tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristine Mei

Kristine Mei (Christine Hildegard Mey; aastatel 1921–1941 Mark-Mei; 13. jaanuar 1895 Liepāja – 22. detsember 1969 Tallinn) oli eesti skulptor ja raamatukujundaja.
Elukäik.
Sündis mereväeohvitser Juhan Mey ja Marie Oengo perekonnas Lätis, kus isa oli Aleksander III Sõjasadama süvendustööde juhataja. Õppis Liepāja Tütarlaste Gümnaasiumis 1905–1912, 1913 Tallinna Tütarlaste Gümnaasiumis ja 1913–1916 Helsingis Soome Kunstiühingu Ateneumi kunstikoolis, mille lõpetas skulptuuri erialal Viktor Malmbergi õpilasena. 1916–1917 õppis Tallinna Kunsttööstuskoolis.
Töötas aastatel 1918–1921 Lenderi gümnaasiumis õpetajana, olles samal ajal Haridusministeeriumi kunstiosakonna ametnik (1919–1920). Aastail 1922–1924 töötas kunstikoolis Pallas ning Tartu Õpetajate- ja Tartu Lasteaednike Seminaris. Õpetas kunsti ka Tallinnas Kunsttööstuskoolis ning Tallinna Tehnikumis. Pärast II maailmasõda töötas Tartu Ülikooli Arheoloogia Muuseumis 1941–1947 ning Teaduste Akadeemia ajalooinstituudis (1947–1954).
Isiklikku.
Tema õed olid kunstnikud Lydia Starkopf-Mei ja Natalie Mei, õemees skulptor Anton Starkopf. Ta oli aastatel 1921–1941 abielus professor Julius Markiga ning neil oli neli tütart: Karin Julia Mark, Lüüdia Vallimäe-Mark, Aino Ilona Mark ja Elga Mark-Kurik.
Looming.
Skulptorina alustas Kristine Mei tööd eesti kunstnike ja kirjanike karikeeritud portreestatuettidega. Peamiselt koosnes tema looming terrakota- ja vähem majoolikatehnikas pisiplastikast. Enamik tema teoseid hävis II maailmasõjas, vähesed säilinud fragmendid on humoristlikud väikefiguurid.
Kristine Mei oli tunnustatud ka auaadresside kujundaja. Tema looming oli näiteks Tartu Ülikooli poolt Padua ülikooli juubeliks läkitatud auaadress (1922). Kristine Mei kujundas raamatuid, tõlkis norra ja rootsi keelest lastekirjandust ning kirjutas ka ise lastejutte ja illustreeris neid.
Tartu Ülikooli joonistuskool

Tartu Ülikooli joonistuskool oli aastatel 1803–1891 Tartus kunstiharidust pakkunud asutus.
1802. aastal taasavatud Tartu Ülikoolis oli neli teaduskonda, mille kõrval võisid üliõpilased harrastada ja nn kauneid kunste – ratsutamist, vehklemist, ujumist, muusikat ja kunsti. Viimase alaga tegelemiseks asutati joonistuskool, mis kujunes üheks esimeseks kunstihariduse keskuseks Baltimaades.
Esimeseks joonistusõpetajaks kutsuti Dresdeni Kunstiakadeemias õppinud Karl August Senff. Pärast tema surma 1838. aastal võttis ameti üle August Matthias Hagen, kes õpetas joonistamist ja vaselõiget. Õpetamisel järgis Hagen suures osas Senffi eeskuju, joonistati ja maaliti nii näidislehtede järgi kui ka natuurist. 1851 jäi Hagen silmahaiguse tõttu pensionile ja tema koht jäi mõneks ajaks vakantseks. 1855 asus tööle Woldemar Friedrich Krüger, Kaave mõisa pärisorjast aidamehe poeg, kes oli üles kasvanud koos tulevase kunstikoguja Karl Eduard von Liphartiga. 
Järgnenud aastatel hakkas joonistuskooli tähtsus järjest vähenema. Vaselõige kaotati õppeplaanist ning vähenes ka huvi graafiliste tehnikate vastu. Krüger töötas ülikoolis 35 aastat ja tema õpilaste hulka kuuluvad Ernst von Liphart, Reinhold von Moeller, Herman von Schrenk, Karl Alexander von Winkler jt. 1891 palus kõrges eas Krüger end juhataja kohustustest vabastada ja uut õpetajat enam ei valitudki. Kooli raamatu-, graafika- ja fotokogud anti 1893 üle Tartu Ülikooli raamatukogule, kus need asuvad tänini. Maalid ja skulptuurid anti üle Tartu Ülikooli Kunstimuuseumile.
Stereokese

Stereokeemias tähendab stereokese (ehk kiraalsuskese ehk kiraalsustsenter) aatomit, millega seotud rühmade (täpsemini aatomite või aatomite rühmade) asukoha omavaheline vahetamine annab stereoisomeerse molekuli.
Asümmeetriline aatom on mitmevalentse keemilise elemendi aatom (näiteks C või Si või triasendatud S), millega seotud aatomid või aatomite rühmad kõik on erinevad. Selline aatom loob kiraalsuskeskme, mis põhjustab optiliselt aktiivsete peegelisomeeride esinemise. Süsiniku aatom nelja erineva rühmaga (see on asümmeetriline süsinikuaatom) loob tüüpilise tetraeedrilise kiraalse tsentri, mistõttu saavad esineda peegelisomeerid, need on molekulid, mis ei ole ühitatavad (näiteks enantiomeerid). Kiraalset süsinikuaatomit tähistatakse tärnikesega – C*.
Molekulis võib esineda mitu stereokeset, mistõttu saab esineda mitmeid stereoisomeere, kusjuures mitme kiraalsustsentriga molekulid võivad kiraalsed olla (enantiomeerid) või mitte olla kiraalsed (diastereomeerid). Tetraeedriliste stereokeskmete korral on võimalik stereoisomeeride arv 2"n", kus "n" on stereokeskmete arv molekulis.
Reaalmuutuja funktsioon

Reaalmuutuja funktsioon on ühe muutuja funktsioon, mille määramis- ja muutumispiirkond on teatavad reaalarvude hulgad.
Mõned päevad septembris

"Mõned päevad septembris" on Raimond Kolgi 1972. aastal ilmunud romaan. 
Romaani tegevustik keerleb Teise maailmasõja ajal Eestist Rootsisse elama asunud eestlaste ümber.
Talendid koju!

"Talendid koju!" oli 2010. aasta oktoobris Eesti Kaubandus-Tööstuskoja algatatud projekt, milles püüti viia välismaale õppima või tööle läinud noori kokku Eesti tööandjatega, et välismaakogemusega noored tuleksid tagasi Eestisse ja pidurduks nn ajude väljavool. Projekti keskmes oli samanimeline veebiportaal.
Projekti raames korraldatud uuringu andmeil soovis 2010. aastal 89 protsenti pikemat aega välismaal elavaist või töötavaist noortest Eestisse tagasi tulla, kui nad saanuks head elatustaset võimaldava töötasu ja sobiliku töökeskkonna. Samas pidas 2011. aastal MTÜ Dream Foundation küsimustikule vastanud noortest, kes alles kavatsesid välismaale õppima minna, naasmist ebatõenäoliseks 32 protsenti.
Projekt kuulutati lõppenuks 2012. aasta sügisel, mil pärast kahe aasta pikkust tegevust naasis Eestisse 27 Eestist lahkunut. Oma CV lisas portaali 743 inimest. Projekti rahastas 120 000 euroga Euroopa Sotsiaalfond. 
"Talendid koju!" seostub ka kirjatalgutega "Eesti ustest – sisse, välja", mille kuulutas välja president Toomas Hendrik Ilves.
Hinnangud.
Algusest peale toimus ajakirjanduses "Talendid koju!" teemal tihe diskussioon. Kampaaniale heideti ette väidetavat keskendumise pärast üksnes kõrgepalgalistele talentidele, rõhumist patriotismile tagasitulekuks soodsa keskkonna loomise asemel ning liiga kitsaid piire. Ekspertide hinnangul vajaks taoline algatus laiemat rahvastiku- ja sotsiaalpoliitilist tuge. Teiste seas kritiseerisid projekti riigikogu esimees Ene Ergma ja publitsist Mihkel Mutt. Tähelepanu pälvis asjaolu, et projekti käigus ei tehtud koostööd teise eestlaste Eestisse naasmist toetava institutsiooni, Integratsiooni ja Migratsiooni Sihtasutusega (MISA). Projekti pooldajate seas oli president Toomas Hendrik Ilves, kes nimetas seda hea kodanikualgatuse näiteks.
Ka projekti lõpliku edukuse üle on vaieldud. "Arvestades seda, et tagasipöördumine ei ole kerge, on see tulemus hea ja peaks julgustama järgmisi inimesi tagasi tulema," ütles meeskonnaliige Artur Elme projekti lõpuüritusel. Kõik hinnangud naasnute arvule ei ole olnud siiski positiivsed.
Maie Rooneem

Maie Rooneem (neiupõlvenimi Maie Illi; 3. august 1924 – 10. jaanuar 2009) oli eesti sisearhitekt.
Haridus.
Ta lõpetas 1951. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi sisekujunduse erialal.
Töö.
Maie Rooneem töötas Eesti Tööstusprojektis algul sisearhitektina ja hiljem juhatajana.
Projekte.
Ta tegi sisekujunduse ka paljudele eramutele.
Isiklikku.
Aleksander Illi oli Maie Rooneeme vend.
Tema abikaasa oli raamatukunstnik ja kirjastustegelane Henn Rooneem, lapsed on Enn Rooneem ja Tiina Saago.
Aleksander Illi

Aleksander Illi (22. detsember 1912 – 25. jaanuar 2000) oli eesti korvpallur ja treener. 
Ta oli sportlasena 183 cm pikk.
Haridus.
1932 lõpetas ta Tartu poeglaste gümnaasiumi, aastatel 1933–36 õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas.
Perekond.
Aleksander Illi õde on arhitekt Maie Rooneem ning õemees on raamatuillustraator ja kirjastustegelane Henn Rooneem. 
Aleksander Illi tütred on Mari Tuulik ja Anne. Mari abikaasa on kirjanik Ülo Tuulik. Illi elas aastakümneid Saue linnas. Maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.
Burbank

Burbank on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Los Angelese maakonnas. Asub San Fernando orus Los Angelesest 20 km põhja pool.
Burbank on asutatud 1887. aastal. Linn on saanud nime hambaarst David Burbanki järgi, kes ostis 1867. aastal tulevase linna alal 38 km² maad ning hakkas seal nisu kasvatama ja lambaid pidama. 
1911. aastal sai Burbank linnaõigused. 1928. aastal asus linna Lockheed Aircraft Company. Burbankis on ka Walt Disney Company ja Warner Brosi peakontor.
Looduslikkus

Looduslikkus on objekti või nähtuse omadus, mis seisneb spontaanselt tekkimises, püsimises ja isearenenemises looduskeskkonnas.
Tehislikkus

Tehislikkus on objekti või nähtuse omadus, mis seisneb inimtegevuse kaudu teostumises: loodusaine transformeeritakse vormi, mis ei tulene selle sisemisest loomusest. 
Tehisliku esimene vorm on naturaalsest loodusainest kuhjatud struktuur (kiviaed, maanteetamm, pais jms). Teine vorm on selliste tehisobjektide loomine, mis on looduslikega analoogilised, ent mitte identsed (nt tehislikud keemilised elemendid, tehisisotoobid, polümeermaterjalid, kultuurtaimede sordid, koduloomade tõud). Tehisliku kolmas vorm on selliste struktuuride moodustamine, mille iseeneslik teke on täiesti võimatu (mikroprotsessor, kosmoselaev).
Nüüdisaja inimest ümbritseb peaaegu ainuüksi tehislik mikrokeskkond, nt linnakorteris. Loodusliku transformeerimine tehislikuks toimub Maal plahvatuslikult kasvavates mõõdetes. Tehislikul puudub isetaastumisvõime, see on väga ebastabiilne ja kaldub iseeneslikult hävima (nt amortisatsioon, korrosioon), mistõttu tehislik saab püsida ainult jätkuva inimtegevuse toel. Tehisliku hävimine tähendab üha kasvavaid jäätmehulki, ammutatud loodusvarade pöördumatut kaotsiminekut jne.
Ökosüsteemne tehnoloogia

Ökosüsteemne tehnoloogia (inglise "ecological engineering") on valdkond, mis ühendab ökoloogiat ja ehitust. Näiteks märgalapuhastid ja pinnasfiltrid reovee käitlemiseks, mahepõllumajanduslikud toidu ning muu tehnoloogilise toorme tootmise skeemid. 
Kasutust leiab ökosüsteemi omadus puhverdada ja stabiliseerida mitmesugust välismõju ning võime pruukida mitmesuguseid energiakandjaid (päikest, raskusjõudu, tuult, reovees olevate ainete keemilist energiat) mingi inimesele huvipakkuva funktsiooni (puhas keskkond, tasakaalustatud toit) loomiseks, häirimata sealjuures ökoloogilist tasakaalu ja keskkonnaruumi. 
Ökoloogilise tehnoloogia eeliseks on väikesed hoolduskulud ning huvipakkuvat protsessi toetava struktuuri isetaastuvus ja iseorganiseerumisvõime. Väikesed hoolduskulud on tingitud ennekõike nende protsesside ruumilisest hajutatusest ja pikemast ajalisest kestusest võrreldes konventsionaalse tehnoloogiaga.
Lestat de Lioncourt

Lestat de Lioncourt on väljamõeldud tegelane, kes tegutseb Anne Rice'i seriaalis "Vampiirikroonikad" ja raamatus "Vampiir Lestat". Ta on vampiir, kes on "Vampiirikroonikate" jutustaja ja antikangelane.
Ajalugu.
Lestat sündis 7. novembril 1760. Ta sündis Prantsusmaal Auvergne'i piirkonnas, kus tema isa oli markii. Lestat oli seitsmes poeg. Kõigest kaks Lestat' venda elasid täiskasvanuks. Kuigi Lestat' pere oli tehniliselt aristokraatlik, oli de Lioncourtide varandus otsas ning nad elasid oma feodaalses linnuses vaeselt. Lestat' ema Gabrielle oli perekonnas ainuke kirjaosakaja, Lestat' isa oli pime ning mängis päevade viisi malet. Lestat' nimi oli koostatud tema vendade nimede esimestest tähtedest.
Lestat ei saanud isa ega vendadega läbi. Kord ütles ta emale: "Olen unes näinud, et ma tapan nad kõik. Ma tapan unenäos oma isa ja vennad. Käin toast-tuppa neid tappes, nagu ma tapsin need hundid."
Lestat üritas mitu korda oma perekonna eest põgeneda. Esimest korda küsis ta varjupaika kloostrist, hiljem aga põgenes rändnäitlejatega. Mõlemal korral leiti ta üles.
Lestat' ema müüs maha kõik põlvest põlve käinud juveelid, et osta hobuseid, relvi ja koeri, et Lestat saaks jahtima hakata. Peatselt sai temast leiva lauale tooja.
Külarahvas palus Lestat' abi, et vabaneda hundikarjast, mis oli küla terroriseerinud. Ta läks mägedesse ning tappis terve kaheksase karja. Selle käigus kaotas ta aga oma hobuse, koerad ja peaaegu ka elu. Külarahvas imetles Lestat'd vapruse pärast ning talle kingiti lopsakalt punane mantel ja saapad, mis olid huntide nahast tehtud, kuid Lestat langes sügavasse masendusse.
Gabrielle'i innustusel lahkus Lestat Auvergne'ist koos sõbra ja armukese Nicolasega ning suundusid Pariisi, kus nad tahtsid näitlejateks hakata. Lestat jäi silma ühele iidsele vampiirile, Magnusele, kes ta hiljem röövis ning vampiiriks muutis.
Kui Magnus oli Lestat' vampiiriks muutunud, tegi Magnus tulle hüpates enesetapu, nii et Lestat jäi õpetajata. Lestat päris Magnuselt ülisuure varanduse.
Välimus.
Täpselt pole öeldud, mis aastal Lestat vampiiriks tehti, kuid see juhtus vahemikus 1779–1781, seega ta oli siis 19–21-aastane. Ta on 182 cm pikk. Tal on lokkis blondid juuksed, mis õlgadeni päris ei ulatu. Heleda valguse käes paistavad ta juuksed valged. Tema silmad on hallid, kuid need haaravad sinist või violetseid värve kergelt. Tal on lühike ja kitsas nina ning ilusa kujuga suu, mis on tema näo jaoks alati natuke suur olnud. Lestat' sõrmeküüned (nagu kõikidel "Vampiirikroonikate" vampiiridel) jätavad mulje, nagu oleksid klaasist.
Maameeste lipkond

Maameeste lipkond oli 1576. aastal Tallinna kodaniku Ivo Schenkenbergi loodud eestlaste väesalk, mis sõdis Schenkenbergi juhtimisel Vene vägede vastu Vene-Liivi sõjas. Teadaolevalt tegutses lipkond 1579. aastani.
Salka kuulusid maad rüüstavate venelaste eest veel Rootsi vägede käes püsivasse Tallinna põgenenud Harjumaa talupojad, kokku üle 400 mehe. Lipkond sai julge ja kavala tegutsemise tõttu kiiresti tuntuks, Schenkenberg pälvis hüüdnime "Eestimaa Hannibal" ja tema salka kutsuti "Hannibali rahvaks".
Kroonik Balthasar Russow kirjeldas maameeste lipkonda nõnda: "Ja need talupojad /---/ ei tundnud midagi armsamat, kui igal päeval ja ööl venelastega taplusi pidada, kus nad siis sagedasti ka võitjaks jäid /---/." Levinud relv oli harkpüss. Palka maksti vähe, põhiline motivatsioon oli võitlus Vene sissetungijate vastu, hiljem ka sõjasaak. Lipkond koosnes 40 rühmast ehk salgast, igas neist oli 6-10 meest.
Kui Vene väed Tallinna 1577. aastal piirasid, tegutses maameeste lipkond tuletõrjujatena, kustutades linna heidetud tulekerasid. Samuti korraldasid nad linnast väljatunge; ühe sellise käigus sai 7. veebruaril 1577 haavata piiramisvägede juhataja abi Ivan Vassiljevitš Šeremetjev, kes suri 10. veebruaril.
Pärast piiramise lõppu märtsis 1577 pidas Schenkenbergi lipkond maal partisanisõda venelaste vastu, röövides vaenlase maa-alal. 4. juunil 1578 rüüstas ja põletas maameeste lipkond koos Põltsamaa Rootsi sõjameestega põhja pool Emajõge asuva Tartu vene eeslinna.
Juulis 1579 varitsesid Schenkenbergi sissid tatarlasi, kes olid Harjumaal röövretkel käinud ning Rakvere linnusesse varjunud. Ivo plaanis vaenlased linnusest välja meelitada, kuid tema vend Christoffer Schenkenberg nimetas teda araks ning tormas koos mõne mehega hulljulgelt linnuse peale, sundides teisi endale järgnema. Rünnak ebaõnnestus, Christoffer langes ja Ivo koos 59 mehega võeti vangi. Mõned vangivõetuist poodi, mõnel õnnestus põgeneda ning Tallinna pääseda. Ivo Schenkenberg ühes 30 kaaslasega viidi Pihkvasse, kus ta pakkus sealviibivale tsaarile kolme vangistatud bojaari enda lunastushinnaks. Ettepanek lükati tagasi ja Ivo Schenkenberg hukati. Schenkenbergi surmaga järel salk siiski ei hajunud, vaid tegutses omapead edasi, võttes veel oktoobris 1579 osa Haapsalu piiramisest.
Maameeste lipkonda on (venemeelselt) kujutatud Eduard Bornhöhe jutustuses "Vürst Gabriel ehk Pirita kloostri viimased päevad" ja selle ainetel loodud filmis "Viimne reliikvia", kus Ivo Schenkenbergi rolli mängis Peeter Jakobi. Samuti kirjeldab lipkonna tegevust Edgar V. Saksa ajalooline romaan "Hannibali rahvas" (Tartu, 1936; teine, ümbertöötatud trükk Toronto, 1970).
Ratsemaat

Ratsemaat ehk ratseemiline segu on kiraalsete isomeersete molekulide (enantiomeeride) segu võrdsetes hulkades.
Tavalistes keemilistes reaktsioonides, kui moodustub kiraalkeskmega molekul, saadakse enantiomeeride 1:1 segu. Enantiomeerid pööravad polariseeritud valguse tasandit vastassuundades ja 1:1 segu korral võrdsel määral, seetõttu see segu optilist aktiivsust ei oma. Peale eelnimetatu võivad mõnel juhul ratsemaadi füüsikalised omadused erineda puhaste enantiomeeride omadustest. Kõige sagedamini esineb segu sulamistemperatuuri erinevus, vahel ka keemistemperatuuri ja lahustuvuse erinevus. Farmakoloogias on täheldatud erinevusi retsemaatide ja puhaste enantiomeeride toimes.
Aratseemiline ehk mitteratseemiline on aine, mis koosneb kiraalsetest molekulidest ja sisaldab ebavõrdses koguses enantiomeere.
Väike Vanker

Väike Vanker ehk Väike Karu (ladina "Ursa Minor", lühend UMi) on põhjataeva tähtkuju. See on suuruselt 56. tähtkuju, kattes 256 ruutkraadi. Eestis ei looju Väike Vanker kunagi. 
Väike Karu oli üks 2. sajandil Ptolemaiose loetletud 48 tähtkujust. Tähtkuju nimi Väike Karu on seotud Kallisto ja Arkase müüdiga. Nimetus Väike Vanker on pärit eesti rahvaastronoomiast.
Heledaim täht on tänapäeval taevapooluse lähedal asuv kollane ülihiid, lähim tsefeiid, Põhjanael (α UMi, näiv heledus +1,97m). Heledusega vähemalt 3 on veel Kochab (β UMi) ja Pherkad (γ UMi).
Lambda (λ) UMi on üks põhitähti tähesuuruste määramisel. Selle näiv heledus on kokkuleppeliselt +6,55m.
Otsetõus on 15 h ja kääne 75°. 
Väikse Vankri tähtkujus asub Väikse Vankri kääbusgalaktika.
Tarmo (laev 1963)

Tarmo on Soomes ehitatud Eesti jäämurdja. 
Ajalugu.
Tarmo on ehitatud Wärtsilä Hietalahti laevatehases Helsingis Soomes 1963. aastal. Tarmo sõsarlaevad on Tor, Njord, Varma ja Apu. 
1993. aastal ostis Eesti riik Soomelt jäämurdja Eestisse Veeteede Ametile 191 miljoni krooni eest kümneaastase maksetähtajaga. Järgnenud aastakümnel oli laevast külmadel talvedel Soome lahel ka olulist abi. 
Et jäämurdeteenust vajavad laevad on järjest suuremad, on Tarmo nende jaoks väikeseks jäämas ega suuda murda nõutava laiusega kanalit. Päevakorda tõusis uue suurema jäämurdja ehitamine, kuid see oleks osutunud liiga kulukaks. 24. oktoobril 2012 sõlmis AS Tallinna Sadam lepingu Soome laevafirmaga Arctia 1998. aastal valminud jäämurdja Botnica ostuks. 
Aastail 2014 - 2018 polnud Tarmol vajadust aga ühtegi korda jää murdmiseks välja sõita. 
Jäämurdja Tarmo on plaanis 2028. aastal amortiseerumise tõttu kasutuselt eemaldada.
Jäämurdja Tarmo kaptenid on Eesti lipu all olnud Mart Suls (1993–2001) ja Peedu Kass (2001-2019).
Kirjeldus.
Laeval on neli sõukruvi - kaks ahtris ja kaks vööris. Jõuseade on diisel-elektriline. Laeval on neli peamasinat elektrigeneraatoritega, millest igaüks on mõeldud käitama ühte elektrimasinat, mis käitab omakorda ühte sõukruvi. Ühe peamasina või elektrigeneraatori rikke korral on võimalik jagada vastavale elektrimootorile voolu teiselt peamasinalt. Kütusekulu on täisvõimsusel üle 2 tonni tunnis.
Eeva Vahur

Eeva Vahur (pseudonüüm aastast 1929, kodanikunimi aastani 1939 Elvira Palm, aastast 1939 Neemre; 6. juuli 1905 Tartu – 31. märts 1994 Viljandi) oli eesti näitleja ja dramaturg.
Ta lõpetas 1923. aastal Tartus A. Grassi saksa tütarlastegümnaasiumi, õppis aastatel 1923–1924 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja lõpetas 1937. aastal Tartu Näitekunsti Stuudio.
Ta mängis aastatel 1929–1932 Tartu Töölisteatris, aastatel 1937–1959 Vanemuises ja aastatel 1960–1987 Ugalas. Ta kirjutas aastal 1955 A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" II osa põhjal dramatiseeringu "Mauruse kool".
Isiklikku.
Ta oli abielus näitleja Eero Neemrega.
Polikarpov VIT-1

Polikarpov VIT-1 oli Nõukogude Liidu kahemootoriline mitmeotstarbelise lennuki prototüüp, mis konstrueeriti enne Teist maailmasõda. Üks raskemalt relvastatud maasihtmärkide ründamiseks mõeldud prototüüp valmis 1937. aastal. Pärast prototüübi katsetamist otsustati lennukit jätkuvalt arendada ja konstrueerida võimsamate mootoritega VIT-2.
Arendamine.
Nikolai Polikarpovi konstrueerimisbüroo OKB sai 1936. aastal käsu asuda konstrueerima kiiret kahemootorilist lennukit, mida saaks kasutada ründe- ja raske hävituslennukina. Ründeversioon valmis järgmisel aastal, seda oleks saanud ka teiste lahinguülesannete jaoks sobivaks muuta. VIT-1 oli üsna hea lennuk, siiski otsustati kasutada võimsamaid mootoreid ja parandada kere konstruktsiooni. Täiustatud mudel sai nimeks VIT-2.
VIT-1 tiib kinnitus lennuki kere alumise osa külge (alltiivaline lennuk). Pool lennuki monokokkkerest oli valmistatud kasespoonvineerist. Sabaosa struktuur oli terastorudest sõrestik ja tiib duralumiiniumkonstruktsioon. See oli esimene Nõukogude Liidu lennuk, mille tüürpinnad olid duralumiiniumkattega. Lennuki esiteliku rattad sai mootorikondlitesse tõmmata, kuid lennuki tagumine ratas jäi välisasendisse.
Suurelt osalt klaaspindadega kaetud lennuki ninaosast avanes sihturile/navigaatorile hea vaateväli. Sihtur/navigaatori kasutada oli 20 mm ŠVAK kahur, mida sai liigutada vertikaalsihis 10° ulatuses. Piloodi taga, käsitsi pööratavas tornis istuva tagumise laskur/raadiooperaatori kasutada oli üks 7,62 mm kuulipilduja ŠKAS. Kaks tiivast välja ulatuvate torudega 37 mm kahurit Š-37 paiknesid kere lähedal. Lennuki keresse mahtus kuni 600 kg pomme või sai selle asemel kummagi tiivapoole alla kinnitada ühe 500 kg FAB-500 pommi. Jõuallikateks olid kaks 716 kW (960 hj) Klimov M-103 vedelikjahutusega V12 mootorit.
Tehnilised andmed.
Polikarpov VIT-1 tehnilised andmed:
These Are the Days of Our Lives

"These Are the Days of Our Lives" on ansambli Queen 1991. aastal salvestatud laul albumilt "Innuendo".
Sellest laulust kirjutas suurema osa trummar Roger Meddows Taylor.
See jäi Queeni viimaseks videoks. Video salvestati 30. mail 1991 mustvalgena, sest laulja Freddie Mercury põdes AIDSi, mille tõttu tugevalt kaalust alla võtnud ega näinud hea välja.
Jevgenia Litvinova

Jevgenia Litvinova (sündinud Jevgenia Mahhotina, ka Eugenia Litvinova; 13. detsember 1877 Peterburi – 1945 Dresden) oli baleriin ja balletipedagoog.
Ta õppis aastatel 1886–1895 Peterburi teatrikoolis ja hiljem täiendas end Nikolai Legati juures. Tantsis aastatel 1895–1913 Peterburi Maria Teatris, sai I järgu solistiks.
1913. aastast elas ta Tallinnas ja juhtis aastatel 1918–1939 oma balletistuudiot (E. Litvinova balletistuudio). Ta korraldas õpilaste balletiõhtuid, esines nendega ka Riias ja Stockholmis. Tema õpilaste seas olid Lilian Looring, Emmy Holz, Rahel Olbrei, Robert Rood, Nadežda Taarna, Anna Ekston, Alja Elbing, Erna Sadde, Jelena Izerovitš, Liia Leetmaa ja Ada Ahi. Ta oli üks Pariisis tegutsenud Rahvusvahelise Tantsuühingu asutajaid.
1939. aastal lahkus ta Saksamaale.
Isiklikku.
Ta oli abielus Tallinna komandandi S. Litvinoviga.
Vampiirikroonikad

"Vampiirikroonikad" on Anne Rice'i kirjutatud ulmeromaanide sari, mille peategelane 18. sajandil vampiiriks muudetud Prantsuse aadlik Lestat de Lioncourt.
2008. aasta novembri seisuga oli müüdud 80 miljonit "Vampiirikroonikate" raamatut.
Filmid.
1994. aastal tehti esimesest raamatust film "Intervjuu vampiiriga", kus mängisid Tom Cruise, Brad Pitt, Antonio Banderas, Christian Slater, Kirsten Dunst jt.
2002. aastal valminud film "Neetute kuninganna" põhines sarja teisel ja kolmandal osal. Filmi peaosades olid Stuart Townsend ja Aaliyah.
Innuendo

"Innuendo" on Briti rokkansambli Queen 1991. aastal ilmunud album.
Albumi lood salvestati 1989. aasta algusest 1990. aasta lõpuni. Sel ajal põdes laulja Freddie Mercury juba AIDS-i, kuigi seda varjati avalikkuse eest. Album jõudis müüki 5. veebruaril 1991. "Innuendo" tõusis albumimüügi edetabelite tippu Suurbritannias, Saksamaal, Hollandis, Itaalias ja Šveitsis.
Palanga Merevaigumuuseum

Palanga Merevaigumuuseum (leedu keeles "Palangos gintaro muziejus") on Leedus Palangas asuv Leedu Kunstimuuseumi harumuuseum, kus eksponeeritakse merevaiku. Muuseum asub 19. sajandist pärinevas Palanga mõisa peahoones ja seda ümbritseb Palanga botaanikaaed. 
Muuseumi merevaigukogu koosneb umbes 28 000 objektist, millest umbes 15 000 sisaldab merevaiku tardunud putukaid, ämblikke või taimi. Välja on pandud umbkaudu 4500 museaali, paljud neist ehted või muu kunst.
Ajalugu ja taust.
Baltimaade rannikualad on juba eelajaloolistest aegadest olnud Euraasia merevaigukaubanduse tooraine allikad ja neid mööda kulges Merevaigutee. Juodkrantė lähedalt leiti 19. sajandil neoliitikumist pärit merevaigust artefakte, mis 20. sajandi jooksul aga kaduma läksid. Leedu mütoloogial, folklooril ja kunstil on pikaajalised seosed merevaiguga. Jūratė ja Kastytise legend räägib Läänemere all asunud paleest, mille purustas piksejumal Perkūnas. Randa uhutud merevaik olevatki selle palee tükid.
Merevaigu töötlemisega tegelevad töökojad tekkisid Palangasse 17. sajandil. Sellega tegelevad gildid tegutsesid ka Brugges, Lübeckis, Gdańskis ja Königsbergis. Palangast kujunes 18. sajandi lõpuks Venemaa Keisririigi merevaigutööstuse keskus. Esimese maailmasõja eel toodeti Palangas umbes 2000 kilogrammi toormerevaiku aastas.
Ruteenia ja Leedu aadlik Feliks Tiskevicius, kelle suguvõsa juured olid Palangas, ehitas 1897. aastal Palangasse uusrenessanss-stiilis lossi, kus tänapäeval asub Palanga Merevaigumuuseum. Lossi projekteeris saksa arhitekt Franz Heinrich Schwechten. Teise maailmasõja järgsed vapustused ühiskonnas põhjustasid lossi lagunemise. See restaureeriti 1957. aastal arhitekt Alfredas Brusokase plaanide järgi. Muuseum liideti 1990. aastatel Leedu Kunstimuuseumiga ja seda on ajapikku laiendatud.
Eksponaadid.
Väljapanek hõlmab 15 ruumi ja katab umbkaudu 750 ruutmeetrit. Lossiga ühendatud kabelis paikneb ajutine näitus. Väljapanek on jagatud teaduse, kultuuri ja kunstiga seotud teemade vahel.
Esimesel korrusel paiknev näitus tutvustab merevaigu tekkimise protsessi ja koostist. Balti alade merevaik pärineb Fennoskandiast eotseeni ajastul, 40–45 Ma, voolanud jõgede deltade setetest. Kirjeldatakse protsessi, mille käigus puuvaik läbi mikroorganismide tegevuse, oksüdatsiooni ja polümerisatsiooni muutub merevaiguks. Muuseumi kogusse kuulub ka Euroopa suuruselt kolmas merevaigutükk, "Päikesekivi". See kaalub üle 3,5 kilogrammi ja see on kahel korral langenud varaste saagiks.
Kultuuri- ja kunstiväärtusega objektide hulgas on muu hulgas 15. sajandist pärit sõrmus, 16. sajandist pärit rist ja ehteid möödunud neljast sajandist. Väljapanekul on ka sigaripitse, ehtekarpe ja roosikrantse. Kadunud neoliitikumi aegsetest artefaktidest on arheoloogide poolt valmistatud koopiad. Näitusel on ka moodsa kunsti näiteid, teiste seas ka Leedu kunstnike Horstas Taleikise, Dionyzas Varkalise, Jonas Urbonase teosed.
Konfiguratsioon

Terminit "konfiguratsioon" kasutatakse mitmes valdkonnas:
Shintarō Ishihara

Shintarō Ishihara (jaapani keeles 石原 慎太郎 "Ishihara Shintarō"; 30. september 1932 Kōbe – 1. veebruar 2022) oli Jaapani kirjanik ja poliitik. 1999. aastast 2012. aasta oktoobrini oli ta Tōkyō prefektuuri kuberner (läänes nimetatakse seda sageli Tōkyō linnapeaks).
1968–1972 kuulus ta Jaapani parlamendi ülemkotta ja 1972–1995 alamkotta. Ta kuulus Liberaaldemokraatlikku Parteisse. 
Aprillis 2012 teatas ta, et Tōkyō prefektuur kavatseb eraomanikelt ära osta Senkaku saared, mida nii Hiina kui ka Jaapan peavad endale kuuluvaks, põhjustades sellega teravaid reaktsioone Hiinas. Oktoobris 2012 teatas ta tagasiastumisest kuberneriametist ja kavatsusest luua uus parempoolne partei.
Isiklikku.
Shintarō Ishihara oli abielus, tal on neli poega. Tema vend Yūjirō Ishihara on näitleja.
Välislingid.
Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts

Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts (ERRS) on alates 10. detsembrist 1988 tegutsev rahvatantsu-, rahvamuusikaõpetajate ja -harrastajate ühendus Eestis.
ERRS-i juhatuse esimehed on olnud Anti Kalamees (1988–1989), Ülo Luht (1989–1993; rahvatants), Ahto Nurk (1989–1993; rahvamuusika), Valdo Rebane (1993–2002) ja Kalev Järvela (2002–...).
1990. aastast ilmub ERRS häälekandjana ERRS-i Teataja (1990–1992 nimega ERRS-i Sõna). 
ERSS tunnustab oma valdkonna paremaid mitmel viisil, näiteks annab välja Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi märke.
Rootsi Eestlaste Liit

Rootsi Eestlaste Liit (lühend REL; rootsi keeles "Sverigeesternas Riksförbund") on Rootsis elavate eestlaste keskorganisatsioon.
Liit on asutatud 1993. aastal ja on 1956. aastal asutatud Rootsi Eestlaste Esinduse õigusjärglane. Liidul on veidi alla 2000 liikme. Esinduskogu valimised toimuvad iga nelja aasta järel, viimati 2018. aastal. Liit on Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige. Liit annab välja ajakirja Rahvuslik Kontakt.
Rootsi Eestlaste Liit koosneb üksikliikmetest ja liikmesorganisatsioonidest. Üksikliikmed jagunevad oma elukohas postinumbri järgi osakondadesse. 
REL osakonnad 
REL liikmesorganisatsioonid 
Rootsi Eestlaste Liidu büroo asub Stockholmi Eesti Majas. 
Liidu tegevust juhib juhatus. 
Liidu tegevussuunad otsustab 40-liikmeline Esinduskogu, mis koguneb istungiks kord aastas aprillis. Esinduskogu valitakse iga nelja aasta järel üleriiklikel demokraatlikel valimistel. Valimisõigus on kõikidel REL otseliikmetel ja REL liikmesorganisatsioonide liikmetel. Valimisi viib läbi Valimiste Peakomitee. Järgmised valimised toimuvad novembris 2022. 
Esinduskogu saadikud aitavad kaasa REL tegevuskava elluviimisele osakondade, liikmesorganisatsioonide ja komisjonide tegevuse kaudu. Iga saadik valib omale vähemalt ühe komisjoni, mille tegevuses ta oma mandaatajal osaleb. 
REL komisjonid 
REL annab välja kultuuriauhinda. Laureaadid otsustab Kultuuriauhinna Kolleegium.
XML-RPC

XML-RPC ("Extensible Markup Language Remote Procedure Call") on kaugprotseduurikutse protokoll, milles protseduuride väljakutsed kodeeritakse XML-i abil ja edastatakse HTTP-protokolliga.
Autentimiseks saab kasutada HTTP vahendeid ning krüpteeritud ülekandeks HTTPS-i.
Andmetüübid.
XML-RPCs võivad funktsiooni parameetrid ja tagastusväärtused olla järgnevate andmetüüpidega:
Näide.
Väljakutse.
Kutsutakse välja funktsioon examples.getStateName täisarvulise parameetriga, mille väärtus on 40.
&lt;?xml version="1.0"?&gt;
&lt;methodCall&gt;
 &lt;methodName&gt;examples.getStateName&lt;/methodName&gt;
 &lt;params&gt;
 &lt;param&gt;
 &lt;value&gt;&lt;i4&gt;40&lt;/i4&gt;&lt;/value&gt;
 &lt;/param&gt;
 &lt;/params&gt;
&lt;/methodCall&gt;
Vastus.
Vastuses on tagastusväärtuseks sõne "South Dakota".
&lt;?xml version="1.0"?&gt;
&lt;methodResponse&gt;
 &lt;params&gt;
 &lt;param&gt;
 &lt;value&gt;&lt;string&gt;South Dakota&lt;/string&gt;&lt;/value&gt;
 &lt;/param&gt;
 &lt;/params&gt;
&lt;/methodResponse&gt;
Jooks (sport)

Jooks on spordis kõnnak, mille puhul teatud hetkedel on mõlemad jalad maast lahti.
See on võidujooksuna kergejõustikuala ja antiikolümpiamängude esimene võistlusala. Jooksu kasutatakse ka hoovõtuks (hoojooks) mitmel kergejõustiku alal ja aeroobikas.
Võidujooksuvõistlustel joostakse kõrvuti, et teha kindlaks, kes jookseb kiiremini. Võidujooksud on arvatavasti olemas olnud suurema osa inimkonna ajaloost. 
Vana-Kreeka.
Jooksuliigid olid järgmised:
Keskmisi ja pikki võistlusmaid joosti umbes 1,4 m laiusel jooksurajal edasi-tagasi, pööre tehti ümber sihtposti.
Lühidistantsid määrati sellised, mille puhul on võimalik suurim kiirus (180–190 m); neil distantsidel ilmnes ka jooksu kõrge arengutase.
Teldrijooksus (see tähendab parem jalg ja parem käsi korraga) ei võisteldud, kuigi seda paljude antiikkujutiste põhjal on ekslikult arvatud.
Tänapäeva kergejõustik.
Jooksualad on erinevad ning nõuavad erinevaid sportlikke võimeid, erinevat võistlustaktikat ja erinevaid treeningumeetodeid. 
Võistluspaiga järgi eristatakse staadionijooksu, maanteejooksu ja murdmaajooksu. 
Distantsi järgi eristatakse sprinti ehk lühimaajooksu, keskmaajooksu, pikamaajooksu ja ülipikamaajooksu. 
Läbimisviisilt on tavalisest erinevad tõkkejooks, takistusjooks ja teatejooks.
Karl Herman

Karl Herman (Karl-August Hermann; 27. juuni (vkj)/ 10. juuli 1903 Tallinn – juuli 1950) oli eesti maalikunstnik.
Karl Herman lõpetas aastal 1921 Keila kõrgema rahvakooli. Õppis aastatel 1921–1927 Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas dekoratsioonimaali erialal. Läbinud kohustusliku väeteenistuse, täiendas end Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi stipendiaadina aastatel 1929–1930 Prantsusmaal: Reimsis "Institut Spécial de Peinture Décorative de Reims"is, mille lõpetas kuldmedaliga ja Pariisis "École Nationale des Arts Décoratifs"is, "Académie Ranson"is ja "Conservatoire Nationale des Arts e Métiers"'s, kus tema võimeid tunnustati "prix d'honneur"'iga.
Oli 1930–1940 Riigi Kunsttööstuskooli dekoratsiooni- ja klaasimaali- ning joonistusõppejõud ning tuntud ja hinnatud portreemaalija. Ta maalis näiteks kolm korda Konstantin Pätsi, peaaegu kõiki Eesti kindraleid alates vägede ülemjuhatajast, valmistas mosaiiktehnikas portreed Thomas Alva Edisonist ja USA presidendist Franklin Delano Rooseveltist. Viibis 1930. aastail korduvalt Prantsusmaal, kus maalis üle 20 portree. 1935. saatis ta oma töid Pariisi Salongi näitusele ning oli Kaunite Kunstide Liidu Société Nationale des Beaux-Arts liige.
Oli aastast 1938 tarbekunsti osakonna juhataja, aastatel 1940–1941 Kunstnike Kooperatiivi kunstnik, aastatel 1941–1942 Tallinnas vabakunstnik. Aastatel 1942–1944 oli ta joonistusõpetaja (sealhulgas Jakob Westholmi Gümnaasiumis). Aastast 1944 oli ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi õppejõud, aastast 1949 dotsent. Juulis 1950 jäi ta teadmata kadunuks.
Isiklikku.
Tema ristiisa oli tuntud helilooja ja ärkamisaja tegelane Karl August Hermann, kelle järgi pandigi poisile nimeks Karl-August.
Tema õde oli arhivaar ja ajaloolane Magda Hermat.
Rüdiger Prinz von Sachsen Herzog zu Sachsen

Rüdiger Karl Ernst Timo Ali Prinz von Sachsen Herzog zu Sachsen (23. detsembril 1953 Mühlheim – 29. märts 2022 Weinböhla) oli Saksi printsi Timo (1923–1982) ja tema morganaatilise abikaasa Margrit Lucase (1932–1957) ainus poeg, kes alates 6. oktoobrist 2012 nimetas end Saksi kuningliku perekonna peaks.
Ta oli abielus kaks korda: alates 14. juunist 1974 Astrid Linkega (1949–1989) ja alates 2. jaanuarist 2004 (lahutatud 2005) Diana Dorndorfiga. Tal oli esimesest abielust kolm poega:
Christopher Gorham

Christopher David Gorham (sündinud 14. augustil 1974 Fresnos) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja.
Ta on mänginud näiteks telesarjades "Ugly Betty", "Popular", "Odyssey 5", "Jake 2.0", "Medical Investigation", "Out of Practice", "Harper's Island" ja "Covert Affairs".
Andres Kork

Andres Kork (sündinud 15. aprillil 1950 Tartus) on eesti kirurg ja poliitik.
Haridus.
1969. aastal lõpetas Kork A. H. Tammsaare nimelise Tartu 1. Keskkooli, 1975. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 1985. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi. Ülikoolis jagas Kork mõnda aega ühiselamutuba arsti, poliitiku ja ettevõtja Toomas Vilosiusega.
Erialase karjääri algus.
Kirurgina alustas Kork Rapla haiglas, kus töötas 1976–79. 1979–2003 töötas ta Tallinnas Pelgulinna haiglas kirurgi ja hiljem ravijuhina.
Esimene sinimustvalge lipp.
Nõukogude okupatsiooni ajal oli Andres Kork üks esimese sinimustvalge lipu peidukoha teadjatest. Korkide peres hoiti saladust onu tallu ahju alla peidetud Eesti Üliõpilaste Seltsi sinimustvalgest lipust, mis valmis 1884. aastal. 1991. aastal kaevasid vennad Korgid lipu taas välja ning andsid üle EÜS-ile.
Poliitiline tegevus.
1989–1992 oli Andres Kork Tallinna Linnavolikogu esimees (1989–1992) ja 1992 Eesti tervishoiuminister Tiit Vähi esimeses valitsuses.2003–2005 oli Kork Riigikogu X koosseisu liige, esindades Res Publicat Juhan Partsi asendusliikmena. Tema kampaaniajuht Res Publicas oli hilisem ajakirjanik Mariliis Pinn. Res Publicast lahkus Kork enne selle liitumist Isamaaga.
Tegevus Arstide Liidu juhina.
2003–2008 oli Kork kaks ametiaega järjest Eesti Arstide Liidu president. 2006. aastast juhib ta Lääne-Tallinna Keskhaigla kirurgiakliinikut. 2009. aastal Kork koondati, kuid 2010. aastal ennistati Tallinna Ringkonnakohtu otsuse alusel ametisse.
Arstide Liidu juhina on Kork korduvalt juhtinud tähelepanu probleemidele Eesti tervishoius. 
Arstide liidu presidendina juhtis ta 2012. aastal nii veebruaris toimunud toetusstreiki õpetajate streigile kui ka arstide streiki sama aasta sügisel. 
Andres Korgi eriala on mao- ja kaksteistsõrmiksoolehaavandite kirurgiline ravi. Leiutajana on Kork 4 autoritunnistuse omanik.
Kork kuulub Tallinna Kirurgide Seltsi.
Isiklikku.
Andres Kork on harrastanud malet ja bridži. Tal on neli täiskasvanud last. Tema vennad on poliitikud ja ettevõtjad Toomas Kork ja Jüri Kork. Mõlemad olid Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseisu (Eesti Vabariigi Ülemnõukogu) liikmed ja on 20. augusti klubi liikmed. Õde Anu Kasmel on psühhiaater ja terviseteadlane.
Riigikogu liikmena oli Kork juhtivkomisjoni esindajana mitmete oluliste seaduste (vanemahüvitise seadus, ravimiseadus jt) ettekandjaks.
Välislingid.
Kadi Heinsalu "Andres Kork – Rahuliku protestija loomuga" Äripäev, 19.01.2007
Ašuug

Ašuug (aseri keeles "aşıq", türgi keeles "aşık", farsi keeles "عاشیق" "āšiq", armeenia keeles Աշուղ "ashugh", gruusia keeles აშუღი "ashughi") on müstikust trubaduur või rändlaulik Türgis, Aserbaidžaanis, Gruusias, Armeenias või Iraanis. Ašuugide klassikaline pill on baglama ehk saz, teatud tüüpi lauto. Nende laulud on pooleldi improviseeritud.
Ašuugide traditsioon Anatoolia, Aserbaidžaani ja Iraani turgi kultuurides põlvneb turgi rahvaste šamanismist. Muistseid ašuuge hüüti mitmesuguste nimedega nagu "bakši" ("baxşı"), "dede" ("dədə") ja "uzan" või "ozan". Neil oli tähtis roll oma rahva suulise pärimuse, ühise väärtussüsteemi ja pärandkultuuri säilitamises. Rändlaulikud kuuluvad ka tänapäeval Aserbaidžaani, Iraani Aserbaidžaani ja tasandikuturkmeenide, Türgi ja Turkmenistani maa- ja rahvakultuuris, kus neid kutsutakse "bakši"'deks.
2009. aasta septembris arvati Aserbaidžaani ašuugide muusikatraditsioon UNESCO mittemateriaalse kultuuripärandi nimekirja.
Etümoloogia.
Sõna "ašuug" tuleneb araabia sõnast "ašeq" (عاشق) ja tähendab armunut. Vahel kasutatakse seda ka mehenimena.
Jüri Kork

Jüri Kork (sündinud 3. augustil 1947 Tartus) on eesti poliitik.
Kork lõpetas aastal 1966 Tsirguliina Keskkooli ja aastal 1970 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1972–1976 Põltsamaa Keskkoolis õpetajana. 1976–1982 oli ta Jõgeva rajooni Spordikomitee esimees ja 1982–1990 Pühajärve puhkekodu direktor.
1990–1992 kuulus Jüri Kork Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse ning Eesti iseseisvuse poolt hääletanuna on ta 20. augusti klubi liige, samuti oli ta Eesti Kongressi liige. Ülemnõukogus olles oli ta väliskomisjoni, perekonna- ja sotsiaalkomisjoni ning hiljem haldusreformikomisjoni liige. Ta kuulus Põllumeeste Kogu saadikurühma. Kork osales Otepääl ja Valga maakonnas Rahvarinde asutamises. Okupatsiooni ajal oli ta üks esimese sinimustvalge lipu peidukoha saladuse hoidjatest.
Isiklikku.
Tema vennad on arst ja poliitik Andres Kork ning poliitik ja ettevõtja Toomas Kork, õde psühhiaater ja terviseteadlane Anu Kasmel.
Hundikuristiku oja

Hundikuristiku oja (ka Kohaoja) on oja Tallinnas Kurepõllul ja Kadriorus. 
Hundikuristiku oja algab Sõjamäe rabast, klindi peal on oja säng enamasti veeta. Oja laskub Kadrimäelt Hundikuristiku pangaojana alla Kadriorgu, kus praegugi on veel jälgitav Joa, Kuristiku ja Oru tänava vahelises kvartalis. 
Oja on umbes 3,5 km pikk ja suubub praeguse Russalka juures Tallinna lahte. Oja suuet on Pirita tee rekonstrueerimistega läbi aegade oluliselt nihutatud ja muudetud.
Reliaablus

Reliaablus ehk usaldusväärsus on sotsiaalteadustes kasutusel olev kontseptsioon, mille eesmärk on kirjeldada uurimistöö tulemuste paikapidavust ning hinnata seda, mil määral sõltuvad uurimuse tulemused juhuslikest teguritest, mida uurimistöö ei käsitle. Sotsiaalalade uurimistöödes on sajaprotsendiline reliaablus pigem ideaal, kui nõue.
Mõõtmine.
Täpset reliaablusmõõtu on raske teadustööle anda, kuid reliaablust püütakse siiski hinnata mitme meetodite abil.
Kordusuuring.
Samasugune uuring tehakse teist korda ning mõõdetakse tulemuste paikapidavust. Selle eelduseks on, et uuritav probleem ei sõltu ajast. Sotsiaalteadustes on uurimisobjekt (nt sotsiaal-majanduslik seisund) tihti pidevas muutumises, mis teeb kordusuuringu kasutamise võimatuks.
Paralleeluuring.
Viiakse samaaegselt läbi teine uuring. Uuringutulemuste vahelise korrelatsiooni tugevus näitab seda, mil määral uuriti seda, mida uurida sooviti. See, kui tugev peab olema korrelatsioon, sõltub standardtest, mida uurimistöö täita soovib.
Tulemuste poolitamine.
Testi tulemused jaotatakse kaheks poolikuks testiks ning leitakse saadud kahe pooliku testi vaheline korrelatsioon. See on muidugi juhul, kui kogu test uurib ühte kindlat omadust. Eriti oluline on selline meetod psühholoogias, kus näiteks isiksuseomaduse uurimiseks kasutatud küsimustiku põhjal testitakse, kas mõlemad pooled annavad ühesuguseid tulemusi. Kui ei, siis järelikult oli mõõtmisinstrumendis viga ning ei mõõdetud täpselt seda psühholoogilist aspekti, mida sooviti. Küsimused jaotatakse psühholoogiliste testide puhul peamiselt paaris- ja paaritute arvude baasil, kuna jaotades keskelt pooleks võib testi täitmise väsimus ning sarnased aspektid põhjustada erinevust kahe testi poole vahel.
Cauchy teoreem

Cauchy teoreem ehk Cauchy integraalteoreem on üks kompleksmuutuja funktsioonide teooria keskseid teoreeme. See ütleb, et kui kompleksmuutuja funktsioon "f" on regulaarne ühelisidusas tõkestatud piirkonnas "D" ja siis iga piirkonda "D" kuuluva kinnise sirgestuva joone formula_1 korral
 formula_2.
Cauchy-Riemanni võrrandid

Monogeensuse tingimus on piisav ja tarvilik tingimus selleks, et kompleksmuutuja funktsioonil
 formula_1
leiduks vaadeldavas punktis "z" = "x" + "iy" tuletis. Funktsioon "f" on punktis "z" = "x" + "iy" diferentseeruv parajasti siis, kui funktsioonid "u" ja "v" on selles punktis diferentseeruvad ja rahuldavad Cauchy-Riemanni võrrandeid ehk d'Alemberti-Euleri võrrandeid:
 formula_2
 formula_3
Moivre'i valem

Moivre'i valem ütleb, et iga reaalarvu (üldisemalt ka kompleksarvu) "x" ja täisarvu "n" korral kehtib
formula_1
kus "i" on imaginaarühik. Kui "n" pole täisarv, siis see valem üldjuhul ei kehti.
See valem on nimetatud prantsuse matemaatiku Abraham de Moivre'i järgi.
Mollweide valemid

Mollweide valemid on kolmnurga lahendamisel kasutatavad valemid. Selle järgi kehtivad kolmnurga külgede pikkuste "a", "b", "c" ja nende vastasnurkade "α", "β" ja "γ" vahel seosed
 formula_1
 formula_2
See valem on nime saanud saksa matemaatiku Karl Mollweide järgi.
Aleksander Mitt

Aleksander Mitt (8. veebruar 1903 Tartu – 18. aprill 1942 Vjatlag, Kirovi oblast, Venemaa) oli eesti kiiruisutaja.
Mitt osales kahtedel olümpiamängudel. 1928. aasta olümpiamängudel Sankt Moritzis sai ta 500 meetris 22., 1500 meetris 19. ja 5000 meetris 21. koha. 1936. aasta olümpiamängudel Garmisch-Partenkirchenis sai ta nii 500 meetris, 1500 meetris kui ka 5000 meetris 22. koha.
Aleksander Miti isiklikud rekordid:
Arreteeriti NKVD poolt ja suri kaks kuud enne surmaotsust nõukogude vangilaagris.
Peanormaal

Peanormaal on joone kooldumistasandil asetsev normaal.
Binormaal

Binormaal on joone kooldumistasandiga ristuv normaal.
Molekuli konfiguratsioon

Keemias tähendab konfiguratsioon aatomite ja aatomirühmade vastastikust asetust molekulis. Molekuli konfiguratsiooni määrab keemiliste sidemete muutmatu geomeetria, st määratletud ruumiline suunitlus.
Kui aatomite või aatomirühmade konfiguratsiooni muutus annab esmase molekuliga mitteühtiva molekuli, siis saadud isomeere nimetatakse stereoisomeerideks. Siin üks ja seesama ning samase järjestusega aatomite kooslus annab kaks või enam erineva mitteühilduva konfiguratsiooniga molekuli.
Mingi stereoisomeeri reaktsioon on stereospetsiifiline, kui produktis säilib lähteühendi aatomite konfiguratsioon või kui produkti konfiguratsioon on lähteaine omale vastupidine (Waldeni inversioon, näiteks SN2 reaktsioonid). Kui reaktsioonis esineb sümmeetrilise konfiguratsiooniga vaheühend, siis saadakse isomeeride 1:1 segu ehk ratsemaat (näiteks SN1 reaktsioonides).
Aatomite või aatomirühmade absoluutse konfiguratsiooni deskriptorid "E" ja "Z" ("cis-trans"-isomeeria korral) ning "R" ja "S" (optiliste isomeeride korral) tuletatakse kindlate reeglite (Cahni, Ingoldi ja Prelogi süsteem) alusel, kusjuures iga rühma korral arvestatakse tema vanemust ehk prioriteeti.
Laborihiir

Laborihiir (inglise "laboratory mouse") on koduhiire tõuliin, mida kasutatakse teaduslikes eksperimentides laialdaselt mudelorganismina ja katseloomana. Laborihiiri võidakse pidada ka lemmikloomana.
Laborihiired on tihti valged, aga näiteks kõige rohkem kasutatav laborihiirte tõug – C57BL/6 – on värvilt must.
Voog

Voog (ingl "flux") on suurus, mis iseloomustab energia või aine siiret läbi teatava ristlõike. Füüsikas on voog laetud osakeste või nende tekitatud välja, elektromagnetlainete vms liikumine.
Siirdeprotsess

Siirdeprotsess on füüsikalise keha või süsteemi (nt loodusliku eseme või tehnikaseadme) ühe püsiseisundi või püsitalitluse asendumine teisega, kui välistoime, koormus, sisesidemed või muud mõjurid järsult muutuvad.
Siirdeprotsessid elektrotehnikas.
Elektrotehnikas tekivad pingete ja voolude siirdeprotsessid koormuste, näiteks elektritarvitite sisse- või väljalülitamisel. Siirdeprotsessidega kaasnevad mitmesugused elektromagnetilised häiringud.
Vana-Kuuste mõis

Vana-Kuuste mõis, varem Kuuste mõis (saksa keeles "Alt-Kusthof", varem "Ottes" ja "Kusthof") oli rüütlimõis Tartumaal Kambja kihelkonnas, mille keskus jääb nüüdisajal Tartumaale Kambja valla territooriumile.
Ajalugu.
Vana-Kuuste mõis 1521−1919.
Kuuste mõisa ("Ottes", 1582. aastal "Kusth") on esmamainitud 1521. aastal, mil mõis kuulus Zoegedele. Pärast Põhjasõda kuulus mõis von Ungern-Sternbergidele. 1744. aastal sündis mõisas Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg, kes hiljem Hiiu-Suuremõisas elades sai tuntuks Hiiumaa hullu krahvina.
18. sajandi lõpul eraldati mõisast Vastse-Kuuste mõis. 
1799. aastal ostsid Vana-Kuuste mõisa Liphartid (1799–1839). Aastatel 1799–1829 kuulus mõis Reinhold Wilhelm von Liphartile ja aastatel 1829–1839 tema pojale Carl Gotthard von Liphartile. Carl Gotthard von Liphart elas pärast isa surma juba Raadil ja rentis 1833. aastal Vana-Kuuste mõisa koos kuue karjamõisaga (Lange, Küti, Kõrkküla, Tõõraste, Rebaste ja Ignase), kogupindalaga 7000 hektarit, 12 aastaks Tartu Ülikoolile. Tartu Ülikool rajas sinna Johann Friedrich Leberecht Schmalzi (1781–1847) algatusel 1834. aastal Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituudi. See õppeasutus rajati Tartu Ülikooli põllumajanduseriala üliõpilaste ettevalmistamiseks ja praktikabaasiks.
1839. aastal omandas mõisa August Johann Friedrich von Sivers, kes lepingu ülikooliga lõpetas. Aastatel 1868–1896 oli mõisnik August Friedrich von Sivers. Viimane võõrandamiseelne mõisnik oli Leo von Sivers.
Mõis pärast võõrandamist.
1930. aastatel asus mõisas taas Tartu Ülikooli katsemajand. Seejärel olid härrastemajas Kambja valla täitevkomitee ja rahvamaja. 1941. aastal viidi Vana-Kuuste mõisa härrastemajja Kuuste avalik raamatukogu, mis koliti sealt välja 1951. aastal, kui sinna viidi üle Sipe kool, millest sai Kuuste 7-klassiline Kool. Pärast kooli ja valla raamatukogu liitmist 2001. aastal asub Kuuste Raamatukogu taas mõisa härrastemajas.
Mõisa suurus.
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 3305,38 hektarit müümata mõisamaad, 1440,69 hektarit müümata talumaad, 1461,5 hektarit müüdud talumaad, 1 ühik müüdud mõisamaad, 61 talu.
Meierei.
1878. aastal asutati Vana-Kuuste mõisas Eesti esimene koorelahutajaga meierei.
Jyri Kork

Jyri Kork (13. november 1927 Tartu – 22. august 2001 Greenbelt, Maryland, USA) oli eesti luuletaja ja eesti päritolu USA aeronautikainsener.
Ta õppis Tartu 2. algkoolis ja aastatel 1942–1944 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Mobiliseeriti 1944 Saksa sõjaväkke, oli oktoobrist 1944 jaanuarini 1945 Neuhammeris õppelaagris, pärast seda oli ta Sileesia rindel, kus sai haavata, pärast ravi Karlovy Vary haiglas viibis 1945. aasta suvel sõjavangilaagrites. Aastatel 1945–1948 õppis ta Geislingeni Eesti Gümnaasiumis ja oli aastatel 1948–1951 UNRRA bürooametnik.
Aastal 1951 siirdus ta USA-sse, kus õppis aastatel 1952–1956 Marylandi Ülikooli inseneriteaduskonnas, lõpetas ülikooli bakalaureusekraadiga ning töötas aastatel 1956–1958 samas füüsikaassistendina. Jätkas aastatel 1958–1962 õpinguid Johns Hopkinsi ja aastatel 1963–1968 Marylandi Ülikoolis astronautika alal. Ta töötas aastast 1962 NASA-s astronautikainsenerina, oli tegev üle 175 satelliidi üleslaskmisel ning avaldas rohkesti erialaseid artikleid.
Ta oli Baltimore'is ühiskondlikult tegev mitmes organisatsioonis. Aastatel 1993–1995 oli ta Eesti kaitsejõudude staabi nõunik Tallinnas.
Kirjanduslikku tegevust alustas ta Geislingenis noorte kirjandusvõistlusel esikohale tulnud novelliga "Sulgunud ring". Ta avaldas värsse pagulasajakirjanduses ning luuletuskogu "Lauljad klaasmere ääres" (Stockholm, 1958). Samuti kirjutas ta laulutekste ja töötles teoseid lavastamiseks.
Tema vanemad olid Jüri Kork ja Valentine Loigu.