tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ada Lovelace

Ada Lovelace ehk Augusta Ada King, Lovelace'i krahvinna, sünninimega Augusta Ada Byron (10. detsember 1815 – 27. november 1852), oli Inglismaa matemaatik, kes on tuntud eelkõige Charles Babbage'il pooleli jäänud mehaanilise universaalarvuti kirjeldamise ja rakendusvõimaluste arendamise poolest. Lovelace nägi ette, et Babbage'i masinat saaks lisaks arvutamisele kasutada ka ükskõik millise sisu numbriteks teisendamiseks. Lovelace'i ideed olid oma ajast nii palju ees, et neid tunnustati lõplikult alles sada aastat hiljem, 1950. aastatel.
Koostöö Charles Babbage'ga.
Lovelace kohtus Babbage'ga 1833. aastal oma eraõpetaja Mary Somerville'i kaudu. 
Aastal 1842 kutsuti Babbage Torino ülikooli pidama loengut oma analüütilisest masinast. Noor insener ja pärastine Itaalia peaminister Luigi Menabrea kirjutas Babbage'i loengu prantsuse keeles üles ja see avaldati 1842. aasta oktoobris Genfi ülikooli ajakirjas. Babbage'i sõber Charles Wheatstone palus Lovelace'il tõlkida see artikkel inglise keelde. Töö võttis aega 9 kuud, Lovelace lisas tõlkele märkusi algtekstist kolm korda suuremas mahus. Tõlge ilmus Richard Taylori toimetatud loodusteaduste raamatusarjas "Scientific Memoirs" ('teaduslikud memuaarid') initsiaalide AAL all.
Lovelace koostas sellele arvutile ka programmi, mis arvutas Bernoulli arve. Selle programmi kirjelduse avaldas ta oma artikli märkuste osas. Mil määral ta selle programmi ise välja mõtles, on teadmata. Babbage väitis hiljem, et kirjeldas Lovelace'ile mitut võimalikku arvutamise viisi ja Lovelace valis neist ühe, parandades sealjuures ühe Babbage'i tehtud jämeda vea.
Lovelace'i mõju Babbage'ile on raske hinnata ka sellepärast, et Babbage kaldus üldse eitama teiste inimeste mõju endale. Kuid Lovelace oli kindlasti üks neid väheseid inimesi, kes täielikult mõistis Babbage'i tööd ning koostas tema analüütilisele masinale keeruka programmi. Lovelace'i kirjatöödes on vihjatud ka niisugustele arvutite kasutusvõimalustele, mida üheski Babbage'i avaldatud teoses pole mainitud, näiteks oletus, et "masin võib luua ükskõik missuguse keerukusastme ja ulatusega üksikasjalikke ja teaduslikke muusikateoseid".
Isiklikku.
Ada oli luuletaja lord Byroni ainus seaduslik laps. 1835. aastal abiellus ta Briti loodusteadlase William Kingiga, kes sai 1838. aastal krahvitiitli, misjärel Adast sai Lovelace'i krahvinna. Neil oli kolm last: Byron, Anne Isabella ja Ralph. Ada suri 36-aastaselt vähki.
Pärand.
Aastal 1953 avaldati Lovelace'i artikkel uuesti. Babbage'i masinat oli vahepeal hakatud tunnustama esimese arvutina ning Lovelace'i artiklit arvuti ja selle tarkvara kirjeldusena. Sel põhjusel peetakse Ada Lovelace'i esimeseks programmeerijaks.
Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi loodud programmeerimiskeel, mis avaldati 1983, sai Lovelace'i järgi nimeks Ada.
Hüperlink

Hüperlink (lühivormina link) on hüpertekstis viide (ühesuunaline osutamine) teisele (hüper)dokumendile (vms objektile võrgus, nt viirusele) või selle osale. Link võib viidata ka sama dokumendi muule osale. Hüpertekst on hüperlinkidega tekst (näiteks veebileht).
Lingiga ühendatud ehk viidatud objekti juurde pääsemiseks vajutatakse tavaliselt hiire või mõne muu osutusseadmega hüperlingina markeeritud objektile, mis võib olla tekst, pilt vms.
Hüperlinke kasutatakse laialdaselt veebis.
Dünaamiline veebileht

Dünaamiline veebileht on veebileht, mille sisu luuakse reaalajas ning mis muutub või kohandub automaatselt külastaja tegevuste ja määratud tingimuste järgi. 
Dünaamilise veebilehe vastand on staatiline veebileht, mis kasutajate tegevuse tagajärjel ei muutu, vaid kuvatakse nii, nagu see on salvestatud. 
Erinevalt staatilistest veebilehtedest, kus iga leht sisaldab unikaalset sisu, saavad dünaamilised veebilehed oma andmed andmebaasist. Seetõttu piisab veebilehe sisu muutmiseks andmebaasi kirje muutmisest, samas kui staatilise veebilehe puhul peab iga lehe eraldi üle käima.
Dünaamilised veebilehed jagunevad kaheks: serveri- ja kliendipoolsed veebilehed.
Ajalugu.
Dünaamilised veebilehed võeti kasutusele 1995. aastal, kui loodi JavaScript (algselt tuntud kui LiveScript). Sellest saati on kasutatud mitut interaktiivse sisu ja funktsionaalsuse tehnikat.
Serveripoolne dünaamiline veebileht.
Serveripoolne dünaamiline veebileht on veebileht, mis muudab oma ehitust laadimise või külastamise käigus. Seda kontrollib rakenduste server, mis töötleb serveripoolseid skripte. Serveripoolses skriptimises määravad andmebaasi salvestatud parameetrid, kuidas iga uus veebileht kokku pannakse. Tuntuimad serveripoolsed skriptikeeled on PHP, Perl ja ColdFusion, mis on kombineeritud andmebaasiga, näiteks Oracle'i või MySQL-iga.
Kliendipoolne dünaamiline veebileht.
Kliendipoolne dünaamiline veebileht on veebileht, mis muudab oma ehitust kliendi toimingute põhjal laadimise ajal jooksvate HTML-skriptidega. Toiminguteks võivad olla näiteks hiire- ja klahvivajutused või kindlad ajastatud sündmused. JavaScripti ja teiste skriptikeelte abil määratakse ära, kuidas HTML-komponendid dokumendi objektimudelisse (DOM-i) lisatakse, ning nende abil on seejärel võimalik jooksvalt seda uuendada. Kliendipoolse veebilehe sisu genereeritakse kasutaja kohalikus arvutisüsteemis, mis seab kasutaja arvutile tehnoloogilised nõuded.
Levinud tehnoloogiad kliendipoolsetel dünaamilistel veebilehtedel on JavaScript ja Flash.
Ühendatud tehnoloogiad.
Rakendusi, mis kombineerivad serveri- ja kliendipoolsed komponendid, et moodustada dünaamiline veebileht, nimetatakse veebirakenduseks. Selline kontseptsioon võeti kasutusele 1999. aastal, mil nii JavaScript kui ka XML olid juba välja töötatud.
Ajax on veebirakenduste väljatöötamise tehnika, mis kasutab nii kliendipoolset skriptimist kui ka serveripoolseid päringuid, et veebilehe kuvatavat sisu dünaamiliselt muuta. Tulemuse saavutamiseks saadab Ajax serverisse andmepäringu, millele saab vastuseks soovitud andmed ning mida seejärel töödeldakse kliendipoolse skriptiga. Sellise tehnika kasutamisel muudetakse iga päringu järel vaid soovitud leheosa, mitte tervet veebilehte, tänu millele on võimalik lühendada serveri laadimisaega. Ajaxi tehnikat kasutatakse näiteks Google Mapsi ja Gmaili veebirakendustes.
Kaadripoliitika

Kaadripoliitika – üldtähenduses: inimeste käsitlemine tööalase või ühiskondliku reservina või võimalusena neid kasutada mingil erialal või ametikohal; inimeste suunamine või lubamine võimu juurde, ametitesse, erialadele.
Kaader (töötajaskond)

Kaader (prantsuse keeles "cadres") – isikkoosseis, personal, töötajaskond; asutuse, ettevõtte või organisatsiooni kvalifitseeritud ja vilunud töötajad; laiemalt: tööala väljaõpetatud töötajaskond. 
Lisatähendused Nõukogude Liidus.
Seda terminit kasutati Nõukogude Liidus seoses NLKP juhtivaks jõuks tunnistamisega. Kaadrit valis, määras ja lubas kohtadele partei koos muude juhtivorganitega. Paljudes suuremates asutustes olid kaadriosakonnad, mis jälgisid töötajaid ja esitasid oma soovitusi töötajate kohalepaigutamiseks, ümberpaigutamiseks ja töölt kõrvaldamiseks.
World Wide Web Foundation

World Wide Web Foundation (ka: Web Foundation) on organisatsioon, mille eesmärk on arendada veebi ja teha see kättesaadavamaks. Organisatsiooni moodustamisest andis 14. septembril 2008 teada Tim Berners-Lee Washingtonis Newseum muuseumis. Organisatsioon alustas ametlikult tööd 15. novembril 2009. Organisatsiooni eesmärkide realiseerimiseks haldab World Wide Web Foundation kolme programmi: "Web Science and Research" (veebi teaduslikud uuringud), "Web Technology and Practice" (veebitehnoloogiad ja nende rakendamine) ja "Web for Society" (veeb ja ühiskond) .
World Wide Web Foundation`i missiooniks on edendada ühte terviklikku veebi, mis oleks vaba ja avatud, laiendada veebi suutlikkust ja jõulisust ning laiendada kasu, mida inimesed üle maailma veebist saavad 
Organisatsioon on seotud Open Web Foundationiga.
Keskkoolimuusikal (muusikal)

"Keskkoolimuusikal" (originaalpealkiri "High School Musical") on Walt Disney Company noortemuusikal, mis põhineb Emmyga pärjatud samanimelisel telefilmil.
Lavastused Eestis.
Eesti Nuku- ja Noorsooteater.
Eesti Nuku- ja Noorsooteatris lavastas "High School Musicali" 2010. aastal Andres Dvinjaninov. Lavastus esietendus 2010. aasta märtsis. Eesti Teatriliit tunnustas lavastust 2011. aastal sõna-, muusika-, balleti- ja tantsulavastuste žürii eriauhinnaga.
2009. aasta oktoobris toimunud mitmevoorulistele katsetele registreerus üle 200 noore. Esimeses voorus laulsid kandidaadid "Keskkoolimuusikali" loo "Algus uus" ("Start of Something New") ning vabalt valitud laulu. Järgnevas voorus esitati muusikalist üks monoloog ja dialoog ning "casting" lõppes tantsuvooruga. Voorudest pääses edasi 40 noort.
MTÜ Kungla.
MTÜ Kungla muusikalitrupp tõi 2010. aastal Valga Kultuuri- ja Huvialakeskuses välja noortemuusikali "Meie muusikal", mis põhines "Keskkoolimuusikalil". Selle lavastasid Siiri Põldsaar ja Reet Laanoja.
Oskar Raudvere

Oskar-Aleksander Raudvere VR I/3 (28. oktoober 1884 Tallinn – 14. juuni 1940 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1924).
Haridus.
Lõpetas Tallinna Reaalkooli 1903. aastal.
Sõjaväeline karjäär.
Enne Esimest maailmasõda teenis podporutšik Oskar Raudvere Tallinnas 23. jalaväediviisi 91. Dvinski jalaväepolgus roodu nooremohvitserina ja Esimeses maailmasõjas teenis alamleitnant ja leitnant (27.12.1914) Oskar Raudvere Läänerindel 91. Dvinski jalaväepolgu roodu ja pataljoniülemana, kuni lahingus vangi langemiseni 30.08.1915. 
Vabadussõjas 1918. aastal oli staabikapten Oskar Raudvere 1. jalaväepolgu, ülema adjutant ja teenis 3. Kaitseliidu pataljonis, 2. märtsist – 1. aprillini 1919 Vahipataljoni ülem ja 1919. aasta 1. aprillist 3. diviisi tagavarapataljoni ülem.
1921. aasta 7. oktoobrist Tallinna komandant, alampolkovniku auastmes. Teenis 15. märtsist 1924 Harju maakonna rahvaväe ja (ühendatud Tallinna ja Harjumaa) Kaitseliidu Harju maleva ülemana ja hiljem – pärast Tallinna maleva eraldamist sellest – Kaitseliidu Tallinna maleva pealikuna.
Osales 1. detsembri riigipöördekatse mahasurumisel 1924. aastal.
1. juulist 1930 nimetati Harju Kaitseväeringkonna ülema ametikohalt Tallinna garnisoni komandandiks ja ühtlasi Vahipataljoni ülemaks kellena teenis kuni 1934. aastal Kaitsevägede staabi juurde kuuluvasse juhtide reservi määramiseni.
16. jaanuaril 1935 määrati Kaitseministri käsundusohvitseriks
Suri 1940. aasta 14. juunil südamehaigusse.
Aššur

Aššur (Assur) oli assüürlaste peajumal, muistse Assüüria riigi esimese pealinna Assuri peajumal ja ennekõike sõjajumal.
Temast sai Assüüria riigi "rahvusjumal" ja ta andis nime kogu riigile ja rahvale (Assüüria ja assüürlased). Aššuri nime päritolu on siiani teadmata. Teda samastati Babüloonia peajumala Mardukiga. Analoogiliselt Mardukile sai jumal Aššur 2. aastatuhandel eKr tugevneva Assüüria riigi maajumalaks, riigi peajumalaks.
Teda kujutati tiibadega päikesena, kes varjas ja juhatas oma kõige kõrgemat kummardajat, kuningat, vibu käes. (Sama kujund kandus hiljem edasi Pärsia headuse jõudude peajumala Ahuramazda (Ormuzd) kujutiseks ja sarnast jumala kujundit kasutavad veel tänapäeval zoroastrid Lääne-Indias ja vähesel määral ka Iraanis.) Teda kujutati ka puuna, mis sümboliseerib viljakust. Assuri kultus kadus antiiksest maailmast seoses riigi pealinna Niinive ja sellele järgnenud kogu riigi hävinguga.
Keskkonnahoidlik eluviis

Keskkonnahoidlik eluviis ehk säästev eluviis (inglise keeles "sustainable life style") on kokkuhoidlikkust ja keskkonnakaitset silmas pidav eluviis.
Selle eluviisi järgijad on teadlikult omaks võtnud säästva arengu hoiakud (nt tarbimistavad, keskkonnahoidlik kodumajapidamine, virgestus ehk rekreatsioon). 
Enamasti viidatakse keskkonnahoidliku eluviisi puhul individuaalsele käitumisele. 
Eluviisi keskkonnahoidlikkust saab mõõta nt ökoloogilise jalajälje kaudu.
Svanid

Svanid (gruusia keeles: სვანი ("svani")) on grusiinide subetnos enesenimetusega
mu-šaun (?). Kõnelevad gruusia lähedast kirjakeeleta svani keelt, uuemal ajal üha rohkem ka gruusia keelt.
Svanide ajalooliseks elupaigaks on kõrged mäed Svanethi piirkonnas. Mägede eraldatus aitas kohalikku keelt säilitada. 1980. aastate lõpul asustati mõnedki svanid pärast rasket talve aga ümber Lääne-Gruusia madalikele, eesmärgiga piirkonda "gruusiastada". Pärast 2008. aasta sõda Abhaasia kontrolli alla läinud Kodori kuru ülaosast pagenutest olid enamik svanid.
Alates 1930. aastatest arvatakse svanid rahvaloendustel grusiinide hulka. Svanisid on tänapäeval hinnanguliselt 50 000 – 80 000. 
Svani küladele on iseloomulikud iga pere elamise juurde kuuluvad tornid, mis ehitatud kaitseks vaenlase ja laviinide vastu, ning hädavajalikud ka suure lume korral.
Viieokkalised männid

Viieokkalised männid on suur liikide rühm männi perekonnas. Neil on okkad kas alati või üldjuhul viiekaupa kimbus.
Peale viieokkaliste mändide on männi perekonnas veel kolmeokkalised männid ja kaheokkalised männid.
Liigid.
Viieokkaliste mändide hulka kuuluvad:
Strobus

Strobus on männi alamperekond, mis jaguneb kaheks sektsiooniks.
Alexander Mackenzie

Sir Alexander MacKenzie (või Mackenzie, gaeli keeles "Alasdair MacCoinnich", 1764 – 12. märts 
1820) oli šoti maadeuurija. 
Alexander MacKenzie sündis Stornoways Šotimaale kuuluval Lewise saarel Välis-Hebriidides. Aastal 1774 kolis tema perekond New Yorki ja hiljem 1776. aastal Montréali. Aastal 1779 ta sai tööd Kirdekompaniis (North West Company), sooritas reisi Athabasca järvele ning rajas aastal 1788 Fort Chipewyani. Teda saadeti oma partnerit Peter Pondi asendama. Pondi käest sai Mackenzie teada, et põliselanike arvates voolavad kohalikud jõed loodesse. Selle teadmise abil avastas ta 10. juulil 1789 Mackenzie jõe ja liikus selle suudmeni, lootes avastada Loodeväila Atlandi ja Vaikse ookeani vahel. Mackenzie lõpetas reisi Põhja-Jäämeres ja nimetas jõe "Disappointment River" ("Pettumuse jõgi"), sest ei jõudnud Cooki lahte Alaskal, nagu ta oli lootnud. Hiljem nimetati jõgi tema järgi ümber Mackenzie jõeks.
Mannerheimi rist

Mannerheimi rist (soome keeles "Mannerheim-risti", rootsi keeles "Mannerheimkorset") on Soome sõjaline teenetemärk, mida anti välja jätkusõja ajal ja järel. 
Mannerheimi rist oli jalaväekindral Adolf Ehrnroothi arvates kaitsejõudude juhataja Gustaf Mannerheimi enda välja pakutud. Mannerheim soovis teenetemärki, mida võidi samasugusena - ilma varasema "järguosata" - anda nii kindralile kui sõdurile. Teenetemärki siiski ei "antud", saaja "nimetati" teenetemärgi kandjaks, Mannerheimi risti rüütliks.
Märgil on kaks järku, kuid 1. järgu risti on saanud vaid kaks sõjaväelast, Mannerheim ise ja Erik Heinrichs. Mannerheimi ristist rääkides peetakse tavaliselt silmas just 2. järku. Mannerheimi risti rüütliks ("Mannerheim-ristin ritari") nimetati 191 sõjaväelast. Neli neist on saanud risti kahel korral.
Mannerheimi risti 1. ja 2. järgu ristid kuuluvad Vabadusristi rüütli klassi. Rüütli klassi sisemises järjestuses on 1. järgu Mannerheimi rist teisena Vabadusristi Suurristi järel. 2. järgu Mannerheimi rist on järjestuses neljas. 1. ja 2. järgu vahele jääb Vabadusristi 1. järgu rinnamärk.
Risti andmist puudutavas seaduses tehti sõja ajal kaks märkimisväärset muutust. "Seadus autasude andmisest..." 14. mail 1943. aastal, kui risti saamisele liideti riigi varudest makstav autasu 50 000 marka, mis suuruselt võrdus 1943. aastal ametlikult teenistuses oleva leitnandi aastapalgaga. Teise muutusena lisati 18. augustil 1944. aastal võimalus autasustada sõjaväelast teist korda uute kordaminekute eest.
Kõik Mannerheimi risti rüütlid on kutsutud iseseisvuspäeva vastuvõtule alates 1994. aastast, kui president Ahtisaari kutsus kõik siis veel elus olnud rüütlid koos abikaasadega. Rüütlid tulud vastuvõtule esimesena. Viimase rüütlina suri 1. novembril 2020 Tuomas Gerdt. 2011. aastal kutsutuist suri Heikki Nykänen 7. detsembril 91-aastaselt.
Juriidiliselt võib Mannerheimi risti veel ka tänapäeval välja anda, kuid rahuajal ja ka väiksema sõjalise konflikti puhul on see väga ebatõenäoline.
Athabasca järv

Athabasca järv (inglise keeles "Lake Athabasca", prantsuse keeles "lac Athabasca") on järv Kanadas Saskatchewani provintsi loodeosas ja Albert provintsi kirdeosas 58° ja 60° N vahel. Järve nimi on tuletatud metsakrii sõnast "aðapaskāw" ('kus] taimed kasvavad üksteise järel').
Athabasca järve pindala on 7850 km², pikkus 283 km, suurim laius 50 km ja suurim sügavus 124 m. Veemaht on 204 km³. See on nii Saskatchewani kui ka Alberta provintsi suurim ja sügavaim järv ja suuruselt kaheksas järv Kanadas. 
Vesi voolab järvest põhja poole Slave'i ja Mackenzie jõe kaudu ning jõuab Põhja-Jäämerre. Järve läänekaldal asub üks eurooplaste vanimatest asulatest Alberta provintsis – Fort Chipewyan. Seal voolab järvest välja Rivière des Rochersi jõgi, mis suundub Slave'i jõe suunas ja kulgeb põhja poole Wood Buffalo rahvuspargi idapiiri mööda.
Fidler Point Athabasca järve põhjakaldal on saanud nime Peter Fidleri järgi, kes oli Hudson's Bay Company geodeet ja kartograaf.
Poprad

Poprad on linn Slovakkias Prešovi maakonnas Popradi ringkonnas, Tatra mäestiku jalamil. Popradis on vana kesklinnaala ja rahvusvaheline Poprad-Tatryni lennuväli. Linnast viib tramm mägedes asuvasse suusakeskusse.
Kuna Poprad asub Tatra mäestiku jalamil, pakub mäestik linnale suurepäraseid vaateid. Linna lähedal asub neli rahvusparki. Jaanuari keskmine temperatuur on –3,5...6 °C ja juulis on üldiselt 16–17 soojakraadi. Sademeid on aastas keskmiselt 600–800 mm. Lähedal asuvad mäed mõjutavad loomulikult linna ilma. Tuul puhub tihti idast või lõunast ning kõige tuulisemad kuud on detsember ja jaanuar.
Rahvastik.
2005. aastal oli linnas 55 158 elanikku. 2001. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikest 94,1% slovakke, 2,1% mustlasi ja 1% tšehhe. 65,9% elanikest on katoliiklased ja 7,3% protestandid.
Tiit Nilson

Tiit Nilson (sündinud 16. novembril 1939 Suure-Jaanis) on eesti atmosfäärifüüsik.
Ta on lõpetanud 1958. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, kus õppis füüsika-matemaatikateaduskonnas.
1963. aastast töötas Nilson Tartu Observatooriumis (varem TA Füüsika ja Astronoomia Instituut ja TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituut). Peamiselt on ta uurinud kiirguslevi taimkattes, taimkatte optilist kaugseiret ja keskkonnafüüsikat.
1968. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Taimkatte kiirgusrežiimi matemaatiline modelleerimine" (juhendaja Juhan Ross) füüsika-matemaatika-kandidaadi kraadi saamiseks arvutusmatemaatika erialal.
Doktoriväitekirja geofüüsikas "Kiirguslevi mittehomogeenseis taimkatetes" kaitses 1991. aastal Tartu Ülikoolis.
1992–1997 oli valitud Tartu Ülikooli Keskkonnafüüsika Instituudi biogeofüüsika professoriks.
Aastatel 2000–2005 oli Tartu Observatooriumi atmosfäärifüüsika osakonna juhataja, kuni 2017. aastani oli ta sama osakonna taimkatte seire töörühma vanemteadur.
Avaldanud sadakond teadustööd taimkatte kiirguslevi, taimkatte optilise kaugseire, taimeökoloogia ja produktiivsuse ning keskkonnatingimuste muutumise valdkonnas.
Tiit Nilson on Ants ja Jüri Nilsoni vend.
Olmejäätmed

Olmejäätmed on kodumajapidamisjäätmed ning kaubanduses, teeninduses või mujal tekkinud oma koostise ja omaduste poolest samalaadsed jäätmed.
Tavajäätmed

Tavajäätmed on kõik jäätmed, mis ei kuulu ohtlike jäätmete hulka.
Tavajäätmed ladestatakse tavajäätmeprügilasse. Orgaanilisi jäätmeid on mõtet kompostida, mitte prügilasse ladestada.
Grusiinid

Grusiinid ehk georglased (varem eesti keeles "grusiinlased"; gruusia keeles ქართველები ("kharthvelebi")) on Lõuna-Kaukaasia rahvas, kes elab põhiliselt Gruusias (2014. aasta rahvaloenduse andmetel 3 224 564). Märkimisväärne arv grusiine elab ka Türgis ja Venemaal (2010. aasta rahvaloenduse andmetel 157 803). Koguarvuks hinnatakse umbes 6 miljonit.
Enamik grusiine on kristlased ning kuulub autokefaalsesse Gruusia Õigeusu Kirikusse. Türgis ja Adžaarias leidub ka islamiusuliste grusiinide kogukondasid.
Gruusiinid räägivad gruusia keelt. Grusiinide hulka loetakse ka mitu subetnost: megrelid, lasid, svanid, kelle keeled on gruusia keelest mõnevõrra erinevad.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 490 grusiini (neist Tallinnas 244). 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 946 grusiini (578 meest ja 368 naist). Neist 653 emakeel oli gruusia keel ja 250 olid Eesti kodanikud.
Lazid

Lazid (lazi ლაზი või ლაზეფე; türgi "lazlar", gruusia ლაზი või ჭანი) on rahvakild, kes elab Musta mere ääres Türgis ja vähemal määral Gruusias. Nende koguarv on hinnanguliselt umbes 50 000.
Lazid olid varem kristlased, tänapäeval enamasti sunniidid.
Lazid kõnelevad lazi keelt, mis kuulub samasse keelterühma gruusia, megreli ja svani keelega.
Benno Voelkner

Benno Gustav Voelkner (3. september 1900 Danzig – 21. jaanuar 1974 Schwerin) oli saksa kirjanik.
Raevuka oja org

"Raevuka oja org" (originaalpealkiri saksa keeles "Das Tal des zornigen Baches") on saksa kirjaniku Benno Voelkneri seiklusromaan, mis ilmus 1957. aastal Berliinis.
Eesti keeles avaldas raamatu 1962. aastal Eesti Riiklik Kirjastus sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt". Eesti keelde on raamatu tõlkinud Agnes Kerge ja Viktor Tomberg.
Romaan käsitleb kullakaevurite elu Metsikus Läänes.
Louis Tredern

Louis Sébastien Marie de Tredern de Lézerec (14. september 1780 – 8. november 1818 Guadeloupe) oli arst ja embrüoloog, 19. sajandi epigeneetika üks varasemaid esindajaid.
Tema isa Jean Louis de Tredern de Lézerec (1742–1807) oli laevakapten. Kui laev Pimen 66 seisis pikka aega Tallinna reidil, siis Louis Tredern oli oma kajuti selles muutnud uurimislaboriks.
Aastal 1804 läks ta Würzburgi, kus töötas Ignaz Döllingeri juures, ning aastal 1807 läks Göttingeni, kus puutus kokku Johann Friedrich Blumenbachiga.
Louis Tredern tegeles kana embrüonaalse arengu uurimisega, ja esitas sel teemal dissertatsiooni aastal 1808. Töö paelus Karl Ernst von Baeri tähelepanu ja mõjutas tema uurimistööd.
Ignaz Döllinger

Ignaz Döllinger (27. mai 1770 Bamberg – 14. jaanuar 1841 München) oli saksa arst, anatoom ja füsioloog.
Teda on peetud üheks esimeseks, kes tegeles arstiteaduse kui loodusteadusega.
Ta töötas pikka aega Würzburgis.
Tema õpilasteks olid Louis Tredern, Karl Ernst von Baer, Heinz Christian Pander, Lorenz Oken.
Tõllukivi

Tõllukivi või Tõllu kivi nime kannavad:
Johann Friedrich Blumenbach

Johann Friedrich Blumenbach (11. mai 1752 Gotha – 22. jaanuar 1840 Göttingen) oli saksa arst, füsioloog, võrdlev anatoom ja antropoloog.
Ta töötas meditsiiniprofessorina Göttingenis aastast 1776.
Ta uurimistöödel inimrasside vahelistest erinevustest oli laialdane mõju.
Tunnustus.
Ta oli valitud ka Göttingeni Teaduste Akadeemia liikmeks
Aziza A.

Aziza A. ehk Aziza-A (õieti Alev Azize Yıldırım; sündinud 1971 Berliinis) on türgi päritolu Saksamaa naisräppar, näitleja ning telesaatejuht, üks varajasi türgi hiphopi tähti.
Pärandumine

Pärandumine on omaduste pikaajaline edasikanne, näiteks põlvkonnast põlvkonda.
Pärandumisel on mitu viisi või mehhanismi:
Tõnu Walk

Anton Waldmann (sündinud Tönno (Tõnu) Mihkli poeg Walk; surnud 15. oktoober 1898) oli Ontika mõisa talupoeg, esimene eestlasest suurmõisnik Eestimaal.
Mõisad.
1862. aastal ostis ta Jõhvi mõisnikult, kreisisaadik krahv Peter Igelströmilt (1815–1895) 17 000 hõberubla eest Jõhvi mõisa Tarakuse poolmõisa.
1869. aastal anti Eestimaal vabaks mõisate omandamise õigus, mille järgi ostis Narva 1. Gildi kaupmees Tõnu Walk 3. detsembril 1870. aastal insener-polkovnik Alexander von Seidlitzile (1807–1883) kuulunud Türsamäe (Türsell) ja Vana-Sõtke (Söttküll) mõisa Vaivara kihelkonnas Virumaal, ning temast sai üks esimesi eestlasest talupojast rüütlimõisa omanikke. 1875. aastal ostis ta 45 000 hõberubla eest riiginõuniku ja vabahärra Konstant von Ungern-Sternbergi (1815–1872) pärijatelt ka Jõelähtme mõisa Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas.
Hiljem saksastus (kadakasakslane) ja võttis saksapärase nime Anton Waldmann.
Ta oli abielus Charlotte Johanni tütar Waldmanniga (sündinud Tomberg), kellega tal olid tütar Ada Waldmann (surnud 1904) ja poeg Oskar Georg Harald Waldmann (surnud 14.10.1904).
Anton Waldmanni (surma järel 1898) kinnistati 1901. aastal Vana-Sõtke ja Türsamäe ning mõisamaatükk Tarakuse tema pärijatele, lesk Charlotte Waldmannile ja poeg Harald Waldmannile, kummalegi 2/5 osas ja tütar Adale 1/5 osas. Ada Waldmanni (surma järel 1904) pärisid Jõelähtme, Türsamäe, Vana-Sõtke ja Tarakuse mõisad tema ema Charlotte ja vend Harald. Harald Waldmanni ((surma järel 1904) pärisid mõttelise osa Jõelähtme, Vana-Sõtke, Türsamäe ja Tarakuse mõisast võrdsetes osades tema onu Georg Waldmanni 2 poega (Oskar Konstantin Johannes Waldmann ja Nikolai Rudolf Waldmann) ja 3 tütart (Elisabeth Narusewitsh ja Marta Charlotte von Sivers). Neile kinnistati 1/2 Vana-Sõtke, Jõelähtme, Tarakuse ja Türsamäe mõisast.
Heitlehisus

Heitlehisus ehk suvehaljus on taimede kohastumus hüljata lehed (ka okkad) ebasoodsate tingimuste saabudes. Esineb taimedel, mis kasvavad paikades, kus kuiva ja niiske ning külma ja sooja kliima perioodid vahelduvad. Troopikas kuivaperiood, parasvöötmes talveperiood.
Heitlehine ehk suvehaljas on taim, millel toimub kevadel lehistumine ja sügisel lehtede varisemine.
Heitlehisuse vastandmõiste on igihaljus. Heitlehisus on evolutsiooniliselt hilisem nähtus kui igihaljus.
Preformism

Preformism on vaade bioloogias, mille kohaselt pärilikkuse aluseks on sugurakkudes olemasolevate vormide kasv (lahtikeerdumine).
Varane preformism (18. sajand) oletas, et sugurakkudes on olemas organismid miniatuursel kujul, homunkulusena.
Bioloogia ajaloos asendus preformistlik vaade epigeneetilise vaatega 19. sajandi teisel veerandil, suuresti Karl Ernst von Baeri tööde mõjul. 
1930. aastail, koos geneetika domineerimise algusega bioloogias, sai valdavaks niinimetatud geneetiline preformism. Epigeneesi on hakatud taas rohkem tähtsustama 20. sajandi lõpu ja 21. sajandi alguse bioloogias.
Sporofüüt

Sporofüüt on elutsükli diploidses faasis olev taim.
Õistaimedel moodustab sporofüüdifaas taimede elutsükli peamise osa. Sammaltaimedel on aga sporofüüt lühemaealine, selle moodustab eoskupar, mis areneb gametofüüdi peal. Sporofüüt koosneb jalast ja kaanega kuprast.
Kullilised

"Kullilised" ("Falconiformes") on eesti keeles varem kasutusel olnud linnuseltsi nimetus. 
Praegu nimetatakse seltsi "Falconiformes" eesti keeles pistrikulisteks. Sõltuvalt süstemaatikast katab see selts kas kõik varem kulliliste hulka arvatud sugukonnad (pistriklased, haugaslased, kondorlased, kalakotkaslased ja kurgkotkaslased) või jäetakse sellesse seltsi (pistrikulised kitsamas tähenduses) ainult pistriklased ning ülejäänud arvatakse haukaliste seltsi, mida mõnikord nimetatakse ka kulliliste seltsiks.
Kaater

Kaater (vene "катер", osaliselt ka inglise "cutter") on jõuseadme abil liikuv, vähemalt ühe kajutiga, tavaliselt vähemalt osaliselt pealt tekiga kaetud ja sageli kiirekäigulisem väiksem mootoriga veesõiduk. 
Kaatrit saab kutsuda lihtsustatult ka kajutiga mootorpaadiks. 
Kaatriteks võidakse nimetada ka umbes kuni 50 m pikkusi, umbes kuni 500 t veeväljasurvega ja tavaliselt kiirekäigulisi sõjaliseks või riigivõimu teostamise otstarbeks valmistatud teenistuslaevu. 
Terminist ja ajaloost.
"Kaater" ei ole Eesti merenduses ametlik õigustermin, kuid on igapäevases kasutuses ja on eesti keeles tugevalt juurdunud.
Terminit "kaater" (ka mitte ingliskeelset sarnast sõna "cutter") ei kasutata sarnase veesõiduki kohta üldiselt läänemaailma keeltes ja praktiliselt ei kasutatud ka eesti keeles kuni Teise maailmasõja lõpuni. Selle asemel nimetatakse läänemaailmas kõiki väiksemaid mootoriga veesõidukeid lihtsalt "mootorpaatideks". 
Venemaa mereväes nimetati purjelaevade ajastul kaatriks 10–16-aerulist kiiret sõudepaati. Aurulaevade ajastul hakati Venemaal nimetama sõjalaevade suuremaid aurumootoriga abipaate aurukaatriteks ja hiljem, sisepõlemismootorite kasutuselevõtul lihtsalt kaatriteks. Tsiviilmerendusse imbus kaatri termin Nõukogude Liidus enne Teist maailmasõda, kui sarnased mootoriga ja kajutiga paadid hakkasid laiemalt levima ka väljaspool mereväge. Eesti keelde tekkis suuremat-keerukamat mootorpaati täpsustav sõna "kaater" laiemalt alles pärast Teist maailmasõda Nõukogude okupatsiooni perioodil. Sõna on tänaseks süvenenud igapäevasesse keelekasutusse. Küll kiputakse vahel vääralt "kaatriteks" kustuma ka mõningaid mootorpaate - kas uhkema kõla pärast või merenduslikust teadmatusest. 
Iseäralik on, et "kaatrit" ei kasutata eesti keeles vastavate omadustega kalapüügialuse puhul, kuigi näiteks just kalapüügialuse kohta on kasutusel inglise keeles sarnane sõna "fishing cutter" ja saksa keeles "Fishkutter".
Omadused.
Kaater on mootorpaadist autonoomsem, suurem või ilmastiku- ja merekindlam ning üldjuhul hea liikuvusega veesõiduk. Kaater võib olla nii sise- kui päramootoriga, kuid pigem on mootor paigutatud statsionaarselt. Kaatris on sageli majutusvõimalus - vähemalt paar magamiskohta (koid) ja ka sisse ehitatud mageveesüsteem ning WC. Kaatri ohutuks kasutamiseks on vaja tavaliselt vähemalt kaheliikmelist laevaperet, kuigi väiksema ja lihtsama kaatri või hea ilma puhul võib toime tulla ka ühe liikmega. 
Üldine liigitus.
Tsiviilotstarbelised kaatrid võivad olla näiteks 
Militaarotstarbelised kaatrid võivad olla näiteks
Neovitalism

Neovitalism on vaateviis bioloogias, mis kujunes 19. sajandi lõpul ja oli mõjukas 20. sajandi alguse bioloogia filosoofias.
Neovitalism kujunes reaktsioonina lihtsustatud mehhanitsistlikule arusaamale organismidest, mis levis 19. sajandi teisel poolel seoses biokeemia ja biofüüsika kujunemise esimeste sammudega. Mehhanitsitlike arusaamade kohaselt on kõik eluavaldused seletatavad universaalsete füüsikaseadustega. Neovitalistide meelest on aga olemas spetsiifiliselt elusolendeis ilmnevad jõud ja nähtused.
Neovitalism sarnaneb mõneti Aristotelese vitalistlike arusaamadega. Samuti toetus neovitalism 17. ja 18. sajandi vitalismile. 
Neovitalismi algatavaks kirjutiseks oli Gustav Bunge artikkel aastal 1887. Tuntuimaks neovitalismi esindajaks oli Hans Driesch.
Neovitalistlike vaadete populaarsus bioloogias hääbus 1930. aastail. 
Neovitalismile lähedaste vaadetega on filosoofid Henri Bergson, Georges Canguilhem, Gilles Deleuze, Hans Jonas.
Vitalism

Vitalism on arusaam bioloogias, mille kohaselt elusolendeile on iseloomulik füüsikalistest jõududest erineva elujõu ("vis vitalis") olemasolu. 
Vitalismi eelkäijaks peetava Aristotelese arusaama kohaselt on elusolendeile omased eripärased eluprintsiibid – entelehhiad. 
Vitalismi (kitsamas mõttes) tuntud esindajad olid Jan Baptist van Helmont (1577–1644), Georg Ernst Stahl (1660–1734), Albrecht von Haller (1708–1777), Johann Friedrich Blumenbach (1752–1840). 
19. sajandi lõpul sai vitalism populaarseks uuel kujul – neovitalismina.
Vitalismi kummutajaks loetakse saksa keemikut F. Wöhlerit. 1828. aastal üritas ta keemilise reaktsiooniga saada ammooniumtsüanaati, aga sai hoopis karbamiidi, mis tekib ka elusorganismide ainevahetuses. Sellega kummutas Wöhler tahtmatult vitalismi teooria, mille kohaselt elusorganismide kemikaalid erinevad fundamentaalselt elutust ainest.
Hans Jonas

Hans Jonas (10. mai 1903 Mönchengladbach – 5. veebruar 1993 New York) oli juudi päritolu Saksamaa filosoof.
Ta kirjutas doktoritöö Marburgis, kus õppis Edmund Husserli, Martin Heideggeri ja Rudolf Bultmanni juures. Seal tutvus ta ka Hannah Arendtiga, kellega nad jäid elu lõpuni sõpradeks.
Jonas elas ja töötas 1955. aastast kuni elu lõpuni New Yorgis.
Tuntud ja mõjukad on tema tööd bioloogia filosoofia alal.
Richard Woltereck

Richard Woltereck (6. aprill 1877 – 23. veebruar 1944) oli saksa zooloog ja filosoof.
Woltereck avaldas rea olulisi töid bioloogia filosoofia alal.
Wolterecki rajatud on maailma üks vanemaid hüdrobioloogia ajakirju "Internationale Revue der gesamten Hydrobiologie und Hydrographie", mis loodi aastal 1908.
Ta on tähtsaid plastilisuse fenomeni uurijaid bioloogias, millega seoses võttis ta kasutusele reaktsiooninormi mõiste.
Elefsína laht

Elefsína laht (kreeka keeles "Κόλπος Ελευσίνος") on laht Kreekas Salamína saarest põhja pool, Egeuse mere osa. Eraldab Salamína saart Euroopa mandriosast, on ühenduses Saroni lahega Salamína ja Mégara väina kaudu. Pindala 67 ruutkilomeetrit, sügavus kuni 33 m.
Hans Sissas

Hans Sissas (28. august 1933 Võru – 16. juuni 2012) oli eesti memuaarikirjanik.
Ta oli Eesti Ema monumendi idee autor. 
Ta oli omaaegse Võrumaa peaarsti Ellu Sissase abikaasa, neil oli kolm last.
Hans Sissas suri 16. juunil 2012 ja tema matusetalitus toimus 20. juunil 2012 Võru Katariina kirikus.
Reaktsiooninorm

Reaktsiooninorm on mingi genotüübi võimalike fenotüüpide hulk. 
Reaktsiooninorm on omaduste ja nende avaldumisastmete kogum, mis võib sama genotüübiga organismide fenotüübis ilmneda nende arengul ja elutegevuses erinevates keskkonnatingimustes. Reaktsiooninorm määrab antud genotüübiga indiviidi modifikatsioonide kvalitatiivsed ja kvantitatiivsed piirid, s.t selle, millist laadi ja missuguse ulatusega (amplituudiga) tunnusemuutused võivad mingite keskkonnamuutuste (või isendi aktiivsuse muutuste) korral aset leida.
Reaktsiooninorm ei ole operatsionaalne mõiste, kuna mis tahes üksiku genotüübi kõigi võimalike fenotüüpide hulk on põhimõtteliselt määramatu suurus – kõikvõimalike keskkondade hulk ei ole kuidagi piiratav ega kirjeldatav.
Reaktsiooninormi mõiste võttis kasutusele Richard Woltereck, kes aga määratles genotüübi reaktsiooninormi kaudu.
Operatsionaalsus

Operatsionaalsus on määratletus kontrollitaval viisil. Operatsionaalselt defineeritud mõisted on need, mille kasutamise õigsust on võimalik kuidagi kontrollida.
Teaduslikud mõisted peaksid kõik olema operatsionaalsed. 
Operatsionaalsuse mõiste võttis kasutusele füüsik ja teadusfilosoof Percy Williams Bridgman.
Sadamapass

Sadamapass oli dokument, mis võimaldas Eesti sadamat kasutada sadamateenuste osutamiseks. Sadamapass tõendas, et sadam oli vastavuses kehtestatud õigusnormidega, milles tohtis osutada sadama teenuseid ning sadam oli laevaliikluseks ohutu.
Sadamapassi koostas sadama laevaliikluseks avamise akti alusel sadama valdaja ning kinnitas majandus- ja kommunikatsiooniminister. Sadamapassi puudumisel oli sadama kasutamine sadama teenuste osutamiseks keelatud.
Kõik Eesti sadamapassi omavad sadamad olid kantud riiklikusse sadamaregistrisse.
Sadamapassi omamise nõue sadamateenuse osutamiseks kehtis 1. jaanuarist 1999 kuni 31. detsembrini 2009.
Percy Williams Bridgman

Percy Williams Bridgman (21. aprill 1882 Cambridge, Massachusetts – 20. august 1961 Randolph, New Hampshire) oli Ameerika Ühendriikide füüsik ja teadusfilosoof, Nobeli auhinna laureaat.
Ta võttis kasutusele operatsionaalse definitsiooni mõiste. 1946. aastal pälvis ta Nobeli füüsikaauhinna avastuste eest kõrgete rõhkude alal.
Ökoamplituud

Ökoamplituud ehk ökoloogiline amplituud ehk ökovalents ehk ökoloogiline tolerants on mingi ökoloogilise teguri (keskkonnaparameetri) intensiivsuste vahemik, milles vaadeldava taksoni isendid saavad elada, kasvada ja paljuneda.
Suure ökoamplituudiga organismi nimetatakse eurovalentseks; väikese ökoamplituudiga aga stenovalentseks organismiks.
Sten Suvio

Sten Suvio (varem Sten Schuschin; 25. november 1911 Hannila Viiburi lähedal – 19. oktoober 1988 Helsingi) oli Soome poksija.
Suvio võistles harrastajana aastatel 1927–1936. Ta oli neljakordne Soome meister kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) (1933–1936). Ta võistles kaks korda Eesti-Soome maavõistlustel (1935, 1936) ning võitis mõlemad oma kohtumised.
Suvio võitis 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) kuldmedali. See oli Soome esimene olümpiavõit poksis.
Novembris 1936 jätkas ta karjääri elukutselisena. Ta pidas 46 kohtumist, millest võitis 34 (neist 15 nokaudiga), kaotas 9, ja kolm kohtumist lõppes viigiliselt. Pärast elukutselise karjääri lõppu 1949. aastal töötas ta poksitreenerina Rootsi ja Türgi poksikoondise juures.
Aasta sportlane

Aasta Sportlane on auhind, mida antakse alates 1955. aastast Eesti parimale sportlasele. Võitjad kuulutatakse välja Eesti Olümpiakomitee auhinnagalal Spordiaasta Tähed.
Kõige rohkem kordi on selle auhinna saanud jalgrattur Erika Salumäe (üheksa korda) ja suusataja Kristina Šmigun (kaheksa korda). 
Jalgratturitest võitis järjest enim auhindu Aavo Pikkuus, kes oli parim sportlane viis aastat (1974–1978).
Erinevatel aastatel auhinna võitjate seas on kolm sama ujujate dünastia esindajat. 1957. aastal sai parimaks sportlaseks Ulvi Voog, 1977. aastal tunnistati parimaks sportlaseks tema tütar Kaire Indrikson ning aastatel 2011–2012 tunnustati Voogi lapselast ja Indriksoni õetütart Triin Aljandit. 
Aasta sportlane valitakse tavaliselt ühe aasta sporditulemuste põhjal internetis toimunud rahvaküsitluse, spordiliitude hinnangute ja spordiajakirjanike valikute liitmisel.
Enigma (film 2001)

"Enigma" on 2001. aastal valminud draama/põnevusfilm. 
Film jutustab loo inglise koodimurdjatest, kes töötasid Bletchley Parkis II maailmasõja ajal. Filmi lavastas Michael Apted, stsenaariumi kirjutas Tom Stoppard. Filmi aluseks on Robert Harrise 1995. aastal ilmunud romaan. Peaosi mängivad Dougray Scott ja Kate Winslet.
Korea kuusk

Korea kuusk ("Picea koraiensis") on igihaljas okaspuuliik kuuse perekonnast.
Teisendid ja nende levila.
Korea kuusel eristatakse kahte teisendit:
Kirjeldus.
Korea kuusk kasvab 20–30 (35) m kõrguseks. Eluiga on 200–300 aastat.
Tüve läbimõõt on 0,4–0,8 (1,2) m. Puukoor on hallikas- või punakaspruun, kestendav. Võra on püramiidja kujuga.
Võrsed on noorena kollakas- kuni punakaspruunid, karvadeta.
Okkad on teravad, 0,8–1,6 (2,2) cm pikkused, rohelised, sirged või pisut kõverdunud.
Pungad on punakaspruunid, munaja kujuga, kuni 6 cm pikkused, veidi vaigused.
Käbid on 5–8 (10) cm pikkused ja läbimõõduga 2,5–3,5 cm, noorelt helerohelised, valminult kollakaspruunid või pruunid. Seemned on tumehallid, munaja kujuga, ca 4 mm pikkused, helepruunide tiivakestega (pikkus 0,9–1,2 cm). 1000 seemne mass on 6–7 g.
Levila ja ökoloogia.
Levila põhjaosas kasvab korea kuusk peamiselt jõgede madalikel, harvem mägede alumistel nõlvadel. Areaali lõunapoolsel osas tõuseb Sihhote-Alini ja Changbai Shani mägedes kuni 1800 m kõrgusele. Levila põhjapiiri on raske määrata, kuna seal kasvab segus väga sarnase siberi kuusega ("Picea obovata").
Levilas on aasta keskmine õhutemperatuur 0...6 °C. Keskmine sademete hulk on vahemikus 700–900 mm. Külmakraade talub talvel –29...–39 °C.
Mullatüüpidest on levinud leetmullad, pruunmullad ja turvasmullad. Lähtekivimitest on esindatud andesiit, lipariit, kiltkivi, liivakivi, konglomeraat ja jõesetted. Kasvab parasniisketel ja veega küllastunud kasvupinnasel, talub hästi varju, halvasti talub põuda.
Moodustab puhaspuistuid ja segametsi koos järgmiste puuliikidega: olga lehis ("Larix gmelinii" var. "olgensis"), amuuri nulg ("Abies nephrolepis"), ajaani kuusk ("Picea jezoensis"), korea seedermänd ("Pinus koraiensis"), lamedalehine kask ("Betula platyphylla") jt.
Mandril õitseb mais-juunis, saartel juunis. Käbid valmivad augustis-septembris. Head seemneaastad esinevad 2–3 aasta järel.
Kasvatamine Eestis.
Korea kuusk introdutseeriti Eestisse möödunud sajandi esimesel poolel. Praegu on ta meil üsna vähe levinud. Ta on osutunud meil täiesti külmakindlaks. Suuremad grupid kasvavad Järvseljal, Toila-Oru pargis ja Räpinas. Kannab käbisid ja seemnete kvaliteet on väga hea (idanevus kuni 95%). Siiski on ta meil suhteliselt madalakasvuline ja võrdlemisi lühiealine.
Looduskompleks

Looduskompleks on geograafilist terviküksust tähistav mõiste, mille võttis 1920. aastail kasutusele Eduard Markus. 
Looduskompleks hõlmab mingi paiga taimestiku, mullastiku, veerežiimi. See on lähedane ökosüsteemi mõistele (selle eelkäija), mis paralleelselt kasutusele võeti ja tuntumaks sai.
Ivan Moskvitin

Ivan Moskvitin ("Иван Юрьевич Москвитин"; sünni- ja surma-aasta on teadmata) oli vene maadeavastaja ja kasakaataman. 1639. aastal jõudis ta kasakate salgaga esimese eurooplasena Ohhoota mere äärde. Ta uuris selle rannikut ja Sahhalini lahte. 
Arvatavasti oli ta pärit Moskvast. 
Ivan Moskvitini järgi on saanud nime Moskvitini neem Ohhoota mere Lužini lahes.
Ivan Mušketov

Ivan Mušketov (vene Иван Васильевич Мушкетов; 21. jaanuar 1850 Hopjori ringkond, Aleksejevskaja staniitsa – 23. jaanuar 1902 Peterburi) oli vene geoloog ja geograaf, Peterburi Mäeinstituudi professor ning Vene Geograafiaseltsi liige. 
Ivan Mušketov uuris Kesk-Aasiat, tegi geoloogilisi uurimistöid Uuralis ja Kaukasuses.
Peata ratsanik

"Peata ratsanik. Kummaline lugu Texasest" (inglise keeles "The Headless Horseman. A Strange Tale of Texas") on iiri-ameerika kirjaniku Thomas Mayne Reidi seiklusromaan, mis ilmus 1866. aastal. 
Eesti keeles ilmus teos (pealkirjaga "Pääta ratsanik", tõlkija August Põllusaar) 1924. aastal Odamehe rahvaraamatu sarjas (seal on autori nimena ekslikult kirjas "Read") ja ajakirjas Odamees, seejärel 1959. aastal Eesti Riikliku Kirjastuse sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt" (tõlkija Ester-Inge Heinaste).
1959. aasta tõlkes on teos ilmunud ka 1995. aastal kirjastuse Birgitta väljaandel ning 2005. aastal Eesti Ekspressi Kirjastuse kordussarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt". 
Romaan käsitleb eluolu Texases enne Ameerika kodusõda.
Pentti Hämäläinen

Pentti Olavi Hämäläinen (19. detsember 1929 Kotka – 11. detsember 1984 Kotka) oli Soome poksija.
Hämäläinen oli kuuekordne Soome meister: 1950 ja 1951 kärbeskaalus (kuni 51 kg), 1952 ja 1953 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning 1954 ja 1956 sulgkaalus (kuni 57 kg).
Hämäläinen võitis 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg) kuldmedali ja 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali. Ta on Soome esimene ja seni ainus kahekordne olümpiamedalivõitja poksis.
Hämäläinen sai pronksmedali 9. Euroopa meistrivõistlustel 1951. aastal (Milanos) kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 11. Euroopa meistrivõistlustel 1955. aastal (Berliinis) sulgkaalus (kuni 57 kg).
Hämäläinen osales kaks korda kärbeskaalus (kuni 51 kg) Euroopa koondises maavõistlusel USA Kuldkinda turniiri võitjate meeskondadega. Ta võitis oma kohtumise nii Chicagos 1951. aasta märtsis kui ka Washingtonis sama aasta aprillis. 
Hämäläinen jätkas detsembris 1957 karjääri elukutselisena. Ta pidas kuus kohtumist, millest võitis viis (neist ühe nokaudiga) ja kaotas ühe (nokaudiga). Pärast profikarjääri lõppu 1959. aastal töötas ta politseinikuna.
Kaks kaptenit

"Kaks kaptenit" (vene keeles "Два капитана") on vene kirjaniku Venjamin Kaverini (kodanikunimega Zilber) kirjutatud seiklusromaan, mis ilmus 1944. aastal. Romaani eest anti Kaverinile Stalini preemia (1948).
Eesti keeles avaldas romaani 1948. aastal Ilukirjandus ja Kunst Marta Sillaotsa tõlkes.
Kordustrükid ilmusid 1959. aastal Eesti Riikliku Kirjastuse sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt" ja 1982. aastal Eesti Raamatu seiklusromaanide sarjas "Ajast aega". 
Romaan räägib loo Sanja Grigorjevi elust. Raamatu peategelane uurib kunagise polaarekspeditsiooni juhi kapten Ivan Tatarinovi hukkumise tagamaid.
"Kahe kapteni" ainetel on valminud kaks mängufilmi (Lenfilm, 1955 ja Mosfilm, 1976) ning muusikal "Nord-Ost" (2001). 
Kirjaniku sünnilinnas Pihkvas on Pihkva oblasti laste- ja noorsooraamatukogus (Псковская областная библиотека для детей и юношества им. В.А. Каверина) avatud temaatiline muuseum. 1995. aastal püstitati raamatukogu hoone ette romaani kangelastele mälestusmärk.
Alberto Barton

Alberto Leonardo Barton Thompson (12. august 1870 Lima – 25. oktoober 1950) oli Peruu arst ja mikrobioloog.
Barton avastas 1905. aastal Peruu Oroya raudteetöölistel aneemiat ja palavikku põhjustavad epierütrotsüütsed bakterid ja kirjeldas neid esimesena. Hiljem said need bakterid tema järgi nimeks "Bartonella".
Raivo Kelomees

Raivo Kelomees (sündinud 18. mail 1960) on eesti kunstnik ja kunstikriitik.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis 1979–1984 psühholoogiat ja Tallinna Kunstiülikoolis 1987–1994 disaini.
Ta on esinenud oma teostega näitustel ja avaldanud Eesti ajakirjanduses artikleid tänapäeva kunsti teemadel.
Tema erilise huvi keskpunktis on videokunst, elektrooniline kunst ja digitaalne kunst.
Aadakäpp

Aadakäpp ("Ada") on käpaliste sugukonda kuuluv taimeperekond, kuhu kuulub 16 liiki. Tüüpliik on "Ada aurantiaca".
Aadakäpad on epifüütsed või litofüütsed orhideed. Nad on levinud Kesk- ja Lõuna-Ameerikas Nicaraguast põhjas kuni Boliiviani lõunas.
Figuurisõbrad

Figuurisõbrad on 1. jaanuarist 2009 Eestis tegutsev ettevõte, mis pakub spetsialistide nõuandeid ja toitumissoovitusi nii kehakaalu vähendamiseks kui ka soovkaalu säilitamiseks.
José Bosingwa

José Bosingwa da Silva (sündinud 24. augustil 1982 Mbandakas) on endine Portugali jalgpallur (kaitsja).
Portugali jalgpallikoondises mängis ta 27 kohtumist. Debüüt toimus 2. juunil 2007 Belgia vastu. 2011. aasta novembris lõpetas ta mängimise rahvuskoondises.
Bosingwa kolis väga noorelt koos vanematega Sairist Seiasse Portugalis. 
Enne Porto siirdumist hooajal 2003/04 oli ta mänginud klubides Boavista ja Freamunde. Debüüdi Meistrite Liigas tegi ta 16. septembril 2003, mängides FK Partizani vastu. Sel hooajal mängis ta kokku ootamatult Meistrite Liiga võitnud Portos kaheksa mängu.
Aastatel 2008–2012 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea ja seejärel ühe hooaja Queens Park Rangersis. Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Türgi klubi Trabzonspor.
Pihkva lahing

Pihkva lahingu all on tuntud mitmed Pihkva lähedal toimunud sõjalised kokkupõrked.
Pihkva lahing (1061)

Pihkva lahing toimus 1061. aastal sossolite (tõenäoliselt mõni muinaseestlaste hõim) ja Pihkva ning Novgorodi vägede vahel. Lahingut mainivad Vana-Vene kroonikad.
Lahingule eelnevalt, 1060. aastal, oli Kiievi suurvürst Izjaslav I maksustanud sossoliteks nimetatud hõimu. Järgmisel kevadel ajasid sossolid maksukogujad minema, põletasid alates umbes 1030. aastast Kiievi võimu all olnud Tartu (Jurjevi) ja külad selle ümber ning tungisid kuni Pihkvani. Seal astusid neile vastu pihkvalased ja novgorodlased, kellega puhkes suur lahing. Lahingus olevat hukkunud 1000 venelast, sossoleid aga arvutult. Et kroonikates pole lahingu võitjat nimetatud, on võimalik, et selles olid edukamad sossolid – nii suure hulga oma poolel langenute tunnistamine on Vene kroonikates ebatavaline ja pärast seda lahingut lakkasid mõneks ajaks Eesti alale suunduvad sõjakäigud. Samas on ka võimalik, et lahingu tulemus jäi "viiki": kumbki poolt ei saavutanud otsustavat edu ja pooled sõlmisid omavahel mingisuguse kompromissi. Lahingut võib lugeda ka sündmuseks, mis lõpetas esimese teadaoleva Kiievi-Vene võimuperioodi praeguse Eesti alal. Venelaste retki Eesti alale pole teada järgneva poole sajandi jooksul.
Astaf von Transehe-Roseneck

Alexander Georg Astaf von Transehe-Roseneck (läti keeles "Astafs fon Tranzē-Rozeneks") (6. veebruar (vkj) 1865 Auguliena – 2. juuli 1946 Freudenholm, Holstein) oli baltisaksa ajaloolane, genealoog ja publitsist.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Põlvnes aadlisuguvõsast. Sündis Dzelzava ja Helme mõisniku kaardiväeporutšik Paul Wilhelm Georg von Transehe-Rosenecki (1809−1887) ja tema abikaasa Oļi mõisast pärit Wilhelmine von Löwis of Menari (1822−1868) pojana. 1872−1878 õppis ta Skultes erakoolis. Gümnaasiumihariduse omandas aastatel 1879−1884 Viljandi maagümnaasiumis. Seejärel teenis 1885. aastal vabatahtlikuna 9. tragunipolgus. Pärast väeteenistuse lõppu astus Tartu ülikooli, kus õppis õigusteadust. Jätkas peagi õpinguid Strasbourgi ülikoolis, kus tudeeris 1885 ja 1887−1890; 1886. aastal oli ta Müncheni ülikooli tudeng. Strasbourgis kaitses ta riigiteaduse doktori kraadi ("dr. rer. pol."). 
Rüütelkonna teenistuses.
Kodumaale naasnuna oli Liivimaa rüüütelkonna notar ja Liivimaa konsistooriumi ilmalik assessor. 1918. aastal esindas ta Liivimaa rüütelkonda Berliinis. 
Viimased eluaastad.
1919−1945 elas Mecklenburgis Bad Doberanis, 1945 Lehmkuhlenis ja seejärel kuni surmani Holsteinis Trenthorstis.
Mõisavaldused.
Pärast isa surma oli ta kuni 1888. aastani Helme mõisa üks pärijatest. 1888. aastal läks see tema ainuomandusse, kuid juba 1892. aastal müüs ta selle ära Strykidele.
Pärast oma onupoja surma päris ta 1905. aastal Dzelzava ja Kronamuiža mõisad, mis jäid tema kätte kuni võõrandamiseni.
Isiklikku.
Abiellus 1892. aastal Liivimaa maanõuniku Balthasar Christoph Heinrich von Campenhauseni (1840–1909) tütre vabapreili Leonie von Campenhauseniga (1870–?). Sellest abielust sündis kuus last. Ainus poeg Georg Friedrich Balthasar Gert von Transehe-Roseneck (sündinud 1930) oli keemiatööstusettevõtte IG Farbeni tütarettevõtte "Transehe &amp; Co. KG" asutaja.
Tema vanem vend Karl Wilhelm Otto Georg von Transehe-Roseneck (1845–1908]] oli Venemaa keisririigi kindralleitnant, Tema Majesteedi kaardiväe kürassiiripolgu komandör ja Gattšina komandant. Õde Sophia (1849–1922) oli Liivimaa maamarssali vabahärra Friedrich von Meyendorffi abikaasa.