Schauenburgi ja Holsteini krahvid

Schauenburgi ja Holsteini krahvid olid Frangi riigi tiitlid. Dünastiline perekond pärines Schaumburgi krahvkonnast Rintelni lähedalt (Schaumburgi kreis) Weseri äärest Saksamaalt. Koos esivanemate valdustega Bückeburgis ja Stadthagenis valitses Schaumburgi dünastia Schaumburgi krahvkonda ja Holsteini krahvkonda. Holsteini krahvitiitlid allusid lääniisandatele, jagamatutele Saksimaa hertsogitele 1296. aastani ja seejärel Saksi-Lauenburgi hertsogitele.
Schauenburgi ja Holsteini krahvkonnad.
Schaumburgi krahvkond tekkis kui keskaegne krahvkond, mis asutati 12. sajandi alguses. See sai nime Schauenburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end kutsuma Schauenburgi isandateks (1295. aastast krahvideks). Adolf I oli tõenäoliselt esimene Schauenburgi isand 1106. aastal. 1110. aastal määras Saksimaa hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I valitsema vasallina Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi.
Lahingus Taaniga langes Adolf III aga Taani kuninga Valdemar II juurde vangi, kellele ta pidi oma vabaduse eest Holsteini andma. 1227. aastal võttis Adolf III poeg Adolf IV kaotatud maad Taanilt tagasi. Seejärel olid Schaumburgi dünastiast ka Holsteini ja selle jagunemiste Holstein-Itzehoe, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (aastani 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (aastani 1460) krahvid ning viimase kaudu kohati ka Schleswigi hertsogid.
Holsteini jagunemised.
Holsteini jagunemised 1261. ja 1273. aastal.
Pärast 1261. aastat jaotasid varem üheskoos valitsenud vennad Gerhard I ja vanem Johann I Holsteini ja Schauenburgi (Schaumburgi) krahvkonnad. Gerhard I sai Holstein-Itzehoe ja Schaumburgi krahvkonnad, samas Johann sai Holstein-Kieli krahvkonna. Pärast Johann I surma valitsesid tema pojad Adolf V ja Johann II üheskoos Holstein-Kieli. 1273. aastal jaotasid nad Holstein-Kieli ja Johann II jätkas valitsemist Kielis; Adolf V "Pommerlane" sai Segebergi (ehk Stormarni krahvkonna). Pärast Adolf V surma liideti Holstein-Segeberg tagasi Holstein-Kieli.
Holsteini jagunemised 1290. aastal ning ühinemised 1350. ja 1390. aastal.
Pärast Gerhard I surma 1290. aastal jaotasid tema kolm nooremat poega Holstein-Itzehoe ja Schaumburgi kolmeks haruks, kus kolmas vend Adolf VI "Vanem" sai Holstein-Pinnebergi ja Schaumburgi Elbest lõunas, teine vend Gerhard II "Pime" sai Holstein-Plöni ja neljas Heinrich I sai Holstein-Rendsburgi. Vanim vend Johann oli kanoonik Hamburgi toomkirikus.
Pärast Gerhard II surma pärisid ja valitsesid Holstein-Plöni koos tema poeg Gerhard IV ja tema noorem poolvend Johann III "Leebe". 1316. aastal hõivasid vennad sõjaliselt Johann II "Ükssilma" (suri 1321) Holstein-Kieli valdused, kelle pojad olid tapetud. Johann III "Leebe", varem teisena sündinud kaasvalitsev Plöni krahv, sai siis tema isa Gerhard II "Pimeda" nõolt, kukutatud Johann II "Ükssilmalt" Kieli tagasi. Gerhard IV jätkas Holstein-Plöni valitsemist üksi.
Pärast Johann III vennapoja Gerhard V surma 1350. aastal, kes oli Gerhard IV järglane, hääbus Plöni liin ja Johann III päris nende valdused. 1390. aastal suri tema poeg, 1359. aastast Kieli ja Plöni valitsev Adolf IX (ka VII) ilma järglasteta ja seega järgnesid Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni territooriumitel Holstein-Rendsburgi Nikolaus (Klaus) ning tema vennapojad Albrecht II ja Gerhard VI (valitsesid üheskoos aastani 1397).
Holsteini jagunemised 1397. aastal ja Rendsburgi liini hääbumine 1459. aastal.
1390. aastal oli Holstein-Rendsburgi liin koondanud suurema osa jagunenud Holsteini krahvkonnast, omades Kieli, Plöni ja Segebergi, kuid mitte Holstein-Pinnebergi, mis kestis 1640. aastani. Rendsburgi perekonna liikmeid kutsuti pärast 1390. aastat sageli lihtsalt Holsteini krahvideks. Pinnebergi perekonna liikmeid, kes elasid tavaliselt Schaumburgi krahvkonnas, kutsuti valdavalt Schaumburgi järgi.
1397. aastal, pärast nende onu Nikolausi (Klausi) surma, kellega vennapojad Albrecht II ja vanem Gerhard VI olid üheskoos Holstein-Rendsburgi valitsenud, eraldasid nad Holstein-Rendsburgist Holstein-Segebergi (ehk Stormarni krahvkonna), kus Albrecht sai Rendsburgi koosvalitsemisest loobumise eest uue harukrahvkonna. Pärast Albrechti surma 1403. aastal sai Rendsberg Segebergi tagasi. 1459. aastal hääbus Adolf XI (ka VIII) surmaga Rendsburgi haru meesliinis ning Holstein-Rendburgi ja Schleswigi aadel määrasid pärandi tema õepojale, Taani kuningas Christian I-le Oldenburgi dünastiast.
Viimane Schauenburgi liin, mis valitses Schaumburgi ja Holstein-Pinnebergi aastani 1640.
Pärast seda, kui Taani kuningas Christian I Oldenburgi dünastiast oli valitud Holstein-Rendsburgi krahvkonna pärijaks, sai Christian 1460. aastal krahvitroonile. 1474. aastal ülendas Saksa-Rooma keiser Friedrich III Christian I Holstein-Rendsburgi krahvist Holsteini hertsogiks. Schauenburgi liin Holstein-Pinnebergi ja Schaumburgi krahvkondades püsis kuni hääbumiseni meesliinis 1640. aastal. See liin on tuntud ka kui Holstein-Schauenburg. Krahvid ülendati 1619./1620. aastal Schaumburgi vürstideks, kuid Holsteini hertsogid olid vastu selle tiitli andmisele Holstein-Pinnebergi krahvkonnale.
Schaumburgi jagunemine 1640. aastal.
Pärast krahv Otto V surma 1640. aastal lastetuna lõppes Schaumburgi dünastia valitsemine Holsteinis. Holstein-Pinnebergi krahvkond liideti Christian IV ajal tema kuningliku osaga Holsteini hertsogkonnas, mis nüüd on Schleswig-Holsteini liidumaa osa.
Kuid Schaumburgi pärusvürstkond jaotati isaliinis Schauenburgi pärijate vahel kolme ossa, ühe liidendas Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna Lüneburgi vürstkond, teisest sai Schaumburg-Lippe krahvkond ja kolmas jätkas nimega Schaumburgi krahvkond, seda valitseti personaalunioonis Hessen-Kasseliga. Kõik kolm on nüüd Alam-Saksi liidumaa osad. Gemeni isandkond omandati 1531. aastal Jobst I abielu kaudu Schaumburgile ja seda valitses tema teisena sündinud poeg Jobst II (u. 1520–1581, valitseja aastast 1531), läks Limburg Stirumi perekonnale. Gemen on tänases Nordrhein-Westfalenis.