tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sotsiaalhoolekanne

Sotsiaalhoolekanne – sotsiaalteenuste, sotsiaaltoetuste, vältimatu sotsiaalabi ja muu abi andmise või määramisega seotud toimingute süsteem, mille eesmärk on toetada inimese iseseisvat toimetulekut ja töötamist ning aktiivset osalust ühiskonnaelus, ennetades sealjuures sotsiaalsete probleemide tekkimist või süvenemist üksikisiku, perekonna ja ühiskonna tasandil. 
Sotsiaalhoolekande seadus (2023). Vaadatud 23.11.2023 https://www.riigiteataja.ee/akt/130122015005?leiaKehtiv
Vaata ka.
Sotsiaalministeerium
Corps Curonia Göttingensis

Corps Curonia Göttingensis on 1959. aastal asutatud saksa üliõpilasorganisatsioon, mis kuulub Kösener Senioren-Convents-Verbandi (KSCV) katusorganisatsiooni.
Ajalugu.
Corps Curonia Göttingensise asutasid 1. augustil 1959 Göttingenis 210 vilistlast erinevatest baltisaksa korporatsioonidest:
8. detsembril 1959 võeti Corps Curonia Göttingensis vastu "Kösener Senioren-Convents-Verband"i (KSCV).
Eesti peekon

Eesti peekon (varasem nimetus eesti lontkõrvaline siga) on Eestis aretatud seatõug. Tõug on aretatud kohalikust maaseast, keda on ristatud Saksa, taani ja Rootsi maasigadega.
Välimuselt sarnaneb ta taani maaseaga.
Ajalugu.
Eesti parandatud maasiga, keda seakasvatajad kutsusid ka lontkõrvaliseks seaks, nimetati Kristjan Jaama eestvõtmisel eesti lontkõrvaliseks seatõuks.
1951. aastal loodi Pärnus Eesti Lontkõrvalist Tõugu Sigade Riiklik Tõulava. 1961. aastal nimetati lontkõrvaline seatõug eesti peekoni tõuks ja tõulava nimetati Eesti Peekoni Tõugu Sigade Riiklikuks Tõulavaks. 1991 tõulava likvideeriti ning moodustati Eesti Peekoni Tõugu Sigade Aretuskeskus, mis ühines 1999. aastal Eesti Mustakirju Karja Aretusühistuga Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuks. Alates 1999. a-st kuulub enamik Eesti seakasvatajaid Eesti Tõusigade Aretusühistusse.
Korporatsioon Fraternitas Dorpatensis zu München

Korporatsioon Fraternitas Dorpatensis zu München (saksa keeles "Baltische Corporation Fraternitas Dorpatensis zu München") on baltisaksa korporatsioon, mis tegutseb Münchenis.
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond

Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond on Tartu Linnavalitsuse osakond, mis koordineerib Tartu linna finantseeritavat sotsiaalhoolekannet. Riiklikult finantseeritavat sotsiaalhoolekannet koordineerib Tartu Maavalitsus.
Osakonna struktuur.
Osakonda kuulub kolm teenistust: 
Allasutused.
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakonnal on 5 allasutust:
Pohjois-Pohjalainen Osakunta

Pohjois-Pohjalainen Osakunta (PPO) on 1907. aastal asutatud Helsingi Ülikooli juures tegutsev üliõpilasorganisatsioon.
Alates 1928. aastast on PPO-l sõprusleping Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
Kirjandus.
Heikki Roiko-Jokela. Ylioppilas - maakunta - Isänmaa: Pohjois-Pohjalainen Osakunta pohjoispohjalaisen identiteetin rakentajana ja kehittäjänä 1907-2007. Julkaisuvuosi: 2007. 
ISBN 978-951-746-895-4
Paramaribo

Paramaribo on Suriname pealinn. Asub 23 km kaugusel Atlandi ookeanist Suriname jõe vasakul kaldal. Moodustab Paramaribo ringkonna.
Ajalugu.
Linna asutasid 1613. aastal hollandi kaupmehed.
Ajalooline vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Paramaribo Peetruse ja Pauluse katedraal on Lõuna-Ameerika suurim puitehitis.
Etelä-Pohjalainen Osakunta

Etelä-Pohjalainen Osakunta (EPO) on Helsingi Ülikooli juures tegutsev üliõpilasorganisatsioon, mis on asutatud 1908. aastal.
Alates 1928. aastast on EPO-l sõprusleping Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
Vasa nation

Vasa nation on 1908. aastal asutatud Helsingi ülikooli juures tegutsev soomerootsi üliõpilasorganisatsioon.
1991. aastast on neil sõprusleping Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
Neljataktiline sisepõlemismootor

Neljataktiline sisepõlemismootor on tänapäeval kõige levinum jõuallikas sõidukitele ja statsionaarsetele seadmetele.
Neljataktilise sisepõlemismootori tööpõhimõte seisneb kütuse põlemisel saadava energia muutmises mehaaniliseks energiaks.
Neljataktilise mootori põhiosad on mootoriplokk, karter, väntvõll koos hoorattaga, silinder, kolb, keps (v.a. vankelmootoris), sisse- ja väljalaskeklapid, nukkvõll(id) ning sõltuvalt mootori tüübist süüteküünal ja/või pihusti.
Neljataktilise sisepõlemismootori töötaktid.
Neljataktilisel mootoril on lisaks töötaktile, mille ajal põlevate gaaside energia edastatakse väntmehhanismile, vaja kolme abitakti.
Neljataktilist mootorit käivitatakse tavaliselt käivitiga, mis paneb mootori väntvõlli pöörlema kuni mootori käivitumiseni. Seejärel tagab mootori sujuva töö väntvõllile kinnitatud hooratas, mille ülesanne on leevendada töötakti ajal tekkivat järsku jõumomenti ning sisselaske- ja survetaktis anda kolvile liikumisenergiat.
Neljataktilist sisepõlemismootorit nimetatakse ka ottomootoriks selle leiutaja Nikolaus August Otto järgi.
Mõisted.
Takt – kolvi liikumise ajal ühest surnud seisust teise toimuvad protsessid
Surnud seis – kolvi ülemine ja alumine piirasend, kus kolb muudab oma liikumise suunda
Kolvikäik – teekond, mille kolb läbib liikumisel ühest surnud seisust teise.
Töömaht – ruumi, mille kolb vabastab, liikudes ülemisest surnud seisust alumisse. Ruumi, mis jääb kolvi kohale selle ülemises surnud seisus, nimetatakse põlemiskambri mahuks. Töömahu ja põlemiskambri mahu summat nimetatakse üldmahuks. Mitmesilindrilise mootori kõigi silindrite töömahtude summat nimetatakse mootori töömahuks. Väikestel mootoritel tähistatakse töömahtu kuupsentimeetrites, suurtel liitrites.
Surveaste – töömahu ja põlemiskambri mahu suhe.
Austrums

Austrums (läti keeles "Akadēmiskā vienība Austrums") on Riias Läti Ülikooli juures tegutsev Läti üliõpilasorganisatsioon.
Austrums asutati 1883. aasta 31. oktoobril.
Austrumsil on sõprussidemed Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
Toomas Hendrik Ilves on organisatsiooni auliige.
Linnar Viik

Linnar Viik (sündinud 26. veebruaril 1965 Tallinnas) on Eesti infotehnoloog ja IT-visionäär.
Ta on e-Riigi Akadeemia asutaja ja valdkonnajuht, Tartu Ülikooli külalislektor, Pocopay kaasasutaja ja nõukogu liige, Mobi Solutionsi partner ja juhatuse liige, Fortumo nõukogu liige.
Viik on ka EIT Digital nõukogu, SEI Tallinna nõukogu, Lisbon Councili nõukoja ja e-Eesti nõukogu liige ning PoCo popkunstimuuseumi omanik.
Töökäik.
Ta on olnud IT Kolledži õppejõud (2000–2017), nõukogu liige (2003–2009) ja rektori kohusetäitja (2010–2011), Avatud Eesti Fondi nõukogu esimees (2002–2006 ja 2010–2014).
Linnar Viik oli Tiigrihüppe Sihtasutuse asutaja, nõukogu (1997) liige, avalike internetipunktide, avaliku e-posti serveri (mail.ee) ning interneti kasutajauuringute algatajaid Eestis, 1998–1999 Tiigrituuri peakorraldaja.
Aastail 1999–2001 nõustas ta peaminister Mart Laari infotehnoloogia ning teadus- ja arendustegevuse küsimustes.
Georg Hellat

Georg Hellat (4. märts 1870 Puka – 28. august 1943 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, esimesi eesti arhitekte. 
Lõpetas 1900, aastal Peterburi tsiviilinseneride instituudi. Töötas insenerina Mogiljovi kubermangus ja Liivimaal. Tallinna linnaarhitekt 1913–1915. Abikaasa Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945) oli eesti laulja (metsosopran) ja pedagoog.
Looming.
Üks olulisemaid Georg Hellati projekteeritud ehitisi on Tartus asuv 1902. aastal valminud EÜSi maja, mida peetakse esimeseks eesti rahvuslikus stiilis hooneks. Huvitavamaid hooneid Tallinnas on Kalamaja Põhikool, mis oli selle aja kohta silmapaistvalt moodne, kuna sel oli siis juba keskküte, ruumikad ja valgusküllased klassiruumid, võimla ja duširuum.
Vennastuspidu

Vennastuspidu on 18. sajandist pärinev üliõpilaskorporatsioonides kasutusel olev tseremoonia, mille käigus teklid torgatakse rapiiri otsa ehk stehhitakse. Mõned naiskorporatsioonid on õestumispeol rapiirist loobunud ning laovad teklid lihtsalt üksteise otsa lauale.
Ilmar Tõnissoni arvates kujutatakse nii sümboolselt defloratsiooni.
Eduard Georg von Wahl

Eduard Georg von Wahl (sageli lihtsalt Eduard von Wahl; 3. märts 1833 Vatla – 29. jaanuar 1890 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, Tartu ülikooli professor ja 1881–1885 rektor.
Ta lõpetas 1859. aastal Tartu ülikooli, kus oli õppinud arstiteaduskonnas. Tema õppejõudude hulgas olid Friedrich Bidder ja Guido Samson von Himmelstiern. Pärast enesetäiendamist Berliinis ja Pariisis siirdus ta 1860 Peterburi, kus töötas eraarstina ja haiglas kirurgina. Aastatel 1867–1876 oli ta Oldenburgi printsi Peteri lastekliiniku kirurgiaosakonna juhataja. Aastast 1876 oli ta taas Tartus ja 1878 valiti ta Tartu ülikooli kirurgiaprofessoriks. Aastail 1881–1885 oli Eduard von Wahl Tartu ülikooli rektor.
Von Wahl pööras suurt tähelepanu pidalitõve, vaimuhaiguste ja suguhaiguste ravile ja ennetamisele niihästi meditsiinilisest kui rahvavalgustuslikust seisukohast. Ta kinkis ülikoolile enda ostetud krundi koos majaga, mis ehitati ümber psühhiaatriakliinikuks. Kliinik avati 1877, hoolimata võimude ja avalikkuse vastuseisust.
Tema järgi on nimetatud Wahli reegel, mis aitab vahet teha arteriaalsel ja arteriovenoossel aneurüsmil.
Ta oli aastatel 1872–1875 Kassinurme ja 1886–1889 Aa mõisnik.
Wahli ja Liivimaa Leepratõrje Seltsi eestvõttel asutati 1891. aastal Muuli leprosoorium, mis oli Eesti esimene spetsialiseeritud asutus pidalitõbiste tarvis.
1889. aasta detsembris sai von Wahl liiklusõnnetuses rängalt vigastada ja suri järgmisel kuul. Temast järele jäänud raamatud ja dokumendid kuuluvad nüüd Tartu ülikooli raamatukogule.
Mälestuse jäädvustamine.
Eduard von Wahlile on püstitatud mälestuskivi Muuli leprosooriumi asukohas, tänapäeval Ilmatsalu 26a krundil.
Pere.
Tema isa oli Vatla mõisnik Karl Georg von Wahl (1806–1876) ja ema oli Anne Rigby (1804–1869). Ema oli inglane. Anne Rigbyl oli kolm õde, kõik nooremad (üks neist Elizabeth Rigby, ja kaks neist abiellusid Eesti mõisnikega nagu ta isegi. Anne Rigby abielu oli neist ainsana õnnetu ja lõppes 1837 lahutusega.
Ta abiellus Alexander von Bunge tütre Mariega (1834–1909). Neil oli kuus poega ja neli tütart. Eduard von Wahl on Wahlide Aa liini ("Haus Haakhof") asutaja. 15/27. detsembril 1886 immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonda.
Tartu Ülikooli psühhiaatria õppetool

Tartu Ülikooli psühhiaatria õppetool oli TÜ allüksus, mis lõpetas tegevuse 2015. aasta lõpul ja mis kuulus Tartu Ülikooli arstiteaduskonna koosseisu.
Ajalugu.
Psühhiaatria õppetool alustas tööd 1. jaanuaril 1880 professori (Hermann Emminghaus) ja kahe assistendiga. Õppetool asus kolm aastat varem (4. märtsil 1877) avatud psühhiaatriahaiglas. Kui 18. novembril 1988 avati Raja tänaval uus psühhiaatriahaigla hoone, siis kolis ka psühhiaatria õppetool sinna.
2007. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

2007. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus olid 29. Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 2.-4. märtsini Birminghamis Suurbritannias.
Võistlustel osales 519 sportlast 47 riigist.
Hinnøya

Hinnøya (põhjasaami "Idna Iinnasuolu") on Norra põhiosa suurim saar. 
Hinnøya pindala on 2204 km². Norra saartest on Hinnøyast suuremad ainult Lääne-Teravmäed, Kirdemaa ja Edgeøya Teravmägede saarestikus. Saarel elas 2006. aastal 31 851 inimest. 
Saar jaguneb Nordlandi ja Tromsi maakonna vahel. Saare loodeosa kuulub Vesteråleni saarestiku piirkonda, edelaosa Lofootide saarestiku piirkonda. Tähtsaim asula on Harstadi linn, kus 2006. aastal elas 18 800 inimest. Harstadis asub Põhja-Norra tähtis reisi-, kala- ja kaubasadam. Suuremad asulad lisaks Harstadile on Lødingen, Sigerfjord ja Borkenes. 
Hinnøyat liigendavad mõned fjordid. Saar on mägine, eriti selle lõunaosa, kus asub Møysaleni rahvuspark ja saare kõrgeim tipp Møysalen (1262 m üle merepinna). Viljakaim põllumajanduslik piirkond asub saare kirdeosas, Harstadi ja Borkenesi ümbruses. Saare loodeosas Nordlandi maakonnas asub soode- ja metsarikas Forfjordi looduskaitseala, kus kasvab ka Norra vanim mänd, millel on vanust üle 700 aasta.
Mandrist ja Tjeldøya saarest eraldab Hinnøyat Tjeldsundi väin. Saart ühendab naabersaarte ja mandriga arvukalt parvlaevaühendusi. Lähim lennujaam on Harstadi/Narviki lennujaam 45 km kaugusel mandril Evenesis.
Hinnøya saart ühendab idas üle Tjeldsundi väina mandriga Tjeldsundi sild, edelas Austvågøyaga Raftsundi sild, läänes Langøyaga Sortlandi sild ning põhjas Andøyaga Andøy sild. 1. detsembril 2007 avati saart läbiv Lofootide ühendustee mandriga (norra keeles: "Lofotens fastlandsforbindelse") ehk Lofast, mis hõlmab muu hulgas seitset tunnelit ja mitut silda. Tee möödub ka Møysaleni rahvuspargist.
Nagini

Nagini on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" Lord Voldemorti madu ja ühtlasi varikätk.
Nagini on väga suur ja ohtlik madu, kes suudab väga kiiresti tappa. Ta on rünnanud ja raskesti vigastanud Arthur Weasleyt ja on tapnud Severus Snape'i. Nagini tappis Neville Longbottom kasutades Godric Gryffindori mõõka.
Maailmajagude karikavõistlused kergejõustikus

Maailma karikavõistlused kergejõustikus on rahvusvahelise kergejõustikuliidu IAAF korraldatav riikide ja maailmajagude vaheline võistlus. Võistlustest võtavad osa USA, Euroopa, Aafrika, Aasia, Okeaania ja Ameerika võistkonnad ning lisaks Euroopa karika superliiga kaks paremat oma võistkonnaga. Kui on kasutusel üheksa jooksurada, saab korraldajamaa ka oma võistkonna välja panna. Võistlustel jagatakse sportlastele rahalisi auhindu vastavalt saavutatud kohtadele.
Maailma karikavõistlusi on korraldatud kümme korda, esimesed võistlused toimusid 1977. aastal ja viimati võisteldi 2006. aastal.
Võistlused kandsid nime "Maailma karikavõistlused kergejõustikus" (IAAF World Cup / Athletics World Cup) ning aastast 2010 "Maailmajagude karikavõistlused kergejõustikus" (IAAF Continental Cup).
Eibau vald

Eibau on endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis.
1. jaanuaril 2013 liideti see koos Niedercunnersdorfi ja Obercunnersdorfi vallaga uueks Kottmari vallaks.
Friedersdorf (Spree)

Friedersdorf on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis, Tšehhi piiri lähedal. 2008. aastal liideti Friedersdorf Neusalza-Sprembergi vallaga.
Vallaosa hõlmab Neufriedersdorfi küla.
Großhennersdorfi vald

Großhennersdorfi vald on endine vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis.
1. jaanuaril 2011 liideti see Herrnhuti linnaga.
Vallaosad.
Großhennersdorf, Neundorf auf dem Eigen, Schönbrunn ja Euldorf.
Großschönau vald (Saksimaa)

Großschönau on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis.
Großschweidnitz

Großschweidnitz on asula ja vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis.
Hainewalde

Hainewalde on asula ja vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis, Tšehhi piiri lähedal.
Pirita linnaosa vapp

Pirita linnaosa vapp on Harju maakonnas asuva Tallinna linnaosa Pirita vapp.
Vapp on kinnitatud 20. detsembril 1994.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil hõbedane rõngasrist, milles viis purpurset sõõri 1+3+1. Rõngasristi all hõbedane laineline palk.
Põhjendus.
Vapil kujutatud rõngasrist on Püha Birgitta Ordu tunnus ning tähistab Pirita linnaosale nime andnud Birgitta Ordu Neitsi Maarja kloostrit. Ühtlasi on rõngasrist üks iidsemaid päikese sümboleid ja viitab Pirita tuntusele suvitus- ning puhkekohana. Punased sõõrid, mis ordutunnusel tähistavad Kristuse haavu, osutavad Pirita vapil ka linnaosa asumitele. Laineline palk viitab Pirita jõele, kilbi sinine värvus Tallinna lahele. Sinine ja hõbe on ka osa Eesti rahvusvärvidest ning neitsi Maarja tunnusvärvidest. Samuti on nad Tallinna lipuvärvid.
Pirita linnaosa lipp

Pirita linnaosa lipp on Harju maakonnas asuva Tallinna linnaosa Pirita lipp.
Lipp on kinnitatud 20. detsembril 1994.
Lipu kirjeldus.
Sinisel kangal on Pirita vapi põhitunnus - valge rõngasrist, milles viis purpurset sõõri 1+3+1. 
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9, normaalsuurus 105 x 135 cm. 
Põhjendus.
Lipul kujutatud rõngasrist on Püha Birgitta Ordu tunnus ning tähistab Pirita linnaosale nime andnud Birgitta Ordu Neitsi Maarja kloostrit. Ühtlasi on rõngasrist üks iidsemaid päikese sümboleid ja viitab Pirita tuntusele suvitus- ning puhkekohana. Punased sõõrid, mis ordutunnusel tähistavad Kristuse haavu, osutavad Pirita vapil ka linnaosa erinevatele asumitele. Kanga sinine värvus viitab Tallinna lahele. Sinine ja hõbe on ka osa Eesti rahvusvärvidest ning Neitsi Maarja tunnusvärvidest. Samuti on nad Tallinna lipuvärvid.
Sigimik

Sigimik ("ovarium") on õistaimede õies asuva emaka tähtsaim osa. Sigimikus asub üks või mitu seemnealget. Seemnealgmetes paiknevad taime emassugurakud.
Sigimik koosneb seinast ja sigimikupesast, mitme viljalehe olemasolul esinevad ka vaheseinad. Sigimikupesade arvu järgi liigitatakse sigimikud
1) ühepesalisteks, näiteks kirburohi ("Polygonum" sp.) või oblikas ("Rumex" sp.)
2) kahepesalisteks, näiteks harilik vaher ("Acer platanoides")
3) kolmepesalisteks, näiteks liilialised ("Liliaceae") või amarüllilised ("Amaryllidaceae") sugukonnad
4) neljapesalisteks, näiteks kaheaastane kuningakepp ("Oenothera biennis")
5) viiepesalisteks, näiteks hibisk ("Hibiscus" sp.);
6) paljupesalisteks, näiteks vesikupp ("Nuphar" sp.);
7) ebatäielikult paljupesalisteks, kui vaheseinad lõpevad enne sigimiku keskkohta, näiteks magun ("Papaver" sp.)
Seda osa sigimikust, millele kinnituvad seemnealgmed, nimetatakse platsentaks. Igal viljalehel on kaks platsentat. 
Sigimikust ülevalpool asub emakakael ja sellest veel kõrgemal emakasuue. Tolmlemise käigus satuvad emakasuudmesse tolmuterad ja liiguvad läbi emakakaela sigimikku, kus kinnituvad.
Pärast tolmlemist areneb sigimikust vili. Seemnealgmetest moodustuvad seemned, mis asuvad viljas ja mille abil toimub taime suguline paljunemine. Mõnel liigil moodustub vili lisaks sigimikule veel teistestki õie osadest, näiteks õiepõhjast.
Sigimiku tüübid.
Ülemise sigimikuga ehk hüpogüünsel õiel on sigimik suhteliselt eksponeeritud ja teised õieosad kinnituvad sellest allpool. Sellised õied on näiteks luuviljalistel ja kõrrelistel.
Keskmise sigimikuga ehk perigüünsel õiel asub sigimik umbes nõgusa õiepõhja keskel.
Alumise sigimikuga ehk epigüünsel õiel on õiepõhi nõnda laienenud, et see ümbritseb õiepõhjaga kokku kasvanud sigimikku, millest ülespoole on kinnitunud teised õieosad. Sellised õied on näiteks õunviljalistel.
Kiusatuste kiuste

"Kiusatuste kiuste" (ingl "The Fighting Temptations") on 2003. aasta muusikaline komöödiafilm.
Emakakael (botaanika)

Emakakael (ladina "stylus") on emaka osa, mis ühendab sigimikku ja emakasuuet.
Enamikul taimedel on emakakael nähtav, teistel kas lühike või puudub.
Emakkond

Emakkond ehk günetseum ("gynoeceum") on õies olev emakate kogum. See tekib viljalehtedest.
Emakkond võib olla kas üheosaline, koosneb ühest viljalehest tekkinud emakast, või mitmeosaline, moodustunud mitmest viljalehest. 
Mitmeosalise emakkonna tüübid.
Lahkviljaline (apokarpne), kui viljalehed ei ole omavahel kokku kasvanud ja moodustavad igaüks ühe emaka. 
Liitviljaline (tsönokarpne), kui viljalehed on kokku kasvanud üheks emakaks.
Sucre

Sucre on Boliivia põhiseaduslik pealinn, kus asuvad Boliivia Ülemkohus, Boliivia Konstitutsioonitribunal, Justiitsnõukogu ("Consejo de Judicatura") ja justiitsministeerium ("Fiscalía General de la República").
Linn asub riigi kesk-lõunaosas umbes 2750 m kõrgusel ning on Chuquisaca departemangu keskus. Ametlikest pealinnadest asub kogu maailmas veel kõrgemal ainult Quito.
2001. aasta rahvaloenduse järgi oli linna elanike arv 193 873.
Alates 1839. aastast kannab linn riigi esimese presidendi Antonio José de Sucre nime. Varasemad nimed olid "Charcas", "La Plata" ja "Chuquisaca".
Sucre vanalinn kuulub 1991. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kramatorsk

Kramatorsk on linn Ukrainas Donetski oblastis, umbes 20 km kaugusel Slovjanski keskusest lõunaedelas. 21. oktoobril 2014 andis Donetski oblasti kuberner Oleksandr Kihtenko korralduse viia osa oblasti valitsusasutustest üle Kramatorskisse ja Slovjanskisse.
Rahvaarv.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke umbes 181 025 000; koos asundustega 216 162 000 elanikku, neist mehi ligikaudu 98 100 ja naisi umbes 118 700.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel märkis 31,06% oma emakeeleks ukraina, 67,87% vene, 0,23% armeenia, 0,10% valgevene, 0,06% mustlaskeel, 0,02% moldova, 0,01% ungari, 01% kreeka, heebrea, poola, saksa ja gagauusi. XX sajandi alguses oli seal esikohal ukraina keel.
Üldiseloomustus.
Kramatorsk on masinatööstuse keskus. 
Ajalugu.
Sõda Donbassis.
2014. aasta aprillis võtsid valitsusvastaste relvajõudude (DRV) võitlejad linna oma kontrolli alla.
2014. aasta 13. mail ründas umbes 30 automaatrelvade ja granaadiheitjatega relvastatud valitsusvastaste relvajõudude võitlejat Kramatorskist umbes 20 km kaugusel asuva Oktjabrske küla juures varitsusest valitsuse väesalka. Granaadiheitja tabamuse saanud soomustransportööri plahvatuses hukkus 6 Ukraina õhudessantvägede võitlejat, üks raskelt haavatud võitleja suri teel haiglasse, surma sai ka üks mässaja, 7 inimest sai haavata. Tegemist oli valitsusvägede seni suurima inimkaotusega Donbassi sõjas.
BBC ja Reutersi teatel hakkasid valitsusvastaste relvajõudude võitlejad 5. juulil linnast lahkuma.
2014. aasta 5. juulil heisati Kramatorski haldushoonele taas Ukraina lipp.
11. juulil taastati ühistranspordi liiklus.
2015. aasta 10. veebruari päevases raketiheitjarünnakus (Kramatorski raketirünnak (2015)) linnale hukkus vähemalt kakskümmend viis inimest, sealhulgas seitseteist rahulikku elanikku ja kaheksa sõjaväelast. Vähemalt 64 inimest (35 tsiviilisikut ja 29 sõjaväelast) sai haavata, 10 haavatu seisund oli kriitiline. Sõjaväelased said haavata peamiselt Kramatorski sõjalennuvälja juures asuvas Ukraina sõjaväebaasis.
12. veebruar kuulutati Kramatorskis leinapäevaks.
24. mail 2018 külastas Kramatorskit Eesti president Kersti Kaljulaid.
Sõjategevus 2022. aastal.
Vene relvajõud andsid ööl vastu 4.–5. aprilli 2022 linnale raketilöögi. Vaenlase rünnaku tagajärjel hävis osaliselt 15. keskkool. Vene raketi tabamuse kohas registreeriti 15 m laiune ja ligi 3 m sügavune lehter.
Mürsu tagajärjel said kahjustada raudteerööpad, mistõttu evakuatsioonirongid № 45/46 olid sunnitud jääma Lozova jaama ja evakueeruda soovijatel tuli oodata lisateavet.
8. aprillil 2022 sattus Kramatorski raudteejaam Vene relvajõudude raketitule alla. Pommitamises hukkus 50 inimest, neist viis last. 98 inimest sai vigastada. Donetski oblasti kuberner Pavlo Kirõlenko ütles, et rünnaku ajal viibis jaamas tuhandeid inimesi.
Michael Emerson

Michael Emerson (sündinud 7. septembril 1954 Ameerika Ühendriikide Iowa osariigis Cedar Rapidsis) on Emmy auhinnaga pärjatud USA teatri- ja filminäitleja.
Ta on näidelnud 2004. aasta õudusfilmis "Saag", teleseriaalides "Teadmata kadunud" ja "Mõrvaennetajad" ning paljudes teatrilavastustes.
Emakakael

Emakakael (ladina "cervix uteri") on enamiku emaste imetajate (sealhulgas naise) emaka osa, mis ühendab emakat tupega.
Emakakael paikneb emakaõõne alumises osas ja läheb üle emakakaelakanaliks ("canalis cervicis uteri"), mis koosneb sisemisest emakasuudmest ("ostium uteri internum") ja välimisest emakasuudmest ("ostium uteri externum"). 
Emakael jaguneb tupe-eesseks osaks ("portio pr(a)evaginalis") ning tuppe ulatuvaks tupeosaks ("portio vaginalis").
Enn Sarv

Enn Sarv (aastani 1932 Espenstein; 13. mai 1921 – 22. märts 2008) oli eesti vabadusvõitleja, tõlkija ja matemaatik.
Elulugu.
Enn Sarv sündis Tallinnas linnaarsti pojana. Õppis Westholmi gümnaasiumis ja 1939–1944 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1939. aasta sügisel astus Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Oli 1941–1944 Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige. Arreteeriti aprillil 1944 Saksa Julgeolekupolitsei poolt, 1944–1945 Stutthofi koonduslaagris. 1946 arreteeriti NKVD poolt, 1947–1953 sunnitööl Vorkutas, 1953–1957 asumisel kaevandusinsener Vorkutas. 1958 Eestis tagasi.
Oli vabakutseline tõlkija, lõpetas 1964 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna. Oli aastatel 1965-1968 Plaanikomitee peaspetsialist arvutite alal, 1968–1981 töötas ta ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis, 1981–1988 oli ta Eesti Maaviljeluse Instituudi arvutioperaator.
Ta aitas mitmel Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmel pagulusse pääseda. Oli EÜSi järjepidevuse hoidja ning aitas kaasa EÜSi tegevuse taastamisele Eestis. 2004. aastal valiti EÜSi auvilistlaseks.
Teosed.
Paljude õigus- ja ajalooraamatute ning artiklite autor.
Isiklikku.
Tema pojad on füüsik Priit Sarv ning matemaatik ja arvutiteadlane Laur Sarv.
Harald Tammur

Harald Tammur (5. jaanuar 1917 Varnja – 12. mai 2001 Tartu) oli eesti vaimulik.
Elulugu.
Harald Tammur õppis Tartu Ülikoolis teoloogiat 1936–1940, filosoofiat 1940–1943 ja uuesti teoloogiat 1943.
1943. aasta suvel peitis koos kahe teise EÜSi liikmega esimese Eesti rahvuslipu võõra võimu eest.
Ta arreteeriti 1944. aastal Saksa Julgeolekupolitsei poolt ja viidi Stutthofi koonduslaagrisse. Vabanes 1945 ja pärast Tartusse naasmist arreteeriti NKVD poolt ja saadeti Kemerovo oblastisse Južkuzbasslagi, seejärel Karaganda oblastisse Steplagi. Vabanes vangistusest 1950. aastal ning asumiselt Krasnojarski krais juunis 1954. 
1954–1979 oli ta EELK Nõo koguduse õpetaja, samas ka 1965–1979 Rannu koguduse ja 1972–1979 Elva koguduse hooldajaõpetaja. 1979–1997 oli Tartu Pauluse koguduse õpetaja ning samas ka Nõo koguduse (1979–1996) ja Kambja koguduse (1979–1995) hooldajaõpetaja. 1981–1996 oli ta Tartu praost.
Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Sicherheitsdienst

Sicherheitsdienst des Reichsführers SS (lühend SD) oli Saksamaa natsionaalsotsialistliku partei sõjalise tiiva SS julgeolekuorgan. Algselt loodud parteisisese julgeoleku ja luureorganina, hiljem sulandus Julgeolekupolitsei Peaameti osana Saksamaa riiklikku sisejulgeolekuorganisatsiooni RSHA-sse 1938. aastal. 
Heinrich Himmleri algatusel moodustati 1931. aastal, kui SSi sisene luureteenistus. Alates 1932. aastast allus SD Reinhard Heydrichile, kuni ta tapmiseni 1942. aastal. 
SD peakorter asus Berliinis Prinz-Albrecht-Palais (Wilhelmstraße 102).
Ajalugu.
1934. aasta suvel kuulutati SD NSDAP ainsaks luureteernistuseks. Seejärel täpsustas Himmler SD ja Gestapo ülesandeid: SD pidi hakkama jälitama režiimi vastaseid ning Gestapo pidi tegelema välisvaenlastega. SD jälgis ulatuslikku informaatorite võrgustikku kasutades Saksamaa elanikkonda. Ligi 30 000 informaatorit teavitas SD-d riigis toimuvast ja suhtumisest võimude kehtestatud meetmesse ja seadustesse. 
Saksamaa Riigi Julgeoleku Peaameti Julgeolekuteenistus SD konkureeris ka Saksa sõjaväeluure Wilhelm Canarise Abwehriga ning rajas ka välismaal oma poliitilist teavet koguva luurevõrgustiku Julgeolekuteenistuse ("SD-Auslandsnachrichtendienst").
A-kliinik

A-kliinik on sõltuvusprobleemide lahendamisega tegelev Tartu meditsiiniasutus.
Kliinik osutab ainult ambulatoorseid raviteenuseid ja teenused on tasulised.
2007. aastal töötas A-kliinikus kaks arsti: Hanna Sova ja Laur Toomaspoeg.
Malmõž

Malmõž on linn Venemaal Kirovi oblastis, Malmõži rajooni keskus. Asub Šošma jõe ääres.
Linna kohal asus mari küla, mis oli 15. sajandil maride vürsti residents. 26. aprillil 1556 langes linna lähedal lahingus viimane mari vürst Poltõš (Boltuš). 1580 ehitati Malmõži kindlus ja 1584 liideti Kaasani maakonnaga. 1780 sai linnaõigused.
20. sajandi alguses hakati sinna saatma asumisele teisitimõtlejaid. 1941. aastal küüditati Eestist Malmõži 191 inimest. Seal surid Andres Larka ja Jüri Sammul.
Juhan Toomaspoeg

Juhan Toomaspoeg (12. aprill 1917 – 9. märts 1997) oli Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna dekaan aastatel 1962–1984. 
Isiklikku.
Juhan Toomaspoja abikaasa oli tõlkija Aino Toomaspoeg. Nende poeg Laur Toomaspoeg on psühhiaater. Ka tema pojapoja nimi on Juhan Toomapoeg.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Laur Toomaspoeg

Laur Toomaspoeg (sündinud 5. augustil 1949) on eesti psühhiaater.
Ta lõpetas 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiiniteaduste kandidaat 1982. Täiendanud end üld- ja sõltuvuspsühhiaatria alal Tartus, Prahas, Moskvas, Salzburgis, Stuttgardis ja Stockholmis. 
Töötas aastaid Tartu Riikliku Ülikooli/ Tartu Ülikooli psühhiaatria õppetoolis teadurina, vanemteadurina ja õppejõuna. Alates 2002. aastast töötab Tartus A-kliinikus.
Isiklikku.
Tema vanemad olid majandusteadlane Juhan Toomaspoeg ja tõlkija Aino Toomaspoeg.
Korporatsioon Fraternitas Rigensis

Korporatsioon Fraternitas Rigensis oli Tartus 1823. aastal asutatud baltisaksa üliõpilaskorporatsioon.
Ajalugu.
"Landsmannschaft" Fraternitas Rigensis moodustati 21. jaanuaril 1823 peamiselt liivimaalastest koosnevast, kuid algselt kõiki üliõpilasi ühendavast "Burschenschaft"'ist, kui sealt olid lahkunud kura-, eesti- ja peamiselt Tartust pärit liivimaalased.
1826. aastal asutasid Fraternitas Rigensise nooremad liikmed taas "Burschenschaft"'i, mis kogus oma liikmeteks pea kuuendiku üliõpilaskonnast ja vastandas ennast "Landsmannschaft'"idele. 1833. aastal sulges ülikool "Burschenschaft"'i sellesarnase organisatsiooni revolutsioonilise tegevuse pärast Saksamaal.
1827 sõlmis Fraternitas Rigensis Estonia ja Livoniaga kartell-lepingu, millega 1832 ühines ka Curonia. 1832. aastat peetakse ka Chargiertenconventi asutamisajaks, mil võeti vastu salajane üldkommaan.
Fraternitas Rigensis oli 1920–1921 registreeritud Tartu Ülikooli juures, kuid asus 1921. aastal lõplikult Riiga. 28. oktoobril 1921 lubas ülikooli nõukogu kolmel Frat. Rigensise liikmel oma värve kanda ning kohustus mitte lubama sama värvikombinatsiooni kasutamist teistele üliõpilaskorganisatsioonidele.
Korporatsioon Estonia

Korporatsioon Estonia oli Tartus 1821. aastal asutatud Eestimaa üliõpilaskorporatsioon.
Tuntud korporatsiooni Estonia liikmed olid näiteks Karl Ernst von Baer, Friedrich Reinhold Kreutzwald, Philipp Jakob Karell ja Jakob von Uexküll.
Ajalugu.
Pärast "Landsmannschaft" Curonia väljaastumist kõiki üliõpilasi ühendanud "Burschenschaft"'ist, astusid 1810 Livoniaks ümbernimetatud "Landsmannschaft"ist välja ka Estonia ja Finnonia. 1811–1812 tegutses kõiki nelja ühendav Esindajate konvent ("Repräsentantenconvent"), kuid 1812. aastal läksid "Landsmannschaft"id taas laiali ja "Burschenschaft" taastati. Lõplik lõhestumine toimus 1821. aasta sügiskommersi ajal kui eesti- ja kuramaalased otsustasid korraldada sügiskommersi liivimaalastest eraldi linnalähedases Novumi ehk Valge Hobuse kõrtsis. Pärast kommerssi teatasid kuramaalased Curonia taastamisest ja eestimaalased 7/19. septembril Estonia asutamisest. 
Korporatsioon Estonia asutajaliikmed olid:
1827. aastal sõlmis Estonia Fraternitas Rigensise ja Livoniaga kartell-lepingu, millega 1832. aastal ühines ka Curonia. 1832. aastat peetakse ka "Chargiertenconvent" asutamisajaks, mil võeti vastu salajane üldkommaan. Registreeriti 27. aprillil / 9. mail 1855 Tartu õpperingkonna kuraatori poolt.
1939 korporatsioon likvideerus, liikmeskond asus ümber Saksamaale, vapp põletati ja vara anti korporatsioon Vironiale.
Korporatsiooni Estonia maja.
1883. aastal kerkis päevakorrale korporatsioonile maja (konvendihoone) ehitamine Tartus. Hoonele, Tähe tänaval pandi nurgakivi 13. aprillil 1885 ning 20. augustil 1886 pühitseti juba pidulikult maja avamist. Maja ehitusplaani koostas ülikooli arhitekt Reinhold Guleke, kelle projekteeritud on ka korporatsiooni Livonia konvent, Magasini tänava võimla, Uus Anatoomikum ja Tartu Õlletehase hoone. Maja asus tollal linnaservas, selle ümber istutati park ja rajati iluaed koos muruväljakuga ja majaesise ringsõiduteega. 
Pärast Vabadussõja lõppu vabastas Tartu linnavalitsus hoone ja andis selle Karlova Seltsile (hilisem Tartu Majaomanikkude Selts). Selts sõlmis lepingu korporatsiooni Estonia vilistlaskogu voliniku vandeadvokaat Arved Schmidtiga. Maja oli selleks ajaks jäänud üsna viletsasse olukorda: aknad lõhutud, seinad määrdunud ja ruumid prahti täis. Ruumidesse olid ehitatud mitmekorruselised puitnarid. Uued valdajad tegid 300 krooni ulatuses remonti, panid peale uue katuse ja korrastasid ruume. 
1932. aastal kolis sinna korporatsioon Rotalia.
Teine korp! Estoniaga seotud maja Tartus asub Vallikraavi 9. Viimase ajani haldas maja Tartu Ülikooli Kliinikum. Praegu tegutseb majas Avita kirjastus.
Avita

Avita (harvemini ka "AVITA") on kirjastus Tallinnas.
Kirjastus loodi 1988. aastal õppematerjalide väljaandmiseks. Kirjastuses kirjastatakse õpikuid ja töövihikuid. Tänapäeval kuulub Avita kaubamärk AS-ile BIT. 
2017. aastal oli ettevõtte käive 3,4 miljonit eurot ning sellega oli AS BIT Eesti suurima käibega raamatukirjastaja. Samas jäädi umbes 245 000 euroga kahjumisse.
Kirjastusel on oma müügiesindused Tallinnas, Tartus, Pärnus ja Jõhvis. Töötajate arv on 70 inimest, nende hulgas aine- ja keeletoimetajad, kunstnikud, küljendajad ja reprospetsialistid.
Endokrinoloogiakeskus

Endokrinoloogiakeskus on meditsiinikeskus, kus osutatakse ambulatoorset endokrinoloogilist arstiabi ning tegeldakse erialase teadustööga.
Endokrinoloogiakeskus asutati 2002. aastal ja asub Tartus.
Reinhold Guleke

Reinhold Ludwig Ernst Guleke (12. mai 1834 Mazsalaca, Läti – 6. juuli 1927 Jena, Saksamaa) oli Eestis tegutsenud baltisaksa arhitekt.
Aastatel 1881–1906 töötas ta Tartu Ülikooli arhitektina. Guleke projekteeris korporatsioonide Estonia ja Livonia konvendihooned, mis olid esimesed spetsiaalselt korporatsioonide tarbeks ehitatud hooned Tartus. 
Samuti projekteeris ta Tähtvere mäele õlletehase hoonete kompleksi (nüüdne A. Le Coq'i tehas), mis ehitati valmis aastatel 1893–1898.Koos Rudolf von Bernhardiga projekteeris ta Tartu Ülikooli uue anatoomikumi. 
Väljaspool Tartut on tema projekti järgi rekonstrueeritud Äksi Andrease kirik (sh sisekujundus, 1887–1889), ehitatud aga Roosa Jakobi kirik, mis valmis 1893. aastal. 
Ülikooli arhitektina algatas Guleke Tartu toomkiriku uurimise. Arheoloogilisi kaevamisi korraldamata oletas ta, et kirik rajati 13. sajandil, ja tegi selle võimalikke rekonstruktsioone.
Reinhold Guleke kuulus üliõpilaskorporatsiooni Baltica-Borussia Danzig.
Korporatsioon Curonia

Korporatsioon Curonia oli Tartus 1808. aastal asutatud Eesti vanim üliõpilaskorporatsioon. Kandis algselt nimetust "Landsmannschaft" Curonia.
Ajalugu.
Juba 1803. aastal oli asutatud "Burschenschaft" ehk kõiki üliõpilasi esindav organisatsioon. Toonases üliõpilaskonnas moodustasid umbes poole Liivimaalt pärit üliõpilased, mistõttu 8. septembril 1808 eraldusid "Burschenschafti"st lahkhelide pärast Kuramaalt pärit üliõpilased ja asutasid "Landsmannschaft" Curonia. Samal päeval peeti Curonia värvides esimene mensuur ning seda peetakse ka hilisema korporatsiooni asutamisajaks. 
1811. aastal moodustasid "Landsmannschaft"id Curonia, Livonia ja viimasest välja astunud Estonia ja Finnonia Esindajate konvendi ("Repräsentantenconvent"), mis kontrollis üliõpilaskonna siseelu kuni 1812. aastani, mil "Landsmannschaft"'id laiali läksid ja "Burschenschaft" taastati. 1816 astusid kuramaalased aga taas Curoniana "Burschenschaft"ist välja, seekord veel lühemaks ajaks. 
Lõplik lõhestumine toimus 1821. aasta sügiskommersi ajal kui eesti- ja kuramaalased otsustasid korraldada sügiskommersi liivimaalastest eraldi linnalähedases Novumi ehk Valge Hobuse kõrtsis. Pärast kommerssi teatasid kuramaalased Curonia taastamisest ja eestimaalased "Landsmannschaft" Estonia asutamisest. 
1832. aastal liitus Curonia Estonia, Fraternitas Rigensise ja Livonia sõlmitud kartell-lepinguga.
Registreeriti 27. aprillil / 9. mail 1855 Tartu õpperingkonna kuraatori poolt. Registreeriti 27. mail 1920 Tartu Ülikooli ajutises nõukogus, kuid kolis 1921. aasta sügissemestril Riia Ülikooli juurde, sest liikmeskonna enamus pärines Lätist. Jätkas seal oma tegevust 1939/40. aastani.
Esteetilise Kirurgia Erakliinik

Esteetilise Kirurgia Erakliinik on Tartus asuv tasulise ilukirurgiaga tegelev kliinik.
Ilukliiniku asutas 1992. aastal tippkirurg Peep Pree, kes on seda ka 33 aastat juhtinud. Kliinik on olnud Eestis esteetilise kirurgia valdkonnas üks esimesi ja peamisi teerajajaid; seal on aastate jooksul abi saanud umbes 12 000 inimest. Kliinik suletakse 2025. aasta mai lõpus seoses Peep Pree pensionile jäämisega.
Elite Kliinik

Elite Kliinik on Tartu raviasutus, mis osutab nii ambulatoorset kui ka statsionaarset arstiabi.
Maailma Looduse Fond

Maailma Looduse Fond (inglise "The World Wide Fund for Nature" (WWF), 1986. aastani kandis nime "World Wildlife Fund", viimane nimi on ametlik veel USAs ja Kanadas) on rahvusvaheline riikidest sõltumatu maailma suurim looduskaitseorganisatsioon. 
Organisatsioonil on üle 5 miljoni toetajaliikme. WWF töötab rohkem kui 90 riigis ning toetab 15 000 loodus- ja keskkonnakaitse projekti üle maailma. WWF-i põhieesmärgiks on Maa elurikkuse säilitamine. Määratleti enam kui 200 tähtsat elurikkuse kaitsmise regiooni (Global 200). Organisatsioon elatub peamiselt annetustest – umbes 90% rahast tuleb fondi vabatahtlike annetustest.
2001. aastast on WWFi president Emeka Anyaoku. Praegune peakorter asub Šveitsis Glandi linnas.
Organisatsiooni logoloom on hiidpanda ("Ailuropoda melanoleuca"). Esimest korda joonistas selle WWFi sümbolina üks asutajaid – teadlane ja animalist Peter Scott.
Ajalugu.
WWF moodustati 11. septembril 1961 Morges'is Šveitsis. Fondi rajasid Julian Huxley, Max Nicholson, Peter Scott ja Guy Mountfort.
Lennuõnnetuste loend

"See artikkel loetleb lennuõnnetusi aastate lõikes."
Pihkva oblast

Pihkva oblast on oblast Venemaa loodeosas. Oblast on moodustatud 1944. aastal.
Piirneb Eesti, Läti, Valgevene, Leningradi oblasti, Novgorodi oblasti, Tveri oblasti ja Smolenski oblastiga. Kuulub Loode föderaalringkonda.
Loodus.
Pinnamood.
Pihkva oblast asub Ida-Euroopa lauskmaa loodeosas. Kõrgeim mägi on Lipnitskaja mägi (339,1 m). 6% territooriumist hõlmavad veekogud: järved (Pihkva järv) ja jõed (Palata, Pljussa jõgi, Velikaja jõgi jt).
Kliima.
Oblastis valitseb paraskliima parajalt külma talve ja sooja suvega.
Taimestik.
38% maapinnast on kaetud leht- ja okasmetsadega.
Haldusjaotus.
Pihkva oblast koosneb oblastilise alluvusega linnadest ja järgmistest rajoonidest :
Linnad:
Rajoonid:
Rahvastik.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pihkva oblasti rahvaarv 760 810, kellest 717 101 (94,3%) olid venelased, 12 471 (1,6%) ukrainlased ja 9664 (1,3%) valgevenelased. Eestlasi oli 1122. 2012. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 666 924, 2015. aasta alguses 651 205 ja 2022. aasta alguses 612 458. Rahvaarv väheneb peamiselt negatiivse loomuliku iibe tõttu (2004. aastal −11 209, 2005. aastal −11 492, 2009. aastal −7331, 2010. aastal −7244).
Linnad.
Pihkva oblastis on 14 linna (sulgudes elanike arv 2012): Pihkva (204 000), Velikije Luki (98 400), Ostrov (21 000), Nevel (15 900), Opotška (11 400), Petseri (11 000), Porhov (10 300), Dno (8700), Novosokolniki (7900), Sebež (6100), Põtalovo (5700), Pustoška (4500), Oudova (4100) ja Novoržev (3600).
Alevid.
Pihkva oblastis on 14 alevit: Dedovitši, Strugi Krasnõje, Puškinskije Gorõ, Idritsa, Bežanitsõ, Loknja, Krasnogorodsk, Pljussa, Kunja, Palkino, Usvjatõ, Sosnovõi Bor, Krasnõi Lutš ja Zapljusje.
Maa-asulad.
Pihkva oblastis oli 2010. aasta seisuga 8351 maa-asulat, neist 1923 oli ilma püsielaniketa, 3890-s oli 1–10 elanikku, 1874-s oli 11–50 elanikku, 234-s oli 51–100 elanikku ning 430-s oli üle 100 elaniku.
Leningradi oblast

Leningradi oblast on oblast Venemaa loodeosas Soome lahe ääres.
Leningradi oblast on moodustatud 1927. aastal. Selle halduskeskus Peterburi linn ei kuulu oblasti koosseisu. 2017. aastal võeti vastu otsus viia oblasti administratiivkeskus üle Gattšinasse. Üleviimine jõudis lõpule 2022. aastal ning alates 2023. aasta kevadest on Gattšina ametlikult Leningradi oblasti keskus.
Oblast on "surutud" kolme suure veeala vahele: see piirneb Soome lahe, Laadoga järve ja Äänisjärvega. Piirneb kahe välisriigi – Soome ja Eestiga. Leningradi oblasti naabrid on Karjala Vabariik, Vologda oblast, Novgorodi oblast ja Pihkva oblast. Kuulub Loode föderaalringkonda.
Haldusjaotus.
Oblast on jaotatud 20 oblastilise alluvusega linnaks ja 17 rajooniks.
Loodus.
Geoloogiliselt jaguneb Leningradi oblast kaheks: Neeva jõest põhjas asub kerkiv Balti kilbi ala ja jõest lõunas laskuv Ida-Euroopa platvorm. Seetõttu esineb nõrku maavärinaid.
Maavaradest-loodusvaradest leidub turvast, sapropeeli, ravimuda, mineraalvett, fosforiiti, boksiiti, kvartsi, kvartsiiti, savi. Perspektiivsete maavaradena nimetatakse magnetiidimaaki, tina-hõbedat ja uraani. Arvatakse leiduvat naftat ja maagaasi.
Metsad katavad 57,3% territooriumit.
Rahvastik.
2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 631 900, 2016. aastal elas oblastis 1 778 857 inimest.
Asulad.
Oblasti alale jääb 32 linna, 32 alevit ja ligikaudu 3200 maa-asulat. Suuremad linnad on Gattšina, Viiburi, Kudrovo, Sosnovõi Bor, Tihvin, Kiriši ja Kingissepp.
Ajalugu.
1927. aastal moodustati Leningradi oblast Leningradi kubermangust, Murmanski kubermangust, Novgorodi kubermangust, Pihkva kubermangust ja Tšerepovetsi kubermangust.
Leningradi oblasti juhid.
Leningradi oblasti Nõukogu Täitevkomitee esimehed:
Kommunistliku partei oblastikomitee juhid.
ÜK(b)P Petrogradi, Leningradi (1924) linna- ja oblastikomitee ning NLKP (1952) Leningradi oblastikomitee I sekretärid
13. oktoobril 1952 nimetati ÜKP Leningradi oblastikomitee ümber NLKP Leningradi oblastikomiteeks ("Ленинградский областной комитет КПСС")
24. augustil 1991 linnakomitee likvideeriti.
Välislingid.
Leningradi oblasti koduleht
Iraagi lipp

Iraagi lipp on Iraagi ametlik lipp. 
Riigi- ja rahvuslipp.
Praegune Iraagi riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 2008. aasta jaanuaris ajutise kompromissvariandina. Varasem, 28. juunil 2004 kasutusele võetud lipp oli panaraabia värvides puna-valge-must horisontaalsete väljadega trikoloor, mille valgele väljale oli paigutatud kolm rohelist viisnurkset tähte. Tähtede vahel oli araabiakeelne tekst "allah akbar" ehk "jumal on suur". Jaanuaris 2008 eemaldati viisnurgad.
Punane (PMS 186C) sümboliseerib julgust, valge õilsust, must islami võitu ja roheline (PMS 347C) islami usku. 
Iraagi ajaloolised lipud.
Aastatel 1922–1924 oli Iraagi lipuks horisontaalväljadega, must-valge-roheline kangas, mille vardapoolses osas oli punane hašmiidide kolmnurk. Lipp, mis oli peaaegu täpne Jordaania lipu koopia (puudus vaid punasel kolmnurgal olev seitsmeharuline täht) võeti kasutusele 23. augustil 1921 ning selle proportsioonid olid 1:2.
1924. aastal muudeti lippu, vardapoolses osas oleval punasel kolmnurgal lõigati tipp ning sellele lisati kaks seitsmeharulist valget tähte üksteise alla.
1958. aastal kukutati kuningas ja kuulutati välja vabariik. Uueks lipuks võeti must-valge-roheline vertikaalsete väljadega lipp, mille keskel oli suur kaheksaharuline täht, mis on Babüloonia päikesejumala sümbol. Tähe harud olid punased ja selle keskel olev kollane sõõr oli eraldatud valge äärisega.
Aastatel 1963–2004 kasutusel olnud lipp (kasutusele võetud 31. juulil 1963) sarnanes praeguse lipuga, sellel olid islami värvideks peetud ja araabia maade lippudel laialdaselt kasutatavad punane üleval ja must riba all, keskel valgel taustal kolm rohelist viisnurgaks nimetatavat tähekest. 13. jaanuaril 1991, Kuveidi vallutamise ajal lisas Saddam Hussein valgele osale sõnad "allah akbar" ehk "jumal on suur", mis on ka praegusel lipul veidi muudetud kujul.
Pärast seda, kui 2003. aastal Ameerika Ühendriigid koos liitlastega Iraagi vallutasid, mõeldi välja ka uus lipp. See erines täiesti varasematest panaraabia traditsioone järginud lippudest. Uue lipu valge põhi sümboliseeris rahu ja kaks sinist triipu Tigrise ja Eufrati jõgesid ning nende vahel olev kollane triip kurdi vähemust. Poolkuu viitas islamile. Lipp oli kasutusel väga lühikest aega 26. aprillist kuni 28. juunini 2004. Iraaklased ei kiitnud lippu heaks ning kasutusele võeti uuesti endine lipp veidi muudetud kujul.
Kongo Vabariik

Kongo Vabariik (ka "Kongo-Brazzaville", "Brazzaville'i Kongo") on riik Aafrikas. Piirneb edelas Atlandi ookeaniga, lõunas ja idas Kongo Demokraatliku Vabariigiga, põhjas Kesk-Aafrika Vabariigiga, loodes Kameruniga ja läänes Gaboniga.
Kongo on saanud nime Kongo jõe järgi, mis omakorda sai nime Kongo Kuningriigi järgi, millele jõe suudmeala kuulus esimese kontakti ajal eurooplastega.
Ajalugu.
Esimesed eurooplased, Portugali maadeavastajad jõudsid Kongo rannikualadele aastatel 1482–1484. Kiiresti algas kaubavahetus Portugaliga ja esialgu toimus see umbkaudu võrdsetel alustel. 1491. aastal ristiti esimene Kongo kuningas João I ja Kongo sai kiiresti kristlikuks riigiks – see kehtis pigem valitseva kihi kohta, lihtrahvas järgis endiselt paganlikke tavasid.
Portugal kaotas iseseisvuse 1580 ja kuigi ta selle 1640 taastas, oli tema suutlikkus riike koloniseerida vähenenud. Ta keskendus Angola ja Brasiilia haldamisele ning seetõttu säilitas Kongo Kuningriik iseseisvuse, kuni Prantsusmaa hakkas 19. sajandi viimasel veerandil talle survet avaldama.
1. augustil 1886 kuulutas Prantsusmaa välja Gaboni ja Kongo koloonia. 30. aprillil 1891 reorganiseeriti see Prantsuse Kongo kolooniaks, mis koosnes Gabonist ja Kesk-Kongost. 1903 Gabon ja Kesk-Kongo eraldati. 1908. aastal moodustati Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika, mis koosnes Gabonist, Kesk-Kongost, Ubangi-Sharist (tänapäeva Kesk-Aafrika Vabariik) ja Tšaadist. Kesk-Kongoks nimetati tänapäeva Kongo Vabariigi ala sellepärast, et ta asus Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika keskel, Gaboni ja Kesk-Aafrika vahel.
Teise maailmasõja ajal vallutati Prantsusmaa Saksamaa poolt. Prantsuse asumaad seevastu läksid ükshaaval üle Vaba Prantsusmaa poolele, sest see andis aluse mitte täita keskvalitsuse käske. Vaba Prantsusmaa pealinnaks oligi Kesk-Kongo pealinn Brazzaville. 1944. aasta algul toimus seal Brazzaville'i konverents, millel Charles de Gaulle kuulutas oma soovi kujundada Prantsuse koloniaalimpeerium ümber unitaarriigiks, kus kõikidel oleksid võrdsed õigused. Seevastu igasugune omavalitsus ja iseseisvumise võimalus välistati isegi kaugemas vaates.
1958. aastal kuulutati välja Viies vabariik. Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika likvideeriti ja kõik selle osad said autonoomseteks kolooniateks. Kesk-Kongo nimetati ümber Kongo Vabariigiks. 1959. aastal sai Kongo Vabariik põhiseaduse ja 15. augustil 1960 ta iseseisvus.
Kongo president on Denis Sassou Nguesso, kes oli ametis ka aastatel 1979–1992 ja on taas president alates 1997. aastast.
Haldusjaotus.
Kongo Vabariik jaguneb 12 departemanguks (Bouenza, Brazzaville, Cuvette, Kouilou, Lékoumou, Likouala, Lääne-Cuvette, Niari, Plateaux, Pointe Noire, Pool, Sangha).
Lesotho

Lesotho (ametlikult Lesotho Kuningriik) on merepiirita riik Lõuna-Aafrikas Draakonimägede lõunaosas. See on enklaavina ümbritsetud Lõuna-Aafrika Vabariigi territooriumist.
Pindalalt on natuke üle 30 000 km² ja seal elab napilt üle kahe miljoni inimese. Lesotho pealinn on Maseru, mis on ühtlasi ka suurim linn. Umbes 40% elanikest elab allpool vaesuspiiri.
Aastatel 1884–1966 oli Lesotho Basuutomaa ("Basutoland") nime all Suurbritannia protektoraat.
Loodus.
Lesotho on absoluutse kõrguse poolest üks maailma kõrgeimal asuvaid riike (80% aladest kõrgemal kui 1800 m). Isegi madalaim punkt maa edelaosas on 1400 meetrit üle merepinna, mis on riikide seas maailma kõrgeim. Idapiiri lähedal paikneb maa kõrgeim tipp Thabana Ntlenyana (3482 m). Maa põhjaosas on Aafrika tuntuim mäesuusakuurort Afri-Ski (3222 m), mis tegutseb juunist augustini.
Tähtsaimad loodusvarad on vesi ja teemandid. 
Rahvuslinnuks on valitud kiilasiibis ("Geronticus calvus").
Riik.
Haldusjaotus.
Lesotho on jaotatud kümneks ringkonnaks:
Rahvastik.
Lesotho rahvaarv on 1 947 701, mis on maailmas 150. kohal.
Inimeste keskmine vanus on 23,8 aastat, keskmine eluiga on 52,9 aastat.
Lesotho suremuse üldkordaja on 14,9 surma 1000 inimese kohta. See on maailma riikide seas kõrgeim näitaja.
Lesothos on HIV-viiruse epideemia. 2016. aasta andmetel oli 26% elanikkonnast nakatunud HIV-viirusega.
Linnad.
27,3% Lesotho elanikest elab linnades. 
Majandus.
Väikese, mägise ning täielikult Lõuna-Aafrika Vabariigi poolt piiratud riigina, on Lesothol väga kitsad majanduslikud võimalused. Umbes kolm neljandikku elanikkonnast paikneb maapiirkondades ning tegeleb karjakasvatuse ja põlluharimisega. Samas toodab Lesotho vähem kui 20% vajaminevast toidust. Põhiliselt sõltub Lesotho majanduslikult Lõuna-Aafrika Vabariigist, importides 90% tarbitavatest toiduainetest just sealt. Enamik perekondi sõltub Lõuna-Aafrika kaevandustes või farmides töötavate sugulaste rahaülekannetest.
Lesotho valitsus mängib riigi majanduses suurt rolli. 2014. aastal oli valitsussektoriga seotud kulutuste osakaal SKT-st 37% ning valitsus on Lesotho suurim tööandja. Suurim eratööandja on tekstiili- ja rõivatööstus, kus töötab umbes 36 000 lesotholast, kellest enamik on naised.