tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paul Teutul seenior

Paul John Teutul (sündinud 1. mail 1949 Yonkersis New Yorgi osariigis) on ettevõtja ja mootorrattafanaatik.
Ra on ettevõtte Orange County Choppers kaasasutaja ja omanik, mootorrataste tootja ja Discovery Channeli tõsielusarja "American Chopper" peaosaline. Saates osalevad ka ta pojad Paul Teutul juunior ja Michael.
Lapsepõlv ja noorus.
Ta kasvas üles Pearl Riveris New Yorgi osariigis. Ta on rääkinud, et minevikus kuritarvitas ta alkoholi ja narkootikume. Ta olevat seetõttu enamiku oma laste lapsepõlvest "maha maganud".
Kuigi ta ei olnud Vietnami sõjas ajal regulaararmees, teenis ta vabatahtlikuna Merchant Marine'is.
Töökäik.
Ta asutas ettevõtte Orange County Ironworks, mida juhib praegu ta poeg Daniel. Ta alustas mootorrataste tootmist hobi korras pärast seda, kui oli näinud originaalseid mootorrattaid tänaval ja filmides. 1999 ta lahkus ja asutas koos poeg Pauliga Orange County Choppersi ja hakkas mootorrattaid müügiks tootma.
Tänu osalemisele "American Choppersis" on ta saanud telestaariks ja osalenud mitmes vestlussaates, filmis, seriaalis, muusikavideos ja mujal. 
"American Choppersis" on ta loonud endast mulje kui kõvast ärimehest ja mehest, kel on lühike kannatus. 
2011. aastal sai avalikuks, et ta on aastate jooksul kasutanud illegaalseid steroide. 
Isiklikku.
Tal on pojad Paul juunior, Michael, Daniel ja tütar Cristin. Nende emast on ta lahutatud ja abiellunud uue naisega 2007. aastal. 
Poeg Paul juunior lahkus 2009. aastal pärast kestvaid tülisid isaga Orange County Choppersist ja asutas oma ettevõtte Paul Jr. Designs.
Damião de Góis

Damiao de Góis (ka Goes; 2. veebruar 1502, Alenquer, Portugal – 30. jaanuar 1574), oli Portugali humanistlik filosoof.
De Góis oli Rotterdami Erasmuse sõber ja õpilane. Portugali kuningas Jõao III määras ta 1523. aastal sekretäriks Portugali faktooriasse Antwerpenis. Tema koostatud on üks esimesi ülevaateid Etioopia kristluse kohta.
Elulugu.
Góis sündis Alenqueris Portugalis aadliperes, kes teenis Portugali kuningaid – tema vanaisa Gomes Dias de Góis oli kuulunud Enrique Meresõitja kaaskonda. 1518. aasta paiku liitus Góis Portugali kuninga Manuel I õukonnaga. Manuel I järglane Jõao III saatis ta 1523. aastal Antwerpenisse Portugali faktooria sekretäri ja varahoidjana. Seejärel reisis Góis tihedalt (Poolas, Leedus, Taanis, Saksamaal, Rootsis, Prantsusmaal, Itaalias), kohtudes paljude silmapaistvate tegelastega nagu Sebastian Münster, Erasmus (kes võõrustas teda Freiburgis), Ramusio, Philipp Melanchthon ja Martin Luther. Tema paljude Portugali tuttavate seas olid kirjanikud João de Barros ja André de Resende. Humanistina kuulas Góis kursusi Padua ülikoolis ja Leuvenis, kirjutas eri teemadel, muuhulgas saamide elust, ning tõlkis portugali keelde antiikkirjandust, näiteks Cicero "Cato maior de senectute". Samuti kirjutas Góis mõned muusikapalad ning kogus maale.
Góis tõlkis ladina keelde portugalikeelse teose Etioopia neeguse Dawit II armeenia saatkonnast, mis saabus Portugali 1532. aastal. Selles olid ka kuulus "Preesterkuningas Johannese kiri", mille kirjutas Etioopia kuninganna Eleni (1509) "Confessio illorum fidei".
1538. aastal avaldas ta "Koguja raamatu" portugalikeelse tõlke, mis polnud kuigi populaarne. Samal aastal abiellus ta hollandlanna Joana de Hargeniga. 1540. aastal ilmus tema tuntud teos "Fides, religio, moresque Aethiopum" ("Etiooplaste uskumused, usk ja kombed"). Raamat levis kogu Euroopas nii katoliku kui ka protestandi ringkondades ning sellest anti välja uued trükid Pariisis (1541), Leuvenis (1544), Leidenis (1561) ja Kölnis (1574). Autor pälvis ent ka Portugali mõjuvõimsa kardinali Henrique kriitika, kes Portugali inkvisitsiooni suurinkvisiitorina keelustas raamatu kogu kuningriigis. Sama kriitiliselt suhtus teosesse jesuiitide ordu, mille provintsikindral Simão Rodrigues süüdistas Góisi inkvisitsiooni ees luterluses.
1548. aastal nimetati Góis Torre do Tombo (kuningliku arhiivi) "ülemvalvuriks" ("Guarda Mor") ning kümme aastat hiljem tegi sama kardinal Enrique talle ülesandeks kirjutada Manuel I valitsusaja kroonika. Töö valmis seitsme aastaga ning sellest sai tema suurteos. Góis avaldas ka Lissaboni linna kirjelduse "Urbis Olisiponis Descriptio" (1554).
1570. aastal algas inkvisitsiooniprotsess taas ning Góis pidi taanduma Batalha kloostrisse. Ta suri veidi hiljem vaba, kuid haigena Alenqueris segastel asjaoludel (oletatavasti mõrva tõttu). Góisil oli kaheksa poega.
Manuel Cardoso

Manuel Cardoso (ristitud 11. detsembril 1566 – 24. november 1650) oli Portugali helilooja ja organist. Koos Duarte Lobo ja João IV-ga esindas ta Portugali polüfoonia kuldaega.
Ei ole teada, et Cardoso oleks suguluses samanimelise vanema kaasaegse helilooja Manuel Cardosoga, kes avaldas 1575. aastal Leirias ladinakeelse muusikaraamatu.
Cardoso tööd põhinevad Palestrina polüfoonial ning on kirjutatud täpses ja rafineeritud stiilis, mis eirab barokkmuusika arengut mujal Euroopas. Tema stiilil on palju ühist Tomás Luis de Victoria omaga. Säilinud on kolm Cardoso missaraamatut; paljud ta tööd põhinevad kuningas João IV või Palestrina kirjutatud motettidel. Cardoso teoseid trükiti ohtralt, sageli aitas neid rahastada João IV. Paljud ta tööd, eriti keerukad polükoraalsed kompositsioonid, hävisid siiski Lissaboni maavärinas ja tulekahjus 1755. aastal.
Paint (programm)

Paint (varem Paintbrush for Windows) on lihtne graafikaprogramm, mis on kaasnenud kõigi seniste operatsioonisüsteemi Microsoft Windows versioonidega. Tihti esitatakse selle nime kujul MS Paint või Microsoft Paint.
Programm avab ja salvestab faile mitmes vormingus: Windows bitmap (24-bitine, 256 värviga, 16 värviga ja monokroomne, kõik laiendiga .bmp), JPEG, GIF (animatsiooni ja läbipaistvuseta, ehkki Windows 98 versioon, Windows 95 uuendus ja Windows NT4 versioon toetasid läbipaistvust), PNG (ilma alfakanalita) ja TIFF (ilma mitme lehekülje toeta). Programm võib töötada värvi- või mustvalges režiimis, kuid mitte halliskaalas. Lihtsuse tõttu sai Paintist kiiresti üks Windowsi varaste versioonide kasutatumaid rakendusi, mis tutvustas paljudele esimest korda arvutigraafikat. Siiani tuuakse Painti tihti näiteks Windowsi vana töölaua kasutajasõbralikkusest.
Painti esimene versioon oli kaasas Windows 1.0-ga ning see oli litsentseeritud versioon ZSoft Corporationi programmist PC Paintbrush.
Julius

Julius (ladina Iulius) oli Rooma suguvõsanimi, mille tuntuim kandja oli Rooma diktaator Gaius Julius Caesar. Nimi Julius on etümoloogiliselt arvatavasti seotud jumal Jupiteri (ladina "Iuppiter") nimega, tähendades "Jupiteri last". Vergilius seostas seda Aenease poja Ascaniuse ehk Iulusega (kelle algne nimi olevat olnud Ilus, tuletatud Trooja teisest nimest Ilion), sidudes nii Juliuste suguvõsa muistse Trooja kangelasega. 
Julius võib tähendada ka:
Teispoolsus (filmisari)

"Teispoolsus" (inglise keeles "Underworld") on Ameerika Ühendriikide fantaasia- ja õudusfilmide sari. 
Linateosed räägivad aristokraatlike vampiiride ja barbarlike Lycan libahuntide vahelisest vastasseisudest. Peaosades vampiiritar Selene (Kate Beckinsale) ja poollibahunt Michael (Scott Speedman).
2003. aastal linastunud filmile "Teispoolsus" on tehtud kolm jätkuosa.
René Chaloult

René Chaloult (26. jaanuar 1901 Québec – 20. detsember 1978 Québec) oli Kanada poliitik.
Aastatel 1936–1952 oli ta Québeci parlamendi liige.
Tsitaat.
Kui Saksamaa võttis Austria, Sudeedimaa ja Danzigi, siis oli see häbiväärne kuritegu. Kui aga Nõukogude Liit pani käe peale Eestile, Lätile, Leedule ja suuremale osale Poolast, siis vaikitakse. (Hääli Balti riikide ja Poola kaitseks. Välis-Eesti, 25. veebruar 1945, nr. 8, lk. 2.)
Julius (Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg)

Julius (14. oktoober 1824 Gottorfi loss, Schleswigi hertsogkond – 1. juuni 1903 Itzehoe, Schleswig-Holstein) oli Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi prints ning lühikest aega Hellenite kuninga Geórgios I nõunik.
Oldenburgi dünastiast põlvnev Julius sündis Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsogi Friedrich Wilhelmi (1785–1831) ning Hessen-Kasseli printsessi Luise Karoline (1789–1867) kaheksanda lapsena.
1863. aastal sai Juliuse vennapoeg Vilhelm (1845–1913) Geórgios I nime all Hellenite kuningaks ning Julius saadeti koos kuningaga Kreekasse, kus ta täitis kuninga nõuniku ülesandeid. 18 kuud hiljem, naasnud ühelt oma jalutuskäigult, avastas kuningas, et Julius on kutsunud enda juurde seitse eelmise kuninga Ottoga (1815–1867) seotud ministrit, et arutada kuninga nõuniku krahv Wilhelm Sponnecki (1815–1888) ametist kõrvaldamist. Kuningas, kes oli veendunud, et Julius plaanis paleepööret, andis viimasele käsu nädala jooksul riigist lahkuda.
Perekond.
Julius sõlmis 2. juulil 1883 morganaatilise abielu Elisabeth von Ziegesariga (1856–1887), kes oli Wolf von Ziegesari tütar. Abielludes sai Elisabeth Roesti krahvinna tiitli.
Peter Lindemann

Peter Lindemann (ka Peter Johann Lindemann ja Peter Lindeman; sündis Östergötlandi maakonnas, suri 1795 Ruhnul) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Uppsala ja Königsbergi ülikoolis (immatrikuleeriti 25. augustil 1749) usuteadust.
Ta oli aastatel 1767–1795 Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja.
Erich Birk

Erich Birk (16. juuli 1907 Narva-Jõesuu – 19. märts 1945 Delsbo, Gävleborgi lään, Rootsi) oli eesti sisearhitekt.
Ta omandas keskhariduse Tallinna Reaalkoolis ja õppis arhitektuuri Praha Tehnikaülikoolis ja Dresdeni Rakenduskunstiakadeemias.
Ta oli alates 1933. aastast Richard Wunderlichi mööblitööstuse Uudne Mööbel kaasomanik. Tema tööde hulgas on Oru lossi, Kadrioru Administratiivhoone, Välisministeeriumi ja Eesti saatkonna Helsingis sisustus.
Küljejoon

Küljejoon (ladina "linea lateralis") on veeselgroogseil (sõõrsuudel, kaladel ja kahepaiksetel) piki kere külgi ja peas asetsev elund, mis tajub vee liikumise suunda ja tugevust ning tahketelt kehadelt peegelduvaid veevoole. Nende omaduste tõttu nimetatakse küljejoont ka seismosensoorseks elundiks.
Veeselgroogsete küljejoon moodustub kas nahalohukestest või ridamisi soomustes paiknevate avade kaudu nahapinnale ulatuvatest nahasisestest kanalitest. Nahasistes kanalites paiknevad meelerakkude kogumid (nn neuromastid), mis talitlevad kemoretseptorina.
Nils Linderstam

Nils Linderstam (15. jaanuar 1878 Väversunda – 1930 Malmö) oli Eesti ja rootsi vaimulik.
Nils Linderstam sündis Väversunda (praeguse haldusjaotuse järgi Vadstena vallas Östergötlandi läänis) praost Gustav Adolf Linderstami pojana. Ta õppis Vadstena ja Linköpingi koolides. Aastast 1898 õppis ta Uppsala Ülikoolis.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta adjunktõpetajana Lapimaal. Seejärel töötas ta vanglavaimulikuna Härnösandis (praeguse haldusjaotuse järgi Härnösandi vallas Västernorrlandi läänis). Aastatel 1918–1919 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja ja 1919–1921 Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja. Pärast seda teenis ta vaimulikuna Rootsis Norrköpingis, Växjös ja Malmös.
August Zetterquist

August Zetterquist (7. mai 1860 Axberg – 7. jaanuar 1929 Götlunda) oli rootsi vaimulik.
August Zettergquist käis koolis Örebros ning aastatel 1882–1890 õppis ta Uppsala ülikoolis usuteadust. Ordineeriti 15. juunil / 27. juunil 1890 õpetajaks.
Ta oli 1890–1891 Svärta koguduse (asub Strängnäsi piiskopkonnas) abiõpetaja, 1892–1897 Fogdö koguduse (asub samuti Strängnäsi piiskopkonnas) õpetaja ning 1897–1906 Vingåkeri ja Ornö koguduse (asuvad Stockholmi piiskopkonnas) õpetaja. Aastatel 1907–1914 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja ning 1915–1929 Götlunda koguduse õpetaja. 1928. aastal sai ta praostiks.
Sukelaparaat

Sukelaparaat on seade, millega viiakse vee alla uurijad, süvaveetuukrid, veealuste konstruktsioonide paigaldajad ning uurimisaparatuur.
Sukelaparaat võib olla kas automaatne või mehitatud ning autonoomne, pukseeritav või kaabli abil juhitav.
Aleksandr Zamahhin

Aleksandr Vladimirovitš Zamahhin (vene keeles Александр Владимирович Замахин; 11. august 1928, Širokovo küla, Kolomna maakond, Moskva kubermang, NSV Liit – 28. aprill 1990 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Aleksandr Zamahhin õppis Moskva Teraseinstituudis, kus omandas insener-metallurgi kutse. 1953. aastal suunati ta tööle Eestisse Dvigateli tehasesse, kus töötas vanemmeistri ja tsehhi tehnoloogilise büroo ülemana.
1957. aastal astus ta NLKP-sse, 1960. aastal valiti ta EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee II sekretäriks. 1964. aastal lõpetas ta NLKP KK Kõrgema Parteikooli ning seejärel määrati tööle EKP KK aparaati.
Aastatel 1969–1973 oli ta Narva linna RSN TK esimees, aastatel 1973–1978 EKP Narva Linnakomitee I sekretär.
1978. aastal määrati ta EKP KK organisatsioonilis-parteilise töö osakonna juhataja I asetäitjaks.
Aastatel 1980–1984 oli ta EKP KK tööstus- ja transpordiosakonna juhataja, 1984. aastast oli ta Eesti NSV Statistikavalitsuse juhataja. Oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX ja XI koosseisu liige.
Ta suri 28. aprillil 1990 ja maeti 7. mail 1990 Metsakalmistule.
Francisco Cabañas

Francisco Cabañas Pardo ( 22. jaanuar 1912 México – 26. jaanuar 2002 México) oli Mehhiko poksija.
Cabañas sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale István Énekesile (Ungari). Ta oli esimene Mehhiko poksija, kes on võitnud olümpiamedali.
Hüdroseeria

Hüdroseeria ehk järve kinnikasvamise suktsessioon (inglise "hydrosere") on suktsessiooniliselt üksteisele järgnevate koosluste rida veekogus või soos.
Teatava aja jooksul mis tahes mageveekogu settib täis (mudastub), kasvades kinni ja muutudes sooks. Selle aja jooksul valitsevad veekogus ja hiljem soos üksteisele järgnevad eriomased taimekooslused.
Looduslähedane vesiehitus

Looduslähedane vesiehitus (inglise "environmental river engineering" või "environmentally sound hydraulic engineering") on meetmed vesiehitiste kujundamiseks jõgede loodusliku seisundi ja maastikulise väärtuse taastamise eesmärgil, võttes arvesse ka muid rakendusotstarbeid.
Sandro Viletta

Sandro Viletta (sündinud 23. jaanuaril 1986 Valbellas) on Šveitsi mäesuusataja, olümpiavõitja.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2006. aastal Mount St. Anne'is sai Viletta slaalomis pronksmedali. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is oli ta Alpi kahevõistluses kuues ja slaalomis kolmeteistkümnes. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Viletta Alpi kahevõistluses 14. koha ja suurslaalomis 15. koha. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis sai ta suurslaalomis 24. koha.
Viletta osales esimest korda maailma karikasarjas Levil 12. novembril 2006 slaalomis, kuid tulemust ta kirja ei saanud, kuna esimesel laskumisel sõitis rajalt välja. Esimese poodiumikoha ja ühtlasi ka esimese võidu MK-etapil sai ta Beaver Creekis 3. detsembril 2011 ülisuurslaalomis.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta Alpi kahevõistluses kuldmedali.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Sandro Viletta on osalenud () 115 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 1 korra, mis viis ta kohe ka kõige kõrgemale astmele.
August Allik

August Allik (18. märts 1920 Loodi – 21. august 1962 Tallinn) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, Eesti laskurkorpuse 300. laskurpolgu rühmakomandör.
Ta nimetati Väikese väina forsseerimise eest Nõukogude Liidu kangelaseks 24. märtsil 1945.
Ta maeti 23. augustil 1962 Rahumäe kalmistule.
Nivikool

Nivikoolid on sulaval lumel elavad loomad.
Nivikoolid on näiteks mitmed lumekärbsed, talikoonlased ja hooghännalised.
Carl Eduard Aspelund

Carl Eduard Aspelund (ka Karl Edvard Aspelund; 31. oktoober 1816 Kuopio – 24. märts 1902 Mäntsälä) oli Eesti ja Soome vaimulik.
Aspelund lõpetas Kuopios elementaarkooli ja Porvoos gümnaasiumi. Aastatel 1834–1846 õppis ta (immatrikuleeriti ) Helsingi Ülikoolis filosoofiat ja usuteadust. Ordineeriti 19. mail 1847 õpetajaks. Kaitses 22. juunil 1847 Helsingis filosoofiamagistri (Mag. fil.) väitekirja.
Ta oli pärast ordineerimist adjunktõpetajaks Kuopios, aga ka Tohmajärvil ja Kitees (mõlemad Põhja-Karjala maakonnas, Ida-Soome läänis. Juunis 1852 kutsuti ta Peterburi Soome Maria koguduse adjunktõpetajaks, samaaegselt oli ta kirikukooli õpetaja. Aastatel 1853–1859 oli ta (kutsuti 7. septembril/19. septembril 1853, introdutseeriti 25. oktoobril/6. novembril 1853) Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja, oli samaaegselt ka mereväedivisjoni vaimulik. Võttis 22. jaanuaril/3. veebruaril 1858 puhkuse, lahkus 4. juulil/16. juulil 1859 ametist. Aastatel 1858–1865 oli ta Soome ametliku ajalehe Suomen Julkisia Sanomia vastutav toimetaja. Oli aastatel 1864–1895 Mäntsälä koguduse õpetaja, sai 10. detsembril 1889 praostiks. Jäi aastal 1895 emerituuri.
Aspelund oli aastast 1837 Soome Kirjanduse Ühingu liige, aastast 1844 Soome Kunstiühingu, Soome fauna- ja flooraseltsi, aastast 1846 Viiburi Soome Kirjanduse Ühingu liige, aastast 1855 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige ja aastatel 1854–1859 Eesti Piibliseltsi Komitee liige. ta on kirjutanud ajakirjandusse artikleid, aastal 1889 ilmus tema jutluseraamat ja mälestused Kuopiost; aastal 1897 ilmus tema teoloogiline käsitlus ristimisest.
Isiklikku.
Aspelund oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Johanna Marie (1825–1866) isa Karl Fredrik Calonius oli Tohmajärvi abipastor. Tema teise naise Berta Sofia (1832–1906) isa Anders Johann Sjögren oli keeleteadlane (osseedi ja gruusia keele uurija, aga ka liivi ja komi keele uurija), ajaloolane, etnograaf ja rännumees, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik.
Orangutan

Orangutan ("Pongo") on perekond Aasia troopilistes vihmametsades elavaid suuri inimahve. Neid on tänapäeval alles kaks ohustatud liiki – Borneo saarel elavad Borneo orangutanid ("Pongo pygmaeus") ja Sumatra saarel eriti ohustatud Sumatra orangutanid ("Pongo abelii"). Nad on ühed intelligentseimad inimahvid ja oskavad kasutada tööriistu. Sõna "orangutan" pärineb malai keelest ja tähendab “metsainimest”.
Välimus.
Orangutani pikkus seistes on keskmiselt 1,2–1,5 m, kehakaal 33–82 kg, isased võivad kaaluda ka kuni 110 kg.
Orangutanil on suur pea, jäme kael ja suur kogukas keha, väga pikad ja tugevad esijäsemed, lühikesed ja kõverad tagajäsemed ning inimahvidele omaselt puudub neil saba. Enamasti on orangutanide karvkate pikakarvaline ja punakas-pruuni värvi. Orangutani esijäse sarnaneb inimkäega – sel on neli pikka sõrme ja vastanduv lühike pöial. Orangutani tagajäse on sarnaselt esijäsemega nelja pika varba ja neile vastanduva lühikese esimese varbaga. Seega suudavad nad asju haarata nii esi- kui ka tagajäsemetega, kuid maapinnal liiguvad kohmakalt. Täiskasvanud isastel on iseloomulikud suured nägu ümbritsevad põsekotid.
Orangutanid elavad looduses kuni 35-aastaseks, vangistuses aga kuni 60-aastaseks.
Toitumine.
Puude otsast saavad orangutanid 65–90% oma toidust. Nad söövad puuvilju, noori puulehti, võrseid, puukoort, putukaid, mett ja linnumune.
Sotsiaalsus.
Orangutanid elavad üksildasemalt kui teised inimahvid. Tugevad, aastaid kestvad sidemed on vaid emaste ja nendega koos elavate mittesuguküpsete järglaste vahel, mistõttu on ka nende lapsepõlv inimahvide seas pikim. Täiskasvanud isased ja iseseisvunud noorloomad elavad rohkem üksi. 
Orangutanid ehitavad ööbimiseks ja ka päeval puhkamiseks puu otsa okstest ja lehtedest pesi.
Paljunemine.
Emased saavad suguküpseks vabas looduses tavaliselt 15–16-aastaselt, tiinus kestab umbes 8,5 kuud. Orangutanide poegimisintervall on pikim inimahvide seas (umbes 8 aastat).
Emasloomal sünnib korraga ainult üks poeg, kes jääb kuni viieks aastaks ema lähedusse. Seejärel elavad noored kuni suguküpsuseni väikestes rühmades.
Elupaigad.
Mõlemad orangutani liigid elavad sügaval ürgmetsas. Mõlemad liigid elavad nii mägedes kui ka madalal soistel aladel. Orangutanid on meie planeedi kõige suuremad puudel elavad loomad. Orangutanid veedavad peaaegu kogu oma elu puude otsas, olles ka kõige puukesksema eluviisiga inimahvid. Orangutanid tulevad puudelt maapinnale harva, rännates edasi peamiselt puult puule ronides.
Kõige suurem orangutani vaenlane on inimene, kelle põllumajandusliku tegevuse ja metsaraie tagajärjel on hävinud hulgaliselt sobilikke elupaiku. Orangutane on ka kütitud. Orangutanide looduslikeks vaenlasteks on tiigrid, leopardid ja krokodillid. Kuna Borneo orangutane ei ohusta tiigrid, siis on täheldatud, et nemad viibivad maapinnal sagedamini kui nende Sumatra sugulased.
Luige tänav (Paide)

Luige tänav on tänav Paides.
Luige tänav on umbes 280 meetrit pikk. 
Tänav algab Tiigi tänavalt, kulgeb paralleelselt Koidu ja Laia tänavaga (nende kahe vahel) kirdesse ja ristub Soo tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Koidu tänav (Paide)

Koidu tänav on tänav Paides.
Koidu tänav on umbes 280 meetrit pikk. 
Tänav algab Tiigi tänavalt, kulgeb paralleelselt Luige tänavaga kirdesse ja ristub Soo tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Oscar Luigi Scalfaro

Oscar Luigi Scalfaro (9. september 1918 Novara – 29. jaanuar 2012 Rooma) oli Itaalia president aastatel 1992–1999.
1942. aastal lõpetas Milano Püha Südame Katoliikliku Ülikooli ja alustas tööd juristina.
1945. aastal sai temast riiklik süüdistaja. Samal aastal nõudis ta surmanuhtlust Novara prefektile Enrico Vezzalinile ning tema kaaslastele Raffaele Infantele, Arturo Missiatole, Domenico Riccile, Salvatore Santorole ja Giovanni Zenole, keda süüdistati kollaboratsionismis, koostöös Saksa okupatsioonivõimudega. Kõik kuus mõisteti surma ja hukati samal aastal. Pärast seda saavutas Scalfaro veel ühe surmaotsuse, kuid selle saanule anti enne otsuse täideviimist armu. Scalfaro on viimane Itaalia prokurör, kes saavutanud surmaotsuse.
1946. aastal valiti ta Torino konstitutsioonilise assamblee liikmeks ja 1948. aastal sai temast Itaalia Kristlik-Demokraatliku Partei esindajana Itaalia parlamendi liige.
1972–1973 oli ta haridusminister, 1983–1987 siseminister. 
1992. aastal valiti Scalfaro parlamendi esimeheks ja juba mõne kuu pärast Itaalia presidendiks. President oli ta 1999. aastani ja vastavalt Itaalia põhiseadusele pärast seda kuni surmani eluaegne senaator.
Scalfaro oli abielus. Naine Maria Inzitari suri 1944. aastal kõigest 20-aastaselt. Neil sündis tütar Marianna. Scalfaro ei abiellunud enam kunagi.
Kitsas tänav (Paide)

Kitsas tänav on tänav Paides.
Kitsas tänav on umbes 310 meetrit pikk. 
Tänav algab Tallinna tänavalt, kulgeb läände ja ristub Puuvilja tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Kitsas tänav ristub Väike-Aia tänavaga.
Osa tänavast jääb Paide vanalinna muinsuskaitseala piiridesse.
Väike-Aia tänav

Väike-Aia tänav on tänav Paides.
Kitsas tänav on umbes 330 meetrit pikk. 
Tänav algab Pärnu tänavalt, kulgeb põhja ja ristub Laia tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Väike-Aia tänav ristub Kitsa tänavaga.
Osa tänavast jääb Paide vanalinna muinsuskaitseala piiridesse.
Tapa linnavolinike loend

"Siin on loetletud Tapa linnavolikogu volinikke."
1934.
14. ja 15. jaanuaril valiti Tapa linnavolikogusse järgmised linnavolinikud.
Vaba ruudu järgi valitud
Eesti sotsialistlik tööliste partei
Erapooletute liit
Tapa linna kodanikud
Tapa linna majaomanikud, raudteelased, töölised
Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekiri
8. novembril 1935 toimunud Tapa linnapea valimistel sai ainus ülesseatud kandidaat Oskar Pelska poolt ja vastu võrdsel arvul hääli, mistõttu linnapea jäi valimata.
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valitud ja Järva maavanema poolt 28. oktoobril 1939 kinnitatud Tapa linnavolinike loetelu:
2121 hääleõiguslikust kodanikust võtsid valimistest osa 1216 (55,8%), 12 kohale oli 17 kandidaati.
Paldiski linnavolinike loend

"Siin on loetletud Paldiski linnavolikogu volinikke."
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 Paldiski linnavolikokku järgmised volinikud:
Valimisliit "Edumeelsed kodanikud"
Valimisliit "Maaderentnike, kalurite ja majaomanike rühmade koondis"
Valimisliit "Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekiri"
Iseseisev valijateühendus "Kohalikkude kodanikkude rühm"
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Harju maavanema poolt 21. oktoobril kinnitati Paldiski linnavolinikeks (RTL 1939, 101):
Kuressaare linnavolinike loend

"Siin on loetletud Kuressaare linnavolikogu volinikke."
1919.
18. mail 1919 valiti Kuressaare linnavolikokku järgmised volinikud:
Erapooletu majaomanikkude rühm
Eesti Sotsialdemokraatlise Tööliste Partei Kuresaare osakond
Eesti Tööerakond
Edumeelsete kodanikkude rühm
Saksa Erakond Eestimaal
1927.
8. ja 9. jaanuaril 1927 valiti Kuressaare linnavolikokku järgmised volinikud:
Majaomanikkude, äriomanikkude ja töösturite koonduse nimekiri
Saksa-Balti erakonna nimekiri
Keskrühma (Eesti rahvaerakonna, erapooletute rühma ning majaomanikkude koondus) nimekiri
Kristliku rahvaerakonna nimekiri
Eesti sotsialistliku tööliste partei nimekiri
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kuressaare linnavolikokku järgmised volinikud:
Valimisliit "Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei"
Valimisliit "Keskrühm, majaomanikud ja palgateenijad"
Valimisliit "Kristlaste ühendus"
Valimisliit "Kuressaare Majaomanikud"
Valimisliit "Kuressaare Saksa rühm"
Valimisliit "Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekiri"
6. augustil 1934 valis volikogu linnapeaks Johannes Perensi 11 poolt- ja 2 vastuhäälega, määrates tema palgaks 120 krooni kuus, linnanõunikeks Herman Sanniku ja Reinhold Buxhoevedeni 8 poolt ja 5 vastuhäälega ning linnavolikogu abijuhataks Mihkel Nepsi.
Volikogu koosseis pidas oma viimase koosoleku 24. novembril 1939, kokku pidas ta 72 koosolekut ja võttis vastu 904 otsust.
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti Kuressaare linnavolikokku järgmised volinikud.
Siseminister kinnitas valitud linnavolinikud 3. novembril 1939. Valitud linnavolinike volitused algasid 1. detsembril 1939.
Valituks ei osutunud Konstantin Gerchen (40 häält), kes sõitis Saksamaale.
Valimistel osales 2549 hääleõiguslikust kodanikust 1352 (53%), tühistati 22 häält.
Petseri linnavolinike loend

Petseri linnavolinike loend 1934 on 14. ja 15. jaanuaril 1934 Petseri linnavolinikeks valitud esindajatest:
Linnavolikogu volituste pikendamine.
24. mail 1939 toimunud tulekahju tõttu ei valitud Petseri linnavolikogu 1939. aastal ümber ja ametisoleva volikogu volitusi pikendati kuni 1. jaanuarini 1941.
Tõrva linnavolinike loend

Tõrva linnavolikogu oli Tõrva linna omavalitsusorgan (linnavolikogu), mille valisid valimisõiguslikud linnakodanikud. Linna täidesaatev võimuorgan oli Tõrva Linnavalitsus.
2. juulil 1926 anti Tõrva alevile linnaõigused, kuid majanduslikel kaalutlustel lasti see aasta veel alevina lõpetada. Esimesed Tõrva linnavolikogu valimised toimusid 8. ja 9. jaanuaril 1927.
Tõrva linnavolinikud 1934.
Tõrva linnavolinikeks valiti 14. ja 15. jaanuaril 1934 (RTL 1934, 13):
Tõrva linnavolinikud 1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Valga maavanema poolt 3. novembril 1939 kinnitati Tõrva linnavolinikeks:
Põltsamaa linnavolinike loend

Põltsamaa linnavolinike loend loetleb Põltsamaa linna volikogu liikmeid.
2013.
20. oktoobril 2013 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
2009.
18. oktoobril 2009 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
2005.
16. oktoobril 2005 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
2002.
20. oktoobril 2002 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
1999.
17. oktoobril 1999 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
1996.
20. oktoobril 1996 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
1993.
17. oktoobril 1993 toimunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel osutusid valituks:
1939.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Viljandi maavanema poolt kinnitati 30. oktoobril 1939 linnavolinikeks järgmised isikud, kelle volitused algasid 1. detsembril 1939. Loend avaldati samal päeval, 1. detsembrl 1939, Riigi Teataja Lisas (RTL 1939, 101).
1934.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Põltsamaa linnavolinikeks (RTL 1934, 14):
1927. aasta Põltsamaa linnavolinikud.
18. ja 19. detsembril 1926 valiti Põltsamaa linnavolinikeks:
1924 alevivolinikud.
15. ja 16. detsembril 1923 aastal valitud Põltsamaa alevivolinikkude nimekiri.
Andrei Ilvest

Andrei Ilvest (2. mai 1846 Kärla kihelkond, Saaremaa – 1939) oli Eesti politseinik.
Ta osales Vene-Türgi sõjas, oli 34 aastat Kuressaares tolliametnik ja seejärel politseinik kuni pensionile minekuni 78-aastaselt, olles olnud riigiteenistuses 51 aastat.
Ta oli Kuressaare tuletõrje seltsi auliige. Maetud Kudjape kalmistule.
Simo Häyhä

Simo Häyhä (17. detsember 1905 – 1. aprill 2002), hüüdnimega Valge Surm (vene keeles Белая смерть), oli Soome snaiper Talvesõjas. Teda peetakse seni ajaloo parimaks snaipriks, kuna tema nimel on 505 kinnitatud tapmist ning seda kõike saja päeva jooksul. Osad allikad annavad tapetute arvuks 542. Soome Rahvusarhiivi dotsendi Risto Marjomaa uurimuse järgi on need arvud siiski liialdatud ja tegelik arv jäi pigem 200 piiresse.
Lapsepõlv ja noorus.
Simo Häyhä sündis Karjalas Rautjärvi vallas praeguse Vene-Soome piiri lähedal. Ta tegeles talupidamise ja küttimisega. Armeeteenistust alustas 17-aastaselt ning 1925. aastal astus Simo Soome Suojeluskuntasse, kus paistis silma osava laskurina. Ka tema vanematekodus oli palju auhindu.
Talvesõda.
Talvesõjas osales snaiprina. Snaiprite tapetute üle peeti täpset arvestust. Lisaks 505-le snaiprirelvaga tapetule on Simo Häyha nimel veel üle 200 tapetu Suomi KP/-31 püstolkuulipildujaga. 
Eriti tähelepanuväärne on, et kõik need saavutused on tehtud vähem kui saja päevaga perioodil, kui päevas on valgust ainult mõned tunnid.
Simo Häyha kasutatud snaiprirelv oli M/28 Pystykorva ehk Spitz (soome variant vene Mosin-Nagantist), mis sobis Simole, kuna ta oli vaid 1.6 meetrit pikk. Ta eelistas raudsihikuid optilisele, kuna see võimaldas pead tõstmata sihtida (optilise sihikuga tuleb pea palju kõrgemale tõsta) ja kuna optiline sihik vahel läigatab päikese käes ning võib reeta snaipri asukoha. Lisaks on optiline sihik kerge jäätuma (tegevus toimus –20 kuni –40 kraadi juures ning ainuüksi hingamine vales suunas oleks optikale saatuslik). 
Muudest tema poolt kasutatud taktikatest on viidatud lume suus hoidmisele, et hingeauru ei tekiks ning lume kokkusurumisele püssi ümber, et lasu heli lööklaine ei tekitaks lenduvat pilve, mis asukoha reedab.
Simo Häyha vastu püüti korduvalt midagi ette võtta Vene poolel. Edu saavutati 6. märtsil 1940, kui kuul läbis ta lõualuu ning väljus teiselt poolt. Sõdur, kes ta lahinguväljalt ära tõi ütles, et "pool pead oli kadunud". Ta tuli teadvusele alles 13. märtsil, mil sõlmiti Talvesõja lõpetanud Moskva rahuleping.
Hilisem elu.
Vigastusest paranemiseks kulus palju aega, kuna lõualuu oli puru ja vasak põsk minema rebitud. Kuid ta paranes ning oli pärast Teist maailmasõda aktiivne jahimees ja käis jahil ka koos Soome presidendi Urho Kaleva Kekkoneniga.
Ajakirjanduses küsiti hiljem Simo Häyhalt, kas tal sedavõrd paljude inimeste tapmise pärast süümepiinu ei ole, mispeale Simo Häyha ütles: "Tegin seda, mida mul kästi teha, ning tegin nii hästi, kui oskasin."
Simo Häyha veetis oma viimased eluaastad vanadekodus ning suri 2002. aastal 96-aastaselt.
Vistseraalne rasv

Vistseraalne rasv on rasv, mis ladestub kõhupiirkonda elutähtsatesse elunditesse ja nende ümber. 
Vistseraalse rasvkoega inimesel on “õunakujuline” keha. Inimestel, kellel rasvkude ladestub peamiselt naha alla puusadele ja reitele (subkutaanne rasv), on “pirnikujuline” kehakuju. 
Vistseraalne rasvkude on metaboolselt aktiivsem kui subkutaanne rasvkude. Vistseraalne rasvkude vabastab vereringesse toksiine, mis soodustavad südame pärgarterite põletiku ja II tüüpi diabeedi teket. Rasvumine, eriti rasvaladestuste esinemine kõhupiirkonnas (vistseraalne rasvumine) ja ülakeha osas, on kindlasti insuliinisõltumatu suhkurtõve sõltumatu riskitegur.
Vee tänav (Paide)

Vee tänav on tänav Paides.
Vainu tänav on umbes 270 meetrit pikk. 
Tänav algab Paide Keskväljakult, kulgeb itta ja ristub Parkali tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Vee tänav ristub Rüütli ja Vahe tänavaga.
Osa tänavast jääb Paide vanalinna muinsuskaitseala piiridesse.
Gustav Oehrn

Gustav Oehrn on olnud mitme Eesti vaimuliku nimi:
Posti tänav (Paide)

Posti tänav on tänav Paides.
Posti tänav on umbes 270 meetrit pikk. 
Tänav algab Pikalt tänavalt ja kulgeb itta, kus ristub Parkali tänavaga ja lõppeb.
Posti tänavaga ristub Rüütli tänav.
Posti tänav jääb Paide vanalinna muinsuskaitseala piiridesse.
Vahe tänav (Paide)

Vahe tänav on tänav Paides.
Vahe tänav on umbes 160 meetrit pikk. 
Tänav algab Vee tänavalt, kulgeb lõunasse ja ristub Vainu tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Uus tänav ristub Põik tänavaga.
Valli tänav (Paide)

Valli tänav on tänav Paides.
Vallimäe külje all asuv Valli tänav on umbes 230 meetrit pikk. 
Tänav algab Posti tänavalt, kulgeb läände ja ristub Parkali tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Elu tsitadellis

"Elu tsitadellis" on Lenfilmi draamafilm aastast 1947.
Film on tehtud August Jakobsoni samanimelise näidendi järgi. Filmi peategelane on botaanikaprofessor Miilas, kes on sulgenud ennast oma majja, et tegeleda teadusega.
Filmi režissöör oli Herbert Rappaport, muusika lõi Eugen Kapp.
"Elu tsitadellis" oli esimene Eesti NSV-s tehtud mängufilm.
Filmi heli taastamine.
Kuna filmi eestikeelne originaalheli oli kaotsi läinud, siis tehti 1960. aastal uus järelsünkroniseerimine. Meie hulgast lahkunud näitlejaid rääkisid sisse teised näitlejad: Lembit Rajala - Karl Kalkun; Andres Särev - Voldemar Alev; Aleksander Randviir - Kaarel Toom.
Mereõigus

Mereõigus on õigusnormide kogum, mis sätestab eelkõige kaubandusliku meresõiduga seostuvad õigussuhted.
Mereõigus koosneb kahest osast:
(1) rahvusvaheline mereõigus (inglise "Law of the Sea") on osa rahvusvahelisest avalikust õigusest kui süsteemist, vt ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon (UNCLOS);
(2) kaubandusliku meresõidu õigus (inglise "Maritime Law") on osa riikide eraõigusest.
Hamiltoni graaf

Hamiltoni graaf on graaf mis sisaldab "Hamiltoni teed" või "Hamiltoni tsüklit".
Hamiltoni tee (või Hamiltoni ahel) on tee, mis läbib graafi igat tippu parajast üks kord. Hamiltoni tee, mille alguse- ja lõputipp langevad kokku on Hamiltoni tsükkel (ehk -ring). Neid võiks võrrelda Euleri graafiga.
Hamiltoni tee, tsükkel ja graaf on nimetatud Iiri matemaatiku William Rowan Hamiltoni järgi, kes uuris "ümbermaailma reisi" ülesannet dodekaeedri graafi pinnal, mille tipud sümboliseerisid maailma suurlinnu ning servad nendevahelisi seoseid.
Olemasolutingimused.
Tarvilik tingimus.
Kui lihtgraaf (harilik graaf) "G" sisaldab Hamiltoni tsüklit, siis selles ei esine ühtki tippu x(i) valentsusega (lokaalse astmega) p(x(i)) &lt; 2.
Selle tõestus järeldub määratlusest.
Diraci tingimus (1952).
Olgu formula_1 – tippude arv graafis; kui iga tipu valentsus (lokaalne aste) ei ole väiksem kui formula_2, siis seda graafi nimetatakse Diraci graafiks. Diraci graaf on ühtlasi ka hamiltonlik.
Ore tingimus (1960).
Olgu formula_1 – tippude arv antud graafis. Kui iga mittenaaber tipupaari formula_4 jaoks kehtib võrratus formula_5, siis nimetatakse graafi Ore graafiks (teisisõnu: kahe suvalise mittenaaber-tipupaari valentsuste (lokaalsete astmete) arv on mitte väiksem kui tippude koguarv). Ore graaf on hamiltonlik.
Bondy-Chvátali teoreem.
See teoreem üldistab Diraci ja Ore tingimusi. Tippude arvuga "n" graafi "G sulund" on määratud serva ("u","v") lisamisega igale mittenaabertippude paarile "u" ja "v", mille valentsuste (lokaalsete astmete) summa on mitte väiksem kui "n".
Graaf on hamiltonlik parajasti siis, kui tema sulund on Hamiltoni graaf.
Vasaristi oja

Vasaristi oja on oja Kuusalu vallas. Oja pikkus on 7 km.
Vasaristi oja suubub Valgejõkke 15,2 km kaugusel selle suudmest, Parksi küla juures.
Vasaristi ojal asub Vasaristi joastik.
Merereostus

Merereostus ehk merereostumine on inimtegevuse tagajärjel meredesse ja ookeanidesse sattunud reoained. 
Reoained võivad merre sattuda maismaa (eriti jõgede), õhu, põhjavee või otsese reoainete merre heitmisega (merrekaadamine).
Merereostuse õiguslik reguleerimine.
Merereostuse vähendamiseks ja vältimiseks on välja antud mitmeid rahvusvahelisi konventsiooni. Neist olulisimad on:
Nikolai Fischer

Nikolai Fischer VR II/3 (21. märts 1895 Koknese, Liivimaa kubermang – 2. jaanuar 1919 Kärstna, Viljandimaa) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Elulugu.
Nikolai Fischer astus Vabadussõja eel 21. novembril 1918 3. Eesti jalaväepolku ning määrati polgu ratsa maakuulajate komando ülemaks.
Nikolai Fischer autasustati postuumselt Vabadusristi II klassi 3. järgu teenetemärgiga nr 2921/18.02.1925 "hinnates vahvust, mis 3. jalaväepolgu ratsa maakuulajate komando ülem leitnant Nikolai Fischerit Eesti Vabadussõjas üles näidanud Kärstna mõisa valdamisel 2. jaanuaril 1919, mille käigus Nikolai Fischer langes Kärstna mõisas lahingus Punaarmeega". 
Nikolai Fischer on maetud Viljandi Vanale kalmistule.
Rogelio Marcelo

Rogelio Marcelo García (sündinud 11. juunil 1965 Guantánamos Guantánamo provintsis Kuubal) on Kuuba endine poksija. 
Marcelo oli kokku kahekordne Kuuba meister helveskaalus (kuni 48 kg) aastatel 1989 ja 1990.
Marcelo võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. 
Marcelo sai helveskaalus (kuni 48 kg) hõbemedali 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) ja 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kaotades mõlemal korral finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Eric Griffinile (USA).
Jüri Hellat

Jüri Hellat VR I/2 (kuni 5. märtsini 1935 Georg Kirschbaum; 25. aprill (vkj)/ 7. mai 1892 Keeni vald, Sangaste kihelkond, Tartumaa – 29. juuni 1942 Norilsk, Vene NFSV) oli Eesti sõjaväelane, auastmelt kolonel.
Elulugu.
Ta osales Vabadussõjas Peastaabi Suurtükiväe valitsuse ülema abina. Teda autasustati 1920. aastal Vabaduse Risti I klassi 2. järgu ordeniga nr 2551, 12. mail 1920. aastal "Suurtükiwäe walitsuse ülema abi, alamkapten Georg Jüri p.KIRSCHBAUM´i hinnates sõjalisi teenuseid, mis ülesnäitanud Wabadussõja kestusel suurtükiwäe organiseerimise ja korraldamise töös".
Aastatel 1925–1928 oli ta Viljandis paikneva 3. Diviisi suurtükiväe ülem, aastatel 1928–1934 teenis ta 5. suurtükiväegrupi ülemana ja aastatel 1932–1934 Viljandi garnisoni ülemana. 
5. märtsil 1935. aastal eestistas ta oma nime Georg Kirschbaum "Jüri Hellat"iks.
Hellat vahistati NKVD poolt pärast Eesti okupeerimist. Surmaotsus, lasti maha 20. juulil 1942 Norilskis (esineb ka kuupäev 29. juuni 1942 ja koht: Taimõr, Krasnojarski krai). Tema matmispaik on teadmata.
Isiklikku.
Tema vend oli Kustas Utuste.
Tema poeg on kirjanik Henn-Kaarel Hellat.
Stügobiont

Stügobiont (kr Styx (vanakreeka mütoloogias allmaailma jõgi) + "bios" 'elu') on organism, kes alaliselt elab põhjavees või pimedates koopaveekogudes. 
Stügobiontide alla kuuluvad ka need koopaorganismid (kavernikoolid ehk troglobiondid), kes elavad koopaveekogudes.
Kattumisvastane värv

Kattumisvastane värv ehk kasvutõrjevärv (kõnekeeles ka "patentvärv", mürkvärv) on sageli mürgise koostisega värv, millega värvitakse laeva veealune osa, vältimaks selle kattumist meretaimede (sh vetikate) ning merekarpidega.
Laevakerele kinnitunud organismid (bioreostumine) võivad oluliselt vähendada laeva sõidukiirust ja suurendada hooldekulusid. Kattumisvastast värvi kasutatakse rohkem lõunameredes sõitvatel laevadel, sest soojemas vees on laevakerele kinnituvate organismide kasv kiirem.
Félicité

Félicité on Seišellidele kuuluv saar India ookeanis. Saar kuulub Graniidisaarte hulka.
Saare geograafilised koordinaadid on .
Félicité asub umbes 4 km La Digue'i saarest kirde pool ja umbes 55 km kaugusel kirdes peasaarest Mahést. Félicité naabersaar idas on Marianne'i saar umbes 5 km kaugusel. Saare looderanniku lähedal asub pisike Cocos ja põhja pool Petite Sœur ja Grande Sœur. Félicité moodustab koos La Digue'i, Petite Sœuri, Grande Sœuri, Marianne'i ja Cocosega La Digue'i ringkonna.
Félicité saare pindala on umbes 2,68 km². Saare pikkus kagu-loode suunas on umbes 2,8 km ja suurim laius umbes 1,3 km. Suurem osa saarest on kaetud metsaga, loodeosa on kaljune.
19. sajandi lõpus elas Félicité saarel Briti võimude Malaisiast välja saadetud Peraki sultan Abdullah. Kuni 1970. aastateni oli saarel kookosekasvandus, millest elatus umbes 50 kohalikku elanikku. Praegu on saarel turismikeskus.
Félicité kõrgeim tipp on 213 meetri kõrgune.
Olof Tandberg

Olof Peder (Olle) Tandberg (12. oktoober 1918 Stockholm – 26. detsember 1996 Nacka) oli Rootsi poksija.
Tandberg oli kokku viiekordne Rootsi meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1936–1940.
Tandberg osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale 4. koha saajale Ferenc Nagyle (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Tandberg võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) ja 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939). 
Tandberg poksis jaanuarist 1941 kuni augustini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 23 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta tuli elukutseliste seas nii Rootsi kui ka Euroopa meistriks.
Läänerinne

Läänerinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi:
Anders Bardal

Anders Bardal (sündinud 24. augustil 1982 Steinkjeris) on Norra suusahüppaja.
Bardal sai juunioride maailmameistrivõistlustel 2000. aastal Štrbské Plesos meeskonnavõistluses hõbemedali. Ta võitis Continental Cupi üldkarika 2005. ja 2006. aastal. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos ja 2009. aasta MM-il Liberecis sai ta Norra meeskonna koosseisus hõbemedalid suure mäe võistkonnahüpetes. Individuaalselt sai ta Sapporos normaalmäel 16. koha. Liberecis oli ta suure mäe hüpetes viies ja normaalmäel kaheteistkümnes. Suusalennu maailmameistrivõistlustel on Bardal saanud meeskonnavõistluses 2008. aastal Oberstdorfis pronksmedali ja 2010. aastal Planicas hõbemedali. 
Saavutused.
Maailma karika võistlustel.
Anders Bardal on osalenud () 282 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 33 korral, neist 7 etappi on ta võitnud.
Volga Star (jõelaev)

Volga Star (vene keeles "Волга Стар") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 "esimene seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1983. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Aastatel 2011–2019 kandis laev vene helilooja Igor Stravinski nime.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 379 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1983. aastal nime "Akademik Viktor Gluškov" all. Kuni 1988. aastani oli laevaomanik RE Glavnoje Upravlenije retšnogo flota (ГП Главное Управление речного флота при Совете Министров УССР), kuni 1990. aastani PO Glavretšflot (ПО Главречфлот). Laevakompanii RE UkrRetšFlot (Межотраслевое государственное объединение Укрречфлот) on kasutanud laeva vene nime ja NSVLi lipu all.
1993. aastal vahetas laev nime, omanikku (eraettevõte ASK "UkrRetšFlot") ja kuni 2001. aasta detsembrini sõitis see Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi ukrainapärase modifitseeritud nime "Академiк Вiктор Глушков"-i ja sini-kollase Ukraina lipu all. Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa firmale OOO "RosFlotInvest" (rentnik laevakompanii "Doninturflot", Rostov Doni ääres) ja alates 2001. aasta detsembrist sõitis jälle ümbernimetatud "Akademik Gluškov" Venemaa lipu all.
2011. aastal nimetati laev veel kord ümber ja nõukogude akadeemikust sai helilooja. 29. aprillil 2012 sõitis laev pärast talvitumist Rostovist Doni ääres Moskvasse. 2010. aastal moderniseeriti laev tunduval määral.
Sergei Djagilev (jõelaev)

Sergei Djagilev (vene keeles "Сергей Дягилев", end "Novikov-Priboi") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 "esimene seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1983. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Laev sai nime vene impressaario Sergei Djagilevi auks.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 380 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Doni ääres Rostovis asuvale Volga-Doni Laevakompaniile (ГП Волго-Донское речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1983. aastal Novikov-Priboi nime all. Riigiettevõte Volga-Doni Laevakompanii ja hiljem eraettevõte OAO Volgo-Donskoje Parohodstvo (ОАО Волго-Донское пароходство) on kasutanud jõelaeva Novikov-Priboi enne ja pärast täielikku moderniseerimist aastail 2000–2001 Volgal, Donil ja Neeval välismaa turistide jaoks. 2011. aastal nimetati laev esimest korda ümber Sergei Djagileviks. 2014. aastal sõidab laev Peterburist Moskvasse ja tagasi suvel välis- ja augustis-septembris Venemaa turistidega.
Põhjarinne

Põhjarinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi:
Allier' departemang

Allier' departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas.
Suuremad linnad on Montluçon, Vichy, Moulins, Cusset ja Yzeure.
Läbi departemangu voolavad Allier, Loire, Cher, Besbre ja Sioule. 
Allier' departemangus toodetakse Vichy mineraalvett.
2015. aastani kuulus departemang Auvergne'i piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult 35 kantoniks ja 320 vallaks:
Tavaline hiilgevähk

Tavaline hiilgevähk ehk antarktika krill ("Euphausia superba") on sugukonda "Euphausiidae" kuuluv vähilaadne, kes elab Antarktika merevetes – Lõuna-Jäämeres. 
Antarktika krill on Antarktika ökosüsteemi võtmeliik. Biomassi seisukohalt arvatakse see liik olevat maakera kõige kogukam (kogubiomass umbes 500 miljonit tonni).
Antarktika krillid elavad suurtes parvedes, mille asustustihedused küünivad 10 000–30 000 isendini m3 kohta. 
Nad toituvad peamiselt väikestest fütoplanktonitest. 
Nende pikkus on kuni 6 cm, kehamass kuni 2 g ja eluiga kuni 6 aastat.
Versailles

Versailles on linn Prantsusmaal, Yvelinesi departemangu keskus. Asub 20 km Pariisist edelas.
Linnas asub Versailles' loss, mis aastatel 1682–1789 oli Prantsusmaa kuningate loss. Linn tekkis aegade jooksul lossi ümber.
28. juunil 1919 sõlmiti Versailles' lossis liitlasriikide ja Saksa Riigi vahel Versailles' rahu.
Versailles's on sündinud Louis XV, Louis XVI, Louis XVIII ja Felipe V.
Leek ja Sidrun

"Leek ja Sidrun" on 2008. aastal valminud Taani seiklusdraamafilm. Linateos räägib Taani vastupanuliikumisest ja Saksa okupatsioonist Taanis.
Süžee.
Filmis kujutatakse Taani elu Saksa okupatsiooni ajal 1943. ja 1944. aastal ning mõningate liialdustega tollast vastupanuliikumist. Peategelasteks on kaks meest Holger Danske vastupanuliikumisest, kes tapavad järjekindlalt Taani juhtivaid natsidest ohvitsere ja taanlastest kollaborante. Filmi on tihedalt põimitud küsimus usaldusest ja keerulistest valikutest.
Euleri graaf

Euleri tee (ehk Euleri ahel) graafis on tee, mis kulgeb graafi kõiki servi pidi, läbides igat serva üks kord (võrdle Hamiltoni graafiga). Pildil oleva Königsbergi sildade probleemi lahendamine Leonhard Euleri poolt 1736. aastal pani aluse graafiteooria tekkele.
Euleri tsükkel – Euleri tee, mis suletult moodustab tsükli.
Euleri graaf – graaf, mis sisaldab Euleri tsüklit.
Pooleuleri graaf – graaf, mis sisaldab Euleri teed (ahelat).
Euleri tsükli ja Euleri tee olemasolu.
Euleri tsükkel/tee esineb ainult sidusas graafis või graafis, mis peale kõikide seostamata tippude eraldamist muutub sidusaks.
Lihtgraafis.
Vastavalt Euleri teoreemile esineb Euleri tsükkel parajasti siis kui graaf on sidus ja selles ei ole paarituarvulise valentsiga (astmega) tippe.
Euleri tee graafis esineb parajasti siis kui graaf on sidus ja ei sisalda rohkem kui kaht paarituarvulise valentsiga (astmega) tippu. Vastavalt Handshakingi „kätlemise“ lemmale peab paarituarvulise valentsusega (astmega) tippude arv olema paarisarvuline. Seega, Euleri tee esineb vaid siis, kui see arv on null või kaks. Samas muutub see tee nulli puhul Euleri tsükliks.
Suunatud graafis.
Suunatud graaf sisaldab Euleri tsüklit parajasti siis kui see on tugevalt sidus ja graafi iga tipu sisendi poolaste võrdub tema väljundi poolastmega.
Euleri tee leidmine.
Alati on võimalik taandada Euleri tee leidmise ülesanne Euleri tsükli leidmise ülesandele. Tõepoolest, oletagem et need mõlemad on graafis olemas. Siis on selles täpselt 2 paarituarvulise valentsiga tippu. Ühendame need tipud servaga, ja saame graafi mille kõik tipud on paarisarv valentsed ning Euleri tsükkel eksisteerib. Leiame selles graafis Euleri tsükli ja eraldame saadust selle olematu serva.
Euleri tsükli leidmine.
Vaadelgem kõige üldisemat – suunatud, multigraafi ja sõlmede juhtu. Samas eeldame, et Euleri tsükkel graafis esineb (ja koosneb vähemalt ühest tipust). Leidmiseks lähtume asjaolust, et Euleri tsükkel kujutab endast graafi kõikide lihttsüklite ühendit. Seega seisneb ülesanne nende efektiivses leidmises ja üheks ühendamises. See on teostatav, näiteks rekursiivselt või süvaotsingu teel.