tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ukraina 2018. aasta taliolümpiamängudel

Ukraina osales 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis 33 sportlasega, kes võistlesid 9 spordialal.
Ukraina lippu kandis avatseremoonial laskesuusataja Olena Pidgrušna.
Olümpiavõitjaks tuli vigursuusataja Oleksandr Abramenko meeste vigurhüpetes.
Seitsmenda Päeva Adventistide Jõhvi kogudus

Seitsmenda Päeva Adventistide Jõhvi kogudus on adventkogudus Jõhvis.
2012. aastast kasutab kogudus Jõhvi adventkirikut.
Johannes de Hapsele

Johannes de Hapsele oli Kärkna abt enne 1304. aastat.
Ta oli endise abtina ("Iohannis quondam abbatis ibidem dicti de Hapsele") Dünamünde müügilepingu tunnistaja 26. mail 1305 (Livl. U.B. II DCXIV, regest 707).
Ilzene vald

Ilzene vald (läti keeles "Ilzenes pagasts") on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Zeltiņi ja Alsviķi vallaga, Smiltene piirkonna Trapene ja Gulbene piirkonna Lejasciemsi vallaga.
Valla pindala on 62,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 389 inimest. Valla keskus on praegu Jaunzemi küla, kuigi ajalooliselt on selleks olnud Čonkas. Vallavanem on Ingrīda Sniedze.
Ilzene valla nimi tuleneb eesti keelest, sõnast "ilus". Valla maad kuulusid varem latgalite Adsele muinasmaakonda. Piirkond on traditsiooniline leivude asuala.
Vald asub suuremalt jaolt Tālava madalikul. Kõrgeim tipp Zāgadu kalns ulatub 143,3 m üle merepinna. Valda läbib Peetri jõgi.
Ajalugu.
Vald moodustati aastal 1920 Ilzene mõisa ("Ilsen") maadest, mille pindala oli 1840,54 ha, ja Ādami mõisa ("Schwarzbeckshof") maadest pindalaga 699,13 ha. Aastal 1935 oli valla pindala 148,3 km² ja seal oli 2338 elanikku.1 945. aastal moodustati vallas Ilzene ja Čonkase külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Ilzene külanõukoguga likvideeritava Čonkase külanõukogu maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Kohaliku kaitse all on muinsusmälestistest Mežslokase muinaskalmed ja Ilzene mõisa hoonekompleks (härrastemaja ja pumbamaja). Looduskaitse all on Ilzene pärn, Austrumi pärn, Ilzene mänd, Ilzene park, Melderi tammed, Arāji tammed, Mežrozītese tamm, Gutupurise tamm, Gailīši mänd, Sodise pärn, Jaunzvirgzdiņi saar ja Jaunzvirgzdiņi tamm.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 350 lätlast, 13 venelast, 1 valgevenelane, 8 ukrainlast ja 1 leedulane.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Alsviķi

Alsviķi (vanasti ka Alsviķis) on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Alsviķi valla halduskeskus. 
Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 7,5 ja Riiast 190 kilomeetri kaugusel merepinnast 190 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel kool, rahvamaja, raamatukogu, postkontor ja lasteaed, külas tegutseb ka Jaunanna kunsti- ja muusikakooli osakond. Seal asub Alsviķi bussipeatus.
Aastal 1576 rajati sinna Alsviķi mõis ("Alswig"), mis on saanud nime oma esimeste omanike Halswigide järgi. Hiljem kuulus see Wulffidele. Aastal 1903 avati Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee ja küla lähistele rajati Alsviķi raudteejaam.
Alsviķi mõisa hoonetekompleks, sealhulgas park, kelder, laut, moonakamaja, häärber, mõisavalitseja maja ja kuivati, on kohaliku tähtsusega muinsuskaitse objektid.
Karva

Karva (ka Korva) on küla ("mazciems") Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas. 
Küla asub valla keskusest Alsviķist 10, piirkonna keskusest Alūksnest 18 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusel; merepinnast 122 meetri kõrgusel. Külas asub Karva bussipeatus. Küla on tekkinud varasema Karva mõisa juurde. 
Karvat läbib Vaidva jõgi. Jõel asub küla kohal kärestik, millel asus varem vesiveski. 1960. aastatel rajati kärestikule väike hüdroelektrijaam.
Külas kasvav Karva pärn ja veel üks külas kasvav tamm on looduskaitse all. Karva mõisa magasiait ja tall on regionaalse kaitse all. Zuši muinaskalmed ja Karva mõisavalitseja maja on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Riikliku kaitse all on Läti Vabadussõja lahingupaik ja läti sõdurite matmispaik Zuši talu juures.
Alheit Uxkull

Alheit Uxkull oli Tartu naistsistertslaste abtiss ("ebdische des jungfrawen closters und conventes S. Catherinen binnen der stadt Dorpt") 1514. aastal.
29. juunil 1514 müüs ta Johan Luggenhusenile 4-adramaalise "Kulmefer"i talu.
Dithmarus

Dithmarus oli Kärkna abt 1305. aastal.
26. mail 1305 osales ta Dünamünde kloostri müümises Liivimaa ordule (Livl. U.B. II DCXIV, regest 707).
Saksa Vabade Ametiühingute Koondis

Saksa Vabade Ametiühingute Koondis (saksa "Freier Deutscher Gewerkschaftsbund", lühend "FDGB") oli ametiühingute keskorganisatsioon Saksa DV-s.
Saksa Vabade Ametiühingute Koondise asutamiskongress toimus Nõukogude okupatsioonitsoonis Ida-Berliinis 1946. aasta 9. kuni 11. veebruarini. Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei kasutas Saksa Vabade Ametiühingute Koondist oma poliitika elluviimiseks. Saksa Vabade Ametiühingute Koondis kuulus Saksa DV Rahvusrindesse ja tal oli oma fraktsioon Saksa DV Rahvakojas (parlamendis).
Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse kuulus 16 erialaametiühingut. FDGB häälekandja oli ajaleht Tribüne.
Saksa Vabade Ametiühingute Koondis oli Saksa DV suurim massiorganisatsioon. 1989. aastal oli Saksa Vabade Ametiühingute Koondisel 9,5 miljonit liiget, mis moodustas 98% kõigist riigi töötavatest inimestest.
14. septembril 1990 otsustati Saksa Vabade Ametiühingute Koondise kongressil alates 30. septembrist 1990 laiali minna. Ida-Saksa erialaametiühingud ühinesid 1991. aastal Lääne-Saksa vastavate ametiühingutega.
Hermannus

Hermannus oli Kärkna abt aastail 1327–1336.
Tema ametiaja piirdaatumid on määratud kahe ürikuga 15. septembrist 1327 (Livl. U.B. III DCCXXXIIa, regest 865a) ja 15. novembrist 1336 (Livl. U.B. DCCLXXVIII, regest 920).
Wendre

Wendre on Eesti tekstiiliettevõte.
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1935, kui linakasvatajate kooperatiiv avas Vändras tehase.
1993. aastal sai ettevõte nimeks Wendre ning alustati tekkide ja patjade tootmist. 1996. aastal omandas ettevõtte aktsiad Peter Hunt.
2010. aastal pälvis Wendre juht Peter Hunt aasta ettevõtja aunimetuse.
Väätsa prügila

Väätsa prügila on prügila, mis asub Järva maakonnas Türi vallas Roovere külas. Prügilat haldab AS Väätsa Prügila ja prügila omanikud on kohalikud omavalitsused (Järva vald, Paide linn ja Türi vald). Prügila avati 15. novembril 2000.
Televõrgu AS

Televõrgu AS oli Eesti telekommunikatsiooniettevõte; Eesti Energia tütarettevõte. 2015 ühines Televõrgu AS ettevõttega Tele2 Eesti.
Ettevõte asutati 2001.
2007 hakkas ettevõte pakkuma Kõu internetiteenust.
Everhardus

Everhardus oli Kärkna abt 1346. aastal.
20. oktoobril 1346 andis Burchard von Dreileben Paide püha Katariina kirikus teada, et Taani kuningas Valdemar IV on sama aasta 15. augustil vabastanud Eestimaa elanikud nende ustavusvannetest. Kohalviibijana on nimetatud ka Everhardus ("Everhardus der veltmoneke en abbet to Valkena").
Ovaalne kuldkann

Ovaalne kuldkann ("Helianthemum ovatum") on kuldkanniliste sugukonda kuldkanni perekonda kuuluv taimeliik.
Ovaalne kuldkann avastati Eestis 2017. aasta juunis Põlvamaal Voropi külast idas. Ovaalne kuldkann on lõunapoolse levikuga. Lätis on teda harva kohatud, Leedus sagedamini ning kasvab ka Lõuna-Rootsis ja Pihkvamaal.
Johannes (Kärkna abt 1354)

Johannes oli Kärkna abt 1354. aastal.
31. mail 1354 loovutas ta Liivimaa ordule kuus adramaad Arwekulle külas Cattele kihelkonnas, saades vastu kolm adramaad Meckere külas ja kolm Lakedeni külas Yeve kihelkonnas (Livl. U.B. III CMLIa regest 1121a).
Ariwara no Narihira

Ariwara no Narihira (在原 業平; 825–880), tuntud ka kui Zai Go-Chūjō, Zai Go, Zai Chūjō, Mukashi-Otoko, oli Heiani ajastu algul elanud jaapani õukondlane ja "waka"-luuletaja, kes kuulus nii kolmekümne kuue kui ka kuue luulepühaku hulka. Teda peetakse üheks 9. sajandi kuulsaimaks jaapani meesluuletajaks.
Jaapani keiserlikes luuleantoloogiates on tema luuletusi ilmunud ligemale 90, lisaks üks luulekogus "Ogura Hyakunin Isshu". 
Narihira on tuntud oma paljude armuseikluste poolest, mida kirjeldatakse detailsemalt luulekogus "Ise lood" ("Ise monogatari"). Legendide järgi oli tal näiteks suhe Ise Suure Pühamu kõrgpreestrinna ja luuletaja Ono no Komachiga. 
Elukäik.
Lapsepõlv ja noorus.
Ariwara no Narihira sündis 825. aastal paguluses oleva prints Abo ja printsess Ito pojana, olles ühtlasi ema kaudu keiser Kanmu ja isa kaudu keiser Heizei lapselaps.
Narihira isa Abo pagendati 824. aastal tolleaegsest jaapani pealinnast Heijō-kyōst (tänapäeva Nara) Tsukushi provintsi (tänapäeva Fukuoka prefektuur) seoses tema osalusega ebaõnnestunud riigipöördekatses, mida nimetatakse Kusuko intsidendiks.
Ana Brnabić

Ana Brnabić (serbia keeles Ана Брнабић; sündinud 28. septembril 1975 Belgradis) on Serbia poliitik, 15. juunist 2017 kuni 6. veebruarini 2024 oli ta Serbia peaminister.
Ta lõpetas aastal 1984 Belgradi 5. Keskkooli. Seejärel õppis ta ärijuhtimist bakalaureuseõppes Midlandis Michigani osariigis Northwoodi Ülikoolis ja magistriõppes Inglismaal East Riding of Yorkshire'i tseremoniaalkrahvkonnas Hulli Ülikoolis. Ta valdab täiuslikult inglise ja vene keelt.
2001. aastal pöördus ta tagasi Serbiasse.
11. augustil 2016 sai tast Serbia avaliku halduse ja kohaliku omavalitsuse minister. 15. juunil 2017 sai temast Serbia peaminister.
2016. aastal sai Brnabićist Serbia esimene valitsuse liige, kes on avalikult lesbi. Pärast tema valimist Serbia peaministriks sai temast riigi esimene naissoost peaminister. Ühtlasi on ta Serbia esimene avalikult lesbist peaminister ning viies avalikult LGBT valitsusjuht maailmas (järgnedes Jóhanna Sigurðardóttirile, Elio Di Rupole, Xavier Bettelile ja Leo Varadkarile).
Ivan Vinogradov

Ivan Matvejevitš Vinogradov (vene keeles Иван Матвеевич Виноградов; sündinud 14. september (vkj 2. september) 1891 Velikolupski maakond, Pihkva kubermang – 20. märts 1983 Moskva) oli vene matemaatik.
Ta oli üle 40 aasta NSV Liidu Teaduste Akadeemia Steklovi-nimelise Matemaatikainstituudi direktor.
Vinogradov lõi analüütilises arvuteoorias trigonomeetriliste summade meetodi (1934), mille abil lahendas mitu rasket arvuteooria probleemi (Waringsi probleem, Goldbachi probleem).
Haridus- ja töökäik.
Vinogradova lõpetas 1914. aastalKeiserliku Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna. Kaitses doktoriväitekirja. 
Aastatel 1920–1934 töötas ta professorina mitmes Nõukogude Liidu ülikoolis, 1932–1934 töötas ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia Steklovi-nimelise Füüsika-matemaatikainstituudi ja alates 1934. aastast sellest eraldunud NSV Liidu Teaduste Akadeemia Steklovi-nimelise Matemaatikainstituudi direktorina (1934–1941 ja 1946–1983).
Teaduskorralduslik ja ühiskondlik tegevus.
Tal omas NSV Liidu Teaduste Akadeemia matemaatikaosakonnas selle kauaaegse liikmena suurt autoriteeti. Seejuures ei kuulunud ta NLKP-sse. 1955. aastal kirjutas ta geneetikute kaitseks alla 300 kirjale Lõssenko grupi vastu.
Mitme matemaatiku mälestuses on väidetud, et Vinogradov oli antisemiit, kes enda juhitud instituudis vabanes ajapikku pea kõigist juudi rahvusest kaastöötajatest.
Kalncempji vald

Kalncempji vald (läti keeles "Kalncempju pagasts") on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Anna, Zeltiņi ja Alsviķi vallaga ning Gulbene piirkonna Beļava ja Stāmeriena vallaga.
Valla pindala on 43 km². 2016. aasta seisuga elas seal 197 inimest. Valla keskus on Kalncempji küla, vallavanem on Vēsma Čugunova. 
Valla suurim jõgi on Pedetsisse voolav Paparze.
Ajalugu.
Valla alad kuulusid algselt Adsele muinasmaakonda, seejärel olid need aga Aluliina komtuuride valduses. Aastal 1868 loodi valla aladel asunud 2330,95 ha pindalaga Kalnamuiža mõisa juurde Kalnamuiža vald. Aastal 1925 nimetati Kalnamuiža vald (eestipäraselt Mäemõisa vald) ümber Kalnciemsi vallaks.
Aastal 1935 oli Kalnciemsi valla pindala 86,7 km² ja seal oli 1953 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Kalncempji ja Kalniena külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1990 muudeti Kalncempji külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ate (Ote) vesiveski, Okāni muinaskalmed (ka Kivimägi või Kalmemägi) ja Malaci muinaskalmed. Regionaalse kaitse all on Melderpuļķi muinaskalmed, Nāzupi linnamägi, Uranaži muinaskalmed, Žagatase muinaskalmed, Sprīvuļi muinaskalmed ja Pūzupi muinaskalmed. 
Looduskaitse all on Pūzupi kask, Lauķi tamm, Pērkoni tamm, Pukši mänd ja Ciduļi paju. Lisaks jäävad valla lääneossa mitmed nimetud looduskaitsealused põlised tammed.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 175 lätlast, 8 venelast, 3 poolakat ja 2 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Kalncempji

Kalncempji (vanasti ka Cempji) on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Kalncempji valla halduskeskus. Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 18 ja Riiast 196 kilomeetri kaugusel merepinnast 140 meetri kõrgusel. 
Lisaks vallamajale asub külas veel raamatukogu. Sinna jääb Kalncempji bussipeatus.
Asula tekkis Teise maailmasõja järel, mil see oli kohaliku kolhoosi keskasulaks. Sinna ehitati põhiliselt individuaalelamuid, ent rajati ka kaks korterelamut, mis on tänapäeval praktiliselt tühjaks jäänud. 
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele.
Jaunzemi

Jaunzemi on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Ilzene valla halduskeskus. Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 28 ja Riiast 182 kilomeetri kaugusel merepinnast 190 meetri kõrgusel.
Lisaks vallamajale asuvad külas veel Ilzene põhikool, postkontor, raamatukogu ja huvikeskus «Dailes». Külas asub Jaunzemi bussipeatus. Asula tekkis Teise maailmasõja järel Čonkase mõisa lähistele, olles kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Eesti Teatri Festival

SA Eesti Teatri Festival on Eesti sihtasutus, mis lavastab ja esitab teatri- ja tantsuetendusi, korraldab teatrifestivale. Sihtasutuse juht on alates 1. detsembrist 2019 Hedi-Liis Toome.
Eesti Teatri Festival tegutseb alates 1996 ja sihtasutusena alates 2004.
Sihtasutuse korraldatud festivale:
Čonkas

Čonkas on küla ("mazciems") Lätis Alūksne piirkonnas Ilzene vallas. Küla on selle valla varasem halduskeskus. 
Čonkas asub valla keskusest Jaunzemist 2, piirkonna keskusest Alūksnest 30 ja Riiast 186 kilomeetri kaugusel merepinnast 122 meetri kõrgusel. Seal asub Čonkase bussipeatus.
Küla on endine leivude asuala. Leivude keeles kandis küla Tsangu nime.
Ilzene

Ilzene on küla ("mazciems") Lätis Alūksne piirkonnas Ilzene vallas. Küla asub valla keskusest Jaunzemist 4, piirkonna keskusest Alūksnest 27 ja Riiast 184 kilomeetri kaugusel ning merepinnast 123 meetri kõrgusel. 
Küla on kujunenud endise Ilzene mõisa juurde, mille keskus on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Lisaks on kohaliku kaitse all mõisa härrastemaja ja pumbamaja. Külas kasvav Ilzene mänd ja pargis kasvavad Ilzene pärn on looduskaitse all, lisaks on kaitse all tamm (kõrgus 25, ümbermõõt 4.6 m), pärn (kõrgus 28, ümbermõõt 3.82 m) ning saar (kõrgus 24, ümbermõõt 3.54 m) on looduskaitse all.
Teede Tehnokeskus

AS Teede Tehnokeskus on Eesti riiklik ettevõte, mis annab insener-tehnilisi konsultatsioone ja teeb asjakohaseid uuringuid.
Tehnokeskuse tegutsemine iseseisva uurimisasutusena algas 1. aprillil 1964, kui Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi Projekteerimise-Uurimise Kontorist eraldatud üksused moodustasid Teedeehituse Kesklaboratooriumi. Ümberkorralduste käigus ühinesid projekteerijad Eesti Maanteeprojektiks, teedelaborist moodustati Maanteeameti Tehnokeskus. 1994 liideti Eesti Maanteeprojekt uuesti Maanteeameti Tehnokeskusega. Pärast mitut tehnokeskuse reorganiseerimist moodustati 7. augustil 2000 AS Teede Tehnokeskus.
2003 liideti Tehnokeskusega asutus EhitusTEST.
Tehnokeskus annab iga aasta välja auhinna "Tasane tee".
Teede Tehnokeskuse projektijuht on Romet Raun.
Ziemeri vald

Ziemeri vald (läti keeles "Ziemera pagasts") on vald Lätis Alūksne piirkonnas Eesti piiri ääres. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Alūksne linna ning Mārkalne, Uue-Laitsna, Vana-Laitsna ja Alsviķi vallaga, samuti Võrumaa Rõuge vallaga (varem Misso ja Haanja vallaga).
Valla pindala on 117 km². 2016. aasta seisuga elas seal 819 inimest. Valla keskus on Māriņkalnsi küla, vallavanem on Iveta Vārtukapteine. 
Loodus.
Valla suurim jõgi on Vaidva jõgi, vald piirneb ka Alūksne järve ja Murati järvega. Ziemeri ja Jaunlaicene valla piiril asub 271,5 m kõrgune Dēliņkalns, Alūksne kõrgustiku kõrgeim tipp.
Ajalugu.
Aastal 1935 oli Ziemeri valla pindala 94,3 km² ja seal oli 1630 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Ziemeri ja Māriņkalnsi külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Ziemeri külanõukoguga likvideeritav Māriņkalnsi külanõukogu, aastal 1958 liideti aga sovhoosi Alūksne maad Mārkalne külanõukoguga. Aastal 1961 liideti külanõukoguga Alūksne külanõukogu kolhoosi Straume maad, ent aastal 1977 liideti osa külanõukogu aladest Alūksne linnaga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on regionaalse kaitse all Ziemeri mõisakompleks, sealhulgas ka häärber, mõisa park, kelder, veetorn, tall, rehi, magasiait, suur laut, ait, kaks lauta, sahver, kolm moonakamaja, kupja maja, mõisavalitseja maja, metsniku ja metsavahi majad, Kalnmeijeri muinaskalmed ehk Miroņkalns, Semeiki muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu Spieķi muinaskalmed ja Baltkauļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Zamani muinaskalmed. 
Looduskaitse all on Dravnieki pärn, Ratenieki pärn, Ratenieki saar, Prinduļi mänd, Stāmeri mänd, Baloži tamm, Vagaļi tamm, Rijase mänd, Ziemeri tammeallee, Ozoliņi tamm, Kalnāji tamm, Kalnāji nulg, Upītese kask, Šķērsti kadakas, Šķērsti saar, Šķērsti tamm, Māriņkalnsi tamm, Lūdiķi lehis, Mellumi mänd, Baltkauļi elupuu, Baltkauļi pärn, Bieranti tamm, Raudupieši Piirimänd, Raudupieši männid ja Pauliņi remmelgas. Valda jääb ka 113 hektari suurune Avoti metsa hoiuala, valla põhjaosa jääb osaliselt Dēliņkalnsi hoiualale, osaliselt Melderupīte metsade hoiualale, samuti Vana-Laitsna kaitstavale maastikule.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 781 lätlast, 36 venelast, 2 valgevenelast, 4 ukrainlast, 1 poolakas ja 2 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Māriņkalns

Māriņkalns (kohalikus murdes "Māriņkols") on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Ziemeri valla halduskeskus.
Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 9 ja Riiast 180 kilomeetri kaugusel merepinnast 190 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel Ziemeri põhikool, raamatukogu, rahvamaja ja postkontor. Seal asuvad Ziemeru pamatskola ja Māriņkalnsi bussipeatus.
Külas kasvav tamm on võetud looduskaitse alla. Küla jääb osaliselt Vana-Laitsna kaitstavale maastikule.
Külla jääb endise Māriņkalnsi mõisa keskus. Asula rajati Teise maailmasõja järel piirkondlikuks halduskeskuseks ja kohaliku kolhoosi Straume keskasulaks.
Skeleton Technologies

Skeleton Technologies OÜ on Eesti ettevõte, mis töötab välja tipptehnoloogilisi energiasalvestuslahendusi ja toodab superkondensaatoreid. Ettevõte asutati 2009. aastal Tartus, selle peakontor asub Tallinna lähedal Viimsi vallas. Ettevõtte tegevjuht on Taavi Madiberk ja tootmisjuht Oliver Ahlberg.
Skeletonist on lühikese ajaga saanud ülemaailmne rohetehnoloogia ettevõte. Ta on Euroopa juhtiv suure võimsusega energiasalvestuslahenduste tootja ning tehnoloogialiider transpordi-, võrgu-, autotööstuse ja tööstuslike rakenduste kiirlaadimise vallas. Ettevõte on maailmas suurt tähelepanu pälvinud elektrokeemiliste energiasalvestustehnoloogiate arendajana. Skeletoni toodangust on rahvusvahelise tuntuse saavutanud superkondensaatorid ja SuperBattery energiasalvestuslahendused, mis põhinevad patenteeritud kõverdatud grafeeni tehnoloogial.
Ajalugu.
Ettevõtte esimeseks suurkliendiks sai 2011. aastal Euroopa Kosmoseagentuur, kellele hakati välja töötama ja tootma kosmosekondensaatoreid. 
2013. aastal laiendati tegevust Saksamaale ja loodi Skeleton Technologies GmbH. 2014. aastal avati tehas Viimsis. 2015. aastal toodi turule maailma võimsaim mootori käivitusmoodul SkelStart. 2017. aastal pandi Saksamaal Dresdeni lähistel Großröhrsdorfis tööle Euroopa suurim superkondensaatorite tehas.
2024. aastal võeti Skeletoni superkondensaatorid kasutusele ka NTT Indycari sarjas.
2025. aastal avas Skeleton Soomes Varkauses superakude tehase.
Skeleton Technologies OÜ koos Skeleton Hybrid Power OÜ, Black Magic GmbH ja Skeleton Technologies GmbH-ga on Skeletoni tootmisrühma tütarettevõte.
Naisteleht

Naisteleht on naistele suunatud aastast 2006 ilmuv Eesti ajakiri. 2006–2015 andis ajakirja välja OÜ Presshouse ja seejärel Ajakirjade Kirjastus AS. Praegu on väljaandja Õhtuleht Kirjastus AS. Ajakirja peatoimetaja on Silja Paavle. Ajakiri ilmub üks kord nädalas.
Valentin Kolumb

Valentin Kolumb (mari Валентин Христофорович Колумб; 3. mai 1935 Mizineri küla, Morki rajoon – 8. detsember 1974 Joškar-Ola) oli mari luuletaja, tõlkija ja ajakirjanik.
Valentin Kolumb oli pärit talupoja perekonnast. Varases lapsepõlves ta mari keelt ei osanud. 1959. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Seejärel töötas ta Morki rajooni komsomolisekretärina ja kirjandustoimetajana raadios. 1964–1968 oli Valentin Kolumb Mari raamatukirjastuse peatoimetajana. Alates 1968. aastast töötas ta ajakirja Ontšõko toimetuses, esialgu vastutava sekretärina ja 1972. aastast peatoimetajana.
Esimene Valentin Kolumbi luuletus avaldati ajakirjanduses 1950. aastal. Esimene luulekogu "Палыме лийына" ('Saame tuttavaks') ilmus 1959. aastal. 1961. aastal võeti Valentin Kolumb Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Ühtekokku avaldas Kolumb 17 luuleraamatut, neist 9 mari keeles ja 8 vene keeles.
Mārkalne vald

Mārkalne vald (läti keeles "Mārkalnes pagasts") on vald Lätis Alūksne piirkonnas Eesti piiri ääres. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Pededze, Ziemeri ja Jaunalūksne vallaga ning Võrumaa Rõuge vallaga (varem Misso vallaga).
Valla pindala on 123 km². 2016. aastal elas seal 374 inimest. 2011. aastal elas vallas 304 lätlast, 48 venelast, 1 valgevenelane ja 4 ukrainlast. Valla keskus on Mārkalne küla, vallavanem on Daiga Vītola. 
Loodus.
Mārkalne vald asub Alūksne kõrgustikul, selle kõrgeim koht ulatub 203,6 m kõrgusele. Valla tähtsamad jõed on Vaidva jõgi ja Pedetsi jõgi. Valla edelaosa ulatub Alūksne järve kallastele.
Ajalugu.
Vald kandis algselt nime "Lāzberģise vald" ja see moodustati Lāzberģise mõisa ("Fianden"), Jaunlāzberģise mõisa ja Kalnapededze ("Charlottenberg") mõisa maadest. Tänapäevase nime sai see 1925. aastal. 1935. aastal oli valla pindala 122,29 km² ja seal oli 1949 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Mārkalne ja Akaviņa külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1954. aastal liideti Mārkalne külanõukoguga likvideeritav Akaviņa külanõukogu, 1958. aastal Ziemeri ja Beja külanõukogus asunud sovhoosi Alūksne maad. 1971. aastal liideti sellesama sovhoosi maad Jaunalūksne külanõukoguga. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Ignaši muinaskalmed Regionaalse kaitse all on Vuķi muinaskalmed ja Mellīši muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu. Looduskaitse all on 139 hektari suurune Baltajis purvsi (Valgesoo) hoiuala, valla põhjaosa jääb osaliselt Melderupīte metsade hoiualale.
Asustus.
2011. aastal elas vallas 304 lätlast, 48 venelast, 1 valgevenelane ja 4 ukrainlast.
Vallas on järgmised külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Pere ja Kodu

Pere ja Kodu on lastekasvatuse ja vanemluse teemaline Eesti ajakiri, mis on asutatud 1993. aastal. 
Ajakiri ilmub üks kord kuus.
Ajalugu.
Ajakiri hakkas ilmuma 1993 nimega Noore Pere Leht, 1994.aastast ilmub nimega Pere ja Kodu. Aastatel 1994–1997 andis ajakirja välja AS Impressum, 1997–2000 AS Eesti Ajakirjade Kirjastus ja seejärel AS Ajakirjade Kirjastus.
2015. aastal ühendas Ekspress Grupp oma tütarettevõtted AS Eesti Ajalehed ja AS Delfi üheks ettevõtteks, mis sai nimeks Ekspress Meedia (2022. aastast Delfi Meedia) ning 2018. aastal leppisid Ekspress Grupp ja Suits Meedia kokku, et ajakirja Pere ja Kodu, nagu ka ajakirjade Eesti Naine, Anne ja Stiil, Oma Maitse, Tervis Pluss, Jana ning Kroonika väljaandmine läheb Ekspress Meedia alla.
2025. aasta aprillist lõpetatakse ajakirja paberkujul väljaandmine ning edaspidi ilmub väljaanne vaid veebiajakirjana.
Peatoimetajad.
Alates 1. juunist 2021 on ajakirja peatoimetaja Elin Järvsaar.
Ajakirja varasemad peatoimetajad on olnud
Pilkaja

Pilkaja (täieliku nimega Pilkaja: Pilke- ja Naljaajakiri) on Eesti huumoriajakiri, mis ilmus 1. aprillist 2011 kuni 2017. aasta detsembrini. 
2011. aastal andis ajakirja välja OÜ Ajapilk ja 2011. aasta novembrist OÜ Vebelex. Esimese seitsme numbri jooksul oli ajakirja peatoimetaja karikaturist Erki Evestus, seejärel (humorist ja peapilkaja) Andrus Tamm, kes oli ka ajakirja omanik. Ajakiri ilmus üks kord kuus. Kokku ilmus 81 numbrit.
2011. aastal korraldati huumorisõpradele fotokonkurss.
2012–2013 toimus koostöös Eesti Kirjandusmuuseumiga kogumisvõistlus "Minuga juhtus üks naljakas lugu". Suur osa laekunud töödest avaldati Pilkajas.
Muud trükised.
Pilkaja toimetus on andnud välja muidki huumoritrükiseid.
Mārkalne

Mārkalne on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Mārkalne valla halduskeskus.
Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 14 ja Riiast 220 kilomeetri kaugusel merepinnast 180 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel raamatukogu ja rahvamaja. Seal asub Mārkalne bussipeatus. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Riigikogu Toimetised

Riigikogu Toimetised (lühend RiTO) on Riigikogu Kantselei välja antav Riigikogu jätkväljaanne. RiTO ilmub aastast 2000 ja sagedusega kaks korda aastas.
RiTO peatoimetaja on Mart Raudsaar (alates 29. köitest). Varem olid RiTO peatoimetajad Aare Kasemets (1.–3. köide), Aivar Jarne (4.–10. köide) ja Helle Ruusing (11.–28. köide).
Politseileht

(Eesti) Politseileht on/oli mitme väljaande nimi:
Pravo i Pravda

Pravo i Pravda (venekeelse täispealkirjaga Право и Правда : народная политическая газета Центристской партии Эстонии) oli 2001–2006 Tallinnas ilmunud Eesti Keskerakonna venekeelne häälekandja. Ajalehte toimetasid Aleksandr Šegedin ja Allan Alaküla, 2001–2003 toimetas seda Mihhail Petrov.
Kedra Mitrei

Kedra Mitrei (udmurdi Кедра Митрей ; kodanikunimi Dmitri Korepanov, Дмитрий Иванович Корепанов; 28. september (vkj 16. september) 1892 Igra küla, Vjatka kubermang (tänapäeval Udmurtia) – 11. november 1949 Tšumakovo küla, Mihhailovski rajoon, Novosibirski oblast) oli udmurdi kirjanik ja ajakirjanik.
Elulugu.
Kedra Mitrei õppis aastatel 1907–1911 Kaasanis õpetajate seminarist, visati aga sealt välja ateistlike veendumuste tõttu. Sooritas seejärel õpetajaeksamid ja töötas alates 1912. aastast õpetajana Kulaki külas Sarapuli maakonnas. 1914. aastal mobiliseeriti ta sõjaväkke, oli teenistuses Kaug-Idas. Vene kodusõja ajal osales partisaniliikumises. 1920. aastal pöördus ta kodukanti tagasi ning töötas Zura ja Debessõ külades haridusosakonna juhatajana. 1922. aastal astus Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse. 
Aastatel 1923–1928 töötas ta ajalehe Gudõr toimetuses, algul kirjandusliku kaastöölisena, seejärel toimetajana. 1928–1930 oli Kedra Mitrei Glazovi pedagoogilise tehnikumi direktor. 1930–1932 õppis ta Moskva Pedagoogilises Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuris. Alates 1933. aastast oli Kedra Mitrei Udmurdi Riikliku Pedagoogilise Instituudi kirjanduse ja keeleteaduse kateedri juhataja ja samaaegselt Udmurdi Teadusliku Uurimise Instituudi keeleteaduse ja kirjanduse sektori juhataja. 1934–1937 oli ta Udmurdi ANSV Kirjanike Liidu juhatuse esimees. 1937. aastal ta vahistati ja saadeti asumisele Siberisse. 1946. aastal ta vabanes, kuid 1948. aastal vahistati uuesti ja saadeti asumisele Siberisse.
Kirjanduslooming.
1910–1911 kirjutas Kedra Mitrei vene keeles autobiograafilise jutustuse "Дитя больного века" ('haige sajandi laps'). 1915. aastal avaldas ta vene keeles tragöödia "Эш-Тэрек" ('Eš-Terek'), mille tegevus toimub 14. sajandil ja milles kujutatakse udmurtide võitlust maridega. Järgnesid näidendid "Идна батыр" ('Idna batõr') 1926. aastal ja "Юбер батыр" ('Juber batõr') 1928. aastal, mis moodustavad vägilaste triloogia. 1929. aastal avaldatud jutustuse "Вужгурт" ('Vana küla') keskmes on 20. sajandi alguse revolutsioonilised vapustused. Kedra Mitrei kõige tähelepanuväärsemaks teoseks peetakse 1929. aastal ilmunud romaani "Секыт зӥбет" ('Raske ike'). Romaani tegevus leiab aset 19. sajandi alguses. Peategelane Dangõr võitleb udmurtide vägivaldse ristiusustamise vastu.
Rebecca Zadig

Emma Rebecca Zadig (sündinud 27. juulil 1982 Limhamnis) on Rootsi laulja.
Karjäär ja elu.
Rebecca Zadig oli külalisesineja Arashi laulus "Temptation", mis oli tegelikult uuem versioon tema enda laulust "Temptation", kus samuti Arash kaasa lõi (sel ajal tuntud kui "Alex"). Laulusõnad on märgatavalt erinevad. Kui Rebecca versioon oli ingliskeelne koos Arashi pärsiakeelse soologa, siis Arashi versioon oli pärsiakeelne laul ingliskeelse refrääniga. Mõlemal on olemas ka video. Esimese versiooni video kujutab Arashi ja Rebecca autorallit mängurajal ja päriselus, mille võidab Rebbecca. Teise versiooni video kujutab Arashi järgnemist naistele, mis lõppeb tantsimisega. 
Järgmine ühine singel oli "Suddenly", millest nii suurt hitti ei saanud. Aastal 2009 anti Prantsusmaal välja selle laulu uus versioon "Près de toi", mille tegi raï-laulja Najim. Ta lisas inglis- ja pärsiakeelsele laulule prantsuskeelseid värsse. Originaal "Suddenly" demo (ehk algne versioon) laul "Mitarsam" on samuti lekkinud internetti. Selles versioonis olid värsid ingliskeelsed ja pikemad ning Arash, nagu "Temptationi" singliski, laulis vaid pärsiakeelset soolot. 
Aneela, Arash ja Rebecca tegid kolmekesi koostööd laulus "Bombay Dreams". See laul oli promosingel ja videot sellele ei tehtud. Arashi "live"-kontsertidel esitas ta ka laule "Pure Love" ja "Arash", mida originaalsalvestistel esitab Helena, kes ei soovi neid avalikult laval esitada.
Rebecca töötab ka moe- ja aluspesudisaini firmas. Ta on suhtes Johan Hanssoniga, kellega ta sai ka oma esimese lapse aastal 2016.
Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki

"Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki" on teatri NO99 lavastus; ühtlasi NO99 esimene lavastus. Lavastus kanti esimest korda ette 19. veebruaril 2005. Selle lavastasid Tiit Ojasoo ja Ene-Liis Semper. Lavastus põhineb jaapani kirjaniku Yukio Mishima tekstidel.
Lavastuses mängisid Rasmus Kaljujärv, Tiit Ojasoo, Kristjan Sarv ja Hendrik Toompere.
Aneela Mirza

Aneela Mirza või Anila Mirza (sündinud 8. oktoobril 1974) on Taani laulja, kes sai tuntuks ansambliga Toy-Box ja hiljem sooloartistina esinejanimega Aneela.
Ta sündis ja kasvas Taanis. Tema ema on pooliraanlane ja poolpakistanlane ning isa on pärslane. Tema vanemad tutvusid Indoneesias enne Taani kolimist. 
Ta kuulus Taani popansamblisse Toy-Box, mille populaarsuse tippaeg oli 1990. aastate lõpul ja 2000. aastate algul ning kelle albumeid müüdi 4,5 miljonit. Ansamblil ilmus kaks "bubblegum dance"'i stiilis albumit: "Fantastic" ja "Toy Ride", millelt on pärit hittsinglid "Tarzan &amp; Jane" ja "Best Friend". 
Pärast ansambli laialiminekut alustas Aneela soolokarjääri ja avaldas 2005. aastal loo "Bombay Dreams". See laul oli koostöö poplaulja Arashiga, kellega koos ta tegi veel mõne laulu, millest sai populaarseimaks "Chori Chori" (inspireeritud artist Snow' loost "Informer"). Ta on olnud muusikaprodutsent ja kirjutanud laule ka teistele artistidele, näiteks Taani artistile Burhan G-lr ja R&amp;B produtsendile Saqibilr. 
Aneela on abielus ja elab Suurbritannias.
Jaunalūksne vald

Jaunalūksne vald (läti keeles "Jaunalūksnes pagasts") on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Alūksne linnaga ja Mārkalne, Anna, Ziemeri, Liepna, Maliena, Pededze, Mālupe ning Alsviķi vallaga.
Valla pindala on 185 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1190 inimest. Valla keskus on Kolberģise küla, vallavanem on Inta Cinglere. 
Valla suurim jõgi on Pedetsi jõgi, vald piirneb edelast Alūksne järvega.
Ajalugu.
Aastal 1920 kuulus valla aladel Beja mõisale 2714, Kolberģi mõisale 1166 ja Vizikumsi mõisale 1129 ha maad. Valla alad kuulusid Aluliina kihelkonda. Aastani 1925 kandis see ala nime "Kolberģise vald", seejärel aga "Beja vald". Aastal 1935 oli Beja valla pindala 139,2 km² ja seal oli 2344 elanikku. 
1945. aastal moodustati valda Beja ja Vētraine külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Beja külanõukoguga likvideeritav Vētraine külanõukogu. Aastal 1958 liideti sovhoosi «Alūksne» maad Mārkalne külanõukoguga. Aastal 19671 nimetati Beja külanõukoguga ümber Jaunalūksne külanõukoguks. Selsamal aastal liideti külanõukoguga Mārkalne külanõukogu ja Alūksne linna maaterritooriumi sovhoosi Alūksne territooriumile jäävad alad. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maadest Alūksne linnaga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Smiķi muinaskalmed ja Siseņi ehk Garasīmi linnamägi. Regionaalse kaitse all on Nametkalnsi linnamägi, Raudziņkalnsi muinaskalmed ning Garjuri muinaskalmed ehk Kalmemägi. Kohaliku kaitse all on Kolberģi mõisa hoonetekompleks , sealhulgas ait ja küün ja häärber, ning Lāzberģi mõisa häärber. 
Looduskaitse all on Vēverkalnsi tamm, Garā Jura mäe mänd, Visikumsi vaher, Dzena Litovska tammed, Akaviņa künnapuu, Jaunputrene hõbepaju, Palmi tamm, Sprīdīši kuusk, Alpi erikujulised kuused ja Alpi "pudelikuusk". Valda jääb ka 59 hektari suurune Beja metsa hoiuala.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 914 lätlast, 147 venelast, 3 valgevenelast, 9 ukrainlast, 1 poolakas ja 1 leedulane.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Kolberģis

Kolberģis on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Jaunalūksne valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 190 meetri kõrgusel Alūksne järve kagukaldal, piirkonna keskusest Alūksnest 5 ja Riiast 205 kilomeetri kaugusel merepinnast. 
Lisaks vallamajale asuvad külas veel rahvamaja, raamatukogu, postkontor ja lasteaed Pūcīte, seal asuvad Ozoliņi ja Kolberģise bussipeatus.
XVI sajandil rajati küla kohale Kolberģise ("Goldberg") mõis. XX sajandi alguses rajati selle juurde modernne õlletehas ja raamatukogu. Mõisa hoonetekompleks, sealhulgas ait ja küün, on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.
Teise maailmasõja järel sai külast Alūksne sovhoosi keskasula, aastast 1971 ka külanõukogu halduskeskus. Nõukogude perioodil kandis asula nime Jaunalūksne.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri A-alagrupp

2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri A-alagrupi mängud leidsid aset 17.-24. juunini 2017. Seal osalesid Venemaa, Uus-Meremaa, Portugal ja Mehhiko. Kaks parimat meeskonda (Portugal ja Mehhiko) pääsesid edasi poolfinaalidesse.
Edetabel.
poolfinaalidesse:
Mängud.
Kõik ajad on Moskva aeg ().
Venemaa vs. Uus-Meremaa.
&lt;section begin=1. mäng /&gt;&lt;section end=1. mäng /&gt;
Portugal vs. Mehhiko.
&lt;section begin=2. mäng /&gt;&lt;section end=2. mäng /&gt;
Venemaa vs. Portugal.
&lt;section begin=5. mäng /&gt;&lt;section end=5. mäng /&gt;
Mehhiko vs. Uus-Meremaa.
&lt;section begin=6. mäng /&gt;&lt;section end=6. mäng /&gt;
Mehhiko vs. Venemaa.
&lt;section begin=9. mäng /&gt;&lt;section end=9. mäng /&gt;
Uus-Meremaa vs. Portugal.
&lt;section begin=10. mäng /&gt;&lt;section end=10. mäng /&gt;
Anna vald (Läti)

Anna vald (läti keeles "Annas pagasts") on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni.
Vald piirneb sama piirkonna Jaunalūksne, Jaunanna, Maliena, Kalncempji ja Alsviķi vallaga, samuti ka Gulbene piirkonna Stāmeriena vallaga.
Valla pindala on 53 km². 2016. aasta seisuga elas seal 463 inimest. Valla keskus on Anna küla, vallavanem on Vēsma Čugunova. 
Valla suurim jõgi on Paparze.
Ajalugu.
Aastal 1920 kuulus valla aladel Vecanna mõisale 713, Jaunanna mõisale 629, aga Ate mõisale 439 hektarit maad. Aastal 1935 oli Anna valla pindala 148,3 km² ja seal oli 2338 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Anna ja Meijeri külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1977 korrigeeriti Anna ja Stāmeriena külanõukogu piiri. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Salni muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Bundzēni muinaskalmed, Mūrnieki muinaskalmed ja Gaigaļi muinaskalmed. Regionaalse kaitse all on Lupatase muinaskalmed ja hiiepaik Gulbji ristikivi (Tabakdoze). Kohaliku kaitse all on Vecanna mõisa hoonetekompleks (laut, ait, tall-kõrts, häärberi varemed).
Looduskaitse all on Šarapi pärn, Āmaņi tamm, Otte mõisa pärn, Lupatase kadakas, Vārni tamm, Zeltiņi tammed, Censoņi tamm ja Zarsi mänd.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 406 lätlast, 18 venelast ja 2 ukrainlast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Anna (Läti)

Anna (vanasti ka Anne) on küla ("ciems") Lätis Alūksne piirkonnas, Anna valla halduskeskus.
Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 12 ja Riiast 211 kilomeetri kaugusel merepinnast 140 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel kool, kultuurimaja, raamatukogu ja postkontor. Sinna jääb Anna bussipeatus.
Küla rajati aastal 1859 Vecanna mõisa ("Alt-Annenhof") maadele, mis sai nime omaniku parun Delwigi abikaasa järgi. Aastal 1903 avati Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee ja küla lähistel avati aastal 1928 Umernieki raudteepeatus. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks ja Anna külanõukogu keskuseks.
Pedant

Pedant (itaaliakeelsest sõnast "pedante", 'kasvataja' &lt; kreekakeelsest sõnast παιδαγωγός "paidagōgós", 'lapsejuhtija'; 'õpetaja, kasvataja') on (väiklaselt) täpne inimene, tähenärija. 
Kui täpsus on soovitud omadus, lisatakse vahel: "heas mõttes" pedant.
Elsebe van dem Leuenwolde

Elsebe van dem Leuenwolde oli Tartu naistsistertslaste teine nimeliselt teadaolev ja viimane abtiss ("Ebdyssche des Jungfferenn Klosters tho Sunthe Katrynenn bynnen Darpthe") 1557. aastal.
Peeterpaulipäeval, 29. juunil 1557 Tartus ("tho Darpthe vp Petry vnde Pauly im Jar Dusenth vyff hundert Seuen vnde vefftych") andis ta Johann Tuuevele kviitungi kolmekümne kuue ("Ses vnde dertych") marga rendi maksmise kohta kahe aasta eest. 
Tartu abtiss ("die abbatissche von Darpt"), tõenäoliselt tema, peatus 1559. aastal Vaidas Tallinna lähedal. Oletatavasti oli ta 1558. aastal Tartust venelaste eest põgenenud.
Riigi valimisteenistus

Riigi valimisteenistus on Riigikogu Kantselei struktuuriüksus, mille põhiülesanneteks on tagada Riigikogu valimiste, Euroopa Parlamendi valimiste, kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste ja rahvahääletuste seadusekohane korraldamine, valvata valimiste korraldajate tegevuse järele ning korraldada valimiste läbiviimiseks vajalike tehniliste lahenduste arendus ja haldus.
Teenistuse ingliskeelne nimetus on "State Electoral Office of Estonia".
Riigi Valiministeenistuse kujunemine.
Kuni 1. jaanuarini 2017 oli valimiste korraldamine Vabariigi Valimiskomisjoni (VVK) pädevuses. Varasemat korda otsustati muuta, sest VVK igapäevaste korralduslike küsimuste lahendamine oli jäik, teisalt oli ka komisjoni töömaht kasvanud oluliselt suuremaks võrreldes 1990. aastatega.
Riigikogu põhiseaduskomisjon moodustas 14.09.2015 valimiskorralduse ja valimissüsteemi alaste ettepanekute läbitöötamise töörühma koosseisus Riigikogu liikmed Martin Kukk (töörühma juht), Jüri Adams, Martin Helme, Kalev Kotkas, Mart Nutt, Priit Toobal, põhiseaduskomisjoni nõunik-sekretariaadijuhataja Erle Enneveer, Vabariigi Valimiskomisjoni esimees Aaro Mõttus ja Riigikogu Kantselei valimiste osakonna juhataja Priit Vinkel.
17.12.2015 algatas põhiseaduskomisjon seaduseelnõu "Riigikogu valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus 160 SE", mis pärast kolme lugemist võeti Riigikogu poolt vastu 13.04.2016. Muudatuste kohaselt jääb Vabariigi Valimiskomisjoni ülesanneteks tagada valimiste aususe ja seaduslikkus, teha kindlaks valimistulemus, teostada järelevalvet valimiste korraldajate üle ja vaadata läbi kaebused.
Udomlja linnaringkond

Udomlja linnaringkond on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga.
Linnaringkond moodustati 19. detsembril 2015 Udomlja rajoonist.
2015. aastani oli rajoonis Udomlja linn ja 11 külaasundust 257 maa-asulaga.
Suuremad jõed on Msta ja Sježa.
Ringkonna suurim tööstusettevõte on Udomlja järve lõunakaldale rajatud Kalinini tuumaelektrijaam, mis annab 98% ringkonna tööstustoodangust.
Alexander von Tritthof

Alexander von Tritthof (12/24. juuli 1853 Kandle – 16/29. detsember 1908 Tallinn) oli Kandle mõisnik.
Tema vanemad olid Kandle mõisnik Jakob von Tritthof (1825–1863) ja Julie von Harpe (1829–1888).
Ta õppis 1873–1879 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas (grad. Stud.), alates 1873 korporatsioon Estonia liige.
Pärast sõjaväeteenistust põllumees, Kandle mõisnik 1880–1907, kreisikohtu assessor. Alates 1907 elas Tallinnas, kus suri.
Karl Wilhelm Ignatius

Karl Wilhelm Johann Ignatius (26. juuli/6. august 1796 Vigala kirikumõis – 25. november/7. detsember 1832) oli Eestimaa arst.
Tema isa oli Vigala koguduse õpetaja Johann Friedrich Ignatius (1755–1824).
Ta õppis 1816–1818 Tartu ülikooli usu- ja 1821–1824 arstiteaduskonnas. Korporatsioon Estonia asutajaliige.
Õpingute vaheajal, 1819–1820, oli ta koduõpetaja, alates maist 1830 kirurg Tallinna üldise hoolekande kolleegiumi hospidalis.
Abikaasa Emilie Ritter.
Tema vend Georg Friedrich Ignatius oli vaimulik ja õepoeg Adalbert Hugo Willigerode oli eesti I üldlaulupeo korraldaja.
Johann Koehler

Johann Caspar Koehler (venepärase nimega "Иван Андреевич Келлер", 8/20. aprill 1803 Tallinn – 20. juuli/1. august 1853 Narva) oli Narva bürgermeister.
Tema isa oli ehitusmeister Heinrich Wilhelm Koehler.
Ta õppis 1821–1824 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, korporatsioon Estonia asutajaliige.
Oli eraõpetaja, 1825–1830 Narva rae sekretär, 1830 õpetatud raehärra ja 1830–1853 Narva justiitsbürgermeister.
Tema abikaasa oli Karoline Zorn.
Alexander Heinrich Klein

Alexander Karl Heinrich Klein (2/14. september 1800 Kärevere – 4/16. juuli 1837 Tartu) oli Tartu advokaat.
Tema isa oli põllumees Friedrich Karl Klein.
Ta õppis 1820–1823 Tartu ülikooli arsti- ja 1823–1824 õigusteaduskonnas, korporatsioon Estonia asutajaliige.
Lev Pontrjagin

Lev Semjonovitš Pontrjagin (vene keeles Лев Семёнович Понтрягин; 3. september (vkj 21. august) 1908 Moskva – 3. mai 1988 Moskva) oli vene matemaatik.
Õnnetusjuhtumi tagajärjel jäi ta 14-aastaselt pimedaks.
Ta oli pikka aega Moskva Riikliku Ülikooli optimaalse juhtimise kateedri juhataja ja professor. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid algebraline topoloogia, diferentsiaaltopoloogia, võnkumiste teooria, variatsioonarvutus ja juhtimisteooria. Ta on juhtimisteoorias optimaalsete protsesside teooria looja (teooria aluseks on Pontrjagini maksimumprintsiip).
Ta on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1929. aastal Moskva ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika osakonna. 1930. aastal sai ta Moskva ülikooli algebrakateedri dotsendiks. Kui 1935. aastal võeti Nõukogude Liidus taas kasutusele akadeemilised kraadid, sai ta Kõrgemalt Atesteerimiskomisjonilt (VAK) väitekirja kaitsmata füüsika-matemaatikadoktori kraadi.
1934. aastal asus ta tööle NSV Liidu Teaduste Akadeemia Steklovi-nimelise Matemaatikainstituuti teadurina ja 1935. aastast oli ühtlasi Moskva Riikliku Ülikooli professor.
1964. aastal külastas ta kuu aja jooksul mitut USA ülikooli, sealhulgas Princetoni Ülikooli. 1967. aastal võttis ta osa NSV Liidu matemaatikute grupi koosseisus teaduskonverentsist Los Angeleses ning 1969. aastal käis loenguid pidamas Stanfordi Ülikoolis ja Columbia Ülikoolis New Yorgis.
Aastatel 1971–1988 oli ta MRÜ arvutusmatemaatika ja küberneetika teaduskonna optimaalse juhtimise kateedri juhataja.
Teaduskorralduslik ja ühiskondlik tegevus.
Ta oli aastatel 1970–1974 Rahvusvahelise Matemaatikaliidu asepresident.
1980. aastatel seoses Siberi "jõgede pööramise" (voolusuuna muutmise) projekti aruteluga koostas Aleksandr Janšin akadeemikute avaliku protestikirja NLKP Keskkomiteele. Kirjale kirjutas alla ka Lev Pontrjagin. 1986. aastal valitsus loobus sellest projektist.
Vaated.
Pontrjaginit on korduvalt süüdistatud antisemitismis. Ta ise on memuaarides väitnud, et ta võitles sionistidega.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri B-alagrupp

2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri B-alagrupi mängud leidsid aset 18.–25. juunini 2017. Seal osalesid Kamerun, Tšiili, Austraalia ja Saksamaa. Kaks paremat meeskonda (Saksamaa ja Tšiili) pääsesid edasi poolfinaalidesse.
Edetabel.
poolfinaalidesse:
Mängud.
Kõik ajad on Moskva aeg ().
Kamerun vs Tšiili.
&lt;section begin=3. mäng /&gt;&lt;section end=3. mäng /&gt;
Austraalia vs Saksamaa.
&lt;section begin=4. mäng /&gt;&lt;section end=4. mäng /&gt;
Kamerun vs Austraalia.
&lt;section begin=7. mäng /&gt;&lt;section end=7. mäng /&gt;
Saksamaa vs Tšiili.
&lt;section begin=8. mäng /&gt;&lt;section end=8. mäng /&gt;
Saksamaa vs Kamerun.
&lt;section begin=11. mäng /&gt;&lt;section end=11. mäng /&gt;
Tšiili vs Austraalia.
&lt;section begin=12. mäng /&gt;&lt;section end=12. mäng /&gt;
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri väljalangemismängude faas

2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri väljalangemismängude faas algas 28. juunil poolfinaalidega ning lõppes 2. juulil 2017 finaaliga Krestovski staadionil Peterburis. Kaks meeskonda igast grupist edenes väljalangemismängude faasi. Mängiti ka kolmanda koha mäng, kus kohtusid mõlema poolfinaali kaotajad.
Kui väljalangemismängude faasis jääb mäng normaalaja järel viiki, siis mängitakse lisaaega (kaks 15-minutilist perioodi), kus mõlemal meeskonnal on lubatud teha neljas mängijate vahetus. Kui seis on pärast lisaaega endiselt viigis, siis otsustatakse mängu võitja penaltiseeriaga.
"Kõik ajad on Moskva aeg ()."
Bracket.
&lt;section begin=Bracket /&gt;&lt;section end=Bracket /&gt;
Poolfinaalid.
Portugal vs Tšiili.
&lt;section begin=13. mäng /&gt;
&lt;section end=13. mäng /&gt;
Saksamaa vs Mehhiko.
&lt;section begin=14. mäng /&gt;
&lt;section end=14. mäng /&gt;
3. koha mäng.
&lt;section begin=15. mäng /&gt;
&lt;section end=15. mäng /&gt;
Teib (perekond)

Teib ("Leuciscus") on karpkalaliste seltsi karpkalalaste sugukonda kuuluv kalaperekond.
Eestis kuulub perekonda kolm liiki: teib, turb ja säinas.