Will Wood

Will Wood on Ameerika muusik, laulja-laulukirjutaja ja koomik. 
Wood on välja andnud neli stuudioalbumit: "Everything Is a Lot" (2015), "Self-ish" (2016), "The Normal Album" (2020), ja "In case I make it" (2022). Kaks esimest albumit ilmusid ansambli nime Will Wood and the Tapeworms all, see oli Woodi bändi eelmine nimi. Ta on välja andnud ka kaks "live"-albumit ("The Real Will Wood" [Live] (2020) ja "In Case I Die" (2023)) ning ühe heliriba ("Camp Here &amp; There: Campfire Songs Edition" (2021)).
Stiil.
Woodi klaveriga juhitud stiil muutub sageli laulude vahel, võttes eeskuju folgist, popist, džässist, "rock'n'roll"'ist, ladina muusikast, "doo wop"'ist ja klezmerist. Teda tuntakse ka tema ebatavalise tenor- ja baritonukulele kasutamise pärast. Oma bändi Tapewormsiga "live"-esinemisel või stuudios salvestamisel saadab teda enamasti Mike Bottiglieri kitarril, Matt Berger altsaksofonil, Mario Conte trummidel, Vater Boris basskitarril ja Rob Schaefer trompetil. Bänd on tuntud suure energiaga "live"-esinemiste poolest.
Wood esineb peamiselt üksi, tema etendused on kombinatsioonid muusikast, monoloogist ja püstijalakomöödiast.
Eraelu.
Woodi on kirjeldatud: "eraklikuna, sest nii ma seda oma publitsistile ütlesin" ning ta väldib sotsiaalmeediat. Woodi kohta käivad allikad sisaldavad vastuolulist infot. Isegi põhiteave tema isikliku ja tööelu kohta on vastuoluline. Ta on tuntud ka selle poolest, et karjääri alguses valetas ta oma elu kohta ning esines vahel ajakirjanduses või laval tegelasena, samuti tegeles ta eksperimentaalse "live"-esituskunstiga. Sel ajal esinesid tema etendustel mõnikord simuleeritud vaimseid kokkuvajumisi, konflikte "shill"'idega, väljamõeldud tegelaste esinemisi ja tahtlikult rikutud esitusi. See on tugevalt mõjutanud tema kuvandit popkultuuris, kuid laulja on avaldanud, et tema looming ja isiksus jätkuvad muutumist.
Wood on rääkinud avameelselt oma varasemast võitlusest uimastisõltuvuse ja vaimuhaigustega, olles oma karjääri alguses alustanud paranemist ja hiljem diagnoositud bipolaarse häirega. Wood annetas 50% The Real Will Woodi piletimüügist vaimse tervise heategevusorganisatsioonile Brain &amp; Behavior Research Foundation, öeldes: "Ma olen saanud palju paremaks. Ma tahan proovida teha midagi, et aidata teistel sinna jõuda." 
Väljaanded.
Wood alustas muusika väljaandmist ansamblitega A Verbal Equinox ja Strange Thick 19. jaanuaril 2011, enne kui ühines hiljem sama aasta suvel Jamface'iga, et asendada naispeavokalisti pseudonüümi William Sunshine all. Jamface'is tegutsemise ajal tegi Will koostööd Jonathon Maistoga, et asutada 2013. aastal bänd The Stereosexuals. Nad töötasid aastatel 2013-2014, et luua 15 laulu, aga ainult kolm nendest avaldati avalikult. Will on teatanud, et ülejäänud läksid kõvaketta krahhi tõttu kaduma. Samanimelise bändi "Will Wood and the Tapeworms'il" on kaks stuudioalbumit: "Everything is a Lot" (2015) ja "Self-ish" (2016) koos "live"-albumiga "The Real Will Wood" (2018), millest sai hiljem samanimelise kontsertfilmi filmimuusika.
2019. aastal algas "The Normal Albumi" ühisrahastuskampaania, mis muuhulgas pakkus toetuse eest kutseid albumile kambavokaalide salvestamiseks. See kogus 27 631 dollarit ja ilmus 2020. aastal tema nime all. Pärast "The Normal Albumi" ilmumist hakkas Wood ligi tõmbama märkimisväärsemat fännibaasi. Albumil oli Woodi seni populaarseim laul "I/Me/Myself", mida mõned on pidanud vaidluste allikaks, kuna lugu uurib Woodi suhet oma soolise identiteediga.
2021. aastal töötas Will Wood õudus-/komöödia-"podcast"'i "Camp Here And There" heliriba kallal. 2022. aastal ilmus heliriba "Campfire Songs Edition" koos lüüriliste versioonidega kolmest algselt instrumentaalsest laulust.
Tema 2022. aasta album "In case I make it" rahastati 2021. aasta oktoobris IndieGoGo kaudu. Wood on kirjeldanud laulude kogu kui tema seni kõige isiklikumaid luge, öeldes: "Ma arvan, et olen alati püüdnud end artistina järjekindlalt uuesti leiutada. Aga seekord on teisiti, sest vähem dramaatilise fraasi puudumisel... olen end inimesena uuesti leiutanud. Ma ei saaks olla rohkem teistsugune kui isegi aasta või kaks tagasi.”
Kuus singlit albumilt "In case I make it" avaldati enne albumi täielikku avaldamist. 2021. aasta septembris, enne albumi ühisrahastamist, andis Wood välja singli pealkirjaga "Sex, Drugs, Rock 'n' Roll", mis hiljem albumil ilmus. 10. juunil andis Wood välja singli "You Liked This (Okay, Computer!)", mis on musta huumori lugu sotsiaalmeedia platvormidest Bev Standingu kõnega. See pastišeerib Radioheadi pala "Fitter Happier" nende 1997. aasta albumilt "OK Computer". Teiste singlite hulka kuulusid "Tomcat Disposables", "Cicada Days", "Euthanasia" ja "White Noise", mida saatsid muusikavideod, mille loomisel osales ka Wood. 29. juulil avaldati terve album ning see sai positiivsete arvustuste osaliseks.
19. augustil 2022 esines Wood laulja-laulukirjutaja Shayfer Jamesi singlil "Ferryman", mis ilmus hiljem viimase kolmandal stuudioalbumil "Shipwreck" (2023). 1. septembril andis bänd Human Zoo välja Woodi sisaldava loo "Wealth &amp; Hellness", mis oli singel Human Zoo teise samanimelise stuudioalbumi jaoks (2022).
13. jaanuaril 2023 andis Wood välja albumi "In Case I Die", mis on "live"-kogumik 2022. aasta USA kontserditurneel salvestatud lugudest. V13 külalisblogi postituse kohaselt alustab ta pärast välja andmist "määramatut pausi või võib-olla jätab [oma] muusikukarjääri maha".
9. augustil 2024 andis Will Wood koos produtsent Kevin Antreassianiga välja uue "mix"'i albumist "The Normal Album" (2020), millel on lisaks kolm demo. Need koosnesid 2018. aasta salvestatud lauludest "I/Me/Myself", "Laplace's Angel" ja "Memento Mori", mis ilmusid kuu enne albumit singlitena.