tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alias (mäng)

"Alias" ('teisiti, teise nimega') on võistkondlik lauamäng, mille eesmärk on läbida mängulaual kõik väljad kaasmängijatele sõnu seletades.
Mäng on pärit Soomest, seda turustatakse kaubamärgi Tactic all alates 1990. aastate algusest. Mängust on hiljem ilmunud ka mitu variatsiooni. Mängu loojad on Mikko Koivusalo ja Jukka Nieminen.
Mängu kirjeldus.
Mängu käik.
Võistkond võib koosneda kahest või rohkemast inimesest. Võistkonnad mängivad kordamööda. Mängukorra ajal seletab üks mängija teisele (teistele) oma võistkonna mängija(te)le enda käes olevast kaardipakist sõnu. Igalt kaardilt seletatakse sõna, mille number vastab võistkonna mängunupu asukohale mängulaual. Sõnu seletatakse järjest kindlaks määratud aja jooksul. Seletamisel ei tohi kasutada kaardil olevat sõna või selle tüve. Kokkuleppeliselt pole lubatud ka sõna vasted teistes keeltes. Liivakella määratud aja lõppedes võivad viimast, parasjagu seletatavat sõna arvata ka teiste võistkondade liikmed ja äraarvamise korral "punkti röövida". Äraarvatud sõnad loetakse kokku ja võistkonna mängunuppu liigutatakse vastava arvu mänguväljade võrra edasi. Mitteäraarvatud sõnad ja "valesti seletatud sõnad" (seletaja kasutas näiteks kogemata seletatava sõna tüve) võib vastavalt kokkuleppele kogutud punktide hulgast maha arvata või mitte. Seejärel läheb mängukord järgmisele võistkonnale. Esimesena viimasele mänguväljale jõudnud võistkond on võitja.
Mänguväljal on ka mõned erimärgistusega mänguväljad. Taolisele väljale pidama jäänud võistkonna seletav liige võtab kaardipakist kuus kaarti ja seletab neil olevaid sõnu (vastavalt mänguvälja numbrile) kõigile mängijatele korraga, kusjuures aeg ei ole piiratud. Iga sõna eest saab punkti selle ära arvanud mängija võistkond.
Mängu pantomiimiga variandis on mängu käik sama, kuid sõnu peab seletama liigutuste, kehakeele, miimika ja teiste mittesõnaliste vahenditega.
"Junior Alias".
"Junior Alias" on "Aliase" variatsioon, mis on mõeldud lastele. Igal sõnakaardil on üks sõna, millele on lisatud sõna kirjeldav pilt. Mängu käik on üldjoontes sama mis tavalisel "Aliasel". Mänguvahendite kujundus on lastepärasem, põhitoon on punase asemel kollane.
Kristina Reineller

Kristina Reineller (sündinud 4. jaanuaril 1969) on eesti kunstnik.
Kristina Reineller õppis aastatel 1984–1988 Tartu Kunstikoolis ja 1990–1995 Eesti Kunstiakadeemias keraamika erialal.
Raamatuid illustreerib ta 1997. aastast.
Marselisborgi loss

Marselisborgi loss on Taani kuningliku perekonna residents Århusis. 
Aastast 1967 on seda suveresidentsina kasutanud Margrethe II ning traditsiooniks on saanud, et kuninglik perekond veedab seal lihavõtted, suvepuhkused ja vahel ka jõulud.
Priit Mägi

Priit Mägi (sündinud 14. aprillil 1975) on eesti trummar.
Ta on mänginud bändides Abigail, The Sun, Brides in Bloom, Kongomania, Ruffus ja Vanilla Ninja.
Ta on pärit Saaremaalt.
Erko Laurimaa

Erko Laurimaa (sündinud 23. jaanuaril 1987) on eesti kitarrist, kes on mänginud bändides Shanon, Glive, Spido ja alates 2013. aasta juulist ka Smilers. 
Ta on pärit Raplast.
Ta on kirjutanud muusikat filmile "Suvitajad".
Taavi Langi

Taavi Langi (sündinud 3. jaanuaril 1984 Kuimetsas{) on eesti kitarrist. 
Ta on mänginud bändides Brides in Bloom, Glive, Vanilla Ninja, Pantokraator ja Terminaator.
Tema elukaaslane on saatejuht Piret Laos.
Johanna Münter

Johanna Münter (sündinud 29. juunil 1990) on eesti laulja. Ta laulab tausta bändis Glive. Ta osales lauluvõistlustel Eurolaul 2007 ning Eurovisioon 2007 poolfinaalis ühe Gerli Padari taustalauljana.
Birk Rohelend

Birk Rohelend (kodanikunimi Hele-Riin Pihel, varem Hele-Riin Moon; sündinud 17. aprillil 1981 Viljandis) on eesti stsenarist, kirjanik ja turundustegelane. 
Ta on alates 2008. aasta sügisest kirjandusrühmituse Purpurmust org liige. 2011. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige. 
Birk Rohelend on esimese Viaplay Eesti omaseriaali "Kes tappis Otto Mülleri?" (2022) stsenarist. 
2019. aastal lõpetas Pihel Tallinna Tehnikaülikooli magistrikraadiga infotehnoloogia alal. Ta töötab Tallinna Tehnikaülikooli turunduse ja kommunikatsiooni osakonnas E-kanalite keskuse juhatajana.
Printsess Elisabeth

Elisabeth, Taani printsess ("Elisabeth Caroline-Mathilde Alexandrine Helena Olga Thyra Feodora Estrid Margarethe Désirée"; 8. mai 1935 Taani Kopenhaagen – 19. juuni 2018) oli prints Knudi ja printsess Caroline-Mathilde tütar. 
Ta oli Margrethe II esimene nõbu ja kuulus Briti troonipärimisjärjekorda. 
Et printsess Elisabeth ei abiellunud lihtkodanikuga, säilitas ta õiguse Taani troonile ja Taani printsessi tiitli. 
Eraelu.
Printsess Elisabeth elas 26 aastat koos Claus Hermanseniga, kuni mehe surmani 2006. aastal. Sellest kooselust lapsi ei sündinud.
Töökohad.
Aastail 1956–2001 töötas printsess Taani välisministeeriumis.
Aristarch Sinkel

Aristarch Sinkel (13. detsember 1912 Virtsu – 25. september 1988 Pärnu) oli eesti jurist ja kirjanik.
Elulugu.
Aristarch Sinkel sündis Virtsus rannaasulas postiteenija perekonnas. Alg- ja keskhariduse omandas ta Võru linnas aastatel 1921–1930 ning jätkas õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (1930–1935). Akadeemiliselt kuulus ta ÜS-i Raimla.
Pärast ülikooli lõpetamist oli ta pikemat aega töötu, siis kohtuametnik Rakveres ja Pärnus, 1941 rahvakohtunikuna Hiiumaal, 1942–1944 sekretär Pärnu maa-ametis. 1944–1980 töötas Sinkel tööstusliku planeerimise alal mitmes Pärnu tööstusettevõttes ja juriskonsuldina Pärnu kaubandusvalitsuses.
Kirjanduslikku tegevust alustas ta aastal 1949, osaledes Rahva Hääle jutuvõistlusel. Võistlusel hinnatud juttude kogumikus ilmus tema "Piusa täht". Esimesele suleproovile järgnesid perioodikas lühijutud ja -näidendid ning humoreskid. Joonistas ka karikatuure, mida avaldati 1950. aastatel Pärnu ajalehes Töörahva Hääl.
1956. aastal ilmus tema sulest ajaloolise romaanitriloogia esimene osa, Jüriöö ülestõusu käsitlev "Musta risti ikke all", 1959. aastal järgnes Põhjasõja aega kujutav "Mõõgaga mõõdetud maa". 1967. aastal valminud, Eesti elu ristisõdalaste maaletulekust Põhjasõjani kujutav "Lembitu" jäi esialgu käsikirja, kuni see ilmus kirjaniku tütre Astra Jõgeva toel 2008. aastal.
Ta kuulub autorite hulka, kellele kirjandusloos on jäetud põhjendamatult tagasihoidlik koht. Vähe on kodumaises kirjanduses Sinkeliga võrdseid kirjamehi, kellel panna välja niivõrd mastaapne ajalooline triloogia nagu temal.
Aristarch Sinkel suri 25. septembril 1988 Pärnus ja ta maeti 28. septembril 1988 Pärnu Metsakalmistule.
Keminmaa vald

Keminmaa on vald Soomes Lapi maakonnas. Keminmaa naabervallad on Kemi linn, Simo, Tervola ja Tornio linn.
Külad.
Hirmula, Ilmola, Itäkoski, Jokisuu, Laurila, Lautiosaari, Liedakkala, Maula, Pörhölä, Ruottala, Sompujärvi, Törmä, Viitakoski
Ühistegevus

Ühistegevus on sarnaste huvidega isikute koondumine, et teostada ühistegevuses osalejate individuaalsete huvide rahuldamist. 
Ühistegevus on sama vana kui inimkond, inimesed on läbi aegade üritanud oma isiklikke probleeme lahendada ühiselt olukorras, kus paljudel on samasugune probleem või eesmärk. Ühistegevus on õiglane, kui iga ühistegevuses osaleja saab kasu proportsionaalselt tema poolt antud panusele. 
Ühistegevuse üks kandvaid ideid on ühistu liikmete vajaduste rahuldamiseks omahinnaga teenuste osutamine. Majanduslike ühistute kaudu saab iga ühistu liige lisasissetulekut, mis parandab tema perekonna majanduslikku olukorda. Hästikorraldatud sotsiaalühistute kaudu saavad aga inimesed paremini rahuldada oma kultuurilisi, sotsiaalseid ja harrastusvajadusi. Heal tasemel ja mitmekülgse poliitilise ühistegevuse kaudu (erakondade kohalikud grupid) on võimalik paremini korraldada ka kohalikku omavalitsuslikku elukorraldust. Kohalikud inimesed, kes on liitunud poliitiliste erakondadega, saavad ise osaleda oma elu korraldamisel ja vahetult mõjutada külade, valdade, alevite ja linnade elu.
Ühistulistel ühendustel on oma piirkonnale suur mõju. Tänu ühistutele, mille liikmeteks on kohalikud elanikud, jääb kogu ühistegevuse kaudu teenitav raha kohalike elanike kätte, seega ka kohaliku elu edendamiseks. Kohalikke projekte võimaldavad finantseerida hoiu-laenuühistud. Kohalike ühistute puhul paraneb ka piirkonna tööhõive. Ühistutes leiavad sageli tööd ka need inimesed, kes ei ole ühistute liikmed-omanikud. Kuna maksudest laekub suur osa kohalike omavalitsuste eelarvesse, siis aitab seegi kaasa piirkonna arengule. Hästikorraldatud ühistegevuse kaudu on igal ühiskonna liikmel võimalik oma majanduslikku olukorda parandada ning aktiivselt osaleda ka sotsiaalelus ja poliitikas.
Paul Poom

Paul Poom (4. juuni 1893 Narva – 12. aprill 1984 Stockholm) oli Eesti riigikohtunik.
Lõpetas 1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige. 
Töötas kohtu-uurijana Narvas ja prokurörina Tartus. 1926–1933 Tartu-Võru rahukogu liige, 1933–1934 Viljandi-Pärnu rahukogu abiesimees, 1934–1938 Kohtukoja liige, alates 1938. aastast riigikohtunik.
Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kirikukohtu esimees.
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaliige, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige.
Paul Poom oli viimane elusolev riigikohtunik Teise maailmasõja eelsest Eesti Vabariigi riigikohtust.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Eesti esimene naisvandeadvokaat Hilda Reiman-Poom.
Gerhard Kõrb

Gerhard Kõrb (15. juuli 1905 Pärnu – 6. juuli 1983 Stockholm) oli Eesti jurist ja riigiametnik.
Lõpetas 1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, töötas posti- ja maksuametkonnas. EÜS Ühenduse vilistlane. 1944 põgenes Rootsi.
Parasitoid

Parasitoid ehk röövparasiit on organism, kes suhteliselt pika aja oma elueast elab mingil peremeesorganismil parasiteerides, kusjuures lõpuks ka tapab oma peremehe. Vastavat parasitoidi (mõnikord nimetatud ka nekrotroofiks) ja peremeesorganismi suhet nimetatakse nekrotroofseks parasitismiks.
Parasitoidi ja parasiidi põhimõtteline erinevus on selles, et esimene tapab alati (sageli sööb ka seejärel ära) oma peremeesorganismi, parasiit aga mitte.
Sündinud 14. novembril

"Siin loetletakse 14. novembril sündinud tuntud inimesi.
Arno Tali

Arno Tali on Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja tegelane, romaanisarja esimese osa "Kevade" peategelane ning hilisemate osade kõrvaltegelane. 
1969. aasta Eesti filmis "Kevade" kehastab teda Arno Liiver.
"Kevade" sündmustik ongi esitatud suuremalt jaolt Arno Tali vaatevinklist. Ta on üks õpilastest Paunvere kihelkonnakooli klassis, mille elule Lutsu lühiromaan keskendub. Arnot on kujutatud mõtliku, unistava ja tundliku poisina. Temas on nähtud ka autori "alter ego", ehkki hilisemates osades figureerib Luts ise selgesti eristuva kõrvaltegelasena.
Aleksander Prima

Aleksander Prima (9. juuli 1906 Uderna, Tartumaa – 25. veebruar 1983 Lakewood, USA) oli eesti aiandusteadlane.
Elulugu.
Aleksander Prima oli taluomaniku poeg.
Lõpetas 1927 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi, õppis 1927–1928 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja sama teaduskonna pedagoogikakursustel, lõpetas 1933 Berliini Põllumajandusülikooli aiandusosakonna, dr. rer. nat. (1949, Darmstadti Tehnikaülikool) (õppetöö vaheaegadel töötas Saksamaa aiaärides). Ta oli korporatsiooni Ugala vilistlane.
Oli 1928–1930 Tartu aianduse-mesinduse täienduskooli juhataja, 1931–1933 Tartu aianduskursuste juhataja, 1933–1935 Tartu Õpetajate Seminari aiandusõpetaja, ühtlasi Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi kooliaedade inspektor, 1935–1940 Põllutööministeeriumi aiandus-mesindusnõunik, aastast 1936 ka Tartu Ülikooli õppejõud, 1940–1941 Eesti NSV Põllutöö RK vanemagronoom aianduse alal, 1942–1944 Aedvilja Keskühisuse direktor. 
Lahkus 1944 Eestist, oli 1946–1949 Saksamaal Balti Ülikooli õppejõud, 1946 ühtlasi Berliini Ülikooli külalislektor, 1950–1972 USA-s Lakewoodis Shade Tree Commissioni agent ja juht. Korraldas loenguid ja kursusi, õpetas USA-s välja 200 müügiagenti.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: aiandus ja mesindus. USA-s koostas u 10 000 eesaia haljastusprojekti. Oli Eesti Aianduse-Mesinduse Keskseltsi juhatuse (1934–1937) ja ajakirja Aed toim liige, ajakirja Mesinik peatoimetaja (1937–1940). Üle 100 teaduspublikatsiooni, sh monograafiad.
Elmar Tõldsepp

Elmar Tõldsepp (17. aprill 1908 Avinurme vald, Tartumaa – 10. veebruar 1983 Stockholm) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna 1936. Korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane.
Oli prooviaastal Tartu Maarja ja Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti õpetajaks Tallinna Toomkirikus 22. oktoobril 1937.
Saaremaa Kaarma koguduse õpetaja 1937–1940, Narva Jaani koguduse õpetaja 1940–1941, Viljandi Jaani koguduse õpetaja 1941–1944. Viljandi raehärra.
1944 põgenes Rootsi. Oli 1945–1948 Kesk-Rootsi E.E.L.K. piirkonna õpetaja. Rootsi kiriku teenistuses oli aastatel 1948–1981. Seejuures teenis aastatel 1973–1983 E.E.L.K. Gotlandi kogudust ja Norrköpingi kogudust. Oli seejuures Rootsi praostkonna praost aastatel 1981–1983 ja Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Konsistooriumi assessor 1982–1983.
Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni liige.
Hilda Gustavson

Hilda Gustavson (kuni 8. novembrini 1924 Hilda Soolo, 21. august 1898 Viljandi – 18. jaanuar 1983 Stockholm) oli eesti õpetaja, Oskar Gustavsoni abikaasa.
Ta õppis Hellmanni Algkoolis ja Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas Tallinna õpetajate seminari.
Aastatel 1917–1921 töötas ta Venemaal Kostroma kubermangus eesti asunduses õpetajana, 1922–1923 Vändra Kurttummade Koolis õpetaja-praktikandina, 1924-1944 Porkuni Riigi Kurttummade Koolis õpetajana.
1944 põgenes Rootsi, kus töötas 1945–1946 Vänesborgi Kurttummade Koolis, 1946–1951 Rootsi Karskusõpetuse Keskliidus.
1951–1953 elas Austraalias, kus töötas Sydney Kurttummade Koolis.
1953. aastast kuni surmani elas Rootsis.
Linda Konsap

Linda Konsap (pseudonüüm Linda Laino; 7. august 1908 Tartu – 5. juuni 1993 Middle Island, USA) oli eesti näitleja ja tantsija.
Sarah Knauss

Sarah Knauss (sünninimega Sarah DeRemer Clark; 24. september 1880 Hollywood, Luzerne'i maakond, Pennsylvania – 30. detsember 1999 Allentown, Pennsylvania) oli Ameerika Ühendriikide ülipikaealine, keda peetakse Jeanne Calmenti järel vanuselt teiseks kunagi elanud inimeseks.
Et Calmenti vanusega on tekkinud küsitavusi, võib Knauss olla ka vanimaks elanud inimene, kelle andmed on dokumentaalselt tõestatud.
Guinnessi rekordite raamatu andmetel oli ta maailma vanim elav inimene alates 16. aprillist 1998, kui suri 117-aastane Marie-Louise Meilleur, kuni oma surmani. Ta oli viimane elav inimene, kes oli sündinud enne 1885. aastat.
Tema vanemad oli Walter ja Amelia Clark. 1901. aastal abiellus ta Abraham Lincoln Knaussiga, neil sündis 1903. aastal tütar Kathryn, kes elas 101-aastaseks. Sarah oli osav õmblejanna ja valmistas lisaks muudele rõivastele endale ka pulmakleidi.
Ta suri 119 aasta ja 97 päeva vanusena.
Sõnnik

Sõnnik on loomade (sh kodulindude) väljaheidetest, allapanust (näiteks põhust), veest ja pudenenud söödaosakestest moodustunud orgaaniline aine, mida kasutatakse põllumajanduses laialdaselt väetisena.
Sõnnikut kasutatakse väetisena, sest see sisaldab korralikult käidelduna suhteliselt palju taimedele olulisi toiteaineid ja -sooli, näiteks lämmastiku- ja kaaliumiühendeid. Samuti sisaldab sõnnik rohkesti mikroorganisme, kes aktiviseerivad mullaprotsesse.
Sõnniku toiteainesisaldus oleneb palju sellest, kas sõnnik saadakse hästi või halvasti toidetud loomadelt.
Sõltuvalt kuivainesisaldusest saab eristada tahedat (&gt;16%), poolvedelat (8–15%) ja vedelat (&lt;8%) sõnnikut. Vedelat sõnnikut kutsutakse ka lägaks.
Sõnniku, eriti selle komponendi virtsa hoolimatu kasutamine ja keskkonda jõudmine kahjustab sealseid ökosüsteeme ning veekogudesse jõudes võib see esile kutsuda eutrofeerumist ja veeõitsenguid.
Väike- ja suurfarmide loomade sõnnikumass on erineva biokeemilise koostisega.
Sõnnikuliigid.
Sõnnikuliigid (1927): sarvlooma-, hobuse-, lamba-, sea- ja kodulinnusõnnik.
Lehmasõnnik.
Antibiootikume ja vitamiinipreparaate saanud loomade väljaheide koos allapanuga võib värskelt põldudele laotatuna mõjutada mulla bakterikooslust nii, et kasvueelise saavad antibiootikumidele resistentsed ja nn hüpervitaminiseeritud bakterid ning need hakkavad määrama saagi kasvu.
Isaste ja emaste veiste sõnnik on samuti erineva biokeemilise koostisega. Arvatakse, et lehmade sõnnik on viljakam ja parem.
Väikeaednikel soovitatakse tellida lehmasõnnik sügisesest 'saagist', ladustada see kile ehk presendi peale ja jätta kevadet ootam. Kui maapind soojeneb, saab selle sisse kaevata – hiljemalt kaks nädalat enne seemnete või mugulate mahapanekut.
Värsket lehmasõnnikut otse taimedele laotada ei tohiks, sest lämmastikuühendid võivad taime hävitada.
Lehmasõnnikust saab spetsiaalsete seadmete ja protsesside tulemusel toota soojusenergiat.
Teadusuuringud.
Arvatakse, et 1930. aastatel E. L. Robert Stockstadi juhitava rühma leitud faktor – eraldada loomasõnnikust (inglise keeles "manure") mikroorganismid – oli efektiivne nii rottide kasvu tagamisel kui ka pernitsioosse aneemia ravis. Hiljem samastati see B12-vitamiini bioloogilise toimega.
Hobusesõnnik.
2014. aastal tuvastati hobusesõnnikul kasvavast seenest "Coprinopsis cinerea" valk kopsiin, mis "in vitro" tapab mikroorganisme.
Virts.
Virts väetisena koosneb loomade vedelatest väljaheidetest, mis on segatud vee ja sõnnikuosadega. Virts, mida hoitakse kindlates pealt kaanetatud nõudes, kuhu ei pääse ligi ei vesi ega õhk, on suure väärtusega. Virts sisaldab kaaliumit (0,5%) ja lämmastikku (0,2%), fosforhapet on vähe. Fosforhappe puuduse vältimiseks tuleb virtsa hulka lisada toomasjahu.
Erinevate loomade vedelad väljaheited on erineva keemilise koostisega.
Virtsa tuleks lisada kasvavatele aedviljadele ja viljapuudele pealisväetiseks. Kuna värske virts on üsna kange, tuleks seda enne tarvitamist segada 2–3 jao veega.
Titanic (film 1997)

"Titanic" on 1997. aastal valminud romantiline draamafilm. Filmi lavastaja, stsenarist ja produtsent on James Cameron.
Film jutustab loo luksusauriku Titanic ainsast reisist Euroopast Ameerika Ühendriikidesse 1912. aasta kevadel. Peaosades on Leonardo DiCaprio (Jack Dawson) ja Kate Winslet (Rose DeWitt Bukater).
Film võitis 4 Kuldgloobust ja 11 Oscarit.
Paapua Uus-Guinea linnade loend

"Siin on loetletud Paapua Uus-Guinea linnu.
A.
Alotau -
Arawa
G.
Goroka
K.
Kokopo -
Kundiawa
L.
Lae
M.
Madang -
Mount Hagen
P.
Port Moresby
R.
Rabaul
W.
Wabag -
Wewak
Ruth Vassel

Ruth Vassel (sündinud 6. märtsil 1985 Vändras) on eesti vaibakunstnik ja noorsookirjanik.
Haridus.
Ta lõpetas 2004. aastal Varstu Keskkooli ja 2007. aastal Kuressaare Ametikooli kunstilise kujundamise erialal. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust.
Vaibakunst.
Ruth Vessel töötab Vändras OÜ Valley vaibavabrikus disainerina.
2013. aastal valmis tema kavandi järgi Valga Jaani kirikule tehtud käsitöövaip, mis on kujunduslikult inspireeritud kiriku kantsli ornamentikast. Villasest lõngast valmistatud vaip on 21 meetrit pikk ja 1,4 meetrit lai. 
Tema futuristlik vaibakollektsioon "Leaving" ("Lahkumine") esindas 2018. aastal Valley vaibavabrikut Saksamaal Hannoveris toimunud Domotexi messil.
Virts

Virts on loomade vedelatest väljaheidetest, sõnnikust eraldunud veest ja uhtveest moodustunud orgaaniline aine, mida põllumajanduses kasutatakse väetisena.
Kohta, kus virtsa hoitakse enne seda praktilist kasutamist, nimetatakse virtsakaevuks ehk -hoidlaks.
Kuna virts sisaldab ülisuurtes kogustes kergestilagundatavat orgaanilist ainet, siis on selle biokeemiline hapnikutarve (BHT) väga suur, näiteks BHT5 jääb vahemikku 5000...15 000 mg/l .
Alžeeria linnade loend

"Siin on loetletud Alžeeria vähemalt 100 000 elanikuga linnu ja vähemalt 20 000 elanikuga asulaid.
Mare Sabolotny

Mare Sabolotny (sündinud 6. septembril 1990) on eesti kirjanik.
Ta õppis aastatel 1997–2009 Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Alates 2013. aastast õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas ülikooli 2016. aastal. Õppinud ka Tallinna Ülikoolis romaani keelte ja kultuuride erialal.
Ta on 2007. aasta novembrist Noorte Autorite Koondise liige.
Tema esimene romaan "Kirjaklambritest vöö" ilmus 2007. aastal kirjastuselt Tänapäev. Selle romaani ainetel tõi Pärnu Kunstide Maja teatristuudio Rein Laose juhendamisel lavale lavastuse "Katilend". Aastal 2010 lavastas Rein Agur koostöös autoriga romaani täispika teatritükina VAT teatris.
Mais 2011 ilmus tema teine romaan "Peaaegu inimene" kirjastuselt Tänapäev.
Tema kolmas romaan "Mida silm ei seleta" ilmus 2015. aastal.
Priit Põhjala

Priit Põhjala (sündinud 22. septembril 1982 Tallinnas) on eesti semiootik, kirjastaja ja toimetaja.
Tema põhilised uurimisvaldkonnad on keele- ja reklaamisemiootika.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2001. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 2005. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kulturoloogia erialal. 2008. aastal kaitses magistritöö keelemärgi arbitraarsuse kohta. Aastatel 2008–2013 õppis Tartu Ülikoolis semiootika ja kulturoloogia doktorantuuris.
Töö.
Priit Põhjala töötab kirjastuses Tänapäev. Ta on Õpetajate Lehe keeleteemalise arvamusveeru "Keelekaste" ning uudis- ja unarsõnu tutvustava veeru "Sõnal sabast" autor. Aastatel 2015–2016 üks Vikerraadio keelesaate "Keelesäuts" autoreist.
Nikolai sõjaväekirik-maneež

Nikolai sõjaväekirik-maneež rajati Narva linnuse lääne-eeshoovi 1860. aastatel. Hoonet kasutas kodukirikuna Narva ja Jaanilinna linnuses paiknev 92. Petšora jalaväepolk, mis oli formeeritud 1863. aastal ning paiknes esialgu Jamburgis, seejärel viidi üle Narvasse ning siis rajati ka kirik.
Hoone oli puidust ning selle kellatorn paiknes ebaharilikult nelitisest kirdes. Hoonet kasutati peamiselt maneežina, kuid pühapäeviti ja pühiti korrastati ning muudeti ajutise ikonostaasiga kirikuks.
Eesti Vabariigi esimesel perioodil kasutas Hermanni linnust sõjavägi. Kirik lõpetas 1920. aastal oma tegevuse ning kirikuvara anti üle Ivironi Jumalaema kloostrile (ehitatud 1913–1934) Jaanilinnas. 
Hoonet kasutati sõjaväelaste võimlana. Kellatorn lammutati 1931. aastal. Hoone põles teise maailmasõja ajal 1944. aastal.
Konrad von Vietinghoff

Konrad von Vietinghoff (ka "Vitinghoff", "Vitinghof"; surnud 14. veebruaril 1413) oli Liivi ordu maameister aastatel 1401–1413.
Vietinghoffi vanemaid pole teada, kuid ta pärines tõenäoliselt Vitinghofi linnusest Esseni lähedalt. Tema suguvõsa kuulus Vestfaali mõjukaimate hulka, pärines see aga ilmselt Kölni peapiiskopi ministeriaalide seast. Mitmed tema sugulased olid nii Saksa kui ka Liivi ordus, lisaks temale oli ka Arnold von Vietinghoff olnud Liivi ordumeistriks.
1387. aastal oli ta komtuuriks Aizkraukles, 1396 aga Viljandis. Pärast Wennemar von Brüggenei surma valiti ta uueks ordumeistriks. 21. oktoobril kinnitas Vietinghoffi meistristaatuse ka kõrgmeister Konrad von Jungingen. Vietinghoff ajas aga kõrgmeistrist suhteliselt sõltumatut poliitikat ega osalenud Ulrich von Jungingeni sõjas Poola ja Leedu vastu. Pärast Grünwaldi lahingut saatis ta Preisimaale siiski abiväe, mis osales otsustaval määral maa poolakatelt tagasivallutamises. Vietinghoff soosis tugevalt vestfaallasi ja nõnda tekkisid maiskondade konflikti alged just tema valitsusajal.
Konrad von Vietinghoff (Pärnu komtuur)

Konrad von Vietinghoff (ka "Vitinghoff", "Vitinghof"; sündinud 15. sajandi esimesel poolel Keavas, surnud 1507 Pärnus) oli Liivi ordu liige, Pärnu komtuur aastatel 1457–1471 ja 1472.
Konradi (Cordi) vanaisa oli Diedrich Vytink (mainitud allikates 1388, 1410, 1426) oli Vietinghoffide suguvõsa Harjumaa liini esisa ja Liivimaa ordu vasall, maanõukogu maanõunik, rüütel Harjumaal, Keava mõisnik, isa oli Arnd von Vietinghoff ja ema perekonnanimi Meckes. Vend Arndt von Vietinghoff (mainitud allikates 1460, 1488) oli Järvakandi mõisa, Järvakandi vasallilinnuse, Kehtna, Ohekatku mõisnik ja vend rüütel Jürgen von Vietinghoff (mainitud allikates 1469, 1514) oli Raikküla, Tagavere, Rapla mõisnik.
Ta kuulus ühte Vestfaali mõjukaimasse suguvõsasse, mille liikmed olid varem nii Liivi kui ka Saksa ordus edukalt karjääri teinud. Tema nimekaim oli 15. sajandi alguses olnud koguni Liivi ordu maameister. Pool sajandit hiljem tegutsenud Konrad von Vietinghoff o huvitav aga seetõttu, et ta sündis Keavas, kus ta isa orduvasalliks oli.
1451. aastal oli Vietinghoff tõenäoliselt Dünaburgi komtuuriks, 1453. aastal sai ta samasse ametisse Aizkraukles. 1457. aastal sai ta Pärnu komtuuri ametikohale, kelleks ta oli järgmised 14 aastat. Sellele järgnes umbes aastane ametiaeg Lihula komtuurina, siis nimetati ta veel aastaks Pärnu komtuuriks. 1474. aastal täitis ta taas Lihula komtuuri kohuseid, kuid 1477. aastal saadeti ta tõenäoliselt lõplikult erru, ühtlasi likvideeriti ka Lihula komtuurkond. Võimalik, et Vietinghoffi karjääri katkemine 1471. aastal oli seotud ka võimuvõitlusega Liivi ordus, mille käigus ordumeister Johann Wolthus von Herse vangistati, Vietinghoff võis kuuluda tema toetajate leeri.
1480. ja 1488. aastal mainiti Vietinghoffi endise Lihula ja Pärnu komtuurina, ta elas aga Pärnus, kus ta 1507. aastal ilmselt küllaltki kõrges eas ka suri.
Kurt Witinghoffi/Konrad von Vietinghoff mälestuskivi asus 1931. aastal teostatud muinsusuurimistööde ajal Pärnu Nikolai kirikus.
Dietrich Torck

Dietrich Torck (surnud pärast 17. augustit 1415) oli Liivi ordu maameister aastatel 1413–1415.
Dietrichi vanemad olid arvatavasti Ghys Torck ja Grete von Sümmern. Tema Torcki () põlisaadlisuguvõsa pärines Münsteri kandist ja oli üks Vestfaali mõjukamaid.
1408. aastal sai Torckist Viljandi komtuur ja 1410. aastal asendas ta mõnda aega haigestunud ordumeistrit Konrad von Vietinghoffi. Viimase surma järel valiti ta märtsis 1413 ordumeistriks, kõrgmeister kinnitas ta aprillis ning maikuus asus ta ametikohuseid täitma. Seda sai ta teha aga vaid natuke üle kahe aasta, sest juba 1415. aasta hilissuvel ta suri.
Teenus

 
Teenus on immateriaalne kaup, mille abil rahuldatakse inimeste vajadusi.
Philip Kotleri definitsioon on, et teenus on tegevus või eelis, mida üks osapool võib teisele osutada. Teenusel pole esemelist vormi ja see ei saa olla kellegi omand. 
Teenust pole võimalik ladustada ega ette toota, seda saab üle anda vaid teenindaja ja ostja kontakti korral. Teenus ei pruugi oma vormi säilitada ja kui teenus kliendile ei sobi, võib olla tegemist individuaalse sobimatusega teenuse osutamise ajal. 
Teenused võivad olla suunatud kas isikule (notar, arst, kino) või objektile (parandustöökoda, reklaamiagentuur, valveteenus). Teenust võib osutada nii üksikisikule kui ka kollektiivile. 
Majanduses on kolm sektorit: primaarne (põllumajandus, metsandus, kalandus), sekundaarne (töötlev tööstus) ja tertsiaarne sektor (teenindusettevõtted).
Majandustsükkel

Majandustsükliks nimetatakse majandusteaduses tegeliku kogutoodangu ehk tegeliku tasakaalu perioodilist kõikumist ümber potentsiaalse tootmismahu. Ühe majandustsükli jooksul läbib majandusaktiivsus tõusu- ja langusfaasi ja sama mustri kordumine tähistab uue tsükli algust. Ühte majandustsükli faasi võib nimetada ka konjunktuuriks.
Majandustsüklite uurimisega tehti algust juba 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi esimesel poolel, mil majandusteaduse klassikalise koolkonna esindajad pöörasid põhilist tähelepanu kapitalistliku majandussüsteemi võimele iseeneslikult saavutada nõudluse ja pakkumise tasakaal ning seda säilitada. Sellest perioodist teatakse ka Adam Smithi formuleeritud nähtamatu käe teooriat. Hiljem on majandusteadlased uurinud nii tsüklite kordumist ajas, nende kestust, tsüklite põhjusi, seda, milline peaks olema majanduspoliitika tsükli erinevais faasides jne. 
Majandustsüklite klassifikatsioonid on aja jooksul muutunud, kuna tsüklite uurimiseks kasutatavad meetodid ja uurimise eesmärgid muutuvad. Teoreetilises kirjanduses eristatakse majandustsükleid kõige sagedamini nende pikkuse ning neid esilekutsuvate algpõhjuste järgi. Lähtutakse näiteks sellest, kas antud riigi või piirkonna potentsiaalne majanduskasv tsükli jooksul muutub. Sellest lähtuvalt eristatakse lühi- ja pikaajalisi majandustsükleid. Pikaajaline majandustsükkel võib kesta kümneid aastaid ja lühiajalised tsüklid on seotud ajutise ja lühiajalise välis- ja/või sisemaise nõudluse muutumisega antud riigi toodangu järele. Lühiajalise majandustsükli läbimisel ei toimu sellist tootmissisendite ümberpaiknemist, lisandumist või vähenemist, mis põhjustaksid antud riigi või piirkonna potentsiaalse kasvutaseme muutumist.
Johnson Toribiong

Johnson Toribiong (sündinud 22. juulil 1946) on Belau poliitik.
Ta oli 15. jaanuarist 2009 kuni 17. jaanuarini 2013 Belau president.
Ta sai Washingtoni ülikooli õigusteaduskonnas 1972 juristiks ja 1973 magistriks. Ta on olnud Belau suursaadik Taiwanil.
4. novembril 2008 toimunud valimistel valiti ta Belau presidendiks. Tema vastaskandidaat oli toonane asepresident Elias Camsek Chin. Hääled jagunesid Toribiongi kasuks 1629:1499.
Laurent Nkunda

Laurent Nkunda (ka Laurent Nkundabatware või Laurent Nkunda Batware; sündinud 2. veebruaril 1967 Põhja-Kivus) on Kongo Demokraatlikus Vabariigis Põhja-Kivu provintsis tegutsevate tutsi mässuliste endine juht. Ta on endine Kongo DV armee kindral.
Laurent Nkunda õppis Kisangani ülikoolis psühholoogiat ning töötas seejärel kooliõpetajana. Talle kuulub ka peamiselt piimakarja kasvatamisega tegelev farm Masisi piirkonnas veidi Gomast põhja pool.
1994. aasta Rwanda genotsiidi ajal toetas ta Rwandas tutside Isamaarinnet valitseva hutude valitsuse vastu. 
Esimeses Kongo sõjas aastatel 1997–1998 võitles Nkunda koos Laurent-Désiré Kabilaga Mobutu Sese Seko vastu. Teises Kongo sõjas aastatel 2000–2003 võitles ta koos tutsidega. Teda süüdistatakse sõjakuritegudes, sõjavangide väärkohtlemises ja vägivallas tsiviilisikute vastu, sealhulgas 160 inimese tapmises 2002. aastal Kisanganis. Sõja lõpus liitus Nkunda äsjamoodustatud Kongo DV üleminekuvalitsuse armeega ning aastal 2004 ülendati ta kindraliks. Peagi aga lahkus ta koos oma vägedega riigi teenistusest ning varjus Põhja-Kivu metsadesse, kuulutades ennast tutsi vähemuse kaitsjaks hutude rünnakute vastu. Aastal 2006 asutas ta vastupanuliikumise CNDP. Tema vägede kontrolli all on Masisi ja Rutshuru territoorium.
Oktoobris 2008 alustasid Nkunda väed rünnakut Põhja-Kivu keskusele Gomale, sundides tuhandeid inimesi kodudest põgenema. Nkunda ähvardas vallutada pealinna Kinshasa, kui valitsus temaga läbirääkimisi ei alusta.
5. detsembril 2008 nõustus Kongo DV valitsus tutsidega läbi rääkima. Kõnelused algasid 8. detsembril Keenia pealinnas Nairobis.
5. jaanuaril 2009 teatasid CNDP ohvitserid, et on Laurent Nkunda rühmituse liidri kohalt kõrvaldanud. Nkunda ise eitas seda.
22. jaanuaril 2009 arreteerisid Rwanda võimud riiki sisenenud Nkunda. Teda peetakse vangistuses Gisenyis.
Ewert von Ulrich

Hermann Ewert von Ulrich (surnud 1710) oli Eestimaa mõisnik ja Rootsi sõjaväelane (leitnant).
Hermann Ewert von Ulrich oli Ruila, Nurme ja Haiba mõisniku Johann von Ulrichi (suri 1704) ja Gertrud Hedwig von Lode poeg.
Talle kuulus Nurme mõis.
Perekond.
Hermann Ewert von Ulrich abiellus 9. juulil (vkj 29. juunil) 1684. aastal Tallinnas Brigitta Elisabeth von Vietinghoffiga. Abielust sündis:
Berend Johann von Mohrenschildt

Berend Johann von Mohrenschildt (suri 1726) oli Rootsi sõjaväelane (kapten) ja Eestimaa mõisnik.
Berend Johann von Mohrenschildt sündis Karkuse mõisniku Hans Heinrich von Mohrenschildti ja Anna Margaretha von Taube pojana.
Juulis 1701 teenis ta leitnandina Andreas von Zöge rügemendi Johann von Löwensterni kompaniis. Sama aasta 11. oktoobril teenis samas rügemendis kaptenina.
Talle kuulusid Risti, Hatu, Tammiku ja Leebiku mõis.
Berend Johann von Mohrenschildt oli üks 1710. aasta Eestimaa kapitulatsiooniaktile allakirjutanutest.
Perekond.
Berend Johann von Mohrenschildt abiellus 14. märtsil 1705 Tallinna Niguliste kirikus Hedwig Katharina von Ulrichiga (1686–1773), kes oli Nurme mõisniku Hermann Ewert von Ulrichi (surnud 1710) ja Britta Elisabeth von Ulrichi (sünd. von Vietinghoff) tütar. Abielust sündisid:
Sugupuu.
Viited:
Sündinud 15. novembril

"Siin loetletakse 15. novembril sündinud tuntud inimesi.
Toiduvõrgustik (majandus)

Toiduvõrgustik on organisatsioonitüüp, mis seob toidu ja toiduainete tootjaid, töötlejaid ja tarbijaid.
Võrgustikus olevad tootjad ja töötlejad müüvad tavaliselt oma kaupa ise otse tarbijale, sellest tuleneb kasutatav lühend OTT või O.T.T (Otse Tootjalt Tarbijale). Erinevus turust on selles, et tarbija tellib tootjalt kauba ette ja tootja toimetab selle perioodiliselt tarbijani.
Biootilised tegurid

Biootilised tegurid on ökosüsteemis esinevad mõjurid (tegurid), mis johtuvad organismide kooseksisteerimisest. 
Biootilised tegurid saavad organismi elutegevust soodustada või pidurdada. Seejuures mõjutavad nad organismide arengut, pärilikkust, tunnuste väljakujunemist ning evolutsiooni.
Rahvusteadused

Rahvusteadusteks nimetatakse Eestis Eesti ajaloo, eesti rahvaluule, eesti keele, Eesti kunsti (sealhulgas muusika, teatri ja kirjanduse) uurimist ning muid Eesti rahvuskultuuriga seotud uurimisvaldkondi, mille tulemustel on otsene mõju eestlaste enesemääratlusele ning mis sellega aitavad kujundada ja säilitada eestlaste identiteeti.
2012. aastal loodi Tartu Ülikooli juurde üksteist rahvusteaduste professuuri.
Psühhodraama

Psühhodraama on isiksuse ja grupi arendamise ning grupiteraapia meetod, mille abil osalejad uurivad draamas kasutatavate võtete abil (nt situatsioonide läbimängimine) üksikisikute, gruppide, süsteemide ja organisatsioonide probleeme, unistusi, püüdlusi ja suhteid. Osalejad saavad võtta erinevaid rolle, ka niisuguseid, mida nende reaalses elus ei ole võimalik kogeda. 
Meetodi töötas välja USA psühhiaater ja psühholoog Jacob Levy Moreno (1892–1974), kes kasutas seda esmalt Viini prostituutide eneseabigruppides. 1936 asutas Moreno Ameerika Ühendriikides Beaconis rahvusvahelise psühhodraama keskuse.
Psühhodraama eestvedaja.
Psühhodraama loojaks on Rumeeniast pärit juudi rahvusest Ameerika psühholoog Jacob Moreno. Lisaks on tema teeneks ka grupisuhete uurimismeetodi sotsiomeetria väljatöötamine ja grupiprobleemide lahendamiseks kavandatud sotsiodraama loomine.
Mõned Moreno peamised juhtmõtted:
Moreno tees kasvada mängu kaudu rõhutas seda, et vitaalsus, tervus ja mängulisus kuuluvad kokku.
Psühhodraama ülesehitus.
Psühhodraama on terapeutilise teatri kompleksne vorm, milles klient ehk protagonist esitab laval ja elab sedakaudu läbi isikliku trauma ning lahendab sellest tekkinud probleeme kasutades terapeudi ehk psühhodraama lavastaja ja grupi abi. Klient (protagonist) katsetab laval psühhodramaatiliste mängude kaudu uusi käitumisviise ja sotsiaalseid rolle ja kogeb katarsist. Kogu protsessi seovad reeglid, mis välistavad grupi liikmete üksteise solvamise ja hinnangute andmise ning loovad eelduse, et protsess on kogu grupile kasutoov.
Psühhodraama rühmas tuuakse lavale selles osalejate igapäevaelu situatsioone, minevikus aset leidnud valusaid läbielamisi või tulevikus tekkida võivaid olukordi. Osalejate näitlejaoskused ei oma tähtsust, oluline on osalejate eneseavamise soov. Psühhodraama seanss algab reeglina erinevate häälestamisharjutustega. Ühel seansil võidakse fookusesse võtta ühe inimese probleemid või vaadelda ühte probleemi mitme inimese vaatepunktist. Protagonist võib esineda üksi või kaasata mängu enesetunnetust avardavaid abilisi, nt dublanti, abimina jt. Ülejäänud rühmaliikmed ehk pealtvaatajad osalevad juhtumi uurimises ja tõlgendamisel.
Psühhodraama lavastuse eesmärk on impulsside, hirmude, projektsioonide ja mälestuste väljaelamise kaudu vabaneda allasurutusest ning luua alused paremale enesetunnetusele ja aidata kasvada isiksusena.
Psühhodraama tehnikad.
Tänapäeval tuntakse sadu psühhodraama tehnikaid. Nende kõigi eesmärgiks on suunata inimesi end vabamalt ja spontaansemalt väljendama.
Gustav von Bunge

Gustav Piers Alexander von Bunge (7./19. jaanuar 1844 Tartu – 5. november 1920 Basel) oli baltisaksa füsioloog ja biokeemik, Tartu ülikooli füsioloogilise keemia õppejõud.
Ta lõpetas 1863 Tartus gümnaasiumi, õppis 1863–1866 Tartu Ülikoolis arstiteadust ja 1866–1871 keemiat. Töötas 1872–1874 Tartu Ülikooli keemialaboris professor Carl Ernst Heinrich Schmidti juures assistendina, keemiamagister (1873, TÜ), keemiadoktor (1874, TÜ). 
Oli aastatel 1874–1885 Tartu Ülikooli dotsent füsioloogia alal, 1885. aastast professor Baselis. Neovitalismi peaesindajaid, rahvusvahelise karskusliikumise pioneere. Kiievi Ülikooli audoktor (1884). Talle on püstitatud mälestusmärk Baselis.
Tema tööst sai alguse neovitalistlik suund bioloogias, mille peamiseks esindajaks kujunes Hans Driesch, ning millel oli märgatav mõju teoreetilises bioloogias kuni 1930. aastateni.
Üks Gustv von Bunge õpilasi oli Nikolai Lunin.
Pere.
Ta oli Alexander Georg von Bunge poeg, Alexander von Bunge vend.
Londoni Ülikool

Londoni Ülikool (inglise keelis "University of London") on peamiselt Londonis asuv Inglismaa suurim ülikool täisajaga õppivate üliõpilaste järgi. Ülikool asutati kuningliku hartaga ("Royal Charter") 1836. aastal. Ülikooli lõpetanutel on õigus oma teaduskraadi järel kasutada lühendit 'Lond.' ("Londiniensis").
Organisatsioon.
Ülikool koosneb 31 allasutusest: 19 kolledžist ja 12 instituudist. Londoni Ülikooli kolledžid on järgmised: 
Instituudid:
Ingeborg (Taani printsess)

Ingeborg, Taani printsess ("Ingeborg Charlotta Carolina Frederikke Louise"; 2. august 1878 Charlottenlundi loss, Kopenhaagen – 11. märts 1958 Stockholm) oli Frederik VIII ja kuninganna Louise teine tütar ja neljas laps.
Abielu ja lapsed.
27. augustil 1897 abiellus printsess Ingeborg Rootsi printsi Carliga, laulatus toimus Kopenhaagenis.
Ekvatoriaal-Guinea jalgpallikoondis

Ekvatoriaal-Guinea jalgpallikoondis on Ekvatoriaal-Guinea jalgpalluritest koostatud riigi esindusmeeskond, mille liikmed valib välja koondise peatreener ning mida haldab Ekvatoriaal-Guinea Jalgpalliliit (hispaania "Federación Ecuatoguineana de Fútbol"). Peamine kodustaadion on Malabos asuv Nuevo Estadio de Malabo.
Pole kordagi pääsenud maailmameistrivõistlustele. Ekvatoriaal-Guinea korraldas 2012. aastal Gaboniga kahasse Aafrika rahvaste karikavõistlusi, mis oli Ekvatoriaal-Guinea jalgpallikoondise jaoks ühtlasi esimene osavõtt nendest maailmajao tiitlivõistlustest.
Osaleja (1): 2012
PH (täpsustus)

PH või Ph või pH võib tähendada mitut asja.
Mälestusmärk

Mälestusmärk ehk monument (ladinakeelsest sõnast "monumentum" 'mälestusmärk') on ajaloolise sündmuse või isiku, ka looma, eseme või tegelaskuju mälestuse jäädvustamiseks loodud rajatis. Kitsamas tähenduses on mälestusmärgid ka "mälestussambad" ja "ausambad". 
Tavaliselt koosneb mälestusmärk arhitektuurilisest ja skulpturaalsest osast ning on arhitekti ja skulptori ühislooming. Mälestusmärk võib olla ka abstraktne. 
Mälestusmärgid on avaliku ruumi mõtestatud korrastajad, sageli täidavad need väljaku või muu avaliku ruumi visuaalse keskme ülesannet. 
Mälestusmärgid võivad olla: skulptuurid, võidukaared, hauatähised, kenotaafid, mälestustahvlid, memoriaalid.
Kunstiteos

Kunstiteos ehk taies (ladina keeles "opus artis"; prantsuse keeles "œuvre d’art"; inglise keeles "work of art") on loomingulise tegevuse tulemusel valminud teos, millega taotletakse esteetilist veetlust. See võib olla heliteos, kirjandusteos, lavastus, film, skulptuur, maal jne.
Traditsioonilisi visuaalseid kunstiteoseid luuakse kalligraafias, fotograafias, puunikerduses, iluaianduses, keraamikas, maalimisel, graafikas, skulptuuris, joonistamisel, arhitektuuris.
Kunstiteose loomisel lähtutakse enamasti valitud kunstimeetodist. Eriti õnnestunud teoseid nimetatakse meistriteosteks.
Edward S. Crocker

Edward S. Crocker (täisnimega Edward Savage Crocker II; 20. detsember 1895 – aprill 1968) oli Ameerika Ühendriikide diplomaat.
Ta sündis Fitchburgi linnas Massachusettsi osariigis. Osales Esimeses maailmasõjas, teenis aastatel 1917–1919 USA mereväes. Lõpetas hiljem Princetoni Ülikooli ja siirdus tööle Ameerika Ühendriikide Riigidepartemangu. 1920. aastate teisest poolest kuni 1930. aastate alguseni oli esmalt asjur ja seejärel teine sekretär Ühendriikide saatkonnas Rootsis.
Töötas alates 1935. aastast Ameerika Ühendriikide saatkonna teise sekretärina Jaapanis. Teise maailmasõja algusaastatel oli samas saatkonnas ametis esimese sekretärina. Crocker oli väidetavalt esimene ameeriklane, kelleni jõudis teave Jaapani kavandatavast rünnakust Pearl Harbori mereväebaasile. Edastas selle informatsiooni 28. jaanuaril 1941 oma ülemustele Washingtoni, kuid Ühendriikide mereväeluure ei pidanud taolise rünnaku toimumist tõenäoliseks.
Edward Crocker oli see, kellele loeti 8. detsembril 1941 ette Jaapani ametlik sõjakuulutus Ameerika Ühendriikidele. Pärast sõja puhkemist jätkas ta tööd Tōkyōs, sest saatkonna töötajatel ei olnud lubatud riigist lahkuda. Pääses koos kolleegidega kodumaale tagasi alles augustis 1942 kahepoolse diplomaatide vahetuse tulemusel. 
Crocker oli novembrist 1942 augustini 1944 esimene sekretär ja konsul Ühendriikide saatkonnas Portugalis. Pärast sõda töötas saatkonnas Poolas.
28. septembril 1948 nimetati Ameerika Ühendriikide suursaadikuks Iraagis. Esitas oma volikirjad 12. märtsil 1949 ja lahkus Iraagist 1. juunil 1952. Oli järjekorras teine Ühendriikide diplomaatiline esindaja selles riigis ja esimene suursaadik – tema eelkäija George Wadsworth oli saadiku ametikohal.
Edward Crocker oli abielus Lispenard Seabury Crockeriga (1902–1984). Abielust sündis üks tütar, samuti Lispenard, kes abiellus 1942 tuntud diplomaadi ja Ida-Aasia küsimuste eksperdi Marshall Greeniga (1916–1998).
Teravmägede seemnepank

Teravmägede seemnepank (bokmål "Svalbard globale frøhvelv", nynorsk "Svalbard globale frøkvelv", inglise "Svalbard Global Seed Vault") on maailma kultuurtaimede seemnete tagavara sisaldav hoidla, mis asub Lääne-Teravmägede saarel Norras.
Ülemaailmse seemnepanga eesmärk on hoida looduslikku mitmekesisust ning säilitada võimalikult paljude taimeliikide seemnevaru, tagades liikide säilimise näiteks ulatuslike taimehaiguste korral, looduskatastroofides ja sõdades.
Hoidla koosneb kolmest eraldi kambrist, mida ühendab sissepääsuga umbes 100 meetri pikkune tunnel. See paikneb 130 meetri kõrgusel merepinnast, ligi 1 km kaugusel Longyearbyeni lennujaamast.
Ehitus.
19. juunil 2006 osalesid nurgakivi panemisel Põhjamaade peaministrid Norrast, Islandilt, Taanist, Rootsist ja Soomest. 
Esimesi seemneid hakati hoiustama 2008. aasta jaanuarist, seemnepank avati ametlikult 26. veebruaril 2008.
Leonhard Nilsen &amp; Sønner pälvis rajatise ehitamise eest Norra parima ehitise auhinna (2008). Ehitamist rahastas Norra riik.
Hoiustus.
Igikeltsa sisse kaljusse on raiutud kolm säilituskambrit, kus hoitakse temperatuuri −18 °C. Ümbritseva igikeltsa temperatuur on −3...−4 °C. Kokku mahutavad hoiukambrid 4,5 miljonit seemnenäidist.
Seemned on pakitud neljakordsesse hermeetilisse ja soojusisoleeritud pakendisse.
Säilituspinda on kokku umbes 1000 m².
Tegevust haldavad ja rahastavad ÜRO, mitme riigi, sihtasutuse, uurimisasutuse ja ettevõtte moodustatud sihtasutus Global Crop Diversity Trust, Norra valitsus ja Põhjamaade geenivaramu NordGen. Aastal 2008 maksis seemnepanga ülalpidamine umbes 50 miljonit Norra krooni. Koha peal ei ole ühtki püsivat töötajat.
Seemned kuuluvad sellele, kes nad hoiule andis. Keegi peale omaniku seemnetele ligi ei pääse. Hoiustamine on tasuta. Maailmas on sadu seemnevarude hoidlaid, kuid suuremat osa neist ohustavad ebasoodsad looduslikud või poliitilised tegurid.
Üks NordGeni eelkäijaid Põhjamaade geenipank hakkas juba 1984. aastal seemnete säilitamiseks kasutama mahajäetud söekaevandust Longyearbyeni lähedal. Seemnete hea säilimine Teravmägede igikeltsas andiski idee globaalse seemnepanga loomiseks. Katsed tõestasid, et seemnete idanevus igikeltsas seistes praktiliselt ei muutunud. NordGeni seemnevaru hoiti hermeetilistes klaasnõudes puitkastides ja metallkonteineris. Need pakitakse nüüd vastavalt uutele nõuetele ümber ja kolitakse seemnepanka. Hoiustatavad seemned peavad olema kuivatatud umbes viieprotsendilise niiskussisalduseni. Transpordiks pakitakse nad hermeetilistesse alumiiniumkotikestesse ning saadetakse standardses metallkastis koos elektroonilise andmekandjaga Teravmägedele. Seal kantakse nad andmebaasi ning pannakse hoiule.
2009. aasta algul sisaldas hoidla rohkem kui 400 000 taimesordi seemneid, mille olid hoiule andnud 25 institutsiooni. Märtsis 2010 oli hoiustatud vähemalt 500 000 seemnenäidist ning mais 2016 oli see arv üle 880 000.
Mais 2017 anti teada plaanidest tugevdada lao ehitust, et vähendada üleujutuste võimalust. Nimelt oli varasem talv rekordiliselt soe ja nii lekkis igikeltsa sulamise tõttu seemnepanka viivasse tunnelisse vett.
Järve raudteepeatus

Järve raudteepeatus on raudteepeatus Tallinnas Kristiine linnaosas Järve asumis. Asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres, 5 km kaugusel Balti jaamast. Jaam on Tondi ja Rahumäe raudteepeatuse vahel. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Järve raudteejaama pöörmed likvideeriti 2017. aastal ja raudteejaamast sai rongide peatuskoht.
Peatuses kesklinna sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Virve tänava kaudu Laine tänavale. Keila sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Alajaama tänavale.
Ümberistumisvõimalus on Pärnu maanteel Järve bussipeatuses bussiliinidele 5 (Männiku–Metsakooli tee), 18 (Viru keskus – Laagri), 32 (Männiku–Kopli), 36 (Väike-Õismäe – Viru) ja 57 (Raudalu–Kalev).
Kaheteelise raudtee ääres on kaks 150 meetri pikkust perrooni. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Riisiperre ja Kloogaranda sõitvad elektrirongid.
Ajalugu.
Järve raudteepeatus avati liikluseks 1923. aastal. 1925. aastal sai Järve jaama õigused. 1926. aastal valmis arhitekt Karl Burmani kavandite järgi juugendstiilis (rahvusromantilises laadis) jaamahoone: ümarkaarsed uksed, tiheda ruudustikuga aknad ja kõrge, sindlitega kaetud kelpkatus. 1995. aastal tehtud remont muutis mõneti hoone ilmet. Järve jaamahoone asub aadressil Alajaama tänav 1. Piletimüük jaamahoones lõpetati 1998. aasta kevadel. 
1999. aastal võeti hoone arhitektuurimälestisena kaitse alla ja alates 2008. aastast oli seal noortekeskus. Jaamahoone kõrval asub üks kolmest Tallinna ja Harjumaa elektriraudteed toitvast veoalajaamast, kuhu varem suundus Järve jaamast ka harutee. Nõukogude perioodil kulges raudtee Järvelt ka Ülemistele, peamiselt sõjalistel eesmärkidel ehitatud harutee demonteeriti 1990. aastate keskel. 
Järve raudteepeatuse juures, Järve tänaval asus raudteeülesõidu koht, mis suleti 1997. aastal. Samale suunale 300 m kaugusele peatusest jääb ka A. H. Tammsaare tee raudteeviadukt.
Järve raudteejaama likvideerimisel 2018. aasta juulis, jäi alles vaid rongide peatuskoht. Jaamahoone otsene seos raudteega seetõttu kadus ning hoone müüdi maha. Täna asub seal ürituste korraldamiseks paslik peosaal.
Seoses Stadler FLIRT-i rongide kasutuselevõtuga rajati 2012. aastal uued, 150 m pikkused perroonid.
Talviki kirik

Talviki kirik on kirik Norras Finnmargi maakonnas Alta vallas Talviki külas.
Talviki kiriku ajalugu algab kiriku rajamisega Årøya saarele 1694. aastal. Kirik rajati Årøya saarele seal oleva vana kaitserajatise asemele. Kuid juba mõne aja pärast hakati kirikut üle viima Talvikisse ja 1705. aastal alustas see seal tegevust. Hooldusprobleemide tõttu kirik lagunes, mistõttu alustati uue kiriku ehitamist, mis valmis 1734. aastal. Kirik valmistati puidust ja seal oli 220 istekohta ja 80 seisukohta. Kirik teenis inimesesi peaaegu poolteist sajandit. 1882. aasta 16. jaanuari ööl purustas tugev torm kiriku, nii et alles jäi ainult kirikukell ja üht-teist sisustusest. Üsna pea ehitati uus kirik, mis pühitseti sisse 17. oktoobril 1883. See kirik tegutseb tänapäevani. Kirikus on 410 istekohta.
Kiriku juures asub mälestuskivi kohalikule mehele Helge Helgesenile, kes varjas end ja relvi Teise maailmasõja ajal sakslaste eest. Kuid 7. novembril 1944 Saksa patrull siiski avastas Helge ja ta sõbrad ning põgenemise käigus sai Helge surmavalt haavata.
Årøya (Alta)

Årøya (saami keeles "Ladnesuolu") saar asub Alta vallas Finnmargi maakonnas Norras. Saare geograafilised koordinaadid on . Saar asub Altafjordeni fjordi idaosas.
Saare pindala on 5 km2 ja kõrgeim punkt üle merepinna 133m asub Ørnsaksa's (paikkond saare kirdeosas).
1694. aastal rajati saarele kirk, mida võib lugeda Talviki kiriku eelkäijaks. Kirik viidi üle Talvikisse 1705. aastal.
Kuningas Christian IV ehitas saarele kaitseks Rootsi riigi vastu aastatel 1610 - 1611 väikese kaitserajatise, mille asemel ehitatigi sama sajandi lõpus kirik.
Narita rahvusvaheline lennujaam

Narita rahvusvaheline lennujaam (jaapani 成田国際空港 "Narita Kokusai Kūkō"; kuni 2004. aastani New Tokyo International Airport) on lennujaam Jaapanis Narita linnas, Chiba prefektuuris. Lennujaam paikneb Suur-Tokyo idaosas, 60 km Tokyo kesklinnast.