tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hanna Pakarinen

Hanna Helena Pakarinen (sündinud 17. aprillil 1981 Lappeenrannas) on soome laulja, Soome esimese televisioonikonkursi (2004) "Idols" võitja.
Saate finaalis esitas ta Tina Turneri loo "Simply the Best", kohtunike valitud Banglesi loo "Eternal Flame" ja konkursi võitjale tehtud laulu "Tulin voittamaan".
Ta esindas lauluga "Leave Me Alone" Soomet 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Helsingis, kus saavutas 53 punktiga 17. koha.
Kemolitotroofid

Kemolitotroofid (ka kemosünteesijad, kemosünteesijad bakterid, kemolitotroofsed bakterid, kemolitotroofsed mikroobid) on mikroorganismid (peamiselt bakterid), kes saavad energiat keemiliste sidemete energiast (erinevalt autolitotroofidest, kes saavad energiat valguskiirgusest) ja kasutavad elektroni doonorina anorgaanilisi ühendeid (erinevalt kemoorganotroofidest, kes kasutavad selleks orgaanilisi ühendeid).
Kemolitotroofid on näiteks tioonbakterid, vesinikubakterid, sulfaatijad bakterid.
Omar Volmer

Omar Volmer (16. aprill 1934 Nõmme – 25. detsember 2002) oli eesti kunstnik, tõlkija, muuseumitöötaja ja filminäitleja.
Ta oli alates 1963. aastast Pärnu Muuseumi direktor, tegeles ka indiaanlaste uurimisega. Kunstnikuna kujundas ja illustreeris raamatuid ning joonistas karikatuure. Peamiselt ilmusid tema karikatuurid humoristlikus kokaraamatu sarjas "33 erinevat retsepti", mis ilmusid aastatel 1990–1992.
Haridus.
Õppis Tallinna 21. ja 16. keskkoolis. 1951. aastal astus Tartu kujutava kunsti kooli, vahepealse sõjaväeteenistuse tõttu lõpetas selle alles 1958. aastal. 
Isiklikku.
Tema poeg on filmirežissöör Hardi Volmer. Tema abikaasa oli Marvi Volmer.
Streik (film)

"Streik" (originaalpealkirjaga "Walkout") on 2006. aastal televisiooni tarbeks valminud draamafilm. Filmi aluseks on 1968. aastal East Los Angeleses California osariigis aset leidnud sündmused. 
Alexa Vega mängib üliõpilasaktivist Paula Crisóstomot.
Seitsmesed uudised

"Seitsmesed uudised" on TV3 eestikeelne uudistesaade. 
Saate pealkiri oli vahepeal "TV3 uudised", kuid nimi vahetati tagasi, sest rahvas teadis saadet kui "Seitsmeseid uudiseid". 
Saatejuhid on Liina Kanarbik ja Marek Lindmaa. Uudistejuht on Liina Kanarbik.
Päevatoimetajad on Sven Soiver ja Rasmus Sinivee. Reporterid on Allan Muuk, Marie Metsur, Karl-Johannes Kõiv, Virgo Pärn, Sven Soiver ja Rasmus Sinivee. Välisuudiste toimetaja on Sander Terras. Operaatorid on Sven Paldis, Riho Prees, Kalev Hillar ja Indrek Volens.
Ilmateadet kannavad ette Britta Luts ja Karmen Mai Karus.
Aegade jooksul on uudistesaatejuhid olnud ka Enn Eesmaa, Ene Veiksaar, Mari Torga, Annely Adermann, Irmeli Karja, Hanno Tomberg, Andres Kuusk, Kalev Kruus ja Urmas Liiv. 
Sisuturundus.
Jaanuaris 2017 tabas "Seitsmeseid uudiseid" skandaal: ERRi uudisteportaal selgitas välja, et TV3 uudistesaatesse on võimalik osta sisuturunduslikke ehk reklaamuudiseid. Peatoimetaja Mart Mardisalu selgituse järgi olevat see võimalik üksnes uudistesaate meelelahutuslikus lõpuosas, kuid Tehnilise Järelevalve Amet algatas sel teemal siiski uurimise.
Nantes'i edikt

Nantes'i edikt [n'aanti ed'ikt] on 13. aprillil 1598. aastal Prantsusmaa kuninga Henri IV välja antud dokument, mille alusel tunnistati Prantsusmaal valitsevaks religiooniks katolitsism. 
Oma veendumusi lubati siiski kuulutada ka reformitud usutunnistuse pooldajatel. Hugenotid (protestandid), kes moodustasid sel ajal kümnendiku Prantsusmaa elanikkonnast, said õiguse pidada jumalateenistusi. Küll aga ei tohtinud nad jumalateenistusi pidada Prantsuse kuningakojas, samuti Pariisis ja linnast viie ljöö ümbruses. Ka Roueni, Dijoni, Toulouse'i ja Lyoni linnas ei lubatud neil jumalateenistusi pidada. Katoliku jumalateenistusi ei tohtinud pidada Saumuri, Sedani, La Rochelle'i, Montaubani ja Montpellier' linnades.
Kaitseks katoliiklaste võimalike kallaletungide eest olid hugenotid loonud väesalku ja kindluseid. Hugenottide eriõigused ei sobinud tugevnevale kuningavõimule. Juba Richelieu vallutas hugenottide tähtsaima kindluse La Rochelle'i [laro'šelli] ning tühistas hugenottidele antud poliitilised eriõigused. Senine usuvabadus siiski säilis.
Kadijivka

Kadijivka on linn Ukrainas Luhanski oblastis. 
1937–1940 oli linna nimi Sergo (Sergo Ordžonikidze järgi), enne 1937 ja 1940–1978 Kadijivka (venepäraselt "Kadijevka"). 1978–2016 kandis nime Stahhanov kaevur Aleksei Stahhanovi järgi. Seda nime kasutavad mässulised nn Luhanski Rahvavabariigi võimud siiani.
Peamine majandusharu on kivisöe kaevandamine. Linnas on ka metallurgiakombinaat ja vaguniehitustehas.
Miercurea-Ciuc

Miercurea Ciuc (ungari keeles "Csíkszereda") on linn Transilvaanias Rumeenias, Harghita maakonna keskus.
2002. aastal moodustasid ungarlased 82% linna elanikest. Seekäid peavad seda oma maa kultuuripealinnaks. Miercurea Ciucs asub ka Ungari aukonsulaat.
Miercurea-Ciuci on esmamainitud 1558. aastal.
Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon

Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon ehk OSCE (inglise keeles "Organization for Security and Co-operation in Europe") on organisatsioon, mille asutasid 1975. aastal ühiselt NATO ja Varssavi Lepingu Organisatsiooni riigid. 
OSCE-sse kuulub 57 liikmesriiki.
OSCE sai alguse diplomaatilise konverentsina 1. augustil 1975 Helsingis vastu võetud lõppaktiga. Rahvusvaheliseks organisatsiooniks muutus ta 1994. Kuni 1995. aastani kandis organisatsioon nime Euroopa Julgeoleku- ja Koostöökonverents (harvem kujul Euroopa Julgeoleku- ja Koostöönõupidamine, CSCE). 
OSCE sekretariaat asub Viinis. 
Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon püüab konflikte ennetada, kriise ohjata ja aidata kaasa konfliktijärgsele sotsiaalsele taastustööle, sealhulgas inimõiguste tagamisele.
Juhid ja organisatsioon.
OSCE esimees, kelleks on eesistujariigi välisminister, vahetub igal aastal. Esimehe asetäitjateks on eelnev ja järgnev esimees.
2011. aastal oli eesistujariik Leedu ja esimees Leedu välisminister Audronius Ažubalis.
OSCE peasekretär on alates 2017. aastast Thomas Greminger (Šveits).
Missioonid.
OSCE Eesti missioon.
Eestis oli Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni esinduse eesmärk edendada integratsiooni ja paremat teineteisemõistmist kogukondade vahel Eestis. OSCE missioon tegutses Eestis aastail 1993–2001.
OSCE ametlik hoiuraamatukogu Eestis on Eesti Rahvusraamatukogu.
OSCE Bosnia ja Hertsegoviina missioon.
OSCE Bosnia ja Hertsegoviina missioon alustas tegevust pärast endise Jugoslaavia lagunemisel tekkinud Jugoslaavia sõja lõpetanud Daytona lepingu jõustumist 1995. aastal. 
Missiooni eesmärk on edendada demokraatlike poliitikainstrumentide loomist Bosnia ja Hertsegoviinas kõigil tasanditel, kohalikust omavalitsusest kuni riigivalitsusorganiteni.
OSCE Gruusia missioon.
OSCE Gruusia missiooni juht oli Terhi Hakala ning rahvusvahelise vaatlusmissiooni raames osales 2008. aastal missioonil ka sõjalise vaatlejana Margo Grosberg.
Riigivolikogu 79. valimisringkond

Riigivolikogu 79. valimisringkonda kuulusid Mõniste, Saru, Vana-Roosa, Tsooru, Sõmerpalu, Kärgula, Erastvere, Nursi ja Rõuge vallad Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid valimisringkonda Mõniste, Varstu, Lepistu, Kasaritsa ja Linnamäe vald.
I Riigivolikogu valimistel seati ringkonnas ainsa Riigivolikogu kandidaadina üles Kaarel Eenpalu, kes vastaskandidaatide puudumise tõttu loeti Riigivolikogu liikmeks. Oskar Juul ei saanud 150 nõutavat soovitusallkirja ja tema kandidatuuri ei olnud seetõttu võimalik üles seada, ka tarvitati tema ja tema pooldajate vastu vägivalda.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Ruut Liiv, vastaskandidaat Oskar Juul.
Endel Lippmaa

Endel Lippmaa (15. september 1930 Tartu – 30. juuli 2015) oli akadeemik (valitud 1972), professor (keemiline füüsika ja füüsikaline keemia), füüsika-matemaatikadoktor, Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) rajaja ja Teadusnõukogu esimees, KBFI keemilise füüsika laboratooriumi juhataja ja mitme ülikooli audoktor. 
Endel Lippmaa oli Analüütilise Spektromeetria Tippkeskuse juhataja.
1999. aastal valiti ta Eesti 20. sajandi saja suurkuju hulka.
Elulugu.
1948. aastal lõpetas ta Nõmme Gümnaasiumi ning 1953. aastal Tallinna Tehnikaülikooli põlevkivitehnoloogia erialal ning 1956. aastal kaitses samas kandidaaditöö teemal “Termilise lagunemise teel saadavate Eesti põlevkivi toodete dünaamika”. Sellega lõppes tema põlevkivikeemia uurimissuund ning ta asus täiesti uue ala – tuumamagnet-resonantsspektroskoopia uuringutele, millega tegeles ligikaudu pool sajandit. 1969. aastal kaitses Endel Lippmaa füüsika-matemaatikadoktori väitekirja NSVL Teaduste Akadeemia Keemilise Füüsika Instituudi juures teemal “Overhauseri tuumaefekt ja orgaaniliste ühendite struktuur”. 1971. aastal anti talle professori kutse keemilise füüsika ja füüsikalise keemia alal.
Aastatel 1956‒1961 oli Endel Lippmaa Tallinna Tehnikaülikooli vanemõpetaja ja dotsent, 1961‒1980 Küberneetika Instituudi füüsika sektori juhataja ning alates 1980 oli tema tegevus seotud Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudiga. Ta oli selle asutaja ja direktor (kuni 2001) ning keemilise füüsika laboratooriumi juhataja (kuni 2005). 2001‒2006 oli Endel Lippmaa Analüütilise Spektromeetria Tippkeskuse juhataja. Hiljem olid tema jaoks väljakutsed Euroopa Tuumauuringute Keskuses (CERN).
1972. aastal valiti Endel Lippmaa Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks. 1975. aastast oli ta akadeemia juhatuse liige, 1977‒1982 füüsika-matemaatika- ja tehnikateaduste osakonna akadeemiksekretär, 1999‒2004 füüsika ja astronoomia osakonna juhataja, 2007‒2011 Eesti Teaduste Akadeemia energeetikanõukogu esimees.
Teadustöö.
Tema uurimistöö põhisuunad olid põlevkivi ja selle produktid, hiljem tegeles tuumamagnetresonantsi ja optiliste uurimismeetodite arendamisega. Viimasel ajal oli Endel Lippmaa põhiliseks tegevusvaldkonnaks kõrge energia osakestefüüsika.
Tegevus poliitikuna.
Endel Lippmaa osales Rahvarinde tegevuses. Oli Eesti Kongressi liige. Ta oli portfellita minister Edgar Savisaare valitsuses, Tiit Vähi teises valitsuses ja Tiit Vähi kolmandas valitsuses. Ta oli VIII Riigikogu liige, kandideerides Koonderakonna ja Maarahva Ühenduse nimekirjas.
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
EESTIS:
MUJAL:
Isiklikku.
Botaanik Teodor Lippmaa oli tema isa. Tema emapoolne vanaisa oli proosa- ja ajakirjanik Jakob Mändmets.
Endel Lippmaa oli abielus Helle Lippmaaga (1934–2024). Nende pojad on Jaak Lippmaa ja Mikk Lippmaa.
Analüütilise Spektromeetria Tippkeskus

Analüütilise spektromeetria tippkeskus (lühendatult AST) oli aastail 2001–2007 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) allüksus.
Tippkeskuse juhataja oli akadeemik professor Endel Lippmaa.
AST moodustati KBFI keemilise füüsika laboratooriumi (KFL) kuue uurimisgrupi ja ühe bioloogiasuunalise uurimisgrupi
baasil haridusministri 13. detsembri 2001 käskkirjaga nr 855 ja see on kantud Eesti teaduse kümne tippkeskuse nimekirja.
Aastateks 2002–2006 kinnitatud strateegiline uurimis- ja arendustöö tegevusplaan tugines füüsika uusimatele arengusuundadele, kuid kuna osa rakendusi kuulus materjaliteaduse, keskkonnakaitse ning proteoomika ja funktsionaalse genoomika valdkonda, oli keskuse temaatika interdistsiplinaarne.
Kuna KBFI on iseseisev avalik-õiguslik uurimisasutus, on tippkeskuse kogu tegevus on olnud fundamentaalteadusliku
iseloomuga.
Uurimistöö, nagu ka kogu KBFI teadustegevuse nõustajaks ja suunajaks on olnud rahvusvaheline juhtkomitee, mida juhatab Nobeli auhinna laureaat professor Kurt Wüthrich.
Eesti teaduse tippkeskused

Eesti teaduse tippkeskused (inglise "Centres of Excellence in Research") on Haridus- ja Teadusministeeriumi otsustega moodustatud uurimiskeskused (konsortsiumid), mis koosnevad rahvusvaheliselt kõrge tasemega uurimisrühmadest, mis töötavad ühise juhtimise all ja omavad selgelt määratletud ühiseid eesmärke.
2001–2007.
2001. aastal moodustati 6 tippkeskust:
2002. aastal lisandus neile veel 4:
Need keskused moodustati perioodiks kuni 2006. aasta lõpuni. Kuna aga uue konkursi väljakuulutamine venis, siis pikendati nende keskuste tööd kuni 2007. aasta lõpuni. Seega oli aastail 2002–2007 Eestis 10 teaduse tippkeskust.
2008–2015.
Aastal 2008 korraldas Sihtasutus Archimedes uue konkursi ja moodustati uued tippkeskused, kokku 7:
Teaduse eesliinil püsimiseks loodavate tippkeskuste rahastamiseks eraldatakse seitsme aasta jooksul 589 miljonit krooni Euroopa Regionaalarengu Fondist, millele lisandub toetuse saajate omafinantseering ja täiendav toetus Eesti riigilt.
2011–2015.
Aastal 2011 otsustati lisaks 5 uue tippkeskuse loomine:
2015–2023.
Veebruaris 2016 tegi Sihtasutus Archimedes struktuuritoetuste agentuur rahastamisotsused tegevuse “Teaduse tippkeskuste toetamine teaduse rahvusvahelise konkurentsivõime ning tippkvaliteedi tugevdamiseks” osas. Taotlusvooru laekus kokku 18 taotlust kaheksalt erinevalt teadus- ja arendusasutuselt, millest hindamiskomisjoni ettepanekul rahastati viie teadus- ja arendusasutuse kohta kokku üheksat projekti. Meetme tegevuse kogueelarve oli 40 785 011 €.
Tegevust alustasid järgmised tippkeskused:
2024–2030.
Tippkeskuste toetuse jagamist korraldas Sihtasutus Eesti Teadusagentuur (ETAG). Taotlusvoor avati 23. mail: taotluste esitamise tähtaeg oli 15. september 2023 (kell 17:00). Valikukomisjoni koosolek toimus 30. novembril 2023. Teaduse tippkeskuste taotlusvooru maht on 10 miljonit eurot (kogu perioodi maht on 70 miljonit eurot). 
2023. a taotlusvoorus said rahastuse järgnevad projektid:
Andres Rennit

Andres Rennit (5. november 1860 Kuressaare küla, Tarvastu kihelkond – 3. september 1936 Viljandi) oli eesti kirjanik ja raamatukaubanduse ettevõtja. 
Sündis Tarvastu vallas Kuressaare külas Vaigu talus teise lapsena. Õppis Kuresaare maakoolis oma onu Aadu Renniti juures.
Hiljem täiendas end iseõppijana ning võttis eratunde Lilli Suburgi juures, kelle juures ta töötas abilisena, aidates toimetada ajakirja Linda. Selles lehes avaldas oma luuletusi ja jutustusi. Hiljem töötas Sakala toimetuses. Pärast seda läks tööle Tartusse Oleviku trükikotta trükiladujaks.
1893. aastal läks ta elama Viljandisse, kus avas oma raamatukaupluse. 1896. aastal asutas ta lisaks väikese trükikoja. Aastatel 1907–1910 andis välja huumoriajalehte Ulak. Trükikoda sattus kelmide süü tõttu majanduslikesse raskustesse ja ta pidi trükikoja sulgema. 1918. aastal avas ta Viljandis ajalehekontori.
Teenete eest kirjanduses ja teatrielus kingiti talle eluaegne priipääse Ugala teatrietendustele. 
Isiklikku.
Tema onupoeg Johannes Rennit oli Kambja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja. Tema tädilapsed on muusikategelane Jaan Tamm, naiskodukaitse tegelane Mari Raamot ja laulja Aino Tamm.
Looming.
Esimene Andres Renniti luuletus ilmus 1880. aastal Sakalas.
Petseri maakonna vapp

Petseri maakonna vapp on Petserimaa vapp, mis kinnitati riigivanem Konstantin Pätsi otsusega 5. veebruaril 1937 järgmisel kujul: "vapil on sinisel väljal kuldne kannel viie keelega".
Vapi varasema kuju kinnitas Petseri maavolikogu 1929. aasta 29. oktoobri otsuse alusel Vabariigi Valitsus 12. veebruaril 1930, sellel on ka Petserile nime andnud koobas. Selle kirjeldus oli järgmine: "Petserimaa vapp kujutab kahte ossa jagatud kilpi, mille vasakul pool kuld koobas sinisel põhjal ja paremal poolel – kannel hõbedasel põhjal."
Praegu on vapp tarvitusel liiklusmärkidel, mis tähistavad Setumaa piire maanteedel.
Sidi Ould Cheikh Abdallahi

Sidi Mohamed Ould Cheikh Abdallahi (araabia keeles سيدى محمد ولد الشيخ عبد الله; sündinud 1938 – 23. november 2020) oli Mauritaania poliitik.
19. aprillist 2007 kuni 6. augustini 2008 oli ta Mauritaania president. 
Abdallahi kukutati veretu sõjaväelise riigipöördega, mille panid toime sama päeva hommikul presidendi poolt ametist vabastatud presidendi kaardiväe ohvitserid.
Päästjärv

Päästjärv (ka: Perajärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas.
Asub Otepäält 10 km kaugusel Otepää-Puka tee ääres. Suurus 8,5 ha, kõrgus merepinnast 170,7 meetrit. Suurim sügavus umbes 5,5 meetrit, millest paar meetrit on lendmuda.
Päästjärve lähedal Mõtsatares Alajärve talus elas elu lõpuaastatel (1950-1955) kirjanik Alide Ertel.
Idols

"Idols" on telesaate "Pop Idol" (Eestis "Eesti otsib superstaari") mitme variandi nimi.
Idols (Soome)

"Idols" on lauljate võistlusliku telesaatesarja "Pop Idol" Soome variant. Esimesed "Idolsi" saated jõudsid Soomes eetrisse augusti lõpus 2003.
Esimese hooaja alguses hääletas kehvemad võistlejad välja žürii, mida peeti liiga karmiks. 12. detsembril, kui algasid poolfinaalid, said vaatajad hääletada, keda pidasid sobivaimaks võitjaks. 
"Idolsi" võitjad on olnud Hanna Pakarinen (2004), Ilkka Jääskeläinen (2005), Ari Koivunen (2007), Koop Arponen (2008) ja Martti Saarinen (2011).
Reporter (Kanal 2)

 
"Reporter" (suvel "Suvereporter") on Kanal 2 toodetud "magazine"-tüüpi uudistesaade, mis oli esimest korda eetris 30. augustil 2004. "Reporter" sisaldab uudiseid, sporti, ilmateadet ning päästeameti- ja politseiteateid. Lisaks on saates põhiuudiste laienduslood, nähtuse-, sündmuse- ja isikukesksed olemuslood, reportaažlik mälumäng ja palju muud. 
2007. aasta suvel lõi "Reporter" oma veebilehel videoveebi "Reporter online". See on esimene sellise mahuga videoveeb kogu Eestis. Lisaks "Reporteri" lugudele näidatakse seal ka spetsiaalselt videoveebi jaoks tehtud uudis- ja meelalahutusvideoid. 
"Reporteri" meeskonda kuuluvad näiteks reporterid Elo Mõttus-Leppik, Hetlin Villak, Ingrid Sembach-Hõbemägi, Raivo Rimm, Eda-Liis Kann ja Imre Kaas, assistent Margit Lepla, operaatorid Ülo Lipp, Janar Volmer ja Raivo Teeäär ning Tartu osakonnas Martin Mae, Jürgen Puistaja ja veebireporter Sander Valge.
Mart Port

Mart Port (4. jaanuar 1922 Pärnu – 3. veebruar 2012) oli eesti arhitekt.
Teises maailmasõjas oli mobiliseeritud Punaarmeesse. Pooleli jäid 1940. alanud õpingud TPI-s. Sõja lõpetas laskurkorpuse üksikus-keemiakaitseroodus. 
Aastal 1950 lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Aastatel 1955–1979 oli Eesti NSV Arhitektide Liidu esimees
Teoseid.
Ta osales mitme Eesti linna, näiteks Tallinna, Tartu, Pärnu ja Viljandi üldplaneerimisel ning Tallinna linnaosade Mustamäe, Väike-Õismäe ja Lasnamäe projekteerimisel. 
Tema projekteeritud on rida ehitisi Tallinnas ja mujal, näiteks:
Isiklikku.
Tema isa oli botaanik Jaan Port. Sporditeadlane Kristjan Port on Mart Pordi poeg.
Ruhnu puukirik

Ruhnu Püha Magdaleena kirik ehk Ruhnu puukirik on kirik Ruhnu saarel. Kirik rajati 1643–1644 ja on vanim säilinud puithoone Eestis. 
Kirikut kasutab EELK Ruhnu Püha Magdaleena kogudus.
Puukiriku kõrval asub 1912. aastal püstitatud kivihoones Ruhnu uus kirik. Kahte kirikut ümbritseb Ruhnu kirikuaed.
Ajalugu.
Ehitus algas 22. novembril 1643 ning kirik pühitseti sisse 22. aprillil 1644.
Stockholmi ajaloomuuseumis (Historiska museet) asub Ruhnu puukiriku klaasimaalide ("rubiinide") kogu. See on Eesti klaasikunstiajaloo vanim ja kõige väärtuslikum kogu, sisaldades kuut 17. sajandi klaasimaali. Kui ruhnlased 1944. aastal Rootsi põgenesid, võtsid nad klaasimaalid koos muu väärtusliku kirikuvaraga endaga kaasa. Ruhnu kiriku tinaraamides aknad restaureeriti ja klaasmaalid kopeeriti 1998. aastal Eesti Kunstiakadeemia klaasiosakonnas.
2000. aastate algul koostatud Ruhnu kiriku dendrokronoloogilised uuringud kinnitasid kiriku vanust. Uuringus selgus, et altariruumi seinapalkide viimane kasvuaasta oli 1641 ja pikihoone idaseina palkidel 1643, mis langevad kokku kiriku teadaoleva ehitusajaga. Palkide erinev langetusaasta võib olla tingitud ehitusmaterjali pikemast kogumisest. Kiriku altariraami palkide viimane kasvuaasta oli 1645, mistõttu paiknes altar kiriku valmimise ajal ilmselt ajutisel alusel. Kiriku meestepoole pingistiku alustala viimane kasvuaasta oli 1642, millest järeldati, et see pingistik ehitati kirikuga samal ajal. Naistepoole pingistikku on ilmselt hiljem uuendatud, sest selle alustala viimane kasvuaasta oli 1772. Veel hilisem kasvuaasta (1850) avastati naistepoole pingistiku kirikutornipoolse jätku alustalast. Selline lisajätk leidus ka meeste pingireas. Samuti erines kirikutorni palkide vanus kiriku vanusest. Kirikutorni raamipalkide viimased kasvuaastad olid 1850, millest järeldati, et kirikutorn võib olla ehitatud 1851. aastal ning ilmselt samal aastal pikendati kiriku siseruumi ja lisati uusi pingiridu. See aastaarv on lõigatud ka kiriku tornikiivrisse ning seisab kirikupeaportaali kohal kiriku valmimisaasta "1644" kõrval. See ei välista küll võimalust, et torn oli kirikul olemas ka varem ning lihtsalt asendati 1851. aastal, kuid seda peetakse ebatõenäoliseks.
Jaan Port

Jaan Port (28. jaanuar (vkj)/ 9. veebruar 1891 Holstre vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 24. jaanuar 1950 Tartu) oli eesti botaanik.
Hariduskäik.
Lõpetas 1910. aastal Tartu Õpetajate Seminari, sooritas 1922. aastal Tartu riikliku eksamikomisjoni ees gümnaasiumi lõpueksamid.
1921 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vabakuulaja, alates 1922. aastast üliõpilane. Lõpetas 1926. aastal ülikooli, samal aastal magistrikraad väitekirjaga "Neutraalsoolade mõjust vesinik- ja hüdroksüülioonide tungimisele läbi taimeraku plasma". Akadeemiliselt oli ta EYS Veljesto liige.
Aastatel 1927–1929 täiendas ennast Tartu Ülikooli stipendiaadina aianduse alal Saksamaal. 1932. aastal "dr phil nat" Tartu Ülikoolist väitekirjaga "Untersuchungen über die Wirkung der Neutralsalze in Abhängigkeit von ihrer Konzentration auf das Keimlingswachstum".
1937. aastal täiendas end aianduse alal Inglismaal.
Töökäik.
Oli 1910–1913 Väike-Maarja kihelkonnakooli õpetaja, 1913–1921 algkooliõpetaja Pärnus ja Räpinas. 1923–1926 Tartu Ülikooli botaanika instituudi taimefüsioloogia labori assistent. Aastatel 1930–1937 töötas ta Tartu Ülikooli Botaanikaaias ülemaednikuna. Aastatel 1937–1940 oli ta Tartu Õpetajate Seminari juhataja.
Looming.
Oli üks Eesti iluaianduse ja kooliaedade rajamise algatajaid ning uue kalmistukultuuri propageerijaid.
Isiklikku.
Tema pojad olid arhitekt Mart Port ja ehitusinsener Jaan Port.
Baptism (Kravitz)

"Baptism" (Virgin Records, 2004) on USA rokkmuusiku Lenny Kravitzi seitsmes stuudioalbum.
Sabrina Salerno

Sabrina Debora Salerno (sündinud 15. märtsil 1968 Genovas) on itaalia laulja, kes oma karjääri tipul oli tuntud Sabrina nime all. Tema plaate on müüdud üle 20 miljoni eksemplari.
Sabrina läbimurdehitiks sai laul "Boys (Summertime Love)", mille muusikavideo sai kuulsaks sellega, et seal vilksatas korduvalt lauljanna rinnanibu. Teised tuntumad lood olid "Like a Yo-Yo", "All of Me (Boy Oh Boy)" ja "My Chico". 
Ta avaldas oma karjääri tipul kaks ingliskeelset albumit "Sabrina" (1987) ja "Super Sabrina" (1988). 
1990. aastate keskpaigast alates hakkas ta kasutama esinejanimena oma täisnime ja laulma ka itaalia keeles.
Kitagawa Utamaro

Kitagawa Utamaro (喜多川 歌麿 1753 – 31. oktoober 1806) oli jaapani puulõikekunstnik. Ta on tuntud eriti oma meisterlikult loodud ilusaid naisi kujutavate puulõigete poolest, mida nimetatakse "bijinga"'ks.
Hiroshige

Utagawa Hiroshige (jaapani keeles 歌川広重, tuntud ka kui Andō Hiroshige (安藤広重) ja Ichiyusai Hiroshige, kodanikunimega Andō Tokutarō; 1797 Edo (tänapäeval Tōkyō) – 12. oktoober 1858) oli jaapani puulõikekunstnik.
Ta sündis Tōkyōs, mis sel ajal kandis nime Edo, Edo lossist idas olevas Yaesus. Tema kodanikunimi oli Andō Tokutarō. Tema isa oli Edo lossi tuletõrjeüksuse pärilik juht. Isa sissetulek oli väike, aga stabiilne ja töö oli lihtne. Peamiselt veetsid tuletõrjujad oma päevi hasartmängude, joomingute ja muu meelelahutusega.
Nagu paljud väikeaadlikud (samuraid), ei olnud ka Hiroshige sissetulek tuletõrjeülemana äraelamiseks piisav ja ta pidi töö kõrvalt juurde teenima. See oli tuletõrjeülemal lihtne, sest tal polnud vahel pikka aega üldse tööd.
Andō Tokutarō õppis joonistama arvatavasti väga noorelt ja teda õpetas üks tema isale alluvaist tuletõrjujaist.
Ta kasutas joonperspektiivi ning valgust ja varju, mis mõnevõrra lähendas teda Euroopa kunstile.
Näitus Eestis.
2003. aasta juulis oli Adamson-Ericu muuseumis näitus "300 aastat Jaapani puulõike traditsiooni. Ukiyo-e puulõiked meister Keizo Sato töökojast". Seal oli kõige enam eksponeeritud Hiroshige graafilisi lehti.
Ehalkivi

Ehalkivi (ka "Letipea Suurkivi", "Ehakivi", "Linnukivi", "Veljeste kivi") on Eesti suurim rändrahn. See asub Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kunda lähistel Letipea neeme tipus liivasel laugrannal madalal merevees.
Rahn on korrapäratu munakujuline ning selles on lõhesid. 
Rahnul olnud vanasti meremärk.
Ehalkivi saanud nime sellest, et kaluritaludest vaadatuna läinud selle kohal päike looja. Teise versiooni järgi kogunenud selle kivi juurde küla tütarlapsed ja poisid käinud nende juurde ehale. 
Muistendite kohaselt on Ehakivi Kalevipoja viskekivi. Sellega tahtnud Kalevipoeg Malla mõisa akna sisse visata, aga kivi läinud viltu ja kukkunud varem maha. Teine viskekivi olevat kusagil Malla mõisa lähedale kukkunud. Ühe muistendi järgi olnud Vanapagan Malla mõisnikuga riius ja südametäiega visanud Soomest kiviga. Ei jaksanud aga nii kaugele visata ja kivi kukkus Letipea neemele.
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Letipea maastikukaitseala territooriumile.
Rehessaare rändrahn

Rehessaare rändrahn ehk Saunasaare kivi (ka "Rehessaare Suurkivi, Saunakivi") on graniidist hiidrahn, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Aegviidust mõni kilomeeter lõuna pool Kõrvekülas, Mägede küla piirist 400 m ida pool metsade keskel.
Ümbermõõt 26,0 m, pikkus 10,0 m, laius 4,9 m ja kõrgus 5,2 m. Maht on umbes 170 m3.
Rahn on püstprisma kujuga, selle lagi on kallak. Küljed on püstloodsed, kohati väikese negatiivse kallakusega, välja arvatud kirdepoolne, mis on üle 40° kallak. Loodepoolne ülaosa on sarnaneb viilkatusega. Rahnus esineb kallak- ja püstlõhesid, kaguküljel on näha peaaegu horisontaalselt kulgev lõhe. Lagi on sammaldunud üle poole pinnast. Seal esineb vagusid ja väikeseid lohke. Püstloodsed küljed on kattunud samblikega ja laiguti samblaga.
Rahvajutu järgi on Rehessaare ehk Reisaare Suurkivi visanud siia Kalevipoeg. A. Saare järgi narrinud kord siitkandi vembumees Saunassaare Siim (Saunassaare talu asus Mägede küla põhjaosas) Kalevipoega. Viimane vihastanud, võtnud Aegviidust paraja kivi, mille tahtnud Saunassaarde virutada. Viskajal aga jalg libastunud lehmasõnnikul ning kivi kukkunud hoopis nüüdsesse Suurekivi saarde.
Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Kõrvemaa maastikukaitseala territooriumile.
Valgehobusemägi

Valgehobusemägi on kõrgendik Järvamaal Järva vallas Mägede külas. 
Kõrgus 106 m. Tipus asub vaatetorn, kust avaneb vaade üle Kõrvemaa ja kaugemalegi.
Mäe jalamile on rajatud Valgehobusemäe suusakeskus.
Mäele ehitati 1897. aastal triangulatsioonitorn. Ühe ehitusel töötanud talumehe valge hobune saanud sealjuures palgikoormat mäkke vedades surma. Surnud hobuse järgi nimetatudki mägi Valgehobusemäeks.
Ojakivi

Ojakivi (tuntud ka kui Sagadi kivi või ka Võsu rändrahn) on rabakivist hiidrahn Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaare lõunaosas. Ojakivi asub Võsult umbes 2 km kirdes, oja ääres, keset metsa. 
Ojakivi pikkus on 11,6 m, laius 10,0 m, kõrgus 6,0 m ja ümbermõõt 33 m. Maht on eri allikate põhjal kas 274 või 294 m³.
Kivi kujutab hulknurkset püstiste küljeseintega püsttahukat. Põhjaküljel on läänepoolses osas ülalt 2/3 ulatuv lõhe. Läänekülje keskmises osas all püstine lai lõhe, lõunapoolses servas suur vertikaalne lõhe. Rohkesti esineb enamasti vertikaalseid lõhesid; neid on ka kaguküljel. Kirdeküljel on väikesi erisuunalisi praokesi. Rahnu ülemisel pinnal on suur lääne-idasuunaline kuni 3 cm laiune lõhe, mis ulatub rahnu lääneseinast kuni keskmise osani. Rahn on kaetud paksult samblaga, eriti põhja- ja lääneküljel. Rahn istub sügaval liivases pinnases. Kivi ümbruses kasvab kuuse-segamets. 
Rahn on tõenäoliselt saanud nime lähistel voolava, kuid põuastel suvedel kuivava oja järgi. 
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Rooni järved

Rooni järved on kaks pea ühesuurust metsajärve Valgamaal Tõrva vallas. Nad on eraldatud kitsa maaribaga ja kraaviga ühendatud. 
Läänepoolsem Rooni järv on 5 ha suur ja 17 m (koos lendmudaga) sügav ning idapoolsem Nauska järv on 5,7 ha suurune ja kuni 10 m sügavune.
Järvedevahelisel maaribal on sõjaaegsete kaevikute jäänused. Järvedest kirde suunal asus salajane NSV Liidu raketibaas, millest on säilinud lagunenud ja lagastatud rajatised. Rooni järve ümbritsev põlismets vääriks looduskaitse alla võtmist.
Kallukse mänd

Kallukse mänd (ka "Kitlimänd") on looduskaitsealune üksik põllul kasvav põlispuu ja hiiemänd Virumaal Kadrina kihelkonna Kolu külas Kallukse maastikukaitseala naabruses. Ümbermõõt eri andmetel 3,3 kuni 3,8 m, kõrgus 12 m.
Kallukse männiga on seotud ka mitmed rahvapärimused. Näiteks 1885. aastast on pärit ülestähendus, mille järgi olnud mänd üle tuhande aasta vana juba siis, kui eestlased Eesti aladele rändasid. Samuti kinnitati, et seda puud ei tohi vigastada, kuna siis hakkab temast verd voolama ja rahvale tuleb suur õnnetus.
Teise pärimuse järgi olevat puu all põletatud libahunt.
Aarniku

Aarniku on Põlva maakonnas Põlva vallas Ahjast ida pool Kadaja külas paiknev liivane männimetsaala, kus mitme kilomeetrisel alal asuvad arvukad Aarniku muinaskalmed. Seal paikneb ka väärtuslik Aarniku männik, mis 2006. aastal oli veel osaliselt säilinud.
Tšakrate avamine

Tšakrate avamine on meditatsioonitehnika, mis peaks stimuleerima ja lihtsustama psüühiliste tegevustega tegelemist. 
Tšakrate kujuteldav avamine.
Tšakrate avamiseks on palju erinevaid moodusi, vastavalt religioonile või siis selle puudumisele.
Järgnev näidis ei ole otseselt seotud ühegi religiooniga:
Võta sisse endale mugav asend ja rahusta oma hing, keha ja mõtted. Kui oled saavutanud vaikuse ja rahu enda ümber ja mõtetes, siis kujutle kinnise õienupuga lille oma juurtšakra peal. Pane sellele lillele mingi värv, mis parasjagu sulle meeldib. Siis saada sama värv oma tšakrasse ja jätka seda seniks, kui sa arvad, et piisab. Hinga sügavalt sisse ja samal ajal kujutle, et tõmbad seda lille ülespoole järgmise tšakra punktini. Ava lilleõit natuke ja samuti sisesta värvi oma tšakrasse. Jätka samamoodi, kuni sa jõuad kroontšakrani ja lille õis on täielikult avatud.
Kui oled värvi kõikidesse tšakratesse sisestanud, siis kujutle enda pea kohal ust, mille avad. Ning läbi ukse saadad sama värvi enda kehasse ja kujutle, kuidas see värv suure mullina sinu kehas ringi liigub.
Kui oled lõpetanud psüühilise tegevuse või on midagi, mis tekitab sinus rahulolematust või ebameeldivat tunnet, siis lihtsalt sulge uks oma pea kohal, ja mine sama moodi tšakratega tagasi, nagu sa üles tulid. Kuid seekord sulged lille ja võtad värvi ülevalt alla, mööda tšakrasid liikudes.
Trabzon

Trabzon (varasemad eestikeelsed nimed "Trapesund", "Trapezund"; vanakreeka kontekstis "Trapezus" ("Τραπεζοῦς")) on linn praegusel Türgi territooriumil, Musta mere lõunakaldal. 
Trabzon on Trabzoni provintsi halduskeskus. Linna seisukohalt on väga tähtis Musta mere sadam, peale selle asuvad seal Trabzoni ülikool, Karadenizi tehnikaülikool ja lennujaam.
Ajalugu.
Kunagine Vana-Kreeka koloonia, millest sai viimane Bütsantsile kuulunud Trebizondi linnriik enne türklastele alistumist (eksisteeris 1204 kuni 1461). Asutati 756 eKr.
Virussaare rabasaar

Virussaare rabasaar on looduskaitsealune salumetsaga kaetud moreenkõrgendik Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Maima rabas.
Rabasaar paikneb Lavassaare asulast umbes 9 km põhja pool, keset lageraba. Saare läbimõõt on umbes 0,5 km, pindala umbes 12 ha, kõrgus 30 m üle merepinna ja kuni 5 m kõrgemal ümbritsevast rabast.
Rabasaare loodeosas asub muinasaegne kindlustuse ase. Varasematel aegadel kasutati Virussaart pelgupaigana. 20. sajandi esimesel poolel oli rabasaar jagatud neljateistkümneks krundiks ning oli kasutusel heinamaana. Hiljem, 1950. aastal loobuti saarel heina tegemisest ja nüüdseks on see metsastunud.
Liigiliselt kasvab seal kuuse-segamets, kus leidub pärna, jalakat, saart, tamme ja teisi puuliike.
Rabasaar võeti 1957. aastal kaitse alla kui Virussaare (rabasaare) kaitseala.
Virussaare rabasaare geograafilised koordinaadid on .
Arhitektide loend

 
Arhitekte on loetletud kahes loendis:
Abi Titmuss

Abi Titmuss (õieti Abigail Evelyn Titmuss; sündinud 8. veebruaril 1976 Inglismaal Lincolnshire'is Sleafordi lähedal Ruskingtonis) on Briti modell, telesaatejuht ja näitleja. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1998 Londoni Linnaülikooli, olles praktiseerinud haiglas "St Bartholomew's Hospital", ning asus tööle Londoni haiglas "University College Hospital".
Leslie afäär.
Aastal 1998 tutvus Titmuss ühel peol telesaatejuht John Lesliega. Neil kujunes peagi suhe. Praktika ajal elas Titmuss vaheldumisi haigla juures ja Leslie kodus Londoni edelaosas Barnesis.
Aastal 2002 avaldas telesaatejuht Ulrika Jonsson autobiograafia, kus ta vihjas, et üks tuntud telesaatejuht on teda vägistanud. 
Mõne nädala pärast ilmusid ajalehe News of the World esiküljel pildid, millel John Leslie tõmbas ühes kohvikus kokaiini sisse. Järgmisel nädalal ilmusid samas lehes pildid, millel kujutati Leslie kodus toimunud seksiorgiat, milles osalesid Leslie ning Titmuss ja teised, sealhulgas sarivägistaja Lanre Onabowale, kes esines korvpallur Jayson Blayde'ina, ja tema sõbratar.
Järgmisel nädalal kuulutati Matthew Wrighti hommikutelevisioonisaates "Five", et John Leslie ongi Jonssoni vägistanud telesaatejuht. 
"Metropolitan Police Service" arreteeris Leslie ning tema üle mõisteti kohut. Titmuss oli protsessi ajal tagasihoidlikult Leslie kõrval. Titmussi olek oli täielikus vastuolus enne protsessi avaldatud kirjelduste ja fotodega. Enamik juhtkirju suhtus temasse soosivalt. 
Leslie mõisteti õigeks, kuid tema karjäär jäi soiku. Titmuss, kes esines kaamera ees vabalt, oli aga saanud nii tuntuks, et talle hakati pakkuma telesaatejuhi tööd. Ta võttis vastu osaajatöö Leslie sõprade Richardi ja Judy saate reporterina, jätkates töötamist õena. 
Mõne kuu pärast kaotas Titmuss aga teletöö, sest Internetti ilmus koduvideo, mis kujutas grupiseksi Leslie, Titmussi ja veel ühe naise vahel. Leslie ja Titmussi suhe katkes kohe. Titmuss väitis, et Leslie on video ajakirjandusele müünud, et saada raha oma pillava elustiili finantseerimiseks.
Karjäär fotomodellina.
Titmuss tegi panuse oma uuele imidžile sekspommina. Näiteks ajalehele Sunday Mirror ütles ta nii: "Ma pole selline nagu need kaanetüdrukud, kes ütlevad: "ma olen tõesti ihar ["dirty"], ma olen tõesti paha," ja siis lihtsalt poosetavad ["pose around"]. Ma olengi ihar ja paha – ma armastan seksi."
Saaremaa superintendent

Saaremaa superintendent oli luteri kiriku Saaremaa konsistooriumi vaimulik juht. 
Eestimaa ja Liivimaa aladel oli superintendent Rootsi ja Venemaa keisririigi võimuajal kõrgeimaks piirkondlikuks vaimulikuks ja kirikuelu korraldajaks. Superintendendid valitsesid piiskoppidest väiksemaid maa-alasid provintsides.
Saaremaa superintendendi ametikoht ja Saaremaa konsistoorium kaotati 1890. aastal ja selle asemele loodi VELK Saaremaa konsistooriumiringkonna Saaremaa praostkond.
Kooraste Kõverjärv

Kõvvõrjärv (ka "Kooraste Kõverjärv, Kooraste Kõvvõrjärv") on järv Põlvamaal Kanepi vallas Kooraste külast 1 km ida pool, metsade rüpes paiknev liigestatud kaldajoonega maaliline järv.
Järve pindala umbes 10,9 ha, suurim sügavus 10 meetrit.
Järve järsemal idakaldal on säilinud ribana tükike põlist, umbes paarisaja aastast männimetsa segus üksikute kuuskedega. Põhjakaldal on supluskoht ja ühenduskraav Mutsina järvega. Siin leiduvad ka mõned muistsed kalmed.
Taimestik on järves liigirikas. Leitud on 33 liiki, sealhulgas punakat penikeelt.
Järvel tehakse hüdrobioloogilist seiret.
Njandoma rajoon

Njandoma rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Arhangelski oblastis. Rajoonikeskuseks on Arhangelski-Moskva raudtee ääres asuv Njandoma linn.
Kohaliku omavalitsuse üksusena on rajoon Njandoma munitsipaalringkond. Rajoonis oli 2022. aastani kolm 3. järgu haldusüksust ("муниципальное образование"): Njandoma linn, Moša külaasundus ja Šalakuša külaasundus.
Njandoma

Njandoma (soome-ugri keeltest tuletatuna Mändide maa) on linn Venemaal Arhangelski oblastis, Njandoma rajooni halduskeskus.
Rajati 1898, linnaõigused sai 1939. aastal.
Njandoma on suur raudteesõlm. Linna läbib Arhangelski–Moskva raudtee. Njandoma linna tekkimine ja areng on läbi ajaloo olnud tihedas seoses linna läbiva magistraalraudteega. Algselt oli põhiliselt raudteeliikluse teenindamise, kogu veeremi remondi, auruvedurite tankimise, vahetamise ja muude operatsioonide teostamise paik.
Ajalugu.
Jaamahoone ja kiriku ehitus algas 1895.
1905 oli asulas 1000 alalist elanikku. 1909 sai raudteejaam telefoniühenduse.
1914–1915 rekonstrueeriti Arhangelsk–Moskva raudtee kitsarööpmelisest laiarööpmeliseks.
1929 oli linnas 6500 elanikku ja ta sai ringkonna- ja rajoonikeskuseks.
Seisuste kaotamise seadus

Seisuste kaotamise seadus oli Eesti Asutavas Kogus 9. juunil 1920 vastu võetud ja sama aasta 27. augustil jõustunud seadus, millega kaotati Eestis seisused (aadel, vaimulikud, linnaelanikud ja talupojad), kõik seadused ja määrused, mis sisaldasid seisuslikke õigusi, eesõigusi, kohustusi ja õiguste kitsendusi, sealhulgas eriti Balti provintsiaalseadustiku II jagu. 
Eestimaa ja Liivimaa talurahvaseadus kaotasid kehtivuse ja Balti eraseadus jäi ainsaks eraseaduseks, välja arvatud endise Peterburi ja Pihkva kubermangu maa-alad, kus jäi kehtima Vene tsiviilseadustik (seda sätet ei viidud tegelikult ellu). 
Seaduse põhisätted.
Seaduse kohaselt: 
Seniste seisuslike (talupoegade) valdade varandused läksid mitteseisuslike valdade omandusse ning rüütelkondade varandused riigile, välja arvatud Kuressaare loss, mis läks Kuressaare linnale.
Saab 39 Gripen

Saab JAS 39 Gripen ('greif') on mitmeotstarbeline ("JAS") Rootsi sõjalennuk, mille prototüübi esmalend toimus 1988. aastal. Rootsi lennuvägi ("Flygvapnet") sai esimesed Gripenid 1993. aastal.
Lennukit ehitatakse Rootsis Saabi lennukiehitusettevõttes Linköpingis. Mõned lennuki jaoks vajalikud komponendid valmistatakse ka teistes Euroopa riikides, Ameerika Ühendriikides ja Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Gripen on tänapäevane Rootsi universaalne hävituslennuk.
Konstruktsioon.
Jas-39 on skeemilt tiiva keskasetuse ja esiserva 45° noolsusega deltatiib kanard-pendelkõrgustüüriga partlennuk. Plaanvaates on mõlemal tiivapoolel aerodünaamilise lahendusena n-ö saehammas. Kaks mootori õhukanalit, kummalgi kere küljel üks.
Otstarve.
Lennuk on konstrueeritud nii, et see oleks töökindel ja seda oleks ka karmides talvetingimustes lihtne kiiresti hooldada, tänu millele saab hoolduseks osaliselt kasutada ajateenijaid. 
Gripeni modifikatsioonid.
Ühekohaline hävituslennuk, mis võeti kasutusele 1996. aastal. 31 neist peaks ümber ehitatama C-versiooniks.
A-versiooni kahekohaline lennuk. 
NATO standarditele vastav ühekohaline hävitaja. Sellel lennukil on uuem avioonika ja võimalus kasutada kõiki uusimaid rakette (nt IRIS-T). Lisaks on see lennuk varustatud õhus tankimise seadmetega.
C-versiooni kahekohaline lennuk.
2010. aastaks plaanitud lennuk, millel on uuem avioonika, suurem kasulik koorem, uuema arenduse mootor (F414G), suurem lennukaugus ja muidki uuendusi.
SAAB tutvustas JAS 39E lennukit 2016. aastal.
Kasutajad.
Peale Rootsi lennuväe relvastuses oleva 208 Gripen-tüüpi hävituslennuki on Gripenid antud rendile ka Lõuna-Aafrika Vabariigi (28 lennukit), Ungari (14 lennukit), Tšehhi (14 lennukit) ja Tai õhujõududele. Gripenite ostulepingu on sõlminud ka Brasiilia ja Colombia. Gripeni piloote koolitatakse veel Suurbritannias.
2025. aasta oktoobris allkirjastasid Rootsi ja Ukraina eellepingu kuni 150 Gripen E mudeli hävituslennuki müügiks Ukrainale.
Vastavalt kasutusel olevate lennukite arvule on Gripeni hävituslennukid kasutusel järgnevates riikides:
Suurjärv

Suurjärv on järv, mille pindala on suurem kui 100 km².
Suurjärv on ka mitme Eesti järve nimi.
Ametlik nimi "Suurjärv":
Mitteametlik nimi "Suurjärv":
Suurjärv ehk Keeri järv on Keeri järve suurema osa nimi.
Väljaspool Eestit:
Kursk (allveelaev)

Kursk (ehitatud 1992–1994 Severodvinskis Venemaal) oli vene 949А Antei-klassi (NATO klassifikatsioonis Oscar-II) allveelaev. Laev kuulus Põhjalaevastiku koosseisu. Laev sai nime Kurski lahingu mälestuseks.
Laeva andmed.
Laev oli 155 meetrit pikk, kahekordse korpusega niinimetatud uppumatu allveelaev. Kere välimine kest oli valmistatud 8,5 mm paksusest nikkelkroomterasest, mis on vähemagnetiline ja korrosioonikindel.
Hukkumine.
Kursk hukkus 12. augustil 2000 lahinguõppustel 135 km kaugusel Severomorskist. Tõenäoline hukkumise põhjus oli uuetüübilise torpeedo katsetuse käigus toimunud plahvatus.
Hukkus kogu laeva meeskond, 118 meremeest, kellest 115 säilmed suudeti leida. Hiljem eemaldati vee all laeva ninas paiknenud torpeedokamber, ninata laev tõsteti Norra ja Taani päästelaevade Giant 4 abil üles ning pukseeriti Severomorski dokki.
Leila Pärtelpoeg

Leila Pärtelpoeg (kuni 22. jaanuarini 1940 Li-Ester Brakel, kuni 1951 Leila Pelmas; 17. september 1927 Tallinn – 21. november 2025) oli eesti sisearhitekt ja pedagoog, ajaloolise mööbli spetsialist.
Elukäik.
Ta õppis aastatel 1934–1940 Tallinnas kolledžis, lõpetas 1946 Tallinna 8. Keskkooli. 1946. aastast õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis arhitektuuri erialal, lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI; teistel andmetel Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi) 1954.
Töötas aastatel 1954–1955 Tallinnas Kultuuriministeeriumi kunstimälestiste inspektorina, 1954–1961 oli ühtlasi NSV Liidu Kaubanduspalati Eesti filiaali reklaami- ja projekteerimisbüroos sisearhitekt (kujundas koos Salme Liiveri ja Maimu Pleesiga Tallinna jt Eesti linnade kauplusi ja kohvikuid). Aastatel 1961–1978 töötas Kaubandusministeeriumi projekteerimisbüroos KIPR (kujundas koos Väino Tamme, Allan Murdmaa ja Udo Umbergiga Tallinna restorane ja kohvikuid), 1961–1982 oli ühtlasi ERKI ruumi- ja mööblikujunduse õppejõud (1973. aastast dotsent).
Täiendas end 1965. ja 1967. aastal Soome arhitektide juures, aastatel 1968–1969 mööbliajaloo alal Leningradis Ermitaažis ja 1976–1977 Ida-Saksamaal ning 1993 ajalooliste interjööride alal Põhjamaade Ministrite Nõukogu stipendiaadina Taanis ja Soomes.
Kuulub 1958. aastast Eesti Arhitektide Liitu ja 1993. aastast Eesti Sisearhitektide Liitu.
1949. aastal tuli ta Eesti NSV meistriks slaalomis, on saanud ka muid medaleid Eesti NSV meistrivõistlustelt mäesuusatamises ja tennises.
Looming.
Ruhnu.
Juhtinud 1974–1982 Ruhnu hoonetes toonase riikliku kunstiinstituudi õppejõuna üliõpilaste mõõtmispraktikat, mõõtmised tellis Eesti NSV Riiklik Etnograafiamuuseum.
Loonud Ruhnu küla säilitamise kontseptsiooni (1975–1989) ja kujundanud Ruhnu muuseumi (1988, koos Marika Reintami, restauraator Mati Raali ja metallikunstnik Tõnu Lauguga). Ta on aidanud kaasa Korsi talu ja sinna Kihnu-Ruhnu mängude ajal koondatud muuseumi esemete säilitamisele.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli suusataja ja sporditegelane Ilmar Pärtelpoeg. Nende tütred on ehtekunstnik Mari Pärtelpoeg ja sisearhitekt Kadri Tarbe.
Lähisarktiline kliimavööde

Lähisarktiline kliimavööde on põhjapoolkeral asuv vahekliimavööde, kus talvel valitseb arktiline õhumass ja suvel parasvöötme õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulikud väga külm talv ja jahe suvi (kõige soojema kuu keskmine temperatuur jääb alla +12 °C) ning väike sademete hulk. Polaarjoonest põhja pool esineb polaaröö ja polaarpäev.
Lähisarktiline kliimavööde hõlmab Arktika saarte ning Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaranniku piirkonna.
Nigula oja

Nigula oja (Raudja oja) on oja Tartumaal Elva vallas Vehendi külas. Oja saab alguse Mustjärvest ja suubub Trepimäe lahte Võrtsjärves.
Oja pikkus on 6,1 km ja valgla pindala 36,9 km². Ojal on tegutsenud vesiveski Nigula talus 20. sajandi esimesel poolel ja kalakasvatus Oja talus.
Valguta Mustjärv

Mustjärv (ka "Valguta Mustjärv") on järv Tartumaal Elva vallas. Mustjärv asub Võrtsjärve nõos 1,7 km Võrtsjärvest idas.
Pindala on 20,4 ha. Väljavool Nigula ojasse. Sisse voolab mitu kuivenduskraavi naabruses asuvast turbarabast.
Mustjärv on mudase põhjaga rabajärv, vaba vett on kõige rohkem umbes meetri jagu.
Lähikonnas asub endine freesturbaväli, kus nüüd on jõhvika- ja teiste metsamarjade kasvandus.
Mustjärv

Mustjärv on mitme Eesti järve põhinimi:
Kalme

Kalme on kividest, pinnasest või muust taolisest materjalist tehtud maapealne, vahel ka maa sisse ulatuv muistne rajatis (haud), kuhu on maetud surnud.
Kõverjärv

Kõverjärv on mitme Eesti järve nimi või nimeosa:
Kõverjärve all võidakse mõelda ka järgmisi järvi:
Matti Vanhaneni teine valitsus

Matti Vanhaneni teine valitsus oli Soome Vabariigi 70. valitsus, mis oli võimul 19. aprillist 2007 kuni 22. juunini 2010.
Valitsuse moodustamiseks peeti läbirääkimisi Helsingis Säätytalos 2007. aasta aprillis. See oli enamusvalitsus, mida toetas 126 Eduskunna liiget. Valitsuse moodustasid Soome Keskerakond (8 ministrit), Rahvuslik Koonderakond (8), Roheline Liit (2) ja Rootsi Rahvapartei (2). Erakondade tunnusvärvide järgi nimetatakse valitsust siniroheliseks.
20 ministrist 12 olid naised, mis tegi Vanhaneni teisest valitsusest suurima naiste osakaaluga valitsuse maailmas. See oli esimene valitsus maailmas, kus naisi oli rohkem kui mehi.
Tähelepanu äratas ka see, et kaks ministrit, Jan Vapaavuori ja Sirkka-Liisa Anttila, olid varem kohtulikult karistatud. Vapaavuorit on karistatud kehavigastuse tekitamise, varguse ja joobes autojuhtimise eest.
Matti Vanhanen teatas tagasiastumisest 18. juunil 2010, tuues ametlikult põhjuseks oma halva tervise. Pärast valitsuse tagasiastumist astus ametisse Mari Kiviniemi valitsus.
Käsmu Meremuuseum

Käsmu Meremuuseum on muuseum Lääne-Viru maakonna Haljala valla Käsmu külas.
1993. aastast asub Käsmu Meremuuseum endises piirivalvekordoni hoones. Muuseum on eramuuseum ning kõik eksponaadid pärinevad muuseumi asutaja Aarne Vaigu kogudest. Meremuuseumi väljapanekud puudutavad kõike seoses merega: meresõitu, kalapüüki, salakaubavedu ning merd kui looduse osa kunstiobjektina (fotode ja maalide näol). Muuseumis korraldatakse aasta läbi konverentse, merepäevi, kontserte ja näitusi. Muuseum on külastajatele avatud iga päev.
Novosokolniki

Novosokolniki on linn Venemaal Pihkva oblastis, Novosokolniki rajooni keskus. 
Novosokolniki tekkis raudteejaama juurde 1901. aastal, linnaõigused sai 1925. aastal.
Novosokolniki on raudteesõlm Moskva–Riia ja Peterburi–Kiievi raudteel.
Mitteühtlane liikumine

Mitteühtlane liikumine on punktmassi või absoluutselt jäiga keha või kehade süsteemi massikeskme niisugune liikumine, mille korral kiirusvektor muutub. 
Liikumine on mitteühtlane parajasti siis, kui esineb nullist erinev kiirendus.
Kõverjooneline liikumine

Kõverjooneline liikumine on punktmassi või absoluutselt jäiga keha või kehade süsteemi massikeskme liikumine, mille korral kiirusvektori siht muutub. 
Liikumine on kõverjooneline parajasti siis, kui esineb kiirendus, mille siht erineb trajektoori puutuja sihist.
Laevakapten

Laevakapten (sõjalaevas komandör, väikelaevas kipper) on laevajuht, kes juhib laeva ja laevaperet ning vastutab laeva, lasti ja inimelude eest laeva pardal.
Ülesanded ja vastutus.
Kapten on kõrgeim juhtiv isik laevas, kellel lasub ülim ning lõplik vastutus laevaoperatsioonide ohutu ja efektiivse teostamise eest vastavalt rahvusvahelistele, kohalikele ja lipuriigi nõuetele ning reederi juhistele. Laevaoperatsioonide aluseks on laevapere juhtimine navigeerimisel, lastioperatsioonide teostamisel, laeva hooldamisel ja teistel laeva kasutamise eesmärki täitvatel tegevustel. Laeva, sellel viibivat isikut või lasti ähvardava ohu korral, samuti laevapere liikme allumatuse või vastuhaku korral või muudel hädajuhtudel võib kapten ohu tõrjumiseks kasutada vajalikke sunnivahendeid. 
, mille lipu all ta sõidab, siis on kapten ka riigivõimu esindaja oma laeval.
Ameti- ja muud nimetused.
Eestis eristatakse kaptenidiplomeid laeva kogumahutavuse järgi:
Varasem jaotus oli kaugsõidukapten (kaugsõitude õigusega kapten) ja lähisõidukapten (lähisõitude õigusega kapten). Kaptenidiplom peab olema ka sadamakaptenil (sadamajärelevalve ülemal) ning kapteni või vanemtüürimehe diplom lootsil.
Kapteniks nimetatakse ka merehariduseta laevajuhte: jahtkapten (väikelaevajuht), metskapten (ilma erihariduseta laevajuht), kipper (väikese laeva juht, tihti ka omanik).
Kutse omandamine.
Kapteni kutse saamiseks tuleb lõpetada laevajuhi koolitus mereõppeasutuses ning läbida nõutav meresõidupraktika praktikant-madrusena või madrusena, vahitüürimehena ja vanemtüürimehena. Kapteni kutseoskusi kinnitab lipuriigi väljastatud diplom või tunnistus.
Eestis kehtivad järgmised kapteni kutset tõendavad tunnistused ja diplomid:
Kultuur.
Vanasõna kapteni kohta: "Jumal taevas, kapten laevas."
Narva ja Ingerimaa superintendent

Narva ja Ingerimaa superintendent (saksa keeles "Superintendent in Narva und Ingermannland") oli 1641–1704 Rootsi kuningriigi dominiooni Rootsi Ingeri luteri usu Narva linnakoguduste ja Ingerimaa kubermangu riigikiriku vaimulik juht (superintendent). 
Superintendendid: