tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Katrin Karisma

Katrin Karisma-Krumm (1966–1974 Katrin Jakobi; sündinud 21. augustil 1947 Tallinnas) on eesti näitleja ja laulja (sopran).
Haridus.
Ta on lõpetanud 1965. aastal Tallinna 21. keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (III lend). Ta on õppinud ka Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios. 
Töö ja looming.
Katrin Karisma on olnud aastatel 1968–1998 rahvusooperi Estonia solist, seejärel Vana Baskini teatri näitleja, hiljem vabakutseline. 
Katrin Karisma on Eesti Teatriliidu (1969. aastast) ja Eesti Solistide Liidu liige ning Eesti Näitlejate Liidu auliige.
Karisma on mänginud-laulnud peamiselt Estonia muusikalavastustes, kuid ka paljudes telelavastustes, kuuldemängudes, filmides ja kontserdilavadel (ka välismaal). Ta on lugenud sisse audioraamatuid vaegnägijatele, 2024. aasta seisuga on Eesti Pimedate Raamatukogus 136 tema loetud raamatut.
1971. aastal valiti ta Estonia teatri "Pipi Pikksuka" lavastuse üheks nimiosatäitjaks – Pipiks. Sellest 1969. aastal esietendunud muusikalilavastusest sai Eesti teatri ajaloo menukamaid teatritükke, mida mängiti kokku üle 400 korra, kusjuures Karismaga peaosas anti umbes 200 etendust.
2000. aastal astus Karisma Reformierakonda. Seoses Ülle Rajasalu määramisega Harju maavanemaks sai Karisma 2009. aastal asendusliikmena Riigikokku, kus töötas aastatel 2009–2010.
2001. aastast töötas Karisma Radisson SAS-i hotelli vastavatud Casino Victoria programmijuhina. Karisma on töötanud projektijuhina ka kirjastuses Ilo. Pensionäripõlves on ta suviti pidanud kodukohvikut Ilusa Ilma Kohvik, aastatel 2022–2023 juhtis ta ka Tre Raadios kaks korda kuus "Terviseraadio" saadet. Kõige selle kõrvalt on ta jätkanud esinemist teatrilavastustes ja meelelahutusüritustel. 
2007. aastal võistles ta meelelahutussaates "Tantsud tähtedega", kus tema tantsupartner ja -treener oli Veiko Ratas. 2009. aastal hakkas sama tantsupaar sisustama Harku valla tantsuõhtuid. 2022. aasta kevadhooajal osales ta TV3 meelelahutussaates "Maskis laulja", kus esines Ööliblikana.
Alates 2019. aastast on igal suvel publikuhuvi jätkunud Vana Baskini Teatri lavastusele "Metsas ei kuule su karjumist keegi", kus peaosi mängivad Helgi Sallo, Katrin Karisma ja Anne Veesaar, kes kehastavad pensionäriikka jõudnud lapsepõlvesõbrannasid.
Veebruaris 2024 esietendus rahvusooperis Estonia muusikal "Kabaree", kus Katrin Karisma sai esimest korda mängida kutselise teatri laval koos oma näitlejast tütrega. Märgiline on, et kui 40 aastat tagasi kehastas Estonias "Kabaree" peaosalist Sallyt Katrin Karisma, siis nüüd on samas rollis tema tütar Piret Krumm.
Isiklikku.
Katrin Karisma on abielus olnud Peeter Jakobi (1966–1974) ja Hendrik Krummiga (1974–1989). Hiljem oli tema elukaaslane Tõnu Kilgas.
Katrin Karismal on kolm last: poeg Ivo Krumm ning tütred Mari Krumm ja Piret Krumm. Tütar Piret on samuti laulev näitleja.
Karisma on õppinud gümnaasiumis õmbleja lisaeriala ning hiljem saanud ka köösneri kutse; ta on endale ja lastele kasukaid õmmelnud.
Salme valla lipp

Salme valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Salme valla lipp.
Lipp kinnitati 10. mail 1995.
Lipu kirjeldus.
Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Punase kanga ülaservas valge kuuseoksalõikeline laid ning punase välja keskel valge tüüriga paat. 
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm.
Põhjendus.
Paat sümboliseerib meresõitu ja kalandust, kuuseoksalõige viitab Salme kandi inimeste panusele metsakaitsesse ja -korraldusse. Valge tähistab puhtust ja lootust, punane elujõudu ning aegade jooksul valla maadel toimunud taplusi.
Chulalongkorn

Chulalongkorn ehk Rama V (20. september 1853 – 23. oktoober 1910) oli Tai kuningas.
Ta õppis Lääne haldusmeetodeid ja käivitas täisaeliseks saades 1873 ambitsioonika moderniseerimisprogrammi. Ta kaitses Siiamit koloniseerimise eest, vastandades nutikalt Prantsusmaa ja Suurbritannia huve üksteisele.
Chulalongkorn sai hariduse mitmelt inglise koduõpetajalt ja reisis 1897 Euroopas ringi. Tema laialdaste reformide hulka kuulusid orjuse kaotamine, halduse tsentraliseerimine (et kärpida kohalike pealikute võimu), samuti kohtu- ja haridussüsteemi ümberkorraldamine.
Perekond.
Chulalongkornil oli kuus abikaasat ja tal sündis 33 last:
Saku valla lipp

Saku valla lipp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Saku valla lipp.
Lipp on kinnitatud 30. aprillil 1993.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp on neljast küljest punavalge hammaslõikelise äärega ümbritsetud tammeleheroheline ruudukujuline kangas, millel on kolm valget adratera (2+1). Lipu hammastikus kasutatud punane värvitoon on sama Harju maakonna vapil kasutatava punase värvitooniga. Valla kandelipu varras on roheline ja vardaehiseks hõbedane viljapea. 
Lipu normaalsuurus on 105x105 cm. Valla lipu üht originaali hoitakse vallamajas vallavanema kabinetis.
Ferdinand I (Bulgaaria)

Ferdinand I (Ferdinand Maximilan Karl Leopold Maria, Saksi-Coburgi ja Gotha prints, Saksi hertsog) (26. veebruar 1861 – 10. september 1948) oli Bulgaaria kolmanda iseseisvusaja esimene tsaar.
Ferdinand sündis Saksi-Coburgi-Gotha printsi Augusti (1818–1881) ja Orléansi printsessi Clémentine'i (1817–1907) kolmanda, noorima pojana.
7. juulil 1887 valiti Ferdinand Bulgaaria vürstiks ja 5. oktoobril 1908 kuulutas ta välja Bulgaaria sõltumatuse Osmanite riigist, võttes endale tsaari tiitli. 
1915 astus Bulgaaria esimesse maailmasõtta Saksamaa ja Austria-Ungari liitlasena.
1918. aastal sai Bulgaaria armee hävitava kaotuse osaliseks, mille järel Ferdinand I loobus troonist.
Louis V

Louis V (umbes 967 – 21. mai 987) oli Prantsusmaa (Lääne-Frangi) kuningas aastail 986–987. 
Ta on tuntud kui kuningas, "kes ei teinud midagi" (ladina keeles "qui nihil fecit", prantsuse "Louis le Fainéant").
Tema surmaga lõppes Prantsusmaal Karolingide dünastia.
Fayşal I

Faisal I (Faisal bin Husayn) (20. mai 1883 Taif – 8. september 1933) oli Iraagi kuningas.
Faisal oli Hidžazi kuninga ja Hašimiitide dünastia rajaja Ḩusayn ibn ‘Alī kolmas poeg, kes kasvatati üles ja koolitati İstanbulis, kus ta isa elas paguluses kuni 1908. aastani. Maailmasõja ajal liitus Faisal isa ja vendadega Hidžazis, etendades tähtsat osa 1916–1918 araabia rahvuslikus ülestõusus, mis vabastas Lähis-Ida Osmanite riigi kontrolli alt. Faisal juhatas Põhjaarmeed, mis ahistas Türgi vägesid sissioperatsioonidega ja vallutas oktoobris 1918 Damaskuse. 
Märtsis 1920 kuulutasid rahvuslased ta Süüria kuningaks, kuid juulis kukutasid Faisali Prantsuse relvajõud. Briti arheoloogi Gertrude Belli õhutusel korraldas Briti mandaatmaa valitsus Iraagis rahvahääletuse, millega Faisal valiti ülekaalukalt Iraagi kuningaks. 1923 kehtestas seadusandlik kogu konstitutsioonilise monarhia.
Faisal püüdis oma valitsemisajal, millesse jääb riigi iseseisvumine 1932, tugevdada panarabistlikku liikumist ning säilitas resoluutselt tasakaalu Iraagi rahvuslaste ja Briti huvide vahel. Troonil järgnes talle poeg Ghazi.
Kogu Faisal I valitsemisaja oli mõjukaim poliitik tugevalt läänemeelne Nuri as-Said, kes oli alates 1930 peaminister.
Fayşal II

Fayşal II (2. mai 1935 Bagdad – 14. juuli 1958) oli viimane Iraagi kuningas alates 1939.
Fayşal oli nagu Jordaania kuningas Husseingi Al-Ḩijāzi kuninga Ḩusayn ibn ‘Alī lapselapselaps. Fayşal päris trooni oma isalt, autoõnnetuses hukkunud kuningalt Ghazilt. Kuna ta oli siis vaid 3-aastane, valitses enamiku tema eluajast, 14 aastat riiki regendina tema onu emiir Abdul Illah. 10-aastaselt läks ta koos Husseiniga Inglismaale Harrow erakooli õppima. Ta oli Husseini sõber ja väidetavalt leppisid nad juba siis kokku oma riikide ühendamises.
Fayşal krooniti pärast 18-aastaseks saamist Iraagi kolmandaks kuningaks. Ehkki ta pärast Suessi kriisi 1956 deklareeris liitlust Egiptusega, ägenes kahe araabia riigi rivaalitsemine. 1. veebruaril 1958 sõlmisid Egiptus ja Süüria Ühendatud Araabia Vabariigi. Vastukaaluks sellele sõlmisid Fayşal ja Hussein 14. veebruaril 1958 Iraagi ja Jordaania föderatsiooni. Föderatsiooni riigipeaks sai Fayşal, sest ta oli Husseinist vanem.
5 kuud hiljem Fayşal kukutati. Hussein palus Fayşalilt sõjalist abi. Sõjaväemanöövrite käigus hõivas Abdul Karim Qasim Bagdadi ja kuulutas 14. juulil välja vabariigi. Kuningapere andis alla, ent Fayşal ja ta onu mõrvati kuningalossist väljumise ajal.
&lt;tr&gt;
Vao (Järva)

Vao on küla Järva maakonna Järva vallas. Jääb endisse Koeru kihelkonda.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 255 inimest, 1. jaanuari 2009 seisuga 269 inimest.
Vao külas Kubja-Reinu talu lähedal põllul asetseb haruldaselt valge graniitrahn, mille ümbermõõt on 15 m. Kubja-Reinu Valgekivi läheduses asub ka väiksem kultuselohkudega rahn.
Külas tegutseb Vao Raamatukogu.
Ajalugu.
Vao küla on kirjalikes allikais esmamainitud 1564. aastal.
Mõis rajati sinna Rootsi ajal, 17. sajandi lõpul. 19. sajandi algusest pärineva ühekorruselise puust mõisahäärberi ümber on vabakujuline park, kus peamised puuliigid on kask, nulg, tamm, lehis, vaher ja kastan. Endine mõisa magasiait ja kuivati on arhitektuurimälestisena kaitse all. Kultuurimälestisteks on arvatud ka mõisa peahoone ja mõisa park.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Koeru valda.
Geórgios II

Georgios II (19. juuli 1890 – 1. aprill 1947) oli hellenite kuningas (Kreeka kuningas).
Ta sündis Ateena lähedal Tatói lossis Kreeka kroonprintsi, pärastise kuninga Konstantínos I ja tema abikaasa Sophia esimese pojana. Kui tema vanaisa Geórgios I 1913 mõrvati, sai temast kroonprints (diadohh).
1917 toimus riigipööre, millega Konstantínos I kukutati troonilt ja sunniti eksiili. Geórgios järgnes oma isale ja kuningaks kuulutati tema noorem vend Aléxandros.
Kolm aastat hiljem suri Aléxandros veremürgistusse, mille sai ahvide hammustusest, ja Konstantinos I pääses referendumi tulemusena troonile tagasi.
Georgios osales sõjas Türgiga algul koloneli ja pärast kindralmajorina. 27. veebruaril 1921 abiellus Georgios Rumeenia printsessi Elisabethiga. Kreeka sai sõjas lüüa ja pärast kaotust Smyrna lahingus sundis sõjavägi Konstantinose taas troonist loobuma. Georgios krooniti uueks kuningaks.
Oktoobris 1923 kukutati ta ise. Georgios keeldus tagasi astumast, kuid lahkus 19. detsembril 1923 oma naise kodumaale Rumeeniasse. 25. märtsil 1924 kuulutati Kreekas välja vabariik ja Georgios oli sellega kukutatud. Talt võeti Kreeka kodakondsus ja tema varandus natsionaliseeriti.
Georgiose abielu nurjus. Tema naine jäi Bukaresti, kuid Georgios sõitis üha rohkem mööda maailma, külastades oma ema Firenzes ja selle ema sünnimaad Suurbritanniat. Pärast 1932. aastat ei läinud ta enam kunagi Rumeeniasse. Lasteta abielu lahutati 6. juulil 1935.
Ajavahemikul 1924–1935 vahetus Kreekas 23 valitsust, oli diktatuur ja 13 riigipöördekatset. Oktoobris 1935 kukutas kindral Georgios Kondylis valitsuse ja kuulutas välja rahvahääletuse monarhia taastamiseks. See toimus 3. novembril 1935 ja üle 95% rahvast hääletas monarhia taastamise poolt. 25. novembril naasis Georgios Kreekasse ja kuulutati kuningaks.
Oma teistkordse troonile saamise puhul saatis ta kirja tolleaegsele riigivanemale Konstantin Pätsile.
Vältimaks uusi riigipöördekatseid, rajas Georgios 4. augustil 1936 valitsusjuhi Ioannis Metaxase ajal diktatuuri. Kehtestati fašistlike joontega režiim ja range tsensuur. Muuhulgas keelustati Platoni, Thukydidese ja Xenophoni teosed.
Teise maailmasõja ajal esitas Itaalia Kreekale ultimaatumi, nõudes oma vägede lubamist riiki. 28. oktoobril 1940 Metaxas keeldus, mispeale algas Itaalia-Kreeka sõda. See oli Kreekale edukas ja kreeklased hõivasid Albaania lõunaosa, kust Itaalia neid rünnanud oli. Kuid 6. aprillil 1941 tungis Bulgaariast Kreekasse Saksamaa sõjavägi ning Kreeka ja Briti sõjavägi ei suutnud neile kaitset osutada. Kreeka okupeeriti ja juba 23. aprillil 1941 lahkus Georgios taas riigist.
31. märtsil 1946 korraldati taas referendum küsimuses, kas taastada monarhia või vabariik. 90% valimisaktiivsuse juures sai monarhia 67% valijate toetuse ja Georgios naasis troonile. Seepeale puhkes riigis kodusõda rojalistide ja vabariiki soovinud kommunistide vahel. Georgios oli sel ajal juba väga haige ja suri 1. aprillil 1947 oma lossis.
Troonil järgnes talle tema noorem vend Pavlos.
Rabat

Rabat (Ar-Ribāţ) on Maroko pealinn, riigi suuruselt teine linn Casablanca järel. See asub Atlandi ookeani rannikul Bou Regregi jõe suudmes. Jõe vastaskaldal asub Salé linn.
Ajalugu.
Rabati kohal asus 3. sajandil eKr asula nimega Chellah. Roomlased rajasid sinna 40. aastal Sala Colonia asula ja lahkusid sealt 250. aastal, jättes linna berberitele.
1146 muutis Almohaadi valitseja Abd al-Mu'min asula kindluseks ja andis sellele 1170 nimeks Ribatu l-Fath (võidu kants), millest pärineb ka tänapäeva nimi. Ent sellele järgnes hoopis sajanditepikkuna allakäik. 1515 teatas mauri rändur El-Wassan, et linnas on ainult sada asustatud maja.
1627 ühinesid Rabat ja Salé Bou Regregi Vabariigiks. See oli piraatide riik. Kuigi Alaviidid 1666 ühendasid Maroko, ei suutnud nad piraadiriiki kuidagi endale allutada. Alles 1818 varises Bou Regregi riik kokku, ent piraatlus jätkus sellegipoolest kuni 1829. aastani, mil linna vallutasid Austria väed kättemaksuks Austria kaubalaeva kaaperdamise eest.
1912. aastal vallutasid prantslased Maroko ja Prantsuse kindral Hubert Lyautey viis Maroko pealinna Fèsist üle Rabati, sest berberite ülestõusud olid muutnud Fèsi ebakindlaks kohaks. Ka sultan Yusef ben Hassan (valitses 1912–1927) ja kuningas Mohammed V (pärast Maroko iseseisvumist 1956) valisid pealinnaks Rabati.
Casablanca

Casablanca (hispaania 'valge maja', araabia الدار البيضاء "ad-Dār al-Bayḍāʼ") on Maroko suurim linn. Asub Atlandi ookeani rannikul.
Elanike arv on üle 3,5 miljoni.
1943. aastal toimus linnas Casablanca konverents.
Hassan II

Hassan II (9. juuli 1929 – 23. juuli 1999) oli Maroko kuningas alates 1961.
Hassan II tõusis troonile pärast oma isa, kuningas Mohammed V surma. 1965 Casablancas puhkenud rahutuste järel kehtestas ta diktatuuri ja elas üle kaks riigipöördekatset. Endise Hispaania Lääne-Aafrika, Lääne-Sahara okupeerimine 1976 võimaldas Hassanil saavutada rahvahulkade poolehoidu ja tugevdada võimu. 1984 naasis ta põhiseadusliku valitsemise juurde: rahvusliku ühtsuse valitsust hakkas juhtima tsivilist.
1998 leppis osales Hassan II valitava valitsuse moodustamises, kuigi see jäi monarhia kontrolli alla.
Perekond.
Kuninga abikaasa oli printsess Lalla Latifa Hammou (1946–2024) ja neil on 5 last:
Juuru valla lipp

Juuru valla lipp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Juuru valla lipp.
Lipp kinnitati Riigikantselei sümboolikaosakonna poolt 4. mail 1998.
Lipu kirjeldus.
Rohelise ristkülikukujulise kanga ülaservast, 2 ühiku kauguselt vardapoolsest otsast ning samakaugelt lipu lehviva otsa allservast suunduvad lipu keskele kaks sirget valget 1,2 ühiku laiust riba, mis pärast keerdumist teineteise ümber suunduvad horisintaalselt vastasotstesse.
Lipu normaalsuurus on 105 x 165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut. 
Lipu kasutamise kord.
Valla lipp heisatakse:
Valla lippu kasutatakse valla esindamisel väljaspool valla piire.
Valla lippu võivad vallavalitsusega kooskõlastatult kasutada tseremooniatel ja teistel pidulikel üritustel vallas asuvad äriühingud, ettevõtted, asutused ja organisatsioonid, samuti eraisikud.
Valla lipu valmistamine ja levitamine toimub valla kantselei kaudu.
Noor Eesti

Noor Eesti oli eesti progressiivroki ansambel, mis tegutses aastatel 1976–1977. 
1976. aasta sügisest kuni 1977. aasta suveni tegutses ansambel Rein Rannapi juhatusel, mille päris nime Noor Eesti polnud võimalik ansambli tegutsemise ajal avalikult kasutada. Helilooja ja pianist Rein Rannap oli Rujast lahkunud (jättes Margus Kappeli Rujasse Noorsooteatri "Protsessi" lavastusse end asendama) ja asutas uue ansambli. Tegemist oli superansambliga, mis tähendas, et sellesse olid koondatud pillimehed, kes olid muusikuna juba nime teinud. Lisaks Rannapile, kes oli tuntud Ruja asutajana, kuulusid sinna Tajo Kadajas ansamblist Meie, Tõnu Tormis Gunnar Grapsi ansamblist Ornament ja Ivar Sipra ansamblitest Positron ja Mess. Tänased süvamuusika professionaalid organist Andres Uibo ja fagotimängija Heitti Riismäe olid siis alles oma muusikutee alguses. Tasub tähele panna, et ansamblist puudus soolokitarr – nii mõnigi arvas, et tegemist oli Rannapi allergiaga Andres Põldroo või Jaanus Nõgisto kitarri vastu. 
Ansambli Noor Eesti tuntuim laul on kindlasti "Ühes väikses Eesti linnas", mis ilmus esmakordselt Tajo Kadajase sooloplaadil "Vihmade taga" aastal 2001. Märkimist väärivad veel Noor Eesti laulud "Lendav järv", "Edasijõudnud inimene" ja "Sünd". Ainsad Noor Eesti avalikud esinemised toimusid 1. ja 2. aprillil 1977 Kalevi spordihallis, kus teiste bändide hulgas astus üles ka ansambel Ruja (nn Proge-Ruja). Sellest hoolimata on rahvasuu kõiki Noor Eesti laule omistanud Rujale või pidanud nende laulude esitajaks Tajo Kadaja asemel hoopis Urmas Alendrit. Noor Eesti läks laiali, kuna Rannap õppis tol ajal Moskva Konservatooriumi aspirantuuris ja aega jäi tal bändi jaoks lihtsalt napiks. Rannap kirjutas Noor Eesti jaoks ühtekokku ligi paarkümmend laulu. Kümmekond neist on olemas Rein Rannapi nelikplaadil "Varajased laulud". Kõigepealt Noor Eesti enda 4 laulu CD 3-l, kusjuures nende hulgast puudub laul "Kitsarööpaline", mis on siiski kuulatav Youtube'ist. Edasi on Tõnis Mäe esituses laul "Naera, naera". Siis Rannapi ja Kadajase 1980. aastal kahekesi salvestatud laulud "Kanarbik", "Allik" ja "Tühjad raamid". Kõik ikka CD 3-l. Lõpuks veel "Lillede surm", mis bändi esituses oli loomulikult progelik lugu, aga sai lõpuks tänu mingile lauluvõistlusele estraadiliku seade ja on CD 1-l koos teiste estraadilauludega, esitajateks Silvi Vrait ja Fix.
Urmas Alender

Urmas Alender (22. november 1953 Tallinn – 28. september 1994 Läänemeri Utö lähedal) oli eesti laulja ja laulukirjutaja, ansambli Ruja solist.
Haridus ja näitlejatöö.
Alender lõpetas 1972. aastal Tallinna 16. keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lennus). Ta oli aastatel 1978–1981 Nukuteatri näitleja, seejärel tegutses ta vabakutselisena.
Tuntumad lavastused, kus ta osales, olid tolleaegses Noorsooteatris 1975. aastal "Protsess" (Abby Mann / Kalju Komissarov; kus etendusesse oli kaasatud ka ansambel Ruja) ning 1980. aastal "Johnny" (Olav Ehala / Mati Unt / kogu Ruja koosseis; mängiti vaid viis korda, kuni see keelati). Nukuteatris proovis ta ka luulekavadega esineda, nagu 1980. aastal "Vaikusse, valgusse, puhtusse minna" (eesti luuletajate tekstid), millele teatrikriitika aga ei olnud soodne.
Muusikutee.
Põhikooli lõpuaastatel hakkas Alender koos sõbra ja klassivenna Tiit Haagmaga kitarri mängima ja bändi tegema. Ansambli nimeks sai Varjud. Neid kutsuti ülekoolilistele üritustele mängima, samuti mängisid nad teistes koolides. Seejärel laulis Alender aeg-ajalt ka ansamblis Andromeeda. 
1971. aastal alustas Rein Rannapi eestvedamisel tegevust progressiivse roki (samuti hard rock’i ja heavy metal’i viljelenud) ansambel Ruja, mille algkoosseisus oli ka Urmas Alender. Isikupärase lauljana oli Alender Ruja solistiks kuni selle laialiminekuni 1988. aastal, olles ühtlasi selle tegevusajal ansambli ainus püsiliige. 
Aastatel 1974–1976 juhtis Alender ansamblit Teravik, ühte omapärasemat-avangardsemat Eesti rockbändi üldse.
Urmas Alender oli legendaarse punkbändi Propeller asutajaliige, mis alustas mängimist 1979. aastal, kuid keelustati 1980. aasta septembris peale Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio meeskondade skandaalselt lõppenud jalgpallimatši.
Ta on sisse laulnud heliplaate ja -kassette, sealhulgas "Ruja", "Üle müüri", "Kivi veereb", "Pop Ruja", "Pust budet vsjo", "Must lind", "Hingelind".
Alender on laulnud peamiselt Rein Rannapi või omaenda meloodiaga ning Ott Arderi või Juhan Viidingu tekstidele kirjutatud laule. On säilinud ka haruldane Stockholmis tehtud salvestis Toivo Kurmeti laulust "Flying Away", mis on avaldatud Toivo Kurmeti albumis "Muusikavooluses" (Stockholm, 2008).
Isiklikku.
Urmas Alenderi vanemad olid Artur ja Ummi-Angela Alender. Õde Siivi oli temast kaks aastat noorem.
Urmas Alender abiellus 2. juulil 1976. aastal Liiviga, neil oli selleks ajaks sündinud poeg Ion (sündinud 1975). 1979. aastal sündis neil ka tütar Yoko. Paar läks lahku 1982. aastal.
Urmas Alender ja Helje Kaskel abiellusid 8. oktoobril 1985. aastal. 1989. aastal kolisid nad Rootsi, kaasas Alenderi tütar Yoko eelmisest abielust. Paar läks lahku 1992. aastal, kuid abielu jäigi lahutamata.
Augustis 1994 kihlus Alender Susanne-Annely Piiperiga.
Urmas Alender hukkus 1994. aasta 28. septembri ööl Estonia katastroofis. 
Liia Sakkos on teinud Urmas Alenderist dokumentaalfilmi "Teisel pool vett" (2003).
Lahore

Lahore on linn Pakistanis, Pandžabi provintsi keskus. Asub Kirde-Pakistanis India piiri ja Ravi jõe lähedal.
Lahore on Pakistani suuruselt teine linn Karachi järel.
Lahore'ist sai 1585. aastal Mogulite riigi pealinn ja Pakistani kultuuriline keskus. Linnas leidub palju ajaloolisi ehitisi. Lahore'i fort ja Shalamāri aiad kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Välislingid.
Lahore'i linnavalitsuse koduleht
Karachi

Karachi on linn Pakistanis, Sindhi provintsi keskus. Asub Lõuna-Pakistanis Araabia mere kaldal. Linna läbivad Maliri ja Lyari jõgi. 
Karachi on Pakistani suurim linn ja üks maailma suurimaid. Erinevatel hinnangutel on rahvaarv koos eeslinnadega kuni 24 miljonit. 
Linn rajati kaluriküla kohale 18. sajandi lõpus.
Karachi oli alates Pakistani iseseisvumisest 1947. aastal kuni 1959. aastani Pakistani pealinn.
Wilhelm (Albaania vürst)

Wilhelm (sündinud Wilhelm Friedrich Heinrich, Wiedi prints, "Wilhelm zu Wied"; 26. märts 1876 – 18. aprill 1945) oli Albaania vürst Vilhelm aastal 1914.
Tema vanemad olid Wiedi vürst Wilhelm (1845–1907) ja Madalmaade printsess Marie (1841–1910). 
30. novembril 1906 abiellus ta Waldenburgis Schönburg-Waldenburgi printsessi Sophiega (1885–1936), üks tütar ja üks poeg:
Valituna suurriikide poolt Albaania vürstiks, asus ta valitsema 7. märtsil 1914, kuid lahkus maalt Esimese maailmasõja puhkemise tõttu 5. septembril samal aastal. Ta ei loobunud kunagi troonist ja pärast Esimest maailmasõda üritas ta tulutult oma trooni tagasi saada.
Stresa

Stresa on väikelinn Itaalias Piemonte maakonnas Verbano-Cusio-Ossola provintsis Lago Maggiore ääres 200 m üle merepinna.
Stresa on juba aastasadu tuntud kuurort. Alates 20. sajandi algusest on turism kohalike elanike põhiline sissetulekuallikas. Turistid lähevad sinna nii ilusate vaadete pärast järvele kui ka ajalooliste ja kultuuriliste vaatamisväärsuste pärast. Stresa sadamast pääseb Borromeo saartele, mis samuti on turistide seas populaarsed.
Ajalugu.
Esimest korda on Stresat kirjalikes allikates mainitud 998.
15. sajandil oli sel kohal kaluriküla, mis allus Visconti aadlisuguvõsale. Hiljem läks ta Borromeo suguvõsa võimu alla.
Aristokraadid rajasid Stresasse villasid juba sajandeid tagasi, kuid tõeliselt populaarseks sai ta 1906. aastal, kui Simploni kuru alla rajati tunnel, mis võimaldas linnani rajada raudtee ka põhja poolt üle Alpide.
1948. aastal külastas Stresat Ernest Hemingway, kelle romaani "Jumalaga, relvad" üks osa toimub Stresas Borromeo saarte hotellis. Sel põhjusel toimus 2002. aastal Stresas 10. ülemaailmne Hemingway konverents.
Stresas on korraldatud kaks konverentsi. 1935. aastal sõlmisid Suurbritannia, Prantsusmaa ja Itaalia natsismivastase liidu, et täita Locarno ja Versailles' rahulepingu tingimusi ning tagada Austria iseseisvus. 1958 sõlmisid Euroopa Majandusühenduse riigid seal ühise põllumajanduspoliitika alused, millest tänapäeval on välja kujunenud üldine põllumajanduspoliitika (Common Agricultural Policy, CAP).
Igal suvel toimub Stresas rahvusvaheline klassikalise muusika festival "Settimane Musicali".
Verbania

Verbania on linn Itaalias Piemonte maakonnas, alates 1992 Verbano-Cusio-Ossola provintsi halduskeskus.
Verbana asub Lago Maggiore järve ääres 197 m kõrgusel merepinnast, olles piirkonna suurim tööstus- ja kaubanduskeskus. Verbania loodi 1939. aastal Intra ja Pallanza linnade ning paari väiksema küla (sh Fondotoce ja Suna) ühendamisel. 
Linna keskväljakult Piazza Garibaldilt avanevad suurepärased vaated järvele. Varbaniast on kümneminutilise laevasõidu kaugusel asuvad Borromeo saared. Väike San Giovanni saar asub Verbania linnale väga lähedal.
Verbanas asub botaanikaaed Villa Taranto, kus 20 ha suuruses pargis kasvab üle 20 000 taime.
Verbana kaitsepühak on Püha Viktor. Linna aastapäeva tähistatakse 8. mail.
Taebla valla lipp

Taebla valla lipp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Taebla valla lipp. 
Lipp oli kasutusel 5. oktoobrist 2004 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Oru ja Risti vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks.
Lipu autor on Agu Kübarsepp.
Lipu kirjeldus.
Taebla valla lipp on täisnurkne roheline kangas, mille keskel on Taebla valla vapi kujutis. Vapi kõrgus moodustab 2/3 lipu kõrgusest. Pidulik lipp võib olla ümbritsetud kuldse narmasäärisega ja olla kaunistatud ilunööridega. Roheline ja kollane värv lipul on sama tooni vapi rohelise ja kuldsega.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7 : 11 ning lipu normaalsuurus ei ületa Eesti riigilipu normaalsuurust ehk 1050 × 1650 mm.
Põhjendus.
Roheline värv viitab valla pidevale arengule, kollane on aga küpsuse ja jõukuse värv. 
Lipukavandikonkurss.
22. jaanuaril 2004 Taebla vallavalitsuse poolt välja kuulutatud valla vapi ja lipu kavandite konkursi tööde esitamise tähtajaks oli 1. aprill 2004. Sama aasta 21. juunil kinnitas vallavalitsus konkursi tulemused, kus konkursikomisjoni ettepanekul tunnistati võitjaks Agu Kübarsepa esitatud kavandid. Võitnud kavandid kinnitas Riigikantselei 5. oktoobril 2004.
Einhard

Einhard (u 770 – 14. märts 840) oli frangi ajaloolane, Karl Suure abiline ja biograaf.
Einhard oli aadlik. Ta kasvas üles ja sai hariduse Fulda kloostris ning võeti Karl Suure õukonda 791. või 792. aastal. Ta võitis Karl Suure erilise usalduse, mistõttu too määras ta paljude kloostrite ilmikabtiks.
Ta on ladinakeelse teose "Karl Suure elu" ("Vita Caroli Magni") autor ja "Kuninglike frangi annaalide" ("Annales Regni Francorum") kaasautor. Ta võttis eeskuju Suetoniusest ja teistest rooma biograafidest. "Karl Suure elu" peetakse keskaja üheks silmapaistvaimaks elulookirjelduseks.
Einhardi mõjul ehitati Aachenisse, Michelstadti ja Seligenstadti avalikke hooneid.
Pärast Karl Suure surma oli ta Ludwig Vaga kirjutaja.
Biella

Biella on linn Itaalias Piemonte maakonnas, Biella provintsi halduskeskus.
Asub Alpide jalamil Bo mäeaheliku Mucrone ja Camino mäe külje all u 420 m kõrgusel üle merepinna. Linnast läänes voolab Elvo jõgi, idas Oropa ja Cervo jõgi.
Ajalugu.
Biella oli algselt liguuri ja keldi hõimude asula.
Esimest korda mainiti linna (Bugella) kirjalikes allikates 826. aastal. 10. sajandil langobardide ja frankide ajast pärineb Biella Lombardia romaani stiilis baptisteerium.
Võsu lipp

Võsu lipp oli Lääne-Viru maakonnas asunud Võsu valla lipp ja hiljem Vihula valda kuulunud Võsu aleviku lipp.
Lipp kinnitati 4. märtsil 1998 ja valla lipuna oli see kasutusel kuni 1999. aastani, mil ühineti koos Vihula vallaga ühtseks Vihula vallaks. Pärast ühinemist oli Võsu valla senine lipp kasutusele Võsu aleviku lipuna ja seda kasutati koos Vihula valla lipuga.
Lipu kirjeldus.
Võsu aleviku lipp on valge ristkülik, mille vardapoolne osa on kolme mõõtühiku ulatuses sinine. Valge osa keskel on Võsu vapilt pärit kollane päike. Lipu alumises ääres on kolmekordne sinine lainejoon. Vardapoolse sinise osa peal on valged lainejoone pikendused.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalmõõtmed 1050 × 1650 mm.
Lipu kasutamise kord.
Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub sündsal viisil vallavalitsuse poolt hävitamisele. Otsustuse sümboolika kasutamiskõlbmatuse kohta võtab vastu vallavalitsus.
Kintamani

Kintamani on küla Bali saarel Indoneesias. Kintamani asub merepinna suhtes 1500 meetri kõrgusel. 
Küla on tuntud turismikoht, kuna sealt avaneb hea vaade Baturi vulkaanile ja vulkaanilise päritoluga Baturi järvele. Külas tegeldakse tänu soodsale kliimale ka puuviljakasvatusega. Tuntust on saavutanud sealne hommikune turg, mida peetakse iga kolme päeva tagant.
Walesi prints

Walesi prints, mis algselt tähendas Walesi vürsti ehk valitsejat (kõmri keeles "Tywysog Cymru"), on tiitel, mille saab Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (enne seda ka Suurbritannia kuningriigi ja enne seda Inglismaa kuningriigi) troonipärimisjärjekorras esimene troonipärija. Kuni 8. septembrini 2022 kandis Walesi printsi tiitlit kuninganna Elizabeth II poeg prints Charles (Šotimaal kasutas prints Charles selle asemel Šotimaa troonipärija tiitlit Rothesay hertsog), pärast kuninganna surma ja Charlesi troonile saamist andis ta tiitli oma vanemale pojale Williamile. 
Walesi printsi tiitli ajalugu ulatub tagasi 1301. aastasse, mil Inglismaa kuningas Edward I vallutas Walesi ja andis selle tiitli oma pojale prints Edwardile (hilisem Inglismaa kuningas Edward II).
Walesi printsi tiitli saab vaid vahetu troonipärija. Walesi printsi tiitel ei kandu uuele pärijale automaatselt ei sünni ega vanema trooniletõusu korral – prints Charles sai automaatselt Cornwalli hertsogiks 1952. aastal, kuid Walesi printsiks sai ta eraldi seadusega alles 1958. aastal. Walesi printsi abikaasa saab Walesi printsessi tiitli. Kuna Walesi printsessi tiitel ei ole sünnipärane, võib selle kasutamise õigusest, näiteks lahutuse korral, ka ilma jääda. Praeguse kuninga Charles III abikaasa Camilla otsustas Walesi printsessi tiitlit mitte kasutada, kuna see oli tugevalt seotud prints Charlesi esimese abikaasa, Walesi printsessi Dianaga (inglise keeles ei ole õige öelda "printsess Diana", kuna printsessitiitel saadakse ainult sünnipäraselt), ning kandis Cornwalli hertsoginna tiitlit (Charles oli ühtlasi Cornwalli hertsog). 
Walesi printsi ja Walesi printsessi poole pöördumisel kasutatakse kõnetlusvormelit "Teie Kuninglik Kõrgus" ("Your Royal Highness").
Penalti

Penalti on jalgpallis 11 meetri kauguselt löödav karistuslöök.
Karistusalas reeglite tõsise rikkumise eest määratakse penalti ehk karistuslöök, mis rikkumise asukohast sõltumata sooritatakse penalti märgilt, 11 meetri kauguselt väravast. Palli võib lüüa otse väravasse. Löögi sooritamise ajal ei tohi karistusalas olla kedagi peale väravavahi ja lööja. Kui seda reeglit rikub kaitsev meeskond ja pall läheb väravasse, siis värav loeb. 
Korduslöök võidakse määrata aga juhul:
Kui penaltivääriline rikkumine leiab aset poolaja või mängu lõppedes, tuleb mänguaega pikendada, kuid mitte rohkem kui löögi sooritamiseks vajalik: 
Viigiga lõppenud karikamängudes, kus mängu tulemus otsustatakse penaltitega, võivad penalti löömise reeglid olla vastavalt sarja reglemendile teistsugused.
Ḩusayn (Jordaania)

Ḩusayn ibn Ţalāl (14. november 1935 Amman – 7. veebruar 1999 Amman) oli Jordaania kuningas aastatel 1952–1999.
Ḩusayn sai kuningaks, kui tema isa kuningas Talal tunnistati vaimuhaigeks. 1967 kaotas oma kuningriigi Jordan jõest lääne poole jääva osa Araabia-Iisraeli sõdades, 1970 surus maha Palestiina Vabastusorganisatsiooni (PVO) sissid, kes tegutsesid Jordani jõe idakaldal, praeguse Jordaania territooriumil. Ḩusayn kujunes mõõdukaks jõuks Lähis-Ida poliitikas, 1994 sõlmis ta Iisraeliga rahulepingu, mis tegi lõpu 46 aastat kestnud sõjaseisukorrale kahe riigi vahel.
Kui Iraak annekteeris 1990 Kuveidi, püüdis Ḩusayn vahendada vaenupooli, riskides rikkuda suhted mõlemaga. 1993 eemaldus ta avalikult Iraagi liidrist Saddam Husseinist. Kuu enne surma kõrvaldas Ḩusayn oma venna troonipärijate hulgast ja troon läks tema vanimale pojale Abdullah ibn Husseinile.
Perekond.
Kuningal oli 4 naist ja neil oli 11 last:
Covasna maakond

Covasna maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Transilvaanias.
Maakonna elanikest 74% on ungarlased, 23% rumeenlased ja 3% mustlased.
Ivar Sipra

Ivar Sipra (18. november 1954 – 26. november 2022) oli eesti muusik, laulja ja laulukirjutaja.
Ta lõpetas 1973. aastal Tallinna 1. Keskkooli.
Ivar Sipra mängis ansamblites Positron, Mess (1975–1976), Noor Eesti (1977) ja Meie (2002) peamiselt trummi. Alates 1990. aastatest esines laulja ja laulukirjutajana.
Nõid

Nõiaks nimetavad paljud rahvad isikut, keda usutakse suutvat oma teadmiste, oskuste ning eriliste võimete või sidemete abil mõjutada maailma ja seda valitsevaid jõude. Eri rahvaste usundid seletavad nõidade, šamaanide, võlurite, ravitsejate, posijate, "teadmameeste" jts võimete allikaid ja olemust erinevalt.
Nõidust seostatakse tänapäeval enamjaolt ebausuga ning põhjendatakse uskumisega maagilistesse jõududesse ja nende inimliku mõjutamise võimalikkusse. 
Ristiusk suhtub nõidusse taunivalt ning peab nõidade nõiavõimete allikaks tavaliselt ühendust saatanaga. Keskajal kasutati kristlikus Euroopas mitmesuguseid meetodeid nõidade tuvastamiseks. Kuna nõidumine oli karistatav ilmaliku või kirikliku seadustiku alusel, peeti nõidade üle kohtuprotsesse (vt nõiaprotsessid), mille süüdimõistva tulemuse korral nõidu sageli hukati. Eestis põletati esimene nõid väidetavalt 1588. aastal. Hukatud nõidade arvu hinnangud eri allikais kõiguvad väga laialt.
Muinasjuttude ja nendest mõjutatud ilukirjanduse, filmide jms põhjal on popkultuuris välja kujunenud ettekujutus nõiast, kes kannab teravatipulist kübarat, loeb salapäraseid nõiaraamatuid, keedab katlas nõiarohtusid ja lendab luua seljas ning kelle seltsilisteks on must kass, vares, öökull või kärnkonn. Head ja kurjad nõiad on mitmete populaarsete lasteraamatute peategelasteks.
Kesk-Euroopas levinud kujutluspilt nõiast, kui teravatipulise kübara, katla, luua ja kassiga naisest on inspireeritud naispruulimeistritest, sest kuni keskajani oli õlle valmistamine eelkõige naiste töö. Nõiaprotsessid muutsid aga seda praktikat, sest selles äris töötamine muutus naistele liiga ohtlikuks.
Kelly Holmes

Kelly Holmes (sündinud 19. aprillil 1970 Pemburys) on Suurbritannia endine kergejõustiklane (põhidistantsid olid 800 m ja 1500 m). Kahekordne olümpiavõitja (2004).
Holmes on Briti armee soomuskorpuse aukolonel. Ta külastas 2020. aastal Tapal teenivaid Briti kaitseväelasi.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Sydney 2000
Ateena 2004
Maailmameistrivõistlustel.
Göteborg 1995
Pariis 2003
Euroopa meistrivõistlustel.
Helsingi 1994
München 2002
Briti Rahvaste Ühenduse mängudel.
Victoria 1994
Kuala Lumpur 1998
Manchester 2002
Isiklikku.
Kelly Holmes oli sportlasena 164 cm pikk ja kaalus 55 kg.
Formaliin

Formaliin on formaldehüüdi e. metanaali 37-protsendine vesilahus, millele tavaliselt on lisatud mõni protsent metanooli. 
Metanooli sisaldavas formaliinis on metanaali tegelik sisaldus umbes 36%. 
Peaaegu kogu metanaal on formaliinis polümeriseerunud. 
Formaliinil on iseloomulik ebameeldiv lõhn.
Formaliinil on tugev desinfitseeriv toime, mistõttu teda kasutatakse konserveerimis- ja desinfitseerimisvahendina. Näiteks konserveeritakse formaliinis laipu ja elundeid, mida kasutatakse õppevahenditena ja muuseumieksponaatidena.
Atsetoon

Atsetoon ehk 2-propanoon ehk dimetüülketoon (keemiline valem CH3COCH3) on tuleohtlik madala keemistemperatuuriga (56 °C) ja sulamistemperatuuriga (–95 °C) läbipaistev vedelik, mis kuulub ketoonide aineklassi. 2-propanooni saadakse sünteetiliselt propeenist.
Atsetooni molaarmass on 58,08 g/mol ja tihedus 0,791 g/cm3. Atsetoon seguneb veega, samuti benseeni, alkoholi, dimetüülformamiidi ja eetriga.
Atsetooni kasutatakse plastide tootmisel ja lahustina, näiteks küünelakieemaldajana ja puhastusainena laborites.
Seda esineb ka inimese veres ja uriinis, kuna atsetooni tekib organismis normaalsete metaboolsete protsesside käigus. Diabeetikud toodavad teiste inimestega võrreldes rohkem atsetooni. Lastel ja rasedatel naistel on vere atsetoonisisaldus suurem kui täiskasvanutel keskmiselt. Suurtes kogustes on atsetoon toksiline. Selle aurud ärritavad silmi ja limaskesti ning suures koguses mõjuvad anesteetikumina. Allaneelates ärritab tugevalt limaskesti ning pikaajalisel liigsel kokkupuutel nahaga põhjustab selle rasvatustumist, mis võib viia dermatiidi tekkimiseni.
Tootmine.
Tänapäeval kasutatakse atsetooni tootmiseks laboritingimustes peamiselt kumeeni-protsessi, mille võrrand on järgmine:
Teised võimalused atsetooni saamiseks on isopropanooli dehüdrogeenimine või oksüdeerimine metalliliste katalüsaatoritega, butaani oksüdeerimine aurufaasis ja sünteetilise glütserooli tootmise kõrvalsaadusena.
Iași maakond

Iași maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Moldova piirkonnas. Piirneb idas Moldovaga.
Elanikest on 98% rumeenlased.
Harghita maakond

Harghita maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Transilvaanias.
Elanikest on 85% ungarlased ja 13% rumeenlased.
Maramureși maakond

Maramureși maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Rumeenias. Maakonna lõunaosas olev Târgu Lăpuși linn ja selle ümbrus asub Transilvaanias. Piirneb põhjas Ukrainaga.
Elanikest on 82% rumeenlased, 7,5% ungarlased ja 6,8% ukrainlased.
Botoșani maakond

Botoșani maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Moldovas ja Bukoviinas. Piirneb põhjas Ukrainaga ja idas Moldova Vabariigiga.
Maakond on tasandikuline, suuremad jõed on Siret, Prut ja Jijia.
Elanikest on 98% rumeenlased.
HIM

HIM (tuntud ka kui His Infernal Majesty ja HER) oli Soome bänd, mis loodi 1991. aastal, kuid tegutses aktiivselt alates 1995. aastast. See viljeles romantilist rokki. Bänd esitas oma viimase loo 2017. aasta vana-aastaõhtul Helldone Festivali raames.
Esialgu kasutas bänd nime His Infernal Majesty. Seetõttu juhtus, et teda aeti segamini Kanada "thrash metal"'i bändiga Infernäl Mäjesty. Alates 1998 ilmunud singlist "Wicked Game" kasutab ta nime HIM, kuigi see on põhjustanud segiajamist USA post-roki bändiga HIM ja USA kristliku bändiga 4HIM. Oma teise stuudioalbumi "Razorblade Romance" väljaandmisel selgus, et USA bändile HIM kuuluvad selle nime kasutamise õigused USA-s, mistõttu selles riigis levitati seda plaati nime all HER. Kui nad seejärel Euroopas, eriti Saksamaal turneele läksid, pidid nad seetõttu kasutama nime HIM and HER. Lõpuks ostis HIM endale selle nime kasutamise õigused ka USA-s ja sellest ajast peale kasutab seda nime kõikjal maailmas.
HIM võitis 2001. aasta Viva 2 televaatajate lemmiku tiitli ja Komeedi auhinna.
Missugusesse žanri kuuluvat muusikat HIM teeb, see ei ole päris selge. Oma kolmandal, 2001. aastal ilmunud albumil "Deep Shadows &amp; Brilliant Highlights" nimetas bänd oma muusikat alternatiivseks, kuid tavaliselt kasutavad nii bändi liider Valo kui ka fännid sõnu "love metal". Valo ütles, et bänd asutati "Black Sabbathi tribuutbändi tüüpi" bändina. Ta on ka teatanud, et on tüdinud sellest, et ajakirjanikud ja teised intervjueerijad küsivad temalt ja bändilt, missugusesse žanri nende muusika kuulub, ning et vastus sellele küsimusele on "love metal". Seda nime kannab ka nende 2003 välja antud neljas album. Kriitikud on nende stiili nimetanud "gothic rock"'iks, "gothic metal"'iks, süngeks rokiks, alternatiivrokiks, alternatiivseks "metal"'iks ja "heavy metal"'iks.
Suceava maakond

Suceava maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Moldovas ja Bukoviinas, väike lääneosa asub Transilvaanias. Piirneb põhjas Ukrainaga.
Maakonna lääneosa jääb Karpaatidesse, suuremad jõed on Siret, Moldova ja Jijiu.
Ujumise maailmameistrivõistlused

Ujumise maailmameistrivõistlused on suurvõistlus, mille käigus selgitatakse välja maailmameistrid ujumises, kujundujumises, veepallis ja vettehüpetes.
Ajalugu.
Ujumise maailmameistrivõistluste ajalugu algas 1973. aastast, kui Belgradis toimusid esimesed maailmameistrivõistlused. Võitjad selgitati ujumises, vettehüpetes, meeste veepallis ja uuel alal kujundujumises.
Võitjate hulgas oli palju neid, kes olid aasta varem Müncheni olümpiavees kuulsust võitnud: Roland Matthes, John Henckens, Gunnar Larsson, Keena Rothammer, Ulrika Knape, Klaus Dibiasi ja teised (olümpiamängude kangelane Mark Spitz ei võistelnud).
Järgmine MM peeti kahe aasta pärast 1975. aastal Colombias Cali linnas. Kolmas MM toimus 1978. aastal Lääne-Berliinis. Edasi otsustas Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon hakata MM-i korraldama olümpiamängudevahelistel paarisaastatel. Alates 2001. aastast korraldatakse maailmameistrivõistlusi iga kahe aasta tagant paaritutel aastatel.
Keiser Meiji

Keiser Meiji (pärast surma 明 治天皇 "Meiji Tennō") ehk Mutsuhito (jaapani 睦仁) (3. november 1852 – 30. juuli 1912) oli Jaapani keiser 1867. aastast 1912. aastani. Mutsuhito deviis oli Meiji ('särav valitsus' või 'valgustatud rahu').
Ta kuulutas ennast Jaapani valitsejaks pärast oma isa Osahito surma ja lõi Tokugawa šoguni Yoshinobu vägesid. Mutsuhito viis oma residentsi Kyōtost Tōkyōsse. Tänu tema reformidele tõusis Jaapan üheks maailma suurvõimuks. Tema valitsusajal peetud Vene-Jaapani sõjas ja Hiina-Jaapani sõjas võitis Jaapan Venemaad ja Hiinat.
Solvang (linn)

Solvang (taani 'päikeseväli') on linn Ameerika Ühendriikides Californias Santa Barbara maakonnas.
Linna asutasid 1911. aastal taani immigrandid.
Elanike arv on 5300 (2000).
Teleormani maakond

Teleormani maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Munteenias ja piirneb lõunas Bulgaariaga.
Maakond asub valdavalt tasandikul, lõunaosa asub Doonau orus.
Üle 97% elanikest on rumeenlased.
Teleormani maakond on põllumajanduslik piirkond. Peamised tööstusharud on toiduainete-, keemia- ja tekstiilitööstus.
Călărași maakond

Călărași maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Munteenias ja piirneb lõunas Bulgaariaga.
Üle 95% elanikest on rumeenlased, ligi 5% on mustlased.
Dolji maakond

Dolji maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Olteenias ja piirneb lõunas Bulgaariaga.
Üle 96% elanikest on rumeenlased, suurim vähemus on mustlased.
Maksim Gorki

Maksim Gorki (vene Максим Горькій või Горький; kodanikunimega Aleksei Maksimovitš Peškov; vene Алексей Максимович Пешков; 28. märts (vkj 16. märts) 1868 Nižni Novgorod – 18. juuni 1936 Gorki, Moskva oblast) oli vene kirjanik.
Maksim Gorki oli sotsialistliku realismi esindaja.
Tulevane Tšehhoslovakkia president Tomas Garrig Masaryk vastas Maxim Gorkyga ja 1911 külastas teda Capris. Nad kohtusid ka revolutsioonilises Petrogradis 1917. aasta mais. 
Alates 1929. aastast oli Maksim Gorki kirjastuse Academia toimetuse esimees. 
Kirjaniku eestvõttel asutati 1933. aastal Moskvas Kirjandusinstituut, mis kannab tema nime.
Valik teoseid.
Eesti keeles veel ilmunud:
Tunnustus.
Gorki nime on kandnud mitmed endised ja praegused asutused endises Nõukogude Liidus, Eestis näiteks kalurikolhoos Rakvere rajoonis ja Sompa linnaosa kultuurimaja, Gorki-nimeline on olnud ka Tallinna Keskraamatukogu.
Nõukogude ajal oli praegune Nižni Novgorodi oblast Gorki oblast ja Gorki sünnilinn Nižni Novgorod kandis Gorki nime. Ka seal linnas tegutsev autotehas GAZ on tuntud kui Gorki autotehas.
Jekaterinburgis tegutses M. Gorki nimeline Uurali Riiklik Ülikool.
‘Abbās II (Egiptus)

‘Abbās II ehk ‘Abbās II Ḩilmī Paša (araabia keeles عباس حلمي باشا ; 14. juuli 1874 Aleksandria – 19. detsember 1944 Genf) oli Egiptuse asekuningas ehk kediiv (8. jaanuar 1892 – 19. detsember 1914).
Tiitli päris ta oma isalt Tewfik Pašalt. Peale Briti protektoraadi kehtestamist Egiptuses 1914. aastal, asus ta Türgi poolele ning kõrvaldati võimult ja kediivivõim koos sultanitiitliga läks üle tema onule Hussein Kamil Pašale.
Abbas Hilmi II loobus oma õigusest Egiptuse troonile 12. mail 1931.
Fārūq I

Fārūq I (11. veebruar 1920 – 18. märts 1965 Rooma) oli Egiptuse kuningas aastatel 1936–1952.
Ta tuli troonile pärast oma isa Fu'ād I surma.
Süüdistatuna korruptsioonis ning kaotuses 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõjas, sunniti ta 23. juulil 1952 pärast Gamal Abdel Nasseri juhitud riigipööret tagasi astuma. Ametlikult sai troonile tema 6-kuune poeg Fu'ād II, kes jäi riigi viimaseks kuningaks kuni vabariigi ametliku väljakuulutamiseni vähem kui aasta aega hiljem.
Fārūq elas kuni surmani eksiilis Monacos ja Itaalias.
Solvang

Solvang on ühe inimese poolt teisele suunatud väljend või käitumine, mis on teise suhtes lugupidamatu või riivab tema au ja väärikust. Solvang mõjub teise inimese egole või uhkusele ja halvendab tema enesetunnet. Solvang võib olla nii tahtlik kui kogemata. Kui solvangu saanud inimesel on kõrge enesehinnang, tajub ta solvamist rünnakuna, ta võib tunda hirmu kaotada oma sotsiaalset positsiooni, ehk ta tunneb solvumistunnet. Hirm võib põhjustada vasturünnaku (viha). Sügavam solvumine võib põhjustada ka depressiooni.
Inimesed, kellele meeldib teistega manipuleerida kasutavad ka varjatud solvanguid, kus varjuna kasutatakse komplimenti. Näiteks:
Desmond Morris on märkinud, et peaaegu iga tegu võib anda solvava signaali, kui see on tehtud ebasobivas olukorras või ebasobival ajal. Ta jagas solvumist võimaldavad signaalid kümneks kategooriaks: 
Solvumine lähisuhetes.
Lähisuhetes – kodus, tööl – tekib solvumine siis, kui teise inimese käitumine ei lange kokku meie ootustega, siis kui tundub, et meid ei mõisteta ja ei käituta nii, nagu me eeldame. Tihtipeale on tegemist mitteõigustatud ootustega, nagu näiteks mõtete ja tunnete lugemine, faktimälu, abivalmidus, osavõtlikus. Kui teine inimene ühel hetkel ootusi täita ei suuda, tunneb inimene kibedat pettumust ja on solvunud. Inimesed, kes on tihti solvunud, eeldavad, et teised inimesed on nende suhtes millekski kohustatud.
Solvunud inimene ei oska sageli ise oma tunnetega hakkama saada, ta ei tunne ennast teiste seltskonnas hästi ja eelistab üksindust. Sageli võtab end mittetundev inimene üle teiste emotsionaalse oleku, teise inimese solvumise. Ta ajab segamini enda ja teise inimese tunded ja tunnete tekkimise aluseks olnud põhjused. Kui solvumistunne jääb lahenduseta, hakatakse nii solvumist kui teisi emotsioone alla suruma. Inimesel võib tekkida harjumus öelda üht ja mõelda teist. Nii lähevad erinevad tunded veel rohkem omavahel segamini. Solvumises on omavahel segatud kurbus ja viha, kuna inimene tunneb, et teda ei mõisteta ega hinnata.
Solvumist on võimalik ka teeselda, selleks, et sundida teisi inimesi omi soove täitma.
Robert Wadlow

Robert Pershing Wadlow (22. veebruar 1918 Alton, Illinois, USA – 15. juuli 1940 Manistee, Michigan, USA) oli pikim inimene, kes on kunagi elanud ja kelle pikkus on mõõdetud meditsiiniliselt korrektselt.
Wadlow sündis normaalsete vanemate lapsena. Mõneaastasena avastati tal ajuripatsi talitluse häire, mistõttu tema organism sai liigselt kasvuhormooni. Kuna operatsioon arvati olevat talle liiga ohtlik, lasti tal edasi kasvada. Tema kasvamine jätkus ka kahekümnendates eluaastates.
Wadlow' kämblad ja jalalabad olid erakordselt suured. Tema jalalaba pikkus oli 47 cm, kuid need olid vähese tundlikkuse ja kehva vereringega. Kui tema paremale jalale paigaldati ortopeediline tugi, ei märgatud, et raudtugi oli tekitanud haava ja põhjustanud veremürgistuse. Hilinenud diagnoosi ja abi tõttu ei suudetud teda enam päästa.
Wadlow' pikkus oli enne surma 272 cm ja kaal 222,3 kg.
Within Temptation

Within Temptation on Hollandi sümfoonilise "metal"'i bänd "gothic metal"'i mõjudega.
Selle asutasid laulja Sharon den Adel ja kitarrist Robert Westerholt 1996. aastal.
Ühendus Prantsuse Demokraatia Eest

Ühendus Prantsuse Demokraatia Eest (prantsuse keeles: "Union pour la Démocratie Française", UDF) oli Prantsusmaa paremtsentristlik erakond. See asutati 1968 väikeste parteide liiduna ("Parti radical", "Parti républicain" – hilisema nimega "Démocratie Libérale" ja "Centre des démocrates sociaux") presidendi Valéry Giscard d'Estaingi toetuseks. Kaks esimest läksid üle presidendi Jacques Chiraci parteisse Ühendus Rahvaliikumise Eest (UMP), mistõttu CDS jäi ainsana UDFi. Partei liider on François Bayrou. UDF on Jean-Pierre Raffarin ja Dominique de Villepini juhitava valitsuse noorim partner, kuigi UDF ise ei kuulu valitsusse.
Ideoloogia.
UDFi ideoloogiliseks aluseks on kristlik demokraatia ja euroföderalism. Kuni 2002. aastani moodustasid partei liikmeskonna need parempoolsed, kes ei pooldanud ei Chiraci ega paremäärmuslikke parteisid. Erakonna majanduspoliitika oli vastuoluline segu vasak- ja parempoolsusest. See viis majandusvabadust toetavate liberaaldemokraatide eraldumiseni UDFist. Ka partei sotsiaalpoliitika oli segu konservatismist (samasooliste partnerlusseaduse vastustamine) ja märgatavalt liberaalsemast poliitikast.
Partei lõpp.
Paljud erakonna liidrid lahkusid 2002. aastal, kui asutati UMP, jättes François Bayrou' poliitilisse isolatsiooni. Osaledes Raffarini kabinetis, kritiseeris UDF mõnikord valitsust, kuid ei soovinud ise lahkuda enamusvalitsusest. UDF säästis Gilles de Robieni valitsuse, kuid lahkus 31. märtsil 2004 opositsiooni valitsusevahetuse ajal, kuuludes samal ajal parlamendienamusse.
2004. aastal oli UDF koos Itaalia Karikakraparteiga Euroopa Demokraatliku Partei asutajaliige.
2007. aastal partei tegevus lõpetati.