Auto liisingulepingust taganemine

Tarbija võimalus taganeda auto liisingulepingust on oluline õiguskaitsevahend, et tagada tarbijate kaitse, andes neile nii-öelda “järelemõtlemisaeg”. Euroopa Liidu liikmesriikides (k.a Eestis) on tarbijatel õigus teatud tingimustel liisingulepingust peale selle sõlmimist taganeda. Artiklis käsitletakse, millal ja millistel tingimustel saab tarbija Euroopa Liidus auto liisingulepingust taganeda. Artiklis selgitatakse lühidalt direktiivi ning tarbija- ja liisingulepingu olemust, tuuakse välja asjakohased normid Eesti õigusest ning selgitatakse auto liisingulepingust taganemist. Lisaks käsitletakse artikliks Euroopa kohtu otsust, et ilmestada auto liisingulepingust taganemist ning selle tingimusi. Artiklis on samuti käsitletud asjakohast Eesti kohtupraktikat. 
Direktiiv.
Euroopa Liit annab oma liikmesriikidele välja direktiive eesmärgiga ühtlustada kogu liidus õiguse üldpõhimõtteid. Direktiivid ei kohaldu liikmesriikidele otse, vaid need tuleb teatud perioodi jooksul riigisisesse õigusesse üle võtta. Meetod ja viis kuidas direktiivi riigisisesesse õigusesse üle võtta jääb iga riigi enda otsustada. Direktiivi vastuvõtmise järel tuleb liikmesriigil teavitada sellest Euroopa Komisjoni.
Tarbija- ja liisinguleping.
Tarbijalepinguks võib pidada lepinguid, mis on sõlmitud tarbija ja kaupleja või teenusepakkuja vahel. See tähendab, et tarbijalepingu üheks pooleks on isik, kes tegutseb oma majandus- või kutsetegevuse raames (nt ettevõte) ning teiseks pooleks isik, kes tegutseb eraisikuna (Võlaõigusseadus, edaspidi “VÕS” § 1 lg 5 ja 6). Tarbijalepingutele kehtivad tarbijaõiguste direktiivist 2011/83/EL tulenevad erinõuded, sest tarbijat peetakse lepingu nõrgemaks pooleks, kelle õigusi tuleb kaitsta. Seetõttu on tarbijalepingute puhul täpsustatud milline info lepingus ilmtingimata kajastuma peab. Samuti tuleneb kestvuslepingule antud järelemõtlemise aeg tarbijakaitse põhimõtetest. (2011/83/EL artikkel 6).
VÕS § 361 alusel on liisinguleping leping, millega liisinguandja (nt mõni pank/krediidiasutus) kohustub ostma müüjalt teatud eseme (nt auto) ja andma selle liisinguvõtja kasutusse ning liisinguvõtja kohustub eseme kasutamise eest tasu maksma.
Eristatakse kahte tüüpi liisingulepinguid:
1) Leping, millega tarbija kohustub lepingu lõpuks liisingueseme välja ostma (kapitalirent);
2) Leping, millega liisingueseme väljaostu kohustust ei ole (kasutusrent).
Liisingulepinguga tekib kolmnurksuhe liisinguandja, liisinguvõtja ja müüja vahel. Liisinguvõtja ja liisinguandja vaheline suhe tekib nende vahelisest liisingulepingust. Liisinguandja ja müüja vahelise suhte moodustab nende vaheline müügileping. Liisinguvõtja ja müüja vahel tekib seaduse alusel suhe vaid juhul, kui müüja rikub müügilepingut liisinguandjaga (VÕS § 365). Liisinguvõtja ei saa seega üldjuhul müüja vastu nõudeid esitada, välja arvatud juhtudel, kui autol esinevad puudused, sest sellisel juhul liisinguandja ei vastuta (VÕS § 362 lg 3). Liisinguvõtja saab sellistel juhtudel astuda nii-öelda liisinguandja positsiooni ning sellest tulenevalt kasutada õiguskaitsevahendeid müüja vastu, k.a lepingust taganeda (ka peale 14-päeva möödumist), kuid selleks vajab ta liisinguandja nõusolekut (VÕS § 365 lg 2).
Eestis kohaldub liisingulepingule krediidilepingu regulatsioon. Krediidileping on leping, millega üks isik (krediidiandja) annab teisele isikule (krediidisaaja) mingi rahasumma (krediit), mille kasutamise eest peab krediidisaaja maksma tasu ning lepingu lõppemisel selle krediidi tagasi maksma (VÕS § 401). Seega juhul, kui isik sõlmib tarbijana auto liisingulepingu sõlmib ta sisuliselt tarbijakrediidilepingu, kuna üks lepingupool on tarbija ning liisinguleping on olemuselt krediidileping. Tarbijakrediidilepingu regulatsioon tuleneb EL direktiivist 2008/48/EÜ ning Eesti õiguses reguleerib seda lepingu tüüpi VÕS § 402 jj.
Tarbija taganemisõigus auto liisingulepingust.
Euroopa Liidu direktiivist tulenev 14-päevane taganemisõigus.
Tarbijat kaitsev taganemisõigus krediidilepingute korral tuleneb Euroopa Parlamendi ja Nõukogu direktiivist 2008/48/EÜ. Direktiivi artikkel 14 annab tarbijale õiguse ilma põhjust esitamata 14 päeva jooksul krediidilepingust taganeda. Tähtaeg hakkab jooksma krediidilepingu sõlmimise päeval või päeval, mil tarbija sai kätte kogu vajaliku teabe. Eestis on tarbija taganemisõigus krediidilepingust sätestatud VÕS §-s 409, milles kajastuvad direktiivist tulenevad nõuded. Teabe esitamise kohustus ning nõuded teabe sisule tulenevad Eesti õiguses VÕS §-st 404 lg 2 p 5. Lepingus peab olema kajastatud taganemisõiguse olemasolu või selle puudumine ning ajavahemik, mille vältel saab taganemisõigust kasutada. Lisaks peavad olema välja toodud muud taganemisõiguse kasutamise tingimused, sealhulgas teave tarbija kohustuse kohta maksta taganemisel viivitamata tagasi krediidi põhisumma ning selle intress alates krediidi kasutusse võtmisest kuni põhisumma tagasi maksmiseni (VÕS § 409 lg 3).
Liisinguleping on oma olemuselt kestvusleping. Kestvuslepingud on lepingud, mis on suunatud mingisuguste korduvate kohustuste täitmisele pikema perioodi jooksul (nt maksete tegemine). Kestvuslepingutest ei ole võimalik üldjuhul taganeda, neid saab vaid üles öelda ehk lõpetada. Ekslikult räägitakse kapitalirendi puhul liisingulepingu taganemisest puudusega toodete tõttu, kuid tegelikkuses taganetakse sel juhul müügilepingust ning sellega võib kaasneda liisingulepingu ülesütlemine. Liisingulepingust on võimalik taganeda vaid tarbija kaitseks mõeldud järelemõtlemise ajal ehk 14 päeva jooksul peale lepingu sõlmimist (VÕS § 409 lg 1). Taganemise korral loetakse leping algusest peale kehtetuks (leping n-ö tühistatakse) ja lepingu alusel saadu tagastatakse teisele lepingupoolele (VÕS § 189 lg 1). Peale 14-päevase tähtaja möödumist taganemisõigus kaob ning kestvuslepingule kohaselt jääb üksnes võimalus leping üles öelda (VÕS § 195 lg 3).
Taganemisõigus sõltuvalt lepingu sõlmimise asukohast.
Oluline on eristada, kas liisinguleping sõlmiti kaugsidevahendi (nt telefoni või interneti) kaudu, otse liisinguandja juures, automüügi kohas või väljaspool äriruume. Teisel juhul on oluline eristada, kas tarbija saab teavet otse liisinguandjalt või auto kauplejalt. See on oluline, sest auto kaupleja ei pruugi osata anda täielikku informatsiooni lepingust taganemise kohta ja sellisel juhul rikutakse tarbija õigusi ja loetakse leping kaugsidevahendi abil sõlmitud lepinguks (VÕS 52 jj).
Kaugsidevahendi kaudu sõlmitud lepingust taganemise tähtpäeva algust reguleerib VÕS § 56. Sealt selgub, et 14-päevane taganemisõigus hakkab kehtima kaugsidevahendite abil sõlmitud kestvuslepingute puhul päevast, mil tarbija saab eseme oma valdusesse (VÕS § 56 lg 11 p 3). Kui ettevõtja on rikkunud taganemisõigusest teavitamise kohustust, lõpeb taganemisõiguse võimalus 12 kuud pärast teabest teada saamist (VÕS § 56 lg 16). Lisaks reguleerib VÕS § 57 taganemise mõjust tarbijakrediidilepingute puhul.
Euroopa kohtupraktika auto liisingulepingutest taganemise kohta.
Euroopa Liidu Kohtu lahendite uurimine on oluline, et mõista auto liisingulepingust taganemise võimalusi ja sellele kohaldatavaid direktiive. Neid asjaolusid selgitab Euroopa Liidu Kohtu liidetud otsus kohtuasjades C-38/21, C-47/21 ja C-232/21, kus paluti täpsustada tarbija taganemisõigusi puudutavaid küsimusi auto liisingulepingute osas. Küsiti millist direktiivi - kas 2002/65, 2008/48 või 2011/83 - peab auto liisingulepingutele kohaldama ehk milliste auto liisingulepingute puhul 14-päevasest taganemisõigust käsitleda saab. Samuti paluti EL kohtult abi lepingus sisalduva teabe direktiivi nõuetele vastavuse hindamisel (taganemisõiguse tähtaja kulgema algamise eeldus) ning taganemisõiguse lõppemise aluste väljaselgitamisel. Paluti täpsustada ka, kuidas sõltub taganemisõigus auto liisingulepingu sõlmimise asukohast/viisist.
Kohtuvaidluste asjaolud.
Kõigis kolmes kohtuasjas (C-38/21, C-47/21 ja C-232/21) käsitletakse tarbijate soovi taganeda krediidi- ja liisingulepingutest, mis on sõlmitud sõidukite soetamiseks. Tarbijad väidavad, et 14-päevane taganemistähtaeg ei olnud alanud, kuna neile ei antud piisavalt selget ja täielikku teavet taganemisõiguse kohta. Kohtuasi C-38/21 puudutab liisingulepingut sõiduauto kasutamiseks, kus klient soovis taganeda lepingust 18 kuu pärast, väites, et leping tuleks kvalifitseerida kauglepinguks, et taganemisõigus oleks pikem. Kohtuasjas C-47/21 oli tegemist krediidilepinguga kasutatud auto ostmiseks, kus klient soovis taganeda lepingust kolme aasta pärast, viidates ebapiisavale ja eksitavale teabele taganemisõiguse kohta. Kohtuasjas C-232/21 olid neli tarbijat, kes sõlmisid krediidilepingud Volkswagen Banki ja Audi Bankiga kasutatud sõidukite ostmiseks. Tarbijad taganesid lepingutest, väites, et neid ei teavitatud nõuetekohaselt taganemisõigusest, ning nõudsid makstud summade tagastamist, kuna lepingud olid kehtinud vahel 6 kuud kuni 8 aastat. Pangad vaidlustasid nõuded, tuginedes sellele, et nad olid esitanud kogu vajaliku teabe ja et tarbijad olid lepinguid juba kasutanud ja makseid tasunud. Lisaks väitsid pangad, et nad ei olnud vastu võtnud sõiduki objekti, kuna sellele ei olnud tehtud pakkumust. Kõigis kohtuasjades on pankade peamine vastuväide, et kogu vajalik teave on esitatud vastavalt seadusandlikule nõudmistele ning et tarbijate taganemisõigus ei ole kehtiv, kuna lepinguid on juba täidetud.
Euroopa kohtu suurkoja otsus.
Tarbijaga sõlmitud liisingulepingut tuleb analüüsida Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/48/EÜ alusel, kui lepinguga või sellega seotud kokkuleppe alusel kohustub tarbija hiljem liisingueseme välja ostma (kapitalirent) [2008/48/EÜ artikkel 2 lõige 2 punkt d]. Kui tarbija ei ole kohustatud lepingu lõppedes liisingueset välja ostma (kasutusrent), siis ei ole tegu tarbijakrediidilepinguga direktiivi 2008/48/EÜ mõttes, vaid teenuslepinguga Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL artikli 2 punkti 6 järgi.
Liisinguleping sõiduki väljaostmisega.
Auto kapitalirendi liisingulepinguga on tarbijal õigus lepingust taganeda 14 päeva jooksul pärast lepingu allkirjastamist. Tarbijale peab olema selgelt edastatud teave taganemisõiguse kohta, samuti detailsed selgitused tagasimakstava päevaintressi summa kujunemise, kohtuväliste kaebuste või kahjuhüvitisnõuete menetlemise korra (sh nende hind) ja ennetähtaegse tagastamise hüvitise kohta. Kui see teave jääb esitamata või on ebaselge, ei hakka 14-päevane taganemisõigus jooksma ning tarbijal on võimalus, isegi kui ta on teinud liisingumakseid, lepingust taganeda ja nõuda tagasi oma makstud summad ka peale 14 päeva möödumist. Teave on ebapiisav muuseas ka siis, kui lepingus pelgalt viidatakse siseriiklikele normidele, mis taganemisõigust reguleerivad. Kui aga tarbija on juba kogu krediidisumma tagastanud, vahet ei ole kas tähtajaliselt või ennetähtaegselt, ei laiene talle enam 14-päevane taganemisõigus ka siis, kui eelpool mainitud puudused lepingus esinevad. EL direktiivi 2008/48 kohaselt peab kaupleja kapitalirendi lepingu puhul tarbijale edastama kogu lepingu teabe arusaadaval moel, tagades, et 14-päevane taganemisõigus hakkab jooksma alles siis, kui kõik nõutavad andmed on tarbijale kätte toimetatud.
Liisinguleping, milles endas ega ka kõrvallepingutes ei ole sõiduki väljaostu võimalust.
Auto kasutusrendi (olemuselt teenusleping, mille kohaselt kaupleja kohustub osutama tarbijale teenust ja tarbija kohustub maksma selle hinna) liisingulepingute puhul aga 14-päevane taganemisõigus reeglina puudub, välja arvatud juhul, kui lepingut saab määratleda kauglepinguna. Kauglepinguks võib liisingulepingu lugeda siis, kui see on sõlmitud veebi teel, või väljaspool autokaupleja äriruume või kaupleja ruumides, kuid näiteks kui kaupleja ei ole tarbijale andnud piisavat teavet tema taganemisõiguste kohta. Kasutusrendi puhul, kus mootorsõidukit ei osteta välja, kohaldatakse EL direktiivi 2011/83. Lepingus puudub 14-päevane taganemisõigus, sest mootorsõidukid on tihti varustatud vastavalt tarbija spetsiifilistele soovidele, nagu lisavarustuse ja värvivalikuga, mistõttu ei ole kauplejal võimalik kiiresti leida uut klienti. Lisaks on selline teenusleping sarnane autorenditeenusega: tarbija maksab kindlate osamaksetena kuumakseid ja saab selle eest sõidukit kasutada.
Eesti kohtupraktika.
Riigikohus on 2024. aasta seisuga käsitlenud 14-päevast taganemisõigust liisingulepingust ühel korral. Kohtuasjas taganes hageja liisingulepingust 13 päeva pärast lepingu sõlmimist. Hageja tugines liisingulepingust taganemisel VÕS §-le 409, mis põhineb EL tarbijakrediidi direktiivil (2008/48/EÜ) ning soovil taganeda lepingust autol tekkinud puuduste tõttu. Riigikohus selgitas, et liisingulepingust taganemisel ei ole selline põhjendus asjakohane, sest liisinguandja ei vastuta autol esinevate puuduste eest. Vaatamata sellele, et põhjendus ei olnud asjakohane, sai hageja siiski lepingust VÕS § 409 alusel taganeda, sest normist tulenevat 14-päevast taganemisõigust kasutades ei oma taganemise põhjus tähtsust.
Lisaks käsitles Riigikohus samas lahendis, kuidas hüvitada kasutuseeliseid liisinguandjale juhul, kui liisingulepingust taganetakse. Antud lahendis oli tegemist liisingulepinguga, millega ei kaasnenud auto väljaostmise kohustust (kasutusrendileping). Kohus märkis, et kuigi tarbijakrediidilepinguid reguleeriv direktiiv (2008/48/EÜ) ei nõua kasutuseeliste hüvitamist, siis antud direktiiv ei kohaldu liisingulepingutele, millega ei kaasne väljaostmise kohustust. (RKTKm 3-2-1-29-17). See tähendab, et kasutusrendilepingu puhul võib Euroopa Liidu liikmesriik ise reguleerida kasutuseeliste hüvitamist, kuid kui auto ostetakse välja, siis direktiiv ei näe ette kasutuseeliste hüvitamise nõuet liisinguandjale ning seetõttu ei saa ka riik sellist nõuet kehtestada. Eestis võib liisinguandja nõuda kasutusrendilepingu puhul kasutuseeliste hüvitamist tulenevalt VÕS § 189 lg 1 ning VÕS §-st 409 lg 41.
Kokkuvõte.
Tarbija auto liisingulepingust taganemise võimalused sõltuvad sellest, mis tüüpi lepingu on tarbija sõlminud. Kui tarbija on sõlminud liisingulepingu, milles on ette nähtud auto väljaostukohustus (kapitalirent), siis saab tarbija lepingust taganeda 14 päeva jooksul pärast lepingu allkirjastamist. See taganemisõigus ei hakka jooksma juhul, kui tarbijale ei ole edastatud nõutud teavet (või see on puudulik), mis tähendab, et sellises olukorras saab tarbija taganeda auto liisingulepingust ka peale 14 päeva möödumist (taganemise tähtaeg hakkab sel juhul kulgema hetkest, mil tarbija nõutud info kätte sai). Kui tarbija on auto väljaostukohustusega liisingulepingus juba kogu krediidisumma tagastanud ei ole tal enam taganemisõigust ka siis, kui esinevad eelpool mainitud puudused lepingus. Kui tarbija on sõlminud liisingulepingu, milles ei ole ette nähtud auto väljaostukohustust (kasutusrent), siis üldjuhul puudub tarbijal taganemisõigus, välja arvatud juhul, kui lepingut saab määratleda kauglepinguna. Kauglepinguks võib liisingulepingu lugeda näiteks siis, kui see on sõlmitud veebi teel või väljaspool autokaupleja äriruume.