tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wambola (laev 1977)

Wambola (pardatähis A433) on Eesti mereväe Lindormen-klassi miiniveeskaja.
Ajalugu.
Laeva ehitas Taani ettevõte Svendborg Værft. Laev lasti vette 9. septembril 1977. 1978-2004 oli laev Taani mereväes 3. eskaadris teenistuses miiniveeskajana, kandes nime "Lossen" (pardatähis N44). 
2006. aastal ostis laeva Eesti riik ja sellest pidi saama Eesti Mereakadeemia õppelaev Kristiina. Laev jäi aga seisma Lennusadamasse ja amortiseerus. 
Et koolil puudusid vahendid laeva pidamiseks ja haridusministeeriumil puudus isegi ostuhinna tasumiseks raha, võttis Eesti merevägi 2009. aastal (kaitseväe juhataja korraldusel) laeva lõpuks üle. Laev pukseeriti Miinisadamasse, kus jäi esialgu mitmeks aastaks seisma (reservi), kuid läbis siis kapitaalremondi.
Laev on Eesti mereväe teenistuses ametlikult alates 1. novembrist 2016 nimega Wambola, asendades teenistusest samal ajal välja arvatud sama klassi laeva Tasuja. Algul liigitati Wambola mereväes sarnaselt eelkäijaga toetuslaevaks, kuid pärast meremiinide hanget 2022. aastal on laev liigitatud ametlikult taas miiniveeskajaks.
Vapp ja sõpruslinn.
Vambola sõpruslinn on Kunda. 
Varem on sama vappi kandnud sõsarlaev Tasuja ja miinijahtija Wambola M311.
Karres

Karres on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 830 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 7,52 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 598 inimest. Vald paikneb 2,5 km Imstist idas Pitze jõe suudme lähedal. Küla asutati keskajal kaevandusasulana.
Karrösten

Karrösten on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 918 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 7,91 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 678 inimest. Vald paikneb 1,3 km Imstist idas. Küla asutati 16. sajandil kaevandusasulana. Nõlvadel kasvavad puuviljad ja mais, samuti Tirooli magus kastan.
Längenfeld

Längenfeld on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 1179 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 195,8 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 4480 inimest. Vald paikneb 25 km Imstist kagus Ötztali orus. 21 külaosaga on see suurim asula orus. Vaatamisväärsusteks on hilisgooti-barokk kirik, mis ehitati aastal 1303. Peamine sissetulekuallikas on turism.
Vestfaali rahu auhind

Rahvusvaheline Vestfaali rahu auhind (saksa keeles "Der Internationale Preis des Westfälischen Friedens") on Vestfaali rahu mälestuseks välja antav rahvusvaheline auhind.
Auhind asutati Vestfaali rahu 350. aastapäeva puhul. Seda antakse välja alates 1998. aastast iga kahe aasta tagant.
Austraalia tömbisabaline karjakoer

Austraalia tömbisabaline karjakoer on Austraaliast pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera kasutuse kohta muuhulgas kirjas järgmist: „Tõu nimetus viitab tema põhilisele funktsioonile, milles talle võrdset ei ole – ta suudab valvata ja hoida karja nii lagedal kui ka piiratud alal ning seda ka karmides ilmastikutingimustes.“
Sama allikas lisab koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas järgmist: „„Tömpsabal“ on loomulik karja valvamise ja ajamise anne. Iseloomult on ta lojaalne, julge ning pühendunud. Ta on alati valvas, tähelepanelik ning sõnakuulelik, ent võõraste suhtes umbusklik.“
Zirase vald

Zirase vald (läti keeles "Ziru pagasts") on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Vārve, Zlēkase, Piltene, Užava ja Jūrkalne vallaga ning Kuldīga piirkonna Alsunga ja Ēdole vallaga.
Valla pindala on 154 km². 2016. aasta seisuga elas seal 497 inimest. Valla keskus on Zirase küla. Vallavanem on Dzidra Ceriņa.
Ajalugu.
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju "Sirgen". Zirase vallast eraldati Esimese maailmasõja ajal Užava vald. Aastal 1935 oli valla pindala 90 km² ja seal oli 1227 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Sise ja Zirase külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Zirase külanõukoguga likvideeritav Sise külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Kaitstavad mälestised.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Priednieki muinasasula, Sise asulakoht ja Sise muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Ratnieki muinaskalmed ja Semba muinaskalmed.
Loodus.
Suurim jõgi on Venta jõgi, läänepiiril voolab Užava jõgi. Valla pindalast katvad metsad 65,5 %. Zirase valla lääneosa jääb Užava alamjooksu maastikukaitsealale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 462 lätlast, 16 venelast, 6 valgevenelast, 6 ukrainlast, 1 poolakas ja 8 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Ziras

Ziras on küla ("ciems") Lätis Ventspilsi piirkonnas, Zirase valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 10 meetri kõrgusel, Ventspilsist 29 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad lisaks vallamajale veel raamatukogu ja aastal 1989 avatud rahvamaja, sealne põhikool suleti aastal 2009. Külas asub Zirase bussipeatus.
Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Maeru mõis

Maeru mõis (saksa keeles "Meyer, Maero") oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal..
Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Lääne-Harju valla Maeru küla territooriumile.
Valila mõis

Valila mõis (saksa keeles "Wallgil") oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal..
111 eKr

Aasta 111 eKr ehk ab urbe condita DCXLIII (643).
Uue-Kavilda mõis

Uue-Kavilda mõis (saksa keeles "Neu-Kawelecht") oli riigimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal..
Tille mõis

Tille mõis (saksa keeles "Tyllen") oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal..
Tapu mõis

Tapu mõis (saksa keeles "Lilienheim", ka "Kleinhof") oli rüütlimõis Kambja kihelkonnas Tartumaal..
Tamba mõis

Tamba mõis (saksa keeles "Tamba") oli rüütlimõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Sootaguse mõis

Sootaguse mõis (saksa keeles "Soentagk") oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal..
Nenu mõis

Nenu mõis (saksa keeles "Nenno") oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal..
Oeküla mõis

Oeküla mõis (saksa keeles "Hoyküll") oli mõis Karuse kihelkonnas Läänemaal..
Mõis rajati 17. sajandi algul. 17. sajandi lõpul liideti Oeküla mõis Vatla mõisaga.
Orjaku-Kuriste mõis

Orjaku-Kuriste mõis (saksa keeles "Orjak-Kurrist") oli poolmõis Käina kihelkonnas Läänemaal..
Mõis rajati 1907 Orjaku mõisast eraldatud alast., mõisa ostis Paide kodanik Nikolai, Aleksandri p Laurson, 1911. aastal 
omandas mõisa avalikul enampakkumisel Doni Põllupank.
Papiniidu mõis

Papiniidu mõis (saksa keeles "Pappeniet") oli rüütlimõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal..
Pavestküla mõis

Pavestküla mõis (saksa keeles "Pawast") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal..
Puusta mõis

Puusta mõis (saksa keeles "Lichtenhof") oli Ruusa mõisa kõrvalmõis Räpina kihelkonnas Võrumaal..
Tõe liiasusteooria

Tõe liiasusteooria ehk redundantsiteooria (ladina keeles "redundans" 'üleliigne') kohaselt on tõe mõiste ülearune. Tõesus ei ole väite omadus. Väita midagi ning öelda, et väidetu on tõene, on selle arusaama kohaselt üks ja seesama. Näiteks on väide «Lumi on valge» võrdne lausega «On tõsi, et lumi on valge». Tõe liiasusteooria näitabki, et tõe mõiste on liigne.
Tõe liiasusteooria on 20. sajandil olnud üks populaarsemaid lähenemisviise tõele, olles saanud Gottlob Frege, Frank P. Ramsey, Alfred Ayeri ja Willard Van Orman Quine'i selgesõnalist käsitlust. Lisaks sellele on redundantsiteooria olnud paljude hiljutiste tööde keskmes (näiteks Hartry Field ja Paul Horwichi töödes).
Üks liiasusteooria populaarsuse põhjus on antimetafüüsiline hoiak – arvatakse, et see suudab purustada tõe olemuse mõistatuse. Teooria populaarsuse teine ​​põhjus puudutab tõsiasja, et tõde on semantiline mõte nagu viide, tähendus ja sisu. Paljud filosoofid vaevlevad semantiliste mõistete mõistmisega ning seepärast on liiasusteooria neile köitev, kuna see viitab sellele, et tõe mõiste on tarbetu.
Päritolu.
Gottlob Frege oli ilmselt esimene filosoofiline loogik, kes väljendas midagi väga sarnast ideele, et predikaat "on tõsi" ei väljenda midagi, mis sellele on antud.
Tõe liiasusteooria on üldiselt omistatud Frank P. Ramseyle, kes väitis oma töös "Faktid ja ettepanekud" (1927), et sõnade nagu fakti ja tõe kasutamine on midagi muud kui kaudne viis väidete kinnitamiseks ja nende sõnade käsitlemine eraldiseisvate probleemidena on lihtsalt keeleline segadus.
Tõe liiasusteooria variatsioonid.
Tõe liiasusteooria üks variatsioonidest on jutumärgitustav tõeteooria, mis kasutab Alfred Tarski T-skeemi muudetud kujul – näiteks öelda, et «"P" on tõsi» on võrdne väitega «P». Teine redundantsiteooria variatsioon on võrreldamatu tõe liiasusteooria, mille Dorothy Grover, Joseph Camp ja Nuel Belnapti arendasid välja Frank P. Ramsey väidete viimistlemiseks. Nad väidavad, et näiteks «See on tõsi» öelduna vastusena lausele «Vihma sajab» on väljend, mis lihtsalt kordab teiste väljendite sisu.
Kosovo vilajett

Kosovo vilajett oli Osmanite riigi ajalooline 1. järgu haldusüksus (vilajett ehk provints) Balkani poolsaarel aastatel 1877–1913, mis hõlmas tänapäevase Kosovo Vabariigi territooriumi ja ka Põhja-Makedoonia Vabariigi loodeosa. 
Tänase Serbia ja Montenegro vaheline ajalooline piirkond Raška oli "de jure" Osmanite kontrolli all. Aastatel 1878–1909 okupeeris sandžakki "de facto" Austria-Ungari keisririik, nagu sätestas Berliini lepingu artikkel 25.
Vilajett etendas oma rolli Osmanite ühiskonna näilise mikrokosmosena. Selle piirides olid kaasatud erinevate rahvaste ja nende religioonide rühmad: albaanlased, bosnialased, serblased; nii moslemid kui kristlased (katoliiklased või õigeusklikud). Provints oli tuntud oma käsitööliste ja Osmanite arhitektuuri rakendavate linnade nagu İpek (tänapäevane Pejë) poolest. 
Pealinn.
Üsküb (Skopje) tegutses provintsi pealinnana, samas ka basaarina Osmanite impeeriumi keskuse Kostantiniyye ja selle Euroopa provintside vahel. Üsküb oli 32 000 elanikuga provintsi suurim linn, sellele järgnes Prizren 30 000 elanikuga. Prizrenis asutati ametlikult 10. juunil 1878 albaania rahva õiguste kaitseks Prizreni liiga, mis 1881. aastal sultani käsul vägivaldselt lõpetati.
Ema Teresa.
1910. aastal sündis Üskübis ja sealsamas ka ristiti kosovoalbaania päritolu roomakatoliku pühak ema Teresa, ta liitus 18-aastaselt Iirimaa pealinnas nunnaorduga ning temast kujunes hiljem misjonär Briti Indias.
Sandžakk

Sandžakk (osmanitürgi keeles "سنجاق"‎, türgi keeles "Sancak") oli Osmanite riigi 2. järgu haldusüksus.
Vorwerkeri kalmistu

Vorwerkeri kalmistu (saksa keeles "Vorwerker Friedhof") on kalmistu Saksamaal Lübeckis. See on Lübecki kuuest kalmistust suurim. Kalmistu pindala on 53 ha.
Kalmistul on sektsioonid eri rahvuste esindajatele, kes hukkusid Esimese ja Teise maailmasõja ajal. Sektsioon on ka eestlastele: Lübecki eestlaste mälestusmärk.
Vaino (perekonnanimi)

Vaino on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vaino 243 mehel ja 308 naisel. Perekonnanimede levikult on Vaino meeste seas 208. kohal ja naiste seas 171. kohal. Nimi on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 17,89.
Roderick Rijnders

Roderick Rijnders (täisnimega Roderick Falesca Renée Trygvae Rijnders; 1. märts 1941 – 15. jaanuar 2018) oli Hollandi sõudja.
Rijnders võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos roolijaga kahepaadil hõbemedali.
Dunkerque

Dunkerque (hollandi "Duinkerke(n)", inglise "Dunkirk") on sadamalinn Prantsusmaal Nordi departemangus, Dunkerque'i ringkonna keskus.
Dunkerque'i kohal oli juba 7. sajandil kaluriküla. Strateegilise asukoha tõttu arenes küla kiiresti. 960. aastal rajati linnamüür. 10. sajandil ehitati ka kirik, mille järgi küla sai nime (lääneflaami "Duinkerk" 'luitekirik'). 1233. aastal esimene raekoda. Dunkerque'i elanike põhitegevusalaks oli heeringa- ja tursapüük.
Linn on olnud Flandria, Burgundia, Hispaania Madalmaade ja Inglismaa valduses. 1662. aastal müüs Charles II linna Louis IV-le. Viimane ehitas sinna kuningriigi suurima sõjasadama.
Teise maailmasõja ajal evakueeriti operatsiooni Dynamo käigus sakslaste piiramisrõngast Dunkerque'i kaudu Inglismaale 338 226 liitlasvägede sõdurit. Winston Churchill nimetas seda Dunkerque'i imeks.
Dunkerque'i sadam on kaubamahtude poolest Prantsusmaa sadamatest kolmandal kohal.
Prizreni liiga

Albaania rahva õiguste kaitse liiga (albaania keeles "Lidhja për mbrojtjen e të drejtave te kombit Shqittar") oli Albaania poliitiline organisatsioon, mis asutati 5. jaanuaril 1877. Liiga alustas ametlikult tegevust Prizreni vanalinnas 10. juunil 1878. Linn asus tollal Osmanite riigi territooriumil Kosovo vilajetis.
Eesmärk.
Liiga alustas reformiprogrammi, mis koondas tähelepanu viiele olulisele punktile:
Liiga lõpetamine.
Autonoomsuse liikumisest ajendatuna keeldus liiga lõpuks Osmanite riigi võimu tunnistamast ning otsis võimalust täielikuks eraldumiseks Kõrgist Väravast (Kostantiniyyes asunud keskvõim). Sultan seevastu, seistes silmitsi kasvava rahvusvahelise survega "lepitada" tulekindlat Albaaniat, saatis sinna oma armee (umbes 10 000 meest). See lõpetas komandör Dervish Pasha juhtimisel vägivaldselt liiga tegevuse 1881. aasta aprillis. Liiga juhid koos perekondadega kas tapeti või arreteeriti ja küüditati.
Roberts Ancāns

Roberts Ancāns (11. november 1919 Latgale, Ludza maakond – 1. jaanuar 1982 New York) oli Läti Leegioni ohvitser (Obersturmführer). Ta oli Raudristi Rüütliristi kavaler.
Ta sündis aastal 1919 Latgalees Ludza maakonnas Tilža vallas. Ta õppis vendade Skrindade algkoolis, seejärel ühe aasta Aglonas gümnaasiumis ja lõpetas aastal 1938 Kārsavas gümnaasiumi. Sama aasta sügisel alustas ta õpinguid Läti Ülikooli majandusteaduskonnas.
Pak Chol

Pak Chol (sündinud 8. novembril 1990) on Põhja-Korea kergejõustiklane (maratonijooksja).
Pak Chol on võitnud Pyongyangi maratoni 2014., 2016. ja 2017. aastal. 2014. aastal püstitas ta Pyongyangi maratonil oma tippmargi 2:12:26.
2015. aastal võitis ta Aasia maratonimeistrivõistlustel hõbemedali ajaga 2:16:09.
Raudna mõis

Raudna mõis (saksa keeles "Soudenall") oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal..
Ahv (perekonnanimi)

Ahv on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Ahv on pandud Laadjala mõisas Kaarma kihelkonnas ja Kõljala mõisas Püha kihelkonnas Saaremaal (mõlemad Ahw) ning Selli mõisas Simuna kihelkonnas Virumaal (Achf). Hiljem võeti perekonnanime Ahv kandvate inimeste poolt nime muutes uuteks perekonnanimedeks Aasma ja Aavaste. 
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Sauküla mõis

Sauküla mõis (saksa keeles "Sauküll") oli rüütlimõis Püha kihelkonnas Saaremaal..
Reduktsioon (filosoofia)

Reduktsioon (ladina sõnast "reducere" 'tagasi tooma') on filosoofiline mõiste, millega määratakse suhteid erinevate lähedalt seotud valdkondade vahel neid lihtsamaks või fundamentaalsemaks tehes. Eelkõige kasutatakse seda teaduse, vaimufilosoofia ja metafüüsika mõistete tõlgendamisel. Reduktsiooni üheks peamiseks ülesandeks on juhtida meid sellisesse uude olukorda, mis oleks äratuntav kõige esmase kogemusena.
Reduktsiooni harrastajaid võtab kokku reduktsionism.
Ajalugu.
Reduktsiooni võib ära tunda juba Vana-Kreeka filosoofiast.
Reduktsionistide vaadete suurimad rivaalid on olnud dualistid ja metafüüsikud. Nende vahel on olnud klassikaline vaidlus materialismi ja keha ja vaimu dualismi osas. Dualismis on arusaam, et keha ja vaim on eraldatud ning vaimunähtused ei ole füüsilised ega suhestu omavahel. Kumbki ei redutseeri teisesse, nad mõlemad on lahus ja reaalsed.
Mõned reduktsionistid on olnud täielikult vastu materialismi ja füsikalismi. George Berkeley fenomenaalne idealism redutseeris tavalised lauad ja toolid ideedeks ja eitas mateeria olemasolu. Berkeley redutseeriv vaade kõigele reaalsele redutseerides kõik vaimseks ideeks. 
Johann Gottlieb Fichte idealismi võib ka vaadata kui reduktsiooni praktiseerimist. Fichte vaade oli, et kõik mittementaalne ei eksisteeri üle vaimse võimalikkuse. Kõike mittementaalset saab täielikult defineerida mõtteliselt. Selles vaates kõik on mõtteline. Need idealistid on reduktsiooni kasutanud, kelle reduktsiooni baas on vaimne.
Thomas Nageli mudel.
Nageli reduktsioon on interpreeritud kui otsest reduktsiooni, kontrastiks kaudsele reduktsioonile. Nageli reduktsiooni seletus on, kui palju saab tõde redutseerida teiste tõdede järgi, kasutades seejuures ka seadusi. Näiteks kui seletada kukkuva keha kiirendust, saab selle redutseerida otseselt Newtoni teooriale. 
Nageli mudel on saanud kriitikat, kuna on liiga teooriapõhine ja kitsas.
Harilik sirpritsikas

Harilik sirpritsikas ("Phaneroptera falcata") leiti Eestist esmakordselt 2014. aastal.
Kõnts

Kõnts on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kõnts (Könts) on pandud Kandla mõisas Kärla kihelkonnas Saaremaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Laanemets.
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Loom (perekonnanimi)

Loom on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Loom (Lohm, Lom) on pandud Rummu mõisas Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal, Laadjala mõisas Kaarma kihelkonnas Saaremaal ning Valgjärve mõisas Kanepi kihelkonnas ja Uue-Antsla mõisas Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Hiljem võeti perekonnanime Loom kandvate inimeste poolt nime muutes uuteks perekonnanimedeks Aasväli, Lango ja Viir.
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Suursööt

Suursööt on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Suursööt (Sursööt) on pandud Saku mõisas Keila kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Suursööt uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Ponomarev, Ponomarjov ja Sirotkin. Oskar-Albert Suursöödi palvel kanti Suursööt perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 310 all (Siseministeeriumi teadaanne 11. veebruarist 1937).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Suursööt Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Sõmermaa

Sõmermaa on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Sõmermaa uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Simmermann ja Zimmermann. Oskar Sõmermaa palvel kanti Sõmermaa perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 368 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. augustist 1938).
Särev

Särev on eesti perekonnanimi.
Andres Särevi palvel kanti Särev perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 314 all (Siseministeeriumi teadaanne 11. veebruarist 1937).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Särev Eestis 37 mehel ja 38 naisel.
Särgava

Särgava on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Särgava uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Peterson ja Tirmann. Otto Särgava palvel kanti Särgava perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 277 all (Siseministeeriumi teadaanne 28. oktoobrist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Särgava Eestis 13 mehel ja 15 naisel.
Pikktiib-sooritsikas

Pikktiib-sooritsikas ("Conocephalus fuscus") leiti Eestist esmakordselt 2016. aastal Lõuna-Eestist . Erinevalt sooritsikast on pikktiib-sooritsika isenditel alati pikad tiivad.
Sooritsikas

Sooritsikas ("Conocephalus dorsalis") on küllaltki tavaline liik niisketes elupaikades, eriti rannaniitudel. Tavaliselt on isendid lühitiivalised, kuid esineb ka pikatiivalist vormi. Laul on väga kõrgetooniline, täiskasvanud inimesele raskesti kuuldav.
Simona Halep

Simona Halep (sündinud 27. septembril 1991 Constanțas) on Rumeenia tennisist.
Ta tõusis WTA edetabelis maailma esimängijaks 9. oktoobril 2017 ja püsis sellel kohal 16 nädalat. 26. veebruaril 2018 hõivas ta taas WTA edetabeli esikoha ning püsis seal 28. jaanuarini 2019.
Saavutused.
Ta on võitnud 18 WTA turniiri. Esimene WTA turniiri võit tuli 2013. aastal ning samal aastal võitis ta veel 5 turniiri.
Halep on jõudnud kolm korda suure slämmi turniiri finaali. 2018. aastal võitis ta oma esimese suure slämmi turniiri, alistades Prantsusmaa lahtiste meistrivõistluste finaalis Sloane Stephensi. Enne seda kaotas ta 2014. aastal Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel finaalis Marija Šarapovale ja 2017. aastal kaotas ta taas Prantsusmaal finaalis, seekord Läti tennisistile Jeļena Ostapenkole 6:4, 4:6, 3:6.
Tunnustus.
2018. aastal nimetati ta Bukaresti aukodanikuks.
Tervisenäidustusega rinnaoperatsioon.
Simona Halep on avalikult tunnistanud, et laskis 2009. aastal teha rinnavähendusoperatsiooni. "Ma ei suutnud kiiresti reageerida ja tundsin end suurte rindade tõttu ebamugavalt," selgitas tennisist 2011. aastal operatsiooni vajalikkust. "Need kaalusid nii palju, et ma lihtsalt ei saanud mängida, rinnad segasid mind." Halep märkis, et tal olid suurte rindade tõttu olnud pidevalt seljavalud.
Pärast operatsioonist taastumist paranesid Halepi tennisetulemused jõudsalt: 2008. aasta lõpus edetabeli 352. kohalt tõusis 2011. aasta suveks 57. kohale.
Dopingujuhtumid.
2022. aasta augustis USA lahtiste meistrivõistluste ajal leiti Simona Halepi dopinguproovist keelatud ainet roksadustaati, mis soodustab punaste vereliblede tootmist. Enne esialgse võistluskeelu saamist asus ta maailma edetabelis üheksandal kohal.
2023. aasta kevadel selgus, et Halepi bioloogilises passis avastati anomaalsed kõikumised, mis viitavad samuti keelatud ainete tarvitamisele. Septembris 2023 teatas tennises dopingupuhtuse eest võitlev ühendus ITIA (International Tennis Integrity Agency), et Halepi juhtumi uurimine on lõpetatud ning talle on määratud kahe dopingurikkumise eest kokku nelja aasta pikkune võistluskeeld.
Kõrk Värav (Osmanite õukond)

Kõrk Värav (ka Kõrge Värav; osmanitürgi keeles "باب عالی" ehk "Bāb-i ʿĀlī" või "Babıali") on Osmanite impeeriumi keskvalitsuse ja selle diplomaatia sünekodeetiline metonüüm. Selle kontsept on omakorda viidanud Ḳosṭanṭīnīye linnale (tänapäevane İstanbul) kui Osmanite võimukeskusele.
Zlēkase vald

Zlēkase vald (läti keeles "Zlēku pagasts") on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Piltene, Zirase ja Ugāle vallaga ning Kuldīga piirkonna Ēdole, Padure ja Rumba vallaga.
Valla pindala on 107 km². 2016. aasta seisuga elas seal 511 inimest. Valla keskus on Zlēkase küla. Vallavanem on Daiga Cekule.
Ajalugu.
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju "Schleck". Aastal 1935 oli valla pindala 168 km² ja seal oli 1428 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Cirkale ja Zlēkase külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1990 muudeti Zlēkase külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Loodus.
Suuremad jõed on Venta jõgi ja Abava jõgi. Järvedest asub vallas 14 hektari suurune Kāžezers ja 2,5 hektari suurune Tīsezers. Vald ise asub Rannikumadalikul. Valla pindalast katvad metsad 72,9%.
Looduskaitse all on Zlēkase park, Jaunābelnieki tamm, Kirikumõisa tammed, Kellatamm ning arvukalt nimetuid põlispuid. Valda jäävad 10 hektari suurune Piešdanga hoiuala, 284 hektari suurune Nagļi ja Ansiņi soo hoiuala ning 39 hektari suurune Tišezersi hoiuala. Ka jääb valda osaliselt Galmici, Lejēji ja Muižarāji pankade kaitseala. Lisaks jääb osa valla kaguosast Abava ürgoru maastikukaitsealale.
Kaitstavad mälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Zlēkase luteri kirik, sealsed 21 pinki ja nende maalingud, külgmised rõdud, kantsel, altar, orel ja kamin, Paventa linnamägi, Pabērzkalnsi muinaskalmed, Pabērzkalnsi linnamägi ja sealne muinasasula.Regionaalse kaitse all on Dzikļi muinaskalmed, Pasilciemsi muinaskalmed, Jaunbērzi muinasasula, Gaisiņi muinaskalmed, hiiepaik Zlēkase linnamäel, Zlēkase linnamägi, Valleskalnsi linnamägi, Jāņkalni keskaegne kalmistu, Abavmuiža ohvrikivi ja Ēčkalni muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Lāmi linnamägi.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 494 lätlast, 2 venelast, 1 valgevenelane, 5 ukrainlast, 2 poolakat ja 4 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Zlēkas

Zlēkas on küla ("ciems") Lätis Ventspilsi piirkonnas, Zlēkase valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel, Ventspilsist 41 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad kultuurimaja ja raamatukogu. Külas asub Zlēkase bussipeatus.
Küla kujunes Zlēkase mõisa juurde, mida mainitakse esimest korda aastal 1561. Aastal 1796 avati seal mõisatöölistele kool, mis oli vanim omataoline Kurzemeš. Detsembris 2014 hukkasid saksa sõjaväed 160 sealset elanikku, keda süüdistati koostöös partisanidega. Nõukogude ajal oli küla kohaliku Jānis Fabriciussi järgi nimetatud kolhoosi keskasulaks. Aastal 2016 suleti sealne algkool, mis oli tegutsenud järjepanu 220 aastat.
Zlēkase park on looduskaitse all. Ka külas kasvavad Jaunābelnieki tamm, Kirikumõisa tammed, Kellatamm, kaheksateist nimetut tamme, üks raagremmelgas ja kaheksa mändi on looduskaitse all.
Regionaalse kaitse all on hiiepaik Zlēkase linnamäel ja Zlēkase Karistusmäe linnamägi. Zlēkase luteri kirik, sealsed 21 pinki ja nende maalingud, külgmised rõdud, kantsel, altar, orel ja kamin on riiklike mälestisena muinsuskaitse all.
2012. aasta Armeenia parlamendivalimised

2012. aasta Armeenia parlamendivalimised toimusid 6. mail 2012. 
Armeenia parlamendis sai enamuse president Serž Sargsjani juhitud Armeenia Vabariiklik Partei (69 kohta 131-st). Teiseks tuli ärimees Gagik Tsarukjani juhitud partei Õitsev Armeenia, mis sai neljandiku parlamendi kohtadest (37). Ülejäänud neli parlamenti pääsenud parteid olid Armeenia Rahvuskongress (7), Armeenia Revolutsiooniline Föderatsioon (6), Seaduslikkuse Partei (5) ja Pärandipartei (5).
131-st parlamendikohast 90 jaotati parteide vahel proportsionaalselt, 41 kohta valimisringkondades majoritaarselt. Mõned parteid (sh parlamenti pääsenud Revolutsiooniline Föderatsioon, Õitsev Armeenia ja Pärandipartei) protestisid enne valimisi sellise valimiskorralduse vastu ja taotlesid majoritaarse süsteemi kaotamist ja üleminekut täielikult proportsionaalsele valimissüsteemile.
Berettyóújfalu

Berettyóújfalu on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis, Berettyóújfalu kreisi halduskeskus.
Linnast on pärit filmilavastaja Károly Makk ja Euroopa Parlamendi liikmed Viktória Mohácsi, István Pálfi ja István Ujhelyi.
112 eKr

Aasta 112 eKr ehk ab urbe condita DCXLII (642).
Jaanuar 2018

Jaanuar 2018, kroonika.
2018. aasta jaanuar algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.
Kehtna vald

Kehtna vald on vald Rapla maakonna lõunaosas.
Kehtna vallavanem alates 2021. aastast on Tanel Viks.
Kehtna vald moodustati 2017. aastal senise Kehtna valla ja Järvakandi ühinemisel.
Asustus.
Vallas on üks alev (Järvakandi), viis alevikku ja 43 küla.
Alevikud: Eidapere, Lelle, Keava, Kehtna, Kaerepere
Külad: Ahekõnnu, Ellamaa, Haakla, Hertu, Hiie, Ingliste, Kaerepere, Kalbu, Kehtna-Nurme, Kastna, Kenni, Koogimäe, Koogiste, Kumma, Kõrbja, Käbiküla, Kärpla, Laeste, Lalli, Lau, Lellapere, Lellapere-Nurme, Linnaaluste, Lokuta, Metsaääre, Mukri, Nadalama, Nõlva, Ohekatku, Pae, Palasi, Paluküla, Põllu, Põrsaku, Reonda, Rõue, Saarepõllu, Saksa, Saunaküla, Selja, Sooaluste, Valtu-Nurme, Vastja
Herbert von Obwurzer

Herbert von Obwurzer (23. juuni 1888 Innsbruck – 26. jaanuar 1945 Nakel) oli Austria-Ungari sõjaväelane ja Teise maailmasõja ajal Saksamaa SS-Oberführer, kes sai 30. jaanuaril 1945 postuumselt SS-Brigadeführeriks. Ta oli 21. juulist 1944 kuni 26. jaanuarini 1945 15. Relvagrenaderide SS-diviisi ülem.
Aastatel 1907–1919 teenis ta Austria-Ungari armees, ta võttis osa Esimesest maailmasõjast.
21. juulist 1944 kuni 26. jaanuarini 1945 oli ta 15. Relvagrenaderide SS-diviisi ülem. Ta langes Preisimaal Nakelis (praeguses Nakło nad Noteciąs Nakło maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Poolas).
Rapla vald

Rapla vald on Raplamaa haldusüksus. Valla keskus on Rapla linn.
Rapla vald moodustati 2017. aastal senise Rapla valla, Juuru valla, Kaiu valla ja Raikküla valla ühinemisel.
Asustus.
Vallas on üks linn (Rapla), viis alevikku ja 83 küla.
Alevikud: Alu, Hagudi, Juuru, Kaiu, Kuusiku
Külad: Alu-Metsküla, Aranküla, Atla, Hagudi, Helda, Hõreda, Härgla, Iira, Jalase, Jaluse, Juula, Järlepa, Kabala, Kaigepere, Kalda, Kalevi, Karitsa, Kasvandu, Kelba, Keo, Kodila, Kodila-Metsküla, Koigi, Koikse, Kuimetsa, Kuku, Kuusiku-Nõmme, Kõrgu, Lipa, Lipametsa, Lipstu, Loe, Lõiuse, Lõpemetsa, Mahlamäe, Mahtra, Maidla, Metsküla, Mõisaaseme, Mällu, Nõmme, Nõmmemetsa, Nõmmküla, Oblu, Oela, Ohulepa, Oola, Orguse, Palamulla, Pirgu, Purila, Purku, Põlliku, Põlma, Raela, Raikküla, Raka, Ridaküla, Röa, Sadala, Seli, Seli-Nurme, Sikeldi, Sulupere, Suurekivi, Tamsi, Tapupere, Tolla, Toomja, Tuti, Tõrma, Ummaru, Uusküla, Vahakõnnu, Vahastu, Valli, Valtu, Vana-Kaiu, Vankse, Vaopere, Väljataguse, Äherdi, Ülejõe
Ajalugu.
Henriku Liivimaa kroonika kohaselt toimusid selles piirkonnas (arvatavasti Raikkülas või Raelas) ümbruskonna hõimude nõupidamised ehk kärajad (Raikküla kärajad).
Piirkonna talupojad osalesid 1858. aastal toimunud Eestimaa talupoegade ja Vene karistussalklaste vahelises kokkupõrkes, mis on tuntud kui Mahtra sõda. 1933. aastal avati Mahtra külas ka Mahtra sõja mälestussammas.
Esimene Rapla vald moodustati juba 19. sajandil. 1939. aasta valdade reformiga läks valdav osa valla maa-alast uue Rapla valla koosseisu. Okupatsiooniajal moodustati Rapla külanõukogu. Taasiseseisvumise järel Rapla vald taastati. 2002. aastal ühines Rapla linn vallaga. 2017. aasta haldusreformiga liitusid senised Rapla, Juuru, Kaiu ja Raikküla vallad ning moodustati tänane vald.
Vaatamisväärsused.
Rapla linnas on suuremateks vaatamisväärsusteks kahe torniga Rapla kirik, 1902. aastal rajatud kivisild ja 1977. aastal valminud Rapla KEK-i haldushoone. Vallast leiab ka Alu mõisa härrastemaja, Juuru kiriku, Kuimetsa karstiala, Mahtra Talurahvamuuseumi, Nõmme kõrtsihoone, Puraviku tuuleveski ja Vahastu rändrahnu.
Korneuburg

Korneuburg on linn "(Stadtgemeinde)" Austrias. See asub Alam-Austria liidumaal ja on Korneuburgi ringkonna halduskeskus. Korneuburg asub Doonau vasakkaldal, Klosterneuburgi linna vastas, ja on 12 km Viinist loodes.
Korneuburg oli algselt Nivenburgi nime all Klosterneuburgiga seotud kaldaasula. Asulat on esmamainitud 1136. aastal. 1298. aastal sai ta õiguse Klosterneuburgist ametlikult eralduda.
1938. aastal liideti Korneuburgi laevatehasega Hermann-Göring-Werke ja seda suurendati oluliselt. 1941. aastal lisandus 16 kasarmut sakslastele, sunnitöölistele ja sõjavangidele. 1945. aastal vallutas Punaarmee laevatehase.
Linna hõlmavate sõjaliste kampaaniate hulka kuuluvad Viini lahing, Kolmekümneaastane sõda, Prantsuse revolutsioonisõjad ja Teise maailmasõja naftakampaania.
Korneuburgi laevatehases asub tänapäeval Viini Sõjaajaloo muuseumi filiaal, mis koosneb kahest patrull-laevast, Niederösterreich ja Oberst Brecht. Need olid Austria armee viimased patrull-laevad Doonaul ja KuK Kriegsmarine järglased.
Mieming

Mieming on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 864 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 50,39 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3533 inimest. Vald paikneb 19 km Imstist idas ja 6 km Telfsist läänes. Peamised sissetulekuallikad on põllumajandus ja suveturism.
Mils bei Imst

Mils bei Imst on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 743 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 3,49 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 560 inimest. Vald paikneb 5 km Imstist läänes. Tänu kiirtee tunnelile on paik raskeliiklusest vaba. Milsis on luht, mis on populaarne puhkeala.
Mötz

Mötz on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 654 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 5,86 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1261 inimest. Vald paikneb 16,3 km Imstist idas ja 9 km Telfsist läänes. 
Küla on esmamaitud 12. sajandil. Kunagi Miemingiga koos olnud Mötzist sai pärast Teist maailmasõda omaette vald. Peamised sissetulekuallikad on põllumajandus, suveturism, kuid Mötz on ka tüüpiline elamurajoon.
Nassereith

Nassereith on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 843 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 72,4 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2014 inimest. Vald paikneb 11 km Imstist põhjas Gurglbachi ülemjooksul. 
Küla on kirjalikult esmamainitud 1150. aastal, kuid asustus algas aastatel 200–300 eKr. Peamine sissetulekuallikas on turism, kuid Nassereith on nüüd pendeldajate kogukond.
Obsteig

Obsteig on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas. Vald asub 991 m kõrgusel merepinnast.
Valla pindala on 34,66 km². See jaguneb 14 osaks.
1. jaanuaril 2016 elas seal 1320 inimest.
Vald paikneb 15 km Imstist kirdes ja 3 km Mötzi kohal.
See on populaarne suusatamiskoht. Peamine sissetulekuallikas on taliturism.
Saue vald

Saue vald on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonnas. Saue vald moodustati haldusreformi tulemusel 24. oktoobril 2017, kui ühinesid senine Saue vald, Kernu vald, Nissi vald ja Saue linn.
Saue vallavanem on Andres Laisk ja volikogu esimees on Harry Pajundi. Mõlemad on olnud ametis alates valla moodustamisest 2017. aastal.
Tegemist on rahvaarvult suurima Eesti mandriosa vallaga. Valla pindala on ligikaudu 630 ruutkilomeetrit. Saue valda iseloomustab mitmekesine asustusstruktuur: seal on linnalisi asumeid ja hajaasustust. Valda läbib mitu tähtsat teed: Tallinna–Pärnu ja Tallinna–Haapsalu maantee ning Tallinna–Turba ja Tallinna–Paldiski raudtee.
1. jaanuari 2023. aasta seisuga elab Saue vallas ligikaudu 26 000 inimest. Saue valla naabrid on Tallinna ja Keila linn ning Saku, Kohila, Märjamaa, Lääne-Nigula, Lääne-Harju ja Harku vald. 
Valla keskus asub Saue linnas (1. jaanuari 2023 seisuga 6017 elanikku). Rahvaarvult suurimad valla alevikud on Laagri (6014 elanikku), Turba (930 elanikku) ja Riisipere (864 elanikku). Elanikerohkemad külad 1. jaanuari 2023. aasta seisuga on Alliku (2739 elanikku), Vanamõisa (908), Ääsmäe (843), Kaasiku (559), Hüüru (536), Vatsla (423), Koidu (422), Laitse (404), Haiba (314), Jõgisoo (313) ja Maidla (313).
Saue valla asulad.
Saue vallas on 50 küla, kolm alevikku ja üks linn.
Haridus.
Saue vallas on seitse üldhariduskooli: Saue Kool, Ääsmäe Põhikool, Turba Kool, Nissi Põhikool, Kernu Põhikool, Ruila Põhikool ja Laagri Kool. Peale nende koolide on Laagri alevikus ning Vatsla, Hüüru, Kiia, Püha, Alliku ja Koidu külas elavatele lastele määratud elukohajärgseks kooliks Tallinna Pääsküla Kool.
Alates 2003. aastast tegutseb Salu Kool, kus saavad õppida raske ja sügava vaimupuudega lapsed. Kool tegutseb erakooliseaduse alusel ja on tasuline.
Alates 1. septembrist 2022 tegutseb Laagris Saue Riigigümnaasium.
Laagris tegutseb Laagri Huvialakool ja Sauel Saue Muusikakool.
Vallas on ka 11 lasteaeda.
Kultuur.
Piirkondlikke ja vallaüleseid kultuuriüritusi korraldab ja huviharidust eri vanuserühmadele korraldab Saue Kultuuri- ja Huvikeskus, millel on kolm filiaali:
Saue vallas on kümme seltsimaja, mis asuvad Laitses, Hüürus, Maidlas, Turbas, Vanamõisas, Jõgisool, Ääsmäel, Ellamaal, Tuulas ja Lehetus:
Valla raamatukogusid haldab Saue Raamatukogud, millel on seitse haruraamatukogu ja kaks teeninduspunkti:
Loodus.
Veekogud.
Veekogude loend pärineb Keskkonnaregistrist.
Apodiktiline otsustus

Apodiktiliseks otsustuseks nimetatakse traditsioonilises loogikas otsustust, mille puhul subjekti seost predikaadiga mõeldakse paratamatusega.
Ajalugu.
Aristoteles defineerib "Esimeses analüütika" 1. peatükis apodiktilise propositsiooni (või eelduse või lause; ἀποδεικτική πρότασις) kõigepealt kui propositsiooni (πρότασις), mis postuleeritakse ise (mitte ei võeta vestluskaaslaselt), ning seejärel kui propositsiooni, mis on tõene ning on tuletatud lähtealustest (24a30; apodiktilist propositsiooni eristab ta dialektilisest propositsioonist).
Jūrkalne vald

Jūrkalne vald (läti keeles "Jūrkalnes pagasts") on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Zirase ja Užava vallaga, Kuldīga piirkonna Alsunga vallaga ning Lõuna-Kuramaa piirkonna Saka vallaga.
Valla pindala on 99,6 km². 2016. aasta seisuga elas seal 349 inimest. Valla keskus on Jūrkalne küla. Vallavanem on Guntars Reķis.
Ajalugu.
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju "Felixberg". Aastani 1825 kandis see nime "Pilsberģe vald". Aastal 1935 oli valla pindala 94,1 km² ja seal oli 1153 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Jūrkalne ja Ušvalki külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Jūrkalne külanõukoguga likvideeritav Ošvalki külanõukogu, aastal 1954 aga Sārnate külanõukogu. Aastal 1961 arvati osa külanõukogu maadest Užava külanõukogu koosseisu, aastal 1977 liideti osa maadest aga Alsunga alevinõukoguga. Aastal 1987 liideti külanõukoguga osa Saka külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Loodus.
Suurim jõgi on Rīva jõgi. Vallas asuvad 50 hektari suurune Dižezersi järv ja 1 hektari suurune Pāžezers. Valla pindalast katvad metsad 81,6%.
Looduskaitse all on Zaķi Suurmänd, veel kaks mändi, sanglepp ja üks põline nimetu jalakas valla põhjaosas. Valla põhjaossa jääb ka osaliselt Sārnate soo hoiuala.
Kaitstavad mälestised.
Jūrkalne vald on üks kolmest vallast, kus elavad suitid. Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Drēbnieki muinaskalmed, Jūrkalne katoliku kirik ja kaks selle ust. 
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 337 lätlast, 2 venelast, 1 valgevenelane, 3 ukrainlast ja 1 poolakas.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jūrkalne

Jūrkalne (varem Feliksberga, saksa "Felixberg") on küla ("ciems") Lätis Ventspilsi piirkonnas, Jūrkalne valla halduskeskus. Küla asub Läänemere rannikul merepinnast 14 meetri kõrgusel, Ventspilsist 52 kilomeetri kaugusel. Külas asuvad Jūrkalne ja Zītari bussipeatused.
Küla on suitide traditsiooniline elupaik. Seal asuvad rahvamaja ja raamatukogu. Sealsed Drēbnieki muinaskalmed, katoliku kirik ja kaks selle ust on mälestisena regionaalse kaitse all. 
Küla ümbruses on rannik järsk ja kõrge, kohati on sealsed nõlvad 20 meetri kõrgused. Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 2.63 m.
15. mail 1809 toimus küla all merel lahing Briti ja Taani laevastiku vahel. Küla kohta olid enne aastat 1844 kasutusel nimekujud Medeņciems ("Meddenzeem") ja Jūrciems ("Jorizeem").
1872. aastal asutati külas Jūrkalne merekool, kus koolitati tüürimehi ja lähisõidukapteneid. Kool tegutses Esimese maailmasõjani. 1882. aastal sündis seal helilooja Abraham Zevi Idelsohn. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.
Ugāle vald

Ugāle vald (läti keeles "Ugāles pagasts") on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Piltene, Usma, Pope, Puze, Zlēkase ja Tārgale vallaga ning Kuldīga piirkonna Rumba vallaga.
Valla pindala on 292 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2238 inimest. Valla keskus on Ugāle küla. Vallavanem on Helēna Mendrišora.
Ajalugu.
Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju "Ugahlen". Aastal 1935 oli valla pindala 190,6 km² ja seal oli 2183 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Ugāle, Māteri ja Vecbirznieki külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 ühendati Ugāle külanõukoguga likvideeritav Modese külanõukogu, aastal 1954 aga Māteri külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.
Loodus.
Suuremad jõed on Abava jõgi ja Rinda jõgi. Järvedest asuvad vallas Puze valla piiril 4,4 hektari suurune Dūņezers ja 5,205 km² suurune Puze järv. Valla pindalast on metsa all 78,5%.
Looduskaitse all on Vecumi rändrahn, Vēlogi tamm ning arvukalt nimetuid põlispuid. Valda jääb 19 hektari suurune Kroja metsade hoiuala, osalt jääb valla lõunaossa ka Pluči raba hoiuala. Lisaks jääb osa valla lõunaosast Abava ürgoru maastikukaitsealale.
Kaitstavad mälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Māteri Kuradijälje kivi, Ugāle linnamägi, Jaunvietase linnamägi, Ugāle luteri kirik, sealsed 19 kirikuliste pinki, kaks ahju, kantsel, altar, orel ja oreliprospekt. Regionaalse kaitse all on Rāpati muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Būdiņi muinaskalmed, Māteri asulakoht, Krišiņi muinaskalmed, Laukgaļi muinaskalmed, Brunči linnamägi ja Lamiķi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Sirgumi muinaskalmed, Sirgumi küla asupaik ja Veckušķi Püha tamm.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1841 lätlast, 197 venelast, 22 valgevenelast, 62 ukrainlast, 12 poolakat ja 16 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Aavere vald

Aavere vald (saksa keeles "Afer") oli vald Järvamaal Koeru kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Kapu vallaga.
Ahaste vald

Ahaste vald (ka Riintali vald; saksa keeles "Friedenthal") oli vald Pärnumaal Mihkli kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1899 ja siis liideti see vald Koonga vallaga.
Alliku vald (Türi kihelkond)

Alliku vald (varasema nimega Türi-Alliku vald; saksa keeles "Allenküll") oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vallamaja asus Väljaotsa (Oisu-Väljaotsa) külas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Alu-Rapla vald

Alu-Rapla vald (saksa keeles "Allo und Rappel") oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1867 ja seejärel jagati see vald vallakogukondade soovil Rapla ja Alu vallaks.
Alu vald

Alu vald (saksa keeles "Allo") oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1867–1891 ja siis liideti see vald Rapla vallaga.
Arbavere vald

Arbavere vald (saksa keeles "Arbafer") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Vohnja vallaga.
Arkna vald

Arkna vald (saksa keeles "Arknal") oli vald Virumaal Rakvere kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Kaarli vallaga.
Arumäe vald

Arumäe vald (ka Samokrassi vald; saksa keeles "Samokras") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Joala vallaga.
Arussaare vald

Arus(s)aare vald (saksa keeles "Arrosaar") oli vald Viljandil Pilistvere kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1897 ja siis liideti see vald Kõo vallaga.
Aruvalla vald

Aruvalla vald (saksa keeles "Arrowall") oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Rae vallaga.
Atla vald

Atla vald (saksa keeles "Attel") oli vald Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Lümanda vallaga.
Atla vald (Juuru kihelkond)

Atla vald (saksa keeles "Attel") oli vald Harjumaal Juuru kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Juuru vallaga.
Eikla vald

Eikla vald (saksa keeles "Euküll") oli vald Saaremaal Kaarma kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Loona vallaga.
Eivere vald

Eivere vald (saksa keeles "Eyefer") oli vald Järvamaal Anna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Purdi vallaga.
Elme vald

Elme vald (saksa keeles "Magnushof") oli vald Saaremaal Kaarma kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Loona vallaga.
Emumäe vald

Emumäe vald (saksa keeles "Emmomeggi") oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Salla vallaga.
Ereda vald

Ereda vald (saksa keeles "Errides") oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Mäetaguse vallaga.
Häädemeeste vald

Häädemeeste vald on vald Pärnu maakonna lõunaosas, Liivi lahe kaldal.
Häädemeeste vald moodustati 2017. aastal senise Häädemeeste valla ja Tahkuranna valla ühinemisel.
Asustusjaotus.
Vallas on kaks alevikku ja 29 küla.
Saarde vald

Saarde vald on vald Pärnumaa kaguosas.
Vald moodustati 2017. aastal senise Saarde valla ja Surju valla ühinemisel.
Asustusjaotus.
Vallas on üks linn (Kilingi-Nõmme), üks alevik (Tihemetsa) ja 36 küla.
Külad: Allikukivi, Ilvese, Jaamaküla, Jäärja, Kalda, Kalita, Kamali, Kanaküla, Kikepera, Kõveri, Kärsu, Laiksaare, Lanksaare, Leipste, Lodja, Lähkma, Marana, Marina, Metsaääre, Mustla, Oissaare, Pihke, Rabaküla, Reinse, Reinu, Ristiküla, Saarde, Saunametsa, Sigaste, Surju, Tali, Tuuliku, Tõlla, Veelikse, Viisireiu, Väljaküla
Calabariinae

Calabariinae on boalaste alamsugukond, kuhu kuulub ainult perekond "Calabaria" – kalabariia.
Antsla vald

Antsla vald on vald Võru maakonnas.
Antsla vald moodustati 2017. aastal senise Antsla valla ja Urvaste valla ühinemisel.
2022. aasta seisuga on Antsla vallavanem Avo Kirsbaum.
Asustus.
Vallas on üks linn (Antsla), kaks alevikku ja 39 küla.
Alevikud: Kobela, Vana-Antsla
Külad: Anne, Antsu, Haabsaare, Jõepera, Kaika, Kassi, Kikkaoja, Kirikuküla, Koigu, Kollino, Kraavi, Kuldre, Kõlbi, Litsmetsa, Luhametsa, Lusti, Lustimõisa, Lümatu, Madise, Mähkli, Oe, Pihleni, Piisi, Rimmi, Roosiku, Ruhingu, Savilöövi, Soome, Säre, Taberlaane, Toku, Tsooru, Uhtjärve, Urvaste, Uue-Antsla, Vaabina, Viirapalu, Visela, Ähijärve
Anija vald

Anija vald on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonna idaosas.
Anija vald moodustati 2017. aastal senise Anija valla ja Aegviidu valla ühinemisel.
Asustusjaotus.
Vallas on 1 linn (Kehra), 1 alev (Aegviidu) ning 31 küla:
Aavere, Alavere, Anija, Arava, Härmakosu, Kaunissaare, Kehra, Kihmla, Kuusemäe, Lehtmetsa, Lilli, Linnakse, Looküla, Lükati, Mustjõe, Paasiku, Parila, Partsaare, Pikva, Pillapalu, Rasivere, Raudoja, Rooküla, Salumetsa, Salumäe, Soodla, Uuearu, Vetla, Vikipalu, Voose ja Ülejõe.
Toila vald

Toila vald oli kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Ida-Viru maakonnas.
Vald liitus 28. novembril 2025 senise Jõhvi vallaga ühendomavalitsuseks Jõhvi vald.
Toila viimane vallavanem oli alates 2017. aastast Eve East.
Ajalugu.
Toila vald moodustati 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Kohtla-Nõmme valla, senise Toila valla ja Kohtla valla ühinemisel.
Algselt oli plaanis liituda ka Jõhvi vallaga. 2022. aastal alustasid Jõhvi ja Toila vald ühinemisläbirääkimisi eesmärgiga moodustada uus, Jõhvi vald. 18. detsembril 2024 kiitsid Jõhvi ja Toila vallavolikogud heaks kahe valla ühinemisotsuse. Ühinemine toimus 28. novembril 2025, peale kohalike omavalitsuste volikogude valimistulemuste väljakuulutamist.
Asustus.
Vallas oli üks alev (Kohtla-Nõmme), kaks alevikku ja 27 küla.
Alevikud: Toila, Voka.
Külad: Altküla, Amula, Järve, Kaasikaia, Kaasikvälja, Kabelimetsa, Kohtla, Kohtla-Uueküla, Konju, Kukruse, Martsa, Metsamägara, Mõisamaa, Ontika, Paate, Peeri, Päite, Pühajõe, Roodu, Saka, Servaääre, Täkumetsa, Uikala, Vaivina, Valaste, Vitsiku, Voka.
Balassagyarmat

Balassagyarmat (varem "Balassa-Gyarmath", slovaki "Balašske Ďarmoty", saksa "Jahrmarkt") on linn Ungaris Nógrádi komitaadis, Balassagyarmati kreisi halduskeskus.
Linna asub riigi põhjaosas, Slovakkia piiri lähedal Ipolyi jõe vasakkaldal.
Jõe paremkaldal asunud linna osa kuulub tänapäeval Slovakkiale ja kannab nime Slovenské Ďarmoty.
Užava alamjooksu looduspark

Užava alamjooksu looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Ventspilsi piirkonnas Užava ja Zirase vallas Uzava jõe kallastel, asudes suuremalt jaolt Užava poldril. Kaitseala (läti keeles "Užavas lejtece") loodi 2004. aastal, kaitsmaks poldril peatuvaid rändlindusid ja sealset rukkirääkude asurkonda. Tegemist on Natura 2000 võrgustiku linnualaga.
Užava poldrit kasutavad ümbruskonna põllumehed, kuid selle infrastruktuurid enam ei toimi. Kaitseala pindala on 1434 ha. 87,2% looduspargist võtab enda alla põllumajanduslik maa. Metsade all on 10,4% looduspargist, veekogusid on 21,6 hektarit. Seakset põllumajanduslikku maad kasutavad valdavalt veisekasvatajad, elanikke looduspargis ei ole.
Levinumad taimed looduspargis on harilik kerahein, põldtimut, suur kastehein, harilik orashein, mets-harakputk, aas-rebasesaba, aaskaerand, luht-kastevars, ojamõõl, harilik lubikas ja kuldtulikas, metsades ka harilik paakspuu, harilik angervaks, seaohakas, sookastik, harilik vaarikas, harilik toomingas, õrn lemmmalts, väikeseõiene lemmmalts, harilik vereurmarohi, kõrvenõges, harilik vesikanep, roomav madar ning harilik humal, veekogudel sale tarn, põistarn, päideroog, pilliroog, laialeheline hundinui, harilik jõgiputk, kollane võhumõõk, tara-seatapp, jäneskastik, kollane vesikupp, suur parthein, harilik kalmus, kraavtarn, väike lemmel ja ristlemmel teede ääres punane aruhein, valge madar, aasnurmikas, ohtetu luste, mets-harakputk ja maapirn. Levinumad puud on sanglepp, hall lepp, arukask, sookask, raagremmelgas, tuhkur paju, mustjas paju, raudremmelgas ja vitspaju. Haruldasematest taimedest kasvavad seal murulauk, väike ristik, sammaldest lamelehik, harilik hännik ja õrn hännik.
Kevaditi peatuvad poldril umbkaudu kahe nädala vältel rändlinnud, tegemist on ühe suurema lindude peatuspaigaga Lätis. Sealsed madalad alad on kevaditi sagedasti üle ujutatud. Rändeperioodil peatuvad seal laululuik, sinikael-part, kiivitaja, viupart, piilpart, kühmnokk-luik, väikeluik, hallhani, rabahani, valgepõsk-lagle, Kanada lagle, kalakajakas ja naerukajakas. Kaitsealal pesitsevad põldlõoke, kiivitaja, talvike, metsvint, salu-lehelind, põldvutt, soo-loorkull, väike-konnakotkas, sookurg, valge-toonekurg, kuldnokk, hallvares, levinuim pesitseja on seal aga kiivitaja.
Imetajatest elavad kaitsealal põder, metskits, punahirv, metssiga, kährik, saarmas, rebane, tuhkur, siil, mutt, valgejänes, kobras, rändrott, orav ja mügri. Kaladest elavad Užava jões lõhe, meriforell, haug, särg, turb, lepamaim, rünt, vimb, luukarits, ahven ja ogalik.