tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tartu jaamahoone

Tartu jaamahoone on jaamahoone Tartu raudteejaamas.
Alates 1997. aastast on Tartu jaamahoone kultuuriministri määrusega arvel kultuurimälestisena (nr 7013).
Kirjeldus.
Vene keisririigi tolleaegse süsteemi kohaselt II klassi liigitunud jaamahoonele tüüpiliselt valmis hoone keskmine korpus kivist. 
Jaamahoone raudteepoolsel küljel liitub ehitisega pikk puitpostidele toetatud varikatus. 
Valdavalt ristkülikukujulise põhiplaaniga puithoone keskel paikneb lai kolmekülgne trepp. Hoonet iseloomustab kaks kergelt eenduvat tiibosa. 
Vaksalihoone siseruumidest on kõige esinduslikum läbi kahe korruse ulatuv ja enam kui 9 m kõrgune peaootesaal, mille lage ehib rosett. Ruumi seinad on kaunistatud mitme erisuguse ülestikku asetatud karniisiga.
Ajalugu.
Tartu jaama peahoone ehitati 1875.–1877. aastal väljapoole toonast Tartu linna. Hoone ehitati tõenäoliselt mugandatud ülevenemaalise näidisprojekti järgi, ehitise inseneriks oli Hermann von Stavenhagen.
Nõukogude ajal töötasid jaamahoones piletikassad, restoran (Liiper), ajalehekiosk, meditsiinipunkt, juuksur, pakihoidla, ootesaalid ja ka miilitsapunkt.
Taasiseseisvumise järel paiknesid jaamahoone ruumides erinevad väikefirmad.
2000. aastate alguseks häiris vaksalihoone halb seisund nii Tartu linna kui ka toona majas piletikassat pidanud Edelaraudteed. Kuna aga kumbki neist ei soovinud raudteejaama osta ja remontida, pandi maja müüki. 2003. aasta septembris ostis selle AS-ilt Eesti Raudtee ettevõtja Rein Kilgile kuulunud firma Elikante. Toona hinnati vara turuhinnaks 1,4 miljonit krooni. Eesti Raudtee andis vaksalihoone, pagasiaida, garaaži ja WC Elikantele tasuta, ostja pidi aga maksma Eesti Raudteele riigile tasumiseks 213 559 krooni ja 33 senti käibemaksu. Aastate vältel maja vähehaaval remonditi, kuid reisijad ei saanud kasutada ootesaali.
31. augusti öösel 2006 süüdati raudteejaama hoone. Tules sai kahjustada hoone raudteepoolne külg ja katus. Hävis nõukogudeaegne interjöör, kuid algupärased detailid säilisid krohvi ja kivide all. 2007. aasta augustis vahistati süütamises kahtlustatavad, 2009. aasta juunis mõistis kohus nad tingimisi vangi..
Järgnenud aastatel kestis jaamahoone remont vahelduva eduga. Hoone restaureerimiseks esitati mitu tähtaega: 2007. aasta jaanipäev, 2008. aasta lõpp, 2011. aasta kevad jt.
2012. aastal müüs Rein Kilgile kuuluv OÜ Elikante ehitise Kilgi äripartnerile Aare Käärale kuuluvale OÜ-le AK-Varad. Tartu linn toetas ootesaali remonti 100 000 euroga. Taastamisega tegeles arhitekt Aivar Roosaar, töid tegi ehitusettevõte Vennad Ehitus.
2012. aasta 20. juulil sai maja taas kasutusloa, 25. juulil avati hoone reisijatele. Hoone rendiks on sõlmitud 20-aastane üürileping AS-i Eesti Raudtee tütarettevõttega AS EVR Infra.
Bettina Stark-Watzinger

Bettina Stark-Watzinger (sünninimi "Bettina Stark"; sündinud 12. mail 1968 Maini-äärses Frankfurdis) on Saksamaa poliitik, ta on Vaba Demokraatliku Partei liige. Ta oli 8. detsembrist 2021 kuni 6. novembrini 2024 Saksamaa haridus- ja teadusminister.
Ta sündis aastal 1968 Maini-äärses Frankfurdis. Ta lõpetas aastal 1989 katoliikliku gümnaasiumi. Aastatel 1989–1993 õppis ta majandust Johannes Gutenbergi Mainzi Ülikoolis ja Johann Wolfgang Goethe Frankfurdi ülikoolis.
Ta on aastast 2004 Vaba Demokraatliku Partei liige.
8. detsembril 2021 sai temast Saksamaa haridus- ja teadusminister. Ta astus tagasi 6. novembril 2024, kui kantsler Olaf Scholz laskis ta parteikaaslase, rahandusminister Christian Lindneri ametist vabastada.
Isiklikku.
Ta on abielus, tema abikaasa on Hermann Watzinger ning neil on kaks tütart.
Albert Wass

Albert Wass de Szentegyed et Czege (8. jaanuar 1908 Austria-Ungari – 17. veebruar 1998 Florida osariik, USA) oli Ungari aadlik, metsainsener, romaanikirjanik, luuletaja ja Wass de Czege suguvõsa liige, krahv.
Sinignuu

Sinignuu ("Connochaetes taurinus") on Aafrika lõunaosas elav liik veislasi.
Svratka

Svratka (saksa keeles "Swratka") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Žďár nad Sázavou ringkonnas. Linn asub Svratka jõe ääres, Žďár nad Sázavoust umbes 18 km põhjakirdes ja Jihlavast ligikaudu 48 km kirdes.
Svratka paikneb merepinnast 632 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1350. aastal. 1485. aastal olid Svratkal linnaõigused juba olemas. 1627. aastal kaotas Svratka linnaõigused, kuid sai need 1867. aastal tagasi.
Březová nad Svitavou

Březová nad Svitavou (kuni 1949. aastani Březová, saksa keeles "Brüsau") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Svitavy ringkonnas. Linn asub Svitava jõe ääres, Svitavyst umbes 12 km lõunas, Olomoucist 53 km läänes ja Pardubicest ligikaudu 70 km kagus.
Asula rajati 1300. aasta paiku. Linnaõigused sai Březová 1497. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1849. aastal.
Mirošov

Mirošov (saksa keeles "Miröschau", varem ka "Mireschau") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Rokycany ringkonnas. Mirošov asub Rokycanyst umbes 7,5 km läänekagus ja Plzeňist ligikaudu 21 km idakagus.
Mirošov paikneb merepinnast 457 meetri kõrgusel.
Mirošovi on esmamainitud 1366. aastal.
Valehäbi

Valehäbi (vt ka võltshäbi) on häbitunne, millel puudub selle tundmiseks alus/põhjus. See on üks häbi alaliikidest.
Valehäbi tekib häbi simuleerimisel, mida on seostatud vigase eneserefleksiooniga. Valehäbi on inimese enda poolt psühholoogiliselt esile kutsutud, kuid erinevalt häbist puudub sellel korrelatiivne situatsioonist tulenev põhjus. Piir häbi ja valehäbi vahel on seega õrn – siira häbi korral omab inimene adekvaatset arusaama häbiväärse olukorra tekitamisest antud kontekstis, valehäbi korral on tegu aga kogeja individuaalse arusaamaga, et häbitunne on põhjendatud, kuigi teiste jaoks situatsioon häbiväärselt ei mõju.
Võib väita, et see on sotsiaalühiskondlik sündroom, mida lapsed üldjuhul ei koge, välja arvatud ebaterves kasvukeskkonnas üles kasvades, mil ettekujutus iseendast välja kujuneb. Valehäbi tundvad inimesed väldivad teatud sotsiaalseid ja suhtlemist kätkevaid olukordi ning selle tekkimist on seostatud näiteks alaväärsuskompleksi, trauma esinemisega lapsepõlves ja järjepideva negatiivse vastumõjuga kaaslaste poolt, mille tulemusel moondub indiviidi minapilt ja igapäevane suhtlus teistega võib saada pärsitud.
Valehäbi avaldumine.
Valehäbi avaldub analoogselt häbiga. Selle kogemise võimalikud sümptomid võib laias laastus jaotada kahte gruppi: füüsilised ja sotsiaal-psühholoogilised tunnused.
Hans Vadi

Hans Vadi (22. juuni 1928 Tallinn – 8. oktoober 2005 Tallinn) oli eesti rahvusest Nõukogude Liidu lendur, lennundustegelane ja spordikohtunik
Vadi lõpetas aastal 1944 Tallinna poeglaste kaubanduskooli, 1946 Tallinna Rahandustehnikumi. Samal 1946. aastal alustas ta õppimist kursandina 
Eesti NSV OSOAVIAHIM-i Tallinna Aeroklubis mootorlennukursustel, kus algväljaõppesalga komandöriks oli äsja demobiliseerunud sõjaväelendur Hugo Abram. 
1948 – sooritas Vadi oma esimese langevarjuhüppe ja lendas välja biplaan õppelennukil Po-2, millel lendamiseks sai ta ka pilooditunnistuse.
1948 jätkas Vadi lende ühepinnalisel õppe-treeninglennukil UT-2, mis saigi otsustavaks tema lendurielukutse valikul.
Aastail 1949–50 töötas Vadi Tallinna Pioneeride Palees noortejuhendajana.
1951. aastal võeti Vadi vastu NSV Liidu relvajõudude Nikolajevi Merelennuväekooli, mille ta lõpetas 1952. aastal.
Sõjakooli kursandina lendas ta lennukitel Jak-18 ja Tu-2.
1952 kuni 1960 töötas Vadi Nikolajevi Merelennuväekoolis lendur-instruktorina ja lendurina, omandades 1. klassi kvalifikatsiooni ja teenides 
välja majori auastme, lendas lennukitel Li-2, Il-28, Tu-16 ja Jak-18U kokku ligi 4000 tundi.
Pärast demobiliseerumist 1960, asus Vadi tööle ALMAVÜ Tallinna Lennuspordiklubis purilennulüli lendur-instruktorina. 
Lendas purilennukitel KAI-12, A-11, A-15, L-13 "Blanik" ja teistel klubi purilennukitel.
Vadi oli 1962–70 Tallinna Lennuspordiklubi ülem, lendas mootorlennukitel An-2 ja Jak-12. ALMAVÜ-st lahkumise ajaks oli tal kogunenud 5200 lennutundi. 
1970–91 töötas Kirovi nim. näidiskalurikolhoosis.
Vadi kuulus 1960–70 Eesti NSV Lennuspordiföderatsiooni presiidiumi (juhatusse), 1973–86 oli selle spordiliidu ase-esimees ja 1986–2003 ELF-i president. 
Alates 2003 ELFi Aupresident. 
Pärast lenduriameti mahapanekut, aastal 1970, tegutses ta puri- ja mudellennukohtunikuna, 1970 vabariiklik kategooria (Eesti NSV) ja 
1980 Üleliiduline (NSV Liit) kategooria.
Zákupy

Zákupy (saksa keeles "Reichstadt") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Zákupy asub Česká Lípast ligi 8 km idas ja Liberecist umbes 30 km lääneedelas.
Zákupy vanalinn koos lossikompleksiga on alates 2003. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Asula on tekkinud 13. sajandi lõpul. Zákupyt on esmamainitud 1315. aastal. Ürikutes on Zákupyt aleviks nimetatud esmakordselt 1378. aastal (teistel andmetel 1359. aastal). Linnaõigused sai Zákupy 1541. aastal.
1876. aasta juulis sõlmiti Zákupys Austria-Ungari ja Venemaa keisririikide vahel Reichstadti lepe.
Klara Geywitz

Klara Geywitz (sündinud 13. veebruaril 1976 Potsdamis) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta oli alates 8. detsembrist 2021 kuni 6. maini 2025 Saksamaa elamumajandus-, linnaarengu- ja ehitusminister.
Ta sündis aastal 1976 Potsdamis. Ta astus 16-aastaselt Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liikmeks. Aastal 2002 lõpetas ta Potsdami Ülikooli politoloogina.
8. detsembrist 2021 kuni 6. maini 2025 oli ta Saksamaa elamumajandus-, linnaarengu- ja ehitusminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja kolme lapse ema. Usundi poolest on ta luterlane.
Minimal Wind

Minimal Wind on Eesti vokaal-instrumentaalansambel, mis tegutseb alates 2021. aastast. Žanriliselt jääb Minimal Windi looming alt-popi, "indie ja rock"'i vahele.
Eesti Laul: 
Minimal Wind saavutas konkursi Eesti Laul 2022 finaalis lauluga "What to Make of This" teise koha. Rahvusvaheline žürii hääletas loo oma lemmikuks. Loo autorid on Paula Pajusaar ja Taavi-Hans Kõlar ning loo seade autorid kõik ansambli liikmed. Konkursi teises poolfinaalis osales ansambel koroonasse haigestumise tõttu muusikavideoga.
Bänd osales konkursil Eesti Laul 2025 looga "Armageddon". Nendega oli esmakordselt laval kaasas ka viiuldaja Katrina Merily Reimand. 
Albumid/EP-d:
Bändi asutajad: Taavi ja Paula.
2017. aastal hakkasid Taavi-Hans Kõlar ja Paula Pajusaar esinema kitarriduona Taavi ja Paula, esitades nii omaloomingut kui ka instrumentaalseadeid lemmiklugudest.
Ansambli koosseis.
Endised liikmed:
Infrapunaastronoomia

Infrapunaastronoomia on astronoomia haru, mis tegeleb taevakehade infrapunakiirguses vaatluse ja uurimisega.
Infrapunakiirguse avastas 1800. aastal Briti astronoom William Herschel. Infrapunaastronoomia rajati 1830. aastatel ja esialgu oli selle areng aeglane. 20. sajandil avastati, et infrapunakiirguses saab lisaks Päikesele ja Kuule uurida ka teisi taevakehasid. Pärast 1950. ja 1960. aastatel tehtud avastusi raadioastronoomias, rajati kaasaegne infrapunaastronoomia, et uurida taevakehi ja muid objekte väljaspool nähtava valguse lainepikkusi.
Kuna atmosfäär neelab infrapunakiirgust, paiknevad infrapunakiirgust uurivad teleskoobid Maa kõrgetes piirkondades või kosmoses. Sellised teleskoobid on näiteks Herscheli kosmoseteleskoop, James Webbi kosmoseteleskoop ja VISTA.
Moravský Beroun

Moravský Beroun (aastatel 1869–1910 Beroun, ka Beroun na Moravě, saksa keeles "Bärn") on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Olomouci ringkonnas. Moravský Beroun asub Olomoucist ligi 27 km põhjakirdes.
Moravský Beroun paikneb merepinnast 525 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1339. aastal.
Rtyně v Podkrkonoší

Rtyně v Podkrkonoší (saksa keeles "Hertin") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas.
Rtyně v Podkrkonoší paikneb merepinnast 405 meetri kõrgusel.
Küla on esmamainitud 1367. aastal. 1931. aastal anti Rtyněle uueks nimeks Rtyně v Podkrkonoší. Linnaõigused sai Rtyně v Podkrkonoší 1978. aastal.
Volkstheater (Viin)

Volkstheater (eesti keeles 'rahvateater') on Austria pealinna Viini VII linnaringkonnas aadressil Neustiftgasse 1 asuv teater. Üks suuremaid teatrimajasid saksa kultuuriruumis on projekteeritud 1889. aastal Hermann Helmeri ja Ferdinand Fellneri kavandite järgi.
Israël Silvestre

 
Israël Silvestre, ka Israël Silvestre noorem (sündinud 13. augustil 1619/1621 Nancys, surnud 11. oktoobril 1691 Pariisis) oli prantsuse maalikunstnik ja graafik.
Eluloolist.
Israel oli graafik Israël Silvestre vanema poeg. Joonistamise ja maalimise alustõed õppis ta oma isalt ja juba varajases nooruses ilmnes tema kunstianne. 1631. aastal jäi ta orvuks ja tuli elama oma onu Israël Henriet' juurde Pariisi. Seal arenes ta küpseks joonistajaks, kas onu toetusel, kes oli Jacques Callot' sõber ja Israëli oma õpilaseks võttis.
Kunstnik reisis oma elu jooksul palju Prantsusmaa provintsides. Umbes 1640- aasta paiku oli ta Itaalias ja arvatavasti uuesti 1643–1644 ja 1653. Pariisis seadis ta end sisse 1659. aastal; 1662. aastal sai ta kuninga õuemaalijaks ja alates 1673. aastast oli ta dofään Louis' joonistusõpetaja.
Looming.
Silvestre tegi peamiselt topograafilisi maastiku- ja linnavaateid, suure osa söövitas ta neist ise, samuti publitseeris oma joonistuste järgi tehtud graafilisi lehti. Tema trükiplaatidelt trükiti veel pärast tema surmagi.
Trmice

Trmice (saksa keeles "Türmitz") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Ústí nad Labemi ringkonnas. Trmice asub Ústí nad Labemist vahetult läänes, Bílina jõe kaldal.
Trmicet on esmamainitud 1264. aastal. Aastatel 1939–1993 Ústí nad Labemi linna osa. Alates 1. jaanuarist 1994 on Trmice iseseisev linn.
Štramberk

Štramberk (saksa keeles "Stramberg") on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Nový Jičíni ringkonnas. Štramberk asub Kopřivnicest vahetult läänes, Nový Jičínist ligikaudu 8 km idas ja Ostravast umbes 28 km lõunaedelas.
Štramberk paikneb merepinnast keskmiselt 415 meetri kõrgusel. Madalaim kõrgus on 295 meetri merepinnast ja kõrgeim 557 meetrit.
Štramberki vanalinn on alates 1969. aasta juunist linnakaitsereservaat.
Štramberki on esmamainitud 1211. aastal, linnaõigused sai 1359. aastal.
Štramberkis on sündinud tšehhi maailmarändur ja kirjanik Jiří Hanzelka (1920–2003).
Reichard

Reichard (harvemini ka "Reichardt") oli Švaabimaalt Nördlingenist pärit aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Varasem ajalugu.
Reichardite kohta on esimesi teateid XVI sajandist Švaabimaalt Nördlingenist. Suguvõsaliin algab Nördlingeni bürgermeistri Kilian Reichartiga (Reichard) (suri pärast 1544). Tema vanem poeg Kilian Reichard (suri 1634) oli nimekas õigusteadlane, kelle Püha Rooma keiser tõstis aadliseisusse. Liin jätkus tema noorem venna Sebastian Reichardiga (1561−1631). XVII sajandil asus suguvõsa elama Kärntenisse Friesachi, kuid naasis peagi Nördlingenisse. 
Liivimaa liin.
Brandenburgi kuurvürsti teenistuses staabikapteniks tõusnud Jakob Johann Reichard (1666−?) asus 1694. aasta paiku elama Liivimaale ja temast sai suguvõsa Liivimaa haru esiisa. Tema poeg Jakob Johann Reichard (1698−1782) oli krahv Šeremetjevi Vecpiebalga valduste disponent (mõisavalitseja). 23. septembril (vkj) 1784 said tema neli poega − Gotthard Wilhelm (1728−1791), Friedrich Casimir (u 1732−1786), Jakob Johann (1735−1805) ja Otto Fabian (suri pärast 1784) − Püha Rooma keisrilt aadlitiitli. Neist hargnesid suguvõsa eri liinid. Jakob Johannist alguse saanud Liivimaa rüütelkonda immatrikuleeritud Holdre haru kustus juba tema poja Georg Valentini surmaga 1835. aastal. Friedrich Casimiri liini viimane esindaja oli ilmselt pojapojapoeg Karl Wilhelm von Reichard (1849−1869). Gotthard Wilhelmist alguse saanud haru oli Riias alles veel 1930. aastatel.
Reichardid rüütelkonna matriklis.
Johann Jakob vin Reichard (1735−1805) võeti 1790. aasta paiku Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse ja immatrikuleeriti 12. jaanuaril (vkj) 1797 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Meditsiinidoktor Wilhelm von Reichard (1810−1893) võeti 3. augustil (vkj) 1866 Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Nové Město pod Smrkem

Nové Město pod Smrkem (saksa keeles "Neustadt an der Tafelfichte") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Libereci ringkonnas. Nové Město pod Smrkem asub Poola piiri ääres, Liberecist ligi 22 km kirdes.
Nové Město pod Smrkem asub merepinnast 465 meetri kõrgusel.
Asula on rajatud 1584. aastal, linnaõigused sai 1592. aastal.
Marek Rätsep

Marek Rätsep (sündinud 23. juulil 1969) on eesti muusik ja merendustegelane. 
Ta on ansambli Untsakad basskitarri mängija ja laulja ning purjelaevanduse ja merepääste entusiast ning laevajuht.
Ta on Eesti Vabatahtliku Mere- ja Järvepääste juhatuse liige.
Pauluse Raamatupood

Pauluse Raamatupood on Tartus tegutsev raamatupood, mis alustas tegevust 1. märtsil 2002.
Poes on saadaval peaaegu kõik eestikeelsed kristliku sisuga väljaanded. Lisaks kristlik sümboolika, muusika, ehted ja kirikutarbed.
5. aprillil 2005 hävis pood tuleõnnetuse tagajärjel, kuid avas taas uksed sama aasta 8. juunil.
Pauluse Raamatupoe omanik on Tartu Pauluse kogudus.
Wolfgang Schmidt

Wolfgang Schmidt (sündinud 23. septembril 1970 Hamburgis) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja jurist. Ta on alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht Olaf Scholzi valitsuses.
Elulugu.
Ta sündis aastal 1970 Hamburgis. Ta hakkas aastal 1991 õppima Hamburgi ülikoolis õigusteadust ja lõpetas aastal 1995, lõpetades oma õpingud esimese riigieksamiga. Seejärel õppis ta kaks aastat Baskimaa Ülikoolis Bilbaos. Seejärel töötas ta Hamburgi ülikoolis teadusassistendina, mille järel sooritas aastal 2002 teise riigieksami.
Ta on aastast 1989 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) liige.
Aastatel 2002–2005 töötas ta Schmidt Olaf Scholzi nõuniku ja hiljem personaliülemana Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei peasekretärina. Ta järgnes Scholzile personaliülemana, kui viimane määrati SPD parlamendirühma esimeheks.
Kantsler Angela Merkeli valitsuses töötas Schmidt taas Scholzi personaliülemana Saksamaa töö- ja sotsiaalministeeriumis.
Aastatel 2010–2011 töötas Schmidt Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni esinduse direktorina Saksamaal.
2011. aasta märtsist 2018. aasta märtsini oli ta Hamburgi Senati kantselei riiginõunik ning Hamburgi Vaba Hansalinna liiduvalitsuse, Euroopa Liidu ja välisasjade täievoliline esindaja. Aastatel 2014/15 juhatas ta Saksamaa Euroopa ministrite konverentsi ja esindas Hamburgi Euroopa Regioonide Komitees aastatel 2015–2018. Schmidti peeti tema ametiajal Hamburgi "mitteametlikuks välisministriks" ja ta vastutas ühiselt G20 tippkohtumise korraldamise eest Hamburgis 2017. aastal.
Kui tema mentor Olaf Scholz läks Angela Merkeli neljandasse valitsusse rahandusministriks ja Saksamaa asekantsleriks (14. märtsist 2018 kuni 8. detsembrini 2021), sai Schmidt Saksamaa rahandusministeeriumi riigisekretäriks (eesti mõistes kantsleriks).
8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht.
Isiklikku.
Ta räägib soravalt hispaania keelt, on abielus mehhiklannaga ja neil on kaks last.
Lemmikloomade toortoitmine

Lemmikloomade toortoitmine on toitumisviis, kus lemmikloomadele, peamiselt koertele ja kassidele, pakutakse töötlemata ja looduslikku toitu, mis jäljendab nende metsikute esivanemate toitumisharjumusi. Selle eesmärk on rahuldada loomade evolutsioonilisi vajadusi, pakkudes neile bioloogiliselt sobivat toitu.
Põhimõtted.
Toortoitmise aluseks on arusaam, et metsikute kasside ja koerte saak on toitaineliselt loomulikult tasakaalus. Seetõttu püütakse koduloomadele pakkuda sarnast dieeti, mis koosneb peamiselt toorest lihast, siseorganitest, luudest ning vähesel määral köögiviljadest ja puuviljadest. Mitmekesine toortoit aitab vältida toitainete puudusest tingitud haigusi.
Toortoitmisele üleminek võib olla keeruline, eriti kui loom on harjunud töödeldud toiduga. Oluline on tagada, et toortoit oleks tasakaalustatud ja sisaldaks kõiki vajalikke toitaineid. Enne dieedi muutmist soovitatakse arutada seda veterinaariga, kes oskab anda nõu konkreetse looma vajaduste kohta. Kasutada tuleks värsket ja kvaliteetset toorainet ning jälgida looma tervist ja käitumist ning vajadusel kohanda dieeti. 
Toortoitmine võib pakkuda lemmikloomale mitmeid tervisega seotud eeliseid, kuid oluline on läheneda sellele teadlikult ja vastutustundlikult, tagades looma heaolu ja tervise.
Burgtheater

Burgtheater (eesti keeles 'linnuseteater' või '(k. u. k.) õukonna teater') on Austrias Viinis Innere Stadti ringkonnas aadressil Universitätsring 2 asuv rahvusteater. 
See on saksa kultuuriruumi olulisim teater, üks tähtsamaid maailmas. Praeguses hoones, mis on ehitatud Gottfried Semperi ja Karl von Hasenaueri projekti järgi, tegutseb teater alates 1888. aastast.
1969. aasta Somaalia riigipööre

1969. aasta Somaalia riigipööre oli 21. oktoobril 1969 Somaalias toimunud võimupööre, millega tulid võimule Kõrgeima Revolutsiooninõukogu vasakäärmuslikud ohvitserid eesotsas Maxamed Siyaad Barre'iga. Somaalia relvajõud võtsid Barre'i käsul Muqdisho enda kontrolli alla ning nõudsid riigi seniste juhtide tagasiastumist. Riigipöörde käigus keegi viga ei saanud, president Sheikh Mukhtar Mohamed Hussein ja peaminister Muhammad Haji Ibrahim Egal astusid tagasi ning algas 21-aastane Barre'i autokraatlik valitsusaeg.
Riigipöördeni viinud pinged said suuresti hoogu sama aasta märtsis toimunud vastuolulistest parlamendivalimistest. Pärast riigipööret oli Somaalia 1977. aastani Nõukogude Liidu satelliitriik ning pärast seda Ameerika Ühendriikide liitlane. Tegu oli vaid üheksa aastat iseseisvana eksisteerinud riigi esimese eduka ning kokku kolmanda riigipöördekatsega.
Bobby Darin

Bobby Darin (sünninimi Walden Robert Cassotto; 14. mai 1936 New York – 20. detsember 1973 Los Angeles, California) oli USA poplaulja. Ta esitas nii popmuusikat, džässi, "rock'n'roll"i, folki, svingi kui ka kantrit.
Ta alustas karjääri laulukirjutajana, kirjutades laule Connie Francisele. 1950. aastate teises pooles alustas Darin ka ise lauljakarjääri. Tema esimene hittlaul oli "Splish Splash" (1958). Sellele järgnesid sellised hitid nagu "Queen of the Hop" (1958), "Dream Lover" (1959), "Mack the Knife" (1959) ja "Beyond the Sea" (1960). "Mack the Knife" oli tema esimene ja ainus esikohasingel USA-s. 1950. aastate lõpuks on Darin saavutanud tuntuse "teen idol"ina. 1960. aastal pälvis Darin esimest korda välja antud parima uue artisti Grammy auhinna. Lisaks pälvis samal aastal tema "Mack the Knife" parima salvestise Grammy.
Lauljakarjääri kõrvalt mängis Darin 1960. aastatel tosinas mängufilmis. 1962. aastal pälvis Darin parima uue meesnäitleja Kuldgloobuse.
Aastatel 1960–1967 oli Darin abielus näitleja Sandra Deega. Neil oli poeg Dodd Mitchell. Dee ja Darin mängisid koos filmides "Läheneb september" ("Come September"; 1961), "If a Man Answers" (1962) ja "That Funny Feeling" (1965).
2004. aastal valmis Dee ja Darini elul põhinev film "Beyond the Sea". Filmi lavastas Kevin Spacey, kes kehastas filmis ka Darinit. 
Darinil oli terve elu probleeme tervisega. Kaheksa-aastaselt diagnoositi tal südamerike. Samuti kannatas ta reuma all. 1971. aastal tehti talle esimene südameoperatsioon. Darin suri 1973. aasta detsembris 37-aastaselt pärast järjekordset südameoperatsiooni.
1990. aastal võeti Darin Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 1999. aastal Laulukirjutajate Kuulsuste Halli liikmeks. 2010 pälvis ta postuumselt ka Grammy elutööauhinna.
Vít Rakušan

Vít Rakušan (sündinud 16. juunil 1978 Kolínis) on Tšehhi poliitik ja pedagoog, ta on erakonna "Starostové a nezávislí" esimees. Ta on 17. detsembrist 2021 Tšehhi siseminister; lisaks on ta samast ajast Tšehhi esimene asepeaminister.
Ta sündis aastal 1978 Kolínis. Ta õppis ajalugu ja germanistikat Lõuna-Tšehhi ülikoolis České Budějovices ja koolijuhtimist Karli ülikoolis.
Aastast 2001 hakkas ta õpetama Kutná Hora gümnaasiumis saksa keelt, ajalugu ja politoloogiat.
Ta liitus aktiivse poliitikaga 2010. aastal, kui kohalike omavalitsuste valimistel oli tal loosungiks "Muudatus Kolíni jaoks" (tšehhi keeles Změna pro Kolín) ja valiti Kolíni linnavolikogu saadikuks. Sama aasta novembris valiti ta Kolíni linnapeaks. 2014. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valiti ta tagasi linnavolikogu liikmeks ja Kolíni linnapeaks.
Ta osales 2012. aastal Kesk-Böömimaa piirkondlikel valimistel erakonnavaba kandidaadina poliitilistes ühendustes TOP 09 ja Starosta Kesk-Tšehhi maakonnas(Tšehhi keeles TOP 09 a Starostové pro Středočeský kraj) ning valiti maakonnanõukogusse. Aastal 2015 liitus ta liikumisega "Starostové a nezávislí". Ta oli liikumise riikliku komitee liige ja Kesk-Tšehhi maakonna piirkondliku organisatsiooni esimehe esimene asetäitja. VIII. liikumise vabariiklikul kongressil 2016. aasta mais valiti liikumise esimeseks aseesimeheks, saades 144 delegaadi häälest 137 (95%).
17. detsembrist 2021 Tšehhi siseminister; lisaks on ta samast ajast Tšehhi esimene asepeaminister.
Isiklikku.
Taon teist korda abielus, tema praeguseks naiseks sai septembris 2015 Marie Auerová, neil on kaks poega; lisaks on tal esimesest abielust tütar. Pere elab Kolínis. Tema isa on arst ja poliitik Jan Rakušan (sündinud 1947).
Vincenz Kletzinsky

Vincenz Kletzinsky (1826, Gutenbrunn – 1882, Viin) oli Austria keemik.
Ta oli esimesi, kes kasutas termineid biokeemia, biofüüsika ja biosemiootika. 
Välislingid.
Biograafia.
Kultuuri ja Teaduse Palee

Kultuuri ja Teaduse Palee (poola keeles "Pałac Kultury i Nauki") on tähelepanuväärne kõrghoone Poola pealinnas Varssavis. Kogukõrgusega 237 meetrit on see Varso järel kõrguselt teine ​​hoone Poolas ja üks kõrgemaid Euroopa maailmajaos. 1955. aastal valminud hoones asuvad erinevad avalikud ja kultuurilised asutused, nagu kinod, teatrid, raamatukogud, spordiklubid, ülikoolide teaduskonnad ja Poola Teaduste Akadeemia ametiasutused. Alates 2007. aastast on see kantud kohalikku kultuuriväärtuste registrisse.
Selle projekteeris Nõukogude Liidu arhitekt Lev Rudnev "seitsme õe" stiilis.
Złota 44

Złota 44 on 192-meetri kõrgune mitmeotstarbeline kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis.
InterContinental Warszawa

InterContinental Warszawa on 164-meetri kõrgune hotellina kasutatav kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis.
Viietärnihotelli vahetusse lähedusse jäävad Pałac Kultury i Nauki, Warszawa Centralna ja Złote Tarasy.
Warsaw Spire

Warsaw Spire on 220-meetri kõrgune büroopindadega kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis.
Cosmopolitan Twarda 2/4

Cosmopolitan Twarda 2/4 on 160-meetri kõrgune mitmeotstarbeline, kuid peamiselt elamispindadega kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis.
Warsaw Trade Tower

Warsaw Trade Tower on 184-meetri kõrgune büroopindadega kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis.
Päevakord

"Päevakord" on prantsuse kirjaniku Éric Vuillardi ajalooline jutustus. Esmalt aastal 2017 prantsuse keeles ilmunud raamat tõlgiti eesti keelde aastal 2021 ning see ilmus Loomingu Raamatukogu sarjas. Tõlkija Indrek Koff kirjeldab saatesõnas Vuillardi omapärast meetodit, kus autor loob jutu erinevatest, eraldiseisvalt väheolulistest, piltidest. "Päevakord" tõi autorile prantsuse mainekaima kirjandusauhinna Goncourt'i.
Sisu.
Raamatu tegevus keskendub 1930. aastate lõpu Austriale ning näitab, kuidas tuli võimule Saksa natsipartei ja toimus anšluss. Vuillard süüvib põhjalikumalt Austria suurärimeeste ja poliitikute Kurt Schuschniggi, Joachim von Ribbentropi, Adolf Hitleri ja muude oluliste otsustajate tegevusse.
Londoni rahuleping (1867)

Londoni rahuleping (inglise keeles "Treaty of London", prantsuse keeles "Traité de Londres"), mida sageli nimetatakse pärast 1839. aasta rahulepingut ka Teiseks Londoni rahulepinguks, andis Luksemburgile täieliku sõltumatuse ja neutraalsuse. Leping allkirjastati 11. mail 1867 pärast Austria-Preisi sõda ja Luksemburgi kriisi. Sellel olid ulatuslikud tagajärjed Luksemburgile ja Euroopa suurriikide suhetele.
Ian Gillan

Ian Gillan (sündinud 19. augustil 1945 Chiswickis Londonis) on inglise laulja ja laulukirjutaja, kes on tuntud kui ansambli Deep Purple solist. 
Ta on bariton, kuid tuntud andeka falsetilauljana. 
Aastatel 1969–1973 oli Gillan Deep Purple'is. 1975–1978 laulis ta Ian Gillan Bandis ja 1978–1982 ansamblis Gillan. 1983. aastal oli ta ansambli Black Sabbath laulja ja tema laulu võib kuulda ansambli albumil "Born Again". Aastatel 1984–1989 oli ta ja on 1992. aastast jälle Deep Purple'i laulja.
1970. aastal laulis ta peaosa Andrew Lloyd Webberi ja Tim Rice'i albumil "Jesus Christ Superstar", mille põhjal jõudis 1971. aastal lavale rokkooper "Jesus Christ Superstar".
2016. aastal võeti Gillan Deep Purple'i liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Let Poland Be Poland

Let Poland Be Poland (eesti keeles "Et Poola oleks Poola") – režissööri Marty Pasetta telesaade, mille tootis Ameerika Ühendriikide Rahvusvaheline Kommunikatsiooniagentuur koostöös USA kaitseministeeriumiga. See oli eetris 31. jaanuaril 1982.
Geschiedenis.
Saadet jälgis 185 miljonit vaatajat 50 riigis üle kogu maailma. Ameerika Hääle heliversioon valmistati 39 keeles. Saadet kandsid üle ka Raadio Vaba Euroopa, Raadio Vabadus ja Radio France Internationale.
Et Poola oleks Poola on seotud 30. jaanuari 1982. aasta sündmustega. See päev kuulutati rahvusvaheliseks Poolaga solidaarsuse päevaks.
Saadet juhtis Charlton Heston. Saates osalesid muu hulgas: Romuald Spasowski, Zdzisław Rurarz, Adam Makowicz, Czesław Miłosz, Mstisław Rostropowicz, Kirk Douglas, Max von Sydow, James A. Michener, Henry Fonda, Glenda Jackson, Benny Andersson, Agnetha Fältskog, Anni-Frid Lyngstad, Paul McCartney, Björn Ulvaeus, Orson Welles, Madeleine Albright. Laulu „Ever Homeward” (poola keeles „Wolne Serca”) esitas Frank Sinatra (laulis ühe salmi poola keeles).
Saate käigus võeti ühendust riigijuhtide ja poliitikutega, kes tegid omapoolseid avaldusi. Nendeks olid teiste seas: Ameerika Ühendriikide president Ronald Reagan, Ühendkuningriigi peaminister Margaret Thatcher, Portugali peaminister Francisco Pinto Balsemão, Saksamaa Liitvabariigi kantsler Helmut Schmidt, Islandi peaminister Gunnar Thoroddsen, Belgia peaminister Wilfried Martens, Jaapani peaminister Zenkō Suzuki, Itaalia peaminister Arnaldo Forlani, Norra peaminister Kåre Willoch, Kanada peaminister Pierre Trudeau, Türgi peaminister Bülent Ulusu, Luksemburgi peaminister Pierre Werner, Hispaania peaminister Adolfo Suárez González, Prantsusmaa president François Mitterrand, USA esindajatekoja spiiker Tip O’Neill, senati enamuse juht Howard Baker, senaator ja senati välisasjade komisjoni liige Clement Zablocki.
Poliitikud keskendusid autoritaarsete Poola ja Nõukogude Liidu võimude kriitikale, toetusavaldustele poola rahvale, solidaarsusele represseeritutega ning abi, sealhulgas materiaalse abi andmise lubamisele.
Poolakatele suunatud toetusmeeleavaldusi edastati ka erinevatest maailma linnadest: New Yorgist, Londonist, Brüsselist, Tokiost, Lissabonist, Sydneyst, Washingtonist, Torontost, Chicagost.
Saate pealkiri viitab Jan Pietrzak laulule „Żeby Polska była Polską" („Et Poola oleks Poola").
Poolas andis saate esmakordselt eetrisse TVP Historia 13. detsembril 2011.
Planá

Planá (ka Planá u Mariánských Lázní, saksa keeles "Plan") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Tachovi ringkonnas. Planá asub Tachovist ligi 11 km kirdes ja umbes 48 km Plzeňist lääneloodes.
Planá paikneb merepinnast 506 meetri kõrgusel.
Planát on esmamainitud 1251. aastal.
Planá vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne neljas parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne neljas parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus oma kodanike hääletusõiguse maksude tasumatajätmise tõttu piiramise keelustamisest.
Parandus võeti vastu Kongressis 27. augustil 1962 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 23. jaanuaril 1964.
Aleksandri palee

Aleksandri palee (vene keeles "Александровский дворец") on endine keiserlik residents Tsarskoje Selo linna lähedal Venemaal, mis asub Peterburi südalinnast umbes 28 kilomeetrit lõuna pool. Palee tellis keisrinna Katariina II aastal 1792.
Deep Purple (album)

"Deep Purple" on ansambli Deep Purple kolmas stuudioalbum, mis ilmus 1969. aastal.
Keiserlik paviljon

Keiserlik paviljon (vene keeles "Императорский павильон") on hüljatud raudteejaamahoone, mis asus Peterburi-Varssavi raudtee ja Keiserliku haruraudtee ristumiskohas. Tänapäeval asub see Puškini linnas.
Vene keiserlikul perekonnal oli veel kaks eraraudteejaama nimega Keiserlik paviljon – üks Moskvas ja teine Peterburi Vitebski vaksalis.
Keiserlik haruraudtee

Keiserlik haruraudtee (vene keeles "Императорский путь") hõlmas 19.-20. sajandi vahetusel Tsarskoje Selosse rajatud kolme raudteeliini keiserliku perekonna liikmete ja delegatsioonide vedamiseks Peterburi ja suveresidentsi vahet.
Shades of Deep Purple

"Shades of Deep Purple" on ansambli Deep Purple 1968. aastal ilmunud, esimene stuudioalbum. Juulis andis selle USAs välja plaadifirma Tetragrammaton ja septembris Suurbritannias Parlophone.
Album sisaldab aeglasemat ja pikemat versiooni The Beatlesi loost "Help!", samuti mitme tuntud laulu, näiteks "Hey Joe" ja "Hush", dramaatilist ümberseadet. 
USAs tõusis album Billboard 200s 24. kohale. "Hush" anti välja singlina ja see jõudis USA-s singlite edetabelis neljandale kohale.
Toivo Kurg

Toivo Kurg (2. aprill 1946 Kolga vald – 20. detsember 2021) oli eesti üliraskekaalu tõstja.
Ta õppis Tallinnas Kutsekoolis keevitajaks.
Ta hakkas tõstmisega tegelema aastal 1963. Treenis esialgu Tallinna Kalevis Jaan Toome, hiljem Jõus Taimu Viiru, Arne Heinlaiu ja Viktor Agudini juhendamisel.
1966 saavutas Eesti meistri tiitli poolraskekaalus tõstmises
Saavutused:
Suurmeister aastast 1972 ja Nõukogude Liidu meistersportlane;
•13-kordne Nõukogude Liidu -i maaspordiühingute meister ja 13 kordne Eesti meister tõstmises;
•Püstitanud kokku 32 Eesti tõsterekordit. 
• Eesti meister vasaraheites;
•Isiklik rekordid tõstmises kolmevõistluses 560kg ja kahevõistluses 400kg; surumises 195 kg (1971); rebimine 170 kg (1977) ja tõukamine 232,5kg (1980)
•Jõutõstmise rekord kogusumma 900kg (330+220+350kg) 1977 aastal, oli maailmas 4. tulemus.
Lisaks tõstmisele harrastas ta ka vasaraheidet ja kuulitõuget.
Ta oli Jõu kesknõukogus instruktor. Töötas aastatel 1980–2000 Kirovi kalurikolhoosis keevitajana.
The Book of Taliesyn

"The Book of Taliesyn" on ansambli Deep Purple 1968. aastal ilmunud, teine stuudioalbum.
Lev Rudnev

Lev Vladimirovitš Rudnev (vene keeles Лев Владимирович Руднев; 13. märts 1885 Opotška, Pihkva kubermang – 19. november 1956 Moskva) oli nõukogude arhitekt ja juhtiv praktik stalinistliku arhitektuuri alal.
Elulugu.
Rudnev sündis kooliõpetaja peres. Ta lõpetas Riia Reaalkooli (praegu Riia 1. Riiklik Gümnaasium) ja astus 1906. aastal Keiserliku Kunstide Akadeemia juures asuvasse Kõrgemasse Kunstikooli. Koolis õppis ta Leon Benoisi käe all maalimist ja Ivan Fomini käe all arhitektuuri. 1911. aastast oli Rudnev edukas arhitektuurivõistlustel ja 1915. aastal sai temast diplomeeritud spetsialist.
Pärast Veebruarirevolutsiooni võitis ta võistluse, mille tulemusel rajati Petrogradi Marsi väljakule Revolutsioonivõitlejate Monument.
Pärast Teise maailmasõja lõppu osales Rudnev varemetes Voroneži, Stalingradi, Riia ja Moskva rekonstrueerimisel. Aastail 1922–1948 oli Rudnev Leningradi Kunstiakadeemia (endise Keiserliku Peterburi Kunstiakadeemia) professor ja aastail 1948–1952 Moskva Arhitektuuriinstituudi professor. Rudnev oli ka Nõukogude Arhitektuuriakadeemia liige.
Rudnevi tähelepanuväärseim arhitektuuriteos on Lomonossovi Moskva Riikliku Ülikooli ansambel Varblase (tollal Lenini) mägedel (1948–1953; projekteeritud koos S. Tšernõšoviga, P. Abrossimoviga, A. Hrjakoviga ja insener V. Nasonoviga). Poola pealinnas Varssavis asuv Kultuuri ja Teaduse Palee (1952–1955) meenutab selgelt ansambli skulptuurset stiili.
Brumov-Bylnice

Brumov-Bylnice on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Asub Slovakkia piiri ääres, Valašské Kloboukyst ligi 6 km lõunas ja Zlínist umbes 30 km kagus.
Brumov-Bylnice paikneb merepinnast 330 meetri kõrgusel.
Brumovit on seoses sealse lossiga esmamainitud 1255. aastal. 1964. aastal ühendati Brumovi ja Bylnice asula. 1. jaanuaril 1965 sai Brumov-Bylnice linnaõigused.
Kaljumäe

Kaljumäe on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaljumäe 152 mehel ja 152 naisel. Perekonnanimede levikult on Kaljumäe meeste puhul 456. ja naiste puhul 513. kohal.
Perekonnanime Kaljumäe kandja on keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus on 41). Kõige levinum on perekonnanimi Kaljumäe vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,67. Perekonnanimi Kaljumäe on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,95.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimed Beläjev, Bessaborkin, Ende, Erich, Ermann, Evel, Fetka, Grahv, Greenberg, Grünberg, Hanslauk, Jaanus, Jansen, Janson, Janus, Juhanson, Jürgenthal, Kakason, Kangmann, Kangmann, Kappet, Karoll, Kebas, Klasse, Kolberg, Kolostov, Konsen, Kontrakt, Koshka, Koska, Kristofer, Kristover, Krullo, Kruve, Küer, Kullbok, Neithal, Nimvitski, Paidrason, Reinholdy, Reinik, Riemer, Rosenthal, Steinvelt, Susi, Sussi, Suurmann, Teraudskalns, Tideberg, Tomson, Tuts, Velsberg, Vildmaus, Vogt, Völlmann perekonnanime Kaljumäe vastu. Samas, Kaljumäe nime mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud.
Sirje Kaljumäe

Sirje Kaljumäe (sündinud 8. oktoobril 1963) on Eesti jurist, kohtunik.
Kaljumäe on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta on töötanud Euroopa kohtu uurimis- ja dokumentatsiooniosakonna riikliku eksperdina, Tallinna Halduskohtus kohtujuristina, samuti Riigikohtu koolituse ja välissuhete osakonna juhatajana ning halduskolleegiumi nõunikuna.
17. novembril 2014 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kaljumäe esimese astme kohtunikuks alates 18. novembrist. Ta asus tööle Tallinna Halduskohtusse.
2017. aasta suvel suundus ta õigusmõistjaks Tartu Halduskohtusse. 2019. aasta detsembris nimetas justiitsminister kohtunik Kaljumäe sama kohtu esimeheks, tähtajaga 7 aastat.
Sidok

Sidok on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sidok alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Perekonnanimede levikult on Sidok meeste puhul 40 281. ja naiste puhul 33 222. kohal.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus anti perekonnanimi Sitok Harju-Jaani kihelkonnas Kambi mõisapiirkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Sidok perekonnanimede Koitjärv, Riisimäe, Siidroo, Sirel, Sooserv ja Vasemägi vastu. Uue nimena nime Sidok keegi ei võtnud.
Imbi Sidok-Toomsalu

Imbi Sidok-Toomsalu (varem Imbi Sidok; sündinud 6. juunil 1963) on Eesti jurist, kohtunik.
19. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Imbi Sidoki esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
15. detsembril 2008 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Sidoki teise astme kohtunikuks alates 2. jaanuarist 2009. Ta töötab Tallinna Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
2013–2017 kuulus Sidok-Toomsalu Eesti Kohtunike Ühingu üheksaliikmelisse juhatusse.
Indrek Soots

Indrek Soots (sündinud 4. novembril 1975) on Eesti jurist, kohtunik.
19. veebruaril 2003 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Indrek Sootsi esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Tallinna Linnakohtusse. 2006. aastal liideti linnakohus Harju Maakohtuga.
2. juunil 2014 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Sootsi teise astme kohtunikuks alates 1. juulist. Ta töötab Tallinna Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
Kaija Piirmets

Kaija Piirmets (varem Kaija Kaijanen; sündinud 6. augustil 1974) on Eesti jurist, kohtunik.
28. juunil 2006 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kaija Piirmetsa esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Harju Maakohtusse.
30. juunil 2014 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Piirmetsa teise astme kohtunikuks alates 1. septembrist. Ta töötab Tallinna Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
2024. aasta sügisest kannab perekonnanime Piirmets.
Margo Klaar

Margo Klaar (sündinud 10. jaanuaril 1958) on Eesti jurist, kohtunik.
1983–1993 oli Klaar majandusjurist.
7. septembril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Margo Klaari esimese astme kohtunikuks Harju Maakohtusse.
14. veebruaril 2002 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Margo Klaari teise astme kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta töötab kohtu tsiviilkolleegiumis.
Rapla Gümnaasium

Rapla Gümnaasium on riigigümnaasium Raplas.
Kool alustas tegevust 2018. aastal. Seoses riigigümnaasiumi tulekuga muutusid Rapla ühisgümnaasium ja Rapla Vesiroosi gümnaasium põhikoolideks.
Kooli jaoks valmis 2018. aastal uus koolimaja, mis ehitati Rapla ühisgümnaasiumi algklasside maja asemele. Koolihoone projekteerimisel kasutati Salto Arhitektuuribüroo ideelahendust nimega "Lainurk".
Õppeaastal 2023/2024 õppis koolis 264 õpilast.
Klaar

Klaar on eesti ja saksa perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Klaar 74 mehel ja 82 naisel. Perekonnanimede levikult on Klaar meeste puhul 1252. ja naiste puhul 1213. kohal. Perekonnanime Klaar kandja on keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus on 48).
Kõige levinum on perekonnanimi Klaar vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,67. Perekonnanimi Klaar on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,67.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Klaar Emmaste, Kaarma, Kadrina, Muhu, Pärnu-Jaagupi, Simuna ja Urvaste kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Klaar järgmiste perekonnanimede vastu: Aare, Kaar, Laarimets ja Roovet. Samas, nime Klaar keegi ei võtnud.
Gea Lepik

Gea Lepik (sündinud 21. oktoobril 1989) on Eesti jurist, kohtunik.
17. mail 2021 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Gea Lepiku teise astme kohtunikuks alates 2. augustist. Ta asus tööle Tallinna Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumi.
2013. aastast on ta pidanud loenguid Tartu Ülikoolis ja juhendanud üliõpilaste väitekirju.
2014–2016 oli Lepik advokatuuri liige (vandeadvokaadi abi).
2016. aastast kuulub ta Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi juhatusse.
Pällin

Pällin on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pällin kaheksal mehel ja üheksal naisel. Perekonnanimede levikult on Pällin meeste puhul 14 993. ja naiste puhul 14 586. kohal.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Pällin Helme kihelkonnas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Peeter Pällin

Peeter Pällin (sündinud 15. detsembril 1976) on Eesti jurist, kohtunik.
19. detsembril 2002 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Peeter Pällini esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Ida-Viru Maakohtu Jõhvi kohtumajja. 2006. aastal liideti Ida-Viru Maakohus Viru Maakohtuga. 2008. aastast töötas Pällin Harju Maakohtus.
2019. aastal kuulutati välja konkurss kahele ametikohale Tallinna Ringkonnakohtusse. Kandideerisid Marget Henriksen, Aleksandr Kondaršov, Urmas Kukk, Ann Meriluht, Andres Suik, Moonika Tähtväli, Anu Uritam, Merike Varusk, Iris Kangur-Gontšarov, Vallo Kariler, Helina Luksepp ja Peeter Pällin ise. Riigikohtu üldkogu valis Karileri ja Pällini. Ta töötab ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
Meeli Kaur

Meeli Kaur (sündinud 28. juunil 1979) on Eesti jurist, kohtunik.
29. aprillil 2004 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Meeli Kauri esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Harju Maakohtusse.
2018. aasta mais kuulutati välja konkurss ühele ametikohale Tallinna Ringkonnakohtusse. Kandideerisid Marget Henriksen, Kristiina Kruusel, Vahur-Peeter Liin, Ann Meriluht, Peeter Pällin, Anu Uritam, Merike Varusk ja Meeli Kaur ise. Riigikohtu üldkogu valis Meeli Kauri. Ta töötab ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.
13. detsembril 2018 esitas Eesti valitsus asjatundjate komisjoni ettepanekul Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuniku ametikohale kolm kandidaati: Tartu Ringkonnakohtu halduskolleegiumi kohtunik Madis Ernits, Riigikohtu kriminaalkolleegiumi kohtunik Peeter Roosma ja Meeli Kauri. Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee valis 26. juuni 2019 hilisõhtul absoluutse häälteenamusega Eesti järgmiseks kohtunikuks Euroopa Inimõiguste Kohtus Peeter Roosma.
Gontšarov (perekonnanimi)

Gontšarov (vene keeles Гончаров) on vene perekonnanimi.
Nimi on tuletatud venekeelsest sõnast "gontšar", mis tähendab pottseppa.
Eestis.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Gontšarov 149 mehel ja 6 naisel. Perekonnanimede levikult on Gontšarov meeste puhul 465. ja naiste puhul 20300. kohal.
Perekonnanime Gontšarov kandja on keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus on 37). Kõige levinum on perekonnanimi Gontšarov vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,87. Perekonnanimi Gontšarov on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 2,69.
19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud. Samas, vahetati perekonnanimi Gontšarov (tollase kirjaviisi järgi Gontscharov) perekonnanime Lillemäe vastu.
Pavel Gontšarov

Pavel Gontšarov (sündinud 27. augustil 1976) on Eesti jurist, kohtunik.
Gontšarov omandas Tartu Ülikoolis õigusteaduse "baccalaureus artium" kraadi 1998. aastal. Ta on õppinud aasta Exeteri ülikoolis, kus kaitses magistritöö rahvusvahelises äriõiguses. Ta on töötanud prokuratuuris nii prokuröri kui ka riigiprokuratuuri nõunikuna.
22. oktoobril 2001 nimetati Gontšarov esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse.
Aastatel 2002–2005 oli ta Narva Linnakohtu kohtunik ja esimees. Kui 2006. aastal liideti kohus Viru Maakohtuga, jäi Gontšarov edasi esimeheks. 2005–2007 kuulus ta Eesti Kohtunike Ühingu üheksaliikmelisse juhatusse.
2. jaanuaril 2012 sai Gontšarov teise astme kohtunikuks ja pärast seda töötas Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.
2015. aasta veebruaris kuulutati Riigikohtu liikme leidmiseks välja avalik konkurss. Kohtunikuks kandideerisid Euroopa Inimõiguste Kohtu jurist Peeter Roosma, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Paavo Randma ja Pavel Gontšarov. Valituks osutus Randma.
Aastatel oli ta Eesti esindajana üks mitmest "ad hoc" kohtunikust Euroopa Inimõiguste Kohtus.
Ta on osalenud eksperdina mitmes OSCE ja Euroopa Liidu projektis Kasahstanis, Ukrainas, Kõrgõzstanis, Moldovas ja Montenegros.
Isiklikku.
Iris Kangur-Gontšarov on tema abikaasa.
Iris Kangur-Gontšarov

Iris Kangur-Gontšarov (sündinud 14. juulil 1974) on Eesti jurist, kohtunik.
9. detsembril 2003 nimetati Iris Kangur esimese astme kohtunikuks.
2003–2005 oli ta Narva Linnakohtu kohtunik. 2006. aastal liideti kohus Viru Maakohtuga.
2013. aasta kevadel asus Kangur-Gontšarov tööle Harju Maakohtusse.
2020. aasta sügisel kuulutati konkurss kolmele vabale kohale Tallinna Ringkonnakohtus. Kandideeris 18 inimest, kelle hulgas oli Kangur-Gontšarov. Ta osutus valituks ja 2021. aasta sügisel alustas tööd apellatsioonikohtu tsiviilkolleegiumis.
2020. aasta kohtunike täiskogul valiti ta kolmeks aastaks ühe esindajana kohtute haldamise nõukotta.
Perekond.
Pavel Gontšarov on tema abikaasa.
Who Do We Think We Are

"Who Do We Think We Are" on ansambli Deep Purple 1973. aastal ilmunud, seitsmes stuudioalbum.
USAs tõusis album Billboard 200s 15. kohale. "Woman from Tokyo" anti välja singlina.
Come Taste the Band

"Come Taste the Band" on ansambli Deep Purple 1975. aastal ilmunud, kümnes stuudioalbum.
See on ansambli ainuke album, kus mängib kitarrist Tommy Bolin, kes võttis üle ansamblist lahkunud Ritchie Blackmore'i koha.
Suurbritannia albumimüügi edetabelis tõusis album 19. kohale ja USAs Billboard 200s 43. kohale.
The House of Blue Light

"The House of Blue Light" on ansambli Deep Purple 1987. aastal ilmunud, kaheteistkümnes stuudioalbum.
Selle andis 1988. aastal välja ka firma Meloodia.