Innovatsioon

Innovatsioon kõige üldisemas mõttes on millegi uut moodi tegemine. See võib viidata järkjärgulistele, radikaalsetele või revolutsioonilistele muutustele mõtlemises, toodetes, protsessides või organisatsioonides. Tavaliselt tehakse vahet leiutamisel ehk idee esmaavaldamisel ja innovatsioonil ehk ideede edukal ellurakendamisel. Paljudes valdkondades peab see miski uus olema oluliselt erinev senisest, et seda saaks nimetada innovatsiooniks, mitte pelgalt tähtsusetu muudatus näiteks kunsti, majanduse, äri või valitsuse poliitika vallas. Majanduses peab muutus suurendama väärtust, kliendiväärtust või tootja väärtust. Innovatsiooni eesmärgiks on positiivne muutus, muutmaks kedagi või midagi paremaks. Tootlikkuse kasvu kaasa toov innovatsioon on peamine majandusliku rikkuse kasvu allikas.
Innovatsioon on majandusteaduse, tehnoloogia, sotsioloogia ja inseneriteaduse oluline uurimisvaldkond. Kõnekeeles samastatakse sõna "innovatsioon" tihti protsessi tulemiga. Kuid majandusteadlased keskenduvad pigem protsessile tervikuna, alates selle algatanud ideest kuni idee muundumiseni millekski kasulikuks, idee rakendamisele ning süsteemile, milles innovatsiooni protsess aset leiab. Kuna innovatsiooni peetakse ka majanduse peamiseks käima lükkavaks jõuks, eriti kui see viib tootlikkuse suurendamiseni, peavad tegureid, mis viivad innovatsioonini, oluliseks ka poliitikakujundajad.
Teadusharu, mis uurib innovatsiooni, nimetatakse innovaatikaks.
Sissejuhatus.
Organisatsiooni kontekstis võib innovatsioon läbi efektiivsuse, tootlikkuse, kvaliteedi, konkurentsivõimelisuse, turuosa jne. parendamise olla seotud tulemuste ning kasvuga. Kõik organisatsioonid saavad uuendusi kasutusele võtta, sealhulgas näiteks haiglad, ülikoolid ja kohalikud omavalitsused.
Kuigi innovatsioon tavaliselt lisab väärtust, võib innovatsioonil olla ka negatiivne või destruktiivne mõju – kui uuenduste läbi viimisel lõhutakse või muudetakse vanu organisatsioonilisi vorme ja tavasid. Organisatsioonid, mis ei ole võimelised uuendusi efektiivselt tegema, võidakse hävitada nende poolt, kes seda suudavad. Seega innovatsiooniga kaasneb tavaliselt risk. Innovatsiooni peamiseks väljakutseks on hoida tasakaalu protsessi- ja tooteinnovatsiooni vahel. Kui protsessiinnovatsioonidega kaasneb tavaliselt paremat efektiivsust lubav ärimudel, mis on omakorda otseselt kasulik aktsionäridele, siis tooteinnovatsioonidega kaasneb klientide rahulolu kasv, seda aga teadus-ja arendustegevuse kulude kasvu riskiga, mis võib omakorda lühiajaliselt vähendada aktsionäride tulu. Kokkuvõtlikult võib öelda, et innovatsiooni võib kirjeldada kui idee välja mõtlemiseks kuluva aja ja jõupingutuste (R), idee välja arendamiseks kuluva aja ja jõupingutuste (D) ning idee ärilisele rakendamiseks kuluva aja ja jõupingutuste (C) summat.
Innovatsiooni tüübid.
Põhjalik ehk radikaalne innovatsioon – uus toode on eelmistest täiesti erinev, toetub uuele ideele või tehnoloogiale, annab midagi põhimõtteliselt uut kas materjali või metodoloogia seisukohalt. Lisanduv ehk inkrementaalne innovatsioon – hõlmab väikeseid lisandusi, mis tehakse juba olemasolevasse tootesse või muudetakse tooteseeria hierarhiat.
Innovatsiooni võimaldamine.
Ettevõtte juhil on täita oluline roll innovatsiooni võimaldamiseks ettevõttes. Üldiselt ei teki innovatsioon tühja koha pealt ning ettevõtte juhil on kandev roll, et tekitada võimalikult soodne pinnas innovatsiooniks. Kuigi on palju erinevaid tehnikaid, kuidas viia läbi töötubasid, ajurünnakuid jmt, siis nendest jääb tihti väheseks kui igapäevaelus keskkond ei toeta seda. Alustama peab lihtsamatest asjadest:
Viimases lõigus on kasutatud lähteallikana William Craig artiklit "8 Ways Leaders Enable Innovation In Their Teams".