tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
August Arrak

August Arrak (14. august 1891 Kavilda vald, Tartumaa – 23. mai 1945 Tartu) oli eesti arst ja arstiteadlane.
Ta oli talupidaja poeg. Lõpetas 1912. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Võttis osa Vabadussõjast. 
Õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ning sai 1926. aastal meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Eksperimentaalne uurimus veremürkide polüglobuliseerivast toimest". Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Töötas 1922–1925 Tartu Ülikooli 1. sisehaiguste kliiniku ja 1925–1929 2. sisehaiguste kliiniku assistendina. Aastal 1927 täiendas end Viinis. Aastast 1928 oli ta TÜ eradotsent, aastast 1940 dotsent, 1940–1944 sisehaiguste propedeutika kateedri juhataja, alates 1944 hospitaalsisehaiguste kateedri juhataja, alates 1945 professor.
Adalbert Lübek

Adalbert Hugo Lübeck (14. jaanuar 1885 Tartu – 13. veebruar 1948 Ulm) oli eesti arst, Arstide Koja esimees.
Tema isa oli kaupmees Peeter Lübeck ja ema Tiiu Kuus. 
Oli aastatel 1914–1921 AS Vene-Balti Laevaehituse tehase arst Tallinnas. 1921. aastal sai Eesti Raudteede peaarstiks. Oli alates 1935. aastast Arstide Koja esimees. 
1944. aasta sügisel põgenes Saksamaale. 
Tema abikaasa oli Karin Niido (sündinud 24.10.1899 Tallinnas; isa Aleksei Niido ja ema Maria Koravacjova).
Theodor Asu

Theodor Asu (8. märts 1897 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 7. detsember 1965 Stockholm) oli eesti arst.
Theodor Asu osales Vabadussõjas, lõpetas 1924 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna (korp! Sakala vilistlane), ning oli aastatel 1924–1931 Tallinna Linna Keskhaigla röntgenilabori abijuhataja. 
1932. aastast oli Theodor Asu Eesti Arstide Erahaigla direktor ja röntgeni-raadiumi osakonna juhataja Tallinnas. 
Saksa okupatsiooni ajal oli Theodor Asu Eesti Tervishoiukoja juhataja. 1944. aastal põgenes Rootsi, kus oli aastatel 1951–1955 Umeå haigla radioloogia osakonna abijuhataja, aastast 1955 Kalixi haigla röntgeniosakonna ülemarst.
Ulrich Karell

Ulrich Alexander Karell (24. mai 1892 Rae vald, Harjumaa – 16. juuli 1983 Christiansted, USA Neitsisaared) oli eesti arst.
Paju lahingu mälestussammas

Paju lahingu mälestussammas on loodud Paju lahingu mälestuse jäädvustamiseks. Mälestussammas asub Paju külas Valgamaal.
Ajalugu.
Mõte püstitada Paju lahinguväljale mälestusmärk tekkis Valgamaal 1930. aastal. 1932. aastal võttis selle teema üles 2. diviisi ülem kindral Nikolai Reek. Monumendi kavandi autor oli Valga arhitekt Georg Saar. Plaanis oli rajada 9 meetri kõrgune koonusekujuline muldkeha, mille tipus mälestusmärk Vabadusristi, kuperjanovlaste ja Soome Põhja Poegade üksuse embleemidega ning tahvlid lahingus langenute nimedega.
12. juunil 1938, Eesti Vabadusristi Vendade X kokkutuleku ajal pani kindral Johan Laidoner Paju monumendile nurgakivi. Mälestussamba nurgakivi panekut 1938. aastal saab näha Paju lahingu ohvrite mälestuse jäädvustamiseks 2024. aastal valminud Olev Tederi filmis "Leitnant Kuperjanov Paju lahingus".
Mälestussamba püstitamiseks korraldati üleriigiline korjandus. 1940. aastal valmis monumendi muldkeha, kuid seoses Nõukogude okupatsiooniga jäigi mälestussammas avamata.
Alles 30. jaanuaril 1994, Paju lahingu 75. aastapäeva eel, avas president Lennart Meri mälestussamba. Paju lahingu 85. aastapäeval asetas mälestussamba jalamile pärja president Arnold Rüütel. Auvalves olid Jõgeva Gümnaasiumi vilistlased Oliver Baida ja Rauno Peets.
Endel Kroll

Endel Kroll (3. mai 1912 Tartu – 7. august 1970 Lismore, Austraalia) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1932. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Pere.
Ta oli Gustav Krolli poeg. Tema tütar oli Tiiu Kroll-Simmul.
Uno Kõrgvee

Uno Kõrgvee (aastani 1937 Uno Kõrts; 10. november 1918 Kõrenduse, Kudina vald, Tartumaa – 1. mai 1946 Stockholm) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1935. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1936–1944 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta oli EÜS-i vilistlane.
Ta töötas Tartu Ülikooli 2. haavakliinikus. 1944. aastal põgenes ta Rootsi.
Laine Loo

Laine Loo (kuni 1941 Laine Mathiesen, 17. detsember 1920 Sindi – 4. märts 2018 Vancouver) oli eesti arst.
Ta õppis 1928–1933 Sindi algkoolis ning lõpetas 1938. aastal Pärnu II Gümnaasiumi. 1944. aastal lõpetas ta "cum laude" Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Samal aastal läks ta Rootsi ning sealt 1951. aastal Kanadasse, kus töötas aastatel 1954–1979 perearstina.
Isiklikku.
Laine Loo vanemad olid Aleksander ja Salme Mathiesen. Tema vennad olid Olev ja Mihkel Mathiesen. Laine Mathiesen abiellus 1941. aastal Heino Looga, neil on poeg Andres ja tütar Pille Bunnell (keskkonnateadlane).
Heiti Paldrok

Heiti Paldrok (14. aprill 1911 Tartu – 10. aprill 1972 Stockholm) oli eesti arst.
Heiti Paldrok oli arstiteadlase Aleksander Paldroki poeg. Ta lõpetas 1928. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli agronoomiateaduskonda ja 1929 loomaarstiteaduskonda. Aastast 1931 õppis ta arstiteaduskonnas ning sai 1944. aastal meditsiinidoktori kraadi.
Aastatel 1932–1939 töötas ta Tartu Ülikooli Nahahaiguste Polikliinikus subassistendina ja 1939–1940 teadusliku assistendina. 1941–1942 töötas ta Saksamaal Rostocki Nahahaiguste Kliinikus. 1942–1944 oli ta jälle Tartus Nahahaiguste Polikliinikus assistent.
1944. aastal läks ta Rootsi, kus järgmisel aastal töötas Uppsala Ülikoolis assistendina ning 1946–1957 Karolinska Instituudi dermatoloogia-venereoloogia kliinikus assistendi ja arstina. 1955. aastal sai Karolinska Instituudis meditsiinidoktori kraadi. Samast aastast kuni 1972. aastani töötas ta Rootsi Riiklikus Bakterioloogilises Laboratooriumis haigusttekitavate seente eriteadlasena.
Ta kuulus organisatsioonidesse Korporatsioon Fraternitas Estica, British Society for Mycopathology, Eesti Arstide Selts Rootsis, Soome Dermatoloogide Ühing, Svenska Dermatologförening, Svenska Dermatologiska Sällskapet.
Isiklikku.
Paldrok abiellus 1941. aastal, peres oli poeg ja kaks tütart.
Hilda Puusepp

Hilda Puusepp (19. august 1896 Kavastu vald, Tartumaa – 29. märts 1991 Los Angeles) oli eesti arst.
Ta õppis 1920–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Ilmatar liige.
1930. aastail oli ta arst Tartus, 1944 põgenes Saksamaale, kust liikus 1949. aastal Ameerika Ühendriikidesse.
Markiisaared

Markiisaared on 15 vulkaanilisest saarest koosnev saarestik Prantsuse Polüneesias.
Saarestiku kogupindala on 1049 km² (või 1274 km²) ja seal elab umbes 8700 inimest. Saared on sademeterikkad (1000–2500 mm aastas) ja neil kasvab troopiline vihmamets.
Saared avastas 21. juulil 1595 Hispaania meresõitja Álvaro de Mendaña de Neira (elas 1542–1595). Aprillis 2011 külastas saari katamaraan Nordea.
James Raukas

James Paul Friedrich Raukas (15. veebruar 1894 Tallinn – 20. august 1949 Stockholm) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1913. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ning 1921. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduse doktorikraadiga. Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
1922. aastal oli ta Tartu Ülikooli patoloogia instituudi assistent, hiljem Tallinna Keskhaigla sisehaiguste jaoskonna ordinaator. Aastatel 1943–1944 oli ta Tallinna Keskhaigla juhataja.
1944. aastal põgenes ta Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi. Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige.
James Raukas ravis Konstantin Pätsi ja Jüri Uluotsa.
Robert Sinka

Robert Sinka (14. august 1894 Tallinn – 31. mai 1970 New York) oli eesti arst ja poliitik. 
Ta oli Tartu Ülikooli õppejõud, arst ning Tartu linnapea aastatel 1939–1940 ja 1941. 
Elulugu.
Sinka sündis Tallinnas käsitöölise pojana. Lõpetanud Tallinna Nikolai gümnaasiumi kuldaurahaga 1914, astus ta Peterburi Sõjaväe Arstiteaduse Akadeemiasse, kus õpingud Vene revolutsiooni tõttu katkesid. Pärast Vabadussõjas osalemist viis ta oma õpingud lõpuni Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas 1921. aastal. Akadeemiliselt kuulus Sinka EÜS Põhjalasse.
1922. aasta asus Sinka tööle äsjaavatud Tartu Emade ja Laste Nõuandla juhatajana. Selle töö kõrvalt püüdis ta väikelaste toitumishäirete põhjusi välja selgitada, keskenduses eriti skorbuudi uurimisele. Ta kirjutas ja avaldas mitu artiklit ning kaitses 1930. aastal doktoritöö ("Lastejahudega tekitatud merisigade skorbuudist"). Eradotsendiks sai Sinka Tartu ülikoolis 1932. aastal, viis aastat hiljem valiti ta ka dotsendiks. Sinka kuulus ka Tartu spordiseltsi Kalev juhtkonda, olles seal mitu korda kas esimees või abiesimees.
Tegevust omavalitsuse alal alustas Sinka 1934. aastal, kui ta nimetati Vabariigi Valitsuse poolt Tartu linnanõunikuks. Ta juhtis sotsiaalosakonda, keskendudes hoolekande ja tervishoiu osakondadele. 1938. aastast määrati Sinkale ka linnapea asetäitja ülesandeid. 11. detsembril 1939 määrati ta Tartu linnapeaks. Pärast Eesti okupeerimist, 1940. aasta juuli lõpus, vabastati ta väidetavasti omal soovil ja hakkas taas arstina tööle. Aasta lõpus (19.novembrist) läks tööle juhatajana äsja valminud Tartu Lastepolikliinikusse. Pärast suvesõda taastati 1941. aasta juulis Sinka Tartu linnapea staatus, kuid sattunud konflikti okupatsioonivägedega, lahkus ta sellest ametist 5. detsembril ning siirdus Põltsamaale lastekodu juhataks.
Teise maailmasõja lõpu poole põgenes Sinka 1944. aastal perega Saksamaale, kus sai tööd Würzburgis ühe saksa lastekodu juhatajana. Pärast sõda oli ta Löwensteini, Aschaffenburgi ja Geislingeni põgenikelaagri arst. 
Sinka kolis Ameerika Ühendriikidesse 1950. aastal, kus ta ehitas oma elu üles New Yorgis, töötades arstina haiglas, kuni tervise halvenemisel siirdus pensionile. Ta jälgis Eestis toimuvat ja võttis osa ka New Yorgi Eesti Haridusseltsi tegevusest. Viimastel eluaastatel oli Sinka kurnava haiguse tõttu seltsielust tagasi tõmbunud. Ta suri 31. mail 1970 ning on maetud kalmistule New Yorgi Queensi linnaosas.
Isiklikku.
Robert Sinka sündis Tallinnas Emil Ferdinand Sinka ja Henriette Emilie Sinka lapsena. Robertil oli kokku neli õde-venda.
Robert Sinka abiellus kolm korda. Esimesest abielust Margot Armine Sinkaga (sünninimega Martin) oli Robertil tütar Pia (s 1925). Pärast Margot Sinka surma 1929. aastal abiellus Robert 1930. aasta oktoobris Ella Sinkaga (sündinud Laos), see kooselu kestis kuni Ella surmani 1956. aastal. Välismaale pagesid lisaks Robertile nii abikaasa Ella Sinka kui ka tütar Pia Sinka. 
Pärast Ella surma abiellus Robert ameeriklase Ida Sinkaga (sündinud Stavdal), see abielu kestis kuni Roberti elu lõpuni.
Enewetak

Enewetak (varem ka "Eniwetok"; maršalli "Ānewetak") on atoll Marshalli saarte hulka kuuluvas Raliki saarestikus.
. Koosneb umbes 40 pisisaarest (kokku umbes 6 km²), mis ümbritsevad laguuni. Euroopa jaoks avastas saare 1794. aastal briti kaubalaeva Walpole meeskond.
Saarel paiknes USA sõjaväebaas ja seal viidi läbi tuumapommi katsetusi. 1948–1958 toimus atollil 42 tuumapommikatsetust. Seal toimus 1952. aastal ka esimene vesinikupommikatsetus, mille tagajärjel hävis Elugelabi saar. 
1970. aastatel hakkasid inimesed Enewetakile naasma. 1977. aastal hakati saari radioaktiivsetest jäätmetest puhastama ja 1980. aastal kuulutati Enewetak elamiseks ohutuks. 1999. aastal elas Enewetakil 820 inimest. 2000. aastal maksti saareelanikele 340 miljonit dollarit kompensatsiooniks.
Boris Voogas

Boris Voogas (10. november 1897 Rapla vald, Harjumaa – 12. august 1973 Stockholm) oli eesti arst ja sõjaväelane (kapten).
Ta oli Tervishoiupersonaali Üleriigilise Kutseühingu velskrite osakonna auesimees.
Veinart Põkk

Veinart Leopold Johannes Põkk (perekonnanime rööpkuju: Põck; 30. august 1908 Kambja vald, Kambja kihelkond, Tartumaa – 24. jaanuar 1994) oli eesti arst.
Aastatel 1944–1954 juhatas ta Tartu Ülikooli operatiivkirurgia ja topograafilise anatoomia kateedrit, algul nooremassistendina, seejärel vanemassistendina ja 1946. aastast dotsendina. Põkk töötas õppejõuna üle 50 aasta.
Paul Ruus

Paul Ruus (12. oktoober 1891 Keeni vald, Valgamaa – 21. august 1974 Pärnu) oli eesti arst.
1912. aastal käis ta Muhus ning 1913. aastal Saaremaal Eesti Rahva Muuseumile vanavara korjamas.
1913. aastal oli ta Korporatsioon Ugala asutajate seas.
Aleksander Trusa

Aleksander Trusa VR I/3 (6. oktoober 1886 Tartu – oktoober 1961 Tallinn) oli Eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarleitnant, 1921).
Töötas Nõmme linnaarstina. 
NKVD arreteeris ta 1946 ja ta viibis kuni 1947. aastani Harku vanglas.
Majuro atoll

Majuro (maršalli "Mājro") on Marshalli Saarte atoll, mida nimetatakse riigi pealinnaks. Atolli moodustavate saarekeste kogupindala on umbes 9,7 km2, kuid nad ümbritsevad umbes 295 km2 laguuni. Atolli idapoolsetel saartel (Delap, Uliga ja Darrit), paikneb suurem osa asustusest, seal elab umbes 25 400 inimest.
Tabuaeran

Tabuaeran ehk Fanningi atoll on atoll Line´i saartel. 
Elanikke oli 2020. aasta seisuga 1990. Atolli maismaa pindala on 33,7 km², laguunil 110 km². 
Ajalugu.
Saare avastas 11. juunil 1798 USA kapten Edmund Fanning (elas 1769–1841).
Aastatel 1902–1963 asus seal Vaikse ookeani ülese sidekaabli vahejaam. 1914 ründas ja vigastas seda Maximilian von Spee eskaader.
Suvorovi atoll

Suvorovi atoll (inglise "Suwarrow") on atoll Cooki saarestikus. Laguuni ümbritsevate saarte pindala on umbes 0,4 km².
Atolli avastas Venemaa laeva Suvorov meeskond 17. septembril 1814, kui järgneti mere kohal liikunud linnuparvedele. Hiljem on atoll olnud aardeotsijate huviobjektiks. On andmeid, et sealt on leitud ilmselt 15.–16. sajandist pärinevaid kiviehitiste jäänuseid, relvi, samuti Euroopa päritolu musketeid. Samuti on leitud sellest ajast pärinev inimskelett.
Aastal 1978 kuulutati atoll Cooki saarte rahvuspargiks.
Papeete

Papeete on Prantsuse Polüneesia pealinn ja Tuulepealsete saarte halduskeskus. Asub Tahitil.
See on Prantsuse Polüneesia valitsus-, äri-, tööstus- ja turismikeskus.
Elanikke on umbes 26 000.
Linna nimi tähendab "vesi korvist". Tahiti keeles kirjutatakse seda ka "Pape’ete", kus ülakoma tähistab kõrisulghäälikut.
Linnakeskusest 5 km kaugusel asub Prantsuse Polüneesia ainus rahvusvaheline lennujaam.
Arstide Koda

Arstide Koda oli Eestis tegutsevate arstide kutsealane omavalitsus aastail 1935–1940.
Koja esimees oli Adalbert Lübek.
Koja seaduse eelnõu võttis tervishounõukogu vastu 14. detsembril 1931.
Liikmed.
Arstide Koja liikmed olid kõik Eestis tegutsevad arstid (Arstide Koja seaduse jõustumisel 1. veebruaril 1935 oli neid 928), välja arvatud Sotsiaalministeeriumi Tervishoiu ja Hoolekande Talituse direktor, abidirektor ja tervishoiuinspektor ning Sõjavägede Tervishoiuvalitsuse ülem ja ülema abi oma ametiaja jooksul.
Arstide Koja Elluviimise Komitee.
Enne koja organite moodustamist oli ametis Arstide Koja Elluviimise Komitee järgmises koosseisus: esimees Adalbert Lübek, Heinrich Koppel, Roman Luuk, Hans Madisson, Juhan Vilms, Haridus-sotsiaalministeeriumi esindaja Johannes Mälton.
Arstide Koja Nõukogu (1935–1939).
21., 22., 23. ja 26. mail 1935 valiti Arstide Koja Nõukogu järgmises koosseisus, mis kinnitati Haridus- ja sotsiaalministri abi poolt 6. juunil 1935:
Arstide Koja Nõukogu (1939–1940).
30. ja 31. mail ning 1. ja 4. juunil 1939 valiti Arstide Koja Nõukogu järgmises koosseisus, mis kinnitati Sotsiaalministri poolt 13. juunil 1939.
Koja 968 hääleõiguslikust liikmest võttis valimistest osa 886. 
Riiginõukogu liikmed.
Arstide Koja juhatuse poolt valitud kahe valijamehe osavõtul valiti järgmised I Riiginõukogu liikmed: vabakutsete alalt Alfred Maurer ja rahvatervishoiu alalt Alfred Mõttus.
Anatoli von Poppen

Anatoli von Poppen (10. aprill 1880 Piotrków Trybunalski, Piotrkówi kubermang – 10. veebruar 1968 Bremen) oli eesti arst.
Konstantin Antropov

Konstantin Antropov (august 1889 Narva – 26. juuni 1960 Pärnu) oli Eesti arst.
Ta omandas arsti astme Peterburi Sõjameditsiini Akadeemias 1907–1912.
Tegutses arstina Esimeses maailmasõjas, opteerus Eestisse ja oli alates 1921. aastast arst Narvas. 1944. aastal mobiliseeriti ta arstina Saksa sõjaväkke, põgenes sealt, elas ja töötas seejärel Pärnus.
Ta tegutses ka purjesportlasena.
Elmar Gross

Elmar Gross (11. juuli 1895 Laatre vald, Valgamaa – 25. mai 1942 Tartu) oli eesti arst.
Kiritimati

Kiritimati (ka "Jõulusaar"; inglise keeles varem ka "Christmas Island") on atoll Vaikses ookeanis, üks Line'i saartest.
Kiritimati oma 642 ruutkilomeetriga on üldse suurim korallatoll. Kuulub Kiribatile.
Elanikke on atollil asuvas neljas külas kokku umbes 5100.
Atolli avastas (Euroopale) James Cook 24. detsembril 1777.
Atoll kuulub ajavööndisse, seega seal algab uusaasta maailmas kõige varem.
Line'i saared

Line'i saared ehk Ekvaatorisaared on Kiribatile kuuluv atollidest koosnev saarestik Vaikse ookeani keskosas.
Saarestikku kuulub 12 saart, millest kolm on USA halduses (Palmyra atoll, Jarvise saar ja Kingmani riff). Asustatud on vaid 3 saart (Kiritimati, Tabuaeran ja Teraina). Neil saartel elab umbes 8800 inimest.
Saared kuuluvad ajavööndisse, olles seega maailmas esimene koht, kus algab uus aasta.
Roger Zelazny

Roger Joseph Zelazny (13. mai 1937 Clevelandis Ohios – 14. juuni 1995) oli Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik. 
Roger Zelazny õppis Clevelandi Ülikoolis ja Columbia Ülikoolis.
Ta on paljude ulmekirjanduse preemiate laureaat. Kolmel korral on ta võitnud Nebula auhinna (kaks auhinda aastal 1966 ning aastal 1975), kuuel korral Hugo auhinna (1966, 1968, 1976, 1982, 1986 ja 1987) ning korra Apollo auhinna 1972. aastal. 
Muud.
Roger Zelazny oli abielus. Tal on kaks poega ja üks tütar.
Karbonaatne karedus

Karbonaatne karedus ehk karbonaatkaredus (varasemas eesti keeles nimetatud "mööduvaks kareduseks") on vee karedus, mis on põhjustatud kaltsiumi- ja magneesiumiühendite (CO32- ja HCO3-) esinemisest vees. Sellise vee karedus kaob vee keetmisel, ehk vesi muutub keemilise reaktsiooni käigus kaltsiumkarbonaadi ja magneesiumhüdroksiidi sadestumisel pehme(ma)ks.
Karbonaatse kareduse kadumist (vee pehmenemist) iseloomustavad järgmised võrrandid (reaktsioon toimub vee keetmisel):
Richard Gustav Borgelin

Richard Gustav Borgelin VR I/2, VR II/3 (10. veebruar 1887 Herning – 8. detsember 1966 Kopenhaagen, Taani) oli Taani ja Eesti sõjaväelane.
Haridus.
Richard Gustav Borgelin lõpetas Herningi seminari ja reaalkooli ning õppis Kronoborgi ohvitseridekoolis 1909–1911.
Sõjaväeteenistus.
Pärast ohvitseridekooli lõpetamist asus teenima Taani sõjaväes, kus sai 1912. aastal nooremleitnandiks ja 1916. aastal leitnandiks.
Borgelini kompanii.
Märtsist 1919 kuni sama aasta augusti lõpuni oli ta 200-mehelise Taani vabatahtlike kompanii ülem. Borgelini kompanii osales Eesti Vabadussõjas Lõunarindel liikudes Rõuge alt Jēkabpilsini ning seejärel Pihkva-rindel.
Eestisse saabudes oli Borgelin kapteni auastmes ja ülendati 1. septembril 1919 teenete eest Vabadussõjas alampolkovnikuks (pärast auastmereformi kolonelleitnant).
Teenistus pärast vabatahtlike kompaniid.
Borgelin pöördus Eestisse tagasi septembris 1919. aastal Venemaa keisri Aleksander III lese Marija Fjodorovna ehk Taani printsessi Dagmari ülesandel. Marija Fjodorovna oli huvitatud Venemaa käekäigust ja Vene valgekaardi väejuhtide tegevusest. 
Oma järgmise visiidi tarbeks sai Borgelin ülesande Marija Fjodorovna volinikuna kontrollida Loodearmee juhataja Nikolai Judenitši tegevust.
Seekordsel külastusel kohtus Borgelin kindral Johan Laidoneriga ning asus viimase ettepanekul Eesti sõjaväe teenistusse. Ta asus teenistusse Tallinna Tagavararügemendis ning seejärel oli Allohvitseride kooli instruktor ja kooli ülema abi. Oma teenistuse lõpetamisel Eesti sõjaväes oli ta Kindralstaabi käsundusohvitser.
Borgelin läks erru 1921. aasta mais ja jäi Eestisse Maidlasse talu pidama. Ta sai märtsis 1923 Eesti kodakondsuse ning pidas seejärel kuni 1934. aastani Vabadussõja autasutaluna saadud Maidla mõisa Harjumaal ja kolis 1937. aastal Tallinna.
Teise maailmasõja puhkemisel asus Borgelin tagasi Taani.
1939–1966.
Pärast Saksa okupatsiooni lõppemist Taanis 1945. aasta kevadel Borgelin vangistati süüdistatuna koostöös sakslastega, kuid vabastati peagi. Borgelin suri Taanis 8. detsembril 1966.
Mittekarbonaatne karedus

Mittekarbonaatne karedus ehk jäävkaredus ehk püsikaredus on vee karedus, mis on põhjustatud erinevalt karbonaatsest karedusest kloriididest ja sulfaatidest, mis tasakaalustavad magneesiumi- ja kaltsiumiioone. Vee kuumutamisel (millest jäävkareduse nimi ka tuleb) sellise vee karedus ei kao.
Mõnikord räägitakse eraldi ka jääkkaredusest, mis on tingitud vee keetmise järel allesjäänud karedusest. Jääkkaredus viitab sellele, et keemine oli ebatäielik ja selle väärtus võib seega erineda mittekarbonaatsest karedusest.
Pohnpei

Pohnpei saar (varem ka Ponape) on saar Mikroneesias. Seal asub ka 1989. aastast Mikroneesia Liiduriikide pealinn Palikir, kus elab umbes 4600 inimest. Saare pindala on 346 (või 334) km² ja saarel elab 2020. aasta seisuga 36 832 inimest. Kõrgeim punkt on 782 m.
Sageli loetakse Pohnpeiga kokkukuuluvaks ka kaks naabruses asuvat atolli, Ant ja Pakin, millega koos nimetatakse neid Senjavini saarteks. Saared avastas 1828. aastal Fjodor Litke ning nimetas need Vene admirali Dmitri Senjavini järgi.
Aastatel 1886–1899 kuulus saar Hispaaniale ja seejärel alates 1899. aastast Saksamaale. 1914. aasta oktoobris vallutas saare Jaapan. See jäi Jaapani valdusse kuni Teise maailmasõja lõpuni. Pärast seda oli Pohnpei kuni Mikroneesia Liiduliikide iseseisvumiseni 1986. aastal Ameerika Ühendriikide haldusalas.
GOES

GOES on Ameerika Ühendriikide Riikliku ookeani ja atmosfääri ameti geostatsionaarsete ilmasatelliitide seeria. NOAA opereerib korraga kahte GOES-satelliiti, mis vaatlevad Ameerika kontinente, Atlandi ja Vaikset ookeani. Praegu (märts 2008) on töös GOES-10 ja GOES-12. GOES-9 laenati Jaapanile asendamaks nende riknenud geostatsionaarset ilmasatelliiti. Töövõimelisi, aga uutega asendatud satelliite hoitakse orbiidil reservis, et vajaduse korral neid uuesti kasutada. Praegu töötavail GOES satelliitidel on peamisteks sensoriteks 5-kanaliline skaneeriv kujutise radiomeeter Imager (üks nähtav ja neli infrapuna kanalit) ja 19-kanaliline radiomeeter Sounder.
Lisaks mitmed eriotstarbelised riistad päästeteenistuse, side jm jaoks, röntgeni- ja radioaktiivse kiirguse ning kosmiliste osakeste detektorid, magnetomeeter.
Kesk-Ameerika

Kesk-Ameerika on Põhja-Ameerika mandri lõunaosa. 
Kesk-Ameerikasse kuuluvad ÜRO liigituse järgi:
Läänest Vaikse ookeani ja idast Kariibi merega piiratud Kesk-Ameerika kujutab endast Põhja- ja Lõuna-Ameerika kontinente omavahel ühendavat maakitsust. Kesk-Ameerika ainsaks suurriigiks on Mehhiko, millest lõuna pool asub seitse väiksemat riiki. Ligi 40% nende riikide pindalast katab väga mitmekesise elustikuga vihmamets. Suur osa Kesk-Ameerikast on mägine, eriti mis puudutab Lõuna-Mehhikost lõuna poole jäävaid alasid. Lisaks on tegemist maailma ühe kõige aktiivsema vulkaanilise piirkonnaga. 
Majandus.
Ligi pool regiooni elektrienergiast toodetakse arvukate mägijõgede veest. Kesk-Ameerika elanike tähtsaim elatusallikas on maaviljelus, eriti levinud on maisi ja ubade kasvatamine väikestes perefarmides. Ligikaudu pool põllusaadustest eksporditakse regioonist välja. Viis kõige olulisemat ekspordiartiklit on: kohv, puuvill, suhkur, veiseliha, ja banaanid.
Ajalugu.
Kesk-Ameerikas on ajaloo jooksul eksisteerinud mitmed iidseid tsivilisatsioone, näiteks asteegid, maiad, olmeegid ja tolteegid. Alates sellest, kui Hispaania maadeavastajad 16. sajandil Kesk-Ameerikasse saabusid, on see piirkond olnud tunnistajaks rohketele sõdadele ja konfliktidele.
Valdav enamus Kesk-Ameerika riikide elanikest on mestiitsid, seevastu näiteks Guatemalas on suur põliselanike osakaal (42% maiad), Belize'il mustanahaliste (32%) ja Costa Rica elanikest on ligi kaks kolmandikku valgenahalised.
Mahatma Gandhi

Mohandas Karamchand Gandhi (2. oktoober 1869 Porbandar – 30. jaanuar 1948 New Delhi), tuntud ka kui Mahatma Gandhi, oli India poliitik, kes juhtis vägivallatut võitlust Briti võimu vastu Indias.
Ta kasvas üles Gujaratis ja elas seejärel kuni 1915. aastani Lõuna-Aafrikas. 
Mälestuse jäädvustamine.
Tema sünnipäev, 2. oktoober, on kuulutatud rahvusvaheliseks vägivallatuse päevaks.
Gandhit on kujutatud vähemalt 150 riigi postmarkidel.
2019. aastal kinkis India Vabariik Eestile Gandhi pronkskuju, see plaanitakse püstitada Tallinna Mustamäele.
Avaldus

Avaldus on dokument, millega isik pöördub tavaliselt isiklikus asjus asutuse või ametiisiku poole.
Avaldusega esitatakse ametiasutusele või ametiisikule mitmesuguseid taotlusi: soovitakse kooli vastuvõtmist, töökoha saamist, puhkust jm.
Avaldus sisaldab järgmisi andmeid:
Taotlus

Taotlus on dokument, mis sisaldab mingit soovi või palvet.
Esildis

Esildis on ametlik ja enamasti kirjalik pöördumine, mis sisaldab konkreetseid ettepanekuid mingi küsimuse kohta.
Filmi terminoloogias on laiendatud esildis vaste inglise keelsele sõnale "treatment". Laiendatud esildis on filmiloo kronoloogiline, stseen stseeni haaval esitatav narratiivne kokkuvõte loost, mis võib sisaldada minimaalsel määral ka dialoogi. Täispika filmi esildise pikkus on 5 – 25 lehekülge. Laiendatud esildis filmi jaoks on kirja pandud oleviku vormis ning keskendub sellele, mida vaatajal on võimalik ekraanil näha ja kuulda.
Konrad V

Konrad V on olnud mitme valitseja nimi:
Wolter von Plettenberg (täpsustus)

Wolter von Plettenberg on olnud mitme Plettenbergi suguvõsasse kuulunud inimese nimi:
Erika Nõva

Erika Nõva (sündinud Erika Volberg, 1934–1937 Erika Breiberg; 4. aprill 1905 Muuksi – 22. aprill 1987 Tallinn) oli eesti arhitekt.
Elulugu.
Erika Nõva sündis Muuksi külas Toomani talus pere kaheksanda lapsena. 1931. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikumi arhitektuuriosakonna Eesti esimese naisarhitektina.
Kuigi Erika Nõva sai tuntuks ka kui paljude ühiskondlike hoonete looja, jäi ta eelkõige truuks oma juurtele ja tundis kõige rohkem huvi taluehituse traditsioonide ja rahvusliku maa-arhitektuuri vastu. 1930. aastatel Põllutööministeeriumi Asundusametis töötades projekteeris ta põllumajanduslikke uudisasundusi ja tüüpelamuid Pillapalus, Peressaares, Suursoos ja Lepplaanes. Oma projektides lähtus ta praktilistest vajadustest ja maaelu traditsioonidest. Samadele põhimõtetele jäi ta truuks ka pärast sõda sovhoosiasulaid planeerides.
Muu hulgas on Erika Nõva projekteerinud 1937. aastal August Mälgule kingitud Lagle talu hooned. Tema projektid said auhindu ka paljudel konkurssidel.
Erika Nõva looduslähedast ja traditsioonilist stiili esindab ka tema enda maja Nõmmel aadressil Tähetorni 6 (ehitatud 1937-1938).
Erika Nõva on disaininud ka mööblit.
Isiklikku.
Erika Volberg abiellus 1934. aastal Ilmar Breibergiga, järgmisel aastal sündisid kaksikud Tiiu ja Ants. Ühiselt võeti eestistamise käigus 1937. aastal uus perekonnanimi Nõva.
Erika vend oli arhitekt August Volberg.
Sleipnir

Sleipnir oli Muinaspõhja mütoloogias kaheksajalgne hobune, kelle seljas ratsutas jumalate pealik Odin.
Ühe legendi järgi sündis Sleipnir täkk Svadilfari ja Loki liidust, kui Loki oli end märaks moondanud. Sleipnir võis rännata üle mere ja läbi õhu ning ta oli nii kiire, et võitis võidujooksus kõiki teisi hobuseid. Ragnaröki ajal kandis ta Odini lahingusse.
Aleksei Lotman

Aleksei Lotman (vahel märgib eesnimena ka Aleks või Alex) (sündinud 6. mail 1960 Leningradis) on eesti bioloog, looduskaitsja ja rohelist ideoloogiat esindav poliitik. Alates 8. juunist 2010 kuni 2011. aasta maini oli ta Erakonna Eestimaa Rohelised esimene eestkõneleja.
Elukäik.
Aleksei Lotman on lõpetanud Tartu 2. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Ta on töötanud Tartu Loodusmaja õpetajana, Tartu Keskkonnateenistuse õhukaitse inspektorina, Matsalu looduskaitseala teadusdirektorina, Natura 2000 pilootprojekti juhina.
Oli Eesti Kongressi liige aastail 1990–1992, Tartu Linnavolikogu liige 1990–1991.
Lotman on Erakonna Eestimaa Rohelised asutajaliige ja on kuulunud selle juhatusse. Alates 8. juunist 2010 kuni 2011 maini oli ta erakonna esimene eestkõneleja.
Ta on ka Kaitseliidu Lääne maleva (tegev)liige, Eesti Rohelise Liikumise ja Tuudi Jahimeeste Seltsi liige ning Eesti Hobuse Kaitse Ühingu asutajaliige.
2007. aastal valiti Lotman XI Riigikogu liikmeks. 
26. jaanuaril 2010 valiti ta Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee (ENPA) keskkonna-, põllumajandus- ja regionaalasjade komitee esimeheks, kus ta töötas kuni XI Riigikogu koosseisu lõpuni.
Lotman oli XI Riigikogu maaelu komisjoni aseesimees ja Euroopa Liidu asjade komisjoni liige. Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni, Eesti-India parlamendirühma, Eesti-Mongoolia parlamendirühma, Eesti-Venemaa parlamendirühma, Tiibeti toetusrühma, Saarte ühenduse ja Tuumarelvavaba maailma toetusrühma liige.
2011. aasta Riigikogu valimistel sai ta 1490 häält ega osutunud valituks.
Alates 2011. kevadest töötab ta Eestimaa Looduse Fondis merekeskkonna kaitse eksperdina.
2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 5. valimisringkonnas 430 häält.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 159 häält ning ei osutunud valituks.
Tunnustus.
Koos abikaasa Kaja Lotmaniga pälvis ta 2003. aastal Maailma Looduse Fondi (WWF) väljaantava Elisabeth Jidhe nimelise looduskaitseauhinna .
Isiklikku.
Tema isa oli Juri Lotman ja ema Zara Mints. Tema vennad on Mihhail Lotman ja Grigori Lotman. Tema abikaasa on bioloog Kaja Lotman, pere elab Matsalus. Neil on neli last: Silvia Lotman, Elen Lotman, Eno-Martin Lotman ja Aliine Lotman.
Engelbert Humperdinck (laulja)

Engelbert Humperdinck (sünninimega Arnold George Dorsey; sündinud 2. mail 1936 Madrases Indias) on Suurbritannia laulja.
Esinejanime, mille ta hiljem oma ametlikuks nimeks muutis, sai ta helilooja Engelbert Humperdinckilt.
Ta esindas Suurbritanniat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus lauluga "Love Will Set You Free", saades 12 punktiga 25. koha.
Engelbert Humperdinck

Engelbert Humperdinck (1. september 1854 Siegburg, Preisimaa – 27. september 1921 Neustrelitz) oli saksa helilooja, kes on tuntud eelkõige ooperi "Hans ja Grete" ("Hänsel und Gretel", 1893) autorina.
Humperdinck õppis muusikat Kölnis ja Münchenis ning töötas mõnda aega ka Richard Wagneri assistendina, aidates kaasa ooperi "Parsifal" lavaletoomisele. Tema looming ühendab romantilise helikeele ja rahvamuusikast inspireeritud meloodiad. Ooper "Hans ja Grete", mis põhineb vendade Grimmide samanimelisel muinasjutul, saavutas suurt edu ja kuulub saksa ooperiklassikasse.
Lisaks seitsmele ooperile kirjutas Humperdinck ka koorimuusikat, kammermuusikat ja orkestriteoseid.
August Volberg

August Volberg (6. detsember (vkj)/ 18. detsember 1896 Muuksi, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 21. juuni 1983 Tallinn) oli eesti arhitekt ja pedagoog.
Volberg lõpetas Tallinna Tehnikumi 1927. aastal.
Looming.
Ta oli tuntud kui rahvusliku taluarhitektuuri traditsioonide jätkaja ja edasiarendaja. Ta kasutas oma projektides paljusid tüüpilisi taluhoonete elemente, projekteeris kõrge kelpkatusega maakoolimaju, tüüpmaaelamuid ja -taluhooneid ning talumööblit, edendas kodukäsitööd. Ta projekteeris ka linnamaju ja ühiskondlikke hooneid, pärast sõda ka muuhulgas maaelamute tüüpprojekte, elamuid ja lasteaedu.
Ta suunas 1920. ja 1930. aastatel maa-ehituse arendamist ja kaasajastamist Asunikkude Liidus ja Põllutöökojas. 
1932–1940 oli ta ajakirja Põllumajandus toimetuskolleegiumi liige ning koostas väljaanded "Maaehitusi" I ja II (1927 ja 1930), kus avaldas ka oma projekte. 
Töid.
Alates 1927. aastast osales ta kokku mitmekümnel arhitektuurivõistlusel, kus sai umbes 60 auhinda.
Isiklikku.
August Volbergi õde oli arhitekt Erika Nõva ja vend oli masinaehitusinsener Arnold Volberg.
Ka tema abikaasa Heili Volberg oli arhitekt.
Pääsuhöövel

Pääsuhöövel (ka pääsukene; liblikhöövel) on väike kahe käepidemega höövel kitsaste kõverpindade töötlemiseks.
Pääsuhöövel koosneb käepidemetega korpusest ja selle sisse klapiga kinnitatud höövlirauast. Tera võib olla sirge, nõgusa või kumera lõikeservaga. Kahe suuga pääsuhöövlitele saab kinnitada kahe erineva profiiliga terad.
Pääsuhöövlit kasutatakse näiteks ümara ristlõikega toolijalgade ja sarjade silumiseks.
Mihhail Botvinov

Mihhail Botvinov (sündinud 17. novembril 1967 Lidinkas Tula oblastis endises Nõukogude Liidus, praegusel Venemaal) on endine Austria murdmaasuusataja, maailmameister 4x10 km teatesuusatamises (1999).
Botvinov oli 1996. aastani Venemaa kodanik ja võistles Venemaa koondises rahvusvahelistel võistlustel, kuid tülide pärast koondise juhtidega siirdus Austriasse ja hakkas seda riiki esindama.
Viimase suurvõistluste medali sai Botvinov 2006. aasta olümpiamängudelt Torinos. Olümpiamängudel tekkis Austria murdmaasuusatajate ja laskesuusatajate ümber suur kära, kui nende elukohast leiti veredopingu tarvis kasutatud vahendeid. Samal ajal siirdusid Botvinov ja Christian Hoffmann kära pärast harjutama Ramsausse. Paljud kahtlesid, kas Botvinov julgeb tagasi tulla mängudele, kuid ta tegi seda ja võitis oma põhidistantsil 50 km pronksmedali.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Mihhail Botvinov osales kokku 146 maailma karikasarja etapil. Poodiumile jõudis ta 19 korral, millest kõige kõrgemale astmele 2 korda.
Isiklikku.
Tema hüüdnimi on Boti.
‘Abrī

‘Abrī (ka "Sukkot") on asula Sudaani põhjaosas Niiluse paremal kaldal 3. kärestiku ja 2. kärestiku vahel.
Kõrgus merepinnast on 179 m ümber.
Sukkot

Sukkot ehk lehtmajadepüha on judaistide pidustus, mida peetakse 15. kuni 21. tišrini (millalgi septembri lõpust oktoobri lõpuni). 
Sukkot on rõõmus sügisene lõikuspüha. Meenutatakse kõrberännakut pärast Egiptusest lahkumist ja elamist lehtmajades ehk puuokstest valmistatud onnides.
Aboisso

Aboisso on linn Elevandiluuranniku kaguosas Ghana piiri ning Guinea lahe lähedal Lõuna-Comoé piirkonnas, Aboisso departemangu keskus. Geograafilised koordinaadid on 5° 28′ N, 3° 12′ W.
Rahvastik.
Elanike arv oli 2007. aasta hinnangul 40 400. Aastal 1978 oli elanikke 21 348.
Linna põhielanikonna moodustavad akanite hulka kuuluvad anjid, täpsemalt sanvid, kes on pärit praeguse Ghana alalt. 
Nimi.
Linna nimi tuleneb nähtavasti anjikeelsest väljendist "Eboué Nyansou" ('kivi peal').
Haldus.
Linnapea on alates 2001. aastast Manouan Ayébi (Elevandiluuranniku Demokraatlik Partei). Tema eelkäija oli Konan Kramo, kes oli ametis alates 1995. aastast. 
Transport.
Linnas on Aboisso lennujaam.
Ajalugu.
Linn asub kunagise Krindjabo kuningriigi alal. Seal oli Elevandiluuranniku ühe esimese uurija Marcel Treich-Laplène'i baas.
Kultuur.
Aboisso linnas on sündinud laulja Soum Bill.
Hõõritsemine

Hõõritsemine on metallide lõikamine tööriistaga, mida nimetatakse hõõritsaks. Hõõritsemine sarnaneb olemuselt puurimise ja avardamisega.
Siin on kaks suhtelist liikumist: hõõritsa või tooriku pöörlev liikumine ja hõõritsa sirgjooneline liikumine. Hõõritsemisel peab olema ava ette puuritud ja avardatud ning lõigendi paksus on väga väike: 0,02–0,05 mm. Hõõritsemist kasutatakse eriti täpsete ja suure pinnasiledusega avade saamiseks.
Nurgik

Nurgik ehk vinkel on mõõteriist täisnurkade mõõtmiseks, märkimiseks ja detailide ristiseisu kontrollimiseks.
Stanley (Falklandi saared)

Stanley, endine Port Stanley, on Falklandi saarte pealinn, mis asub Ida-Falklandi saarel, Stanley lahe ääres. Elanikke on umbes 2000. Seal asub ka Falklandi kuberneri residents. Falklandi kuberner allub Briti kroonile.
Ajalugu.
Linna hakati rajama aastal 1843. Falklandi pealinnaks sai 1845. Aastal 1849 viidi sinna elama esimesed 30 endiste briti sõdurite peret. Hiljem sai paik oluliseks vahepeatuseks ja remondisadamaks läbi Magalhãesi väina ja ümber Hoorni neeme sõitvatele laevadele, samuti laevadele söevarude täiendamise kohaks. Seal on olnud ka Antarktika ekspeditsioonide vahebaas.
Pärast Panama kanali rajamist on Stanley sadama tähtsus vähenenud. Aastal 1982 okupeerisid Argentina sõjajõud Falklandi sõja käigus linna ja see sai lahingutegevuse käigus märkimisväärseid purustusi. Samuti hukkus 3 tsiviilisikut.
Stanley

Stanley on paljude kohtade nimi. Mitu neist on saanud nime lord Stanley järgi, kes oli mitmekordne Suurbritannia peaminister.
Maurilio De Zolt

Maurilio De Zolt (sündinud 29. septembril 1950 San Pietro di Cadores Belluno provintsis) on endine Itaalia murdmaasuusataja.
Maailma tippsuusatajate hulka tõusis Maurilio De Zolt üle 30-aastaselt. Enne teda olid maailmas silmapaistvalt esinenud vaid kolm itaalia suusatajat ja Franko Nones oli ainus, kes oli võitnud suurvõistluste medali. De Zolti kõrval hakkasid teisedki itaalia suusatajad edukalt esinema ning Itaaliast sai 1980. aastate teisel poolel üks maailma edukamaid suusariike. Sel ajal võeti kasutusele vabastiil (uisustiil), mis sai ka De Zolti tugevamaks stiiliks. Viimase suurvõistluste medali võitis De Zolt 1994. aasta olümpiamängudel Lillehammeris teatesõidus, kus ta suusatas 43-aastaselt avavahetust klassikalises stiilis.
De Zolt sai esimese tippvõistluste medali 34-aastaselt 1985. aasta maailmameistrivõistlustel. Siis kasutasid edukamad suusatajad juba uisustiili. 1987. aasta MM-il Oberstdorfis oli uisustiil kavas juba eraldi alana ja De Zolt võitis uues stiilis ainsa individuaalse kuldmedali 50 km distantsil. Ta alustas võistlust väga hästi ja juhtis 5,6 km vaheajapunktis teisel kohal olnud koondisekaaslase Albert Walderi ees 24 sekundiga. 16,7 km kohal oli vahe Walderiga 27 sekundit, 33 km kohal oli vahe teiseks tõusnud šveitslase Andi Grünenfelderi ees 45,5 sekundit ja finišisse hõbemedalivõitjana saabunud Thomas Wassberg oli De Zoltist 22,3 sekundit aeglasem.
Nelson Angelo Piquet

Nelson Angelo Piquet (Nelson Piquet juunior; sündinud 25. juulil 1985 Heidelbergis) on Brasiilia endine Vormel 1-sõitja.
Vormel 1 karjäär.
Nelson Angelo Piquet alustas oma Vormel 1 karjääri 2007. aastal Renault' testisõitjana. 2008. aastal sai temast meeskonna põhisõitja.
Ta on Vormel 1 eksmaailmameistri Nelson Piquet' poeg.
Pärast 2009. aasta Ungari GP-d otsustas Renault Nelson Piquet'ga lepingu lõpetada.
Põrguaugumäe pank

Põrguaugumäe pank (ka Põrguaugu mägi, Põrguhauamägi, Grenaderimägi) on Põhja-Eesti panga osa Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Sinimäel. Põrguaugu mäe pank on umbes 200 meetri laiune ja 1000 m pikkune kitsas kahe tipuga (sadulaga) seljandik, mis moodustab keskmise kolmest Sinimägede mäest ja kuulub Vaivara klindilõiku.
Põrguaugu mäe kõrgus üle merepinna on 83,2 meetrit, teine tipp paar meetrit madalam ja ümbritsevast maapinnast umbes 55 meetrit kõrgem. Lõuna- ja läänenõlv olid 15–20° kaldega, kuid läänenõlv on nõukogude ajal seoses kruusa äraveoga Narva soojuselektrijaamade ehitusele kaotanud oma loodusliku näo. Põhja- ja idanõlv on järsumad, kaldega 35–50°.
Põrguaugumäe panga tuumikuks olevad pangased on väiksemad ja rohkem purustatud kui Pargi- ja Tornimäel, kuid küündivad ikkagi 100–200 meetrini ja kuni 30–50 meetrit aluspõhja suhtes üles tõstetud ja kohati kuni 60–80° lõuna suunas kaldu olevad pangased. Pangase läbilõikes figureerivate kivimite stratigraafiline ulatus on keskordoviitsiumi Kõrgekalda kihistu savikast lubjakivist kuni Kambriumi Lükati kihistu sinisavini.
Põrguaugu mäe lael asub mäele nime andnud ovaalne kuni 300 meetri pikkune, 150 meetri laiune ja 20 meetri sügavune lohk – "põrguauk". Lohu lõunanõlval paljandub kuni 100-meetrise läbimõõduga Lasnamäe ja Uhaku lademega sarnane pangas, mis on lõuna suunas kuni 80° kallutatud. Selle pangase sisse on uuristatud aegade jooksul mitmeid käike ja koopaid.
Sinimägede geoloogilised tekkemehhanismid pole teada ning nende uurimiseks plaanitakse geoloogide välitöid.
Põrguaugu mägi oli Teise maailmasõja Sinimägede lahingute peamine võitlusväli, millest on tulnud ka mäe üks nimesid – Grenaderimägi (ka Sõdurite mägi). Lahingud on kaevikuliinide ja pommiaukude näol jätnud mäele rohkesti sõjategevuse jälgi. Mäe lääneserval asub Sinimägede memoriaal.
Kariibi mere regioon

Kariibi mere regioon on regioon, mis hõlmab Kariibi meres asuvaid saareriike ja maid.
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Kariibi mere regiooni:
Semioloogia

Semioloogia on semiootika valdkond, mis toetub Ferdinand de Saussure'i traditsioonile. Ta põhineb struktuursele (strukturalistlikule) lähenemisele märkide ja märgisüsteemide vaatlemisel, nii keeles kui muudes suhtlemisviisides. 
Semioloogia terminit kasutas Ferdinand de Saussure. Rahvusvahelise Semiootikaassotsiatsiooni loomisel (1969) otsustati seni paralleelselt kasutusel olnud terminite semiootika ja semioloogia vahel valides eelistada nimetust "semiootika" kui vanemat ja traditsiooniliselt veidi laiematähenduselist. Hilisemas kasutuses viidatakse selle terminiga tavaliselt Saussure'i traditsioonile semiootikas.
Põhja Poegade mälestuskivi

Põhja Poegade mälestuskivi on mälestusmärk, mis on loodud Vabadussõja Paju lahingus osalenud Põhja Poegade mälestuseks.
Mälestuskivi asub Paju mõisa pargis, see avati 4. detsembril 1992.
Kathpedia

Kathpedia on katoliiklik vabaentsüklopeedia, sarnane Vikipeediaga.
Kathpedia asutati 2006. aastal saksakeelsena.
Denis Cosgrove

Denis Edmund Cosgrove (3. mai 1948 Liverpool – 22. märts 2008) oli ameerika geograaf. 
Ta tegeles inimgeograafia, kultuurigeograafia ja maastikuteadusega.
Ta oli Tallinna Ülikooli audoktor (valitud 2007).
Ottilie-Olga Kõiva

Ottilie-Olga (Olli) Kõiva (aastani 1958 Ottilie-Olga Niinemägi; 6. veebruar 1932 Anna vald, Järvamaa – 9. november 2023 Tallinn) oli eesti teadlane, rahvus- ja rahvakultuuri talletaja ja tutvustaja, laulu-uurija, folklorist.
Teadustegevus.
Erialaseid kirjutisi on Olli Kõiva avaldanud alates 1957. aastast. Peamiseks uurimisalaks on regivärsilised rahvalaulud, laulikud ja laulutraditsiooni lokaalne omapära. 
Tema koostatud ülevaateid eesti regilaulutraditsioonist, rahvaluule arhiivist ja rahvaluule kogumise ajaloost on ilmunud ka vene, inglise, saksa ja soome keeles. Ta osaleb "Vana Kandle" koostamises.
Isiklikku.
Oli abielus ehitusinseneri ja karikaturisti Harri Kõivaga (1932–2003). Tütar Meeli Kõiva on kunstnik, tütar Katre Kõiva on laulja.
Marco Albarello

Marco Albarello (sündinud 31. mail 1960 Aostas) on endine Itaalia murdmaasuusataja.
Võrreldes teiste samal ajal võistelnud itaallastega, näiteks Maurilio De Zolti ja Silvio Fauneriga, oli Abarello tugevam külg just klassikastiil. Tema esimene suurvõistluste individuaalne saavutus oli see, et ta tuli 1987. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis mõnevõrra ootamatult 15 km klassikastiilis maailmameistriks. 1992. aasta olümpiamängudel Albertville'is sai ta kaks hõbemedalit, olles teine 10 km klassikas ja 4x10 km teatesõidus. Teatevõistluse hõbemedali sai ta ka 1993. aasta MM-il Falunis. Mõlemal korral sai kuldmedali Norra. 1994. aasta olümpiamängudel Lillehammeris teatevõistluse olukord muutus ja Itaalia võttis norralastelt kulla nende koduradadel. Samal olümpiamängudel sai Albarello 10 km pronksmedali. Veel võitis ta Itaalia koondisega 4x10 km teatevõistluses 1995. aasta MM-il Thunder Bays pronksmedali ja 1988. aasta OM-il Naganos hõbemedali.
Onomasioloogia

Onomasioloogia on keeleteaduses asjade nimetuste uurimine. Onomasioloogilise lähenemise puhul võetakse aluseks mõiste (idee, objekt, tegevus jne) ning vaadatakse, kuidas seda keeleliselt väljendatakse. 
Onomasioloogia nimetuse võttis kasutusele Adolf Zauner oma 1902. aasta doktoritöös, milles ta uuris kehaosade nimetusi romaani keeltes.
Onomasioloogia vastandub semasioloogiale – sõnade tähenduse uurimisele.
Kitsamas mõttes isiku- ja kohanimede uurimist nimetatakse onomastikaks.
Raimondo Laikre

 
Raimondo Laikre (sündinud 4. märtsil 1983) on Eesti laulja. 
Ta oli 2007. aastal telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja üks finaliste. 
2007. aasta suvel tegid Raimondo Laikre ja Anna-Liisa Supp kontserditurnee "10 kontserti Eestimaa kirikutes". 
2007. aastal oli Raimondo Laikre üks soliste WAF koori "Valge gospli" kontsertidel.
Tema ja Marvi Vallaste esitatud laul "Tallinn" (autor Piret Laikre) võitis 2009. aastal loomingukonkursi "Tallinna laul".
Raimondo Laikre on üles astunud ka "Eestimaa uhkuse" galal. 
Raimondo Laikre on usklik. Usulistest tõekspidamistest lähtudes esines ta 2014. aasta 5. oktoobril SA Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks korraldatud üritusel "Meeleavaldus perekonna ja demokraatia kaitseks", et protesteerida kooseluseaduse vastu.
Isiklikku.
2007. aasta novembris sündis Raimondo Laikre poeg Ramón.
Marjo Matikainen-Kallström

Marjo Tuulevi Matikainen-Kallström (sündinud 3. veebruaril 1965 praeguse Lohja linna territooriumil) on endine Soome murdmaasuusataja, kolmekordne maailmameister. Ta on Soome parlamendi liige (Rahvuslik Koonderakond) ja oli 2006. aastani erakonna aseesimees. 
1992. aastal lõpetas ta Helsingi Tehnikaülikooli ja on diplomeeritud insener. 
Ta on töötanud firmades Imatra Steel, Neste Oy, IVO ja Posiva. Matikainen-Kallström on abielus Arne Matias Kallströmiga ja neil on kolm last.
Matikainen võitis 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys 5 km klassikas kuldmedali. Samadel mängudel sai ta pronksmedali nii 10 km klassikas kui ka 4x5 km teatesõidus. Ta sai ka neli aastat varem 1984. aasta olümpiamängudel Sarajevos teatesõidus pronksi. Ta on tulnud kolmekordseks maailmameistriks (1987 ja 1989), saanud MM-ilt veel kaks hõbe- ja kaks pronksmedalit.
Maailma karikasarja üldkarika võitis ta kolmel aastal: 1986, 1987 ja 1988. Aastatel 1986, 1987 ja 1989 valiti ta Soome aasta parimaks sportlaseks ja 1988 aasta parimaks naissportlaseks.
Ikonos

Ikonos on esimene suure ruumilise lahutusega kujutisi edastav kaugseire kommertssatelliit. 
Esimene katse Ikonost orbiidile viia ebaõnnestus. Orbiidile jõudis 24. septembril 1999 startinud tehiskaaslane ning 1. jaanuaril 2000 hakati müüma 0,8-meetrise lahutusega pankromaatseid ja 4-meetrise lahutusega multispektraalseid kujutisi neljas spektraalkanalis: sinine, roheline, punane ja lähiinfrapuna. Ikonos on päikesesünkroonsel polaarorbiidil 680 km kõrgusel. Ikonose mõlema skanneri skaneerimisulatus on 11 km. Ikonose mõõtmisintervall on 3–5 päeva orbiidist kõrvale vaadates, 144 päeva vertikaalse vaatesuuna jaoks.
Narva Kunstigalerii

Narva Muuseumi kunstigalerii (harvemini "Narva Kunstimuuseum") on Narva Muuseumi kunstiekspositsioon, mis avati 21. aprillil 1991.
Kunstigalerii asub Narvas endises magasiaidas (Vestervalli 21), mis on üks vähestest Teises maailmasõjas säilinud Narva vanalinna hoonetest. See on 18. sajandi viimase veerandi alguses ehitatud aidahoone, mis ehitati ümber polgu kasarmuks. Teise maailmasõja ajal hoone hävis. Hiljem see taastati ning maja kasutati Baltijetsi tehase õppehoonena. Hoone jõuti põhjalikult renoveerida vahetult enne Nõukogude Liidu kokkuvarisemist.
Semasioloogia

Semasioloogia on keeleteaduses sõnade tähenduste uurimine. Vastandub onomasioloogiale kui asjadele vastavate sõnade (nimetuste) uurimisele.
Kosmos (tehiskaaslased)

Kosmos on Venemaa satelliitide suur ja mitmekesine seeria. Nii on nimetatud luure-, meteoroloogilisi, side- jms satelliite.
1962. aastal startinud Kosmos-4 oli luuresatelliit Zenit-2. Zenit-8 viidi orbiidile 1994. aastal, nimeks Kosmos-2281. 9. detsembril 2007 startis vene militaarsatelliit Kosmos-2434.
Septembris 1985 orbiidile viidud satelliidil Kosmos-1686 töötas Tõravere observatooriumi, Eesti TA Erikonstrueerimisbüroo ja Leningradi LOMO ühistööna valminud 8-kanaliline teleradiomeeter Faza, millega uuriti atmosfääri aerosoolisisaldust.