tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paduvere

Paduvere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Küla asub Jõgeva linnast 10 kilomeetri kaugusel.
Paduvere küla lähedal voolab Paduvere oja.
Ajalugu.
Vanimad kirjalikud märkmed külast pärinevad 1534. aastast (küla kandis nime "Paddover"). 
Külas on noorema rauaaja asulakoht (Paduvere asulakoht). Asulakohalt leitud nn Paduvere raudkirves pärineb 1.-2- sajandist. 
Lisaks paikneb külas ohvrikivi ja ohvriallikas ning rohkelt kivikalmeid.
Aktiivsemaid küla arendajaid on 2001. aastal asutatud Paduvere Talumuuseumi Selts, mille eestvedajaks on ajakirjanik Tiit Lääne.
Painküla

Painküla on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Küla paikneb Tartu–Jõgeva–Aravete maantee ääres. Painkülast hargneb tee itta Väljaotsa ja lõunasse Härjanurme küla poole.
Küla läbib Tammiotsa luhal Pedja jõgi.
Ajalugu.
Painküla on esmamainitud 1589. aastal mõisana ("Pankiel moyza"), mil see kuulus Jan Dmochowsky valdusse. 
1599. aastal on mainitud kõrtsi Painkülas Pedja jõe ääres, umbes saja sammu pikkuse silla ligidal, mille korraspidamine olevat kõrtsmiku ülesandeks. 
1624. aastal kuulub Painküla juba Jõgeva mõisa koosseisus Laiuse lossilääni. Sama aasta revisjoni järgi on Painküla tühi, kuid seal asunud varem uhke karjamõis, koos selle juurde kuuluvate külade, veskite ja lossiasemega. 
18.–19. sajandil kuulus Painküla haldusjaotuselt Tartumaale Laiuse kihelkonda Jõgeva mõisapiirkonda. 
1866. aastast alates on Painküla Jõgeva valla koosseisus.
1977. aastal liideti Painkülaga Eristvere küla.
Painkülas asub I aastatuhande esimesest poolest pärit kivikalme ja kaks muistset asulakohta (ajaloolised Painküla ja Eristvere), mis on kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Painkülas on olnud oma kõrts, vesiveski ja kool. Samuti on külas asunud veepuhastusjaam, tärklisetööstus, hobusekasvatus, villavabrik ja hüdroelektrijaam.
Küla idapiirile jääb 1876. aastal avatud Tapa–Tartu raudteelõik.
Painkülas on sündinud ooperilaulja Martin Taras (1899–1968), näitekirjanik ja teatrikriitik Vambola Rähn (1923–1994) ning tsensor Jüri Truusmann (1856–1930).
Tööstus.
Painkülas on Werol Tehased, Painkülla kavandati Painküla tööstusparki ja juunis 2011 pani Eesti Energia nurgakivi esimesele tootmisettevõtte juurde rajatud koostootmisjaamale (Painküla koostootmisjaam). Painküla tööstusparki kavandati ka raudteed.
Pakaste

Pakaste (saksa keeles "Pakkast") on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Palupere

Palupere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Küla (dorpe to Pallunper) on mainitud Põltsamaa foogti ürikus 6. maist 1406. Küla kuulus Laiuse riigimõisale. 1940. aastal kuulus küla Laiuse valda.
Patjala

Patjala on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Patjala külas asub Mustallika looduskaitseala.
Pedja

Pedja on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Küla edelapiirile jääb Pedja raudteejaam koos Tapa–Tartu raudteelõiguga.
Raaduvere

Raaduvere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Rohe

Rohe on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Pedja jõe ääres Pedja–Laiuse teel.
Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 25 elanikku. 2009. aastal oli elanikke 27.
Rohe küla läbib Pedja jõgi. 18. sajandi L. A. Mellini kaardi järgi oli Rohe külas Pedja jõel vesiveski.
Ajalugu.
1936. aastal leiti Pedja jõe silla ehitamise käigus tumedast huumusekihist 35 cm sügavusel söetükikesi, kõdunenud luid, kaks kuljustega kaunistatud noatuppe ja kaks lainjat raudtraadist ripatsikandjat, mille küljes on kuljused. Rohe leid arvatakse pärinevat 13. sajandist.
Rohe küla hävis 27. juulil 1941 ägeda lahingu tagajärjel (vt Rohe lahing) pea täielikult, nagu ka Raaduvere ja Rohe sild .
Selli

Selli on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Selli küla läbib Onga jõgi.
Ajalugu.
Selli rüütlimõis kuulus Virumaa Simuna kihelkonna Salla mõisa alla. Simuna kihelkonna Selli vallas oli 1867. aastal 85 meeshinge. 1893 liideti Salla vallaga.
Selli mõisast eemal paiknes Selli asundus (18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil "Sellikülla") ehk Kalalinn.
1929. aasta 1. aprillist eraldati Selli küla Virumaa Salla vallast ja liideti Järvamaa Liigvalla vallaga.
Sügisel 1936 esitasid Järvamaa Liigvalla valla alla kuulunud Selli küla ja Vägeva aleviku elanikud palve, et neid Tartumaa Vaimastvere valla alla kuuluvaks arvataks.
1933 ja 1934 toimusid Vidriku talus (tänapäeval Vägeva külas) piiblinädalad. Piiblinädalaid juhatas Berliini linnamisjoni inspektor Erich Schnepel. Vidriku talu õuel tähistati 17. oktoobril 2009 Jõgeva valla ja Rapla linna aukodaniku Linda Rausi sajandat sünniaastapäeva. Vidriku talule kuuluva eluhoone ühes ruumis tegutses ka raamatukogu, mis koliti 1957. aastal Vägevale.
Selli külas (Vägeva raudteejaama lähedal, tänapäeva Luige karjääri lähedal asuva "Sopi kinnistu" kirdenurgas) oli vesiveski kuhu pääses Selli kooli juurde viivat teed pidi. Samas veskis töötas 20. sajandi algul ka saeveski kus lõigati palkidest laudu.
13. septembril 1945 moodustati Vaimastvere valla koosseisus Kõola külanõukogu ja Selli külanõukogu, mis 1954 liideti Pedja külanõukoguga. 1979. aastal Pedja külanõukogu likvideeriti.
Teilma (Jõgeva)

Teilma on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
1431. aastal läänistati "Kypejerve" ja "Teyvelmes" Tyleken Brinckenile. Alates 1624. aastast kuulus küla Kivijärve mõisale.
Tooma

Tooma on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Küla kujunes kolme talu (Tooma, Kubja ja Tagametsa, mis kuulusid Selli mõisa alla) ümber, kui sinna aastal 1910 hakati rajama Tooma Sookatsejaama.
Külas tegutses Endla looduskeskus, mis suleti 2025. aastal.
Vana-Jõgeva

Vana-Jõgeva on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Küla asub Jõgeva linna idapiiril, Tallinna–Tartu raudtee ja Pedja jõe vahelisel alal. Küla lõunapoolsed alad jagunevad kuueks aedlinnaks: Pedja, Kalevi, Mesilase, Suve, Jõe ja Tulbi aedlinnaks. 
Vana-Jõgeva nime kannab küla alates 1977. aastast, varem oli Jõgeva küla.
Vilina

Vilina on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Küla asub Jõgeva linnast umbes 5 km idas.
Loodus.
Vilina küla asub Laiuse voorel, kus asub ka Vilina linnamägi. Piirkonna kergelt künklik maastik jaguneb metsa- ja põllumaaks. Külas asuvad Laiuse Siniallikas ja Laiuse kalmistu.
Külaelu.
Vilina külas paikneb Metsapiiga talu, kus tegeletakse hobuste ja ratsutamisega.
Külal on aktiivne külaselts, mis korraldab regulaarselt üritusi ja tegevusi.
Viruvere

Viruvere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Võduvere (Jõgeva)

Võduvere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
19. sajandi Laiuse koguduse isikuregistrites ka "Wöddofer". 
Ajalugu.
Võduvere küla on esmamainitud 1599. aastal ("Woydower"), kui küla kuulus Jõgeva folvarki koosseisus Laiuse lossi staarostkonda. Järgmised mainimised on 1601. aastal ("Wododwer") ja 1624. aastal ("Waddofer").
Haldusjaotuslikult kuulus Võduvere küla Tartumaale Laiuse kihelkonda Jõgeva mõisapiirkonda.
1866. aastast oli küla Jõgeva valla koosseisus.
Nõukogude ajal kuulus Võduvere Jõgeva rajooni Jõgeva külanõukokku.
1975. aastal liideti Võduvere külaga Kaasikutaguse küla.
Võikvere

Võikvere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Vägeva

Vägeva on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Vägeval asub raudteejaam.
Külas tegutses kuni 2019. aastani Vägeva raamatukogu.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1558. aastal Johannes Renneri kroonikas ("Liivimaa ajalugu 1556–1561") nimega Dirick to Weggevade.
1876. aastal ehitati Vägevale Vägeva mõisa lähedusse raudtee. Vägeva IV klassi jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi koos Tapa–Tartu raudteega.
1910. aastall valmis Vägeval stiilne raudteetööliste elamu.
19. sajandil ehitati külla postijaam. Hiljem, 1930. aastatel ehitati külla meierei, saeveski ja hulk elamuid.
Sügisel 1936 esitasid Järvamaal Liigvalla valla koosseisu kuulunud Selli küla ja Vägeva aleviku elanikud palve, et nad arvataks Tartumaa Vaimastvere valla koosseisu.
Tondi

Tondi on asum Tallinnas Kristiine linnaosas. Asum piirneb Lilleküla, Kitseküla, Järve, Mustamäe ja Siili asumiga. Tondi asumi pindala on 1,33 km².
Tondi piirkond on saanud nime Tallinna bürgermeistri, maaomaniku, kaupmehe, Mustpeade vennaskonna liikme Jobst Dunte (1569–1615) järgi, kes rajas Tondi tänava lõppu suvemõisa. Tondi nimi oli vanasti levinud kaugemale kui praegu, näiteks kutsus rahvas nüüdse Lepistiku ja Parditiigi pargi lähedale jäävat kõrghaljastusega ala Tondi metsaks. Tondi elanikeks on end pidanud ka Sääse ja Lehola bussipeatuste vahel asunud endise küla elanikud. Tondi liivikuks kutsutakse ulatuslikku liivikuala, mis ulatub Ülemiste järvest J. Sütiste teeni.
Ajalugu.
Tondi asumi arengule on mõjunud positiivselt linna tihedalt hoonestatud piirkonna lähedus ja asumit läbiv suurteede võrgustik. Tondit läbis vana Pärnu maantee (tänapäeval Tondi tänav) ning tee, mis ühendas Paldiski ja endist Pärnu ja Viljandi maanteed (praegune Linnu tee ja Seebi tänav).
17. sajandil ehitati Tondile esimesed mõisad. Rootsiaegne Tondi mõis ja hiljem ehitatud suvemõis asusid praegusel Tondi tänaval kõrvuti, lisaks olid asumis Tiesenhausenite suvemõis ja Springthali (Sprinckthali) suvemõis. Sõjaväelinnaku rajamist Tondile alustati 1910. aastal, alates 1920. aastast tegutses seal ka sõjakool. 1. detsembril 1924 üritasid mässajad viia läbi riigipööret, mille üheks osaks oli ka Tondi kasarmute ründamine ning sealt relvade hankimine. Rünnak ebaõnnestus ja selle päeva sündmuste mälestamiseks on püstitatud Tondi-poiste mälestussammas. Pärast sõda asusid Tondi sõjaväelinnakus Nõukogude armee väeüksused.
Enne I maailmasõda loodi Tondile ka väeosa staabihoone (A. H. Tammsaare tee 25). Aastatel 1967–1994 tegutses seal 144. kaardiväediviisi juhtkond koos komandandi- ja spordiroodu ning orkestriga.
Tondi raudteepeatus avati 1933. aastal ning trammiühendust pikendati Tondini 1936. aastal.
Elanikkond.
2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68-aastased aga 10–19%.
Olulisemad objektid.
Tondil asuvad Sõjakooli park ja Tondimõisa ehk Dunteni park. Asumi territooriumile jäävad Kotka staadion ja Tondi maneež.
Haridus ja kultuur.
Tondi asumisse jäävad Audentese Erakool, Audentese Spordigümnaasium, Tallinna Tondi Kool ja MTÜ Inimeselt Inimesele Käo Põhikool.
Tondi asumi tänavad.
Marsi tänav, Rivi tänav ja Sammu tänav on saanud nime Tondil asunud sõjakooli järgi. Tondi selles osas, mis piirneb Lillekülaga, on tänavanimed seotud peamiselt lindudega. Tondil asuvad veel Auli tänav, Haraka tänav, Kajaka tänav, Kampri tänav, Kitseküla tänav, Kotka tänav, Käo tänav, Linnu tee, Lõokese tänav, Nõmme tee, Oksa tänav, Pardi tänav, Pöialpoisi tänav, Rahumäe tee, Rähni tänav, Seebi tänav, Sõjakooli tänav, A. H. Tammsaare tee, Tondi tänav, Tüve tänav, Västriku tänav ja Ööbiku tänav.
Horosuu

Horosuu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Häärmäni

Häärmäni on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
2017 liideti Häärmäniga Rebäse küla.
Hürsi

Hürsi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Kaubi (Rõuge)

Kaubi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Külas asuvad Misso kalmistu ja Misso lahingu mälestussammas.
Kimalasõ

Kimalasõ (aastani 1997 "Kimalase") on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Kiviora

Kiviora (aastani 1997 "Kivioru") on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Koorla

Koorla on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Korgõssaarõ

Korgõssaarõ on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Kossa

Kossa on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Kriiva

Kriiva on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Külas asub looduskaitse all olnud Kriiva kask.
Kundsa

Kundsa on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Kurõ

Kurõ on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Ta asub Läti piiri ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Käbli

Käbli on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Laisi

Laisi on küla Eesti lõunapiiril Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Laisi küla piirneb idas Rammuka ja Hino külaga, kirdes Kaubi külaga, põhjas Kuura ja Kuklase külaga, läänes Murati külaga ning lõunas Läti Alūksne rajooniga.
2000. ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel ei olnud Laisi külas ühtegi elanikku.
Küla piires asuvad Idinä järv, Lautri järv ja Üldna järv.
Leimani

Leimani on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külast on pärit sootska Aarne Leima.
Küla kuulub Luhamaa nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Lütä

Lütä on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla territooriumil asub Luhamaa piiripunkt.
Küla kuulub Luhamaa nulka. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Mauri

Mauri on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Missokülä

Missokülä on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Mokra

Mokra on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Muraski

Muraski on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Möldre (Rõuge)

Möldre on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Napi (Setomaa)

Napi on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Parmu

Parmu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
1977–1997 oli liidetud Kivioru külaga.
Küla lõunapiiril asub punkt, kus saavad kokku Eesti, Läti ja Venemaa piir.
19.–20. sajandil oli külas üks talu ja kaks metsavahikohta.
Pedejä

Pedejä on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Pruntova

Pruntova on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Võru maakonna Misso valda.
Põdramõtsa

Põdramõtsa on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Misso valda ja kandis nime Pulli.
Pupli

Pupli on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Põnni

Põnni on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Küla piiresse jäävad Pahijärv, Lõuna-Pahijärv ja Vuuhjärv ning seal asub Antjärve soo. Külast voolab läbi Pedetsi jõgi.
Põrstõ

Põrstõ (kirjakeeles varem ka "Põrste") on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Võru maakonna Misso valda.
Pältre

Pältre (varem "Pärtli") on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Vaatamisväärsusi.
Pältre Uibumägi: 215 m, näha Nipernaadi filmimiskoht ja püha Pargimägi.
Rammuka (Rõuge)

Rammuka on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Rebäse (Misso)

Rebäse oli küla Võru maakonnas Misso vallas.
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus liideti küla Häärmäni külaga.
Rebäse külas varjas end kolm metsavenda. Julgeolek korraldas neile haarangu. Et metsavendadel puudus varustus, relvastus ja laskemoon, andsid nad end ilma vastupanuta julgeoleku kätte vangi.
Kehtna mõis

Kehtna mõis (saksa keeles "Kechtel") oli rüütlimõis Harjumaal Rapla kihelkonnas, nüüdisajal jäävad kunagise mõisa maad Kehtna valla territooriumile Rapla maakonnas.
Ajalugu.
Kehtna mõisat on esmamainitud 1470. aastal, mil see kuulus Vietinghoffide suguvõsale, ka Saksa ordu ajal on olnud Kehtna Vietinghoffide mõis. 1485. aastal jagas Arndt Wietinghoff oma venna nõusolekul talle kuuluvad valdused kahe poja vahel. Poeg Arndt sai Järvakandi mõisa ning Fromhold Kehtna (Hof Kechenell) ja Ohekatku (Odenkolk) mõisa. Simon Vietinghoff pantis osaliselt Kehtna mõisa Rootsi kuningas Erik XIV-le, osaliselt erakreeditoridele. Järgnevate sajandite jooksul oli mõisal palju omanikke (sh Otto Tuve (1539)), 1585. aastal andis Rootsi kuningas Johan III hea teenistuse eest Kehtna krahv Pontus de la Gardiele igaveseks valduseks. 1715. aastast läks mõis Venemaa keisri käsul ja Eestimaa kindralkuberneri Aleksander Menšikovi kirjaga bürgermeister Christopher Michaeli ja ta naise Hedwigi eluaegsesse valdusse. 1726. aastal restitutsioonikomisjoni otsusega restitueeriti Kehtna mõis Pontus de la Gardie pärijale major Carl Gustav, Johan Gustavi p Boijele ja ta kaaspärijaile krahv Mauritz Lowenhauptile ja tema õdedele-vendadele. 1727. aastal müüdi mõis Hõreda mõisnik Hans Ludwig von Fockile. 
1777. aastal omandasid mõisa jälle Vietinghoffid, kui 1777. aastal assessor Hans Ludwig von Bock loovutas leitnant Adam Friedrich von Vietinghoffile Kehtna mõisa, vastu saades Paeküla mõisa Märjamaa kihelkonnas, Vietinghoffide ajal rajati ka uhke mõisahoone.
1824. omandasid mõisa Benckendorffid ja 1874 Lilienfeldid, kes lasid varaklassitsistliku peahoone uusrenessanss-stiilis ümber ehitada. 1905. aasta ülestõusu ajal põletati Kehtna mõisa härrastemaja, mis peatselt taastati.
Viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Helmuth von Lilienfeld. Pärast võõrandamist asus 1925. aastast Kehtna mõisas Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool ning seejärel Kehtna sovhoostehnikum.
1997. aastast on mõisa peahoone eravalduses ning seda on tugevasti restaureeritud.
Mõisahoone.
Varaklassitsistlikus stiilis peahoone ehitati 1790. aastatel.
19. sajandi lõpul ehitati mõisahoone ümber uusrenessanss-stiilis.
1905. aasta mahapõletamisele järgnenud taastamise käigus sai hoone praeguse uusbarokse ilme. Hoonele lisati mansardkorrus ja kõrge murdkelpkatus, peasissekäik viidi lääneküljele jne. Uusklassitsistlik ja uusrokokoolik sisekujundus on säilinud. Uksed on kaunistatud karniisidega, tammepuust paraadtrepp viib teisele korrusele, kus asuvad ampiirsaal, barokksaal ja jahisaal.
Tähelepanuväärne on mõisat ümbritsev ligi 5 ha suurune park.
Rebäse (täpsustus)

Rebäse on mitme koha nimi:
Ritsiko

Ritsiko on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Saagri (Setomaa)

Saagri on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Luhamaa nulka. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Võru maakonna Misso valda.
Saagrimäe

Saagrimäe on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.
Misso-Saika

Misso-Saika on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Misso valda ja kandis nime Saika.
Küla asub Haanja kõrgustikul ning seal juures on järv ja vana Pältre lühterkuusk.
Saika punkrilahing.
Saika punkrilahing toimus Saika küla metsas 7. märtsil 1951. aastal metsavendade ja Nõukogude julgeolekujõudude vahel.
Saika

Saika on mitme koha nimi:
Saika ehk polaartursk on kala tursklaste sugukonnast.
István I Püha

István ["ištva:n"] I Püha (ka Stephan I Püha, umbes 975–1038) oli Ungari esimene kuningas alates 1001. aastast.
István sai Ungari valitsejaks (vürstiks) pärast oma isa Géza surma 997. aastal. István viis lõpuni Ungari kuningriigi rajamise ja 1001. aastal kroonis paavst Sylvester II ta Saksa-Rooma keisri Otto III toetusel Ungari kuningaks ja Ungarist sai kuningriik. 
Ungari kuningriik koosnes tänapäeva Ungari, Transilvaania (tänapäeval Rumeenias), Slovakkia, Ruteenia (tänapäeval Ukrainas), Vojvodina (tänapäeval Serbias), Burgenland (tänapäeval Austrias), Slavoonia, Horvaatia, Dalmaatsia (tänapäeval Horvaatias) ja mõnest väiksemast territooriumist ümber tänapäeva Ungari piiride. 
1028. aastal kaotas István I hõimuvürstide võimu, jaotas riigi komitaatideks, mille eesotsas seisid kuninga määratud išpanid ehk komitaadi ülemad. Jagas riigi maid alamatele ja kirikutele, luues nii Ungaris feodaalkorra. Võttis vastu katoliku usu, levitas seda oma rahva seas ja kuulutati selle eest 1038. aastal pühakuks. 
1030. aastal lõi tagasi saksa feodaalide sissetungi. 
Poja Imre surma järel puudus kuningal väärikas järeltulija, sest István I ei pidanud oma onupoega Vazulit õigeks kristlaseks. Seepärast valis ta järeltulijaks oma noorema õe ja Veneetsia doodži Otto Orseolo poja Péter Orseolo. 1026. aastal, kui Veneetsia doodž kukutati ja põgenes Konstantinoopolisse, pagesid Péter ja ta ema Ungarisse.
Aiboland

Aiboland (ka Egeland) oli rannarootslaste omanimetus alade kohta, mida nad Lääne-Eestis ja Eesti saartel kasutasid ja käsitlesid selle nimetuse kaudu oma kodumaana.
Naelatangid

Naelatangid on tangid naelte väljatõmbamiseks. Naelatange valmistatakse mitmes suuruses.
Good Charlotte

Good Charlotte on USA idaranniku rokkansambel, mis asutati 1996. aastal Marylandi osariigis. 
Praegused bändi liikmed on Joel Madden, Benji Madden, Billy Martin, Paul Thomas ja Dean Butterworth.
Ajalugu.
Good Charlotte (1996–2001).
Good Charlotte'i asutasid 16-aastased Benji ja Joel Madden. Ansambli debüütalbum "Good Charlotte" ilmus 2000. aasta septembris.
The Young and the Hopeless (2002–2003).
Ansambli teine album "The Young and the Hopeless" ilmus 2002. aasta oktoobris ja seda müüdi 4,9 miljonit eksemplari. Selle albumiga saavutas ansambel peavoolu populaarsuse. Singel "Lifestyles of the Rich and Famous" oli nii pop- kui ka rokiedetabelite esikohal mitmetes riikides. Albumilt avaldati neli singlit "The Anthem", "Girls &amp; Boys", "The Young &amp; the Hopeless" ja "Hold On".
The Chronicles of Life and Death (2004–2006).
Kolmas album "The Chronicles of Life and Death" ilmus 2004. aasta oktoobris. Esimene singel "Predictable" ilmus 2004. aasta septembris. Teiseks singliks oli 2005. aasta alguses ilmunud "I Just Wanna Live", ning kolmandaks lugu "The Chronicles of Life and Death". Viimane singel sellelt albumilt kannab pealkirja "We Believe".
2005. aastal lahkus tervislikel põhjustel bändist trummar Chris Wilson.
Good Morning Revival (2007–2008).
Ansambli neljas album "Good Morning Revival" ilmus 2007. aasta märtsis. Album debüteeris edetabelite top 10s kolmeteistkümnes riigis, sealhulgas USA's. Esimene singel "The River" ilmus 2007. aasta jaanuaris. Kolmandaks singliks oli "Dance Floor Anthem (I Don't Want to Be in Love)", millest sai bändi edukaim lugu Austraalias.
2007. aastal sai Dean Butterworth, Good Charlotte'i ametlikuks trummariks. Ta on bändi vanim liige (sündinud 26. septembril 1976).
Good Charlotte Eestis.
2. aprillil 2008 esines Good Charlotte Tallinnas Saku Suurhallis.
Wallis ja Futuna

Wallis ja Futuna on Prantsusmaa meretagune, osalise omavalitsusega ühisala. Asub Vaikses ookeanis Fidži ja Samoa vahel.
Hõlmab kaks saarterühma kolme peasaarega: Wallis põhja pool ja Hoorni saared (Futuna ja Alofi) 260 km lõuna pool.
Jääboiler

Jääboiler (ka JääBoiler) on Eesti ansambel.
Koosseis.
Osalenud on ka Jaan Sööt.
Tauno Rahnu

Tauno Rahnu (sündinud 4. augustil 1969 Tartus) on eesti luuletaja ja poliitik.
Elulugu.
Tauno Rahnu sündis 4. augustil 1969 Tartus, neljalapselise töölispere noorima lapsena. Ta lõpetas Tartu 10. keskkooli. Aastatel 1987–1989 teenis Rahnu Taga-Kaukaasia kriisipiirkondades Nõukogude armee luureeriüksuses ja osales mitme ohvriterohke etnilise konflikti mahasurumises Taga-Kaukaasias ja Kesk-Aasias.
2015. aasta aprillini oli Rahnu Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige. 2007–2011 kuulus ta Eesti Leegioni Sõprade Klubi juhatusse ja praegu on ta MTÜ Wiking-Narva juhatuse esimees. 
2007. aastal ilmus tema luulekogu "88 luuletust". Rahnu on Untsakate populaarse laulu "Mehed metsas on ühendanud jõu" sõnade autor.
1974. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 19. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1974)
Eesti 19. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Tallinnas 13. - 25. maini 1974. Väljaspool arvestust tegi kaasa mitmekordne maailmameister Iser Kuperman.
Gabino Rey

Gabino Rey (8. jaanuar 1928 Marín, Pontevedra provints – 2. mai 2006 Barcelona) oli hispaania maalikunstnik.
Galiitsias sündinud Rey läks Hispaania kodusõja ajal Barcelonasse, kus oli maalikunstnik Ramon Rogenti õpilane. Rey pidas oma eeskujuks Francisco de Goyat.
Rey maalis peamiselt maastikke ja lilli. Ta oli meisterlik valguse kujutaja. Tema kõige kuulsam maal on "El Port" 1977. aastast, mis kujutab Barcelona sadamat.
Karel Appel

Christiaan Karel Appel (25. aprill 1921 Amsterdam – 3. mai 2006) oli hollandi maalikunstnik.
Karel Appel oli üks CoBrA grupi asutajatest. Karel Appelile ja tema sõpradele meeldis džässmuusika, see inspireeris teda. Tema pildid on erksavärvilised.
Rinkeby-Kista

Rinkeby-Kista on Stockholmi põhjapoolseim linnaosapiirkond. See koosneb järgmistest linnaosadest: Rinkeby, Akalla, Husby, Kista ja Hansta.
Rinkeby-Kista moodustati 1. jaanuaril 2007 Rinkeby ja Kista linnaosapiirkondade liitmise teel.
Elanike arv on umbes 46 000.
1976. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 21. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1976)
Eesti 21. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Tallinnas 7.–19. maini 1976. Teist korda (esimest korda 1974. aastal) tegi turniiril väljaspool arvestust kaasa mitmekordne maailmameister Iser Kuperman.
Krišjānis Valdemārs

Krišjānis Valdemārs (2. detsember 1825 Talsi kreis – 7. detsember 1891 Moskva) oli läti rahvusliku liikumise tegelane, kirjanik, poliitik, folklorist ja noorlätlaste liikumise juht. Valdemārs oli Läti ärkamisaja suurkuju analoogselt Eesti ärkamisaja suurkuju Carl Robert Jakobsoniga.
Pärast kooli lõpetamist töötas Krišjānis Valdemārs Kuldīga lähedal Ēdoles kirjutaja abilisena, asutas seal esimese lätikeelse raamatukogu ja 1848. aastal laulukoori, mis oli üks esimesi lätikeelseid koore. 1840. aastatel töötas ta Talsi lähedal Sasmakus õpetajana. Seejärel õppis ta Jelgavas gümnaasiumis.
1858. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli, kus õppis majandust. Ülikoolis asutas ta üliõpilasringi, mille eesmärk oli läti keele ja kultuuri vaba arendamine. Sellest kasvas välja noorlätlaste liikumine.
Aastatel oli ta 1859–1867 Peterburis rahandusministeeriumi ametnik. Ta oli varem olnud kaubalaevanduse edenda­mise seltsi asjaajaja-liige ning pani erilist rõhku just Läänemere-äärsete provintside rannikule, tehes suuri pingutusi merekoolide rajamiseks ja laevanduse propagee­rimiseks rannarahvastiku keskel. Ta töötas välja Venemaa laevanduse arendamise plaani ning asutas 11 merekooli, neist 10 tänapäeva Lätis ja ühe Palangas; 1864. aastal asutati tema algatusel ja toe­tusel Eesti-Läti piiril Heinastes merekool, 1875. aastal asutas merekooli Paldiskisse. 
Aastatel 1862–1865 toimetas ja andis koos teiste noorlätlastega välja ajalehte Pēterburgas Avīzes. Oma kirjutistes kritiseeris ta kehtivat Balti erikorda.
Aastatel 1872–1879 koostas ta vene-saksa-läti sõnaraamatuid.
Valdemārsi tegevus mõjutas ka Eesti rahvusliku liikumise tegelasi, sealhulgas C. R. Jakobsoni ja Johann Kölerit.
Valdemārs suri Moskvas. Ta on maetud Riia Suurele kalmistule.
Mälestuse jäädvustamine.
Valdemārsi järgi nimetati Sasmaka linn ümber Valdemārpilsiks. 
Riias on temanimeline tänav. 
Tema järgi oli nimetatud Läti jäämurdja Krišjānis Valdemārs, mille Nõukogude võim 1940. aastal natsionaliseeris ja mille uputasid Soome lahes 1941. aastal Saksa väed, kui Nõukogude vägesid 1941. aasta sügisel Eestist evakueeriti.
Akalla

Akalla on Stockholmi linnaosa Västerorti regioonis Rinkeby-Kista linnaosapiirkonnas. See asub kesklinnast 13 km loode pool.
Akalla ehitati peamiselt 1970. aastatel Miljoniprogrammi raames.
Akallas asub Stockholmi metroo sinise liini lõpp-peatus.
Luleå

Luleå on tiheasustusega paikkond Rootsis, Norrbotteni lääni ja Luleå valla keskus. Asub Põhja-Rootsis Botnia lahe ääres Luleälveni jõe suudme lähedal.
Linna asutas 1621. aastal kuningas Gustav II Adolf.
Luleås asub tehnikaülikool. Suurim tööandja on SSAB terasetehas. Sotsiaalmeediaettevõtte Facebook ehitas oma Põhja-Euroopa ja Venemaa kasutajate andmete hoidmiseks Luleåsse serveripargi.
Luleå lennujaam asub linna keskmest umbes seitsme kilomeetri kaugusel.
Linna jäähokiklubi Luleå HF tuli 1996. aastal Rootsi meistriks ja on seni kõige põhjapoolsem Rootsi meister jäähokis.
Vastseliina

Vastseliina (võru keeles "Vahtsõliina"; saksa keeles "Neuhausen") on alevik Võru maakonnas Võru vallas. Asub Piusa jõe ääres.
1991. aastast kuni 2017. aasta haldusreformini oli alevik Vastseliina valla halduskeskus.
Seal asuvad Vastseliina Gümnaasium, Vastseliina Muusikakool ja Vastseliina koduloomuuseum.
Vastseliina oli aastatel 1950–1959 Vastseliina rajooni keskus, Vastseliina rajooni ajaleht oli Kolhoosi Küla. Keskuseks olemise ajal ehitati muu hulgas kultuurimaja, administratiivhoone, saun ja kaubamaja.
Alevikus asub Vastseliina kalmistu.
Vastseliina kirik asub alevikust eemal ja jääb Külaoru küla territooriumile. Kaugemale jäävad ka Vastseliina piiskopilinnus (Vana-Vastseliina külas) ja Vastseliina raudteejaam (Lepassaare külas).
Kahe tule vahel

"Kahe tule vahel" (originaalpealkiri "The Departed") on nelja Oscariga pärjatud 2006. aasta põnevik, mille on lavastanud Martin Scorsese.
Film põhineb 2002. aasta Hongkongi trilleril "Infernal Affairs", mille stsenaariumi autorid olid Felix Chong ja Siu Fai Mak.
2007. aasta Oscarite jagamisel võitis film neli auhinda: Oscar saadi parima filmi, parima režissööri (Martin Scorsese), parima montaaži (Thelma Schoonmaker) ja parima kohandatud stsenaariumi (William Monahan) kategoorias.
Süžee.
Filmi tegevus toimub Bostonis, kus iiri maffiabossil Frank Costellol (Jack Nicholson) õnnestub sokutada oma nuhk Colin Sullivan (Matt Damon) kohalikku politseijaoskonda. Samal ajal palkab politsei Billy Costigani (Leonardo DiCaprio) nuhiks Costello meeskonda. Kui mõlemad pooled hakkavad aimama, et nende meeskonnas on nuhk, tajuvad nii Sullivan kui ka Costigan paljastamisohtu ning asuvad enda päästmiseks vastaspoole nuhi isikut välja selgitama.
Paabel (film)

"Paabel" (originaalpealkiri "Babel") on parima filmi Kuldgloobusega pärjatud 2006. aasta draama, mille on lavastanud Alejandro González Iñárritu.
"Paabel" on viimane film Iñárritu "surmatriloogiast", kuhu lisaks kuuluvad filmid "Amores Perros" ja "21 grammi" ("21 Grams").
Filmi tegevus leiab aset peamiselt Marokos, Jaapanis ja Mehhikos ning film valmis Prantsusmaa, Mehhiko ja Ameerika Ühendriikide koostöös.
Film võitis 2007. aasta Kuldgloobuste jagamisel parima draamafilmi auhinna. Lisaks oli film nomineeritud seitsmele Oscarile ning osutus võitjaks filmimuusika kategoorias.
Illustrious

HMS Illustrious (R06) (ehitatud 1976–1981 Swan Hunteri laevatehases) oli Suurbritannia lennukikandja. Illustrious oli Suurbritannia kuningliku sõjalaevastiku Royal Navy lipulaev alates 4. augustist 2005 kuni 2007. aastani. 
2014. aastal kanti laev maha ja 2016. aastal müüdi Türki vanametalliks.
Laeva kodusadam oli Portsmouth.
See oli viies briti merevägede sellenimeline laev.
2007. aasta mai lõpus ja 2009. aasta juuni lõpus peatus HMS Illustrious Tallinna sadamas.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 194 m
Laius: 36 m
Veeväljasurve: 20 600 t
Kiirus: 28 sõlme
Kollino

Kollino on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Mähkli

Mähkli on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Külas asub Mäekonnu vaatetorn.
Piisi

Piisi on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Rimmi

Rimmi on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Külas asub Rimmi püha mänd.
Roosiku

Roosiku on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Ähijärve

Ähijärve on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Sellest põhja poole jäävad Kaika ja Jõepera, itta Viirapalu ja läände Mähkli küla.
Ähijärve külas asub Karula rahvuspargi külastuskeskus. 
Loodus.
Kõrgeim mägi on küla lõunaosas asub Korgõmägi (124 m). Mitmed kõrgemad tipud on ka küla põhjaoas. Nende seas näiteks Lukatsi mägi (112 m) ja Nurmõmägi (111 m).
Küla lääneosas asub Ähijärv. Sealt saab alguse Ahelo jõgi, mis voolab itta Suurde Pehmejärve ja jätkab sealt teed lõunasse. Küla idaosas Suure Pehmejärve lähedal asub ka Väikene Pehmejärv. Küla põhjaosas asuvad Väikene Saarjärv, Suur Saarjärv (kust saab alguse Mustjõgi, Sibula järv, Küünimetsa järv ja Kaugjärv. Külas on ka väiksemaid järvi (näiteks Saarjärve Kogrõjärv).
Küla kirdenurka jääb Kaugjärve soo ehk Äestamise soo.
Kõrgessaare (Võru)

Kõrgessaare on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Madala

Madala on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Mäessaare

Mäessaare on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Voki-Tamme

Voki-Tamme (aastani 1977 "Tamme", 1977–1997 "Tammeveski") on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla põhjapiirile jääb Võhandu jõgi, lõunapiirile Valga–Koidula raudteelõik. Naaberkülla Kääpale jääb ka Kääpa Põhikool.
Oleski

Oleski on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Peraküla (Võru)

Peraküla on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Tohkri

Tohkri on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Külas asub Tammetsõõr ja Ilmamäe allikas.
Saaremaa (Võru)

Saaremaa on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 12 elanikku. Neist 11 on eestlased.
Normannid

Normannid on viikingite järeltulijad. Normandia hertsog andis Normandia kingiks ühele viikingipealikule, nii jäidki viikingid sinna elama ja asutasid Normandia hertsogiriigi.
Normannide hulka kulus ka Normandia hertsog Guillaume, kellest normanni vallutuse järel 1066-88 sai Inglismaa kuningas William Vallutaja. 1067–1283 vallutas normanni dünastia ka Walesi.
Sitsiilia kuningriigis olid normannid võimul enne Hohenstaufeneid.
Harri Olli

Harri Juhani Olli (sündinud 15. jaanuaril 1985 Rovaniemis Soomes) on soome suusahüppaja.
Noorte maailmameistrivõistlustel 6. veebruaril 2003 sai ta normaalmäe meeskonnavõistlusel pronksmedali.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos võitis ta suurel mäe hõbemedali vaid 0,2-punktilise kaotusega šveitslasele Simon Ammannile. Olli hüppas avavoorus 124 meetrit, kuid Ammann hüppas 125 meetrit ja asus võistlust Olli ees juhtima. Teises voorus hüppas Olli võistluste pikima hüppe 136,5 meetrit, kui Ammann sai kirja 134,5 meetrit ja võitis. Meeskonnavõistluses hüppas Olli avavoorus 123 m, mis andis avavooru 12. tulemuse, ja teises voorus 136 m, mis oli teise vooru parim ja kogu võistluse paremuselt teine hüpe (Ammanni järel), kuid kaaslased ei suutnud teda piisavalt toetada ja Soome oli alles 4. Lühikesel mäel hüppas Olli avavoorus 93,5 m, mis oli pikkuselt 9.–11. tulemus, kuid kukkus ega pääsenud 30 parema hulka.
2008. aastal sai ta tuntuks ebasportliku käitumise poolest, kui ta pärast lennumäe MM-i meeskonnast välja visati. Ta oli võistluste eelsel õhtul ja ööl kõvasti pidutsenud ning võistles pohmeluses, kuid tuli sellegipoolest 6. kohale. Sellest teada saades sõimas ta peatreenerit ropult.
Suvel võeti ta koondisse tagasi, kuid visati uuesti välja, kui ta Kesk-Euroopa turneel pärast öist pidutsemist hommikul võistlema ei ilmunud. Tal lasti turnee lõpuni teha, ühe etapi ta võitis ja korra oli kolmas.
2008. aasta juulis tabas Lapinlahti politsei Olli purjuspäi autot juhtimas lubatust suurema kiirusega. Ta sõitis 80 km/h alas 141 km/h ja tema veres oli 0,67‰ alkoholi.
14. veebruaril 2009 sai Olli oma elu esimese MK-etapivõidu Oberstdorfis. Üks tema hüpetest küündis 225,5 meetrini. Ehkki see ei kuulu maailma 25 läbi aegade pikima hüppe hulka, on see kõigi aegade pikim hüpe, mis ei ole hüpatud Sloveenias Planica suusahüppemäel. Olli pole ka Planicas rohkem hüpanud.
Jaanuaris 2011 teatas ta, et lõpetab tippsportlase karjääri. Septembris 2012 osales ta siiski Soome meistrivõistlustel ja sai pronksmedali. Märtsis 2013 teatas ta, et kavatseb suusahüppekarjääri jätkata ja osaleda 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Olev Laanjärv

Olev Laanjärv (11. märts 1942 Haapsalu – 28. veebruar 2007 Tallinn) oli Eesti poliitik. 
Olev Laanjärv kuulus Eesti Vabariigi Ülemnõukokku. Ta oli aastatel 1990–1992 siseminister ja 2003–2007 Riigikogu liige. Laanjärv kuulus 1968–1990 NLKP-sse ja hiljem Eesti Keskerakonda.
64-aastase Laanjärve süda seiskus lõunauinaku ajal Tallinna kodus veebruarikuu viimasel päeval 2007.
Madise (Antsla)

Madise on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Kaika

Kaika on küla Võru maakonnas Antsla vallas. See piirneb edelas Ähijärve külaga, põhjas asub Haabsaare küla.
Külas tegutses tsaariajal Kaika apostliku õigeusu kihelkonnakool, hiljem Kaika algkool. Koolihoone asub Kaikamäel, lähestikku Kaika õigeusu kiriku ja Kaika surnuaiaga.
Kaika külas peeti esimene, üheteistkümnes, kahekümnes ja kolmekümnes Kaika suveülikool (1989, 1999, 2008, 2018).
Külas asuvad looduskaitse all olnud tarupedajad.
Charlotte Kalla

Marina Charlotte Kalla (sündinud 22. juulil 1987 Gällivares) on Rootsi murdmaasuusataja, kolmekordne olümpiavõitja.
Kalla võitis 2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Sloveenias Kranjis kuldmedali suusavahetusega sõidus. Samadel võistlustel oli ta 5 km sõidus kolmas ja sprindis neljas. 4×3,3 km teatesõidus saavutas ta hõbemedali.
Kalla tegi täiskasvanute seas läbimurde 18. novembril 2006 maailma karikasarja etapil kodukandis Gällivares, kui ta tuli 10 km vabastiiliga sõidus 7. kohale.
2007 tuli Kalla kahekordseks juunioride maailmameistriks, võites Itaalias Tarvisios toimunud MM-il nii 5 km vabastiilis kui ka 10 km suusavahetusega sõidus. 1 km vabastiilis peetud sprindis tuli ta hõbemedalile ja hõbedale tuli ka 4×3,3 km Rootsi teatenaiskond.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos sai ta 10 km sõidus vabastiilis 5. ja 15 km suusavahetusega sõidus 7. koha. 4×5 km teatesõidus sõitis ta kolmandas vahetuses välja parima aja, möödudes Claudia Nystadist ja tõstes Rootsi 4. kohalt 3. kohale, ent lõpuks jäi Rootsi ikkagi 4. kohale.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis võitis Kalla 1,3 km vabatehnikas sprindis B-finaali, mis andis talle 7. koha. Rootslastest oli ta sel distantsil kolmas. 7,5+7,5 km suusavahetusega sõidus lõpetas Kalla klassikadistantsi 12. kohaga, sõitis uisudistantsil välja 8. aja ja saavutas ka kokkuvõttes 8. koha, olles sel distantsil parim naine. 4×5 km teatesõidus sõitis Kalla viimast vahetust, kaotas lõpuspurdiga Nystadile, kuid tõi Rootsile pronksmedali.
2010. aasta taliolümpiamängudel tuli Kalla 15. veebruaril olümpiavõitjaks 10 km vabastiilis suusatamises, edestades 6,6 sekundiga Kristina Šmigun-Vähit ja 15,9 sekundiga Marit Bjørgenit. 19. veebruaril suusavahetusega sõidus lõpetas Kalla klassikadistantsi 9. kohaga, sõitis uisustiilis välja 11. aja ning oli kokkuvõttes 8. 22. veebruaril saavutas Kalla koos Anna Haagiga hõbemedali paarissprindis. Oma kolmes vahetuses sõitis Kalla välja kaks parimat ja ühe teise aja, kuid Haag kaotas lõpuspurdiga Nystadile ja Saksamaa võitis 0,7-sekundilise eduga. 4×5 km teatesõidus sõitis Kalla kolmandas vahetuses, mille ta võitis ja tõstis Rootsi sellega 8. kohalt 5. kohale. Selle koha sai Rootsi teatenaiskond ka kokkuvõttes.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Charlotte Kalla on individuaalselt osalenud () 220 maailma marikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse 59 korda, neist 12 etappi on ta võitnud.
Esimest korda sõitis ta MK-etapil 15. märtsil 2006 Hiinas Changchunis ja sai kohe 14. koha. Järgmisel etapil 18. märtsil Sapporos tuli ta 10. kohale. Esimest korda tuli ta esikolmikusse 24. novembril 2007 Beitostølenis 10 km vabatehnikasõidus, esimese maailma karikasarja etapivõidu sai ta 29. detsembril 2007, kui ta võitis 2007.–2008. aasta Tour de Ski etapi Nové Městos.
Rootsi 4×5 km teatenaiskonnas debüteeris ta 19. novembril 2006 Gällivares – saadi 8. koht. Järgmine katse 17. detsembril 2006 La Clusaz's andis juba 2. koha ja kolmas katse 4. veebruaril 2007 tõi juba võidu.
Otepää MK-etappidelt on seni parim koht 2017. aastal 10 km klassikas saadud 2. koht.
Jõepera (Antsla)

Jõepera (võru keeles Iiperä) on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Haabsaare

Haabsaare on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Küla asub Karula rahvuspargi servas.
Külas asub Haabsaare raamatukogu. Külas on saekaater.
Antsu

Antsu on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Anne küla

Anne on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Sally Ride

Sally Kristen Ride (26. mai 1951 – 23. juuli 2012 La Jolla) oli USA astrofüüsik ja kosmonaut, kes 1983. aastal käis esimese ameeriklannana kosmoses. Enne teda olid naistest kosmoses käinud Nõukogude Liidu kosmonaudid Valentina Tereškova (1963) ja Svetlana Savitskaja (1982). Ride on jäänud tänini (2012) noorimaks USA astronaudiks: ta käis kosmoses 32-aastaselt.
Ta sündis ja kasvas üles California osariigis Los Angeleses ning sai Stanfordi ülikoolis magistri- ja doktorikraadi füüsikas.
Ta viibis esimest korda kosmoses juunis 1983 Challengeri pardal. Teist korda viibis ta kosmoses aastal 1984 ja pidi minema kolmandale reisile, kui Challenger 1986. aastal pärast starti plahvatas, kusjuures kõik seitse meeskonnaliiget hukkusid ning USA süstikuprogrammis tekkis kolmeaastane paus.
Ride kuulus Challengeri ja Columbia katastroofe uurinud komisjonidesse ning oli ainus mõlemasse komisjoni kuulunud inimene.
Pärast NASA-st lahkumist aastal 1987 sai temast aastal 1989 San Diegos asuva California Ülikooli füüsikaprofessor.
Ta on kirjutanud lastele teadusest viis raamatut.
Sally oli aastatel 1982–1987 abielus NASA kosmonaudi Steven Hawleyga. 
Ta suri pärast 17 kuud kestnud põdemist pankreasevähki.
Suur-kirjurähn

Suur-kirjurähn ("Dendrocopos major") on Eesti levinuim rähniliik. Kuulub kirjurähni perekonda.
Suur-kirjurähni pesitsusaegset arvukust hinnatakse 50 000 – 100 000 paarile, talvist arvukust 50 000 – 300 000 isendile.
Eluviis.
Rähn ei kipu oma territooriumilt lahkuma.
Nad toetuvad sabale, hoiavad küünistega puukoorest ja toksivad nokaga vastu puutüve. Rähn toksib ja uuristab puutüvesid tundide kaupa. Rähni väga tugev kael võimaldab kaua toksida ja ta aju talub hästi lööke. Nokk kulub toksimise tõttu, kuid kasvab iga päev.
Toitumine.
Toitub putukatest, röövikutest. Putukaid püüab oma pika keelega. Toksivad sageli ka hoonete soojustusmaterjali lootuses sealt midagi leida. Toksivad ka puit-konstruktsioone auklikuks.
Garmisch-Partenkirchen

Garmisch-Partenkirchen (Ga-Pa) on alev ("Markt") Saksamaal Baieri liidumaal, Garmisch-Partenkircheni kreisi keskus. Asub Baieri lõunaosas Baieri Alpides Austria piiri lähedal.
Garmisch-Partenkirchenis toimusid 1936. aasta taliolümpiamängud. Seal toimub ka iga-aastase nelja hüppemäe turnee teine etapp.
Alevi lähedal asub Saksamaa kõrgeim tipp Zugspitze ja Eibsee järv.
Kõigepealt oli kaks eraldi alevit: läänepoolne Garmisch ja idapoolne Partenkirchen, tänapäevalgi on kummalgi isesugune identiteet. Partenkircheni kohal oli vana Rooma linn Partanum, mis paiknes Veneetsia–Augsburgi kaubateel ja esimest korda on mainitud aastal 15 pKr. Partenkircheni peatänav Ludwigsstraße kulgeb mööda vana Rooma teed. Garmischit on ürikutes esmamainitud ligi 800 aastat hiljem Germaneskauna, mis võib tähendada, et seal elas mõni germaani hõim.
13. sajandil sattus org Freisingi piiskopkonna võimu alla jäädes sinna kuni 1803. aastani, kui Baieri kuurvürstkond piiskopkonna annekteeris.
Garmisch ja Partenkirchen olid eraldi alevid, kuni 1. jaanuaril 1935 Hitleri nõudel need ühendati üheks aleviks 1936. aasta taliolümpiamängude ootuses. Tänapäeval nimetatakse kõnekeeles ühendatud alevit tihti valesti lihtsalt Garmischiks. Garmisch on modernsem võrreldes Partenkircheni munakiviteede ja freskodega.
Siena toomkirik

Siena toomkirik on kirik Sienas Toscana maakonnas Itaalias. Selle ehitamist alustati 12. sajandil romaani stiilis, kuid 13. sajandist alates ehitati seda edasi gooti stiilis. Nüüd on sellest kujunenud üks parimaid Itaalia gooti arhitektuuri näiteid. Kiriku seinad on kaetud valge ja musta marmoriga. Katedraali marmorpõrandad on dekoreerinud Domenico Beccafumi. Pinturichio maalis Piccolómini raamatukogu freskod. Selle raamatukogu asutas 1495 kardinal Francsesco Piccolómini, kellest hiljem sai paavst Pius III. 
Katedraali praegusel asukohal seisis 9. sajandil kirik koos paavsti paleega. 1058. aasta detsembris peeti Sienas kirikukogu, mille tulemusel valiti uueks paavstiks Nikolaus II. 1196. aastal hakati rajama uut katedraali. 1215. aastal peeti seal juba iga päeva missasid. 1226. aastast on märkmeid valge ja musta marmori transpordi kohta Sienasse. Võlv ja transeptid ehitati 1259–1260.
1339 plaaniti teist suurt lisaehitustööd. Uus lööv ja ristvahekäik oleksid kiriku pindala enam kui kahekordistanud. Ehituse, mida alustati Giovanni d’Agostino käe all, kes on rohkem tuntud skulptorina, katkestas 1348. aastal katk. Algsed vead olid siis juba avastatud ja laiendustöid pärast katkulainet enam ei jätkatud. Välisseinad, mis on sellest laiendamisest alles jäänud, on nähtavad kirikust lõuna pool, löövi põrand aga on kujundatud parkimisplatsiks ja muuseumiks. Hoolimata laiendustööde poolelijätmisest, tõestavad need Siena auahneid plaane, võimsust ja suuri kunstilisi saavutusi.
Püha Risti basiilika

Santa Croce kirik (ka Santa Croce basiilika, itaalia keeles "Basilica di Santa Croce" 'Püha risti basiilika') on Firenzes asuv frantsiskaani kirik.
Santa Croce kirik asub Püha Risti väljakul ("Piazza di Santa Croce") 800 m Firenze toomkirikust Santa Maria del Fiorest kagus.
Santa Croce kirik on maailma suurim frantsiskaani kirik. Sellel on 16 kabelit. Paljud neist on kaunistatud Giotto di Bondone ja tema õpilaste freskode, kenotaafide ja teiste seinakaunistustega.
Legend räägib, et Santa Croce kiriku rajas Püha Franciscus ise. Praegust hoonet, mille rajamise kulud kattis linna üks rikkamaid peresid, hakati ilmselt rajama 1294 Arnolfo di Cambio poolt. Sel ajal, kui kirikut rajama hakati, asus see soisel maal väljaspool linnamüüri.
Kiriku esialgne kavand peegeldas frantsiskaanide rangeid põhimõtteid. Põrand meenutab põhiplaanilt T-risti, mis on Püha Franciscuse sümbol. See on 115 m pikk. Lööv ja kaks külglöövi on eraldatud kaheksakandiliste sammaste rividega. Kirikust lõuna pool asus klooster ja selle mõned hooned on säilinud.
Santa Croce kiriku pühitses 1442 paavst Eugenius IV.
1470. aastatel valmis ristikäigus Pazzi kabel, mis oli ehitatud kapiitlisaalina. Selle arhitekt oli Filippo Brunelleschi, kes oli projekteerinud ka toomkiriku ja juhtinud selle ehitamist. Brunelleschi projekt oli endiselt rangelt lihtne ja ilustusteta.
1560 ehitati kirik vastureformatsiooni käigus ümber. Sisetöid kirikus juhtis Giorgio Vasari. Nende käigus likvideeriti altariruumi löövist eraldav vahevõrestik. Ümberehitused kahjustasid kiriku ilustusi ning paljud enne kiriku seintel olnud altarid hävitati.
Praegune kellatorn rajati 1842 äikese tõttu hävinud varasema kellatorni asemele. Selle uusgooti stiilis fassaad ehitati 1857–1863 Anconast pärit juudi arhitekti Nicolo Matase juhtimisel.
1866 Itaalia ühendamise käigus natsionaliseeris Itaalia valitsus Santa Croce kiriku nagu enamiku Itaalia pühakodasid.
1966 ujutas Arno jõgi suure osa Firenzest üle. Jõgi tungis ka Santa Croce kirikusse, tuues endaga muda, kütteõli ja muud reostust. Kiriku hoonetele ja kunstiaaretele tekitati rasket kahju ja nende restaureerimine kestis aastakümneid.
Kirikus on paljude kuulsate itaallaste hauad. Sinna on maetud näiteks Michelangelo, Galileo Galilei, Niccolò Machiavelli ja Gioacchino Rossini. Mälestusmärke on sinna püstitatud ka inimestele, kes tegelikult on maetud mujale, näiteks Dantele, Enrico Fermile ja Guglielmo Marconile. Sellepärast nimetatakse seda ka Itaalia kuulsuse templiks (Templo dell'Italie Glorie).