tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sõmeru (Kose)

Sõmeru on küla Harju maakonna Kose vallas.
Posti sihtnumber on 75115.
Küla on esmamainitud Taani hindamisraamatus 1241. aastal ("Semaer").
Küla põhjaosast voolab läbi Pirita jõgi. Jõe ääres asub muistne asulakoht. Kultuurimälestistest asub külas lisaks asulakohale ka üks kultuskivi.
Sõmeru külas Pirita jõe ääres asus ka Sõmeru mõis, mis oli Ravila mõisa kõrvalmõis.
Küla läbib Tallinna–Tartu maantee.
Sõmeru külas asuvad Punamäe järv ja Paunküla Linajärv. Järvi ümbritsev ala jääb Paunküla maastikukaitseala koosseisu.
2000. aastal elas külas 43 inimest.
Tade

Tade on küla Harju maakonna Kose vallas Kose-Uuemõisa kõrval.
Küla põhjaosa läbib Pirita jõgi ning selle idapiir kulgeb mööda Kuivajõge.
Küla lõunaosa läbib Tallinna–Tartu maantee.
Kultuurimälestistest asub külas üks kultusekivi.
Tammiku (Kose)

Tammiku on küla Harju maakonna Kose valla loodenurgas.
Külas asus Tammiku mõis.
Küla kagunurgas asub arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht ja mitu kaitsealust kultusekivi.
Küla läbib Vaida–Urge tee ja seal lõppeb Kolu–Tammiku tee.
Küla põhjaosa kuulub Nabala-Tuhala looduskaitseala koosseisu.
Tuhala

Tuhala on küla Harju maakonna Kose vallas.
Küla on eelkõige tuntud seal paikneva Tuhala karstiala poolest. Tuhala nõiakaev jääb aga naaberküla Kata territooriumile. Kata külas asuvad ka Tuhala kirik ja Tuhala kalmistu.
Külas asus Tuhala mõisa keskus. Tuhala mõisa park on võetud kaitse alla.
Tuhalast voolavad läbi Pirita ja Tuhala jõgi. Tuhala jõele on paisutatud ka Tuhala paisjärv. Pirita jõe ääres paiknevad Tuhala luht ja Otiveski luht. Osaliselt ulatub küla territooriumile Nabala-Tuhala looduskaitseala.
Küla läbivad Vaida–Urge tee ja Kurna–Tuhala tee.
Tuhalas on sündinud baltisaksa päritolu kartograaf ja poliitik Ludwig August Mellin (1754–1835). Seal tegutses ka külapiltnik Artur Puurand (1901–1976). Jaan Jensen (1904–1967) on maalinud Tuhala loodusvaateid.
Kultuurimälestistest asub külas asulakoht.
Vardja (Kose)

Vardja on küla Harju maakonna Kose vallas Vardja–Ravila tee ääres.
Külast voolab läbi Vardja oja, mis suubub küla põhjaosa läbivasse Pirita jõkke.
Eesti NSV ajal asus Vardjas Eesti NSV Tsiviilkaitse staabi linnaväline juhtimispunkt koos sidesõlmega , linnasisene vabariiklik juhtimispunkt asus Tallinnas Rannamäe tee 1. Eesti NSV juhtkonna linnaväline juhtkonnavarjend asus Kosel Kutsekeskkool nr 40 hoovis.
Külas asus Tallinna Üksik-Päästekompanii ja asub Päästeameti logistikakeskus.
Küla lõunaosa läbib Tallinna–Tartu maantee. Küla loodenurgas kulgevad Kose sanatooriumi tee ja Kose–Ravila–Nõmbra tee.
Bullterjer

Bullterjer on Suurbritannias Inglismaal aretatud koeratõug. 
Inglismaal olid härja- ja koeravõitlused vanasti väga populaarsed. Kui inglise parlament härjavõitlused 1835. aastal keelas, hakati pidama koeravõitlusi. Selleaegsed buldogid olid kerge kehaehitusega ja kõrgemate jalgadega. Koeravõitluse tarbeks oli aga vaja väledat ja paindlikku, kuid samas suure lihaskonnaga võitluskoera. Et saada veel võimsamaid ja järjekindlamaid koeri, ristati buldogeid terjeritega. James Hinks Birminghamist, suurepärane koertearetaja, aga kehv aretusalane arvepidaja, aretas arvatavasti valge inglise terjeri, dalmaatsia koera ja buldogi ristamise teel bullterjeri. 
Koerad olid valdavalt valget värvi ja tõuks tunnistati nad aastal 1887. Alles pärast II maailmasõda lisandusid tõustandardisse lubatud värvidena veel tiigritriibuline, kolmevärviline ja punakaspruun. Bullterjer oli aretatud spetsiaalselt võitluskoeraks. Tõugu iseloomustavad suurepärane lihaskond, hea hüppevõime ja mis peamine – võitlussituatsioonis neil peaaegu puudub valuaisting. Kaalub 17–26 kg, 40–55 cm kõrge. Karv tihe, lühike ja läikiv. Truu, kartmatu, vastupidav. 
Bullterjer on õigete kasvatusvõtete korral väga inimsõbralik ja perelembene loom. Vaatamata sellele on bullterjeri omamine mõnes riigis siiski keelatud.
Viskla

Viskla on küla Harju maakonna Kose vallas Kose–Jägala maantee ääres.
Küla on esmamainitud 1379. aastal nimega "Visschele".
Külas tegutseb 2005. aastast Viskla Külaarendamise Selts.
2021. aastal võitis Viskla Aasta küla aunimetuse.
Kultuurimälestistest asuvad külas kaks asulakohta.
Võlle

Võlle on küla Harju maakonna Kose vallas.
1977. aastal liideti Võlle külaga Lagesöödi.
Küla on pikliku kujuga. Selle läänepiir kulgeb mööda Kose–Jägala maanteed. Lõunapiir jookseb küla lääneosas mööda Kose–Ravila–Nõmbra teed ja idaosas mööda Pirita jõge.
Fenoloogia

Fenoloogia on bioloogia haru, mis uurib looduse aastaajalisi ehk sesoonseid nähtusi, nende arenemist ja ilmnemise ajalist reeglipärasust. Põhineb loodusvaatlustel.
Kvantitatiivse fenoloogia üks alusepanijaid on Tartu Ülikooli teadlane Arthur Joachim von Oettingen.
Juminda

Juminda on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas Juminda poolsaarel.
Juminda küla esmamainimine toimus 1290. aastal. 
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Juminda külas asuvad kabelikohad, matmispaik, koljuvare, puust kellatorn, Juminda miinilahingu mälestusmärk, tuletorn, kalmistu ja merepäästejaam. Juminda tuletorni kõrgus on 32 meetrit, tule kõrgus merepinnast on 40 meetrit.
Allika (Kuusalu)

Allika on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Nauru vapp

Nauru vapp on Nauru Vabariigi riigivapp. 
Vapp loodi pärast riigi iseseisvumist 1968. aastal ning võeti ametlikult kasutusele 1970. aastate alguses. 
Kirjeldus.
Vapikilbi ülemises osas on kuldsel punutud taustal hõbedane (valge) fosfori alkeemiline sümbol. 
Vapikilbi alumise osa vasakul poolel on hõbedasel (valgel) taustal must fregatilind, kes istub siniste ookeanilainete kohal punasel ridval. Vapikilbi alumise osa paremal poolel on sinisel taustal õitega ilulehiku oks. 
Vapikilbi ümber on kujutatud hõimupealiku tseremoniaalsed atribuudid: palmilehtedest nöörid, fregatilinnusuled ja haihambad. 
Vapikilbi kohal on samasugune valge täht nagu Nauru lipul. 
Valge tähe kohal on lint, millele on kirjutatud "NAOERO" (Nauru naurukeelne nimi). 
Vapikilbi all on lint Nauru deviisiga "GOD'S WILL FIRST" (inglise keeles 'kõigepealt Jumala tahe'). 
Tõlgendus.
Punutud kuldne taust sümboliseerib Nauru rahvast, fregatilind saare loomastikku, ilulehikuõied saare taimestikku, fosfori sümbol fosforiidi kaevandamist.
Andineeme

Andineeme on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas, põhja pool Loo jõe suuet.
2013. aasta juulis oli küla pindala 333,90 ha, elanike arv 20 ja külavanem Mart Almers.
Andineemel asub liivarannaga suvitus- ja puhkekoht (kunagine puhkebaas), samuti Nõukogude piirivalve aegne Andineeme tehnilise vaatluse post ja helgiheitja hoone. Küla jääb Lahemaa rahvuspargi lääneserva.
Andineeme elanikest üks tuntumaid on näitleja Mari Lill.
Aru (Kuusalu)

Aru on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. Aru külas on 19 elamuga kinnistut.
1290. aastal mainitakse Taani kuninga kinnituskirjas Kolga emakloostri konvendile muu hulgas Arweculle-nimelist kohta. 
Kindel Aru küla kirjalik mainimine ürikutes leiab aset 1586. aastal Kolga vakuraamatus, kus Kosu (Kosso By) all esineb pooladrik nimega Aroküla Hans.
Kõrveaia talus asub helilooja Veljo Tormise sünnikoht.
Aru küla piiril Kursi külas oli 1,1 hektari suurune Aru mootorsõidukite maastikusõiduala, mis asub Nõukogude ajal põhiliselt sõjaväepolügooni jaoks kasutatud Kosu kruusa- ja liivakarjääris, mille plaanitud varud on 2020. aastal kasutusele võtmiseks valmis pandud.
Küla naabruses asub kaitsejõudude Soodla harjutusväli.
Haavakannu

Haavakannu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Ilmastalu

Ilmastalu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Rahvastikuregistri järgi oli Ilmastalu külas 2020. aasta veebruari seisuga 36 elanikku.
Ilmastalu külas asuvad Kuusalu liivakarjäär (Eesti Killustik OÜ) ja Kuusalu liivakarjäär II (Eesti Maavarade Grupp)
Joaveski

 
Joaveski on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. Küla läbival Loobu jõel asub Joaveski hüdroelektrijaam, mis rajati 1924. aastal toona külas tegutsenud papivabriku tarbeks.
Kaberla

Kaberla on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Kahala (Kuusalu)

Kahala on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Küla suurus on 18,3 km2. Külas oli 2020. aastal alla 100 elaniku. Külavanem on Janno Laende.
Küla lõunaosa läbib Tallinna–Narva maantee (ehk Peterburi maantee), mis Kursile ja Hirvlisse viivat teed ületab viadukti kaudu, mille juurde kuulub liiklussõlm. Bussiliiklus toimub nii mööda vana Narva maanteed kui ka mööda Tallinna–Narva maanteed (Peterburi maanteed).
Suur osa küla talusid paikneb Kahala järvest lõuna pool vana Tallinna–Narva maantee (Tallinna–Peterburi postitee) ääres (ametliku nimega Jõelähtme–Kemba maantee).
Teine osa talusid paikneb Kahala-Liival lõuna poole Kursile ja Hirvlisse viiva tee ääres ja põhja poole Loo mõisa (Andineeme) viiva tee ääres. Seda Kahala osa on nimetatud ka Kahala-Liivaks, mis arvatavasti tuleneb seal paiknevast kruusa- ja liivakarjäärist. Sellel teeristil paiknes II maailmasõja ajal ja nüüdseks täielikult hävinud Kahala-Liiva kõrts. Seal lähedal toimusid sügislaadad, mille traditsiooni püütakse 2020. aastast jätkata.
Ajalugu.
Nime kirjutusviis on pärast teadaolevat esimest mainimist Taani hindamisraamatus muutunud. Nime tähendus on mitmeti interpreteeritav.
Külas asus 18. sajandi lõpus ehitatud Tallinna–Peterburi postimaantee Kahala postijaam.
Kahalast Kaarnavälja talust on pärit Jakob Kalle esimese vabariigi poliitika-, põllu- ja pangandusmees, Kolga valla vallavanem, kelle kogu pere küüditati 1941. aasta märtsis ja Nõukogude võim hävitas kogu ta neljaliikmelise perekonna. Kaarnavälja talu asukohas on mälestuskivi.
Kahala-Liival Loo jõel (Kursile viiva tee lähedal) paiknenud 19. sajandist pärit Kolga mõisale kuulunud vesiveski viidi 1962. aastal Eesti Vabaõhumuuseumi eksponaadiks.
Kahala järve ja selle ümbruskonna käekäigust ja ajaloolisest pärandist huvitatud inimeste koondamiseks moodustati 2005. aastal Kahala Järve Külade Selts. 
Sümboolika.
Külal on 2016. aastast Kuusalu valla värvides lipp.
Aiwo ringkond

Aiwo ringkond (harva ka "Aiue", varem "Yangor") on ringkond Naurus. Aiwo ringkonnast valitakse kaks Nauru parlamendi liiget.
Ringkonnas asub:
Anabari ringkond

Anabar on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Nauru kirdeosas (geograafilised koordinaadid 0° 31′ S, 166° 57′ E).
Ringkond piirneb edelas Ewa ja Baiti ringkonnaga, läänes Anetani ringkonnaga, kagus Ijuwi ringkonnaga ja lõunas Anibare ringkonnaga. 
Kõrgus merepinnast ulatub umbes 40 meetrini. keskmine kõrgus merepinnast on umbes 25 m. 
Ringkonna pindala on 1,5 km². Ta on riigi 14 ringkonna seas pindalalt 5. kohal. Ringkonna laius on 0,1...1,2 km, pikkus 0,1...1,4 km. 
Ringkonna elanike arv on 2006. aasta andmetel 810. Aastal 2004 oli elanike arv 855, millele vastab rahvastiku tihedus 577 in/km². 
Religioon.
Ringkonnas on protestantlik kabel.
Valimisringkond.
Anabari ringkond kuulub koos Anibare ja Ijuwi ringkonnaga Anabari valimisringkonda. 
Nimi.
Anabari ringkond on saanud nime ajaloolise Anabari küla järgi. Paul Hambruchi järgi tähendab "Anabar" 'vähe mulda' või 'kõva nagu kivi'. Nähtavasti on see vihje sealsele väheviljakale rannavööndile.
Ajaloolised külad.
Kuni 1968. aastani koosnes Anabari ringkond ("Gau") 15 ajaloolisest külast:
Kemba

Kemba on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Kiiu-Aabla

Kiiu-Aabla on küla Harju maakonna Kuusalu vallas Juminda poolsaarel Kolga lahe ääres. See on Lahemaa rahvuspargi lääneosa tuntuimaid kalurikülasid.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Kiiu-Aabla külas on paadilautrid (asusid iga talu all rannas), paadisild, paadikuurid. Kiiu-Aablas on ka ainuke Lahemaa kunagine õigeusu kirik. Salapiirituse vedajate metsatee läbis Kiiu-Aabla küla maid. Küla ilmestavad vanad kiviaiad, vinnaga kaevud, vanad metsateed ja heinamaateed. Siin paiknevad mitmed pärimuspaigad – Praaga mägi, Kangaraid, Uha, Vähipalu, Karpala heinamaa, Raimiku heinamaa jne. Kiiu-Aabla ajaloolised kivid on Sammalpea kivi, Rooviku kivi, Ükskivi, Upa kivi, Rööpkivi, Kapi kivi, Kuduvakivi, Kaldakivi, Sihvakas kivi, Karjamaa kivi, Pikanõmme rahn.
Kodasoo

Kodasoo on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Koitjärve

Koitjärve on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Küla asub loodepoolses osas Soodla jõest põhjas ja kagupoolses osas samast jõest kirdes. Idas ulatub küla Valgejõeni. Küla ulatus loodest kagusse on umbes 20 km. Selle loodeosa jääb kaitseväe Soodla harjutusväljale ja kaguosa Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealale. Koitjärve küla alale jäävad Kõnnu Suursoo, Võhma raba, Kobarsaare raba, pool Soodla luhta, Salgu soo ja Linajärve soo. Suuremad järved küla alal on Metstoa järved (muu hulgas Paukjärv, Ümarjärv), Jussi järved, Mähuste järv ja Augjärv.
Küla lõunaosas asus varem Koonukõrve küla.
Ajalugu.
Ajaloolise Koitjärve küla (ka "Käidra, Käikõrve") tuumik ja Koitjärve mõisa süda asusid Soodla jõest lõunas nüüdse Pillapalu küla alal Koitjärve rabast kirdes.
Talude rajamise aeg Koitjärvel pole täpselt teada, kuid 1693. aastal asutati Koitjärve mõis. 1694. aasta kaardil oli Koitjärvel märgitud mõisasüda ("Keickierwe Hof"), Jüri ("Jörgen") ja Tooma ("Thomas") talud ning vesiveski Soodla jõel. Põllumaad paiknesid Koitjärve ja Pikapõllu oosi vaheliselt alalt kuni Soodla jõeni. Siis jäid mõisamaade piiridesse ka põllumaad Tammiksalus, Vahtrikul ja Salumäel.
1733–1940 kuulus mõis Tallinna linnale, sõdade vahel haldas seda Tallinna linna Koitjärve metsandik.
Aastatel 1918–1940 oli Koitjärvel 13 talu.
Aastatel 1911–1912 ja 1914–1919 elas Koitjärvel Oru talus, oma metsavahist venna Jüri juures kirjanik A. H. Tammsaare. Kirjaniku Kõrvemaa eluperiood inspireeris teda kirjutama romaani "Kõrboja peremees".
Koitjärvelt Kõvasoolt on pärit ajakirjanik, kirjastaja ja poliitik Jakob Ploompuu. Samas Laane talus tegeles ta põllupidamisega. Teise maailmasõja ajal oli Laane taluga seotud kunstnik Eerik Haameri elu ja looming.
Ümarjärve ääres asus Soome konsuli Emil Vesterineni ja Soome eestluse hoidja Madlena Vesterineni suvila.
1931–1940 tegutses Metstoa talu lähedal Paukjärve ääres NMKÜ Koitjärve laager. Koitjärvel Laagri asukohal on tänapäeval RMK telkimisala, endisest laagrist on alles vaid betoonist lõkkease ja majade vundamendipostid. 1931. aastal sõitsid ettevõtja Volbrecht Tatsi bussid liinil Tallinn-Anija-Koitjärve. Liini avamise põhjuseks oli ilmselt Koitjärve laager.
Pärast Teist maailmasõda külad tühjendati ja hooned lammutati. Aastatel 1953–1992 tegutses piirkonnas Nõukogude armee polügoon.
Ajaloolistest talukohtadest on hooned Tooma-Jüril (Kõvasoo) ja Järvepõllul. 2009. aasta seisuga elati neist esimeses. Nüüdse Koitjärve küla alale jäävad ajaloolistest Koitjärve talukohtadest Mähuste, Metstoa ja Vahtriku.
Nouméa

Nouméa on Uus-Kaledoonia halduskeskus.
Kolgaküla

Kolgaküla on küla Harju maakonna Kuusalu vallas Lahemaa rahvuspargis. 
Külas asuvad Kolgaküla rahvamaja, Kolgaküla Traktorite ja Tööriistade Muuseum ning sportimiseks terviserajad.
Männimetsas looklevatel Kolgaküla terviseradadel on 1,5 ja 3 km ringid jooksmiseks, jalutamiseks, maastikurattasõiduks ja kepikõnniks. Raja ääres on asfaltkattega korvpalliväljak ja liivane rannavõrkpalliväljak. Külas asuvad ka hobusetallid, kus kasvatatakse Eesti tõugu hobuseid.
Kolgakülas asuvad veel fossiilsed põllud, Viru sild, metsavendade punker, paemurrud, kõrtsikoht, meierei ja koorejaam, kartuliaugud ning muud ajaloolis-kultuuriliselt olulised paigad.
Filmiloolised paigad.
Kolgaküla tolleaegse jalgpalliplatsi ja metsaradade ümbruses on 1967. aastal tehtud suur osa mängufilmi "Inimesed sõdurisinelis" välisvõtetest. Selleks ehitati sinna sõdurite väljaõppe väljak, muldonnid ja kaitsekraavid. Hiljem on Kolgakülas tehtud veel kümmekonna filmi võtteid, näiteks "Verekivi", "Tulivesi", "Metsluiged", "See kadunud tee", "See kadunud tee", "Vanad ja kobedad saavad jalad alla", "Seenelkäik". 
Programmi "Eesti film 100" ürituste seas korraldati 2012. aastal Kolgaküla rahvamajas kahepäevane filmifestival ning projekti "Sajandi 100 võttepaika" raames püstitati Kolgaküla rahvamaja juurde ka Harjumaa võttekohti tutvustav infotahvel-kaart.
Kosu

Kosu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Kotka (Kuusalu)

Kotka on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. 
Küla läbib Valgejõgi. Mööda küla idapiiri voolab Loobu jõgi.
Valgejõel asus Kotka pais. Riik keelas paisul elektritootmise 2001. aastal ja soovis paisu omandada, et see lammutada ja tagada lõheliste pääs kudemisalale. Pais purunes tulvavees 9. augustil 2016.
Küla läbib Liiapeksi–Loksa maantee ja seal lõppeb Võsu–Kotka tee.
Suur osa küla territooriumist on metsa all.
Kupu

Kupu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. 
Kupu külast algavad esimesed kirjalikud teated 1772. aastast, mil teda nimetati "Kuppe", 1798. aastal "Kuppo" ja 1923. aastal "Kupu". Küla nimi pärinevat ühe mehe järgi, keda kutsuti Kuppari Mikuks. Samuti olevat külas elanud mitmeid kupulaskjaid. Kupu nime kohta on arvatud ka, et see pärinevat 1798. aastast, kui külas hakkas kõrtsi pidama Kuppo Fritz, keda tunti ka Kõrtsu Fritzuna. Kõrtsi olevat nimetatud Kuppo kõrtsiks, mida kutsuti rahvasuus Turaka kõrtsiks.
Külas töötab Balti Spoon OÜ tehas.
Kursi (Kuusalu)

Kursi on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Dave Pirner

David A. Pirner (sündinud 16. aprillil 1964 Green Bays Wisconsinis) on USA muusik, rokkansambli Soul Asylum solist ja laulukirjutaja.
Elulugu.
1981. aastal kolis Pirner Minneapolisesse Minnesota osariigis ning asutas seal koolikaaslaste Karl Muelleri ja Dan Murphyga punkansambli Loud Fast Rules, kus Pirner mängis trumme, Mueller basskitarri ja Murphy kitarri. Lühikese aja pärast täitis trummari koha Pat Morley ning Dave vahetas pilli – temast sai kitarrist ja esilaulja. 1983. aastal muudeti ansambli nimi Soul Asylumiks. 
Soul Asylum.
Lõputud klubiturneed mööda USA-d teenisid ansamblile ustava austajaskonna ja eriti energiliste kontsertesinemistega bändi maine. Üleriigiline kuulsus saabus 1992. aastal, mil Soul Asylum andis välja oma kuuenda plaadi, "Grave Dancers Union" (Columbia Records). Selle albumi tuntuim laul "Runaway Train" võitis 1994. aastal parima rokkloo Grammy. Ühegi hilisema plaadi ega singliga seda edu korrata ei õnnestunud.
Nüüd, kus Pirneri nimi oli üldiselt teada, kasutas ta oma kuulsust toomaks avalikkuse ette artiste, keda ta imetles, tehes koostööd mitme vähetuntud ansambliga.
1994. aastal välja tulnud filmis "Backbeat", mis kajastas The Beatlesi varajasi aastaid Hamburgis Saksamaal, laulis Dave John Lennoni osa.
The O'Jeez.
Aastaks 1997 Soul Asylum laiema avalikkuse tähelepanu enam ei köitnud. Pirner asutas kõrvalprojekti The O'Jeez, kuhu lisaks temale kuulusid Jesse Greene (ansamblitest The Geraldine Fibbers ja The Jayhawks) ja Kraig Johnson (Run Westy Run). Bändi liikmed mängisid instrumentidel, mis erinesid neist, mille poolest nad varem tuntud olid; Dave oli taas trummari rollis nagu Loud Fast Rulesis, samuti musitseeris ta trompetil ja plokkflöödil. 1998. aastaks, mil Soul Asylum andis välja oma viimase plaadi enne kaheksa-aastast vaheaega, oli The O'Jeezil valmis vähemalt 14 lugu, millest ükski ametlikult ei ole ilmunud.
Soul Asylumi tagasitulek.
1999. aastal kolis Pirner New Orleansi Louisiana osariigis, kus töötas koos sõpradega muusikaringkonnast oma sooloplaadi "Faces &amp; Names" kallal. Album on erinevalt Soul Asylumi loomingust mahe ja soulilik, tuntavate R&amp;B mõjutustega. Salvestis valmis 2001. aastal, misjärel vahepeal "puhkust võtnud" Soul Asylum uue hooga järgmise albumi kallal tööle hakkas. 2006. aastal, umbes üheksa kuud pärast bändikaaslase ja asutajaliikme Karl Muelleri surma, ilmus Soul Asylumi viimane plaat, "The Silver Lining" (Sony, Legacy).
Pirneri austajad tunnustavad teda laulusõnade leidlikkuse, muusikapaladega lugude jutustamise ja halbade naljade ("dave jokes") eest.
Pirneri koostööpartnerite hulka kuuluvad Victoria Williams, Mike Watt, Paul Westerberg (The Replacements), The Autumn Defence, Golden Smog, Coup de Grace, Michel ja Cazebo Princess.
Filmograafia.
Pirneri koostöö režissöör Kevin Smithiga:
Kanakad

Kanakad [kan'akad] on etnos, kelle põhiliseks asualaks on Uus-Kaledoonia Okeaanias, Uus-Kaledoonia põliselanikud. Moodustavad umbes 45% Uus-Kaledoonia rahvastikust. 
Tänapäeval elab kanakasid rohkelt ka Austraalias, Tšiilis ja Kanadas.
Matthew Perry

Matthew Langford Perry (19. august 1969 Williamstown, Massachusetts – 28. oktoober 2023 Los Angeles, California) oli Emmy auhinnale ja Kuldgloobusele nomineeritud USA-Kanada filminäitleja.
Tema tuntuim roll on Chandler Bing aastail 1994–2004 toodetud USA komöödiasarjas "Sõbrad". 
Ta on kehastanud Matt Albie't telesarjas "Studio 60 on the Sunset Strip" ja Ryan Kingi telesarjas "Elu läheb edasi".
Elulugu.
Matthew sündis USA Massachusettsi osariigis Williamstownis. Tema isa oli ameeriklasest näitleja John Bennett Perry, ema aga kanadalanna Suzanne Morrison. Vanemad lahutasid enne tema esimest sünnipäeva ja ta kolis emaga Ottawasse Kanadasse.
Noorena oli ta lootustandev tennisist, kuid kui ta 15-aastaselt USA-sse isa juurde kolis, otsustas ta tennisest loobuda ja saada näitlejaks.
2022. aastal avaldas ta oma eluloo "Sõbrad, kallimad ja suur hirmus asi“. 
Isiklikku.
Perryl oli armusuhe Julia Robertsiga, kui too mängis episoodilist rolli telesarjas "Sõbrad". Tal on olnud suhe Heather Grahamiga. Seltskonnaajakirjandus on teda korduvalt paari pannud tema sõbra Jennifer Anistoniga, kellega ta mängis koos telesarjas "Sõbrad". Ajakirjandus on rääkinud ka tema armusuhetest Jennifer Capriati, Claire Forlani, Kristin Davise, Meg Ryani ja Lauren Grahamiga. Alates 2006. aastast on tema elukaaslane Lizzy Caplan.
Ta on olnud koomas nooruses alguse saanud opioidide sõltuvuse tõttu.
OD-N-Aiwo Hotel

OD-N-Aiwo Hotel on hostel Naurus Aiwo ringkonnas. Üks kahest Nauru majutusasutusest.
Tubades on õhukonditsioneerid, tee- ja kohvimasinad. Saab rentida autot. Samuti asub hotellis restoran, mis pakub kohapealseid toite.
Meneni hotell

Meneni hotell on üks kahest hotellist Naurus. Ehitatud 1969. aastal. Hotellis on 119 tuba ja konverentsikeskus 200 inimesele. Igas toas on konditsioneer, televiisor, videomakk ning tee- ja kohviaparaadid. Hotellis asuv restoran pakub tai, hiina ja teiste rahvusköökide toite. 
Hotelli taga asub kaunis liivarand Anibare Bay.
Bellona (täpsustus)

Bellona oli vanarooma mütoloogias sõjajumalanna, tema järgi on nime saanud erinevad asjad ja mõisted:
Kuusalu küla

Kuusalu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas Tallinna–Narva maantee ääres Kuusalu alevikust põhjas.
Loodusobjektidest asuvad külas Nelja kuninga kivi, Tülivere hiietamm, Võnsi männik.
Külaterritooriumi lääneosas on Kuusalu Keskkool ja Kuusalu staadion.
Kõnnu (Kuusalu)

Kõnnu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
1977. aastal liideti Kõnnu külaga Kimbalu.
Leesi

Leesi (kohanimekääne Leesile) on küla Harjumaal Kuusalu vallas.
Leesi asub Juminda poolsaare läänerannikul. Kaldaäärset teed mööda põhja poole minnes on järgmine küla Tammistu ja lõuna poole minnes Kiiu-Aabla. Läheb ka tee ida poole poolsaare idarannikul oleva Tapurla poole.
Leesit on esmamainitud 1517. aastal kujul "Leisy". Järgnesid nimekujud "Lesy" (1586), "Lessi" (1637), "Lesze Bÿÿ" (1693) ja "Lesibÿÿ" (1699).
Leesi kuulus varem lahustükina koos Tammistu ja Kiiu-Aablaga Kiiu mõisale Kolga mõisa maade keskel. 18. sajandi lõpul, kui krahvidele Stenbockidele kuulusid mõlemad mõisad, arvati see lahustükk Kolga mõisa alla. Mõlemad mõisad kuulusid Kuusalu kihelkonda.
Per Wieselgreni järgi tuleb külanimi sõnast "leesk" (leesl : leese; 'liivamadalik'). See tähendus paralleelvormiga "lees" on ka Wiedemanni sõnaraamatus.
Tavaliselt jagatakse küla kolmeks: põhjas Ternemäeots, keskel Suugu talu ümber Suuguots ja lõunas Liivaots ehk Liivaniots. Mõned eristavad Leesil ka Rasiotsa ja Sebaotsa.
Külas on Leesi Katariina kirik (ehitatud 1865–1867) ja rahvamaja.
Loksa (Kuusalu)

Loksa on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Külas asub Mardimiku kivi.
Banaba

Banaba on saar Okeaanias Naurust 300 kilomeetrit idas.
Banaba kuulub Kiribatile, olles selle läänepoolseim ja edelapoolseim saar. Nauru on Banabale lähemal kui Kiribati ülejäänud saared.
Saare pindala on 5 km². Saare kõrgeim punkt on ühtlasi Kiribati kõrgeim punkt (81 meetrit üle merepinna). Banaba on Kiribati ainus saar, mis ei ole korallsaar, ja seetõttu ei kahjusta teda nii palju globaalse soojenemisega kaasnev maailmamere taseme tõus.
Banabal on ekvatoriaalne kliima. Aastas sajab keskmiselt 1940 mm, kõige rohkem jaanuaris (270 mm), kõige vähem septembris (100 mm).
Banabal elas 2020. aastal 330 inimest (2005. aastal 301 inimest).
Ajalooliselt on Banabal neli küla: Antereen (Tabiang), Umwa (Uma), Tabewa (Tapiwa) ja Buakonikai.
Jaapan okupeeris Banabat alates 26. augustist 1942 kuni Teise maailmasõja lõpuni.
Banaba on Nauru kõrval teine saar Okeaanias, kus leidub väga palju fosforiiti. Suurbritannia võimud hakkasid seda kaevandama väetiseks juba 1900. Sellest ajast peale on 90% saare pinnast "ära kooritud".
Banaba külad hakkasid kaevandusele jalgu jääma ja sellepärast asustasid Suurbritannia võimud 1945 külaelanikud ümber Fidžil olevale Rabi saarele. Rabi saar on kaugel, mõnestki muust tänapäeva riigist oleks lähemalt leidnud saare, kuhu banabalased asustada, aga Rabi sobis enam-vähem nii suuruselt kui kliimalt. Banabalased rajasid Rabile neli küla, mis kandsid sama nime kui Banaba külad.
1979 Kiribati iseseisvus. Osa banabalasi tuli kodusaarele tagasi, enamik siiski mitte. Banabal asuv Buakonikai küla on tänapäeval inimtühi. Banabalasi elab maailmas umbes 6000, neist Banabal iga kahekümnes. Fosforiidi kaevandamine on jätkunud. Banabalaste seas on juurdunud sügav umbusaldus valitsuse vastu ja eksisteerib poliitiline liikumine, mis taotleb Banaba üleminekut Fidži riigi võimu alla.
Lui Jaanson

Lui Jaanson (25. veebruar 1931 Tartu – 2. mai 2025 Hellenurme) oli eesti rahvusest endine Nõukogude Liidu sõjaväelane ja lendur ning Eesti sõjaväelane.
Hariduskäik.
Ta õppis Tartu 1. Keskkoolis. Koolipoisina (1948) hakkas ta osalema ALMAVÜ Tallinna Aeroklubi Tartu filiaali purilennu ja langevarjuhüpete kursustel. Kui vanuseliselt jõudis kätte kohustuslik sõjaväeteenistuse aeg Nõukogude armees, astus õppima Kirovogradi sõjaväelendurite kooli Ukrainas, mille lõpetas 1954.
Sõjaväeteenistus.
Lendas Nõukogude Liidu lennuväe 76. õhuarmee 54. pommituslennuväepolgus (asus teisel pool Peipsi järve Oudova linnas Vene NFSV-s) nii lenduri kui ka vanemlendurina kahemootorilisel reaktiivlennukil Il-28. Detsembris 1959 anti talle Nõukogude Liidu sõjaväelenduri 1. klassi tunnistus. Kui 286. lennuväediviis 1960. aastal eksikombel reorganiseerimise käigus laiali saadeti, naasis tööle tsiviillennundusse Tartus. 1961 oli lennulüli juht (ülem) Ülenurmel.
Tsiviillendurina.
Kuni aastani 1971 oli Jaanson Aerofloti 47. eriotstarbelise eskadrilli ülema asetäitja. Lendas väikelennukeil Jak-12 (sanitaarlennud ehk lennukiirabi) ja An-2, külvas väetist ja pestitsiide (kuni nende keelamiseni), lennutas Tõravere observatooriumi teadlasi atmosfääri uurimiseks. 1965 ülendati Nõukogude Liidu lennuväe reservkapteniks (1972 reservmajoriks). 
1967–1971 õppis Jaanson Leningradi Tsiviillennunduse Akadeemias. Kolm aastat hiljem sai Aeroflotis reisilennuki 1. klassi piloodi tunnistuse (pädevustase lendurilitsentsil), olles lennanud kokku üle 10 000 tunni.
Kuni 1979 töötas Lui Jaanson Tartus paikneva Aerofloti transpordilennulüli komandörina, 1979–1985 töötas ta seal väljaõppeinstruktorina. Veebruaris 1985 anti talle NSV Liidu teenelise transporditöötaja aunimetus. 1. aprillist 1985 läks pensionile.
Teenistuskäik vabanenud Eestis.
Taasiseseisvunud Eestis asus Jaanson augustist 1991 tööle Kaitseliidus.
Mustametsa (Kuusalu)

Mustametsa on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Muuksi

Muuksi on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Mäepea

Mäepea on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Nõmmeveski

Nõmmeveski on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Pala (Kuusalu)

Pala on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. 
Külas asub Harjumaa kõrgeim punkt, mis ulatub 112,6 meetrit üle merepinna.
Parksi

Parksi on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. 
Külast on pärit skulptor Art Allmägi.
Fööniksisaared

Fööniksisaared (inglise "Phoenix Islands") on Kiribatile kuuluv saarestik Vaikses ookeanis. Koosneb 8 atollist ja kahest veealusest rifist. Kogupindala on umbes 27,7 km².
Atollid.
Kõik atollid peale Abariringa on asustamata. Saarestikku hõlmab looduskaitseala.
Esslingen

Esslingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal, Esslingeni kreisi keskus. Asub Neckari jõe ääres, 10 km Stuttgardist kagus.
Esslingeni on esmamainitud 777. aastal (Ezelinga). 1229. aastal sai linnaõigused.
Linnas asub Esslingeni rakendusteaduste kõrgkool.
Teise maailmasõja lõpus, 1945. aasta aprillis okupeeris Ameerika Ühendriikide armee Esslingeni. Sõja ajal rajati linna suur põgenikelaager, mis sai väga vähe kannatada. Seal viibis umbes 47 000 ümberasustatud inimest ehk DP-d (inglise keeles "displaced persons").
Eesti kodanike komiteed

Eesti kodanike komiteed (EKK) olid 1989. ja 1990. aastal kodanikualgatuse korras loodud parteiülesed poliitilised ühendused, mille eesmärgiks oli Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel taastamiseks pädevate võimustruktuuride moodustamise ettevalmistamine Eesti Vabariigi õigusjärgsete kodanike registreerimise, Eesti Kongressi valimiste korraldamise ja Eesti Kongressi kokkukutsumise teel.
Mõtte teke.
milleks tuleb koostada valijate nimekirjad Eesti Vabariigi kodanikest ja nende järeltulijatest ja korraldada alternatiivvalimised;
Üleskutse.
Üleskutse Eesti kodanike komiteede asutamiseks, Eesti kodanike registreerimiseks ja Eesti Kongressi ettevalmistamiseks esitasid 24. veebruaril 1989 toimunud rahvakoosolekutel Muinsuskaitse Seltsi, ERSP ja Eesti Kristliku Liidu esindajad. Üleskutse lähtus 1938. aastal vastu võetud Eesti Vabariigi põhiseadusest, mille kohaselt määratleti kõrgeima võimu kandjaks riigis eesti rahvas. Et Eesti Vabariigi õiguslikust järjepidevusest lähtuv riigi- ja omavalitsusasutuste struktuur oli vahepealsete okupatsioonide käigus lakanud olemast, tuli selle taasloomiseks alustada õigusjärgse kodanikkonna registreerimisest, millise ülesande võtsid enda kanda kihelkondliku geograafilise printsiibi järgi rahvaalgatuse korras asutatud Eesti kodanike komiteed.
Esimene Eesti kodanike komitee asutati 21. märtsil 1989 Kadrinas, maakonnalinnadest jõuti esimese Eesti kodanike komitee asutamiseni 10. aprillil 1989 Kuressaares. Esimene maakonnakomitee moodustati 12. mail 1989 Virumaal. Reaalselt algas kodanike registreerimine siiski alles varasuvel ning sai hoo sisse südasuvel, mil rahvuslik liikumine oli juba niivõrd tugevnenud, et Eesti iseseisvuse taastamise vastased ning mõõdukat arengut Nõukogude Liidu koosseisus pooldavad poliitilised jõud minetasid võime üha radikaalsemaks muutuvat rahvuslikku liikumist peatada. Sügisel liitus kodanike komiteede liikumisega ka mõõdukat uuendusliikumist pooldava Rahvarinde enamus. Detsembrist 1989 kuni veebruarini 1990 toimus eestlastest liikmete massiline välja astumine oma senise mõjuvõimu kaotanud Nõukogude Liidu Kommunistlikust Parteist (NLKP).
Tänu Eesti kodanike komiteede tegevusele toimusid Eesti Kongressi valimised 24. veebruaril 1990 ning Eesti Kongressi esimene istungjärk tuli kokku 11. märtsil 1990. Pärast seda paljude kodanike komiteede tegevus lakkas 1990. aasta kevadel ning ülejäänutest peaaegu kõik lõpetasid oma tegevuse sama aasta lõpuks. 
Seniste Eesti kodanike maakonnakomiteede kaudu hakkas Eesti Kongressi poolt valitud Eesti Komitee korraldama Eesti Vabariigi kodanike isikutunnistuste väljaandmist.
Matthew Perry (täpsustus)

Matthew Perry on mitme tuntud inimese nimi:
Akadeemiline distsipliin

Akadeemiline distsipliin (inglise "academic discipline", "field of study") tähendab kõrgkoolis õpetatavat õppeainet või viljeldatavat teadusharu.
Teaduste klassifikatsioon

Teaduste klassifikatsioon (inglise "research classification", ka "classification of R&amp;D") on teaduste liigitamine ehk klassifitseerimine erinevate kriteeriumide alusel.
Liigitamine uurimisvaldkonna järgi.
Teadusliku uurimistöö valdkonna järgi jagunevad teadused teadusvaldkondadeks ehk teadusharudeks. Valdkondi liigitatakse erinevalt. Kõige üldistatum jaotus on reaalteadused ja humanitaarteadused. Sellest pisut täpsem jaotus on reaalteadused, loodusteadused, humanitaarteadused ja sotsiaalteadused (varem kasutati ka nimetust "ühiskonnateadused"). Need jaotused on aga väga üldised ja teaduses kasutatakse eri riikides enamasti siiski täpsemaid klassifikatsioone, kus eristatakse rohkem valdkondi ja nende sees omakorda alamvaldkondi ja erialasid.
Liigitamine uurimiseesmärgi järgi.
Teadusliku uurimistöö eesmärgi järgi eristati traditsiooniliselt alusteadusi ehk fundamentaalteadusi (mille eesmärgiks on saada uusi teadmisi, orienteerumata otseselt nende teadmiste rakendustele) ja rakendusteadusi (mille esmaseks eesmärgiks on uurida mingi (uue) teadmise rakendusvõimalusi). Tänapäeval ei ole selline teaduste eristamine enam asjakohane, kuivõrd sama teadusharu, eriala või isegi ühe uurimisprojekti sees võib esineda nii alus- kui rakendusteaduslikke uuringuid. Seepärast eristatakse pigem:
Teaduste klassifikatsioon Euroopas.
Euroopa teadusruumis on kasutusel peamiselt kaks teaduste klassifikatsiooni:
1. OECD Frascati käsiraamatu teadusvaldkondade ja -erialade klassifikaator jagab teadusharud kuude valdkonda
2. Common European Research Classification Scheme (CERCS) teadusvaldkondade ja -erialade klassifikaator jagab teadusharud viide valdkonda:
Teaduste klassifikatsioon Eestis.
Eestis on kasutusel ka Eesti Teadusinfosüsteemi (ETIS) klassifikaator, mis eristab nelja valdkonda:
Struktuuriteadused

Struktuuriteadused (saksa keeles "Strukturwissenschaften") on keerukate süsteemide uurimisega tegelevad akadeemilised distsipliinid, mis on vahelüliks loodus- ja humanitaarteaduste vahel. Sõna kasutatakse selles tähenduses peamiselt Saksamaal. 
Struktuuriteaduste hulka kuuluvaks arvatakse kaoseteooria, mänguteooria, katastroofiteooria, informatsiooniteooria, süsteemiteooria, küberneetika, sünergeetika, semiootika.
Struktuuriteaduse mõiste võttis kasutusele Carl Friedrich von Weizsäcker 1971. aastal. 
Bernd-Olaf Küppers asutas 2008. aasta alguses Jena Ülikooli juures uurimiskeskuse Frege Centre for Structural Sciences. 
Struktuuriteaduste mõiste kasutuselevõtt on seotud probleemidega füüsika ja bioloogia metodoloogiliste erinevuste mõtestamisel.
Kiri (keeleteadus)

Kiri on märgisüsteem teksti ülesmärkimiseks nähtavate või kombitavate märkide abil.
Kirjasüsteemide ajalugu.
Varaseimad kirjasüsteemid olid ilmselt piktogrammide, ideogrammide või mnemogrammide süsteemid. Nende hulka on arvatud näiteks Jiahu kiri (umbes 6600 eKr), Vinča kiri (umbes 4500 eKr) ja varane Induse kultuuri kiri (umbes 3500 eKr), samuti Äänisjärve kaljujoonistel kasutatud kiri või kirjad (umbes 2500 eKr), kuid on ka teisi seisukohti.
Kindlat teadaolevad kirjasüsteemid tekkisid ja arenesid ilmselt kunagi 4. aastatuhandel eKr. Vanimateks peetakse Sumeri vana kirja ning Egiptuse hieroglüüfe, mis kujunesid umbes 3200 kuni 2600 eKr. Hiina kiri kujunes välja umbes 1600 eKr. Kunagi umbes samal ajal said alguse ka Olmeegi, Maia jt Kesk-Ameerika põlisasukate kirjad.
Kirjasüsteemide liigitus.
Kirjasüsteeme on liigitatud mitmeti. Kuna mitmetes kirjasüsteemides võib olla erinevate süsteemide tunnuseid, siis on need liigitused tihtipeale kokkuleppelised või tinglikud.
Salmistu

Salmistu on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. Salmistu on rannaküla ja suvituskoht. Külla kuulub ka Pedassaar.
Salmistul paikneb ka majutus- ja toitlustuskoht Roosi Villa (varasemate nimedega Okasroosike ning Okka kõrts, Salme Villa).
Saunja (Kuusalu)

Saunja on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. 
Posti sihtnumber on 74636.
Saunja külas on sündinud tarbekunstnik Leesi Erm. Külas on ka mälestuskivi Gustav Vilbaste lapsepõlvekodu asukohal.
Sigula

Sigula on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Sõitme

Sõitme on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Suru

Suru on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Tammispea

Tammispea on küla Harju maakonna Kuusalu vallas Lahemaa rahvuspargis. 
Tammispeal on 61 elanikku. seisuga 01,01,2023 
Tammispeal on Tammispea hiidrahn. Rahn koosneb rabakivist ja on umbes 7,8 m kõrge. Seal on ka 11 m kõrgune Tammispea kivi. Eesti kõrgeim.
Tammistu (Kuusalu)

Tammistu on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. Posti sihtnumber on 74719.
Külast.
Tammistu küla asub Juminda poolsaare loodekaldal Lahemaa rahvuspargis. Tammistu küla on alati olnud Juminda poolsaare väiksemaid külasid. Nõukogude okupatsiooni ajal kuulus Leesi küla koosseisu. 
Praegu on külas 25 majapidamist, aasta läbi elatakse 9 talus. Tammistu külas on oma lapsepõlve suvekodu talu taastanud advokaat ja ettevõtja Marti Hääl, kes küla esindajana kuulub Lahemaa koostöökogusse.
Ajaloost.
Eril aegadel on küla nimi olnud Tammes, Taamise, Tammeszby, Tammist Byy ja Tammistu.
Tammistu küla on esmamainitud 1517. aastal. Tol ajal oli külas kolm talu ja üks üksjalakoht, Tammistu küla vanimad talud on Roigu ja Onga.
Tammistu küla keskel on ajalooline jaanituleplats traditsioonilise külakiigega (külaplats), veel leiab seal kõrval vana kivirakisega külakaevu, jälgi hävinenud võrgukuurist koos lautrikohaga ja neid ühendanud külatee.
Tapurla

Tapurla (kohakääne Tapurlasse) on küla Harjumaal Kuusalu vallas Juminda poolsaarel Hara lahe ääres. Külas asub Tapurla sadam.
Külast kagusse jääb Tapurlaht ja loodesse Naskali laht, mida on esmamainitud 1690. aastal kujul "Nasgalli". Mõlemad on Hara lahe osad.
Küla nime on kirjutatud mitmel kujul. Küla on esmamainitud 1537 kujul "Tapper". Järgnesid kirjapildid "Tabba" (1586), "Tubberla" (1637), "Taberla" (1732) ja "Tapparla" (1798). Kasutatud on ka nimekujusid "Tappurla, Tappulla" ja "Taburla". Küla kuulus Kolga mõisale.
Ilmselt on küla saanud nime Tapurlahe järgi, mille ääres ta asub. Enn Tarveli arvates on laht omakorda saanud nime isiku järgi, kelleks võis olla näiteks Tappe, Tappete, Tapara või Tapari.
Rahvapärimuse järgi olid pärast Põhjasõda kõik külaelanikud katku surnud. Nende asemel olevat Soomest tulnud kolm meest, kelle nimedega kutsutakse senini küla talusid.
Tsitre

Tsitre on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. Ta jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. 2017. aastal tähistas küla 380. aastapäeva küla esmamainimisest.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Tsitre külas on sadamakoht, mille muulist on veel osa nähtav. Varem olid siin saeveski ja saeveski sild toodangu laevadele laadimiseks ning katusepilbaste valmistamiseks. Tsitre külas asusid mitmed paadilautrite kohad. Saeveski oli praeguse Lahe talu maadel, rajatud oli hoburaudtee (muldkeha on nähtav Merila talu lauda tagant kuni Pikapõlluni ja Linnamäe pool teed kuni Eerulepe kordonini) ning rebasekasvatuse köök oma kivipõranda ja korraliku kivikeldriga selle all.
Ajaloolis-kultuuriliselt on eriti olulised Tsitre mõisa park ja hoonestuse vundamendid ja vared (sh säilinud keldrid).
Ajaloolised kivid: Lahe talu maadel Linnamäe all suur sammaldunud rändrahn, tsaariaegne piirikivi, millel on number peal. Ottensoni lahe sopp oli kasutusel linaleoauguna.
Laurence Henry Hicks

Laurence Henry Hicks (1912–1997) on Nauru riigihümni "Nauru Bwiema" muusika autor. 
Ta oli austraallane.
Turbuneeme

 
Turbuneeme on küla Harju maakonna Kuusalu vallas, ta jääb Lahemaa Rahvuspargi territooriumile. 
Turbuneeme küla tähistas 13. juulil 2019. aastal 325 aasta möödumist küla esmamainimisest. Küla on tähistatud 1694. aasta Kuhsall Socheri kaardil.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Turbuneeme külas asus laevaehituskoht Painuva all rannas. Telliseahjud paiknesid praeguse Ahju talu kohal. Savivõtukohad, mida kutsuti Karjampohja saviaukudeks, on praeguseni näha. Raudtee viis Turbuneemelt Loksale tellisetehasesse savi vedamiseks. Turbuneemes oli veel tööstuslik kalasoolamisepunkt ja suur suitsuahi, laudpõrandaga kiige- ja tantsuplats, võrgumajad Prassi ninal.
Külas paikneb Painuva rändrahn, mis on looduskaitse all. See on mahult (340 m³) Eestis 7. kohal.
Tõreska

Tõreska on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Uuri

Uuri on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. 
Külas asub Uuri hiiemets ja Kahala hiiemets.
Vahastu (Kuusalu)

Vahastu on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Valgejõe

Valgejõe on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. 
Ajalugu.
Esmamainimine.
1290. aasta 20. septembril laiendas Taani kuningas Erik Menved Ojamaa Roma kloostri tsistertslastele Kolga abikloostri ümbruses kuulunud valdusi, nimetades teiste seas ka Witena ehk Valgejõe küla. 
Valgejõe küla asus algul seal, kus tänapäeval on Vanaküla. Ilmselt 17. sajandi hakul nihkus küla kese mõne kilomeetri jagu lõuna poole Tallinna–Narva tee koolmekoha ja kõrtsi ümbrusse. Vanaküla põhjaosast eraldusid aga Parksi ja Nõmmeveski. Asudes Harju ja Virumaa maakondade ajaloolisel rajal on sealsed kihelkondade, mõisate ja kohalike valitsuste piirid pidevalt muutunud. Alates 1939. aasta vallareformist, mil maakonna piir nihutati mõne kilomeetri jagu itta, on aga Valgejõe, Vanaküla ja Parksi ala liikunud eri haldusüksuste vahel alati üheskoos. See on loonud aluse ajaloolise Valgejõe-Vanaküla-Parksi kolmküla kujunemiseks. Kolme küla esmamainimist tähistav kivi pandi Valgejõe külla 1992. aastal. Kirjad raius kivisse Andres Allmägi Parksist.
Kõrts ja metskond.
Kohe pärast Kolga mõisa omaniku Pontus De la Gardie surma korraldas tema sugulane kapten Johan de la Blanque mõisa revisjoni, kus on 1585. aasta 9. detsembri kuupäevaga Witenå kõrtsi rendilepingu ärakiri. Viimane kõrtsmik Jaaska Viikmann sulges joogiäri 19. sajandi lõpul. 20. sajandi algul hoidsid sama kohta Kolga majoraatmõisa metsaülemad, hiljem Valgejõe metskond. Alates 2014. aastast jätkab joogiäri sel kohal tegutsev Valgejõe Veinivilla. 
Läsna-Valgejõe lahing Põhjasõjas.
1704. aasta 16. juunil lõid Põhjasõja Läsna-Valgejõe lahingus 5000 Vene ratsa- ja 1000 jalaväelast polkovnik Karl Evald von Rönne juhtimisel Valgejõe (Wittenah) kindlustatud positsioonilt põgenema 1400 Rootsi ratsaväelast, keda juhtis kindralmajor Anton von Schlippenbach. Vene poolel hukkus 100, Rootsil 60 meest. Vene vangi langes u 50 Rootsi ratsaväelast, sh Eestimaa aadlilipkonna ülem ooberst Fritz Wachtmeister (pildil). Vene langenud on maetud rahvapärimuse järgi vanast sillast paarsada meetrit Tallinna pool asuvale Venemäele.
Valgejõe lahing Vabadussõjas.
1918. aasta 22.–24. detsembril toimus Eesti Vabadussõjas Valgejõe lahing. Lääne suunas taganesid Eesti rahvaväe 4. ja 5. polgu üksused ning ida suunast tungisid peale enamjaolt eestlastest ja soomlastest koosnenud Tallinna (Reveli) kommunistliku kütipolgu võitlejad ja madrusesalk. Rahvaväes osales 234 meest, 2 langes. Punastel sai üks mees haavata. Lahingut meenutav mälestuskivi (autor Andres Allmägi) paigaldati sinna lahingu 100. aastapäeval.
Sild ja piir.
Tee Tallinnast Narva käis Valgejõe küla kaudu vähemalt 17. sajandi lõpust. Kuigi rahvapärimuse järgi oli viie võlviga sild seal juba Rootsi ajast, märgiti maakondade ja mõisate piiriks olnud sild paberile esimest korda siiski 1784. aasta Revali (Tallinna) ja Wesenbergi (Rakvere) kreiside piirikaardil. Võlvidega silla kõrvale 1914. aastal ehitatud silla õhkisid taganevad sakslased 1944. aasta septembris. Mitme ajutise lahenduse järel taastati betoonsild 1957. aastal. Tallinna olümpiaregatiks rajatud uus teelõik Peterburi maanteel suunas 1981. aastast suure osa liiklusest külakeskmest lõuna pool asuvale trassile.
Valkla

Valkla on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. 
Külas asub Valkla baptistikoguduse palvela.
Külas tegutses Valkla kõrts, mille säilinud kõrtsihoone on arvele võetud kultuurimälestisena.
Vanaküla (Kuusalu)

Vanaküla on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.
Vihasoo

Vihasoo on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. Küla asub Lahemaa Rahvuspargi territooriumil.
Külas on Pauna talu kalmistu.
Ajaloolis-kultuurilised kohad.
Vihasoo küla vana seltsimaja (rahvamaja) asub iidse rannatee ääres. Loobu jõel on vesiveskite asukohad. Vihasoo-Ristil leiab 18. sajandi tellisepõletusahjude kohad. Samuti olid külas laevaehituskoht, sepapada, tõrvaahi.
Virve

Virve on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. Küla paikneb Juminda poolsaarel Hara lahe läänerannikul.
Aela

Aela (kohakääne Aelasse ) on küla Harjumaal Kose vallas, valla ja ühtlasi Harjumaa kõige lõunapoolsem küla.
Küla asub Ardust lõunas ja Paidest loodes.
Aela on põlisküla. Seda mainiti juba 1241 Taani hindamisraamatus kujul "Æilæs". Hiljem mainiti seda 1513 kujul "Agelis", 1568 kujul "Ailis", 1637 kujul "Hayle", 1725 kujul "Hayell" ja 1871 kujul "Ahhila". Küla asus Juuru kihelkonnas ja kuulus Harmi ehk Ojasoo mõisale. 19. sajandil oli olemas ka Aela kõrvalmõis. 20. sajandil nimetati küla kohati Aeli. Varem on seda ka Metsnurga külaks nimetatud..
18. sajandi kaartidel kannab küla nime "Aila". Nende kaartide järgi on külast kagus praegusel Järvamaal asunud ja lõunas praegusel Raplamaal Taga-Polliku ("Takka Pollik") (tänapäeval Suurekivi) asulad.
1977–1998 oli Aela liidetud Virla külaga.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.
Küla territooriumile jääb mitu sood, sh Vonka raba, Laukesoo, Pususoo ja Nairemäe raba. Külast läände naabervalda jääb Aela raba, mis on osa Aela-Viirika soost. Nende soode kaitseks on moodustatud Aela maastikukaitseala. Aela küla ise kuulub Laukesoo looduskaitsealale.
Lauri Kettunen oletas, et külanimes peitus sõna "ahel ~ ahelas ~ ahilas". Karl Pajusalu arvates tuleb nime algupärana kõne alla "ai" 'äär' või isikunimi.
Taani hindamisraamatus mainiti koos Aelaga "Ropæ" nime. Seda pole osatud täpsemalt paigutada. Paul Johansen arvas, et tegu ei saa olla Hageri kihelkonnas tänapäeva Ohulepas asunud Ropega. See ei pruukinudki olla kohanimi, vaid seal elanud inimese nimi.
Alansi

Alansi on küla Harju maakonna Kose vallas. 
Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.
Valdav osa küla territooriumist on põllumajandusmaa. Küla lääneosas kulgeb Alansi oja.
Külas asub Lemomägi (Lemmumägi), kus 2001. aastal avati Johan Pitka monument (skulptor Helmut Hiismaa). Monumendi lähedale püstitati 2003. aastal ka kolme mõrvatud Pitka poja mälestuskivid.
Ardu

Ardu on alevik Harju maakonnas, Kose vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Ardus 544 inimest. Neist 520 (95,6%) olid eestlased. 1. jaanuaril 2014 elas Ardus Rahvastikuregistri andmetel 528 inimest.
18. sajandi kaartide järgi on Ardu ("Hardo") juures olnud kõrts. Asulast idas on olnud endised Sikemäe ("Sikkama") ja Vanamõisa küla.
Ardu oli aastatel 1992–2013 eksisteerinud Kõue valla keskus.
Alevikus asub Ardu muinaskalmistu. Sealt leitud mehe luustiku järgi tegi 1950. aastatel Mihhail Gerassimov mehe büsti "Ardu mees".
Habaja

Habaja on alevik Harju maakonnas Kose vallas. Kuni 2013. aasta sügiseni kuulus Habaja Kõue valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Habajal 311 inimest. Neist 302 (97,1%) olid eestlased. 1. jaanuaril 2014 elas Habajal Rahvastikuregistri andmetel 303 inimest.
Alevikku läbib Kose–Purila maantee. Küla territooriumil asub Habaja mõis.
Varasemad teated Habaja kohta pärinevad 1419. aastast, mil asustus oli tuntud Appa külana. Habaja mõis (saksa keeles "Habbat") rajati 1646. aastal, mil see eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. Nõukogude perioodil kuulus mõisakompleks Habaja sovhoosile.
Habaja mõisas toimus 29. mail 1858 nende Habaja ja Harmi talupoegade peksmine, kes keeldusid abiteost. Seda sündmust meenutab Habajal mälestuskivi.
Alevikus on ka mälestuskivi "Langenud Suures Isamaasõjas aastail 1941–1945"; kivil on seitse nime.
Harmi

Harmi on küla Harju maakonna Kose vallas Kuivajõe ääres.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.
Külas asus Uue-Harmi mõis, mille peahoones tegutses hiljem Harmi Põhikool.
Mõisahoonet ümbritseb kaitsealune Harmi mõisa park. Pargis asub ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht.
Kadja

Kadja on küla Harju maakonna Kose vallas Lõuna-Kõrvemaal.
Kadja kõrgeim koht on Põlendmägi (86.2 m). Asudes Keila, Pirita ja Pärnu jõgikonna veelahkmel valguvad veed külast igasse ilmakaarde. Suuremad kraavid on Ees-Põlliku kraav (suubub Atla jõkke), Kadja kraav (suubub Kadja järve) ja Metsanurga kraav (suubub Kuivajõkke).
Külast loodesse jääb Mustraba, edelasse Kihuraba, lõunasse Aela raba ja kagusse Vonka raba.