tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Veiko Spolītis

Veiko Spolītis [sp'oliitis] (sündinud 5. septembril 1971 Riias) on Läti poliitik ja politoloog. 
Tema isa on lätlane ja ema eestlane.
Ta lõpetas Riia 25. Keskkooli ning 1996. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna esimese lennu. Akadeemiliselt on ta korporatsiooni Revelia liige. 2003. aastal lõpetas ta Genfi Ülikooli rahvusvaheliste ja arengu-uuringute kõrgema instituudi (IHEID). Alates 2006. aastast on ta Helsingi Ülikooli riigiteaduste osakonnas doktorant maailma poliitika alal.
1998. aastast on ta teinud kaastööd Kuku Raadiole ja pärast 2005. aastat ka Eesti Raadiole. 2010. aastast kuni 2014. aasta jaanuarini oli ta Läti kaitseministeeriumi parlamentaarne sekretär. Alates 2014. aasta aprillist töötas ta Läti välisministeeriumis nõunikuna. 
Ta kuulus Läti Ühtsuse erakonda ning kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel.
2014. aasta seimi valimistel kandideeris ta Riia valimisringkonnas, kuid valituks ei osutunud. Ta sai 4144 plussi ja 3604 mahatõmbamist, mis andis 65 899 punkti. Ta pääses parlamenti valitsusliikme asendusliikmena. Alates 5. novembrist 2014 on ta Läti Seimi liige. Jaanuaris 2015 lahkus ta erakonnast Ühtsus ning jätkas 2018. aastani tööd sõltumatu saadikuna. 2018. aasta sügisel kandideeris ta 13. Saeima valimistel erakonna "Uus Ühtsus" nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 
29. oktoobril 2014 peeti tema juhitud auto Riias kinni ja tal tuvastati 1,4-promilline joove.
Lohetätoveeringuga tüdruk

"Lohetätoveeringuga tüdruk" (rootsi "Män som hatar kvinnor" – "Mehed, kes vihkavad naisi") on Stieg Larssoni 2005. aastal postuumselt avaldatud "Millenniumi" triloogia avateos. 
Välislingid.
The Economist

The Economist on ingliskeelne nädalakiri, mis vahendab majandus- ja rahvusvahelise poliitika uudiseid. Seda kirjastab The Economist Newspaper Ltd, nädalakirja toimetus asub Londonis Westminsteris.
Väljaanne asutati James Wilsoni juhtimisel 1843. aasta septembris. Ajaloolistel põhjustel nimetab The Economist end ajaleheks, ehkki on formaadilt pigem ajakiri ning ka selle Youtube'i kanali nimi on EconomistMagazine. 2011. aastal ilmus The Economist keskmiselt 1,48-miljonilise trükiarvuga, millest enam kui pool müüdi Põhja-Ameerikas ja ingliskeelsetes riikides.
The Economist väidab, et ta "ei ole majanduskroonika". Selle asemel püüab ajakiri "osaleda karmis võistluses edasipürgiva intelligentsuse ja vääritu rumaluse vahel, mis pidurdab meie progressi." Ajakirja juhtkirjade hoiak toetab vabakaubandust, globaliseerumist, valitsuse tervise- ja hariduskulutusi ning teisi, piiratumaid valitsuse sekkumise vorme. Väljaande sihtrühm on kõrgharidusega lugejad, kelle hulka ajakirja enda väitel kuulub palju mõjukaid tegevjuhte ja poliitikakujundajaid.
Väljaanne kuulub The Economist Groupile, millest poole omanik on Financial Times (Pearson PLC tütarettevõte). Ülejäänu jaguneb sõltumatute aktsionäride vahel, kelle seas on nii toimetuse liikmed kui ka Rotschildide pangandusdünastia. Peatoimetaja määrab usaldusisikute nõukogu, kelle loata ei saa teda ka vallandada. Vaatamata globaalsele rõhuasetusele elab umbes kaks kolmandikku ajakirja 75 ajakirjanikust Londonis.
Georg Julius von Schultz

Georg Julius von Schultz (tuntud ka Schultz-Bertrami nime all tema pseudonüümi Dr. Bertram järgi; 22. september/4. oktoober 1808 Tallinn – 4. mai 1875 Viin) oli baltisaksa arst, kirjanik, publitsist, folklorist ja silmapaistev estofiil.
Elukäik.
Georg Julius von Schultz pärines jutlustaja perekonnast, kelle esivanemad olid pärit Mecklenburgist. Isa, Christian Timotheus Schultzi (1767–1809), Tallinna Toomkiriku saksa koguduse ülempastori varajase surma järel kasvas ta vanaisa Torma pastori Franz Gotthilf Friedrich Asveruse juures Torma kirikumõisas (seepärast kasutas ta vahel nime "Schoultz de Torma"). 1826–1833 õppis ta Tartu Ülikoolis meditsiini (oftalmoloogiat ja kirurgiat) ning seejärel praktiseeris Venemaal. 1845. aastal abiellus ta Theodora Unzeriga (1820–1899). Abielupaar kolis Peterburi, kus suheldi nii Eesti haritlaste kui ka Peterburi patriootidega. Schultz tegeles muuhulgas ka eesti rahvaluule kogumise ja uurimisega. Friedrich Reinhold Kreutzwaldi sõbrana mõjutas ta tolle otsust kirjutada eestikeelne eepos "Kalevipoeg" ning tõlkis viimase soovil ühe osa sellest saksa keelde. 
1853. aastal sai Schultz Peterburi Akadeemia prosektoriks ja Vene riiginõunikuks. Hiljem tõmbus ta tagasi eraellu, reisis läbi Euroopa ning alustas kirjanduslikku karjääri Dr. Bertrami varjunime all. Ta kohtus Berliinis Alexander von Humboldtiga, Württembergis Justinus Kerneri ja Ludwig Uhlandiga, Pariisis Heinrich Heinega ning Viinis Friedrich Hebbeliga. Viini-reisil Schultz suri, ta pälvis kenotaafi Matzleinsdorfi surnuaial.
Lapsed.
Tema tütred olid helilooja ja muusikateoreetik Ella Adaïewsky (1846–1926) ja kunstnik Pauline Geiger (1851–1934). Pauline poeg oli Austria luuletaja, kunstiajaloolane ja tõlkija Benno Geiger (1882–1965).
Barney Gumble

Barney Gumble on joonissarja "Simpsonid" tegelane.
Ta on Springfieldi linna joodik ja üks Homeri parimatest sõpradest. Barney sündis 20. aprillil, ning käis koos Homeriga keskkoolis. Ta oli väga hea õpilane ja valmistus Harvardisse minema, kuid päev enne sisseastumiskatseid sai temast tänu Homerile joodik.
Barney peamine joomakoht on Moe Szyslaki kõrts Moe's. 
Barney, Homer, Apu ja Skinner moodustasid bändi The Be Sharps. 
Barneyle on hääle andnud Dan Castellaneta.
Krusty

Herschel Shmoikel Pinchas Yerucham Krustovski ehk kloun Krusty on telesarja "Simpsonid" tegelane.
Ta teeb Barti ja Lisa lemmiksaadet. Krusty suitsetab ja joob ning on südameoperatsiooni läbi teinud. Krusty põeb väga sellepärast, et tema isa teda ei toeta. 
Krusty on tuttav paljude kuulsustega. See tuli talle kasuks erisaates "Krusty comeback". 
Krustyle on hääle andnud Dan Castellaneta.
Garlieb Merkel

Garlieb Helwig Merkel (31. oktoober 1769, Lēdurga, Läti – 9. mai 1850, Riia) oli valgustusaegne baltisaksa kirjanik ja ühiskonnategelane, varane estofiil ja letofiil.
Merkel sündis Liivimaal Lēdurga kirikuõpetaja Daniel Merkeli peres. 17. eluaastast töötas ta koduõpetajana jõukamates perekondades.
1790. aastal liitus ta Riia intellektuaalide seltskonnaga. Sealsete ideede mõjul avaldas Merkel 1796. aastal Leipzigis raamatu "Die Letten" ("Lätlased", täispealkirjaga: "Die Letten vorzüglich in Liefland am Ende des philosophischen Jahrhunderts, Ein Beytrag zur Völker- und Menschenkunde"), mis kirjeldas talupoegade elu ja baltisaksa maaomanike jõhkrust väga süngelt ning kutsus Vene valitsust üles olukorda sekkuma ja lätlaste elutingimusi parandama. Raamat pälvis Saksamaal arvestatava populaarsuse ning tõlgiti prantsuse, taani ja vene keelde. 1800. aastal avaldati algne saksakeelne versioon kordustrükis. 20. sajandil tõlgiti see lõpuks ka läti keelde.
Merkeli raamat põhjustas Liivimaa maaomanike seas vihatormi ning Merkel oli sunnitud minema pagulusse. Ta kolis algul Weimarisse ja 1800. aastal Berliini, kus toimetas koos August von Kotzebuega nädalakirja "Der Freimutige" (1803–1806).
Aastal 1802 ilmus Merkeli proosapoeem "Wannem Ymanta – Eine lettische Sage", mis on olnud üks eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" eeskujusid ja eelkäijaid.
1816. aastal naasis Merkel Liivimaale, kus pidas Riia lähedal väikest Depkini mõisat. Ta avaldas raamatud "Minu kümme aastat Saksamaal" (1818) ning "Pilte ja karaktereid minu elust" (2 kd, 1839–1840). Samuti kirjutas ta brošüüri "Vabad lätlased ja eestlased" (1820), mis trükiti Leipzigis.
Garlieb Merkel suri 9. mail 1850. aastal, tema põrm sängitati kohalikule Katlakalnsi kalmistule Väina (Daugava) jõe ääres.
Isiklikku.
Tema isa Daniel Merckel (1714–1782) oli aastatel 1741–1770 Lēdurga kihelkonna koguduse ja 1771–1778 Vecpiebalga kihelkonnakoguduse pastor, oli ka Liivimaa Zādzene mõisa rentnik.
Mulgid

Mulgid on Lõuna-Eestis asuva Mulgimaa (praegune Viljandi ja Valga maakond) põlised elanikud, keda võib pidada eestlaste allrahvuseks (subnatsioon). Mulkide identiteedi põhialuseks on mulgi keel (mulgi ja teistes lõunaeesti keeltes "mulgi kiil").
Nimetus.
Mulkide nimetus tuli kasutusele talude päriseksostmise perioodil 19. sajandi II poolel. Abja Mulgi-nimelistelt taludest maade mõisastamise käigus välja tõstetud asukad olid esimeste seas, kes praeguselt Mulgimaalt Tartumaale talusid päriseks ostma läksid. Hiljem laienes see nimetus kõigile Lõuna-Viljandimaalt ja Kagu-Pärnumaalt (Halliste ja Karksi kihelkond) Tartumaale rännanud taluostjate ühisnimetuseks ning omandas halva ja pilkava tooni. Nimetuse levikut toetas ka toonane ülipopulaarne Lydia Koidula näidend "Säärane mulk ehk sada vakka tangusoola" (tuli lavale 1871, trükist 1872) ning Postimehe veergudel toimunud sõnasõda (kümmekond kirjutist Eesti Postimehes aastail 1870–1873), mis puudutas mulkide "õigust" omandada talusid Tartumaal. Teadaolevalt esimest korda kasutas eesti ajakirjanduses sõna "mulk" Mihkel Jürgens, kes kirjutas 1868. aastal Eesti Postimehes pikema artikli keelemurrete ühendamisest ning viitas sõimunimetuse "mulk" kasutusele.
Mulgi rahvanime lätikeelse päritolu (sõnast "muļķis", "muļķe –" 'narr', 'loll') kohta nii rahvapärimuslikud, keeleajaloolised kui ka arhiiviteated puuduvad. Versioon, et lätlased sõimanud piirinaabreid lollideks ja sellest tekkis rahvanimetus "mulgid", sündis harrastusuurijate seas 19. ja 20. sajandi vahetusel. Teaduskirjandusse tõi väite, et mulgi nimetus on laen läti keelest, Venemaalt pärit saksa juurtega slavist Max Vasmer 1920. aastate algul..
Maailmarevolutsioon

Maailmarevolutsioon on marksistlikus teoorias kogu maailma riikides ahelreaktsioonina toimuv kapitalismi kukutamine töölisklassi organiseeritud riigikukutamise teel, mille käigus asendatakse kodanlaste omandus ja võim tööliste riigiga, mille aluseks on tootmisvahendite ühiskondlik omandus.
Mitmes marksistlikus koolkonnas, näiteks trotskismis, on klassivõitluse olemuslikult rahvusvaheline iseloom ja vajadus ülemaailmse aktsiooni järele kriitilised ning peamine seletus, mis sotsialismiehitamine ühesainsas riigis läbi kukkus.
Maailmarevolutsioonilise utoopia üks lõppeesmärke oli ülemaailmne sotsialism ning seejärel riikideta kommunism.
Mobilisatsioon

Mobilisatsioon ehk mobiliseerimine on relvajõudude isikkoosseisu, varustuse ja riigi majanduse sõjaks kogumine ja valmis seadmine.
Sõna "mobilisatsioon" kasutati sõjanduse kontekstis esimest korda Preisi armee ettevalmistuste kirjeldamiseks 1850. ja 1860. aastail. Mobilisatsiooni teooriad ja tehnikad on sestsaati pidevalt muutunud. Eriti just enne Esimest ja Teist maailmasõda arendasid mitmed riigid keerukaid plaane, et saavutada sõja korral kiire ja tõhus mobilisatsioon. Mobilisatsiooni vastand on demobilisatsioon. 
Mobilisatsioon muutus oluliseks, kui 19. sajandil kehtestati üldine sõjaväekohustus ning võeti kasutusele raudteed. Mobilisatsioon institutsionaliseeris massiarmeed, mis Prantsuse revolutsiooni ajal esimest korda tarvitatuna muutsid kogu sõjandust. Rida tehnilisi ja ühiskondlikke muutusi aitasid kaasa sõjaväe organiseeritumale värbamisele. Nende hulka kuulusid telegraaf, mis lubas käske kiiresti edastada, raudteed, mis lasid vägesid kiirelt koondada, ning sõjaväekohustus, mis tagas sõja puhuks treenitud sõdurite reservi.
Peitsimine

Peitsimine on puidule peitsi abil soovitud tooni andmine. Peits on puidus leiduvatest lahustuvatest ainetest (värvilistest tanniinidest) tehtud puidu töötlemise vahend, mis värvib puitu kas punakaks või pruuniks. Kasutatakse vesi- või etanoollahustes. Puitpindade peitsimisega värvitakse puit soovitud tooni, varjatakse puidusina ning tõstetakse heledate puitude vastupidavust päikesekiirgusele. Spetsiifiliste peitsidega on võimalik vähendada puidu süttivust ning kaitsta puitu kahjurite eest.
Jaan Luik (põllumees)

Jaan Luik (29. juuli 1892 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 15. juuni 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli põllutööministri abi.
Ta õppis Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsandusosakonnas aastail 1920–1925 (lõpetas), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta oli 1915. aastal maamõõtja-taksaator Venemaal, osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, 1920–1923 Põllutööministeeriumi vanemmaamõõtja, 1923–1928 Viljandi abimetsaülem ja Pärnu ringkonna metsarevident, 1928–1940 Põllutööministeeriumi Metsade Peavalitsuse (Riigimaade ja Metsade Valitsuse) direktor, 1939–1940 Põllutööministri abi. 
Ta arreteeriti NKVD poolt 1941. aastal ja suri vangistuses.
Desecheo

Desecheo [desetš'eeo; ] on väike asustamata saar Puerto Rico arhipelaagis Mona väilas, 19 kilomeetri kaugusel Puerto Rico läänerannikust ja 50 kilomeetrit Mona saarest kirdes. 
Saar on 1,5 km² suurune. Saart administreerib Ameerika Ühendriikide loodusvarade ministeerium, Ameerika Ühendriikide Kalanduse ja Eluslooduse Amet (U.S. Fish and Wildlife Service). 
Christoph Kolumbus oli esimene eurooplane, kes külastas saart oma teisel reisil Uude Maailma (1493). Nime pani saarele alles 1517. aastal Hispaania maadeavastaja Nuñez Alvarez de Aragón.
Taimestik ja loomastik.
Desecheo, kus ei ole teada pinnaveekogusid, kõrgus ulatub 218 meetrini. Aasta keskmine sademetehulk on 1020 mm. Pinnavee puuduse tõttu levib saarel okkaline põõsastik, väikesed puud, rohttaimed ja erinevad kaktused, sealhulgas ohustatud "Harrisia portoricensis".
Loomariik on esindatud mitmete merelindude liikide, kolme endeemilise sisalikuliigiga ("Ameiva desechensis", "Anolis desechensis" ja "Sphaerodactylus levinsi"), sisse on toodud kodukitsed, rotid ja ahvid ("Macaca mulatta"). Ahvid toodi saarele Cayo Santiagost 1967. aastal uurimaks kohanemist. Enne ahvide saarele asustamist oli saar suurim "Sula leucogasteri" pesitsuskoloonia, kuid tänapäeval ei pesitse saarel ühtegi linnuliiki.
Geoloogia.
Geoloogiliselt ei ole Desecheo koos Mona ja Monito saarega Puerto Rico osa. Usutakse, et saar on olnud isoleeritud vähemalt alates pliotseenist. Ometi on saar osa Rio Culebrina moodustisest, millest võib järeldada, et see oli kunagi ühendatud Puerto Ricoga.
Ajalugu.
Kolumbuse-eelse inimasustuse kohta tõendid puuduvad. 18. sajandil kasutasid saart salakaubavedajad, mereröövlid ja bandiidid saarele asustatud metsikute kitsede küttimiseks. Teise maailmasõja ajal ning pärast seda (kuni 1952. aastani) kasutasid saart Ameerika Ühendriikide sõjajõud. 1952–1964 kasutas USA Lennuvägi Desecheo saart ellujäämisõppusteks. 1976. aastal anti saare administreerimine Ameerika Ühendriikide Kalanduse ja Eluslooduse Ameti kätte ning 1983 määrati saar riiklike eluslooduse kaitsealade (National Wildlife Refuge) hulka.
Sukeldumine.
Tänu tervele korallrifile ja selgele veele, läbipaistvusega 30–45 meetrit, on Desecheo väga populaarne koht sukeldujate seas. Kuigi sukeldumine on lubatud igal pool ümber saare, on kaitseala suletud turistidele lõhkemata militaarobjektide tõttu. Rikkujaid arreteerivad Föderaalõiguse õiguskaitseohvitserid.
Jaani kogudus

Jaani kogudus on mitme Eestis tegutseva ja tegutsenud kirikukoguduse nimi.
Ökoteoloogia

Ökoteoloogia (inglise keeles "ecotheology") on konstruktiivse teoloogia vorm, mille huvikeskmes on religiooni ja looduse vahekord, eriti keskkonnaprobleemide vaatenurgast. 
Tavaliselt on ökoteoloogia lähtekohaks eeldus, et on olemas seos inimese religioosse/vaimse maailmavaate ja looduse allakäigu vahel. Ta uurib, kuidas mõjuvad omavahel vastastikku ökoloogilised väärtused, näiteks jätkusuutlikkus, ja looduse allutamine inimese poolt. 
Ökoteoloogia liikumisest on võrsunud arvukalt usulis-keskkonnakaitselisi projekte üle kogu maailma. Kasvav teadlikkus keskkonnakriisist on viinud laialdasele usulisele refleksioonile inimese ja planeedi omavahelise suhte üle. Säärasel refleksioonil on ilmseid pretsedente enamikus usulistes traditsioonides, eeskätt eetika ja kosmoloogia valdkonnas, ning seda võib käsitleda loodusteoloogia allharu või kaasnähuna.
Kristliku ökoteoloogia kohta on kirjutanud jesuiidi preester ja paleontoloog Pierre Teilhard de Chardin ning filosoof Alfred North Whitehead. 
Protestantismis on selle tuntud esindajateks John B. Cobb (juunior) ja Jürgen Moltmann, ökofeminismis aga teoloogid Rosemary Radford Ruether, Catherine Keller ja Sallie McFague. 
Loomisteoloogia on teine oluline ökoteoloogia avaldumisvorm, mida on arendanud ja populariseerinud endine katoliku preester Matthew Fox. Kristlikule ökoteoloogiale on jätnud jälje ka juudi teoloogid Abraham Joshua Heschel ja Martin Buber, kes on ühtlasi olnud märkimisväärseks inspiratsiooniallikaks juudi ökoteoloogiale.
Hinduistliku ökoteoloogia esindaja on Vandana Shiva. Liberaalne islamiteoloog Seyyid Hossein Nasr oli üks esimesi, kes kutsus üles ümber hindama Lääne suhet loodusesse.
Monito saar

Monito saar (hispaania "Islote Monito") on palju suuremast Mona saarest 5 kilomeetrit loodes asuv asustamata Puerto Rico saar. "Monito" on meessoost sõna (vaste naissoost "Mona"'le). Saar on üks kolmest Mona väila saarest ja osa "Isla de Mona e Islote Monito" ringkonnast, mis on Mayagüezi maakonna alljaotus. Saar on ligipääsmatu, viljatu, kuni 65 meetri kõrgune ja pindalaga 0,147 km².
Taimestik ja loomastik.
Monito saare taimestik koosneb 37 liigist, 36 perekonnast ja 23 sugukonnast. Suuremad perekonnad on Cactaceae, Poaceae ja Malvaceae. Liikide vähesus (vähem kui 9% Mona saare liikide arvust) on tingitud mitmetest mõjuteguritest: Monito väiksus; väike elupaikade mitmekesisus, konkreetsemalt öeldes rannaelupaikade puudumine, saar on madal jm; ja eksootiliste liikide puudumine. Samal ajal tekitavad pesitsevad linnud, eriti "Sula leucogaster", saarel segadust. Rohttaimede taksonoomilise rühma leidumine on seostatav lagedamate aladega põõsastiku vahel. Mona platoole iseloomulike vabalt levivate liikide (nt orhideede) puudumine on märkimisväärne.
Monito geko, ohustatud liik, on unikaalne just Monito saarele.
Mona väil

Mona väil on väin, mis eraldab Hispaniola ja Puerto Rico saari. Mona väil ühendab Atlandi ookeani Kariibi merega ja see on oluline laevatee Atlandi ookeani ja Panama kanali vahel.
Väila läbimine on üks keerulisemaid Kariibi meres. Seal on palju muutlikke loodete hoovusi, mille tekitavad kaks suurt saart mõlemal pool väila ja liivapangad, mis ulatuvad mitme kilomeetri kaugusele mõlemast rannikust.
Saared.
Mona väilas on kolm saart:
Struktuur ja seismilisus.
1918. aastal Puerto Rico lääneosa tabanud laastava maavärina ja sellest põhjustatud tsunami kese oli väilas. Väilas on tihti väikseid maavärinaid. Väila all on seismiliselt aktiivne riftitsoon, mis liigub vanema, osaliselt erodeerunud maakoore murrangu peale. Desecheo saar asub Desecheo ahelikus, mis on Puerto Rico loodenurgani ulatuv kitsas ida-läänesuunaline ahelik. Ahelik moodustab 4000 meetri sügavuse Mona rifti lõunapiiri. Rifti idapoolsel osal on 3 kilomeetrit teravat reljeefi ja seda juhib põhja-lõunasuunaline lõhestav Mona rifti murrang.
Russell Westbrook

Russell Westbrook III (sündinud 12. novembril 1988 Long Beachis Californias) on Ameerika Ühendriikide korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Washington Wizards.
Karjäär.
Kolledži ajal mängis Westbrook Los Angelese California Ülikooli (UCLA) korvpallimeeskonnas.
Westbrook valiti 2008. aasta NBA "draft"'ist neljandana Oklahoma City Thunderisse, kus ta mängis kokku 11 hooaega. Mitu korda läänekonverentsi finaali jõudnud Thunderi edukaim hooaeg oli 2011/12, mil pääseti NBA finaali, kus tuli tunnistada LeBron Jamesi juhitud Miami Heati 1 : 4 paremust.
2017. aastal valiti Westbrook NBA põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks, kui ta kogus ühel hooajal NBA rekordit tähistavad 42 kolmikduublit ning tema kogu hooaja keskmised näitajad punktide (31,6), lauapallide (10,7) ja resultatiivsete söötude (10,4) arvestuses andsid samuti kokku kolmikduubli.
Ka järgmisel kahel hooajal sai Westbrook keskmiselt kokku kolmikduubli: 2017/18. hooajal 25,4 punkti, 10,1 lauapalli ja 10,3 tulemuslikku söötu ning 2018/19. hooajal 22,9 punkti, 11,1 lauapalli ja 10,7 korvisöötu mängus.
Westbrook on karjääri jooksul teinud 157 kolmikduublit, millest on enamat suutnud vaid Oscar Robertson (181).
2019. aasta suvel vahetati Westbrook Chris Pauli vastu Houston Rocketsisse, kus ta tõi hooajal 2019/20 keskmiselt 27,2 punkti, 7,9 lauapalli ja 7 resultatiivset söötu mängus.
2020. aasta detsembris vahetati Westbrook John Walli vastu praegusesse koduklubisse Washington Wizardsisse.
Rahvuskoondis.
Westbrook tuli USA korvpallikoondisega 2010. aastal maailmameistriks ja 2012. aastal olümpiavõitjaks.
Kultuurigeograafia

Kultuurigeograafia on õpetus ruumilistest variatsioonidest kultuurirühmade vahel ning nende ruumilisest toimimisest ühiskonnas. Kultuuripiirkond on geograafiline üksus, mis põhineb inimeste ühesugustel omadustel ("Kulturtourismus", 1996).
Tartu linnamüür

Tartu linnamüür oli keskajal ehitatud Tartu kaitserajatiste süsteem.
Tõenäoliselt hakati maakividest linnamüüri ehitama 13. sajandil ning see valmis mitte enne 14. sajandit. Müür ümbritses keskaegset linnasüdant, selle pikkus oli kaks kilomeetrit ja keskmine paksus kaks meetrit. Tartu piiskopilinnuse (6,90 ha) ja linna (20,70 ha) ringmüüriga ümbritsetud pindala oli 27,60 hektarit. Linnamüür ümbritses Toomemäge, kulges põhjaküljel Laia ja Kroonuaia tänava vahelisel alal nende tänavatega paralleelselt, Emajõe-poolsel küljel Vabaduse puiestee ja Magasini tänava vahelisel alal nendega paralleelselt, lõunaküljel Poe tänava piirkonnas. 
Müüri tornide ja väravate arvu kohta on eri allikates erinevaid andmeid, valdavalt pakutakse tornide arvuks 27, millest 9 olid väravaga (pakutud on ka 20 torni 5 väravaga). Suuremad väravad olid Karjavärav, Riia värav ehk Andrease värav, Toome värav, Jakobi värav ja Vene värav. Viimasena kindlustati linna jõepoolne soine külg, kus jõe ja linnamüüri vahel asusid ka mitu tiiki, millest suurim oli Pikk tiik.
Linnamüüri kindlustati ja täiustati kuni Põhjasõjani. 1708. aastal lasi Vene armee Tartu linnamüüri õhku, kuna kardeti linna langemist Rootsi kätte. 18. sajandil linnamüüril enam kaitsetähendust ei olnud. Enamik müürist on pärast suuri tulekahjusid kasutatud ehitusmaterjaliks uute hoonete rajamisel.
Osa säilinud linnamüüri on konserveeritud-rekonstrueeritud, kaetud katusega. Rekonstrueerimata osa seisukord on rahuldav, kohati halb. Rekonstrueeritud müüriosa kõrgus on 3-4 meetrit. Linnamüüri maakivist jäänuseid on tänapäeval näha neljas kohas:
20. sajandi keskel tähistasid Tartu kodu-uurijad hävinud kaitsetornide ja väravate asukohad graniittahvlitega, mille abil saab ette võtta rännaku piki kunagisi kaitserajatisi.
2014. aastal avaldas Tartu kirjanik Juhan Voolaid linnamüüri tutvustamiseks raamatu "Hokimängija Tartu linnamüüril".
Tartu linnamüüri tornide ja väravate loend.
Järgnevalt on loetletud keskaegse Tartu kaitsetornid ja -väravad põhinevalt 2019. aastal ilmunud teosele "Eesti linnaehituse ajalugu. Keskajast tsaariaja lõpuni". Eestikeelsetele nimedele on lisatud saksakeelsed vasted põhinevalt Karl von Löwis of Menari teosele "Burgenlexikon für Alt-Livland" aastast 1922 (viimasest teosest pärineb ka esimene lisatud kaartidest) ning Hermann Sturmi kaardile hiliskeskaegsest Tartust (valminud hiljemalt 1923); samuti on lisatud üksikuid saksakeelseid nimesid vastavalt Tartu linnaarhivaar Titus Christiani esitlusele aastast 1913. 
Mõned nimetud tornid, mida von Löwis of Menar mainib, puuduvad "Eesti linnaehituse ajaloo" loendist, seega neid pole alljärgnevasse loendisse lisatud; kaardi pildikirjelduses olevas loendis on aga järgitud kaardil olevaid numbreid.
Kaitsetornid.
Piiskopilinnuse tornid.
Johann Renneri "Liivimaa kroonika" (1556–1562) mainib samuti torni saksakeelse nimega "sunte Marx torne" (Püha Markuse torn?), kuid selle asukoht pole teada.
Välislingid.
__SISUKORRATA__
Paraolümpiamängud

Paraolümpiamängud on maailma suurim spordivõistlus füüsilise või vaimse puudega inimestele. 
Paraolümpiamänge koordineerib Rahvusvaheline Paraolümpiakomitee. 
Esimesed paraolümpiamängud toimusid 1960. aastal Roomas.
Alates 1988. aastast toimuvad paraolümpiamängud kohe pärast olümpiamänge samas linnas.
Eesti paraolümpiamängudel.
Eesti on paraolümpiamängudel osalenud 1992. aastast.
Evald Mähle

Evald Andreas Mähle (4. juuni 1878 – 15. oktoober 1939) oli eesti insener.
Ta lõpetas 1908. aastal Riia Polütehnilise Instituudi inseneriteaduskonna, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Evald Mähle osales Esimeses maailmasõjas, tuli Eestisse tagasi 1920. aastal ja teenis samast aastast Eesti raudteel, alates 1926. aastast Ehitusameti Tehnikaosakonna juhataja abina administratiivalal. Alates 1931. aastast oli ta Kaitseliidu kompaniipealik.
20. veebruaril 1939 anti talle Valgetähe IV klassi teenetemärk.
Kurna vald

Kurna vald (saksa keeles "Gemeinde Cournal") oli vald Jüri kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas 1866–1939. Vallamaja asus Vaela külas.
Jüri kihelkonna Kurna valda kuulusid Kurna mõis, Lehmja mõis, Mõigu mõis, Nabala mõis ja Sausti mõis.
Jüri kihelkonna Kurna vallaga liideti Lehmja vald (1866–1891), Mõigu vald (1866–1891), Nabala vald (1866–1891), Sausti (Kaarepere) vald (1866–1891).
2. veebruaril 1919 lahutati Harju maakonnanõukogu otsusega Kurna vallast Nabala kogukond iseseisvaks Nabala vallaks Harju maakonnas.
1929. aastal otsustas vallavolikogu alates 1909. aastast ametis olnud endise vallavanema Mart Rosenfeldi elusuuruses portree valla kantseleisse üles panna.
1939. aasta vallareformiga arvati vald uue Tõdva valla koosseisu.
Dwight Howard

Dwight David Howard (sündinud 8. detsembril 1985 Atlantas) on Ameerika Ühendriikide elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Philadelphia 76ers.
NBA karjäär.
2004. aasta NBA "draft"'ist esimesena Orlando Magicusse valitud Howard veetis Orlandos kaheksa hooaega, kogudes oma statistiliselt parimal, 2010/11. hooajal keskmiselt 22,9 punkti, 14,1 lauapalli ja 2,4 viskeblokeeringut mängus. Howard vedas Magicu 2009. aastal ka NBA finaali, kus jäädi 1 : 4 alla Kobe Bryanti juhitud Los Angeles Lakersile.
2012. aastal vahetati Howard Lakersisse, kuid juba pärast üht hooaega siirdus keskmängija edasi Houston Rocketsisse, kus mängis järgmised kolm aastat. 2016. aastast on Howard igal hooajal klubi vahetanud – esmalt siirdus ta Houstonist Atlanta Hawksi, siis Charlotte Hornetsisse ja seejärel Washington Wizardsisse, jõudes 2019. aasta augustiks ringiga tagasi Lakersi ridadesse. 
Lakersis selgelt vahetusmängija rolli taandunud Howard tõi pingilt sekkudes ligi 19 minutiga keskmiselt 7,5 punkti ja 7,3 lauapalli mängus, aidates LeBron Jamesi ja Anthony Davise juhitud Lakersi 2020. aasta NBA meistriks.
2020. aasta novembris sõlmis Howard aastase lepingu Philadelphia 76ersiga.
Rahvuskoondis.
USA korvpallikoondisega tuli Dwight Howard 2008. aastal olümpiavõitjaks. 2012. aastal ei saanud ta seljaoperatsiooni tõttu USA võistkonnas kaasa lüüa. 2006. aastal võitis Howard USA koondisega Jaapanis peetud korvpalli maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Vaata ka.
NBA drafti esimeste valikute loend
Vestfaali süsteem

Vestfaali süsteemiks nimetatakse tänapäeval väljakujunenud rahvusvaheliste suhete süsteemi ehk paljude riikidega maailmakorraldust.
See süsteem põhineb jõudude tasakaaluideel, mis eeldab tsentraliseeritud võimuga suveräänsete riikide olemasolu. See tähendab, et ühelgi riigil ei ole õigust sekkuda teise riigi siseasjadesse, eriti usuküsimustesse. Riigid on kõrgeimaid ilmaliku võimu teostajad (varem olid nendeks usuorganid). Vestfaali süsteemile pani aluse 1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahu. Samas on see süsteem leidnud ka kriitikat, kuna globaalsest rahasüsteemist ja majandussüsteemist tulenevad probleemid ning ülemaailmsed keskkonnaprobleemid vajavad lahendamist riikideüleste institutsioonide poolt, kuid hetkel pole suveräänsed riigid nõus oma võimu loovutama.
Vestfaali rahu.
1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahu lõpetas Kolmekümneaastase sõja ja lõi aluse suveräänsete riikide tekkeks. Ta koosneb kahest lepingust. Neist esimene, peamiselt protestantlike osapoolte jaoks, kirjutati alla Osnabrückis ja teine, katoliiklastest osa poolte jaoks, Münsteris. Lepingutes määrati territooriumite piirid, kahjutasud ja kompensatsioonid, losside ja vabade linnade saatused. Vestfaali rahu läbirääkimisi võib pidada esimeseks suureks Euroopa rahukonverentsiks. Paljud 1648. aastal sõnastatud põhimõtted toimivad tänapäevani, esinedes paljude rahvusvaheliste organisatsioonide põhikirjades, rahvusvahelises õiguses ja tavapraktikas.
Mona Simpson (tegelane)

Mona Penelope Simpson (neiupõlvenimi Olsen) on telesarja "Simpsonid" kõrvaltegelane, Homeri ema, kes lahkus pere juurest, kui Homer oli alles pisike.
Tegelane sai nime Richard Appeli (kes oli sarja seitsme jao stsenarist) endise naise, kirjaniku Mona Simpsoni järgi.
Sarjas on talle hääle andnud mitu näitlejat: Maggie Roswell, Tress MacNeille, Pamela Hayden ja Glenn Close.
Julius Petersen

 
Julius Peter Christian Petersen (16. juuni 1839 Sorø – 5. august 1910 Kopenhaagen) oli Taani matemaatik.
Elulugu.
Peterseni huvi matemaatika vastu oli laialdane, teda huvitasid geomeetria, funktsiooniteooria, arvuteooria, matemaatiline füüsika, matemaatika ökonoomika, krüptograafia ja graafiteooria.
Tema tunnustatuim artikkel "Die Theorie der regulären Graphen" oli põhjapanev panus kaasaegsesse graafiteooriasse, nii nagu ma seda praegu tunneme. 1898. aastal esitas ta kontranäite ühele 3-valentsregulaarseid graafe puudutavale teoreemile, mis tänapäeval on tuntud kui Peterseni graaf. See "3-valents-, 2-distants-, 5-vöö- ja tugevregulaarne" graaf on esitatud pea kõigis graafiteooria õpikutes.
Tunnustus.
Peterseni 150. sünniaastapäeva puhul ilmus ajakirja Discrete Mathematics eriväljaanne, kus esitatakse ka biograafilisi andmeid.
Harku vald (Keila kihelkond)

Harku vald (saksa keeles "Gemeinde Hark") oli vald Keila kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Hüüru küla aladel.
1926. aasta detsembris oli vallavanemaks Aleksander Korsen, kes mõisteti Tallinna-Haapsalu Rahukogus 26. jaanuaril 1929 valla raha raiskamise eest kaheks aastaks vangiroodu .
Friedrich Gustav Bienemann

Friedrich Gustav Bienemann on mitme isiku nimi:
1943. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1943. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid esimesed Kuldgloobuse auhinnad. Need jagati välja 1944. aasta jaanuaris 20th Century Foxi stuudios Los Angeleses Californias.
Untsakad

Untsakad on 1992. aastal loodud Eesti rahvamuusikaansambel.
Algul esines ansambel nimega Rahvastepall, 1993. aastal võeti uueks nimeks Untsakad.
Oma missiooniks on ansambel nimetanud rahvaluule kogumist.
Poalei Zion

Poalei Zion (heebrea keeles "פועלי ציון") ehk Juudi Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei oli 1906. aastal asutatud juutide sotsiaaldemokraatlik partei.
Demineraliseerimine

Demineraliseerimine ehk demineralisatsioon (inglise "demineralization") on vees lahustunud anorgaaniliste ainete sisalduse vähendamine füüsikaliste, keemiliste või bioloogiliste võtetega.
Suur nälg

Suureks näljaks nimetatakse Eesti ajaloos Eesti- ja Liivimaal Rootsi võimu ajal 1695–1697 toimunud näljahäda. Tõenäoliselt oli tegemist kõige rängema näljahädaga, mis Eesti alasid kunagi tabanud on. Vaatamata näljahädale jätkasid Rootsi võimud vilja väljavedu.
Ajalugu.
1694. aastal tabas Eestit ikaldus. Viljakasvuks oli ilm ebasoodne, järgmisel aastal sadas suvi läbi külma vihma, nii et heina ei saanud teha. Rukis ei õitsenud ega valminud. Suvivilja hävitas sügisel varajane külm. 1696. aasta kevad oli jälle väga külm ja suvel sadas taas vihma. Ikaldus oli veel suurem kui eelmisel aastal. 1696. aastal hakkasid esimesed inimesed nälga surema. Paljud inimesed lahkusid kodudest, et toitu otsida. Suure näljaga proovisid inimesed süüa kõike, mis kätte sattus. Söödi isegi õlgi, puukoort, sõnnikut. Paljud inimesed läksid linnadesse, kus oli aga samuti toidupuudus.
1696. aastal oli linnades siiski veel piisavalt toiduvarusid. 1696. aasta kevadel lubab Liivimaa kuberner Erik Soop Liivimaa majandusasehaldur Strömfeldtil Tartu sõja­väe moonalaost laenata talunikele 700 tündrit vilja ja teeb korralduse ka Pärnumaa rentnike varustamiseks viljaga. Vilja veeti Eestist ka Rootsi ja Soome, kus näljahäda oli suurem. 1697. aastal oli heategevuslik üritus näljahädaliste aitamiseks ka Tartus (kindralkuberner Erik Dahlbergi korraldusel).
1697. aasta kevadel, kui teede ja asulate ümber hakkas lumi sulama, leiti palju laipu, kes olid talvel surnud. Kõige vähem lootust oli orbudel ja vanuritel. Levis tüüfus ja düsenteeria. Näljahäda lõppes alles 1698. aastal. On arvatud, et suri umbes 70 000 – 75 000 inimest, seega 20% rahvastikust ehk iga viies inimene. 1701-1703. aasta nekrutivõtu ajaks oli keskklassi talupoegadel veel küllalt raha, et oma antud nekrutitele palka ja riietust osta. See näitab, et löögi alla oli sattunud eeskätt sulasrahvas ja popsid, keskklass suutis näljahädast välja tulla.
Ilukirjanduses.
Suurt nälga on kujutatud Mait Metsanurga romaanis "Tuli tuha all", Aristarh Sinkeli romaanis "Mõõgaga mõõdetud maa" ja Meelis Friedenthali romaanis "Mesilased".
Forgotten Sunrise

Forgotten Sunrise on 1992. aastal loodud Eesti "outdustrial"'i bänd.Algselt "death metal"'it viljeleva bändi asutajaliikmed olid laulja Anders Melts ja basskitarrist Jan Talts. 1993. aastal sõlmiti leping plaadifirmaga Rising Realm Records ning järgmisel aastal andis bänd välja debüütplaadi "Forever Sleeping Greystones". 1996. aastal võttis Forgotten Sunrise muusikategemisel kasutusele arvutid ning hakati mängima varasemast oluliselt erinevat muusikat — "deathbeat"'i.
Õgvendamine

Õgvendamine ehk õgvendus on vooluveekogude sirgestamine, et vesi kiiremini ära voolaks. 
Õgvendamist koos süvendamisega rakendatakse eriti maaparandussüsteemide suublais. Õgvendamise käigus ja selle tagajärjel muutub elukeskkond: nii vees kui kaldal väheneb liikide arv.
Õgvendamise tagajärjel vooluveekogust eraldatud (eraldunud) meandreist moodustuvad seisva veega soodid.
Paint

Paint on Ameerika Ühendriikidest pärinev hobusetõug. Seda tõugu hobuste üks silmapaistvamaid omadusi on nende kirju värvus. Paint hobused said alguse kirju värvusega Veerandmiili hobustest ja Inglise täisverelistest. Hobune on ametlikult Paint kui ta kuulub Ameerika Paint Hobuse Ühingu () registrisse. Selle ühingu määruste kohaselt on registreerimine võimalik vaid siis, kui vähemalt üks vanematest on juba tõuraamatu liige. Ja juhul kui teine vanem ei kuulu registrisse peab ta olema ametlikult kas Veerandmiili hobune või Inglise täisvereline ratsahobune. Võetakse arvele ka tavalise, mitte-kirju, värvusega Paint-tõugu vanemate järeltulijaid. Nimelt võivad tavalise värvusega hobused kirju karvaga järelkasvu anda, juhul kui neil on varjatud alleele geenides, mille nad on pärinud oma kirjudelt vanematelt .
Ajalugu.
Kuna kirju värvusega Veerandmiili hobuseid ei võetud vastu ametlikku tõuraamatutesse, siis loodi entusiastide poolt neile mitmeid eraldi ühinguid, mis lõpuks aastal 1965 ühinesid Ameerika Paint Hobuse Ühinguks.
Välimus.
Kehaehituse poolest on Paint võrreldav Veerandmiili hobusega. Ehk siis tugeva ja lihaselise kehaehitusega hobune, kes pole liialt kõrge turjakõrgusega. On soositud tugevad sääre ja istmiku lihased mis on sobivad vesternratsutamisele omasele kiirendamisele ja lühimaajooksule. 
Värvus.
Paint on kirju hobune, kelle karva värvus koosneb valgest ja üks kõik millisest muust võimalikust hobuste värvusest .
Peale värvuse võib kirjut karvakatet ka mustri järgi jaotada. APHA tunnistab kolme kirjut mustrit: 
Enamikul juhtudel on välimuse poolest teatud mustri-geenide olemas olu võimalik näha, aga seda mitte alati kuna esineb ka erinevate mustrite kombinatsioone. Mõned mustrid, nagu näiteks sabino, on võimelised imiteerima teisi. DNA proov annab sel juhul kõige kindlama vastuse.
Mis vahe on mõistetel Paint ja "pinto"?
Inglise keeles on kirjudel hobustel, kes pole täpilised nagu näiteks Appaloosa hobune, üldine nimetus "pinto". Samas kui Paint on hobune kes on registreeritud Paint hobuste ühingu poolt ja vastab seetõttu teatud normidele. Paint hobune on "pinto" (ehk siis kirju) aga "pinto" hobune ei pruugi olla Paint hobune vaid hoopis kirju värvusega Ameerika miniatuurne hobune. On olemas ka "pinto" hobuste register. Pinto tõuraamatusse võetakse vastu kõik kirju värvusega ponid ja hobused ning seetõttu on tegu 'värvi poolse tõuga'.
Kasutamine.
Ameerikas kasutatakse neid peale vestern-ratsutamise ka kooli-, takistus-, rakendus- ja ka võidusõidul.
Sarah Burke

Sarah Burke (3. september 1982 Barrie – 19. jaanuar 2012 Salt Lake City) oli Kanada vigursuusataja. Ta oli neljakordne X Gamesi võitja ehk maailmameister ja 2005. aasta rennisõidu maailmameister.
Sarah Burke propageeris vigursuusatamist ning tänu tema tegevusele võeti vigursuusatamine olümpiamängude kavva. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis oli ta üks Kanada kuldmedalilootustest. 
Sarah Burke'i surma põhjuseks oli 11. jaanuaril treeningul saadud raske peavigastus. Ta kukkus peaga vastu renni ja vigastas kaelal asuvat arterit, mis varustab verega ajutüve ja aju tagumist osa.
Vastavalt tema soovile annetati tema elundid teiste inimeste elu päästmiseks.
Tema abikaasa oli vigursuusataja Rory Bushfield.
Felix Neureuther

Felix Neureuther (sündinud 26. märtsil 1984 Garmisch-Partenkirchenis) on Saksamaa mäesuusataja.
Neureuther tuli 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Bormios maailmameistriks meeskonnavõistluses. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis sai ta oma esimese medalid individuaalalal, kui võitis slaalomis hõbemedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Beaver Creekis võitis ta slaalomis pronksmedali. Ka 2017. aastal Sankt Moritzis tuli ta slaalomis pronksile.
Ta on osalenud kolmedel taliolümpiamängudel. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos võistles ta kahel alal, kuid katkestas nii slaalomis kui ka suurslaalomis. 2010. aasta OM-il Vancouveris võistles ta samuti kahel alal, kuid pidi slaalomis katkestama. Suurslaalomis jõudis ta finišisse ja sai kaheksanda koha. 2014. aasta OM-il Sotšis saavutas ta suurslaalomis 8. koha, kuid katkestas slaalomis.
Maailma karikasarjas osales Neureuther esimest korda 4. jaanuaril 2003 Kranjska Gora etapil suurslaalomis, kuid sõitis juba esimeses sõidus rajalt välja. Esimest korda jõudis ta poodiumile 3. detsembril 2006 Beaver Creekis slaalomis, kui ta sai kolmanda koha. Esimese MK-etapi võidu sai ta Kitzbühelis 24. jaanuaril 2010 slaalomis.
Felix Neureutheri vanemad olid ka mäesuusatajad, tema ema Rosi Mittermaier on tulnud olümpiavõitjaks ja maailmameistriks ning lisaks võitnud maailma karika. Ka tema isa Christian Neureuther oli edukas mäesuusataja.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Felix Neureuther on osalenud () 238 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 47 korral, neist 13 etappi on ta võitnud.
Poks 1948. aasta suveolümpiamängudel

14. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 7.–13. augustini Suurbritannias Londonis. 
Peamine võistluspaik oli Empire Pool (tänapäeval SSE Arena), kuid täiendavalt võisteldi veel Empress Hallis (tänapäeval Earls Court Exhibition Centre). 
Võisteldi kaheksas kaalukategoorias nagu enne II maailmasõdagi, kuid nüüd põhinesid kaalukategooriad naelte asemel kilogrammidel.
Osalejad.
Võistlustel osales 205 võistlejat 39 riigist. Vanim osaleja oli Kaare Gundersen (Norra; sündinud 13. august 1909) ning noorim osaleja oli Nicolaas Linneman (Holland; sündinud 11. juuni 1931). 
Val Barkeri karikas.
Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai poolraskekaalu (kuni 80 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja George Hunter (Lõuna-Aafrika Liit).
Medalitabel.
Kokku sai medaleid 13 riigi või võistkonna võistlejad.
Punktitabel.
Kokku sai olümpiasüsteemi punkte 27 riigi võistlejad.
Kärbeskaal (kuni 51 kg).
26 võistlejat
Kukk-kaal (kuni 54 kg).
30 võistlejat
Sulgkaal (kuni 58 kg).
30 võistlejat
Kergekaal (kuni 62 kg).
28 võistlejat
Kergekeskkaal (kuni 67 kg).
26 võistlejat
Keskkaal (kuni 73 kg).
25 võistlejat
Poolraskekaal (kuni 80 kg).
29 võistlejat
Raskekaal (üle 80 kg).
17 võistlejat
Tõnis Milling

Tõnis Milling (sündinud 24. jaanuaril 1976) on eesti õhtujuht ja kultuurikorraldaja. 
Ta on juhtinud telesaadet "Auk seinas", koos Kalev Kruusiga telesaadet "Kalamehejutud" ja osalenud ka telesarjades. 
Ta on OÜ Peoloog omanik. Lisaks haldab ta Kurtna Sündmuskeskust.
Ta on kaitseliitlane ja abipolitseinik. 
Isiklikku.
Tema vanem vend oli näitleja Madis Milling. Tõnise hüüdnimi on Väike Milling, kuigi ta on oma 1,92 m pikk olnud vanemast vennast pikem.
1944. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1944. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid teised Kuldgloobuse auhinnad. Need jagati välja 1945. aasta jaanuaris Beverly Hills Hotellis Los Angeleses Californias.
Sorø

Sorø on linn Taanis Sjællandi saarel, Sjællandi piirkonna ja Sorø valla keskus.
Asula tekkis 1142 või 1147 Asser Rigi asutatud tsistertslaste kloostri juurde. Sorø klooster kasvas Põhjamaade suurimaks ja rikkaimaks kloostriks. Kloostri kirikusse on maetud mitu Taani kuningat.
Kloostri juures tegutses Sorø Akadeemia, mille järglane on tänapäeval tegutsev Sorø gümnaasium.
Saaremaa Üldkasulik Ühing

Saaremaa Üldkasulik Ühing oli Saaremaa rüütelkonna järglasorganisatsioon, mis tegutses aastail 1920–1939.
Ühingu presidendid olid 1920–1925 Oskar von Ekesparre, 1926–1929 Albert Saß ja 1929–1939 Matthias Stackelberg.
Ühing pidas Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklit ja andis välja rüütelkonna genealoogilist käsiraamatut.
Krimulda piirkond

Krimulda piirkond (läti keeles "Krimuldas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Krimulda piirkonna elanikest lätlasi 91,93%, venelasi 4,16% ja teistest rahvustest inimesi 3,93%.
Piirkond moodustati 2009. aastal Krimulda ja Lēdurga vallast. 2021. aastal liideti Krimulda piirkond Sigulda piirkonnaga.
Kuldīga piirkond (2009–2021)

Kuldīga piirkond (läti keeles "Kuldīgas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis Kuramaal.
Piirkond moodustati 2009. aastal Kuldīga rajooni 13 vallast ja Kuldīga linnast.
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Kuldīga piirkonna elanike seas lätlasi 92,48%, venelasi 2,76%, leedulasi 1,27%, mustlasi 1,08% ja teistest rahvustest inimesi 2,41%.
2021. aastal liideti Kuldīga piirkond Skrunda ja Alsunga piirkonnaga uueks, Kuldīga piirkonnaks.
Beat Feuz

Beat Feuz (sündinud 11. veebruaril 1987 Schangnaus) on Šveitsi mäesuusataja, olümpiavõitja (2022) ja maailmameister (2017).
Juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Feuz neli medalit, millest kaks on kuld- ja kaks pronksmedalid. 2007. aasta juunioride MM-il tuli ta kahekordseks juunioride maailmameistriks, võites nii ülisuurslaalomi kui ka kiirlaskumise. Samal aastal sai ta Flachaus peetud juunioride MM-il pronksmedali slaalomis. Veel ühe pronksmedali slaalomis sai ta 2005. aastal Bardonecchias.
2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis jäi Feuzi parimaks kohaks kiirlaskumises saadud üheksas koht. 2015. aasta MM-il Beaver Creekis võitis ta kiirlaskumises pronksmedali.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Moritzis tuli ta kiirlaskumises maailmameistriks.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta oma esimese olümpiamedali, kui tuli kiirlaskumises pronksile. Lisaks võitis ta hõbemedali ülisuurslaalomis.
2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis tuli ta kiirlaskumises olümpiavõitjaks.
Feuz osales maailma karikasarjas esimest korda 10. detsembril 2006. Reiteralmis Alpi kahevõistluses, kus ta sai 55 lõpetanu seas 33. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile ja kohe kõige kõrgemale astmele 11. märtsil 2011 Kvitfjellis kiirlaskumises.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Beat Feuz on osalenud () 202 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 57 korral, neist 16 etappi on ta võitnud.
Steve Nash

Stephen John Nash (sündinud 7. veebruaril 1974 Johannesburgis) on Lõuna-Aafrika Vabariigis sündinud Kanada korvpallitreener ja endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 18 hooaega ja on praegune NBA klubi Brooklyn Netsi peatreener.
NBA karjäär.
Steve Nash alustas karjääri Phoenix Sunsis, kes valis ta 1996. aastal viieteistkümnenda valikuna. Aastatel 1998–2004 mängis Steve Nash Dallas Mavericksi eest, misjärel naasis 2004. aastal esimesse klubisse Phoenix Sunsi. 2012. aastast kuni karjääri lõpuni aastal 2015 mängis Nash Los Angeles Lakersis. 
Viiel hooajal NBA parimaks sööduandjaks kerkinud Nash nimetati aastatel 2005 ja 2006 põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks.
NBA karjääri jooksul 10 335 resultatiivset söötu jaganud Nashist on enamat suutnud üksnes John Stockton (15 806) ja Jason Kidd (12 091).
Mart Kangur

Mart Kangur (sündinud 4. mail 1971) on eesti luuletaja, filosoof ja tõlkija.
Aardla tänav

Aardla tänav (varem Ardla tänav ja Pargi tänav) on tänav Tartus, mille pikkus on 3,2 km.
Aardla tänava risttänavad on Tähe tänav, Võru tänav, Raudtee tänav, Lääneringtee, Riia tänav.
Leivaste

Leivaste oli küla Tartumaal Nõo kihelkonnas, Elva linna lõunapiiril. 1970. aastal oli külas 183 elanikku.
Küla on esmamainitud 1582. aastal (nimega Liewasth). 1976. aastal liideti Leivaste Metsakuru ja Kasekülaga ning tekkis Käärdi alevik.
Lastenlinna

Lastenlinna ('laste linnus') on Helsingi Ülikooli Keskhaiglale kuuluv lastehaigla Helsingis Taka-Töölö linnaosas. 
Lastenlinna haigla alustas tegevust 1917. aastal Helsingi Kallio linnaosas. Haigla praegune hoone ehitati 1948. aastal. 
Haigla peaarstina aastatel 1920–1963 töötas lastearst Arvo Ylppö.
1945. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1945. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid kolmandad Kuldgloobuse auhinnad. Need jagati välja 1946. aasta märtsis Knickerbocker Hotellis Los Angeleses Californias.
William John Macquorn Rankine

William John Macquorn Rankine (5. juuli 1820 Edinburgh – 24. detsember 1872 Glasgow) oli šoti füüsik ja insener.
Ta tegeles termodünaamikaga, eeskätt termodünaamika esimese seadusega. Ta võttis kasutusele termodünaamiline temperatuuriskaala, mis sai tema järgi nimeks Rankine'i skaala.
Debye raadius

Debye raadiuseks, ka Debye pikkuseks või Debye ulatuseks, nimetatakse ulatust, kus liikuvad laengukandjad (elektronid) varjestavad plasmale rakendatud välise elektrivälja. Nimetuse on Debye raadius saanud Hollandi füüsiku ja füüsikalise keemiku Peter Debye järgi. Debye sfääriks nimetatakse mõttelist kera, mille raadiuseks on Debye raadius. Debye raadius väljendab ka elektronide maksimaalset soojusliikumise ulatust. Plasmafüüsikas omab Debye raadiuse mõiste suurt tähtsust. Debye raadius avaldub järgmiselt:
formula_1
kus
 λ"D" on Debye raadius (pikkus),
 ε0 on vaakumi dielektriline läbitavus,
 "k""B" on Boltzmanni konstant,
 "q""e" elementaarlaeng,
 "Te" ja "Ti" on vastavalt elektronide ja ioonide temperatuurid
 "ne" elektronide kontsentratsioon,
 "nij"ioonide "i" kontsentratsioon, laenguga "jq""e"
Tavaliselt loetakse ioonkomponent antud avaldises tühiseks ja avaldis lihtsustub (selle lihtsustuse eelduseks on ioonide tühiselt väike liikuvus võrreldes elektronidega):
formula_2
Piret Pormeister

Piret Pormeister (sündinud 16. mail 1985) on eesti suusataja.
Ta on Eestit esindanud 2006. aasta taliolümpiamängud‎el, 2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel, 2011. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel, 2010.–2011. ja 2011.–2012. aasta maailma karikasarjas murdmaasuusatamises.
Mandžuuria kriis

Mandžuuria kriis (1931–1932), tuntud ka kui Mukdeni intsident, oli Jaapani sõjaväelaste lavastatud sündmus. Intsidendi ettekäändel tungis Jaapan Mandžuuriasse. Kriisi tulemusel langes Mandžuuria Jaapani kontrolli alla ja Jaapan lahkus Rahvasteliidust.
18. septembril 1931 lõhkas leitnant Kawamoto Suemori väikse koguse dünamiiti Jaapanile kuulunud Lõuna-Mandžuuria raudtee juures Mukdeni lähedal (tänapäeval Shenyang). Kuigi plahvatus oli nõrk ja kahjustused väiksed (rong läbis selle raudteelõigu loetud minutite pärast), süüdistas Jaapani armee juhtumis Hiina dissidente ning tungis piirkonda sisse, mis viis Mandžuuria okupeerimiseni ja Jaapani marionettriigi Mandžukuo loomiseni kuus kuud hiljem. Selline võte jõudis varsti maailma avalikkuse ette ning Jaapan sattus diplomaatilisse isolatsiooni ning lahkus Rahvasteliidust.