik

Lambakorrik ("Cerrena unicolor") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seenel on alaküljel labürintjad poori. Pealt sarnasel vill-taglal on poorid väiksed ja korrapärased, kasepehikul eoslehekesed.
Seent on leitud ka Eestist.
Hall sametkorgik

Hall sametkorgik ("Cinereomyces lindbladii"), varem hall korgik, on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist. Seen kasvab enamasti kuuse lamatüvel.
Männikorgik

Männikorgik ehk männi-vahakorgik ("Diplomitoporus flavescens") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Kollane kõhrik

Kollane kõhrik ("Tremella mesenterica") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Pruun kõhrik

Pruun kõhrik ("Phaeotremella foliacea") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist. See parasiteerub okaspuudel kasvaval vereval nahkisel.
Seen on mittesöödav.
Harkjas sarvik

Harkjas sarvik ("Calocera furcata") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Seen on mittesöödav.
Lilla ebanahkis

Lilla ebanahkis ("Chondrostereum purpureum"), vanasti pruun nahkis, on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Zakroczym

Zakroczym on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Nowy Dwór Mazowiecki maakonnas, Zakroczymi valla halduskeskus. Zakroczym asub Visla paremal kaldal, Varssavi kesklinnast umbes 35 km loodes.
Zakroczymi on ürikutes esmamainitud 1065. aastal, linnaõigused sai 1422. aastal. 15. ja 16. sajandil oli Zakroczym oluline kaubanduse ja käsitöö keskus. 17. sajandil linna tähtsus vähenes. Teises maailmasõjas hävis 70% linnast.
Parov Stelar

Parov Stelar (sünninimega Marcus Füreder; sündinud 27. novembril 1974 Linzis Ülem-Austrias) on Austria muusik, helilooja, muusikaprodutsent ja DJ. Tema muusikastiilis segunevad džäss, "house", elektrooniline muusika ja popmuusika.
Elulugu.
Marcus Füreder hakkas muusikaga leiba teenima DJ-na ööklubides 1990. aastate teisel poolel. 2000. aastast tegeleb produtseerimise ja avaldamisega. Olles avaldanud oma esimesed maksisinglid Bushido kaudu oma pärisnime ja esinejanime Plasma all, asutas Füreder 2003. aastal plaadifirma Etage Noir Recordings. Aasta hiljem ilmus esinejanime Parov Stelar all EP "Kiss Kiss", millele järgnes LP "Rough Cuts". Tänapäeval on Parov Stelar üks Euroopa elektroonilise svingmuusika produtsente. Ta on teinud koostööd Lana Del Rey, Bryan Ferry ja Lady Gagaga.
11. aprillil 2019 teatas Parov Stelar, et eraeluliste muudatuste tõttu ei osale kauane laulja Cleo Panther enam Parov Stelar Bandis. Uue lauljana kuulutati välja Elena Karafizi.
Tunnustus.
Parov Stelar on võitnud 8 Amadeuse Austria muusikaauhinda: elektroonilise ja tantsumuusika kategoorias (2012, 2013, 2015 ja 2016, 2019), aasta plaadi kategoorias plaadi "The Princess" eest (2013) ning parima elava esituse eest (2013 ja 2014). Pala "Booty Swing" jõudis USA elektroonilise muusika ja Kanada iTunesi edetabelitesse. "All Night" saavutas topeltplaatinapala staatuse 100 000 müüdud eksemplariga Itaalias mais 2017 ja 2018. aasta mais jõudis laul "The Sun" (Graham Candyga) esikohale USA iTunesi elektroonilise muusika edetabelis.
Isiklikku.
Parov Stelar on abielus Barbara Lichtenaueriga (tuntud esinejanime Lilja Bloom all), kellega koos ta rajas auhinnatud disainibrändi Stelarbloom.
Peetri päikeseelektrijaam

Peetri päikeseelektrijaam ehk Peetri päikesepark on päikeseelektrijaam Järvamaal Järva vallas Peetri alevikus.
2017. aasta augustis teatati, et endise sigala asemele paigutatakse 2,5 hektari suurusele alale 4500 päikesepaneeli. Kavandatud päikesejaama installeeritud võimsus pidi tulema 1,2 MW ja aastane toodang umbes 1 GWh. Päikesejaam pidi valmima sama aasta novembriks.
Elektrijaam avati 2018. aasta veebruaris. See oli 996 kW nimivõimsusega ja 4232 paneeliga ning sellega tol ajal suurim Eestis. Jaama aastasest elektritoodangust piisab umbes 350 majapidamise vajaduse rahuldamiseks. Investeeringu maht oli 1,2 miljonit eurot, rajaja oli SigmaSystems OÜ.
Elektrijaama ehitas Eesti kapitalil põhinev ettevõte Olsson &amp; Nielsen Nordic OÜ.
Ajukõhrik

Ajukõhrik ("Tremella encephala") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Laibasitikas (perekond)

Laibasitikas ("Trox") on mardikaliste seltsi laibasitiklaste ("Trogidae") sugukonda kuuluv putukaperekond.
Selle perekonna liike leidub peaaegu kõikjal maailmas.
Eesti liigid.
Eestis elab kaks selle perekonna liiki
Karvane nahkis

Karvane nahkis ("Stereum hirsutum") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Mügarlik nahkis

Mügarlik nahkis ("Stereum rugosum") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Lehviknahkis

Lehviknahkis ("Stereum subtomentosum") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist.
Kosa

Kosa (vanasti ka Čankas) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Skujene vallas. 
Kosa asub valla lääneosas merepinnast 200 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Skujenest 3 ja Riiast 89 kilomeetri kaugusele.
Kosa on kujunenud endise Kosa mõisa keskuse juurde. Aastani 1949 asus seal Kosa valla halduskeskus. Tänapäevane Kosa küla hõlmab üksnes endise küla idaosa, läänepoolne osa mõisa ja õigeusu kiriku ümbruses kannab nime Ģērķēni. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Külas asub Kosa bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 10 elanikku.
Łaskarzew

Łaskarzew on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Garwolini maakonnas. Łaskarzew asub Garwolinist umbes 12 km lõunas.
Łaskarzew sai linnaõigused 1418. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Linnaõigused sai Łaskarzew tagasi 1969. aastal.