Lasnamäe lennuväli

Lasnamäe lennuväli oli sõjaväelennuväli Tallinnas Lasnamäel, esimene lennuväli Tallinnas. Ülemiste, Tallinna lennuväli ja Tallinna lennujaam avati osaliselt alles 1936. aastal.
Algne sõjaväelennuväli (hiljem sõjaväe ja tsiviillennuväli) asus praegusest Vana-Kuuli tänavast ida pool, 1940. aastal ehitatud uuem lennuväli asus aga Vana-Kuuli tänavast edela pool: Narva maantee, Turba tänava, Punase tänava ja Vana-Kuuli tänava vahelisel alal.
Esimeses maailmasõjas.
Peeter Suure merekindluse koosseisus ette nähtud lennusalga asukohaks valiti Lasnamäel juba kasutatud platsidest veidi ida poole jäänud Tallinna jalaväepolkude lasketiir. 1916. aasta kevadeks oli tiiru linnapoolsesse serva püstitatud neli puitangaari, Narva maantee poolsesse külge pommikelder ja bensiinihoidla. Lennuvälja nurgas paiknes teenistushoone, kus olid puidu- ja remonditöökoda, ladu ning torniga valvurimaja. Ülemiste raudteejaamast oli Lasnamäe lennuväljani rajatud raudteeharu. Meeskond elas lennuväljast veidi eemal, praeguse lauluväljaku kõrvale jäävas ja tänaseni säilinud rekvireeritud kahekorruselises puitmajas. Tallinna lahe poole jäänud Põhja Paberi- ja Puupapivabriku direktori Emil Fahle rekvireeritud suvemajas Narva maantee 87 asusid Peeter Suure merekindluse lennusalga staap ja ohvitseride kasiino. Rajatud lennuväljal algasid lennud 1916. aastal. 
18. veebruaril 1918 tulid Saksa üksused Saaremaalt üle jää ning alustasid Eesti mandriosa hõivamist. Pirita jõe suudmes asunud Keiserliku Venemaa Tallinna Merelennujaama merelennusalk hävitas oma lennukid ja võttis suurema osa muust varast kaasa, Lasnamäel asunud Peeter Suure merekindluse lennusalk jättis kõik lennuväljale maha, vaid meeskond evakueerus. 24. veebruari hommikul võttis kohalik Omakaitse üksus eesotsas Arnold Underiga Lasnamäe lennuvälja üle ning eestlaste kontrolli alla läks ka 24 lennukit, bensiini, pomme ja muud varustust.
25. veebruaril 1918 Tallinna jõudnud Saksa väed võtsid Lasnamäe lennuvälja omakorda üle. Saksa okupatsiooni ajal baseerus Lasnamäel FliegerAbteilung 16, mis sooritas sealt 1918. aasta märtsis (koos Haapsalus asunud FliegerAbteilung 37 lennukitega) jääluuret Soome saadetava Rüdiger von der Goltzi Saksa abivägede kohaletoimetamiseks ning sidelende Soome valgete juurde. 1918. aasta novembris võtsid eestlased pärast Saksa vägede lahkumist Lasnamäe lennuvälja oma kontrolli alla. Lasnamäe lennuväljast kujunes peagi tulevase Eesti lennuväe peabaas, vesilennukite baasiks sai Lennusadam.
Eesti Vabariigi ajal.
1918. aasta 21. novembril sakslastelt üle võetud Lasnamäe lennuväljast ja selle hoonetest oli vaid osa kasutatav. Lennukid olid ära lennanud ja hooned tühjad, töökodadest tööpingid ning muu sisseseade ära viidud. 
Lennuvälja juurde kuulus neli puitangaari, kolm väiksemat maja, hoonetest veel kaks talli, kaks ladu, üks kuur, üks töökoda ja lagunenud köök. Pirita jõe suudmes asunud vesilennukite Tallinna Merelennujaamast lahti võetud angaaridest ühe võttis Eesti lennuvägi 1919. aastal uuesti kokkupanduna kasutusele oma Lasnamäe lennuväljal, see sai Lasnamäel viiendaks angaariks. 
Vabadussõja ajal kujunes Lasnamäest Eesti lennuväe baas. Tolleaegne Eesti lennuvägi koosnes maalennu ning merelennu eskadrillidest. Suurem osa maalennukitest baseerusid Lasnamäel, vesilennukid aga Lennusadamas. 
Lasnamäel alustas tegevust töökoda kahes hoones. Kui tisleritöökoda oli piisavalt ruumikas, siis metallitööde hoone oli väike ja ebapraktiline. 1922. aastal kavandati uue kivist ja tulekindla katusega ruumika töökojahoone ehitamist, mis valmis siiski alles 1926. aastal. Töökojas oli võimalik remontida nädalas 10 lennukit. Aviotöökojas remonditi ja hooldati kõiki Eesti lennuväe lennukeid. 
1923. a. veeti Lasnamäe lennuväljale elektriliin, mis andis võimaluse lennuvälja valgustada, kasutada elektrienergiat tööpinkide toiteks mitmel muul otstarbel. 1926. a. aprillis sai Lasnamäe lennuväli seadmed öiste lendude tarvis – elektrijõujaama koos helgiheitjaga. Sellest ajast peale hakati sooritama seal ka öiseid lende. Lennuväljalt niidetud heinaga peeti üleval hollandi-friisi tõugu lehmade karja, mille piimaga toideti ära nii lennuüksuste meeskond kui ka Lasnamäel elanud üleajateenijate ja ohvitseride perekonnad. 
Koos inglastelt Spitfire hävituslennukite ostu lepinguga nähti ette ka Lasnamäe lennuvälja moderniseerimine. Lennuväli oli olnud seni muruväljak, kus puudusid kõva kattega stardi- ning maandumisrajad. 1939. aastal renditi Tallinna linnalt veel 23 ha ehitiste aluseks maaks ja 74 ha lennuvälja laiendamiseks. Sellega suurenes Lasnamäe lennuväli lõuna suunas kaks korda. 
Koos lennuvälja laiendamisega otsustati selle lõunapoolsesse otsa ehitada 3. lennuväedivisjonile uus linnak. Esimeses etapis kavatseti rajada teenistushoone, angaarid, kasarmu, garaaž ladude, töökoja ja remondiangaariga ning vahtkonna- ja ambulatooriumihoone. 
Inglismaalt tellitud Spitfire hävitajatele kavatseti ehitada kaks uut angaari. Alustati eeltöödega, kuid plaanid jäid ellu viimata. Puhkenud Teine maailmasõda seadis ehitajad raskuste ette. Välismaalt tellitud materjale ei saadud kätte ja osa materjale tuli asendada kodumaistega. Siiski suudeti esimene angaar tähtajaks katuse alla saada. Pinnasetööd lennuväljal viisid lõpule juba lennuvälja N. Liidu lennuväelastest kasutajad. Ülejäänud hoonete ehitamine jäi venima ja anti enam-vähem valmis kujul punalennuväe esindajatele üle 1940. a. detsembris. 
20. juunil nõudsid punalennuväe juhid lennuväebaasi loovutamist koos Lasnamäe lennuvälja territooriumi ja rajatistega. 23. juuni hommikul saadi korraldus vabastada kaheksa tunni jooksul Lasnamäe lennuväli. Seal asunud lennukid pidid ükshaaval viieminutiliste vahedega lendama Jägala lennuväljale. Kokku viidi Lasnamäelt Jägalasse üle ligi 50 sõjalennukit. Suure hulga lennukite kiireks üleviimiseks tuli kaasata ka reservlendureid. Kohe pärast viimase lennuki õhkutõusmist maandusid seal vene sõjalennukid.
1921. aasta märtsis asutati Eesti Õhusõidu Aktsiaselts Aeronaut, mis juba sama aasta suvel alustas Tallinnast väljuvate lennuühenduste korraldamist. 1921. aasta maikuus alustas Stockholmi–Tallinna–Stockholmi liinil lennuühendust Svensk Lufttrafik AB, kasutades Tallinna lennusadama vesilennukite angaari. Juulis 1921 alustas liinil Riia-Tallinn-Riia lende Aeronaudi renditud Dansk Luft Express AS-ile kuulunud lennuk. Taani lennuk maandus Lasnamäe lennuväljal. 1923. aastal ehitati Lasnamäel uus Aeronaudi angaar, kontori- ja teenistushoone koos reisijatele mõeldud ruumidega, angaari juurde oli ehitatud ka väike töökoda. 1928. aasta kevadel oli Aeronaut sunnitud oma tegevuse lõpetama ning kuulutas välja pankroti, Lasnamäel asunud hooned läksid võlgade katteks Eesti lennuväe valdusse. 
Aastatel 1932 ja 1933 kasutas Lasnamäe lennuvälja Varssavi – Vilno (Vilnius) – Riia – Tallinna liini avanud Poola lennufirma LOT. 
Teises maailmasõjas.
Esimene Nõukogude okupatsioon.
1940. aasta 20. juunil pidi Lennubaas loovutama kogu Lasnamäe lennuvälja territooriumi ja hooned Nõukogude Liidu vägedele. Eesti lennuväe 3. lennuväedivisjoni jaoks otsustati Lasnamäe lennuvälja lõunapoolsesse otsa ehitada uus linnak. Esimeses etapis kavatseti rajada teenistushoone, kaks angaari, kasarm, garaaž ladude, töökoja ja remondiangaariga ning vahtkonna- ja ambulantsihoone. Ka need valmis ehitatud hooned pidi ehitaja Nõukogude Liidu 38. hävituslennukite polgu esindajatele üle andma 1940. aasta detsembris.
Nõukogude okupatsioonivõim paigutas Eesti lennuväljadele NSV Liidu lennuväe üksused, Lasnamäe lennuväljale 38. hävituslennukite polgu. 
Saksa okupatsioon.
Saksa okupatsiooni ajal tegutsesid lennuväljal Saksa Luftwaffe ja Kriegsmarine lennuväeüksused. 
1942. aasta juunist hakkas Lasnamäe lennukiremondi töökodades tegutsema Saksamaal Wuppertalis asunud lennukitehase filiaal ja 1943. aastast Luftwaffe remondijaoskond. Lennubaasi aviotöökojas tegeldi kuni 1943. aasta sügiseni Saksa hävitus- ja pommituslennukite remontimisega. Teadaolevalt töötas seal sõja ajal ka mitusada eestlast. 
Alates 1942. aasta oktoobrist kuni 1944. aasta septembrini oli Lasnamäe lennuväli saksa luurelennuüksuse, hiljem öiste hävitajate rügemendi kasutuses. Kahe mootoriga multifunktsionaalsete pommitajate JU 88 ja luurelennukite FW 189 ülesandeks oli saksa laevakonvoide julgestamine, mereväe operatsioonipiirkonna jälgimine ja võitlus nõukogude allveelaevadega Soome lahes. Lennukite remondi- ja hooldeteenistus lõpetas tegevuse koos Saksa vägede taandumisega Tallinnast 1944. aasta septembris.
Teine Nõukogude okupatsioon.
Sõjast jäi Lasnamäe lennuvälja taristu puutumata ja alates 25. septembrist 1944 tegutses Lasnamäe lennuväljal Balti laevastiku 3. hävituslennukite polk, mis oli relvastatud hävituslennukitega LA-5. Pärast II maailmasõda paiknes Lasnamäel hävituslennukite polk, mis alates 1950. aastast kasutas hävituslennukeid Jak-9. Pärast teist maailmasõda jätkas Lasnamäe lennuväli tegutsemist nõukogude lennuväe sõjaväelennuväljana kuni lõpliku sulgemiseni 1970. aastatel. 
1954. aastal said polgud enda käsutusse MIG-17 ja 1958. aastal MIG-19 reaktiivlennukid. Uute betoneeritud lennu- ja ruleerimisradade väljaehitamist alustati uuel, vanast lennuväljast kirdes paikneval territooriumil 1950. aastate keskel. Kümnendi lõpuaastatel uued lennurajad valmisid ja MIG-19 hävitajad hakkasid õhku tõusma laiadelt betoonplaatidest tõusu- ning maandumisradadelt.
1959. aastal likvideeriti üks polkudest ja 1970. aastal viidi üks allesjäänud hävituslennukite polk Lasnamäelt üle Haapsalu sõjaväelennuväljale. Lahkudes andis lennuvägi Tallinna linnale üle mitusada ehitist, millest on säilinud vaid üksikud.
Endise, murukattega lennuvälja hakkas 1960. aastast alates haldama ALMAVÜ Tallinna Aeroklubi. Seoses uute elamurajoonide rajamisega Lasnamäele kolis Tallinna Aeroklubi 1978. aastal oma lennutegevuse 1970. aastast Nõukogude sõjaväest vabaks jäänud uuema, Maardu-poolse lennuvälja betoonradade kõrvale. 
Elamurajoonide laieneva ehituse tõttu lakkas lennutegevus 1982. aastaks Lasnamäe lennuväljal lõplikult, betoonlennurada kasutati sihipäratult, vahetevahel autosõidu õpetamiseks ja kiirendusvõidusõiduks.